google/wiki40b huggingface dataset:
Travis Sanheim

Seuraura

Sanheim aloitti jääkiekkoilun kotikaupungissaan Elkhornissa. WHL-joukkue Calgary Hitmen varasi hänet 177. pelaajana vuonna 2011. Sanheim pelasi kaksi seuraavaa kautta Manitoban paikallista MMHL-juniorisarjaa Yellowhead Chiefsin paidassa. Hän oli molempina kausinaan joukkueen tehokkain puolustaja. Jälkimmäisellä kaudella 2012–2013 Sanheim pelasi myös kevätkaudella MJHL-joukkue Winkler Flyersissa.
Kaudeksi 2013–2014 Sanheim siirtyi Calgary Hitmenin WHL-joukkueeseen, jossa tulokaskausi toi 67 runkosarjaottelussa tehot 5+24=29 sekä kuudessa playoff-ottelussa tehot 1+1=2. Kevään 2014 pudotuspeleissä hänellä oli kolmen muun pelaajan kanssa joukkueen paras teholukema (+5). Philadelphia Flyers varasi Sanheimin ensimmäisellä kierroksella 17. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2014. Hän pelasi joukkueen syksyn 2014 harjoitusleirillä yhden ottelun, jonka jälkeen Sanheim siirrettiin takaisin Hitmenin vahvuuteen. Seuraavana päivänä hän teki Flyersin kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen. Sanheim nousi kaudella 2014–2015 Hitmenin varakapteeniksi. Hän voitti koko WHL:n puolustajien pistepörssin tehoilla 15+50=65, joilla Sanheim oli joukkueensa paras syöttäjä ja kolmanneksi paras pistemies. Hänet valittiin kauden päätteeksi liigan itäisen konferenssin ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Sanheimin viimeinen kausi junioreissa oli 2015–2016, jolloin hän teki uuden piste-ennätyksensä. Hänelle merkittiin 68 tehopistettä 52 ottelussa. Vaikka hän tekikin pisteitä kuin edellisellä kaudella, hän sijoittui puolustajien pistepörssissä neljänneksi. Sanheimin pisteet ottelua kohden olivat kuitenkin koko sarjan puolustajien parhaat.
Junioreikauden 2015–2016 jälkeen Sanheim kutsuttiin AHL-liigassa pelaavaan Philadelphia Flyersin farmiseuraan Lehigh Valley Phantomsiin.
Kesäkuussa 2019 Sanheim solmi Flyersin kanssa kahden vuoden jatkosopimuksen, jonka arvo on 3,25 miljoonaa dollaria.

Muuta

Sanheimin kaksoisveli Taylor pelaa Travisin joukkuetoverina Hitmenissa.
Juhani Raiskinen

Raimo Juhani Raiskinen (29. syyskuuta 1937 Helsinki – 5. kesäkuuta 2016 Jämsä) oli suomalainen oopperanjohtaja, kapellimestari ja pianisti. Hän toimi Suomen Kansallisoopperan pääjohtajana 1974–1984 ja uudelleen 1997–2001.
Juhani Raiskinen valmistui pianistiksi Sibelius-Akatemiasta, voitti 1963 Maj Lind -pianokilpailun ja piti seuraavana vuonna ensikonsertin Helsingissä. Hän on toiminut Yleisradion musiikkitarkkailijana 1959–1963, Tampereen Teatterin kapellimestarina 1963–1969 sekä Tampereen kaupunginorkesterin kapellimestarina 1969–1973.
Raiskinen nimitettiin Suomen Kansallisoopperan johtajaksi vuonna 1974, sitä ennen hän oli ollut Oopperan suunnittelupäällikkönä. Kymmenen vuotta kestäneen johtajakautensa aikana Raiskinen nosti erityisesti suomalaisen oopperatuotannon vahvaan kansainväliseen maineeseen. Hänen kaudellaan Suomen Kansallisooppera tuotti kaikkiaan kahdeksan kotimaista kantaesitystä, joista Joonas Kokkosen Viimeiset kiusaukset (1975) ja Aulis Sallisen Punainen viiva (1978) esitettiin Kansallisoopperan vierailunäytäntöinä Pohjoismaissa, Keski-Euroopassa, silloisessa Neuvostoliitossa ja New Yorkin Metropolitanissa. Uusien suomalaisten oopperoiden menestystä pidetään tärkeänä syynä siihen, että uusi oopperatalo päätettiin rakentaa.
Lopetettuaan kautensa Kansallisoopperan johtajana vuonna 1984 Raiskinen toimi Tampereen Työväen Teatterin kapellimestarina. Vuonna 1992 hänet kutsuttiin Göteborgin Operahögskolaniin, jossa hän toimi musiikillisen näyttämöilmaisun professorina. Vuosina 1994–1996 Raiskinen oli Göteborgin oopperan johtajana. Raiskinen palasi Suomen Kansallisoopperan pääjohtajaksi 1.1.1997 ja oli tässä tehtävässä näytäntökauden 2000–2001 loppuun asti.
Raiskinen sai säveltaiteen valtionpalkinnon vuonna 1983. Vuonna 2001 hänelle myönnettiin Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton kultainen kunniamerkki.
Raiskinen kuoli kesäasunnollaan kesken puutarhatöiden 5. kesäkuuta 2016. Hän oli kuollessaan 78-vuotias.
Yongpyong Resort

