google/wiki40b huggingface dataset:
Itse ilkimys

Juoni

Gru on tunnettu superrikollinen, joka asuu rauhallisessa kaupungissa lähiössä ystävänsä Tohtori Nefarion ja pienten keltaisten kätyriensä kanssa. Kun Gru kuulee, että joku on ryöstänyt Gizan Suuren Pyramidin, hän päättää panna paremmaksi ryöstämällä Kuun kutistamalla sen ja sitten pyytää lunnaita. Hän saa epäonnekseen kilpailijaksi uuden nuoren superrikollisen Vektorin, joka ryösti pyramidin. Vektori aikoo lyödä Grun laudalta ryöstämällä Kuun itse. Voittaakseen Vektorin Gru adoptoi kolme orpotyttöä hämätäkseen tätä, jotta hän saa ryöstettyä Vektorilta kutistajan, jota tarvitaan Kuun ryöstämiseen. Gru tulee aluksi kehnosti toimeen tyttöjen kanssa, mutta ajan myötä hän alkaa pehmetä tytöille.
Munuais- ja maksaliitto

Munuais- ja maksaliitto ry (ruots. Njur- och leverförbundet rf), aiemmin pelkkä Munuaistautiliitto (Njursjukdomsförbundet), on suomalainen kansanterveys- ja potilasjärjestö. Se perustettiin vuonna 1970. Liiton työ tähtää sekä sairauksien ennaltaehkäisyyn että niiden hoidon edistämiseen.
Liitolla on 19 jäsenyhdistystä ja noin 6 000 jäsentä ympäri maata. Se perusti Munuaissäätiön, ja toimintaan kuuluu myös Suomen munuaistautirekisteri.
HMS Surly (1894)

Palvelus

Alus palveli kotivesillä. Sen savuhormit pidennettiin joko vuonna 1901 tai 1902. Alusta käytettiin öljypolttoisten kattiloiden koealustana. Se palveli ensimmäisessä maailmansodassa, jonka päätyttya se myytiin 23. maaliskuuta 1920 romutettavaksi Wardille Milford Haveniin.
Indefatigable-luokka (taisteluristeilijä)

Taustaa

Lukuisa joukko erilaisia raskaita risteilijöitä oli suunniteltu vuoden 1906 laivastosuunnitelmassa. Näitä oli muun muassa X4 22 500 tonnin alukset, joissa olisi 11 tuuman panssarointi ja nopeus 25 solmua. Lopulta laivastosuunnitelma käsitti ainoastaan kolme Dreadnought-tyyppistä alusta. Vuosien 1907-1908 laivastosuunnitelmaan kirjatut suunnitelmat käsittivät 18 100-21 400 tonnin aluksia, mutta taistelulaivat saivat noinakin vuosina päähuomion ja taisteluristeilijöitä ei tilattu.

Tilaus ja suunnittelu

Indefatigable-luokka tilattiin vuosien 1908-1909 laivastosuunnitelman pohjalta ja alusluokan suunnittelutyö aloitettiin maaliskuussa 1908 ja lopulliset piirustukset hyväksyttiin marraskuussa. Luokka oli lopulta lähinnä parannettu Invincible-luokka, missä kokoa kasvatettiin, suojaa parannettiin sekä muutettiin pääaseistuksen sijaintia. Aluksen toimintasädettä parannettiin.
Kaikkien 12 tuuman tykkitornien täyslaidallisen mahdollistamiseksi aluksen pituutta lisättiin. Alukset olivat kuitenkin 1 000 tonnia kevyempiä kuin saman suunnittelukauden aikana tilattu taistelulaiva HMS Neptune.

