google/wiki40b huggingface dataset:
HMS Ark Royal (R09)

Palveluksessa

HMS Ark Royalin lentokoneina oli palvelukseen astuttaessa Hawker Sea Hawkit, De Havilland Sea Venomit, Fairey Gannet, Douglas A-1 Skyraiderit sekä erilaiset helikopterit. Yhteensä 50 lentokonetta ja helikopteria. Alus osallistui moniin harjoituksiin osana brittilaivastoa ja NATO-laivastoa, mutta ei osallistunut taistelutoimiin, koska Suezin kriisin aikaan 1955 se oli vielä koeajossa.
Noin vuosi palveluksen astumisen jälkeen edessä oikealla olleet 4,5 tuuman tykit poistettiin, jotta lentokoneiden toimintaan tarvittavaa tilaa saatiin lisättyä. Neljä vuotta myöhemmin poistettiin lentokonehissi aluksen kyljeltä sekä loput aseet aluksen keulasta. Loput 4,5 tuuman tykit poistettiin 1964 huollon yhteydessä.
HMS Ark Royal osallistui Hawker P.1127 -koneen testaukseen 1963. Kyseisestä lentokoneesta kehittyi myöhemmin Hawker Siddeley Harrier.
Suurempi modernisointi alukselle tehtiin maaliskuusta 1967 helmikuulle 1970, jolloin tehtiin muutostöitä lentokoneiden vaihtamiseksi suurempiin Phantom FG.1- ja Blackburn Buccaneer Mk.2 -koneisiin. Samassa yhteydessä myös lentokannen kulmaa kasvatettiin 8,5 asteeseen, uudistettiin katapultit ja jarruvaijerit. Näkyvin muutos oli kuitenkin komentosillan uudistaminen ja uusien elektronisten järjestelmien asentaminen. Tykkien poistamisen jälkeen oli tarkoitus ilmatorjunta hoitaa neljällä Sea Cat -ohjusjärjestelmällä, mutta niitä ei koskaan asennettu.
HMS Ark Royal törmäsi 9. marraskuuta 1970 Välimerellä venäläisen Kotlin-luokan hävittäjään Bravyyn, joka varjosti harjoittelemassa ollutta NATOn laivasto-osastoa (sotaharjoitus Exercise Lime Jug 70). Kumpikaan aluksista ei vaurioitunut vakavasti, mutta kaksi venäläistä merimiestä joutui kateisiin.

Poistaminen palveluksesta

Alus saapui kotisatamaansa Devonportiin viimeisen kerran 4. joulukuuta 1978 ja se poistettiin käytöstä 14. helmikuuta 1979. Puolustusministeriö ilmoitti 29. maaliskuuta 1980 aluksen myynnistä romutettavaksi ja se hinattiin 22. syyskuuta Cairnryaniin Skotlantiin, jonne se saapui 28. syyskuuta.
Kleomedes

Kleomedes (muinaiskreikaksi Κλεoμήδης) oli antiikin kreikkalainen tähtitieteilijä ja filosofi, joka tunnetaan ennen kaikkea teoksestaan Taivaankappaleiden kiertoliikkeistä (lat. De motu circulari corporum caelestium libri duo).
Kleomedeen elinajankohtaa ei tunneta. Historioitsijat ovat ehdottaneet aikoja ensimmäisen vuosisadan puolen välin ja vuoden 400 välillä. Varhaiset ajoitukset perustuvat siihen, että Kleomedes viittaa usein matemaatikko ja tähtitieteilijä Poseidonioksen (135–51 eaa.) teoksiin, eikä lainkaan Ptolemaiokseen (85–165). Otto Neugebauer puolestaan päätteli, että Kleomedeen tähtitieteelliset havainnot täsmäävät paremmin vuoteen 371 (50 vuoden säteellä).
Taivaankappaleiden kiertoliikkeistä oli melko yksinkertainen tähtitieteen perusteos. Se käsitti kaksi osaa. Kleomedeen tarkoitusperät vaikuttavat olleen yhtä aikaa filosofisia kuin tähtitieteellisiäkin. Hän käyttää paljon aikaa epikurolaisten tieteellisten ajatusten arvosteluun. Itse Kleomedes edusti filosofisesti stoalaisuutta. Nykyaikana teos on arvokas lähinnä Poseidonioksen muutoin kadonneiden kirjoitusten lähteenä.
Kleomedeen mukaan on nimetty kraatteri Kuussa.
Oinasjärvi (Orivesi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 12,7 hehtaaria ja se on 600 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Se sijaitsee mäkisellä ylängöllä Harovuoren juurella mäien ympäröimänä. Harovuoren rinteet laskeutuvat järven länsirantaan. Vuoren huippu kohoaa 75 metriä järven vedenpinnan yläpuolelle. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Järvelle johtaa valtatieltä 9 kärrypolku.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueella (35.7) Längelmäveden alueeseen (35.72), jonka Koljonselän alueeseen (35.722) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 126,3 metriä mpy. Siihen on johdettu pohjoisesta Isosuon kuivatusoja. Järven laskuoja lähtee sen eteläpäästä ja se laskee 1,2 kilometrin päässä Harolanlahteen. Vesireitti jatkaa siitä Lopenselän kautta Koljonselän Säkkiänselälle.
Jenny Zillhardt

