google/wiki40b huggingface dataset:
Liège–Bastogne–Liège 2013

Liège–Bastogne–Liège 2013 oli järjestyksessään 99. maantiepyöräilyn Liège–Bastogne–Liège-kilpailu. Se käytiin 261,5 kilometrin reitillä Liègestä Bastognen kautta Ans'iin 21. huhtikuuta 2013.
Daniel Martin voitti kilpailun karattuaan irtiottoa yrittäneeltä Joaquim Rodríguezilta noin 400 metriä ennen maalia. Alejandro Valverde sijoittui kolmanneksi.
Aldoosireduktaasi

Aldoosireduktaasi eli aldehydireduktaasi tai polyolidehydrogenaasi on oksidoreduktaaseihin kuuluva entsyymi. Entsyymi katalysoi useiden aldehydien pelkistymistä alkoholeiksi, ja pelkistimenä reaktiossa toimii NADPH-molekyyli. Aldoosireduktaasia esiintyy niin esi- kuin aitotumaisillakin eliöillä, ja sen EC-numero on EC 1.1.1.21.

Ominaisuudet ja toiminta

Aldoosireduktaasi on rakenteeltaan monomeeri ja ihmisen entsyymin moolimassa on noin 30–40 kDa. Entsyymi vaatii toimiakseen pelkistäväksi koentsyymiksi NADPH-molekyylin. Aldoosireduktaasi pelkistää sokereita sokerialkoholeiksi, esimerkiksi glukoosista muodostuu sorbitolia ja galaktoosista galaktitolia. Entsyymin substraattikirjo on laaja ja sokerien lisäksi se pelkistää myös useita muita aldehydejä alkoholeiksi. Ihmisellä aldoosireduktaasi on aktiivisimmillaan muun muassa maksassa, munuaisissa, verkkokalvolla, mykiöllä, seminaalivesikkeleissä, hermokudoksessa ja munasarjoissa. Aldoosireduktaasi ei ole normaalisti erityisen aktiivinen, mutta aktivoituu verensokeritason ollessa tavallista suurempi.
Aldoosireduktaasi on aktiivinen muun muassa diabeteksen yhteydessä ja sillä on rooli diabeteksen liittännäissairauteen silmän kataraktien muodostumiseen. Glukoosista muodostuu sorbitolia aldoosireduktaasin katalysoimana ja tämä lisää silmän osmoottista painetta. Osmoottisen paineen kasvaessa solut voivat hajota ja tämä johtaa kataraktien muodostumiseen silmiin. Sorbitoli aiheuttaa hermokudoksissa suurina pitoisuuksina myös neuropatiaa, mikä on syynä diabetekseen liittyvään neuropatiaan. Eräitä aldoosireduktasain estäjiä esimerkiksi epalrestaattia käytetään näiden diabeteksen liitännäissairauksien hoitoon.
Borås

Historiaa

Borås sai kaupunkioikeudet 1621 Kustaa II Aadolfilta ja siitä tuli pian sen jälkeen kukoistava tekstiiliteollisuuden keskittymä. Borås on koko Ruotsin merkittävin tekstiilikaupunki. Ensimmäinen tekstiilitehdas aloitti vuonna 1834, mistä uusien tehtaiden rakentaminen alkoi. Jo muutama vuosi myöhemmin (1837) tehtaita oli jo 148. Kaikki tehtaat sijaitsivat Viskan-joen varrella, josta tehtaat saivat sähköä. Rautateiden rakentamisen ansiosta tekstiilituotteita voitiin kuljettaa paremmin ympäri maata. Vuonna 1944 työskenteli 12 000 ihmistä 243 tehtaassa tekstiili- ja vaateteollisuuden parissa.
Vuonna 1940 Boråsista tuli Mikkelin kummikaupunki.

Nykyisyys

Boråsin tekstiiliteollisuus on siirtänyt tuotantonsa suurimmaksi osaksi ulkomaille. Kaupungin suurimpia työnantajia ovat nykyään Ericssonin tehdas, useat postimyyntiyritykset (mm. Ellos, Haléns, Hobbex, H&M, NetonNet) sekä Ruotsin teknillinen tutkimus- ja tarkastuslaitos (Sveriges Provnings- och Forskningsinstitut). Kaupungin korkeakouluja ovat Boråsin korkeakoulu, joka tarjoaa mm. tekstiili- sekä kirjasto- ja informaatioalan opetusta, sekä Boråsin ammattikorkeakoulu.

