google/wiki40b huggingface dataset:
Kolikko

Kolikko on pieni, litteä, (usein) kovasta metallista tai muovista lyömällä valmistettu litteä kiekko, jota käytetään pääsääntöisesti maksuvälineenä, käteisenä rahana. Kolikot julkaisee usein jokin virallinen taho, kuten valtio, hallitsija tai hallitus. Lyöjätahon tunnukset esiintyvät kolikossa sen tunnuspuolella. Arvopuolella kerrotaan kolikon nimellisarvo. Kolikko on nykyisistä maksuvälineistä vanhin.
Kolikot ovat usein metallia tai metalliseosta, joskus tehty synteettisistä materiaaleista. Ovat usein muodoltaan pyöreitä. Kolikot jotka on tehty arvokkaista metalleista kutsutaan Bullion-kolikkoiksi. Muita kolikoita käytetään rahana, jokapäiväisissä maksutapahtumissa, setelirahojen joukossa.

Valuutta

Kolikkoja voidaan käyttää fiat-rahana.

Keräilykappaleena

Kolikon arvo  keräilijälle määräytyy useimmiten sen kunnosta, historiallisesta merkittävyydestä, harvinaisuudesta, laadusta, muotoilun kauneudesta ja yleisestä keräilijöiden haluttavuudesta.

Käyttörahana

Rahankäsittelyn helpottamiseksi kolikkoina lyödään yleensä sellaiset nimellisarvot, joiden käyttö on suurinta ja joiden painaminen seteleinä olisi epätaloudellista nopeasta kierrosta johtuvan kulumisen aiheuttaman uusimistarpeen vuoksi. Poikkeuksia tästä ovat erilaiset juhlarahat, jotka voivat olla suuriarvoisiakin.
Inflaation vuoksi pienimpiä kolikoita on usein poistettu käytöstä ja pienimpiä seteleitä alettu lyödä kolikoina. Esimerkiksi yhden ja kahden sentin eurokolikoista on haluttu luopua monissa euromaissa. Suomessa niitä ei alun perinkään otettu käyttöön. Toisinaan kolikon lyöntikustannukset saattavat ajan myötä ylittää reaaliarvon, kuten kävi alun perin täyskupariselle Yhdysvaltain yhden sentin metallirahalle. Tällöin nimellisarvosta joko luovutaan tai kolikkoa aletaan lyödä halvemmasta materiaalista. Suomen hopeamarkalle kävi samoin kuin Yhdysvaltain yhden sentin kolikolle.
Leimakiilto tarkoittaa sitä kiiltoa, joka syntyy metallirahaa lyötäessä kolikon tasaisiin pintoihin. Kiilto katoaa kolikon kiertäessä, minkä vuoksi keräilijät haluavat usein rahat leimakiiltoisina.

Etymologia

Kolikko on onomatopoeettinen sana, se kuvailee metallirahan kolinaa. Kolikon etu- eli tunnuspuolta sanotaan kruunaksi ja tausta- eli arvopuolta klaavaksi. Kruuna-nimitys juontaa juurensa siitä, että kolikon etupuolelle lyötiin kuninkaan tai vain hänen kruununsa kuva.

Muuta käyttöä

Kolikoita voi myös käyttää erilaisten temppujen yhteydessä, tai arvottaessa jotakin voi heittää kruunaa ja klaavaa.
Evliya Çelebi

