google/wiki40b huggingface dataset:
Juan Díaz de Solís

Juan Díaz de Solís (1470 – 20. tammikuuta 1516) oli espanjalainen merenkävijä ja tutkimusmatkailija.
Díaz de Solís syntyi luultavasti Lebrijassa Sevillan maakunnassa, vaikkakin joidenkin kirjoittajien mukaan hän olisi todellisuudessa syntynyt Portugalissa Andalusiasta lähtöisin olevaan perheeseen. Hän oli merimiehenä mukana tutkimusmatkoilla Jukatanille vuosina 1506-1507 ja Brasiliaan 1508 Vicente Yáñez Pinzónin kanssa. Hänestä tuli Espanjan merenkulun päällikkö (esp. piloto mayor) 1512 Amerigo Vespuccin jälkeen, ja sen jälkeen hän sai tehtäväkseen saattaa ajantasalle Juan Vespuccin kanssa Padrón Real -kartan. Kaksi vuotta virkaan nimittämisen jälkeen Díaz de Solís valmisteli tutkimusmatkan uuden mantereen eteläosaan. Hänen kolme alustaan ja 70-henkinen miehistönsä lähtivät purjehtimaan Sanlucar de Barramedasta 8. lokakuuta 1515. Hän kulki pitkin Etelä-Amerikan itärannikkoa aina Río de la Platan suulle saakka. Hän pääsi joelle 1516 ja antoi sille nimen ja nousi jokea ylös Uruguayjoen ja Paranájoen haaraan saakka kahden upseerin ja seitsemän merimiehen kanssa.
Pieni seurue ei ollut ehtinyt pitkälle, kun joukko paikallisia charrúa-intiaaneja hyökkäsi heidän kimppuunsa. Henkiin jääneet kertoivat, että Díaz de Solís ja suurin osa muista kuoli, ja niin matka päättyi. Solísin lanko Francisco de Torres otti alukset vastuulleen, ja he palasivat Espanjaan.
Saarikosken harkkohytti

Saarikosken (Saariskosken) harkkohytti toimi Vieremällä Salahminjärvestä lähtevän Murennusjoen alussa, Saarikoski-nimisen tilan kohdalla vuosina 1841–1870. 
Harkkohytti rakennettiin kolmen kilometrin päässä sijainneen Salahmin ruukin apuhytiksi korvaamaan ruukin toimintansa lopettanut harkkohytti. Harkkohytissä valmistettiin harkkorautaa Salahmin ruukin vasarapajoille. Harkkohytin toiminnasta ja rakennuksista ei ole paljoa tietoa ja se on saattanut toimia ilman virallista lupaa. Se oli käytössä vielä vuonna 1859 mutta jo vuonna 1873 harkkohytin rakennukset oli osittain purettu. 
Harkkohytin sijaintipaikan yläpuolella on nykyisin joen ylittäbä maantiesilta. Sillan alapuolella on molemmilla joen rannoilla matalia maakumpuja jotka ovat mahdollisesti ruukinpadon jäänteitä. Joen itärannalla kumpujen eteläpuolella on kivikasa jonka kohdalla harkkohytti on saattanut sijaita ja lisäksi noin metrin korkuinen slagikasa. Joen länsirannalta löytyy padonpaikan alapuolelta jyrkästä joentörmästä runsaasti sysiä.
Cary Grant

