google/wiki40b huggingface dataset:
Šelkovskajan piiri

Šelkovskajan piiri (ven. Шелковской район, Šelkovskoi raion) on hallintopiiri Tšetšenian koillisosassa.
Šelkovskajan piiri perustettiin vuonna 1923. Alue rajoittuu Tšetšeniaan kuuluviin Naurskajan, Gudermesin ja Groznyin piireihin sekä Dagestaniin. Piirin hallinnollinen keskus on Šelkovskaja-niminen 9 200 asukkaan kylä. Vuonna 2001 koko piirin asukasluku, paossa olevat henkilöt mukaan lukien, oli 52 700.
Pinta-alaltaan Šelkovskajan piiri on 299,4 neliökilometriä, eli se on pinta-alalaan suurin Tšetšenian piireistä. Alueen pituus pohjois-eteläsuunnassa on noin 50 kilometriä ja itä-länsisuunnassa 96 kilometriä. Asutus on keskittynyt pääasiassa etelään ja itään Terekjoen sekä parempien liikenneyhteyksien varsille. Alueen läpi kulkee Astrahanin–Kizljarin–Tšervlenno-Uzlovajan rautatie 72 kilometrin matkalta sekä Gudermes–Ištšerskaja–Prohladnyi-rataosuus 24 kilometrin matkalta. Alueen pääasiallinen autojen kulkuväylä on Stavropol–Prohladnyi–Mozdok–Kizljar–Krainovka-valtatie (115,6 km).
Äitienpäivänkunniamerkki

Äitienpäivänkunniamerkki on äitienpäivänä annettava Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan I luokan mitali kultaristein. Se on myönnetty vuodesta 1946 saakka, ja sen myöntäjänä on Tasavallan presidentti ritarikuntien esityksestä. Tasavallan presidentti itse luovuttaa ne äitienpäivänä Helsingissä Säätytalossa. 
Kunniamerkin saajat ovat yleensä suurperheen äitejä, mutta vuoden 1997 jälkeen lasten lukumäärä ei ole ollut enää tärkeimpiä perusteita myöntämiselle. Merkin voivat saada myös muut lasten ja nuorten hyväksi merkittävää työtä tehneet kasvattajat. Kunniamerkin saajaksi voi esittää 40 vuotta täyttänyttä biologista äitiä, adoptioäitiä sekä sijaisäitiä. Ammatissaan kasvattajina toimiville kunniamerkkiä ei kuitenkaan myönnetä. Kerran sen on saanut mies; nykyisin merkki myönnetään vain naisille. 
Kunniamerkkiä voivat ehdottaa lapset tai yhteisöt. Perheen tekemän hakemuksen puoltajiksi vaaditaan vähintään kaksi järjestöä tai yhteisöä. Vuoteen 1992 viralliset esitykset kunniamerkeistä teki ja juhlan järjesti Väestöliitto. Sen jälkeen esitysten tekeminen siirtyi lääninhallituksille, vuodesta 2010 aluehallintovirastoille. Hakuaika päättyy vuosittain marraskuussa. Juhlan järjestäminen on ollut vuodesta 1993 Mannerheimin lastensuojeluliiton vastuulla. Palkitsemisesta vastaa sosiaali- ja terveysministeriö. Kunniamerkkejä jaetaan vuosittain 30–40.
Clunyn luostari

Clunyn luostari on ranskalainen luostari. Se perustettiin 900-luvulla Burgundiin ja siellä toimi aikoinaan Clunyn liike. Akvitanian herttua lahjoitti vuonna 910 maata luostarin rakentamista varten sillä ehdolla, että luostarin toiminnan tuli olla itsenäistä maallisesta tai kirkollisesta esivallasta (eksemptio), kun yleisesti tuohon aikaan luostarit oli valjastettu hallitsijoiden tarkoituksiin. Luostarinsa aseman ansiosta sen toinen apotti Odo saattoi yhdistämällä alaisuuteensa muita luostareita luoda eräänlaisen monastisen keisarikunnan.
Luostaria laajennettiin ensimmäistä kertaa vuonna 955, jolloin rakennettiin uusi kiviholvikirkko ja sen ympärille luostaripihoja, makuusaleja, ruokasali ja maatalousrakennuksia. Rakennuksissa noudatettiin selkeää suorakulmaista pohjakaavaa. Clunyn suurinta kirkkoa alettiin rakentaa vuonna 1085, ja se oli pitkään maailman suurin kirkko. Se kuitenkin tuhoutui melkein kokonaan vuonna 1810.
Kelttienvinttikoira

