google/wiki40b huggingface dataset:
Matti Äyräpää

Matias (Matti) Anselmi Äyräpää (vuoteen 1876 Europaeus, 11. huhtikuuta 1852 Liperi – 15. lokakuuta 1928 Helsinki) oli lääkäri, hammaslääkäri sekä Suomen hammaslääketieteen uraauurtava tutkija. Häntä on kutsuttu jopa "Suomen hammaslääketieteen isäksi". Äyräpää oli myös kulttuurivaikuttaja ja tunnettu suomalaisuusmies, joka osallistui keskeisten suomenmielisten järjestöjen ja yritysten perustamiseen.

Elämäkerta

Matti Europaeuksen vanhemmat olivat teologian tohtori, valtiopäivämies Anders Josef Europaeus ja Selma Augusta Europaeus, o.s. Lampa. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta yksityislyseosta vuonna 1871. Hän suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1875 ja filosofian maisterin 1876. Jo opiskeluaikoinaan Europaeus oli vahva fennomanian kannattaja, ja suomensi sukunimensä aivan ensimmäisten joukossa, ottaen käyttöön sukunsa vanhan nimen Äyräpää. Hän oli ylioppilaskunnan puheenjohtaja ja johti jonkin aikaa myös suomenmielisten ylioppilaiden Suomalainen Nuija -opiskelijajärjestöä.
Hän valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1878 ja suoritti vielä sen jälkeen lääketieteen lisensiaatin tutkinnon 1883 ja sai lääketieteen ja kirurgian tohtorin arvon 1891.
Vielä 1800-luvulla hammaslääkärin toimi oli tyypillinen käsityöläisammatti, ja käytännössä ainoa käytössä ollut hoitomuoto oli viallisen hampaan poisto. Äyräpään vaikutuksesta siitä tuli yliopistossa opiskeltava tieteenala. Muun muassa hänen ponnistelujensa ansiosta aloitettiin Suomen hammaslääkärikoulutus Keisarillisessa Aleksanterin yliopistossa (nyk. Helsingin yliopisto) 1890-luvun alussa. 
Äyräpää oli yksi Suomalaisen Lääkäriseuran Duodecimin perustajista ja sen ensimmäinen puheenjohtaja. Myös Duodecimin perustaminen vuonna 1881 kytkeytyi kielitaisteluun, ja seuran ensimmäinen tehtävä oli luoda lääketieteen alalle suomenkielistä termistöä. Hän oli perustamassa myös Suomen hammaslääkäriseuraa, Kalevalaseuraa, KOP:ia, Takaharjun parantolaa, Vakuutusyhtiö Suomea, Instrumentariumia ja Suomen Tiedeseuraa.
Äyräpään nimeä kantaa Lääkäriseura Duodecimin vuodesta 1969 jakama Matti Äyräpään palkinto, joka on arvostetuin suomalainen lääketieteellisen tutkimuksen palkinto. Palkinnon suuruus on 20 000 euroa. 
Äyräpään puolisoina olivat sisarukset Bertha Sofia ja Hilda Karolina Ingman. Jälkimmäisen kanssa syntyi heidän lapsensa taidemaalari Aune Äyräpää (1898–1981).
Lukemisia Kansalle

Lukemisia Kansalle oli Porvoossa vuosina 1855–1856 ilmestynyt aikakauslehti.
Kirjanpainaja Petter Widerholmin kustantama ja Eero Salmelaisen toimittama Lukemisia Kansalle oli ruotsalaisten ja saksalaisten esikuvien mukainen kansanlehti, joka pyrki tarjoamaan rahvaalle hyödyllistä ja huvittavaa luettavaa. Lukuhalua lisäämällä se halusi estää ”joutilaisuutta ja juopumusta ja muuta näitä seuraavaa kurjuutta ja onnettomuutta”. Vaatimaton lehti ilmestyi kerran kuussa kahden vuoden ajan.
Senegalin koripallomaajoukkue

