google/wiki40b huggingface dataset:
Janne Suni

Janne Suni on suomalainen taiteilijanimellä Tempest tunnettu chiptune-muusikko ja demoryhmä Fairlightin jäsen. Suni tunnetaan parhaiten kappalestaan Acidjazzed Evening, joka voitti vuonna 2000 demotapahtuma Assemblyssa oldskool-sävellysten sarjan. Vuonna 2005 hiphop-tuottaja Timbaland julkaisi Music Televisionille soittoääneksi tekemänsä kappaleen Block Party. Kappale on lähes identtinen Sunin Acidjazzed Eveningin kanssa. Seuraavana vuonna Timbaland tuotti Nelly Furtadon kappaleen Do It, joka pohjautui Block Party -soittoääneen. Suni ja Timbaland ovat päässeet asiassa sovintoon. Sovinnon sisältöä ei ole paljastettu.
Huutomerkki (kirjasarja)

Huutomerkki oli kustannusyhtiö Tammen vuosina 1968–1983 sekä 2008–2010 julkaisema kirjasarja. Se sisälsi yhteiskunnallisia pamfletteja, joita julkaistiin yhteensä 99. Kirjoittajina toimi eri alojen vaikuttajia Suomesta ja ulkomailta.

Historia

Aloitteen pamflettisarjasta tekivät Sadankomiteassa vaikuttaneet Ilkka Taipale ja Kalevi Suomela, jotka itse toimittivat järjestön kustantamaa Ydin-lehteä. Huutomerkin esikuvana olivat Ruotsissa ja Norjassa julkaistut useat vastaavat kirjasarjat. Taipale ja Suomela ottivat yhteyttä kustannusyhtiö Tammen johtajaan Jarl Hellemanniin ja keväällä 1968 yhtiön johtokunta teki päätöksen Huutomerkki-sarjan julkaisusta. Sen toimituskunnan muodostivat alussa lähinnä Taipale ja Suomela sekä myöhemmin muun muassa Pekka Peltola ja Erkki Rantala.  
Ensimmäinen Huutomerkki-sarjan kirja oli vuonna 1968 ilmestynyt Jaakko Okkerin toimittama Praha 21.8.1968, joka käsitteli kriittisesti Neuvostoliiton johtamien Varsovan liiton maiden tekemää Tšekkoslovakian miehitystä. Vuosina 1968–1983 julkaistiin 92 kirjaa, joista suosituimmat olivat 1969 ilmestynyt teologi Terho Pursiaisen Uusin testamentti sekä Pekka Gronowin Laulukirja vuodelta 1973. Pursiaisen teoksesta otettiin kahden vuoden aikana seitsemän painosta ja sitä myytiin yhteensä 21 600 kappaletta, Gronowin kirjaa puolestaan myytiin 10 000 kappaletta. Pursiaisen kirja aiheutti näkemyksillään suurta kohua ja sen kirjoittajasta tehtiin jopa valitus tuomiokapitulille ja oikeuskanslerille.

2000-luvun julkaisut

Huutomerkki-sarjan julkaisu aloitettiin uudelleen 25 vuoden tauon jälkeen vuonna 2008, jolloin ensimmäisenä ilmestyi Yleisradion taloustoimittajan Seppo Konttisen pamfletti Salainen pankkituki. Sarjan viimeinen kirja julkaisiin 2010. Syyksi lopettamiselle Tammi kertoi, etteivät Huutomerkki-sarjan teokset tavoittaneet tarpeeksi lukijoita. WSOY toi samaan aikaan markkinoille oman Barrikadi-sarjansa, joka oli tarkoitettu Huutomerkin kilpailijaksi. Myös sen julkaisu lopettiin vuonna 2011.
Aeroflotin lento 411

