google/wiki40b huggingface dataset:
Märta Laurent

Anna Märta Laurent (vuosina 1938–1941 oik. Jaatinen, vuodesta 1941 oik. Laurent-Aalto; 8. tammikuuta 1920 Helsinki – 21. elokuuta 2011 Helsinki ) oli muun muassa Helsingin ruotsalaisen teatterin näyttelijä. Hän esiintyi myös elokuvissa, radiossa ja televisiossa.
Laurent avioitui 1938 arkkitehti Jarl Jaatisen kanssa, joka kaatui talvisodassa 23.2.1940. Heille syntyi 2.3.1940 poika Jarl. Vuonna 1941 hän avioitui varatuomari, kauppaneuvos Arvo Mikael Aallon kanssa. Hän sai neljä lasta, joista Alec Aalto (1942–2018) oli oikeustieteen kandidaatti ja diplomaatti.
Laurentille myönnettiin Pro Finlandia -mitali 1966. Thalia-gaalassa maaliskuussa 2011 Laurent sai elämäntyöpalkinnon tunnustukseksi yli 70 vuoden ansiokkaasta työskentelystä eri teattereiden näyttämöillä, elokuvissa sekä radio- ja TV-teatterissa.
Sirkka Saarinen

Sirkka Aulikki Saarinen (s. 21. joulukuuta 1954 Turku) on suomalainen Turun yliopiston professori ja kielitieteilijä. Saarinen on tutkinut erityisesti marin kieltä, muun muassa sen kirjakielen kehitystä, kielikontakteja, johto-oppia ja sanastoa. Hän on lisäksi tutkinut esimerkiksi mordvalaisia kieliä sekä unkarin ja udmurtin kieliä.
Saarinen suoritti ylioppilastutkintonsa Turun tyttölyseosta 1974 ja aloitti jo samana kesänä suomalais-ugrilaisen kielentutkimuksen opinnot Turun yliopistossa, josta hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1979. Saarisen erikoistuminen marin kieleen sai alkunsa hänen toimittaessaan opiskeluaikanaan marilaisia kieli- ja folkloreaineistoja yhdessä opettajansa Alho Alhoniemen kanssa. Vuosina 1981–1990 Saarinen päätoimitti vuonna 2008 ilmestynyttä suurta marin kielen murresanakirjaa Tscheremissisches Wörterbuch, ja vuonna 1990 hän valmistui lisensiaatiksi ja 1991 edelleen väitteli tohtoriksi aiheenaan marilaisten arvoitusten kielioppi.
Vuodesta 2002 Saarinen on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen ja vuodesta 2012 Udmurtian valtionyliopiston kunniatohtori. Hänelle on myönnetty 2008 Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan I luokan ritarimerkki.
Saarinen on toiminut aktiivisesti lukuisissa luottamustehtävissä, alkaen jo opiskeluaikanaan Turun yliopiston fennougristiikan opiskelijoiden ainejärjestössä Sugri ry:ssä. Myöhemmin Saarinen on toiminut mm. M. A. Castrénin seuran hallituksessa 1990–2012, International Society of Dialectology and Geolinguisticsin varapuheenjohtajana 1997–2003 ja Suomen kansallisen komitean puheenjohtajistossa 1995–2010. Suomen Kielen Seuran johtokuntaan hän on kuulunut vuodesta 1998 lähtien ja Suomalais-Ugrilaisen Seuran johtokuntaan vuodesta 2000 lähtien. Saarinen on myös aikakauskirjojen Sananjalka ja Finnisch-ugrische Forschungen päätoimittaja.
Agglomerointi

Agglomerointi (lat. agglomerare, muodostua palloiksi) eli rakeistaminen on useiden teollisuudenalojen käyttämä toimenpide, jossa materiaalia muovataan tasakokoisiksi rakeiksi, kokkareiksi tai palleroiksi. Kaivostoiminnassa malmi murskataan rakeiksi, minkä jälkeen murske agglomeroidaan, jolloin hieno malmipöly kiinnittyy suurempiin malmirakeisiin. Malmin agglomerointi voidaan tehdä sintraamalla, pelletöimällä tai briketoimalla. Pelletöinnissä tuotetaan 6-13 mm kokoisia kuulia pyörittämällä rikasteesta ja liäsäaineista. Sintrauksessa pelletiti kuumennetaan noin 1 300 °C:n lämpötilaan, jolloin osa metaalista sulaa ja sitoo hiukkaset toisiinsa. Briketöinnissä metallista leivotaan sementin kanssa noin 15 cm leveitä kakkuja.
Samantapaisia prosesseja hyödynnetään muun muassa lääkkeiden ja elintarvikkeiden valmistamisessa, kuten myös muovin raaka-aineiden granuloinnissa.
Pitkätlammit (Keuruu)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,0 hehtaaria ja se on 650 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Ristajoen valuma-alueella (35.65), jonka Hylkysenpuron valuma-alueeseen (35.655) se kuuluu.
Theodor Nordström