Rinteet ja hissit

Yongpyong Resortissa on 28 laskettelurinnettä ja yksi laskettelupuisto, hiihtohisseinä toimii yksi gondolihissi ja 14 tuolihissiä.
Talviolympialaisissa 2018 alppihiihdon pujottelu- ja suurpujottelukilpailut järjestettiin Rainbow 1 -rinteessä ja joukkuekilpailu Rainbow 2 -rinteessä, lisäksi Rainbow 3 -rinteessä on järjestetty maailmancupin pujottelukilpailuja.
Lee Jong-wook

Lee Jong-wook (12. huhtikuuta 1945 Soul – 22. toukokuuta 2006) oli eteläkorealainen Maailman terveysjärjestön pääjohtaja.
Ennen valintaansa Maailman terveysjärjestön johtoon vuonna 2003 Lee toimi järjestön eri tehtävissä yli 20 vuotta. Erityisesti hän keskittyi tuberkuloosin hävittämiseen ja rokotusten edistämiseen. Koulutukseltaan Lee Jong-wook oli lääkäri.
Samuel Henrik Antell

Samuel Henrik Antell (25. heinäkuuta 1810 Rantasalmi – 31. lokakuuta 1874 Helsinki) oli suomalainen maaherra ja senaattori, joka sai aatelisarvon.

Elämäkerta

Antellin vanhemmat olivat rykmentinkirjuri Samuel Johan Antell ja Maria Elisabet Kyander. Opintonsa päätettyään hän toimi kenraalikuvernöörin kansliassa ja oli Viipurin pormestari 1845–1854. Vuonna 1856 hän sai nimityksen kenraalikuvernöörin kanslian tirehtööriksi ja pystyi asemassaan vaikuttamaan kenraalikuvernööriin kreivi Bergiin. Vuonna 1858 hänestä tuli Uudenmaan läänin kuvernööri ja 1859 salkuton senaattori. Rokassovskin tultua kenraalikuvernööriksi Antell sai siirron Kuopion läänin kuvernööriksi 1862. Antellin työ varsinkin nälkävuosina 1862 ja 1863 oli hyvin arvostettua. Hänet nimitettiin jälleen 1866 senaattiin, kansliatoimituskunnan (vuodesta 1869 siviilitoimituskunta) päälliköksi. Antell toimi useissa eri neuvottelukunnissa ja komiteoissa sekä kouluhallituksen jäsenenä 1869-1874. Hänet korotettiin aatelissäätyyn 1866 ja 1873 hän sai salaneuvoksen arvon.
Antellin ensimmäinen puoliso vuodesta 1840 oli Fanny Alexandra Helena Wallenius (k. 1856) ja toinen vuodesta 1859 vapaherratar Anna Wilhelmina de la Chapelle (k. 1862).
Brittiläinen 1. armeija

Ensimmäinen maailmansota

Ensimmäisessä maailmansodassa armeija perustettiin 26. joulukuuta 1914 osaksi brittiläistä siirtoarmeijaa, kun siirtoarmeijan armeijakunnat jaettiin kahdeksi armeijaksi. Armeijan komentajaksi määrättiin kenraaliluutnantti Sir Douglas Haig ja siihen kuuluivat I, IV ja Intialainen armeijakunta. Armeija kärsi tappion Vimyn laaksossa toukokuussa 1916 ja kuukautta myöhemmin Fromellesissa. Vuonna 1917 armeijaan liitettiin Portugalin siirtoarmeijakunta. Seuraavana vuonna armeija osallistui hyökkäykseen, jonka tuloksena saksalaiset työnnettiin takaisin.

