Iänmääritys

Uraani-lyijy-ajoitus

Tällä menetelmällä ajoitetaan miljoonien vuosien ikäisiä kivikerrostumia. Menetelmä on epätarkka nuorten kivien kohdalla. Vastaavia ajoitusmenetelmiä ovat uraani-uraani ja uraani-toriumajoitus.

Fissiojäljet

Luonnonuraani U-238 hajoaa itsekseen (fissioituu), ja sen hajoamistuotteista jää jälkiä joihinkin tietyn tyyppisin mineraaleihin. Fissiojäljet saadaan esille etsaamalla (käsittelemällä mineraalia hapolla) kiillotettu mineraali. Tämän jälkeen tavallisella mikroskoopilla näkyy fissiojälkiä. Uraanin määrä määritetään mittaamalla näytteen kuumennuksessa syntyvät niin sanotut termiset neutronit. Sopivia mineraaleja ovat apatiitti, titaniitti, zirkoni ja vulkaaninen lasi. Esimerkiksi apatiitin kuumennus yli 70–120 °C nollaa fissiojälkikellon, koska tällöin fissiojäljet sulavat.

Iänmääritys vuodenaikaisvaihtelun perusteella

Iänmääritys voi perustua myös luonnonilmiöihin, joiden rakenne muuttuu vuodenaikojen vaihdellessa, esimerkiksi puiden vuosirenkaisiin, kalojen suomuihin ja liejukerrostumiin: kesällä syntyy erilainen kerros kuin talvella. Myös jäätikön jäästä voi laskea kerroksia, mikäli ei olla kovin syvällä.

Vuosirengasanalyysi

Vuosirengasanalyysi eli dendrokronologinen analyysi pohjautuu siihen, että ilmasto vaihtelee puun kasvuaikana, ja eri vuosina syntyy eri paksuisia vuosirenkaita. Sateinen vuosi tuottaa paksumman vuosirenkaan eli vuosiluston kuin kuiva. Jos kaksi puuta elää osittain samaan aikaan, toinen hieman aikaisemmin, toinen hieman myöhemmin, molemmista näkyy sama vuosirengaskuvio, toisessa esimerkiksi lähellä puun ydintä, toisessa lähellä puun kuorta. Jos löydetään vaikkapa 100 puuta, jotka ovat ainakin osittain saman ikäisiä, voidaan rakentaa tarkka ajoitussysteemi eli kronologia, joka käy mille tahansa vanhimman ja nuorimman puun iän välille. Eri seuduilla säiden vaihtelu on kuitenkin erilaista, ja jokaiselle seudulle on rakennettava omanlaisensa kronologia. On tehty tuhansien vuosien taakse ulottuvia vuosirengassarjoja, "puukalentereita", joiden avulla on pystytty kalibroimaan C-14-ajoitusta, jolloin kalibrointiongelmat vähenevät huomattavasti; Koska puiden vuosirenkaat ovat eloperäistä ainetta, vuosirenkaista voidaan ottaa C -14 -analyysi ja tätä kautta saadaan tieto siitä paljonko ilmakehässä on tuolloin ollut C -14:aa ja antaa tietoa siitä paljonko C -14:aa saman ikäisissä kohteissa on

Suhteellinen iänmääritys

Jos tunnetaan kerrostumien järjestys, voidaan sanoa mikä on vanhin kerrostuma. Jos tunnetaan kaksi kerrostumaa, joiden ikä voidaan määrittää, voidaan välissä olevien aineiden ja esineiden ikiä arvailla. Jos kyse on arkeologiasta, nuorempaa esineistöä voi tunkeutua vanhempiin kerrostumiin esimerkiksi kaivutoiminnan takia.

Iänmääritys joka pohjautuu muihin iänmääritysmenetelmiin

Paleomagneettinen iänmääritysmenetelmä: maan magneettikenttä vaihtelee suuntaansa kymmenientuhansien–miljoonien vuosien välein. Jos jokin kiven tai vastaavan heikko  magneettinen vuorovaikutus pystytään mittamaan, voidaan arvioida esineen ikä, varsinkin jos on esimerkiksi kerrostumajärjestyksestä on saatu karkea arvio esineen iälle. Menetelmä kertoo yleensä vain aikahaarukan.

Ajoitusmenetelmien kritiikkiä

Ajoitusmenetelmissä on joskus huomattavaakin epätarkkuutta ja jälkikäteen tehdyissä tutkimuksissa on monta kertaa huomattu, miten aikaisemmat arviot ovat heittäneet tuhansia–kymmeniä tuhansia vuosia. On myös mahdollisuus, että samaan kerrostumaan on jokin ihmisen toiminta, maanvyöry tai jokin muu tapahtuma sekoittanut huomattavasti nuorempaa tai vanhempaa ainesta.