google/wiki40b huggingface dataset:
Väinö Kallio (jääkäri)

Väinö Armas Kallio (24. toukokuuta 1896 Orimattila - 6. joulukuuta 1974) oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat tilanomistaja Herman Kallio ja Amanda Pilvinen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Yrsa Lovise Dombrowskyn kanssa, josta hän erosi vuonna 1928.

Opinnot

Kallio kävi neljä luokkaa Kallion yhteiskoulua Helsingissä.

Jääkäriaika

Kallio työskenteli kauppa-apulaisena ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 13. marraskuuta 1915, josta hänet siirrettiin myöhemmin pataljoonan ratsuosastoon. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Rintamakomennuksensa jälkeen hänet siirrettiin pataljoonan 2. konekiväärikomppaniaan. 9. heinäkuuta 1917. Hän osallistui myös Saksassa Libaussa vuonna 1917 järjestetyille sotakoulun B-kursseille.

Suomen sisällissota

Kallio saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana luutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan komppanianpäälliköksi 11. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Viipurissa.

Sisällissodan jälkeinen aika

Sisällissodan jälkeen Kallio siirrettiin 1. heinäkuuta 1918 alkaen 2. komppanian päälliköksi Meripataljoonaan, josta hänet siirrettiin edelleen 29. syyskuuta 1920 komppanianpäälliköksi Käkisalmen läänin rykmentin II pataljoonaan ja 20. huhtikuuta 1921 alkaen II Polkupyöräpataljoonaan sekä 9. marraskuuta 1921 alkaen 3. Erilliseen konekiväärikomppaniaan päälliköksi. Käkisalmen läänin rykmentissä ollessaan hän hoiti lyhyen ajan II pataljoonan komentajan tehtäviä. Kallio erosi armeijasta 1. syyskuuta 1922 ja siirtyi Suojeluskuntajärjestön palvelukseen ja hänet sijoitettiin yliesikunnan liikekannallepano-osaston toimistoupseeriksi 1. tammikuuta 1923. Tehtävää hän hoiti 30. marraskuuta 1923 saakka, jonka jolloin erosi suojeluskunnista ja siirtyi ensin liikemieheksi Viipuriin ja myöhemmässä vaiheessa Sunila Oy:n palvelukseen.

Talvi- ja Jatkosota

Kallio otti osaa talvisotaan komppanianpäällikkönä ja pataljoonan komentajana Erillinen Pataljoona 7:ssä ja osallistui taisteluihin Muurilassa, Työppölässä, Ala - Summeella, Lihaniemellä ja Nisalahdella. Välirauhan aikana hän palasi Sunila Oy:n palvelukseen, kunnes Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin komppanianpäälliköksi ja pataljoonan komentajaksi Jalkaväkirykmentti 45:een ja osallistui taisteluihin Ylämaalla, Viipurinlahdella, Koivistossa sekä Käppäselässä, Karhumäellä ja Maaselässä. Vuonna 1942 hänet siirrettiin liikennetoimiston päälliköksi Etelä-Kymenlaakson suojeluskuntapiirin esikuntaan ja edelleen Päämajan sotilashallinto-osastolle, missä hän työskenteli vuoteen 1943 saakka, jolloin hänet siirrettiin 33. Linnoitusrakennuspiirin toimistopäälliköksi 2. Armeijakunnan esikuntaan, missä tehtävässä hän toimi sodan loppuun saakka. Sotien jälkeen hän työskenteli Valtion Viljavarastolla Kuopiossa. Hänet haudattiin Kuopioon.
Tiedustelupatteristo