Toinen maailmansota

Armeija perustettiin toisessa maailmansodassa 6. heinäkuuta 1942 Largsissa Pohjois-Afrikan maihinnousua varten. Kenraaliluutnantti Sir Kenneth Andersonin johtama armeija nousi maihin Algerissa 9. marraskuuta, jolloin siihen kuuluivat V ja IX armeijakunnat.
Armeija lakkautettiin Tunisiassa 25. heinäkuuta 1943.
Miss Baker

Miss Bakeristä (1957 Iquito, Peru – 29. marraskuuta 1984 Huntsville, Alabama, Yhdysvallat) tuli 28. toukokuuta 1959 - yhdessä Miss Ablen kanssa - ensimmäiset nisäkkäät jotka palasivat elossa NASAn tekemältä avaruuslennolta. Kyseinen Floridan Cape Canaveralistä lähtenyt, Jupiter IRBM:n tekemä lento saavutti lähes 500 kilometrin korkeuden, alkukiihdytyksen ollessa 38 geetä ja vauhdin yltäessä suurimmillaan noin 4,5 kilometriin sekunnissa. Lento kesti noin kuusitoista minuttia, josta yhdeksän minuuttia oli painottomuudessa. Lennon tarkoitus oli selvittää elävien olentojen elinmahdollisuuksia avaruudessa ja näin tasoittaa tietä ihmisten tuleville avaruuslennoille. Life Magazine huomioi Miss Bakerin tieteen eteen antamansa panoksen kansikuvalla 15. kesäkuuta 1959.
Lennon jälkeen Miss Baker sijoitettiin Naval Aerospace Medical Centeriin Pensacolaan, Floridassa. Vuodesta 1971 alkaen asuinpaikaksi muuttui U.S. Space & Rocket Center -museo, jossa se oli suuri suosikki erityisesti lapsivierailijoiden keskuudessa. Vain hieman yli 300-grammainen Miss Baker oli suvultaan kierteishäntäapinoihin kuuluva oravasaimiri.
Miss Baker kuoli lopulta 29. marraskuuta 1984 munuaisten vajaatoiminnan seurauksena. Se oli tuolloin 27-vuoden ikäisenä tiettävästi vanhin tunnettu saimiriapina. Miss Baker on haudattu U.S. Space & Rocket Center -museon sisäänkäynnin läheisyyteen, jossa sen hautakiven päältä löytyy usein vierailijoiden sinne jättämä banaani.
Fables of the Reconstruction

Levyn nimi

Albumin nimi on sen kanteen kirjoitettu kokonaisuudessaan vaihtoehtoisesti joko Fables of the Reconstruction of the Fables of the Reconstruction... tai Reconstruction of the Fables of the Reconstruction of the Fables.... Nimi on albumin kanteen kirjoitettu niin, että kumpikin tulkintatapa on mahdollinen. Fanien keskuudessa levystä käytetään usein lyhyttä nimeä "Fables".
Gustavsbergin posliinitehdas

Gustavsbergin posliinitehdas on Ruotsin Gustavsbergissa sijainnut keramiikan alan teollisuusyritys. Viimeisinä aikoina se oli Villeroy & Bochin tytäryhtiö.
Paikalla sijaitsi aiemmin 1640-luvulla perustettu tiilitehdas, jonka tukkukauppias Johan Herman Öhman osti ja perusti posliinitehtaan. 1800-luvun puolivälissä ja 1900-luvun ensimmäisinä vuosikymmeninä tehtaan johdossa olivat Godeniuksen ja Odelbergin perheet. Heidän aikanaan tehdas laajeni, kun aikaisemmin luksustavarana pidetty posliini sai suosiota suuren yleisön keskuudessa. Posliininvalmistuksen ohella myös tiilien valmistus jatkui 1930-luvulle asti. Tehdas myytiin Kooperativa förbundetille vuonna 1937, jonka jälkeen rakennettiin uusia rakennuksia. Kylpyammetehdas rakennettiin 1947 ja kotitalousposliinitehdas modernisoitiin vuosina 1940-1948.
Saniteettiposliinin valmistus on lopetettu Gustavsbergissa ja toiminnot siirretty ulkomaille. Tuotannosta vain vesisuihkuleikkaus on jäänyt jäljelle sekä kylpyhuoneposliinien suunnittelu- ja kehitystyö, jota on tehty myös Saksassa.
Värmdön kunta suunnittelee entisiin tehdastiloihin kulttuurikeskusta. Osa rakennuksista puretaan ja alueelle rakennetaan muun muassa asuntoja.
Suleiman pašša (sotamarsalkka)