Evliya Çelebi (oikealta nimeltään Mehmed Zilli, 1611 – n. 1684) (osmaniksi اوليا چلبي) oli osmanimatkailija, joka matkaili Osmanien valtakunnan ja ympäröivien maiden alueella yli neljänkymmenen vuoden ajan.
Evliya teki ensimmäiset matkansa Istanbulin ympäristössä 1630-luvulla, ja vuonna 1634 hän oli mukana Murat IV:nnen sotaretkellä Persia vastaan. Evliya vieraili Bursan ja İzmitin kaupungeissa 1640, kunnes matkusti Trabzoniin uuden paikallishallitsijan kanssa. Trabozonista Evliya pystyi jatkamaan matkaansa Kaukasukselle Azovin kaupunkiin. Tämän jälkeen hän lähti tataariarmeijan mukana Krimille. Paluumatkalla Istanbuliin Evliya haaksirikkoutuneena päätyi Bulgariaan.
Vuonna 1645 Evliya oli Osmanien armeijan mukana hyökkäyksessä Venetsian hallitsemalle Kreetalle. Hän oli paikalla Hanian piirityksessä. Seuraavana vuonna Evliya matkusti pohjoisessa Anatoliasa Erzurumin kuvernöörin seurueessa, minkä jälkeen hän päätyi erikoistehtävän takia Tabriziin, josta hän pystyi tekemään toisen matkansa Kaukasukselle. Evliya nimitettiin vuonna 1648 Mekkaan lähtevän pyhiinvaelluskaravaanin muezziniksi ja imaamiksi. Hadžin jälkeen hän oli mukana sotaretkellä druuseja vastaan ja matkusti Syyriassa ja Libanonissa.
Evliya sai vuonna 1651 mahdollisuuden sedältään ja suojelijaltaan laajempaan matkaan Bulgariaan ja eteläiseen Anatoliaan, kun setä nimitettiin Vanin kuvernööriksi. Vuosina 1655–1656 Evliya matkusti Persian valtakunnan länsiosissa ja vieraili Bagdadissa ja Basrassa. Evliya taisteli vuosina 1659–1665 osmanien armeijassa Transylvaniassa ja matkusti Moldaviassa, Serbiassa, Montenegro, Bosniassa, Hertsegovinassa ja Kroatiassa. Vuonna 1665 Evliya pääsi mukaan osmanien diplomaattiselle matkalle Wieniin, jossa hän saattoi viettää pari vuotta.
Kreetalle Evliya oli 1667–1670, kun venetsialainen Herakleion antautui osmaneille. 1670-luku vei Evliyan edelleen läntiseen ja lounaiseen Anataloiaan sekä Syyriaan. Hän suoritti hadžin myös toistamiseen. Sen jälkeen hän eli Egyptissä useita vuosia ja matkusti Ylä-Egyptissä, Sudanissa ja Etiopiassa. Lopulta Evliya asettui ja keskittyi matkakirjansa Seyahatnamen kirjoittamiseen.
Seyahatname on kymmenosainen teos, jossa Evliya kirjoittaa matkoistaan kronologisesti. Seyahatname tieteellinen arvo on osittain pantu kyseenalaiseksi, sillä Evliya kirjoittaa myös alueista, joilla hän ei ole ikinä käynyt, ja häneen on vaikuttanut myös monet tarinat, sillä Evliya kertoo kritiikittömästi kansantarinoita ja suullisia kertomuksia. Seyahatnamessa on kuitenkin esimerkiksi virallisia dokumentteja ja tarkkoja oman käden havainnointeja.
Burak Yılmaz

Seurajoukkueura

Helmikuussa 2010 Burak siirtyi pysyvällä siirrolla Trabzonsporiin. Hieman vaisuhkon alun jälkeen hän alkoi löytämään pikku hiljaa maalijyväänsä uudessa seurassaan ja viimeisteli lopulta ensimmäisellä kokonaisella kaudellaan 2010–2011 19 maalia 30 pelaamassaan sarjaottelussa. Joukkueeltakin kausi sujui hyvin, kun se sijoittui lopulta sarjassa toiseksi.
Kausi 2011–2012 sujui Burakilta vielä edellistä paremmin hänen voittaessa sarjan maalikuninkuuden 33 maalilla, jotka hän teki 34 ottelussa. Maalimäärä oli myös seuran uusi yhden kauden ennätys ja jätti taakseen näin Fatih Tekken tekemän ennätyksen (31) kaudelta 2004–2005.
13. heinäkuuta 2012 hän siirtyi 4+1-vuotisella sopimuksella Galatasarayhin. Hänestä maksettiin 5 miljoonan euron siirtokorvaus.

