google/wiki40b huggingface dataset:
Pensassakset

Pensassakset ovat ruohosaksista kehitetty näitä jykevämpi puutarhatyökalu. Niiden terän on kestettävä puuaineen työstöä. Niiden pääasiallinen käyttöalue on koristepensaiden hoito, mutta niitä voi rajoitetusti käyttää myös pienimuotoisessa pajukon raivauksessa. Pensassakset voivat olla yhden käden painettavaa mallia tai kaksikätiset sisään-ulos-liikettä vaativat. Moottoroidut pensasleikkurit voivat jossain määrin korvata pensassaksia.
Länsi-Uusi-Guinea

Länsi-Uusi-Guinea (indonesiaksi Irian Barat) on Indonesiaan kuuluva alue, joka muodostuu Uuden-Guinean saaren läntisestä puoliskosta ja muutamista pienemmistä lähisaarista – Uuden-Guinean itäpuoliskolla on Papua-Uuden-Guinean valtio. Hallinnollisesti Länsi-Uusi-Guinea jakautuu nykyään Papuan ja Länsi-Papuan provinsseihin. Alueella on itsenäistymistä ajavia ryhmiä.
Länsi-Uuden-Guinean pinta-ala on 420 540 neliökilometriä.

Väestö

Länsi-Uuden-Guinean alkuperäisväestö on pääosin melanesialaista ja jakautunut satoihin eri kieliä puhuviin heimoihin. Indonesian hallituksen siirtolaisuusohjelma on kuitenkin viimeisen 30 vuoden aikana tuonut Länsi-Uuteen-Guineaan satojatuhansia uudisasukkaita Indonesian muista osista. 
Vuonna 2005 Länsi-Uuden-Guinean asukasluku oli 2 647 000. Kuten joissakin muissakin Indonesian itäisissä osissa ja Papua-Uudessa-Guineassa, väestön valtauskonto on kristinusko. Vuonna 2000 54 prosenttia länsipapualaisista piti itseään protestantteina ja 24 prosenttia katolilaisina. Muslimeja oli 21 prosenttia ja alle yksi prosentti ilmoitti olevansa buddhalaisia tai hinduja. Suurten maailmanuskontojen rinnalla harjoitetaan kuitenkin yleisesti myös animismia.

Historia

Länsi-Uuden-Guinean kirjoitettu historia alkaa pääosin eurooppalaisten tulosta, joskin jo vanhoista indonesialaisista lähteistä löytyy mainintoja yhteyksistä alueelle. Espanjalaiset, portugalilaiset ja alankomaiset vierailivat Länsi-Uuden-Guinean rannikolla 1500-luvulta lähtien. Alankomaat perusti alueelle ensimmäisen pysyvän tukikohdan vuonna 1828 ja julisti alueen siirtomaakseen.
1930-luvulla syntyivät ensimmäiset papualaiset kansallistunteen ilmaukset. Toisen maailmansodan yhteydessä Japani miehitti vuonna 1942 Länsi-Uuden-Guinean pohjoisrannikon (ks. Uuden-Guinean sotaretki). Alue säilyi sodan jälkeen Alankomaiden hallinnassa, kunnes se vuonna 1963 liitettiin Indonesiaan. Alueella toimi myös itsenäisyysliike, joka julisti alueen itsenäiseksi Länsi-Papuan tasavallaksi, mutta se kukistettiin.
Peter Leonard

Peter Leonard (1951) on yhdysvaltalainen kirjailija. Häneltä on julkaistu suomeksi kaksi rikosromaania. Peter Leonard työskenteli mainostoimiston osakkaana ennen jäämistään vapaaksi kirjailijaksi kesällä 2009. Peter Leonard on kirjailija Elmore Leonardin poika. Peter Leonard asuu Michiganin Birminghamissa vaimonsa Julien ja heidän neljän lapsensa kanssa.
Lesnoi (Pietari)

