google/wiki40b huggingface dataset:
SS Baychimo

Historia

Aluksen rakensi työnumerolla 420 Linholmens Mekaniska Verstad AB Göteborgissa Ruotsissa vuonna 1914. Sen alkuperäinen tilaaja oli Hampurissa Saksassa pääkonttoriaan pitävä Baltische Reederei K.G. Aluksen pituus on 70,15 metriä, ja siinä oli kolmipaisuntahöyrykone, joka antoi alukselle kymmenen solmun eli noin 18,5 kilometrin tuntinopeuden. Alun perin aluksen nimi oli Ångermanelfven. Alus purjehti Hampurin ja Ruotsin välillä ensimmäisen maailmansodan päättymiseen saakka, jonka jälkeen se luovutettiin sotakorvauksena Isolle-Britannialle.
Hudson's Bay Company hankki aluksen omistukseensa vuonna 1921 ja antoi sille nimeksi Baychimo. Aluksen uusi kotisatama oli Ardrossan Skotlannissa, josta käsin alus teki yhdeksän onnistunutta matkaa Kanadan rannikon kauppa-asemille vieden elintarvikkeita ja tuoden paluukuormana turkiksia.

Hylkääminen

1. lokakuuta 1931 Baychimo oli aloittanut paluumatkan turkislastissa, kun se juuttui ahtojäihin. Miehistö hylkäsi aluksen nopeasti, matkaten ahtojäitä pitkin vajaan kilometrin päähän Barrow’n kylään, jossa he viettivät seuraavat kaksi päivää. Alus kuitenkin irtosi jäistä itsekseen ja miehistö palasi takaisin laivalle. Alus juuttui jäihin uudelleen 8. lokakuuta, tällä kertaa lujemmin, ja 15. lokakuuta Hudson's Bay Company lähetti lentokoneen noutamaan aluksen miehistöä. 22 miestä nousi lentokoneeseen, mutta alukselle jäi 15-henkinen miehistö, jonka aikomuksena oli odottaa aluksen lähistöllä talven ylitse. Miehet rakensivat lähistölle puisen majan.
24. marraskuuta alueella riehui voimakas lumimyrsky. Sen laannuttua miehistönjäsenet totesivat Baychimon kadonneen jäljettömiin. Aluksen päällikkö päätteli, että alus oli hajonnut myrskyssä ja uponnut. Muutamia päiviä myrskyn jälkeen inuittikalastaja ilmoitti kuitenkin heille nähneensä Baychimon ajelehtimassa noin 45 meripeninkulman päässä miesten turvapaikasta. Miehet onnistuivat löytämään aluksen, ja pääteltyään ettei alus selviytyisi talven ylitse he kokosivat arvokkaimmat turkikset ja kutsuivat lentokoneen noutamaan heitä. Alus hylättiin tuuliajolle.

Baychimo aavelaivana

Alus ei kuitenkaan uponnut, ja seuraavien vuosikymmenten aikana siitä tehtiin useita havaintoja. Havaitsijat onnistuivat nousemaan aluksen kannelle useita kertoja, mutta yhdelläkään aluksella vierailleella seurueella ei ollut tarvittavaa pelastusvälineistöä, tai huononeva sää pakotti heidät vetäytymään.
Viimeinen raportoitu kohtaaminen Baychimon kanssa tapahtui vuonna 1969, 38 vuotta aluksen hylkäämisen jälkeen. Ryhmä inuiteja löysi aluksen juuttuneena jäihin Beaufortinmerellä Cape Barrow’n ja Point Barrow’n välisellä merialueella. Joidenkin lähteiden mukaan alus oli kuitenkin nähty Icy Capen ja Point Barrow’n välisellä vesialueella Tšuktšinmerellä Alaskan luoteisrannikolla.
Aluksen lopullinen kohtalo on tuntematon ja sen oletetaan uponneen.
Aldegonde