Historia

Senegal osallistui ensimmäistä kertaa Afrikan-mestaruuskilpailuihin vuonna 1964, jolloin se jäi kuuden maan turnauksessa viidenneksi. Ensimmäisen mitalinsa maa voitti vuoden 1968 Afrikan-kisoista, joista maa voitti kultaa. Samana vuonna maa eteni olympialaisiin ensimmäistä kertaa, mutta jäi turnauksen viidenneksitoista. Senegal eteni olympialaisin myös vuosina 1972 sekä 1980.
Senegal voitti Afrikan-mestaruuden vuosina 1972 sekä 1978 ja eteni ensimmäistä kertaa MM-kilpailuihin vuonna 1978. Tällöin maa jäi kuitenkin alkusarjaan. Seuraavan kerran maa eteni MM-kilpailuihin vuonna 1998, mutta jäi tällöinkin alkusarjaan. Vuonna 1997 maa voitti viimeisimmän Afrikan-mestaruutensa. Senegal eteni vuoden 2006 MM-kilpailuhin, mutta jäi myös tällöin alkusarjaan.
Steven Lisberger

Steven Lisberger (s. 24. huhtikuuta 1951 New York) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, joka muistetaan parhaiten klassikkoelokuvasta Tron (1982). Hänen muuta varhaista tuotantoaan ovat elokuvat Eläinten olympialaiset (1980), Vipinää viidakossa (1987) ja Slipstream (1989).
Lisberger teki onnistuneen paluun vasta 2000-luvulla; hän alkoi vuonna 2007 työstää uutta elokuvaansa Soul Codea.
Kustaa Adolf Kakriainen

Gustaf Adolf (Kustaa Adolf) Kakriainen (18. syyskuuta 1857 Mikkeli – 9. heinäkuuta 1935 Viipuri) oli vääpeli evp., maanviljelijä, kunnallisneuvos sekä Maalaisliiton kansanedustaja.
Kakriaisen vanhemmat olivat teurastaja Paul Kakriainen ja Anna Sofia Malm. Hän oli aluksi värjärin opissa suorittaen alan opinnäytteen 1875 mutta siirtyi sitten armeijan palvelukseen toimien Mikkelin tarkk'ampujapataljoonan vääpelinä 1878–1896. Vuodesta 1896 lähtien Kakriainen oli maanviljelijänä Viipurin maalaiskunnassa. Hän omisti myös värjäysliikkeen ja oli Viipurin maalaiskunnan paloapuyhdistyksen toimitusjohtajana. Kakriainen sai kunnallisneuvoksen arvonimen 1932.
Kakriainen oli Maalaisliiton kansanedustajana vuosina 1910–1911 edustaen Viipurin läänin läntistä vaalipiiriä. Hän oli mukana kunnallispolitiikassa Viipurin maalaiskunnan kuntakokouksen puheenjohtajana ja kunnanvaltuuston varapuheenjohtajana. Hän kuului muun muassa Viipurin läänin maanviljelysseuran johtokuntaan ja oli Suomen entisten sotilaiden yhdistyksen johtokunnan varapuheenjohtaja.
Kakriainen oli naimisissa vuodesta 1886 Anna Dysterin kanssa.
Golden Futsal Team

Edustusjoukkue 2018-2019 kaudella

Maalivahdit:
#1 Antti Koivumäki
# 29 Matias Marjander
Kenttäpelaajat:
#2 Panu Autio
#4 Timo Mikkonen
#5 Johannes Axerud
#6 Niko Stenholm
#7 Ari Makowski
#8 Lasse Saari
#9 Antti Arvola
#11 Jaakko Oksanen
#13 Samir Haddouti
#16 Jaso Oksanen
#17 Tom Korolainen
#18 Otto Jukka
#19 Meysam Hajizadeh
#20 Ville Vähäkoitti

Organisaatio

GFT:n seurapresidenttinä toimii Raimo Kalliokoski. Seuran urheilutoimenjohtajan tehtävää hoitaa Panu Autio. Naisten ja junioreiden päävalmentaja on Kim Räisänen.
Wing

Wing, koko nimeltään Wing Han Tsang on Hongkongissa syntynyt  uusiseelantilainen laulaja. 
Wing aloitti laulamisen harrastuksen muutettuaan Uuteen-Seelantiin ja esiintyi Aucklandin sairaaloissa ja hoitokodeissa. Lauluharrastuksen jatkuttua hän julkaisi ensimmäisen CD-levynsä, joka kantaa nimeä Phantom of the Opera levyllä olevan Andrew Lloyd Webberin musikaalikappaleen mukaan. Levyllä on myös muita tunnettuja populäärimusiikkikappaleita syntetisaattorilla soitettuna.
Levyjulkaisu johti suosion lisääntymiseen ja kansainvälistymiseen. Viime vuosina Wing on päässyt esiintymään moniin televisio-ohjelmiin kuten SportsCafeen, Rove Liveen ja The Annoying Music Show'hun. Lisäksi Wing on vieraillut South Park -piirrossarjassa hänen mukaansa nimetyssä jaksossa.
Eino Saari