Ura

Hän aloitti elokuvauransa 1930-luvun alkupuolella ja hänestä tuli nopeasti yksi Hollywoodin kirkkaimmista miestähdistä. Yksi hänen ensimmäisistä elokuvarooleistaan oli Vaalea Venus (Blonde Venus, 1932) jossa hänen vastanäyttelijänään oli Marlene Dietrich. Seuraavana vuonna hän näytteli Mae Westin kanssa elokuvissa Vaarallinen kaunotar (She Done Him Wrong, 1933) ja En ole enkeli (I’m No Angel, 1933). Hän näytteli Jean Harlowin kanssa elokuvassa Lentäjän viimeinen urotyö (Suzy, 1936). Katharine Hepburnin kanssa hän tähditti peräti neljää elokuvaa; Veikeä kulkuri (Sylvia Scarlett, 1935), Hätä ei lue lakia (Bringing Up Baby, 1938), Vakka kantensa valitsee (Holiday, 1938) ja Skandaalihäät (The Philadelphia Story, 1940). Näistä elokuvista kolme oli George Cukorin ohjaamia. Elokuvassa Vain enkeleillä on siivet (Only Angels Have Wings, 1939) hänen vastanäyttelijänään oli ensimmäisessä merkittävässä roolissaan Rita Hayworth.
Hän oli 1940-luvulla Hollywoodin kirkkaimpia miestähtiä ja silloin ilmestyivät muun muassa elokuvat Meidän vastaeronneiden kesken
(His Girl Friday, 1940), Hän tuli yöllä (The Talk of the Town, 1942), Arsenikkia ja vanhoja pitsejä (Arsenic and Old Lace, 1944), Yö ja päivä (Night and Day, 1946) ja Piispan vaimo (The Bishop's Wife, 1947).  Cary Grantista tuli 1940- ja 1950-luvuilla Alfred Hitchcockin luottonäyttelijä ja hän tähditti peräti neljää Hitchcockin elokuvaa; Vaarallisia valheita (Suspicion, 1941) vastanäyttelijänä oli Joan Fontaine, Kohtalon avain (Notorious, 1946) vastanäyttelijänä Ingrid Bergman, Varkaitten paratiisi (To Catch a Thief, 1955) vastanäyttelijänä Grace Kelly ja Vaarallinen romanssi vastanäyttelijänä Eva Marie Saint (North by Northwest, 1959).
Hänen muita 1950-luvun elokuvia ovat muun muassa Rakas, minä nuorrun (Monkey Business, 1952) jossa vastanäyttelijänä olivat Ginger Rogers ja Marilyn Monroe, Unohtumaton rakkaus (An Affair to Remember, 1957) joka on nimetty yhdeksi kaikkien aikojen romanttisimmista elokuvista ja romanttinen komedia Lemmenlaiva (Houseboat, 1958) vastanäyttelijänään Sophia Loren. Yksi hänen viimeisistä elokuvista oli Charade – vaarallinen peli (Charade, 1963), jossa hänen vastanäyttelijänä oli Audrey Hepburn. Cary Grant päätti elokuvauransa vuonna 1966.
Kirjailija Ian Fleming loi James Bondin Grant mielessään. Grantille tarjottiin Bondin roolia, mutta hän kieltäytyi. American Film Institute valitsi vuonna 1999 Grantin vuosisadan toiseksi merkittävimmäksi miestähdeksi Humphrey Bogartin jälkeen.

Yksityiselämä

Grant oli naimisissa viisi kertaa ja hänellä oli yksi tytär. Hän kuoli aivohalvaukseen  82-vuotiaana vuonna 1986.
Euro-päästöluokitukset

Euro-päästöluokituksilla säädetään EU:n tyyppihyväksyntädirektiivissä ajoneuvojen terveydelle haitallisten päästöjen enimmäisrajoista. Päästöjen enimmäisrajoja alennetaan asteittain noin viiden vuoden välein. Uusin Euro 6 -luokka sitoo moottoriajoneuvojen tyyppihyväksyntää 1. syyskuuta 2014 alkaen ja rekisteröinnin sekä myynnin osalta uusia henkilö- ja pakettiautoja 1. syyskuuta 2015 mennessä. Edellinen Euro 5 -luokka astui voimaan vuoden 2011 alussa myytyihin autoihin.
Culhuacan

