google/wiki40b huggingface dataset:
Euroopan talousalue

Euroopan talousalue (ETA) laajentaa Euroopan unionin yhteismarkkinat EU:n jäsenmaiden lisäksi Islantiin, Liechtensteiniin ja Norjaan, ilman että näitä maita koskevat EU:n jäsenyyteen liittyvät velvoitteet ja edut.
ETA-sopimus ei ainoastaan ulota EFTAn jäsenvaltioihin sisämarkkinoita koskevia EY:n perustamissopimuksen perussääntöjä, vaan se sisältää myös kaikki sääntöjen täytäntöönpanemiseksi yhteisössä annetut lait, toisin sanoen sekundaarilainsäädännön eli yhteisön säännöstön. Lainsäädäntö sisällytetään ETA-sopimuksen pöytäkirjoihin ja liitteisiin, ja sopimus kattaa noin 1 600 yhteisön säädöstä, kuten asetuksia, direktiivejä, päätöksiä ja ei-sitovia säädöksiä, jotka koskevat lähinnä neljää vapautta ja niihin liittyviä politiikkoja sekä vähemmässä määrin rinnakkaispolitiikkoja
Koska EFTA-maat joutuvat noudattamaan suurta määrää EU-lainsäädäntöä, ilman, että ne pääsevät vaikuttamaan lakien sisältöön on tilannetta Norjassa kutsuttu ”faksi-demokratiaksi”. Brysselistä vain faksataan direktiivit joita Norjan tulee noudattaa.

Historia

Vuonna 1992 Euroopan yhteisön 12 jäsenvaltiota ja kaikki Euroopan vapaakauppaliiton (EFTA) jäsenet paitsi Sveitsi, mukaan lukien myös Suomi, neuvottelivat sopimuksen Euroopan talousalueesta. Sen tarkoituksena oli laajentaa Euroopan sisämarkkinoiden etuja. Sopimus allekirjoitettiin Portossa toukokuussa 1992 ja se tuli voimaan 1. tammikuuta 1994 (Liechtensteinin osalta 1. toukokuuta 1995).
Sveitsi ei liittynyt Euroopan talousalueeseen, koska sveitsiläiset äänestivät kansanäänestyksessä liittymistä vastaan. Kolmesta EFTA-maasta on myöhemmin tullut EU:n jäseniä, joten EU:n jäsenvaltioiden lisäksi Euroopan talousalueeseen kuuluu ainoastaan kolme EU:n ulkopuolista maata: Islanti, Liechtenstein ja Norja. Perustamisensa jälkeen ETA on laajentunut EU:n uusien jäsenmaiden myötä.

Maailman suurimmat markkinat

Ne 31 maata, jotka muodostavat ETAn, muodostavat suurimmat yhtenäiset markkinat koko maailmassa. Markkinat ulottuvat Pohjoiselta jäämereltä Välimerelle asti. Alueella asuu yli 500 miljoonaa kuluttajaa. ETAn ansiosta Euroopan sisämarkkinoiden neljä perusvapautta - tavaroiden (maataloustuotteita lukuun ottamatta), palvelujen, henkilöiden ja pääoman vapaa liikkuvuus - on laajennettu koskemaan EU:n lisäksi myös EFTA-maita.
EFTA-maat ottivat käyttöön Euroopan unionin sisämarkkinoiden säännöt, eli kaikki direktiivit, asetukset ja päätökset, jotka ovat tarpeellisia, jotta sisämarkkinat toimisivat kunnolla. Lisäksi EFTA-maat toimivat yhteistyössä joillakin sisämarkkinoita tukevilla aloilla, kuten tutkimus, ympäristönsuojelu ja kuluttajansuoja.
Igglo

Igglo on suomalainen vuokranantajia ja vuokralaisia yhdistävä palvelu joka aloitti nykytoimintansa vuonna 2017. Palvelu toimii ns. käännetyllä mallilla jossa vuokranantajat löytävät itselleen sopivan vuokralaisen.  Yrityksen historia ulottuu vuoteen 2006, jolloin se tuli tunnetuksi kiinteistövälitystoiminnasta.