Nähtävyyksiä ja tapahtumia

Joka vuosi Borås juhlii syntymäpäiviään 29. kesäkuuta, tällöin kaikille asukkaille ja vieraille tarjotaan täytekakkua keskustorilla. Kunnassa on myös eläintarha ja kylpylä.

Urheilu

Boråsilainen jalkapalloseura IF Elfsborg pelaa Ruotsin pääsarjassa Allsvenskanissa. Elfsborgin kotikenttänä toimii vuonna 2005 valmistunut Borås Arena.
Rembrandt Bugatti

Rembrandt Bugatti (16. lokakuuta 1884 – 8. tammikuuta 1916) oli italialainen kuvanveistäjä. Hän syntyi Milanossa tunnettuun taiteilijasukuun: myös isä Carlo Bugatti oli alan merkkinimiä. Rembrandt oli autosuunnittelija Ettore Bugattin nuorempi veli.
Bugatti opiskeli Milanon taideakatemiassa. Hän oli lahjakas piirtäjä, jonka ominta aihepiiriä olivat eläimet.
Bugatti muutti 1900-luvun alussa perheineen Pariisiin, missä hänet hyväksyttiin Société Nationale des Beaux-Artsin jäseneksi. Seuraavaksi he muuttivat Antwerpeniin, missä oli sekä vilkkaat taiteilijapiirit että suuri eläintarha. Bugatti teki Antwerpenin-vuosinaan veistoksen takajaloilleen nousevasta elefantista, jota hänen veljensä käytti koristamaan Bugatti Royale -autoa 1920-luvulla.
Hän vajosi myöhempinä vuosinaan syvään masennukseen, joka johti hänen itsemurhaansa 31-vuotiaana.
Addys Mercedes

Addys Mercedes (s. Moa, Kuuba) on kuubalainen laulaja, joka on asunut vuodesta 1993 Düsseldorfissa ja Teneriffalla.
Kauppala

Kauppalat Ruotsissa

Keskiajalla sana kauppala, ruotsiksi köping, tarkoitti kauppapaikkaa, mutta vasta 1600-luvulla sana sai oikeudellisen merkityksen. Kaupunkien elinkeinoelämän suojelemiseksi ja samalla maaseudun kaupankäynnin valvomiseksi kaupungit saivat oikeuden perustaa alakauppapaikkoja (lydköpingar).
Kauppalan perustaminen tapahtui hallitsijan päätöksellä. Hän antoi kaupungille erioikeuden eli privilegion pystyttää yhden tai useamman kauppapaikan. Niistä jotkut saattoivat olla käytössä vain osan vuotta. Vain erioikeuden saaneen kaupungin porvareilla oli oikeus pitää kauppalassa puotia tai käydä muuten kauppaa. Samoin kauppalan käsityöläisten täytyi kuulua kaupungin ammattikuntaan.
Ensimmäisenä tällaisen erioikeuden sai Kalmar vuonna 1620. Seuraava vaihe oli vapaakauppaloiden (fria köping) perustaminen. Ensimmäiset olivat Tampere vuonna 1779 ja Malmköping 1784. Niitä ei ollut sidottu mihinkään kaupunkiin, vaan ne olivat maaherran valvonnassa. Lakiuudistus vuonna 1862 mahdollisti sen, että kauppala voi muodostaa oman kunnan (köpingskommun). Kauppala voi halutessaan myös pysyä epäitsenäisenä ja osana jotakin kuntaa. Silloin sitä kutsuttiin epäitsenäiseksi kauppalaksi (municipalköping). Kauppaloiden määrä oli suurimmillaan vuosina 1959–1964, jolloin niitä oli 95. Kunnallisuudistus vuonna 1971 lakkautti lopullisesti tämän kuntamuodon Ruotsissa.
Monien Ruotsin taajamien/entisten kaupunkien nimissä on sana köping, vaikka ne on perustettu kaupungeiksi, eivätkä ne ole koskaan olleet kauppaloita. Tällaisia kaupunkeja ovat Enköping, Falköping, Jönköping, Köping, Lidköping, Linköping, Norrköping, Nyköping ja Söderköping.
Aleksandr Bezborodko