Süleyman Hüsnü pašša eli Suleiman pašša (1838 Konstantinopoli – 11. elokuuta 1892 Bagdad) oli Osmanien valtakunnan sotapäällikkö, joka toimi komentajana ja lopuksi ylipäällikkönä vuosien 1877–1878 tappiollisessa Turkin–Venäjän sodassa.
Suleiman valmistui sotilasakatemiasta vuonna 1859 ja palveli sotilasuransa alussa Bosniassa ja Albaniassa. Vuoteen 1865 mennessä hän yleni pataljoonankomentajaksi. Hän osallistui Kreetan kapinan tukahduttamiseen vuosina 1866–1868 ja sai sen jälkeen siirron pääesikuntaan. Hänet ylennettiin everstiksi vuonna 1870 ja kenraalimajuriksi (mirliva) vuonna 1873, jolloin hänestä tehtiin myös sotilasakatemian johtaja. Vuonna 1875 seurasi ylennys kenraaliluutnantiksi (ferik). Vapaamielisistä ja perustuslaillisista mielipiteistään tunnettu Suleiman uudisti sotilasakatemian opetuksen länsimaisen mallin mukaiseksi. Hän laati oppikirjoja sotataidosta, historiasta, islamin opeista ja turkin kieliopista. Vaikka Suleiman ei ilmeisesti kuulunutkaan nuorosmanien salaseuraan, hän oli yhdessä sotaministeri Hüseyin Avni paššan ja Midhat paššan kanssa keskeisimpiä henkilöitä 31. toukokuuta 1876 suoritetussa palatsivallankaappauksessa, jolla sulttaani Abdülaziz I pakotettiin luopumaan kruunusta. Juuri Suleimanin komentamat joukot vangitsivat Abdülazizin palatsissaan.
Suleiman oli yksi komentajista vuonna 1876 puhjenneessa sodassa Serbiaa vastaan. Kun myös Venäjä seuraavana vuonna aloitti sodan, hänet nimitettiin aluksi Bosnian-joukkojen komentajaksi marsalkan (mušir) arvolla, ja hän keskittyi nujertamaan Montenegron vastarintaa. Suleiman kuitenkin kutsuttiin vielä samana vuonna tärkeämmäksi osoittautuneen Rumelian-rintaman komentajaksi Bulgariaan. Hän torjui tilapäisesti Josif Gurkon komentamien venäläisten hyökkäyksen Balkanvuorten yli. Suleiman määrättiin valtaamaan takaisin Gurkon joukkojen miehittämä Šipkansola, mutta elo–syyskuussa 1877 käydyt taistelut eivät johtaneet tulokseen. Lokakuussa Suleiman sai komentoonsa Tonavan-armeijan ja sodan loppuvaiheessa joulukuussa 1877 hänestä tuli kaikkien Balkanilla olleiden osmanijoukkojen ylipäällikkö. Hän kuitenkin kärsi ratkaisevan tappion Filippopolin taistelussa ja joutui perääntymään Dedeağaçista meritse Konstantinopoliin, jota vihollisen armeija lähestyi. Suleiman vangittiin helmikuussa 1878 ja häntä syytettiin vastoinkäymisistä sodassa. Sotaoikeus tuomitsi hänet 15 vuoden vankeuteen, mutta tuomio muutettiin vuonna 1880 karkotukseksi Bagdadiin.
Kadyi