Maajoukkueura

Burak on pelannut Turkin maajoukkueessa 52 ottelua ja tehnyt niissä 23 maalia. Hän on Turkin maajoukkueen kaikkien aikojen toiseksi paras maalintekijä.
Svean hovioikeus

Svean hovioikeus (ruots. Svea hovrätt) on Ruotsin vanhin ja suurin hovioikeus. Sen perusti vuonna 1614 Ruotsin kuningas Kustaa II Adolf. Suomi kuului hovioikeuden tuomiopiiriin kunnes Suomeen perustettiin oma hovioikeus, Turun hovioikeus, vuonna 1623.
Tuomioistuin on sijainnut vuodesta 1753 lähtien Tukholman Riddarholmenilla Wrangelin palatsissa. Sillä on toimitiloja myös läheisissä Hessensteinin ja Schering Rosenhanen palatseissa. Svean hovioikeuden tuomiopiiri kattaa Tukholman, Uppsalan, Södermanlandin, Gotlannin, Västmanlandin ja Taalainmaan läänit.
Hovioikeuden presidentti on ollut vuodesta 2008 Fredrik Wersäll. Vuosittain hovioikeuteen saapuu 10 000 juttua.
BAIC Group

Historiaa

Autokonserni sai alkunsa vuonna 1958. Vuonna 1983 solmittiin yhteistyösopimus amerikkalaisten Jeep-maastoautojen valmistamisesta Kiinassa. ...

Automerkkejä

BAIC Group tekee valmistusyhteistyötä muun muassa saksalaisen Daimler AG:n (Mercedes-Benz automerkki) ja eteläkorealaisen Hyundai Motor Companyn kanssa (Hyundai). BAIC-konsernilla on yhteistyötä myös japanilaisen Suzuki Motor Corporationin kanssa (Changhe, Changhe Suzuki ja Suzuki -automerkit), ja lisäksi on yhteisyritys nimeltään BFDA. BAIC Groupin ja sen yhteisyritysten nykyisiä tai viimeaikaisia automerkkejä ovat: BAIC, BAW, Beiqi, Changhe, Changhe-Suzuki, Foton, Huansu, Hyundai, Jeep, Mercedes-Benz, Suzuki ja Weiwang.
Kaisa Arjava

Katri (Kaisa) Ester Arjava (o.s. Ikonen; 13. toukokuuta 1906 Mikkeli – 8. syyskuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen pianisti ja pedagogi. Hänen opettajinaan olivat Helsingin konservatoriossa (myöh. Sibelius-Akatemia) 1923–1927 Alice Furuhjelm ja Ingeborg Hymander sekä yksityisesti Elli Rängman-Björlin ja Kerttu Bernhard. Pariisissa hän opiskeli 1935 Marcel Ciampin ja 1938 Alexander Borowskyn johdolla. Arjava oli solistina ja piti omia konsertteja Helsingissä ja maaseudulla. Hän soitti pianoa muun muassa Helsingin kaupunginorkesterin ja Radion sinfoniaorkesterin konserteissa ja esiintyi 25 vuoden ajan säännöllisesti radiossa. Puolisonsa, viulisti Väinö Arjavan kanssa hän esitti radiossa merkittävän osan sonaattikirjallisuudesta. Hän toimi Helsingin Konservatorion alkeiskoulussa opettajana 1930–1934 ja sen jälkeen yksityisopettajana yli 50 vuoden ajan. Hän oli myös Suomen Kamarimusiikiseuran perustajajäseniä.
Keikyän riippusilta

Keikyän riippusilta tai Äetsän riippusilta on Sastamalassa sijaitseva, Kokemäenjoen ylittävä kevyen liikenteen silta ja Suomen pisin puurakenteinen riippusilta. Sen pituus on 228 m ja leveys 165 cm. Silta yhdistää Peevolan kylän entisen Äetsän kunnan keskustaajamaan Pehulaan ja kulkee Äetsän voimalaitoksen itäpuolella.
Silta rakennettiin vuonna 1948 silloisen Keikyän kunnan ja seudun suurimman työnantajan Finnish Chemicalsin rahoituksella. Vuonna 1957 silta särkyi myrskyssä, mutta se korjattiin ja vahvistettiin heti.
Kesällä 2018 valmistuneessa Destian tarkastusraportissa todetaan sillan tarvitsevan välittömien toimien ohella peruskorjauksen kolmen vuoden kuluessa tai sitä uhkaa käyttökielto.
Saša Ilić

