google/wiki40b huggingface dataset:
Vallankumoustuomioistuin (Ranska)

Vallankumoustuomioistuin eli vallankumoustribunaali (ransk. Tribunal Révolutionnaire) oli Ranskan suuren vallankumouksen aikana vuosina 1793–1795 Pariisissa toiminut tuomioistuin, jossa tuomittiin poliittisia rikollisia. Niin sanottuna terrorin aikana se langetti tuhansia kuolemantuomioita.
Kansalliskonventti päätti erityisen tuomioistuimen perustamisesta 10. maaliskuuta 1793 Georges Dantonin ehdotuksesta ja se nimettiin vallankumoustuomioistuimeksi 29. lokakuuta samana vuonna. Konventti valitsi oikeuteen valamiehistön, yleisen syyttäjän ja kaksi sijaista. Oikeuden presidenttinä toimi M. J. A. Herman ja syyttäjänä Antoine Quentin Fouquier-Tinville. Syytettyjen nimilistat laati erityinen komissio ja ne hyväksyttiin tarkistamisen jälkeen yleisen turvallisuuden valiokunnan ja yhteishyvän valiokunnan yhteisistunnossa. Oikeuden toimivaltaan kuuluivat vastavallankumouksellinen toiminta sekä hyökkäykset vapautta, tasa-arvoa, tasavallan yhtenäisyyttä tai jakamattomuutta ja valtion sisäistä tai ulkoista turvallisuutta vastaan. Vallankumoustuomioistuimen päätöksistä ei voinut valittaa ja sen tuomiot pantiin täytäntöön vuorokauden sisällä. Vastaavia tuomioistuimia perustettiin myös maakuntiin. Keväällä 1794 Pariisin tuomioistuin sai kuitenkin yksinoikeuden vastavallankumouksellisten tuomitsemiseen ja syytetyt piti lähettää sinne myös maan muista osista.
Vallankumoustuomioistuin tuomitsi alkuun varsinkin vastavallankumouksellisia ja rojalisteja, mutta pian vallankumouksen johtajat alkoivat käyttää sitä keskinäisen valtataistelunsa välineenä. Varsinkin yhteishyvän valiokuntaa hallinnut Maximilien Robespierre käytti sitä hankkiutuessaan eroon kilpailijoistaan. Tuomituiksi joutui muun muassa runsaasti Dantonin kannattajia sekä girondisteja. Robespierren aloitteesta säädettiin 10. kesäkuuta 1794 niin sanottu Prairialkuun 22. päivän laki, joka lakkautti syytettyjen kuulemisen, poisti heiltä oikeuden asianajajaan ja määräsi kuolemantuomion ainoaksi mahdolliseksi rangaistukseksi syyllisiksi todetuille. Sitä ennen vallankumoustuomioistuin oli langettanut 13 kuukauden aikana 1 220 kuolemantuomiota; uuden lain voimaanastumisen ja Robespierren kukistumisen välisten 49 päivän aikana se antoi 1 376 kuolemantuomiota. Kaikkiaan Pariisin vallankumoustuomioistuin antoi 2 639 kuolemantuomiota, mikä oli 15,9 % terrorin ajan kaikista kuolemantuomioista Ranskassa.
Vallankumoustuomioistuin lakkautettiin 31. toukokuuta 1795.
Digimon World: Next Order

Pelattavuus

Pelattavuus Digimon World: Next Orderissa on samankaltainen kuin alkuperäisessä Digimon World -videopelissä, mutta ainoana erona on se, että tässä pelissä pystyy käyttämään kahta eri Digimon hahmoa saman aikaisesti. Pelaaja navigoi itse pelimaailmassa samalla kasvattaen kahta Digimoniansa.