Lesnoi (ven. Лесно́й) on historiallinen kaupunginosa Pietarissa Venäjällä. Se sijaitsee kaupungin pohjoisosassa Pietari–Viipuri-radan varrella.
Vuonna 1811 paikalle siirrettiin Tsarskoje Selosta metsäopisto, josta myöhemmin muodostettiin metsäinstituutti ja nykyinen metsätekninen akatemia. Sen ympärille syntyi huvila-asutusta. Paikkakunnalla asui runsaasti suomalaisia käsityöläisiä, jotka kutsuivat sitä Lesnoiksi tai Metsolaksi.
Elokuussa 1879 Lesnoissa järjestettiin narodnikkien Zemlja i voljan neuvottelut, joiden tuloksena se hajosi lopullisesti Narodnaja volja ja Tšornyi peredel -järjestöiksi. Lokakuussa 1917 Lesnoin piirihallinnon rakennuksessa pidettiin Leninin johtama Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen keskuskomitean istunto, jossa valittiin johtoryhmä lokakuun vallankumouksen toteuttamista varten. Vuonna 1922 alue liitettiin Pietarin kaupunkiin. Metsäteknisen akatemian puiston ympärille rakennettiin 1950–1960-luvuilla asuinalue. Vuonna 1975 avattiin Lesnajan metroasema.
Robert Addie

Ura

Addie opiskeli Marlborough Collegessa ja liittyi 16-vuotiaana National Youth Theatreen. Hän lähti sieltä opiskelemaan vuonna 1978 Royal Academy of Dramatic Artiin, josta hän lähti vuonna 1980 esiintyäkseen John Boormanin elokuvassa Excalibur – sankarin miekka Mordredina. Vuonna 1989 Addie jätti näyttelemisen, mutta palasi uralleen vuonna 1995.

Yksityiselämä

Addien isäpuoli oli Jack Williams, arvostettu englantilainen poolonpelaaja. Addiestakin tuli taitava ratsastaja ja poolonpelaaja. Addie oli naimisissa ja erosi kolme kertaa. Hänellä oli kolme lasta: Alexander, Alastair ja Caitlin. Hän kuoli 20. marraskuuta 2003 43-vuotiaana, vain kolme viikkoa sen jälkeen kun häneltä diagnosoitiin keuhkosyöpä.
Magdaléna Rybáriková

Tennisura

Rybáriková aloitti vuoden 2009 pelaamalla ASB Classic -turnauksessa Aucklandissa. Hän hävisi avauskierroksella neljänneksi sijoitetulle Aleksandra Wozniakille luvuin 6–3, 6–7(4), 7–5. Rybáriková pelasi seuraavaksi Moorilla Hobart Internationalissa, jossa hän voitti 1. kierroksella Kateryna Bondarenkon 4–6, 7–6(6), 6–1, toisella kierroksella turnauksessa ykköseksi sijoitetun Flavia Pennettan 7–5, 6–3 ja puolivälierässä Melinda Czinkin 6–0, 1–6, 7–6(7). Semifinaalissa hän hävisi Iveta Benešoválle luvuin 6–1, 6–3. Turnauksen jälkeen hän nousi maailmanlistan sijalle 50. Australian avoimissa Rybáriková hävisi 1. kierroksella viidenneksi sijoitetulle Vera Zvonarjovalle 7–6(2), 6–0. PTT Pattaya Openin 1. kierroksella hän voitti Kimiko Date Krummin luvuin 6–2, 4–6, 6–4 ja toisella kierroksella Ivana Lisjakin 6–4, 2–6, 6–2. Puolivälierässä hän yllätti toiseksi sijoitetun Caroline Wozniackin 6–4, 6–1. Semifinaalissa hän hävisi Sania Mirzalle 6–4, 5–7, 6–1. Turnauksen jälkeen Rybáriková nousi maailmanlistan sijalle 47. Dubai Tennis Championships -turnauksessa hän hävisi avauskierroksella Samantha Stosurille 6–4, 6–3. Ensimmäisellä kierroksella hän putosi jatkosta myös Indian Wellsissä, Stuttgartissa, Roomassa ja Madridissa. Sony Ericsson Openissa hän pääsi toiselle kierrokselle, häviten Amélie Mauresmolle 6–3, 1–6, 6–2 ja Ranskan avoimissa toisella kierroksella tuli tappio Jelena Jankovićille 6–1, 6–2. Ensimmäisen WTA-turnausvoittonsa hän otti AEGON Classicissa, kun finaalissa hän voitti Kiinan Li Nan luvuin 6–0, 7–6(2). US Openissa hän pääsi toisen kerran Grand Slam -turnauksessa kolmannelle kierrokselle. Sen hän hävisi Venus Williamsille 6–2, 7–5.
Vuonna 2010 Rybáriková hävisi Australian avointen ensimmäisellä kierroksella Dinara Safinalle. Ranskan avoimissa hän pääsi toiselle kierrokselle ja jäi sekä Wimbledonissa että Yhdysvaltain avoimissa avauskierrokselle. Myös vuonna 2011 hän jäi Australian avoimissa avauskierrokselle. Helmikuussa Rybáriková voitti toisen WTA-turnauksensa, kun Memphisin finaalissa Rebecca Marino joutui luovuttamaan. Ranskan avoimissa, Wimbledonissa sekä Yhdysvaltain avoimissa hän hävisi ensimmäisen kierroksen ottelunsa.
Hydroksidi

