google/wiki40b huggingface dataset:
Leedsichthys

Koko

Arviot Leedsichthyksen koosta vaihtelevat. Suurin osa tutkijoista on yhtä mieltä, että se oli yleensä 9–10 metriä pitkä, mutta suurimpien yksilöiden arvellaan olleen 16 metriä pitkiä. Joidenkin arvioiden mukaan se olisi ollut jopa 27-metrinen.

Ravinto

Leedsichthys oli jättimäisestä koostaan huolimatta täysin harmiton. Sen ravintoa oli plankton, jota se siivilöi merestä verkkomaisilla kiduksilla nykyisten valashaiden ja hetulavalaiden tapaan. Se siis ui lähellä pintaa ja ahmi kerralla jättimäisiä määriä vettä suuhunsa. Joka kerralla se sai suuhunsa jopa tonneja planktonia, meduusoja, katkarapuja sekä pikkukaloja. Se siivilöi eliöt vedestä kurkussa ollevalla siivilälevyllä. Levyn siivilät koostuivat kymmenistä tuhansista erikoistuneista hampaista. Kun se purskutti veden ulos, katkaravut ja muut pikkueläimet jäivät sen verkkomaisiin kiduksiin.

Viholliset

Eräissä fossiilissa näkyy puremajälkiä, joista päätellen suuret merimatelijat, kuten merikrokotiilit ja pliosaurukset saalistivat Leedsichthystä. Koostaan huolimatta Leedsichthys oli varsin haavoittuvainen, mutta se saattoi selvitä hengissä pitkään haavoittuneenakin.

Löytäminen

Ensimmäiset tunnetut fossiilit Leedsichthysistä löysi maanviljelijä ja harrastajapaleontologi Alfred Leeds vuonna 1889 Britanniassa, läheltä Oxfordia. Kesti kuitenkin toista sataa vuotta, ennen kuin useasta paikasta tehdyt fossiililöydöt osattiin yhdistää toisiinsa ja ratkaiseva löytö tehtiin. Leedsichthysin tukiranka oli pääasiassa rustoa, eikä se kivety kovin helposti. Eri puolilla maailmaa tehdyt Leedsichtyksen fossiililöydöt olivat myös yleensä heikkolaatuisia. 
Lajinimensä problematicus se sai, koska sen tunnistamisessa ja hahmottamisessa oli todellakin hankaluuksia. 
Ratkaiseva löytö tehtiin muutamia vuosia sitten Iso-Britanniasta, ensin löytyi luu, joka paljastui kokonaiseksi jättiläiskalan fossiiliksi. Sen jälkeen se voitiin tunnistaa ja mitoittaa lopullisesti.
Leedsichthys osoittaa, että myös kalat kasvoivat jättimäisiksi kuten dinosaurukset.

Fossiilit

Leedsichthyksen jäänteitä on löydetty Britannian lisäksi muun muassa Saksasta, Meksikosta ja Atacaman autiomaasta Chilestä.
Tukialus Sesta

Tukialus Sesta on Merenkulkulaitoksen omistama sisävesistöjen mittauksen tukialus. 
Sesta valmistui Rauma-Repola Oy:n Savonlinnan telakalta vuonna 1979. Se rakennettiin 
tukialus Linssin apualukseksi ja toimimaan tarvittaessa erillisenä yksikkönä. Suunnittelun lähtökohtana oli myös, että alus voitaisiin siirtää tarvittaessa maantie- tai rautatiekuljetuksena vesistöstä toiseen. Tästä syystä alus on varsin pieni: 20 x 6 x 0,9 metriä. 
Aluksessa ei ole omaa kuljetuskoneistoa, ainoastaan generaattori sähkön tuottoa varten, ja sitä hinataan merenmittausretkikunnan muilla aluksilla, mittausveneillä tai erillisellä hinaajalla. Sestan retkikuntaan kuuluu kaksi mittausvenettä. Lisäksi varustukseen kuuluu 16 metriä leveä työntöhara ja 200 metriä leveä vaijerihara suurempien alueiden tarkistusharaukseen.
Sestassa on keittiö ja majoitustilat 10 hengelle, piirustussali ja sauna. Aluksessa on myös biologinen vedenpuhdistamo.
Britt G. Hallqvist

