google/wiki40b huggingface dataset:
Hinaaja Louhi

Hinaaja Louhi oli suomalainen Mikkelin Puutavara Oy:n hinaaja joka upposi aamuyöllä 9. kesäkuuta 1923 Juvan Rantuisissa. Hinaaja oli matkalla Lauritsalasta Juvan Saarivedenpäähän kun se kaatui kovassa tuulessa ns. Luonterin selällä. Onnettomuudessa hukkui hinaajan kahdeksan hengen miehistö. Onnettomuus paljastui vasta kun rannoille ajautui erilaista hinaajan irtaimistoa. Hinaaja upposi Pihlajasalon ja Papinsalon välille noin 30 metrin syvyyteen ja uppoamispaikka löytyi vasta pintaan nousseen öljyn ansiosta. Hinaaja saattoi kallistua koska sen kannelle on kasattu runsaasti polttopuuta hinaajan höyrykonetta varten.
Louhi nostettiin ylös heinäkuun alussa 1923 ja kunnostettiin. Miehistön ruumiita ei löydetty ja nostetun hinaajan pelastusvene oli paikallaan. Louhi toimi sitten hinaajana vuoteen 1930 saakka, oli sitten pitkään käyttämättömänä ja palasi liikenteeseen 1940-luvun puolivälissä Grahn Oy:n vaneeritehtaan hinaajana nimellä Kalso III. Hinaaja oli sitten käytössä Mikkelin lähivesillä vuoteen 1953 saakka.
Hinaaja Louhi oli 9 tonnin kantoinen rautainen hinaaja joka oli 15 metriä pitkä ja 3 metriä leveä. Hinaaja oli kunnostettu perinpohjin onnettomuutta edeltäneenä talvena.
Teket

Historia

Teket polveutuvat bantuista, joita asettui Kongojoen alueelle ensimmäisen vuosituhannen alkupuolella. 1400-luvulle tultaessa teket olivat perustaneet paikallisesti voimakkaan kuningaskunnan, joka kävi kauppaa orjilla ja tupakalla, jota liikkui Kongojokea pitkin. He sotivat lounaisia naapureitaan myös kongoja vastaan. 1700-luvun alkupuolella tekejen kuningaskunta ulottui Kongojoen molemmille puolille ja Malebon altaalta Bolobon alueelle. Vuosisadan lopulla teket kuitenkin menettivät osia alueistaan naapurikansoille. Vuonna 1880 Pierre Savorgnan de Brazza perusti Malebon altaalle kauppa-aseman, josta muodostui sittemmin Brazzavillen kaupunki. Alueella oleskellessaan hän tapasi tekekuningas Ilo Makokon ja sopi tämän kanssa alueen tulosta Ranskan siirtomaaksi. Vuonna 1896 teket kapinoivat siirtomaavaltaa vastaan ja ranskalaisten kukistaessa kapinaa noin kolme neljäsosaa tekeistä sai surmansa. Kongon tasavalta itsenäistyi Ranskasta vuonna 1960.

Kulttuuri

Tekejen perinteisiin elinkeinoihin kuuluvat maanviljelys, metsästys ja kalastus. Nykyisin monet heistä myös työskentelevät kaupungeissa, kuten Kongon tasavallan pääkaupunki Brazzavillessä. Perinteisemmät elinkeinot ovat säilyneet maaseudulla. Teket jakautuvat useisiin eri alaryhmiin, kuten fumuihin ja sisiin.
Tekejen perinteiseen uskoon kuuluu näkymättömän maailman olemassaolo, jota hallitsee luojajumala Nziam. Erilaiset henget jotka ilmenevät usein luonnonvoimina toimivat välittäjinä näkymättömän ja näkyvän maailman välillä. Tavalliset ihmiset voivat olla yhteydessä henkiin rukousten ja rituaalien kautta.
Kaapelilaiva Putsaari

Taustaa

Suomen rannikoilla on runsaasti meren pohjaan laskettuja kaapeleita, jotka vaativat jatkuvaa huoltoa ja vaihtamista. Aluksi työhön käytettiin monenkirjavaa työalusvalikoimaa, mutta lopulta kansanedustaja, kenraaliluutnantti  Aksel Airo sai ajettua läpi budjettialoitteen varsinaisen kaapelilaivan rakentamiseksi, sillä hän todisti selvin numeroin, että väliaikaisratkaisut ja ennen muuta töiden viivästyminen tulisivat niin kalliiksi, että kaapelilaivan hankinta olisi selvää säästöä.