Saša Ilić (s. 30. joulukuuta 1977 Belgrad, Jugoslavia) on serbialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Itävallan Bundesliigan FC Red Bull Salzburgia.
Ilic pelasi 10 vuotta FK Partizanissa ennen kuin siirtyi espanjalaiseen Celta Vigooon kaudella 2003–2004. Ilic liittyi turkkilaisen Galatasarayn miehistöön kesällä 2005 ja teki heti avausottelussaan kaksi maalia. Ilic olisi saanut Galatasarayssa pelipaidan numerokseen numero 10, mutta valitsi Partizanin aikaisen numeronsa 22. 
Kesällä 2007 Ilic siirtyi Turkista hallitsevaan Itävallan mestariseuraan, FC Red Bull Salzburgiin, jossa hän pelaa edelleen numerolla 22.
A-maaotteluja Ilic on pelannut 35 ja tehnyt niissä 6 maalia (tilanne kesäkuussa 2006).
Garp

Garp on saksalainen aatelissuku. Se on tullut Varsinais-Suomeen jo 1300-luvulla. Suomessa on ollut kaksi Garp-nimistä sukuhaaraa, jotka eivät välttämättä olleet sukua toisilleen.

Mynämäen Garp

Suvun ensimmäinen jäsen, Tore Garper, mainitaan 1367 pantin yhteydessä Ahvenanmaalla. Nimestä päätellen hän oli Anders Garpin sukulainen, isä tai veli.
Anders Garp oli sinettitodistajana Turussa 1373. Vuonna 1376 hänestä sanotaan ”Bo Jonssons fogadhe i Löpsta”, mikä viittaa Lepistön kylään Mynämäen pitäjässä. Viimeinen maininta Anders Garpista on vuodelta 1387 Tukholmassa, jolloin hän luovutti maata Suomessa. Garp omisti Storgården nimisen tilan Laitilan pitäjässä, Viiaisen Taivassalon pitäjässä ja omaisuutta Vehmaan pitäjässä. Hän oli luultavasti naimisissa ainakin kaksi kertaa sillä hänen lastensa ikäero oli suuri.
Anders Garpin poika Jöns mainitaan vuosien 1373 ja 1407 välisenä aikana. Jöns Garpin poika Gregers mainitaan vuosien 1417 ja 1449 välillä ja vuonna 1450 hän oli jo kuollut. Nimeltä tuntematon poika mainitaan mahdollisesti 1402.

Storgårdin Garp

Toinen Garp suku on niin sanottu Storgårdin suku Laitilasta. Sen esi-isä oli Valdemar, jonka puoliso luultavasti oli Katarina Rötkersdotter Djäkn-sukua. Valdemarin lapsia olivat Jaakob, Anna, Magnus ja Ingeborg.
Magnus Garp oli Mynämäen kirkkoherra. Hän panttasi vuonna 1458 pääkartanonsa Sauvon Koskessa langolleen ritari Olavi Tavastille, sillä hän tarvitsi rahaa voidakseen lähteä piispa Olavin kanssa toivioretkelle Roomaan. 
Ingeborgin puoliso oli ritari Olavi Niilonpoika Tavast, joka toimi linnanvoutina Hämeen linnassa vuosina 1435–1460.
Gueïda Fofana