Kadyi (ven. Кады́й) on kaupunkimainen taajama Kostroman alueella Venäjällä. Se sijaitsee Njomdan sivujokeen Votgatiin laskevan Kadyjevkajoen suussa 146 kilometriä Kostromasta itään. Taajama on Kadyin piirin keskus. Sen kautta kulkee Kostroman ja Verhnespasskojen välinen maantie. Asukkaita on 3 500 henkeä (vuonna 2010).
Paikkakunta on perustettu vuonna 1546 linnoitukseksi tataarien hyökkäyksiä vastaan. 1400-luvulta lähtien seutu oli tärkeä suolan tuottaja. Vuonna 1673 Kadyista tuli Kostroman esikaupunki. Vuosina 1778–1797 se oli Kostroman käskynhaltijakuntaan kuuluneen kihlakunnan keskus. 1800-luvun lopulla Kadyi oli Makarjevin kihlakuntaan kuulunut tuhannen hengen pikkukaupunki, jonka asukkaat harjoittivat maanviljelyä sekä marjojen ja sienten kauppaa. Venäjän vallankumouksen jälkeen se alennettiin kyläksi. Vuonna 1971 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen.
Kadyissa toimii vaneritehdas, puunhankinta- ja metsäteollisuusyrityksiä, leipätehdas ja kirjapaino. Taajamassa on kaksi lastentarhaa, keskikoulu, musiikkikoulu ja lasten luomistyön keskus. Kulttuurilaitoksia ovat vapaa-ajankeskus, piirin keskuskirjasto, lastenkirjasto ja kotiseutumuseo. Sosiaalipalveluihin kuuluu palvelukeskus ja piirisairaala. Paikallislehtenä ilmestyy Rodnoi krai (”Kotiseutu”).
Hallstatt

Historia

1800-luvun loppupuolelle saakka Hallstattiin pääsi vain veneellä tai kapeita polkuja pitkin. Maa-alue vuoriston ja järven välissä oli pieni ja alue käytettiin tarkasti. Talosta taloon päästiin vain veneellä tai ullakoilla kulkevaa käytävää pitkin. Ensimmäinen tie rakennettiin vuonna 1890 pitkin länsirantaa osittain räjäyttämällä kalliota.
Syrjäinen alue houkutteli asutusta jo esihistoriallisella ajalla suolaesiintymien ansiosta. Suolaa on kaivettu alueella tuhansia vuosia. Vanhimmat arkeologiset löydöt alueelta ovat ajoitettu 7 000 vuoden taakse. Vuonna 1846 Hallstattin lähettyviltä löydettiin esihistoriallinen kalmisto eli hautausmaa. Lisäksi alueelta on kaivettu esiin yksi vanhimmista sepänpajoista. Vilkas kaupankäynti synnytti kehittyneen kulttuurin, jota kutsutaan Hallstattin kulttuuriksi. Se kukoisti vuosien 800–400 eaa. välisenä aikana. Hallstatt tunnetaan nykyään maailmanlaajuisesti.
Vuonna 1311 Hallstatt sai markkinaoikeudet. Nykyään turismi muodostaa tärkeän osan taloudesta suolantuotannon lisäksi.

Kulttuuri

Hallstatt ja sen alue nimettiin Unescon maailmanperintökohteeksi vuonna 1996.
John Petrucci

Ura lyhyesti

Petruccin ensikosketus kitaraan tapahtui 8-vuotiaana, mutta innostus lopahti pian. 12-vuotiaana hänen ystävänsä Kevin Moore (josta tuli myöhemmin Dream Theaterin kosketinsoittaja) pyysi Petruccia mukaan bändiinsä ja tämä alkoi harjoitella ahkerasti. Petrucci on hyvin pitkälle itseoppinut kitaristi. Hän kehitti aluksi taitojaan matkimalla idoliensa (muun muassa Yngwie Malmsteen, Steve Howe, Steve Morse, Steve Vai, Al Di Meola, Alex Lifeson ja Allan Holdsworth) soittoa ja myöhemmin syvensi ymmärrystään koulutuksella yliopistossa.
Opiskellessaan Berkleen yliopistossa musiikkia ystävänsä John Myungin (basso) kanssa he tapasivat Mike Portnoyn (rummut). He perustivat yhtyeen nimeltä Majesty, josta tuli myöhemmin Dream Theater. Vuonna 1995 Petrucci teki Rock Discipline -nimisen opetusvideon, joka on sittemmin ilmestynyt myös DVD:nä. Hän on soittanut myös yhtyeessä Liquid Tension Experiment sekä useissa muissa projekteissa.
Vuonna 2001 Joe Satriani ja Steve Vai pyysivät Petruccia mukaan suositulle G3-kiertueelle, jonka seurauksena hän intoutui tekemään sooloalbumin. Suspended Animation ilmestyi 1. maaliskuuta 2005. Petrucci oli osa G3-kokoonpanoa myös vuosina 2005 ja 2006.
John Petrucci käyttää sekä 6- että 7-kielisiä kitaroita, joista julkaistut signature-mallit ovat olleet hyvin suosittuja fanien keskuudessa. Hänellä on tällä hetkellä yhteistyösopimus Ernie Ballin ja Music Manin kanssa.
Hymypoika (elokuva)