Tarina

Pelin tarina kiteytyy pääasiassa kahteen päähahmoon: japanilaisiin lukion kolmatta vuotta opiskeleviin Takutoon ja Shikiin.
Takuto oli nuorempana kova Digimon-fani, jopa päätynyt paikalliseen turnaukseen, mutta on enemmän keskittynyt aikuiselämään miettien samalla myös tulevaisuuttaan. Hän ja Shiki yllättäen joutuvat Digimaailmaan, jossa he tapaavat Digimon-kumppaninsa, mukaan lukien Agumon, Gabumon, Biyomon ja Palmon. Matkalla heidän seuraansa liittyy myös luokkatoveri Kouta Hirose, jonka kumppani on Guilmon ja Himari Oofuchi, jonka kumppani on Plotmon/Salamon nimeltä 'Rikka'.
Tom Keifer

Cinderella

Tom Keifer ja Eric Brittingham perustivat Cinderellan vuonna 1982. Pian mukaan liittyivät kitaristit Jeff LaBar ja Michael Smerick sekä rumpali Tony Destra. Tämä Cinderellan kokoonpano ei koskaan levyttänyt, ja vuonna 1985 Smerick ja Destra lähtivät yhtyeestä liittyäkseen yhtyeeseen Britny Fox.  Jody Cortez korvasi Destran rummuissa. Jon Bon Jovi, Bon Jovi-yhtyeen laulaja suositteli yhtyettä levy-yhtiölleen Mercurylle, ja yhtye sai levytyssopimuksen. Yhtye julkaisi debyyttilevynsä Night Songs vuonna 1986. Pian levyn julkaisun jälkeen Cortezin rumpaliksi tuli Fred Coury.  
Vuonna 1988 julkaistu toinen albumi Long Cold Winter jatkoi hyvin alkanutt uraa ja myi kolminkertaista platinaa. Vuoteen 1989 mennessä Cinderellasta oli tullut maailmanluokan yhtye ja 90-luvulle siirryttäessä yhtye oli myynyt lähes 20 miljoonaa albumia. Vuonna 1990 yhtye julkaisi kolmas´nnen studioalbuminsa Heartbreak Station mutta se ei menestynyt niin hyvin kuin aiemmat. Yhtenä syynä oli muutokset musiikkimaailmassa grungen tullessa muotiin.  
Hieman albumin ilmestymisen jälkeen Keifer menetti äänensä äänihuulten halvaantumisen johdosta. Keiferille tehtiin useita leikkauksia ja pitkä paranemisaika viivästytti seuraavan albumin tekemistä. Neljäs ja toistaiseksi viimeisin Cinderella-albumi Still Climbing ilmestyi viimein vuonna 1994. Sen myynti oli levy-yhtiölle pettymys, albumi kävisi Yhdysvaltojen listoilla vain viikon ajan sijalla #178, ja levy-yhtiö irtisanoi sopimuksensa yhtyeen kanssa. Tämän jälkeen Cinderella ei ole julkaissut enää studioalbumeita vaan ainon ainoastaan livealbumeita ja kokoelmia.  
Yhtye ei kuitenkaan hajonnut vaan se jatkoi kiertueita Yhdysvalloissa Keiferin äänihuulten sen salliessa Yhtye teki laajemman kiertueen Poisonin ja Scorpionsin kanssa 2000-luvun loppupuoliskolla. Vuonna 2010 yhtye esiintyi Sweden Rockissa ja Download-festivaalilla. Vuonna 2011 yhtye kiersi maailmaa yhtyeen klassisen kokoonpanon perustamisen ja debyyttialbumin Night Songs 25-vuotisjuhlakiertueella. Yhtye esiintyi myös Suomessa, Nosturissa tiistaina 21. kesäkuuta.  
Uudesta studioalbumista huhuttiin pitkään mutta yhtyeen jäsenten välit ovat tulehtuneet, eikä Kiefer ole ollut halukas jatkamaan yhteistyötä Jeff LaBarin kanssa.

Sooloura

Tom Keifer julkaisi ensimmäisen soololevyn The Way Life Goes vuonna 2013. Toinen albumi Rise julkaistiin 13. syyskuuta vuonna 2019. Keifer kommentoi toisen albumin olevan hieman tiiviimpi kuin edeltäjänsä ja raskaimpia, joita hän on koskaan tehnyt kirjoittaen tai äänittäen.