Adelgonde (lat. Aldegundis tai Adelgundis) (noin 639 – 684) oli frankkilaissyntyinen neitsyt ja abbedissa. Merovingien kuninkaalliseen sukuun kuuluneen Aldegonden vanhemmat olivat flanderilaiset pyhä Walbert ja pyhä Bertilia.
Naimisiin määrätty Aldegundis valitsi mieluummin luostarielämän. Hänen väitettiin kävelleen Sambre-joen yli, ja sen jälkeen hän perusti joen rannalle Malboden (myöh. Maubeugen) benediktiininunnaluostarin.
Isak Behm

Isak t. Iisak Behm (k. 1622 tai sen jälkeen) oli Pohjanmaan käskynhaltija vuodesta 1605 ja myöhemmin myös Länsipohjan käskynhaltija. Hän korjautti Oulun linnan ja rakennutti Kajaanin linnan.
Cesare Cremonini

Cesare Cremonini (1550-1631), tunnettu myös nimellä Caesar Cremonius oli italialainen filosofi ja luonnontieteilijä ja Galileo Galilein ystävä. Hän oli professorina Padovassa. Hänen filosofiansa oli yhdistelmä Aristoteleen opetuksia ja kristinuskoa. Cremonini päärteoksia olivat Descriptio universae naturalis Aristotelicae Philosophiae; Explanatio prooemii librorum Aristotelis de physico auditu, Padua 1596; Disputatio de coelo, Venedig 1613; De calido innato et semine, Leiden 1634; De imaginatione et memoria, Venedig 1644; Tractatus tres de sensibus externis, de sensibus internis, de facultate appetitiva (ed. T. Lancetta), Venedig 1644.
Nathan Paetsch

Ura

Buffalo Sabres varasi neljä kautta Moose Jaw Warriorsin WHL-joukkueessa pelanneen Paetschin vuoden 2003 varaustilaisuuden 7. kierroksella. Paetsch pelasi kolme kautta Buffalon farmijoukkueessa Rochester Americansissa AHL:ssä, ennen kuin kaudella 2006–2007 vakiinnutti pelipaikkansa Buffalossa. Kesällä 2007 Paetsch solmi kolmen vuoden mittaisen jatkosopimuksen Buffalon kanssa. Maaliskuussa 2010 Buffalo myi Paetschin Columbus Blue Jacketsiin, josta se sai vastineeksi Raffi Torresin ja toisen kierroksen varausvuoron.
Heinäkuussa 2010 Paetsch teki sopimuksen Florida Panthersin kanssa. Vielä ennen kauden 2010–2011 alkua Vancouver Canucks hankki Paetschin Panthersista vaihdossa Sean Zimmermaniin. Vancouverin farmijoukkue Manitoba Moose ei halunnut ottaa Paetschia joukkueeseensa, joten Vancouver lainasi hänet kauden aikana AHL:n Rochester Americansiin ja Syracuse Crunchiin. Paetsch loukkaantui tammikuussa ja pystyi pelaamaan kauden aikana vain 43 ottelua. Kauden jälkeen Saksan DEL-liigan EHC Wolfsburg hankki hänet joukkueeseensa.
Paetsch pelasi Saksassa yhden kauden ja oli 25 pisteellään Wolfsburgin toiseksi eniten pisteitä tehnyt puolustaja. Hän teki kesällä 2012 vuoden sopimuksen AHL-seura Grand Rapids Griffinsin kanssa.
Vestan temppeli

Vestan temppeli (lat. Aedes Vestae) oli Rooman Forum Romanumilla sijainnut kotilieden jumalatar Vestalle pyhitetty temppeli. Temppeli rakennettiin kolmannella vuosisadalla ennen ajanlaskun alkua. Nykyisin siitä on jäljellä vain rauniot.
Temppelissä paloi pyhä tuli, jonka vartioiminen kuului Vestan neitsyiden tehtäviin. Roomalaiset uskoivat, että Rooman menestys oli riippuvainen tulesta, ja siksi sen sammumista pidettiin tuhon merkkinä.
Temppeli oli rakennettu muistuttamaan varhaisimpia roomalaisia asumuksia, yksinkertaisia savimajoja, sillä Vestan palvonta oli saanut alkunsa yksityisissä kodeissa. Temppelillä oli savimajojen tapaan pyöreä pohjakaava, ja se oli rakennettu marmorista kreikkalaiseen tyyliin. Keskellä olevaa cellaa kiersivät korinttilaiset pylväät, ja pylväikköä ympäröi ulkoseinä, jota kiersi toinen pylväikkö. Sisäänkäynti oli itään, mikä symboloi pyhän tulen ja kaiken elämän lähteen auringon yhteyttä. Temppelin katossa oli aukko, joka teki pyhän tulen ylläpidon haastavaksi.
Gazeta Wyborcza

