google/wiki40b huggingface dataset:
Bo Palmgren

Bo Gustaf Palmgren (31. heinäkuuta 1909 Porvoo – 4. toukokuuta 1973 Helsinki) oli Helsingin yliopiston rikos- ja prosessioikeuden professori.
Palmgrenin vanhemmat olivat varatuomari John Palmgren ja Ingrid Maria Ahlman. Hän tuli ylioppilaaksi 1926 ja luki isoisäänsä, isäänsä ja vanhempaa veljeään Gunnar Palmgrenia seuraten lakimieheksi. Ylemmän oikeustutkinnon hän suoritti 1931 ja heti sen jälkeen lainopin kandidaatin tutkinnon. Tohtoriksi Palmgren väitteli 1936 konkurssioikeuden alalta, mutta kiinnostui sitten rikos- ja prosessioikeudesta ja julkaisi kolme vuotta myöhemmin teoksen Målsägandens åtalsrätt. Åbo Akademin dosentti Palmgrenista tuli 1939 ja Helsingin yliopiston dosentti 1942. Siellä hän teki sittemmin elämäntyönsä, rikos- ja prosessioikeuden ruotsinkielisenä professorina 1946-1972. Hänet tunnettiin liberaalina ja humaanina opettajana. Hänen Veli Merikosken kanssa sotasyyllisyysoikeudenkäyntiiin liittyvä sotasyyllisyyslakia koskeva kriittinen näkemyksensä herätti aikanaan huomiota. Palmgren toimi yliopiston vararehtorina ja Nylands Nationin inspehtorina ja osallistui aktiivisesti lakimiesten järjestötoimintaan. Hän toimi myös urheilua ja liikuntaa edistävissä yhdistyksissä ja Suomenruotsalaiset kansankäräjät -järjestössä.
Palmgrenin puoliso vuodesta 1939 oli Edith Eva Louise Reuterskiöld (s. 1916).
Tiivistymisydin

Tiivistymisydin on pieni hiukkanen (halkaisijaltaan tyypillisesti 0,00002 mm eli sadasosa pilvipisaran koosta), jonka pinnalle tiivistyvä tai härmistyvä vesihöyry osallistuu pilven muodostumiseen. Luonnossa tiivistyminen pilviksi ja sateeksi alkaa aina tiivistymisytimen pinnalta: jos ytimiä on vähän, samasta vesihöyrymäärästä tulee isompia pisaroita kuin jos ytimiä on paljon. Laboratorion puhtaissa oloissa voidaan saada aikaan ylikylläistä vesihöyryä, jonka höyrynpaine jo edellyttäisi tiivistymistä; luonnossa näin ei tapahdu, sillä tiivistymisytimiä on aina siellä missä vesihöyryäkin.
Tiivistymisydinten määrä troposfäärissä vaihtelee sadasta tuhanteen kuutiosentissä. Jos tiivistymisytimiksi sopivia hiukkasia on ylen määrin, havaitaan auerta. 
Tyypillisiä tiivistymisytimiä muodostuu maanviljelyn ja eroosion nostattamasta pölystä irronneista savihiukkasista, maastopalojen levittämästä noesta, tehtaiden päästöistä, tulivuorten syöksemistä sulfaattihiukkasista, ja meren pärskeistä kuivuneista suolahiukkasista tai planktonista. Tiivistymisydinten määrä vaikuttaa pilvien säteilyominaisuuksiin ja sitä kautta ilmastonmuutokseen. 
Joskus käännöskirjallisuudessa esiintyvä termi tiivistymishiukkanen on sikäli harhaanjohtava, että tiivistymisytimet eivät ole välttämättä kiinteässä muodossa: esimerkiksi sulfaattiaerosoli on hyvä tiivistymisydin.
Koripallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2018

Yhdysvaltain kultamitalijoukkue

Jewell Loyd, Kelsey Plum, Sue Bird, Layshia Clarendon, Morgan Tuck, A'ja Wilson, Breanna Stewart, Elena Delle Donne, Diana Taurasi, Nneka Ogwumike, Tina Charles, Brittney Griner.