Eino Armas Saari (7. lokakuuta 1894 Turku − 13. huhtikuuta 1971 Helsinki) oli Helsingin yliopiston professori, Yhteiskunnallisen korkeakoulun ja sittemmin Tampereen yliopiston kansleri, kansanedustaja ja ministeri.

Henkilöhistoria

Saaren vanhemmat olivat vartiopäällikkö Juho Paavali Saari ja Ida Loviisa Lindgren ja puoliso vuodesta 1925 Aino Helmi Koivisto. Saari tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta reaalilyseosta 1913. Hän valmistui metsänhoitajaksi vuonna 1916, filosofian kandidaatiksi 1919 ja filosofian tohtoriksi 1923. Hänen väitöskirjansa julkaistiin vuotta aiemmin ja sen aihe oli Kotitarvepuun kulutus maaseudulla Turun ja Porin läänissä.
Saari toimi ensin assistenttina Helsingin yliopistossa ja sitten Metsätieteellisessä tutkimuslaitoksessa vuodesta 1916 vuoteen 1922. Metsähallituksen tilastokonttorin johtaja hän oli vuodesta 1922 vuoteen 1925, jolloin hänestä tuli metsäpolitiikan (myöhemmin metsätaloustiede) ensimmäinen professori Helsingin yliopistoon; lopullinen virkanimeke oli kansantaloudellisen metsäekonomian professori, ja hän hoiti virkaa vuoteen 1963 saakka. Vuodesta 1927 vuoteen 1932 Saari toimi Metsätieteellisen tutkimuslaitoksen puunkäyttötutkimuksen johtajana, vuodesta 1942 alkaen myös Puunjalostusteollisuuden keskusliiton metsäasiantuntijana. Saari vieraili useasti Pohjois-Amerikassa Rockefeller-säätiön stipendiaattina, työskenteli metsätaloustieteen tutkijana ja julkaist tutkimuksiaan paitsi suomeksi myös englanniksi. Vuonna 1954 Saari valittiin Yhteiskunnallisen korkeakoulun kansleriksi. 
Saari toimi useiden valtiollisten komiteoiden ja neuvottelukuntien puheenjohtajana, yritysten hallintoneuvostojen jäsenenä ja YK:n Elintarvike- ja maatalousjärjestön FAO:n Suomen ja Euroopan toimikunnissa. Tässä toimessa hän työskenteli asiantuntijana Paraguayssa vuosina 1952 ja 1953. Hän oli myös muun muassa Suomen kulttuurirahaston säätiön hallintoneuvoston varaesimies ja Suomen ylioppilaskuntien liiton puheenjohtaja. Vuonna 1953 hän sai Göttingenin yliopistolta metsätieteen kunniatohtorin arvon.
Vuonna 1951 Saari valittiin Suomen kansanpuolueen puheenjohtajaksi ja puolueen kansanedustajaksi 1954. Sosiaaliministerinä hän toimi 1956–1957.
Työläisten stadion

Työläisten stadion on Kiinan pääkaupungissa Pekingissä sijaitseva stadion. Se avattiin vuonna 1959, ja stadionin katsojakapasiteetti on 66 161.
Vakituisesti stadionia käyttävät Kiinan Superliigassa pelaava jalkapallojoukkue Beijing Guoan, sekä Kiinan jalkapallomaajoukkue. Aiemmin stadionilla järjestettiin myös yleisurheilutapahtumia, jotka sittemmin ovat keskittyneet Pekingin kansalliselle stadionille.
Vuoden 2008 kesäolympialaisissa osa jalkapallo-otteluista pelattiin Työläisten stadionilla. Aiemmin stadionia suunniteltiin pääareenaksi Kiinan yrittäessä saada vuoden 2000 kesäolympialaiset, jotka lopulta menivät kuitenkin Sydneyyn Australiaan.
Interpedia

