google/wiki40b huggingface dataset:
Edo Pillu

Edo Pillu (myös Edo Pilluck, Edu ja Edward, s. 5. kesäkuuta 1969 Bandung, Indonesia) on indonesialainen nykytaidemaalari, valokuvaaja ja performanssitaiteilija.

Koulutus

Edo Pillu on opiskellut ISDF Fotografi-instituutissa Bandungissa (1989) sekä Indonesian Art Institutessa, Fine Art -laitoksella Yogyakartassa 1990–1996, josta hän suoritti loppututkinnon 1997.

Ura

Edo Pillu on tuottanut kolme omaa näyttelyä: Foot note On Coarseness (1999, French Culture Center, Yogyakarta), menungso (human) (2000, AIR art house, Jakarta), sekä To Whom It May Concern (2007, Koong Gallery, Jakarta)
Soolonäyttelyiden lisäksi Pillun töitä on ollut nähtävillä useissa yhteisnäyttelyissä muun muassa Indonesian kansallisgalleriassa Jakartassa, Berliinissä, Singaporessa, New Jerseyssä, Kanadassa sekä eri taidekilpailujen yhteydessä muun muassa Argentiinassa ja Hongkongissa. Hänen työnsä ovat saavuttaneet kuusi finaalisijoitusta eri taidekilpailuissa vuosina 1999–2006.

Taide ja ajattelutapa

Edo Pillun taide on saanut vaikutteita jaavalaisista traditioista ja arvoista. Hän pyrkii saamaan kankaalle oman mielentilansa ja elämänsä, yrityksenä löytää elämän todellinen tarkoitus. Hänen mukaansa arkipäiväisten tapahtumien monimutkaisuus muistuttaa kaikkia ihmisiä Jumalasta: mikään ei ole niin täydellistä kuin Jumalan suunnitelmat. Mikke Susanto kuvaa kirjassa "In Between - Perupa dalam Rotasi Media" Pillun maalaustyyliä demokratian estetiikaksi, joka välttää absoluuttista ilmaisua. Se, että ihmisten on pohdittava ja arvailtava, on osa "peliä", Jumalan suunnitelmaa. Hän korostaa kaikkien uskontojen hyviä puolia ja pitää niitä mielenkiintoisina ja oppimisen arvoisina.
Hänen viimeisin näyttelynsä To Whom It May Concern välitti harmonista ja humaania maailmankuvaa kuvaamalla käsiä eri konteksteissa. Hänen tekniikkaansa, joka hahmottelee muovista idean ääriviivat kankaalle tietokoneohjelman avulla, on kuvattu ainutlaatuiseksi.
Nina Andrycz

Nina Andrycz (11. marraskuuta 1912 – 31. tammikuuta 2014 Varsova) oli puolalainen teatteri-, televisio- ja elokuvanäyttelijä. Hän uransa jatkui 1930-luvulta aina 2000-luvun puolelle. Hänen tunnetuimpiin rooleihinsa lukeutuu Maria Kalergisin rooli elokuvassa Varsovalainen ensi-ilta (Warszawska premiera). Hänet tunnettiin lempinimellä Puolalaisen teatterin suuri nainen.
Andrycz oli syntynyt nykyisessä Valko-Venäjän Brestissä ja  valmistunut Państwowe Wyższe Szkoły Teatralnesta Varsovassa vuonna 1934. 
Nina Andrycz oli vuosina 1947–1968 naimisissa Józef Cyrankiewiczin kanssa, joka oli Puolan pääministeri 1947–1952 ja 1954–1970 sekä Puolan presidentti 1970–1972.
Christopher Ewart-Biggs

Christopher Thomas Ewart Ewart-Biggs (5. elokuuta 1921 – 21. heinäkuuta 1976) oli Britannian suurlähettiläs Irlannin tasavallassa, kirjailija ja ulkoministeriön yhteyshenkilö MI6:n kanssa. Väliaikainen IRA murhasi hänet Dublinissa vuonna 1976.
Ewart-Biggsin leski Janesta tuli Yhdistyneen kuningaskunnan ylähuoneen elinikäiseksi pääriksi, ja hän kampanjoi anglo-irlantilaisten suhteiden parantamisen puolesta ja perusti Christopher Ewart-Biggsin muistopalkinnon kirjallisuudelle.