Suoja

Alusten kyljissä oli 102-152 millimetrin panssarivyö ja sen kansi oli 38-64 millimetriä paksu. Alusten tykkiasemat sekä tornit oli suojattu 178 millimetrin panssareilla. Sen tulenjohtotornin suojana oli 102-254 millimetriä terästä. Aluksen sisäiset vedenpitävät seinämät olivat 64 millimetriä.
Zona Franca

Zona Franca ([ˈzonə ˈfɾaŋkə], kutsutaan myös nimellä: Polígon Industrial de la Zona Franca) on logistiikkakeskus ja teollisuusalue Sants-Montjuïcin alueella, Barcelonassa, Kataloniassa, Espanjassa. Mainittavia kohteita ympäristössä ovat tie C-31, La Marina de Sants (Barcelona), El Prat de Llobregat ja L'Hospitalet de Llobregat. Alue sijaitsee liikenteen ja kaupankäynnin kannalta tarkeässä paikassa, Barcelonan sataman ja Barcelonan lentoaseman välissä.
Rakenteilla oleva Barcelonan metron yhdeksäs linja liittää Zona Francan alueen ja lentoaseman muuhun metropolialueeseen. Valmistuttuaan se on Euroopan pisin automaattinen metrolinja.

Tärkeimpiä teollisuuslaitoksia

Vuonna 1953 alueella aloitti toimintansa  SEATin autotehdas. SEATin liityttyä osaksi saksalaista Volkswagen Groupia tehdas siirtyi valmistamaan prässeillä autokorin metalliosia. Tehdas työllistää noin 1 200 henkilöä.
Alueella sijaitsee myös Nissanin autotehdas, jossa valmistetaan Nissan Pathfinder- ja Nissan Primastar -ajoneuvoja.
Marty Feldman

Martin Alan ”Marty” Feldman (8. heinäkuuta 1934 East End, Lontoo – 2. joulukuuta 1982 México) oli brittiläinen näyttelijä, koomikko, käsikirjoittaja ja ohjaaja. Feldmanin ulkonäölle tunnusomainen piirre olivat voimakkaasti ulkonevat silmät – tämä johtui Basedowin taudista. Feldmanin vanhemmat olivat juutalaisia, jotka olivat muuttaneet Ukrainan Kiovasta Isoon-Britanniaan.
Feldman kuoli Meksikossa 48-vuotiaana sydänkohtaukseen filmatessaan Kapteeni Keltapartaa. Hän oli ketjupolttaja ja joi paljon kahvia päivittäin. Yhdessä stressin kanssa tämä saattoi johtaa ennenaikaiseen kuolemaan.
Joonas Tolvanen

Teokset

Tolvanen Joonas: Soturimunkin oppipoika - aikani kung-fu-temppelissä. Atena, 2017. ISBN 978-952-300-348-4.
Yhdystie 2042

2042Yhdystie 2042 on tie joka kulkee Aurasta Tortinmäkeen. Tien pituus on 9 kilometriä.

Tien kulku

Tie alkaa E63:n ja Valtatie 9:n risteyksestä Auran Kuovista josta tie ensi alkuun kulkee noin puoli kilometriä länteen päin ohittaen Kuovin asutusalueen sen eteläpuolelta jonka jälkeen tie ylittää Kantatie 41:n risteyksen, sen jälkeen tie jatkuu melko suorana, mutta ajoittain mäkisenä tienä seuraavat puolitoista kilometriä jonka jälkeen se kohtaa Auran kirkonkylästä tulevan Kirkkotien, Kirkkotien ohitettua tie kääntyy luoteeseen päin ja jatkaa matkaansa hieman yli 3 kilometriä jonka jälkeen se kohtaa Ihavantien, Ihavantien risteyksestä tie jatkuu vielä seuraavat puolitoista kilometriä päättyen lopulta Tortinmäkeen Seututien 204 risteykseen.
Douzy

Douzy on kunta Ardennesin departementissa Champagne-Ardennen hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 1 513 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Douzyn pinta-ala on 13 neliökilometriä.
Viismauste

Viismauste on viiden eri mausteen sekoitus. Seoksissa käytettävät mausteet vaihtelevat kulttuurialueittain ja keittiöittäin. Viismausteet ovat yleisiä Itä-Aasian keittiöissä. Mausteseosten hinta vaihtelee käytettävien mausteiden mukaan.
Anita Mäkelä