Valmistus

Alus on 45,6 metriä pitkä, 8,3 metriä leveä ja syväykseltään 2,8 metriä. Sen kaapeliruumaan mahtuu 90 tonnia kaapelia ja kannelle voidaan lisäksi ottaa 10 tonnia kansilastia. Aluksen pääkoneena on 510 hevosvoiman diesel. Keulaan on asennettu erityinen kaapelikela laskua varten ja aluksessa on kaksi 10 tonnin vahvuista kaapelivintturia. Venekannelle on sijoitettu aluksen työvene Jere. 
Miehistöä on 20, joista 10-12 varusmiehiä. Kaapelialukselle on tärkeätä tarkka ohjattavuus, ja Putsaaressa onkin keulaohjauspotkuri, sekä peräsimen lapaan liitetty erillinen sähkömoottorilla toimiva ohjauspotkuri (ns. aktiiviperäsin).

Palvelus

Putsaari nosti 12. lokakuuta 1978 meren pohjasta Hangossa uponneen moottorivene Viikingin. Alus peruskorjattiin 1987.

Käytöstä poistuminen

Putsaari myytiin kesällä 2013 yksityiselle omistajalle ja poistettiin laivaston kirjoista. Kauppaan ei sisältynyt aluksen kannella normaalisti säilytetty ja työssä hyvin tärkeänä pidetty apuvene Jere. 
Elokuussa 2017 kaapelilaiva on kunnostuksen alaisena Helsingin Kruunuvuoren kärjessä.  Uusi omistaja antoi 2013 alukselle uuden nimen Suursaari. Aluksen uudesta nimestä järjestettiin äänestys Isosaaren kerholla järjestetyssä grilli iltamassa 3.8.2013. Äänestykseen osallistui harjoituksissa ollut merivoimien maakuntajoukkojen merikuljetusjoukkue.
ARA Misiones (1937)

Palvelus

Alus palveli toisessa maailmansodassa, jonka jälkeen sen puolen tuuman konekiväärit korvattiin kahdella yksiputkisella 40 millimetrin ilmatorjuntatykillä. Se luokiteltiin 1952 torpedoveneeksi (esp. torpederos), jolloin sen runkonumeroksi tuli T11 ja edelleen 1957 hävittäjäksi (esp. destructores) runkonumerolla D11. Aluksen takimmaiset torpedoputket poistettiin 1956 ja etummainen etsintävalotasanne suurennettiin ja sille asennettiin kaksi kaksiputkista 40 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Samassa yhteydessä alus varustettiin tutkalla. Se romutettiin 1974.
Noin 7 veljestä

Juoni

Jalo ja oikeamielinen Sir William saapuu kotikyläänsä. Hän haluaa asettua perintötilalleen, jonka ahne ja häijy Linnanherra on ottanut haltuunsa. Salaperäinen Robin Hood auttaa köyhiä ja pelastaa heidät Linnanherran tyrannivallasta. Lopullinen taistelu alkaa kun Robin joutuu vangiksi ja kansa nousee kapinaan.

Arvioita

Elokuvan ensi-iltakriitikot antoivat Noin 7 veljekselle varsin murskaavat arviot etenkin verratessaan sitä edelliseen Spede-elokuvaan Pähkähullu Suomi. Vain Paula Talaskivi ja Leo Stålhammar näkivät elokuvassa hyvää muun muassa musiikin käytössä ja ideoiden runsaudessa. Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano pitää elokuvaa keinotekoisena seikkailuparodiana ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.

Sovitukset

Teatteri Eurooppa Neljä toi näytelmän ensimmäistä kertaa teatterilavoille vuonna 2012. Esityksen ohjasi Turkka Mastomäki.
RoboCop 3

Juoni

Detroitia hallitseva suuryritys OCP on aloittanut asukkaiden pakkohäädöt, jotta yhtiö voisi rakentaa oman kaupunkinsa Delta Cityn Detroitin paikalle. OCP:n toimitusjohtajan huolen aiheena on OCP:n pian lähestyvä konkurssi ja OCP:n erikoisjoukkojen johtajan Paul MacDaggettin murheena kapinalliset, jotka vastustavat pakkohäätöä. Hän saa apua japanilaiselta Kanemitsu -yhtiöltä, joka tuo mukanaan Yhdysvaltoihin ninjarobotteja päästäkseen eroon kapinallisista. RoboCop asettuu kapinallisen puolelle ja ryhtyy sotimaan McDaggettiä, sekä hänen joukkojaan vastaan.

