google/wiki40b huggingface dataset:
Verkkosivu

Verkkosivujen välitys

Verkkosivut sijaitsevat Internetin palvelinkoneella, josta käyttäjät voivat lukea niitä selainohjelmalla. Selain pyytää sivun palvelimelta käyttäen HTTP-protokollaa. Palvelin vastaa pyyntöön lähettämällä HTML- tai XML-kuvauskielellä koodatun dokumentin, jonka selain muuntaa käyttäjälle näytettävään muotoon.
Verkkosivut sisältävät yleensä hyperlinkkejä, eli viittauksia, toisiin verkkosivuihin. Käyttäjä voi halutessaan valita hyperlinkin selaimessaan jolloin selain siirtyy linkin osoittamalle verkkosivulle. Verkkosivujen välisistä linkeistä muodostuu hyperteksti, joka oli 1990-luvun alussa uusi, mullistava ominaisuus dokumentoinnissa.

Staattiset ja dynaamiset sivut

Verkkosivut jaetaan staattisiin ja dynaamisiin sivuihin. Staattinen sivu on tiedosto palvelinkoneella. Se näkyy selaimella aina samanlaisena ja muuttuu vain, jos tiedostoa muokataan palvelimella.
Dynaaminen sivu luodaan vasta, kun selain sitä pyytää. Selaimen hakupyyntö käynnistää palvelinkoneella toimintoja, joiden tuloksena syntyy uusi verkkosivu. Tällaisella järjestelyllä on kaksi etua. Ensinnäkin verkkosivun sisältö voi riippua hakuajankohdasta, mikä mahdollistaa esimerkiksi kellonajan näyttämisen sivulla tai tietokantahaut käyttäjän antamien parametrien pohjalta. Toiseksi HTML-muotoisen tiedon muodostumismekanismi voidaan piilottaa palvelimelle. Selaimessa ei saa selville, miten dynaaminen tieto on muodostunut.

Sisällön ja tyylin erottaminen toisistaan

Verkkosivun tietosisältö ja ulkoasu erotellaan käyttämällä tyylisivuja (Cascade Style Sheets). Tyylisivuilla määritellään, miltä verkkosivun pitäisi näyttää katselijalle. Näin tietosisällöltään sama verkkosivu voidaan näyttää eri tavalla esimerkiksi tietokoneen WWW-selaimelle, kännykän näytölle, digi-tv:lle tai PDF-tiedostoksi esimerkiksi julkaisua varten. Tämä tekee tietosisällön muokkauksesta eksaktia, sillä se tehdään vain yhden kerran yhteen kohteeseen, josta se välittyy kaikille käyttäjille eri laitteilla. Verkossa jaettaviin XML-dokumentteihin voidaan liittää tyyliohje, jolloin niiden sisältö voidaan tulostaa siististi muotoiltuna.

Käyttötarkoituksia

Tyypillisiä verkkosivuja ovat ihmisten, yritysten, organisaatioiden, instituutioiden ja hallintoelimien kotisivut. Verkkosivuja käytetään myös tiedonjakamiseen (esimerkiksi Wikipedia) ja liiketoimintaan.
Näiden lisäksi on olemassa sivuja, joiden tarkoitus ei ole kertoa tietoa jostain määritetystä asiasta, vaan esimerkiksi koota muiden sivujen tiedot niin, että käyttäjät voivat niitä hakea (hakukone). Muita verkkosivutyyppejä ovat esimerkiksi portaali ja keskustelupalsta.
Valkyria Chronicles 4

Pelaaminen

Pelimekaniikka on pohjimmiltaan samanlainen kuin aiemmissa osissa: yhtä hahmoa liikutetaan kerrallaan muiden pysyessä aloillaan, mutta yksiköt voivat ampua jos hahmo osuu tulitusetäisyydelle vuoron aikana.

Musiikki

Pelin musiikin on säveltänyt Hitoshi Sakimoto. Tunnusmusiikin "Light Up My Life" laulaja on Mai Kuraki, säveltäjä on Shilo ja sovittaja Shuho Mitani.

