google/wiki40b huggingface dataset:
Ruissalon linnusto

Ruissalon linnusto on hyvin monipuolinen. Runsaan linnuston mahdollistaa Ruissalon saaren rikas ja monimuotoinen kasvillisuus. Linnusto muuttuu Ruissalolla kasvillisuuden vyöhykkeiden mukaan lehtometsien ja tiheiden ruovikoiden lajeista karuilla rannoilla pesiviin ranta- ja vesilintuihin. Ruissalossa on useita lintutorneja, jotka mahdollistavat lintujen ympärivuotisen tarkkailun.
Huolimatta Ruissalon tiheistä lintukannoista useat saaren lintulajit ovat taantuneet. Yhteensä 17 lajia on hävinnyt 1900-luvun aikana. Niistä useat ovat kärsineet peltoympäristön muutoksista, kuten peltosirkku, peltopyy, isokuovi sekä tuulihaukka.
Koko Suomessa nykyisin erittäin uhanalainen valkoselkätikka esiintyi Ruissalossa vielä 1950-luvulla. Häviämisen partaalla on tällä hetkellä kuusi lajia, 18 lajin pesimäkanta on viimeisinä 20 vuotena romahtanut alle puoleen aiemmasta. Näistä huolestuttavimpia esimerkkejä ovat hömötiainen ja käenpiika, joiden kannat ovat alenneet 95%. Yleisiä lintulajien vähenemisen syitä ovat maatalouden tehostuminen, rantaniittyjen umpeenkasvu, lisääntynyt liikenne ja häirintä, vedenkorkeuden vaihtelut laivaliikenteen takia, metsien käsittely, talvehtimisalueilla tapahtuneet muutokset, steriili golfkenttä, ihmisten ulkoilu, autot, suuret laivat ja Nesteen Naantalin jalostamo.
Turun ympäristönsuojelutoimisto on luonnehtinut Ruisrockin vaikutuksia Ruissalon linnustoon erittäin negatiivisiksi, sillä musiikkitapahtuma häiritsee Ruissalon lintujen pesintää. Ruisrock vaikeuttaa erityisesti valkoposkihanhien ja pikkulepinkäisten elämää. Tapahtuma-alueen ulkopuolella ainakin uuttukyyhkyn pesintä häiriintyy.
Porin Työväen Teatteri

Porin Työväen Teatteri oli vuosina 1909–1931 Porissa toiminut ammattiteatteri. Se yhdistyi Porin Näyttämön kanssa Porin Teatteriksi.

Historia

Porin Työväen Teatterin edeltäjä oli Porin Työväenyhdistyksen näytelmäseura, joka aloitti toimintansa jo yhdistyksen perustamisvuonna 1887. Vuonna 1909 siitä muodostettiin itsenäinen ammattiteatteri. Porin Työväen Teatterin näyttämönä toimi vuonna 1893 rakennettu työväentalo Torppa. Esityksiä oli myös Kirjurinluodon ulkoilmanäyttämöllä. Teatterin johtajana toimivat muun muassa Arvi Tuomi vuosina 1924–1925 sekä Pekka Niskanen 1928–1931. Tunnetuin Porin Työväen Teatterin näyttelijöistä lienee Siiri Angerkoski, joka oli kiinnitettynä teatteriin vuosina 1921–1926.
Neuvottelut yhdistymisesta porvarillisen Porin Näyttämön kanssa aloitettiin jo 1920-luvun lopulla. Lopullinen sopimus saatiin aikaiseksi vuonna 1930 Porin Näyttämön johtokuntaan kuuluneen varatuomari Kaarlo Saarenheimon johdolla. Yhdistyminen tapahtui syksyllä 1931, jolloin Porin Teatteri aloitti toimintansa.
Elephanta

Elephanta (myös Elefanta, hindiksi Gharapuri, luolakaupunki) on saari Intian rannikolla Mumbain sataman itäpuolella ja aivan Jawaharlal Nehrun sataman länsipuolella. Saaren pinta-ala on 10–16 neliökilometriä vuorovedestä riippuen.