Tiedustelupatteristo (TiedPsto) oli Kankaanpään Niinisaloon sijoitettu tykistöprikaatin joukkoyksikkö, joka koulutti varusmiehiä ja kantahenkilökuntaa kenttätykistön tiedustelutehtäviin sekä maa- ja merivoimien sääalan tehtäviin. Patteristo muodostettiin 1. maaliskuuta 1992 yhdistämällä Mittauspatteriston tiedustelutoiminta ja Suojelu- ja Sääkoulun ballistinen säätoiminta. 
Vuoden 2001 alussa Tiedustelupatteristoon yhdistettiin lakkautettu Kankaanpään patteristo, minkä jälkeen tehtäväkenttä laajeni kattamaan myös sotilaspoliisien, koiranohjaajien ja sotilaskuljettajien koulutuksen. Kussakin saapumiserässä saapui noin 300 varusmiestä. 
Tiedustelupatteristo lakkautettiin vuoden 2015 alussa, kun Tykistöprikaati yhdistettiin Porin prikaatiin. Tiedustelupatteriston organisaatiosta TVM-osasto ja Lentotiedustelupatteri siirrettiin uuteen Pohjanmaan jääkäripataljoonaan, Raskas raketinheitinpatteri Satakunnan tykistörykmenttiin ja Kuljetuspatteri luovutettiin Varsinais-Suomen huoltopataljoonalle. Vuonna 1958 käyttöön vihitty Tiedustelupatteriston, alkujaan Mittauspatteriston, lippu luovutettiin Sotamuseon kokoelmiin tammikuussa 2015.

Perinteet

Patteristo vaalii vuonna 1924 perustettujen Mittauspatteriston ja Keskussääaseman perinteitä. Näiden lisäksi se vaalii Kankaanpään patteriston perinteitä. Perinnepäivää vietetään vuosittain 11. kesäkuuta. Joukkoyksikön perinteiden vaalimiseen osallistuvat mm. Mittamies- ja Topografikilta ry ja Tykistöprikaatin kilta.
Walther von der Vogelweide

Walther von der Vogelweide (n. 1170–1230) oli keskiajan merkittävin saksankielinen lyyrikko ja tunnetuin keskiajan minnelaulajista eli saksankielisen alueen trubaduureista. Hän syntyi luultavasti Würzburgissa ja asui nuorena Wienissä. Vuodesta 1198 alkaen hän kiersi linnasta toiseen. Hänen ansiostaan minnelaulu kehittyi korkealle, sillä hän yhdisti siihen henkilökohtaisia aiheita ja aitoa luontokokemusta. Hän käsitteli myös poliittisia aiheita ja puolusti Saksan keisarin oikeuksia paavin valtaa vastaa. Myöhemmin runojen sävy muuttui uskonnolliseksi ja elegiseksi. Saksankielinen lyriikka on saanut hänen runoudestaan merkittäviä vaikutteita.
Ainoat tiedot Vogelweidesta ovat peräisin hänen runoistaan. Hän työskenteli ilmeisesti ensin kuningas Filipin ja myöhemmin erään piispan hovissa, kunnes Saksan Fredrik II lahjoitti hänelle maa-alueen, josta hän sai elantonsa loppuelämäkseen.
Vogelweidella oli ilmeisesti kirkkolaulajan koulutus, ja hän käytti myös runoissaan kirkkolaulujen muotoja. Itse runot käsittelivät rakkautta ja naisia. Niille on tyypillistä, että kertojaminän sukupuoli jää hämäräksi tai selviää vasta runon lopulla.
Silmistä pois

Silmistä pois on Tampereen yhteiskoulun lukion pop-rock-musikaali, jonka ensi-ilta oli 5. elokuuta 2011 Peacock-teatterissa. Se on Marco Bjurströmin ohjaama, musiikillinen vastuu on Antti Vauramon ja koreografioista vastaa Peter Pihlström. Musikaali on alun perin suunniteltu Nelosen musikaaliohjelman, Stagen osallistujaksi. Se voitti kilpailun ja sai palkinnoksi luvatut 17 esitystä Linnan­mäen Peacockissa. Valmiiseen musikaaliin on kuitenkin lisätty paljon kohtauksia Stagessa nähtyjen lisäksi. Valmiissa musikaalissa esiintyi TYKiläisten lisäksi kuusi Grease-musikaalin esittäjää ja Stagen yleisöäänestyksen voittanut Juska Reiman.

