google/wiki40b huggingface dataset:
Puoliläpäisevä peili

Puoliläpäisevä peili tai yksisuuntainen peili on erikoispinnoitetusta lasista tai akryyli- tai polykarbonaattimuovista valmistettu materiaali, joka päästää osan valosta läpi ja heijastaa osan takaisin. Yksisuuntaisen peilin rikoselokuvista tuttu sovellus on kahden huoneen välinen sisäikkuna, joka näyttää oikeissa valaistusolosuhteissa toiselta puolelta peililtä, toiselta puolelta taas valoa läpäisevältä ikkunalta. Kun yksisuuntainen peili on asennettu kirkkaasti valaistun ja pimeänä pidetyn huoneen väliseen sisäikkunaan, pimeässä huoneessa olevat tarkkailijat voivat nähdä sen läpi kirkkaaseen huoneeseen, kun taas kirkkaassa huoneessa olijat näkevät vain peilikuvan huoneesta ja itsestään. Tällainen järjestely mahdollistaa esimerkiksi poliisikuulusteluun, tieteelliseen kokeeseen, ryhmätehtävään tai muuhun vastaavaan tilanteeseen osallistuvien henkilöiden tarkkailun heidän huomaamattaan ja häiriintymättään.
Yleinen virhekäsitys on, että puoliläpäisevä peili näyttäisi kaikissa valaistusoloissa toiselta puolen peililtä ja toiselta puolen läpinäkyvältä. Tosiasiassa materiaali läpäisee molempiin suuntiin noin puolet valosta ja heijastaa puolet takaisin, joten käyttö yksisuuntaiseen tarkkailuun vaatii nimenomaan tilojen välistä suurta valoisuuseroa.

Historiaa

Puoliläpäisevän peilin keksi Ohion Cincinnatissa Yhdysvalloissa asunut venäläisemigrantti Emil Bloch, joka sai ”läpinäkyvälle peililleen” patentin 17. helmikuuta 1903.

Käyttökohteita

Tarkkailukäytön lisäksi samaa tai samankaltaista materiaalia käytetään myös aurinkosuojakalvona ikkunoissa heijastamaan osa auringonpaahteesta takaisin ulos ja pitämään sisäilma näin viileämpänä. Matkapuhelinten ja tablettilaitteiden suojuksissa näyttö voidaan peittää tällaisella kalvolla, jolloin näyttö näyttää sammutettuna ollessaan peililtä. Puoliläpäisevän peilin käyttöön perustuvat myös televisiokameroiden linssin päälle asetettavat teleprompterit, joista tv-esiintyjät lukevat vuorosanojaan säilyttäen samalla katsekontaktin yleisöönsä. Tunnettu teatteri-illuusio ”Pepperin haamu” perustuu myös puoliläpäisevään peiliin.

Puoliläpäisevä peili kameroissa

Joissain peiliheijastuskameroissa peili on puoliläpäisevä niin, ettei sen tarvitse kääntyä pois tieltä kameraa laukaistaessa. Ensimmäisenä puoliläpäisevää peiliä käytettiin Topcon RE Super -kamerassa 1963 liikkuvana peilinä, jonka alapintaan oli kiinnitetty valoa mittaava CdS-kenno. Ensimmäinen kiinteä peili oli Canonin Pellix-kamerassa vuonna 1965. Puoliläpäisevän peilin etuihin kuvaustekniikassa kuuluu se, että etsin ja nopea vaiheentunnistukseen perustuva automaattitarkennus toimivat myös videokuvauksessa. Puoliläpäisevää peiliä käyttää järjestelmäkamera­rungoissaan nykyisin ainakin Sony.

Käytön ongelmia

Sisäikkunassa käytettynä yksisuuntainen peili voi mahdollistaa salakatselun kohteiden tietämättä ja luullessa sisäikkunaa tavalliseksi peiliksi. Pienenkin tällaisen peilin taakse on mahdollista piilottaa kamera.
Päivälehden museo

Perusnäyttely

Päivälehden museon vuonna 2016 uusittu perusnäyttely kertoo median historiasta, nykypäivästä ja tulevaisuudesta sekä sananvapauden toteutumisesta Suomessa ja muualla. Perusnäyttelyssä käydään läpi myös Päivälehden ja sen seuraajan, Helsingin Sanomien, lähes 130-vuotista tarinaa.