Seurajoukkueura

Fofana on ranskalaisen ES Mont-Gaillardin kasvatti. Ammattilaisuransa hän aloitti Le Havressa, jossa pelasi ensimmäisen Ligue 2 -ottelunsa 18. elokuuta 2009, kun Le Havre hävisi vieraissa Toursille 0–2. Fofana nousi heti joukkueen runkopelaajaksi pelaten kaudella 2009–2010 yhteensä 30 ja seuraavalla kaudella 34 sarjaottelua. Kesällä 2011 Ligue 1:ssä pelaava Lyon hankki Fofanan 1,8 miljoonalla eurolla.
Ligue 1:ssä Fofana pelasi ensimmäisen ottelunsa 18. syyskuuta 2011, kun Lyon voitti kotonaan Marseillen 2–0. Yhteensä hän pelasi pääsarjassa 18 ottelua kaudella 2011–2012 ja oli voittamassa Ranskan cupia. Seuraavalla kaudella Fofanan vastuu kasvoi, ja hän pelasi 27 sarjaottelua. Lyon voitti Trophée des Championsin kauden alussa. Kaudella 2013–2014 Fofana ehti edustaa Lyonia 25 sarjaottelussa, kunnes maaliskuussa 2014 nivusrevähdys päätti hänen kautensa.
Tauko venyi lopulta vuoden mittaiseksi, sillä heinäkuussa Fofana mursi nilkkansa ja palasi kentille vasta maaliskuussa 2015. Kaudella 2014–2015 hän pelasikin vain kaksi pääsarjaottelua toukokuussa 2015. Kesällä 2015 Fofana loukkaantui uudelleen, ja pohjelihasvamma piti hänet sivussa lähes koko kauden 2015–2016 syyspuoliskon. Fofana ehti tehdä paluun kentille Lyonin kakkosjoukkueessa CFA:ssa, mutta tammikuussa 2016 hän loukkasi jälleen pohkeensa.

Maajoukkueura

Fofana on edustanut Ranskaa kaikissa maajoukkueikäluokissa alle 16-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän oli voittamassa alle 19-vuotiaiden EM-kultaa kotikisoissa 2010 ja oli mukana myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Kolumbiassa 2011, jossa Ranska hävisi pronssiottelun. Fofana pelasi EM-kilpailuissa neljä ja MM-kilpailuissa seitsemän ottelua. Hän teki MM-kisoissa maalin Etelä-Koreaa ja Nigeriaa vastaan.
Bangorin yliopisto

Bangorin yliopisto (engl. Bangor University, kymriksi Prifysgol Bangor), aiemmin University College of North Wales (UCNW, kymriksi Coleg Prifysgol Gogledd Cymru) tai University College, Bangor (UCB, kymriksi Coleg y Brifysgol, Bangor) on brittiläinen yliopisto, joka sijaitsee Bangorin kaupungissa Gwyneddin kreivikunnassa Pohjois-Walesissa. Yliopisto kuului aiemmin Walesin yliopistoon ja tunnettiin nimellä University College of North Wales. 1. syyskuuta 2007 alkaen se on ollut itsenäinen yliopisto, mutta myöntää oppiarvot toistaiseksi Walesin yliopiston nimissä.
Yliopisto on perustettu 1884 nimellä University College of North Wales.
Pörssiyhtiö

Pörssiyhtiö tarkoittaa yhtiötä, jonka yksi tai useampi osakesarja noteerataan jonkin arvopaperipörssin pörssilistalla. Pörssien yhteydessä voi olla pörssilistan ulkopuolella julkisesti noteerattuina myös yrityksiä, jotka eivät täytä kaikkia pörssin pörssiyhtiölle asettamia vaatimuksia.
Pörssiyhtiön pörssiosakkeet ovat julkisen kaupankäynnin kohteena. Osakekirjoja ei kaikissa pörsseissä enää käytetä, vaan kauppa käydään osakkeita vastaavina arvo-osuuksina ja osakesiirrot kaupankäynnin tuloksena toteutetaan tilisiirtoina arvo-osuustilien kesken.
Suomessa kaikki pörssilistalla noteerattavat osakeyhtiöt ovat yhtiömuodoltaan julkisia osakeyhtiöitä (oyj).
Pörssiyhtiöllä on useita tiedottamiseen liittyviä velvoitteita. Sen täytyy muun muassa julkistaa välittömästi kaikki osakkeen arvoon oleellisesti vaikuttava tieto.
Wilhelm Cumberland