Alkuperä

Kuninkaalliset ja sotilaat kunnioittivat kelttienvinttikoiraa suuresti. Se oli tyypillinen kunniakkaille miehille annettu lahja, ja moni sotilas ja johtaja otti sen nimen tittelikseen osoittaakseen uskollisuutensa ja rohkeutensa. Se esiintyy myös kelttiläisissä jalokivissä ja maalauksissa 1600-luvulta lähtien.
Kelttiläisissä legendoissa rotu oli metsästyksen, parantamisen ja tuonpuoleisen symboli. Se oli perinteinen teiden ja risteysten vahtikoira ja sen uskottiin suojelevan ja opastavan kadonneita sieluja tuonpuoleisessa.
Kuuluisimmassa irlantilaisessa legendassa kelttiläinen sankari Cuchulainn (Ulsterin koira tai Culannin koira) tappoi Culann-nimisen rautasepän kelttienvinttikoiran paljain käsin. Kun rautaseppä kysyi kuka vartioisi nyt hänen kauppaansa, nuori Cuchulainn tarjoutui ottamaan koiran paikan, mistä seurasi nimitys Culannin koira. Tarjous hylättiin, ja sen sijaan Cuchulainnista tuli yksi aikakauden suurimmista sotilaslegendoista, mutta lempinimi säilyi silti.
Muita kuuluisia koiria legendoissa olivat Bran ja Seolan, jotka kuuluivat soturi Fionn Mac Cumhaillille. Niiden emä oli Fionn Mac Cumhaillin täti Tuiren, jonka Sidhen haltija oli muuttanut koiraksi.
Walesiläisessä mytologiassa Gwyn ap Nudd oli Annwnin (Manala) johtaja, joka saattoi siellä kuolleiden sieluja ja johti yliluonnollisten koirien ajuetta nimeltä Cŵn Annwn (Annwn'n vinttikoirat). Toinen tunnettu walesilaislegenda kertoo prinssi Llewellynin vinttikoirasta Gelertistä, jonka hän epäoikeudenmukaisesti tappoi luultuaan virheellisesti sen tappaneen lapsen.
Kelttienvinttikoiraa käytettiin suden, hirven ja pienten nisäkkäiden metsästykseen. Se oli myös sotakoira, joka hyökkäsi hevosten selässä olleisiin miehiin ja kaatoi heidät satuloistaan, jotta toiset olisivat voineet tappaa heidät.
Rodun uskotaan olleen englanninvinttikoiran, skotlanninhirvikoiran ja irlanninsusikoiran kantarotu ja mahdollisesti myös alkumuoto. Espanjanvinttikoiran, itävallanajokoiran ja tirolinajokoiran uskotaan myös polveutuneen siitä.
Petri Keskitalo (muusikko)

Petri Keskitalo (s. 1972) on Helsingin Kaupunginorkesterin tuuban äänenjohtaja. Hän aloitti tuubansoiton opinnot Sotilasmusiikkikoulussa valmistuen sotilassoittajaksi 1992. Keskitalo on menestynyt sekä kotimaisissa että kansainvälisissä kilpailussa mm. voittamalla Puolustusvoimien soittomestaruuskilpailujen tuubasarjan 1991 ja 1996. Vuonna 1998 Lieksan Vaskiviikko valitsi hänet Vuoden Vaskisoittajaksi.
Mart Sander

