google/wiki40b huggingface dataset:
Harold Robbins

Harold Robbins (alun perin Harold Rubin, 21. toukokuuta 1916 New York – 14. lokakuuta 1997 Palm Springs, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen bestsellerkirjailija. Hänen aihepiirinsä oli rikkaiden ja kuuluisien ihmisten päihteiden ja seksisuhteiden täyttämä elämä. Hän kirjoitti kolmisenkymmentä romaania, joita kriitikot eivät arvostaneet mutta joita myytiin hänen elinaikanaan yhteensä noin 750 miljoonaa kappaletta.

Nuoruus ja uran alku

Robbins tunnettiin siitä, että hän sepitti tarinoita myös omasta elämästään. Hän väitti syntyneensä Francis Kane -nimiseksi pojaksi Manhattanin rankalla Hell’s Kitchenin alueella ja varttuneensa katolisessa orpokodissa. Todellisuudessa hän oli keskiluokkaisen juutalaisperheen esikoispoika, jonka äiti kuoli synnytyksen jälkeen ja apteekkari-isä meni naimisiin ja sai uuden vaimonsa kanssa vielä kolme lasta.
1930-luvun lamavuosina Robbins kävi high schoolin ja pääsi töihin päivittäistavarakaupan varastokirjanpitäjäksi. Hän itse kertoi toimineensa elintarvikkeiden tukkumeklarina, tulleensa näin miljonääriksi jo parinkymmenen vuoden iässä ja menettäneensä omaisuutensa huonoilla sokerikaupoilla.
Seuraavaksi Robbins sai ensimmäisen vaimonsa perheen suhteilla töitä Universal -elokuvayhtiöstä. Siellä hän löi vetoa, että osaisi kirjoittaa vähintään yhtä hyviä tarinoita kuin ne, joista tehtiin elokuvia. Hänen seksuaalisesti uskaliaasta esikoiskirjastaan Never Love a Stranger tuli heti menestys, ja kolmannen kirjan A Stone for Danny Fisher jälkeen hän jätti päivätyönsä Universalilla.

Yksityiselämä

Robbinsista tuli yksi maailman rikkaimmista kirjailijoista, jolla oli asunnot Yhdysvaltojen lisäksi Ranskan Rivieralla ja Meksikon Acapulcossa. Hän omisti useampia Rolls-Royceja, Jensen-urheiluautoja ja luksusveneitä. Erityisesti toisen avioliittonsa aikana (Grace Palermo, 1960-luvun puolivälistä 1990-luvun alkuun) Harold Robbins tuli tunnetuksi rankan ylellisestä ja elostelevasta elämäntavastaan, johon kuuluivat seksiorgiat, huumeet ja uhkapeli.
Elämänsä viimeiset 15 vuotta Robbins vietti pyörätuolissa ja lähes puhekyvyttömänä. Hänen kolmas vaimonsa auttoi häntä kirjoittamisessa ja julkaisi miehensä kuoleman jälkeen muistelmansa.
Robbins kuoli sairauskohtaukseen 81-vuotiaana Kalifornian Palm Springsissä.

Elokuvasovituksia

Jo Robbinsin ensimmäinen romaani Never Love a Stranger tehtiin elokuvaksi nimeltä Älä luota muukalaiseen (1958), jonka tuotannossa Robbins oli mukana. Vuoden 1952 romaanista A Stone for Danny Fisher tehtiin Elvis Presley -elokuva Kitara kainalossa (1958). Romaanista Rahantekijät syntyivät elokuvat Tyydyttämättömät (1963) ja Kostaja Nevada Smith (1966). Muita Robbinsin tarinaan pohjautuvia elokuvia ovat Stiletto (1969), Betsy (1978), Hurjat seikkailijat (1970) ja Kultanainen (1983).
Robbins oli elokuva- ja televisiobisneksessä mukana myös rahoittajana ja tuottajana. Hän oli taustalla muun muassa Jean-Luc Godardin elokuvan Keskipäivän aave tuotannossa.
Mikko Louhivuori

Pastori Mikko Juhani Louhivuori (27. heinäkuuta 1952 Helsinki – 16. syyskuuta 2016) oli suomalainen pappi, teologian ja filosofian tohtori, jonka erikoisalaa olivat arkeologista tutkimusta tukevat tietokannat ja GIS/GPS-järjestelmät. Hänen vanhempansa ovat kemisti Antti Louhivuori ja opettaja Anna-Maija Waris.