Vastaanotto

Elokuvan 22 miljoonan dollarin budjettiin nähden lipputulot jäivät hyvin alhaisiksi, sen tuottaessa ainoastaan yli puolet vähemmän, eikä RoboCop 3 saanut erityisemmin kiitosta kriitikoiltakaan. Washington Postissa Richard Harrington arvosteli elokuvaa sanomalla sen olevan "hädin tuskin mukaansatempaava ja enimmillään suoranaisen hölmö, ja lavastukset sekä tehosteet paljastavat sen supistetun budjetin." Chicago Sun Timesissa kriitikko Roger Ebert antoi elokuvalle 1½ tähteä kiistämällä hahmon pitkäikäisyyttä ja vertaamalla sarjaa Detroitin autotehtaan liukuhihnatuotantoon, minkä suhteen Ebert sanoikin: "Miksi he itsepintaisesti jatkavat tällaisen pinnoittamista? Koska luulen RoboCopin olevan vain brandinimi, ja tämä on tämänvuotinen malli. Se on vanha perinne Detroitissa ottaa vanha tyyli ja lätkäistä siihen tuoretta kromipintaa."
Anna-Liisa Bergström

Anna-Liisa ”Ansku” Bergström (virallisesti Hillebrandt) (s. 10. syyskuuta 1985 Raahe) on suomalainen tanssija. Hän avioitui heinäkuussa 2018 aiemman miesystävänsä kanssa ja he jättivät eroanomuksen syyskuussa 2019. Julkisuuteen Bergström on noussut toimittuaan tanssijana, tanssinopettajana ja koreografina Tanssii tähtien kanssa ohjelmassa TV:ssä useana vuonna. Vuonna 2010 Antti Tuisku ja Bergström voittivat kisan. Vuonna 2011 Bergströmin parina oli Duudsoneista tuttu  Jarno Leppälä, vuonna 2013 Mert Otsamo, vuonna 2017 laulaja Kasmir ja vuonna 2018 Tuure Boelius, jolloin pari ylsi kolmannelle sijalle.
Palavas-les-Flots

Palavas-les-Flots on kunta Hérault’n departementissa Languedoc-Roussillonin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 5 421 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Sen pinta-ala on kaksi neliökilometriä. Palavas-les-Flots on osa Montpellier’n kaupunkiseutua (Communauté d’agglomération Montpellier Agglomération).
Legends of Tomorrow

Juoni

Sarjassa aikaherra Rip Hunter (Arthur Darvill) matkustaa ajassa vuoteen 2016 ja kokoaa joukon sankareita ja roistoja estämään kuolematonta vihollista Vandal Savagea (Casper Crump) tuhoamasta maailmaa sekä itse aikaa.

Tuotanto

Helmikuussa 2015 The CW tiedotti suunnittelevansa sisarsarjaa sarjoille Arrow ja The Flash.
Toukokuussa 2015 Garber kertoi sarjan kuvaamisen alkavan heti kesän jälkeen elokuussa. Myöhemmin yksi sarjan kehittäjistä, Marc Guggenheim kertoi Twitterissä kuvauksien alkavan vasta 8. syyskuuta.
Panu Raatikainen

Panu Raatikainen (s. 1964 Kajaani) on suomalainen filosofi. Hän on filosofian apulaisprofessori Tampereen yliopistossa ja teoreettisen filosofian dosentti Helsingin yliopistossa. Hän on toiminut muun muassa Suomen Akatemian ja Helsingin yliopiston tutkijakollegiumin tutkijana sekä vierailevana tutkijana Lontoon, New Yorkin ja St. Andrewsin yliopistoissa. Raatikainen on tutkinut muun muassa logiikkaa, matematiikan filosofiaa, kielifilosofiaa, mielen filosofiaa, tieteenfilosofiaa, metafysiikkaa, filosofisia totuusteorioita ja 1900-luvun filosofian historiaa.
Raatikainen on Vasemmistoliiton jäsen.
Baskimaa (kulttuuris-maantieteellinen alue)

Maantiede

Baskimaan alue koostuu seitsemästä Espanjan ja Ranskan alueella sijaitsevasta historiallisesta alueesta, joista baskit käyttävät nimitystä Zazpiak Bat, joka vapaasti suomennettuna tarkoittaa ”seitsemän yhdessä”.