Elämä ja ura

Sander syntyi Tallinnassa vuonna 1967. Hän aloitti musiikkiopinnot Tallinna Muusikakeskkoolissa (TMKK) pääaineenaan viulu vuonna 1974. Myöhemmin hän suoritti koreografian ja orkesterinjohtamisen opintoja. Sander oli Viron Kansallisoopperan jäsen vuodesta 1986 vuoteen 1992; vuodesta 2010 hän toimii siellä ohjaajana. Hän on niin ikään esiintynyt lukuisissa englanninkielisissä koomisen oopperan tuotannoissa ympäri Euroopaa. Sander on ollut mukana Modern Fox -kokoonpanossa 1980-luvulta lähtien. Vuonna 2000 hän oli mukana perustamassa tallinnalaista Bel-Etage Swing Swindlers -orkesteria. Modern Fox julkaisi Suomenkielisen esikoisalbumin vuonna 1989; Bel-Etage Swing Swindlers vuonna 2010 (Ruusuinen Hetki), jolloin orkesteri esiintyi talvikauden Grand Casinolla Helsingissä.
Suomenkielisessä 1960-luvun alkuun ajoittuvassa nostalgisessa iskelmäelokuvassa Iskelmäprinssi (1991) Sander tulkitsi toisen miespääroolin. Vuonna 1993 Sanderilla oli rooli yhdysvaltalaisessa televisioelokuvassa Candles in the Dark, jossa pääosia tulkitsivat sveitsiläinen Maximilian Schell sekä yhdysvaltalainen Alyssa Milano. Elokuvassa Senkiföldje (1993) hän näytteli "sympaattista kansallissosialistia".  
Vuonna 1998 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa Kallis härra Q Sander tulkitsi Saaran ja Sigridin isää. Sanderin elokuvaohjauksiin lukeutuvat Varas (1992) sekä Berlin 1945: Musik Unter Bomben (2007).
Kotimaassaan Sander on juontanut erinäisiä televisio-ohjelmia, kuten sikäläistä Tanssii tähtien kanssa -tuotantoa Tantsud tähtedega kumppaninaan Merle Liivak. Hän on isännöinyt myös virolaista Bumtsibumia useita vuosia.
Sanderin esikoisromaani Mercator julkaistiin 1994. Englanninkielinen Z, the Terminal Letter ilmestyi vuonna 2005 ja Lux Gravis vuonna 2008.
Sander on niin ikään etevä muotokuvamaalari ja hänella on taidegalleria Tallinnan keskustassa.
Humppa-akatemia

Kappaleet

Suluissa kappaleen alkuperäinen esittäjä ja nimi.
Mäntytorni

Mäntytorni (As Oy Mäntytorni) on vuonna 1954 valmistunut 11-kerroksinen ja 31 metriä korkea kerrostalo Tapiolan kaupunginosassa Itäkartanon alueella Espoossa. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Aarne Ervi. Tapiolan alue on valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö ja rakennuskannan joukosta muun muassa Mäntytorni on yksi alueen maamerkeistä, ja osoittaa Itäisen lähiön keskuksen paikan.
Taloon rakennettiin 54 asuntoa, jotka kaikki ovat yksiöitä, sisältäen keittokomeron ja ranskalaisen parvekkeen. Talossa on kaksi hissiä. Pohjakerroksessa oli liiketiloja, joissa toimi alun perin kirjakauppa ja asustemyymälä, sekä sauna ja koneellinen pesula. Kattokerroksessa oli alun perin näköalakahvila ja kokoustiloja. Mäntytornin viereen rakennettiin Ervin suunnittelema Tapiolan elokuvateatteri ja myymälärakennus, jotka yhdessä Mäntytornin kanssa muodostavat Itäisen lähiön keskuksen. Mäntytornin vieressä on aukiomainen jalankulkuväylä ja elokuvateatteri oli yhdistetty Mäntytorniin pergolalla.
Mäntytornin betonirunko valettiin vain 10 vuorokaudessa liukuvalumenetelmällä syyskuussa 1953. Liukuvalua oli aiemmin käytetty Suomessa vain teollisuusrakennuksissa, Mäntytorni oli ensimmäinen asuinrakennus. Rakennus oli valmis keväällä 1954. Rakennuksen kerrosala on 3 250 neliömetriä ja kerros pinta-ala 295 m². Rakennus sijaitsee tontilla, jonka pinta-ala on 1 198 m².
Vuonna 2013 Mäntytorni oli Tapiolan kerros- ja tornitaloista kolmanneksi korkein. Rakennus peruskorjattiin osittain vuosina 2008–2009.
Sunnuntaisuomalainen

