google/wiki40b huggingface dataset:
AN-52

AN-52 on ranskalainen ydinase. Se on tarkemmin kuvailtuna, taktisen luokan vapaasti putoava ydinpommi. AN-52:ta testattiin ensi kerran 28. elokuuta 1972, ja se asetettiin palveluskäyttöön saman vuoden lokakuussa. Tämän ranskalaisen ydinaseen palvelusuraa kesti vuodet 1972 - 1992. Aseen voimakkuutta voitiin vaihdella, sillä siinä oli kaksi eri asetusta: pienempi, joka oli 6-8 kT ja suurempi, joka oli 25 kT. Tämän aseen jonkin verran muunneltua ydinkärkeä (MR-50CTC/AN-51) käytettiin myös Pluton-ohjuksissa.
Ranskalaiset rynnäkkökoneet (lähinnä Super Étendard, SEPECAT Jaguar A) sekä jotkin hävittäjäkonetyypit (alkaen Mirage III E-tyypistä) kykenivät pudottamaan tämän 4,2 m pitkän ja 455 kg omamassan omaavan aseen. Mirage 2000N (Mod1 - K1) oli viimeisin tätä ydinpommia hyödyntämään kykenevä konetyyppi. Sarjassaan omina vaiheinaan katsotusti, oli AN-52 kaiken kaikkiaan kolmas. AN-11 otettiin käyttöön vuonna 1964 ja sen varastointi aloitettiin 1963.
Tämän tyypin ydinpommien tarkka tuotantomäärä ei ole tiedossa, mutta se vaihteli välillä 80 - 100 kappaletta. AN-52:ta edelsi 70 kT tehoinen AN-22 ja sitä seurasi ASMP, ilmasta maahan -tyyppinen, strategista luokkaa lähentelevä (100 - 300 kT) lyhyen kantaman ohjus.
Rochester Americans

Jäädytetyt numerot

Americans on jäädyttänyt kaksi numeroa. Numeron kuusi seura jäädytti Red Armstrongin kuoleman johdosta vuonna 1974. Numeroa yhdeksän käyttivät viimeksi Dick Gamble ja Jody Gage.
Zulu-sota

Zulu-sota kulttuurissa

Zulu-sodan Isandlwanan taistelusta on tehty kaksi tunnettua elokuvaa: Zulu (1964) ja Taistelu aamunkoitteessa (Zulu Dawn, 1979).
Sacaba

Ilmasto

Sacabassa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan keskileveysasteiden aroilmasto. Vuoden keskilämpötila on noin 17 °C ja keskimääräinen sademäärä 460 millimetriä. Marraskuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 19 °C. Viilein kuukausi on heinäkuu, jolloin keskilämpötila on noin 13 °C. Sateisin kuukausi on tammikuu, jolloin sataa keskimäärin noin 110 millimetriä. Kesäkuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 1 millimetri.
Venäjänkääpiöhamsteri

Lisääntyminen

Venäjänkääpiöhamsterin, kuten muidenkin kääpiöhamstereiden, keskimääräinen elinikä on 1,5–3 vuotta. Ne voivat silti elää yli kolmevuotiaiksikin. Naarashamsteri on sukukypsä 4–5 viikon ikäisenä, mutta lemmikkieläinten suositeltava lisääntymisaika on vasta noin 4–6 kuukauden iässä. Yhdellä naaraalla tulisi teettää korkeintaan kaksi poikuetta, sillä poikueet ovat rankkoja emolle ja lyhentävät sen elinikää huomattavasti. Pennut syntyvät sokeina ja karvattomina. Pentueen koko voi vaihdella, mutta keskimäärin talvikot saavat 3–4 poikasta. Enimmillään pentuja voi syntyä yhdellä kerralla kymmenen. Venäjänkääpiöhamsteri on tiineenä 20–22 päivää. Emo imettää poikuetta 15–21 päivää. Kiima on neljän päivän välein, ja sitä on ihmissilmin lähes mahdoton huomata.