Soittimet

Keifer on tunnettu viehtymyksestään vintage-kitaroihin. Vielä 90-luvun alussa Keifer otti kokoelmansa mukaan kiertueelle mutta kitaroiden arvojen noustua hän käyttää niitä ainoastaan studiossa. Gibson ja Fender ovat tehneet hänelle tarkat kopiot suosikkikitaroista kiertueita varten. Gibsonin tekemä Les Paul replica on väriä myöten identtinen alkuperäisen kanssa. Fender toimitti hänelle kopion Noncasterista.
Datsik

Biografia

Troy Beetles syntyi Kelownassa, Brittiläisessä Kolumbiassa, Kanadassa 9. päivä kesäkuuta 1988. Hän aloitti dubstepin tuottamisen nähdessään kanadalaisen Excisionin (Jeff Abel) esiintymässä Shambhala elektronisessa musiikkifestivaalissa vuonna 2008. Pian kaksikko alkoi yhdessä tuottamaan musiikkia ja heillä oli muutamia julkaisuja vuosina 2009 ja 2010. Datsik aloitti esiintymisen kansainvälisesti ja jatkoi musiikin tuottamista Kanadassa.
Vuonna 2009 Datsikilla oli jo useampi julkaisu Beatport-sivustolla. Hän oli remixannut mm. The Crystal Methodin, Noisian, Wu-Tang Clanin ja Diplon kappaleita ja hän on esiintynyt mm. Steve Aokin, Ruskon, Bassnectarin, Skreamin, DJ Crazen ja Neron kanssa.
Datsik mainitsee, että hänellä on monta musiikillista inspiraatiota. Kuten esimerkiksi Wu-Tang Clanin jäsenet RZA ja Method Man. Hän on itse kuvannut omaa musiikkiansa "synkäksi ja robottimaiseksi" yrittäessään pitää sen "funkaavana ja gangsterimaisena" ja "likaisena." Beetlesin taiteilijanimi "Datsik" oli inspiraatio hänen entisestä Xbox Live gamertagistä.
Datsik julkaisi hänen debyyttialbuminsa Vitamin D:n 10. huhtikuuta 2012. Albumi sisältää 12 kappaletta ja mm. Excision, Downlink, Z-Trip, Infected Mushroom, Kornin laulaja Jonathan Davis, Messinian ja Snak The Ripper esiintyvät albumilla. Datsik esiintyi ensimmäistä kertaa Suomessa 15. heinäkuuta 2012 The Circuksessa, Helsingissä.
Jäälin suuralue

Kaupunginosat Jäälin suuralueella

131. kaupunginosa: Jäälinkylä (Jääli)
133. kaupunginosa: Välikylä

Merkittävät liikenneyhteydet

Valtatie 20 (Kuusamontie)
Antero Voutilainen

Antero Voutilainen (6. tammikuuta 1914 Lapinlahti – 30. elokuuta 1998) oli suomalainen lääkäri ja professori.
Voutilaisen vanhemmat olivat opettaja Antti Voutilainen ja Lahja Vainio ja puoliso vuodesta 1942 sairaanhoitaja Martta-Raakel Haapala. Hän tuli ylioppilaaksi Joensuun lyseosta 1934 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1945. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi Voutilainen väitteli 1954. Hän erikoistui röntgentutkimukseen ja -hoitoon 1952 ja sädehoidon suppeaan erikoisalaan 1961. Uransa alkuvuosina hän toimi lääkärinä eri sairaaloissa, vuonna 1955 hänestä tuli HYKSin sädehoitoklinikan apulaisylilääkäri. Sodissa Voutilainen toimi muun muassa kenttäsairaalan ja varuskuntalääkärinä, hän oli sotilasarvoltaan reservin lääkintäkapteeni (1962). Voutilainen oli Oulun yliopiston röntgenologian vt. professori 1962–1963 ja professori 1965 ja Helsingin yliopiston lääketieteellisen radiologian dosentti 1957–1968 Sittemmin hän oli Turun yliopiston onkologian ja sädehoito-opin professori 1965–1977 ja tutki radiologiaa. Hän oli viran ensimmäinen haltija. Voutilaisella, joka oli isotooppilääketieteen uranuurtajia Suomessa, oli paljon luottamustoimia alansa yhdistyksissä ja järjestöissä. Hän oli Suomen radiologiyhdistyksen ja Suomen onkologiayhdistyksen kunniajäsen ja sai syöpäjärjestöjen hopeisen ansiomitalin.
Alkuritari