Historia

Yritys aloitti toiminta vuonna 2006. Se sai julkisuutta valokuvaamalla pääkaupunkiseudun kaikki talot omaan verkkopalveluunsa ja kertomalla puolittavansa välityspalkkiot. Igglon perustivat markkinointiviestintäkonserni Taivaan hallituksen puheenjohtaja ja perustaja Jussi Nurmio sekä Mikko Ranin, näyttelijä Matti Raninin poika. Varatoimitusjohtajana toimi kiinteistönvälitysyritys Huoneistokeskuksen entinen toimitusjohtaja Matti Kasso, kunnes hän jätti yrityksen tammikuussa 2008. Igglo laajeni Norjan markkinoille huhtikuussa 2007. Yritys kohtasi kuitenkin vaikeuksia markkinoilla ja tammikuussa 2008 Igglon Norjan toiminnot haettiin konkurssiin.
Aikaisemmassa Igglon verkkopalvelussa oli mahdollista käyttää Korvamerkintä- ja Hiljainen myynti -palveluita. Korvamerkinnän avulla asukkaat pystyivät esivaraamaan taloja tai alueita, joihin haluaisivat muuttaa. Hiljaisen myynnin kautta puolestaan asunnon omistaja pystyi tunnustelemaan kotinsa kysyntää. Tämän lisäksi verkkopalvelussa oli käytössä muun muassa Google Maps -kartta sekä kolmiulotteinen sisustuskone.
Igglo Oy toimi vuoteen 2008 asti myös kiinteistönvälitysyrityksenä pääkaupunkiseudun ja Turun alueilla. Igglo oli pääkaupunkiseudun kolmanneksi suurin välitystoimisto, ja sen palveluksessa oli yli seitsemänkymmentä henkeä. Lokakuussa 2006 Benchmark Capital Europe ja Taivas Group sijoittivat yritykseen yhteensä 12,5 miljoonan euroa. Syyskuussa 2008 Helsingin Sanomat Oy kertoi ostavansa Igglon. Igglon kerrottiin lopettavan asunnonvälityksen, mutta sen verkkopalvelu, tietosisältö sekä Igglo-tavaramerkin käyttöoikeudet siirtyvät Helsingin Sanomille.

Vuokranvälityspalvelu 2017

Kesäkuussa 2017 Igglo-brändi palasi kuluttajamarkkinoille vuokrapalvelun muodossa. Uudessa palvelussa vuokranantajat ja asuntoa etsivät voivat löytää toisensa suoraan älypuhelinsovelluksen avulla. Uuden palvelun takana on alkuperäinen perustajajoukko, Jussi Nurmion johdolla. Palvelun on tarkoitus laajentua ulkomaille.
Il focolare domestico

Juoni

Carlo Silvestri tuhlaa rahansa rakastajattareensa Granataan ja väärentää velkakirjaan isänsä allekirjoituksen. Vanhemmat joutuvat luovuttamaan talonsa koronkiskuri Mayerille ja Carlo lähtee etsimään uutta elämää. Hyväsydäminen Granata haluaa korvata aiheuttamansa vahingon. Hän hyväksyy Mayerin kosiskelun ja saa tämän lahjoittamaan talon itselleen. Petoksen huomattuaan Meyer ampuu Granataa, joka horjuu Carlon vanhempien luokse. Granata luovuttaa heille talon ja kuolee paikalle saapuneen Carlon silmien edessä.

Tuotanto

Torinolaisen Savoia Filmin tuottama Il focolare domestico oli yksi nuorena kuolleen Nino Oxilian ensimmäisistä elokuvista. Sen pääosaa esittää hänen elämänkumppaninsa Maria Jacobini. Elokuvan teemat ovat tyypillisiä Oxilian tuotannolle: intohimoinen rakkaus, raha ja ahneus, lohduton melankolia ja viimeinen uhraus. Ohjaustyön ansioita ovat taidokas tilan ja valon käyttö sekä vähäeleisellä näyttelijäntyöllä välitetyt tunteet.