Jenny Zillhardt (16. maaliskuuta 1857 Saint-Quentin – helmikuu 1939 Neuilly-sur-Seine) oli ranskalainen taidemaalari. 
Zillhardt opiskeli taidemaalariksi Académie Julianissa Tony-Robert Fleuryn oppilaana vuonna 1877. Muita samaan aikaan opiskelleita olivat Luise Catherine Breslau ja  Marie Bashkirtseff.
Ensimmäisen kerran Zillhardtin teoksia oli esillä vuonna 1878 ja sen jälkeen hänen töitään oli säännöllisesti näyttelyissä. Chicagon maailmannäyttelyssä vuonna 1893 hänen töitään oli esillä näyttelyn naisten talossa. Vuonna 1905 hänen teoksensa Régalez-vous mesdames pääsi maailman naistaiteilijoita kuvaavaan, taidehistorioitsija Walter Shaw Sparrowin teokseen. Nykyään hänen töitään on näytteillä Musée d'Orsayssa, Langresin museossa ja hänen syntymäkaupunkinsa museossa.  
Jenny Zillhardtin sisar, Madeleine oli malli ja taiteilija Luise Catherine Breslaun kumppani. Ranskan valtio palkitsi Zillhardtin ansioistaan kunnialegioonan mitalilla vuonna 1930.
Ro-44 (1942)

Palvelus

Alus upposi 16. kesäkuuta 1944 Braunin edustalla ja se poistettiin alusluettelosta 10. elokuuta.
William Häkli

William Leonard Häkli (22. tammikuuta 1893 Hämeenlinna - 6. joulukuuta 1967) oli suomalainen jääkärieversti. Hänen vanhempansa olivat kauppias Johan Häkli ja Anna Vilmi. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1922 Märta Braxenin kanssa, josta hän erosi vuonna 1946 ja avioitui toisen kerran vuonna 1947 farmaseutti Ilta Saima Muroma omaa sukua Päiviön kanssa.

Opinnot

Häkli kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1913 ja liittyi Eteläsuomalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1913–1914. Häkli kävi Nikolain ratsuväenopistoa Pietarissa 1. lokakuuta 1914 – 1. joulukuuta 1914. Hän suoritti Sotakorkeakoulun komentajakurssin vuonna 1926 ja yleinen osaston vuosina 1927–1928 sekä Taistelukoulun orientoivan kurssin vuonna 1928.

Jääkärikausi

Häkli liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 25. helmikuuta, josta hänet siirrettiin 18. syyskuuta 1916 pataljoonan täydennysjoukkoon ja edelleen vastaperustettuun pataljoonan haupitsipatteriin 13. joulukuuta 1916. Häkli otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.

