Iranin avaruusohjelma

Iranin avaruusohjelma pyrkii tekemään Iranin islamilaisesta tasavallasta varsinaisen avaruusmaan, ts. maan, joka pystyy laukaisemaan omalla kantoraketilla omia satelliitteja.

Pyrkimys riippumattomuuteen lännestä

Iranin avaruusohjelma on ollut Iranin puolustusministeriön vetämä. Suuri osa teknologiankehityksestä liittyy kantoraketin kehittämiseen keskimatkan ohjuksesta. Ohjelma vaikuttaa samankaltaiselta kuin Yhdysvaltain avaruusohjelman alku 1950-luvun jälkipuolella.
Sen tavoitteena on kaukokartoituskapasiteetin hankkiminen ja teknologisen kyvyn näyttäminen. Ilmeisesti kyse on 1990-luvun lopusta näkyviin nousseesta toisesta avaruuskilvasta, jota käydään Euroopan unionin ja Yhdysvaltain ulkopuolella. Tätä länsimaiden avaruustoimijat ovat pyrkineet – toistaiseksi tuloksettomasti – käyttämään omien avaruusbudjettiensa edelleen kasvattamiseen.
Marraskuussa 2012 Iran ehdotti ECO-maille yhteisten tietoliikennesatelliittien rakentamista.  ECO on vuonna 1985 perustettu hallitustenvälinen organisaation, johon kuuluvat Iran, Pakistan ja Turkki (perustajajäsenet) sekä Afghanistan, Azerbaijan, Kazakhstan, Kirgizstan, Tajekistan, Turkmenistan ja Uzbekistan.

Satelliitit

Vuonna 2005 Iranin ensimmäinen satelliitti, Sina-1, laukaistiin Venäjältä. Kantoraketti vei avaruuteen ueita mikrosatelliitteja, muun muassa Norjan NCuben. Iranista tuli 43. (?) maa, jolla on avaruudessa kotimaassa toteutettu satelliitti.
Sinah-2-satelliitin suunniteltu laukaisuajankohta oli vuonna 2008, laukaisu piti tehdä venäläisellä kantoraketilla. (teteutuiko laukaisu?)
Kolmas kehitteillä oleva satelliitti oli Mesbah, joka rakennettiin italialaisessa Carlo Cavazzi-yhtiössä. Se aiottiin laukaista alun perin iranilaisella kantoraketilla, sittemmin venäläisellä raketilla. Satelliittia ei koskaan toimitettu Italiasta asiakkaalle, Iraniin, ja vuoden 2011 alkupuolella Iran vaati satelliittiaan.  Sittemmin Iran on Mesbahin pohjalta rakentanut Mesbah-2-satelliittia. Joulukuussa 2009 mm. www.spacedaily.com julkisti Iranin aikovan laukaista maaliskuussa 2011 itse kehittämänsä alle 100-kiloisen matalan kiertoradan Mesbah-2-tietoliikennesatelliitin omalla Safir-2-kantoraketillaan Semnanin avaruuskeskuksesta Teheranin eteläpuolelta. Mesbah-1 tuhoutui erään tiedon mukaan 2005 epäonnistuneessa laukaisussa. Venäjä oli väitetysti kieltäytynyt laukaisemasta sitä.
Rasad 1 ("Havainto") kaukokartoitussatelliitti laukaistiin 12. kesäkuuta 2011 Iranin omasta laukaisukeskuksesta iranilaisella Safir-kantoraketilla.
Elokuussa 2011 Iran ilmoitti laukaisevansa piakkoin Sharif-nimisen piensatelliitin.  Joulukuun lopussa 2012 Iran ilmoitti laukaisevansa satelliitteja vuoden 2013 alussa: Nahid ja Fajr (Aamunkoitto, kaukokartoitussatelliitti) sekä Sharifsat satelliitit laukaistaan ennen maaliskuun loppua Imam Khomeini-avaruuskeskuksesta.

Miehitetyt lennot?