Käyttäytyminen ja ravinto

Hamsterit ovat useimmiten toiminnassa öisin. Ne ovat luonteeltaan erakkoja eikä niitä yleensä voi pitää pareittain, elleivät ne ole tottuneet toisiinsa syntymästään asti. Kommunikointi tapahtuu sekä korkeataajuisilla äänillä että ihmiskorvan kuulemalla vikinällä/narinalla. Kuulo- ja tuntoaistit ovat venäjänkääpiöhamstereilla tarkat.
Pesän venäjänkääpiöhamsterit rakentavat luonnossa yleensä maan alle, käyttäen ruohoa, villaa, sulkia ja muita pehmeitä pesänrakennusaineita. Lemmikkitalvikolle kelpaa näitä vastaavasti mm. vessapaperi. Ruokatottumuksiltaan ne ovat lähinnä kasviksia ja siemeniä syöviä. Luonnossa venäjänkääpiöhamsterit syövät löytämiään siemeniä ja kasvinosia, lemmikeille yleensä suositellaan syötettäväksi myös pieniä määriä lihaa tai jauhopukin toukkia eli jauhomatoja. Ruoan kuljettamiseksi ne käyttävät poskipussejaan muiden hamsterilajien tapaan.

Värimuodot

Normaali: ruskea selkä, jossa häivähdys harmaata. Mustia sekakarvoja. Selkäjuova musta. Vatsa 
valkea.       
Safiiri: selkä savunharmaa. Selkäjuova tummanharmaa. Tummanharmaita sekakarvoja. Vatsa valkea.
Helmiäisnormaali: lähes kokonaan valkoinen. Selkäjuova harmaa. Mustia sekakarvoja. Vatsa valkoinen.
Helmiäissafiiri: melkein saman värinen kuin helmiäisnormaali, mutta hieman vaaleampi, sillä helmiäisnormaalilla sekakarvat ovat mustia, kun taas helmiäissafiirilla ne ovat sinertävän harmaita.
Selkäjuova vaalean harmaa.
USS George Washington (CVN-73)

Palveluskäyttö

USS George Washington on osallistunut Normandian maihinnousun 50-vuotisjuhlallisuuksiin seremoniallisena lippulaivana sekä kahteen lentokieltoalueenvalvontaan Irakissa Southern Watchiin ja Bosnian sodan Deny Flight operaatioihin.
Thomas Lundin

Thomas Lundin on suomalainen radio- ja tv-juontaja, laulaja ja näyttelijä. Lundin on näytellyt musikaalissa "Play me", jota esitettiin Ruotsalaisessa teatterissa.
Jean Ferrat

Jean Ferrat, oik. Jean Tenenbaum (20. joulukuuta 1930 Vaucresson, Hauts-de-Seine, Ranska – 13. maaliskuuta 2010 Aubenas, Ranska) oli ranskalainen sanoittaja, muusikko ja laulaja.