Tausta

Christopher Thomas Ewart-Biggs syntyi Kentissä Thanetin piirikunnassa kapteeni Henry Ewart-Biggsin ja hänen vaimonsa Mollie Bricen perheeseen. Hän opiskeli Wellington Collagessa ja Oxfordin University Collegessa. Ewart-Biggs osallistui toiseen maailmansotaan Britannian armeijan Royal West Kent Regimentissä. Hän menetti oikean silmänsä vuoden 1942 El Alameinin taistelussa, ja käytti sen jälkeen savulasista monokkelia keinotekoisena silmän päällä.
Ewart-Biggs liittyi ulkoministeriön palvelukseen vuonna 1949 työskennellen Libanonissa, Qatarissa ja Algeriassa, sekä Manilaassa, Brysselissä ja Pariisissa.
Ewart-Biggs kuului Order of St Michael and St George -kunniaritarikuntaan ja oli Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseeri (OBE).

Kuolema

Ewart-Biggs oli 55-vuotias, kun IRA murhasi hänet maamiinalla 21. heinäkuuta 1976. 
Hän oli pyrkinyt varatumaan IRA:n hyökkäyksiin muuttamalla kulkemiaan reittejä useita kertoja viikossa. Kotikatunsa ja päätien risteyksessä suuntia oli kuitenkin vain kaksi, oikea ja vasen, joista Ewart-Biggs valitsi 21. heinäkuuta oikean ja astui noin 140 metrin päähän viritettyyn maamiinaan. Miina-ansan arvioitiin myöhemmin pitäneen sisällään satoja kiloja räjähteitä. Räjähdyksessä kuoli lisäksi ajoneuvon matkustajana ollut virkamies Judith Cooke. Kuljettaja Brian O'Driscoll ja kolmas matkustaja Brian Cubbon, tuolloinen korkein Pohjois-Irlannissa palvellut virkamies loukkaantuivat, mutta säilyivät hengissä.

Murhaajan etsinnät

Irlannin hallitus käynnisti muthaajien etsinnät, joihin osallistui 4 000 Gardaían poliisia ja 2 000 sotilasta. Taoiseach Liam Cosgrave totesi, että ”tämä julmuus täyttää kaikki ihmisarvoiset irlantilaiset häpeällä.” Lontoossa pääministeri James Callaghan tuomitsi salamurhaajat ”yhteisenä vihollisena, joka meidän on tuhottava tai hävitettävä”. Etsinnöissä pidätettiin 13 IRA:n epäiltyä jäsentä, mutta ketään ei saatu tuomittua Ewart-Biggsin muhasta.
Vuonna 2006 julkistettiin Foreign and Commonwealth Officen asiakirjoja, joissa kävi ilmi, että Garda Síochána oli tunnistanut yhden murhatutkintaan liittyneen sormenjäljen IRA:n jäsen Martin Taylorille kuuluneeksi. Tayloria on epäilty aseiden salakuljettamisesta Yhdysvalloista.
Tiikeriahvenet

Lajit ja anatomia

Tiikeriahveneten heimoon kuuluu 16 sukua ja lähteestä riippuen 45–48 lajia. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat litteähköjä ja muistuttavat ahventen heimon lajeja. Heimon laji ovat keskikokoisia kaloja ja niiden maksimipituus vaihtelee tyypillisesti 35–80 cm:n välillä. Selkäeviä tiikeriahvenilla on yksi ja sen etuosa on piikikäs. Peräevässä on kolme terävää piikkiä. Eräät heimon kaloista voivat tuottaa uimarakollaan ja lihaksillaan murisevia ääniä. Väriltään tiikeriahvenet ovat tyypillisimmin hopeanharmaita ja niiden ruumissa on tyypillisesti tummempia poikkiraitoja. Myös evät ovat usein raitaiset.

Levinneisyys ja elintavat

Suurin osa tiikeriahventen heimon lajeista eli 33 lajia elää makeissa vesissä Australiassa ja Uudessa-Guineassa. Tyynessämeressä ja Intian valtameressä elävien lajien levinneisyysalue ulottuu Afrikan itärannikolta Japaniin, Fidžille ja Samoalle. Mereiset lajit elävät lähellä rannikkoa ja niitä tavataan myös murtovesistä. Kalojen ravintoa ovat levät, pienemmät kalat sekä hyönteiset ja muut selkärangattomat eläimet. Monet tiikeriahvenlajeista ovat hyviä ruokakaloja.
Marras

Suuri saalis

Erityisen suuri kalastajan, linnustajan tai muun pyytäjän saalis on voinut olla marras, kuoleman ennusmerkki. Eräässä uskomuksessa marras on jättiläiskala, kalojen kuningas. Martaan saaneelle kalastajalle saalis on kuitenkin ennustanut kuolemaa.

