Solomon Northup

Kidnappaus

Northup oli lahjakas viulisti, joskaan se ei yksinään tuonut elantoa hänen viisihenkiselle perheelleen. Hänelle tarjottiin maaliskuussa 1841 hyväpalkkaista työtä kiertävän sirkuksen viulistina. Hän suostui tekemään lyhyen koe-esiintymisen Washingtonissa. Northup ei jättänyt toisessa kaupungissa työskenneelle vaimolleen viestiä, koska arveli palaavansa kotiin ennen tätä.
Northup huumattiin ja sen jälkeen kahlittiin Washingtonissa. Häntä vankinaan pitäneet miehet myös pieksivät hänet pahoin. Sieppauksen takana oli orjakauppias James H. Birch, joka laillisten orjien ohella välitti myös vapaita, kidnapattuja ihmisiä työvoimaksi orjuuden yhä salliviin osavaltioihin. Northup lähetettiin laivalla New Orleansiin Louisianan osavaltioon.

Orjuus

Orjanimen Platt saanut Northup myytiin orjamarkkinoilla Red Riverissä asuvalle William Fordille. Hyvämaineisen Fordin palveluksessa oli kuitenkin John Tibaut -niminen puuseppä, jonka kanssa Northup joutui törmäyskurssille. Talvella 1842 Ford ajautui rahavaikeuksiin ja joutui siksi myymään osan orjistaan. Northupin epäonneksi ostaja oli Tibaut. Hän ei kuitenkaan pystynyt maksamaan koko Northupista vaadittavaa summaa, joten juridisesti Northup oli yhä Fordin omaisuutta. Tämä pelasti myöhemmin Northupin hengen, kun nyrkkitappelussa hävinnyt Tibaut yritti kahden apurinsa kanssa lynkata hänet.
Northupin seuraava omistaja Edwin Epps ei ollut lainkaan Tibautia parempi. Eppsin tilalle saapui kesällä 1852 töihin Samuel Bass -niminen puuseppä. Bass oli orjuuden vastustaja eikä kainostellut tuoda kantaansa myös Eppsin tietoon. Northup kuunteli miesten välisiä keskusteluja ja elokuussa 1852 päätti uskoutua Bassille. Northup sai viimein mahdollisuuden päästä kertomaan kohtalostaan, kun Bass toimitti nipun kirjeitä Northupin omaisille ja ystäville. Lopulta tammikuussa 1853 tilalle saapui Northupin isän aikoinaan vapauttama lakimies. Northupin aika orjuudessa oli ohi.

Aika vapautumisen jälkeen

Paluumatkalla Northup lakimiehineen yritti saattaa orjakauppias Birchin oikeuden eteen kidnappauksesta ja orjien myymisestä. Tämä ei kuitenkaan onnistunut, koska lain mukaan musta mies ei voinut todistaa valkoihoista vastaan. Koska Birch väitti toimineensa hyvässä uskossa ja Northupin todistajanlausunto sivuutettiin, Birch ei joutunut vastuuseen teostaan. Kotiin perheensä luokse Northup saapui 21. tammikuuta 1853.
Oltuaan vuoden vapaana Northup julkaisi vuonna 1853 muistelmateoksensa Twelve Years a Slave (ilmestynyt suomeksi nimellä 12 vuotta orjana, Oppian 2018). Hän toimi salaisessa, orjien pakenemisia järjestelleessä Underground Railroad -järjestössä sekä puhujana orjuuden vastaisessa liikkeessä. Hän kierteli puhumassa Yhdysvaltojen pohjoisosissa sekä Kanadassa.
Solomon Northupin kuolinaika, -paikka ja -syy eivät ole tiedossa. Viimeinen varma tieto Northupin liikkeistä on vuodelta 1863, jolloin hän oli matkalla Vermontiin. Hänen epäiltiin siepatun uudelleen. Northupin vaimo Anna kuoli vuonna 1876, ja sanomalehdessä julkaistun muistokirjoituksen mukaan hän oli leski.

Northup populaarikulttuurissa

Vuoden 2013 lokakuussa sai ensi-iltansa Steve McQueenin ohjaama elokuva 12 Years a Slave, joka perustuu Northupin muistelmateokseen. Kolme Oscar-palkintoa voittaneessa elokuvassa Northupia näyttelee brittiläinen Chiwetel Ejiofor.