Elämäkerta

Jean Tenenbaun syntyi vaatimattoman juutalaisperheen neljäntenä lapsena, ja perhe muutti hänen varhaislapsuutensa aikana, vuonna 1935, Versailles'n kaupunkiin, jossa hän kävi Jules Ferrylle nimetyn peruskoulun. Hänen isänsä joutui saksalaisten natsien käsiin ja kuoli Auschwitzin keskitysleirillä. Näiden tapahtumien yhteydessä hänen täytyi luopua lukio-opiskelusta ja hankkia töitä, jotta saattoi auttaa perheen toimeentulossa. Kuitenkin jo nuorena hän oli erittäin kiinnostunut musiikista ja teatterista. 
1950-luvun alkupuolella hän aloitti toiminnan teatteriryhmässä, sävelsi muutaman kappaleen ja soitti kitaraa jazz-orkesterissa. Hän esiintyi muutamia kertoja yleisölle, mutta ilman suurempaa menestystä. Hän oli kuitenkin päättänyt omistautua kokonaan musiikille. Vuonna 1956 hän sävelsi ranskalaisen kirjailijan Louis Aragonin runon Les yeux d'Elsa, ja tähän runoon hän oli erityisesti mieltynyt. Tuolloin suurta suosiota Ranskassa nauttinut laulaja André Claceau esitti ja tulkitsi sävelletyn runon ja toi esityksellään jonkinmoista kuuluisuutta myös Jean Ferralle. Tämä johti puolestaan sopimukseen pariisilaisen kabareen, La Colomben kanssa.
Jean Ferrat'n ensimmäinen 45-kierroksinen levytys ilmestyi vuonna 1958, mutta sekään ei saavuttanut suurta menestystä. Nuori laulaja Christine Sèvres kuitenkin levytti Ferrat'n lauluja, ja seurauksena oli avioliitto. Vuonna 1959 Ferrat tapasi Gérard Meysin, josta tuli hänen kustantajansa sekä ystävänsä. Tämä antoi vauhtia hänen uralleen, ja seuraavana vuonna hän solmi levytyssopimuksen Decca-yhtiön kanssa. Tästä oli seurauksena toinen 45-kierroksinen äänilevy Ma Môme, josta tuli ensimmäinen suurmenestys, ja sitä soitettiin runsaasti myös radiossa.
Ensimmäinen 33-kierroksinen levytys Jean Ferrat'lta ilmestyi 1961, ja siitä hän sai SACEM:in (musiikintekijöiden yhdistyksen) tunnustuspalkinnon. Tämä oli alku pitkälle ja monivaiheiselle uralle, jota sävyttivät useat vaikeudet sensuurin kanssa. Hän kirjoitti itse myös runoja ja sävelsi ystäviensä tekemisiä sanoituksia.

Sitoutunut muusikko

Ferrat on erittäin suorittu artisti, ja hän on paljon soitettu maakuntien radioissa, mutta hänellä on ollut erittäin harvaan esiintymisiä televisiossa.
Hän syytti kaupallista musiikkituotantoa, joka antaa enemmän tukea kaupallisille kuin luoville taiteilijoille. Hän vetosi useita kertoja kulttuurivaikuttajiin, televisiokanavien johtajiin ja ministereihin juuri tämän kaupallisuuden korostumisen vastustamiseksi ja luovien kykyjen työn korostamiseksi.
Myrsky (veistos)

Myrsky on Reino Puustisen luoma veistos, joka sijaitsee Joutsenon kaupunginkirjaston vieressä. Veistos esittää kolmea myrskypilveä pakoon juoksevaa hevosta, muistona vuonna 1972 Joutsenoa rajusti koetelleesta myrskystä. Teräksinen patsas sijaitsee Joutsenon keskustan toria vastapäätä, kaupunginkirjaston edessä kaupungin pääkadun Keskuskadun varrella. Patsas restauroitiin vuonna 2007.
Nya Rampen

Nya Rampen on suomenruotsalaisten näyttelijöiden Suomessa perustama, mutta nykyisin Berliinissä toimiva kokeellinen teatteriryhmä. Sen groteskin tyylitellyt tuotannot ovat voittaneet useita palkintoja eurooppalaisilla teatterifestivaaleilla.
Nya Rampenissa toimivat Elmer Bäck, Rasmus Slätis, Jacob Öhrman ja Markus Öhrn.
Nya Rampenin ja ruotsalaisen Institutet-ryhmän yhdessä toteuttama Conte D’Amour käsitteli valtaa ja seksuaalisuutta vuonna 2008 paljastuneen itävaltalaisen Josef Fritzlin insestitapauksen kautta. Näytelmä voitti muun muassa pääpalkinnon Saksassa 2011 pidetyllä Impulse-teatterifestivaalilla. Sen jälkeen toteutettu We Love Africa and Africa Loves Us ruotii länsimaisen ihmisen ristiriitaista suhdetta kehitysmaihin. Teoksessa esiintyy sama groteski perhe kuin Conte D´Amourissa. Trilogiaksi muodostuneen sarjan päättää Bis zum Tod, joka tutkii pedofilian herättämää pelkoa nyky-yhteiskunnassa.
Vuonna 2011 Baltic Circle -festivaaleilla esitetty Nya Rampenin teos Worship! tutki ihmisen pakkomielteistä halua kuulua ja uskoa johonkin. Se yhdisti balettia, musikaalia, oopperaa, jousisoitantaa, miekkailua, tosi-tv:tä, tietokonepeliä, väkivaltaviihdettä, pornoa ja viittauksia Shakespearen teoksiin.
Kunniakonsuli

