google/wiki40b huggingface dataset:
Pjotr Uspenski

Pjotr Gavrilovitš Uspenski (ven. Пётр Гаври́лович Успе́нский, 1847 Nižni Novgorodin lääni – 27. joulukuuta 1881 Karan pakkotyövankila) oli venäläinen vallankumouksellinen.
Pjotr Uspenski syntyi hovineuvoksen perheeseen. Hän opiskeli Nižni Novgorodin aatelisinstituutissa ja Moskovan yliopistossa suorittamatta tutkintoa. Moskovassa hän työskenteli kirjakaupan hoitajana ja osallistui vallankumouksellisten kerhojen toimintaan. Syksyllä 1869 Uspenski oli mukana perustamassa Sergei Netšajevin Narodnaja rasprava (”Kansan kosto”) -järjestöä ja osallistui opiskelija Ivanovin murhaan. Vuonna 1871 hänet tuomittiin murhasta ja vallankumouksellisesta toiminnasta 15 vuoden pakkotyörangaistukseen ja elinkautiseen karkotukseen Siperiaan.
Vuonna 1872 Uspenski saapui Aleksandrovski Zavodin vankilaan, josta hänet vuonna 1875 siirrettiin kautta Karan pakkotyövankilaan. Sinne saapui myös hänen vaimonsa kolmivuotiaan lapsen kanssa. Vuonna 1879 Uspenski päästettiin vapaaseen työryhmään, mutta vuonna 1881 hänet suljettiin uudestaan vankilaan. Siellä vankitoverit Fjodor Jurkovski, Ignati Ivanov ja Andrei Balamez hirttivät hänet petturiksi epäiltynä. Myöhemmin toverituomioistuin osoitti hänet syyttömäksi.
Uudistuspuolue Liberaalit

Uudistuspuolue–Liberaalit (UP) oli suomalainen liberaali puolue vuosina 1989–1991. Puolueen ohjelmassa (1989) painotettiin yksilön vapautta ja vastuuta. Uudistuspuolue keräsi kannattajakortteja mutta se ei päässyt puoluerekisteriin. Ryhmittymä lopetti toimintansa vähitellen, ja sen jäseniä siirtyi muihin puolueisiin tai palasi Liberaaliseen Kansanpuolueeseen.
UP:n puheenjohtajana toimi espoolainen kaupunginvaltuutettu, juristi Kari Alasaari, puoluesihteerinä helsinkiläinen yrittäjä Jussi Pajunen ja varapuheenjohtajana Aila Niinimaa-Keppo, sekä toisena varapuheenjohtajana yrittäjä Pekka Heikkinen Helsingistä. Heikkinen toimi myöhemmin myös LKP:n varapuheenjohtajana.

Toiminta

Uudistuspuolue syntyi Liberaalisen Kansanpuolueen joistakin aktivisteista, kun LKP oli ajautunut ikääntymis- ja kutistumiskierteeseen ja kooltaan pieneksi 1980-luvulla. Ryhmittymän tavoitteena oli kääntää liberaalien poliittinen kannatus nousuun omaksumalla räväkämpi linja. Keinoikseen he valitsivat kokonaan uuden puolueen perustamisen ja LKP:tä hieman oikeistolaisemman ja talouselämähenkisemmän profiilin. Toukokuussa 1990 puolueella oli 56 jäsentä. UP:n perustaminen hajotti LKP:tä, jossa esiintyi samaan aikaan muutakin hajaannusta. Uudistuspuolueeseen ryhmittyneet olivat huomattavasti nuorempia kuin LKP:n väki keskimäärin.
Syyskuussa 1991 Uudistuspuolue osallistui LKP:n puoluekokoukseen Turussa. UP:n aktivisteja liittyi LKP:n jäseneksi yllättäen kokousaamuna, ja Leena Rautavaara haastoi Kaarina Koivistoisen puheenjohtajavaalissa. Koivistoinen voitti äänin 65–35. UP:n johto ei kuitenkaan liittynyt LKP:hen ja yhdistyminen lykkääntyi. UP ei luottanut LKP:n johdon kykyihin yhdistää maan liberaalit voimat.
Uudistuspuolue osallistui vuoden 1991 eduskuntavaaleihin LKP:n listoilla muutamassa vaalipiirissä. Uudistuspuoluelaisia ei noussut eduskuntaan. Jussi Pajunen pääsi vaaleissa 1992 Helsingin kaupunginvaltuuston ensimmäiseksi varavaltuutetuksi LKP:stä. Sittemmin hän on liittynyt kokoomukseen.
UP oli vahvasti mukana perustettaessa Viron Liberaalipuoluetta.
Le Griffon