Koulutus

Louhivuori valmistui 1971 ylioppilaaksi Oriveden yhteiskoulusta ja opiskeli teologiaa Helsingin yliopistossa suorittaen kandidaatin tutkinnon 1976. Hänet vihittiin papiksi Kuopion hiippakunnassa 1976. Teologian lisensiaatin tutkinnon hän suoritti 1982 kanaanilaisen temppelin esihistoriaa käsittelevällä työllä. Hän väitteli filosofian tohtoriksi Heprealaisessa yliopistossa Jerusalemissa professori Amnon Ben-Torin johdolla varhaispronssikauden alun keramiikkaa käsittelevällä tutkimuksella. Professori Antti Laaton johdolla hän kirjoitti eteläisen Levantin neoliittista symboliikkaa tutkivan semioottisen analyysin ja väitteli teologian tohtoriksi 2010 Åbo Akademi yliopistossa Turussa.
Vartiomoottorivene 20

VMV-20 (ent. Suojeluskuntajärjestön SP-42) oli Suomen merivartioston vartiomoottorivene, joka otettiin palvelukseen 1944 Suojeluskuntajärjestön lakkauttamisen jälkeen.

Rakentaminen

Suojeluskuntajärjestö tilasi aluksen Tolkkisista. SP-42:ksi nimetty alus valmistui 1943. Sen männystä valmistetun rungon pituus oli 21 metriä. Aluksen koneteho oli 2 x 140 hv, jolla saavutettiin 10 solmun nopeus. Aluksella oli kahdeksan hengen miehistö.

Palveluskäyttö

Suojeluskuntajärjestön lakkauttamisen jälkeen luovutettiin sen omistama alus merivoimille, joka luovutti sen edelleen merivartiolaitokselle. Alus luokiteltiin vartiomoottoriveneeksi ja se sai järjestysnumeron 20 eli sen nimeksi tuli VMV-20.
Se poistettiin käytöstä 1970 ja vuonna 2007 aluksen kotipaikka oli Lappeenranta.
Robert B. Sherman

Robert Bernard Sherman (19. joulukuuta 1925 New York – 5. maaliskuuta 2012 Lontoo) oli yhdysvaltalainen säveltäjä, joka on yhdessä veljensä Richard M. Shermanin kanssa tullut tunnetuksi varsinkin elokuvamusiikistaan. Shermanin veljekset tekivät yhteistyötä muun muassa elokuvissa Maija Poppanen (1964), Viidakkokirja (1967) ja Nalle Puh (1977).
Robert B. Sherman syntyi New Yorkissa lauluntekijä Al Shermanin (1897–1973) poikana. Hän haavoittui toisessa maailmansodassa polveen. Hän opiskeli Bard Collegessa ja pääsi vuonna 1958 ensimmäistä kertaa Top Ten -listalle laululla "Tall Paul". Walt Disney kiinnitti huomiota lahjakkaisiin veljeksiin ja kiinnitti heidät Walt Disney Studiosin palvelukseen, ja he työskentelivät Disneyn alaisina tämän kuolemaan (1966) saakka.
Sherman avioitui 27. syyskuuta 1953 Joyce Sasnerin (k. 2001) kanssa. Parille syntyi neljä lasta. 
Sherman sai Oscar- ja Grammy-palkintoja, ja hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella; hänet hyväksyttiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 2005. Hän harrasti teini-ikäisestä saakka maalaustaidetta mutta piti ensimmäisen julkisen näyttelynsä vasta vuonna 2002. 
Sherman menehtyi kotonaan Lontoossa 5. maaliskuuta vuonna 2012.
Amrita Arora