Kunniakonsuli on henkilö joka hoitaa toisen maan diplomaattisia asioita asuinmaassaan ilman palkkaa. Kunniakonsulin ei tarvitse olla edustamansa maan kansalainen, mutta yleensä näin on. Kunniakonsulit ovat yhteiskunnallisesti huomattavia henkilöitä, joille konsulin työ on vain sivutoimi. Kunniakonsulaatteja perustetaan yleensä varsinaisen suurlähetystön lisäksi ympäri maata. Monilla kehitysmailla on vain kunniakonsuli pienimmissä maissa. Vastaavasti myös esimerkiksi Suomella on kunniakonsuleita kaikkein pienimmissä valtioissa sekä muun muassa joissain USA:n osavaltioissa. Kunniakonsulit valvovat työssään edustamansa maan kansalaisten oikeuksia ja edistävät maiden välistä kanssakäymistä ja kaupankäyntiä. Kunniakonsuleita ohjaavat maan suurlähetystö ja/tai pääkonsulaatti, jos sellainen maassa on.
Ghostscript

Ghostscript on PostScript, PDF, HP:n PCL ja Microsoftin XPS-tiedostoja käsittelevä ohjelmistopaketti. 
Perustoimintoja on näiden tiedostojen rasterisointi (renderointi) bittikarttakuviksi, jotka voidaan esittää näytöllä tai tulostaa kirjoittimelle. Ghostscript on osana useita PDF-katseluohjelmia ja osana Unixin tai Linuxin tulostusjärjestelmiä. Lisäksi Ghostscript osaa tuottaa PDF-tiedostoja tai muuntaa esim. PS-tiedostoja PDF:ksi.

Historia

Ghostscriptin kirjoittamisen aloitti alun perin L. Peter Deutsch GNU-projektille vuonna 1986. Ohjelma julkaistiin GPL-lisenssillä. Pian Deutsch huomasi useiden yhtiöiden levittävän Ghostscriptia ja hän perusti Aladdin Enterprises -yhtiön kehittämään ohjelmistoa. Aladdin julkaisi uusimman version ohjelmistosta nimellä Aladdin Ghostscript ja kaksi versiota vanhempi ohjelma julkaistiin GNU-lisensillä nimellä GNU Ghostscript.
Ghostscript lakkasi 2004 olemasta virallisesti osa GNU-projektia.
Aladdinin versiosta käytettiin myös nimeä AFPL Ghostscript sen lisenssin mukaan.
Tämä jatkui vuoteen 2006, jolloin myös uusin versio (tuolloin Ghostscript 8.54) julkaistiin GNU-lisensillä.
Myöhemmin Aladdin Enterprises luovutti ohjelmiston ja sen oikeudet  Artifex Software Inc.:lle, joka on nykyinen kehittäjä.
Vuonna 2013 ja versiosta Ghostscript 9.07 lähtien ohjelma on lisensoitu  GNU Affero General Public Licensella.
Vuorijärvi (Orivesi, Eväjärvi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,5 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee Puharinvuoren etelärinteellä pienellä suolla. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä ja sen rannat ovat soistunutta metsämaata tai rannastaan kapeareunaista avosuota. Järvelle ei tule tietä, mutta Puharinvuoren huipulla olevalle johtava tie ohittaa sen pienen matkan päästä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Västilänjoen valuma-alueeseen (35.725) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 125,9 metriä mpy. Järvellä ei ole luontaista laskuojaa, mutta sille on kaivettu lyhyt oja metsään. Sieltä vedet kulkeutuvat Pirttijärven laskuojaan ja ne laskevat sieltä Löytäneenlahteen.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järvi on merkitty nimettömänä, mutta se ei silloinkaan ollut asuttu. Järvellä ei ole ollut laskuojaa tässä kartassa eikä ensimmäisessä vuoden 1957 peruskartassakaan. Seuraavassa kartassa vuodelta 1977 edellä mainittu tie Puharinvuorelle oli jo tehty, mutta ainoa oja on kaivettu viereiselle suolle. Nykyinen laskuoja on kaivettu vuoden 1986 kartan painamisen jälkeen.
Alhaisen pintakirkkauden galaksi