Rakentaminen

Le Griffonin rakennustyöt aloitettiin tammikuussa 1679 Gayuga Creekin ja Niagarajoen yhtymäkohdassa Niagaran putousten yläpuolella. Projektiin osallistui useita miehiä ja alus rakennettiin ympäristöstä kaadetuista puunrungoista. Laivanrakennuksen etenemistä vaikeuttivat ravinnon niukkuus ja työtarvikkeiden puute. Ranskalaismieliset mohegaanit rakensivät työmiehille wigwamit ja auttoivat näitä riistanpyynnissä.
Niagarajoen ympäristössä metsästäneet irokeesien liittokunnan senecat kerääntyivät päivittäin katselemaan laivan rakennustöitä ja olivat kateellisia eurooppalaisten taidoista rakentaa niin ”suuri kanootti”. La Sallen matkustaessa alkuvuodesta Torontoon hoitamaan tarvikkeiden kuljetuksia töiden edistymisestä vastasivat hänen italialainen luutnanttinsa Henri Tonti ja lähetyssaarnaaja Louis Hennepin. Rakennustöitä seuranneet senecat suunnittelivat aluksen rungon polttamista, mutta salahanke paljastui ja senecojen aikeet estettiin lisääntyneellä vartioinnilla.

Neitsytmatka ja katoaminen

Alus valmistui toukokuun aikana, ja se ristittiin mystisen taruolennon mukaan Le Griffoniksi (suom. aarnikotka). Laiva aloitti neitsytmatkansa nykyisen Buffalon alueelta varhain elokuussa 1679 ja purjehti yli Eriejärven Detroitjoelle. Sieltä purjehdus jatkui Huronjärvelle. Paikalliset intiaanit ihailivat ja pelkäsivät aseistettua purjelaivaa, jollaista he eivät olleet ennen nähneet. Le Griffon poikkesi monissa intiaanikylissä, ja alus lastattiin täyteen turkiksia Michiganjärven etelärannalla sijaitsevassa potawatomien kylässä. La Sallen jäädessä lähimpien miestensä kanssa nykyiseen Wisconsinin Le Griffon aloitti paluumatkansa Niagaraan. Matkan aikana alus katosi jäljettömiin.
Le Griffonin kohtalosta liikkui monia eri versioita. Joidenkin turkiskauppiaiden arvelujen mukaan potawatomit ja ottawat murhasivat miehistön ja polttivat laivan turkislastin siepattuaan. La Salle itse uskoi omien miestensä upottaneen aluksen ja kuljettaneen turkikset muualle. Yleisin uskomus on, että Le Griffon joutui myrskyyn ja upposi.
Jalkapallo kesäolympialaisissa 1906