Eteläinen Baskimaa

Eteläinen Baskimaa, jota baskit kutsuvat nimellä Hegoalde, käsittää Espanjassa sijaitsevat Baskimaan itsehallintoalueeseen kuuluvat Gipuzkoan (esp. Guipúzcoa), Araban (esp. Álava) ja Bizkaian (esp. Vizcaya) maakunnat sekä erillisen Nafarroan (esp. Navarra) itsehallinnollisen maakunnan. Eteläisen Baskimaan tärkein ja suurin kaupunki on vauras Bilbao.

Pohjoinen Baskimaa

Pohjoinen Baskimaa, jota baskit kutsuvat nimellä Iparralde, käsittää Ranskan puolelta kolme valtion lounaiskolkassa Pyrénées-Atlantiquesin departementissa sijaitsevaa historiallista maakuntaa, Basse-Navarren (Nafarroa Beherea), Soulen (Zuberoa) ja Labourdin (Lapurdi).

Väestö

Baskimaassa asuu noin kolme miljoonaa ihmistä. Nykyään suuri osa Eteläisen Baskimaan vaurailla alueella asuvista on muuttanut muualta Espanjasta työn perässä eikä edusta baskikansallisuutta. Jopa 40 prosenttia alueen asukkaista edustaa muuta etnistä identiteettiä.

Kieli

Baskin kieltä, Baskimaan alkuperäiskieltä, pidetään Euroopan vanhimpana elävänä kielenä. Kuitenkin maan puhutuimmat kielet ovat espanja ja ranska. Baskimaan kolmesta miljoonasta asukkaasta noin 650 000 ihmistä puhuu äidinkielenään baskia, joista 550 000 asuu Espanjan puoleisessa Baskimaassa ja loput Ranskan puoleisessa.
Gipuzkoassa toimii myös baskilais-suomalainen ystävyysseura Suomitar, joka on julkaissut baski–suomi-sanakirjan 2012.
Reginaldo

Ura

Reginaldo on Fluminensen kasvatti. Hän ei ole pelannut seuran edustusjoukkueessa Série A:ssa vielä yhtään ottelua. Vuosina 2013-2014 Reginaldo oli lainassa Brasilian alasarjojen Resendessä, Esportivo Bento Gonçalvesissa ja Club Atlético Metropolitanossa. Yhteensä noissa seuroissa kertyi otteluita 12 ja maaleja kaksi. Vuonna 2014 Reginaldo palasi takaisin Fluminenseen, mutta ei tehnyt vieläkään debyyttiään seuran paidassa.
Helmikuussa 2015 Reginaldo meni testiin Suomen Veikkausliigan FF Jaroon. Jaro tekikin vielä saman kuun aikana hänen kanssaan yhden kauden mittaisen lainasopimuksen. Debyytti Veikkausliigassa ja pääsarjatasolla tapahtui huhtikuussa 2015 IFK Mariehamnia vastaan.
Kauden 2015 jälkeen Fluminense lainasi Reginaldon edelleen lainasopimuksella Goiásin FC Vila Novaa kaudeksi 2016. Kaudella 2017 Reginaldo pääsi vihdoin useiden lainakausien jälkeen pelaamaan Fluminensen riveissä.
Konstantin Balmont