Gazeta Wyborcza on Puolan merkittävin ja toiseksi suurin päivittäin ilmestyvä sanomalehti. Se sisältää täyden valikoiman poliittisia, kansainvälisiä ja yleisiä uutisia. Kuten melkein kaikki sanomalehdet Puolassa, lehti on tabloid-formaatissa.
Gazeta Wyborcza aloitti 8. toukokuuta 1989 tunnuslauseenaan "Nie ma wolności bez Solidarności" (Ei ole vapautta ilman Solidaarisuutta). Sen perustaminen oli yksi Puolan ns. pyöreän pöydän sopimuksen tuloksista kommunistisen Puolan hallituksen ja Solidaarisuus-liikkeen välillä. Lehti toimi Solidaarisuuden äänitorvena valmistauduttaessa puolittain vapaisiin vaaleihin, jotka pidettiin 4. kesäkuuta 1989. Tästä johtuu myös lehden nimi (suom. Vaalilehti). Gazeta Wyborcza oli ensimmäinen virallinen sanomalehti, joka julkaistiin kommunistisen järjestelmän kontrollin ulkopuolella kommunistien noustua valtaan toisen maailmansodan seurauksena. Lehden toimittajien mukaan sen ensipainos oli pieni (150 000) ja suhteellisen kallis, koska valtio rajoitti paperitoimituksia. Puolitoista vuotta myöhemmin päivittäinen levikki saavutti 500 000. Syyskuussa 1990, kun kommunismin hajoamisen jälkeen myös Solidaarisuus hajaantui, Lech Wałęsa kumosi lehden oikeuden käyttää Solidaarisuuden logoa. Sen jälkeen lehti on ollut sitoutumaton.
Gazeta Wyborcza on nykyään moniosainen suuri päivälehti.
Lehden päätoimittaja on ollut sen perustamisesta alkaen entinen toisinajattelija Adam Michnik.
Pipefest

Pipefest on vuosittain järjestettävä hip hop - musiikkifestivaali. Rap-musiikin lisäksi ohjelmaan kuuluu break dancea, beat boxausta, katukorista sekä graffititaidetta.
Pipefest järjestettiin vuoteen 2010 asti Vuokatin hiihtokeskuksen ylärinteillä, rinneravintolan vieressä. 
Vuodesta 2011 lähtien tapahtuma järjestetään Jämsän Himoksella.
Tapahtumaa järjestettiin vuodesta 2001 alkaen. Ensimmäisessä Pipefestissä vieraili noin 2 000 ihmistä, ja vuoteen 2005 mennessä määrä oli noussut yli yhdeksään tuhanteen, pääasiassa nuoreen henkilöön. Vuoden 2016 jälkeen Pipefest ilmoitti jäävänsä tauolle. 
Pipefest on myös Profeettojen (eli Cheekin ja Elastisen) sekä Palefacen samanniminen kappale.