Vastaanotto

Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 8.7/10.
Peli on saanut Muropaketin arvostelussa neljä tähteä viidestä.
Josef Koudelka

Josef Koudelka (s. 10. tammikuuta 1938, Boskovice, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen valokuvaaja. Koudelka on kuvannut muun muassa Neuvostoliiton hyökkäyksen Prahaan. Koudelka palkittiin kuvista seuraavana vuotena Robert Capa Gold Medal -palkinnolla. Koudelka on julkaissut kuviaan lukuisissa kirjoissaan.
Vuonna 1992 Koudelkalle myönnettiin kansainvälinen Hasselblad-palkinto.
Olavi Piha

Kaarlo Olavi Piha (13. heinäkuuta 1911 Dioride, Michigan, Yhdysvallat – 11. syyskuuta 1995 Seinäjoki) oli juristi, kaupunkineuvos, Suolahden ja Seinäjoen kauppalanjohtaja ja Seinäjoen ensimmäinen kaupunginjohtaja. 
Olavi Pihan vanhemmat olivat kauppias Iisakki Felix Piha ja Katri Sofia Kasari ja puoliso vuodesta 1943 Liisa Kyllikki Korhonen. Piha tuli ylioppilaaksi 1931 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1940, varatuomarin arvon hän sai 1944. Piha toimi Seinäjoen kansanhuoltopiirin piiritarkastajana 1940–1946, Jyväskylän kaupunginsihteerinä 1946–1948, Suolahden kauppalanjohtajana 1948–1955, Seinäjoen kauppalanjohtajana 1955–1959 ja Seinäjoen kaupunginjohtajana vuodesta 1960. Suolahden järjestysoikeuden puheenjohtaja hän oli  1948–1955.  Sotien aikaan Piha palveli Itä-Karjalan sotilashallinnon kansanhuoltopäällikkönä. Seinäjoen kaupunginjohtajan tehtävästä Piha jäi eläkkeelle 1974. Hän julkaisi tyttärensä Soili Venhon kanssa vuonna 1985 teoksen Terveydenhuollon vaiheita Etelä-Pohjanmaalla.
Dolgoprudnyi

Historiaa

1600–1800-luvulla paikalla sijaitsi Vinogradovon kartano ”pitkien lampien rannalla” (na Dolgih prudah). Talonpojat polttivat kartanon vuonna 1905. 1920-luvulla paikkakunnan kautta rakennettiin Savjolovon rautatie, jonka asemataajamalle perustettiin maan ensimmäinen ilmalaivatelakka (vuosina 1935–1938 nimenä oli Dirižablestroi). Vuonna 1957 Dolgoprudnyin taajamasta tuli kaupunki.

Talous ja nähtävyydet

Nykyään Dolgoprudnyissa on koneenrakennus-, kemian, rakennustarvike- ja sotateollisuutta. Tässä tiedekaupungissa (naukograd) toimii Moskovan fysiikan ja tekniikan instituutti, aerologinen keskusobservatorio ja maaperäkemiallinen tutkimusasema.
Kaupungin keskustassa on klassistinen Vinogradovon kartano, jonka 1770-luvulta peräisin oleva vanha rakennus on rakennettu uudelleen vuoden 1911 jälkeen ja uusi rakennus vuonna 1912. Kartanon yhteydessä on säännöllinen puistoalue sekä vuosina 1772–1777 rakennettu varhaista klassismia edustava Vladimirin Jumalanäidin ikonin kirkko. Nykyään kaupungin alueella sijaitsevat myös entisen Tarbejevon kylän Pyhän Georgioksen kirkko (1774) sekä entisen Kotovo-Spasskojen kylän Vapahtajan kirkko (1684). 1950–1960-luvulla kaupunki kehittyi ryhmänä erillisiä tehdastaajamia, 1970-luvulta lähtien rakennettiin 9- ja 16-kerroksisia asuintaloja.
Josiah Wedgwood