Culhuacan tai Colhuacan oli perimätiedon mukaan ensimmäinen nahuatlia puhuvien kansojen perustama kaupunkivaltio Meksikon laakson tienoilla. Tässä tolteekkikaupungissa käytettiin ensimmäistä kertaa nimitystä tlatoani, puhuja, hallitsijasta.
Culhuacan selvisi tolteekkien pääkaupungin Tollánin romahduksesta ja säilyi voimakkaana 1300-luvun loppuolelle asti. 1299 Culhuacanin johtaja Cocoxtli auttoi Azcapotzalcon tepaneekkeja ajamaan asteekit eli mexicat pois Chapultepecistä. Sen jälkeen Cocoxtli antoi asteekkien asettua asumaan huonolle maa-alueelle Tizapaniin Chapultepecista lounaaseen, ja hyväksyi asteekit Culhuacanin vasalleiksi.
Asteekit omaksuivat Culhuacanin kulttuurin ja toimivat heidän sotilainaan. Culhuacanin ja asteekkien välit katkesivat, kun asteekit uhrasivat ja nylkivät Culhuacanin kuninkaan Achitometlin tyttären, ja perimätiedon mukaan eräs asteekkipappi näyttäytyi nyljetyn prinsessan nahassa Culhuacanin ylimystölle. Asteekit pakenivat tämän jälkeen Tenochtitlánin saarelle ja alkoivat rakentaa sinne tulevaa pääkaupunkiaan.
Nyköpingin kunta

Vaakuna

Vaakunan aihe esiintyy ensimmäisen kerran sinetissä vuonna 1359 ja myöhemmin vaakunana. Vaakuna vahvistettiin Nyköpingin kaupungille vuonna 1945. 1970-luvun kuntauudistuksen jälkeen päätettiin käyttää jatkossakin kaupungin vanhaa vaakunaa, joka rekisteröitiin Patentti- ja rekisterihallituksessa vuonna 1974. Nykyisen Nyköpingin kunnan alueella aiemmin sijainneista kunnista viidellä on ollut oma vaakuna:
Kirkon koulutuskeskus

Kirkon koulutuskeskus on Kirkkohallituksen koulutuksen ja kehittämisen asiantuntijayksikkö, joka palvelee seurakuntia järjestämällä ja koordinoimalla henkilöstökoulutusta sekä osallistumalla kirkon alan koulutuksen kehittämiseen. Vuonna 1970 perustettu koulutuskeskus sijaitsee Järvenpään keskustan etläpuolella sijaitsevassa Lepolan kaupunginosassa Tuusulanjärven rannalla. Koulutustoiminnan tavoitteena on tukea kirkon ja seurakuntien henkilöstön ammatillista osaamista. Kirkon koulutuskeskuksen koulutukseen osallistuu vuosittain yli 1 000 kirkon työntekijää eri puolilta maata. Koulutukset ovat usein pitkäkestoisia koulutusprosesseja, joissa lähijaksot ja seurakuntatyö vuorottelevat.
Kirkon koulutuskeskus toimii samalla kampuksella Seurakuntaopiston ja Diakonia-ammattikorkeakoulun kanssa Järvenpäässä.
Kirkon koulutuskeskuksen johtajina ovat olleet mm. myöhemmin eri hiippakuntien piispoina toimineet Kalevi Toiviainen, Olavi Rimpiläinen, Juha Pihkala ja Simo Peura. Kirkon koulutuskeskuksen nykyinen johtaja on Kari Kopperi.
Vähä-Majaa

Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,6 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Imjärven valuma-alueeseen (14.179) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 100,6 metriä mpy.
Pesäpallon halli-SM

Pesäpallossa ratkaistaan SM-mitalistit myös halliturnauksilla. Tämä tapahtuu harjoituskaudella ennen virallisen ulkokauden alkua. Mukana ovat kaikki pääsarjatason joukkueet. Miehissä kilpailu on järjestetty ensimmäisen kerran vuonna 1994. Miesten ja naisten lisäksi halli-SM:t on pelattu myös junioritasolla 2000-luvun alusta alkaen.
Santeri Siimes