Historia

Interpedia perustettiin vuonna 1974 nimellä "Hjälp till nödställda barn". Muutama vuosi myöhemmin nimi muutettiin Interpediaksi.  Yhdistyksen tarkoituksena oli alun perin auttaa niitä perheitä, jotka halusivat adoptoida lapsen ulkomailta. Vuonna 1978 yhdistyksen toimintaan tuli mukaan myös lasten auttaminen kotimaissaan kummitoiminnan kautta. Ensimmäinen ulkoasiainministeriön tukema kehitysyhteistyöhanke suuntautui Somaliaan vuonna 1981.
Vuonna 1985 säädettiin uusi adoptiolaki jossa oli mukana kansainvälistä adoptiota koskevat säännökset. Samassa yhteydessä Interpedia sai valtuutuksen toimia palvelunantajana kansainvälisissä adoptioissa.

Adoptiotoiminta

Interpedia on yksi kolmesta Suomessa toimivasta adoptiopalvelunantajasta. Interpedialla on adoptioyhteistyötä seitsemän maan (Bulgaria, Etelä-Afrikka, Intia, Kiina, Kolumbia, Taiwan ja Thaimaa) kanssa. Interpedia oli vuonna 2016 Suomen suurin kansainvälisten adoptioiden välittäjä ja vuonna 2016 Interpedian kautta tuli Suomeen 40 lasta. Interpedia antaa lakisääteistä tukea ja ohjausta kansainvälistä adoptiota koskevissa kysymyksissä.

Kehitysyhteistyö ja kummitoiminta

Interpedian kehitysyhteistyötä toteutetaan Suomen ulkoasianministeriön kansalaisjärjestöjen kehitysyhteistyön hanketuilla ja yksityisten ihmisten lahjoituksilla. Ensimmäiset ulkoasiainministeriön rahoittamat hankkeet Interpedia aloitti jo 1980-luvulla. Vuonna 2017 Interpedialla on kehitysyhteistyöhankkeita Nepalissa ja Etiopiassa ja Interpedian kautta on vuosittain lähtenyt useita vapaaehtoistyöntekijöitä Nepaliin. Interpedian aikaisempia hankemaita ovat lisäksi olleet Etelä-Afrikka, Intia, Kenia ja Somalia. Interpedian kummilapsitoiminta alkoi vuonna 1978 ja kattaa tällä hetkellä 14 kohdetta seitsemässä eri maassa (Nepal, Etiopia, Bangladesh, Intia, Etelä-Afrikka, Kolumbia ja Thaimaa). Interpedia on suomalaisten kehitysyhteistyöjärjestöjen kattojärjestö Kepan jäsen.

Globaalikasvatus

Interpedia tekee globaalikasvastustyötä Suomessa ja on osa Kepan koordinoimaa suomalaisten järjestöjen globaalikasvatusverkostoa. Interpedian viimeisimpiä, ulkoasianministeriön tukemia globaalikasvatushankkeita ovat olleet Erilaiset päivät - Lasten arkea Nepalissa 2013-2014 ja Mitä opin tänään? 2015-2016.
Vuoden 1356 kultainen bulla