Josiah Wedgwood (12. heinäkuuta 1730 Burslem, Stoke-on-Trent – 3. tammikuuta 1795) oli englantilainen keraamikko ja teollisuusmies, joka tunnetaan keramiikan teollisen valmistuksen aloittamisesta. Hän kuului Darwin-Wedgwoodin sukuun, jonka kuuluisin jäsen oli hänen lapsenlapsensa Charles Darwin.
Josiah Wedgwood oli neljännen polven keraamikko, ja keramiikanvalmistusperinteet jatkuivat suvussa vielä viidessä sukupolvessa. Nuoruudessa sairastettu isorokko heikensi hänen polveaan ja johti hänen oikean jalkansa amputaatioon. Hän ei voinut täten pyörittää dreijaa jalallaan ja keskittyikin sen takia keramiikan suunnitteluun.
Parikymppisenä Wedgwood ryhtyi työskentelemään aikansa tunnetuimman englantilaisen keraamikon, Thomas Whildonin kanssa. Hän kokeili erilaisia keramiikanvalmistustekniikoita ja alkoi valmistaa keramiikkaa kotikaupungissaan Burslemissa. Kehittämistoimenpiteet ja hänen varakkaalta puolisoltaan Sarah Wedgwoodilta saatu pääoma muuttivat hiljaisen taiteilijanverstaan ensimmäiseksi varsinaiseksi keramiikkatehtaaksi. Wedgwoodilla oli puolisonsa Sarahin kanssa seitsemän lasta, joista nuorin, Robert Darwinin nainut Susannah Wedgwood (1765–1817) oli Charles Darwinin äiti.
Wedgwoodin työ oli hyvin korkealaatuista. Mikäli hän näki työpajassaan vieraillessaan esineen, joka ei täyttänyt hänen laatuvaatimuksiaan, niin hän löi sen rikki kepillään sanoen: ”Tämä ei kelpaa Josiah Wedgwoodille!” Häntä kiinnostivat myös aikakautensa tieteelliset edistysaskeleet. Wedgwood halusi tieteellistä menetelmää käyttäen kehittää keramiikkansa laatua. Kilpailijoistaan hän erottui ainutlaatuisilla lasitteillaan.
Vuoteen 1763 mennessä hän sai tilauksia brittiaateliston korkeimmalta taholta, kuten Yrjö III:n puolisolta Charlottelta. Wedgwood taivutti kuningattaren sallimaan tilaamansa keramiikan nimeämisen "Queen's Wareksi". Myös Venäjän keisarinna Katariina II tilasi Wedgwoodilta keramiikkaa. Wedgwood alkoi tuoda kuninkaallisia yhteyksiään esille kirjeenvaihdossaan.
Vuonna 1769 Wedgwood avasi Etruria Worksin keramiikkatehtaan Stoke-on-Trentissä, missä se toimi 180 vuotta. Myöhemmällä iällään hän teki kopion roomalaisaikaisesta Portlandin vaasista.
Wedgwood's company on edelleen tunnettu nimi keramiikassa (osana Waterford Wedgwoodia).  "Wedgwood China" on yleisesti käytetty nimitys hänen "jasperwarestaan": sinistä (tai joskus vihreää) posliinia, päällä valkoinen koristekuvio. Tyyli on yhä yleinen maailmalla.
Hänet valittiin Royal Societyyn vuonna 1783 esineiden säteilylämpötilaa mittaavan pyrometrin kehittäjänä. Wedgwood oli myös tunnettu orjuuden vastustaja.
George Alan Thomas

Sir George Alan Thomas, (14. kesäkuuta 1881 – 23. heinäkuuta 1972) oli brittiläinen shakin- sulkapallon- ja tenniksenpelaaja. Thomas oli kahdesti Britannian mestari shakissa ja seitsemänkertainen sulkapallon mestari. Hän myös pelasi miesten nelinpelin Wimbledonin semifinaaleissa vuonna 1911.
Ho-5