Pelaajat

Tanska: Viggo Andersen, Peter Petersen, Charles Buchwald, Parmo Ferslev, Stefan Rasmussen, Aage Andersen, Oskar Nørland, Holger Frederiksen, August Lindgren, Henry Rambusch, Hjalmar Heerup
Ateena: Panayotis Vrionis, Nikolaos Dekavalas, Giorgios Gerondakis, Giorgios Pandos, Alexandros Kalafatis, Konstantinos Botasis, Giorgios Merkouris, Panayotis Botasis, Giorgios Vrionis, Konstantinos Siriotis, Omiros Iosiphoglou
Smyrna: Edwin Charnaud, Zaren Kouyoumtzian, Edouard Girard, Jacques Girard, Henry Joly, Percy de la Fontaine, Donald Whittal, Albert Whittal, Godfrey Whittal, Herbert Whittal, Edward Whittal
Thessaloniki: George Vaporis, Nikolaos Pindos, Andonios Tegos, Nikolaos Pentzikis, Ioannis Kirou, Giorgios Sotiriadis, Vasilios Zarkadis, Dimitrios Michitsopoulos, Andonios Karagkonidis, Ioannis Saridakis, John Abbot
Konon

Konon (kreik. Κόνων, Konōn) oli ateenalainen sotilas peloponnesolaissodan ja Korintin sodan aikana.
Peloponnesolaissodan loppuvuosina Konon lähetettiin estämään Lysandroksen laivastoa, joka oli matkalla Hellespontokselle. Konon oli yksi kuudesta ateenalaisesta kenraalista jotka johtivat Ateenan laivastoa ratkaisevassa Aigospotamoin taistelussa. Ateenan laivasto kärsi taistelussa murskatappion ja ainoastaan Kononin johtamat yhdeksän laivaa selvisivät. Konon pakeni taistelun jälkeen Kyprokselle Salamiin kuninkaan Euagoraan luokse, koska hän uskoi ateenalaisten tuomitsevan hänet kuolemaan taistelun menetyksen johdosta.
Spartan voitettua peloponnesolaissodan se alkoi laajentaa valtapiiriään. Pian spartalaiset alkoivat tehdä hyökkäyksiä persialaisten satraappien Farnabazoksen ja Tissaferneen alueille. Vuonna 397 eaa. Farnabazos pyysi kuningas Artakserkseeltä luvan hyökätä spartalaisia vastaan meritse. Hän kokosi 300 laivaa käsittäneen laivaston Foinikiasta ja Kyprokselta. Farnabazos tarvitsi laivastolleen kokeneen komentajan ja hän valitsi Kononin, joka tietysti oli valmis kostamaan spartalaisille. Samalla persialaiset yllyttivät Ateenan, Korintin, Argoksen ja Theban aloittamaan niin sanotun Korintin sodan Spartaa vastaan. Konon suuntasi ensin Kaariaan, ja sieltä Rhodokselle, jossa spartalaismieliset oligarkit syrjäytettiin ja valtaan nousivat demokraatit. Spartalaiset päättivät lähettää laivastonsa Kononia vastaan, mutta antoivat laivaston komennon eräälle Peisandrokselle, joka ei ollut tarpeeksi kokenut. Vuonna 394 eaa. käydyssä Knidoksen taistelussa spartalaisten laivasto tuhoutui täydellisesti.
Voittonsa jälkeen Konon palasi Ateenaan. Farnabazos antoi Kononin ottaa mukaansa osan laivastosta ja avusti tätä rahallisesti Ateenan ja Pireuksen välisten Pitkien muurien jälleenrakentamisessa.
Kun spartalaiset lähettivät Antalkidaan neuvottelemaan satraappi Tiribazoksen kanssa, päättivät ateenalaiset lähettää Kononin myös hänen luokseen. Spartalaiset ehdottivat yleistä rauhaa joka perustuisi kaikkien kaupunkien itsenäisyyteen, tähän ateenalaiset eivät voineet suostua koska he halusivat pitää vallassaan Aigeianmerellä valtaamansa saaret. Kokouksessa ei päästy yhteisymmärrykseen, mutta Tiribazos pelästyi spartalaisten sanoja ja antoi vangita Kononin. Hän pääsi kuitenkin pian pakenemaan persialaisten vankeudesta, mutta kuoli pian tämän jälkeen Kyproksella.
Turvatarkastus

Turvatarkastus on toimenpide, jolla estetään vaarallisten esineiden tai aineiden vieminen kulkuneuvoihin tai laitoksiin, kuten oikeustaloihin tai esimerkiksi eduskuntataloon. Turvatarkastuksia on lentokentillä, matkustajasatamissa, sekä oikeustaloilla. Näillä toimenpiteillä ehkäistään mahdollisten vahingoittavien esineiden tai aineiden kuljetus esimerkiksi lentokoneisiin, mikä on käynyt entistä tärkeämmäksi esimerkiksi syyskuun 11. päivän iskujen ja Oulun lentokonekaappauksen jälkeen.