Alhaisen pintakirkkauden galaksiksi (engl. Low Surface Brightness Galaxy, LSB) kutsutaan galaksia, jonka pintakirkkaus eroaa taustataivaan kirkkaudesta alle magnitudin. Useimmat LSB:t ovat diffuuseja eli niissä ei ole erotettavissa erillistä keskusosaa, spiraalihaaroja tai muuta rakennetta ja ne luokitellaan kääpiögalakseihin.
Tutkimalla galaksin pyörimistä on saatu selville, että alhaisen pintakirkkauden galakseilla on äärimmäisen korkea massa-luminositeettisuhde ja niiden dynamiikka näyttää olevan kokonaan pimeän aineen dominoimaa. Tyypillisen LSB:n massasta on noin 95 % muodostuu pimeästä aineesta ja lopusta 5 %:sta ylivoimaisesti suurin osa on heikosti säteilevää neutraalia vetyä. Vain hyvin pieni osa galaksin kaasusta on tiivistynyt tähdiksi, mikä erottaa kuitenkin LSB:t pimeistä galakseista, joissa tähdenmuodostusta ei ole tapahtunut. LSB-galakseissa ei ole havaittu supernovajäänteitä. Syynä heikkoon tähdenmuodostukseen pidetään LSB-galaksien tyypillistä sijaintia "tyhjässä avaruudessa", mikä selvästi eroaa normaalien galaksien esiintymisestä ryhminä. Koska LSB:t ovat avaruudessa hajallaan, ne eivät ole kokeneet keskinäisiä ohituksia, joiden aikana esiintyvät painovoimahäiriöt olisivat aiheuttaneet tiivistymiä galaksin kaasupilviin ja näin laukaisseet tähdenmuodostusta (vrt. tähtiryöppygalaksi).
Peter Pevensie

Peter Pevensie on vanhin neljästä sisaruksesta, jotka löytävät tien Narnian maahan C. S. Lewisin kirjassa Velho ja leijona. Peter kuuluu päähenkilöihin myös Prinssi Kaspianissa ja hänet mainitaan lisäksi kirjoissa Hopeinen tuoli ja Hevonen ja poika. Narnian viimeisessä taistelussa Peter pääsee vielä Narniaan, vaikka onkin jo aikuinen. Narniassa Peter tunnetaan ylikuningas Peter Suurena. 
Vuonna 2005 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa Velho ja leijona Peteriä näyttelee William Moseley.
Peter haluaa suojella nuorempia sisaruksiaan ja on valmis ottamaan vastuuta heistä. Peter saa joulupukilta miekan ja kilven. Ensimmäisen taistelu koittaa, kun susi hyökkää Susanin kimppuun. Peter tappaa suden miekallaan ja Aslan lyö hänet Sir Peteriksi, Suden ritariksi. Myöhemmin Peter johtaa taistelua Valkeaa velhoa vastaan. 
Narnian toisessa osassa "Prinssi Kaspianissa" Peter auttaa Prinssi Kaspiania Telmarian valtauksessa. Peter johtaa Narnian joukot suureen taisteluun Mirazin monia kertoja suurempia joukkoja vastaan. Jotta Peter ja Narnia selviytyvät taistelusta tarvitaan suuren Aslanin apua.
Propaganda records