Britt Gerda Hallqvist (14. helmikuuta 1914 Uumaja – 20. maaliskuuta 1997 Lund) oli ruotsalainen kirjailija. Hän kasvoi Visbyssä, hänen isänsä oli ranskan kielen opettaja. Hänen äitinsä oli toimi muun muassa kielenkääntäjä. Hallqivst kävi koulua pääosin Lundissa. Hän kirjoitti paljon lastenkirjoja. Niitä on käännetty myös suomeksi. Hallqvistin teos on muun muassa Pikku Perttulin pulmat (ruots. Fiffelin får göra allt.) Hän kirjoitti myös aikuisille.

Elämänvaiheet ja kirjallinen ura

Hänen kirjallinen uransa alkoi lapsille tarkoitettujen kirjojen kirjoittamisella: hän kirjoitti koulukirjoja ja lapsille tarkoitettuja kertomuksia Raamatun tapahtumista. 1958 Ruotsin kirkko julkaisi lapsille tarkoitetun laulukirjan ”Kyrkvisor för barn”, ja siinä oli 17 Hallqvistin tekstiä. Hänen lauluilleen oli luonteenomaista yksinkertaisuus ja leikkisyys. Kun Ruotsissa 1960-alkoi virsikirjauudistus, Hallqivst kutsuttiin mukaan työhön. Hän oli asiantuntijajäsenenä vuoden 1986 virsikomiteassa, kirjoitti, käänsi ja muokkasi virsiä. Hän oli myös jäsenenä vuoden 1986 kirkkokäsikirjakomiteassa. Ruotsin kirkon virsikirjassa vuodelta 1986 onkin noin 140 virttä, jotka hän on kirjoittanut, muokannut tai kääntänyt. Suomen ev. - lut kirkon suomenkielisessä virsikirjassa on kolme hänen kirjoittamaansa virttä ja suomenruotsalaisessa virsikirjassa yhdeksän hänen kirjoittamaansa sekä 20 hänen muokkaamaansa tai kääntämäänsä virttä. Kirjan lisävihkossa "Sång i Guds värld" on kahdeksan Hallqvistin virttä.
Hallqivst teki yhteistyötä norjalaisen säveltäjän Egil Hovlandin kanssa. Seitsemässä Hallqvistin virressä on Hovlandin kirjoittama sävelmä Ruotsin kirkon virsikirjassa ja kahdessa virressä Suomen kirkon virsikirjassa. He ovat yhdessä valmistelleet erilaisia jumalanpalvelusjärjestyksiä kirkkovuoden eri juhliin. Tunnetuin heidän yhteisistä virsistään on virsi "Jumala loi auringon, kuun", (Suomen kirkon virsikirja 135, Ruotsin kirkon virsikirja 21)
Hallqivst on kirjottanut myös rukouksia Ruotsin kirkon vuoden 1986 kirkkokäsikirjaan ja rukouskirjaan. Hän sai teologian kunniatohtorin arvon Lundin yliopistossa.
1950-luvulla hän käänsi lasten klassikkokirjoja, H. C. Andersenin satuja,  Einid Blytonin, Rudyard Kiplingin, L. M. Montgomeryn ja  C. S. Lewisin kirjoja. Samalla hän käänsi myös aikuisille tarkoitettuja kirjoja ja näytelmiä, niistä merkittävimpiä 1956 ja 1961 valmistuneet Johann Wolfgang von Goethen Faust näytelmän osat sekä Peter Weissin näytelmän Jean Paul Maratista, Mordet på Marat. Hän on myös kääntänyt uudelleen J. R. R. Tolkienin The Hobbit-teoksen.
1970-luvulla käänsi 12 Shakespearen näytelmää. Ingmar Bergman tilasi häneltä uuden käännöksen mm. Kuningas Lear, Machbeth ja Hamlet-näytelmiin. Hän teki paljon yhteistyötä Hallqvistin kanssa ja hänen kerrotaan todenneen, että "G" Hallqvistin nimessä "Britt G." tarkoittaa Genius - nero. Hallqvist on kääntänyt myös musiikkidraamaa, Wolfgang Amadeus Mozartin ja Lorenzo da Ponten librettoja, esim. Figaron häät sekä Andrew Lloyd Webbersin ja Tim Ricen musikaalin Jesus Christ Superstar.
Beate Klarsfeld