Väli-Suomen Media Oy

Sunnuntaisuomalaista tuottaa Etelä-Suomen Sanomien, Karjalaisen, Keskisuomalaisen ja Savon Sanomien yhteinen tuotantoyhtiö Väli-Suomen Media Oy. Väli-Suomen Media Oy on Keskisuomalainen-konsernin tytäryhtiö. Sunnuntaisuomalaisen lisäksi yhtiöön kuuluu viidentoista sanoma- ja kaupunkilehden yhteinen uutistoimitus Uutissuomalainen sekä kahdenkymmenen sanoma- ja kaupunkilehden yhteinen teematoimitus Teemasuomalainen.
Vuosina 1998–2019 Sunnuntaisuomalaisen tuottaja oli myös Väli-Suomen Media Oy:n toimitusjohtaja.
Happy Mac

Happy Mac on Macintosh-tietokoneen normaali käynnistyskuva vanhemmissa järjestelmissä (System 1.0–8.6). Myöhemmin "new world romeissa" eli tietokoneen rom-tiedostoissa, jotka tulivat alkuperäisen iMacin jälkeen, Happy Mac korvattiin Mac OS -logolla (joka sekin perustui Happy Maciin). Lopullisesti Happy Mac poistui Applen käyttöjärjestelmistä, kun Mac OS X 10.2 julkaistiin. Siinä Happy Mac oli korvattu harmaalla Applen logolla. Happy Macin suunnitteli Applen suunnittelija Susan Kare. Happy Mac ilmaisi laitteiston kunnosta. Jos laitteistosta ei löytynyt vikoja, ruudulla näytettiin Happy Mac. Jos laitteisto-ongelmia havaittiin, ruudulla näkyi ns. Sad Mac.

  Alkuperäinen Happy-Mac
Organoseleeniyhdisteet

Organoseleeniyhdisteet ovat orgaanisia yhdisteitä, jotka sisältävät kovalenttisen sidoksen hiilen ja seleenin välillä. Monia organoseleeniyhdisteitä esiintyy luonnossa ja niillä on biokemiallista merkitystä. Useat organoseleeniyhdisteet ovat myös hyödyllisiä synteettisen orgaanisen kemian reaktioissa.

Organoseleeniyhdisteitä

Seleenin hapetusluku organoseleeniyhdisteissä on tyypillisesti +II tai +IV. Monet organoseleeniyhdisteet muistuttavat rakenteeltaan vastaavia orgaanisia rikkiyhdisteitä, mutta ovat hieman rikkiyhdisteitä pysymättömämpiä ja hapettuvat helpommin. Organoseleeniyhdisteitä ovat muun muassa selenolit (RSeH), selenidit eli selenoeetterit (RSeR), diselenidit (RSeSeR), triselenidit (RSeSeSeR), selenyylihalidit (RSeX), selenoaldehydit (RCHSe), selenoketonit (R₂CSe), selenohapot (RCOSeH), selenoksidit (R₂SeO), selenonit (R₂SeO₂) ja seleniinihapot (RSe(O)OH). Tunnetaan myös seleeniä sisältäviä heterosyklisiä yhdisteitä kuten tiofeenin seleenianalogi selenofeeni.
Selenoleja voidaan valmistaa alkyyli- tai aryylihalidin ja alkalimetallivetyselenidin kuten natriumvetyselenidin avulla. Selenidien kuten natriumselenidin käyttö johtaa selenoeetterien muodostumiseen.
ISA-tunnus