Karl Fredrik Theodor Nordström (31. elokuuta 1843 – 30. kesäkuuta 1920) oli suomalaissyntyinen geologi ja kemisti, josta tuli Ruotsissa kansanedustaja ja maaherra.
Nordströmin isä Johan Jakob Nordström vei perheensä "Suomen poliittisen suvaitsemattomuuden" takia Ruotsiin, missä Theodor Nordström kirjoitti ylioppilaaksi ja opiskeli luonnontieteitä. Hän osallistui Adolf Erik Nordenskiöldin tutkimusmatkalle Grönlantiin vuonna 1870. Aikalaisiinsa verrattuna hän oli erittäin laajasti matkustellut mies, joka kävi Euroopan-matkojensa lisäksi Pohjois-Amerikassa 1876, Färsaarilla 1877 ja kävi vuonna 1899 Venäjän halki Siperiassa aina Baikaljärvellä asti.
Uransa alussa hän työskenteli Ruotsin geologisella tutkimuslaitoksella ja opetti samaan aikaan Tukholman teknillisessä instituutissa. Hänet nimitettiin Salan vuorikuntaan kaivosinsinööriksi, ja siitä hän eteni kauppakollegion vuoriasioiden toimistopäälliköksi. Tieteellinen ura vaihtui sujuvasti hallinnolliseen. Vuonna 1897 hän siirtyi rautatiehallituksen johtoon. Hän johti uusien rataosuuksien rakentamista valtakunnanrajalle ja Bohusläniin ja aloitti selvitykset joidenkin rataosien sähköistämiseksi.
Vuosina 1904–1911 Nordström oli Örebron maaherra. Hän kuului valtiopäivien alahuoneeseen seitsemän vuoden ajan ja osallistui myös kunnallispolitiikkaan.
Cheikh Lô

Cheikh Lô (s. 1959 Burkina Faso) on burkinalais-senegalilainen maailmanmusiikin laulaja, kitaristi ja rumpali.
Lô syntyi Bobo Dioulassossa, Burkina Fasossa senegalilaiseen perheeseen. Hän muutti vuonna 1978 Senegaliin, jossa hän toimi lukuisissa mbalax-yhtyeissä mutta lähti myöhemmin soolouralle. Ensimmäisen äänitteensä, kasetin, Lô julkaisi 1990, mutta se ei levinnyt paikallisia markkinoita laajemmalle. Hän harkitsee sen julkaisemista uudelleen. Kansainvälinen läpimurto oli levy Nè La Thiass (1996), jonka tuotti Youssou N'Dour.
Ajatuksiltaan Lô edustaa suufilaista muridi-veljeskuntaa, ja se heijastuu myös hänen lauluistaan. Hän vieraili Suomessa marraskuussa 2011.
Into J. Teljo

Into Juhana Teljo (sukunimi aik. Heinonen, 11. elokuuta 1876 Uusikaupunki – 5. marraskuuta 1937 Detroit, Yhdysvallat) oli amerikansuomalainen päätoimittaja.
Teljon vanhemmat olivat Hiitolan kirkkoherra Johan Gustaf Heinonen (1829–1896) ja Amanda Helena Wong. Hän pääsi ylioppilaaksi 1895 Viipurin lyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1902 ja maisteriksi 1903.
Teljo toimi sanomalehtimiehenä Yhdysvalloissa ja oli Calumetissa Michiganissa ilmestyneen Päivälehden päätoimittajana.
Hirvijärvi (Kihniö)