Tapahtumat

Lento 411 lähti lentoon Šeremetjevon lentoasemalta kello 0.31. Lennolla oli matkustajana 75 aikusta ja viisi lasta. Matkustajista 46 oli Neuvostoliitosta, 21 Sierra Leonesta, viisi Itä-Saksasta, kaksi Itävallasta ja Senegalista ja yksi Irlannista, Intiasta, Puolasta ja Kap Verdeltä. Koneella oli lentoonlähdön hetkellä nopeutta 310 km/h.
Kahdeksan sekuntia nousun jälkeen moottorin numero 1 palohälytys aktivoitui. Toimintaohjeiden mukaisesti miehistö sammutti moottorin ja käynnisti moottorin palonsammuttimen. He ilmoittivat palosta lennonjohtoon kello 0.31.50, jolloin kone lensi 50 metrin korkeudella ja 320 km/h nopeudella. Moottorin sammuttamisen jälkeen koneen nousunopeus laski 9 m/s:sta 4 m/s:iin. 30 sekuntia ensimmäisen moottorin sammuttamisen jälkeen miehistö sammutti myös moottorin numero 2, sillä siitä tuli niin ikään palohälytys. Lentokorkeus oli tällöin 160 metriä ja nopeus edelleen 320 km/h.
Kello 0.32.27 miehistö ilmoitti lennonjohdolle palaavansa takaisin. Lento alkoi hiljalleen vajota alemmas, sillä kahden moottorin neljästä ollessa sammutettuna ja koneen ollessa lähellä maksimipainoa vaakalento ei ollut mahdollista. Tilannetta hankaloitti se, että oli yö, ja ympäröivä alue oli tiheästi asuttua. Niinpä pakkolaskupaikan etsiminen oli vaikeaa. Lisäksi Il-62:n tarkistuslistoissa ei ollut toimintaohjeita tilanteeseen, jossa kaksi moottoria sammuu lentoonlähdön jälkeen.
Toisen moottorin sammuttamisen jälkeen miehistö alkoi kääntää konetta oikealle. Se alkoi vajota alaspäin 0,5–0,9 m/s:n nopeudella, mistä näkyy miehistön pyrkimys säilyttää korkeus, mutta sen seurauksena lentonopeus alkoi laskea. Käännöksen jälkeen konetta käännettiin vasemmalle, jotta saataisiin suunta takaisin kiitotielle. Kone oli menettänyt korkeutta jo 75 metriä, ja sen nopeus oli hyvin lähellä pienintä turvallista nopeutta. Kone oli niin matalalla, ettei miehistö saanut lisättyä nopeutta laskemalla korkeutta. Hidastuminen jatkui, kunnes kone sakkasi 75 metrin korkeudella maanpinnasta. Kone kallistui 70 astetta vasemmalle, sen nokka laski 20 astetta alaspäin ja se alkoi syöksyä alaspäin 25 m/s:n vajoamisnopeudella.
Kone syöksyi soiseen metsään lähellä Mendelejevon kylää. Romua levisi 180×45 metrin alueelle. Onnettomuudessa kuoli heti 79 matkustajaa ja kaikki kymmenen miehistön jäsentä. Ainoa selviytynyt oli Sierra Leonen kansalainen, joka opiskeli lääketiedettä Kiovassa. Hän menehtyi vammoihinsa sairaalassa illalla 8. heinäkuuta.

Syyt

Tutkinnassa todettiin palohälytysten olleen virheellisiä, vaikka maahansyöksyssä pahoin tuhoutunutta hälytysjärjestelmää ei pystyttykään analysoimaan tarkasti. Hälytysten syyksi arveltiin haljennutta ilmastointijärjestelmän kuumailmaputkea, joka puhalsi kuumaa ilmaa sensoreille.
Viuha

Viuha on asuinalue Voipaalan kylässä Sääksmäellä, Valkeakosken eteläpuolella.

Historia

Viuhaa ruvettiin rakentamaan 1940-luvulla siirtolaisasutuksen pohjalta karjalaisille. Toisaalta sinne rakennettiin myös työväelle rintamamiestaloja. Suurin osa Viuhan taloista on rakennettu 1940- ja 1950-luvuilla. Vuonna 1973 kuntaliitoksen myötä Viuha siirtyi Sääksmäestä osaksi Valkeakoskea.