Lentoasemien turvatarkastusprosessi

Lento­asemilla turvatarkastus, samoin kuin ulkomaanlennoille lähdettäessä myös passitarkastus, suoritetaan ennen kuin matkustaja päästetään transit-halliin. Ensimmäiseksi saapuva matkustaja riisuu päällys­takkinsa, jos hänellä sellainen on, ja laittaa irtaimet metalliesineet kuten matkapuhelimen, rannekellon, kolikot, lompakon ja avaimet koriin, etteivät ne aiheuta hälytyksiä. Kaikki käsimatkatavarat asetetaan hihnalle, joka vie ne läpivalaisukoneen läpi. Jos lentomatkustajalla on mukanaan kannettava tietokone tai tablettitietokone, hänen on otettava ne esille ja mahdollinen tietokonelaukku erikseen. Näin varmistetaan, että mahdollisesti tietokonelaukun ja itse tietokoneen väliin ei ole piilotettu mitään. Nesteiden tuominen lentokoneen matkustamoon on kiellettyä, paitsi enintään 100 millilitran pulloissa, jotka ovat yhden litran vetoisessa uudelleensuljettavassa muovipussissa. Muovipussi sisältöineen on pyydettäessä esitettävä turvatarkastajalle. Nesterajoitukset eivät koske lääkkeitä tai vauvanruokaa. Matkustajalta kysytään myös passi ja lähtöselvityksessä annettava tarkastuskortti. Tällä estetään lentojen ulkopuolisten henkilöiden pääsy lähtöalueelle. Kun matkustaja on valmis, hän kävelee metallinpaljastusportin läpi. Jos laite havaitsee jotain epäilyttävää, se hälyttää ja turvatarkastaja tutkii matkustajan. Tämä tapahtuu niin, että matkustaja nostaa kädet sivulle, ja turvatarkastaja tutkii hänet joko metallin­paljastimella tai käsin hansikkaat kädessä. Jos mitään ei löydy, matkustaja saa ottaa tavaransa ja lähteä kohti lähtöaulaa odottamaan lentoaan. Jos matkustajalta löytyy vaarallisia esineitä tai aineita, häneltä voidaan evätä pääsy lennolle.
Mourade Zeguendi

Ura

Zeguendi aloitti näyttelemisen vuonna 1999 teatterissa ja esiintyi myöhemmin 2000-luvun alussa lyhytelokuvissa. Sittemmin vuodesta 2007 lähtien hän on tehnyt elokuvarooleja Taxi 4 elokuvan myötä. Seuraavana vuonna Zeguendilla oli pieni rooli Jean-Claude Van Dammen elokuvassa JCVD, sekä vierasrooli komediasarjassa Melting Pot Café.
Kyllä sitä ny ollaan niin neekeriä, että