Restaurointi

Elokuva on säilynyt Alankomaiden elokuvamuseossa. Sen restaurointi on nähtävissä museon YouTube-kanavalla ja Torinon elokuvamuseon Vimeo-sivustolla.
Manisha Koirala

Yksityiselämä

Manisha Koirala syntyi Kathmandussa poliitikkoperheeseen. Hänen isoisänsä Bishweshwar Prasad Koirala ja kaksi isosetäänsä ovat olleet Nepalin pääministereitä. Hänen veljensä Siddharth Koirala on myös näyttelijä.
Koirala meni naimisiin yritysjohtaja Samrat Dahalin kanssa 19. kesäkuuta 2010. Pari oli häämatkalla Suomessa.
William Doxford and Sons

Historia

William Doxford perusti yrityksen 1840, ja vuodesta 1870 alkaen sen kotipaikkana oli Wearjoen rannalla Pallionissa Sunderlandissa. Doxfordin kuoltua 1882 yhtiön toimintaa jatkoivat hänen neljä poikaansa. Yhtiön nimi muuttui 1961 Doxford & Sunderland Shipbuilding & Engineering Company Limitediksi ja edelleen 1966 Doxford & Sunderland Limitediksi. Court Line osti yrityksen 1972, jolloin se nimettiin Sunderland Shipbuilders Limitediksi.
1970-luvulla valmistui uusi Pallionin telakka, joka kykeni valmistamaan kaksi jopa 30 000 tonnin alusta saman aikaisesti. Court Line meni konkurssiin 1974, ja valtio otti yhtiön haltuunsa. Yhtiö yksityistettiin 1986, jolloin se yhdistettiin Austin & Pickersgillin kanssa ja niistä muodostettiin North East Shipbuilders. Vain pari vuotta myöhemmin Pallionin telakka suljettiin.
William Baffin

William Baffin (1584 – 23. tammikuuta 1622) oli englantilainen merenkulkija ja löytöretkeilijä. Hän teki löytöretkiä Amerikan arktiseen saaristoon, Grönlantiin ja Huippuvuorille. Hänen varhaislapsuudestaan tiedetään hyvin vähän, mutta hänen uskotaan syntyneen Lontoossa vaatimattomissa oloissa. Varhaisin maininta hänestä on vuodelta 1612, jolloin hän liittyi kapteeni James Hallin miehistöön etsimään luoteisväylää. Hänen mukaansa on nimetty Baffininlahti, joka on sisämeri Grönlannin ja Amerikan arktisten saarten välillä, ja Baffininsaari, joka on yli 500 000 neliökilometrin laajuinen saari Baffininlahden ja Hudsoninlahden välillä.
Moskova-Petuški