Ho-5, myös Armeijan tyyppi 2 oli Japanilainen 20 mm:n Japanin armeijan ilmavoimien käyttämä tykki toisessa maailmansodassa. Ase perustui teknisesti yhdysvaltalaiseen Browning M2 - raskaaseen konekivääriin. Tykin suora edeltäjä oli Armeijan ilmavoimien H-103 raskas konekivääri.
Japanin laivaston ilmavoimat ja Armeijan ilmavoimat eivät juuri tehneet yhteistyötä ja niiden organisaatiot olivat erilliset. Tästä seurasi, että samanlaisiin tarpeisiin kehitettiin toisistaan teknisesti poikkeavia ratkaisuja. Laivaston Tyyppi 99 - tykki perustui Oerlikon- yhtiön kehittämään tykkiin ja sen toimintaperiaate ja patruuna poikkesivat Ho-5:stä.
Ho-5 tykin perustana olivat Browning M2 ja siitä kehitetty Ho-103, joka oli tykin suora edeltäjä. Aseen toimintaperiaate oli konekiväärin tapaan lyhyt rekyyli. Kaliiperi oli 20 × 94 mm ja ase oli vyösyöttöinen. Patruuna oli lyhennetty versio Hispano-Suiza HS 404 :n käyttämästä patruunasta. Ammuksen lähtönopeus oli 750 ms ja tulinopeus n. 700-850 ls./ minuutissa. Ase painoi 35–37 kg.
Tulinopeus oli selvästi parempi kuin liittoutuneiden tai Saksan käyttämissä vastaavissa aseissa. Aseen paino oli kevyt suorituskykyyn verrattuna. Tämä oli tarkoituksellinen valinta, sillä kuten Neuvostoliitossa, Japanissa oli todettu että aseella ammuttujen laukausten määrä ei keskimäärin lähestynyt kestoikää ennen onnettomuutta tai alasampumista. Näin tehtiin valinta tulinopeuden eduksi.
Tykki oli Armeijan ilmavoimien pääaseita 1942 eteenpäin erilaisina asennuksina.
Kolunjärvi (Soini)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 58 hehtaaria, se on 1,4 kilometriä pitkä ja 750 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 569 300 kuutiometriä eli 0,0006 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 1,0 metriä ja suurin syvyys on 4,0 metriä. Sen rantaviivan pituus on 3,9 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Kolunjoen valuma-alueella (35.46), jonka Kolunjärven alueeseen (35.462) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 167,9 metriä mpy.
Kaius Peltonen

Nuoruusvuodet

Peltonen on opiskellut Kuortaneen urheilulukiossa maan parhaiden lukioikäisten lentopalloilijoiden kanssa. Peltosella on takana monia nuorten maaotteluita. Hänen kasvattajaseuransa on Raision Loimu, jossa hän pelasi uransa ensimmäiset SM-liigaottelut kaudella 2006.

SM-liiga

Peltosen ensimmäinen SM-liigakausi kaudella 2006, kun hän esiintyi kasvattajaseuransa Raision Loimun riveissä. Seuraavalla kaudellaan SM-liigassa hän nousi Loimun joukkueen kantavaksi voimaksi passipelissä. Kaudella 2008 Peltonen oli jo joukkueen ykköspassari, ja eteni Loimun kanssa aina puolivälieriin saakka. Kaudella 2009 hän pelaa Vammalan Lentopallon riveissä.

Muuta

Kaiuksen veli Markus Peltonen on myös lentopalloilija. Veljekset pelaavat samassa joukkueessa kaudella 2009.
Kurt Nikkanen