Kappaleen sanat

Kappaleen ensimmäisessä säkeistössä kaksi ugandalaista tummaihoista miestä kulkee Savossa linja-autolla. He kohtaavat savolaismiehen, joka tiedustelee mistä miehet ovat kotoisin. Miehet vain hymyilevät ja heiluttelevat silmiä, eivätkä ymmärrä miehen puhetta. Savolaismies korottaa ääntä ja kysyy uudestaan, mutta miehet eivät edelleenkään vastaa. Loppujen lopuksi hän suuttuu ja toteaa ”"Kylläpä sitä ny ollaan niin neekeriä”. 
Toisessa säkeistössä tummaihoinen mies saapuu alahärmäläiseen baariin, jossa pyytää kupin kahvia (”kohvii”) (en:coffee, muistuttaa sanaa Koff). Baaritiskillä oleva ”peroksidiblondi” toteaa, että ”kaljaa ei saa, kuin ruoan kanssa”. Tummaihoinen naurahtaa ja hymyilee, mutta ei ymmärrä neidin puhetta. Neiti korottaa ääntä ja sanoo asian uudelleen, mutta tummaihoinen ei edelleenkään ymmärrä hänen puhettaan. Loppujen lopuksi tarjoilija suuttuu ja toteaa ”Kyllä sitä ny ollaan niin neekeriä”. Myöhemmin tummaihoinen saa kahvinsa, mutta on siihen tukehtumassa, kun kuulee baarin jukeboxista Timo Kojon (uudelleenlevytyksessä Sami Saaren) laulavan. Tähän hän itse toteaa suomen kielellä ”Kylläpä sitä ny ollaan niin neekeriä”.
Manuel Borrás Ferré

Manuel Borràs Ferré (9. syyskuuta 1880 La Canonja – 12. elokuuta 1936) oli espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 19. syyskuuta 1903 ja nimitettiin Tarragonan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Bisican titulaaripiispaksi 19. huhtikuuta 1934. Piispaksi vihkiminen seurasi 22. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Francisco de Asís Vidal y Barraquer, jota avustivat Valentín Comellas y Santamaría ja José Cartaña Inglés.
Borrás Ferré kuoli 55-vuotiaana virassa.
Sega NAOMI

SEGA NAOMI (New Arcade Operation Machine Idea) on Sega Dreamcast -konsolin tekniikkaa hyväksikäyttävä kolikkopelialusta. Ensimmäinen Naomi-laitteisto esiteltiin vuoden 1998 JAMMA-messuilla. Sarjatuotetun laitteiston käyttäminen alensi huomattavasti valmiiden kolikkopelilaitteiden hintoja.
Arkkitehtuuriltaan Naomi ja Dreamcast ovat samanlaisia. Molemmat järjestelmät perustuvat Hitachin SH-4 -suorittimeen, PowerVR 2 -näytönohjaimeen ja Yamahan AICA -äänijärjestelmään. Naomissa on Dreamcastiin verrattuna kaksinkertainen määrä keskus- ja näyttömuistia ja nelinkertainen määrä äänimuistia.
Laitetta edelsi Sega Model 3.
Laitteistosta kehitettiin uusi versio, Sega NAOMI 2, vuonna 2000. Seuraajia ovat Sega Hikaru ja Sega Aurora.
J. J. Cale

Ura

J. J. Cale syntyi Oklahoma Cityssä ja varttui Tulsassa. Hän soitti teini-ikäisenä useissa rock and roll -yhtyeissä ja Western swing -yhtyeissä. Cale muutti Nashvilleen 21-vuotiaana ja pääsi töihin Grand Ole Opryn kiertueelle.
Asuttuaan Nashvillessä muutaman vuoden Cale palasi Tulsaan. Soitettuaan ensin siellä klubeilla yhdessä Leon Russellin kanssa Cale muutti Los Angelesiin. Siellä Cale soitti aluksi lyhyen aikaa Delaney & Bonnie -duon kanssa kunnes aloitti oman soolouransa vuonna 1965. Samana vuonna hän kirjoitti kappaleen “After Midnight”, josta tuli myöhemmin hänen tunnetuin laulunsa. Cale perusti vuoden 1966 tienoilla yhtyeen nimeltä The Leathercoated Minds yhdessä lauluntekijä Roger Tillisonin kanssa. Yhtye julkaisi psykedeelisen albumin A Trip Down Sunset Strip (1966).
Cale palasi Tulsaan vuonna 1967 ja alkoi soitella paikallisissa klubeissa. Hänen äänittämänsä demot johtivat levytyssopimukseen Shelter-levymerkin kanssa vuonna 1969. Eric Clapton julkaisi samana vuonna coverinsa “After Midnightista”, joka nousi Yhdysvaltain singlelistan top-20:een ja toi Calelle julkisuutta.
Cale julkaisi esikoisalbuminsa Naturally vuonna 1971. Sitä seurasi pian albumi Really, jonka jälkeen Cale julkaisi uusia albumeja parin vuoden välein. Calen 1970-luvun alun albumit tuottivat hänelle muutaman singlehitin, kuten “Crazy Mama”, “After Midnight”, “Call Me the Breeze”, “Lies” ja “Hey Baby”. Eric Clapton teki coverin myös Calen kappaleesta “Cocaine“.
Cale vaihtoi Shelteriltä MCA:lle 1980-luvun taitteessa. Yhden albumin jälkeen hän siirtyi Mercury Recordsille. Vuoden 1983 jälkeen Cale jättäytyi syrjään pitkäksi aikaa ja julkaisi seuraavan albuminsa Travel Log vasta vuonna 1990, minkä jälkeen hän julkaisi 1990-luvulla vielä kolme altumia. Cale jatkoi albumien julkaisemista 2010-luvulle saakka, kunnes hän kuoli sydänkohtaukseen vuonna 2013.
J. J. Cale esiintyi yhtyeineen Suomessa Kulttuuritalolla huhtikuussa 1976 ja toukokuussa 1977.