Luolat

Saarella olevat luolat on julistettu UNESCOn maailmanperintökohteeksi vuonna 1987. Luolissa on paljon hindulaisuuden  jumalan, Shivan, palvontaan liittyvää kalliotaidetta. Etenkin pääluolan valtavat reliefit ovat Intian kivenveistotaidetta hienoimmillaan. Elephantassa on kuusi 700–900-luvuilla louhittua kalliotemppeliä. Suurimman temppelin pinta-ala on 40 neliömetriä ja sen kattoa kannattaa 40 reliefein ja maalauksin koristeltua pilaria. Kalliotemppelit ovat hindujen pyhiinvaellusten kohteita.
Eric Luke

Eric Luke on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja, joka on työskennellyt elokuvien, televisiosarjojen, animaatioden ja sarjakuvien parissa 1970-luvulta lähtien.

Ura

Hän aloitti uransa elokuvienkäsikirjoittajana työskennellen muun muassa Paramount Picturesille, Metro-Goldwyn-Mayerille ja Walt Disney Televisionille. Sittemmin Luke teki käsikirjoituksia myös televisiosarjoihin ja animaatioihin, kuten Jetsons: The Movie, Gargoyles, Xyber 9: New Dawn ja Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat. Sarjakuvien parissa hän on työskennellyt Dark Horse Comicsin ja DC Comicsin parissa, kirjoittaen tarinoita muun muassa Ihmenaisesta vuosien 1998–2000 aikana.
Fenmedifaami

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa fenmedifaami on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta, mutta liukenee esimerkiksi metanoliin, asetoniin, kloroformiin ja bentseeniin. Fenmedifaami estää kasvien fotosynteesiä estämällä sen osana olevan elektroninsiirtoketjun. Fenmedifaami on asetyylikoliiniesteraasientsyymin inhibiittori ja aineelle altistuminen voi aiheuttaa huonovointisuutta, pupillien supistumista ja kyynelvuotoa. Aine voi vaurioittaa hermostoa toistuvan altistumisen seurauksena.

Valmistus ja käyttö

Fenmedifaamia valmistetaan m-toluidiinin ja 3-metyylikarbamoyylibentsoyylikloridin välisellä reaktiolla. Yhdistettä käytetään rikkaruohomyrkkynä erityisesti sokerijuurikasviljelmillä, mutta myös esimerkiksi auringonkukan-, mansikan- ja pavun- ja pinaatinviljelyssä. Yhdiste on sallittu kasvinsuojeluaineena muun muassa Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen alueella.
Ljalovon keramiikka

Ljalovon keramiikka (ven. Льяловская керамика, Ljalovoskaja keramika, engl. Lyalovo ceramic, saks. Ljalovokeramik) on Keski-Venäjällä Volgan ja Okan jokien välisellä alueella ollut kivikautisen keramiikan traditio. Sen käyttäjiä olivat subneoliittisia metsästäjä-keräilijöitä, jotka jatkoivat seudulla keraamisten astioiden valmistuksen aloittaneen Ylä-Volgan kulttuurin perinnettä. Nämä ryhmät muodostivat Ljalovon kulttuurin. Myös Ljalovon keramiikka kuuluu kampakeramiikan keskiseen ryhmään ja alkoi noin 5000−4700 eaa., kun Ylä-Volgan keramiikkaa valmistaneet ryhmät muuttivat tyylinsä niin sanotuksi arkaaiseksi Ljalovon keramiikaksi. Ljanovon keramiikkaa pidetään Ylä-Volgan keramiikan seuraajana, sillä se levisi nopeasti samalle ydinalueelle. Kun Ljalovon keramiikan valmistus loppui noin 3600 eaa. mennessä, alkoi Volosovon keraaminen perinne.