Juoni

Kiira joutuu koulukotiin, jossa kaikki on päin mäntyä. Rehtori Marjukka Hildenberg on kylmä ja väkivaltainen tyranni. Oppilaittensa tietämättä hän etsii epätoivoisesti omaa poikaansa, jonka on teiniraskauden takia antanut pois. Kiiran yllyttämänä nuoret nousevat kapinaan rehtoria vastaan. Kouluun on nimittäin tulossa tarkastaja, ja nuoret päättävät paljastaa kaiken kokemansa vääryyden ja näin avata itselleen vapauden ovet. Tietokonenero Siru ja Toni lähtevät selvittämään tarkastajan tulopäivämäärää muiden harhauttaessa rehtoria. He saavatkin päivämäärän selville, mutta Siru unohtaa kirjautua hallintojärjestelmästä ulos, ja heidän suunnitelmansa paljastuu rehtorille. Joona ottaa syyt niskoilleen ja joutuu vankilaan. Kiusatut Siru ja Toni ymmärtävät rakastavansa toisiaan, kuten myös aiemmin kaikesta kiistelleet Unna ja Rasmus. Daniel, jolla on rikkaan, mutta kiireisen isänsä takia suhteita ulkomaailmaan, saa Joonan kuitenkin ulos vankilasta. Miia paljastuu petturiksi, mutta riidan jälkeen toiset suostuvat kuitenkin ottamaan tytön mukaan suunnitelmaansa. Rasmus joutuu rangaistusullakolle. Hänen karatessaan sieltä muut saavat suunnitelmansa läpi, ja rehtorille selviää, että hänen poikansa onkin yksi hänen oppilaistaan, Rasmus. Musikaali loppuu rysäykseen Rasmuksen törmätessä varastamallaan autolla seinään.
Tasku

Tasku on vaatekappaleen, laukun tai muun esineen ulko- tai sisäpinnassa oleva litteä tai pussimainen säilytyslokero, jonne voi sijoittaa mukana tarvittavia pieniä tavaroita. Tekstiilistä tai muusta taipuisasta materiaalista valmistettuja taskuja voi olla myös autojen, veneiden ja lentokoneiden sisäverhoilussa, kuten istuinten selkänojissa.
Vaatteissa taskut voivat olla päällikankaan päälle ommeltuja, yleensä päällikankaasta valmistettuja paikkataskuja kuten farkkujen takataskut, tai vaatteen sisään upotettuja, erilliseksi pussiksi ommeltuja sisätaskuja kuten yleensä farkkujen etusivutaskut. Paikkataskuja suositaan vapaa-ajan vaatteissa ja lastenvaatteissa, huomaamattomia sisätaskuja muodollisemmassa pukeutumisessa. Sisätaskun suu voi olla sijoitettu vaatteen saumaan tai taskua varten erikseen leikattuun halkioon. Sisätaskujen taskupussien valmistamiseen on kehitetty omia kangaslaatuja, kuten pocketing, taskutvilli ja taskuvelveton.

Historiaa

Vaatteiden taskut ovat kehittyneet erillisestä vyöllä kannettavasta säilytyspussista, jossa pidettiin rahoja, avaimia, tulentekovälineitä ja muita mukana tarvittavia pikkuesineitä. Vähitellen havaittiin varmemmaksi ommella pussi kiinni vaatteeseen, mieluummin huomaamattomiin vaatteen sisäpuolelle. Naisten vaatteissa tasku oli esiliinassa, leveän hameen sivusaumassa tai alushameen etuhelmassa, kunnes vaatemuodin käydessä vartalonmyötäisemmäksi naiset alkoivat taas käyttää vaatteista irrallaan olevaa säilytyspussia, käsilaukkua.
Heikki Yrttiaho