ISA-tunnus (engl. International Symbol of Access, lyh. ISA) eli Kansainvälinen pyörätuolisymboli on merkki, joka koostuu sinisestä tai vaihtoehtoisesti mustasta neliöstä, jonka keskelle on tyylitelty valkoisella värillä pyörätuolia käyttävä henkilö. Tunnusta voidaan käyttää myös peilikuvana.  Merkki määrittyy kansainvälisen standardin ISO 7001:n mukaisesti. Tunnuksen tekijänoikeuksien haltija on kansainvälisen Rehabilitation International (RI) -järjestön alainen Teknisten apuvälineiden ja liikuntaesteettömyyden komissio (ICTA), mutta symboli on vapaasti käytettävissä.  Alun perin tunnuksen suunnitteli Susanne Koefoerd vuonna 1968 ICTA:n pyynnöstä. Karl Montan muokkasi merkistä nykyisin käytössä olevan version lisäämällä hahmolle pään.
ISA-tunnus symboloi palvelua tai tilaa, jota pyörätuolia käyttävän tai muulla tavoin vammaisen henkilön on mahdollista hyödyntää esteettömästi. Tunnus esiintyy muun muassa liikuntarajoitteisille tarkoitettujen parkkipaikkojen, sisäänkäyntien sekä WC-tilojen yhteydessä. Universaalissa suunnittelussa pyritään ottamaan huomioon jokaisen tarpeet. Kyseisen suunnitteluideologian periaatteita noudattamalla tavoitellaan tilannetta, jossa kyseistä tunnusta tai muita samankaltaisia merkkejä ei tarvittaisi, vaan jokaisella olisi yhdenvertainen mahdollisuus toimia samoissa rakennetuissa ympäristöissä ja käyttää samoja palveluita ja tuotteita.
ISA-tunnuksen Unicode-merkkikoodi on  U+267F, joka tuottaa merkin ♿. Symboli sisältyy DejaVu Sans -kirjasintyyppiin.

Uudelleensuunniteltu ISA-tunnus

Yhdysvaltalaiset Sara Hendren ja Brian Glenney perustivat vuonna 2009 projektin nimeltä The Accessible Icon Project uudistaakseen ISA-tunnuksen. Joidenkin vammaisten oikeuksien liikkeen edustajien mukaan vanha merkki kuvastaa passiivisuutta ja symbolin fokus on pyörätuolissa henkilön sijaan. Projektin tavoitteena on kansainvälistää uudistettu tunnus. Useat vammaisjärjestöt ympäri maailmaa kannattavat uuden tunnuksen käyttöönottoa.
Coriolanus

Coriolanus on William Shakespearen noin vuonna 1607 kirjoittama poliittinen tragedia. Se sijoittuu tasavallan ajan Roomaan ja kuvaa konsuliksi nousevan Gaius Marcius Coriolanuksen elämää. Historialliset tietonsa Shakespeare sai ilmeisesti Plutarkhoksen ja Liviuksen teoksista.

Elokuvasovituksia ja muita versioita

Näytelmästä on tehty televisioversiot 1963, 1965, 1979 ja 1984. Itävaltalainen Heinrich von Collin kirjoitti samasta aiheesta oman näytelmänsä, ja Ludwig van Beethoven sävelsi siihen alkusoiton (op. 62).
Vuonna 2011 Ralph Fiennes ohjasi elokuvan samasta tarinasta näytellen itse Coriolanusta. Elokuvan muissa rooleissa ovat muun muassa Gerard Butler, Brian Cox, Ashraf Barhom, Vanessa Redgrave ja James Nesbitt.
Jannik Vestergaard

Seurajoukkueura

Vestergaard siirtyi Brøndby IF:stä saksalaiseen TSG 1899 Hoffenheimiin vuonna 2010. Hän pelasi seuran kakkosjoukkueessa vuosina 2010-2011 22 ottelua tehden neljä maalia. Seuran ykkösjoukkueessa Bundesliigassa Vestergaard debytoi huhtikuussa 2011 Eintracht Frankfurtia vastaan. Avausmaalinsa liigassa hän teki helmikuussa 2012 Werder Bremenin verkkoon. Parhaimmalla kaudellaan, kaudella 2011-2012, Vestergaard teki Bundesliigassa kaksi maalia.
Tammikuussa 2015 Vestergaard siirtyi Bundesliigan Werder Bremeniin. Hän debytoi seuran paidassa seuraavassa kuussa Hertha BSC:iä vastaan. Kaudella 2014–2015 hän pelasi Werder Bremenin paidassa 15 ottelua tehden yhden maalin.