2018

Paleface, Ceebrolistics, Fintelligens, Kapasiteettiyksikkö, Cheek

2010

Brädi, Bulle, Cheek + livebändi, Fintelligens, Flowboysfam, Hannibal & Joku Roti Mafia, Jätkäjätkät, Kemmuru, Koivuniemen Herrat, OG Ikonen, Olli-PA & Funksons, Paleface, Petri Nygård, Prop Dylan (SWE), Pyhimys & Medium, Redrama, Ritarikunta, Solonen feat Narcotic & Avaintekijät, Steen1, Teflon Brothers, Timi Lexikon, Uniikki ja Veljenpojat

2009

Mm. Jätkäjätkät, Sabac Red, Hannibal & Joku Roti Mafia, Julma-Henri, Nopsajalka, Leijonamieli, Timo Pieni Huijaus, Steen1, Cheek, Teflon Brothers, Solonen, Palestine, Juno, Redrama, Fintelligens, Juju

2008

Mm. Jätkäjätkät, Laineen Kasperi, Pyhimys, Soppamies, Conscious Youths, Freepoint Crew, Fintelligens, Saurus, Cheek
Mirella Pekkonen

Mirella Pekkonen on suomalainen juontaja, joka työskenteli Yleisradiossa ja joka juonsi Summeria yhdessä Kalle Lindrothin kanssa vuosina 2008–2009. Vuonna 2010 Mirella juonsi yle.fi/netari-osoitteessa toimivaa Netari-tv-nuortenohjelmaa.
Pekkonen oli myös Five Minutes For Myself -yhtyeen vokalisti. Lisäksi bändiin kuuluu Joni Virkkunen, Miia Liukkonen, Lari Montonen ja Tikku Ripattila. Pekkonen on valmistunut teatteri-ilmaisun ohjaajaksi vuonna 2009.
Huambon maakunta

Huambo on yksi Angolan maakunnista. Maakunnan pinta-ala on noin 33 300 neliökilometriä ja asukasluku 1,9 miljoonaa (2014). Kaupunkiväestön osuus on noin 55 prosenttia väestöstä. Maakunnan suurin kaupunki on Huambo.
Yksinäistalo

Yksinäistalo on talo, joka muodostaa oman kylänsä, jossa on siis vain yksi talo. Yksinäistalon rajat ovat alkuaan syntyneet tavallisesti nautinnan perusteella. Isojaolla ei tavallisesti ollut suurta vaikutusta yksinäistaloihin, koska niillä ei ollut yhteisiä alueita tai yhteistä nautintaa muiden talojen kanssa.
Vihainen hiljaisuus

Juoni

Nuori tehdastyöläinen Tom Curtis joutuu vaikeuksiin, kun hän kieltäytyy menemästä mukaan työntekijöiden toistuviin korpilakkoihin ja yrittää jatkaa työskentelyä. Kaikki kääntyvät häntä vastaan.

Vastaanotto

Vihainen hiljaisuus sai Berliinin elokuvajuhlilla kriitikkojärjestö Fiprescin ja katolisen kirkon elokuvatoimiston OCIC:n palkinnon.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Vihaisen hiljaisuuden vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Neu-Ulm

Historia

Neu-Ulmin historia alkaa vuodesta 1810, jolloin Ulmin kaupungin hallinta siirtyi Baijerin kuningaskunnalta Württembergin kuningaskunnalle. Tonavasta tuli kuningaskuntien välinen raja niin, että sen oikeanpuolinen alue päätyi Baijerin hallintaan. Vasemmalle puolelle jäi Ulm, kun taas oikealle puolelle syntyi Neu-Ulm.
Tuohon aikaan Neu-Ulm oli äärimmäisen pieni asutus. Se tunnettiin nimellä Ulm am rechten Donauufer. Nimi Neu-Ulm mainittiin ensimmäisen kerran kirjallisesti vuonna 1814. Neu-Ulm alkoi kasvaa 1840-luvulla, kun alueelle rakennettiin linnoitus. Uuden rautatieyhteyden valmistuttua Augsburgiin vuonna 1853 Neu-Ulmiin sijoitettiin varuskunta. Vuonna 1857 sille annettiin oma vaakuna ja vuonna 1869 kuningas Ludvig II myönsi sille kaupunginoikeudet.
Kaupunki alkoi kukoistaa pormestari Josef Kollmannin aikakaudella 1800-luvun lopulla. Ulmin ja Neu-Ulmin yhdistävä raitiotieyhteys rakennettiin vuonna 1897 ja vuonna 1900 kaupunkiin rakennettiin vesitorni. Vuonna 1906 Neu-Ulm laajeni ensimmäistä kertaa kaupunginmuurien ulkopuolelle.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen varuskunta suljettiin. Toisessa maailmansodassa liki kahdeksankymmentä prosenttia kaupungista tuhoutui liittoutuneiden pommituksissa, ja kaikki sillat Ulmiin yli Tonavan tuhottiin. Toisen maailmansodan lopusta 1990-luvulle saakka kaupungissa oli läsnä Yhdysvaltain sotilaita. Sotilaiden poistumisella oli suuri vaikutus kaupungin talouteen.
Verkkosyöte