Anita Mäkelä (s. 1961) on suomalainen kiihdytysautoilija.
Mäkelä on kilpaillut kiihdystysautoilun eri luokissa vuodesta 1987 lähtien ja on  voittanut useita Suomen ja Euroopan mestaruuksia. Hän on ensimmäisenä eurooppalaisena kiihdytysautoilijana voittanut Euroopan mestaruuden kahdessa eri luokassa, Top Alcohol -luokassa vuosina 1994 ja 1996 ja Top Fuel -luokassa vuosina 2000, 2016, 2018 ja 2019.
Mäkelä sai ensimmäisenä naisena AKK-Motorsportin Vuoden Autourheilija -palkinnon vuonna 2015.
Celia Castro

Celia Castro (1860 Valparaiso – 19. kesäkuuta 1930 Valparaiso) oli chileläinen taidemaalari. Tyyliltään hän edusti realismia.
Castron töitä oli ensimmäisen kerran esillä hänen kotimaassaan vuonna 1884. Hänen uransa oli alkanut kun hän oli näyttänyt töitään taiteilija Manuel Antonio Carolle, joka oli tämän jälkeen suositellut hänelle opintoja maan taideakatemiassa.
Castro matkusti Pariisiin saamaan vaikutteita vuonna 1889. Hän oli ensimmäinen chileläinen nainen, jolle Chilen valtio myönsi taiteilija- avustuksen, ja oli myös maansa ensimmäinen naispuolinen ammattitaiteilija. Hän oli tienraivaaja maansa muille naistaiteilijoille kuten Rebeca Mattelle.
Castle Hill (Bronx)

Castle Hill on asuinalue New Yorkin Bronxin koillispuolella. Alueen asuntokanta koostuu pääosin vuokra-asunnoista.

Väestö

Castle Hillin väestöstä suuri osa on latinoja ja afroamerikkalaisia, mutta alueella on myös paljon aasialaisia sekä valkoihoisia. Valkoisten osuus väestöstä on kasvanut huomattavasti 2000-luvulla. Alueella on myös paljon maahanmuuttajia.

Rikollisuus

Castle Hill on kärsinyt huonosta maineesta ja alueella on ollut paljon rikollisuutta. 1990-luvulta lähtien rikollisuus on kuitenkin vähentynyt merkittävästi ja alue on rauhoittunut.
George Biguzzi

George Biguzzi SX (s. 4. helmikuuta 1936 Calisese di Cesena) on italialaissyntyinen, Sierra Leonessa toiminut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 16. lokakuuta 1960 ja nimitettiin Makenin hiippakunnan johtoon 17. marraskuuta 1986. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1987. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Eduardo Martínez Somalo ja José Tomás Sánchez.
Biguzzi jäi eläkkeelle 7. tammikuuta 2012.
Taisto Laitinen

Taisto Raikas Laitinen (s. 17. syyskuuta 1933 Viipurin maalaiskunta) on entinen suomalainen seiväshyppääjä.
Laitinen sijoittui Tokion 1964 olympialaisissa seiväshypyssä neljänneksitoista. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän saavutti hopeaa vuonna 1963. Samana vuonna hän voitti Etelä-Afrikan mestaruuden.
Laitinen saavutti Kalevan kisoissa hopeaa vuosina 1963 ja 1964. Ennätyksensä 486 cm hän hyppäsi vuonna 1964. Hän edusti seuratasolla Mouhijärven Urheilijoita, Jokelan Kiriä, Hyvinkään Tahkoa ja Valkeakosken Hakaa. Hänen valmentajansa oli Valto Olenius.
T-50