Maajoukkueura

Vestergaard on edustanut Tanskaa monissa nuorten maajoukkueissa. Alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa hän pelasi vuosina 2011-2015 peräti 28 peliä tehden neljä maalia ja toimien kapteenina vuoden 2015 EM-kilpailuissa. Tanskan jalkapallomaajoukkueessa Vestergaard debytoi elokuussa 2013 ystävyysottelussa Puolaa vastaan. Avausmaali syntyi marraskuussa 2015 EM-jatkokarsintaottelussa Ruotsia vastaan. Tanska ei kuitenkaan selviytynyt vuoden 2016 EM-kilpailuihin.

Muuta

Vestergaardin äiti on saksalainen, joten hän olisi voinut edustaa maajoukkuetasolla Tanskan sijaan myös Saksaa. Vestergaardin äidinisä Hans ja eno Jan Schröers ovat myös pelanneet jalkapalloa.
RN Goito

Palvelus

Aluksen hiilikattilat vaihdettiin öljykattiloihin vuonna 1894, jolloin samalla keskimmäinen akseli ja sitä pyörittänyt moottori poistettiin. Koeajoissa aluksen koneisto tuotti 2 521 ihp:ta, jolla se saavutti 17,2 solmun nopeuden. Alus muutettiin vuonna 1897 miinalaivaksi, jolloin miinojen vaatiman tilan saamiseksi takakannen torpedoputket poistettiin. Vuonna 1906 aluksen aseistuksena oli seitsemän 57 millimetrin tykkiä ja neljä 14 tuuman torpedoputkea. Alus myytiin romutettavaksi 15. maaliskuuta 1920.
Taavi Pöyhönen

Taavetti ”Taavi” Pöyhönen (27. tammikuuta 1882 Suonenjoki – 5. heinäkuuta 1961 Pieksämäki) oli suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Suomen Sosialidemokraattinen Puolue.
Mikkelin läänin vaalipiiriä edustanut Pöyhönen valittiin eduskuntaan vuoden 1919 vaaleissa, ja hän toimi kansanedustajana yhden kauden ajan, vuoteen 1922. Hän toimi eduskuntavuosinaan sivistysvaliokunnan jäsenenä. Hän vaikutti poliittisella urallaan myös Pieksämäen maalaiskunnan kunnallispolitiikassa, kunnanvaltuuston jäsenenä ja valtuuston varapuheenjohtajana.
Pöyhönen oli ammatiltaan kansakoulunopettaja. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi vuonna 1910 Sortavalan seminaarista, minkä jälkeen hän toimi ammatissa Kivennavalla vuosina 1910–1914 ja Pieksämäen maalaiskunnassa vuosina 1914–1943.
Pöyhösen vanhemmat olivat mäkitupalainen Aatami Pöyhönen ja Maria Holm, ja hänen puolisonsa oli Aino Sigrid Kivinen, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1910.
Kirovin alueen lippu

Kirovin alueen lippu on Venäjän federaatioon kuuluvan Kirovin alueen virallinen lippu, joka otettiin käyttöön 26. kesäkuuta 2003.
Kirovin alueen lippu on vaakasuoran muotoinen, jonka leveyden ja pituuden suhde on 2:3. Lippu jakaantuu kolmeen vaakasuoraan kenttään. Ylimmäisen leveys on 3/4 lipun leveydestä ja se on väriltään valkoinen. Tämän valkoisen kentän alapuolella on vihreä ja sininen kenttä, joiden kummankin leveys on 1/8 lipun leveydestä. Valkoisen kentän keskellä on Kirovin alueen vaakuna, jonka ääriviivat ovat punaiset. Vaakunakilven oikeassa reunassa on sininen pilvi, josta tuleva punainen käsi pitää kädessään jousipyssyä. Vaakunan vasemmassa yläkulmassa on punainen risti. Lipun valkoinen väri symboloi moraalia, ystävyyttä ja vaatimattomuutta sekä talvista lunta. Vihreä symboloi toivoa, iloa ja terveyttä sekä maan ja metsien hedelmällisyyttä. Sininen symboloi uskollisuutta, rehellisyyttä ja ansioita sekä viittaa myös alueella sijaitsevaan Vjatka-jokeen.
CP Ships