Musiikki

Cale levytti suurimman osan tuotannostaan soolona, mutta albumin The Road to Escondido hän teki Eric Claptonin kanssa.
Kitaristina J. J. Cale oli monipuolinen soittaja, jolta luonnistui rock’n roll, blues, country, jazz sekä balladit ja instrumentaalimusiikki. Hänen soittotapansa oli omaperäinen, jota myös kutsutaan Tulsa-soundiksi tai J.J. Cale -soundiksi. Cale soitti kuten lauloikin "lähes kuiskaamalla".
Cale useimmiten myös nauhoitti ja miksasi levynsä itse. Huomiota herättävää oli hänen mieltymyksensä varhaisten rumpukoneiden käyttöön. Omaehtoisuus korostui myös Calen tavassa vältellä julkisuutta ja olla pyrkimättä supertähdeksi. Cale ei tehnyt isoja maailmankiertueita.

Muiden tekemät coverit

Useat artistit ja yhtyeet ovat tehneet Calen kappaleista omia versioitaan, esimerkiksi Eric Clapton kappaleista ”After Midnight” ja ”Cocaine” ja Lynyrd Skynyrd ”Call Me The Breezesta” ja ”Same Old Bluesista”. Kari Peitsamo on levyttänyt kappaleen ”Cocaine” suomeksi nimellä ”Ilpo” levylleen Greatest Hits. Nazareth on esittänyt kappaletta ”Cocaine” ja julkaissut sen levyllä livealbumissa.
Faustina Kowalska

Elämä

Faustina syntyi Helena Kowalskana 25. elokuuta 1905 Głogowiecissä kolmantena lapsena kymmenestä köyhään, mutta uskonnolliseen talonpoikaisperheeseen. Kaksi perheen tytöistä, Casimira ja Bronislava, kuolivat varhaisessa iässä. Muut tytöt Faustinan lisäksi olivat ikäjärjestyksessä Josefine, Genevieve, Natalie, Stanislaus, Mecislaus, Mary ja Wanda. Jo seitsemänvuotiaana pyhä Faustina tunsi kutsun luostarielämään ja valmistuttuaan koulusta hän pyysi vanhemmiltaan pääsyä nunnaluostariin, mihin he eivät suostuneet. 1924 Faustinan väitetään tanssiaisissa siskonsa kanssa ollessa nähneen näyn kärsivästä Jeesuksesta, joka neuvoi häntä lähtemään Varsovaan ja liittymään nunnaluostariin. Varsovassa hän lähestyi monia eri luostareita, mutta hänelle ei myönnetty pääsyä niihin. Lopulta hänet otettiin Laupeuden Jumalanäidin sääntökunnan novisiaattiin, jossa hän otti sääntökuntanimensä vuonna 1926. Sisar Faustinana hän toimi useissa sääntökunnan luostareissa Varsovassa, Vilnassa, Krakovassa, Kiekrzissä ja Plockissa. 1931 pyhän Faustinan väitetään saaneen ilmestyksen Jeesukselta, jossa naista pyydettiin maalaamaan näyn mukainen maalaus, niin sanottu Jumalan laupeuden kuva. Pyhä Faustina sairastui vuotta ikuisten lupaustensa jälkeen vuonna 1934. Väitetysti Jeesus saneli Faustinalle Jumalan laupeuden ruusukon 13.-14. syyskuuta 1935. Ensimmäiset pyhät kortit Jumalan laupeuden kuvasta laadittiin heinäkuussa 1937 ja samana vuonna pyhä Faustina antoi neuvot niin ikään väitetysti Jeesukselta peräisin olevalle Jumalan laupeuden novenalle.
Anders Kraftman