Verkkosyöte (engl. web feed) on päivittyvän tiedon välitystapa. Nimensä mukaisesti sitä yleensä käytetään World Wide Webissä. Sisällöntuottaja syndikoi (engl. syndication) tuottamansa tiedon syötetiedostomuodossa, ja mahdollistaa sen tilaamisen (engl. subscription). Sisällön käyttäjä aggregoi (engl. aggregation) tiedon käyttämällä lukijaohjelmaa (muita termejä lukija, aggregaattori, syötteenlukija, feed-lukija tai uutistenlukija). Lukijaohjelmia on monen tyyppisiä: se voi olla paitsi oma ohjelmansa (esimerkiksi RSSOwl), myös esimerkiksi selaimen sisään rakennettu lukija (esimerkiksi Mozilla Firefoxin ”Live Bookmarks”) tai selainlaajennus. Lukijoita on myös toteutettu web-sivustoina, esimerkiksi Bloglines ja Google Reader, ja monet nykyiset käyttäjän muokattavissa olevat portaalit (esimerkiksi My Yahoo! ja iGoogle) tukevat syötteitä.
Yleisimmät syötteiden tiedostomuodot ovat RSS ja Atom.
Syndikoinnin etuna on, että käyttäjä voi lukijaohjelman avulla seurata helposti esimerkiksi kymmenien uutissivustojen ja blogien päivityksiä, ilman että niiden päivityksiä tarvitsee erikseen käydä tutkimassa. Syötemuodot myös tukevat HTML:n käyttöä, joten niiden avulla voidaan tarjota kokonaisia artikkeleja kuvineen. Lisäksi ne mahdollistavat muidenkin mediaelementtien käytön; esimerkiksi podcasting pohjautuu juuri tähän. Sähköpostin kautta lähetettäviin automaattipäivityksiin verrattuna niillä on se etu, että käyttäjän ei tarvitse antaa sähköpostiosoitettaan, ja seuraamisen lopettaminen onnistuu ilman erillistä komentoa.
Band Aid

Band Aid oli hyväntekeväisyystarkoitusta varten alun perin vuonna 1984 koottu ryhmä, joka nauhoitti ja julkaisi Midge Uren ja Bob Geldofin kirjoittaman ja Trevor Hornin tuottaman singlen Do They Know It’s Christmas?. Singlellä oli tarkoitus kerätä rahaa ja avustaa nälänhädästä kärsivää Etiopiaa. Single oli jättimenestys ja se nousi listaykköseksi.
Band Aid -nimikkeen alla on kokoonnuttu ja julkaistu sama kappale vielä kaksi kertaa myöhemminkin; vuonna 1989 nimellä Band Aid II ja vuonna 2004 nimellä Band Aid 20. Myös jälkimmäiset versiot nousivat myyntilistojen kärkeen.
Alkuperäisen Band Aid -singlen jälkeen vuonna 1985 järjestettiin myös Live Aid -hyväntekeväisyyskonsertit. Vuonna 2005 pidettiin maailmanlaajuiset Live 8 -tapahtumat samalla periaatteella.