Santeri Siimes (s. 1981 Helsinki) on suomalainen säveltäjä, urkuri
ja kieltenopettaja.
Siimes opiskeli urkujen- ja pianonsoittoa Sibelius-Akatemiassa opettajinaan muun muassa Harri Viitanen, Meri Louhos ja Carlos Juris ja on lisäksi täydentänyt urkuopintojaan Naji Hakimin mestarikurssilla. Urkurina hän on omistautunut ennen muuta 1800- ja 1900-lukujen ranskalaisen koulukunnan musiikin esittämiseen. Siimes on esiintynyt niin solistina kuin kamarimuusikkona ja säestäjänä teini-ikäisestä lähtien, Suomen tärkeimmistä tapahtumista muun muassa Helsingin Urkukesässä sekä Urkuyö ja aaria -festivaalilla. 
Säveltäjänä Siimes on itseoppinut. Hänen tuotantonsa käsittää urkumusiikkia, muun muassa kaksitoista urkusinfoniaa, sekä piano-, kamari-, orkesteri- ja vokaaliteoksia. Vuonna 2011 hänen teoksensa Trois études voitti 2. palkinnon kansainvälisessä Aristide Cavaillé-Coll -sävellyskilpailussa Ranskassa
Musiikillisen työn ohella Siimes on opiskellut romaanista filologiaa Helsingin yliopistossa ja toiminut useiden romaanisten kielten opettajana. Hän opettaa nykyisin muun muassa galegon kieltä ja Galician kirjallisuutta Helsingin yliopistossa. Hän teki gradun galegon kielestä vertailevasta näkökulmasta. Hän on kääntänyt ruotsista galegoksi Astrid Lindgrenin kirjan Rasmus på luffen (Rasmus ja kulkuri). Romaanisten kielten lisäksi hän on opiskellut ja puhuu pariakymmentä muuta eurooppalaista kieltä, kuten liettuaa.
Siimes konsertoi Pariisin Notre-Damessa syyskuussa 2009. Ohjelmistossa oli Louis Viernen, René Viernen ja Léonce de Saint-Martinin teosten lisäksi Siimeksen oma sävellys Suite en forme de messe basse (2008).
Heinäkuussa 2010 ilmestyi Siimeksen ensimmäinen soololevy "Santeri Siimes : Œuvres pour orgue", joka sisältää hänen urkusinfoniansa numerot X ja XI sekä kappaleet Toccata ja Complainte. CD on äänitetty Helsingissä Kallion kirkossa, jonka lehteriurut sopivat hyvin Siimeksen ranskalaisvaikutteiseen urkusävellystyyliin.
UnsraW

Historia

Kaikki alkoi pian COЯE THE CHILDin hajoamisen jälkeen, kun Yuuki suostutteli rumpali Shon hänen uuteen projektiinsa, ja mukaan liittyi vielä Jun, Tetsu ja Rai (Jokerin Setsuki).
Yhtye keikkaili yksityisesti ja heidät huomioitiin nopeasti. Virallisesti UnsraW esitettiin yleisölle ID Japanin sponsoroimassa onemanissa, Gate of Deathissa, joka järjestettiin 23. elokuuta. Seuraavalla viikolla he julkaisivat ensimmäisen maxi-singlensä, -9-n, joka sisälsi COЯE THE CHILDin kappaleen Warai oni.
Bändi oli tauolla laulaja Yukin sairauden vuoksi. Yuuki sairastui myöhään vuoden 2007 lopulla ja on ollut sairaalahoidossa siitä lähtien. Tauko alkoi virallisesti 30.5.2008 ja tauon päättyminen ilmoitettiin Jamessa 25.06.2009.
Bändin basisti Jun oli tauon aikana joutunut auto-onnettomuuteen, ja joutui jättämään bändin.
Myöhemmin vuoden 2010 vuoden puolella tuli tieto, että kitaristi Rai jättää bändin 27.2.2010.
Uudet jäsenet Jin (basso) ja Madoka (kitara) julkistettiin 1.3.2010. Jin oli myös ollut bändin ensimmäisellä Euroopan kiertueella mukana.
UnsraW'n Euroopan kiertue oli helmikuussa, ja keikkoja oli Alankomaissa, Ranskassa ja Saksassa. Keikan piti olla Ruotsissa myös, mutta se peruutettiin.
Michael Fallon

Sir Michael Cathel Fallon (s. 14. toukokuuta 1952 Perth, Skotlanti) on brittiläinen poliitikko. Hän on edustanut Konservatiivipuoluetta parlamentin alahuoneessa vuosina 1983–1992 sekä vuodesta 1997 lähtien. Hän toimi vuodesta 2014 alkaen puolustusministerinä, kunnes hän erosi virastaan 1. marraskuuta 2017 seksuaalista ahdistelua koskeneen kohun vuoksi.