Historia

Propagandan ensimmäiset kokoelma-LP:t olivat Propaganda I – Russia Bombs Finland ja Propaganda – Hardcore'83, jotka jättivät vahvan jälkensä musiikkisuuntaukseen ja genreen hardcore -nimeen. Viime vuosina useammilta alun perin vain kokoelmayhtyeiltä on julkaistu albumi nyt jälkikäteen Saksassa jaeltavaksi usealla mantereella. Ensimmäiset yhtyeiden LP-julkaisut olivat 1982 joulukuussa Riistetyt LP "Valtion vankina" ja Appendix LP "Ei raha oo mun valuuttaa". Seuraavana vuonna levyt jo julkaistiin Länsi-Saksassa parin kymmenen seuraavan albumin ohella. Appendix-yhtyeessä aloittanut Olli Lindholm ja sanoittaja Jussi Hakulinen saivat myös seuraavana vuonna albumistaan timanttilevyt uudella Yö-yhtyeellään. Alusta asti yhtiö on silti julkaissut myös R&B- ja poprock-tyyppisiä äänitteitä.
Propaganda-levymerkin yhteydessä on toiminut muun muassa Kill City -levymerkki ja musiikkikustantaja Kill City Sound Oy. Muutoin yhtiön levyjä on julkaistu useilla levymerkeillä lisensoituna Suomessa, Euroopassa ja muillakin mantereilla. Tuotantoa löytyy muun muassa näillä levymerkeillä: Megamania, Megafon records, Fazer Finnlevy/Warner Music Finland, Lighthouse, Flamingo, Rock-O-Rama, Höhnie Records, Havoc Records, Assel Records, Lost and Found, Usina de Sangue ja Punk Rock Discos. 1991 perustettu Kråklund Records toimi lisensoijana ja jakeluyhtiönä tuotannolle vuoden 2007 loppuun asti. Nykyinen tuotannon jakelija on Playground Music Scandinavia.
Pikkaralan koulu

Pikkaralan koulu on Oulussa Pikkaralan kaupunginosassa toimiva perusasteen 0.—6. vuosiluokkien oppilaitos. Se perustettiin alun perin kansakouluksi vuonna 1892, jolloin se toimi kylän asuinrakennuksissa. Nykyisin käytössä oleva koulurakennus valmistui 1913.
Samuel George Pearse

Samuel George Pearse (16. heinäkuuta 1897 – 29. elokuuta 1919) oli australialainen jalkaväen vänrikki, jolle on myönnetty Viktorian risti.
Hän kuului australialaiseen jalkaväkeen, joka ensimmäisen maailmansodan jälkeen Euroopassa kotiutumistaan odotellessa liittyi brittiläiseen prikaatikenraali LW de V. Sadlier-Jacksonin johtamaan joukkoon, joka 5. kesäkuuta 1919 saapui Venäjälle Arkangelin alueelle.
Kersantti Pearse murtautui lankapihdeillä piikkilangan läpi konekivääritulen alla 24. elokuuta 1919 Emtsasta pohjoiseen ja raivasi kranaatein tien joukkojen etenemistä haitanneen tykistöpatterin tuliasemiin aiheuttaen tappioita viholliselle. Hän kuoli yrityksessään, mutta toiminnallaan raivasi tien joukolle pienin tappioin.
Samuel Pearselle myönnettiin teostaan Australian Viktorian risti ja hänet ylennettiin vänrikiksi.

