google/wiki40b huggingface dataset:
Martta Martikainen-Ypyä

Martta Irene Martikainen-Ypyä (19. syyskuuta 1904 Iisalmi – 17. joulukuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Martikainen-Ypyän vanhemmat olivat Kalle Martikainen ja Rosa Matilda Asikainen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1924 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1932. Martikainen-Ypyä toimi Puolustusministeriön rakennustoimiston arkkitehtina 1928–1936 ja suunnitteli tällöin Helsinkiin Puolustusvoimain autopataljoonan kasarmin ja autohallit (1935, 1937). Vuonna 1936 Martikainen-Ypyä perusti miehensä arkkitehti Ragnar Ypyän kanssa arkkitehtitoimiston Viipuriin. Toimisto siirtyi Helsinkiin pari vuotta myöhemmin 1938. Sotavuosien jälkeen hän oli Tukholmassa Hyresgästernas Sparkasse- och Byggnadslånebyrån (HSB) johtavana arkkitehtina 1944–1949.
Martikainen-Ypyä suunnitteli puolisonsa kanssa useita rakennuksia, kuten Starckjohannin liiketalon Lahteen 1950, sekä Lauritsalan kirjaston Veikko Malmion kanssa. Hän lahjoitti Ypyöiden toimiston koko piirustuskokoelman Arkkitehtuurimuseolle  vuonna 1982.
Matti Sarmela

Matti Eljas Sarmela (s. 6. huhtikuuta 1937 Hollola) on suomalainen kulttuuriantropologi. Sarmela toimi Helsingin yliopistossa yleisen kansatieteen professorina vuosina 1973–1981, sosiaaliantropologian professorina vuosina 1981–1988 ja kulttuuriantropologian professorina vuosina 1988–2000.
Daily Express

Daily Express on brittiläinen konservatiivinen tabloid-kokoinen sanomalehti. Maaliskuussa 2014 sen levikki oli 488,246. 
Lehti on perustettu vuonna 1900. Vuonna 2000 lehti myytiin Richard Desmondin Northern & Shellille, joka julkaisee julkkisten elämään keskittyvää OK-viikkolehteä. Kauppa herätti närää konservatiivisen lukijakunnan keskuudessa, koska Desmondin lehtikonserniin kuuluu myös pornolehtiä.
Vuonna 2018 puolestaan Trinity Mirror, joka julkaisee muun muassa Daily Mirroria, ilmoitti ostavansa Daily Expressin ja muut Northern & Shellin julkaisut 126.7 miljoonalla punnalla.
Daily Express on ollut vuosia Daily Mailin kovin kilpailija. 
Tyypillisiä Daily Expressin etusivun uutisten aiheita ovat asuntojen hinnat, ruokaskandaalit, lääketieteelliset ihmeet ja sää. Lehden omistautuminen Walesin prinsessa Dianan elämän seuraamiselle on vertaansa vailla - 
vuonna 2006, yhdeksän vuotta kuolemansa jälkeen, Diana oli etusivulla 46 kertaa.
James Chester

James Chester (s. 23. tammikuuta 1989 Warrington, Wales) on walesiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän liittyi Manchester Unitedin akatemiaan vuonna 2005. Tammikuussa 2011 hän siirtyi Englannin Valioliigassa pelanneeseen Hull Cityyn. Kesällä 2015 hän siirtyi West Bromwich Albioniin ja kesällä 2016 edelleen Aston Villaan.
Chester pelasi ensimmäisen ottelunsa Walesin A-maajoukkueessa kesäkuussa 2014 ystävyysottelussa Hollantia vastaan. Hän on pelannut kaikkiaan 31 maaottelua.
Jon Van Caneghem