Sisällissodan jälkeinen aika

Häkli palveli sisällissodan jälkeen Suomen tykistökoulussa, josta hänet siirrettiin 28. heinäkuuta 1918 päälliköksi Vuoristotykistöpatteriston 2. patteriin (patteristo tunnettiin myöhemmin nimellä Jääkäritykistöpatteristo). Seuraavaksi hänet siirrettiin 16. kesäkuuta 1920 komentajaksi Kenttätykistörykmentti 2:n 3. patteristoon, ja edelleen 17. syyskuuta 1924 komentajaksi Kenttätykistörykmentti l:n 1. patteristoon ja 16. toukokuuta 1928 alkaen komentajaksi Jääkäritykistörykmenttiin, kunnes hänet komennettiin 2. toukokuuta 1932 Sotakorkeakoulun opettajaksi ja 1. heinäkuuta 1933 Yleisesikuntaan, mistä määrättiin sotilasasiamieheksi Moskovaan. Moskovasta palattuaan hänet siirrettiin 5. lokakuuta 1934 ja aloitti työnsä 4. maaliskuuta 1935 alkaen Kenttätykistörykmentti 2:n komentajana.
Ruukki (taajama)

Ruukki on Siikajoen taajama ja kuntakeskus. Taajama oli vuoteen 1973 osa tuolloista Paavolan kuntaa. Vuonna 1973 Revonlahden ja Paavolan kuntaliitoksen yhteydessä taajamasta tuli uuden Ruukin kunnan kuntakeskus. Vuoden 2007 alusta siitä tuli Siikajoen ja Ruukin kuntaliitoksen yhteydessä uuden Siikajoen kunnan kuntakeskus.

Yhteydet

Ruukki sijaitsee valtatieltä 8 Revonlahdella haarautuvan seututien 807 varrella. Kirkonkylältä on matkaa noin 27 kilometriä, Revonlahdelta noin 11 kilometriä ja Paavolasta noin 10 kilometriä. Taajaman läpi virtaava Siikajoki on vanhastaan toiminut tärkeänä sahateollisuuden tukinuittojen kuljetusväylänä. Vuonna 1886 Ouluun saakka jatkettu Pohjanmaan rata kulkee Ruukin kautta. Eräänä tuon ajan perintönä on Ruukissa kunnanviraston molemmin puolin kaksi rautaista niitattua siltaa. Vanhempi siirrettiin nykyiselle paikalleen rautatiesillaksi, ja "Huokausten silta" on nykyisin kevyemmän liikenteen käytössä.
Osa Oulu–Seinäjoki -reitin henkilöjunista pysähtyy rautatieasemalla.

Teollisuus

Ruukki on Pohjois-Suomen vanhin teollisuuspaikkakunta. Ruukin teollinen historia alkaa vuodesta 1672, kun Pietari Brahe perusti Ruukinkosken partaalle potaskatehtaan. Sijainti oli edullinen koska potaskan pääraaka-ainetta eli koivuntuhkaa voitiin kuljettaa Siikajokea pitkin. Ruukkiin perustettiin saha 1846 ja kaljatehdas 1914.
Nykyään Ruukissa toimii saha- ja puutavarateollisuuden (Ruukki Wood, MSJ-Wood), metalli- ja konepajateollisuuden (MariComp, Reko-Kone), eristevalmistuksen (Ruukin EPS) ja muiden alojen yrityksiä. Huomattava osa teollisuudesta on keskittynyt Ruukin yrityspuistoon.
Ruukissa tuotetaan vesivoimaa Ruukinkosken voimalaitoksessa.
Naum Koržavin