Kurt Nikkanen on yhdysvaltalainen viulisti. Hän syntyi Hartfordissa, Connecticutissa, ja aloitti viulunsoiton opintonsa kolmevuotiaana. Myöhemmin hänen opettajiaan olivat Roman Totenberg, Jens Ellerman ja Juilliard Schoolissa Dorothy DeLay. 12-vuotiaana Nikkanen debytoi Carnegie Hallissa New Yorkin sinfoniaorkesterin kanssa. Kaksi vuotta myöhemmin Zubin Mehta kutsui Nikkasen esittämään Niccolò Paganinin ensimmäisen viulukonserton.
Nikkanen on esiintynyt johtavien orkesterien ja kapellimestarien kanssa Yhdysvalloissa, Euroopassa ja Kaukoidässä. Hän on esittänyt paljon nykymusiikkia, kuten toistuvasti John Adamsin viulukonserton. Lisäksi hänen ohjelmistoonsa kuuluu muun muassa Aaron Jay Kernisin, HK Gruberin, John Zornin ja Steven R. Gerberin teoksia. Nikkanen kantaesitti Mikko Heiniön Alla Madre -konserton Petri Sakarin johtaman Turun filharmonisen orkesterin kanssa ja myös levytti sen (2010). Hän kantaesitti Thomas Adèsin konserton New York City Balletin orkesterin kanssa 2010. Perinteisempään ohjelmistoon kuuluu Antonín Dvořákin viulukonsertto. William Waltonin viulukonserton livetaltiointi Nikkasen ja New Havenin sinfoniaorkesterin tulkintana (Nimbus Alliance, 2010) tuli valituksi Gramophone Magazinen kriitikoiden suosikiksi.
Fred Willard

Frederick Charles ”Fred” Willard (s. 18. syyskuuta 1939 Shaker Heights, Ohio) on yhdysvaltalainen koomikko ja näyttelijä, joka tunnetaan improvisaatiotaidoistaan. Hänet tunnetaan muun muassa Christopher Guestin pseudodokumenteista Hei me rokataan!, Broadwayn kutsu, Best in Show, Hei me folkataan ja Ja Oscarin saa... kuten myös televisiosarjasta D.C. Follies. Hän sai kolme Emmy-ehdokkuutta Robert Baronen appiukon roolista televisiosarjassa Kaikki rakastavat Raymondia.
OpenMoko

Järjestelmäydin

Linux 2.6.17.14 (2.6.20 toimii)

Neo1973

Ensimmäinen OpenMokoa käyttävä puhelin on FIC Neo1973, jonka kehittäjäversio tuli saataville 11. maaliskuuta 2007. Hintaa kehitysversiolla oli US$350.
Neo on nimetty ensimmäisen matkapuhelun mukaan.
»Nyt on aika kertoa, miksi valitsimme nimen "Neo1973." "Neo" tarkoittaa uutta. Tohtori Martin Cooper (matkapuhelimen keksijä) soitti ensimmäisen puhelun matkapuhelimella 1973.
Uskomme, että avoimeen lähdekoodiin perustuva puhelin on vallankumouksellinen viestinnän maailmassa. Tämä hetki on uusi 1973.»
(The OpenMoko Team lists.openmoko.org)

Neo FreeRunner

Neo1973:n seuraaja. Se julkaistiin 25. kesäkuuta 2008 ja tuli myyntiin Openmoko Storessa 3. heinäkuuta 2008. Sen hinta oli 399 dollaria.
Doug Scarratt

Doug Scarratt on brittiläinen muusikko. Hänet tunnetaan Saxon-yhtyeen kitaristina. Scarratt liittyi Saxoniin vuonna 1995 sen pitkäaikaisen kitaristin Graham Oliverin saatua yhtyeestä potkut. Ennen Saxonia hän toimi lähinnä sessiomuusikkona, mutta Saxonin Nigel Glockler muisti hänet, kun yhtyeeseen etsittiin uutta kitaristia.
Luonteri Surf