Ura

Vuonna 1984 Van Caneghem perusti videopelejä kehittävän ja julkaisevan New World Computing -yrityksen, joka tunnetaan etenkin Might and Magic- ja Heroes of Might and Magic -tietokoneroolipelisarjoistaan. Yrityksen ensimmäinen peli oli vuonna 1986 Apple II -tietokoneelle julkaistu Might and Magic Book One: The Secret of the Inner Sanctum, joka oli Might and Magic -pelisarjan ensimmäinen osa. Van Caneghem oli mukana luomassa pelille vielä seitsemää jatko-osaa, jotka ilmestyivät 1988–2000. Vuonna 1990 Van Caneghem julkaisi King’s Bounty -pelin, jota pidetään Heroes of Might and Magic -pelisarjan edeltäjänä.
Vuonna 1996 Van Caneghem myi New World Computingin The 3DO Companylle 13 miljoonalla dollarilla, mutta sai jatkaa yrityksessä pelien suunnittelijana. Vuonna 2003 3DO ajautui konkurssiin, ja Ubisoft osti oikeudet Van Caneghemin Might and Magic -sarjaan.
Myöhemmin Van Caneghem on työskennellyt Electronic Artsilla tehtävänään laajentaa esimerkiksi Command & Conquer -sarja internetiin.
Musta lista (sähköposti)

Kiinteät listat

Kiinteät listat ovat varsin staattinen ratkaisu, eivätkä sen takia usein kovinkaan tehokas. Roskapostin lähettäjät vaihtavat jatkuvasti palvelimia ja lähettäjän osoitteetkin ovat useimmiten satunnaisia.
Philippe Loys de Chéseaux

Jean-Philippe Loys de Chéseaux (4. toukokuuta 1718, Lausanne – 30. marraskuuta 1751) oli sveitsiläinen tähtitieteilijä. Vuonna 1746 6. elokuuta  hän esitteli listan tähtisumuista Ranskan tiedeakatemialle. Ranskalainen Guillaume Le Gentil huomioi listan yksityisesti vuonna 1759. Vasta vuonna 1892 Guillame Bigourdan teki siitä julkisen.
Marcus Smart

Elämä ja ura

Smart pelasi yliopistokoripalloa Oklahoman osavaltionyliopiston joukkueessa vuodet 2012–2014. Boston Celtics varasi hänet NBA:han kuudennella vuorolla vuoden 2014 varaustilaisuudessa. Ensimmäisen NBA-kautensa päätteeksi hänet valittiin NBA:n tulokkaiden kakkostähdistöviisikkoon. Vuonna 2019 Smart valittiin ensimmäisen kerran NBA:n puolustustähdistöön.
Smart on edustanut myös Yhdysvaltain miesten maajoukkuetta, jonka kokoonpanoon hän kuului vuoden 2019 MM-kilpailuissa.
Jens Fink-Jensen

Jens Fink-Jensen (s. 19. joulukuuta 1956, Kööpenhamina) on tanskalainen kirjailija, runoilija, valokuvaaja ja säveltäjä.
Hänen ensimmäinen novellinsa Juni 1995 julkaistiin Information-päivälehdessä 4. kesäkuuta 1975 ja ensimmäiset neljä runoaan toukokuussa 1976 kirjallisuuden aikakauslehti Hvedekornin numerossa 76/1. Fink-Jensenin esikoiskirja, runokirja Verden i et øje ilmestyi 19. lokakuuta 1981. Hänen ensimmäinen proosakirjansa, novellikokoelma Bæsterne julkaistiin 5. kesäkuuta 1986 ja ensimmäinen lastenkirja Jonas og konkylien vuonna 1994.
Jens Fink-Jensen kirjoitti ylioppilaaksi Herlufsholmin sisäoppilaitoksen nykykielten linjalta vuonna 1976. Sen jälkeen hän suoritti asevelvollisuuden ja päällystökoulutuksen Kuninkaallisessa Vartiostossa. Hän valmistui Kööpenhaminan Taideakatemiasta arkkitehdiksi (MAA, cand.arch.) vuonna 1986 ja multimediasuunnittelijaksi 1997.
Jens Fink-Jensen kuului alkuperäiseen 80-luvun runoilijoiden piiriin, joka kokoontui Hvedekornin päätoimittajan Poul Borumin ympärille. Piirin jäsenenä Fink-Jensen järjesti vuonna 1980 yhdessä mm. runoilijakollegansa Michael Strungen kanssa NÅ!!80-tapahtuman Kööpenhaminan Husetissa.
Jens Fink-Jensen pitää multimedia-runonäytöksiä yhdessä kosketinsoittaja Lars Christensenin ja saksofonisti Jens Severinin kanssa lukioissa, festivaaleilla ym. Esityksessä nähdään Fink-Jensenin ottamia dioja ja kuullaan hänen omia syntetisaattorisävellyksiään.
Jens Fink-Jensen on pitänyt lisäksi valokuvanäyttelyt Sydens Skibe ja Beijing Ansigt, runo/valokuvanäyttelyn OrdBilleder ja äänidiashown Øje på verden – om bøgernes råstof.
Iain Dale