Juoni

Lyyrisen runoelman sankari älykköalkoholisti Venja (Venitška) Jerofejev matkustaa paikallisjunassa rakkaan naisensa ja lapsensa luo Moskovasta Petuškiin (matkaa 125 kilometriä). Petuški kuvataan kirjassa utopistisena paikkana.
Venitška sai potkut prikaatin työnjohtajan paikalta “henkilökohtaisten pahekäyrien järjestelmän” sisäänajamisen takia, josta selvisi työntekijän nauttiman alkoholin määrä niin työn aikana kuin työn jälkeenkin. Runoelman alussa Venja herää hirvittävässä krapulassa vieraasta rappukäytävästä taas kerran epäonnistuttuaan löytämään Kremlin ja päättää lähteä Kurskin asemalle ja sieltä rakkaan naisensa ja poikansa luo Petuškiin. Venitška odottaa kärsien kaupan aukeamista, missä sitten tuhlaa viimeiset rahansa erinäisiin väkijuomiin ja istuutuu paikallisjunaan.
Junassa seuraa pitkä sisäinen monologi alkoholista, historiasta, kulttuurista ja politiikasta sekä keskusteluja kanssamatkustajien kera. Venitška juo tauotta kaikkea minkä vatsa suostuu vastaan ottamaan ja mikä sisällä pysyy. Juomat saattelevat Venjan haaveiden ja hallusinaatoiden maailman, missä Venitška intoutuu osallistumaan Petuškin seudun vallankumoukseen.
Kun Venitška aika ajoin heräilee hän näkee kaikenlaisia hallusinaatioita, joissa hänelle ilmaantuu mm. Sfinksi - olento, jolla ei ole jalkoja, häntää tai päätä ja joka siitä huolimatta huitoo Venjaan hännällä ja päällä. Sfinksi esittää Jerofejeville paradoksaalisia arvoituksia (esim. laske montako kertaa kuuluisa työnsankari Aleksei Stahanov kävi pienellä hädällä ja montako isolla, jos otetaan huomioon, että selvinpäin hän kävi kaksi kertaa pienellä ja kerran kahdessa päivässä isolla, kun taas kännissä neljä kertaa pienellä muttei käynyt isolla lainkaan ja että 312 päivänä vuodessa hän kärsi ummetuksesta.) Hän ei saa tarjottua arvoitusta ja Sfinksi sanoo, ettei päästä Venjaa Petuškiin. Sfinksi raahaa Venjan eteistilaan, missä ikkunasta Venja toteaa junan kulkevan väärään suuntaan Petuškista Moskovaan eikä Moskovasta Petuškiin. Hänen nukkuessaan juna oli ehtinyt käydä jo Petuškissa tai Pavlova Posadissa laiturilla seikkaillessaan hän olikin palannut väärään junaan. Lopulta hän palaa takaisin Moskovaan, missä hän saa peräänsä neljä hahmoa, jotka ajavat hänet yhteen rappukäytävään, missä naulaavat hänet lattiaan ja lyövät jääpiikin Venitškan kurkkuun (kirjailija kuoli vuonna 1990 kurkkusyöpään).
“Sen koommin en ole tullut tajuihini - enkä koskaan tule”.
Kırklarelin maakunta

Kırklarelin maakunta on yksi Turkin 81 maakunnasta. Se sijaitsee pohjois-Turkissa ja sillä on maarajaa Bulgarian kanssa 180 kilometriä. Kırklarelin maakunta sijaitsee Mustanmeren rannalla ja sen naapurimaakuntia ovat İstanbul, Edirne ja Tekirdağ. Kırklarelin pääkaupunki on Kırklareli.
Vuoden 2015 lopussa arvioitu väkiluku oli 346 973.
Mark Sisson

Mark Sisson (s. Maine) on yhdysvaltalainen kuntoliikunta-, terveysliikunta- ja ravitsemuskirjailija ja entinen kestävyysurheilija.
Sisson kilpaili 1970- ja 1980-luvuilla maratonilla ja triathlonissa sijoittuen parhaimmillaan neljänneksi vuoden 1982 Ironman World Championship -kilpailussa ja viidenneksi Yhdysvaltain maratonmestaruuskilpailussa vuonna 1980.
Lopetettuaan urheilu-uransa vuonna 1988 Sisson on kirjoittanut terveysaiheisia kirjoja, jotka käsittelevät kivikautista eli paleoliittista ruokavaliota ja fyysistä harjoittelua kunto- ja terveysliikunnan näkökulmasta. Hänen tunnetuin teoksensa on The Primal Blueprint. Sissonin terveysideologia perustuu ravitsevaan ja luonnonmukaiseen ruokavalioon ("syö kasveja ja eläimiä") sekä kohtuulliseen ja monipuoliseen fyysiseen harjoitteluun. Hän katsoo harjoitelleensa itse aktiiviurheilija-aikoinaan liian rankasti ja yksipuolisesti ja syöneensä väärin, mikä johti lihaskunnon tasapainon puutteeseen, sairastelukierteeseen ja toistuviin loukkaantumisiin.
Sven Lokka