Konstantin Dmitrijevitš Balmont (ven. Константи́н Дми́триевич Бальмо́нт, 15. kesäkuuta 1867 Vladimirin läänin Šujan kihlakunnan Gumništšin kylä – 24. joulukuuta 1942 Noisy-le-Grand Pariisin lähellä) oli venäläinen runoilija.
Konstantin Balmont syntyi aatelisperheeseen. Hän opiskeli Moskovan yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa suorittamatta loppututkintoa. Hänen ensimmäinen runokirjansa ilmestyi vuonna 1890.
Vuosina 1898–1903 ilmestyneet runokokoelmat tekivät Balmontista yhden venäläisen symbolismin johtohahmoista. Kirjoista tunnetuin on Budem kak solntse (”Olkaamme kuin aurinko”, 1903). Vuosina 1905–1913 runoilija asui poliittisista syistä ulkomailla matkustellen eri puolilla maailmaa. Hän suhtautui myönteisesti helmikuun vallankumouksen mutta tuomitsi bolševikkien vallankaappauksen. Vuonna 1920 Balmont siirtyi Ranskaan, jossa hän jatkoi runoilijantyöntään. Elämänsä viimeisen vuosikymmenen hän vietti köyhyydessä kärsien mielisairaudesta.
Balmontin lyriikka on muodoltaan hienostunutta, intohimoista ja musikaalista. Hänen tuotantoaan leimaavat dekadentit, impressionistiset ja eksoottiset sävyt, luonnonusko ja äärimmäinen individualismi. Oman runoilijantyönsä ohella Balmont oli myös tuottelias kaunokirjallisuuden kääntäjä.
Kaakkolammi (Hämeenlinna, Kukkolankulma)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,7 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lampi sijaitsee Viialan Vaimaroiselta Valajärven eteläpuolelle Väihikkälään kulkevan harjujakson jäätikköjokimuodostumassa. Lammen länsipuolella sijaitsee Kaakkomäki, jonka pohjoispää alkaa Likolammin eteläpuolelta. Harjuselänne kääntyy Kaakkolammin eteläpuolelta itään ja sitten kaakkon kautta itään kohti Valajärveä. Lampi sijaitsee suolla, jota reunustavat jäätikköjokimuodostumat ja harjun rinteet . Sen rantaviivan pituus on 650 metriä ja autiona tietön. Lammen vierestä kulkee Ojajärven ja yhdystien 13631 yhdistävä maantie.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, johon Kaartjoen alaosan alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 108,7 metriä mpy. Lampea ympäröivä suo on ojitettu ja kuusi ojaa on johdettu lampeen. Yksi ojista on samalla kahdeksan metriä ylempänä olevan Valkealammin laskuoja. Kaakkolammin laskuoja Sirkkaoja virtaa 8,5 metriä alempana olevaan Likolammiin.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa lammen nimi kirjoitettiin ”Kako lampi”. Se oli autio suolampi, jonka luontainen laskuoja laski Likolampeen ja siihen laski vuorostaan maantien toisella puolella sijaitseva ”Walkia lampi” eli Valkealammi. Vuoden 1962 peruskartassa oli lampeen johdettu omalta suolta kolme ojaa, joista yksi oli Valkealammin laskuoja. Suo-ojia on vuosien varrella lisätty. Lampi on ollut aina autio.
Timo Tyrväinen

Timo Tyrväinen (s. 2. elokuuta 1951 Helsinki) on kansantaloustieteilijä ja muusikko, koulutukseltaan valtiotieteen tohtori. Hän oli Aktian pääekonomisti helmikuuhun 2014 saakka ja sittemmin Aktian johtava neuvonantaja. Lisäksi Tyrväinen on Taloustieteellisen yhdistyksen puheenjohtaja. Tyrväinen lukeutuu monine TV- ja muine mediaesiintymisineen Suomen tunnetuimpiin ekonomisteihin.  Climate Leadership Council nimitti Timo Tyrväisen pääekonomistikseen helmikuussa 2017.
Tyrväisen isä oli oopperalaulaja Veikko Tyrväinen. Timo Tyrväinen opiskeli Helsingin konservatoriossa 1970-luvulla pääaineenaan laulu ja sivuaineena klassinen kitara. Tyrväinen perusti vuonna 1975 vaimonsa Anja Tyrväisen kanssa lauluyhtyeen Taljanka. Se on julkaissut 11 albumia, joilla on suuri joukko Tyrväisen sanoituksia, sävellyksiä ja sovituksia.
Tyrväinen työskenteli Aktia-pankin pääekonomistina vuosina 1998–2014. Sitä ennen hän toimi  Suomen Pankissa vuodesta 1975, OECD:ssa Pariisissa 1982–1983 ja 1993–1994, London School of Economicsissa 1989 ja Espanjan keskuspankissa 1997–1998.
Timo Tyrväinen on jäsenenä eurooppalaisten pääekonomistien ryhmässä (European Council of Economists) ja amerikkalaisessa NABE:ssa (National Association for Business Economics). Taloustieteellisen yhdistyksen puheenjohtajana hän toimi 2009–2010.
Tyrväinen on luennoinut muun muassas Sitran, LIFIMin, Helsingin kauppakorkeakoulun ja Oulun yliopiston johtajakoulutusohjelmissa.
Valko-Venäjän kommunistinen puolue (1918)