Etymologia

Marras (marta) tarkoittaa usein kuolemaa tekevää ihmistä tai vainajaa. Se on lainautunut suomeen indoiranilaisen kantakielen sanasta *mr̥tás, joka taas polveutuu indoeurooppalaisen kantakielen sanasta *mr̥tós, jonka juuri on kuolemaa tarkoittava *mer-. Juuresta ovat kehittyneet muiden muassa latinan sanat mori (kuolla), mors (kuolema) ja mortalis (kuolevainen), joista on johdettu muun muassa englannin mortal (kuolevainen), ranskan mort (kuolema), mortel (kuolevainen), mourir (kuolla) ja espanjan mortal (kuolevainen), morir (kuolla) ja muerte (kuolema).
Paskolampi (Jyväskylä, Kuikka)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,9 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Autiojoen valuma-alueeseen (14.295) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 158,2 metriä mpy.
Puppa J

Taustaa

Puppa J on asunut muun muassa Forssassa, Jämsänkoskella ja Jyväskylässä. Puppa J julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa, Morobless, Tasottavien kanssa vuonna 2006. Toinen julkaisu eli ensimmäinen sooloalbumi Oi aikoja!, joka julkaistiin helmikuussa 2009 ja sijoittui sijalle 19. Suomen virallisella listalla. Kesällä 2009 julkaistiin Suhinators-yhtyeen nimikkoalbumi. Puppa J kuuluu myös Jätkäjätkät -nimiseen yhtyeeseen, johon kuuluu myös mm. rap-artisti Asa. Jätkäjätkien debyyttialbumi Ykstoist ykstoist julkaistiin keväällä 2010.
Puppa J muodostaa myös iskelmäjazz-laulaja Yonan ja Punky Reggae Bandin kanssa Liljan Loisto -nimisen yhtyeen, jonka esikoisalbumi Takaisin Karjalan maille puolestaan julkaistiin syyskuussa 2010. Albumi nousi parhaimmillaan Suomen virallisen listan 19. sijalle julkaisuviikollaan (36/2010) ja pysyi siellä yhteensä kolme viikkoa.
20. helmikuuta 2012 Puppa J julkaisi singlen "Maailmankansalainen" tulevalta sooloalbumiltaan. Kappaleesta on kuvattu myös musiikkivideo. Puppa J:n toinen sooloalbumi Kiveliö kutsuu julkaistiin 28. maaliskuuta 2012. Se ylsi sijalle 34 Suomen virallisella listalla. Liljan Loisto -yhtye julkaisi toisen albuminsa Vapauden hurma 30. toukokuuta 2012, ja se nousi Suomen virallisen albumilistan sijalle 26. Albumin kappaleesta "Varkaat kulkurit" on julkaistu musiikkivideo.
Jätkäjätkät -yhtyeen kolmas pitkäsoitto Marian sairaala julkaistiin 11. tammikuuta 2013. Albumin kappaleista "Saan mä elää?!" ja "Levon helmi" on julkaistu musiikkivideot.
Kesäkuussa 2014 Puppa J julkaisi singlen "Menossa Mihkään" . Kappale on tulevalta albumilta jonka tuottajana toimii Tommi "Bommitommi" Tikkanen ja levyn taustoista vastaa Jukka Pojan sekä Raappanan taustalla soittava Sound Explosion Band.
Pär Rådström

Pär Rådström (29. elokuuta 1925 Tukholma – 29. elokuuta 1963 Tukholma) oli ruotsalainen kirjailija, journalisti ja radiomies.
Rådström tuli journalistiksi 17-vuotiaana. Hän oli mukana, kun Expressen-yhtye perustettiin vuonna 1944. 19-vuotiaana hänestä tuli Ruotsin eliittiorkesterin manageri yhdessä muun muassa Charlie Normanin, Simon Brehmin Alice Babsin kanssa. Hän teki pakinoita iltapäivälehtiin ja radioon. Hän loi viihdettä radioon ja televisioon ja myös poliittista teatteria Lars Forssellin kanssa, muun muassa kabareen Två åsnor. Rådströmin romaaneissa keveän pinnan alle kätkeytyy elämänongelmia.
Rådström oli naimisissa journalisti ja teatterinjohtaja Anne Marie Rådströmin kanssa. Rådströmin isä oli kirjailija ja ohjaaja Karl Johan Rådström ja veli matemaatikko Hans Rådström ja poika on kirjailija Niklas Rådström.
Martti Lindqvist