Valmistus

Savimassa oli paikallista savea, johon oli sekoitettu joukkoon hiekkaa ja soraa. Astian muoto muistutti katkaistua kananmunaa, jossa suippo pää muodosti astian pohjan. Pohja saattoi joskus olla myös pyöreä tai tasainen. Pienet astiat muistuttivat kuppeja ja olivat muodoltaan maljamaisia. Pitkät astiat olivat myös suurimpia, korkeudeltaan 50 cm ja halkaisijaltaan 40 cm. Pitkän astian seinämä nousi pohjan jälkeen suoraan ylöspäin tai se taipui suustaan hieman sisällepäin. Astialla ei kuitenkaan ollut profiilia eli seinämän reuna ei tehnyt varsinaisesti mutkia.

Koristelu

Astiat koristeltiin kauttaaltaan. Se aloitettiin ilmeisesti pohjasta ja valmistuksen edetessä koristeleminen siirtyi ylöspäin astiaa. Viimeiseksi koristeltiin astian suuaukon reuna.
Koristelun pääelementti oli kulttuurin varhaisvaiheessa pitkä kampaleima, mutta myöhemmin yleistyivät kuoppaleimat, jotka painettiin tuoreeseen saveen tikulla tai muulla esineellä. Myöhemmin astiat oli koristeltu lähes yksinomaan suurilla kuopilla, joita painettiin astian pintaan tiheästi. Koristelu ei silloin muodostanut mitään astiaa kiertäviä vyöhykkeitä lukuun ottamatta kuopattomia vyöhykkeitä, joita jätettiin kuoppaisten alueiden väliin.
Sahtyšan asuinpaikalta löytyi Ljalovon keramiikkaa, johon oli painettu kampaleimoilla linnin kuvia. Linnut muodostivat oman vyöhykkeen, joka kiersi asian yläreunaa. Samankaltaisia lintuaiheita tunnetaan myös tyypillisen kampakeramiikan astioista Suomessa ja Karjalassa.

Elinkaari

Keramiikka on kehittyneen Ljalovon kulttuurin selkein tunnusmerkki, koska millään muulla traditiolla ei ollut näin voimakasta kuoppakoristelua. Kulttuurin ydinalueen muodosti Volgan ja Okan välinen valuma-alue, mutta sen vaikutukset levisivät myös pohjoiseen ja luoteeseen Karjalaan. Jos tulkitaan, että Karjalan kuoppakeramiikka olisi itse asiassa Ljalovon keramiikkaa, voidaan ajatella se levinneen Itä-Suomeen saakka.
Volosovon keramiikka korvasi sen ensin Volgan ja Okan alueilla noin 3600 eea. ja muualla se muuntui muiksi keraamisiksi traditioiksi.
Pantainoksen kirjasto

Historia

Kirjasto rakennettiin keisari Trajanuksen aikana noin vuonna 98–102 jaa. Sen rakennutti ja kustansi Titus Flavius Pantainos. Kirjasto oli omistettu Athene Arkhegetiille, Trajanukselle sekä Ateenan kansalle. Kirjaston rakentaminen liittyi siihen, että Ateena oli 100-luvulla Rooman valtakunnan merkittävin koulukaupunki. Pantainos oli filosofin poika ja piti itseään ”filosofisten muusien pappina”. Rakennuksessa on saattanut toimia kirjaston lisäksi jonkinlainen filosofinen koulu. Lisäksi rakennus toimi liiketilana ja mahdollisesti myös Trajanuksen keisarikultin käytössä.
Kirjasto oli käytössä vuoteen 267, jolloin se tuhoutui heruleiden hyökkäyksessä. Myöhemmin se rakennettiin osaksi peristyylirakennusta. Rakennuksen ensimmäiset arkeologiset löydöt tehtiin vuonna 1933. Suuri osa siitä kaivettiin vuonna 1935 ja itäosa vuonna 1971.