Beate Klarsfeld (o.s. Künzel, s. 13. helmikuuta 1939 Berliini, Saksa) on tunnettu natsirikollisten metsästäjänä. Hän on yhdessä miehensä Serge Klarsfeldin kanssa jäljittänyt monta natsirikollista. Yksi heistä oli kuuluisa Lyonin teurastajaksi kutsuttu Gestapon Ranskan asiamies Klaus Barbie, joka oli asunut Boliviassa vuodesta 1955 vuoteen 1983. Klarsfeldin isä oli Wehrmacht-sotilas. Hän kuuli holokaustin kauhuista, kun hän muutti Ranskaan vuonna 1960. Klarsfeldit menivät naimisiin vuonna 1963.
Viimeksi Klarsfeld tuli kansainväliseen julkisuuteen ja tiedotusvälineiden huomioon, kun hän vuonna 1968 läimäytti silloista Länsi-Saksan liittokansleria Kurt Georg Kiesingeria. Kiesinger oli työskennellyt sodan aikana Saksan propagandaosastolla ja ulkoministeriössä. Beate Klarsfeld pidätettiin ja tuomittiin teosta yhdeksi vuodeksi vankilaan.
Klarsfeldit kampanjoivat myös Itävallan presidentiksi pyrkivää Kurt Waldheimia vastaan, joka oli SA-upseeri toisen maailmansodan aikana. Klarsfeldit kokivat suuren mediasirkuksen 9. heinäkuuta 1979, kun heidän kotinsa pihalla Pariisissa räjähti autopommi. Pommin takana oli Odessa-niminen maanalainen natsijärjestö, joka halusi estää natsien vastaiset oikeudenkäynnit.
Puolirykmentti

Kehitys ja käyttö

Morits Oranialainen uudisti kahden serkkunsa kanssa Alankomaiden armeijaa, joka oli jäänyt pahasti alakynteen kahdeksankymmenvuotisessa sodassa Espanjaa vastaan. Hän otti käyttöön joustavamman, paremmin taistelukentällä liikkuvan, mutta enemmän koulutusta vaativan puolirykmenttijaon, jolla korvasi aikaisemmat kömpelöt espanjalaiset neliöt. 
Alankomaiden ulkopuolelle puolirykmentti levisi nopeasti, erityisesti Pohjois-Saksan protestanttisille alueille. Ruotsin armeija otti puolirykmentin ensin sellaisenaan käyttöön Morits Oranialaisen mallin mukaan 1604, ja myöhemmin, 1620-luvulla Kustaa II Aadolf kehitti siitä oman versionsa Ruotsin armeijaa varten.
Puolirykmentti hävisi taistelukentiltä armeijoiden siirtyessä linjataktiikkaan 1700-luvun ensimmäisellä puoliskolla ja pataljoonan korvatessa aikaisemman puolirykmentin taktisena yksikkönä.
Kiitorata (vuoden 1970 elokuva)