Wilhelm August, Cumberlandin herttua, (engl. William Augustus) (26. huhtikuuta 1721 Lontoo – 31. lokakuuta 1765 Lontoo) oli Ison-Britannian kuningas Yrjö II:n kolmas poika (toinen henkiinjäänyt) ja kenraali.
Cumberland aloitti sotilasuransa aluksi kuninkaallisessa laivastossa, mutta siirtyi 1742 armeijan palvelukseen. Hän oli isänsä Yrjö II:n mukana voitokkaassa Dettingenin taistelussa 1743, jossa haavoittui. Hän johti Ranskan vastaisen liittokunnan armeijaa Fontenoyn taistelussa 11. toukokuuta 1745, mutta hävisi taistelun Morits Saksilaiselle, brittien hyökättyä suoraan ranskalaisten valmisteltuja asemia vastaan. Vaikka lopulta ranskalaisten linja murrettiin, Saksilaisen taitava reservien käyttö ratkaisi taistelun.
Cumberland johti jakobiittikapinan kukistamista 1745–46, ja voitti Charles Edward Stuartin johtamat alivoimaiset ylämaalaiset Cullodenin taistelussa 1746. Vuonna 1747 hän kohtasi Saksilaisen uudelleen mantereella, mutta edelleen ilman menestystä.
Seitsenvuotisen sodan aikana Cumberland epäonnistui puolustamaan Hannoveria ranskalaisia vastaan, ja joutui antautumaan 1757. Myöhemmin sodan aikana hän toimi Ferdinand Braunschweigin alaisuudessa.
Cumberland kuoli sydänkohtaukseen 1765.
Kristen Michal

Rahanpesuepäilyt

Michal joutui epäillyksi, kun entinen kansanedustaja Silver Meikar keväällä 2012 paljasti välittäneensä pankkitilinsä kautta puolueelle rahaa, jonka tausta oli epäselvä. Ne oli muodollisesti merkitty puolueen tiliin Meikarin lahjoituksina, ja siirto tapahtui hänen mukaansa Michalin pyynnöstä. Michalia ja reformipuolueen entistä pääsihteeriä Kalev Lilloa kuulusteltiin rahanpesuepäilyihin liittyen. Tuolloin Michal ilmoitti eroavansa oikeusministerin tehtävästä, mikäli syytteet nostetaan.
Michal ja Lillo kiistivät rahanpesusyytteet sekä Meikarin väitteet aktiivisesta osallisuudesta rahoituksen hankkimiseen. Rikostutkinta asiasta päättyi syksyllä 2012 syyttäjän ilmoitukseen tutkinnan lopettamisesta riittävien todisteiden puuttuessa.
Epäilyjen johdosta Michal kuitenkin erosi oikeusministerin tehtävistä joulukuussa 2012. Aiemmin julki oli tullut kysely, missä virolaisista 90 % eivät luottaneet hänen antamiinsa lausuntoihin tapaukseen liittyen. Michal perusteli eroaan reformipuolueen ja hallituksen työkyvyn suojelemisella. Oikeusministerin salkun otti hallituksen sosiaaliministerinä toiminut Hanno Pevkur.

Koulutus

Michal on opiskellut julkishallintoa Tallinnan pedagogisessa yliopistossa vuosina 1994–1998. Hän opiskeli lakia Nord-yliopistossa vuosina 2006–2009 ja valmistui kandidaatiksi. Vuodesta 2009 Michal on opiskellut lakitiedettä maisterintutkintoaan varten Tallinnan yliopistossa.
Olavi Tikka

Olavi Tikka on suomalainen muusikko, joka tunnetaan luultavasti parhaiten vuonna 1994 perustetusta helsinkiläisestä rock-yhtyeestä The Milestones.
Suomenkielistä rockia soittavassa Olavi Tikka ja Hullumylly -yhtyeessä Tikka on laulaja ja lauluntekijä.
Tikka on myös suositun Hevisaurus-lastenmusiikkiyhtyeen laulaja. Hän on toiminut yhtenä käsikirjoittajana Komediateatteri Arenan Linnanmäen Peacock-teatterissa esittämissä Jurahevimusikaaleissa Eläintarhan Yövahti (2011), "Salainen tehtävä" (2012) ja "Velhojenvuoren salaisuus" (2013).
Vuonna 2012 Olavi Tikka kirjoitti yhdessä Kiti Kokkosen kanssa Otavan julkaiseman lastenkirjan "Hevisaurus ja Sapelihammaslääkäri".
Tikka asuu omakotitalossa Espoossa vuonna 2007 syntyneen tyttärensä ja näyttelijä ja teatterinjohtaja Kiti Kokkosen kanssa. Pari on tavannut vuonna 2010.
Robert Ruohtula