Iain Campbell Dale (s. 15. heinäkuuta 1962) on englantilainen konservatiivinen blogin pitäjä, kirjailija sekä televisiojuontaja lyhytikäisellä brittiläisellä internet-tv-asemalla 18 Doughty Street, jota hän oli perustamassa yhdessä Stephan Shakespearen kanssa. Hän oli ensimmäinen avoimesti homoseksuaalinen konservatiivi, joka nousi parlamenttiehdokkaaksi.

Koulutus ja ura

Dale kävi koulua Ashdonin alkeiskoulussa, Saffron Waldenin lukiossa ja suoritti tutkinnon saksan kielessä, lingvistiikassa ja englannin kielen opettamisessa vieraana kielenä East Anglian yliopistossa 1985. Ennen yliopisto-opintoja hän vietti välivuoden hoitoapulaisena Länsi-Saksassa Werner Wicker Klinikillä. Myöhemmin hän opetti vuoden englantia Besigheimin lukiossa.
Hän toimi konservatiivisen parlamenttiedustajan Patrick Thompson tutkimusapulaisena 1985–1987, yhteiskuntasuhteiden johtajana British Ports Federationissa 1987–1989, taloustoimittajana Lloyd's List 1989–1990 ja sen jälkeen varatoimitusjohtajana The Waterfront Partnershipissa ja toimitusjohtajana The Waterfront Conference Companyssa 1990–1996.
Vuonna 1997 hän avasi Politico's Bookstore -nimisen kirjakaupan ja kahvilan, jossa hän myi politiikkaa käsitteleviä kirjoja, muistoesineitä ja lahjaesineitä. Liikkeen oheen syntyi kustannusyhtiö ja verkkosuunnitteluyritys, jotka toimivat Politicon nimellä. Hän perusti Politico's Publishing -kustannusyhtiön 1998 ja myi sen 2003 Methuen Publishingille. Vuonna 2004 Dale ilmoitti kirjakaupan sulkemisesta ja siirsi liiketoimintansa Kentiin postimyyntiyritykseksi. Samana vuonna Westminsterissa avattiin uudestaan kirjakauppa nimellä Westminster Bookshop, jonka omisti Methuen Publishing. 2006 Dale myi Politico's Bookstoren liiketoiminnan Harriman Houselle.