CP Ships oli suuri kanadalainen kontteja meritse kuljettava yritys, joka on ollut vuodesta 2005 lähtien osa Hapag-Lloyd-yhtiötä nimenään Hapag-Lloyd Canada. Yhtiöstä tuli itsenäinen yritys vuonna 2001, kun se pilkottiin erilleen Canadian Pacific Limited -konsernista. CP Shipsin 82 laivaa oli rekisteröity moniin maihin kuten Isoon-Britanniaan, Bermudaan, Liberiaan ja Saksaan. Suurin osa miehistöstä oli aasialaisia. Yhtiön ensisijaisina satamina pysyivät kuitenkin Montreal ja Vancouver.

Historiaa

Vuonna 1884 rautatieyhtiö Canadian Pacific Railway alkoi hankkia purjelaivoja osaksi kuljetusketjuaan Suurilla järvillä. Vuonna 1887 yhtiö aloitti valtameriliikenteen Vancouverin ja Hongkongin välillä huolehtimaan rautatiematkustajista ja rahtipalveluista. Laivakuljetukset Kanadan Halifaxin ja Ison-Britannian välillä aloitettiin 1903. Rautatieyhtiön kasvavaan laivastoon kuului myös höyrylaiva RMS Empress of Ireland, joka upposi Saint Lawrence -joella vuonna 1914 ja vei mennessään 1 012 ihmistä.
Vuonna 1915 rautatieyhtiön laivaliikenne oli kasvanut niin suureksi, että siitä tehtiin erillinen yhtiö, joka aikanaan tunnettiin nimellä Canadian Pacific Steamships Ocean Services Ltd. Uusi yhtiö hankki menestyksekkään Allan Line -yhtiön ja laajeni tärkeäksi kansainväliseksi rahdinkuljettajaksi ja varustamoksi, jolla oli ylellisiä matkustajalaivoja kuten S/S Empress of Britain ja S/S Empress of Canada. Ensimmäisessä ja toisessa maailmansodassa Canadian Pacific Steamships avusti suurella laivastollaan liittoutuneiden sodankäyntiä muun muassa muuntamalla ylelliset valtamerilaivansa joukkojenkuljetuslaivoiksi.
1950-luvulla tapahtunut lentoyhtiöiden kasvava kilpailu vähensi matkustajien kuljettamista meritse ja yhtiö laajensi toimintaansa säiliölaivoihin ja irtolastialuksiin. Vuonna 1971 yhtiö otti uudeksi nimekseen CP Ships Ltd. Vuonna 1984 aloitti Compagnie Maritime Belgen kanssa muodostettu yhteisyritys nimeltään Canada Maritime, jotta Pohjois-Atlantin konttiliikenne ja sen myötä tulevat rautatiepalvelut Montrealissa varmistuisivat yhtiölle. Uusi yhteisyritys menestyi ja CP Shipsin onneksi otti taas liikenteen hallintaansa 1990-luvun alkupuolella. CP Ships osti kumppaninsa osuuden Canada Maritimesta ja se yhdistettiin yhtiön kasvavaan laivastoon. Seuraavalla vuosikymmenellä yhtiö kasvoi hankkimalla toisia yrityksiä. Vuonna 1995 CP Ships osti Cast Groupin ja myöhemmin Lykes Linesin, Contship Containerlinesin, Australia-New Zealand Direct Linen, Ivaran Linesin, TMM Linesin, CCAL:n ja Italia Linen. Vuonna 2001 se oli seitsemänneksi suurin konttien kuljettaja maailmassa ja hallitsi Pohjois-Atlantin liikennettä. Ennen erottamistaan omaksi erilliseksi yhtiöksi CP Ships edusti kahdeksaa prosenttia Canadian Pacific Railwayn tuloista ja oli lähteenä suurelle osalle sen rautatieliikennettä.
Käpy