Aleksandr Andrejevitš Bezborodko (25. maaliskuuta (J: 14. maaliskuuta) 1747 Gluhov, Ukraina – 17. huhtikuuta (J: 6. huhtikuuta) 1799 Pietari) oli venäläinen ruhtinas ja yksi Venäjän keisarikunnan ulkopolitiikan johtajista 1700-luvun lopulla.
Bezborodko palveli Venäjän–Turkin sodassa 1768–1774 kreivi Pjotr Rumjantsevin alaisena, ja Rumjantsev suositteli häntä myöhemmin keisarinna Katariina Suurelle. Katariina nimitti hänet vuonna 1775 anomussihteeriksi. Myöhemmin Bezborodkosta tuli valtakunnan postilaitoksen johtaja ja ulkoministeriön täysivaltainen neuvottelija. Hänet nimitettiin 1786 senaattiin. Bezborodko toimi Katariinan oikeana kätenä tämän diplomaattisissa hankkeissa ja tuki keisarinnan suunnitelmaa Ottomaanien valtakunnan kukistamisesta ja Bysantin valtakunnan uudelleenperustamisesta sekä Katariinan pojanpojan Konstantinin asettamisesta sen hallitsijaksi. Bezborodko allekirjoitti vuonna 1792 Venäjän puolesta turkkilaisten kanssa Jassyn rauhansopimuksen, jolla Venäjä sai lisäalueita Mustanmeren rannalta. Hän toimi myös Katariinan neuvonantajana Puolan toisen ja kolmannen jaon yhteydessä vuosina 1793 ja 1795.
Katariinan seuraajaksi vuonna 1796 tullut Paavali I korotti Bezborodkon ruhtinaaksi ja nimitti hänet valtakunnankansleriksi. Hän kuitenkin kuoli vain pari vuotta myöhemmin.
Vaellusreitti

Vaellusreitti on retkeilijöiden ja ulkoilijoiden tarpeisiin viitoitettu polku, joka on suunniteltu useampipäiväisiä retkiä varten. Se on merkitty karttaan ja pysyvästi maastoon. Pitkien reittien varrelle on järjestetty yöpymistä varten autiotupia ja tulentekopaikkoja. Vaellusreitillä on usein opastauluja, joissa selostetaan paikallisia luonnonoloja. Vaellusreitti voi johtaa paikasta toiseen tai se voi olla lähtöpaikkaan takaisin vaellettavaksi tarkoitettu rengasreitti. Talviretkeilyyn on viitoitettu talvireittejä kuljettavaksi hiihtäen tai lumikenkäillen. Vaellusreittiä lyhyempi luontoon tutustumiseen tarkoitettu reitti on luontopolku.
Vaellusreitin pituudesta ja sijainnista riippuu soveltuuko se lyhyille päiväretkille, useamman päivän vaelluksille vai näille molemmille. Reitti voi olla suunniteltu patikointiin, retkeilyyn, hiihtoon tai pyöräilyyn. Kulkutapaan vaikuttaa paljolti se, kulkeeko reitti epätasaisia polkuja vai hyvin pyöräilyyn soveltuvia sorateitä pitkin. Monesti kuivalla säällä jalkinevarustukseksi riittää lenkki- tai vaelluskengät, mutta sadesäällä ne kastuvat varvukoissa.  On tehty sellaisiakin reittejä, jotka voi saavuttaa vain vesitse kulkemalla.
Juno I

Juno I oli amerikkalainen Redstone-ohjuksesta muunneltu kantoraketti, jolla laukaistiin vuonna 1958 maan ensimmäinen satelliitti Explorer I. Se oli käytännössä kolmivaiheinen Jupiter C-luotainraketti, johon lisättiin vielä yksi vaihe. Tämän takia Juno I ja Jupiter C usein sekoitetaan toisiinsa. Juno II:ssa taas käytettiin ensimmäisenä vaiheena Jupiter-ohjusta, ei Redstonea.
Käpytikka