Media

Dalen blogi Iain Dale's Diary on Britannian luetuimpia poliittisia blogeja. The Guardian palkitsi sen vuoden 2005 blogina. Hänellä on toinenkin blogi, West Ham Till I Die, jossa hän kirjoittaa kannattamastaan jalkapalloseurasta West Ham United.
Dale on kirjoittanut maaliskuusta 2007 joka toinen viikko ilmestyvää poliittista kolumnia The Daily Telegraph -lehdelle, samoin The Guardianlle, The Independentlle ja New Statesmanlle.
Dale on kirjoittanut tai toimittanut kolmattakymmentä kirjaa. Hän toimi myös juontajana 18 Doughty Streetillä ja oli isäntänä ohjelmassa Vox Politix ja muutamissa muissa kanavan ohjelmissa sekä toimi kanavajohtajana. Sitä ennen hän juonsi Oneword Radiossa ohjelmaa Planet Politics ja esiintyi ajoittain ohjelmassa Sunday Service kanavalla BBC Radio Five Live.

Poliittinen ura

Toukokuussa 2005 Dale oli konservatiivipuolueen ehdokkaana parlamenttiin mutta hävisi liberaalidemokraattien ehdokkaalle Norman Lambille. Vuonna 2010 hän ei enää ollut ehdolla.
Landquart (joki)

Sijainti

Landquart saa alkunsa Klostersin kaakkoispuolelta. Joen alkupurot alkavat noin 2 500 metrin korkeudesta. Vereinabach ja Verstanclabach yhdityvät 1 340 metrin korkeudessa Landquartjoeksi. Joki virtaa Prättigaun laakson halki laskien Alppi-Reiniin Landquartin kylässä.

Virtaama

Joen virtaama vaihtelee vuosien 1926–2010 tietojen perusteella vuosittain jonkin verran: joen vuotuinen keskivirtaama alajuoksulla Landquartin Felsenbachissa – ennen joen laskemista Reiniin – on ollut 25 m³/s. Suurin keskivirtaama oli vuonna 1999 (39 m³/s) ja pienin keskivirtaama vuonna 1971 (16 m³/s).

Vesivoima

Joessa on neljä vesivoimalaa.
Ilos

Ilos (muinaiskreikaksi Ιλος, lat. Ilus) oli kreikkalaisessa mytologiassa hänen mukaansa nimetyn Ilioksen myyttinen perustaja ja sen ensimmäinen kuningas; myöhemmissä kirjoituksissa kaupungin nimi esiintyi muodossa Ilion, lat. Ilium. Myöhemmin kaupunkia alettiin kutsua Troijaksi.
Ilos oli Dardanian kuninkaan Trosin vanhin poika ja seuraaja valtaistuimelle. Hän meni naimisiin Eurydiken kanssa, ja he saivat lapset Themisten ja Laomedonin. Toisten mukaan puolison nimi saattoi olla myös Plakia tai Leukippe.
Tarun mukaan Ilos otti osaa naapurimaan Fryygian kuninkaan kisoihin. Kukistettuaan kilpakumppaninsa ja voitettuaan kilpailun, hän sai palkinnoksi viisikymmentä nuorta miestä ja viisikymmentä neitoa. Tämän lisäksi kuningas antoi hänelle kirjavan lehmän oraakkelin neuvon mukaisesti, koska oli ennustettu, että minne tämä eläin asettuisi, sinne pitäisi perustaa kaupunki. Ilos totteli ennustusta ja lähti seuraamaan lehmää, kunnes se asettui makuulleen.
Perustettuaan kaupungin Ilos pyysi Zeukselta merkkiä, joka ilmoittaisi jumalan hyväksyvän kaupungin paikan. Seuraavana päivänä hän löysi telttansa edestä Palladionin, Pallas Athenea esittävän puuveistoksen. Varmana nyt jumalten siunauksesta paikan valinnalle, Ilos rakensi Pallas Athenelle temppelin, jonne veistos sijoitettiin.
Linderin koulu

Linderin koulu oli Lohjan Ventelässä sijainnut ala-asteen koulu. Siinä oli luokat 1–6, pienluokka erityisoppilaille sekä esikoulu. Koulu sijaitsi Mäntynummen yläasteen yhteydessä. Koulu oli nimetty Hjalmar Linderin mukaan. Linderin koulu yhdistyi Mäntynummen koulun kanssa 1.10.2013 ja ne muodostavat nykyisin Mäntynummen yhtenäiskoulun.
Torsten Lindroth

Torsten Gabriel Lindroth (21. elokuuta 1892 Turku – 3. helmikuuta 1938) oli suomalainen jääkärimajuri. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Valkoisen Armeijan riveissä joukkueenjohtajana.