Yksityiselämä

Arora avioitui Shakeel Ladakin kanssa vuonna 2009. Heillä on kaksi poikaa, vuonna 2010 syntynyt Azaan ja vuonna 2012 syntynyt Rayaan.
Selektiivisyys

Selektiivisyys tarkoittaa kemiassa useamman mahdollisen tuotteen muodostuessa tietyn tuotteen muodostumisen suosimista. Selektiivisyyttä voidaan kuvata kilpailevien reaktioiden nopeusvakioiden suhteena, jolloin se ilmoitetaan prosentteina, tai nopeusvakioiden suhteen kymmenkantaisena logaritmina. Selektiivisyys voidaan jakaa kemo- alue- ja stereoselektiivisyyteen.

Kemoselektiivisyys

Kemoselektiivisyys kuvaa reagenssin kykyä reagoida vain tietyn funktionaalisen ryhmän kanssa, vaikka reagoivassa molekyylissä olisi useampi mahdollinen reagoiva funktionaalinen ryhmä. Esimerkiksi natriumborohydridi on kemoselektiivisempi pelkistin kuin litiumalumiinihydridi, koska se pelkistää vain aldehydit- tai ketoryhmät, kun litiumalumiinihydridi pelkistää näiden lisäksi myös esterit amidit ja karboksyylihapot. Suuren kemoselektiivisyyden omaavia reagensseja kutsutaan toisinaan kemospesifisiksi, mutta tämä ei ole IUPAC:n suosittelema termi.

Alueselektiivisyys

Alue- eli regioselektiivinen reaktio tapahtuu vain tietyssä kohdassa molekyyliä, vaikka molekyylissä olisi useampi samanarvoinen kohta. Näissä kohdissa on tyypillisesti jokaisessa samanlainen funktionaalinen ryhmä. Alueselektiivisyys voi olla täydellistä tai osittaista. Alueselektiivisiä reaktioita voivat olla muun muassa additioreaktiot, jotka noudattavat Markovnikovin sääntöä, ja eliminaatioreaktiot, jotka noudattavat Zaitsevin sääntöä.

Stereoselektiivisyys

Stereoselektiivisissä reaktioissa muodostuu lähinnä toista mahdollisista stereoisomeeristä. Reagoivalla molekyylillä on usea reitti, joista se "valitsee" suotuisimman. Stereospesifisiä ovat E1-reaktiot, joissa muodostuu lähinnä vakaampia alkeeneja, mutta reaktiot ovat myös alueselektiivisiä. Toinen esimerkki on muurahaishappo-additio norborneeniin; reaktio on täysin stereospesifinen reaktio tuottaen vain endo-stereoisomeerejä:
Vastakohtana taas täydellisesti stereospesifisissä reaktioissa lähtöaineet määräävät lopputuotteen stereokemian. Lähtöaineiden stereokemian vuoksi niillä on vain yksi reaktioreitti, eikä niillä ole "valinnanvapautta", ja saadaan vain yhdenlaisia stereoisomeerejä. Toisinaan sanaa stereospesifisyys käytetään virheellisesti korkean stereoselektiivisyyden omaavista reaktioista.
Stereoselektiivisyys voi olla täydellistä tai osittaista. Kvantitatiivisesti stereoselektiivisyyttä kuvataan enantioylimäärällä muodostuvien tuotteiden ollessa enantiomeerejä tai diastereoylimäärällä tuotteiden ollessa diastereomeerejä.
Samuli Paulaharju