Vaihtuvat näyttelyt

Päivälehden museo toteuttaa vuosittain noin viisi vaihtuvaa näyttelyä. Vaihtuvilla näyttelyillä pyritään valottamaan median eri puolia ja tavoittamaan erilaisia kohdeyleisöjä. Näyttelyiden tarkoituksena on edistää medialukutaitoa ja erityisesti lasten ja nuorten lukuharrastusta. Vuonna 2017 museo toteutti mm. alakouluille ja lapsiperheille suunnatun Viisi ihmeellistä aarretta – Seikkailu oppikirjojen kuviin -näyttelyn (31.3.–1.10.2017) ja Kuopion kulttuurihistoriallisen museon kanssa yhteistyössä tuotetun Vapaus, rakkaus, tasa-arvo – Salonkielämää Helsingissä ja Kuopiossa -näyttelyn (7.11.2017–7.1.2018). Vuonna 2018 museon lastennäyttelyn aiheena oli keksijä Pelle Peloton (8.3.-16.9.2018). Vuonna 2019 näyttelyn aiheena on Pekka Töpöhäntä (15.3.-15.9.2019).

Painokellari

Museon pohjakerroksessa sijaitseva painokellari esittelee kirjapainotekniikan historiaa. Painokellarissa voi tutustua kohopainotekniikassa käytettyihin laitteisiin ja työmenetelmiin – käsinladontaan, konelatomiseen ja painamiseen. Painokellarin työnäytöksissä perinteisten kirjapainoammattien taitajat näyttävät aidoilla työvälineillä, miten kirjat ja muut painotuotteet syntyivät ennen tietokoneaikaa.

Museokäynti

Museoon voi tutustua itsenäisesti tai oppaan johdolla. Kaikki museon toiminta on maksutonta. Museo on avoinna päivittäin kello 11–17. Vuonna 2017 museoon tutustui yhteensä 48 000 kävijää.
Kirjahylly

Kirjahylly on huonekalu, jossa yleensä säilytetään kirjoja. Kirjahyllyjä on monenlaisia, mutta tavallisimmin kirjahylly koostuu päätyosista sekä näiden välissä olevista hyllyistä. Kirjahylly voi olla suunniteltu myös muiden esineiden kuin kirjojen säilytykseen, ja yleensä siihen asetetaan myös koriste-esineitä tai viihde-elektroniikkaa.
Kirjahylly on yleensä kokopuinen tai nykyisin usein lastulevystä valmistettu. Se saattaa käsittää myös erilaisia kaappeja, joissa voi olla vetolaatikot tai umpinaiset tai lasitetut ovet. 
Usein kirjahylly on suunniteltu asetettavaksi seinää vasten, mutta se voi toimia myös tilan jakajana. Kirjahylly voi olla myös seinään kiinni asennettava.
Suurten avokirjastojen kirjahyllyt sijoitetaan seinänvierustojen lisäksi usein parittain, taustat vastakkain keskelle lattiaa vapaasti seisoviksi. Kirjahyllyjen väliin jätetään käytävät, joissa asiakkaat voivat liikkua kirjoja tutkimassa. Varastokirjastoissa ja asiakirja-arkistoissa käytetään usein tilaa säästäviä, kiskoilla liikkuvia ja kammesta pyörittämällä yhteen ja erikseen liikuteltavissa olevia siirtohyllystöjä. Kun tarvitaan vain yksi, hyllyjä siirtämällä paikkaansa vaihtava välikäytävä, saadaan samaan tilaan jopa 70 % enemmän hyllytilaa.
Coloradojoki