Maantietoa

Järven pituus on 1,4 kilometriä, leveys 550 metriä ja sen pinta-ala on 31 hehtaaria. Se sijaitsee Kihniön ja Parkanon välisellä rajalla Parkanon Hirviperällä, joka on suoperäistä metsämaata. Aivan järven vieressä sijaitsevat Hirvinevan ja Kirjasnevan turvetuotantojalueet. Järven ympäristö on tiheästi ojitettua suota, josta osa Selkänevan ja Vähä Saarinevan suo-ojista laskee suoraan järveen. Itäpuolelta Kirjaslammen vedet kulkeutuvat Hirvijärveen. Järven oma laskioja on Hirvijoki, joka laskee 7 kilometrin jälkeen Nerkoonjärven hirvilahteen. Hirvijärven rantaviiva on 3,8 kilometriä pitkä. Järven länsiranta on kovaa metsämaata, mutta muuta rannat ovat metsäistä suota tai avosuota. Rannoille tai rannan läheisyyteen on rakennettu alle kymmenen vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet yhdysteiltä 13357, joka erkanee Etelä-Nerkoossa valtatiestä 23. Kuntien välinen raja ylittää mutkakisena järven Pettuvuoren pohjoispuolelta siten, että yli puolet jää Parkanon puolelle.

Historiaa

Vanhasta 1800-luvun pitäjänkartasta näkyy, kuinka järven laskuojan ympäristö on avattu niityiksi ja on jonkin talon nautintaa. Samat merkinnät koskevat Kirjaslammen laskuojaa, joka laskee Hirvijärven itärantaan.
Yūbari

Valmistus

Alus tilattiin lokakuussa 1921 Sasebon laivastoarsenaalilta. Sen köli laskettiin 5. kesäkuuta 1922 ja alus laskettiin vesille 5. maaliskuuta 1923. Alus otettiin palvelukseen puoli vuotta myöhemmin 31. heinäkuuta.

Palvelus

Alus upposi 28. huhtikuuta 1944 Yhdysvaltain laivaston sukellusveneen USS Bluegillin torpedoimana.
Argentiinankuparisorsa

Levinneisyys

Argentiinankuparisorsaa tavataan Etelä-Amerikassa Paraguaysta mantereen eteläosiin. Sen kannankehitys on vakaa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Sleesia

Sleesia (vanhahtaen myös muodossa Šleesia, puol. Śląsk, vanhalla Sleesian murteella Schläsing, saks. Schlesien, tšek. Slezsko, lat. ja engl. Silesia) on historiallinen alue Keski-Euroopassa. Suurin osa siitä on nykyisin Puolan rajojen sisällä, mutta pieni osa kuuluu Tšekkiin (sitä kutsutaan myös Määrin Sleesiaksi) ja toinen pieni osa, josta tuli osa Sleesiaa vasta vuonna 1815, Saksaan. 
Sleesia sijaitsee Oderjoen ylä- ja keskiosien varrella Sudeettien kupeessa. Paikallisella murteella maakuntaa kutsutaan nimellä Ślonsk tai Ślůnsk.
Keskiajalla Sleesia oli osa Piast-suvun puolalaista valtakuntaa, mutta sen pikkuruhtinaat ajautuivat Böömin kuninkaan vasalleiksi Puolan hajaannuksen aikana ja maakunta tuli siten kuulumaan Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan alaisuuteen. Lääninherran valta periytyi Böömin mukana Habsburgeille 1526. Vuonna 1740 Preussin kuningas Fredrik II Suuri valloitti suurimman osaa Sleesiaa ensimmäisessä Sleesian sodassa, joka oli osa Itävallan perimyssotaa. Preussi ja Itävalta sotivat alueesta vielä toisessa ja kolmannessa Sleesian sodassa, joista jälkimmäinen oli osa seitsenvuotista sotaa. Sleesia pysyi Preussilla. Tämä alue muodosti Preussin provinssit Ylä- ja Ala-Sleesian aina vuoteen 1945, jolloin suurin osa alueesta tuli osaksi Puolaa.
Sleesia on aina ollut kaksikielinen alue ja sen väestö on ollut kahden kansan välissä. Koska se siirtyi Habsburgien haltuun niin varhain, paikallinen slaavilainen murre jäi syrjään puolan kirjakielen kehityksestä, eikä sitä käytetty kirjallisesti. Vielä toisen maailmansodan kynnyksellä oli tavallista, että Sleesian maaseutuväestö puhui keskenään tätä vahvasti saksasta vaikutteita saanutta niin sanottua ”vesipuolaa” (Wasserpolnisch), mutta käytti sivistyskielenään saksaa ja piti itseään saksalaisina. Alueen siirryttyä sodan jälkeen Puolalle sinne pakkosiirrettiin Puolan Neuvostoliittoon liitettyjen itäalueiden asukkaita. Sleesialaiset taas pakkosiirrettiin Saksaan Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeelle samalla menettäen omaisuutensa.
Grigori