Opiskelu

Hän aloitti musiikin opiskelun pääaineena kitaran soitto Lapin musiikkiopistossa Rovaniemellä. Opettajana toimi Ilkka Virta. Musiikin tyylilajin suhteen Yrttiaho ei ole asettanut mitään rajoja, vaan klassinen kitara vaihtui kädessä luontevasti myös sähkökitaraan ja bassoon. 
Hän jatkoi vuonna 1978 vuoteen 1982 Tampereen konservatoriossa pääaineenaan kitara, opettajana oli mm. Mikael Laurson, sivuaineena laulu, opettajana Reijo Toivokoski. Vuonna 1982 opinnot jatkuivat Helsingin konservatoriossa, jolloin laulusta tuli pääaine. Opettajana toimi oopperalaulaja Jorma Elorinne. Heti samana vuonna hän liittyi Köyhät Ritarit lauluyhtyeeseen, missä hän lauloi aktiivisesti vuoteen 1985. 
Hän suoritti lauluopintojen ohessa vuonna 1986 Suomen pianonvirittäjät ry:n jäsen tutkinnon, vaikkakin aktiivinen toiminta rajoittui vain muutamaan vuoteen. Vuonna 1987 hänet kiinnitettiin Suomen Kansallisoopperan laulajakuntaan, mistä hän sai stipedin vuonna 1989 Moskovassa suoritettavia jatko-opintoja varten. Opiskelupaikka oli arvostettu Gitis; Venäjän teatteritaiteen akatemia. Laulu pedagogina oli Bolshoi teatterin solisti Juri Statnik. Ilmaisutaidetta opetti professori Georgy P. Ansimov, jota Suomen Kansallisooppera käytti ohjaajana monissa venäläistä alkuperää olevissa oopperoissa. 
Vuosina 1991-96 Yrttiaho toimi Savonlinnan Oopperajuhlilla solistiharjoittelijana ja debytoi Tannhäuser oopperassa vuonna 1996 Reinmar von Zweterin roolissa.

Levytykset

Yrttiaho aloitti levytysuransa Köyhät Ritarit yhtyeessä vuonna 1983. Sitä seurasi Suomen Kansallisoopperan Kullervo levytys. Oma soololevy valmistui 1997. Sen lisäksi hän on laulanut "International Chamber Vocalists" ryhmässä Cecilia Bartolin kolmella levyllä.

Kiinnitykset ulkomailla

Vuonna 1996 Yrttiaho kiinnitettiin Zürichin oopperan laulajakuntaan. Sen lisäksi hän on ollut kiinnitettynä kausina 2009 ja 2010 Osnabrückin teatteriin Saksassa, jolloin hän esiintyi vakituisesti myös Haagenin teatterin esityksissä. Hän kuuluu Opera Classica Europan vieraileviin solisteihin. Muut konsertti- ja esiintymisvierailut ulottuvat seuraaviin mahin: Suomi, Ruotsi, Norja, Venäjä, Ukraina, Viro, Sveitsi, Saksa, Englanti, Ranska, Italia, Japani, Usa ja Kanada.
Valdemar Salmelo

Opinnot

Hän kävi kansakoulun ja suoritti yksityisesti viidennen luokan Rovaniemen yhteiskoulussa vuonna 1923. Taistelukoulun kapteenikurssin vuosina 1931 - 1932.

Jääkärikausi

Tämä helsinkiläinen konttoristi liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 20. lokakuuta 1915 ja otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella sekä Aa-joella. Hän kuului myös pataljoonan soittokuntaan.

Suomen sisällissota

Hän saapui Suomeen jääkärien pääjoukon mukana vänrikiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918 ja sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi ensin 7. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan ja 31. maaliskuuta 1918 alkaen 6. Jääkärirykmentin 16. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan ja otti osaa sisällissodan taisteluihin  Säiniöllä ja Viipurissa.