Käpy on paljassiemenisen kasvin emikukinto. Paljassiemenisillä kasveilla on tavallisesti erilliset hedekukinnot eli hedekävyt ja emikukinnot eli emikävyt. Nimitys käpy viittaa näistä yleensä erityisesti emikäpyyn.
Käpy koostuu lapakosta eli kukintorangasta, jonka ympärillä on suomumaisia emilehtiä eli emisuomuja sekä havupuilla myös peitinsuomuja. Toisinaan näitä käpyjen osia kutsutaan kukiksi, mutta täsmällisesti määriteltynä paljassiemenisillä kasveilla ei ole kukkia. Monilla paljassiemenisillä kasveilla emisuomut tai peitinsuomut paksuuntuvat ja puutuvat käpysuomuiksi kävyn kypsyessä, mutta toisilla, kuten esimerkiksi havupuihin kuuluvilla katajilla (Juniperus), ne voivat muuttua meheviksi, ja muodostaa koppisiemenisten kasvien hedelmää muistuttavan mehevän kävyn.
Winnie Harlow

Winnie Harlow (oik. Chantelle Brown-Young; s. 27. heinäkuuta 1994 Toronto, Ontario) on kanadalainen malli. Hän nousi julkisuuteen vuonna 2014 kilpaillessaan Huippumalli haussa -ohjelmassa, jossa hän sijoittui kuudenneksi. Harlow’lla todettiin nelivuotiaana pigmenttihäiriö vitiligo (valkopälvi).
Harlow on toiminut mallina muun muassa Desigualin ja Dieselin mainoksissa sekä Victoria's Secretin vuosittaisessa muotinäytöksessä.
Gingham

Gingham tai ginggang on palttinasidoksista puuvillakangasta, joka on kudottu valkoisella ja värillisellä langalla erilaisiksi ruutu- ja raitakuvioiksi. Tyypillinen gingham-kuvio on arkikäyttöön tarkoitetuissa pöytäliinoissa suosittu keittiöruutu eli vichy-ruutu. Ohuempia gingham-kankaita käytetään muun muassa miesten kauluspaitoihin, paksumpia naisten leninkeihin, keittiötekstiileihin ja esiliinoihin. Kuosit vaihtelevat yksinkertaisesta vichy-ruudusta skottiruutuja muistuttaviin monimutkaisempiin ruutukuvioihin.
Suomessa gingham-kankaita käytettiin 1900-luvun puolivälissä yleisesti eri ammattialojen naisten, kuten karjakkojen, sairaanhoitajien ja keittiötyöntekijöiden työasuissa. Miehille kuvio on tuttu varusmiespunkan päiväpeitteestä. Hyvin pieniruutuista gingham-kangasta jopa kutsuttiin kauppanimellä sairaanhoitajatarkangas.
Englanninkielinen nimi gingham tulee ehkä malaijinkielisestä adjektiivista genggang, joka tarkoittaa raidallista. Gingham-kankaat olivatkin aluksi useimmiten raidallisia, mutta kankaankudonnan teollistuessa 1800-luvun Englannissa kankaista alettiin tehdä yhä useammin ruudullisia.
Martin Ponsiluoma

Ura

Martin Ponsiluoma esiintyi ampumahiihdon maailmancupissa ensimmäistä kertaa kaudella 2017–2018 Östersundissa. Hän on sijoittunut parhaimmillaan maailmancupin henkilökohtaisessa kilpailussa kolmanneksi Nové Město na Moravěn pikakilpailussa kaudella kaudella 2018–2019. Kokonaiscupissa hän on parhaimmillaan sijoittunut sijalle 38 kaudella 2018–2019. Ponsiluoma on kuulunut kaksi kertaa Ruotsin voitokkaaseen miesten viestijoukkueeseen.
Ponsiluoma osallistui vuoden 2018 talviolympialaisiin. Siellä hän pääsi kuitenkin kilpailemaan vain yhdessä kilpailussa, normaalimatkalla, jolla hän sijoittui 38:nneksi. Hän ei tuolloin tullut valituksi Ruotsin olympiakultaa voittaneeseen viestijoukkueeseen. Hän voitti sekaviestin Euroopan-mestaruuden 2019.