Turnauksen tähdistöjoukkue

Breanna Stewart (Yhdysvallat), Liz Cambage (Australia), Diana Taurasi (Yhdysvallat), Emma Meesseman (Belgia), Astou Ndour (Espanja).
Keisariparatiisilintu

Levinneisyys

Keisariparatiisilintua tavataan Huonin niemimaalla Papua-Uudessa-Guineassa. Vaikka laji on melko yleinen pienellä levinneisyysalueellaan, on sen populaatio todennäköisesti suhteellisen pieni. Lisäksi lajia uhkaa metsienhakkuut, ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
José Pekerman

Pelaajaura

Pelaajaurallaan keskikentällä viihtynyt Pekerman on lapaternalilaisen Argentinos Juniorsin kasvatti. Seuran edustusjoukkueeseen hän nousi vuonna 1970, ja pelasi seurassa aina kauteen 1974 saakka 134 ottelua, joissa teki 12 maalia. Vuonna 1974 Pekerman siirtyi Kolumbiaan Independiente Medellínin joukkueeseen, missä hän pelasi uransa kolme viimeistä kautta jouduttuaan lopettamaan uransa polvivamman takia vuonna 1978, vain 28 vuoden iässä.

Valmentajaura

Pekerman aloitti valmentajauransa kotimaassaan Argentiinassa vuonna 1981 Chacarita Juniorsin juniorijoukkueen valmentajana. Vuonna 1982 hän siirtyi samaan tehtävään kasvattajaseuraansa Argentinos Juniorsiin, ja kymmenen vuoden kuluttua 1992 chileläisen Colo-Colon juniorivalmentajaksi.
Vuonna 1994 ilman vailla suuria saavutuksia ollut Pekerman nimettiin Argentiinan nuorten maajoukkueen peräsimeen, apulaisinaan Hugo Tocalli ja Eduardo Urtasun. Valinta oli melkoinen yllätys ja aiheutti huomattavaa keskustelua. Pian Pekerman kuitenkin vaimensi kriitikot, kun hän valmensi joukkueen kolmeen maailmanmestaruuteen vuosina 1995, 1997 ja 2001 sekä kahteen Etelä-Amerikan mestaruuteen vuosina 1997 ja 1999.
Vuonna 2003 Pekerman siirtyi Espanjaan aladivisioonaseura Leganésin urheilutoimenjohtajaksi, mutta hommat eivät sujuneet ja Pekerman palasi takaisin kotimaahansa. Pekermanille oli tarjottu Argentiinan maajoukkueen päävalmentajan pestiä jo 1998 MM-kisojen jälkeen, mutta hän oli kieltäytynyt ja suositellut tehtävään Marcelo Bielsaa. Bieslan lähdettyä vuonna 2004 valittiin Pekerman päävalmentajaksi. Hän johdatti joukkueen 2006 Saksan MM-kisoihin. Argentiina selviytyi puolivälieriin saakka, missä isäntäjoukkue Saksa veti pitemmän korren. Pekermanin vaihtoratkaisut ottelussa aiheuttivat suurta kohua ja kritiikkiä. Pekerman itse erosi valmentajan tehtävistä putoamisen jälkeen, vaikka Argentiinan palloliiton johtaja Julio Grondona yritti saada häntä jatkamaan. 
Nykyisessä toimessaan Tolucan päävalmentajana Pekerman aloitti toukokuussa 2007. Hän toimi seuran valmentajana kauden 2008 loppuun saakka. Helmikuussa 2009 hänestä tuli Tigres de la UANLin päävalmentaja, mutta huonojen tulosten vuoksi hän sai potkut jo Clausura-kauden jälkeen toukokuussa.
Tammikuussa 2012 Pekermanista tuli Kolumbian maajoukkueen päävalmentaja tavoitteena johdattaa maa MM-kisoihin 2014.  Pekerman onnistui tavoitteessaan ja Kolumbia pelasi MMkisoissa ensimmäistä kertaa 16 vuoteen. Kolumbia oli lopputurnauksessa vahva ja voitti kaikki alkulohkonsa ottelut. Tie nousi kuitenkin pystyyn puolivälierissä, kun joukkue taipui tiukan taistelun jälkeen kisaisäntä Brasilialle 2–1. Kisojen jälkeen Kolumbian jalkapalloliitto teki Pekermanin kanssa nelivuotisen jatkosopimuksen. Vuoden 2015 Copa Américassa Kolumbia pelasi nihkeämmin, mutta selvisi pudotuspeleihin lohkokolmosena. Tie katkesi puolivälierissä rangaistuspotkukilpailussa kärsittyyn tappioon Argentiinalle.