Valko-Venäjän kommunistinen puolue (ven. Коммунистическая партия Белоруссии, Kommunistitšeskaja partija Belorussii), myös Valko-Venäjän kommunistinen puolue (bolševikit) (ven. Коммунистическая партия (большевиков) Белоруссии) oli Valko-Venäjällä vuosina 1918-1991 toiminut kommunistinen puolue, joka syntyi Venäjän helmikuun- ja lokakuun vallankumouksen seurauksena. Puolueen perustajina toimivat bolševikit 30. ja 31. joulukuuta 1918 17 800:lla jäsenellä. Valko-Venäjän kommunistinen puolue oli tärkeässä asemassa Valko-Venäjän sosialistisen neuvostotasavallan perustamisessa tammikuussa 1919. Helmikuusta 1919 vuoteen 1920 puolue muodosti Liettuan kommunistisen puolueen kanssa yhteisen puolueen Liettuan ja Valko-Venäjän kommunistinen puolue.
Vuodesta 1996 puolueen seuraajana Valko-Venäjällä on jatkanut Valko-Venäjän kommunistinen puolue.
Lahnajärvi (Orivesi, Lahnajärvenkulma)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 44 hehtaaria ja se on 1,5 kilometriä pitkä ja 700 metriä leveä. Se sijaitsee Puirolanvuoren pohjoispuolella, missä on järvelle muutamia mäkiä ja niiden laaksoja muodostumiseen. Järven alavilla alueilla on ollut viidellä maatilalla viljelytoimintaa, mutta niiden peltoalat ovat olleet pienet. Järvellä on kaksi kiilamaista lahtea kummassakin päässä järveä: Enolahti ja toinen on kartassa nimetön lahti. Eteläosassa Vasmanninniemen eteläpuolelle leviää kolmas lahti, jonka rannat ovat kosteikkoa. Järvellä on kartan mukaan kolme saarta. Yksi saari sijaitsee järvenselällä, yksi pohjoisrannat tuntumassa ja kolmas eteläisen lahden suulla. Järven rantaviivan pituus on 6,4 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata lukuun ottamatta muutamaa peltopalstaa. Nykyiset ja entiset maatilat ovat pysyvästi asuttuja ja niiden lisäksi rannoille on rakennettu noin 10 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet Myllynpohjan ja Länkipohjan väliseltä yhdystieltä 3280. Pohjoisrannalla sijaitseva Leporanta on toiminut taidekeskuksena .

Luontoarvoja

Järven koillispään rannoista ja Tampinniemen ympäristöstä on muodostettu luonnonsuojelualue.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Lahnajärven valuma-alueeseen (35.763) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 102,4 metriä mpy. Siihen on johdettu Valkeissuon ja Puirolanvuoren kuivatusoja, missä sijaitsee Sammakkolammi, ja näiden lisäksi Vähäsuon, Koukkusuon ja Aukeasuon kuivatusojat. Lahnajärven valuma-alueen järvet sijaitsevat kaukana, mutta suoraan järveen laskee kolme järveä. Viljastenjärvi (16 ha) sijaitsee Lahnajärven pohjoispuolella ja sen laskuoja laskee Lahnajärven pohjoisrantaan. Kalliojärvi (10 ha) laskee pohjoiseen lahteen ja sen kautta tulevat valuma-alueen vesistä suuri osa. Järven laskuoja on Sahinoja, joka laskee Luukkanjoen Rimmiin. Sahinojan pudotus tällä matkalla on 3,0 metriä.
Hans Blum