Rakennus

Kirjasto sijaitsi Agoran läpi kulkeneen Panathenaia-juhlan tien varrella sen itäpuolella. Rakennus edusti joonialaista tyyliä ja sen pohjois- ja länsipuolen julkisivujen puolella oli joonialaisia pylväitä. Kirjaston ydinosa koostui suorakulmion muotoisesta rakennuksesta, jonka koko oli noin 15 x 15 metriä. Se vieressä oli pylväikköpiha, jonka koko oli noin 20 x 13,5 metriä. Pihaa ympäröi kolme stoaa. Niiden pylväikköjen takana oli liikehuoneita ja käsityöläisten tiloja, jotka eivät liittyneet suoraan kirjaston toimintaan.
Kirjastosta on säilynyt sen perustuksia ja seinien osia. Rakennus on tunnistettu sen kaivauksissa löytyneen omistuspiirtokirjoituksen avulla. Toisessa piirtokirjoituksessa on säilynyt kirjaston säännöt: kirjasto oli auki ensimmäisestä tunnista kuudenteen, ja kirjoja kiellettiin viemästä pois rakennuksesta. Rakennuksen itäosa on myöhäisroomalaisen kaupunginmuurin alla.
Kirjaston pohjoispuolella sijaitsi Attaloksen stoa. Rakennusten välistä kulki itään päin Roomalaiselle agoralle johtanut tie. Kirjaston eteläpuolella sijaitsi Kaakkoisstoa.
In My Own Words

Myynti

Albumi sijoittui ilmestymisviikollaan Billboard 200 -listan ensimmäiselle sijalle ja myi 301,000 kappaletta. Nyt albumia on myyty 1,6 miljoonaa kappaletta Yhdysvalloissa ja 2 miljoonaa maailmanlaajiusesti.
Surnujärvi

Maantietoa

Järvi sijaitsee Sevettijärveltä 21 kilometriä itään ja 2,2, kilometriä Norjan vastaiselta rajalta. Järven pinta-ala on 1450 hehtaaria eli 14,5 km². Se on 11,8 kilometriä pitkä ja 3,4 kilometriä leveä. Rannat ovat alavaa tunturikoivikkoa, mutta länsirannat ovat itäisiä jyrkempiä. Huomattavin järveltä erottuva maaston piirre on kaakossa näkyvä Surnupäät (inarinsaameksi Curnâuáivih, koltansaameksi Curnnvuei'vv ), jotka kohoavat 330 metrin korkeuteen eli 170 metriä järven vedenpintaa korkeammalle. Järvi sisältyy Vätsärin erämaa-alueeseen.
Saaria on noin 60. Suurin saari on 2,9 kilometriä pitkä ja 500 metriä pitkä. Se sijaitsee länsirannalla olevan pitkä niemen jatkeena ja jakaa järvenselän kahteen osaan. Toiseksi suurin saari sijaitsee järvenselän pohjoispäässä ja se on 1,1 kilometriä pitkä ja 750 metriä leveä. Sen lähellä on vielä kolme suurta saarta. Muut saaret ovat pienempiä ja useimmat ovat luodon kokoisia.
Särvenselkä on kahdeksan kilometriä pitkä, mutta siitä erottuu pisimmän saaren ja pitkän niemen taakse suuri järvenosa ja lahti. Pitkän niemen koillispäässä työntyy koilliseen 4,4 kilometriä pitkä ja 300 metriä leveä lahti. Pisimmän saaren eteläpään länsipuolella sijaitsee Maanaluslahti, joka on puoli kilometriä pitkä. Myös etelässä on saaren takana oleva suojaisa lahti. Järven rantaviivan pituus on 78 kilometriä. Järven koillispäässä ja itärannalla sijaitsee autiotuvat, joille ei johda tietä.