Hydroksidi-ioni on vedyn ja hapen muodostama anioni, OH⁻, jonka varaus on -1. Hydroksideiksi sanotaan myös ioniyhdisteitä, joissa tämä ioni on anionina. 
Svante Arrhenius määritteli emäksen aineeksi, jonka vesiliuoksessa on hydroksidi-ioneja. Sellaisia olivat ennen kaikkea vesiliukoiset metallihydroksidit kuten natriumhydroksidi (NaOH). Brønstedin happo-emästeoriassa emäs määritellään aineeksi, joka voi vastaanottaa protonin. Tämän määritelmän mukaan ei enää metallihydroksideja sellaisenaan pidetä emäksinä, mutta niissä oleva OH⁻-ioni on voimakas emäs. Vesiliuokset, joissa hydroksidi-ioneja on enemmän kuin puhtaassa vedessä, ovat emäksisiä.
Alkalimetallien hydroksidit, esimerkiksi natrium- ja kaliumhydroksidi, liukenevat runsaasti veteen.  Maa-alkalimetallien hydroksidit, esimerkiksi kalsiumhydroksidi (sammutettu kalkki), Ca(OH)₂ ovat jo selvästi niukkaliukoisempia, ja useimmat muut metallihydroksidit eivät liukene käytännöllisesti katsoen lainkaan veteen.
Korinttilainen pylväsjärjestelmä

Korinttilainen pylväsjärjestelmä tai korinttilainen tyyli on yksi kolmesta klassisesta pylväsjärjestelmästä, jotka ovat peräisin antiikin kreikkalaisesta arkkitehtuurista. Kaksi muuta ovat doorilainen ja joonialainen pylväsjärjestelmä. Pylväsjärjestelmiin kuuluu pylväiden lisäksi myös entablatuuri eli palkisto. Korinttilaista tyyliä käytettiin erityisesti roomalaisessa arkkitehtuurissa.