Grigorit eli Katselijat ovat apokryfisen Toisen Henokin kirjan mukaan langenneita enkeleitä, joita suomenkielisessä Raamatussa kutsutaan nimellä Jumalan pojat. Grigorit pariutuivat naispuolisten ihmisten kanssa ja saivat aikaan risteytyksiä, joita kutsutaan Nephilimeiksi. Nimi tulee kreikan kielen sanasta ἐγρήγοροι (egrḗgoroi); sen slaavinkielinen käännös on Grigori, "Katselijat", "ne, jotka valvovat"; kaldeankielen "vartija", "katsoja")
Pseudepigrafinen, myös apokryfisiin kirjoihin kuuluva Ensimmäinen Henokin kirja kertoo Grigoreista, mainiten mm. heidän nimensä ja lukumääränsä:

»7. Ja nämä ovat heidän johtajiensa nimet: Sêmîazâz, heidän johtajansa, Arâkîba, Râmêêl, Kôkabîêl, Tâmîêl, Râmîêl, Dânêl, Êzêqêêl, Barâqîjâl, Asâêl, Armârôs, Batârêl, Anânêl, Zaqîêl, Samsâpêêl, Satarêl, Tûrêl, Jômjâêl, Sariêl. 8. Nämä ovat heidän kymmenenjohtajansa » 
( R. H. Charles translation, The Book of the Watchers, Chapter VI.)
Henokin kirja kertoo, että alun perin heidän tehtäviinsä kuului ihmiskunnan auttaminen sivilisaation alkuun. He eivät sopineet tähän tehtävään, vaan alkoivat opettaa ihmisille tieteitä, jotka Jumala oli kieltänyt. Näihin kuuluivat mm.  astrologia ja magia. Tämän lisäksi he alkoivat tuntea himoa naisiin, joita heidän olisi pitänyt opastaa. Tämän vuoksi he ottivat fyysiset muodot voidakseen olla haluamiensa naisten kanssa. Seurauksena tästä olivat sekasikiölapset, nefilit.
Jumala ei hyväksynyt tätä käytöstä ja poisti heidät tehtävistään vangiten heidät välitilaan. Vaikka he pyysivät Henokia puhumaan puolestaan, he pysyivät tässä välitilassa 70 sukupolven ajan.
Tiklas

Tiklas on entinen suomalainen vaatevalmistaja ja nykyisin M.A.S.I Companyn aputoiminimi ja miesten paitojen tuotemerkki. Tiklaksen tehtaat työllistivät suurimmillaan noin 2 000 henkeä.