Vesistösuhteet

Järvi kuuluu Paatsjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 71) Inarin alueella (71.1) Surnujoen valuma-alueeseen (71.19), johon Surnujärven valuma-alue (71.193) kuuluu. Valuma-alueesta kuuluu vain pieniä osia Norjaan.
Surnujärven valuma-alue on Paatsjoen vesistön latvavesiä. Se saa pääosan vedestänsä omalta alueeltaan ja siitä laskee lyhyet ojat nimettömän järven kautta Kivilompoloon, joka kuuluu Hiitamolammen alueeseen (71.192). Sen kautta kulkee lounaaseen vesistöreitti, joka laskee Inarijärveen Surnuvuonoon. Järven vedenpinnan korkeus on 160,2 metriä mpy.
Surnujärvi valuma-alueella on 89 yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti järveen. Useimmilla niista ei ole nimeä ja 14 on kooltaan yli 10 ha. Niistä huomattavimpia ovat Lujapuolijärvi (108 ha) ja Joulujärvi (51 ha – 21 ha, samalla alueella on neljä Joulujärveä).
Japanin baseballmaajoukkue

Japanin baseballmaajoukkue (jap. 野球日本代表, Yakyū Nippon-daihyō) edustaa Japania kansainvälisessä baseballissa. Se toimii Japanin baseballliiton alaisuudessa. Joulukuussa 2018 maajoukkue oli World Baseball Softball Confederationin rankingissa sijoitettu ensimmäiseksi. Japani on osallistunut kakkina viitenä kertana olympialaisiin, kun baseball on ollut osana kesäolympialaisia. Olympialaisissa se on ollut parhaimmillaan toinen Atlantassa 1996. Aasian-mestaruuden se on voittanut 17. kertaa.
TV5 (Suomi)

Historia

TV5 (aiemmin nimellä TV Viisi) aloitti lähetyksensä vuonna 2004 ja sen ohjelmakonsepti perustui erilaisiin vuorovaikutteisiin palveluihin. Kotimaisen pääomarahoituksen puutteessa Vizor myi kanavan kansainväliselle SBS Broadcastingille, joka muutti TV5:n musiikkikanavaksi. Kanava nimettiin myöhemmin The Voiceksi. 
TV5 palasi syyskuussa 2008 The Voicen kanavapaikalle ruotsalaista Kanal 5 -kanavaa mukailevalla uudistuneella ohjelmakonseptilla. Uudistuksen yhteydessä kanavan ohjelmasisällöksi tulivat kotimaiset ja ulkomaiset viihdeohjelmat. Kanava alkoi lähettää ohjelmaa päivittäin kello 20.00–23.00 The Voicen jatkaessa muina aikoina. Myöhemmin TV5-osuuden alkamisajankohta aikaistettiin kello 18:aan. 
Huhtikuun alussa 2011 TV5 sai kanavapaikan 10 kokonaan itselleen, kun The Voice siirtyi kanavapaikalle 11. TV5 lähettää nykyisin ohjelmaa jo noin kello 6.00 alkaen. Kanava esittää nykyisin ulkomaisia ja kotimaisia draamasarjoja ja -elokuvia, komediasarjoja, tosi-TV-ohjelmia, viihdeohjelmia, dokumentteja sekä jonkin verran urheilua, kuten tennistä ja tulevaisuudessa olympialaisia. 
Toukokuussa 2017 TV5 vaihtoi kanavapaikalle 7, kun Yle Teema yhdistettiin Yle Femin kanssa kanavapaikalle 5.
Ennen vuoden 2018 talviolympialaisia TV5:n katsojaennätys oli Koomikot-ohjelman avausjakso, joka keräsi keskimäärin 351 000 katsojaa. Olympialaisten aikaan TV5:n katsojaennätys pantiin uuteen uskoon useampaan kertaan. Miesten jääkiekon ottelu Ruotsi - Suomi keräsi 1,019 miljoonaa katsojaa, ja tämä on TV5:n katsojaennätys.
1. elokuuta 2019 TV5 otti käyttöön uuden kanavailmeen.
Erik Weihenmayer