Historia

Korinttilainen tyyli kehittyi Kreikassa viimeisenä klassisista pylväsjärjestelmistä klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Se kehitettiin korvaajaksi joonialaiselle tyylille, mahdollisesti Korintin kaupungissa, josta tyyli on saanut nimensä. Järjestelmää käytettiin aluksi lähinnä sisätiloissa, kuten Bassain Apollon Epikurioksen temppelissä sekä monissa pyörötemppeleissä, kuten Epidauroksen Asklepieionin Tholoksessa. Varhaisin tunnettu rakennelma, jossa tyyliä käytettiin julkisivussa, on Lysikrateen muistomerkki Ateenassa.
Päätyylinä korinttilaista tyyliä käytettiin kreikkalaisissa temppeleissä suhteellisen vähän. Tyyli yleistyi roomalaisella kaudella ja oli roomalaisten temppeleiden tärkein tyylisuunta. Merkittävin puhtaasti korinttilainen temppeli Kreikassa on Ateenan Olympoksen Zeuksen temppeli, joka sekin saatettiin valmiiksi vasta roomalaisella kaudella 100-luvulla jaa. Roomalaiset kehittivät myös kompositapylväsjärjestelmän, jonka kapiteelissa yhdistyvät joonialaisen ja korinttilaisen kapiteelin piirteet.

Ominaisuudet

Korinttilainen pylväsjärjestelmä on klassisista pylväsjärjestelmistä monimutkaisin ja koristelluin. Pylväässä on plintti ja koristeellinen baasi eli jalusta, joka on samanlainen kuin joonialaisissa pylväissä. Pylväänvarsi on hoikka, ja sen kanneluurit eli uurteet ovat myös samanlaiset kuin joonialaisessa pylväässä. Korinttilainen kapiteeli muodostuu korimaisesta kalathoksesta, joka on koristeltu akantin lehdillä, sekä ylälaidan helikseistä. Sen päällä on abakus-laatta.

Esimerkkejä

Tunnettuja esimerkkejä korinttilaisen tyylin käytöstä ovat muun muassa:
Hongonlammi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,3 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Keurusselän alueella (35.62), jonka Kareispuron valuma-alueeseen (35.629) se kuuluu.
Sekiryō Yamauchi

Sekiryō Kaneda (金田積良 , 10. joulukuuta 1901 – 2. helmikuuta 1979) (tunnetaan myös nimellä Sekiryō Yamauchi (山内積良)) oli Nintendon toinen toimitusjohtaja. Hän meni Nintendon perustajan Fusajirō Yamauchin tyttären Tei Yamauchin kanssa naimisiin, ja otti sukunimekseen Yamauchi.

Henkilöhistoria

Nintendo oli Japanin suurin kortintekijä, kun Sekiryō Yamauchi otti vastaan toimitusjohtajan paikan. Vuonna 1933 hän toteutti yhdistymisen toisen yrityksen kanssa, ja yrityksen uudeksi nimeksi tuli Nintendo and Co.. 
Sekiryō Yamauchi vetäytyi eläkkeelle vuonna 1949, ja uudeksi toimitusjohtajaksi tuli Hiroshi Yamauchi.
Algot Strömsholm

Algot Strömsholm (3. heinäkuuta 1905 Vaasa – 24. marraskuuta 1988 Vaasa) oli suomalainen sosiaalityöntekijä ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Strömsholm toimi raittiusliikkeessä ja teki myös työtä kuuromykkien hyväksi. Eläkkeellä ollessaan hän oli järjestämässä keräyksiä kehitysmaiden nälkäänäkevien hyväksi.
Strömsholm oli Vaasan kaupunginvaltuuston jäsenenä lähes 25 vuotta edustaen ruotsalaista kansanpuoluetta.
Algot Strömsholmin poika teologian tohtori Gustav Strömsholm oli Pohjanmaan ruotsinkielisen radion Radio Österbottenin toimituspäällikkö.
Kaupan oma merkki