Elämä ja ura

Paulaharju oli käsityönopettajana Oulun kuurojen koulussa, ja hän työskenteli myös Oulun museon hoitajana. Hän valmistui opettajaksi Jyväskylän seminaarista vuonna 1901.  Seminaarin opettaja Yrjö Blomstedtin kehotuksesta Paulaharju alkoi kesäisin tehdä kansanperinteen keruumatkoja. Paulaharju muutti vuonna 1904 Ouluun, missä hän asui kuolemaansa saakka. Paulaharju tapasi ihmisiä, haastatteli heitä ja kirjoitti muistiin tuhansia sivuja vanhojen kertomuksia entisistä tavoista, taioista ja tapahtumista yli neljänkymmenen vuoden aikana. Paulaharju otti myös keruumatkoillaan runsaasti valokuvia, ja hän piirsi taidokkaasti kohteita ja vanhoja esineitä. Matkat hän teki vuodesta toiseen pääosin jalan – satoja, jopa tuhat kilometriä kesässä.
Samuli Paulaharjun ensimmäinen vaimo oli Kreeta-Liisa (o.s. Isokorpi), ja tästä avioliitosta syntyi viisi lasta. Kreeta-Liisa kuoli 1913. Samulin toinen vaimo Jenny Paulaharju (vuodesta 1919) oli myös opettajana samassa kuurojen koulussa. Tämä avioliitto oli lapseton. Samuli ja Jenny matkustivat usein yhdessä keräten kansanperinnettä. Talvisin Samuli Paulaharju työsti kesäisten keruumatkojensa tuloksia julkaistavaksi. Aikalaisten kertoman mukaan tämäkin työvaihe toteutettiin äärimmäisen pikkutarkasti.
Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran arkistossa on runsaat Paulaharjun kokoamat kokoelmat, joista on hyödynnetty julkisuudessa vain osaa. Elämänsä aikana Paulaharju julkaisi kymmeniä teoksia ja satoja lehtijuttuja, ja hän oli Suomen tuotteliaimpia kirjailijoita. Professorin arvonimi hänelle myönnettiin vuonna 1943. Elämäkertateoksen mukaan Paulaharju joutui jossain määrin kärsimään ja muutamien henkilöiden taholta tuntemaan alemmuudentunnetta akateemisen loppututkinnon suorittaneiden ammattitutkijoiden seurassa. Sitä vastoin jälkimaailma on tehnyt hänelle kunniaa. Sekä Paulaharjun kuvaileva että suoremmin kansatieteellinen tuotanto nauttii suurta arvostusta, ja hänen kirjoistaan ilmestyy uusia painoksia.
Paulaharju osui tallettamaan myöhemmin kirjaimellisesti kadonnutta maailmaa esimerkiksi teoksessaan Sompio. Sompion kylät jäivät sotien jälkeen tekoaltaiden alle. Sama koskee tietysti Petsamon kuvauksia. Kaunokirjallisin perustein Tunturien yöpuolta puolestaan on kulttikirjan maineessa, jonka se on saavuttanut sekoittamalla omaperäisesti tarinaperinteeseen yleismaailmallisen kauhukertomuksen aineksia. 
Samuli ja Jenny Paulaharju asuivat Oulussa Tuiran kaupunginosassa Valta- ja Kalliotien puisessa kulmatalossa, joka tuli myöhemmin tunnetuksi nimellä Sininen talo. Tuiraan on vuonna 1995 pystytetty kuvanveistäjä Ari Kochin tekemä Samuli Paulaharjun muistomerkki Tuirasta Ruijan rannoille.
Tuomas Anhava oli Samuli ja Kreeta-Liisa Paulaharjun tyttärenpoika.  Eversti, museonjohtaja ja kansanperinteen kerääjä Ahti Paulaharju oli Samuli ja Kreeta-Liisa Paulaharjun poika. Ahti Paulaharjun poika on eversti, sotahistorioitsija Jyri Paulaharju,
Samuli Paulaharjun elämäntyön tunnettuuden parantamiseksi ja hänelle tärkeiden kansanperinteen keräämisen ja julkaisemisen sekä perinteisen käsityötaidon ja rakennustaidon edistämiseksi on perustettu Samuli Paulaharjun Säätiö
Ulkonaliikkumiskielto

Ulkonaliikkumiskielto viittaa tavallisesti hallinnon määräämään liikkumisrajoitukseen. Se voidaan asettaa yleisen järjestyksen ylläpitämiseksi tai tiettyjen ryhmien tukahduttamiseksi.
Äkäslompolo