Suunnittelu

Vuonna 1939 Neuvostoliiton panssarijoukot alkoivat uudistua Espanjan sisällissodan kokemuksien perusteella. Alettiin suunnitella uutta vaunua, joka korvaisi T-26:n. Vaunusta oli tarkoitus tulla puna-armeijan tavallisin panssarivaunutyyppi. Piirustukset olivat valmiita tammikuussa 1941, mutta tuotanto ei voinut alkaa teknisten ongelmien vuoksi.
Samaan aikaan suunniteltiin Harkovan veturitehtaalla toista uutta panssarivaunua, jonka piti korvata BT-sarjan. Vaunu, joka sai nimen T-34, oli hyvin panssaroitu, tehokas ja hyvin liikkuva. 
Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon vuonna 1941 suurin osa raskaasta sotateollisuudesta evakuoitiin Ural-vuorille, missä tuotanto alkoi. Vaunu oli hyvä, mutta kärsi vieläkin teknisistä ongelmista ja maksoi melkein yhtä paljon kun raskaampi ja parempi T-34, ja sen korvasi kevyenä panssarivaununa T-60 ja T-70 sekä muita kevyitä panssarivaunuja, jota Neuvostoliitto vastaanotti Lend-lease-avun kautta. Vain 69 vaunua valmistettiin (joista vain 48 sai pääaseen) ennen kuin tuotanto päättyi tammikuussa 1942. Harvat tuotetut vaunut käytettiin Leningradin rintamalla. Niiden taistelukelpoisuudesta tiedetään hyvin vähän, mutta niiden sanotaan pärjänneen vuonna 1941 kaikille saksalaisvaunuille hyvin. Suomalaiset saivat sotasaaliiksi yhden vaunun, joka on nykyisin esillä Parolan panssarimuseossa.

Ominaisuudet

Vaunu oli monilta osin hyvä: vaunussa oli hitsattu, viistetty panssari, kolmen miehen torni, johtajalle kupoli (mikä tuli muihin neuvostovaunuihin vasta 1942), ja kaikissa vaunuissa oli radio. Vaunu, kuten neuvostovaunut yleensäkin, oli kuitenkin ahdas ja V-4-moottori teknisesti epäluotettava. Luotettavuusongelmien ja korkean hinnan takia tuotanto lopetettiin.
Veijo Parhiala

Veijo Parhiala (s. 15. marraskuuta 1946) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija. Vuosina 1964–1981 Parhiala pelasi SM-sarjassa ja Suomensarjassa Seinäjoen Maila-Jussien, Ilmajoen Kisailijoiden, Halsuan Toivon ja Kokkolan Kirin joukkueissa. Parhiala valittiin 9 kertaa Itä–Länsi-otteluun ja 8 kertaa Liitto-Lehdistö-otteluun. Parhiala valittiin Vuoden pesäpalloilijaksi vuonna 1973. Pelipaikaltaan Parhiala toimi kopparina.
Storgatan