Naum Moisejevitš Koržavin (ven. Нау́м Моисе́евич Коржа́вин), oik. Naum Mandel (14. lokakuuta 1925 Kiova − 22. kesäkuuta 2018) oli venäläinen, sittemmin Yhdysvaltoihin emigroitunut toisinajattelija, runoilija ja kirjailija, joka esitti avoimesti  kritiikkiä Josif Stalinia ja Neuvostoliittoa kohtaan. 
Juutalaissyntyinen Koržavin kiinnostui jo nuorena runoudesta. Hän opiskeli Gorkin kirjallisuusinstituutissa Moskovassa, mutta pidätettiin vuonna 1947. Neuvostovastaiset mielipiteet hänen runoissaan aiheuttivat sen, että hän joutui viettämään kahdeksan kuukautta Lubjankan vankilassa Moskovassa, viisi vuotta Siperiassa ja kaksi vuotta Karagandassa, jossa hän toimi kaivoksen esimiehenä valmistuttuaan kaivosalan oppilaitoksesta.
Stalinin kuoleman jälkeen toteutettu armahdus mahdollisti sen, että Korzhavin palasi Moskovaan ja hänen maineensa palautettiin vuonna 1956. Hän jatkoi opintojaan kirjallisuusinstituutissa, josta valmistui vuonna 1959. Hän ansaitsi toimeentulonsa kääntäjänä ja onnistui silloin tällöin julkaisemaan runojaan lehdissä. Koržavin saavutti huomiota runoillaan 1960-luvun alussa ja hänen valittujen runojensa kokoelma julkaistiin vuonna 1963. Hän julkaisi myös näytelmien käsikirjoituksia. Hän osallistui omantunnon vankien puolustamisliikkeeseen 1960-luvulla, jonka jälkeen hän sai teostensa julkaisukiellon. Vuonna 1973 Koržavin anoi lupaa muuttaa maasta syynä "elämisen ilman puute". 
Hän muutti Bostoniin ja osallistui aikakauslehti The Contingentin toimittamiseen, luennoi yliopistoissa ja kirjoitti runoja ja esseitä. Hänen kaksi kirjaansa julkaistiin Saksassa vuosina 1976 ja 1981 ja tuotantoa ilmestyi myös hänen kotimaassaan samizdat-kopioina. Vuonna 1988 runoilija kutsuttiin Venäjälle, jossa hän esiintyi eri tilaisuuksissa suosittuna runoilijana. Jotkut hänen julkaisuistaan ovat ilmestyneet uudelleen Venäjällä vuoden 1990 jälkeen. 
Naum Koržavin esiintyy Neuvostoliiton toisinajattelevista kertovassa dokumenttielokuvassa "He valitsivat vapauden" (2005). Koržavinille myönnettiin Yhdysvalloissa Big Book National Award vuonna 2006 kirjallisista ansioistaan.
Podunajské Biskupice

Podunajské Biskupiceuňa (saks. Bischdorf, unk. Pozsonypüspöki) on Slovakian pääkaupungin Bratislavan osa-alue, jossa eli vuonna 2005 noin 20 000 asukasta. Se sijaitsee kaupungin itäosassa ja kuuluu Bratislava II -piiriin. Alueella on jäänteitä asutuksesta jo roomalaisten ajoilta asti. Vanhimmat kirjalliset lähteet ovat 1200-luvulta. Alue liitettiin Bratislavaan vuonna 1972.
Kotalampi (Heinola)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,8 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 950 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Ylä-Rievelin–Enonveden alueeseen (14.172) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 98,8 metriä mpy.
Rinteen malli

Rinteen malli syntyi Heikki Rinteen ollessa 1970-luvulla Porin sosiaalisihteerinä ja Rauman työvoimatoimiston johtajana. Järjestelmän avulla pitkäaikaistyöttömiä työllistettiin aktiivisin työllistämistoimin yksityisiin yrityksiin yhteiskunnan tuella.
Malli tuli lakisääteiseksi, kun se sisältyi vuonna 1987 säädettyyn työllisyyslakiin (Lex Leppänen). Samanaikaisesti (1981) varattiin 13 miljoonaa markkaa nuorten yhteiskuntatakuun (nuorisotakuun) kokeiluun. Määriteltiin, että kunnan on tarjottava työ- tai harjoittelupaikka yli 3 kuukautta työttömänä olleelle nuorelle.
Tutkimusten mukaan yhden yli 500 päivää kestävän työllistämisen kokonaishyöty yhteiskunnalle on 1 400-2 500 euroa vuodessa.
Vera Zasulitš

Perhe ja opinnot

Vera Zasulitš syntyi aatelisperheeseen Smolenskin läänin Gžatskin kihlakunnassa sijaitsevassa Mihailovkan kylässä. Hän jäi varhain orvoksi ja kasvoi tätiensä luona Bjakolovon kylässä Gžatskin lähellä. Hänen molemmista sisaristaan tuli vallankumouksellisia ja veljestä ammattisotilas. Hän valmistui moskovalaisesta sisäoppilaitoksesta vuonna 1867 ja suoritti opettajan tutkinnon.