Band Aid 30

Hyväntekeväisyyslevy Länsi-Afrikan vuoden 2014 ebolaepidemian uhrien auttamiseksi.
T. I. Wuorenrinne

Toivo Ilmari Wuorenrinne (vuoteen 1906 Berggrén; 24. huhtikuuta 1892 Loppi – 19. maaliskuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen työväenopiston rehtori, professori ja kirjailija.
Lopen Sajaniemestä kotoisin olleen Toivo Wuorenrinteen vanhemmat olivat kunnallisneuvos, Yli-Melkon ratsutilan isäntä Aapo (Abraham) Berggrén, vuodesta 1905 Wuorenrinne ja Alma Agatha Åkerberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1912 Mikkelin yhteiskoulusta ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1915. Opiskeluaikanaan Wuorenrinne kiinnostui näyttelemisestä ja oli mukana muun muassa maaseudulle suuntautuneilla teatterikiertueilla. 
Wuorenrinne toimi suomen kielen lehtorina, SOK:n palveluksessa konsulenttina sekä 1918–1919 tasavaltalaisten ja myöhemmin kansallisen edistyspuolueen puoluesihteerinä. Vuosina 1920–1925 Wuorenrinne toimi Kotkan työväenopiston johtajana ja samaan aikaan hän oli sivutoimisena näyttelijänä Kotkan Näyttämöllä ja Kotkan työväenteatterissa. Wuorenrinne oli Työväen Akatemian rehtori 1925–1938 ja Helsingin työväenopiston rehtori 1936–1961. Hän oli myös Yhteiskunnallisen korkeakoulun kansansivistysopin ja puhetaidon opettajana sekä Suomen Puheopiston puhetaidon historian opettajana ja jonkin aikaa opiston rehtorina. Wuorenrinne oli perustamassa Työväenopistolehteä (myöhemmin Opistolehti) ja toimi sen päätoimittajana. Wuorenrinne sai kouluneuvoksen arvon vuonna 1942 ja professorin arvon vuonna 1953. Vuosina 1960–1967 Wuorenrinne oli Suomen kansallisteatterin johtokunnan puheenjohtajana.
Wuorenrinne oli perustamassa Loppi-seura ry:tä ja hän toimi 25 vuotta seuran puheenjohtajana. Hän myötävaikutti myös Lopen opiston ja Lopen kotiseutumuseon perustamiseen. 
Toivo Wuorenrinne oli naimisissa vuodesta 1929 Eva Annikki Oravalan kanssa.
Proguaniili

Ominaisuudet ja käyttö

Proguaniili on aihiolääke ja metaboloituu ihmisen maksassa vaikuttavaksi triatsiinirakenteiseksi yhdisteeksi. Proguaniili vaikuttaa inhiboimalla malarialoisioiden dihydrofolaattireduktaasia, minkä seurauksena malarialoisioiden tarvitseman foolihapon biosynteesi estyy. Yhdiste on tehokas erityisesti loision kehittyviä yksilöitä vastaan. Proguaniilia käytetään lähinnä malarian estolääkityksenä yhdessä klorokiinin tai atovakonin kanssa. Lääkitys aloitetaan muutama päivä ennen matkan alkua ja kestää noin viikon ajan matkan päättymisen jälkeen. Lääkkeen korkean hinnan vuoksi se on yleensä käytössä vain matkan ollessa lyhytkestoinen.

Haittavaikutukset

Proguaniili on yleisesti erittäin hyvin siedetty lääkeaine. Suurina annoksina haittavaikutuksia voivat olla pää- ja vatsakipu, huonovointisuus, ripulointi, ihottuma ja unettomuus.

Synteesi

Proguaniilia valmitetaan p-kloorianiliinista ja disyandiamidista, jotka reagoivat ensimmäisessä vaiheessa p-kloorifenyylidisyandiamidiksi. Tämä välituote reagoi toisessa vaiheessa isopropyyliamiinin kanssa proguaniiliksi.
Mika Eirtovaara