Historia

Kun Uumaja perustettiin vuonna 1622 Uumajajoelle, kartoitettiin kaupunkia ruudukolle, jossa on kaksi pitkittäistä katua rinnakkain joelle ja viisi kohtisuoraa kujaa, jotka kulkivat koko matkan joelle. Eteläinen pitkä katu (nykyisin Storgatan) jatkoi kaupungin rajoilta rantatietä pitkin, joka ulottui Tukholman ja Tornion välille.
Rantatien paikallinen reitti meni Röbäckistä Uumajajoen lauttojen sijaintipaikkaan Backenkyrkanille, Uumajan läpi ja sitten Nydalajoen eteläkärkeen ja Innertavleen.
Vuonna 1780 Storgatan oli kivetty ja 1782 sen ympärillä olevat talot saivat talonumeronsa, koska oli päätetty, että kaikki talot ja maatilat Uumajassa tulisi numeroida. Numerot tuli maalata puulevylle ja naulata pääsisäänkäyntien yläpuolelle.
Vuonna 1864 Uumaja sai uuden asemakaavan, joka oli saanut vaikutteita Nikolaistadista (nykyinen Vaasan kaupunki), joka oli uudelleenrakennettu vuoden 1852 palon jälkeen. Tässä asemakaavassa katuja levennettiin. Storgatanin leveyttä lisättiin noin 4-5 metristä karkeasti 18 metriin. Uudessa kaavassa oli tilaa myös jalkakäytäville sekä taimien kasvattamiselle pitkin katua. Nämä noin kolme metriä leveät taimet tuli istuttaa kukkien ja pensaiden kanssa asunnonomistajien kustannuksella. Asuntojen omistajat saivat jopa aitavelvoitteen, mikä tarkoittaa, että kadulle näkyvä osa kiinteistöstä on suojattava lankkuseinällä tai aidalla, ja se oli rakennettava "hyvän maun" mukaisesti. Nämä säännöt eivät kuitenkaan koskeneet jo rakennettuja paikkoja kustannussyiden takia.
Vuonna 1866 Uumajaan vakiintui uusi rakennusjärjestys, jossa pitkin jalkakäytävän reunaa tuli olla istutettuna säännöllisin välimatkoin sopivia lehtipuita ja näin Uumajalla oli sen ensimmäiset katukoivut. Nämä istutettiin pitkin Storgatanin länsiosaa. Koivujen istuttamista ei kuitenkaan tehty kaupungin jalkakäytäville suurella mittakaavalla ennen vuoden 1888 tulipaloa. Vuonna 1892 päätettiin, että koivu oli kaikista sopivin puu istuttaa kaupungin jalkakäytäville.
Kaupungin keskustan muutostyöt 1950–1960-luvuilla vaikuttivat myös Storgatanin varrella oleviin rakennuksiin. Vain muutama vanhoista puutaloista säästyivät purkamiselta ja loput korvattiin uudenaikaisilla rakennuksilla, kuten vuoden 1963 Domus-tavaratalo (nykyinen MVG-gallerian), jonka yksi pääty osoittaa Storgatanille.
Vuonna 2002 Storgatanin keskiosa palautettiin enemmän alkuperäiseen muotoonsa. Katu sai 6,5 metriä leveän ajoradan ja viisi metriä leveän kävelytien, jossa ajoradan molemmilla puolilla on koivuja. Koivujen väliin lisättiin parkkipaikkoja.

Kulttuuriperintörakennuksia Storgatanin varrella

Kadun varrella sijaitsevat seuraavat kulttuuriperintörakennukset: Gamla lasarettet, Bagare Thillmans gård, Gamla slöjdskolan, Löjtnant Grahns gård, Pohjois-Norlannin hovioikeus, Färgare Höglanders gård, von Ahnska magasinet, Gamla bankhuset ("smörasken"), Sparbankshuset, Uumajan raatihuone, Handelsbanken, Riksbankshuset, Moritzska gården, Scharinska villan, Ringstrandska villan, Länsresidenset ja Uumajan vanha vankila.
Tietokoneavusteinen yhteisöllinen työ

Tietokoneavusteinen yhteisöllinen työ (engl. CSCW, computer-supported collaborative work) tarkoittaa yhteistyön aktiviteettien ja koordinoinnin tukemista tietotekniikalla. CSCW on yleistermi, joka yhdistää ihmisten ryhmätyötapojen ymmärryksen niitä tukeviin tietoverkkoihin, laitteistoihin, ohjelmistoihin, palveluihin ja tekniikoihin.
Gibraltarin katedraali