Vallankumouksellisen toimintaan liittyminen

Vuonna 1868 Zasulitš tutustui Sergei Netšajeviin, joka yritti turhaan houkutella häntä mukaan vallankumoukselliseen toimintaan. Netšajevin lähettämän kirjeen takia hän oli vangittuna vuosina 1868–71, ja sen jälkeen hänet karkotettiin Novgorodin lääniin ja Tveriin. Luvattoman kirjallisuuden levittämisen takia hänet pidätettiin uudelleen Tverissä, karkotettiin Kostroman läänin Soligalitšiin ja sieltä vuonna 1873 Harkovaan, jossa hän opiskeli kätilöksi.
Harkovassa Zasulitš tutustui Mihail Bakuninin oppeihin ja liittyi Kiovassa perustettuun narodnikkiryhmään ”Etelän kapinalliset”. Sen suunnitteleman talonpoikaiskapinan epäonnistuttua hän siirtyi vuonna 1877 Pietariin ja liittyi Zemlja i volja -järjestöön.

Trepovin murhayritys

Zasulitš yritti tammikuussa 1878 murhata Pietarin kaupunginpäällikön Fjodor Trepovin, joka oli määrännyt vangittuna olleen narodnikki Aleksei Jemeljanovin piestäväksi. Hän ampui Trepovia kahdesti rintaan ja haavoitti tätä vakavasti. Zasulitš pidätettiin, mutta valamiesoikeus vapautti hänet syytetyn naiivin vilpittömyyden ja viehätysvoiman sekä asianajaja Anatoli Konin loistavan puolustuspuheen ansiosta. Tapaus herätti suurta huomiota koko Euroopassa. Sitä on pidetty Venäjän ensimmäisenä merkittävänä terroritekona.

Pako ulkomaille

Uutta pidätystä peläten Zasulitš pakeni ulkomaille. Hän palasi Venäjälle 1879 ja liittyi Tšornyi peredel -narodnikkiryhmään. Tammikuussa 1881 hän siirtyi jälleen ulkomaille ja osallistui Narodnaja voljan avustusjärjestön toimintaan. Vuonna 1883 hän liittyi Georgi Plehanovin perustamaan marxilaiseen Työn vapautus -ryhmään. Zasulitš oli kirjeenvaihdossa Karl Marxin ja Friedrich Engelsin kanssa, käänsi heidän teoksiaan venäjäksi ja kirjoitti lehtiartikkeleita. Vuoden 1899 lopussa hän kävi jälleen Venäjällä, jossa tutustui paikallisiin sosiaalidemokraattisiin ryhmiin ja V. I. Leniniin. Vuodesta 1900 lähtien hän työskenteli marxilaisten Iskra- ja Zarja-lehtien toimittajana sekä osallistui toisen internationaalin kongresseihin. Vuonna 1903 pidetyn Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen toisen edustajankokouksen jälkeen hänestä tuli yksi menševikkien johtajista.

Paluu Venäjälle

Lokakuun manifestin jälkeen Zasulitš palasi vuoden 1905 lopussa Pietariin. Vuosien 1905–1907 tapahtumia seuranneen taantumuksen vuosina hän vaati vallankumouksellisesta toiminnasta luopumista. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän esiintyi Venäjän sotatoimien kannattajana. Helmikuun vallankumouksen jälkeen hän liittyi sodankäynnin jatkamista vaatineiden oikeistomenševikkien Jedinstvo-ryhmään (”Yhtenäisyys”). Lokakuun vallankumoukseen hän suhtautui jyrkän kielteisesti.
Broder Andersson Rålamb

Broder "Bror" Andersson Rålamb (1568–1647) oli ruotsalainen kamarineuvos, asessori ja maaherra. Hän toimi muun muassa Turun hovioikeuden presidenttinä sekä Turun ja Porin läänin ensimmäisenä maaherrana.
Upplannissa syntynyt Rålamb oli kartanonherra, jonka kuningas Kaarle IX nimitti kamarineuvokseksi vuonna 1613. Vuosina 1622–1624 hän toimi käskynhaltijana Närken ja Värmlannin maakunnissa ja 1624–1627 Västmanlandissa, jonka jälkeen Rålamb nimitettiin Svean hovioikeuden asessoriksi ja varapuheenjohtajaksi. Vuonna 1630 Rålambista tuli Turun hovioikeuden presidentti ja neljää vuotta myöhemmin hän aloitti Turun ja Porin läänin ensimmäisenä maaherrana, jota tehtävää Rålamb hoiti vuoteen 1637 saakka. Hän kuoli syntymäpaikassaan Bro kartanossa vuonna 1647.
Wojtek Wolski