Historia

Tiklas perustettiin Lassila & Tikanojan vaatetehtaana tukkukaupan rinnalle vuonna 1923, mutta yhtiöitiin Tiklas Oy:ksi vasta 1945. Tehdas perustettiin tuottamaan valmisvaatteita, joiden suosio oli kasvamassa räätälinvaatteiden ja itse ommeltujen sijasta. Ensimmäisiä tuotteita olivat miesten puvut, paidat ja alusvaatteet. Vuodesta 1938 vuoteen 1960 Tiklas valmisti sosiaaliministeriölle äitiyspakkausten tekstiilituotteet, mistä muodostui parhaimmillaan 20 prosenttia yrityksen myynnistä. Vuonna 1964 aloitettiin naistenvaatteiden valmistus ja myöhemmin otettiin ohjelmaan myös lasten ulkoiluvaatteet.
Tiklas oli 1980-luvulle saakka Suomen suurimpia vaateyrityksiä, jolla oli tuotantoa lähes 20 paikkakunnalla Suomessa, erityisesti Etelä-Pohjanmaan kunnissa. Vuonna 1971 Tiklas työllisti 1 446 suomalaista. Hallinto oli vuodesta 1965 alkaen Helsingissä. Tiklas aloitti vientimarkkinoinnin 1960-luvun alussa ja oli pitkään Suomen suurin vaateviejä. 1960-luvulta alkaen yli puolet Tiklaksen tuotannosta meni vientiin, ja vuonna 1980 viennin osuus oli 65 prosenttia liikevaihdosta. Lassila & Tikanojalle myönnettiin tasavallan presidentin vientipalkinto 1969. 1980-luvun alkuvuosina suurimman asiakkaan, brittiläisen Marks & Spencerin tilaukset työllistivät kaksi Tiklaksen tehdasta, kunnes tilaukset siirrettiin Kaukoitään 1985. Tiklaksen osuus koko Lassila & Tikanoja -yhtymän liikevaihdosta vuonna 1983 oli 36 prosenttia.
Tiklaksen käyttämiä vaatesuunnittelijoita olivat muiden muassa Ritva Falla, Mariaana von Knorring, Reino Koski, Matti Seppänen ja Sirkka Vesa-Kantele.
Vuonna 1991 Lassila & Tikanoja myi tappioiden takia Tiklaksen osake-enemmistön Teks-Investille. Tästä muodostui 680 työntekijän Avardo Oy, josta Lassila & Tikanoja omisti kolmanneksen ja johon kuului myös muun muassa kuopiolainen Piretta-P.T.A. Tiklas-ryhmään kuuluneet yhtiöt Tiklas, Puku-Tiklas ja Ulkoilu-Tiklas haettiin konkurssiin vuonna 1995. Viimeisinä olivat silloin toiminnassa Vaasan ja Kauhajoen tehtaat. Yrityksillä oli silloin 330 työntekijää, joista 75 oli ollut pitkään lomautettuna.
Tupolev Tu-95

Kehittäminen

Tu-95 on ainutlaatuinen siinä suhteessa, että se on ainoa edelleen käytössä oleva potkuriturbiinein varustettu pommikone. Koneessa on neljä moottoria, jotka kukin pyörittävät kahta vastakkain pyörivää potkuria. Konetyyppiä on pidetty yhdysvaltalaisen Republic XF-84H -koehävittäjän ohella yhtenä maailman meluisimmista lentokoneista. Kone on niin äänekäs, että on jopa väitetty Yhdysvaltojen seuranneen kylmän sodan aikana Tu-95:iden liikkeitä sukellusveneiden seurantaan tarkoitetun vedenalaisen mikrofoniverkoston avulla. Samaan aikaan Yhdysvalloissa otettiin käyttöön strateginen pommikone B-52, jossa oli suihkuturbiinimoottorit, ja joka on Tupolev Tu-95:n tapaan edelleen käytössä.
Kone suunniteltiin Tu-4:n seuraajaksi kuljettamaan 9 000 kilogrammaa lastia. Tyypin välitön edeltäjä oli Tupolev Tu-20, jossa kuitenkin oli ongelmia. Näiden johdosta tyypin palveluskäyttöikä jäi jokseenkin lyhyeksi. Syksyn 1955 kokeissa se saavutti viiden tonnin kuormalla 850 km/h nopeuden ja 10 200 metrin korkeuden kantomatkan ollessa 12 100 km. Kokonaiskuormaksi tuli 20 000 kg. Seuraavassa mallissa Tu-95M oli tehokkaammat NK-12M-moottorit. Ensimmäisessä Bear-A-mallissa oli kuusi tutkaohjattua AM-23-tykkiä itsepuolustusta varten.
Kylmän sodan aikana 1970-luvulta lähtien Tu-95-koneet lensivät säännöllisesti Kuolan niemimaalta Kuubaan noin 8 000 kilometrin matkan Yhdysvaltain itärannikkoa pitkin.
Venäjän ilmavoimat vastaanotti ensimmäiset uusilla elektronisilla ase- ja pommitusjärjestelmillä varustetut Tu-95 -pommikoneensa vuoden 2014 lopulla. Ilmavoimat suunnitteli vuoden 2014 joulukuussa modernisoivansa vielä 20 pommikonetta lisää vuosien 2015-2016 aikana.

Versioita

Käytössä olevat mallit ovat strateginen pommikone TU-95M (Bear-A), joka kantaa 20 tonnin lastin, TU-95K (Bear-B) ja TU-95K22 (Bear-G) on vastustettu risteilyohjuksin ja TU-95MS (Bear-H) kymmenellä pitkän matkan H-55 (NATO: AS-15 Kent) -risteilyohjuksella.