Koko ja ulkonäkö

Täysikasvuisen käpytikan pituus on 23–26 senttimetriä ja siipien kärkiväli 38–44 senttimetriä. Se painaa noin 70–105 grammaa.
Käpytikalla on valkoinen vatsa, joka rajoittuu jyrkästi punaiseen alaperään. Sen kupeet ovat viiruttomat ja hartioissa isot valkoiset laikut. Siipisulat ovat valkoisia poikkiraitoja lukuun ottamatta mustat. Vanhalla koiraalla on punainen laikku takaraivolla, mutta naaraalla päälaki on kokonaan musta. Nuorilla yksilöillä, varsinkin koirailla, päälaki on kokonaan punainen. Pohjois-Afrikassa elävällä numidus-alalajilla punainen alaperä jatkuu vatsan puolelle, ja niillä on punainen rinta, jossa on mustia laikkuja.

Äänet

Käpytikan kutsuääni on lyhyt, voimakas ja terävä ”kjik”. Sen soidinrummutus on terävä, loppua kohti vaimeneva ja lyhyempi kuin muilla suomalaisilla tikoilla. Se toistaa tämän noin yhden tai kahden sekunnin sarjan viidestä kymmeneen kertaa minuutissa. Käpytikka rummuttaa kuivien oksien lisäksi myös tolppien metallisuojuksia, lampunkupuja ja muita paikkoja, jotka antavat hyvän kaikupohjan. Hermostuneena käpytikka päästää karhean ja käheän ”kji-krä-krä-krä-krä”-sarjan.

Levinneisyys

Käpytikkoja elää Euroopassa, Pohjois- ja Itä-Aasiassa sekä Pohjois-Afrikassa. Euroopassa sen pesimäkannaksi arvioidaan 12–18 miljoonaa paria.
Suomessa käpytikka pesii koko maassa pohjoisinta Lappia lukuun ottamatta. Käpytikkojen määrään vaikuttaa kuusen ja männyn siemensadon runsaus, minkä vuoksi kannanvaihtelut eri vuosina voivat olla suuria. Suomen käpytikkakanta on kasvanut 1900-luvun puolivälistä lähtien. 2000-luvulla käpytikan parimääräksi on Suomessa arvioitu 300 000 – 700 000.
Käpytikka ei ole muuttolintu, mutta huonoina siemenvuosina pohjoisen käpytikat vaeltavat etelään ja lounaaseen.

Elinympäristö

Käpytikka pesii kaikenlaisissa metsissä. Se suosii erityisesti havumetsiä, mutta pesii myös lehtimetsissä, isoissa puistoissa ja villiintyneissä puutarhoissa. Se ei ole riippuvainen lahopuusta toisin kuin useat muut tikkalajit.

Ravinto

Käpytikan pääravintoa ovat syyskesästä myöhäiseen kevääseen havupuiden siemenet. Se kiilaa kävyn puunkoloon ja naputtelee siemenet esiin. Puun alle kertyy runsaasti siemenistä tyhjennettyjä käpyjä. Kesäisin käpytikka syö hyönteisiä ja niiden toukkia. Se voi syödä myös marjoja ja ryöstää muiden lintujen munia ja poikasia. Talvisin käpytikka voi käydä ruokintapaikoilla syömässä talia ja siemeniä.

Lisääntyminen

Huhti–toukokuussa tikkapari hakkaa pesäkolon lahoon haapaan, koivuun tai leppään. Touko–kesäkuussa naaras munii 4–7 valkoista munaa. Emot hautovat munia 10–12 vuorokautta ja ruokkivat poikasia pesään 21–25 vuorokautta.
Sallatunturi (Venäjä)

Sallatunturi (ven. Саллатунтури) on tunturialue Kantalahden piirissä Murmanskin alueen lounaisosassa Venäjällä. Tunturialue sijaitsee Suomen rajan tuntumassa Sallajoen länsipuolella. Sallatunturi on kaksilakinen, joista korkeampi pohjoinen huippu on 636 metriä meren pinnan yläpuolella. Sallatunturi muodostaa länsipuolellaan sijaitsevien Rohmoivan ja Sotitunturin kanssa Sallatunturit (vanhempi muoto Sallantunturit).