Juoni

Burt Lancaster esittää Lincolnin kansainvälisen lentoaseman päällikköä Mel Bakersfeldiä, jolle elämä on työtä samalla kun hänen ”rikkaan perheen tytär” -vaimonsa Cindy haluaa hänet hyväntekeväisyysjuhliin ja isänsä yritykseen työhön. Kuten 1970-luvun elokuvissa oli tyypillistä, sankarin avioliitto oli hajoamassa, mutta miehen onneksi hänen sihteerinsä (alkuperäisteoksessa suuren lentoyhtiön sosiaalipäällikkö) ymmärtää häntä ja he löytävät toisensa elokuvan lopussa.
Lentoaseman päällikkö on julkisen sektorin johtaja ja tässä roolissa lataa katsojille monologin, jossa haetaan lisärahoitusta lentoasemille ajankohtana, jolloin valtion rahoituksen kasvu oli hiipunut.
George Kennedy on lentokentän kenttätyömiesten pomo Joe Patroni, joka muun muassa saa lentoaseman lumeen juuttuneen aikansa huippua edustavan Boeing B707-matkustajalentokoneen liikkeelle - tarpeeksi työntövoimaa moottoreista - sääntöjen rikkominen tuo tuloksen! Hänen avioliittonsa voi hyvin.
Kolmas hahmo on Dean Martinin esittämä liikennelentäjä Vernon Demerest, jolle tulee ongelma raskaaksi saattamastaan lentoemännästä Gwen Meighenistä (J. Bisset).
Comic relief-hahmona on tässä elokuvassa mummo Ada Quonsett, joka matkustelee huvikseen ilman lentolippua.
Elokuvan katastrofin tuovana uhkana on työtön, kiivasluontoinen ja mielisairas entinen räjäytystyön esimies D O Guerrero, joka huijaa vaimoltaan viimeiset rahat, ostaa niillä lentolipun Roomaan, ostaa suuren henkivakuutuksen ja aikoo räjäyttää koneen ilmassa, jotta vaimo saisi korvaukset. Tarkka tullimies, joka elokuvan alussa paljastaa varakkaan naisen salakuljettamasta koiransa kaulapannassa timantteja (joka on ajankohtansa sosiaalista viestiä), aistii, että tässä miehessä on jotain vikaa ja lentoyhtiö profiloi miehen uhan - ottamatta lainkaan yhteyttä viranomaisiin!
Koska koneessa on ”kansalaisen oikeuksia” puolustavia ihmisiä (tuohon aikaan American Civil Liberties Union oli vielä kovasti aktiivinen Yhdysvalloissa), miehen pidätys epäonnistuu ja hän räjäyttää itsensä koneessa. Raskaana oleva lentoemäntä vammautuu muun muassa kasvoihin pahasti ja Dean Martinin esittämä lentäjä tunnustaa rakkautensa hänelle. Kone vaurioituu, mutta onnistuu palaamaan lähtökentälle. Koneen laskeuduttua kentälle se tietenkin rullaa omin voimin putken päähän ja matkustajat poistuvat koneesta. Ada Quonsett, joka osallistui hullun miehen taltuttamiseen, sai lentoyhtiöltä elinikäiset ilmaiset lennot minne tahansa business-luokassa, joka vei hänen pelistään ilon. Lentoaseman päällikkö lähtee sihteerinsä luo yöksi.

Vastaanotto

Kiitorata sai kymmenen Oscar-ehdokkuutta, joista Helen Hayes voitti palkinnon parhaasta naissivuosasta. Maureen Stapleton sai roolistaan Golden Globen.

Arvioita

VideoHound’s Golden Movie Retriever pitää Kiitorataa vanhanaikaisena ja sen käsikirjoitusta jokseenkin typeränä. Se antaa elokuvalle kuitenkin kolme tähteä neljästä.
Suomalainen Episodi-elokuvalehti listasi Kiitoradan vuonna 2004 kaikkien aikojen neljänneksi parhaaksi katastrofielokuvaksi.
Matti Autio (kenraali)