Asuinalue

Koko Viuha on rakennettu kahden tien, Viuhantien ja Helmuntien varteen. Ennen myös Helmuntie oli nimeltään Viuhantie. Kylä sijaitsee luonnonläheisellä alueella, missä kasvaa paljon koivuja. Alue on varsin kosteaa ja siellä onkin pieni järvi, Viuhanjärvi, joka laskee Vallonjokea pitkin Vanajaveteen. Maaperä on etupäässä savimaata. Asuinalue sijaitsee noin neljän kilometrin päässä Valkeakosken keskustasta.
Marco Mäkinen

Marco Timo Mäkinen (s. 11. helmikuuta 1965 Helsinki) on suomalainen yritysjohtaja, joka tunnetaan työstään mainostoimistoalalla. Hän on työskennellyt vuodesta 2013 lähtien TBWA\Helsinki-mainostoimiston varatoimitusjohtajana.
Mäkinen on työskennellyt aiemmin toimitusjohtajana AMG Helsingissä (1997–1999), Ego Taivas Medialabissa (1999–2000), SEK & Greyssä (2007–2012) ja TBWA\Helsingissä (2012–2013) sekä strategiajohtajana TBWA\PHS Helsingissä (2000–2005) ja SEK-ryhmässä (2005–2007). Lisäksi Mäkinen on vuodesta 2012 lähtien kuulunut Vallila Interiorin hallitukseen.
Mäkinen valmistui vuonna 1990 filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta pääaineenaan estetiikka. Hän on suorittanut lisäksi Helsingin kauppakorkeakoulun eMBA-koulutusohjelman vuonna 1991.
Mäkinen on ralliautoilija Timo Mäkisen poika.
Ihokeliakia

Ihokeliakia (Dermatitis herpetiformis) on viljojen aiheuttama elinikäinen sairaus ja keliakian muoto. Se kuuluu ihon rakkulatauteihin. Ihokeliakia eroaa tavanomaisesta keliakiasta siten, että se ei oireile tavanomaisen keliakian tavoin vatsassa vaan iholla pienirakkulaisena ihottumana.  Suomessa ihokeliakiaa sairastaa noin 5 000 ihmistä. Ihokeliakian esiintyvyys on Suomessa yleisintä maailmassa. Tauti alkaa tavallisesti 20-40 vuoden iässä. Ihokeliakia on miehillä yleisempi kuin naisilla.

Patogeneesi

Ihokeliakia esiintyy usein yhdessä suolistokeliakian kanssa. Geneettisesti alttiilla henkilöillä kehittyy IgA-luokan vasta-aineita ravinnon gluteenia vastaan. Vasta-aineet ristireagoivat dermoepidermaalisten solujen retikuliinin kanssa. Retikuliini on osa dermoepidermaalisten solujen ankkurifibrillejä, joilla ne kiinnittyvät ihon tyvikalvoon. Vasta-aine-retikuliini -ristireagoinnin seurauksena ihoon ilmaantuu subepidermaalisia rakkuloita.

Oireet

Ihokeliakian tärkeimmät oireet ovat kutina ja noin 2-6 millimetriä läpimitaltaan olevat nesterakkulat pääasiassa kyynärpäissä, polvissa ja pakaroissa. Rakkulat rikkoutuvat niitä raapiessa, ja sen takia ihokeliakiaa diagnosoitaessa ei aina huomatakaan rakkuloita vaan niiden raapimisesta aiheutuneet raapimajäljet. Toisinaan ihokeliakiassa on myös herpesrakkuloita muistuttavia rakkuloita suun alueella.

Diagnoosi ja hoito

Ihokeliakia todetaan ottamalla terveen näköiseltä iholta yksi ihokoepala. Usein ihokeliakian diagnosoimisen yhteydessä otetaan koepala myös ohutsuolesta, koska monella ihokeliaakikolla on muutoksia myös suolistossa. Noin neljällä viidesosalla ihokeliaakikoista vasta-aineita on myös veressä.
1970-luvulla huomattiin, että ihokeliakian hoitona on tavanomaisen keliakian tavoin elinikäinen gluteeniton ruokavalio, jonka vaikutus alkaa näkyä muutaman kuukauden kuluttua ruokavaliohoidon aloittamisesta. Tauti pysyy oireettomana tai lähes oireettomana ruokavaliohoidolla.