Historia

Sallatunturi sijaitsi Sallan itäosassa, joka sisältyi Moskovan rauhassa 1940 Suomen Neuvostoliitolle luovuttamiin alueisiin. Sallan silloinen kirkonkylä sijaitsi tunturialueen pohjoispuolella. Hiihtomatkailu Sallatunturilla alkoi 1930-luvulla, jolloin matkailijoita houkuteltiin tunturi- ja retkihiihdolla sekä terveysmatkailulla. Rinteiden tuntumaan rakennettiin 1930-luvun lopulla kaksi hiihtomajaa  ja lisäksi kirkonkylällä oli matkustajakoteja. Kirkonkylään suunniteltiin myös matkailuhotellin rakentamista, mutta se kariutui talvisodan syttymiseen ja sen jälkeisiin alueluovutuksiin. Suomen Hiihtoliitto oli havainnut Sallatunturin sopivaksi tunturihiihto- ja kilpailupaikaksi ja siellä pidettiin Suomen ensimmäiset syöksylasku- ja pujottelumestaruuskisat vuonna 1937. Paikallinen urheiluseura Sallan Karhut oli osaltaan mukana kilpailutoiminnassa.
Risti (merkki)

Typografiassa risti (†) ja kaksoisristi (‡) ovat merkkejä, joita käytetään muun muassa alaviitteiden merkitsemiseen.
Risti korvataan joskus ASCII:ssa plus-merkillä (+). HTML:ssä risti on &dagger; ja Unicodessa U+2020. Kaksoisristi on HTML:ssä &Dagger; ja Unicodessa U+2021.

Käyttö

Ristiä käytetään läntisessä jumalanpalvelusperinteessä merkitsemään tekstissä kohdat, joissa pappi tekee ristinmerkin.
Ristillä merkitään yleisesti kuolleen henkilön nimi, kuolinpäivämäärä tai -vuosi esimerkiksi hautakivissä ja lehtien kuolinilmoituksissa sekä varsinkin aikaisemmin myös hakuteoksissa. Tällöin syntymäajan merkkinä käytetään tähtimerkkiä eli asteriskia (*). Tätä merkintätapaa ei pidetä uskonnollisesti neutraalina, sillä ristisymboli kuuluu kristinuskoon.
Ristiä on käytetty alaviitteen merkkinä, ja se on nykyäänkin käytössä englanninkielisessä kirjallisuudessa. Se on usein toisen alaviitteen merkkinä, kun ensimmäinen on merkitty asteriskilla. Tässä merkityksessä rististä käytetään joskus myös nimitystä obeliski Kolmannen alaviitteen merkkinä käytetään tällöin kaksoisristiä.
Ristiä käytetään myös osoittamaan ilmaus tai tieto vanhentuneeksi tai hylättäväksi.
Joidenkin Euroopan maiden rautateiden aikatauluissa merkitään ristillä pyhäpäiviä.
Taksonomiassa ristillä merkitään sukupuuttoon kuollutta taksonia.
Matematiikassa ja etenkin fysiikassa ristillä merkitään matriisin hermiittistä konjugaattia.
Yrjö-Koskinen

Yrjö-Koskinen on suomalainen vapaaherrallinen aatelissuku. Se on osa laajempaa Forsmanin sivistyssukua. Yrjö-Koskisen suvun kantaisä on senaattori ja historioitsija Georg Zacharias Forsman, joka aateloitiin vuonna 1884 nimellä Yrjö Sakari Yrjö-Koskinen ja suku esiteltiin Suomen ritarihuoneelle aatelisena sukuna numero 264. Yrjö-Koskinen ja hänen jälkeläisensä korotettiin vuonna 1897 edelleen vapaaherralliseen säätyyn ja esiteltiin seuraavana vuonna vapaaherrallisena sukuna numero 62, jolloin aatelissuku nro 264 lakkasi olemasta. Vapaaherrallisella suvulla on suomenkielinen tunnuslause: Vapaa valpas vilpitön. Yrjö-Koskinen oli ensimmäinen Suomen aateliin päässyt suku, joka käytti suomenkielistä sukunimeä.
Yrjö-Koskisen suvun edustajat ovat ansioituneet politiikassa ja virkauralla. Monilla muilla aloilla ovat tulleet maineikkaiksi Y. S. Yrjö-Koskisen veljien ja serkkujen jälkeläiset, jotka ovat käyttäneet joko nimeä Forsman tai Koskimies. Nämä tunnetut suvut ovat siis hyvin läheistä sukua Yrjö-Koskisille. Myös Forsman-aatelissuku on heille etäistä sukua.
Rosalía Arteaga