Sven Lokka (taiteilijanimi Oskar Talvi, 3. maaliskuuta 1924 Päiväjärvi, Murmanskin alue, Neuvostoliitto – 15. marraskuuta 2008 Ylä-Tuuloma, Venäjä) oli kuolansuomalainen kirjailija ja taidemaalari. Lokka menetti isänsä Stalinin vainoissa 1930-luvun lopulla, ja hänet pakkosiirrettiin talvisodan aikana Kuolan muun suomalaisväestön mukana Karjalaan ja sieltä edelleen Arkangelin seudulle. Lokka vietti jatkosodan ajan Tšeljabinskissa GULAGin vankileirillä ja palasi sodan jälkeen yhtenä harvoista suomalaisista takaisin kotiseudulleen Muurmannille, jossa hän asui loppuelämänsä Ylä-Tuuloman (Verhnetulomskin) kylässä.
Lokka kuvasi teoksissaan suomalaisten elämää Muurmannilla 1900-luvun eri vaiheissa. Myös Lapin luonto on teoksissa vahvasti läsnä.
Vaikka Sven Lokka tunnettiin parhaiten kirjailijana, hän oli myös taitava taidemaalari, joka sai aiheensa kotiseutunsa luonnosta. Lokan maalauksia on muun muassa Murmanskin aluetaidemuseon kokoelmissa. Suuri osa teoksista on taiteilijan lapsien omistuksessa. Maalauksia on kulkeutunut lahjoituksina ja ostoina myös Suomeen. 
Lokka kuoli marraskuussa 2008 aivoinfarktiin kotonaan Ylä-Tuulomassa.
Juhannuskokko

Juhannuskokko on juhannusyönä poltettava kokkovalkea, juhannustuli.  
Yleensä perheet, suvut, yhteisöt tai seurueet rakentavat ja polttavat juhannuskokon yhdessä. Juhannuskokkoja on tapana polttaa vesistöjen rannoilla tai aukeilla paikoilla. Juhannuskokot ovat hyvin vanha perinne, joka tunnetaan edelleen varsinkin Itämeren lähialueilla, mutta myös esimerkiksi Irlannissa. Suurimmassa osassa Suomea juhannuskokot ovat erittäin yleisiä, sillä monet menevät juhannukseksi kesämökille, josta usein löytyy turvalliseksi ja näkyväksi polttopaikaksi soveltuva ranta. Kokkoja poltetaan myös yleisillä rannoilla ja aukioilla, jolloin lähialueiden väkeä saattaa olla runsaastikin seuraamassa. Mikäli maasto on kuivaa, kokko voidaan rakentaa myös lautan päälle ja ankkuroida kauas rannasta, jolloin tuli ei pääse kovin helposti leviämään.
Suomessa juhannuskokkoja poltettiin perinteisesti lähinnä Itä- ja Sisä-Suomessa sekä Karjalassa. Juhannuskokon ”perinteisin” polttopaikka onkin järvenranta, jollaisia löytyy eniten Järvi-Suomesta. Isoja tulia poltettiin Länsi-Suomessakin, esimerkiksi pääsiäiskokot ja Helluntain helavalkeat. Osassa Suomesta juhannuskokon polttaminen yleistyi vasta 1800-luvun lopulla.  Suuressa osassa Pohjanmaata juhannuskokko ei vieläkään ole yleinen. Sen sijaan poltetaan pääsiäiskokkoa pääsiäisenä.
Karjalassa on poltettu vieri vieressä useita kokkotulia rannansuuntaisena ketjuna. Näistä isointa ja keskeisimmällä paikalla sijatsevaa on kutsuttu Ukko-kokoksi. Piikkimäisen kapea ja korkea juhannuskokko säärikokko eli tornikokko on tunnettu vain Karjalankannaksella, tosin Alpeilla on poltettu samantapaisia juhannuskokkoja. 
Kokkotulien eräs alkuperäinen tarkoitus on ollut pitää pahat henget loitolla. Henkiä on peloteltu myös meluamalla. Vastaavia tulia on poltettu myös talvipäivänseisauksen aikoihin. Ilmeisesti uskottiin, että näinä taianomaisina aikoina, kun auringon liike näyttää pysähtyvän vähäksi aikaa ääripäähänsä, tulevat henkiolennot levottomiksi ja lähtevät liikkeelle.  
Venäjällä on joskus juhannuksena tavattu laittaa palava kärrynpyörä vierimään rinnettä alas. Latviassa on poltettu juhannusyönä mäkien päällä Jāņi-tulia. Jāņi-tulessa poltetaan paaluun kiinnitetty, tervattu kärrynpyörä. Pyöriä polttamalla on symboloitu vuodenkiertoa (ks. aurinkopyörä).
Seitsemän kymen Karjala