Sisällissodan jälkeinen aika

Salmelo palveli sisällissodan jälkeen nuorempana upseerina 6. Jääkärirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona n:o 6:ssa, josta myöhemmin muodostettiin Kajaanin sissipataljoona. Hänet siirrettiin 20. marraskuuta 1918 Lapin 2. rajavartiopataljoonan lähettiupseeriksi, josta hänet määrättiin 1. huhtikuuta 1919 Lapin rajavartioston 2. komppanian päälliköksi ja edelleen 22. tammikuuta 1921 nuoremmaksi upseeriksi Petsamon komppaniaan. Ivalon komppanian päälliköksi hänet siirrettiin  30. elokuuta 1921 ja Rovaniemen komppanianpäälliköksi 1. toukokuuta 1924 sekä 4. komppanianpäälliköksi 16. kesäkuuta 1925. Nuoremmaksi esikuntaupseeriksi Rajavartiostojen esikuntaan hänet siirrettiin 1. lokakuuta 1935, mistä hänet siirrettiin 3. lokakuuta 1936 Lapin rajavartioston 3. komppanian päälliköksi. Hän hoiti tilapäisesti Lapin rajavartioston komentajan tehtäviä ja oli 1. joulukuuta 1930 - 25. heinäkuuta 1931 välisen ajan varsinaisen toimensa ohella Petsamon ja Inarin suojeluskuntain aluepäällikkönä. Talvisotaan Salmelo osallistui komppanianpäällikkönä Petsamon Harjoituskeskuksessa.

Luottamustoimet

Salmelo toimi Lapin rajavartioston kunnianeuvoston jäsenenä vuonna 1929 ja puheenjohtajana vuonna 1930 ja varapuheenjohtajana vuonna 1931 sekä 5. paikallisen rajantarkistuskomitean suomalaisen valtuuskunnan jäsenenä vuosina 1928 - 1935. Petsamon kunnan palolautakunnan puheenjohtajana hän toimi vuosina 1933 – 1934.
Amoc

Ura

Amocin kappale "Val moonâm taan čoođâ" eli "Viel’ meen tämän läpi" oli ensimmäinen inarinsaamenkielinen rap-kappale. Taiteilijanimi Amoc tulee sanoista "Anal master of ceremony" eli "Anaaliseremoniamestari". Amok on myös kansainvälinen käsite, joka tarkoittaa aggressiivista hulluutta ja suurta koettelemusta.
Amoc aloitti uransa räppäämällä suomeksi vuonna 1997, mutta siirtyi myöhemmin inarinsaameen. Amoc on tehnyt yhteistyötä Hannibalin & Sopan, Ezkimon ja muiden lappilaisten rap-artistien kanssa. Nykyään hän kuuluu Guerra Norte -ryhmään ja tekee musiikkia Muinaiset-ryhmässä. Amoc esiintyy lähinnä Pohjois-Suomessa ja Norjassa.
Amocin ensisingle "Šaali" ilmestyi joulukuussa 2006. Amocilta ilmestyi saamelaisten kansallispäivänä 6. helmikuuta  2007 debyyttialbumi, jonka julkaisi Tuupa Records ja kustantaa Anarâškielâ servi. Pitkäsoitolla on mukana myös mm. Wimme.  
Amocin kanssa voi nykyään nähdä Ružžen, joka myös räppää inarinsaameksi. Ružže on myös mukana Amocin esikoisalbumilla Amok-kaččâmilla "Omo sist" -kappaleella. 
21.9.2018 ilmestyi uusi single nimeltä "Čuđeh", joka on Amocin ja Niki Rasmuksen yhteistyön tuloksena tehty elokuvallinen horrorcore-teos. Kappaleessa laulaa mukana myös Heidi Gauriloff. Kappale kertoo čuđeista, jotka muinoin ryöväsivät ja rettelöivät saamenmaassa. 
Amoc  räppää satunnaisesti myös suomen kielellä ja suomeksi räpätessään hän käyttää taiteilijanimeä Moottorisaha.
Myös Amocin isä Matti Morottaja ja isoveli Petter Morottaja toimivat molemmat inarinsaamen kielen hyväksi.
Aleksandriini