Kaupan oma tuotemerkki (myös kaupan oma merkki, engl. private label) viittaa vähittäiskaupan tuotteisiin, joita myydään valmistajan merkin sijasta kaupan omalla nimikkeellä. Historiallisesti kaupan omat tuotemerkit ovat pyrkineet kilpailemaan merkkituotteiden kanssa lähinnä hinnalla, mikä on mahdollista tuottajien kilpailutuksen ja pienempien pakkaus- ja markkinointikulujen ansiosta. Hintaa voidaan myös pienentää muuttamalla tuotteen reseptiä ja hankkimalla tuotteet suurissa erissä kansainvälisten hankintaorganisaatioiden kautta. Kaupan omat tuotemerkit voivat lisäksi täydentää kaupan valikoimaa esimerkiksi eri makuisilla tai laatuisilla tuotteilla joita merkkituotteet eivät tarjoa ja tuoda markkinoille kokonaan uusia tuotteita tai tuoteryhmiä.
Kaupan omien merkkien keksijänä pidetään ranskalaista Carrefour-ketjua, joka toi vuonna 1976 markkinoille ensimmäiset ”vapaat tuotteensa” (ransk. produits libres). Suomessa Tuko aloitti omien tuotteiden kehittämisen myös jo 1970-luvulla, ja vuonna 1983 ne nimettiin T-kaupan sinivalkoisiksi tuotteiksi. Kesko lanseerasi ensimmäiset Pirkka-tuotteensa 1986. Lidl-kauppaketjun koko liiketoimintaidea perustuu kaupan omiin tuotemerkkeihin.
Suomessa kaupan omien merkkien osuus myynnistä on noin 24 prosenttia. S-ryhmän ja Keskon myynnistä omia merkkejä on noin viidennes, kun taas Lidlillä osuus on noin 75 prosenttia. Suomessa myytäviä kaupan omia merkkejä ovat muun muassa Pirkka, Rainbow ja Eldorado.

Hyötyjä ja haittoja

Maatalouspolitiikan tutkimusprofessori Jyrki Niemen ja tutkija Liu Xingin mukaan kaupan omat merkit hyödyttävät kuluttajia ja usein myös suuria ja pieniä yrityksiä, mutta tuoteryhmän toiseksi ja kolmanneksi suurimmat brändit saattavat kärsiä kilpailusta, jos yritysten kapasiteetti ei riitä kaupan oman merkin tuottamiseen.
Mikro- tai pk-yrittäjien toimintaa kaupan omat merkit voivat helpottaa jakamalla muun muassa markkinoinnin ja logistiikan kustannuksia ja helpottamalla kansainvälistymistä. Esimerkiksi Lidl vie suomalaisia elintarvikkeita Eurooppaan omien tuotemerkkiensä alla. Luomuruuan menekki onkin noussut kaupan tuotemerkkien alla. Pienten tuottajien omat brändit olisivat kärsineet saatavuus- ja markkinointiongelmista.
Kuluttajat hyötyvät alemmista hinnoista ja laajemmista tuotevalikoimista. Toisaalta elintarvikkeiden tuotesuoja on huonohko ja siksi kauppaketjut saattavat kopioida merkkituotteita. Tämä tekee innovoinnin vähemmän kannattavaksi ja voi vähentää uusia innovaatioita.
S/2004 S 12

S/2004 S 12 on pienehkö nk. Viikinkiryhmään kuuluva Saturnuksen kuu. Sen löysivät 4. toukokuuta 2005 Scott S. Sheppard, David C. Jewitt, Jan Kleyna ja Brian G. Marsden kuvista, jotka oli otettu 12. joulukuuta 2004 - 9. maaliskuuta 2005 välisenä aikana. Kuun halkaisija on vain noin viisi kilometriä ja se kiertää Saturnusta retrogradisesti 19,906 miljoonan kilometrin keskimääräisellä etäisyydellä. Sen radan inklinaatio on 164° ja eksentrisyys 0,396. Sen kiertoaika Saturnuksen ympäri on 2 vuotta 318 vuorokautta 13 tuntia (1048,541 vuorokautta).
Martti Urpalainen

Martti Aarne Urpalainen (s. 15. elokuuta 1918 Miehikkälä) oli suomalainen maratonjuoksija. Hän voitti maratonilla Pohjoismaiden-mestaruuden vuonna 1949 ja SM-pronssia vuonna 1948. SM-maratonilla hän sijoittui lisäksi neljänneksi vuosina 1947 ja 1949 sekä kuudenneksi 1946. Hän voitti loppuvuodesta 1949 Košicen maratonin.
Urpalainen edusti Miehikkälän Vilkasta.
Huoltovarmuuskeskus