Taistelu Pohjois-Pohjanmaan rannikosta 1300-luvuilla

Toinen alueesta kilpaillut taho olivat länsisuomalaislähtöiset kainulaiset. Pohjoisessa alue rajoittui Kemijokeen, etelässä Pyhäjokeen. Varhaisemmassa vaiheessa karjalaisalue oli ulottunut vieläkin etelämmäksi Kala-, Lesti- ja Vetelinjoille asti. Vetelin- eli Perhonjoen rajaluonnetta pohjanrannan varhaisimpana karjalaisalueen etelärajana vahvistavat myös alueella tavatut paikannimet, kuten Karjalankoski ja Råberget eli Rysserån-niminen rajapaikka. Oletusta tukee myös näihin aikoihin syntyneen Pohjanmaan ruotsalaisasutuksen pysähtyminen Vetelinjoelle. Vuoden 1270 vaiheilla kainulaiset ja karjalaiset tekivät keskenään rajajärjestelyjä ja tällöin Kymmenen virran maa lienee muuttunut vähitellen Seitsemän kymen Karjalaksi.
Vuonna 1323 solmitussa Pähkinäsaaren rauhassa Seitsemän kymmenen Karjala jäi Novgorodille. Pähkinäsaaren rauhan raja päättyi säilyneiden sopimuksen jäljennösten mukaan Patajokeen tai Petajokeen ja "Kainuun­mereen". Vanhoissa kartoissa ja asiakirjoissa Pattijoki esiintyy muodossa Patajoki tai Pathajåkij. Tämän perusteella on päätelty Novgorodin menettäneen Seitsemän kymen Karjalan eteläisen joen Pyhäjoen ja Ruotsin saaneen samoihin aikoihin Pyhäjoen ja Pattijoen välille perustetun Salon kappeliseurakunnan itselleen. Eräät tutkijat ovat tosin olettaneet Pata- eli Petajoen tarkoittavan Petäjäisojaa Pyhäjoen eteläpuolella, jolloin Pähkinäsaaren rauhan raja olisi noudattanut tarkoin vanhaa karjalaisten nautinta-alueen rajaa.
Full Throttle (elokuva)

Full Throttle on vuonna 1995 kuvattu televisioelokuva, joka perustuu brittiläiseen kilpa-ajajaan Sir Henry Birkiniin. Elokuvan pääosia esittävät Rowan Atkinson, Crispin Bonham-Carter, Ken Kitson, Geoffrey Palmer ja Gavin Richards. Elokuvan on ohjannut Mark Chapman.
Olli Huttunen

Seurajoukkueet

Huttunen aloitti pelaajauransa Kajaanin Palloilijoissa, mutta siirtyi Valkeakosken Hakaan kaudeksi 1978. Hän pelasi yhteensä 431 pääsarjaottelua Hakan riveissä. Huttusta enemmän pääsarjatason otteluita ovat pelanneet vain Rami Nieminen (459), Toni Huttunen (441) ja Ilkka Mäkelä (440).
Pelaajana Huttunen voitti Suomen mestaruuden 1995 ja Suomen Cupin 1982, 1985 ja 1988.

Maajoukkue

Huttunen pelasi A-maajoukkueessa 60 ottelua.