Äkäslompolo on kylä ja taajama Kolarin kunnassa lähellä Yllästunturia. Taajamassa oli 437 asukasta vuoden 2011 lopussa. Äkäslompolo sijaitsee samannimisen järven ympärillä seututien 940 ja Äkäsjoen varrella. Kylän tärkeimpiä toimeentulon lähteitä ovat Yllästunturin laskettelumatkailu talvisesongin aikana sekä viime aikoina muun muassa Ylläs Soikoon -musiikkitapahtuman ansiosta elpynyt kesämatkailu. 
Äkäslompolo tunnetaan myös nimellä "Seitsemän tunturin kylä", ja kylästä kirjoitettu kirja on nimeltään Äkäslompolo – seitsemän tunturin kylä ajan virrassa. Äkäslompoloa ympäröivät seitsemän tunturia ovat nimeltään Yllästunturi, Kuertunturi, Kukastunturi, Pyhätunturi, Kesänki, Lainiotunturi ja Kellostapuli. Tuntureiden välissä kulkee Suomen laajin latuverkosto, joka käsittää kaikkiaan 330 kilometriä hiihtolatuja, joista 38 kilometriä on valaistu. Yllästunturilla on myös kaksi laskettelukeskusta: Äkäslompolon puolella sijaitseva Ylläs-Ski, ja Ylläsjärven puolella sijaitseva Sport Resort Ylläs. Yhdessä ne muodostavat Suomen toistaiseksi suurimman laskettelukeskuksen. Tunturin ympäristössä on 410 km moottorikelkkareittejä.
Kylässä on runsaasti majoitus- ja ravintolapalveluita tarjoavia yrityksiä. Äkäslompolossa sijaitseva Jounin Kauppa on pinta-alaltaan Suomen suurin K-Market-ketjun kauppa. Vuonna 2005 avatusta Konijänkän kotieläinpihasta löytyy yli 130 eläintä.  Kylässä on myös kirkko, Pyhän Laurin kappeli. 
Äkäslompolossa toimii 2. joulukuuta 2002 perustettu urheiluseura Ylläksen Nousu.
Kylässä toimi myös vuonna 1993 perustettu Äkäslompolon vapaaehtoinen palokunta ÄVPK ry, jonka kuitenkin lopetti sopimuspalokuntana tammikuun 2015 lopussa.
Heikki Tiilikainen

Heikki Tiilikainen (s. 1941) on suomalainen everstiluutnantti (evp) ja kirjailija. Aktiiviurallaan hän palveli rannikkotykistössä muun muassa Kirkonmaan, Rankin ja Kuuskajaskarin linnakkeen päällikkönä. Hän on toiminut päätoimittajana lehdissä Ruotuväki (1971–1976) ja Suomen Sotilas (1988–2002). 
Tiilikaisen puoliso oli lasitaiteilija Hillevi Hedberg-Tiilikainen.
Likaiset legendat I

Taustaa

Yö oli sijoittunut kolmanneksi syksyllä 1982 järjestetyssä Rockin SM-kilpailuiden finaalissa, jonka jälkeen Poko Rekordsin toimitusjohtaja Epe Helenius ilmoitti yhtyeelle haluavansa kuulla heiltä demomateriaalia. Yö äänitti demonauhan Ulvilassa Laser-studiolla ja toimitti sen Heleniukselle, joka valitsi singlenä julkaistavaksi kappaleen Likaiset legendat I. Yhtyeen oma valinta olisi ollut Jussi Hakulisen vanhimpiin sävellyksiin kuuluva Kuljen, joka lopulta päätyi levyn B-puolelle. 
Single äänitettiin tammikuussa 1983 Mika Sundqvistin MSL-studiolla Lempäälässä. Nimikappaleen kaksi ensimmäistä versiota eivät kuitenkaan tyydyttäneet Heleniusta, ensimmäiseltä puuttui sen tunnetuksi tehnyt kitarariffi ja toisella kertaa äänitettiin uudelleen Olli Lindholmin lauluosuudet. Levy julkaistiin helmikuussa 1983.