Ympäristöonnettomuus 2015

Yhdysvaltojen ympäristönsuojeluvirasto EPA on pyrkinyt selvittämään, miten joen yläjuoksulla Coloradon osavaltiossa sijaitseva, jo vuonna 1923 suljetun Gold King Mine -nimisen kultakaivoksen jätealtaan myrkkyjä voitaisiin siivota. Viranomaisten paikalla ollessa 5. elokuuta 2015 pato murtui, ja noin kaksitoista miljoonaa litraa saastetta pääsi purkautumaan alapuoliseen Cement Creekiin, joka on jo ennestään myrkyllisyyden vuoksi kalaton. Cement Creek ruokkii Animasjokea, ja se puolestaan San Juan -jokea, joka on Coloradojokeen Utahin alueella laskeva itäinen sivujoki. Viranomaiset ovat kieltäneet varmuuden vuoksi turisteja koskemasta Coloradon kanjonin veteen. Vertauksen vuoksi vuotanut nestemäärä on samaa luokkaa, minkä suomalainen Talvivaaran kaivos päästi luontoon pahimmillaan noin puolessatoista tunnissa vuonna 2012 ja yhteensä 100-kertaisen määrän eli 1,2 miljoonaa kuutiometriä, mutta on selvää, että nesteen sisältö ei ole samaa.
Jukka Marttala

Jukka Marttala (s. 31. toukokuuta 1973) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija ja pelinjohtaja. Vuosina 1992–2011 Marttala pelasi Superpesiksessä 308 runkosarjaottelua Seinäjoen Maila-Jussien, Jyväskylän Kirin, Nurmon Jymyn, Koskenkorvan Urheilijoiden ja Ulvilan Pesä-Veikkojen joukkueissa.
Pelaajauransa jälkeen Marttala toimi miesten Ykköspesiksessä UPV:n pelinjohtajana kausina 2008–2009 ja sekä Superpesiksessä Koskenkorvan Urheilijoiden pelinjohtajana kaudella 2012.
Sergio García Fernández

Sergio García Fernández (s. 9. tammikuuta 1980 Borriol, Castellónin maakunta, Espanja) on  espanjalainen golfin ammattilaispelaaja, joka pelaa sekä Yhdysvaltain PGA Tourilla että Euroopan PGA European Tourilla. Hänen pelaajasijoituksensa on ollut pitkään 10 parhaan pelaajan joukossa.
García voitti Mastersin vuonna 2017 uusinnan jälkeen. Vuoden 1999 PGA Championshipin hän hävisi Yhdysvaltain Tiger Woodsille yhdellä lyönnillä. Vuonna 2007 hän johti The Open Championshipia kolmen kierroksen jälkeen, mutta hävisi lopulta uusinnassa Irlannin Pádraig Harringtonille.
Garcían lempinimi on El Niño (suom. poika).
Sokkelokilli

Ulkonäkö ja koko

Sokkelokillillä on pyöreäreunaiset, vaaleanharmaat evät. Lajilla on myös suhteellisen isot silmät. Tummanharmailla kyljillä on laajalti vaaleita pilkkuja. Sokkelokilli on tavallisesti noin 3,8 senttimetrin mittainen ja voi kasvaa jopa 6,2 senttimetrin mittaiseksi.

Levinneisyys ja elinympäristö

Lajia on toistaiseksi tavattu vain Yhdysvalloista, jossa se elää Teksasin alueella. Sokkelokilliä tavataan makeavetisistä virroista, joiden lämpötila vaihtelee 18–26 celsiusasteen välillä. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokittelee lajin erittäin uhanalaiseksi.
Kaarlo Kari (jääkäri)

Kaarlo Kalervo Kari (23. heinäkuuta 1890 Kalvola – 9. toukokuuta 1918 Savonlinna) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hänen vanhempansa olivat kappalainen Kaarlo Kustaa Kari ja Maria Pohja. Kapteeni Karin hahmon mukaan kirjoitettiin päähenkilö vuoden 1938 elokuvaan Jääkärin morsian.

Opinnot

Kari kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta reaalilyseosta vuonna 1911 ja liittyi Hämäläisosakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla vuosina 1911–1915.