Erik Weihenmayer (s. 23. syyskuuta 1968) on yhdysvaltalainen vuorikiipeilijä. Hän tuli 25. toukokuuta 2001 tunnetuksi ensimmäisenä Mount Everestin valloittaneena sokeana henkilönä. Seitsemän huippua hän saavutti syyskuussa 2002.
Weihenmayer sairasti syntymästään asti retinoskiisia, joka aiheutti hänen sokeutumisensa 13-vuotiaana. Hän valmistui vuonna 1991 Boston Collegesta ja lähti samana vuonna vaeltamaan Pamirvuorille Tadžikistaniin. Vuonna 1995 Weihenmayer saavutti Yhdysvaltain sokeain järjestön sponsoroimana Mount McKinleyn huipun.  
Vuonna 2004 Weihenmayer johti retkikuntaa Tiibetille. Siihen osallistui kuusi tiibetiläistä sokeain koulun opiskelijaa, ja heitä saattavat kokeneet vuorikiipeilijät. Kolmeviikkoisesta matkasta tehtiin dokumenttielokuva.
Liisa Laakso

Liisa Laakso (s. 18. elokuuta 1961 Rovaniemi) on professori ja Helsingin yliopiston valtiotieteellisen tiedekunnan dekaani. Hänet on valittu Tampereen yliopiston uudeksi rehtoriksi vuoden 2016 alusta alkavalle viisivuotiskaudelle.

Tieteellinen ura

Laakso on väitellyt Helsingin yliopistossa vuonna 2000. Hänet nimitettiin kansainvälisen kehitystyön professoriksi Jyväskylän yliopistoon 2004. Hän on hoitanut myös maailmanpolitiikan professuuria Helsingin yliopistossa. Laakso on tutkinut mm. Afrikan demokratisoitumista, Lähi-itää ja Aasiaa sekä EU:n ja Suomen kehitysyhteistyöpolitiikkaa ja kriisinhallintaa. Laakso kuuluu Suomen Akatemian kulttuurin ja yhteiskunnan tutkimuksen toimikuntaan ja Kehityspoliittiseen toimikuntaan. Hän on myös Talouspolitiikan arviointineuvoston jäsen.
Triviaaliavaruus

Triviaaliavaruus on vektoriavaruus, jonka kaikki kantavektorit ovat nollia. Kaikki ei-triviaalit vektoriavaruudet sisältävät aina vähintään kaksi aliavaruutta, eli itsensä ja triviaaliavaruuden. Esimerkiksi avaruuden \mathbb{R}^3 yksi aliavaruus on triviaaliavaruus {(0, 0, 0)}.
Jupp Derwall

Ura pelaajana

Derwall pelasi urallaan keskikenttäpelaajana sekä hyökkääjänä. Hän aloitti uransa 1938 Rhenania Würselenissä. Myöhemmin Derwall pelasi Alemannia Aachenissa sekä Fortuna Düsseldorfissa. 1953 Derwall teki Alemannia Aachenin ainoan maalin Saksan Cupin loppuottelussa kun joukkue hävisi 2–1 Rot-Weiss Essenille. 1958 Derwall pelasi jälleen cup-finaalissa, tällä kertaa Düsseldorfin paidassa. Joukkue hävisi jälleen, nyt 5–3 VfB Stuttgartille. Derwall pelasi myös kaksi maaottelua, muttei ollut mukana MM-kultaa 1954 voittaneessa joukkueessa.