Listamenestys

Likaiset legendat I nousi listoille vasta vajaat puoli vuotta ilmestymisensä jälkeen heinäkuussa 1983. Korkeimmillaan se oli Seura-lehden kokoamalla singlelistalla syyskuussa sijalla 12 ja Suosikin listalla elokuussa sijalla 21. Varsinainen hitti siitä muodostui marraskuussa 1983 julkaistun Varietee-albumin myötä, jota myytiin reilussa kuukaudessa yli 50 000 kappaletta.
Symmetrinen ryhmä

Symmetrinen ryhmä, jota merkitään , on matematiikassa n-alkioisen joukon kaikkien permutaatioiden muodostama ryhmä. Toisin sanoen ryhmä kuvaa kaikki eri tavat järjestää n alkiota uudelleen. Ryhmässä on  alkiota (luvun n kertoma), ja ryhmän laskutoimitus on permutaatiokuvausten yhdistäminen.
:n alkioille  voidaan käyttää merkintää , missä kun.
Symmetrisen ryhmän aliryhmiä sanotaan permutaatioryhmiksi. Eräs merkittävä aliryhmä on alternoiva ryhmä .
Patajärvi (Eura)

Maantiede

Järven pinta-ala on 4,1 hehtaaria ja sen pituus on 400 metriä ja leveys 200 metriä. Järven luusua sijaitsee järven länsirannalla, josta jatkaa kulkuaan järven läpi virtaava Hinnerjoki. Järven rantaviiva on 850 metriä pitkä ja ranta on pääosin peltojen rajaamaa ja heinittynyttä rantaniittyä.

Luontoarvot

Järvi on sekä rehevöitynyt että ruohottunut ja sitä uhkaa umpeenkasvu. Järvi olikin kasvanut lähes umpeen, mutta se kunnostettiin mittavassa hankkeessa vuosina 2000−2002. Järvessä viihtyy ainakin jokirapu, hauki ja ahven.
Myös järven virkistyskäyttöä on lisätty, koska sen sijainti Honkilahdessa on keskeinen. Kunnostustyön jälkeen ruoppaustyön jäljet maisemoitiin, järven ja lähialueet liitettiin mukaan ulkoilureittiin. Järvelle on kunnostettu myös uimaranta.

Historia

Vuonna 1836 talollinen (Heuru) Johan Mattsson haki lupaa kuivauttaa "Patojärvi" ja saikin siihen luvan samana vuonna.
John Alldis

John Trevor Alldis (10. elokuuta 1929 Ilford – 20. joulukuuta 2010) oli brittiläinen kuoronjohtaja ja kapellimestari. Hän tuli tunnetuksi muun muassa toiminnastaan itsensä mukaan nimetyn kuoron johdossa.

Varhaiset vaiheet

Alldis opiskeli Felstedin koulussa, Essexissä, ja pääsi kansalaispalveluksen jälkeen kuorostipendillä Cambridgen yliopiston King's Collegeen, jossa häntä opetti Boris Ord. Alldis itse opetti vuosikymmenen ajan Guildford Schoolissa ja toimi musiikkijohtajana Pyhän Kolminaisuuden kirkossa, Kensingtonissa, kunnes perusti kuoronsa eräiden johtavien nykysäveltäjien tuella.

Oma kuoro

Yleiseen tietoisuuteen 16-jäseninen John Alldis -kuoro tuli vuonna 1962 Alexander Goehrin A Little Cantata of Proverbs -teoksen kantaesityksellä. Nykyteoksia esitettiin myös yhdessä vanhan ohjelmiston rinnalla; toukokuun 1962 konsertissa Holy Trinity Churchissa esityksen ohjelmaan kuului Giovanni Pierluigi da Palestrinan musiikkia ja Malcolm Williamsonin Symphony for Voices -teos viiteen James McAuleyn runoon. Vuonna 1967 seurasi Edinburghin kansainvälisellä festivaalilla Igor Stravinskyn Requiem Canticlesin kantaesitys, jota varten kuoro harjoitteli Alldisin johdolla. Esityksen kuitenkin johti Pierre Boulez. Vuonna 1981 Alldisin kuoro kantaesitti Harrison Birtwistlen madrigaalin On the Sheer Threshold of the Night Bathin musiikkifestivaalilla.
Alldis teki kuoroineen yhteistyötä myös klassisen musiikin ulkopuolella Pink Floydin ja Duke Ellingtonin kanssa: Pink Floyd tarvitsi kuoroa Atom Heart Mother -albumia varten vuonna 1970, ja lokakuussa 1973 Westminster Abbeyssa kuoro osallistui Ellingtonin viimeisen levytyksen, Sacred Concertin tekemiseen.