Robert Ruohtula (15. marraskuuta 1853 Kuhmoinen – 8. toukokuuta 1914 Luhanka) oli kauppias, maanviljelijä ja suomalaisen puolueen kansanedustaja.
Ruohtulan vanhemmat olivat maanviljelijä Jonas Jonaksenpoika ja Fredrika Jonaksentytär. Ruohtula viljeli omistamaansa Ruohtulan taloa Luhangassa ja hänellä oli siellä myös kauppaliike noin 20 vuoden ajan. Tämän ohella Ruohtula oli perustamassa Luhangan säästöpankkia ja toimi pankin kamreerina 1900–1914.
Ruohtula oli kansanedustajana 1911–1914 edustaen Mikkelin läänin vaalipiiriä. Hän oli myös Luhangan kuntakokouksen ja kunnallislautakunnan puheenjohtajana.
Ruohtula oli naimisissa vuodesta 1874 Amanda Antintyttären kanssa. Ruohtula tunnettiin Luhangassa harvapuheisena mutta huumorintajuisena miehenä ja hänestä on jäänyt muistiin sanonta Sitä mieltä minäkin, sanoi Ruohtula valtiopäivillä.
Evankeliset opiskelijat

Evankeliset Opiskelijat (EO) on Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen (SLEY) opiskelijajärjestö. Sen tarkoituksena on levittää evankeliumia opiskelijoiden ja nuorten aikuisten keskuuteen. Perustana toiminnalle ovat Raamattu ja luterilainen tunnustus. Toimintaa on 11 paikkakunnalla.

Historia

SLEY alkoi järjestää opiskelijatoimintaa 1920-luvulla. 1931 perustettiin Evankelinen Ylioppilasliitto (EYL). Vuonna 1996 toimintaa oli kahdeksalla paikkakunnalla ja sen piirissä oli noin 400 nuorta. Vuonna 2001 nimi vaihtui Evankelisiksi Opiskelijoiksi. Evankelisen ylioppilasliiton 50-vuotisjuhlakirja Luterilaisena huomiseen, joka ilmestyi vuonna 1981, käsittelee opiskelijajärjestön vaiheita vuosina 1931-1981. Se sisältää liitteenä luettelon EYL:n puheenjohtajista, sihteereistä, koululaissihteereistä ja kesäkokouksista. Kirjan artikkelien kirjoittajat ovat Evankelisen Ylioppilasliiton toimihenkilöitä ja työntekijöitä, ja sen ovat toimittaneet Seppo Suokunnas ja Antti Kujanpää.

Toiminta

Evankelisten opiskelijoiden tärkein toimintamuoto ovat viikoittaiset teemaillat. Lisäksi toimintaan voivat kuulua raamattupiirit, musiikkiryhmät, leirit sekä erilaiset vapaa-ajan aktiviteetit kuten leffa-illat tai sählyvuorot. Evankeliset opiskelijat osallistuvat monien SLEY:n tapahtumien, kuten Maata Näkyvissä -festareiden, valtakunnallisten Evankeliumijuhlien sekä Evankelisten musiikkimessujen järjestämiseen.
Vaalan seurakunta

Historiaa

Seurakunnan pääosa erotettiin vuonna 1779 Paltamon seurakunnasta Säräisniemen kappeliseurakunnaksi. Kirkkoherrakunta Säräisniemestä tuli vuonna 1864, kunnes se muuttui 1955 edellisenä vuonna Säräisniemestä ja Utajärven joistakin osista perustetun uuden Vaalan kunnan seurakunnaksi.