Martti Juhani Lindqvist (22. helmikuuta 1945 Rauma – 5. huhtikuuta 2004 Dar es Salaam, Tansania) oli suomalainen teologi, kirjailija ja eetikko.
Lindqvist opiskeli Helsingin yliopistossa teologiaa ja valmistui teologian kandidaatiksi vuonna 1966, teologian lisensiaatiksi vuonna 1972 ja teologian tohtoriksi vuonna 1976. Lindqvistin kirkkososiologian alan lisensiaatintyö käsitteli lääketieteen tarjoamia ihmisen muokkaamismahdollisuuksia. Väitöskirjan aihe oli taloudellisesta kasvusta, elämän laadusta ja  kehityksestä käyty keskustelu Kirkkojen maailmanneuvostossa.
Lindqvist toimi Suomen Kristillisen Ylioppilasliiton pääsihteerinä 1967–1969. Tämän jälkeen hän toimi tutkijana Kirkon tutkimuslaitoksessa 1971–1978.
Helsingin yliopiston teologisen tiedekunnan sosiaalietiikan apulaisprofessoriksi Lindqvist valittiin 1978. Hän toimi apulaisprofessorina ja vt. professorina vuoteen 1986, jolloin hän erosi toimesta ja ryhtyi vapaaksi kirjoittajaksi ja kouluttajaksi ja oli edelleen terveydenhuollon etiikan dosentti Tampereen yliopistossa ja sosiaalietiikan dosentti Helsingin yliopistossa.
Kouluttajana Lindqvist työskenteli erityisesti opettajien, sairaalateologien ja terveydenhuollon ammattilaisten kanssa. Lindqvist kouluttautui sosio- ja psykodraamaohjaajaksi ja toimi lisäksi työnohjaajana ja työnohjaajakouluttajana. 
Lindqvist toimi lukuisissa kirkollisissa ja sosiaali- ja terveydenhuollon alan asiantuntijaelimissä. Valtakunnallisen terveydenhuollon eettisen neuvottelukunnan (ETENE) puheenjohtajana Lindqvist toimi 1998–2004. Tansaniassa Lindqvist osallistui Afrikan kirkkojen AIDSin vastaiseen projektiin, jonka asiantuntija ja kouluttaja hän oli.
Suurelle yleisölle Lindqvist tuli tunnetuksi Helsingin Sanomien kolumnistina vuosina 1977–1994. Kolumneja Lindqvist kirjoitti muun muassa Eevaan, Sanaan, Hyvä terveys -lehteen sekä Kotimaahan,  viimeksi mainittuun myös nimimerkillä "Nyyti". Vuosina 1968–2004 Lindqvist piti radiohartauksia Yleisradion radiokanavilla.
Laajassa kirjallisessa tuotannossaan Lindqvist käsitteli kristinuskon, hyvän elämän, surun ja kuoleman kysymyksiä.
Taio

Taio on kylä Trenton maakunnassa, Pohjois-Italiassa. Taio oli itsenäinen kunta 31.12.2014 saakka. 1.1.2015 lähtien se on ollut osa viiden kunnan perustamaa Predaian kuntaa.  Taion kunnassa oli 31.12.2013 asukkaita 3 032 ja sen pinta-ala oli 11,31 km² ja asukastiheys 267 as./km². Kylä sijaitsee noin 30 kilometriä alueen pääkaupungista, Trentosta, pohjoiseen.
Hydroksinaftolisininen

Käyttö

Hydroksinaftolisinistä käytetään erityisesti maa-alkalimetallipitoisuuksien määrittämiseen. Se toimii indikaattorina erityisesti veden kovuuden eli veden sisältämän kalsium- ja magnesiumpitoisuuden määrityksessä. Hydroksinaftolisininen muodostaa metalli-ionien kanssa emäksisissä olosuhteissa punaisen kompleksin. Titratessa EDTA:lla hydroksinaftolisininen vapautuu ja liuoksen väri muuttuu siniseksi. Hydroksinaftolisinistä voidaan käyttää myös maa-alkalimetallien ja lantanoidien pitoisuuden määrittämiseen spektrofotometrisesti.
Rutenoseeni