Valmentajana

Pelaajauransa jälkeen Huttunen liittyi Hakan valmennusryhmään ja vuosina 2002–2009 hän toimi seuran päävalmentajana. Elokuussa 2009 Haka tiedotti, että Huttusen ja seuran tiet tulevat eroamaan kauden jälkeen. Sopimus purettiin kuitenkin yllättäen jo syyskuun alussa. Pikapotkut aiheuttivat kohua, sillä Huttunen oli päätöksen aikaan Suomen maajoukkueen mukana Liechtensteinissä. Esimerkiksi entinen Haka-legenda Valeri Popovitš kritisoi seuran omistajan Sedu Koskisen toimintatapoja.
Valmentajana Huttunen on voittanut Suomen mestaruuden 1998, 1999, 2000 ja 2004 sekä Suomen Cupin 1997, 2002 ja 2005.
Huttunen toimi Hakassa myös urheilutoimenjohtajana 2010 ja toimitusjohtajana 2011.
Huttunen toimi myös A-maajoukkueen maalivahtivalmentajana vuodesta 2002 alkaen. Marraskuussa 2010 Huttunen toimi yhden ottelun ajan Suomen maajoukkueen päävalmentaja Palloliiton siirrettyä Stuart Baxterin sivuun tehtävästä.
Syksyllä 2011 Huttunen solmi kolmivuotisen valmennussopimuksen VPS:n kanssa. Hän solmi seuran kanssa kolmivuotisen jatkosopimuksen keväällä 2014. Huttunen erotettiin kesäkuussa 2015 VPS:n jäätyä sarjataulukon viimeiseksi heikon alkukauden jälkeen.
Snow ((Hey Oh))

Kappale

Kappale on pehmeä ja melodinen, kuten kappale Scar Tissue ja osa yhtyeen kappaleista albumilla By The Way. Kappaleen kitarariffi on nopea ja bassolinjassa käytetään tuplapysäytyksiä.
Yhtyeen laulaja Anthony Kiediksen mukaan kappale kertoo uuden elämän aloittamisen vaikeudesta ja siitä, miten vaikeaa on päästä eroon vanhoista ajattelutavoistaan ja tuhoisista ideoistaan.

Musiikkivideo

Kappaleen musiikkivideo sisältää otteita yhtyeen live-esityksestä East Rutherfordissa, New Jerseyssä. Musiikkivideo on kappaleen albumiversiota noin minuutin lyhyempi.

Julkaisu

Kappale on yhtyeen 11. single, joka sijoittui ensimmäiseksi Alternative Songs-listalla, mikä tekee Red Hot Chili Peppersistä yhtyeen, jolla on eniten listaykkösiä kyseisellä listalla. Single pääsi kymmenen joukkoon myös Sveitsin-, Uuden-Seelannin- ja Alankomaiden singlelistalla. Lisäksi single myi platinaa Yhdysvalloissa
Mahdoton illallinen

Mahdoton illallinen (Dinner: Impossible) on yhdysvaltalainen televisiosarja, jossa pyritään valmistamaan illallinen lähes mahdottomissa olosuhteissa ja säädetyn ajan puitteissa. Ateria valmistetaan yleensä suurelle ihmisjoukolle. Sarjan isäntinä ovat olleet Robert Irvine ja Michael Symon.
Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin Yhdysvalloissa Food Network -kanavalla 24. tammikuuta 2007. Suomessa sarjaa on esitetty JIM-kanavalla.
Lateralus (kappale)

Merkitys

Kappaleen keskeisenä teemana on eri olotilojen ja satunnaisuuden hyväksyminen avoin mielin. Tämä kuvataan kappaleessa spiraalina, joka jatkuu loputtomasti ulospäin murtaen liiallisen ylianalysoinnin asettamia rajoja.
"We'll ride the spiral to the end and may just go where no one's been"
Suom: "Kuljemme spiraalin loppuun saakka, ja saatamme päätyä johonkin missä kukaan ei ole ollut".
Philadelphian vapauden mitali

Philadelphian vapauden mitali (engl. Philadelphia Liberty Medal) on joka vuotinen kansainvälinen ihmisoikeuspalkinto jonka myöntää National Constitution Center. Palkinto jaetaan henkilöille jotka ovat työskentelleet vapauden puolesta.
George Galloway