Huoltovarmuuskeskus (lyhenne HVK, ruots. Försörjningsberedskapscentralen) on työ- ja elinkeinoministeriön hallinnonalan laitos, jonka tehtävänä on Suomen huoltovarmuuden ylläpitämiseen ja kehittämiseen liittyvä suunnittelu ja operatiivinen toiminta. Huoltovarmuuskeskuksen toimintaa johtaa sen hallitus.
Laitoksen toiminta perustuu lakiin huoltovarmuuden turvaamisesta. Valtioneuvosto on vahvistanut lain perusteella konkreettiset huoltovarmuuden tavoitteet (Vnp 539/2008) määritellen huoltovarmuuden painopistealat ja määrälliset tavoitteet varmuusvarastoinnille ja muille toimenpiteille. Sittemmin vuoden 1992 asetus huoltovarmuuskeskuksesta on kumottu asetuksella Huoltovarmuuskeskuksesta 25.6.2008/455.
HVK:n toiminnan tarkoituksena on turvata poikkeusolojen ja normaaliaikojen vakavien häiriöiden varalta väestön toimeentulon, maan talouselämän ja maanpuolustuksen kannalta välttämättömät taloudelliset toiminnot.
Nykyisin toiminnan painopisteenä on teknisten järjestelmien toiminnan varmistaminen. Erityishuomion kohteena ovat yhteiskunnan kriittiset tietojärjestelmät. Yhteiskunnan poikkeusoloja ja häiriötilanteita varten ylläpidetään viranomaisten käyttöön VIRVE-verkkoa, sitä ennen HVK ylläpiti 2V-varaverkkoa.
Varmuusvarastoilla turvataan energiahuoltoa, elintarviketaloutta, terveydenhuoltoa sekä maanpuolustusta palvelevaa tuotantoa.

Öljynkuljetus

Neste luopui varustamotoiminnasta ja myi vuoden 2013 aikana kahdeksan alusta – viisi säiliöalusta ja kolme hinaajaa – Huoltovarmuuskeskuksen ja työeläkeyhtiö Ilmarisen puoliksi omistamalle laivayhtiölle, joka vuokraa alukset Nesteelle nykyiseen käyttöön. Omistajayhtiö toimii vain omistajana, ei liikennöijänä, josta huolehtii erillinen perustettava hoitovarustamo. Huoltovarmuudesta vastaaminen on aiemmin ollut Nesteen tehtävä, mutta kansainvälisillä markkinoilla toimivalle yritykselle tehtävä sopi huonosti. Omistusvaihdoksen jälkeen miehistö pysyy suomalaisena ja laivat Suomen lipun alla. Alusten määrä on riittävä huoltovarmuuden säilyttämiseksi.

Muut omistukset

Huoltovarmuuskeskus omistaa kantaverkkoyhtiö Fingridin ja kaasuyhtiö Gasumin kautta sähkö- ja kaasuhuollon infrastruktuuria.

Organisaatio ja johto

Huoltovarmuuskeskuksen yhteydessä toimii huoltovarmuusneuvosto sekä sektoreita ja pooleja.
Huoltovarmuuskeskus aloitti toimintansa 1993, mutta sillä on ollut edeltäjiä, kuten sotatalouskomitea, vuodesta 1924 alkaen.
Keskuksen toimitusjohtaja on Raimo Luoma.
Dmitri Tolstoi