Ura

Eirtovaara aloitti ammattimaisen stand up -koomikon uransa vuonna 2000. Hän on tehnyt stand up -komiikkaa paitsi lavoilla elävän yleisön edessä myös televisiossa. Tematiikkansa Eirtovaara ammentaa yhtäältä arkipäiväisistä asioista, toisaalta täysin surrealistisista ulottuvuuksista.
Stand up -komiikan ohella Eirtovaara on työskennellyt näyttelijänä ja ohjaajana useissa puheteattereissa, kuten Hämeenlinnan Kaupunginteatterissa, Linnateatterissa, Tampereen Teatterissa ja Tampereen Työväen Teatterissa. Hän on näytellyt muun muassa klassisen Ventti Villen roolin Mika Waltarin komediassa Omena putoaa. Musikaalissa Fantasticks hän tulkitsi Henryä. "Mika Eirtovaara tekee unohtumattoman roolin nuhruisena, kiertävänä näyttelijänä", Etelä-Suomen Sanomat kirjoitti hänen suoriutumisestaan.
Eirtovaara on niin ikään käsikirjoittanut erinäisiä näytöskappaleita, kuten Kalsarimiehet, joka sai ensi-iltansa Linnateatterissa keväällä 2012.
Eirtovaara on näytellyt myös muutamassa lyhyessä fiktioelokuvassa, televisiosarjassa ja kokeiluelokuvassa Kohtalon kirja. Vuoden 2014 Joulukalenterissa Eirtovaaralla oli Kauppisen rooli. Vuonna 2018 Eirtovaara esiintyy television kykykilpailuja parodioivassa viihdesarjassa Kingi.
Eirtovaara toimii Gloriassa järjestettävien Nelosen Stand Up-iltojen isäntänä.
Tyyni Tuulio

Tyyni Maria Tuulio (o.s. Haapanen, vuosina 1917–1933 Tallgren; 28. elokuuta 1892 Karvia – 9. kesäkuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, kirjallisuustutkija, suomentaja ja filosofian kunniatohtori (1960). Hänen tuotantoonsa kuuluu tutkimuksia, elämäkertoja, romaaneja ja pakinoita sekä maailmankirjallisuuden merkittäviä käännöksiä. Hän työskenteli kirjailijana ja kääntäjänä korkeaan ikään saakka. Tuuliolla oli myös monia kulttuurielämän luottamustehtäviä.
Tuulio käytti pakinoissaan nimimerkkejä Tuulia ja Jeannette. Pakinoiden aiheet ovat moninaisia, mutta etusijalla ovat kirjallisuuteen ja kulttuuriin liittyvät aiheet. Myös naisten arki, kaupunkilaiselämä ja tunnelmapalat tulevat niissä esille. Tyyliltään monet niistä ovat kulttuuriesseitä eivätkä ne pyri naurattamaan lukijaa. 
Tuulio sai Suomen Kulttuurirahaston palkinnon vuonna 1957.
Tyyni Tuulion puoliso oli kielten- ja kirjallisuudentutkija Oiva Tuulio (ent. Tallgren). Hänen veljensä oli kapellimestari ja musiikintutkija Toivo Haapanen.
Chandni

Musiikki

Elokuvan musiikin sävelsivät Shiv Kumar Sharma ja Hariprasad Chaurasia, jotka tunnetaan yhdessä nimellä Shiv-Hari. Sanoitukset teki Anand Bakshi.
Maia Vahtramäe

Maia Vahtramäe (s. 20. lokakuuta 1991) on virolainen laulaja. Hän lauloi Põhja-Tallinn-yhtyeessä, mutta jätti sen vuonna 2013 siirtyäkseen soolouralle. Marraskuussa 2013 hän julkaisi Getter Jaanin kanssa kappaleen ”Meelelahutajad”.
Sinikurkkumaluri

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 13–14 cm ja paino noin 10 g. Juhlapukuinen koiras on huomiota herättävän värikäs: päässä ja yläselässä on turkoosia, rinnassa ja pyrstössä kirkkaan tummansinistä ja mustaa, vatsa on valkoinen ja siivet ruskeat. Naaras on päältä ruskea ja alapuolelta likaisen valkoinen. Nokka on hiukan alaspäin käyrä ja pitkä pyrstö sojottaa usein pystyssä. Koiraan nokka on musta kaikissa puvuissa, naaraan ruskea. Liikkuvat usein pienissä parvissa.