Vuoden 1356 kultainen bulla oli pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarin Kaarle IV:n vuonna 1356 antama säädös, josta tuli keskeisin keisarikunnan valtiosäännön määrittäjä. Nimitys kultainen bulla viittaa asiakirjaan liitettyyn kultaiseen sinettiin. Vuoden 1356 kultaisen bullan tarkoitus oli ehkäistä keisarinvaaliin liittyvät kiistat, estää paavin sekaantuminen keisarikunnan asioihin ja tunnustaa saksalaisten ruhtinaiden asema keisarikunnassa. Kultaisessa bullassa asetettu keisarikunnan valtiosääntö pysyi voimassa vuoteen 1803 saakka.
Kaarle IV oli vuonna 1355 kruunattu keisariksi Roomassa. Palattuaan Saksaan hän kutsui tärkeimmät saksalaiset ruhtinaat neuvottelukokoukseen Nürnbergiin. Kultaisen bullan 23 ensimmäistä lukua julkaistiin tämän neuvonpidon tuloksena Nürnbergissä 10. tammikuuta 1356. Vuotta myöhemmin ruhtinaat kokoontuivat uudelleen Metzissä ja hyväksyivät joulupäivänä 1356 kahdeksan täydentävää lukua.
Ennen kaikkea kultaisella bullalla määrättiin keisarinvaalin toimittamisesta. Jo vuodesta 1273 alkaen oli vakiintunut käytännöksi, että keisarinvaalin suoritti seitsemän vaaliruhtinasta, joista kolme oli kirkollisia ja neljä maallisia ruhtinaita, mutta näiden seitsemän miehen henkilöllisyys saattoi vaihdella. Vuoden 1356 kultainen bulla kuitenkin nimesi seitsemän vaaliruhtinasta ja sitoi heidän äänioikeutensa tiettyjen, jakamattomien maa-alueiden hallintaan. Vaaliruhtinaiksi nimettiin Böömin kuningas, Pfalzin kreivi, Saksin herttua ja Brandenburgin rajakreivi sekä Mainzin, Kölnin ja Trierin arkkipiispat. Tässä yhteydessä muun muassa Saksin ääni annettiin Saksi-Wittenbergille Saksi-Lauenburgin sijasta. Keisarinvaalissa enemmistön äänistä saanut henkilö katsottaisiin yksimielisesti valituksi ja hän saisi valtaoikeudet haltuunsa välittömästi vaalin ratkettua. Paavin vaatimus oikeudesta tutkia keisariehdokkaita ja hyväksyä vaalin lopputulos jätettiin huomiotta. Lisäksi kultainen bulla määräsi primogenituuriin perustuvan perimysjärjestyksen. Valtaistuimen ollessa tyhjänä keisarikunnan sijaishallitsijoina toimisivat Saksin herttua ja Pfalzin kreivi, joista kumpikin hallinnoisi omaa puoliskoaan valtakunnasta.
Vaaliruhtinaat saivat kultaisella bullalla uusia oikeuksia ja entistä vahvemman aseman. He saivat omissa ruhtinaskunnissaan käytännössä suvereenin aseman ja muun muassa oikeuden lyödä omaa rahaa. Saksan kaupunkivaltioiden itsenäisyyspyrkimyksiä rajoitettiin ruhtinaskuntien kustannuksella. Myöhemmin muutkin Saksan alueen ruhtinaat omaksuivat kultaisessa bullassa vaaliruhtinaille annetun itsenäisen aseman.
Itävallan kansalliskirjaston kokoelmiin kuuluvat vuoden 1356 kultaisen bullan seitsemän alkuperäistä kappaletta hyväksyttiin vuonna 2013 Unescon Memory of the World -kokoelmaan.
Ville Saukko

Pelityyli

Saukon aiemman seuran Kajaanin Hokin silloinen päävalmentaja Jari Laukkanen on kuvaillut häntä hyväluonteiseksi peruspuolustajaksi, joka on vahva taistelija ja kova kamppailupelaaja. Saukko on sittemmin maininnut omiksi vahvuuksikseen puolustus- ja kamppailupelaamisen sekä avaussyötön antamisen. Hän laukoo oikealta.