Juoni

Hymypoika on kertomus nuoresta helsinkiläisestä kaveriporukasta, joka yhteisestä sopimuksesta kuvaa kaikki seksikokemuksensa tyttöystäviensä tietämättä. Ensimmäiset yritykset ovat koomisia, mutta sitten porukka saa otteen asiaan ja leikki alkaa muuttua vakavaksi. Tällöin alkaa horjua Jeren (Reino Nordinin) ihastus Reettaan (Jenni Banerjee).
SMS Ariadne

Palvelus

Alus upposi 28. elokuuta 1914 ensimmäisen maailmansodan alussa Helgolandin taistelussa, jossa tuhoutuivat myös SMS Cöln ja SMS Mainz, Britannian kuninkaallisen laivaston taisteluristeilijöiden tulessa.
Pullopommi

Pullopommi (engl. Homemade Chemical Bomb (HCB), acid bomb, bottle bomb tai MacGyver bomb) on pulloon suljettu seos joka reagoidessaan tuottaa hyvin nopeasti vetyä ja tuottaa painetta kunnes pullo räjähtää. Pullopommi kuuluu niin kutsuttuihin 'kotitekoisiin' räjähteisiin, eikä tämän kaltaista asetta ole tiettävästi sodissa, toisin kuin polttopulloja (jotka tunnetaan myös nimellä Molotovin cocktail), johtuen pullopommin heikosta räjähdevoimasta sekä voimaan suhteutettuna verrattain kalliista raaka-aineista.
Pullopommeissa käytetyistä ainesosista lipeä ("kodin putkimies") on vaarallista silmille.
Pullopommit ovat aiheuttaneet pahoja onnettomuuksia.
Vuoden 1903 konklaavi

Vuoden 1903 konklaavi eli paavin valitseva kardinaalien kokous pidettiin 31. heinäkuuta - 4. elokuuta 1903 Sikstuksen kappelissa Vatikaanissa. Konklaavissa valittiin seuraaja neljännesvuosisadan eli kolmanneksi pisimpään hallinneelle paaville Leo XIII:lle. Kokoukseen osallistui 62 kardinaalia.
Pääehdokkaaksi nousi kardinaalivaltiosihteeri Mariano Rampolla. Konklaavien suljetussa tilassa pitämisen ja ulkopuolisilta tietojen saamisen vuoksi tarkat äänimäärät eivät ole selvillä, mutta tietojen mukaan Rampolla sai kahden ensimmäisen äänestyskierroksen aikana enemmistön äänistä. Ennen kolmannen äänestyksen aloittamista Krakovan kardinaaliarkkipiispa esitti keisari Frans Joosef I:n nimissä keisarin tahdon, jonka mukaan Rampollaa ei pitäisi valita paaviksi. Kyseessä oli katolisen kirkon veto exclusionis, katolisille valtioille myönnetty epävirallinen veto-oikeus estää epämieluisien kardinaalien valitseminen paaviksi. Virallisesti veto-oikeutta ei koskaan ollut myönnetty, mutta koko paaviuden historiassa kardinaalit olivat aina hyväksyneet veto-oikeuden käytön. Kardinaalit esittivät vastalauseensa, mutta tästä huolimatta Rampollan saamat äänimäärät laskivat ja seitsemännellä äänestyskierroksella Giuseppe Sarto valittiin paaviksi ja hän otti nimekseen Pius X.
Maan veli