Ura

Blum opiskeli säveltaiteita Bückeburgin kaupungissa toisen maailmansodan aikana. Hän oppi soittamaan kontrabassoa, tuubaa ja pianoa. 1950-luvun alussa Blum perusti yhtyeen Hansen-Quartett, joka menestyi yhdysvaltalaisista hiteistä tehdyillä saksankielisillä cover-versioilla, joita kansa tuolloin janosi. Blum oli esiintynyt uransa alkuvaiheessa lähinnä taustalaulajana. Vuonna 1959 hän lauloi päävokalistina saksankielisen version kappaleesta "Charly Brown", ja siitä tuli kesän 1959 suurmenestys.
1960-luvulla Blum keskittyi sanoittamaan ja säveltämään. Hänen laulunsa, kuten "Beiß nicht gleich in jeden Apfel", "Mein bunter Harlekin" ja "Schönen Mädchen von Seite 1" niittivät menestystä iskelmäfestivaaleilla. Blumin sävellyksiin kuuluu myös Boney M. -yhtyeen levyttämä "El Lute" vuodelta 1979.
Raspikurkkuinen Blum teki paluun laulajana 1974 taiteilijanimenään Henry Valentino. Hän oli oman kertomansa mukaan löytänyt kölniläisestä vanhan tavaran liikkeestä gramofonin, joka inspiroi hänet säveltämään Ragtime-kappaleen "Ich hab dein Knie geseh´n". Se oli hänen ensimmäinen menestyksensä Henry Valentinona. Blumin kenties suurin menestyssävellys "Im Wagen vor mir" syntyi 1977. Hän levytti sen Ursula Peysangin kanssa. Sittemmin kappale on tullut tunnetuksi myös Hans Blumin ja Daffi Cramerin duettona.
1980-luvulla Blum jatkoi lauluntekijänä. Hän sävelsi muun muassa kappaleet "Wilde Kirsche blühen früh" (es. Roy Black, 1983), "Sommerregen" (es. Nicole, 1983) ja "Über die Brücke gehen" (es. Ingrid Peters, 1986).
Monet Blumin sävellyksistä ovat muodostuneet vuosikymmenten varrella ikivihreiksi ja niistä on tehty cover-versioita. Muun muassa Die Toten Hosen teki oman versionsa kappaleesta "Im Wagen vor mir" vuonna 1987.
Hans Blumin sävellyksistä suomeksi on levytetty muun muassa "El Lute", "Fahr langsam Papi" ("Aja hiljaa isi"), "Der Regen fiel auf Santorin" ("Jäi Korfuun sielu sydänkin") ja "Harlekin" ("Rallimestari").
Yamabiko (1905)

Valmistus

Venäjän keisarikunnan laivasto tilasi aluksen Nevskin telakalta Pietarista. Alus laskettiin vesille 1901 ja se valmistui 1902 nimellä Kondor.

Palvelus

Alus nimettiin 22. maaliskuuta 1902 uudelleen Riechitelny. Venäjän-Japanin sodassa keisarillisen Japanin laivasto valtasi aluksen 12. elokuuta 1904. Alus otettiin 7. tammikuuta 1905 palvelukseen apuhävittäjänä nimellä Akatsuki. Se luokiteltiin hävittäjäksi 12. joulukuuta nimellä Yamabiko. Alus luokiteltiin kolmannen luokan hävittäjäksi 28. elokuuta 1912.
Alus myytiin 1. huhtikuuta 1917 siviilikäyttöön nimellä Yamabikomaru.
Vähä Vihkijärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 0,9 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Heinäjoen valuma-alueeseen (35.786) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 166,5 metriä mpy.
Teo Macero

Attilio Joseph ”Teo” Macero (30. lokakuuta 1925 – 19. helmikuuta 2008) oli yhdysvaltalainen äänilevytuottaja sekä jazzsäveltäjä ja -saksofonisti.
Macero syntyi Glens Fallsissa, New Yorkissa. Palveltuaan Yhdysvaltain laivastossa hän muutti vuonna 1948 New Yorkin kaupunkiin, jossa hän valmistui Juilliard School of Musicista vuonna 1953. Hän teki uransa varhaisessa vaiheessa yhteistyötä Charles Mingusin kanssa. 
Macero työskenteli tuottajan ominaisuudessa Columbia Recordsille kahdenkymmenen vuoden ajan, ja hänen tunnetuimpia töitään on Miles Davisin levy Kind of Blue (1959). Hän pääsi levy-yhtiön leipiin alun perin vuonna 1957, ja hän tuotti Davisin ohella muiden muassa Charles Mingusia, Duke Ellingtonia, Ella Fitzgeraldia, Thelonious Monkia, Johnny Mathisia, Count Basieta, Dave Brubeckia, Tony Bennettiä, Charlie Byrdiä ja Stan Getziä.
Vaikka Macero lähti Columbia Recordsilta 1975, hän jatkoi yhteistyötään Miles Davisin kanssa aina vuoteen 1983. Hän oli kuollessaan 82-vuotias.