Perhetausta

Lindroth Hänen vanhempansa olivat liikemies Gabriel Olof Lindroth ja Bertha Wilhelmiina Lunden. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Ester Maria Ståhlbergin kanssa.

Opinnot

Lindroth kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin uudesta ruotsalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1912 ja liittyi Uusmaalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla vuosina 1913 - 1915. Hän suoritti sotilashallinnollisen koulun ensimmäisen jakson vuosina 1929 - 1930 ja toisen jakson vuonna 1934.

Jääkärikausi

Lindroth liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 25. helmikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 2. komppaniaan. Myöhemmin hänet sijoitettiin Kuninkaallisen, Preussin Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella.

Suomen sisällissota

Lindroth astui Suomen armeijan palvelukseen luutnantiksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 2. Jääkärirykmentin 4. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Kalevankankaalla, missä hän haavoittui pahasti 28. maaliskuuta 1918.
Veitsileuat

Lajit ja anatomia

Veitsileukojen heimoon kuuluu yksi suku ja siinä noin seitsemän lajia. Lajeja ovat esimerkiksi seepraveitsileuka (Oplegnathus fasciatus) ja pilkkuveitsileuka (Oplegnathus punctatus). Ruumiinmuodoltaan lajit ovat ovaalinmuotoisia, korkearuumiisia ja litteitä. Kalat kasvavat pituudeltaan suurimmillaan noin 90-senttisiksi. Veitsileuoilla on yksi selkäevä, jonka piikikäs etuosa on matala ja takaosa korkeampi. Tyypillinen piirre veitsileukalajeille on, että hampaat ovat kasvaneet yhteen ja muodostaneet terävän reunan ja muistuttavat siten papukaijakaloja. Väritykseltään aikuiset kalat poikkeavat huomattavasti poikasista. Aikuiset veitsileuat ovat tummia ja kuvioina voi olla raitoja tai pilkkuja. Nuoret kalat ovat sen sijaan keltaisia tummin pystyraidoin.

Levinneisyys ja elintavat

Veitsileukoja tavataan Afrikan etelärannikolta, Japanin rannikolta Australian rannikolle ulottuvalta vyöhykkeeltä ja myös Havaijin ja Galápagossaarten lähettyviltä. Aikuiset kalat elävät koralliriutoilla aina 150 metrin syvyyteen asti ja nuoret yksilöt liikkuvat merileväkasvustoissa. Lajit ovat kaikkiruokaisia, mutta syövät enemmän eläin- kuin kasviravintoa. Veitsileuat pystyvät murskaamaan hammaslevyjensä avulla ravinnokseen simpukoita, ostereita ja merisiilejä. Veitsileuat ovat hyviä ruokakaloja, mutta eivät kaupallisesti kovin merkittäviä. Niitä arvostetaan erityisesti Japanissa.
Teleorman (piirikunta)

Maantiede

Piirikunnan pinta-ala on yhteensä 5 790 km². Alueen lävitse virtaavat Tonava ja Olt.
Teleormanin piirikunta rajautuu idässä Giurgiun piirikuntaan, lännessä Oltin piirikuntaan, pohjoisessa Argeşin ja Dâmboviţan piirikuntiin sekä etelässä Bulgarian Veliko Tărnovo, Plevenin ja Rusen alueisiin.
Juho Karjalainen