Nimi

Ihokeliakia kulki aluksi, noin sata vuotta sitten nimellä Bullous skin disease. Suomessa ihokeliakiaa kutsuttiin aluksi rokahdusihottumaksi, ja toinen harvoin käytetty synonyymi ihokeliakialle on Duhringin tauti. Vasta 1990-luvulla professori Jarmo Visakorpi ehdotti uudeksi nimeksi ihokeliakiaa.

Kuuluisia sairastuneita

Ranskan vallankumousjohtajan Jean-Paul Marat'n epäillään sairastaneen ihokelakiaa, joka pakotti hänet viettämään suurimman osan ajastaan yrttikylvyissä.
Aitjärvi (Pertunmaa)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 146 hehtaaria eli 1,5 neliökilometriä, se on 2,0 kilometriä pitkä ja 1,6 kilometriä leveä. Järvellä on kartan mukaan 7 saarta.  Sen rantaviivan pituus on 9,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Seppälänjoen valuma-alueeseen (14.175) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 102,4 metriä mpy.
Soane Patita Paini Mafi

Soane Patita Paini Mafi (s. 19. joulukuuta 1961 Nukuʻalofa) on tongalainen roomalaiskatolinen piispa ja kardinaali. Hänet vihki papiksi Tongan hiippakuntaan Patelisio Punou-Ki-Hihifo Finau 29. kesäkuuta 1991. Hänet nimitettiin Tongan koadjuuttoripiispaksi 28. kesäkuuta 2007, ja piispaksi vihkiminen seurasi 4. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Soane Lilo Foliaki, jota avustivat Alapati Lui Mataeliga ja Petero Mataca. Hänet ylennettiin kardinaaliksi vuonna 2015. 
18. huhtikuuta 2008 Mafista tuli Tongan piispa. Hänen edeltäjänsä oli Foliaki.
Jarl Axel Wasastjerna

Jarl Axel Wasastjerna (18. marraskuuta 1896 Helsinki – 15. lokakuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen fyysikko. Tieteellisen uransa jälkeen hän työskenteli teollisuuden piirissä ja sai tekniikan kunniatohtorin arvon 1949 ja vuorineuvoksen arvonimen 1957.
J. A. Wasastjerna oli Helsingin yliopiston sovelletun fysiikan professori 1925–1946, Suomen Tukholman-lähettiläs 1940–1943, Yhdistyneet Villatehtaat Oy:n toimitusjohtaja 1948–1954, Pohjoismaiden Yhdyspankin hallintoneuvoston puheenjohtaja 1944–1951 ja Tampellan johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1944.
Tieteellisen uransa aikana Wasastjerna tutki liuosten optisia ominaisuuksia ja ionitilaa. Hän myös määritteli Planckin vakion h.
B. F. Skinner

Opinnot ja ura

Skinner opiskeli ensin englannin kieltä ja suoritti alemman korkeakoulututkinnon yksityisessä Hamilton Collegessa (BA 1926). Hän jatkoi jonkin ajan kuluttua Harvardin yliopistoon, josta valmistui psykologia pääaineenaan nopeassa vauhdissa ensin maisteriksi ja sitten tohtoriksi (MA 1930; PhD 1931).
Skinner loi niin sanotun välineellisen ehdollistumisen teorian eläinkokeiden pohjalta. Tutkimuksissaan Skinner pyrki muokkaamaan koe-eläinten jo olemassa olevia käyttäytymismuotoja ehdollistamisen avulla. Keskeisellä sijalla Skinnerin operantin ehdollistumisen teoriassa on vasteen vahvistaminen myönteisesti (palkitseminen) ja kielteisesti (rankaiseminen). Hänen mukaansa ihmisen toivottuja käyttäytymismuotoja tuli palkita ja ei-toivotuista käyttäytymismuodoista tuli seurata rangaistus. Vahvistamisen välittömyyden periaatteen mukaan palautteen käyttäytymisestä tuli seurata välittömästi.
Häneen merkittävästi vaikuttaneita tieteilijöitä olivat ainakin Ivan Pavlov, Bertrand Russell, John B. Watson ja Edward Thorndike.
Thomas Randle