Ominaisuudet

Rutenoseeni on monille metalloseeneille tyypillisesti niin kutsuttu sandwich-yhdiste, jossa metalli-ioni on kahden syklopentadienyyliligandin välissä. Rakenne muistuttaa ferroseenin rakennetta, mutta ferroseenista poiketen rutenoseenin ligandien konformaatio on kohdakkainen. Huoneenlämpötilassa yhdiste on vaaleankeltaista kiteistä ainetta ja on suhteellisen stabiili ilman vaikutuksille. Ferroseenin tavoin rutenoseeni kykenee reagoimaan elektrofiilisella aromaattisella substituutiolla, mutta ei ole aivan yhtä reaktiivinen. Sen sijaan organolitiumyhdisteiden kanssa se reagoi vaihtaen vetyatomin litiumatomiin ferroseenia nopeammin ja muodostuva tuote on nukleofiilinen. Rutenoseenin hapettuminen poikkeaa ferroseenin hapettumisesta siten, että hapettumisreaktiossa muodostuu yleensä dimeerinen dikationi eikä monokationia kuten ferroseenin hapettuessa. Eräissä heikosti koordinoituvissa elektrolyyteissä voidaan saada aikaan hapettuminen monokationiksi. Yhdiste liukenee orgaanisiin liuottimiin.
Maciste e la regina di Samar

Juoni

Pahan kuningattaren Samaran neuvonantaja Gladius kutsuu Macisten (Herkuleen) pelastamaan maansa asukkaat, joita uhrataan Kuoleman vuoren sisällä eläville kuumiehille. Pelastuttuaan kuningattaren ansoista Maciste liittyy Gladiuksen tyttären Agarin kanssa prinssi Darixin johtamiin kapinallisiin. Samara antaa kuumiehien uhriksi Darixin rakastetun, sisarensa Bilisin, jonka veri on herättävä eloon kuumiesten kuningattaren Selenan. Maciste jää vangiksi ja voimainkoetuksesta selvittyään hän teeskentelee rakastuneensa Samaraan päästäkseen selville tämän juonesta. Lopuksi Maciste löytää hiekkamyrskyssä tiensä Kuoleman vuorelle, kukistaa kuumiehet ja pelastaa Bilisin. Maciste ja Agar lähtevät yhdessä kohti uusia seikkailuja.

Tuotanto

Cinecittàn studioilla kuvattu Maciste e la regina di Samar on halvalla tehty yksinkertainen toimintaelokuva, jonka peplumkliseisiin kuuluvat kömpelöt hirviöt, ansat, salaovet, kidutuslaitteet ja luonnonmullistukset. Italialainen Sergio Ciani on lihaksikas, hyväntuulinen ja toimelias voimamies ja ranskalainen Jany Clair camp-henkinen seksikäs paha kuningatar. Elokuva on kuuluisa turhauttavan pitkään jatkuvasta hiekkamyrskystään, johon verrattuna loppuhuipennus on äkkiä ohitse. Yhdysvaltalainen versio Hercules Against the Moon Men (”Herkules vastaan kuumiehet”) on saatavilla laadultaan vaihtelevina DVD-julkaisuina, joista kaikki eivät anna oikeaa käsitystä elokuvan alkuperäisistä väreistä.
PHinn

pHinn eli Erkki Rautio on tamperelainen muusikko, joka on tullut tunnetuksi ylläpitämästään verkkosivusta pHinnWeb. pHinnWeb on elektroniseen, kokeelliseen ja muuten vain marginaalisempaan musiikkiin ja sen ympärillä olevaan kulttuuriin erikoistunut sivusto. pHinn toimii myös itse DJ:nä, freelancer-toimittajana ja taiteilijana.
Tällä hetkellä pHinn yhdessä Mike Notin (Mika Paju) kanssa pitää elektroniseen musiikkiin keskittynyttä Kompleksi-ryhmää, jossa hän toimii laulajana, sanoittajana ja säveltäjänä. Tätä aikaisempi musiikkiprojekti oli Club Telex Noise Ensamble vuonna 2001, jonka yhteydessä pHinn pyöritti Tampereella Polytronin Mikko "mini" Niemelän kanssa Club Telexiä. Toinen pHinnin pitämä klubi oli Mike Notin kanssa pidetty Ecletro Lounge. Toimintaan kuului myös CD-R-levymerkki nimeltään pHinnMilk Recordings (2001–2006), jolla julkaistiin mm. tapahtumissa soitettua musiikkia.
Huomiota pHinn on saanut ainakin saksalaiselta teknomusiikkiin erikoistuneelta de:bug-lehdeltä, joka esitteli 1999 pHinnin heidän "E-Mail Legends" sarjassaan.  Tampereen toiminnasta Tampereen City-lehti valitsi pHinnin kaupungin parhaaksi underground-mieheksi vuonna 2001 ja Aamulehti parhaaksi dj:ksi vuonna 2007.