Koko ja ulkonäkö

Ulkonäöltään laji on erittäin vaihteleva. Siivet ovat melko pitkät ja yleisväriltään ruskeat, ja siipisuonten kohdalla kulkee ruskea viiru. Yleensä etusiiven poikki kulkee kolme voimakkaasti kaartuvaa riviä vaaleita tai kellertäviä laikkuja ja takasiipien tyviosa on laajalti vaalea, usein oranssinsävyinen. Yksilökohtaiset erot perhosten ulkonäössä ja värityksessä ovat huomattavan suuria, minkä vuoksi osa yksilöistä voi olla lähes kokonaan ruskeita, osa suurimmaksi osaksi oranssien laikkujen kirjomia. Takaruumiin alapuoli on musta-keltaraidallinen. Tuntosarvet ovat jokseenkin lyhyet. Siipiväli on 55–65 mm.

Levinneisyys ja lentoaika

Alkuritari esiintyy endeemisenä Sierra Madre del Surin vuoristoalueella. Sen elinalue ulottuu eteläisessä Meksikossa Jaliscon, Oaxacan, Chiapasin, Guerreron, Morelosin, Pueblan, Michoacánin sekä Coliman osavaltioiden alueelle. Levinneisyys on erikoinen ja lienee jäänne eoseenikauden keskivaiheilta, jolloin vuoristo muodosti kapean niemen ympäröivään mereen. Eteläisimmät ja muusta levinneisyydestä erilliset esiintymät Oaxacan ja Chiapasin alueilla ovat saattaneet syntyä pleistoseenin jääkauden aikana perhosten siirtyessä lämpimämmille ilmastoalueille. Perhoset lentävät ilmeisesti yhtenä sukupolvena sadekaudella, ainakin heinäkuussa.

Elinympäristö ja elintavat

Perhosta tavataan akaasiametsissä 505–1335 metrin korkeudella merenpinnasta. Kukin perhonen lentää pienellä alueella ja koiraat vartioivat reviiriään latvustoissa. Perhosten tiedetään myös etsiytyvän imemään kosteutta purovarsien hiekasta. Laji voi olla sopivalla paikalla ja oikeaan aikaan etsittynä jopa runsaslukuinen. Naaras munii munat yksitellen sadekauden alussa, kun puiden lehdet puhkeavat. Munia tulee vain muutaman kuhunkin puuhun. Häirittynä toukka huitoo uhkaajaansa pääasiassa orgaanisista hapoista muodostuvaa, haisevaa eritettä tuottavalla osmeterium-ulokkeellaan. Toukat koteloituvat löyhän maa-aineksen sekaan.
Trichogrammatidae-heimon kiilupistiäiset loisivat perhosen munissa, mutta muutoin lajilla on ilmeisesti vain vähän saalistajia. Lajia uhkaa lähinnä väestönkasvun aiheuttama ihmisen levittäytyminen suppean elinalueen akaasiametsiköihin.