Lähestymislennot 2007

Vuonna 2007 on Venäjä aloittanut jälleen Tupolev Tu-95:llä samoin kuin myös Tupolev Tu-160:lla lähestymislennot Norjan, Britannian ja Yhdysvaltain tukikohtien ilmatilojen lähelle kuitenkaan ilmatilaa loukkaamatta harjoituksen vuoksi. Venäjä on ilmoittanut, etteivät sen strategiset pommittajat kyseisillä lennoilla kanna ydinpommeja.
9. helmikuuta 2008 Tupolev Tu-95 loukkasi Japanin ilmatilaa 3 minuutin ajan Sofuganin saaren yläpuolella noin 650 kilometriä Tokiosta etelään.
Krookilan koulu

Krookilan koulu on Raision Inkoisen kaupunginosassa sijaitseva pieni alakoulu, jossa toimii vuosiluokat 1-2 sekä iltapäiväkerho. Koulu kuuluu hallinnollisesti Ihalan kouluun. Koulun rehtorina toimii Jari Miettinen.
GeForce 700 -sarja

Ominaisuudet

700-sarjan sirut tuotetaan 28 nanometrin valmistutekniikalla lukuun ottamatta GeForce 705M -grafiikkasuoritinta, joka on 500-sarjan 520M-suorittimen uudelleenbrändätty versio, ja valmistettu siksi 40 nm prosessilla. GeForce 700 -sarjan näytönohjaimissa on piirteitä GK104 ja GK110 -arkkitehtuureista.
Suomen filosofinen yhdistys

Suomen filosofinen yhdistys r.y. (ruots. Filosofiska föreningen i Finland, engl. The Philosophical Society of Finland, lat. Societas Philosophica Fennica) on suomalainen tiedeyhdistys, jonka tarkoituksena on filosofisen tutkimuksen ja harrastuksen edistäminen Suomessa.
Yhdistys perustettiin vuonna 1873 filosofian professori Thiodolf Reinin johdolla, ja se rekisteröitiin vuonna 1925. Nykyisin yhdistyksen puheenjohtajana toimii Ilkka Niiniluoto ja sihteerinä Risto Vilkko. Yhdistyksellä on jäseniä noin 500.
Yhdistys julkaisee kahta tieteellistä kirjasarjaa, pääasiassa kotimaiselle yleisälle suunnattua suomen- ja ruotsinkielisiä artikkeleita sisältävää Ajatus-sarjaa vuodesta 1926 sekä kansainväliselle yleisölle suunnattua pääasiassa englanninkielisiä artikkeleita sisältävää Acta Philosophica Fennica -sarjaa vuodesta 1935.
Xavier Darasse

Xavier Darasse (3. syyskuuta 1934 Toulouse – 24. marraskuuta 1992 Toulouse) oli ranskalainen urkuri, säveltäjä ja musiikkipedagogi. Hän toimi Pariisin konservatorion johtajana vuosina 1991–92.
Darasse oli Maurice Duruflén, Rolande Falcinellin ja Olivier Messiaenin oppilaana Pariisin konservatoriossa. Myös hänen äitinsä oli urkuri. Darassesta tuli urkujensoiton professori Toulousessa vuonna 1966. Hän perusti pitkälti nykymusiikin edistämiseen kaupungissa tarkoitetun urkukilpailun, ja hänellä oli samanaikaisesti professorin asema myös Lyonin konservatoriossa. Urkurin uransa aikana Darasse kantaesitti muiden muassa György Ligetin, Sylvano Bussottin, Iannis Xenakiksen ja Gilbert Amyn sävellyksiä. Hän esitti myös omia sävellyksiään, sovituksiaan ja improvisaatioita.
Darassen ura urkurina päättyi vuonna 1976, jolloin hän resitaalista palatessaan loukkaantui liikenneonnettomuudessa ja menetti pysyvästi kyvyn toisen kätensä käyttämiseen. Säveltäjänä hänen ensimmäinen ilmaisultaan moderni teoksensa oli kamarimusiikkisävellys Antagonisme (1964–65). Hän teki sen yhteistyössä filosofi Alain Badioun kanssa tämän kirjoittaman tekstin pohjalta. Darasse halusi irrottaa urut soittimena sen uskonnollisesta viitekehyksestä tekemättä siitä kuitenkaan pelkkää sinfoniaorkesterin korviketta. Darasse kuoli syöpään vuonna 1992. Vuonna 2018 esitettiin Toulousen kaupunginvaltuustolle konservatorion nimeämistä kaupungissa Darassen mukaan.
Patricia of Finland