Aleksandriini on ranskalainen runomitta, jota käytettiin ensimmäistä kertaa Aleksanderin laulussa noin vuonna 1180. Aleksandriini sisältää 12 tai 13 jambista tavua ja tahtilepo on joka kuudennen tahdin jälkeen. Uudemman tietolähteen perusteella runomittaa käytettiin ensimmäisen kerran niin sanotuissa Aleksanterin lauluissa. Aleksandiriini oli hyvin suosittu runomitta Ranskassa 1600-luvulta lähtien. Nykyään aleksandiriinia käyttää muun muassa Guy Goffette. Suomessa sitä on käyttänyt muun muassa Otto Manninen.
Lemmetty (Vesilahti)

Maantietoa

Järvi on 750 metriä pitkä, 400 metriä leveä ja sen pinta-ala on 14 hehtaaria. Se sijaitsee korkeiden kallioisten mäkien välissä. Järveen laskee kaksi lyhyttä suo-ojaa etelästä. Järven laskuoja lähtee koillispäästä ja yhtyy heti suo-ojiin, joiden vedet on johdettu Havatojaan. Vesi vaihtuu järvessä valuma-alueen suppeudesta johtuen hitaasti ja veden laskennallinen viipymä järvessä on 2,5 vuotta. Järven rantaviivan pituus on 2,0 kilometriä. Vain järven pohjois- ja etelärannoilla on suota ja itärannoilla kalliopinta sijaitsee kahdessa kohdassa lähellä rantaa. Rantaan on rakennettu 15 vapa-ajan asuntoa, joille johtaa tiet Narvan ja Punkalaitumen yhdistävältä yhdystieltä 2986.

Vedenlaatu

Järven vedenlaatua on tutkittu vuosina 1978, 1989 ja 2002. Vedenväri on olematon, johtuen valuma-alueella olevan humuksen pienestä määrästä. Samalla kun vesi on kirkasta, saavutetaan näkösyvyydeksi 2,1–3,8 metriä. Veden happamuustaso on neutraali ja se on jopa kohonnut happosateiden vähennyttyä. Järven puskurikyky happamoitumista vastaan on tyydyttävä. Korkeiden kallioiden antama tuulensuoja ja järven syvyys yhdessä aiheuttavat sen, että lämpötilakerrostuminen ei aina purkaudu täysin kevään ja syksyn täyskierron aikana. Vaikka järven happitilanne on hyvä, saattaa alusveteen jäädä vanhaa vettä ja happikato pohjan lähellä voi johtua siitä. Hapettomuudesta johtuva sisäinen kuormitus ei kuitenkaan ehdi käynnistymään kuin nimeksi. Järven ravinnepitoisuudet ovat luonnontilaisen järven tasolla ja järvi luokitellaan karuksi järveksi. Järven virkistysluokka on erinomainen ja veden laatuluokka on myös erinomainen. Järven tila on pysynyt melko vakaana.

Historiaa

Vielä 1700-luvun alkupuolella Lemmetyn lähellä on kasvanut iso monihaarainen koivu, jossa kansanperinteen mukaan asui henkiolento Lemmes. Ihmiset toivat puulle uhrilahjoja, jotta heidän avioliittonsa olisivat onnellisia.
Lemmetty on vuoden 1959 peruskartassa autio metsäjärvi, joka seuravassa peruskartassa vuodelta 1980 on saanut koillispäähän tien. Tie haarautuu kulkemaan sekä järven länsi- että itäpuolelle. Rannoille on siihen mennessä rakennettu kuusi vapaa-ajan asuntoa. Vuonna 1993 julkaistussa kartassa asuntoja on jo 11 ja eteläpäähän on rakennetty uusi tie.
Sarah (laulaja)