pHinnWeb

pHinnWeb on Erkki Raution 1996 perustama englanninkielinen suomalaiseen elektroniseen, kokeelliseen, tekno-, avantgarde- ja indiemusiikkiin keskittyvä sivusto, joka kertoo genren artisteista, klubeista, levy-yhtiöistä ja muusta mitä tapahtuu. Suomen tapahtumien seuraamisen lisäksi pHinnWebissä on muutamien ulkomaalaisten artistien, kuten Chicks on Speedin ja Jonathan Saul Kanen, fanisivut. Muita maininnan arvoisia sisältöjä pHinnWebissä ovat mm. englanninkielinen Suomen elektronisen musiikin postituslista, suomalaisten artistien kotisivu- ja Myspace-hakemisto FinnDiscog sekä suomalaisen elektronisen musiikin historiikki.
Rumble Pak

Rumble Pak on Nintendo 64 -pelikonsolille tehty lisälaite. Se kytketään Nintendo 64:n ohjaimen laajennusporttiin, ja toimii kolmella AAA-paristolla.
Rumble Pak oli ensimmäinen massamarkkinoille suunnattu haptista palautetta käyttävä laite, eli laite joka tärisyttää peliohjainta riippuen siitä mitä pelissä tapahtuu. Esimerkiksi lähellä oleva räjähdys tai osuma pelaajan hahmoon saattaa aiheuttaa täräyksen. Julkaisun aikaan tätä ominaisuutta ei ollut missään muussa pelikonsolissa tai ohjaimessa, joten se oli varsin edistyksellinen ja merkittävä toiminto.
Nintendo myy "Rumble Pak"-nimellä myös Nintendo DS:n vastaavaa tärinälaajennusta.

Historiaa

Rumble Pakin sai alun perin Lylat wars -pelin mukana ja sen jälkeen erillisenä. Kuitenkin vasta Raren kehittämä GoldenEye 007 näytti mihin Rumble Pak pystyi. Pian Rumble Pak-yhteensopivuus löytyi miltei jokaisesta N64-pelistä, ja joistain peleistä tehtiin jopa uusia versioita, jotka tukivat Rumble Pakia.
Myöhemmin Sony kopioi Rumble Pakin idean, mutta jalosti sitä tekemällä kokonaan uuden ohjaimen pelikonsolilleen. DualShock -malli sisälsi tehokkaamman tärinän ja kaksi analogitikkua, jotka tekivät pelaamisesta sulavampaa.
Jokainen seuraavan sukupolven konsoli hyödynsi tärinäefektiä, ainoana poikkeuksena Sega Dreamcast, jonka ohjaimeen tuli asettaa Rumble Pakin kaltainen lisälaite.

Nintendo DS:n Rumble Pak

Nykyään Rumble Pakin saa myös Nintendo DS:lle. Tämä kytketään koneen Game Boy Advance-pelien porttiin. Ensimmäinen Rumble Pakia tukenut peli oli Metroid Prime Pinball, jonka mukana Rumble Pakia myös myytiin.
Minimoni the Movie: Okashina Daibouken

Minimoni the Movie: Okashina Daibouken on japanilainen vuonna 2002 kuvattu lastenelokuva. Elokuvaa ei ole julkaistu Suomessa eikä sitä ole saatavissa tekstitettynä.
Elokuvan pohjana on japanilainen pop-yhtye nimeltä Minimoni, jonka jäsenet eli Mari Yaguchi, Ai Kago, Mika Todd, Nozomi Tsuji ja Ai Takahashi ovat pääosissa. Heidän lisäkseen rooleissa on esimerkiksi myös neljä tyttöä Hello!Project Kids -yhtyeestä. Elokuvan aikana esitetään kolme Minimonin kappaletta: Okashi Tsukutte Okkasui, Suki*Suki*Suki*Kirai*Kirai*Kirai ja Genki Jirushi no Oomori SONG.