Gibraltarin katedraali (engl. Cathedral of St. Mary the Crowned) on Gibraltarin roomalaiskatolisen hiippakunnan pääkirkko. Se on vanhempi kaupungin kahdesta katedraalista, siellä on enemmän kävijöitä kuin anglikaanisessa Pyhän Kolminaisuuden katedraalissa, ja puhuessaan yleisesti "katedraalista" kaupunkilaiset viittaavat juuri tähän kirkkoon.
Katedraali sijaitsee entisen moskeijan paikalla. Vuonna 1462 kun kristityt valtasivat alueen, sitä alettiin käyttää kirkkona. Katolinen kuningaspari Ferdinand ja Isabella Katolilainen määräsi kirkon islamilaiset koristelut poistettaviksi ja lahjoitti kellot yli 30 m korkeaa tornia varten. Kellotorni ja kuningasparin vaakuna ovat edelleen jäljellä.
Kirkon piha oli aikanaan neljä kertaa nykyisen kokoinen, ja siihen kuului appelsiinipuutarha ja munkkien asuintiloja. 1700-luvun lopulla, kun espanjalaiset ja ranskalaiset piirittivät Gibraltaria, kirkko vaurioitui tykkitulessa pahasti. Vuonna 1790 kuvernööri tarjosi rahoitusta kirkon korjaamiseen, mutta halusi vastineeksi osan sen tontista. Tontista lohkaistun osan yli vedettiin nykyinen Gibraltarin pääkatu.
Kirkon piha-alueella on nykyisin pieni Lourdesin pyhän neitsyt Marian kappeli. Sen rakennutti 1800-luvulla piispa Canilla, jonka veli oli parantunut pyhiinvaellusmatkalla Lourdesissa.
Kirkon alttari on komea ja muistuttaa tyyliltään Rooman Pietarinkirkkoa. Sen marmorit oli suunniteltu vietäväksi Etelä-Amerikkaan, mutta niitä kuljettanut laiva upposi Gibraltarin lähelle. Arengon perhe osti hylyn oikeudet ja tuotatti marmorit ensin perheensä kappeliin, mistä ne myöhemmin siirrettiin pääalttarille.
Kappeli on pyhitetty Neitsyt Marialle, ja siellä on hänen patsaansa. Toisinto patsaasta on Gibraltarin eteläkärjessä, missä sille on omistettu erillinen pieni pyhättö, Shrine of Our Lady of Europe.
Tartessos

Tartessos oli satamakaupunki Iberian niemimaan etelärannikolla, Guadalquivir-joen suulla (nykyisin Espanjan Andalusiaa). Se oli olemassa ainakin vuosina 1000-600 eaa. Vuoden 1000 eaa. paikkeilla foinikialaisilla tiedetään olleen yhteyksiä kaupunkiin, mutta mitä ilmeisimmin kaupunki oli ollut olemassa jonkun aikaa ennen sitä. Tartessolaiset olivat kauppiaita ja merenkulkijoita, ja heidän arvellaan käyneen Englannissa, tarkemmin sanottuna Cornwallissa ostamassa tinaa. Toinen mahdollisuus on että tina oli löytynyt heidän oman jokensa yläjuoksulta, nyttemmin ehtyneistä kaivoksista. Tina oli pronssikaudella tärkeää, sillä se on toinen pronssin pääraaka-aineista.
500-luvulla eaa. Tartessos katosi historiasta varsin nopeasti ja selittämättömästi.
Pastrami

Pastrami, eli suolaliha, on joka valmistetaan yleisimmin naudanlihasta, mutta myös sianlihasta, lampaanlihasta tai esimerkiksi kalkkunanlihasta. 
Pastramia käytetään voileipien välissä. Sana pastrami tulee romanian kielen sanasta pastramă, joka vuorostaan tulee kreikan kielen sanoista παστραμάς/παστουρμάς, jotka ovat laina turkin kielen sanasta pastırma. Turkinkielinen nimi pastırma tulee sanasta bastırma, joka tarkoittaa puristettua lihaa.
U-571 (elokuva)