Jääkärikausi

Kari liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 8. maaliskuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 1. komppaniaan. Myöhemmin hänet sijoitettiin Kuninkaallisen, Preussin Jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Jim Boylen

Ura

Boylen on valmentanut pitkään yliopistojoukkueita ja NBA-joukkueita pääosin apuvalmentajan roolissa. Hän on voittanut apuvalmentajana kolme NBA:n mestaruutta: Houston Rocketsissa vuosina 1994 ja 1995 sekä San Antonio Spursissa vuonna 2014. Vuodesta 2015 hän toimi Fred Hoibergin alaisuudessa Chicago Bullsin avustavana päävalmentajana. Hoibergin saatua potkut joulukuussa 2018 Boylen nousi Bullsin päävalmentajaksi. Hänen johtamisratkaisunsa aiheuttivat nopeasti eripuraa joukkueessa.
Thomas Puha

Thomas Puha (s. 3. heinäkuuta 1977) on entinen Pelaaja-lehden päätoimittaja. Hän on myös Pelaaja-lehden kustantamon H-Town Oy:n yksi perustajista ja suurin omistaja. Hän toimi Warner Finlandille levyttävän Roope Salminen & Koirat -hiphop-yhtyeen road managerina. Nykyään hän työskentelee Remedy Entertainmentin viestintäpäällikkönä.
Puha on aikaisemmin esiintynyt peliohjelmissa televisiossa lähinnä MoonTV:llä, ohjelmissa  PSX-Peliluola, N64-Peliluola, Play, Game Planet, Konsoli Planeetta ja URL. Hän käytti MoonTV:llä työskennellessään useimmiten aliasta "Everlast". Hän on ollut myös Nelosen Play-ohjelmassa, jonka hän tuotti, juonsi ja käsikirjoitti.  Puha on myös esiintynyt
YLE Extran Extra Largessa.
Puha on kirjoittanut laajalti ulkomaisiin pelimedioihin kuten arvostettuun englantilaiseen Edge-lehteen. Puha toimi amerikkalaisen Gamefan-lehden Eurooppa-kolumnin toimittajana vuosina 1998-2002. Hänen arvostelujaan on julkaistu myös 1up.com-, IGN.com-, GamesTM-, Basso-, Official US PlayStation Magazine-, ja OPM -lehdissä.
Vuonna 2010 Puha käsikirjoitti ja juonsi 7-osaisen demoskene-kulttuuriin perehtyneen dokumenttisarjan Ylelle. Dokumenttisarja toteutettiin yhteisöllisesti ja se käsitteli tunnettuja demoryhmiä, kuten Orange, CNCD ja Komplex. Yksi jaksoista keskittyi kotimaisen Future Crewin ja sen Second Reality –demon luomiseen. Tämä jakso sai maailman ensi-iltansa Assembly 2010 –demofestivaaleilla.
FIGMA (Finnish Games and Multimedia Assocation) valitsi vuonna 2010 Puhan Peliluolaan eli kotimaisen peliteollisuuden Hall of Fameen.
Elokuussa 2011 Puha siirtyi tekemään markkinointityötä Umbra Softwarelle. Marraskuussa 2013 Puha ilmoitti Umbra Softwaren aloittaneen mittavan yhteistyön Call of Duty -pelisarjan kanssa.
Syyskuussa 2013 uutisoitiin Puhan aloittavan viikoittaisen videokolumnin suomalaisessa Tilt -peliohjelmassa.
Koulupuisto

Koulupuisto (ruots. Skolparken) on Pietarsaaressa sijaitseva noin 1,35 hehtaarin kokoinen puisto ja kasvitieteellinen puutarha Pietarsaaren kaupungin keskustassa.
1860-luvulla koulupuiston paikalla oli apteekkari Viktor Schaumanin puutarha ja kasvihuone. Schaumanin jälkeläiset lahjoittivat puutarhan Pietarsaaren kaupungille. Nykyisin lähes tuhat kasvilajia käsittävä puutarha on perustettu 1915–1932 Schaumanin suvun lahjoitusvaroin. 
Koulpuiston suunnitteli puutarha-arkkitehti Bengt Schalin. Se rakennettiin vuosina  1916-1932.