Luonteri Surf on erityisesti 1990-luvulla suosiota saavuttanut juvalainen punkpop-yhtye. Yhtyeen musiikki on niin sanottua ramopunkkia eli Ramones-tyylistä popahtavaa punk-musiikkia. Nimensä 1984 perustettu yhtye on saanut Etelä-Savossa sijaitsevan Saimaan selän Luonterin mukaan. Nimessä yhdistyy savolainen maaseutuhenkisyys ja California Sun.
Luonteri Surf tunnettiin siitä, että yhtyeen soittajat olivat ammatiltaan maanviljelijöitä, Martti Ripaojaa lukuun ottamatta. Luonteri Surf teki Radio Mafialle radio-ohjelmia nimeltä Aamu maalla sekä Tonni tuorerehua.
Luonteri Surf julkaisi tuotoksensa Ayshire Records -levymerkillä vuoteen 1997 asti, kunnes yhtyeen kitaristi Pekka Kerminen ja ex-rumpali Pekka Liimatainen perustivat 1997 levy-yhtiön nimeltä Ayshire Levyt, joka on julkaissut Luonteri Surfin lisäksi mm. Poikia, Ypö-Viittä, Natsipaskaa (nyk. Ruoska), Seireeniä (nyk. Iiwana Julma), Tumppi Varonen & Problemsia?, Tolpat-yhtyettä, Vanhan piianpoikia ja Pahoja Agentteja, sekä Retkibanaania yhteistyössä Woimasoinnun kanssa.
Nykyään Liimatainen omistaa Ayshire Levyt yksinään.
Siimaripsimonni

Ulkonäkö ja koko

Siimaripsimonnin näkyvimmät tuntomerkit ovat kaksi pitkää, usein eteenpäin suuntautuvaa viiksikarvaa, suuret silmät ja melkein pystysuora selkäevä. Se käyttää kulmikkaita alaleuan hampaitaan levän jyystämiseen alustasta. Pohjaväri on oliivinvihreä tai ruskea, ja sitä peittävät tummemman ruskeat pilkut. Evissä on tummia pilkkuja rykelminä. Tyypillinen pituus on 14 cm.

Elinympäristö

Siimaripsimonnit elävät Afrikan keskiosissa. Niitä tavataan koko  Kongojoen  valuma-alueella paitsi ei Sambian puolella.
Oahunamakihi

Koko ja ulkonäkö

Oahunamakihi on noin 11 cm pitkä. Koiras on vatsapuolelta keltainen ja selkäpuolelta vihreä. Naaras on himmeämpi ja sillä on kaksi valkoista siipijuovaa.

Esiintyminen

Oahunamakihi elää kotoperäisenä Oahun saarella Havaijilla. Lajin populaatio on kooltaan 20 000–60 000 yksilöä ja sen kanta on vaarantunut. Vähenemisen syitä ovat elinympäristöjen tuhoutuminen, saarelle tuotujen vieraiden petojen saalistus ja lintumalaria.

Elinympäristö

Laji elää metsissä. Runsain se on luonnontilaisen kaltaisissa metsissä, mutta se on sopeutunut elämään myös istutusmetsiköissä ja taajamissa, joissa on puustoa.

Lisääntyminen

Oahunamakihinaaras munii vain yhden tai kaksi munaa, joita haudotaan noin kaksi viikkoa. Poikaset lähtevät pesästä noin kolmen viikon ikäisinä.

Ravinto

Oahunamakihi syö pääasiassa hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia, joita se etsii kaarnan raoista. Se voi syödä myös mettä ja siitepölyä.
Trifluraliini

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa trifluraliini on keltaista tai oranssia kiteistä ainetta. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta. Se liukenee kohtalaisesti muun muassa heksaaniin ja hyvin moniin poolisiin tai aromaattisiin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi metanoliin, asetoniin ja tolueeniin. Trifluraliinin herbisidiset ominaisuudet perustuvat siihen, että se sitoutuu tubuliiniproteiiniin. Tällöin mikrotubuluksien muodostuminen estyy ja näin ollen solunjakautuminen ei pääse tapahtumaan. Trifluraliini ärsyttää silmiä ja saattaa olla karsinogeenista.
Hip Hop Hitit Vol 8

Hip Hop Hitit Vol. 8 on Smurffien kahdeksas albumi vuodelta 2001. Marraskuussa 2001, levy saavutti Smurffeille 2 kultalevyä ja yhden platinalevyn .
Purjemonninen

Koko ja ulkonäkö

Purjemonninen kasvaa noin 7-8 cm pitkäksi. Siinä on tummanharmaata, harmaata ja valkoista. Naaras on koirasta suurempi.

Alkuperä

Purjemonninen on kotoisin Kolumbiasta, Inidira- ja Orinoco-joilta.