Australialaiset Arkangelin alueella

Noin 200–300 australialaista liittyi brittiarmeijaan Venäjän interventiota varten. Heidät ohjattiin 45. pataljoonaan, Lontoon kaupungin rykmenttiin (The Royal Fusiliers), 201. pataljoonaan tai konekiväärijoukkoihin. 45. pataljoonasta kaksi komppaniaa oli australialaisia.
Australialaisten ensimmäinen merkittävä taistelu käytiin 23. heinäkuuta 1919, kun 150 heistä oli mennyt kenraali Ironsiden joukossa Obožerskajaan Venäjän valkoisten joukkojen tueksi. Australialaiset yllättivät vihollisen levossa ja surmasivat pistimin heistä 30 haavoittaen lisäksi monia. He polttivat rakennukset ennen vetäytymistään.
Prikaatikenraali LW de V. Sadlier-Jackson hyökkäsi 10. elokuuta Dvina-joella ottaen yli 3 000 sotavankia sekä aiheuttaen suuria tappioita. 29. elokuuta prikaati hyökkäsi uudelleen Seleskojen rautatieaseman lähellä.
10. syyskuuta 1919 kenraali Rawlison tuli johtamaan joukkojen vetäytymistä Arkangelista, mikä oli suoritettu loppuun 23. syyskuuta mennessä.
Kourijärvi (Ulvila)

Maantiede

Järven pinta-ala on 34,0 hehtaaria ja sen pituus on 1,3 kilometriä ja leveys 750 metriä. Järven muoto on kapea ja sillä vuorottelevat pitkät lahdet ja niemet toisiaan. Pisin näkymä järvellä on 750 metriä. Järven luusua sijaitsee järven länsirannalla sen eteläisessä osassa, josta saa alkuunsa 5,3 kilometriä pitkä Palusjärveen laskeva Kourinoja.
Järven rantaviiva on 7,0 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Seutu on kovin kivikkoista ja sen vuoksi järvessäkin on runsaasti kiviä. Sen sijaan saarina on järvellä vain kaksi pientä luotoa. Rannoilla on muutamia loma-asuntoja ja niille pääsee metsäteitä pitkin kääntymällä itään Kullaalta tievalta tieltä Järventaustan kohdilla.

Kourijärven valuma-alueen kuvailu

Kourinoja laskee Palusjärveen koillispäähän ja on Kourijärven laskuoja. Kouriojassa on pieni nimetön lampi. Kourijärveen laskee puoli kilometriä pitkä oja Veikkojärvestä. Samaan valuma-alueeseen kuuluu laskuojaton Pikkujärvi. Kourijärven itäosaan laskee Osalammin laskuoja. Myös Rottalammi kuuluu samaan valumaalueeseen.
Yamcha

Yamcha on Akira Toriyaman luoma fiktiivinen hahmo Dragon Ball -sarjassa. Hän on yksi sarjan päähenkilöitä ja on ollut mukana jo Dragon Ballin alusta asti. Toisin kuin muut alkuperäisen Dragon Ballin päähenkilöt Yamcha oli maantierosvo, mutta vaihtoi puolta kun hävisi taistelussa Son Gokulle. Yamchan paras kaveri on Puar ja Yamchan tekniikoita ovat Kamehameha, Sudenkita sekä Ki-Ammus. Yamcha on ihmiseksi melko voimakas, mutta ei yllä lähellekkään muiden Z-soturien tasoa. Majin Buu sagassa Yamcha oli lopettanut taistelemisen kokonaan.
Tekniikat: Kamehameha, Sudenkita tekniikka (Wolf Fang Fist) ja Ki-Ammus (Spirit Ball).
Guy Topelius

Guy Leopold Nikolai Topelius (Toppelius) (10. toukokuuta 1887 Helsinki – 4. toukokuuta 1941 Kirkkonummi) oli suomalainen maisteri, tilanomistaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Guy Topeliuksen vanhemmat olivat registraattori, hovineuvos Georg Alexander Leopold Toppelius ja Nadescha Kiseleff. Topelius oli konsuli ja sokeritehtailija Feodor Kiseleffin sisarenpoika ja hän peri 1922 Kiseleffin omistaman 3 000 hehtaarin suuruisen Oitbackan kartanon Kirkkonummella.
Guy Topelius oli naimisissa 1910–1939 Anna Hilja Sofia Tawaststjernan kanssa. Liitto päättyi avioeroon.
Viittausindeksi