Ravintokasvi

Toukka elää akaasioihin kuuluvalla Acacia cochliacanhalla sekä joissain määrin myös Acacia pennatulalla ja Acacia macracanthalla.
Siniviuhkakasvit

Tuntomerkit

Siniviuhkakasvit ovat enemmän tai vähemmän ruohovartisia. Lehtiasento on kierteinen ja kukat vastakohtaisia. Teriö on usein jakautunut tyveä myöten varren puolelta. Puoliskojen sivuilla on siivekkeet, jotka saavat kummankin puoliskon näyttämään kolmeliuskaiselta. Vartalo on käyrä ja sen kärjessä on kuppimainen muodostuma, jonka keskellä on kaksiliuskainen luotti. Heteenponnet avautuvat jo nuppuasteella, ja siitepölyä kertyy em. kuppiin. Näin kasvi varmistaa pölytyksen. Sikiäin on lähes aina kehänalainen.
Dzjanis Paljakou

Dzjanis Aljaksandravitš Paljakou (valkoven. Дзяніс Аляксандравіч Палякоў, ven. Денис Александрович Поляков, Denis Aleksandrovitš Poljakov; s. 17. huhtikuuta 1991 Minsk, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto, nykyinen Valko-Venäjä) on valkovenäläinen jalkapalloilija. Hän edustaa Valko-Venäjän jalkapalloliigassa pelaavaa BATE Borisov ja on pelipaikaltaan puolustaja.
Marssi Washingtoniin työn ja vapauden puolesta

Marssi Washingtoniin työn ja vapauden puolesta (engl. March on Washington for Jobs and Freedom) oli Yhdysvaltain mustien kansalaisoikeusliikkeen 28. elokuuta 1963 järjestämä suuri mielenosoitusmarssi maan pääkaupungissa Washingtonissa. Tapahtumasta muistetaan parhaiten Martin Luther Kingin Lincolnin muistomerkin edessä pitämä puhe ”I Have a Dream” (”Minulla on unelma”). Mielenosoitusmarssiin osallistui yli 200 000 ihmistä. Mielenosoituksen tarkoituksena oli tukea Yhdysvaltain kongressin käsittelemää kansalaisoikeuslakia. Suurin osa marssin osallistujista oli tummaihoisia.
Nickerie

Nickerie on yksi Surinamen kymmenestä piiristä. Piiri sijaitsee maan rannikon länsiosassa. Alue rajoittuu pohjoisessa Atlantin valtamereen, idässä Coronien piiriin, etelässä Sipaliwinin piiriin ja lännessä Guyanaan. Piirin pääkaupunki on Nieuw-Nickerie. Alueen väkiluku oli vuoden 2012 väestönlaskennassa 34 233 ja pinta-ala on 5 353 km².
Alueella viljellään pääasiassa banaania ja riisiä.
Juho Kuittinen

Johannes Juho Kuittinen (21. elokuuta 1889 Jääski – 12. kesäkuuta 1956 Imatra) oli suomalainen talonomistaja, kunnallisneuvos ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Kuittisen vanhemmat olivat maanviljelijä Pietari Kuittinen ja Maria Pöhö. Hän kävi kansakoulun ja suoritti jatko-opintoja iltakursseilla Yhdysvalloissa asuessaan. Kuittinen oli suutarin oppilaana ja kisällinä Jääskessä ja kivityömiehenä Antreassa 1902–1912. Hän matkusti siirtolaisena Yhdysvaltoihin ja oli siellä metsätyömiehenä ja kirvesmiehenä sekä työssä autotehtaissa 1912–1917. 
Suomeen palattuaan Kuittinen oli Jääsken työväentalon vahtimestarina 1917–1918. Hän oli Suomen sisällissodan jälkeen vangittuna poliittisista syistä. Kuittinen toimi sitten kirvesmiehenä Joutsenossa 1919–1922 ja Jääskessä 1922–1924. Hän oli virvoitusjuomatehtailijana Jääskessä 1924–1934, toimi sos.dem. piirisihteerinä ja toimitsijana ja oli talonomistajana Jääskessä ja Imatralla. Kuittinen sai kunnallisneuvoksen arvon 1949. 
Kuittinen oli kansanedustajana 1934–1956 edustaen Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä 1934–1945, Kymen läänin itäistä vaalipiiriä 1945–1948 ja Kymen läänin vaalipiiriä 1948–1956. Hän tuli eduskuntaan 23. lokakuuta 1934 sosialidemokraattien Mikko Suokkaan tilalle. Kuittinen kuoli kesäkuussa 1956 kesken edustajakautensa ja hänen paikalleen eduskuntaan tuli sosialidemokraattien Kalle Matilainen. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1931, 1937, 1940, 1943, 1950 ja 1956 presidentinvaaleissa. Kuittinen oli Jääsken kunnanvaltuuston jäsenenä ja Viipurin läänin itäisen vaalipiirin sos.dem. piiritoimikunnan jäsenenä. Hän oli Osuusliike Imatran edustajiston ja hallintoneuvoston jäsenenä ja Enson osuusliikkeen hallintoneuvoston jäsenenä. 
Juho Kuittinen oli naimisissa vuodesta 1915 Klaara Koskelaisen kanssa.
Chinese Democracy (kappale)