Ura valmentajana

Derwall aloitti valmennusuransa Sveitsissä FC Bielin (1959–61) ja FC Schaffhausenin (1961–62) valmentajana. Sveitsistä Derwall palasi Saksaan ja Fortuna Düsseldorfin. Derwallin valmennuksessa seura eteni jälleen Saksan Cupin finaaliin, mutta hävisi 2–1 1. FC Nürnbergille.
1970 Derwallista tuli Saksan maajoukkueen apulaisvalmentaja legendaarisen Helmut Schönin toimiessa päävalmentajana. Olympialaisissa 1972 Derwall toimi Saksan olympiajalkapallojoukkueen vastuuvalmentajana ja luotsasi sen kahdeksanneksi. MM-kisojen 1978 jälkeen Derwall nousi Schönin seuraajaksi maajoukkueen päävalmentajaksi. 
Derwallin tulikaste, EM-kisat 1980 sujuivat loistavasti ja Saksa voitti mestaruuden voittaen neljä viidestä ottelusta. MM-kisoissa 1982 Derwallin valmentama Saksa hävisi shokeeraavasti Algerialle avauskierroksella, mutta ryhdistäytyi ja eteni aina finaaliin saakka. Finaalissa Karl-Heinz Rummeniggen ja Paul Breitnerin tähdittämä joukkue hävisi Italialle 3–1.
EM-kisat 1984 jäivät Derwallin viimeisiksi maajoukkuevalmentajana. Saksa putosi 1.kierroksella ja Derwall sai osakseen valtaisan arvostelujen ryöpyn. Hän joutui jättämään tehtävät Franz Beckenbauerille. 
Derwallin ura jatkui nöyryyttävien EM-kisojen jälkeen Turkissa ja Galatasaray SK:n päävalmentajana. Derwall toi turkkilaisseuralle paitsi menestystä, myös uusia länsimaalaisia valmennusmetodeita ja uusia taktisia ideoita. Derwallilta saivat oppinsa muun muassa sittemmin kansainvälisesti tunnetut turkkilaisvalmentajat Fatih Terim ja Mustafa Denizli. Derwallin johdolla Galatasaray voitti kaksi Turkin mestaruutta sekä yhden Cupin. 1987 Derwall valmensi joukkuetta yhdessä Denizlin kanssa ja jätti 1988 seuran päävalmentajan tehtävät kokonaan Denizlille ja palasi Saksaan.
Cybill Shepherd

Ura

Tennesseen Memphisissä syntynyt Shepherd voitti teini-iässään missikisan ja työskenteli mallina. Vuonna 1971 hän sai ensimmäisen elokuvaroolinsa Peter Bogdanovichin Viimeisessä elokuvassa. Tämän jälkeen hän näytteli muun muassa elokuvissa Sydäntenmurskaaja ja Taksikuski.
Shepherd esitti Maddie Hayesiä televisiosarjassa Konnankoukkuja kahdelle vuosina 1985–1989. Vuosina 1995–1998 hän esiintyi pääosassa komediasarjassa Cybill. Hänen roolihenkilönsä näyttelijä Cybill Sheridan perustui osittain Shepherdiin itseensä. 
Shepherd esiintyi sarjassa L-koodi vuosina 2007–2009. Hänen tyttärensä näyttelijä Clementine Ford esitti sarjassa Shepherdin roolihahmon Phyllis Krollin tytärtä Mollya.
Shepherd on voittanut Golden Globe -palkinnon kolme kertaa, vuosina 1986, 1987 ja 1996, ja ollut ehdolla Primetime Emmy- palkinnon voittajaksi. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella. 
Shepherd julkaisi omaelämäkerran Cybill Disobedience: How I Survived Beauty Pageants, Elvis, Sex, Bruce Willis, Lies, Marriage, Motherhood, Hollywood, and the Irrepressible Urge to Say What I Think vuonna 2000. Hän kirjoitti kirjan yhdessä Aimee Lee Ballin kanssa.

Yksityiselämä

Shepherd on ollut kahdesti naimisissa. Vuonna 1978 hänet vihittiin liikemies David Fordin kanssa. Heidän tyttärensä Clementine syntyi seuraavana vuonna. Pariskunta erosi vuonna 1982.
Vuonna 1987 Shepherd meni naimisiin Bruce Oppenheimin kanssa. Pariskunta sai kaksoset, Cyrus Zachariah ja Molly Ariel Shepherd-Oppenheimin. Shepherd ja Oppenheim kuitenkin erosivat vuonna 1990.
Shepherd on kertonut omaelämäkerrassaan seurustelleensa myös mm. Jack Nicholsonin, Peter Bogdanovichin ja Elvis Presleyn kanssa. Hän on viitannut julkisuudessa tuntevansa viehätystä myös naisia kohtaan, vaikka ei olekaan suoraan tunnustautunut biseksuaaliksi.
Shepherd sai onnistunutta hoitoa vuonna 2002 selässä havaittuun melanoomaan.
WOT