Dmitri Andrejevitš Tolstoi (13. maaliskuuta (J: 1. maaliskuuta) 1823 Moskova – 7. toukokuuta (J: 25. huhtikuuta) 1889 Pietari) oli venäläinen kreivi ja taantumuksellisena tunnettu poliitikko. Hän toimi kansanvalistusministerinä Aleksanteri II:n aikana ja sisäministerinä Aleksanteri III:n valtakaudella. Hän kuului Tolstoin sukuun.
Tolstoi kirjoitti nuorempana eräitä tutkimuksia Venäjän historiasta. Hänet nimitettiin vuonna 1865 Pyhän synodin yliprokuraattoriksi. Vuosina 1866–1880 hän toimi opetusministeriössä kansanvalistusministerinä. Hän pyrki tiukalla kurilla estämään vallankumousaatteiden leviämisen opiskelijoiden tai opettajien keskuuteen, ja kumosi monia aiemmin tehtyjä opetuksen uudistuksia. Tolstoin aloitteesta perustettiin vuonna 1869 erityinen virasto valvomaan ja ohjailemaan yleisten koulujen oppilaiden ja opettajien mielialoja. Lisäksi oppikirjoja sensuroitiin ja epäilyttävinä pidettyjä opettajia erotettiin. Vuonna 1871 Tolstoi toteutti uudistuksen, jossa klassisen kreikan ja latinan asemaa lukioiden oppiaineina vahvistettiin huomattavasti ja niistä tehtiin pakollisia aineita ylioppilastutkintoihin. Tämä vaikeutti yliopistoihin pääsyä niille, joilla ei ollut varaa perehtyä näihin kieliin valmistavissa kouluissa. Tolstoin myönteisiä saavutuksia ministerinä olivat historiallis-filologisen instituutin perustaminen Pietariin vuonna 1867, Varsovan yliopiston uudelleenperustaminen, maatalousinstituutin perustaminen Puolan Nova Aleksandriaan sekä pappisseminaarien uudelleenjärjestäminen.
Vuonna 1882 Tolstoi nimitettiin sisäministeriksi ja santarmilaitoksen johtajaksi. Samana vuonna hänestä tuli myös Venäjän tiedeakatemian puheenjohtaja. Sisäministerinä hän peruutti monia aiemmin Aleksanteri II:n kaudella toteutettuja liberaaleja reformeja. Lehdistön sensuuria tiukennettiin elokuusta 1882 alkaen. Vuonna 1889 jokaisen maalaiskaupungin johtoon määrättiin maanomistaja-aateliin kuuluva ja sisäministeriön valitsema maakapteeni, joka sai nimittää kaupunginvanhimmat. Tolstoi jatkoi sisäministerinä vuonna 1889 tapahtuneeseen kuolemaansa asti.
2-pyroni

Reaktioita

2-pyroni voi reagoida elektrofiilin kanssa joko additio- tai substituutioreaktoilla. Nukleofiilien kanssa reagoidessa aineen rengasrakenne aukeaa helposti. 2-pyronista voidaan valmistaa useita erilaisia syklisiä yhdisteitä. Se on dieeni, joten se voi tavallisten sykloadditioreaktioiden lisäksi osallistua myös Diels–Alder-reaktioon. Säteilyttäminen saa 2-pyronin rengasrakenteen järjestäytymään uudelleen.
Lars Hollmer