Juho Vihtori Karjalainen (s. 15. maaliskuuta 1947 Säräisniemi) on suomalainen taidegraafikko ja kuvataiteilija. Hänen töitään oli ensi kerran julkisesti esillä Teiniliiton taidepäivillä Lahdessa vuonna 1966 ja jury-näyttelyiden osalta Oulussa vuonna 1969.
Karjalainen opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa vuosina 1970–1974 ja suoritti grafiikan jatko-opintoja Lontoossa vuonna 1974.
Suurilla alastontutkielmilla on Karjalaisen tuotannossa merkittävä osa. Teoksissaan hän esittää ihmishahmot useimmiten katsojaan nähden selin päin kääntyneinä ja pelkistettyinä liioista yksityiskohdista. Selän ja vartalon suurista muodoista syntyy teosten keskeinen, maisemallinen elementti, jonka yksityiskohdissa on taidokkaasti tuotu esiin valon ja varjon lankeaminen eri tavoin. Ulkoisesti niukka aiheen käsittelytapa näkyy myös Karjalaisen pelkistetyissä maisematutkielmissa.
Karjalainen on käyttänyt grafiikassaan erityisesti akvatinta-etsaustekniikkaa ja piirustuksissaan punaliitua. Hänen maalauksellista akvatintatekniikkaansa on luonnehdittu virtuoosimaiseksi ja silti samalla vaivattoman oloiseksi. Karjalaisen merkittäviin julkisiin töihin kuuluu Vantaan Rekolan kirkon alkuperäisen alttaritaulun toteutus teoksella Valo, joka on sittemmin kuitenkin siirretty kirkon toiseen seurakuntasaliin.
Karjalainen oli Keski-Suomen läänintaiteilija vuosina 1978–1980 ja taiteilijaprofessorina viisivuotiskauden 2005–2010. Läänintaiteilijana toimiessaan hän aloitti Jyväskylän kaupungin grafiikan pajan toiminnan. Karjalaiselle on myönnetty kuvataiteen valtionpalkinto vuonna 1979 ja Pro Finlandia -mitali vuonna 2010.
Suomen Aktiivisin Työpaikka

Suomen Aktiivisin Työpaikka -kartoitus on työkalu työpaikan liikuntaohjelman suunnitteluun ja arviointiin. Kartoitusta suositellaan yli 30 henkilöä työllistäville organisaatioille. Kartoitukseen sisältyy sähköinen kysely, jossa käydään läpi hyvin toteutetun liikuntaohjelman yhdeksän osa-aluetta.
Osallistumalla Suomen Aktiivisin Työpaikka -kilpailuun työpaikka saa kattavan palauteraportin kartoituksesta. Kartoituksesta selviävät liikuntaohjelman vahvuudet ja kehityskohteet sekä konkreettiset toimenpide-ehdotukset perustuen henkilöstöliikunnan yhdeksään hyvään käytäntöön. Tämän jälkeen järjestetään palautetilaisuus, jossa asiantuntija auttaa raportin tulkinnassa ja opastaa kehittämistoimenpiteiden suunnittelussa. Palautteiden antajina sekä apuna toimenpiteiden suunnittelussa toimivat Olympiakomitean ja liikunnan aluejärjestöjen asiantuntijat.

Suomen Aktiivisin Työpaikka sertifikaatti

Mikäli yritys saa yli 50 % kartoituksen pisteistä, myönnetään sille Suomen Aktiivisin Työpaikka sertifikaatti tunnustukseksi hyvin toteutetusta liikuntaohjelmasta ja näin myös mahdollisuus osallistua Suomen Aktiivisin Työpaikka -kilpailuun. Suomen Aktiivisin Työpaikka -kartoitus on hyvä työpaikan liikuntaohjelman arviointityökalu, jota suositellaan tehtävän joka toinen vuosi. Sertifikaatti on voimassa kaksi vuotta kerrallaan. Suomen Aktiivisin Työpaikka voittaja tunnustuksen saajan valitsee Olympiakomitean muodostama henkilöstöliikunnan asiantuntijaraati. Vuosittaisen kilpailun voittaja palkitaan Urheilugaalassa.
Turun historia