Ura

Lahjakkaasta puolalaisesta jalkapalloilijasuvusta tuleva Wolski päätyi jääkiekkoilijaksi vanhemman veljensä kautta perheen muutettua Saksan kautta Kanadaan Wolskin ollessa muutaman vuoden ikäinen. Toronton alueen juniorijoukkueissa saavutettu menestys takasi ensimmäisen kierroksen varauksen NHL:n vuoden 2004 varaustilaisuudessa, ja Wolski pelasi ensimmäiset NHL-ottelunsa Colorado Avalanchen paidassa kaudella 2005–2006 pärjättyään hyvin kautta edeltävällä harjoitusleirillä. Toisella kaudellaan Wolski murtautui Coloradon vakiokokoonpanoon. Maaliskuussa 2010 Wolski kaupattiin Phoenix Coyotesiin vaihdossa Peter Muelleriin ja Kevin Porteriin. Kauden lopussa New York Rangers nappasi Wolskin riveihinsä.
Kaudella 2011–2012 Wolski pelasi vain yhdeksän ottelua Rangersissa. Hän oli marraskuun alusta tammikuun alkuun sivussa urheilijan tyrän takia. Tammikuun jälkeen Wolski mahtui vain kolme kertaa Rangersin kokoonpanoon. Hänet kaupattiinkin helmikuun lopulla Florida Panthersiin, josta Rangers sai Mike Vernacen ja kolmannen kierroksen varausvuoron vuodelle 2013. Panthersissa hän pelasi 22 ottelua ja teki koko kauden aikana 12 pistettä. Washington Capitals solmi ennen kautta 2012–2013 Wolskin kanssa vuoden sopimuksen. NHL:n työsulun aikana Wolski kävi pelaamassa yhdeksän ottelua Puolan liigan KH Sanokin joukkueessa.
Yle Radio Suomi Lahti

Yle Radio Suomi Lahti (aiemmin Lahden Radio ) on yksi Yle Radio Suomen maakuntaradioista. Sen kuuluvuusalueena on Päijät-Häme toimituksen sijaitessa Lahdessa. Toimitus on kaupungin keskustassa torin laidalla, Aleksanterinkadun varrella. Lähetin sijaitsee Tiirismaan radio- ja tv-mastossa. Yle Radio Suomi Lahden taajuus on 97,9 MHz. 
Lahdessa on pitkät perinteet radiotoiminnasta. Lahden Radioharrastajat aloitti radiotoiminnan jo ennen Yleisradiota Lahdessa 1924; Radioharrastajien lähetin oli Lahden keskustassa. 1927 Lahteen perustettiin  pitkäaaltoasema Radiomäelle.
Martha Nordenswan-Lindgren

Martha Nordenswan-Lindgren (29. elokuuta 1877 Tampere – 12. joulukuuta 1963) oli suomalainen kuvanveistäjä, taidemaalari ja kuvittaja.
Martha Nordenswan-Lindgrenin vanhemmat olivat vesirakennusten yli-insinööri Hugo Casimir Nordenswan (1834–1904) ja Zelée Christina Agricola (1838–1925). Hän opiskeli maalausta ja kuvanveistoa Helsingissä Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1895, 1897–1903 ja 1924–1926, ja Taideteollisuuskoulussa 1899, sekä Pariisissa Académie Colarossissa ja yksityisesti A. Muchanin johdolla vuosina 1900–1901. Nordenswan-Lindgrenin töitä oli ensi kerran julkisesti näytteillä vuonna 1935.
Martha Nordenswan-Lindgren oli naimisissa vuodesta 1906 arkkitehti Carl Axel Lindgrenin (1881–1953) kanssa. Martha Nordenswanin sisar oli taidemaalari Karin Nordenswan.
Merivoimien koulutuskeskus

Perinteet

Merivoimien Koulutuskeskuksen perinteet nousivat Turun Laivastoaseman Laivaston Koulun ja Suomelinnan Rannikkorykmentin II Patteriston ja Porkkalan Rannikkopatteriston perinteistä.
Ground Control

Pelaaminen

Merkittävänä tekijänä aiempiin lajityypin peleihin oli maaston käytön merkitys pelissä: korkealla sijaitseva kukkula saattoi olla parempi vihollislinnoitukseen hyökkäämiselle kuin suoraan edestä.