Juoni

Minimoni Café on paikkakunnan suosituin kahvila. Se valmistaa kakkuja ja leivoksia, joiden syöminen tekee ihmiset onnelliseksi. Kun tämä pieni kahvila täyttää kaksi vuotta, sen työntekijät Mari, Ai, Mika ja Nozomi leipovat kaunista linnaa muistuttavan kakun. Yön aikana kaunis kakku kuitenkin varastetaan eikä asialla suinkaan ollut Ai Takahashi, joka oli alun perin tullut varastamaan leivoksia.
Ystävykset löytävät lattialta neljä pientä keijua ja kutistuvat pian itsekin. Heille selviää, että keijut olivat ilkeän kuningattarensa käskystä muuttaneet kaikki leivokset kiveksi. He pahastuvat kuulemastaan, mutta keijut lupaavat viedä heidät kuningattarensa luokse. Ja niin ystävykset päätyvät ilkeän, herkullista ruokaa vihaavan kuningattaren jäljille, joka on taikansa avulla muuttanut heidän kakkunsa oikeaksi linnaksi ja asuu nyt siellä. Nyt heidän tehtävänään on pelastaa kakku, mutta linnaan sisään astuessaan kaikki Ai Takahashia lukuun ottamatta putoavat ansaan. Onneksi ystävällinen herra Jääkaappi auttaa häntä löytämään Minimonin ja pian ystävykset ovat taas yhdessä. Mutta kakku on vielä pelastamatta eivätkä he millään ehdi kahvilansa 2-vuotisjuhliin. Ensiksi heidän on tietenkin löydettävä kuningatar, mutta matkan varrella on paljon vaaroja ja esteitä. Elokuvan lopussa uusi Minimoni syntyy.
Eliminaatioreaktio

Eliminaatio- eli eliminointireaktiossa, joka on additioreaktion käänteisreaktio, lähtöaineesta syntyy pienimolekyylisen yhdisteen lohjetessa tyydyttymätön yhdiste, yleensä alkeeni tai rengasrakenteinen yhdiste, joka voi olla myös tyydyttynyt. Lohkeavana yhdisteenä on usein vesi, vety, vetyhalidi jne.
Eliminaatioreaktiota, johon liittyy vesimolekyylin (H₂O) ) lohkeaminen, kutsutaan dehydraatioksi. Esimerkiksi kuumennettaessa alkoholia rikki- tai fosforihapon kanssa, reaktiossa lohkeaa vettä ja lopputuotteena saadaan alkeenia.
Alkeeneja voidaan myös syntetisoida lohkaisemalla vetyhalidia alkyylihalideista vahvan emäksen avulla. Esimerkikisi lohkaisemalla kloorietaanista HCl:a vahvan emäksen läsnä ollessa, saadaan eteeniä.
Räimälä

Räimälä (ven. Ряймяля) on kylä Salmin maalaiskunnassa Pitkärannan piirin itäosassa Karjalan tasavallassa Venäjällä Suomen luovuttamalla alueella. Räimälän kylä sijaitsee noin 46 kilometriä Pitkärannasta itään Sortavalasta Aunukseen johtavan A130-maantien varrella. Kylässä oli 780 asukasta vuonna 1996.

Historia

Räimälä oli osa Suomelle kuulunutta Salmin kuntaa vuoteen 1944 asti, jolloin alue luovutettiin Neuvostoliitolle.
Ennen vuoden 2006 kunnallishallintouudistusta Räimälä oli kylähallintoalue ja sen keskuskylä. Kylähallintoalue käsitti Pitkärannan piirin itäisimmän osan. Se rajoittui etelässä Laatokkaan, lännessä Salmin asutushallintoalueeseen, pohjoisessa Prääsän piiriin kuuluvaan Kolatselän kylähallintoalueeseen ja idässä Prääsän piiriin kuuluvaan Kinalahden kylähallintoalueeseen ja Aunuksen piiriin kuuluvaan Viteleen kylähallintoalueeseen. Räimälän kylähallintoalueen alaisuuteen kuuluivat Räimälän kylän lisäksi myös Orusjärven (30 as. v. 1996) ja Rajakonnun kylät.
Ämmäjärvi (Kuhmoinen)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,3 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Iso-Pihlajajärven valuma-alueeseen (14.225) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 113,5 metriä mpy.