Rosalía Arteaga Serrano de Córdova, (s. 5. joulukuuta 1956, Cuenca, Ecuador) on ecuadorilainen poliitikko, joka tomi lyhyesti maansa ensimmäisenä naispuolisena presidenttinä. Hän oli yksi kolmesta ehdokkaasta, jotka kiistelivät presidenttiydestä vuonna 1997.
Arteaga  opiskeli toimittajaksi, asianajajaksi ja kouluttajaksi. Hän tuli politiikkaan Cuenca n kaupunginvaltuuston kautta. Myöhemmin hänellä oli monia koulutukseen liittyviä toimia, kuten maan kulttuuriministerin virka.
Vuonna 1996 Arteagasta tuli Abdalá Bucaramin varapresidentti. Bucaramin syrjäyttämisen jälkeen Arteaga vaati presidentin virkaa varapresidentin asemansa perusteella.
Taavetti Heimonen

David (Taavetti) Heimonen (13. lokakuuta 1870 Karttula – 1. kesäkuuta 1920 Savonlinna) oli suomalainen maatalousneuvoja, torppari, säästöpankin kamreeri ja Kansallisen Edistyspuolueen kansanedustaja.
Heimosen vanhemmat olivat maakauppias Gustaf Heimonen ja Maria Fredrika Tossavainen. Hän kävi kansakoulun ja vuonna 1892 maanviljelyskoulun. Hän oli Mikkelin läänin maanviljelysseuran juurikasviviljelyksen neuvojana 1899–1903, torpparina Säämingissä 1900–1920, Kuopion läänin maanviljelysseuran juurikasviviljelyksen neuvojana 1904 sekä Nurmeksen hätäapurahaston palveluksessa ja lainauslautakunnan jäsenenä 1905–1906. Säämingissä Heimonen toimi maamiesseuran neuvojana 1908–1917, Säämingin Pihlajaniemen osuuskassan kirjanpitäjänä 1910–1917, Säämingin säästöpankin kamreerina 1913–1918 ja Säämingin elintarvelautakunnan rahastonhoitajana.
Heimonen oli kansanedustajana 1917–1920 edustaen Mikkelin läänin vaalipiiriä. Hän kuoli kesken edustajakautensa ja hänen tilalleen eduskuntaan tuli Edistyspuolueen Vili Taskinen. 
Taavetti Heimonen oli naimisissa vuodesta 1894 Ida Variksen kanssa.
Omoa

Historia

Omoa perustettiin 1500-luvulla, ja se oli alkuun pieni kylä, johon kuului myös alkuperäisasukkaiden asutuskeskus. Omoa hylättiin kuitenkin 1580-luvulla, mutta se elvytettiin henkiin 1752, ja sinne alkoi nousta hallintorakennuksia, sairaala ja parakit. Sinne rakennettiin 1756–1779 linnoitus turvaamaan Keski-Amerikan rannikkoa merirosvojen hyökkäyksiltä. Britit valtasivat linnoituksen 1779 nelipäiväisessä taistelussa.
Omoa oli pitkään Hondurasin tärkein satama. Se menetti asemansa 1880-luvulla, kun banaaniteollisuus keskittyi läheiseen Puerto Cortésiin. Omoa taantui kalastuskyläksi.
Salmijärvi (Petsamo)