Vastaanotto

Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 8.5/10.
Kiinan jalkapallomaajoukkue

Historia

Kiinan jalkapalloliitto perustettiin ensimmäisen kerran vuonna 1924. Kiinan sisällissodan jälkeen vuonna 1949 se siirtyi Taiwanin saarelle ja jatkoi toimintaa Kiinan tasavallan, nykyisin Kiinan Taipein nimellä. 
Kiinan kansantasavallan oma jalkapalloliitto toimi, kuten toimii edelleen manner-Kiinassa, ja ensimmäisen virallisen maaottelunsa miesten maajoukkue pelasi Suomea, joka oli eräs ensimmäisistä diplomaattisuhteet kansantasavallan kanssa solmineista maista, vastaan. Maan jalkapalloliitto kuului Kansainväliseen jalkapalloliiton FIFA:n jäsenistöön vuosina 1931-1958. Lähes 30 vuoden ajan Kiinan kansantasavallan joukkue pelasi lähinnä vain ystävyysotteluita muita kommunistisia maita vastaan.
Vuonna 1979 Kiina liittyi uudelleen FIFA:n jäseneksi. Päästyään osallistumaan MM-kisojen karsintoihin 1982 Espanjan kisoista lähtien, jäi se toistuvasti rannalle, päästyään monesti kyllä hyvin lähelle, lopputurnauspaikasta. Ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan kerran Kiina pelasi MM-lopputurnauksessa vasta 2002 Japanin ja Etelä-Korean kisoissa Bora Milutinovićin valmentamana, mutta hävisi kaikki alkulohkonsa ottelut eikä kyennyt tekemään yhtään maalia.
Aasian-mestaruusturnauksessa Kiina on sijoittunut kahdesti hopealle ja kahdesti pronssille.
Eurocard

Eurocard on Mastercard-maksujärjestelmässä toimiva kansainvälinen luottokortti.
Eurocardin perusti ruotsalainen Erik Wallenberg vaihtoehdoksi American Expressille vuonna 1964 tai 1965. Mastercardin edeltäjän kanssa Eurocard liittoutui jo vuonna 1968.
Luottokunta toi Eurocardin Suomen markkinoille 1970-luvulla. Vuodesta 2008 lähtien Eurocard-kortteja on Suomessa myöntänyt myös SEB. Eurocard on tunnettu Suomessa erityisesti yritysluottokorttina, mutta se on myös yksityishenkilöiden saatavissa.
Ruotsissa Eurocardit myöntää SEB:hen kuuluva Eurocard AB.
Pitkäjärvi (Tammela)

Maantiede

Järven pinta-ala on 22 hehtaaria ja sen pituus on 1,2 kilometriä ja leveys 500 metriä. Siihen laskee kolme suo- ja metsäojaa. Yhden kautta pohjoisesta laskee sekä Lunkinjärven että Munalammin kautta virtaavien Okslammin ja Tahjanjärven vedet. Toisen kautta etelästä laskevat Lautaportaanjärven vedet. Järven luusua sijaitsee sen lounaisrannalla, josta saa alkuunsa 2,5 kilometriä pitkä Latoniitunoja, joka laskee voimakkaasti meanderoiden Ilojärveen.
Järven rantaviiva on 4,0 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Länsirannalla on suota. Järven pohjoispuolelta kulkee ohitse Pätinkiharjun ja Tujunninharjun väliinjäävä katkeileva jakso. Järven pulleasta kohdasta erkanee pohjoiseen yli 700 metriä pitkä Kiiskilahti ja itään työntyy hyvin kapeana salmena Rimpin lahdenperä. Järvessä on viisi pientä luotoa. Rannoille on rakennettu noin 29 loma-asuntoa ja kahdeksan kiinteää asuntoa, joille pääsee seututieltä 283 ja yhdystieltä 2846. Rannalla sijaitsee Pätinkiharjun vedenottamo.

Luonnontila

Järven tilaa on seurattu vuodesta 1965 asti. Se on nykyään lievästi rehevöitynyt ja näkösyvyys on heikentynyt 1990-luvulta saakka. Järven ympäristö muodostaa osan ensimmäisen luokan pohjavesialueesta ja sen etelärannalla sijaitseekin vedenottamo. Alueelle ollaankin rakentamassa viemäröintiverkkoa.

Historia

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Pitk järvi”.