Le Monde diplomatique

Omistus ja riippumattomuus

Le Monde diplomatiquen painos on noin 300 000 (syksy 2005) ja lukijamäärän arvioidaan yltävän runsaaseen miljoonaan. Lehti ilmestyy 28 eri kielellä, myös muun muassa esperantoksi ja tammikuusta 2007 alkaen myös suomeksi. Ajankohtaisjulkaisun pääomasta omistavat lehden lukijat 49 prosenttia Association des amis du Monde diplomatique -yhdistyksen kautta, loput 51 prosenttia pääomasta omistaa Le Monde -iltapäivälehti.
Koska Le Monde diplomatique haluaa olla kannanotoissaan ja näkemyksissään riippumaton taloudellisesta tai poliittisesta vaikuttamisesta, se on muun muassa rajoittanut mainosten määrää lehden sivuilla. Asiasta on keskusteltu puolesta ja vastaan.
Suomeksi ajankohtaisjulkaisu ilmestyy kuusi kertaa vuodessa, ja sen päätoimittaja on Ari Turunen.

Toimituksellinen linja

Toimituksellisesti tärkeintä on ajankohtaisjulkaisun tavoite pysyä riippumattomana niin mainostajista kuin muistakin pääomasijoittajista. Le Monde diplomatique on yksi harvoista ajankohtaisjulkaisuista, jotka ovat pysyneet suurten pääomasijoitusryhmien ulkopuolella ja siten itsenäisenä.
Ajankohtaisjulkaisun palstoilla käsitellään hyvin erilaisia asioita, useimmiten juuri sellaisia, joilla on koko maailmanlaajuista merkitystä. Eritoten kansainväliset suhteet ovat ajankohtaisjulkaisulle tätä aihepiiriä. Le Monde diplomatique luo selvästi lukijoilleen pohjaa mielipiteiden muodostamiseen ja antaa siihen kirjoituksissaan runsaasti aineistoa ja tutkimustuloksia. Niinpä ajankohtaisjulkaisu panostaa paljon voimavaroja artikkeleittensa toimitukselliseen tasoon. Kirjoittajat ovat lähes aina kansainvälisesti arvostettuja toimittajia ja suurten kansainvälisten instituutioiden jäseniä.
Perusluonteeltaan Le Monde diplomatique on edistyksellinen, ja sitä on usein arvosteltu liian myötämieliseksi ”kolmannelle maailmalle”. Julkaisu kuitenkin pitää arvostelua kunnianosoituksena pyrkimykselleen tuoda esiin ”ultraliberalismin” tuhoisat vaikutukset niin kehittyneissä maissa kuin eritoten kehitysmaissa. Julkaisun johdossa toimiva Ignacio Ramonet käänsi vuonna 1987 mielipiteet suotuisiksi kansainvälisen järjestön ATTACin perustamiselle. Tätä toimintaa lehti on avoimesti tukenut.

Toimituksellisen linjan kritiikkiä

Kritiikin mukaan Le Monde diplomatiquen suhtautuminen on liian maltillista esimerkiksi Fidel Castron Kuubaan ja muihin vastaaviin ilmiöihin. Julkaisu ei kuitenkaan epäröi tuoda esiin esimerkiksi Castron autoritaarisen hallinnon kielteisiä puolia. Tästä on julkaisussa ollut useita esimerkkejä.

Keskustelua mainoksista

Kiivaimmat keskustelut käydään kuitenkin Le Monde diplomatiquen suhteesta mainoksiin. Tällä alueella on kohdistunut kaikkein voimakkainta kritiikkiä myös julkaisun toimituksen johtoon. Keskusteluun ovat osallistuneet aktiivisesti juuri lehden lukijat eli sen tärkeimmät tukijat.
Useimmiten kritiikin kohteena ovat olleet ilmoitukset, joiden kohdetta Le Monde diplomatique toimituksellinen linja yleisesti arvostelee. Näitä ovat esimerkiksi lääketeollisuuden tuotteet ja pankkipalvelut. Arvostelijoiden mielestä nuo mainokset voivat asettaa julkaisun toimituksellisen linjan kyseenalaiseksi ja rajoittaa kirjoittamisvapautta juuri näiden asioiden kohdalla.
Eritoten kaksi näkyvää mainoskampanjaa Le Monde diplomatiquen sivuilla on synnyttänyt todellisen kritiikin vyöryn. Marras- ja joulukuussa 2003 oli lehdessä koko aukeaman kokoiset IBM:n ja erään automerkin mainokset. Seuraavan vuoden helmi- ja maaliskuussa ilmestyi Microsoftin mainoksia, joissa kerrottiin ilmaisista ohjelmista. Kritiikki oli siis kovaa, vaikka julkaisu on julkisesti puolustanut ilmaisia ohjelmia ja käyttää niitä esimerkiksi omien internetsivujensa tekoon.
Tähän kritiikkiin julkaisun toimituksellinen johto on antanut kaksi vastausta. Ensinnäkään sen mielestä ei ole mielekästä kontrolloida sellaisten mainosten sisältöä, joka on tullut mainostoimiston kautta. Toiseksi ja ennen kaikkea, toimitus korostaa, että se ei jätä mainoksille kuin minimaalinen pienen osan lehdestä, olipa kyse julkaisun sivuista tai finasseista. Ja toimitus tekee kaikkensa tämän osuuden pienentämiseksi vastedeskin.

Le Monde Diplomatique ja Suomi

Suomessa julkaistiin lehden ensimmäinen numero 9. tammikuuta 2007. Lehteä julkaistiin taskukirjakoosteena neljä pokkaria vuodessa viiden vuoden ajan, kaikkiaan julkaistiin 20 suomenkielistä pokkaria. Ensimmäiset pokkarit julkaisi Voima Kustannus, vuodesta 2008 Into Kustannus. Vuodesta 2008 Le Monde diplomatiqueta julkaistiin myös ruotsinkielisinä pokkareina yhteistyössä ruotsalaisen Ordfronin kanssa, kaikkiaan ruotsinkielisiä pokkareita julkaistiin yhdeksän kappaletta.
Alkaen vuodesta 2012 Le Monde diplomatiquen ja Novaja Gazetan suomenkieliset pokkaripainokset yhdistyvät kuusi kertaa vuodessa ilmestyväksi 48-sivuiseksi Diplo&NG-aikakauslehdeksi, johon lisäksi valitaan artikkeleita myös muista julkaisusta. Vuoden 2013 lopusta lehti ilmestyy myös Diplo&NG -digilehtenä.
Suomen Le Monde diplomatique & Novaja Gazetaa toimittaa Ari Turunen, kustantajana toimii Mika Rönkkö ja toimituspäällikkönä Teemu Matinpuro.
Kevään 2008 abiturienteille jaettiin ilmaiseksi Le Monde diplomatique Ympäristöatlaita, jotka koostuivat Le Monde -lehdessä julkaistuissa artikkeleista ja asiantuntijoiden lausunnoista. Into Kustannus on julkaissut sittemmin Le Monde diplomatiquen Maailmanpolitiikan atlas -kartastoja vuosina 2009 ja 2013 sekä Historia-atlaksen vuonna 2011 ja 1900-luvun atlas – Kriittisen historian käsikirjan 2016 ja Maailmantalouden käsikirjan 2018.