Ura

Saukko on Vaasan Sportin kasvatti. Hän voitti kauden 2009–2010 päätteeksi B-nuorten I-divisioonan hopeaa. Kaudella 2010–2011 Saukko nousi Sportin B-nuorten varakapteeniksi. Hän oli B-nuorten I-divisioonan runkosarjassa joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 2+14=16. Kaudella 2011–2012 Saukko debytoi miesten peleissä pelattuaan yhden Suomi-sarjan ottelun lainalla Waasa Red Ducksissa tehden siinä kaksi syöttöpistettä. Kaudella 2012–2013 hän nousi Sportin A-nuorten kapteeniksi. Saukko debytoi kauden aikana myös seuran Mestis-joukkueessa, jossa hän pelasi yhden runkosarjaottelun. Kaudella 2013–2014 Saukko pelasi siellä kolme runkosarja- ja yhden playoff-ottelun.
Kaudeksi 2014–2015 Saukko siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Kajaanin Hokin Mestis-joukkueeseen. Hänen varsinainen tulokaskautensa sarjassa toi 53 runkosarjaottelussa tehot 3+10=13 ja 11 playoff-ottelussa kolme syöttöpistettä. Saukon teholukema +12 oli runkosarjassa Hokin puolustajista paras. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia. Kaudeksi 2015–2016 Saukko nimettiin joukkueensa varakapteeniksi. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa.
Saukko palasi kaudeksi 2016–2017 1+1-vuotisella SM-liigasopimuksella kasvattajaseuraansa Sportiin. Hän aloitti kautensa lainalla seuran yhteistyöjoukkueessa, Kokkolan Hermeksessä. Saukko pelasi siellä kauden aikana yhdeksän runkosarjaottelua. Hän teki Sportissa liigadebyyttinsä 18. lokakuuta 2016 vieraisa Kalevan Palloa vastaan. Saukko sai ottelussa jääaikaa 13.30 minuuttia. Hän pelasi tulokaskautensa aikana 32 runkosarjaottelua jääden niissä ilman tehopisteitä. Maaliskuussa 2017 Sport käytti Saukon sopimuksessa olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen hänen kanssaan.
Kaudella 2017–2018, 30. syyskuuta 2017 Saukko teki liigauransa avausmaalin siirretyn rangaistuksen aikana vieraissa Mikkelin Jukureita vastaan. Tammikuussa 2018 hän teki Sportin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2018–2019 Saukko jäi joukkueessa vähälle peliajalle ja pelasi 25 ottelua ilman tehopisteitä, kunnes siirtotakarajalla helmikuussa 2019 hän siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla DEl2-liigassa pelaavan Eispiraten Crimmitschaun riveihin. Lokakuussa 2019 Saukko siirtyi loppukauden 2019–2020 kattavalla sopimuksella Ranskan Ligue Magnusin HC Amiens Sommeen oltuaan alkukauden ilman sopimusta.
Matthew Bellamy

Varhaiset vuodet

Bellamy syntyi Cambridgessa, Englannissa. Hänen isänsä George Bellamy oli 1960-luvulla englantilaisen rock-yhtyeen The Tornadosin kitaristi. Kyseinen yhtye oli ensimmäinen brittiyhtye, joka sai kappaleensa listaykköseksi Yhdysvalloissa. Bellamyn äiti Marilyn muutti Irlannista Englantiin 1970-luvulla. Bellamylla on yksi vanhempi veli, Paul.
80-luvun puolivälissä perhe muutti Dawlishiin, Devoniin, jossa Matthew kävi Westcliffin alakoulua. Hiukan myöhemmin perhe muutti Teignmouthiin, joka sijaitsee myös Devonissa. Siellä Matthew kävi ensin Teignmouthin yläkoulua ja myöhemmin Exeterin lukiota. Kun Matthew’n vanhemmat erosivat, hän muutti asumaan isoäitinsä luo.

Muse

Muse perustettiin Teignmouthissa vuonna 1994 nimellä Rocket Baby Dolls. Yhtye voitti bändikilpailun, mikä johti siihen, että jäsenet ottivat bändinsä vakavammin. Rocket Baby Dolls sai astetta ammattimaisemman nimen, Muse. Bändin jäsenet ovat Matthew Bellamy, Chris Wolstenholme (basisti ja taustalaulaja) sekä Dominic Howard (rummut ja perkussiot). Heillä on myös virallinen keikkamuusikko, Morgan Nicholls, joka soittaa bassoa, kitaraa ja koskettimia live-esiintymisissä. Yhtye on julkaissut kahdeksan studioalbumia: Showbiz (1999), Origin of Symmetry (2001), Absolution (2003), Black Holes and Revelations (2006), The Resistance (2009), The 2nd Law (2012), Drones (2015) ja Simulation Theory (2018) sekä kolme livealbumia. Muse on käynyt Suomessa usean kerran. Bändi on tunnettu näyttävästä ja visuaalisesta live-esiintymisestään, josta se on myös useasti palkittu.