Elämä ja ura

Fallon on opiskellut Epsom Collegessa ja suorittanut antiikintutkimuksen loppututkinnon St Andrewsin yliopistossa. Hän on työskennellyt johtajana viidessä eri yrityksessä: Bannatyne Fitness Ltd, Quality Care Homes plc, Just Learning Ltd, Attendo AB ja Tullett Prebon plc.
Fallon edusti alun perin alahuoneessa Darlingtonin vaalipiiriä vuosina 1983–1992. Hän putosi parlamentista vuonna 1992, mutta palasi vuonna 1997 Sevenoaksin vaalipiiristä. Vuodesta 1999 lähtien hän oli valtiovarainvaliokunnan jäsen ja vuodesta 2010 lähtien Konservatiivipuolueen varapuheenjohtaja, kunnes hänet vuonna 2012 nimitettiin David Cameronin hallitukseen apulaisyritysministeriksi ja vuonna 2013 myös apulaisenergiaministeriksi. 15. heinäkuuta 2014 hänet nimitettiin puolustusministeriksi.
Fallon on Privy Council -neuvoston jäsen ja Order of the Bath -ritarikunnan ritarikomentaja.
Fallon asuu Sundridgen kylässä Kentissä vaimonsa ja kahden poikansa kanssa.
Paljeloitto

Paljeloitto on valokuvakameran lisäosa, joka laitetaan kameran ja objektiivin väliin. Sen vaikutus on sama kuin loittorenkailla. Peljeloitolla saadaan suurennussuhdetta kasvatettua ja kuvattava kohde voi olla lähempänä objektiivia. Paljeloittoa käytetään ison filmikoon kameroissa.
Inside Amy Schumer

Juoni

Jokainen jakso sisältää useita osioita, kuten sketsejä, katuhaastatteluja ja stand up -komiikkaa. Amy Schumer esiintyy ohjelman jokaisessa osiossa. Jakso päättyy Amy Goes Deep -osioon, jossa Amy Schumer haastattelee tunnettua tai vähemmän tunnettua henkilöä ilman tabuja.
Federico Johow

Federico Johow (5. helmikuuta 1859 – 30. huhtikuuta 1933) oli saksalaissyntyinen kasvitieteilijä. Hän aloitti uransa jo Saksassa, mutta muutti 1880-luvun lopulla Chileen ja toimi siellä Pedagogisen instituutin ensimmäisenä johtajana. Hän teki tutkimuksia muun muassa Juan Fernándezin saarilla. Hän kuoli 74-vuotiaana Valparaísossa.
Harrisburgin junaturma