Thomas Randle (s. 7. huhtikuuta, 1996 Melbourne) on australialainen moottoriurheilija. Randle aloitti uransa Karting-sarjoissa voittaen vuonna 2012 Australian Rotax Nationals ja National Sprint Kart Championship -luokkien mestaruudet. Vuonna 2013 Randle siirtyi Australian Formula Ford -sarjaan saavuttaen kaksi palkintosijaa sijoittuen sarjan seitsemänneksi. Vuonna 2014 Randle jatkoi sarjassa saavuttaen viisi voittoa, kaksi paalupaikkaa ja 12 palkintosijaa voittaen sarjan mestaruuden. Vuonna 2015 Randle siirtyi uuteen Australian Formula 4 -sarjaan saavuttaen seitsemän voittoa, seitsemän paalupaikkaa ja 15 palkintosijaa sijoittuen sarjan loppupisteissä toiseksi. Samana vuonna hän kilpaili Toyota Racing Series -sarjassa sijoittuen sarjan kymmenenneksi. Vuonna 2016 Randle siirtyi Eurooppaan ja kilpaili BRDC Formula 3 -sarjassa. Hän saavutti kauden aikana kaksi voittoa, yhden paalun ja seitsemän palkintosijaa sijoittuen sarjan neljänneksi. Samana vuonna hän kilpailee Formula 3.5 V8 -sarjassa.
Tero Lehtovaara

Tero Heikki Mainio Lehtovaara (19. huhtikuuta 1937 Turku – 29. toukokuuta 2017 Porvoo) oli suomalainen diplomaatti, oppiarvoltaan lainopin kandidaatti. Lehtovaara oli suurlähettiläs muun muassa Havannassa 1983–1987, ulkoasiainministeriön lehdistö- ja kulttuuriosaston apulaisosastopäällikkö 1988–1989 sekä suurlähettiläs Kuwaitissa 1989–1992  ja Abu Dhabissa vuosina 1989–1991 ja ulkoasiainneuvos vuodesta 1992 eläkkeelle jäämiseensä saakka.
Lehtovaara kirjoitti ylioppilaaksi Suomalaisesta normaalilyseosta 1955. Hän valmistui lainopin kandidaatiksi 1960. Lehtovaaran puoliso vuodesta 1960 oli Marjatta o.s. Sallinen. Hänen vanhempansa olivat farmasian tohtori Juuso Mainio Lehtovaara ja farmaseutti Helga Soveig o.s. Allén.
Razumovskin palatsi

Razumovskin palatsi (ven. дворе́ц Разумо́вского, dvorets Razumovskogo) on vuosina 1762–1766 pystytetty rakennusmuistomerkki Pietarin keskustassa Venäjällä. Barokin ja klassismin siirtymävaihetta edustavan rakennuksen ovat suunnitelleet Aleksandr Kokorinov ja Jean-Baptiste Vallin de la Mothe.
Moikajoen rannalla sijaitseva palatsi rakennettiin Ukrainan viimeistä hetmania ja Venäjän tiedeakatemian presidenttiä Kirill Razumovskia varten. Tontin perällä sijaitsevaa päärakennusta reunustavat myöhemmin uudelleen rakennetut siipirakennukset, jotka yhdessä kiviaidan ja joonialaisten pylväiden koristaman pääportin kanssa muodostavat suljetun etupihan. Barokin vaikutus näkyy pyöreissä ikkunoissa, runsaassa veistoskoristelussa, pehmeissä muodoissa ja keskiportiikin yläpuolella kohoavassa korkeassa attikassa. Klassismia edustaa ulospäin vedetty korinttilainen pylväikkö. Samankaltainen pylväikkö koristaa myös rakennuksen takajulkisivua. Sisätilojen alkuperäistä barokkikoristelua on säilynyt vain pääsisäänkäynnin porraskäytävässä. Palatsin yhteyteen kuulunutta muotopuutarhaa on jäljellä sen itäpuolella, jossa Andrei Voronihinin suunnittelema valurauta-aita erottaa sen Kazaninkadusta.
1700-luvun lopussa valtio osti palatsin ja luovutti sen Pietarin löytölastenhuoneelle. 1800-luvulla siinä toimi Nikolain orpolasten instituutti. Nykyään Razumovskin palatsi on vuonna 1918 perustetun Hertzenin pedagogisen yliopiston päärakennus. Rakennuksen edessä on vuonna 1961 pystytetty pedagogi Konstantin Ušinskin muistomerkki.
Palatsin osoite on Moikan rantakatu 48 Nevan valtakadun vieressä. Lähin metroasema on Nevski prospekt.
Tapahtui Vegasissa