Yksityiselämä

Pekermanin isovanhemmat olivat Ukrainan juutalaisia siirtolaisia, jotka asettuivat asumaan Entre Ríosin maakuntaan. Uskonnoltaan juutalainen Pekerman on itsekin syntynyt Entre Ríosissa Villa Domínguezin kylässä. Pekermanilla on kaksi lasta.
Amlodipiini

Haittavaikutukset

Yleisiä haittavaikutuksia ovat huimaus, joka johtuu verenpaineen laskusta sekä turvotus nilkoissa. Päänsärkyä ja sydämentykytystä myös esiintyy. Yleistä on myös punastuminen.

Yliannostus

Yliannostus voi olla suhteellisen pienellä annoksellakin vaarallinen. Yliannostus romahduttaa verenpaineen ja häiritsee sydämen toimintaa. Kalsiumestäjät aiheuttavat 48 % sydän- ja verisuonilääkkeiden yliannostuskuolemista. Hoitona on muun muassa kalsium, glukagoni ja noradrenaliini. Sydäntä ja verenkiertoa on syytä valvoa tarkkaan.
Sulkapallo kesäolympialaisissa 2020 – miesten kaksinpeli

Karsinnat

Olympialaisiin pääsee vähintään 38 urheilijaa. Isäntämaa Japanille on varattu vähintään yksi paikka. 34 urheilijaa valitaan BWF:n rankingin perusteella. Jos yhdellä maalla on 16. parhaan joukossa vähintään kaksi urheilijaa, saa maa ilmoittaa olympialaisiin kaksi urheilijaa. 16. parhaan jälkeen olevat maat saavat yhden maapaikan. Tämän jälkeen maanosat, jotka ei ole edustettuna olympialaisissa, saavat rankingin perusteella ylimääräisen paikan olympialaisiin. Yksittäinen maa ei kuitenkaan saa saada tätä kautta enempää kuin kaksi pelaajaa tai paria olympialaisiin. Näiden lisäksi olympiaturnaukseen kutsutaan kolme urheilijaa. Jos yksittäinen urheilija saa paikan sekä kaksin- että nelinpeliin, valitaan tällöin kaksinpeliin ylimääräinen urheilija, jotta olympialaisiin pääsee vähintään 86 urheilijaa.

Turnaus

Urheilijat jaetaan kolmen tai neljän urheilijan lohkoihin, joissa he pelaavat ottelun muita lohkon pelaajia vastaan. Lohkojen voittajat pääsevät neljännesvälieriin.
Karl Kallio

Karl Kallio (s. 13. huhtikuuta 1925) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Hyökkääjänä pelannut Kallio edusti urallaan Vaasan Pallo-Veikkoja 1. divisioonassa 1945–1948 ja Vaasan Palloseuraa mestaruussarjassa 1948–1952. Kaikkiaan Kallio pelasi kuuden kauden aikana 79 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 31 maalia. Maajoukkueessa Kallio pelasi yhden maaottelun vuonna 1949.
Kasimir Leino

Kasimir Leino (oikealta nimeltään Kasimir Agathon Lönnbohm, 17. marraskuuta 1866 Paltamo – 8. maaliskuuta 1919 Helsinki) oli kirjailija, sanomalehtimies ja teatterimies. Nykyisin hänet tunnetaan paremmin Eino Leinon veljenä kuin kirjailijana, vaikka hänellä on runsaasti omaakin tuotantoa.