Esiintyminen

Australian kaakkoisosat ja Tasmania. Laji on monin paikoin hyvin runsas ja kanta on elinvoimainen.

Elinympäristö

Vaatimaton elinympäristönsä suhteen, sillä lajille kelpaavat kaikenlaiset matalakasvuiset pensaikot ja tiheiköt niin autiomaassa kuin puutarhoissa.

Lisääntyminen

Soidinaikana koiras voi keräillä keltaisia lehtiä ja esitellä niitä naaraalle. Laji on moniavioinen. Niin koiraalla kuin naaraalla voi olla useita parittelukumppaneita. Kupolimainen, ruohoista kudottu pesä on matalalla heinikossa tai pensaassa. Kulkuaukko on pesän yläosan sivulla. Munia on 3 tai 4. Pesyeitä on kauden aikana 3 tai 4. Aikaisten pesyeiden varttuneet poikaset auttavat emoja seuraavien pesyeiden hoidossa.

Ravinto

Pienet selkärangattomat.
Longueval

Historia

Longuevalissa käytiin ensimmäisessä maailmansodassa Sommen taisteluun liittyvä Delvillen metsän taistelu. Eteläafrikkalaiset joukot taistelivat Delvillen metsässä 15. – 20. heinäkuuta 1916 kärsien suuria tappioita. Tämän muistoksi taistelujen paikalle on pystytetty muistomerkki Mémorial national sud-africain du Bois Delville.
Elli Vallinoja

Elli Vallinoja (s. 11. tammikuuta 1988) on suomalainen laulaja ja näyttelijä. Hän on näytellyt pääosaa elokuvassa Jos rakastat (2010).
Vallinoja on äänialaltaan mezzosopraano. Hän oli vierailevana esiintyjänä Suomen Kansallisoopperassa ensimmäisen kerran vuonna 2010 Benjamin Brittenin oopperassa Albert Herring. Hän on esiintynyt siellä sittemmin useita kertoja. Kansainvälisen debyyttinsä hän teki vuonna 2016 Lyonin oopperassa esitetyssä Claudio Monteverdin oopperassa Poppean kruunaus. Samaa produktiota esitettiin myöhemmin myös Vichyn oopperassa ja Versailles’n palatsin oopperassa.
Vallinoja on koulutukseltaan musiikin maisteri. Hän valmistui Sibelius-Akatemiasta vuonna 2017. Vallinoja on osallistunut useisiin laulukilpailuihin, muassa Zinka Milanovin, Wilhelm Stenhammarin ja Joseph Haydnin mukaan nimettyihin kansainvälisiin kilpailuihin.
Fine Brothers

Fine Brothers on YouTube-kanava, johon sisältyy pääasiassa reaktiovideoita. He saavuttivat 14 miljoonan tilaajan rajapyykin kesän 2016 aikana. Kanavan suosituimpiin videoihin kuuluu Kids React to Harlem Shake, jossa lapset reagoivat Harlem Shake -internet-meemiin. Kids Reactin, josta kanava sai AOL Best Viral Video -palkinnon vuoden 2012 Daytime Emmy -gaalassa, lisäksi Fine Brothersin sarjoihin kuuluvat muun muassa Elders React, Teens React ja Adults React.
Jazvan komi

Jazvan komi on Venäjällä Permin aluepiirin koillisosassa puhuttu komin kielen muoto, jota näkökulmasta riippuen pidetään komipermjakin murteena tai yhtenä komin kolmesta päämurteesta.
Jazvan komit asuvat Permin aluepiirin Krasnovišerskin piirissä Jazvajoen yläjuoksulla. Vuonna 1950 heitä arvioitiin olleen 4 tuhatta ja 1990-luvun alussa kaksi tuhatta. Kielimuoto poikkeaa muista komin murteista mm. erityisten vokaaliensa ja sanapainon suhteen.
Vuonna 2003 julkaistiin paikallisen opettajan Anna Paršakovan laatima ensimmäinen Jazvan komin aapinen.