Anders Kraftman (11. toukokuuta 1711 Porvoo – 22. huhtikuuta 1791 Porvoo) oli suomalainen opettaja ja valtiopäivämies (myssy, 1765). Hänen nimissään valtiopäiville annettiin Anders Chydeniuksen laatima anomus painovapauslain säätämiseksi. Kraftmanin veli oli talous- ja maatalousataloustieteilijä Johan Kraftman. Anders Kraftmanista löytyy tarkempi artikkeli Svenska Biografiska Lexiconista Stig Jägerskiöldin laatimana.
Dynamometri

Dynamometri on laite, jolla mitataan tehoa, vääntömomenttia ym. mittayksiköitä. Dynamometrillä voidaan mitata tehoa sekä muita mittayksiköitä esimerkiksi inertiaa hyväksikäyttäen. Laitteesta riippuen saadaan tiedonkeruusta erilaisia tietoja esille tarkasteluja tai muokkauksia varten. Dynamometrin tiedot perustuvat anturiarvoille sekä matemaattisille laskutoimituksille.
Kaitalampi (Ikaalinen)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,1 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Jakaman valuma-alueella (35.34), jonka Parkusjoen alaosan alueeseen (35.342) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 146,8 metriä mpy.
Opechancanough

Opechancanough (~1554-1646) oli Virginiassa vaikuttaneisiin powhataneihin kuulunut heimopäällikkö, ja powhatanien liiton johtaja vuosina 1618–1646. Opechancanough tarkoittaa sananmukaisesti "hän, jonka sielu on valkoinen".

Varhainen elämä

Opechancanough syntyi powhatanien liittoon kuuluneeseen pamunkey-heimoon vuonna 1554. Opechancanough oli powhatanien liiton luoneen päällikkö Wahunsunacockin veli tai velipuoli, ja hän johti omaa heimoryhmäänsä, joka asutti Pamunkeyjoen vartta. Englantilaisten tullessa Virginiaan vuonna 1607 hän oli jo kerännyt mainetta soturina ja hyvänä päällikkönä. Opechancanough ei pitänyt englantilaisten kasvavasta vallasta ja hän vangitsi löytöretkeilijä John Smithin ja toi tämän Werowocomocoon, joka oli toinen powhatanien kahdesta pääkaupungista. Täällä syntyi myytti Pocahontasista, joka tarinan mukaan pelasti Smithin hengen heittäytymällä tämän turvaksi, kun häntä oltiin teloittamassa. Tarinan paikkansapitävyys on nykyisin kyseenalaistettu. Pocahontas meni naimisiin englantilaisen John Rolfen kanssa 1614 ja tämä loi rauhan, joka kesti vuoteen 1622.