Juoni

Sukellusvene U-571 vaurioituu brittihävittäjän syvyyspommien iskuista. Sukellusvene lähettää hätäviestin Berliiniin Enigma-laitteella. Samanaikaisesti kapteeniluutnantti Tyler miehistöineen juhlii kerholla. Juhlinta kuitenkin keskeytyy ja miehistö määrätään töihin. Satamassa he huomaavat että sukellusvene S-33 on muutettu muistuttamaan saksalaissukellusvenettä. Sukellusvene miehistöineen määrätään Operaatio Troijan hevoseen, jonka tarkoituksena on esittää saksalaisten huoltosukellusvenettä ja vallata saksalaissukellusvene miehistöineen ja kaapata Enigma-laite.
S-33 saapuu saksalaissukellusveneen luo, jonka jälkeen Tyler miehistöineen valtaa sukellusveneen onnistuneesti. Siirrettyään sukellusveneen miehistön S-33:een, aluksen päällikkö Dahlgren huomaa tulevan torpedon, joka osuu S-33:n upottaen sen. Tyler ja jäljelle jääneet miehet jotka olivat U-veneellä näkevät S-33:n tuhon ja Tyler ottaa päällikkyyden Dahlgrenin hukuttua ja määrää U-veneen sukeltamaan. He onnistuvat upottamaan saksalaisten huoltosukellusveneen merenalaisessa kamppailussa. Etsiessään eloonjääneitä pinnalta he pelastavat saksalaismiehen, joka osoittautuu myöhemmin saksalaissukellusveneen päälliköksi valehdellen olevansa sähkömies.
Onnistuttuaan korjaamaan U-veneen koneet Tyler määrää veneen matkaamaan englantiin. Matkalla saksalaismies ampuu yhden miehistön jäsenen mutta hänet vangitaan. Myöhemmin he kohtaavat saksalaisten tiedustelulentokoneen ja hävittäjän, jonka miehistö ei tiedä mitään kaappauksesta. Tyler määrää tuhoamaan kansitykillä hävittäjän radiohuoneen, jotta he eivät voi lähettää viestiä Enigman paljastumisesta. Isku onnistuu ja U-vene sukeltaa hävittäjän ali ja joutuu väistelemään hävittäjän syvyyspommeja. Tyler määrää ampumaan roskia keulaputkista lavastaakseen sukellusveneen tuhoutumisen. Päästäkseen syvyyspommien alle Tyler määrää veneen sukeltamaan maksimisyvyyteen 200 metriin. Paine kuitenkin aiheuttaa rajuja vuotoja, joiden seurauksena veneen on pintauduttava. Tyler määrää Triggerin korjaamaan vuodon pilssissä palauttaakseen paineen torpedoputkeen.
Vangittu saksalaismies onnistuu morsettamaan viestin sukellusveneestä hävittäjälle ennen kuin hänet tapetaan. Trigger saa paikattua toisen vuotokohdista, mutta ei ylety kauimmaisena olevaan. Tyler kuitenkin kannustaa Triggeriä jatkamaan loppuun asti. Sukellusveneen pintauduttua hävittäjä onnistuu ampumaan sukellusvenettä, jolloin Trigger jää loukkuun pilssiin ja hukkuu, mutta ehtii paikata viimeisen vuotokohdan, jonka jälkeen torpedo saadaan ammuttua onnistuneesti. Torpedo osuu hävittäjään räjäyttäen sen kahtia. Tämän jälkeen Tyler ja miehistö pakenevat sukellusveneestä Enigman kanssa ennen veneen uppoamista. Myöhemmin yhdysvaltain laivaston PBY Catalina lentokone pelastaa heidät.
Elokuva on omistettu urheille liittoutuneiden merimiehille, jotka vaaransivat henkensä siepatessaan Enigma-aineistoa. 
9.5.1941 HMS Aubretia ja HMS Bulldog sieppasivat Enigma-laitteen U-110:stä. 
30.10.1942 HMS Petard sieppasi U-559:n säätietosalakirjoittimen. 
4.6.1944 Yhdysvaltain laivasto-osasto sieppasi koodikirjoja U-505:stä.
Yrjö Viita

Yrjö Kustaa Viita (26. toukokuuta 1892 Tampere – 15. tammikuuta 1955,Helsinki) oli suomalainen taidemaalari.
Mainostaiteilijana ja koristemaalarina työskennellyt Viita osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1920, 1921, 1926 ja 1928. Yrjö Viita oli kirjailija Lauri Viidan serkku.
Sedan

Sedan eli porrasperä on henkilöautojen yleisin korimalli. Porrasperässä auton takaikkunan alaosan ja tavaratilan luukun välissä on ”porras” eikä luukkua ole saranoitu takaikkunan kanssa yhteen. Sedanit ovat kaksi- tai neliovisia, kun taas hatchbackit eli viistoperät ovat kolmi- tai viisiovisia (takaluukku katsotaan oveksi, mikäli takaikkuna aukeaa sen mukana).