Puiston osat

englantilaistyyppiseen puiston alaosaan kuuluvat luontoa mukailevat muodot ja vesiaiheet. Barokkityylisessä puiston yläosaa hallitsee muotopuutarha, joka on jaettu eri osastoihin kasvien heimojen ja käyttötarkoituksien mukaan.
Alapuistolle ovat ominaista kaarevat kävelytiet ja istutusten reunustamat nurmikot. Alapuistosta löytyy vuoripuro, kalalammikko suihkulähteellä, mäenrinteeseen kätkeytyvä luola, sekä runsaasti puita ja pensaita. Alapuistossa on poppeli-, koivu- ja kuusilajeja.
Kuusien ympäröimä aukio on saanut vaikutteita Versailles’n palatsin puutarhasta. Bengt Schalin on suunnitellut aukiolle suihkulähteen, joka on jäänyt toteutettamatta.
Lähinnä opetuskäyttöön tarkoitettu, aloittelijan osasto on jäljennös Helsingin yliopistollisesta puutarhasta. Aloittelijan osastossa on kasvaa muun muassa erilaisia viljalajeja, rehukasveja, palkokasveja, sipulikasveja, kaalikasveja, maustekasveja, nautintoainekasveja, kuitukasveja, hunajakasveja, öljykasveja, vanhoja kulttuurikasveja ja tuoksuainekasveja. Lääkekasvien yhteydessä tiedotetaan niiden lääkinnällisistä ominaisuuksista.
Perinnöllisyysopin osastolla voi nähdä, miten risteytyksien seurauksena kasvien muoto ja värit muuttuvat.  Osastolla on muun muassa Gregor Mendelin koekuka, mökinihmekukka.
Systemaattinen osasto on jaettu eri kasviheimojen lohkoihin. Alueen keskustassa on ollut aurinkokello vuodesta 1920 lähtien.
Kukkaisbiologian osastolla voi perehtyä kasvien erilaisiin leviämis- ja lisääntymistapoihin. Osastolla kasvaa laivojen ja junien mukana kulkeutuneita painolastikasveja. 
Luonnonvaraisten kasvien osastolle on sijoitettu suuri osa luonnossa kasvavista kasveistamme. Osastolla kasvavat mm. heinä-, niitty-, suo-, köynnös- ja varpukasvit.
Maantieteellisen osaston metsä vastaa pääsääntöisesti Suomen puustoa. Puiden keskelle on juurtunut monia luonnonvaraisia kasveja joka leikataan yleensä kerran kesässä, jotta ne saisivat kasvaa rauhassa.
Ruusualueella voi tutustua noin sataan eri lajikkeeseen. Alueella on muun muassa neidonruusuja, ranskanruusuja, neilikkaruusuja, puistoruusuja ja köynnösruusuja.
Vuonna 1992 koulupuistoon rakennettiin näyttämö erilaisia tapahtumia varten. Samaan aikaan rakennettiin puiston eri osien välille luiskat helpottamaan pyörätuolilla liikkumista puistossa.
Kymen Sanomat (Hamina)