Synty

Ennen kappaleen julkaisemista singlenä "Chinese Democracyä" on soitettu livenä Guns N' Rosesin Chinese Democracy World Tour -kiertueella vuosina 2001, 2002, 2006, 2007, 2009 ja 2010.
Axl Rose esitteli kappaleen ensimmäisen live-esiintymisen Nevadassa, Las Vegasissa näin 1. tammikuuta 2001. Kappaletta inspiroi Martin Scorsese elokuva Kundun, joka perustui 14. dalai-laman elämään.

Vastaanotto

Kappale sai hyvän vastaanoton kriitikoilta. Spin Magazinen arvostelussa kehuttiin kappaleen "paksua, jäntevää, 4-sointuista riffiä ja Axl [Rosen] banshee-ulvontaa. Myös entinen Guns N' Rosesin kitaristi Slash sanoi, että "kappale kuulosti coolilta" ja "on hyvä kuulla [Axl Rosen] ääntä taas". Faneille kappale oli levyltä vanhan bändin materiaalia eniten muistuttava, ja siitä syystäkin sitä on ylistetty yhdeksi bändin parhaita hard rock-kappaleita.
Henki etsii asuntoa

Vastaanotto ja myöhempi arvostus

Henki etsii asuntoa sai parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar-palkinnon ja tuotti ehdokkuudet myös parhaan ohjauksen (Hall), parhaan elokuvan ja parhaan miessivuosan (Gleason) kategorioissa.
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.

Uusintaversio 1978

Warren Beatty ja Buck Henry ohjasivat saman näytelmän pohjalta elokuvan Taivas saa odottaa (1978).
12. arrondissementti (Pariisi)

Pariisin 12. arrondissementti (ransk. 12ᵉ arrondissement de Paris) on yksi Pariisin kahdestakymmenestä arrondissementista, joka tunnetaan myös nimellä "arrondissement de Reuilly". Se jaetaan edelleen neljään kortteliin (ransk. quartiers), jotka ovat Bel-Air, Picpus, Bercy ja Quinze-Vingts.
Arrondissementin väkiluku oli 144 402 henkeä vuonna 2011 ja sen pinta-ala on 6,377 km², jos Bois de Vincennesiä ei lasketa mukaan ja 16,324 km² mikäli Bois de Vincennes lasketaan mukaan.
Vaasan satama

Vaasan satama on Vaasassa, Suomessa sijaitseva satama. Se sijaitsee Vaasan edustalla sijaitsevalla Vaskiluodon saarella, josta on noin neljä kilometriä Vaasan keskustaan. Vaasan satama on pieni pääasiassa öljyä ja kivihiiltä vastaanottava satama, jonka yhteydessä on öljysatama. Matkustajaliikennettä sieltä on Ruotsin Uumajaan.