Herttuakunnan synty ja veljessodat

4. kesäkuuta 1556 Juhana III sai käskyn isältään Kustaa Vaasalta "että hän kiiruusti lähtee Kuninkaallisen Majesteetin luo", joka tällöin oli vierailulla Turussa. Jo saman kuun lopulla, 27. kesäkuuta, muutamaa päivää ennen paluutaan Tukholmaan, Kustaa antoi Turun linnassa läänityskirjan, jonka mukaan Juhana sai hallittavakseen Suomen herttuakunnan joka sisälsi nykyiset Varsinais-Suomen, Satakunnan ja Ahvenanmaan alueet. Uutta Suomen herttuakuntaa alkoi johtaa nyt Suomen herttuana vain 18-vuotias Juhana III. Nuori Juhana oli Turun linnassa ajoittain yksinäinen ja turhautunut. Ruotsalainen hovineiti Kaarina Hannuntytär oli nuoren Juhanan vihkimätön vaimo ja synnytti hänelle neljä lasta.
Vuonna 1562 Juhana avioitui Puolan kuninkaan sisaren, Katariina Jagellonican kanssa ja Turun linnassa alkoi loistelias renessanssielämä. Herttuan ja herttuattaren kautta Turkuun tulivat renessanssin ajan uudet ruokailutottumukset, taideharrastukset ja muoti. Turkulaiset saivat nähdä välähdyksiä keskieurooppalaisesta loistosta. Turun linnan salit koristeltiin kuvakudoksilla ja taide-esineillä, ja juhlat seurasivat toisiaan. Juhana III johti Suomea melko itsenäisin ottein, vaikka kyseessä olikin Ruotsin kuninkaan alaisuudessa ollut alue.
Linnan loistokaudesta ei tullut pitkäaikaista. Kustaa Vaasan kuoleman jälkeen vuonna 1560 valtaistuimelle nousseen Juhanan veljen Eerik XIV:n ja Juhanan välille syntyi erimielisyyksiä Juhanan itsenäisen ulkopolitiikan ja Eerikin epäluuloisuuden vuoksi. Kuningas antoi valloittaa Turun linnan kesällä 1563, ja vain yhdeksän kuukautta Katariina Jagellonican saapumisen jälkeen herttuapari vietiin vangittuna Ruotsiin. Samalla tyhjennettiin Turun linna kalustosta ja sisustuksesta. Osat vaihtuivat myöhemmin, kun Eerik joutui luopumaan kruunustaan vuonna 1568. Hänet siirrettiin pari vuotta myöhemmin vangiksi Turun linnaan. Kun Eerik kuoli 1577, hänen puolisolleen ja lapsilleen lahjoitettiin Kangasalan Liuksialan kartano, jossa Kaarina Maununtytär vietti elämänsä loppuvuodet.
Latting Observatory

Latting Observatory oli vuonna 1853 järjestettyyn New Yorkin maailmannäyttelyyn puusta ja raudasta rakennettu näkötorni. Näkötornin suunnitteli arkkitehti William Naugle, jolle idean oli antanut Waring Latting. Näkötornilla oli korkeutta 96 metriä (315 jalkaa). Se oli aikansa korkein rakennus, ja sieltä oli näkymät pitkälle Staten Islandiin, Queensiin ja New Jerseyhyn. Näkötorni tuhoutui tulipalossa vuonna 1854. Nykyään tornin paikalla, keskellä Manhattania, sijaitsee puisto nimeltään Bryant Park.
Ilmastonmuutos vuosina 536–545

