Jokelan koulusurmat

Tapahtumat

Keskiviikkona, 7. marraskuuta 2007  kello 11.42  Pekka-Eric Auvinen alkoi ampua .22-kaliiperisella SIG Sauer Mosquito -pistoolilla Jokelan koulukeskuksessa, jossa hän oli opiskelijana. Ammuttuaan ensimmäisen uhrinsa hän siirtyi wc-tiloihin. Osa koulun opiskelijoista kuuli laukaukset, mutta eivät kuitenkaan heti tunnistaneet ääniä laukauksiksi. Ensimmäisen uhrin nähtyään he luulivat aluksi tämän lyöneen päänsä. Sen jälkeen wc-tiloihin piiloutunut Auvinen ampui kolme aulaan saapunutta opiskelijaa kuoliaaksi. Kello 11.46 Auvinen ampui käytävällä kuoliaaksi koulun terveydenhoitajan sekä vielä yhden opiskelijan. Suurin osa ammuskelun uhreista ammuttiin neljän minuutin kuluessa.
Kello 11.47 koulun rehtori Helena Kalmi sai tietää ammuskelusta ja kuulutti, että kaikkien tulee pysyä luokissaan. Tämän jälkeen Auvinen ampui käytävällä yhteensä 53 laukausta ja huusi uhkauksia. Hän muun muassa ampui kolme laukausta erään luokkahuoneen ovesta läpi. Laukauksista yksi osui luokassa ollutta oppilasta varpaaseen, muttei aiheuttanut vakavaa vahinkoa. Seuraavaksi Auvinen siirtyi ylempään kerrokseen, missä hän kohtasi kaksi käytävän penkillä istunutta oppilasta, jotka eivät kuulleet rehtorin kuulutusta. Heistä toinen pääsi pakoon, mutta Auvinen ampui toisen kuoliaaksi. Tämän jälkeen Auvinen valeli kaksitahtibensiinillä käytävää, ja yritti sytyttää sen palamaan. Noin kello 11.54 Auvinen palasi alempaan kerrokseen, missä hän yritti päästä ruokalaan ja ampui ruokalan lasisten ovien läpi viisi laukausta, jotka osuivat tuoleihin. Ruokalassa olleet pakenivat ruokalan toisesta päästä ulos. 
Noin kello 11.57 Auvinen poistui koulurakennuksesta ja kohtasi rehtorin, joka puhui puhelimessa. Rehtori yritti neuvotella Auvisen kanssa, mutta tämä ampui rehtoria seitsemän kertaa oppilaiden nähden. Koulun kuraattori, joka oli saapunut ulos yhdessä rehtorin kanssa, pääsi pakenemaan paikalta ja opasti hälytysajoneuvot koulun parkkipaikalle. 
Hätäkeskus sai ensimmäisen ilmoituksen tapahtumista klo 11.43. Poliisi sai hälytyksen kello 11.45, ja ensimmäiset Järvenpään poliisilaitokselta lähteneet yksiköt saapuivat koululle kello 11.55. Seuraavat poliisipartiot saapuivat paikalle kello kahdentoista jälkeen. Klo 12.04 poliisit saivat näköyhteyden Auviseen, joka ampui näitä kohti kaksi laukausta kuitenkaan osumatta ja katosi näkyvistä. Poliisi aloitti koulun hätäevakuoinnin klo 12.08. Ensimmäisten 20 minuutin aikana poliisi evakuoi koulun sisältä noin 150 oppilasta. Klo 12.30 mennessä paikalle saatiin jonkin verran poliiseja, joista osa kutsuttiin töihin vapaavuorosta.
Lähistöllä harjoittelemassa ollut poliisin Valmiusyksikkö Karhun ryhmä saapui noin kello 12.30 ja aloitti tekijän etsinnän koulussa. Paikalle saapui lisää Valmiusyksikön ja paikallisen Vati-ryhmän miehiä jonkin ajan kuluttua ja etsintää pystyttiin laajentamaan. Valmiusyksikkö löysi Auvisen wc-tiloista ase vierellään (klo 13.53). Hän oli ampunut itseään ohimoon ja oli tajuton, mutta edelleen hengissä. Auvinen vietiin Töölön sairaalaan, jossa hän kuoli vammoihinsa kello 22.15. Poliisin raportti sanoo:
”Poliisi jatkoi [klo 12.28:n jälkeen] koulurakennuksen tilojen tarkastamista tila ja luokkahuone kerrallaan tarkoituksenaan evakuoida turvallisesti koulurakennukseen jääneet kymmenet oppilaat ja opettajat. Samalla poliisin tehtävänä oli etsiä rakennuksen sisällä olevat loukkaantuneet sekä järjestää pelastushenkilöstölle turvalliset työskentelyolosuhteet hoitotoimenpiteitä varten. Edelleen poliisin tehtävänä oli etsiä surmatyöhön osallistuneet henkilöt ja pyrkiä estämään lisävahingot.”
Keskusrikospoliisin tutkinnan mukaan Auvinen ampui ainakin 76 laukausta, joista yhdeksän ulkona, ja kantoi mukanaan 500 patruunaa. Auvisella oli käytössään kaksi kymmenen patruunan vetoista lipasta, joten välikohtauksen aikana hän joutui irrottamaan lippaan ainakin seitsemän kertaa ja täyttämään sellaisen ainakin kuudesti.
Kaikkia uhreja oli ammuttu useita kertoja ja joitakin yli kymmenen kertaa. Koulun rehtori Helena Kalmi oli viimeinen uhri ja ainoa joka ammuttiin koulun ulkopuolella.