Kymen Sanomat oli Haminassa vuosina 1916–1991 ilmestynyt sanomalehti. Vuoteen 1954 saakka sen nimenä oli Maaseutu.
Maaseutu perustettiin maalaisliiton Kymenlaakson ja Lounais-Karjalan paikallislehdeksi. Se syntyi kun puolueen kannattajat ostivat kotkalaisen Kyminlaakson julkaisuoikeudet ja viranomaisten lakkauttaman Haminan Sanomat -lehden kirjapainon. Maaseudun levikki ohitti kokoomuslaisen Haminan Lehden, joka kuitenkin piti hallussaan lehtien ilmestymiskaupunkia. Maaseudun yhtiö osti Haminan Lehden kesällä 1940, mutta jatkoi sen julkaisemista kaupunkilaislukijoille vuoteen 1957 saakka. Keskustalainen Kymen Sanomat kilpaili kotkalaisten Etelä-Suomen ja Eteenpäin-lehden kanssa, jotka yhdistettiin vuonna 1988 Kotkan Sanomiksi. Haminalaislehti liitettiin vuonna 1991 Kotkan Sanomiin, jonka nimeksi vaihdettiin Kymen Sanomat.
Lehti ilmestyi aluksi kolmesti, vuodesta 1953 lähtien kuudesti ja vuodesta 1981 seitsemän kertaa viikossa, mutta palasi vuonna 1986 kuusipäiväisyyteen. Sen levikki oli 1940-luvulla 6 000–8 000 kappaletta ja kohosi 1960-luvulla yli 11 000 kappaleeseen, mutta ei sen jälkeen juurikaan pystynyt kasvamaan. Päätoimittajina työskentelivät Vilkku Joukahainen (1916–1920), Toivo Helojärvi (1920–1926), Erland Haapaniemi (1927–1962), Paavo Hirvikallio (1962–1963), Viljo Laitinen (1963–1969), Seppo Sarlund (1970–1971), Esko Suikkanen (1972–1982) ja Juhani Harju (1982–).
Pöntiö

Pöntiö on pieni, alle sadan asukkaan kylä Kalajoen kaupungissa entisen Himangan kunnan alueella Pohjois-Pohjanmaalla, noin seitsemän kilometriä Himangan kirkonkylältä itään. Vielä 1990-luvulla Pöntiössä oli useita karjatiloja ja sikala. Nykyään maitotiloja on jäljellä enää yksi. Kylän lävitse virtaa Pöntiönjoki. Pöntiössä ei ole palveluita 2 kertaa viikossa käyvää kauppa-autoa lukuun ottamatta. 
Vuoden 2015 alussa Pöntiössä asui 67 henkilöä, valtaosa heistä paluumuuttajia perheineen. Himangan keskustaan on kylältä matkaa kuusi kilometriä, Kalajoelle ja Kannukseen noin 25 kilometriä ja Kokkolaan noin 45 kilometriä. Kylän lapset käyvät Himangan koulua.
Palveluneuvoja

Palveluneuvoja on varsinkin pankkimaailmassa käytetty ilmaisu henkilöstä, joka toimii asiakaspalvelussa ja neuvottelee asiakkaan kanssa ratkaisuista toivottujen palveluiden suhteen. Käytännössä tähän liittyy yleinen asiakkuudenhoito, mukaan lukien esimerkiksi palkkatili ja asuntolaina.
Rahoituspäällikkö on kuin palveluneuvoja, mutta hänellä on suuremmat toimivaltuudet. Hän pystyy tekemään suurempia päätöksiä ilman esimiehensä tukea.Rahoituspäällikkö palvelee usein myös sijoittaja-asiakkaita.
Paratrooper

Paratrooper eli "Pilvenpyörä" on  yleisesti esimerkiksi kiertävissä tivoleissa nähtävä huvipuistolaite. Se on kaltevassa asennossa pyörivä pyörä, joka nousee korkeimmillaan noin 10 metriin. Helsingin Linnanmäellä tällainen laite oli vuosina 1962–1985, jolloin se siirrettiin Kouvolan Tykkimäelle vuodeksi 1988 lähtien. Samanlainen laite on myös Nokkakiven huvipuistossa Lievestuoreella.
Mutakuono ja lakupelle

Kappaleen sanoitus

Kappaleen sanoituksesta nousi julkaisuaikanaan kohu. Kappaleen kertosäkeessä lauletaan: ”Ulos mutakuono ja joka lakupelle, joita viidakossa on grillannut helle.”
Sanoittaja Vexi Salmi on jälkeenpäin maininnut "katuneensa" kappaleen julkaisua. Julkaisuaikaan Vexi Salmen puoliso oli ehdottanut, että kappaleen sanoitus kiellettäisiin, mutta Salmi otti riskin ja julkaisi kappaleen. Hän on saanut sanoituksesta vielä myöhemminkin palautetta.
»Tarkoitin kappaleen satiiriseksi kuvaukseksi mainiosta maasta, jossa ulkomaalaisille pitäisi jakaa mitali meidän ’ryynästen’ ja ’horttanaisten’ keskuudessa elämisestä. Yleisö kuunteli vain laulun kertosäkeen, ja suurin osa ymmärsi sen täysin päinvastoin, ulkomaalaisvastaisesti. Väärinkäsityksen takia kappaletta ei enää sijoitettu kokoelmalevyille.» 
(Vexi Salmi, kappaleen sanoittaja)
Lauteet