Matti Jaakko Autio (10. joulukuuta 1934 Kuolajärvi – 6. toukokuuta 2017 Turku) oli suomalainen kenraaliluutnantti, joka toimi Suomen rajavartiolaitoksen päällikkönä. 
Aution vanhemmat olivat majuri Viljo Jaakko Autio ja Vilma Lempi Laitila. Hänen puolisonsa on Lilli Mirjam Pirilä. Autio tuli ylioppilaaksi 1954 ja valmistui Kadettikoulusta 1957 ja Sotakorkeakoulusta 1969. Hän toimi ensin nuorempana upseerina Lapin rajavartiostossa  1957–1958, Rajakoulun opetusupseerina 1958–1959, Kaakkois-Suomen rajavartioston vartioupseerina 1959–1962, sitten Lapin rajavartiostossa komppanian- ja toimistopäällikkönä 1962–1971. Rajavartiolaitoksen esikunnan toimistoesiupseeri hän oli 1971–1975. Kaakkois-Suomen rajavartioston apulaiskomentajana Autio toimi 1975–1978 ja komentajana 1978–1982. Rajavartiolaitoksen esikunnassa rajaosaston päällikkö 1983–1989. Suomen rajavartiolaitoksen päällikkö Autio oli 1. helmikuuta 1989 – 31. joulukuuta 1997, hänen seuraajansa tehtävässä oli kenraali Hannu Ahonen. Autio ylennettiin vänrikiksi 1955, luutnantiksi 1958, yliluutnantiksi 1961, kapteeniksi 1964, majuriksi 1969, everstiluutnantiksi 1975, everstiksi 1979, kenraalimajuriksi 1988 ja kenraaliluutnantiksi 1989.
Autio toimi sekä Suomen Hiihtoliiton että Kansainvälisen Hiihtoliiton hallituksen jäsenenä, ensin mainitun hallituksen puheenjohtaja hän oli 1986–1989.
Regulaattori

Regulaattori on jotakin tasaava ja säätävä laite. Regulaattori voi olla esimerkiksi hydraulinen, pneumaattinen tai elektroninen.

Elektroniset regulaattorit

Elektroniikassa regulaattorikytkentöjä käytetään muun muassa jännitteen ja sähkövirran vakavoimiseksi.

Jänniteregulaattori

Jänniteregulaattori on elektroninen piiri, jonka tarkoitus on syöttää ennalta määrättyä tasajännitettä, joka on riippumaton lähtöön kytketyn kuorman virrasta, lämpötilasta ja reguloimattomasta syöttöjännitteestä.

Lineaarinen regulaattori

Lineaarisen jänniteregulaattorin toiminta perustuu säädettävään jännitehäviöön ennen piirin syöttöä. Lineaariset regulaattorit voidaan jakaa kahteen luokkaan: sarjaregulaattoreihin ja shunttiregulaattoreihin. Sarjaregulaattoripiireissä jännite reguloidaan kuorman kanssa sarjaan kytketyn transistorin avulla. Transistori toimii säätövastuksena, joka säätyy takaisinkytketyn lähtöjännitteen mukaan. Shunttiregulaattorit perustuvat esimerkiksi zenerdiodin ominaisuuteen säilyttää vakiojännitettä piirissä. Shunttiregulaattorit ovat yleensä passiivisia ja yksinkertaisia sekä yleensä aina hyötysuhteeltaan huonoja. Lineaariset regulaattorit ovat yleisesti halpoja ja toimintavarmoja, mutta ne eivät sovellu suuritehoisiin sovelluksiin, sillä transistorin luodessa suuren jännitehäviön siinä kuluu paljon häviötehoa lämmöksi.

Hakkuriregulaattori

Hakkuriregulaattorit perustuvat käämien ominaisuuteen säilöä energiaa. Hakkuriteholähteessä sisään tulevaa tasavirtaa katkotaan kytkimenä toimivana transistorilla suurella taajuudella, jolloin piirissä oleva kela vastustaa virran muutosta ja ylläpitää jännitettä. Koska hakkuripiiri on joko kokonaan johtavassa tilassa tai kytkettynä  pois päältä, se kuluttaa erittäin vähän tehoa. Hakkuriregulaattorit ovat hyötysuhteeltaan parempia kuin lineaariset regulaattorit ja niiden antojännite voi olla myös suurempi kuin tulojännite, toisin kuin lineaarisilla regulaattoreilla. Hakkurien haittapuolia ovat muun muassa virran nopean katkomisen aiheuttamat häiriöt ja piirien monimutkaisuus.