Tapahtumien kulku

Aamuyöllä noin klo 01:40 Lochielin lähellä vaihtotöitä suorittaneen vaihtotyöjunan jarrumies antoi samalla raiteella itäänpäin matkalla olleen Pennsylvania Railroadin tavarajunalle pysähtymismerkin. Tavarajunan kuljettaja suoritti jarrutuksen junan ilmajarruilla, jolloin jarruletku katkesi. Tämän seurauksena oli täysivoimainen hätäjarrutus, jolloin useita pitkän junan keskellä olleita vaunuja suistui raiteilta tukkien osittain viereisen nopeiden junien käyttämän raiteen. Ennen kuin junamiehistö ehti ryhtyä turvaamistoimiin, viereistä raidetta Clevelandistä Cincinnatiin matkalla ollut yöpikajuna törmäsi suistuneisiin vaunuihin.
Törmäyksen seurauksena pikajuna pysähtyi nopeasti oman pituutensa mittaisella matkalla, ja osa sen vaunuista jäi seisomaan suistuneiden tavaravaunujen kohdalle. Pikajuna ei kärsinyt törmäyksessä suuria vahinkoja. Ennen kuin kukaan matkustajista ehti poistua junasta, kuultiin tavaravaunuista muutamia pamahduksia, ja muutamia sekunteja niiden jälkeen räjähti suistuneessa tavaravaunussa ollut 50 000 naulan (22,5 tonnin) dynamiittilasti.
Räjähdys sekä törmäyksessä rikkoutuneet valaisimet sytyttivät lukuisia tulipaloja puisissa matkustaja- ja tavaravaunuissa. Matkustajat, jotka onnistuivat pakenemaan ikkunoiden kautta, palasivat yhdessä tavarajunien miehistöjen kanssa auttamaan palaviin vaunuihin ansaan jääneitä, jolloin tapahtui toinen räjähdys. Lisäräjähdysten pelko sai osan apuun palanneista matkustajista poistumaan junien lähettyviltä, jolloin lastista tietoiset rautatieläiset ryhtyivät pelastustoimiin.
Tulipalo levisi nopeasti puurakenteisissa vaunuissa, ja ennen palokunnan saapumista onnettomuuspaikalle olivat pahiten vaurioituneet matkustajavaunut jo kauttaaltaan liekkien vallassa. Onnettomuuspaikan syrjäinen sijainti vaikeutti sammutustöitä, sillä sammutusvettä jouduttiin pumppaamaan vesiposteista jopa 600 metrin päästä.

Henkilövahingot

Turmassa sai surmansa muun muassa teatterituottaja ja -omistaja Samuel S. Shubert, joka menehtyi vammoihinsa muutamia päiviä onnettomuuden jälkeen. 89 loukkaantuneen vammat vaativat sairaalahoitoa.

Aineelliset vahingot

Räjähdysten ja tulipalon aiheuttamat vahingot kohosivat kaikkiaan noin 200 000 dollariin. Räjähdys muun muassa rikkoi ikkunoita ja sytytti useita tulipaloja myös onnettomuuspaikan ympäristössä. Räjähdyksen paineaalto rikkoi läheisten Central Iron and Steel Companyn ja Paxtang Electric Companyn sekä asuinrakennusten ikkunat sekä sähkövalot laajalta alueelta.
Kuusijärvi (Orivesi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 28 hehtaaria ja se on 1,4 kilometriä pitkä ja 600 metriä leveä. Se muodostuu kahdesta järvenosasta, joita yhdistävät toisiinsa Suoniemen ja Niittyniemen välinen kapea salmi. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 4,6 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Järven lähialueen asutus on haja-asutusta ja sen rannoille on rakennettu kuusi vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet Mattilankylän ja Löytäneen väliseltä kylätieltä. Järven ylittää Oriveden ja Kuhmoisten välinen kuntaraja.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Pääskylänjoen suualueeseen (35.761) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 106 metriä mpy. Siihen on johdettu viisi metsäojaa, jotka tuovat esimerkiksi Louhunkorven ja Lehmisuon kuivatusvesiä. Järven lasku-uoma on 40 metriä pitkä kapea salmi Pitkäveteen. Järvien vedenpinnat ovat samalla korkeudella.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa Pitkäveden vedenpinta oli nykyistä korkeammalla. Kuusijärvi oli Pitkäveden eräs lahti, mutta myöhemmin järvellä toimitettu järvenlasku laski pintaa niin paljon, että Kuusijärvi kuroutui erilleen. Kuusijärvi on verrattain nuorin järvi, mutta järvenlaskun ajankohtaa ei tätä kirjoitettaessa tiedetä.
Operaatio Oboe 1