Henkilötietoja ja työura

Kasimir Leino syntyi Paltamon Paltaniemellä (nyk. Kajaania) liperiläistä Mustosen sukua olevan komissionimaanmittari Anders (Antti) Lönnbohmin kymmenlapsiseen suurperheeseen. Leinon äiti oli Anna Emilia Kyrenius Sortavalan läheltä. Leino pääsi ylioppilaaksi 1884, valmistui filosofian kandidaatiksi 1888 ja väitteli filosofian tohtoriksi 1896.
Ylioppilasaikanaan Leino työskenteli Hämeen Sanomat -lehden toimittajana ja myöhemmin jonkin aikaa Valvoja- ja Suomen Kuvalehti -lehtien toimittajana, samoin kuin Uusi Suometar -lehden taidearvostelijana. Paitsi teatterialan kriitikkona nuorsuomalaisessa Päivälehdessä, hän oli myös Maaseututeatterin ensimmäinen johtaja 1899–1903 ja Suomalaisen teatterin apulaisjohtajana hän ehti olla vuoden ja ohjata kaksi näytelmää, ennen kuin sai potkut Kaarlo Bergbomilta 1896, syynä vähäinen innostus työhön, ilmeisesti muiden kiireiden vuoksi.
Leino kirjoitti tutkimuksen Minna Canth näytelmäkirjailija (1897). Hänen muita tutkimuksiaan olivat Prosper Mérimée. Elämäkerta ja teokset kirjallisuushistorialliselta kannalta (väitöskirja 1895) ja taidehistoriaa käsittelevä Hovimaalaaja Aleksander Lauréus ja hänen ympäristönsä (1908). Leinon  yhdessä veljensä Eino Leinon kanssa perustama Nykyaika-aikakauslehti ilmestyi 1898–1899, Leino oli lehden päätoimittaja. Vuonna 1904 hän perusti Suomen Näyttämön, joka toimi kuitenkin vain vuoden verran.

Kirjallinen tuotanto

Vuonna 1886 julkaistiin Leinon ensimmäiset teokset Runokokeita sekä kertomukset Sukulais-rakkautta ja Emmalan Elli. Vuosina 1889–1890 Leino teki matkan Saksaan, Ranskaan ja Englantiin, jolloin tutustui näiden maiden kirjallisuuteen ja taiteeseen. Matkan aikana hän kirjoitti novellikokoelman Elämästä. Pienempiä kertomuksia (1889) sekä uuden runokokoelman Ristiaallokossa (1890). Pyrkimys vapautua ajatuksen ja elämän sovinnaisuudesta jatkui runokokoelmissa Väljemmillä vesillä (1893) ja Runoja (1899). Vuonna 1908 hänen koko lyriikastaan julkaistiin valikoima 25 vuotta. Vuonna 1905 ilmestyneen kertomuskokoelman Testamentti y.m. kertomuksia lisäksi hän kirjoitti näytelmät Jaakko Ilkka ja Klaus Fleming (runodraama 1901) ja Lehtolapsi (1905).
Leinon lukuisista suomennoksista mainittakoon Henrik Ibsenin runodraama Brand (1896); Prosper Mériméen pienoisromaani Carmen. Espanjalaisen mustalaistytön elämäntarina (1907), Colomba. Kertomus Korsikan oloista 1810-luvulta (1907) ja novellikokoelma Helmiä (1895); Arthur Schnitzlerin huvinäytelmä Kaksi kirjailijaa (1908) ja näytelmä Viimeiset naamiot (1908); Alphonse Daudet'n Kuninkaita maanpaossa I–II (1907–1908) ja Guy de Maupassantin Valittuja novelleja 1–2 (1907).
Jämsän teloitukset 1918

Jämsän teloitukset 1918 tarkoittavat sisällissodan aikana valkoisten tekemiä punaisten teloituksia, joissa kuoli 70–80 henkeä. Jämsä oli koko sisällissodan ajan valkoisten selustassa eikä siellä ollut toimivaa punakaartia, joten paikkakunnan punaiset eivät edes voineet syyllistyä aseelliseen kapinaan.
Helmi–toukokuun aikana Jalmari Saaren ja Johannes Fromin johtama joukkio, jossa oli mukana myös Veikko Sippola, pidätti Jämsän seudulla kymmeniä työväenliikkeessä mukana olleita henkilöitä. Pidätetyt vietiin Saaren kartanossa toimineeseen tilapäisvankilaan, jossa heitä kuulusteltiin ja kidutettiin. Teloitukset tapahtuivat aluksi kartanon riihen seinää vasten, mutta myöhemmin suurimmaksi osaksi Jämsän kirkon kivisen kellotapulin alakerrassa, jonne humalassa olleet teloittajat öisin veivät vankeja ammuttavaksi. Teloitettavia ei tuomittu minkäänlaisessa oikeusistuimessa vaan teloituksista päättivät Jalmari Saari sekä Jämsän suojeluskunnan esikunta. Teloituksiin vaikuttivat myös henkilökohtaiset kaunat.
Jesús Fernández Collado