Viittausindeksi (engl. citation index) on virallinen tilasto joka selvittää, kuinka paljon tiedeartikkeleihin viitataan toisista tiedeartikkeleista. Indeksi mittaa vain vertaisarvioitujen tiedejulkaisujen viittauksia. 
Ensimmäisiä tilastoja tehtiin 1800-luvun lopulla. Vuonna 1960 Eugene Garfieldin Institute for Scientific Information (ISI) loi ensimmäiset tieteellisten lehtien viittaustietokannat, joista ensimmäinen oli Science Citation Index. ISI kaupallistettiin Thomson Scientific & Healthcare -tuotteeksi. Elsevier-kustantaja julkaisee vastaavaa Scopus-internet-tietokantaa.
Wilhelm Gustloff

Elämäkerta

Wilhelm Gustloff suoritti keskikoulun oppimäärän ja opiskeli pankkivirkailijaksi. Hän kärsi kroonisesta keuhkosairaudesta ja sen aiheuttamasta kurkunpään tulehduksesta, minkä johdosta hänet luokiteltiin ensimmäisen maailmansodan syttyessä palvelukseen kelpaamattomaksi. Vuonna 1917 Gustloff muutti Davosiin, Sveitsiin, jonka vuoristoilmaa pidettiin suosiollisena keuhkotautiselle. Vuonna 1921 hän liittyi kansallismielisen Saksalaiskansallisen suojelusliiton jäseneksi. Vuonna 1929 hänestä tuli kansallissosialistisen puolueen jäsen, ja vuonna 1932 hänestä tuli puolueen Sveitsin osaston (NSDAP-Auslandsorganisation Schweiz) johtaja. Gustloff levitti Sveitsissä huomattavan määrän antisemiittistä kirjallisuutta, esimerkiksi useita tuhansia kappaleita Siionin viisaiden pöytäkirjoja. Vuoteen 1936 mennessä hän oli hankkinut puolueelle yli 5 000 jäsentä.
4. helmikuuta 1936 David Frankfurter, Gustloffin entinen opiskelutoveri, surmasi Gustloffin neljällä pistoolinlaukauksella. Frankfurter oli juutalaisen rabbiinin poika, ja murhan motiivit olivat selvästi poliittiset. Kansallissosialistisen puolueen propaganda kohotti Gustloffin ”veritodistajaksi”. Hänet haudattiin suurellisin menoin synnyinkaupunkiinsa Schweriniin, hautajaisissa olivat paikalla niin Adolf Hitler kuin Joseph Goebbelskin. Hitlerin määräyksestä KdF-laivaston uusin ja suurin lippulaiva, joka oli tarkoitus nimetä ”Adolf Hitleriksi”, kastettiinkin Gustloffin mukaan ”Wilhelm Gustloffiksi”. Gustloffin murhaaja Frankfurter tuomittiin verrattain lievään 18 vuoden vankeusrangaistukseen. Kansallissosialistisen puolueen toiminta Sveitsissä sen sijaan kiellettiin levottomuuksien pelossa.
Toisin kuin vuonna 1938, jolloin juutalainen Herschel Grynszpan murhasi Pariisissa saksalaisen lähetystöneuvos Ernst vom Rathin, Saksan kansallissosialistit pidättäytyivät suurimittaisista vastatoimista. Tähän vaikuttivat ennen kaikkea Berliinissä järjestettävät vuoden 1936 olympialaiset. Suurimittaiset vastatoimet olisivat saattaneet vaarantaa kisat tai saada aikaan kansainvälisen boikotin.