Taustaa

Tarakanin pieni saari sijaitsee Borneon koillispuolella, ja saaren öljykentät tekivät saaresta japanilaisille houkuttelevan hyökkäyskohteen Tyynenmeren sodassa. Japani hyökkäsi Tarakaniin vuonna 1942 osana Hollannin Itä-Intian sotaretkeä ja Tarakanin taistelun jälkeen japanilaiset saivat saaren öljykentät hallintaansa.
Vuonna 1945 liittoutuneet aloittivat operaatio Oboen, jonka yhtenä tavoitteena oli ajaa japanilaiset pois Tarakanilta. Tarakanilta saatava öljy oli japanilaisille tärkeää sotamenestyksen kannalta ja Tarakanin lentokenttää liittoutuneet saattaisivat käyttää tukikohtanaan muissa operaation sotatoimissa.
NH10

Juoni

Kaupunkilaispariskunnan romanttinen viikonloppu muuttuu henkiinjäämistaisteluksi, kun he joutuvat todistamaan kunniamurhaa Intian takametsissä.
Klaus Mahlamäki

Seurajoukkueet

Mahlamäki on Karkkilan Urheilijoiden kasvatti ja debytoi seuran edustusjoukkueessa kaudella 1968–1969, jolloin hän teki keskimäärin 15,8 pistettä ottelua kohden. Ainoastaan yhden kauden jälkeen hän siirtyi Tapion Honkaan, jossa hän voitti ensimmäisenä kautenaan Suomen-mestaruuden. Mahlamäki vietti myös Hongassa vain yhden kauden ja palasi kaudeksi 1970–1971 Karkkilan Urheilijoihin, jossa hän teki edelliskauden tapaan keskimäärin 19,3 pistettä ottelua kohden. Tämä oli myös hänen uransa korkein ottelukohtainen pistekeskiarvo.
Kauden 1971–1972 päätyttyä Mahlamäki jatkoi uraansa Playhongassa, jossa hän voitti sekä cup-mestaruuden että Suomen-mestaruuden kaudella 1973–1974. Lisäksi hän voitti cup-mestaruuden kahdesti vuosina 1974–1975 sekä kolmannen Suomen-mestaruutensa kaudella 1974–1975. Mahlamäki lopetti pääsarjauransa kauden 1976–1977 päätteeksi.

Maajoukkue

Mahlamäki pelasi urallaan kymmenen nuorten maaottelua. Hän debytoi Suomen koripallomaajoukkueessa vuonna 1968 ottelussa Georgiaa vastaan. Mahlamäki edusti Suomea vuoden 1977 EM-kilpailuissa, joissa hän teki keskimäärin 6,6 pistettä ottelua kohden. Pisteiden valossa turnauksen parhaassa ottelussaan hän teki 18 pistettä Tšekkoslovakiaa vastaan. Kaiken kaikkiaan Mahlamäki pelasi miesten maajoukkueessa 134 ottelua.
Vasenryhmä