Juoni

Elokuva kertoo Jackista ja Joysta, jotka menivät naimisiin Vegasissa hurjan biletysyön jälkeen tuntematta toisiaan. Jack voittaa kolme miljoonaa dollaria Joyn antamalla kolikolla, mutta pariskunta ei pysty jakamaan sitä. Jack yrittää saada Joyta hakemaan avioeroa, jotta pystyisi elämään rikkaana. Lopulta Jack ja Joy ovat oikeasti rakastuneita toisiinsa ja menevät uudestaan naimisiin.
This Note’s for You

Levytys

Levytystä on johtanut Elliot Roberts apunaan Ben Keith, Tim Mulligan ja Frank (Pancho) Sampedro. Albumi on äänitetty Record Plantin rekalla ja äänityspaikat ovat olleet Studio Instrument Rentalsin lava 6 Los Angelesissa, The Omni Kalifornian Oaklandissa ja Redwood Digital San Franciscossa. Albumipakkauksen on suunnitellut Glenn Parsons Design. Kannen valokuvan on ottanut Bob Scott.
Taisteluni (albumi)

Kappaleet

Tekijätiedot ovat järjestyksessä säveltäjä - sanoittaja - sovittaja.

CD-julkaisu

Albumi julkaistiin vuonna 1994 CD:nä yhdessä M. A. Numminen In memoriam -albumin kanssa.
Raiskinlampi (Keuruu)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,3 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Ristajoen valuma-alueella (35.65), jonka Kaijanjoen valuma-alueeseen (35.654) se kuuluu.
Päiväntasaajan Guinean lippu

Päiväntasaajan Guinean lippu on Päiväntasaajan Guinean kansallissymboli vaakunan, moton ja kansallislaulun ohella. Se otettiin käyttöön 21. elokuuta 1979.
Lipun vihreä väri symboloi luonnonvaroja ja maan viidakoita. Sininen merta, joka yhdistää maan saaret mantereeseen. Valkoinen symboloi rauhaa ja punainen taistelua itsenäisyydestä. Lipun keskellä on maan vaakuna
Renato Navarrini

Renato Navarrini (oikealta sukunimeltään Navarini, 18. elokuuta 1892 La Spezia – 20. tammikuuta 1972 Savona) oli italialainen näyttelijä.
Navarrini teki vuodesta 1910 lähtien pitkän uran teatterinäyttelijänä. Hän meni naimisiin näyttelijä Fanny Marchiòn kanssa vuonna 1922, mutta pari erosi muutamaa vuotta myöhemmin. 1930-luvun alusta lähtien Navarrini esitti luonnenäyttelijänä sivuosia lukuisissa elokuvissa, joista merkittävimpiä lienevät Alessandro Blasettin Rautakruunu (1941) ja Vittorio De Sican Milanon ihme (1950). Navarrini työskenteli toisinaan myös televisiossa.
Kolmipyörä

Kolmipyörä on kolmella pyörällä varustettu polkupyörä. Kolmipyörän rakenne helpottaa tasapainoilua ja niitä valmistetaankin pienille lapsille, sekä myös aikuisille. Aikuisen kokoiset mallit on usein suunniteltu vanhempia ihmisiä varten, liikkumisen helpoittamiseksi. Kolmipyörä on usein lasten ensimmäinen pyörä.  Lasten kolmipyörissä polkimet ovat yleensä kiinni etupyörän navassa.
Aasiassa ja Afrikassa käytetään kolmipyöräisiä riksoja ihmisten ja tavaroiden kuljettamiseen.