Virtaregulaattori

Virtaregulaattori on jänniteregulaattoria vastaava piiri, jonka tarkoituksena on reguloida sähkövirtaa.
Monet virtaregulaattorit muistuttavat lineaarisia jänniteregulaattoreita, mutta niiden takaisinkytkentä säätyy virran, eikä jännitteen mukaan. Virtaregulaattorit pitävät virran tasaisena säätämällä lähtönsä jännitettä.
Pikakirjoituslehti

Pikakirjoituslehti on suomalainen pikakirjoitusta käsittelevä aikakauslehti. Lehteä julkaisee Suomen Pikakirjoittajayhdistys, ja se ilmestyy neljä kertaa vuodessa.
Lehti sisältää muun muassa pikakirjoitusuutisia Suomesta ja ulkomailta sekä pikakirjoituksen lyhenne- ja kieliharjoituksia. Osa lehden sivuista on kirjoitettu pikakirjoituksella, osa tavallisella tekstillä.

Historia

Pikakirjoituslehti perustettiin vuonna 1888, ja lehti on ilmestynyt siitä lähtien 4–12 kertaa vuodessa, lukuun ottamatta vuosia 1916–1919, jolloin lehteä ei julkaistu ensimmäisen maailmansodan aiheuttamien hankaluuksien takia.
Lehden perustaja ja ensimmäinen toimittaja oli Vilho Sederholm. Sederholmin jälkeen lehden vastaavina toimittajina ovat toimineet muun muassa Maria Colliander, F. W. Kadenius, Kaarlo Kallioniemi, Leo Valkonen, Unto Räty, Jari Niittuinperä sekä vuodesta 2002 lähtien Niklas Varisto.
Johann Struensee

Johann Friedrich Struensee (5. elokuuta 1737 Halle, Saksa – 28. huhtikuuta 1772 Kööpenhamina, Tanska) oli saksalainen Tanskan kuningas Kristian VII:n henkilääkäri, sijaishallitsija ja (salainen) kabinettiministeri sekä sosiaaliuudistaja ja kirjailija. Struensee toimi tammikuusta 1769 alkaen mielisairaan kuninkaan henkilääkärinä ja syksystä 1770 tammikuuhun 1772 hänellä oli erittäin suuri vaikutusvalta Tanskan politiikassa. Salaisena kabinettiministerinä hän käytännössä teki päätöksiä kuninkaan puolesta ja toteutti merkittäviä yhteiskunnallisia uudistuksia.
Kuudentoista kabinettiministeri-kuukauden aikana Struensee ehti laatia liki kaksi tuhatta edistyksellistä lakia sekä hyväksytti merkittäviä säästöjä valtion budjettiin. Uudistukset koskivat muun muassa kidutuksen, maaorjuuden ja orjakaupan kieltämistä, korruption kitkemistä, painovapautta sekä erityisesti köyhän kansanosan laajamittaista terveydenhuoltouudistusta. Säästöjä valtionhallintoon hän järjesteli muun muassa lakkauttamalla turhia virkoja ja kalliita rakennusprojekteja sekä määrättyjä valtion virkamiesten palkkoja ja veroja järkeistämällä.
Edellä mainitut uudistukset sekä hänen suhteensa Kristian VII:n vaimoon Karoliina Matildaan suututtivat kuitenkin monia vaikutusvaltaisia piirejä. Struenseen uudistusten tahti oli liian kova jopa niistä eniten hyötyneille. Hänet pidätettiin salaliitosta epäiltynä ja näytösoikeudenkäynnin jälkeen hänelle määrättiin kuolemanrangaistus. Hän kohtasi loppunsa mestauslavalla ja kuninkaan äitipuoli, leskikuningatar Juliana Maria kumosi pian valtaosan hänen ajamistaan uudistuksista. Struenseen teloitusta seurasi 30 000 ihmistä. Mestauksen jälkeen neljään osaan paloiteltu ruumis kiinnitettiin teilipyörään ja irti leikattu pää sekä teloituksen alussa katkaistu oikea käsi laitettiin seipäännokkaan.