Seurajoukkueura

Jesús pelasi juniorivuosinaan madridilaisen Unión Adarven ja Villarrealin joukkueissa. Kaudella 2006–2007 hän edusti Getafen ja kausina 2007–2010 Numancian reservijoukkuetta, jotka molemmat pelasivat neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Tercera Divisiónissa. Numanciassa hän pääsi myös debytoimaan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa pelanneessa edustusjoukkueessa, jossa hän pelasi viisi sarjaottelua keväällä 2010.
Heinäkuussa 2010 Jesús siirtyi Real Madridin reservijoukkueeseen Castillaan, jota hän oli nostamassa kaudella 2011–2012 Segunda División B:stä Segundaan. Nousukaudella hän jakoi torjuntavastuun Tomás Mejíasin kanssa, mutta oli maalilla muun muassa molemmissa nousukarsintaotteluissa Cádizia vastaan.
Real Madridin edustusjoukkueessa ja Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa Jesús debytoi 21. toukokuuta 2011 ottelussa Almeríaa vastaan. Kaudeksi 2012–2013 päävalmentaja José Mourinho nosti hänet vakituisesti edustusjoukkueeseen, jonka maalivahtikolmikon hän muodostaa Iker Casillasin ja Antonio Adánin kanssa.
Jimmy Cowan

Quinton James "Jimmy" Cowan (s. 6. maaliskuuta 1982, Gore, Uusi-Seelanti) on uusiseelantilainen rugbynpelaaja, joka pelaa Super Rugby -liigan Otago Highlandersissä. Cowanin pelipaikka on pelinrakentaja (scrum half).

Ura

Cowan pelasi vuoden 2011 rugbyn maailmanmestaruuden voittaneessa Uuden-Seelannin joukkueessa. Toistaiseksi hän on pelannut 50 maaottelua All Blacksin paidassa.
Seuratasolla Cowan on edustanut uusiseelantilaista Highlandersia jo vuodesta 2003 lähtien.
Bartleby

Bartleby on kuvitteellinen hahmo Herman Melvillen novellissa tai pienoisromaanissa Bartleby, the Scrivener: A Story of Wall Street vuodelta 1853. Tarinassa Bartleby otetaan töihin asiakirjojen jäljentäjäksi lakiasiaintoimistoon New Yorkin Wall Streetillä, mutta mies alkaa pian kieltäytyä tehtävistään ja vain tuijotella ulos ikkunasta. Bartlebyn arvoituksellinen, mitään itsestään kertomaton hahmo on innoittanut monia myöhempiä tarinankertojia. Hahmo nähdään esimerkkinä muun muassa passiivisesta vastarinnasta tai masennuksesta, mutta varsinaisesti Melvillen tarinan päähenkilönä eli protagonistina on kertoja, Bartlebyn esimies, jonka mielenliikkeitä yllättävän ja absurdin antagonistin haastamana tarina seuraa.

”Mieluummin en”

Melvillen novellissa Bartleby hoitaa työnsä aluksi pari päivää hyvin, mutta alkaa kolmantena päivänä yllättäen kieltäytyä kaikista tehtävistä vakiolauseella ”Mieluummin en” (engl. ”I would prefer not to”). Esimies, tarinan kertoja, hämmentyy eikä osaa antaa miehelle potkuja. Vähitellen tilanne kärjistyy niin, että Bartleby eristäytyy muista ja näyttää vain tuijottavan ikkunastaan näkyvää viereisen talon tiiliseinää. Kun kertoja käy kerran toimistolla sunnuntaina, Bartleby vaikuttaa muuttaneen huoneeseensa asumaan. Pyydettäessä poistumaan hän vastaa ”Mieluummin en”. Lopulta Bartleby kieltäytyy syömästäkin ja sen seurauksena kuolee.

Suomennoksia

Novelli on suomennettu nimillä ”Bartleby, kirjuri” (Amerikkalaisia kertojia: valikoima Yhdysvaltain kirjallisuutta, Tammi, 1959) ja ”Bartleby, jäljentäjä” (Herman Melville: Lumotut saaret ja muita kertomuksia, Pequod, 1999). Tuorein suomennos on Juhani Lindholmin Bartleby, joka ilmestyi vuonna 1999 Ai-ai-kustantamon lyhytproosajulkaisujen sarjassa Lue vähemmän.