Kolmipyöräinen moottoripyörä

Kolmipyöräksi voidaan kutsua myös kolmipyöräistä moottoripyörää, joka on Suomessa ajoneuvoluokka Kolmipyörä (L5e). Kolmipyöräisiä moottoripyöriä kutsutaan puhekielessä trikeiksi (engl. trike). Kolmipyöräisten moottoripyörien sylinteritilavuus on suurempi kuin 50 cm³, kun kyseessä on polttomoottori, tai suurin rakenteellinen nopeus on suurempi kuin 45 kilometriä tunnissa. Tätä pienemmät moottoroidut kolmipyörät ovat mopedeja.
Ulkoplaneetta

Ulkoplaneetta on planeetta, joka kiertää Aurinkoa ulommalla radalla kuin Maa, sisäplaneetta vastaavasti sisemmällä radalla.
Ulkoplaneetta on kirkkaimmillaan oppositiossa, toisin sanoen samassa
suunnassa kuin Maa Auringosta katsoen.
Ulkoplaneettoja ovat Mars, Jupiter, Saturnus, Uranus ja Neptunus. Usein mainitaan ulkoplaneettojen kuut omana taivaankappaleryhmänään. Ne ovat enimmäkseen jäästä ja myös kivestä koostuvia, useimmiten kraatterisia, kappaleita.
Ohrid

Historia

Kaupunki perustettiin antiikin aikaan nimellä Lykhnidos. Se sijaitsi Adrian meren sataman Dyrrakhionin (Durrës) ja Bysantin toisiinsa yhdistävän Via Egnatia -tien varrella. Arkeologiset kaivaukset kertovat alueen kääntyneen jo aikaisin kristinuskoon. Lykhnidoksen piispat osallistuivat useisiin ekumeenisiin kokouksiin.
Nimestä ”Ohrid” on ensimmäinen merkintä vuodelta 879. Vuosien 990 ja 1015 välillä Ohrid oli (läntisen) Bulgarian pääkaupunki. Kaupungin yllä kohoaa yhä Samuil-tsaarin linnoitus. Vuosina 990–1018 Ohrid oli Bulgarian patriarkaatin keskus, mutta Bysantin vallattua kaupungin vuonna 1018 patriarkaatti supistui arkkipiispan istuimeksi ja Ohrid asetettiin Konstantinopolin patriarkaatin valvontaan. 
Keskiajalla Ohrid oli tärkeä kulttuurikeskus, ja ajalta on säilynyt useita kirkkoja ja luostareita. Ohridin luostareissa on laadittu uskonnollisia tekstejä 800-luvulta lähtien, jolloin muinaiskirkkoslaavia alettiin kirjoittaa. Siellä vaikutti Pyhä Klement Ohridilainen (830-916, mak. Свети Климент Охридски), joka oli pyhimysten Kyrillos ja Methodios oppilas. Klement Ohridilainen kehitti kyrillistä aakkostoa ja perusti Ohridin Pyhän Panteleimonin luostariin nykyisen Pohjois-Makedonian alueen ensimmäisen luostarikirjaston. Ohridia on pidetty myös kyrillisen kirjaimiston syntypaikkana. 1700-luvulle saakka Ohridin patriarkaatti oli vastuussa suurimmasta osasta balkanin ortodokseja. Lähes kaikki nykyään säilyneet kirkot ovat bysanttilaisten rakentamia, ja loput ovat peräisin lyhyeltä Serbian valtakaudelta keskiajan lopulla. Luostarien ja kirkkojen arkkitehtuurin ja taideaarteiden lisäksi Ohrid on tunnettu tyypillisestä balkanilaisesta kaupunkikuvastaan, joka on verrattavissa muun muassa Albanian Beratin ja Gjirokastërin kaupunkeihin. 
1300-luvun lopussa kaupungin valloittivat osmanit, joiden hallussa alue pysyi vuoteen 1912 asti. Turkkilaisten aiheuttaman paineen vuoksi kaupungin kristitty väestö väheni osmanien valtakauden alussa, ja vuonna 1664 kaupungissa oli vain 142 kristittyä taloa. Tilanne muuttui 1700-luvulla, kun Ohridista tuli kauppakaupunki. Vuosisadan loppupuolella kaupungissa oli noin 5 000 asukasta. 1700- ja 1800-lukujen vaihteessa Ohrid oli muun euroopanpuoleisen Osmanien valtakunnan tavoin levotonta aluetta. Puoli-itsenäiset feodaaliruhtinaat, kuten Mahmud Pasha Bushatlija ja Djeladin Beg hallitsivat Ohridia, eivätkä suostuneet maksamaan veroja keskushallitukselle käyttäen rahat omien armeijoidensa ylläpitoon. 1800-luvun loppuun mennessa Ohridissa oli 2 409 taloa ja 11 900 asukasta, joista 45 prosenttia oli islaminuskoisia.
Pointillismi