Lauteet ovat saunan kiinteitä istuimia. 
Laudemateriaalina on Suomessa käytetty perinteisesti haapa- ja kuusipuuta. Nykyisin käytetään myös usein apachia, tervaleppää, lämpöhaapaa, lämpöleppää ja tuijaa. Runkomateriaalina voidaan käyttää puun lisäksi myös terästä tai alumiinia.
Lauteet voidaan tukea lattiasta, seinästä tai molemmista ja rungon rakenne riippuu valitusta tukemistavasta. Suorat, lyhyet lauteet (I-malli) voidaan tukea pelkästään seinästä. kulman (L-malli) tai kaaren (U-malli) muotoiset lauteet on tuettava ainakin osittain myös lattian varaan, jotta niistä tulee vakaat ja kestävät.
Perinteisten lauteiden istuinosa on vaakasuora, tasainen pinta. Istumamukavuuden parantamiseksi kehitettyjä laudemalleja ovat muotolauteet, sekä istujan mukaan muotoutuvat riippulauteet.

Lauteiden muotoja

I-malli
Suora laudemalli tulee saunan yhdelle seinälle ja yleensä kiuasta vastapäätä.
L-malli
L-malli tulee saunan yhteen kulmaan yleensä siten, että lauteen pitkä sivu tulee saunan pidemmälle seinälle ja lyhyt sivu lyhyemmälle seinälle.
U-malli
Malli kiertää saunaa kahden kulman kautta.
Bižbuljakin piiri

Bižbuljakin piiri (ven. Бижбулякский район, Bižbuljakski raion, baškiiriksi Бишбүләк районы, Bišbüläk raiony) on paikallinen itsehallintoalue Baškortostanin länsiosassa Orenburgin alueen rajalla. Piirin hallinnollinen keskus on Bižbuljakin kylä, joka sijaitsee 230 kilometriä pääkaupungista Ufasta. Piiri on perustettu vuonna 1930 ja siihen kuuluu 13 maalaiskuntaa. Piirin pinta-ala on 2 134 km².
Bižbuljakin piirissä oli 27 500 asukasta vuonna 2010 ja asukastiheys oli 13 asukasta/km². Suurimmat etniset ryhmät ovat tšuvassit, tataarit ja baškiirit.
Sydsvenskan

Sydsvenskan (SDS), myös Sydsvenska Dagbladet tai Sydsvenska Dagbladet Snällposten, on Malmössa päivittäin ilmestyvä sanomalehti, joka on perustettu 1848. Lehteä julkaisee SDS-koncernen, joka kuuluu Bonnier-konserniin.
Lehti määrittelee itsensä "riippumattoman liberaaliksi". Lehden päätoimittaja ja vastaava julkaisija oli Peter Melin äkilliseen 13. helmikuuta 2008 tapahtuneeseen kuolemaansa asti. Uudeksi päätoimittajaksi valittiin elokuusta 2008 alkaen Daniel Sandström. Lokakuusta 2005 on politiikan toimituksen päätoimittaja ollut Heidi Avellan.
Lehden levikki on keskimäärin 146 200 (helmikuu 2009).
Lehden pääasiallista levikkialuetta ovat Malmö, Lund, Kävlinge, Lomma, Burlöv, Staffanstorp, Svedala, Vellinge ja Trelleborg. Sillä alueella se on hallitsevassa asemassa, etenkin sen jälkeen kun sen merkittävin kilpailija Arbetet lakkautettiin 2000.
Moriya Jutanugarn