Reaktioita

Suomen tasavallan presidentti Tarja Halonen esitti surunvalittelunsa kuolleiden omaisille. Pääministeri Matti Vanhanen ja opetusministeri Sari Sarkomaa ilmaisivat järkytyksensä. Eduskunta piti hiljaisen hetken torstain istunnossaan. Hallituksen suosituksesta järjestettiin 8. marraskuuta 2007 suruliputus. Kirkoissa järjestettiin rukoushetkiä ja muistotilaisuuksia kautta maan.
Puhuessaan tapahtumapäivänä hallituksen tiedotustilaisuudessa pääministeri Vanhanen korosti koulun, vanhempien ja erityisesti median vastuuta tapahtuneen käsittelemisessä. Opetushallitus antoi verkkosivullaan jo samana päivänä ohjeet tapahtuman käsittelemiseksi kouluissa. Lisäksi Opetushallitus antoi lyhyemmän ohjeen siitä, miten vanhempien tulisi käsitellä asiaa lastensa kanssa.
Myös Ruotsin ja Norjan kuninkaat, Viron ja Islannin presidentit sekä Euroopan unionin komission puheenjohtaja José Manuel Barroso esittivät tapauksen johdosta surunvalittelunsa uhrien omaisille.
Saksalainen metalliyhtye Sturmgeist sai heti tapauksen jälkeen yhteydenottoja lehdistöltä johtuen Auvisen YouTube-profiilin nimeen "Sturmgeist89". Yhtyeen johtohahmo Cornelius Jakhelln julkaisi yhtyeen kotisivuilla tiedotteen, jossa yhtye esitti surunvalittelunsa tapauksesta. Samalla hän muistutti, että yhtyeellä tai heidän musiikillaan ei ole mitään tekemistä Auvisen kanssa.
Pekka-Eric Auvisen vanhemmat antoivat haastattelun MTV3:n 45 minuuttia -ohjelmalle vuosi tapahtumien jälkeen 5. marraskuuta 2008 estääkseen nuorten väkivallantekoja tulevaisuudessa. Jakso keräsi enimmillään 1,24 miljoonaa katsojaa.
Suomen Kuvalehti julkaisi marraskuussa 2017 artikkelin, jossa oli haastateltu Auvisen entisiä luokkatovereita. Haastateltujen mukaan Auvinen oli omaperäinen muttei uhkaava. Luokkatoverit kuvaavat häntä vaikutteille alttiiksi: opettaja kutsui Auvista tunnilla bolševikiksi, vanhojen tanssien jatkoilla hän oli tehnyt natsitervehdyksiä "eikä olisi ollut ihme, jos hän olisi yhtenä päivänä tullut kouluun hare krisna -asussa". Haastatellut luokkatoverit kritisoivat median toimintaa tapauksen jälkeen: monet nuoret löysivät salakuunneltuja kertomuksiaan lehdistä, ja yksi toimittaja esiintyi kriisikeskuksen työntekijänä saadakseen roolihenkilöitä tarinaansa. Myös täysin ulkopuolisten ja Auvista tuntemattomien tarve keksiä selityksiä ärsytti entisiä luokkatovereita: syytä ammuskeluun etsittiin ampumispeleistä, koulukiusaamisesta ja internetistä.