Struensee populaarikulttuurissa

Per Olov Enquistin romaani Livläkarens besök (1999) sai aiheensa erityisesti Struenseen elämän karusta lopusta.
Nikolaj Arcelin elokuva En Kongelig Affære käsittelee Struenseen elämää ja erityisesti hänen suhdettaan Karoliina Matildaan.
Iras Åkerblom

Iras Runar Rafael Åkerblom (s. 24. helmikuuta 1922 Karjaa) on suomalainen uransa päättänyt pituushyppääjä ja kolmiloikkaaja. Åkerblom edusti urallaan Kronohagens Idrottsföreningiä ja Karis Idrottsklubbia.
Kalevan kisoissa Åkerblom saavutti kolmiloikassa pronssia vuonna 1945 tuloksella 14,51 m. Pituushypyssä hän sai pronssia vuonna 1946 tuloksella 678 cm.
Shōgi

Pelin tavoite

Pelin tavoitteena on tehdä vastustajan kuninkaasta matti. Shōgissa ei voi sopia tasapeliä. Peli voi päättyä myös luovutukseen, sennichiteen (aseman toisto) tai jishōgiin (umpikuja).

Säännöt

Shōgia pelataan 9x9-laudalla, jonka alempaan päähän sijoitetaan mustat nappulat ja ylempään valkoiset. Nappuloiden ulkonäössä ei ole eroja, vaan kaikissa nappuloissa on niiden arvon kertovat kiinalaiset kirjoitusmerkit. Nappuloiden, paitsi kuninkaan ja kultakenraalien, alapuolella on merkit, jotka käännetään näkyviin nappulaa korotettaessa. Aluksi nappulat asetetaan alkuasetelmiin niin, että niiden kärki osoittaa kohti vastustajaa. Musta aloittaa pelin.

Käsinappulat

Kun nappula liikkuu vastustajan nappulan päälle, se lyö vastustajan nappulan. Lyöty nappula ei joudu pois pelistä, vaan sen lyönyt pelaaja ottaa sen käsinappulaksi, joka asetetaan oikein päin pelilaudan oikealle puolelle. Halutessaan pelaaja voi siirron sijasta pudottaa yhden käsinappuloistaan pelilaudan tyhjään kohtaan.

Pelin lopetus

Peli päättyy, kun toinen kuninkaista on matitettu, eli se ei voi enää välttää lyödyksi tulemista. Jos käsinappuloita on vielä jäljellä, niitä voi pudottaa kuninkaan ja sitä uhkaavien nappuloiden väliin shakin purkamiseksi. Peli voi päättyä myös toisin.

Umpikuja (jishōgi)

Joskus harvoin voi käydä niin, että molemmat kuninkaat ovat liikkuneet korotusalueelle eli toiselle puolen lautaa. Tällöin peliä voi halutessaan vielä jatkaa, kunnes toinen pelaajista on siirtänyt kaikki nappulansa korotusalueelle suojattuina. Sitten lasketaan pisteet: jokainen nappula on yhden pisteen arvoinen paitsi torni ja lähetti, jotka ovat 5 pisteen arvoisia. Jos molemmilla pelaajilla on vähintään 24 pistettä, peli päättyy tasan, muutoin häviää se, jolla on vähemmän.

Muuta

Shōgissa on monenlaisia puolustusasetelmia eli linnoituksia, joissa muut nappulat ryhmitellään suojaamaan kuningasta.
Kütahyan maakunta

Kütahyan maakunta on yksi Turkin 81 maakunnasta. Sen pinta-ala on 11 889 km². Vuoden 2015 lopussa arvioitu väkiluku oli 571 463. Vuonna 1990 Kütahyan asukasluku oli 578 020.
Tom ja Jerry: Raketilla Marsiin