Käyttäytyminen ja lisääntyminen

Purjemonninen on paljon liikkuva, rauhallinen parvikala. Se on hyvin vaikeasti viljeltävä.

Vesiolot ja ravinto

Purjemonniselle sopiva pH on 6-7 ja veden kovuus alle 10. Sopiva lämpötila on 22-26 astetta. Kala on kaikkiruokainen. Purjemonninen tarvitsee akvaarioon avoimia hiekka-alueita sekä kasvillisuutta ja koloja.
Parfyymi (kirja)

Parfyymi (saks. Das Parfüm) on Patrick Süskindin kirjoittama saksalainen romaani vuodelta 1985. Kirjaa on myyty maailmanlaajuisesti 15 miljoonaa kappaletta ja teos on käännetty 45 kielelle.

Juoni

Jean-Baptiste Grenouille syntyy kesällä 1738 keskellä löyhkäävää kalatoria Pariisissa. Hänellä on poikkeuksellisen kehittynyt hajuaisti ja hänestä tuleekin parfyymien tekijä. Hajupäähänpinttymän vuoksi hän alkaa murhata nuoria neitsyitä, jotta saisi heidän tuoksunsa säilymään ikuisesti. Hän kerää tuoksuja, jotta voisi luoda maailman mahtavimman parfyymin.

Elokuvasovitus

Kirjasta on sovitettu myös samanniminen elokuva vuonna 2006. Tom Tykwerin ohjaaman elokuvan pääosia näyttelevät Ben Whishaw, Rachel Hurd-Wood, Dustin Hoffman ja Alan Rickman. Suomessa elokuvan ensi-ilta oli tammikuussa 2007.
Antiteismi

Antiteismi (muinaiskreikan sanoista anti, vastaan ja theismos, jumala) tarkoittaa jumaluskon eli teismin vastustamista.
Ilmari Lavonsalo

Ilmari Aleksander Lavonsalo, vuoteen 1964 Ivar Löfman (6. tammikuuta 1920 Helsinki – 16. heinäkuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen pankinjohtaja, koulutukseltaan valtiotieteiden kandidaatti. Hän oli vuosina 1971–1982 Suomen Työväen Säästöpankin pääjohtaja.
Ystävyysliitto

Seksualisointi

Edesmennyt Yalen historian tutkija John Boswell esitti kirjassaan, että kyseessä olisi ollut samaa sukupuolta olevien avioliittoon rinnastettava kirkollinen toimitus. Sekä ortodoksinen kirkko, jossa liitto on käytössä vielä joillakin alueilla, sekä katolinen kirkko, jossa ystävyysliitosta on luovuttu, pitävät ystävyysliittoa veljeksi ottamisena hengellisessä mielessä eikä se näiden tahojen mukaan ole lainkaan seksuaalinen suhde.
Toisten tutkijoiden mukaan riitissä ikään kuin adoptoitiin veljeksi, ”veriveljeksi”. Kyseessä ei olisi siis homoseksuaalinen liitto, vaan kahden heteroseksuaalisen platonisen ystävyyden siunaaminen. Historian tutkijat Robin Darling Young ja Brent Shaw ovat kritisoineet Boswellin metodologiaa ja päätelmiä. Robert Young on myös kuvannut artikkelissa itse Lähi-idän matkalla näkemänsä ystävyysliiton siunaamisen Syyriassa, ja jo kokemuksensa perusteella pitää Boswellin tulkintaa merkillisenä. Samaan aikaan sekä idän että lännen riituksissa ja opeissa tuomittiin homoseksuaaliset suhteet usean vuoden katumusrangaistuksella. Ystävyysliittojen rinnastaminen homoseksuaalisuuteen olisi historian näkökulmasta tällöin paradoksaalista, joidenkin tutkijoiden mukaan jopa revisionistista.
Robert Montgomery (näyttelijä)

Robert Montgomery (21. toukokuuta 1904 Beacon, New York – 27. syyskuuta 1981 New York, New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja.