Salmijärvi (ven. Сальмиярви) on Nikelin kuntaan kuuluva kylä Petsamon piirissä Murmanskin alueella Venäjällä. Kylä sijaitsee Paatsjoen suvantojärven Salmijärven ja Kuotsjärven välisen salmen rannoilla Norjan rajan tuntumassa. Salmijärvi kuuluu Suomelle vuosina 1920-1944 kuuluneeseen entiseen Petsamon kuntaan. Kuotsjärven itäpuolella sijaitsee Nikelin kaupunki, joka Suomen aikana tunnettiin nimellä Kolosjoki ja luettiin osaksi Salmijärven kylää. Salmijärven naapurikyliä Suomen aikana olivat Valasjärvi pohjoisessa sekä Pitkäjärvi ja Paatsjoen kolttien talvikylä etelässä.

Kyläkuva

Salmijärven läpi kulkee entinen Jäämerentie. Kylän pohjoispuolella Salmijärven rannalla on 102 metriä korkea Harjuvaara. Vuonna 1921 Petsamon kunta jaettiin kolmeen koulupiiriin, joista yksi oli Salmijärvi. Salmijärven koulupiiri käsitti tuolloin koko Paatsjokilaakson. Salmijärven koulupiiristä erotettiin tämän jälkeen neljä uutta koulupiiriä: Menikka vuonna 1931, Höyhenjärvi 1932, Töllevi 1938 ja Kolosjoki 1939. Vielä Kolosjoen koulun perustamisen jälkeenkin noin 20-30 lasta joutui jäämään odottamaan Salmijärven koulun laajentamista.
M/S TransPine

Käyttöhistoria

5. helmikuuta 2002 alus luovutettiin B&N:n omistukseen, joka rekisteröi aluksen Ruotsin lipun alle nimellä Finnpine. Kotisatamaksi tuli Skärhamn. Tämän jälkeen F-ships aloitti liikennöinnin Finnpinellä, välillä Suomi–Yhdysvallat. Kesäkuun lopussa 2003 gibraltarilainen B&N Finnpine Ltd. osti laivan ja vuokrasi sen B&N Nordsjöfraktille. Kotisatama säilyi uudesta omistajasta huolimatta Ruotsissa.
Vuonna 2005 Finnpine rekisteröitiin Rederi AB Transatlanticin omistukseen. Vuonna 2006 alus meni Blohm + Vossin telakalle Hampuriin Saksaan pidennettäväksi. Huhtikuussa 2008 alus sai nimen TransPine.
Kavaljeeri (juoma)

Kavaljeeri oli Chymoksen kuohuviini, joka oli myynnissä 1980–2008.
Kavaljeeria alettiin kehittää vuonna 1977 ensimmäiseksi Chymoksen kuohuviiniksi. Se valmistettiin valkoherukasta ja karviaisista pullokäymismenetelmällä. Se tuli markkinoille kesällä 1980. Raaka-aineet saatiin Chymoksen sopimusviljelijöiltä, ja tarvittavaa tietämystä oli omasta takaa. Kavaljeeri kehitettiin kilpailijaksi Marlin tankkikäymismenetelmällä valmistetulle Elysèe-kuohuviinille, joka oli samppanja- ja kuohuviinimarkkinoilla ainoa kotimainen vaihtoehto. Kun tieto uuden tuotteen kehittelystä lipsahti Marlin johtajiston tietoon, se ei lainkaan ymmärtänyt, miksi Alko hyväksyi Elysèelle kilpailijan. Chymoksella vakuuteltiin, että Kavaljeeri lisää kuohuviinien myyntiä, josta myös Marli hyötyy. Näin myös tapahtui.
Tuotteen nimen ideointi pyöri alusta lähtien ratsuväkiaiheen ympärillä, koska Chymoksen naapurina Lappeenrannan varuskunnassa oli Uudenmaan rakuunapataljoona. Varuskunnan ullakolta löytyi pölyinen kirja, jonka yhdellä sivulla oli kuva ratsumiehestä hevosen selässä. Samppanja on kotoisin Ranskasta, ja ranskalaiset ratsuväkimiehet (Le Chevalier) avasivat voitokkaan taistelun jälkeen samppanjapullon miekalla. Chymoksen pakkaussuunnittelija ja graafikko Aimo Vuorinen huomasi, että kavaljeeri tarkoittaa sekä herrasmiestä että ratsumiestä. Kuohuviinin nimi oli syntynyt. Vuorinen suunnitteli etiketin 30-vuotisen sodan aikaisen kuvan pohjalta, joka esitti sotamarsalkka Juhana Banéria hevosen selässä. Kavaljeeri voitti ensimmäisen palkinnon kuohuviinien sarjassa viinialan messujen yhteydessä järjestetyissä kilpailuissa sekä Ljubljanassa silloisessa Jugoslaviassa että Barcelonassa Espanjassa.
Myöhemmin tulivat Kulta-Kavaljeeri (valkoherukka ja lakka) sekä Rosé-Kavaljeeri (valkoherukka ja punaherukka). Kaikki Kavaljeerit ovat poistuneet Alkon valikoimista n. vuonna 2008.
K-278 Komsomolets