Muu toiminta

Alldis johti Guildhall School of Musicin kuoroa 1960-luvun puolestavälistä vuoteen 1979. Lontoon sinfoniaorkesteri kääntyi Alldisin puoleen vuonna 1966, ja tämä perusti orkesterin yhteyteen pysyvän kuoron. Alldis myös laati pantomiimimusiikkia ja johti orkesteria muun muassa vierailijana Manchesterin Halléssa.
Vuonna 1979 Alldis siirtyi Lontoon filharmonisen kuoron johtoon Frederic Jacksonin seuraajaksi. Vuosina 1971–1977 Alldis johti Tanskan radion kuoroa, vuosina 1978–1987 Kansasissa American Choral Symposiumia, vuosina 1989–1990 Israelissa Cameran Singersiä ja vuosina 1985–1998 Alankomaiden kamarikuoroa. Ranskassa Alldis perusti Groupe vocal de Francen, jonka johtajana toimi vuosina 1979–1983. Hän pääsi tekemään yhteistyötä muiden muassa Olivier Messiaenin ja Pierre Boulez'n kanssa.
1990-luvulla Alldis työskenteli Japanissa ja Kiinassa, joista jälkimmäisessä hän johti yhden maan ensimmäisistä Messias-oratorion esityksistä. Wimbledonin sinfoniaorkesteria Alldis johti vuodesta 1971, kunnes sai aivoverenkiertohäiriön vuonna 2004.

Palkinnot ja kunnianosoitukset

Alldis sai kuorotyöstään Grammy-ehdokkuudet vuonna 1974 Adrian Boultin ja vuonna 1978 Georg Soltin kanssa. Vuonna 1994 hänestä tehtiin Ordre des Arts et des Lettres'n ritari.

Yksityiselämä

Alldis meni vuonna 1960 naimisiin viulisti Ursula Masonin kanssa. Mason jäi leskeksi Alldisin kuollessa 81-vuotiaana keuhkokuumeeseen, ja häntä jäi kaipaamaan myös kaksi poikaa, joista toinen, Dominic, on jazzmuusikko.
Kepler-186f

Elinkelpoisen vyöhykkeen ulkolaidalla

Kepler-186f:n etäisyys keskustähdestään on noin 0,36–0,40 AU. Tämä vastaa Merkuriuksen etäisyyttä Auringosta. Mutta Aurinkoa kylmempi ja pienempi M1V-spektriluokan keskustähti Kepler 186 säteilee vain noin 0,04–0,046 Aurinkoa, koska on pienimassainen punainen kääpiö. Näin ollen planeetta saa arviolta noin 0,32 aurinkovakion verran säteilyä. Niinpä Kepler 186f:n uskotaan kiertävän elinkelpoisen vyöhykkeen ulkolaidalla, jossa planeetan elinkelpoisuus riippuu pitkälti planeetan kaasukehän paksuudesta ja koostumuksesta.
Paksu hiilidioksidikaasukehä saattaisi lämmittää planeettaa ja tehdä ainakin osan siitä suotuisaksi elämälle. Jos hiilidioksidia olisi kaasukehässä 0,5–5 baaria ja typpeä 0–10 bar, planeetan keskilämpötila olisi joidenkin arvioiden mukaan yli 0 °C. Tämä on vain arvailua, sillä noin 500 valovuoden päässä olevan Kepler 186f:n fysikaaliset ominaisuudet tunnetaan erittäin huonosti. Lähinnä planeetan säde ja etäisyys keskustähdestään sekä joitain näistä johdettavia numerotietoja tunnetaan. Ei osata täsmälleen sanoa, onko planeetan pyöriminen vuorovesilukkiutunut, tähän uskotaan olevan 50 %:n mahdollisuus. Näin, koska emoauringon ikää ei tunneta. Tässäkin tapauksessa paksu hiilidioksidikaasukehä tekisi planeetan pimeän puolenkin elinkelpoiseksi. Planeetta saattaa pyöriä paljon Maata hitaammin, ja yksi pyörähdys saattaisi olla vuorovesijarrutuksen takia hidastunut viikkoihin tai kuukausiin.
Kepler 186f:n maankaltaisuudeksi väitetään mahdollisesti asuttavien eksoplaneettojen luettelossa 0.64, mikä on suunnilleen sama kuin Marsin asuttavuus. Kepler 186f:stä käytettiin aiemmin nimiä KOI-571-05 tai KOI-571.05.