Elämäkerta

Robert Montgomery syntyi nimellä Henry Montgomery Jr. New Yorkin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Hän aloitti uransa teatterinäyttelijänä New Yorkissa. Siellä hän tapasi George Cukorin, joka tarjosi töitä Hollywoodissa. Ensiesiintymisensä elokuvissa Montgomery teki vuonna 1929.
Montgomery oli tuottoisa näyttelijä 1930-luvulla, mutta toisen maailmansodan alkaminen katkaisi hänen uransa. Hän toimi toisessa maailmansodassa laivastossa. Montgomery toimi näyttelemisen lisäksi elokuvaohjaajanakin ohjaten muun muassa elokuvat Nainen järvessä (Lady in the Lake, 1947), Vaarallisilla poluilla (Ride the Pink Horse, 1947), Puuttuva todistaja (Your Witness, 1950) ja Ratkaisun hetket (The Gallant Hours, 1960), jonka hän myös tuotti.
Vuonna 1935 Montgomerystä tuli Screen Actors Guildin presidentti ja hänet valittiin uudestaan virkaan vuonna 1946. Hän oli ehdolla parhaan miespääosan Oscar-palkinnon saajaksi elokuvista Night Must Fall (1937) ja Henki etsii asuntoa (Here Comes Mr. Jordan, 1941). Montgomery juonsi Oscar-gaalan vuonna 1948. Vuosina 1950–1957 hän juonsi suosittua televisio-ohjelmaa Robert Montgomery Presents, jonka jaksoja hän myös tuotti. Vuonna 1955 Montgomery sai Tony-palkinnon ohjauksestaan näytelmään The Desperate Hours. Hän on saanut urastaan kaksi tähteä Hollywood Walk of Famelle, toisen elokuvista ja toisen televisiosta.
Montgomery kuoli syöpään 77-vuotiaana. Hän oli elämänsä aikana kaksi kertaa naimisissa ja hänellä oli ensimmäisestä avioliitosta kaksi lasta: näyttelijä Elizabeth Montgomery (1933–1995) ja Robert Montgomery, Jr. (1936–2000).
Radion ja television historia Suomessa

Radion ja television historia Suomessa käsittelee teknisiä radio- ja tv-laitteita sekä radio- ja tv-toimintaa Suomessa.

Radiotekniikan varhaisvaiheet Suomessa

Venäläinen Aleksandr Popov teki radioteknisiä kokeiluja, ja hän järjesti varhaisen radioyhteyden käytännön tarkoituksiin Suursaaren ja Kuutsalon välille vuonna 1900.
Tampereella Arvi Hauvosen rakentama 3NB Tampere-radioasema aloitti lähetystoimintansa vuonna 1923. Vuonna 1924 perustettiin Tampereen radioyhdistys. Samana vuonna Tammerkosken rantaan perustettiin Tammerkosken asema, jonka lähetysantenni oli vedetty kosken yli.

Yleisradiotoiminta

Yleisradio perustettiin vuonna 1926. FM-moduloitua ULA-verkkoa alettiin rakentaa 1956. ULA-lähetysten äänenlaatu oli aikaisempia pitkillä, keskipitkillä ja lyhyillä aalloilla tapahtuneita AM-lähetyksiä ratkaisevasti parempi, mutta lähetysasemien verkoston piti olla tiheämpi. AM-lähetykset jäivät käyttöön lähinnä ulkomaan lähetyksissä.
Kaupallinen radiotoiminta alkoi Suomessa vuonna 1985.

TV-toiminta

TV-toiminta alkoi Suomessa kokeiluilla vuonna 1955.
Yleisradio aloitti säännölliset televisiolähetykset 1958. MTV perustettiin vuonna 1957 nimellä Oy Mainos-TV-Reklam Ab. MTV vuokrasi Yleisradion jakeluverkkoa vuoteen 1993 asti, jolloin se sai oman televisiokanavansa.
Maanpäälliset televisiolähetykset muuttuivat digitaalisiksi vuonna 2007. Teräväpiirtolähetykset korvaavat 1. huhtikuuta 2020 alkaen standardipiirron lähetykset.