Sanan ’sedan’ alkuperä

Sanaa ’sedan’ on käytetty joissain kielissä kuvaamaan ’kantotuolia’. Sana siirtyi sittemmin kuvaamaan automallia. Italian murteessa ’sedia’ tarkoittaa ’tuolia’, ja useissa maissa kantotuolia merkitsevä sana on periytynyt latinan sanasta ’sed’, jonka kantasana on ’sella’ – kantotuolin perinteinen nimi.
Hervannan toimintakeskus

Toimintakeskuksen rakennukset

Toimintakeskuksessa on kolme rakennusta – elokuvateatteri, kirjastorakennus ja terveysasema – jotka suunniteltiin ja rakennettiin samaan aikaan. Niiden väliin jää kapeahko kävelykatu ja pieni keskusaukio. Ulkoarkkitehtuurin kaarevat punatiilipinnat ja toisissaan kiinni olevat katokset liittävät rakennukset yhdeksi kokonaisuudeksi. Toimintakeskus yhdistyy kiinteästi myös viereiseen Käärmekallioon ja Runoilijanpuistoon.
Moni-ilmeisimmän osan toimintakeskuksesta muodostaa kirjastorakennus, johon sijoitettiin alun perin paitsi Hervannan kirjasto myös palo- ja poliisiasemat, nuorisotilat sekä ravintola- ja liiketiloja. Elokuvateatteriin tehtiin 100- ja 200-paikkaiset salit, ja terveysasemarakennukseen valmistui puolestaan tilat
terveysasemalle, sosiaalitoimistolle ja apteekille. Paloasema, poliisin palvelupiste ja sosiaalitoimisto eivät enää nykyään sijaitse toimintakeskuksessa. Myös säännöllinen elokuvateatteritoiminta on päättynyt, mutta teatterirakennuksen salit ovat edelleen kulttuurikäytössä sekä tapahtuma- ja kokoontumistiloina.

Arkkitehtuuri

Pietilät valitsivat Hervannan keskusakselin julkisivumateriaaliksi punaisen tiilen, joka erottui ympäröivästä betoniarkkitehtuurista. Tiilipinnat loivat lisäksi ajatuksellisen yhteyden Tampereen vanhoihin tehdasrakennuksiin. Nuori lähiö haluttiin näin kytkeä kaupungin menneisyyteen.
Toimintakeskuksen arkkitehtuurissa on historiallisia viittauksia myös eurooppalaisten kaupunkien arkadeihin ja jopa Lähi-idän rakennusperintöön. Esimerkiksi toimintakeskuksen pitkät, kaartuvat räystäät ovat saaneet vaikutteita irakilaisesta Basran kaupungista, jossa Reima Pietilä kävi luonnostelemassa katettuja basaarikatuja.
Hervannan toimintakeskukseen on siirretty entisen Branderin kahvilan sisustus, jonka Pietilät suunnittelivat vuonna 1963. Kahvila toimi Kalevan kirkon sisätilojen kokeiluprototyyppinä. Branderin liiketila sijaitsi Tampereen Kauppakadun ja Hämeenpuiston kulmassa vuoteen 1984 asti. Kun Brander luopui paikasta, Tampereen kaupunki hankki omistukseensa kahvilan kalusteet sekä puiset seinä- ja kattorakennelmat.

Suojelu ja merkittävyys

Toimintakeskus on suojeltu asemakaavalla vuonna 2002. Sen mukaan kyseessä on ”rakennustaiteellisesti arvokas ja kaupunkikuvan säilymisen kannalta tärkeä rakennus”, jota ei saa purkaa. Korjaus- ja muutostyöt tulee tehdä niin, että kohteen merkittävä kaupunkikuvallinen luonne ja arkkitehtoninen arvo säilyy.
Museovirasto on luokitellut toimintakeskuksen ja muut keskusakselin rakennukset valtakunnallisesti merkittävien rakennettujen kulttuuriympäristöjen joukkoon. Hervannan työt ovat Pietilöiden laajin rakennuskokonaisuus Suomessa. Heidän tyylinsä poikkeaa modernin arkkitehtuurin valtavirrasta.