Japanin evankelis-luterilainen kirkko

Kirkon varhaishistoria

JELC:n synnyn juuret ovat vuodessa 1892, jolloin ensimmäiset luterilaiset lähetyssaarnajat tulivat Yokohamaan Amerikan luterilaisen kirkon edeltäjän "Etelän Yhdistyneen Synodin" (United Synod of the South) piiristä. Ensimmäinen jumalanpalvelus pidettiin pääsiäissunnuntaina 1893 Sagan kaupungissa Kyūshūn saarella James A. B. Schererin ja R. B. Peeryn johdolla sekä japanilaisen Ryohei Yamanuchin avustuksella.
Ensimmäiset 16 luterilaista kastettiin ensimmäisten kahden vuoden aikana ja vuonna 1898 Japaninen evankelis-luterilaisen kirkon perustivat 60 kastettua jäsentä Kusamotossa, josta muodostui japanilaisen luterilaisuuden keskuspaikka. Ensimmäisten lähetyssaarnaajien joukkoon liittyivät pian Amerikan Tanskalaisesta Luterilaisesta Kirkosta (American Danish Lutheran Church ) (1898) ja Suomesta (1900) tulleet lähetyssaarnaajat. Ensimmäinen kirkkorakennus pystytettiin Sagan kaupunkiin vuonna 1900.
Vuonna 1909 Kamamotoon perustettiin Luterilainen teologinen seminaari kouluttamaan työntekijöitä kirkon palvelukseen. Vuonna 1920 perustettiin Tokion, Osakan ja Koben seurakunnat. Vuonna 1925 seminaari siirrettiin Nakanoon, Tokioon.

Toisen maailmansodan aika

Pian sodan syttymisen jälkeen valtion painostuksella perustettiin Japanin Yhdistynyt Kristuksen Kirkko (United Church of Christ in Japan, 日本キリスト教団 ,Nihon Kirisuto Kyoudan) (UCCJ) kokoamaan kaikki protestanttiset suuntaukset yhdeksi kirkoksi. Kaikki ulkomaalaiset lähetyssaarnaajat karkotettiin maasta ja muutamat kirkot suljettiin täksi ajaksi. Japanin evankelis-luterilainen kirkko lakkasi olemasta ja onnistui palauttamaan itsensä takaisin vasta sodan loputtua.

Sodan jälkeen

Toisen maailmansodan jälkeen Japaniin suuntautui ulkomaalaisten lähetyssaarnaajien tulva, erityisesti Yhdysvalloista. Jopa 12 erilaista luterilaista suuntausta ja lähetysseuraa aloitti työnsä Japanissa. Entiset UCCJ:n luterilaiset jäsenet tapasivat Kamamotossa ja perustivat JELC:n uudelleen vuonna 1947. Vuonna 1952 JLCE:sta tuli Luterilaisen maailmanliiton jäsen.
JELC teki läheistä yhteistyötä useiden eri lähetysseurojen kanssa ja vuonna 1963 Amerikan evankelis-luterilaisen kirkon (ELCA) Tokain luterilainen lähetysseura (Tokai Lutheran Mission) yhdistyi JELC:n kanssa. Vuonna 1969 Luterilainen teologinen seminaari siirtyi Mitakaan Tokioon ja samana vuonna JELC otti tavoitteekseen täydellisen omavaraisuuden viidessä vuodessa. Tämä tavoite saavutettiin pääosin vuoteen 1974 mennessä.

Tämän hetkinen tilanne

Vuonna 1993 lähetystyön 100-vuotisjuhlakokous pidettiin Kumamotossa. Siitä huolimatta, että seurakuntien jäsenmäärät ovat monesti alle 50, JELC on harjoittanut menestyksellisesti lähetystyötä japanilaisten siirtolaisten keskuudessa Brasiliassa, kuten myös amerikanjapanilaisten parissa.
Kymmenen vuoden evankelinen ja kirkko uudistava ohjelma nimeltä Power Mission 21 otettiin käyttöön 2002. Ohjelman tarkoituksena on saattaa kirkko täysin itsenäiseksi rakenteellisen uudistuksen ja uudenlaisen evankelisuuden omaksumisen avulla. Käytännössä tämä tarkoittaa myyn muassa nuorten evankelisuuden korostaminen, kuten myös kristillisen nuorison uskossa kasvamisen tukemista sekä maallikoiden ja maallikkojohtoisen evankelisuuden vahvistamista. Papiston uudistusta varten on tehty ohjelma ja koulutusta, kuten myös kirkon/seurakuntien rakenteen uudelleen järjestämiseksi ja vahvistamiseksi.
Japanin maanjäristys 2011 ja sitä seurannut tsunami koettelivat Japanin evankelis-luterilaista kirkkoa. Tokion luterilaiset kirkot kokivat vähäisiä vahinkoja, mutta varsinaisella tuhoalueella toimi Sendain ja Tsuruguyan luterilaiset kirkot. JELC:n puheenjohtaja ja pääsihteeri olivat tsunamin aikaan Luterilaisen maailmanliiton johdon konferenssissa Malesiassa. Luonnonkatastrofin myötä mm. Amerikan evankelis-luterilainen kirkko (ELCA), Luterilainen maailmanliitto ja Church World Service käynnistivät avustustoimet. JELC sai avustusta avustaakseen katastrofin uhreja.