Historia

Satama valmistui Vaskiluotoon vuonna 1893.
1990-luvulla sataman kautta kulki vuosittain miljoona matkustajaa. Matkustajamäärät kuitenkin putosivat myöhemmin voimaan tulleen EU-lainsäädännön jälkeen.
Vuonna 2012 sataman liikenteestä 85 prosenttia oli tuontia. Tavaraliikenteen määrä vuonna 2011 oli 1,6 miljoonaa tonnia. Vaasan satamaan johtavan Vaskiluodon sillan kantavuus on nostettu 600 tonniin, mikä mahdollistaa teollisuuden raskaita tiekuljetuksia.

Omistus ja operointi

Vaasalla ja Uumajalla on yhteinen satamayhtiö Merenkurkun Satamat Oy (Kvarken Hamnar Ab), joka aloitti toimintansa 1. tammikuuta 2015. Valtioiden rajat ylittävä satamayhtiö on harvinainen ratkaisu – ainoa vastaavanlainen löytyi aikaisemmin Kööpenhaminasta ja Malmöstä.

Liikennöinti

Huhtikuussa 2013 lähtien Vaasasta kulkee vaasalaisen varustamon Nordic Sea Linen rahtilaiva M/S Mimer Ruotsin Härnösandiin ja sieltä Saksan Bremerhaveniin.
Sataman rahti- ja matkustajaliikenteestä vastaa Vaasan ja Uumajan väliä liikennöivä NLC Ferry, jota markkinoidaan nimellä Wasaline. Aluksen nimi on M/S Wasa Express. Vuonna 2014 Wasaline on sopinut rahtiyhteistyöstä Stena Linen kanssa. Rahti saapuu Italian Veronasta asti. Stena Line on ruotsalainen varustamo, joka hoitaa rahtiyhteyden Saksan Kielin ja Göteborgin välillä, ja Wasaline kuljettaa rahdin Uumajasta Vaasaan. Göteborgin ja Uumajan välillä rahti kulkee rautateitse.
Krymsk

Heinäkuun 2012 tulvat

Vuoden 2012 heinäkuun 6.-7. päivinä Krasnodarin aluepiirin länsiosiin osui harvinaisen voimakkaita rankkasateita. Tämä synnytti myös äkkitulvia joihinkin jokiuomiin. Krymskin kaupunkiin äkkitulva iski 7. heinäkuuta kello kahden tienoilla aamuyöllä. Kaupungin lounaispuolisilta vuorilta alkunsa saavan, kaupungin keskustan läpi koilliseen Varnavinskojen tekoaltaaseen laskevan  Adagum-joen vedenpinta nousi jopa 7 metriä tavanomaista korkeammalle tasolle. Tässä luonnonkatastrofissa kuoli yli 150 kaupungin tai lähiseudun asukasta.
Octavia minor

Octavia minor (69 eaa. – 11/10 eaa.) oli keisari Augustuksen vanhempi sisko. 
Octavian vanhemmat olivat Gaius Octavius ja Atia Balba Caesonia, joka oli Julius Caesarin sisarentytär. Octavius oli varakas plebeiji Latiumin alueen eteläosassa olevasta Velitraen kaupungista. Octaviuksella oli aikaisemmasta avioliitosta tytär jonka nimi oli Octavia maior. Octavius eteni urallaan aina Makedonian maaherraksi asti, mutta kuoli yllättäen vuonna 59 eaa. Octavian äiti meni uusiin naimisiin Lucius Marcius Philippuksen kanssa. 
Vuonna 54 eaa. Marcius järjesti avioliiton Octavian ja Gaius Claudius Marcelluksen välillä. Marcellus oli vuoden 50 eaa. konsuli. Julius Caesar olisi halunnut antaa Octavian vaimoksi Pompeiukselle sen jälkeen kun Pompeiuksen vaimo ja Caesarin tytär Julia oli kuollut. Octavia ja Marcellus eivät kuitenkaan halunneet erota. Kun sisällissota Caesarin ja Pompeiuksen välillä alkoi, tuki Marcellus aluksi Caesarin vastustajia, mutta vaihtoi pian puolta ja sai lopulta Caesarilta armahduksen. 
Caesarin murhan jälkeen Octavian veli Octavius muodosti Marcus Antoniuksen ja Lepideksen kanssa ns. toisen triumviraatin. Octavia sai Marcelluksen kanssa kolme lasta ennen kuin mies kuoli vuonna 40 eaa. Octavius määräsi siskonsa menemään naimisiin Marcus Antoniuksen kanssa, vaikka Octavia vielä roomalaisen tavan mukaan suri miestään. Marcus Antoniukselle avioliitto oli neljäs. Octavia sai Antoniuksen kanssa kaksi tytärtä, ensimmäisen vuonna 39 eaa. ja toisen vuonna 36 eaa. Antoniuksella oli kuitenkin suhde Egyptin kuningatar Kleopatra VII:n kanssa ja vuonna 32 eaa. Antonius erosi Octaviasta. 
Antoniuksen kuoleman jälkeen 30 eaa. Octavia sai vastuun parin lapsista. Octavia sai myös kasvattaa Antoniuksen Fulvian ja Kleopatran kanssa saamat lapset. Octavia kuoli vuonna 11 eaa. tai 10 eaa. ja hänet haudattiin Augustuksen mausoleumiin.
François-Xavier Fabre