Juoni

Austraasia, onnen maa, ei ole enää entisensä. Kun Tomi, Timo ja Laura ystävineen hakevat ihmisten varjot takaisin Austraasiaan, he menettävät samalla siipensä. Kts.Austraasian viimeiset lapset. Mutta muutakin tapahtuu. Tuholaisparvet saapuvat Austraasian viljapelloille, makea vesi alkaa ehtyä, ihmiset tulevat riitaisiksi ja alkavat kaivata takaisin Maahan. Ja meren takana, kaukaisessa Hamartiassa, vihollinen ehkä valmistelee uutta hyökkäystä. Mutta ensimmäinen vihollinen on lähempänä kuin nuoriksi varttuneet lapset osaavat edes kuvitella: heidän omassa kylässään! Varjonhakijoista ei siis tulekaan Austraasian sankareita. Kyläläiset syyttävät Tomia, Timoa ja Lauraa sekä heidän ystäviään Austraasiaa vaivaavista vitsauksista. Jopa Tomin ja Timon isä, Austraasian tirehtööri, kääntyy poikiaan vastaan. Onneksi nuorukaisilla on myös tukijoita. Vanha karvainen merirosvo Puuttuva Peukalo ja hänen vuosisatojen takainen rakastettunsa, salaperäinen Isadora, ovat nuorten apuna, kun he alkavat etsiä tietä takaisin Maahan. Yritys tuntuu toivottomalta, kunnes he saavat viestin Maapallolta, yllättävältä taholta, salaiselta veljeltä. Ehkä he sittenkin voisivat päästä takaisin vanhalle kotiplaneetalleen?
2-kloorietanoli

Käyttö

Aikaisemmin 2-kloorietanolia käytettiin paljon glykolin eli etyleeniglykolin valmistuksessa tarvittavan etyleenioksidin tuottamiseen. Prosessissa 2-kloorietanolia käsitellään natriumhydroksidilla, jolloin muodostuu etyleenioksidia, joka voidaan hydrolysoida glykoliksi. Nykyään etyleenioksidia valmistetaan 1930-luvun alussa kehitetyllä eteenin suoralla hapetuksella. Glykolia voidaan valmistaa myös keittämällä 2-kloorietanolia natriumkarbonaatin kanssa.
Lisäksi 2-kloorietanolia käytetään liuottimena etyyliselluloosan valmistuksessa, tiodiglykolin valmistuksessa sekä valmistettaessa hyönteismyrkkyjä, herbisidejä ja lääkeaineita.

Myrkyllisyys

2-kloorietanoli on myrkyllistä ja sen LD50-arvo rotalla on 71 mg/kg. Hengitettynä yhdiste aiheuttaa yskimistä, huonovointisuutta ja oksentamista. Aine voi myös imeytyä ihon läpi ja on myrkyllistä myös nieltynä. 2-kloorietanoli voi aiheuttaa maksan, munuaisten ja sydämen toimintahäiriöitä ja voi suurin annoksina olla tappava. Yhdisteen suuren myrkyllisyyden arvellaan osittain johtuvan aineenvaihduntatuotteena muodostuvasta klooriasetaldehydistä.
2-kloorietanoli on palavaa ja palossa syntyy myrkyllisiä yhdisteitä, kuten vetykloridia ja fosgeenia.
Rostockin päärautatieasema

Rostockin päärautatieasema (saks. Rostock Hauptbahnhof) on rautatieasema pohjoissaksalaisessa Rostockin kaupungissa, Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltiossa. Se on osavaltionsa suurin rautatieasema ja sijaitsee Steintor-Vorstadtin kaupunginosan lounaisosassa noin 10 minuutin kävelymatkan päässä Rostockin keskustasta.
Rautatieasema avattiin vuonna 1886. Asemalle operoi tuolloin Deutsch-Nordischer Lloyd yhdistettyä rautatie- ja laivaliikennettä Tanskan Nykøbingistä. Vuonna 1894 asema nimettiin Central-Bahnhofiksi ja nykyisen nimensä se sai 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa. Asemaa laajennettiin vuonna 1913 ja 1922 ja se koki merkittäviä vaurioita toisessa maailmansodassa.
Asemaa uudistettiin laajalti vuosina 1999–2003.