Ilmastonmuutos vuosina 536–545 oli kymmenen vuoden mittainen äkillinen ilmaston viileneminen pohjoisella pallonpuoliskolla. Jo antiikin aikaiset lähteet kertoivat, että sumuharso pimensi auringon Euroopassa yli vuodeksi. Ilmastonmuutos aiheutti epätyypillistä säätä, nälänhätää ja sadon menetyksiä. Syyksi on jälkeenpäin ehdotettu esimerkiksi tulivuorenpurkausta, mutta Grönlannin ikijäässä ei ole havaittavissa happokerrostumaa, jollainen on yleensä löytynyt muiden isojen tulivuorenpurkausten ajalta.
Ilmastonmuutoksen syyksi on arveltu vuoden 530 Halleyn komeetasta irronneiden palasten syöksymistä Maahan, jolloin komeetta kävi lähellä Aurinkoa ja oli kiinalaisten lähteiden mukaan poikkeuksellisen kirkas. Halleyta seuraa yleensä kaksi meteorisuihkua. Ne ovat voineet osua maahan vuosien 530 ja 540 välissä ja olla poikkeuksellisen rajuja.  Teoriaa tukee se, että Grönlannin ikijäästä on löytynyt metallisia rakeita vuoden 536 ajalta. Jäästä löytyi myös suuria pitoisuuksia nikkeliä ja tinaa, joita on komeetoissa. Jäässä on myös fossiilisia mikro-organismeja, jotka elävät trooppisilla merialueilla. Tähän lähes ainoa selitys on se, että Halleyn tähteet ovat paiskautuneet maahan ja roiskauttaneet planktoneita Grönlantiin asti.
Honor 8 Pro

Ominaisuudet

Honor 8 Prossa on Android 7.0 Huawein omalla Emotion UI 5.1 -käyttöliittymällä. Puhelimessa on paikka nano-SIM-kortille ja SD-muistikortille (maksimi 128 Gt).

Kamera

Honor 8 Prossa on kaksi 12 megapikselin takakameraa LED-salamalla. Etukameran tarkkuus on kahdeksan megapikseliä. Honor 8 Prolla voi ottaa videoita korkeintaan 4K:n laadulla ja 30 fps:n nopeudella.

Käyttöjärjestelmä

Honor 8 Prossa on Android 7.0 (Nougat). Honor 8 Pron CPU Octa-core (4 x 1,8 GHz Cortex-A53 & 4 x 2,4 GHz Cortex-A73). Honor 8 Prossa on sisäistä muistia 64 Gt ja RAMia 3 Gt.
Vladimir Kokovtsov

Vladimir Nikolajevitš Kokovtsov (ven. Влади́мир Никола́евич Коковцо́в; 18. huhtikuuta (J: 6. huhtikuuta) 1852 Novgorod – 29. tammikuuta 1943 Pariisi) oli venäläinen valtionmies Nikolai II:n valtakaudella. Hän työskenteli keisarillisessa valtiokonseljissa talousosastolla, ennen kuin sai yhden apulaisfinanssiministerin paikoista Sergei Witten alaisuudessa 1890-luvun puolivälissä. Hänet nimitettiin finanssiministeriksi 1904. Hän erosi kun Witte nimitettiin ministerikonseljin puhemieheksi 1905–1906.
Witten ja Kokovtsovin erimielisyydet olivat niin suuret, että he kieltäytyivät työskentelemästä toistensa kanssa vuoden 1905–1906 lainaneuvotteluiden jälkeen. Kokotsov sai jälleen finanssiministerin aseman Ivan Goremykinin ja Pjotr Stolypinin hallituksissa.
Kokovtsov seurasi Stolypinia ministerikonseljin puhemiehenä (pääministeri) Stolypinin murhan jälkeen. Hän toimi asemassa vuodesta 1911 eläkkeelle jäämiseensä vuoteen 1914 asti. Eläkkeelle jäätyään hän sai kreivin arvon. Lokakuun vallankumouksen jälkeen Kokovtsov pakeni Suomeen ja asettui viimein Pariisiin. Hän oli keskushenkilö venäläisten emigranttien joukossa kuolemaansa asti.