Sarah Skaalum Jørgensen (s. 6. heinäkuuta 1995) on tanskalainen laulaja. Hän voitti Tanskan X Factor -kilpailun vuonna 2011. Hän ilmoitti kilpailun aikana olevansa lesbo. Sarahin ensimmäinen single oli "Okay". Hän pääsi debyyttialbumillaan (Hjerteskud, 2011) listaykköseksi.
Sarah varttui Herlevissä. Hänellä on pikkuveli ja -sisko.
Laura Mvula

Laura Mvula (o. s. Douglas, s. 23. huhtikuuta 1986) on brittiläinen soullaulaja ja -lauluntekijä. Birminghamista kotoisin olevan Mvulan esikoisalbumi Sing to the Moon julkaistiin maaliskuussa 2013. Lokakuussa 2015 Mvula antoi loppuunmyydyn konsertin UMOn ja Helsingin kaupunginorkesterin solistina Musiikkitalossa.
Helsingin Sanomien Ilkka Mattila kutsui Laura Mvulan omintakeista musiikkityyliä ”taidesouliksi”. Paul Lester käytti The Guardian -lehdessä termiä ”gospeldelia”, ilmeisesti sanoista gospel ja psykedelia. Mvula mainitsee musiikillisiksi vaikuttajikseen artistit Jill Scott, Erykah Badu ja Lauryn Hill.

Elämä ja ura

Mvula varttui Birminghamin Selly Park- ja Kings Heath -lähiöissä kolmilapsisen perheen esikoisena. Hänen äitinsä on kotoisin Karibianmeren Saint Kittsin saarelta ja isä Jamaikalta. Mvula ihaili tyttöyhtye Eternalia ja liittyi vuonna 2005 tätinsä perustamaan Black Voices -nimiseen a cappella -yhtyeeseen. Vuonna 2008 Mvula muodosti jazzia ja neo-soulia yhdistävän yhtyeen nimeltä Judyshouse, jossa hän toimi laulusolistina ja laulujen kirjoittajana. Vuonna 2009 Mvulasta tuli Lichfield Community Gospel Choirin johtaja.
Mvula opiskeli Birminghamin konservatoriossa ja säveltämistä Birminghamin yliopistossa. Toimiessaan yläkoulun sijaisopettajana hän alkoi vapaa-aikanaan kirjoittaa lauluja tietokoneella. Hän koosti niistä demotallenteen, josta musiikkituottaja Steve Brown innostui ja ohjasi Laura Mvulan manageri Kwame Kwaten asiakkaaksi.
Mvula solmi levytyssopimuksen Sonyn RCA-levymerkin kanssa ja julkaisi EP-levyn She marraskuussa 2012. Sitä seurasi maaliskuussa 2013 Steve Brownin tuottama esikoisalbumi Sing to the Moon, joka nousi Britannian albumilistan yhdeksänneksi. Ennen albumia julkaistiin single ”Green Garden”, joka on kunnianosoitus Mvulan kotilähiölle Kings Heathille.
Vuonna 2012 Mvula oli ehdolla BRIT Awards -gaalan kriitikkopalkinnon saajaksi. Seuraavana vuonna hän sijoittui neljänneksi BBC:n Sound of 2013 -äänestyksessä. Lokakuussa 2013 Mvula voitti parhaan naisesiintyjän ja parhaan R&B- ja soulartistin palkinnot MOBO Awards -gaalassa.
Helmikuussa 2013 Mvula esiintyi ensi kertaa televisiossa BBC One -kanavan The Graham Norton Show'ssa kappaleella ”Green Garden”.
Lauri Vuorela