Massa kohtalaisen lähellä Maan massaa

Planeetan säteeksi on arvioitu tähdenpeittokeinolla 1,11 ± 0,14 eli 0,97–1,25 kertaa Maan säde. Planeetan massa saattaisi olla 1,44 Maan massaa, jos sen säde olisi 1,11 Maan massaa, ja planeetan koostumus on kolmannes rautaa ja melkein kaksi kolmannesta silikaattia, niin kuin Maalla. Eräiden arvioiden mukaan planeetta olisi hieman tätä isompi, noin 1,13–1,17 Maan sädettä.
Luultavasti planeetalla ei ole elinkelvottomaksi tekevää paksua vety–helium-kaasukehää, jollaisia on yli 1,5 Maan säteisillä kohteilla.
Beibut Šumenov

Amatööriura

Šumenov edusti Kazakstania vuoden 2004 kesäolympialaisissa otellen raskaassa keskisarjassa, mutta hän putosi toisella kierroksella hävittyään Ihsan Yildirim Tarhanille.

Ammattiura

Šumenov siirtyi ammattikehiin vuonna 2007. Vuonna 2008 hän voitti PABA-liiton mestaruuden tyrmäämällä Donnell Wigginsin kaksieräisessä kamppailussa. Vuonna 2009 Šumenov pääsi haastamaan silloisen WBA-liiton mestari Gabriel Campillon, mutta hävisi kaikin tuomariäänin. Vuonna 2010 kaksikko kohtasi uudelleen ja Šumenov voitti ottelun hajaäänituomiolla nousten mestariksi.
Šumenov päätti uransa kesäkuussa 2017 silmävamman vuoksi.
Huulilävistys

Huulilävistyksen tekeminen

Huulilävistys tehdään steriilillä neulalla, jonka koko riippuu halutun korun paksuudesta. Koruna käytetään tyypillisesti rengasta tai tappia, jonka koko on 16 g (1,2 mm), 14 g (1,6 mm) tai suurempi. Lävistyksen jälkeisen turvotuksen vuoksi huuleen voidaan asettaa ensin pidempi tappi, joka vaihdetaan lyhyempään turvotuksen laskettua.
Lävistystä ei riskien vuoksi suositella tehtäväksi itse tai epähygieenisissä olosuhteissa, kuten festivaaleilla tai uimarannoilla.
Huulilävistys paranee noin 4–5 viikossa.

Huulilävistyksen riskit

Kuten kaikilla muillakin lävistyksillä, huulilävistyksellä on riski tulehtua, kasvattaa arpikudosta tai keloidia. Huulilävistyksellä on harvinainen riski vaurioittaa hampaita ja ikeniä. Tietyt korumateriaalit aiheuttavat hampaiden kiillevaurioita, ja jos korun alueelle osuu isku, se voi lohkaista hampaita. Lävistys voi ärsyttää ikeniä ja aiheuttaa niiden vetäytymistä, vain jos korua ei heti sen hankkiessa hoideta hyvin. Usein ongelma saadaan poistettua vaihtamalla koru sopivampaan, mutta toisinaan huulikoru täytyy poistaa lisävaurioiden välttämiseksi. Huulikoru voi myös revetä huulesta, jolloin huuleen jää suuri arpi.
NRP Corvo (M418)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 2. huhtikuuta 1973  ja se romutettiin Santanderissa Espanjassa.