Lars Gustav Gabriel Hollmer (21. heinäkuuta 1948 – 25. joulukuuta 2008 Uppsala) oli ruotsalainen muusikko, laulaja ja säveltäjä.
1970-luvulla Hollmer oli merkittävänä taustatekijänä yhtyeissä Samla Mammas Manna, Zamla Mammaz Manna, Von Zamla ja Ramlösa Kvällar. Kun Zamla hajosi 1980, Hollmer ryhtyi tekemään ensimmäistä omaa albumiaan XII sibiriska cyklar (1981). Albumi oli todellinen sooloprojekti, sillä Hollmer soitti siinä itse kaikkia soittimia, joista tärkeimpiä olivat harmonikka ja kosketinsoittimia. Albumin kappaleista menestyi erityisesti Boeves psalm.
Yhtä aikaa muiden hankkeiden, kuten Von Zamla ja Fem Söker En Skatt, Lars Hollmer jatkoi levyjen tekoa myös omissa nimissään. 1985 hän perusti yhtyeen Looping Home Orchestra, joka on esittänyt Hollmers musiikkia vaihtelevissa kokoonpanoissa. Vuonna 1996 hän liittyi kansainväliseen harmonikkayhtyeeseen Accordion Tribe. 1998 hänet palkittiin Grammis-palkinnolla cd:stä Andetag.
2000-luvulla Hollmer esiintyi yhdessä yhtyeen Utsikter kanssa, jossa soittavat muun muassa Michel Berckmans (oboe, fagotti) ja Wolfgang Salomon (kontrabasso). Hänen Japaniin vuonna 2000 tekemänsä matkan jälkeen syntyi yhtye SOLA, jossa on japanilaisia muusikoita. Vuonna 2002 ilmestyi levy Lars Hollmer's SOLA. The global home project. Yhteistyö japanilaisen viulistin Yuriko Mukoujiman kanssa syveni vuonna 2003. He ovat pitäneet yhdessä useita konsertteja Japanissa ja julkaisseet livealbumin Live and more.
Accordion Triben kanssa ilmestyi vuonna 2003 toinenkin levy, Sea of reeds. Sveitsiläinen ohjaaja Stefan Schwietert teki yhtyeestä seuraavana vuonna dokumenttielokuvan. Hollmer esiintyi 2004 Victoriavillessa Québecssa yhdessä kanadanranskalaisten muusikoiden Jean Déromen ja Pierre Tanguayn kanssa ja kymmenmiehisen orkesterin La Fanfare Pourpourin kanssa. Hän esiintyi myös yhtyeen Fred Frith Ruotsin-kiertueella syksyllä 2004.
Hollmerin kanadalaisyhteydet tiivistyivät 2005. Hän soitti jälkeen La Fanfare Pourpourin kanssa, ja 2007 syntyi levy Karusell Musik. Vuonna 2008 Hollmer kiersi jälleen La Fanfare Pourpourin kanssa Ranskassa ja Ruotsissa.
Lars Hollmerilla oli asunto Nyvlassa Uppsalan lähellä, ja hänellä oli siellä studio kunnostetussa kanalassa.
Vapaussodan Invaliidien Liitto

Vapaussodan Invaliidien Liitto oli vuonna 1924 perustettu järjestö, jonka jäsenistö oli sisällissodassa ja sen jälkeisissä heimosodissa haavoittuneita ja sairastuneita. Liiton tarkoituksena oli jäsentensä taloudellinen ja henkinen huolto. Se omisti Mikkelin maalaiskunnassa invalidikoti Kyyhkylän ja lisäksi Suitian työkodin ja Runnin terveyskylpylän. Kyyhkylä luovutettiin vuonna 1969 Sotainvalidien Veljesliitolle, jonka toimintaa järjestö oli ollut vuonna 1940 käynnistämässä. Kyyhkylän omistaa nykyisin Mikkelin kaupunki, ja siinä harjoittaa hotelli- ja kuntoutustoimintaa yksityinen yritys.
Järjestö perustettiin Helsingissä Säätytalossa, ja koollekutsujana toimi vihtiläinen opettaja Einar August Rosenberg. Jäseniksi haluttiin myös Saksassa ensimmäisen maailmansodan aikana jääkärinä olleet. Rahoitus tuli raha-automaattiyhdistykseltä, itsenäisyyspäivänä kerätystä kirkkokolehdista sekä yksityisten henkilöiden, yhteisöjen ja yritysten varoista. Suurimmillaan jäsenmäärä oli vuonna 1940, jolloin siihen kuului 2 105 invalidia.
Järjestö julkaisi vuodesta 1928 Vapaussodan Invaliidi -lehteä.
Liitto lakkautettiin Helsingissä Katajanokan Kasinolla pidetyssä kokouksessa 25. marraskuuta 1987, jolloin jäseniä oli vielä 63. Järjestön huolto-, avustus- ja perinnetyö siirtyivät Vapaussodan Invalidien Muistosäätiön hoidettavaksi.