Patricia of Finland, usein vain Patricia, on naisten alusvaatemerkki, joka juontaa juurensa suomalaiseen Oy Sjöblom Ab -perheyritykseen. Sjöblom perusti tuotemerkin 1958.
Amerikkalaisen Mary Phelps Jacobin vuonna 1914 patentoimat nykyaikaisen kaltaiset rintaliivit alkoivat löytää tiensä Suomeen, kun Julia Albertina Sjöblom alkoi valmistaa niitä vuonna 1922 Helsingin Korkeavuorenkadulle vuonna 1912 avaamassaan ompelimossa J. Sjöblomin Korsetti ja Liina. Hän kopioi amerikkalaisia malleja lehdistä löytämiensä kuvien perusteella. Liivejä kaupiteltiin Helsingissä ovelta ovelle tuolloin enimmäkseen kotona työskennelleille naisille.
1920-luvun hyppivä charleston-muotitanssi asetti uusia vaatimuksia naisten rintojen kurissa pysymiseen, ja rintaliivimarkkinat kehittyivät nopeasti. Sjöblomit perustivat Helsinkiin uusia myymälöitä ja alkoivat 1930-luvulla oman tuotannon lisäksi tuoda Suomeen merkkiliivejä ulkomailta.
Vuonna 1943 yhtiön kolme siihenastista toiminimeä yhdistettiin yritykseksi Oy Sjöblom Ab. Yhtion toimitusjohtaksi tuli Julia Sjöblomin poika Nils. Sotien jälkeinen materiaalipula sai yrityksen keskittymään yhä enemmän valmiiden liivien tuontiin, joka sekin oli säänneltyä. Uuden erän saapuessa Sjöblomin myymälöihin jonotettiin.
Sjöblom aloitti 1953 amerikkalaisten Peter Pan -liivien lisenssivalmistuksen uudessa tehtaassaan Helsingin Arabiassa. Vuonna 1958 yritys päätti tuoda markkinoille oman rintaliivimerkin Patricia. Sjöblomin vuonna 1962 teettämän kyselytutkimuksen 27 000 vastauksen aineisto loi pohjan uudelle rintaliivien senttimetripohjaiselle mitoitusjärjestelmälle.
1960-luvun puolivälissä Sjöblom aloitti tuotanto- ja markkinointiyhteistyön ruotsalaisen liivinvalmistajan kanssa niin, että Ruotsissakin voitiin valmistaa ja markkinoida Patriciaa ja Suomessa vastaavasti Abecita-merkkisiä liivejä.
Suomen vaurastuessa Patricia of Finland -merkki menestyi pitkään hyvin, kunnes yhä kalliimmat tuotantokustannukset heikensivät 1980-luvulla yrityksen kolmen tehtaan kannattavuutta. Vuonna 1980 yrityksen johtoon sisarensa Mariannen jälkeen asettunut Nils-Robert Sjöblom myi perheyrityksen Suomen 1990-luvun alun laman loppuaikoina 1994.
Patricia of Finland -tuotemerkki jatkaa yhä Patricia Group Oy:n omistuksessa. Yrityksen liikevaihto on noin miljoona euroa. Vuodesta 2004 merkille on avattu muutamia omia myymälöitä Suomeen.
Richard Overton

Richard Arvin Overton (11. toukokuuta 1906 Bastrop County, Texas – 27. joulukuuta 2018 Austin, Texas) oli 112-vuotiaaksi elänyt, Yhdysvaltain pisimpään elänyt toisen maailmansodan sotaveteraani. Hän työskenteli sodan jälkeen suurimman osan työurastaan huonekaluliikkeissä. Hän meni kahdesti naimisiin, mutta lapsia hänellä ei ole. Hän piti pitkäikäisyytensä salaisuuksina Jumalaa ja sikareita. Overton vietti elinikänsä Austinissa.
Overton palveli Yhdysvaltain joukoissa vuosina 1942–1945 Angaurissa, Peleliussa ja Iwo Jimassa. Hänen asuinkatunsa on nimetty myöhemmin hänen kunniakseen. Hän poltti 10-12 sikaria päivittäin. Hänen serkkunsa Volma Overton tuli tunnetuksi ihmisoikeusaktivistina.