Juoni

Tom ja Jerry aiheuttavat takaa-ajoillaan ja kepposillaan jälleen kaikenlaista tuhoa talossa ja puutarhassa. Lopulta kaksikko päätyy monien kommellusten kautta rakettiin, jota ollaan juuri laukaisemassa tutkimusmatkalle kohti Marsia. Siellä he tapaavat paikallisia asukkaita, jotka ovat valloittamassa maata heidän kommellusta seurauksena. Tom ja Jerry saakin nyt tehtäväkseen pelastaa maapallo jättiläisrobotilta heidän uuden liittolaisensa Peepin kanssa.
William Primrose

William Primrose CBE (23. elokuuta 1904 Glasgow, Skotlanti – 1. toukokuuta 1982 Provo, Utah) oli skotlantilainen alttoviulisti jota pidetään soittimensa suurimpiin mestareihin kuuluvana.
Primrosen vaikutuksesta alttoviulun asema soolosoittimena vahvistui merkittävästi. Opiskeltuaan viulusoittoa ensin Lontoossa hän muutti Brysseliin Eugène Ysaÿen oppilaaksi. Tämän kehotuksesta hän vaihtoi soittimensa alttoviuluun. 1930-luvulla hän toimi London String Quartetin altistina kunnes siirtyi Arturo Toscaninin kutsusta Yhdysvaltoihin tämän johtaman NBC Symphony Orchestran sooloaltistiksi. Tämän jälkeen Primrose siirtyi soolouralle ja kiersi ahkerasti maailmaa esiityen myös kamarimuusikkona muun muassa nimeään kantaneessa jousikvartetissa.
Primroselle omistettiin useita teoksia, joista mainittakoon Béla Bartókin alttoviulukonsertto.
Victor Wong

Victor Wong (30. heinäkuuta 1927 – 12. syyskuuta 2001) oli näyttelijä. Hän syntyi San Franciscossa, Kaliforniassa, ja oli toisen polven amerikankiinalainen.
Wong valmistui Lowell High Schoolista 1945 ja opiskeli sittemmin Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä, Chicagon yliopiston Divinity Schoolissa ja San Franciscon taideinstituutissa. Hän sai paikan KQED:n uutistenlukijana, mutta joutui lopettamaan työn sairastuttuaan Bellin halvaukseen.

Näyttelijä

Wong aloitti näyttelijänuransa paikallisessa aasialaisamerikkalaisessa teatterissa. Myöhemmin hän sai entistä merkittävämpiä rooleja New Yorkissa. Tämä toi hänelle rooleja televisiossa ja lopulta elokuvissa. 
Kun Wong ei ollut kuvauksissa, hän asui Sacramentossa, Kaliforniassa. Hänellä oli tunnettuja rooleja muun muassa elokuvassa 3 Ninjaa (1992) ja sen jatko-osissa myöhemmin 1990-luvulla sekä elokuvissa Säpinää Chinatownissa (1986) ja Viimeinen keisari (1987). 
Wong vetäytyi terveyssyistä vuonna 1998. Hän oli naimisissa neljästi ja sai viisi lasta: Emilyn ja Heatherin, Antonin, Lyonin ja Duncanin. Lyon kuoli väkivaltaisesti Sacramentossa vuonna 1986. Wongin viimeinen avioliitto kesti hänen kuolemaansa saakka.

Kuolema

Wong menehtyi sydämen vajaatoimintaan Kaliforniassa 12. syyskuuta 2001. Hän oli edellisenä päivänä kuullut syyskuun 11. päivän iskuista ja todennut, että ”maailma ei enää koskaan olisi ennallaan”.
Xubuntu

Historia

Alun perin Xubuntu ajateltiin julkaista Ubuntu 5.10 Breezy Badger -version rinnalla, mutta sen julkaisua lykättiin. Ubuntu 5.10:aan sai kuitenkin asennettua Xfce-työpöydän ”Xubuntu-desktop”-paketin avulla. Ensimmäinen virallinen Xubuntu oli 6.06 Dapper Drake, joka julkaistiin samaan aikaan Ubuntun, Kubuntun ja Edubuntun versioiden 6.06 kanssa 1. kesäkuuta 2006.