Suunnittelu

Suunnittelu aloitettiin jo 1960-luvulla SKB-18 Rubinissa. Vene oli kokeellista mallia, sisempi runko oli titaania kuten Projekti 705:ssä, mikä teki veneestä yhden syvimmälle sukeltavista. Voimalähteenä oli yksi 190 megawatin OK-650b-3-painevesireaktori. Aseistuksena oli valikoima torpedoita ja risteilyohjuksia. Miehistölle oli pakokapseli.

Valmistus

Aluksen köli laskettiin 22. huhtikuuta 1978 ja alus laskettiin vesille voitonpäivänä 9. toukokuuta 1983. Alus valmistui 20. lokakuuta 1984. Lokakuussa 1988 se sai yhtenä harvoista Neuvostoliiton sukellusveneistä myös nimen ”Komsomolets”.

Palvelus

Veneessä syttyi tulipalo 7. huhtikuuta 1989 veden alla. Palo levisi vesitiiviistä osastoista toiseen kaapelien läpivientien läpi, ja sitä kiihdytti paineilma. Vene nousi pintaan 11 minuutissa tulipalon syttymisestä. Miehistö taisteli tulipaloa vastaan tunteja, ennen kuin vene upposi. Veneen komentaja ja neljä upseeria jäivät veneeseen, josta he pakenivat lopulta pakokapselilla. Osittain veden ja myrkkykaasujen täyttämästä kapselista vain yksi pääsi hengissä pinnalle. Miehistölle pudotettiin pelastusveneitä lentokoneista, mutta ne eivät riittäneet ja 69:stä miehistön jäsenestä 42 sai surmansa, suurin osa hypotermiaan kaksiasteisessa vedessä.
Kontaktikulma

Kontaktikulma käytännössä

Kontaktikulman suuruus riippuu kontaktissa olevien aineiden ominaisuuksista. Mikäli neste ja kiinteä faasi ovat samankaltaisia (molemmat joko hydrofobisia tai hydrofiilisiä), kontaktikulma on pieni. Mikäli neste- ja kiinteäfaasi ovat keskenään erilaisia (toinen hydrofobinen ja toinen hydrofiilinen), kontaktikulma on suuri. Esimerkiksi veden ja monien hiilivetyjen sekä Tefloninᵀᴹ (polytetrafluorieteeni) väliset kontaktikulmat ovat suuria. Kun veden ja pinnan kontaktikulma θ > 150 °, sanotaan pinnan olevan superhydrofobinen.  Kun veden ja pinnan välinen kontaktikulma θ < 10 °, pintaa kutsutaan superhydrofiiliseksi. Ominaisuuksiltaan erilaisia pintamateriaaleja löytyy esimerkiksi kasvien lehdistä. Joidenkin kasvien lehdet osoittavat superhydrofobisuutta, kuten kaalin (Brassica Oleracea )lehdet , kun taas erään petunialajikkeen (Ruellia Devosiana) lehdet ovat hyvin hydrofiiliset. 
Itsepuhdistuvat pinnat perustuvat pinnan superhydrofobisuuteen. Lika tarttuu pinnalta pois kierivään vesipisaraan.  Tulevaisuudessa materiaaleja, joiden välinen kontaktikulma on suuri, voidaan käyttää esimerkiksi jäänestosovelluksissa.