Pointillismi eli pistemaalaus tai täplämaalaus on maalaustekniikka, jossa värejä sekoitetaan niin, että kankaalle tehdään pääväreillä lähekkäin pieniä pisteitä, jotka luovat katsottaessa vaikutelman sekoittuneesta väristä. Muissa tekniikoissa värit sekoitetaan paletilla. Television ja tietokoneen näytöt toimivat samalla tavalla luodessaan kaikki värit punaisten, sinisten ja vihreiden pisteiden yhdistelmistä.
Pointillismi oli neoimpressionistien käyttämä tekniikka. Pointillismin keksijänä pidetään Georges Seurat’ta.  Muita tunnettuja pointillisteja olivat Paul Signac ja belgialais-englantilainen, Suomessakin vaikuttanut Alfred William Finch.
Miikka Mielty

Kilpailu-ura

Miikka Mielty osallistui rallisarja F-Cupiin ensimmäisen kerran vuonna 2010. Hän keräsi sarjapisteitä kuudesta mahdollisesta osakilpailusta vain kolmesta ja sijoittui loppupisteissä yhdenneksitoista. Kauden paras sijoitus oli toukokuisessa Uusikaupunki Rallissa saavutettu B-juniorien 3. sija.
Yhden välivuoden jälkeen Mielty palasi F-Cupin pariin vuonna 2012 nyt A-juniorina. Mielty saavutti uran ainoaksi jääneen voittonsa heti kauden avauksena Raision seudulla ajetussa Plus Katsastus-rallissa. Loppukausi ei kuitenkaan sujunut yhtä hyvin, joten sarjan loppupisteissä Mieltyn oli tyytyminen sijaan 15.
F-Cup kausi 2013 käynnistyi Mieltyn osalta varsin lupaavasti. Vaikka hän jättikin sarjan avausosakilpailun Mäntsälässä ajamatta, oli hän seuraavissa osakilpailussa Jämsässä ja Lahdessa kummassakin kolmas. Valitettavasti enempää osakilpailuja Mielty ei koskaan päässyt ajamaan, joten kauden 2013 sarjapisteissä Mielty jäi sijalle 19.
Mieltyn autona oli koko hänen uransa ajan takavetoinen f-ryhmäläinen 1600cc-moottorilla varustettu Toyota Corolla GT. Korkealta ja kovaa kiertävä takavetoauto yhdistettynä Mieltyn räväkkään ajotyyliin saavutti nopeasti yleisön suosion. Mielty kertoi tv-haastatteluissa useasti päällä olevan ns. full attackin ja samainen termi vakiintui Miikka Mieltyn lempinimeksi rallipiireissä. Vaikka Mielty oli nopea kuljettaja hänen räväkät otteensa vaativat veronsa ja kilpailut jäivätkin usein kesken ulosajojen tai tekniikkarikkojen myötä.