Powhatanien päällikkönä

Opechancanough pääsi powhatanien liiton päälliköksi Wahunsonacockin kuoltua vuonna 1618. Välit englantilaisiin alkoivat huonontua siirtolaisten tuotua tupakan viljeltäväksi Virginiaan. Alueelle alkoi tämän jälkeen muuttaa laumoittain siirtolaisia.  Kahdeksan vuotta kestänyt rauha päättyi vuoden 1622 intiaaniverilöylyyn, jossa Opechancanoughin joukot tappoivat noin 350 siirtolaista. Hän ei kuitenkaan pystynyt tuhoamaan kaikkia englantilaisia ja hän joutui tekemään rauhan eurooppalaisten kostoretkikuntien hyökkäysten jälkeen vuonna 1636. Sodan jälkeen Opechancanoughin terveys heikkeni, ja on mahdollista, että hän kärsi myasthenia gravis -nimisestä lihasheikkoutta aiheuttavasta sairaudesta. Opechancanough yritti kuitenkin vielä lähes satavuotiaana ja osittain halvaantuneena tuhota englantilaiset hyökkäämällä jälleen kerran vuonna 1644 tappaen 500 siirtolaista. Hän hävisi kuitenkin taistelussa William Berkeleyn johtamille miliiseille ja hänet otettiin vangiksi. Opechancanough kuoli vankeudessa vuonna 1646 tarinan mukaan vartijan ampumana.
Hippomedon

Hippomedon (muinaiskreikaksi Ἱππομέδων) oli kreikkalaisessa mytologiassa yksi seitsemästä Thebaa vastaan hyökänneestä Argoksen sankarista. Hänen isänsä oli joko Talaos, Aristomakhos tai Mnesimakhos. Hyginus mainitsee hänen äidikseen Metidiken, Adrastoksen sisaren.
Aiskhylos kuvaa Hippomedonin valtavan kokoiseksi soturiksi, joka herätti pelkoa vastustajissaan. Hän hyökkäsi Thebaan yhdestä sen seitsemästä portista kantaen kilpeään, jota koristi tultasyöksevän Tyfonin kuva. Ismaros surmasi Hippomedonin taistelussa. Statiuksen mukaan Hippomedon sai kuitenkin surmansa suuresta määrästä thebalaisten nuolia melkein hukuttuaan ennen sitä Ismenos-jokeen.
Peilikuva

Juoni

Kirjan päähenkilöt ovat kaksoissisaret Victoria ja Olivia. Sisarukset ovat ulkonäöltään ja luonteeltansa toistensa peilikuvia Olivian ollessa tyyni ja seesteinen vilkkaan ja seikkailunhaluisen Victorian rinnalla. Victoria tapaa kutsuilla paikallisen naistennaurattajan ja päätyy Olivian varoitteluista huolimatta naistennaurattajalle raskaaksi. Raskaus päättyy keskenmenoon.
Kaksosten isä raivostuu Victorian aviottomasta raskaudesta ja pakottaa tämän naimisiin lakimiehensä kanssa. Victorian avioliitto on onneton lakimiehen ja Victorian erilaisten luonteiden vuoksi. Kun ensimmäinen maailmansota syttyy, kaksoset vaihtavat paikkaa Olivian astuessa Victorian tilalle ja ottaen näin sisarensa miehen miehekseen. Victoria lähtee Eurooppaan laivalla, jonka saksalaiset torpedoivat matkalla, ja Victoria on lähellä hukkua. Tapauksen johdosta Victoriasta tulee väliaikainen kuuluisuus. Victoria päätyy Punaiselle ristille auttamaan ensimmäisessä maailmansodassa haavoittuneita. Auttaessaan haavoittuneita Victoria tapaa komean miehen, jonka kanssa menee naimisiin ja saa lapsen. Myöhemmin Victoria haavoittuu vakavasti ja Olivia lähtee vuorostaan Yhdysvalloista auttamaan siskoaan. Sisarukset ehtivät tavata lyhyesti ennen Victorian kuolemaa ja lakimiehelle kaksoistytöt synnyttänyt Olivia saa mennä virallisesti naimisiin lakimiehen kanssa.
Joseph ”Robbie” Robertson

Elokuva

Elokuvissa Robbia on esittänyt Bill Nunn.