Selainlisäosa

Palvelu toimii verkkoselaimeen asennettavalla maksuttomalla lisäosalla, joka näyttää kunkin sivuston luokituksen ja mahdollistaa käyttäjän antavan oman arvioinnin sivustosta. Käyttäjät voivat myös rekisteröityä WOT-palveluun. Luokituksen tekevät WOT:n käyttäjät, jotka luokittelevat verkkosivun neljällä perusteella; tietoturvallisuus, sivuston yleinen luotettavuus, yksityisyys ja sopivuus lapsille. Web of Trustin lisäosaa on ladattu kaikkiaan yli 140 miljoonaa kertaa.

Luokitukset

Huonon luokituksen saaneet yritykset ovat kritisoineet palvelua, ja WOTia vastaan on nostettu oikeusjuttuja.

Yhteistyö

WOT Services tekee yhteistyötä yrityksien kuten Facebook, hpHosts, LegitScript, Mail.ru, Panda Security, Phishtank, GlobalSign sekä TRUSTen kanssa. Esimerkiksi Facebookissa WOT tarkastaa kaikki käyttäjien toisilleen lähettämät linkit. WOT:ille Facebook-sopimus on sen toimitusjohtajan mukaan "rahallisesti huomattava", mutta tarkempia tietoja ei anneta.
WOT saa rahaa myymällä tietoja yrityksille.

Kritiikki

WOT Serviceä kohtaan esitettiin marraskuussa 2016 painavia syytöksiä, kun saksalainen televisio-ohjelma Panorama väitti WOT:n myyneen lisäosan käyttäjien selaintietoja mainostajille. Ohjelmassa väitettiin, että käyttäjien tietoja ei oltu anonymisoitu riittävän hyvin.
EC Comics

Entertaining Comics, yleisesti tunnettu nimellä EC Comics, oli amerikkalainen sarjakuvakustantamo. Se julkaisi 1950-luvulla sarjakuvamuotoista kauhua, rikosviihdettä, satiiria, sotafiktiota ja scifiä, kunnes sensuuri pakotti sen keskittymään huumorilehti Madiin. Kustantamon omisti alun perin Maxwell Gaines ja myöhemmin hänen poikansa William Gaines.
Vuonna 1944 perustetun kustantamon nimi oli aluksi Educational Comics. Sen oli tarkoitus julkaista sarjakuvamuotoista valistusmateriaalia tieteestä, historiasta ja Raamatusta kouluille ja kirkoille. Kun perustaja Max Gaines kuoli 1947, hänen poikansa William peri kustantamon. Kustantamon nimi muutettiin Entertaining Comicsiksi ja samalla sen linja muuttui: se julkaisi vuodesta 1949 alkaen kauhu-, sota-, scifi- ja dekkarisarjoja. Sarjoista tuli erittäin suosittuja.
1940-luvun loppupuolella julkinen mielipide oli alkanut kääntyä sarjakuvia vastaan, koska niiden epäiltiin antavan lapsille huonoja vaikutteita. Suuret kustantamot perustivat Comics Code Authority-nimisen liiton valvomaan sarjakuvien sisältöä. EC joutui vaikeuksiin, sillä sen oli vaikea saada Comics Coden määrittelemää säännöstöä rikkovia sarjakuviaan levitettyä monien jälleenmyyjienkin liityttyä CCA:han. Vuoteen 1956 mennessä EC oli joutunut luopumaan kaikista lehdistään huumorilehti Madiä lukuun ottamatta. Nykyisin Madin jälkeen ehkä tunnetuin kustantamon julkaisemista lehdistä on Tales from the Crypt -kauhusarjakuva, josta on tehty tv-sarjoja ja elokuvia.