Lauri Antero Vuorela (27. helmikuuta 1913 Kuopio – 11. joulukuuta 1999 Helsinki) oli professori ja Ilmatieteen laitoksen ylijohtaja 1971–1979.  
Lauri Vuorelan vanhemmat olivat sokeainkoulun johtaja Gustaf Adolf Vuorela (e. Vikman) ja Aino Maria Rossi. Vuorela tuli ylioppilaaksi Kuopion suomalaisesta lyseosta 1932 ja kouluttautui radiosähköttäjäksi. Kansainvälisen sähköttäjätutkinnon II luokan hän suoritti 1933 ja I luokan 1935. Toimiessaan sähköttäjänä kauppalaivastossa hän kiinnostui jo ensimmäisellä matkallaan trooppisista sääilmiöistä ja alkoi opiskella meteorologiaa Helsingin yliopistossa 1935. Sodissa meteorologina toiminut Vuorela valmistui filosofian kandidaatiksi 1945. Opiskeluaikanaan hän tutustui Vilho Väisälään ja osallistui tämän radiosondiprojektiin. Väisälän ja Erik Palménin kanssa hän osallistui kesällä 1939 meteorologiselle tutkimusmatkalle Atlantin trooppisille vesille. Hän tutki trooppisia sääilmiöitä Ruotsin metrologis-hydrologisessa instituutissa 1946–1950 ja väitteli niistä 1951. Jo vuotta aiemmin hän oli tullut tämän aiheen tutkimusassistentiksi Palménille Suomen Akatemiaan, jossa hän tutki myös numeerista sään ennustamista. 1958 Vuorelasta tuli  meteorologian professori Helsingin yliopistoon. 
Kesäkuun alusta 1971 Vuorela nimitettiin Ilmatieteen laitoksen ylijohtajaksi, kun edellinen johtajan nimikkeellä toiminut Matti Franssila jäi eläkkeelle oltuaan laitoksen johtaja aina vuodesta 1953 asti. Ilmatieteen laitos uudistui merkittävästi Vuorelan aikana, mukaan lukien tietokonejärjestelmien hyödyntäminen ja kansainvälinen yhteistyö muun muassa Keskipitkien sääennustusten Euroopan keskuksen ECMWF:n kanssa, jonka puheenjohtaja hän oli 1977–1979. Vuorela toimi aktiivisesti alansa tutkimuksen piirissä, mukaan lukien Geophysica -lehden päätoimittajan työ vuodesta 1960, Suomalaisen Tiedeakatemian yleissihteerin tehtävät 1970–1984 ja useat alan toimikunnat. Hän oli myös Vaisala Oy:n hallituksessa vuodesta 1963. Vuorelan seuraaja Ilmatieteen laitoksen ylijohtajana (1980–2002, vuodesta 1989 pääjohtaja) oli Erkki Jatila. 
Vuorelan puoliso vuodesta 1943 oli Aino Sofia Laksi (e. Lax, s. 1913).
Rudolf Kjellén

Johan Rudolf Kjellén (13. kesäkuuta 1864 Torsö − 14. marraskuuta 1922 Uppsala) oli ruotsalainen valtiotieteilijä ja poliitikko, joka otti ensimmäisenä käyttöön käsitteen "geopolitiikka". Kjellénin työ sai vaikutteita saksalaisen maantieteilijän, Friedrich Ratzelin ajattelusta.
Kjellénin mukaan valtio on itsenäisesti toimiva maantieteellinen organismi, joka ei ole riippuvainen yksityisten jäsentensä tahdosta. Hänen tärkeimpänä geopoliittisena teoksenaan pidetään kirjaa Valtio elinmuotona (Staten som livsform), joka julkaistiin vuonna 1916 (suom. 1919).
Kjellén oli konservatiivipoliitikko, joka oli Ruotsin valtiopäivien toisen kamarin jäsen vuosina 1905–1908 ja ensimmäisen kamarin 1911–1917.