Kirkot

Vaalan seurakunnalla on kuntataajaman kirkon ohella yhä käytössään vanha kultturihistoriallisesti arvokas Säräisniemen kirkko vuodelta 1781. Uudempi kirkko, jonka arkkitehti Dan Englund suunnitteli alun perin seurakuntataloksi, valmistui 1961. Arkkitehti Matti Leiberin suunnitelmaan perustuva kirkon laajennus, johon kuuluivat kellotorni, seurakuntasali ja keittiö, valmistui 1988. Manamansalossa on lisäksi vuonna 1959 valmistunut muistomerkkikirkko Kainuun ensimmäisen eli Oulujärven seurakunnan kirkon muistoksi, joka sijaitsi perimätiedon mukaan samalla paikalla 1559-1585. Kirkon suunnittelivat arkkitehdit Tuomas Väyrynen ja Eero Huotari.

Hautausmaat

Hautausmaita seurakunnalla on kolme, Vaalan hautausmaa Kurikkavaarassa valtatie 22:n vieressä, Säräisniemen hautausmaa sekä Manamansalon hautausmaa. Vaalan hautausmaalla, joka otettiin käyttöön vuonna 1957, on hirsinen siunauskappeli. Säräisniemen hautausmaalla on ruumishuone vuodelta 1890 sekä uudehko talousrakennus.

Kirkkoherrat

Vaalan seurakunnan kirkkoherra on Vesa-Tapio Palokangas.
Tsunku

Tsunku (jap. つんく), oikealta nimeltään Mitsuo Terada (jap. 寺田 光男, 29. lokakuuta 1968, Higashiosaka, Osakan prefektuuri, Japani) on japanilainen tuottaja, lauluntekijä sekä laulaja. Hänet tunnetaan parhaiten Morning Musumen tuottajana. Hän oli Sharan Q:n laulaja ennen bändin hajoamista, sekä comebackin aikana.

Historia

Tsunku oli Sharan Q:n laulaja. Heillä oli useita hittejä vuosien 1992 ja 2000 välillä. Vuonna 1997 hän etsi heille uutta naisvokalistia ASAYAN-televisio-ohjelman välityksellä. Heike Michiyo voitti kilpailun, mutta Tsunku näki suuria mahdollisuuksia viidessä häviäjässä, joten hän haastoi heidät myymään 50 000 kappaletta singleään viidessä päivässä. Hän nimesi heidät Morning Musumeksi. He levyttivät kappaleen, ja onnistuivat myymään sitä täydet 50 000 kappaletta vain neljässä päivässä.
Tsunku on myös Hello! Projectin tuottaja ja sielu. Hän perusti vuonna 2006 uuden tuotantoyhtiön, TNXn, joka tuottaa mm. idolilaulaja Tokito Amia. Hän tuottaa myös muita esiintyjiä kuten Deka Moni ja EE JUMP. Hän kirjoittaa suurimman osan tuottamistaan lauluista. Hänellä on myös aikaa muuhun, hän on esimerkiksi Pop Jam-televisio-ohjelman juontaja ja hän julkaisee omaa musiikkiaan. Hänen uusin albuminsa on "TYPE 2", ja hänen kolmas albuminsa julkaistiin kesäkuun 28., 2006. Hän on julkaissut kaksi omaa kuvakirjaansa, Tsunku Photo gift in Las Vegas and Hawaii~COOL~ sekä Tsunku Photo gift in Las Vegas and Hawaii~Natural~.
Heinäkuussa 2006 Tsunku avioitui 25-vuotiaan fukuokalaisen entisen mallin Idemitsu Kanakon (出光加奈子) kanssa.
Surigao del Norte

Surigao del Norte on Filippiinien Caragan alueella sijaitseva provinssi. Sen pääkaupunki on Surigao City. Se muodostuu Siarcaon ja Bucas Granden saarista sekä Mindanaon saaren pohjoiskärjestä. Mindanaolla provinssin naapureita ovat sen eteläpuolella Agusan del Norte sekä Surigao del Sur. Sen väkiluku vuoden 2010 väestönlaskennassa oli 442 588.
Vähäjärvi (Hornio)

Maantiede

Järven pituus on 150 metriä ja leveys 70 metriä. Järven läpi virtaa Heinijärvenojan latvavedet. Järven rantametsikkö on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa, mutta ranta soistunutta metsää. Ranta on rakentamatonta eikä sinne johda teitä. Läheiseen maataloon tulee tie Hornion kylästä.