Yksityiselämä

Bellamyn ex-kihlattu ja entinen elämänkumppani oli Gaia Polloni, joka työskentelee kliinisen psykologian tohtorina milanolaisessa sairaalassa. He kuitenkin erosivat vuoden 2009 lopulla. Keväästä 2010 Bellamy on seurustellut amerikkalaisen näyttelijän Kate Hudsonin kanssa. Tammikuussa parin kerrottiin odottavan ensimmäistä yhteistä lasta. Heidän on määrä muuttaa Englantiin yhdessä. Kate Hudson ja Matthew kihlautuivat 24. huhtikuuta New Yorkissa, mutta kihlaus julkistettiin vasta 27. päivä Katen esiintyessä The Today Show:ssa. Pariskunnan ensimmäinen poika, Bingham Hawn Bellamy syntyi 9. heinäkuuta  2011. Bellamy ja Kate Hudson erosivat joulukuussa 2014.
Ulpianus

Domitius Ulpianus (noin 170–228) oli roomalainen lakimies. Hänen tuotannostaan on peräisin kolmasosa Corpus iuris civiliksen Digesta-osasta.
Ulpianus syntyi Foinikian Tyroksessa ja toimi Roomassa 100-luvun loppupuolelta alkaen, vaikkakin joutui välillä maanpakoon. Vuonna 222 hän tuli valituksi pretoriaaniprefektin virkaan ja sai suuren vaikutusvallan hovssa Severus Alexanderin aikana. Pretoriaanit surmsivat hänet vuonna 228 hänen yritettyään rajoittaa heidän valtaansa. Hän kirjoitti laajan teoksen preettorin edikteistä (Ad edictum praetoris, 81 kirjaa) ja lähes yhtä laajan siviilioikeuden teoksen (Ad Masurium Sabinum, 51 kirjaa). Tuotannossaan hän esitteli ja kommentoi muiden juristien kirjoituksia. Hänen tuotannostaan on säilynyt vain osia, vaikka tiedetään, että lakikokoelma Corpus iuris civilis sisältää niistä suuren osan Digesta-osassaan.
Sigrid Vaasa

Sigrid Vaasa (1566–1633) oli Ruotsin kuninkaan Eerik XIV:n ja hänen puolisonsa Kaarina Maununtyttären tytär.
Hän asui lapsuudessaan äitinsä Kaarina Maununtyttären kanssa Liuksialan kartanossa ja jäätyään kahdesti leskeksi palasi asumaan sinne kuolemaansa asti. Vuonna 1597 hän avioitui Henrik Klaunpoika Tottin kanssa. Sen jälkeen oli Kirkniemen ja Sjundbyn kartanoiden emäntä. Heidän lapsistaan merkittävin oli Åke Tott, joka sai mainetta kuningas Kustaa II Aadolfin johtamissa sodissa. Kaarle-herttuan ja Sigismundin valtataistelun aikana Henrik Tott asettui suomalaisten aatelismiesten ja sitä kautta myös Sigismundin puolelle, minkä vuoksi hän joutui pakenemaan maasta ja kuoli ilmeisesti noin vuonna 1603 maanpaossa. Sigrid solmi uuden avioliiton vuonna 1609 Natt och Dag -sukuun kuuluvan Nils Nilsinpojan kanssa, muutti Ruotsiin mutta jäi neljän vuoden kuluttua leskeksi. Leskeksi jäätyään hän palasi Suomeen ja kuoli Liuksialassa.
Tōkaidō

Tōkaidō (東海道, "itäinen meritie") oli kauppareitti Japanissa. Se seuraili Honshūn saaren itärannikkoa ja yhdisti Edon (eli nykyisen Tokion) ja keisarillisen pääkaupungin Kioton toisiinsa. Reitti oli 514 kilometriä pitkä ja päättyi Edon Nihonbashi-sillalle. Se oli tärkein Edon viidestä maantiestä. Tokugawa Ieyasu vihki sen käyttöön vuonna 1603. Reitin varrelle rakennettiin 53 pysähdyspaikkaa 8–12 kilometrin välein. Ne tarjosivat suojaa ja palveluita matkalaisille. Iyeasu edellytti kaikkien daimioidensa käyvän vähintään kerran vuodessa Edossa. Daimioiden saattueissa saattoi kulkea tuhansia miehiä. Niiden majoittaminen ja ruokkiminen kulutti tienvarren voimavaroja suuresti.
Reitti kulki useiden jokien yli. Niiden ylittämisen ei käytetty siltoja vaan kantajia.
Kuuluisa taiteilija Hiroshige ikuisti reitin puupiirrossarjaansa Viisikymmentäkolme pysähdyspaikkaa Tōkaidōn maantien varrella (1833–1834).