George Galloway (s. 16. elokuuta 1954 Dundee, Skotlanti) on brittiläinen vasemmistopoliitikko (Respect), joka on herättänyt huomiota Irakin sotaa vastustavilla mielipiteillään ja esiintymällä Celebrity Big Brother -tosi-tv-sarjassa.
Galloway kävi Harris Academya Dundeessa. Hän työskenteli paikallisessa Michelinin rengastehtaassa ja liittyi Työväenpuolueeseen kolmetoistavuotiaana. Hän nousi puolueen Skotlannin puheenjohtajaksi 26-vuotiaana. Parlamenttiin hän pääsi 1987 Glasgow Hillheadista. Tuolloin hän pudotti parlamentista vaalipiiriä edustaneen Roy Jenkinsin.
Galloway ryhtyi tukemaan palestiinalaisten asiaa jo varhain. Hän oli ajamassa Dundeen sisarkaupunkihanketta Nabluksen kanssa vuonna 1980. Hän oli köyhyyttä ja nälänhätää vastaan kampanjoivan War on Wantin pääsihteerinä 1983–1987 ja kirjoitti silminnäkijäraportteja Eritrean vuoden 1985 nälänhädästä Sunday Timesiin ja Spectatoriin. The Daily Mirror syytti häntä tuolloin luksuselämän viettämisestä hyväntekeväisyysjärjestön rahoilla. Riippumaton tarkastaja vapautti Gallowayn kuitenkin syytteistä.
Galloway kampanjoi voimakkaasti Irakin talouspakotteiden purkamiseksi ja matkusti Irakiin tapaamaan Saddam Husseinia 1994 ja 2002. Vuonna 1998 hän toi leukemiaa sairastavan pikkutytön Mariam Hamzan hoitoon Glasgow'iin, koska Irakin talouspakotteet tekivät sen mahdottomaksi Irakissa.
Galloway erotettiin Työväenpuolueesta lokakuussa 2003 hänen sodanvastaisten mielipiteidensä vuoksi. Puhemies Ian McCartneyn mukaan Galloway oli kannustanut arabeja taistelemaan brittijoukkoja vastaan, kehottanut joukkoja olemaan tottelematta käskyjä ja käskenyt Plymouthin äänestäjiä äänestämään Työväenpuolueen ehdokasta vastaan ja tukemaan sotaa vastustanutta Prestonia.
Joulukuussa Galloway sai The Daily Telegraphilta 150 000 puntaa korvauksia kunnianloukkauksesta sen väitettyä hänen saaneen rahaa Saddam Husseinin hallinnolta.
Galloway oli perustamassa uutta Työväenpuoluetta vasemmistolaisempaa Respect – The Unity Coalitionia. Toukokuun 2005 vaaleissa hän pudotti parlamentista Työväenpuolueen Bethnal Green and Bowin vaalipiirin edustajan Oona Kingin. Kampanjoinnista tuli yksi vaalin seuratuimpia ja likaisimpia: Oona King kannatti Irakin sotaa, hän oli vankka pääministeri Blairin tukija, mediajulkkis ja toinen musta nainen, joka on valittu parlamenttiin. Hänen äitinsä oli myös juutalainen ja vaalipiirin äänestäjistä lähes puolet muslimeja. Galloway sai 15 801 ääntä, 823 enemmän kuin King. 
Parlamenttivaaleissa 2010 Galloway oli ehdolla Poplar & Limehousen vaalipiirissä. Hän ei tullut valituksi, vaan jäi vaalipiirissä kolmanneksi. Keväällä 2012 hän palasi alahuoneen jäseneksi saatuaan yli puolet äänistä Bradfordin läntisen vaalipiirin täytevaalissa. Täytevaali järjestettiin, kun alueen edellinen edustaja, TyöväenpuolueenMarsha Singh oli jättänyt parlamentin pitkäaikaisen sairauden vuoksi.
Vuoden 2006 alusta Galloway oli mukana tosi-tv-sarja Celebrity Big Brotherissa. Helmikuussa 2006 hän joutui turvasäilöön Egyptissä kansallisen turvallisuuden nimissä, kun paikallinen järjestö oli kutsunut hänet Irakin sodan vastaiseen tapahtumaan.