Tarinaan perustuvia muita teoksia

Vuonna 2000 ilmestyi katalonialaisen Enrique Vila-Matasin Melvillen novelliin ja hahmoon perustuva, pelkistä alaviitteistä koostuva kokeellinen romaani Bartleby ja kumppanit (suom. Anu Partanen, Basam Books 2007), jonka teemana on tyhjän paperin kammo ja luovasta työstä kieltäytyminen. 
Tarinasta on tehty elokuvat ainakin vuosina 1970 (ohj. Anthony Friedmann), 1976 (ohj. Maurice Ronet) ja 2001 (ohj. Jonathan Parker). Bartleby-novelli oli pohjana myös Juha Koirasen käsikirjoittamassa ja ohjaamassa suomalaisessa televisioelokuvassa Partanen (2003), jossa konepajan omistaja (Risto Tuorila) saa muiden ongelmiensa lisäksi riesakseen uuden merkillisesti käyttäytyvän työntekijän (Marko Tiusanen).
Tammikuussa 2018 sai kantaesityksensä Helsingin ruotsalaisessa teatterissa Milja Sarkolan Bartleby-tarinasta sovittama näytelmä I Would Prefer Not To.
Mount Brandon

Mount Brandon on yksi Irlannin korkeimmista vuorista, sen korkeus on 951 metriä. Sitä korkeampia ovat vain kolme Macgillycuddy’s Reeks -vuoriketjun huippua. Mount Brandon sijaitsee Kerryn kreivikunnassa saaren lounaisosassa. Vuori on saanut nimensä Pyhän Brendanin mukaan, joka legendan mukaan kiipesi vuorelle vuoden 530 paikkeilla nähdäkseen Amerikkaan, ennen kuin purjehti sinne.
CD-17 (1944)

Palvelus

Alus upposi 12. tammikuuta 1945 ilmahyökkäyksessä Ranskan Indokiinan rannikolla ja se poistettiin alusluettelosta 10. maaliskuuta.
Ville Ahlgren

Seuraura

Ahlgren on Porin Ässien kasvatti. Hän oli kaudella 2008–2009 joukkueen C-nuorten paras pistemies ja syöttäjä SM-karsinnoissa tehoilla 7+12=19. Ahlgren pelasi seuraavan kauden 2009–2010 MWEHL:ää Dallas Starsin B-juniorijoukkueessa, mutta hän palasi Ässiin kaudeksi 2010–2011. Kaudeksi 2011–2012 Ahlgren oli palaamassa Pohjois-Amerikkaan ja siirtymässä USHL-joukkue Sioux City Musketeersin riveihin, mutta hän jatkoi uraansa kuitenkin Espoo Bluesin A-nuorissa, joiden toiseksi paras pistemies Ahlgren oli Juuso Ikosen kanssa tehoilla 16+25=41.
Kaudeksi 2012–2013 Ahlgren nostettiin Bluesin SM-liigarinkiin. Hän ei kuitenkaan tehnyt vielä liigadebyyttiään, vaan kausi kului kokonaan joukkueen A-nuorissa, joiden kolmanneksi paras pistemies Ahlgren oli tehoilla 14+28=42. Hän voitti kauden päätteeksi A-nuorten SM-hopeaa.
Ahlgren palasi kaudeksi 2013–2014 vuoden mittaisella sopimuksella kasvattajaseuraansa Porin Ässiin. Hän teki liigadebyyttinsä kauden 2013–2014 neljännessä ottelussa 21. syyskuuta 2013 Espoo Bluesia vastaan. Liigauransa avausmaalin Ahlgren teki 29. marraskuuta 2013 vieraissa Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Kaikkiaan hänen tulokaskautensa toi 31 runkosarjaottelussa tehot 2+2=4. Ahlgren pelasi kauden aikana myös Ässien A-nuorissa, joissa hän voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Tammikuussa 2014 Ahlgren teki kahden vuoden mittaisen jatkosopimuksen Ässien kanssa.
Kaudeksi 2016–2017 Ahlgren siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Ranskan Ligue Magnusin HC Chamonix-Morzineen. Hän pelasi loukkaantumisten takia kuitenkin vain 11 ottelua jääden ilman tehopisteitä. Tammikuussa 2017 Ahlgren jätti joukkueen ja palasi Suomeen henkilökohtaisiin syihin vedoten. Hän ei pelannut loppukaudella enää missään. Kaudeksi 2017–2018 Ahlgren siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Kokkolan Hermekseen.