Moriya Jutanugarn (thaiksi โมรียา จุฑานุกาล, s. 27. heinäkuuta 1994 Bangkok) on thaimaalainen golfammattilainen. Huhtikuuhun 2019 mennessä Jutanugarn oli voittanut yhden LPGA-tourin kilpailun, mikä tapahtui huhtikuussa 2018. Moriyan sisko Ariya on myös golfammattilainen.
Kyle Busch

Kyle Thomas Busch (s. 2. toukokuuta 1985 Las Vegas, Nevada) on yhdysvaltalainen autourheilija. Hän ajaa Amerikan suurimmassa moottoriurheilusarjassa NASCAR:issa Joe Gibbs Racing -tallin riveissä, kilpailunumerolla 18.
Buschin veli Kurt Busch ajaa myös NASCAR-sarjassa, Furniture Row Racingin autolla numero 78. Hän on vuoden 2004 mestari.
Kyle Busch voitti NASCAR Sprint Cup Series -mestaruuden vuonna 2015.

Kyle Busch Motorsports

Busch omistaa myös pienemmissä luokissa kilpailevan Kyle Busch Motorsports -tallin, jonka riveissä on kilpaillut muun muassa suomalainen Formula 1 -kuljettaja Kimi Räikkönen vuonna 2011.
Normet

Historiaa

Normetin juuret juontavat vuoteen 1962, jolloin veljekset Jaakko ja Jussi Sarvela perustivat maatilalleen Peltosalmen Konepajan. Sen menestystuote oli New Yorkin kansainvälisillä patenttimessuilla palkittu traktorikuormain, joka valloitti yli puolet Suomen kuormainmarkkinoista. Muita konepajan alkuaikojen tuotteita olivat metsäkoneet, kuten juontovinssi ja Suomen ensimmäinen kolmiakselinen metsätraktori. Sarvelan veljekset saivat 1969 valtakunnallisen yrittäjäpalkinnon. Vuonna 1972 konepaja työllisti 180 henkilöä ja myytiin Orionille. Vuonna 1999 Orion myi Normetin Sitran Fenno Managementin hallinnoimalle pääomarahasto Fenno Programille. 
Normetin pääomistajana on vuodesta 2005 ollut Aaro Cantell. Hänen tavoitteenaan on kaksinkertaistaa konsernin liikevaihto 2010-luvun loppuun mennessä. 
Vuonna 2011 Normet Groupille myönnettiin Tasavallan Presidentin kansainvälistymispalkinto.
Kultainen vasikka (näytelmä)

Kultainen vasikka on Maria Jotunin komedia vuodelta 1918.
Näytelmä kuuluu niihin Jotunin näytelmiin, joista vasta myöhemmin on tullut teatterien klassikkonäytelmiä. Sitä esitettiin vain lyhyen aikaa sen ilmestyttyä, ja sen varsinaiset esitykset alkoivat vasta pitkän tauon jälkeen toisen maailmansodan aikaan. Sen jälkeen se on ollut suosittu aiheensa pysyvän ajankohtaisuuden vuoksi. Muun muassa Tukholmassa sitä esitettiin 1990-luvulla nimellä Pengar, pengar, ja Suomen Kansallisteatterissa vuonna 2000.

Tarina

Näytelmän tapahtuma-ajankohta on ensimmäinen maailmansota, jolloin pulaa on ruoasta ja tavaroista. Monet etsivät ylellistä elämää keinottelulla, ja juuri rahasta tulee näytelmän epäjumala, Raamatun kultainen vasikka. Näytelmän näkyvän puolen taustalla on kyseessä ihmiskäsityksen ja elämäntavan murros: vapaus toteuttaa itseään, ja erityisesti Jotunia kiinnostaa naisen asema, naisen mahdollisuudet. Keskeinen ongelma on naisen ja miehen suhde, ja onko raha vai rakkaus lopultakin se olennainen päähenkilön elämässä.
Eedith hylkää miehensä Jaakon rahan takia, mutta palaa kotiin kun mies on onnistunut rikastumaan. Jaakko on kuitenkin aikeissa antaa vaimolleen opetuksen tuhoamalla omaisuutensa.