Iranin tietotoimisto IRNA julkisti 21. marraskuuta 2005, että Iran suunnittelee myös miehitettyjä lentoja ja kehittää pientä miehitettyä avaruusalusta ja avaruuslaboratoriota. Lokakuun alussa 2008 Iranista uutisoitiin jälleen läntisissä lähteissä, että maalla on aikomus lähettää oma avaruuslentäjä 2010-luvulla . Osin tämä on merkki rakettitekniikan ja avaruusalustekniikan kypsymisestä tasolle, jolla mikä tahansa suurempi maa pystyy toteuttamaan esim. miehitetyn avaruuslennon.
Mohammad Ebrahimi, Iranin ilmailu- ja avaruustekniikan tutkimusinstituutin varajohtaja, kertoi joulukuun 2008 alussa, että Iran aikoo tehdä rakettikokeita, joissa laukaistaan eläimiä 50–200 km korkeille ballistisille lennoille. Rakettina olisivat Kavoshgar (Explorer eli tutkimusmatkailija) 3 ja 4 raketit. Iran laukaisi Kavoshgar 2-raketin onnistuneesti 26. marraskuuta 2008. Siinä oli koeosa ja sen paluujärjestelmä (laskuvarjo jne.) Tämä raketti teki yläilmakehän mittauksia ja jonkin tähtitieteellisen kokeen. Raketti omaa niin pienen nostokyvyn, ettei se voi kuljettaa ihmistä avaruuteen tai merkittävää aselastiakaan. 
Iranin avaruusjärjestön johtaja Reza Tagipur ilmoitti helmikuussa 2009, että Iran pyrkii laukaisemaan miehitetyn avaruusaluksen vuonna 2021. Aikataulun katsottiin lausumassa olevan samankaltainen kuin Kiinan kansantasavallala ja Intialla, joilla kesti 15 vuotta saavuttaa kyky tehdä miehitettyjä lentoja.  Lausuma ei ole aivan oikea: Kiinalta vain yli 20 vuotta taikonautin lentoon ensimmäisestä satelliitista. Kiinakin arveli 1970-luvulla, että miehitetty lento tapahtuu pikapuolin. Toisaalta vaurastuville maille, jotka joutuvat elämään länsimaiden teknologiavientirajoitusten alaisina, täten osin ulkoapäin suljettu talous pystyy ja haluaa nykyaikana kehittämään teknologiansa itse - Etelä-Afrikka oli tästä eräs esimerkki 1970-luvun lopussa.
Helmikuun alussa 2010 Iran laukaisi Kavoshgan 3-raketilla 2.2.2010 matalalle maata kiertävälle radalle kapselissa eläimiä (rotta, kaksi kilpikonnaa ja mato).  Se voidaanko luotainraketilla nousta kiertoradalle ei selvinnyt artikkelista. Kyseessä on voinut olla ballistinen lento tai sitten koe-eläimet kuolivat kokeessa, mikä on koe-eläimill tyypillinen kohtalo. Tämä lento tehtiin yksi vuosi myöhemmin kuin Iranin satelliitin laukaisu.
Kesällä 2010 Iranin presidentti ilmoitti Iranin aikaistavan miehitettyä avaruusohjelmaansa siten, että iranilainen avaruuslentäjä lentää vuonna 2019 eikä 2024.

Kantoraketti

Iran hankki 1990-luvulla ohjusteknologiaa muun muassa Ukrainasta. Sittemmin Yhdysvallat on väittänyt teknologiaa hankitun myös Pohjois-Koreasta muistuttaen ihmisten mieliin sen lanseeraaman toisen maailmansodan terminologiasta kehitetyn "pahan akselin"-käsitteen.
Shahab-4-kantoraketti on kehitteillä ja ilmeisesti juuri sen onnistunut koelaukaisu 150 km:n korkeuteen tapahtui 24. helmikuuta 2007. Lento oli joko luotainraketin lento tai todennäköisemmin kantoraketin koelento. Iranin on kerrottu kehittävän kahta kantorakettia.
3. helmikuuta 2008 Iran laukaisi Kavoshgar 1-kantorakettinsa avaruuteen. Kyseessä oli alkukesää 2008 aiotun satelliittilaukaisun vaatima testilaukaisu. Elokuussa 2008 Iran teki Safir-raketin laukaisukokeen, sillä voidaan laukaista mikrosatelliitti. Marraskuussa 2009 Iran teki onnistuneen raskaamman Kavoshgar 2 (Explorer 2) raketin koelaukaisun.  Seuraava rakettilaukaisu tapahtunee maaliskuussa 2010, sen tiedehyötykuorma putoaa takaisin maahan ja jarrutetaan laskuvarjolla. 
Vuoden 2010 lopulla Iranin viestintä- ja informaatioteknologiaministeri Reza Taqipour ilmoitti Iranin aikeesta rakentaa toinen avaruuskeskus, jolla on vähemmän maantieteellisiä rajoitteita kuin Semnanin alueella sijaisevassa keskuksessa. 
16. maaliskuuta 2011 Iran ilmoitti tehneensä Kavoshgar 4-kantoraketin koeleukaisun 120 km radalle. Se kuljetti kapselin, jossa on pieniä koe-eläimiä. Lento edeltää (ehkä pitkälläkin aikavälillä) Iranin kaavailemia miehitettyjä lentoja. 
Helmikuussa 2012 Iran on julkistanut aikeensa rakentaa avaruuskeskus suurempien kantorakettien, joilla voisi laukaista avaruuteen 1000 kg painavia satelliitteja, laukaisuja varten.