François-Xavier Fabre (1766 Montpellier Ranska – 1837) oli ranskalainen taidemaalari, joka maalasi historiallisia aiheita.
Fabre oli Jacques-Louis Davidin oppilas ja nousi maineeseen voitettuaan Prix de Romen vuonna 1787. Ranskan vallankumouksen aikana hän muutti Firenzeen, ja hänestä tuli Firenzen akatemian jäsen ja maalauksen opettaja. Hän ystävystyi Italiassa kirjailija Vittorio Alfierin kanssa, ja hänen väitetään avioituneen tämän lesken Luise zu Stolberg-Gedernin kanssa. Louisen kuoltua vuonna 1824 hän peri tämän omaisuuden, jonka hän käytti kotikaupunkiinsa perustamansa taidekoulun rahoittamiseen. Hän itse testamenttasi taidekokoelmansa kaupungille, josta tuli Musée Fabren perusta.
Fabren maalauksia ovat muun muassa Kuoleva pyhä Sebastian (1789) ja Narkissoksen kuolema (1814).
Juri Repin

Juri Iljitš Repin (1877 Tšuhujiv, Harkovan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 1954 Helsinki) oli Suomessa asunut venäläinen taidemaalari. Hänen isänsä oli taidemaalari Ilja Repin.
Juri Repin asui 1920- ja 1930-luvuilla perheineen Karjalankannaksella Terijoen Kuokkalassa isänsä Penaty-huvilan pihapiirissä olleessa talossaan. Sotavuosien jälkeen hän asui 1940-luvulla Mäntsälässä ja 1950-luvulla Helsingissä. Juri Repin kuoli pudottuaan pelastusarmeijan yömajan neljännen kerroksen ikkunasta kadulle. Hänet on haudattu Helsingin ortodoksiselle haustausmaalle.
Repinin töitä on säilynyt noin 300 kappaletta perheen Kuokkalan kotimuseosta Penatysta, mistä ne evakuoitiin sodan jaloista Pietariin. Näistä maalauksista on järjestetty näyttelyitä muun muassa Viipurin linnassa sekä Etelä-Karjalan taidemuseossa. Lisäksi Repinin töitä on tuntematon määrä suomalaisissa yksityiskokoelmissa.
Epäsymmetrinen sodankäynti

Epäsymmetrinen sodankäynti tarkoittaa sodankäyntiä kahden voimasuhteiltaan epäsuhtaisen vihollisen välillä. Nykyaikaisessa sotilaallisessa ajattelussa epäsymmetrisellä sodankäynnillä tarkoitetaan myös tilanteita jossa molemmat osapuolet käyttävät erilaisia strategioita.
Käsitettä käytti ensimmäisenä Andrew J.R. Mack vuonna 1975 artikkelissaan Why Big Nations Lose Small Wars (suom. Miksi suuret valtiot häviävät pienet sodat?) World Politics -lehdessä.