Vasenryhmän eduskuntaryhmä (vr) (ruots. Vänstergruppens riksdagsgrupp (vg)) oli vasemmistolainen vuosina 2011–-2015 toiminut eduskuntaryhmä, jonka muodostivat vasemmistoliiton ryhmästä erotetut kansanedustajat Markus Mustajärvi ja Jyrki Yrttiaho.
Kansanedustajat Mustajärvi ja Yrttiaho erotettiin puolueensa eduskuntaryhmästä 30. kesäkuuta 2011, koska he äänestivät epäluottamuslausetta Kataisen hallitukselle, johon vasemmistoliitto osallistui kevääseen 2014 asti. Vasemmistoliiton eduskuntaryhmä päätti erottamisesta äänin 11–3. Asianosaisten lisäksi erottamista vastusti Anna Kontula. Erotetut muodostivat omat yhden kansanedustajan ryhmänsä, kunnes he elokuussa päättivät liittoutua. Vasenryhmä aloitti toimintansa 8. syyskuuta 2011. Kaksikkoa ei erotettu itse puolueesta. Ryhmä istui eduskunnan salissa puhemiehen paikalta katsottuna äärimmäisenä vasemmalla. 
Mustajärven mukaan vasenryhmä edusti vasemmistolaista EU-kriittistä linjaa, jonka puolesta vasemmistoliitto kampanjoi vuoden 2011 vaaleissa. Vasenryhmä äänesti hallituksen esityksiä vastaan tuhansia kertoja. Vasemmistoliiton siirryttyä oppositioon vasenryhmä ehdotti kesäkuussa 2014 puolueelle eduskuntaryhmien jälleenyhdistymistä. Vasemmistoliiton eduskuntaryhmä torjui yhdistymisen elokuussa pitämässään kesäkokouksessa. Yhdistymistä vastusti yhdeksän ja kannatti kaksi ryhmän edustajista. Vasenryhmän kansanedustajat saivat kuitenkin asettua puolueen ehdokkaiksi vuoden 2015 eduskuntavaaleissa, jos piirijärjestöt hyväksyivät heidät listoilleen.
Yrttiaho ei asettunut ehdolle vuoden 2015 vaaleissa. Mustajärvi puolestaan oli Vasemmistoliiton ehdokkaana, tuli valituksi ja liittyi puolueen eduskuntaryhmään 23. huhtikuuta alkaen, jolloin vasenryhmän toiminta päättyi.
Ryhmän nimeksi oli tarkoitus antaa vasemmiston eduskuntaryhmä, mutta puhemiesneuvosto hylkäsi ehdotuksen, sillä nimen katsottiin olevan vaarassa sekoittua vasemmistoliiton eduskuntaryhmään. Ryhmä pohti myös nimeä vasemmistoryhmä, joka oli käytössä vuosina 1995–1999, kun vasemmistoliiton eduskuntaryhmästä hallitusvastaisuuden vuoksi erotetut Esko-Juhani Tennilä, Mikko Kuoppa ja Veijo Puhjo liittoutuivat.
Espanjanmastiffi

Ulkonäkö

Espanjanmastiffi on suurikokoinen, vahva, tiivisrakenteinen ja ketterä koira. Karvapeite on tiheä, paksu, keskipitkä ja sileä. Paksun turkkinsa ansiosta koira pystyy olemaan ulkona ympäri vuoden, mutta sillä on kuitenkin oltava mahdollisuus päästä suojaan. Rotu on vielä melko alkukantainen eli jalostukselta rotu on välttynyt. Espanjanmastiffilla tulee olla leukapussi, joka suojelee koiran kurkkua mahdolliselta hyökkäykseltä.
Espanjanmastiffeista toivotaan mieluiten yksivärisiä, esimerkiksi keltaisia, leijonanvärisiä, punaisia, mustia, suden- tai hirvenvärisiä, mutta myös tiikerijuovaisia tai valkoisia mustin laikuin. Uroksien säkäkorkeus vähintään 77 cm ja narttujen vähintään 72 cm.

Luonne ja käyttäytyminen

Espanjanmastiffi on erittäin rohkea ja kunnioitusta herättävä, mutta silti lempeä ja miellyttävä koira. Luonteeltaan espanjanmastiffi on varauksellinen ja se tutustuu itse vieraisiin, ei pakottamalla. Omaa isäntäväkeään se kuitenkin rakastaa yli kaiken ja on hyvin kiintynyt perheeseensä. Rotu ei ole luonteeltaan kovin aktiivinen, mutta toimintahalua kuitenkin löytyy. Espanjanmastiffi on lisäksi erinomainen vahtikoira ja soveltuu myös jäljestämiseen ja vetotehtäviin.

Alkuperä

Espanjanmastiffia on käytetty jo 1600-luvulla Mestan (karjankasvattajien yhteenliittymä 1600-luvulla) aikoina karjan, erityisesti lampaiden ajamiseen. Koiran tehtävä oli viedä lampaat laitumelle kesäksi ja tuoda ne takaisin talveksi. Laitumella ja laumaa kuljetettaessa espanjanmastiffi suojeli lampaita susilta ja muilta pedoilta. Rotua käytetään yhä edelleen laumojen kuljetuksiin alkuperäisen käyttötarkoituksen mukaisesti. Lisäksi sitä käytetään nykyisin myös vahtikoirana esimerkiksi maatilojen, ihmisten ja yleensä omaisuuden vartiointiin ja suojeluun.