Maajoukkueura

Ahlgren on pelannut yhteensä 12 nuorten ja kahdeksan poikien maaottelua.
Taisto Johteinen

Taisto Aulis Johteinen (17. elokuuta 1929 Ikaalinen – 22. tammikuuta 1983 Helsinki) oli suomalainen SKDL:ssä vaikuttanut henkilö, joka toimi Kemin kaupunginjohtajana.

Henkilöhistoria

Taisto Johteisen vanhemmat olivat panostaja Niilo Aleksander Johteinen ja ompelija Tyyni Maria Jokinen ja puoliso vuodesta 1950 kirjansitoja Eine Edita Luopajärvi. Johteinen tuli ylioppilaaksi 1948 ja suoritti lainopin opintoja. Hän toimi SKDL:n toimitsijana ja kunnallissihteerinä 1956–1960 ja SKDL:n eduskuntaryhmän sihteerinä 1960–1967. Kemin kaupunginjohtaja Johteinen oli 1967–1980. Hän oli Suomen YK-valtuuskunnan jäsen vuosina 1965 ja 1966. Johteisella oli myös useita kunnallisalan ja muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin ylikersantti (1970).
HMS Stockholm (1936)

Palvelus

Alus muutettiin toisen maailmansodan jälkeen sukellusveneentorjuntafregatiksi. Se poistettiin alusluettelosta 1. tammikuuta 1964.
Freaks and Geeks

Juoni

Sarjan päähenkilöt ovat Weirin sisarukset Lindsay ja Sam. Isosisko Lindsay (Linda Cardellini) on kiltti tyttö, joka alkaa isoäitinsä kuoltua pitää elämäänsä tarkoituksettomana. Hän päätyy ystävystymään koulun vetelehtijöiden eli friikkien kanssa. Pikkuveli Sam (John Francis Daley) on puolestaan muiden nörttien seurassa viihtyvä epäsuosittu poika, joka yrittää selviytyä kiusaajastaan.

Vastaanotto

Sarja oli kaksi kertaa ehdolla ja voitti kerran Primetime Emmy -palkinnon. Sarja voitti Emmy-palkinnon parhaan komediasarjan roolituksesta vuonna 2000.
Sae-Paunküla kanal

Kanavan ominaisuudet ja kulku

Siinä osassa Jägala jõen valuma-aluetta, missä se kulkee Kõrvemaan halki, otetaan joesta vettä kanavaan. Siellä sen rinnalla virtaa myös Sae oja. Jo 1,1 kilometrin jälkeen kanava ylittä Harjumaan rajan ja kulkee vain 1,7 kilometriä Anijan kunnassa. Sitten se ylittää Kosen rajan ja Kosessa se kulkee viimeiset 7,6 kilometriä.
Heti alussa kilometrin jälkeen kanava sukeltaa maanalaiseen putkeen, joka on 1,5 kilometriä pitkä. Kosessa se on kaivettu seuraamaan Põhjaku soota ja pujahtamaan sen läpi ulottuvan kuivan metsän kannaksen kautta toiselle puolelle. Suon jälkeen siitä erkanee Sepa kanal. Se virtaa länteen ja yhtyy Pirita jõgeen Puusepan kylässä. Sae-Paunküla kanal sen sijaan jatkaa lounaaseen ja laskee Kiruveren kylässä Paunkülan tekojärven pohjoisrantaan entisen Tudre järven järvenosaan.

Historiaa

Paunkülan tekojärvi valmistui vuonna 1960 ja sitä laajennettiin vuosina 1975–1976. Samalla rakennettiin Sae-Paunküla kanal, jolla tuotiin vettä tekojärven pohjoisosaan. Tekojärven eteläosaan pumpattiin vettä Pirita jõesta noin 5 miljoonaa m³ vuodessa.