Antti Isotalo (jääkäri)

Opinnot

Isotalo kävi kansakoulun ja kansakoulun jatkokoulun sekä neliviikkoisen maanviljelyskurssin.

Jääkärikausi

Isotalo kiinnostui jääkäriliikkeestä ja lähti Ruotsin kautta Saksaan liittyäkseen sen armeijaan kuuluneeseen Preussin Kuninkaalliseen Jääkäripataljoona n:o 27:ään ja pataljoonan 1. komppaniaan lokakuussa 1915. Hänet komennettiin marraskuussa väärennetyn passin turvin Suomeen ja Ruotsiin järjestämään värväys- ja etappitoimintaa. Väärennetyn henkilöllisyytensä turvin Isotalo kykeni esiintymään julkisestikin nuorisoseurojen järjestämissä tilaisuuksissa rohkaisemassa tulevia Saksaan lähtijöitä. Hän värväsikin kymmeniä uusia Saksaan lähtijöitä komennuksensa aikana. Takaisin komppaniaansa Saksaan hän palasi, koska oli vähällä joutua venäläisten santarmien pidättämäksi. Isotalo ilmoittautui komppaniaan heinä-elokuun vaihteessa 1916 ja siirtyi ensimmäisen maailmansodan itärintamalle, missä hän otti osaa taisteluihin Misajoella. Sieltä hänet komennettiin pian uudelleen erikoistehtäviin Suomeen. Pidätysuhan takia hän joutui tammikuussa 1917 siirtymään Ruotsin puolelle.
Isotalo palasi helmikuussa Saksaan ja edelleen itärintamalle, missä osallistui muun muassa räjäytyskomennukselle Palangassa syksyllä 1917. Hän astui Suomen sisällissotaa käyvän Suomen tasavallan joukkojen (valkoiset) palvelukseen helmikuussa 1918 varavääpeliksi ylennettynä ja pari päivää myöhemmin toimi lippualiupseerina jääkärien vannoessa sotilasvalansa Suomen valtiolle Pyhän Kolminaisuuden tuomiokirkossa Liepājassa ennen lähettämistä Suomeen.

Suomen sisällissota

Isotalo saapui jääkärien pääjoukon mukana Vaasaan helmikuun lopulla 1918. Hänet komennettiin valkoisten joukkueenjohtajaksi ja hän osallistui Tampereen taisteluun, missä haavoittui vasempaan reiteensä maaliskuun lopulla eikä enää kyennyt jatkamaan palvelustaan.

Sisällissodan jälkeinen aika

Isotalo oli sisällissodan jälkeen sairauslomalla, mutta edelleen kirjoilla jääkärirykmentissä, josta muodostettiin myöhemmin Porin jalkaväkirykmentti 2. Hän erosi Suomen sotajoukkojen palveluksesta marraskuussa 1918, jonka jälkeen hoiti Alahärmän suojeluskunnan paikallispäällikön tehtäviä ja värväsi vuoden 1919 alussa Etelä-Pohjanmaalta miehiä Viron vapaussodan avustusretkikuntiin. Isotalo liittyi vapaaehtoisten suomalaisten joukkoon kevättalvella 1919 osallistuakseen suurimpaan Venäjää vastaan käytyyn heimosotaan, Aunuksen Karjalan sotaan Itä-Karjalassa, missä hän toimi komppanianpäällikkönä. Isoisänsä tapaan myös pojanpoika pääsi laulun aiheeksi: "Tuli Isontalon Antti Härmästä päin / kera joukkojen rynnistäväin" (Kuularuiskulaulu).
Hävityltä sotaretkeltä palattuaan Isotalo muutti Australiaan 1924, jossa hän työskenteli kirvesmiehenä palaten Suomeen 1927. Paluunsa jälkeen hän työskenteli aluksi metsätyönjohtajana, jonka jälkeen hän toimi Etelä-Pohjanmaan Pankin Alahärmän Voltin konttorin esimiehenä vuodesta 1928 pankin konkurssiin saakka 1931. Isotalo osallistui äärioikeistolaisten Lapuan liikkeen ja Isänmaallisen kansanliikkeen toimintaan ja oli mukana Mäntsälän kapinassa 1932 Alahärmän suojeluskuntalaisten johtajana. Kapinan epäonnistuttua hän monien muiden äärikansallismielisten upseerien tapaan sai "suojatyöpaikan" Alkoholiliikkeestä, mihin eversti Paavo Talvela oli nimitetty apulaisjohtajaksi: Isotalo toimi piiritarkastajana Seinäjoella 1932-1945.

Toinen maailmansota

Talvisotaan Isotalo ei osallistunut vatsahaavan vuoksi paitsi kotirintamalla Seinäjoen varuskunnan komendanttina ja sodan lopulla toimi hetken aikaa jääkäritoverinsa everstiluutnantti Matti Laurilan rykmentin esikunnassa. Jatkosodassa hän oli luutnanttina Neuvostoliiton Karjalassa yhdysupseerina heimosotureista kootussa Osasto K:ssa ja myöhemmin Suomen asettaman miehityshallinnon aluepäällikkönä Oulangassa. Kesäkuussa 1942 Isotalo "kotiutettiin iän perusteella" vasta 47-vuotiaana.