Pekka-Eric Auvinen

Pekka-Eric Auvinen (4. kesäkuuta 1989 – 7. marraskuuta 2007) oli Jokelan koulun oppilas, 18-vuotias abiturientti. Hänellä ei ollut rikosrekisteriä eikä hän ollut käyttäytynyt uhkaavasti koulussa. Auvisen muusikkoisä antoi pojalleen etunimen kitaristien Pekka ”Albert” Järvisen ja Eric Claptonin mukaan.
Keskusrikospoliisin raportin mukaan Auvinen menestyi koulussa kohtuullisesti tai hyvin ja hän valmistautui kirjoittamaan ylioppilaaksi keväällä 2008. Auvista pidettiin yleisesti melko ujona ja hiljaisena ja joidenkin mielestä muista eristäytyvänä oppilaana. Hänen tuttavapiirinsä oli hyvin suppea. Joidenkin mielestä hän erottui ulkoasullaan ja pukeutumisellaan ikäisistään. Seiskaluokalla Auvinen muun muassa pukeutui suoriin housuihin, käytti salkkua ja luki Uutispäivä Demaria luokassa. Auvinen oli joutunut myös vakavan, pitkäaikaisen koulukiusaamisen kohteeksi, mihin oli puututtu sekä koulun että kodin toimenpitein. Auvinen viihtyi hyvin omissa oloissaan ja vietti paljon aikaansa tietokoneen ja Internetin parissa. Kun pitkälliset poliisitutkimukset julkaistiin 17. huhtikuuta vuonna 2008, todettiin, että Auvinen oli kokenut koulukiusaamista enemmän kuin mitä oli aikaisemmin luultu.
Auvinen oli käyttänyt hänelle 17-vuotiaana paniikkihäiriöön määrättyjä SSRI-mielialalääkkeitä epäsäännöllisesti, mutta tekohetkellä hän ei ollut lääkkeiden, alkoholin tai huumeiden vaikutuksen alaisena.
Auvinen asui perheensä kanssa Tuusulan Jokelassa. Hänellä on veli, jota oli myös kiusattu koulussa ennen tapahtumaa, mikä vaikutti Auvisen mielialaan.
Auvisella oli varsin radikaaleja mielipiteitä eikä hän hyväksynyt muun muassa yksinhuoltajia tai homoseksuaaleja. Erityisesti homoseksuaaleja hänen on kerrottu pitäneen luonnonoikkuina ja virheinä. Auvinen oli myös ateisti ja tunnettiin vahvoista uskonnonvastaisista mielipiteistään. Hänen kerrotaan myös puhuneen aikomuksesta jättäytyä kutsunnoista tai käydä paikalla ilmoittautumassa totaalikieltäytyjäksi. Ylipäätään hänen tiedettiin olleen kiinnostunut ääri-ilmiöistä. Hän ilmaisi ihailua aiempia koulusurmia kohtaan.

Nettirakkauden päättyminen

Helsingin Sanomien kuukausiliite kirjoitti 6. joulukuuta 2008 laajan artikkelin Pekka-Eric Auvisen internetissä kokemasta ensirakkaudesta, joka päättyi onnettomasti. Auvinen oli kotona yksinäinen ja erilainen nuori, mutta Internetissä hänellä oli laaja, kansainvälinen tuttavapiiri.
Auvinen koki rakkauden Internetin välityksellä ja tunnusti sen julkisesti YouTubessa. Nettisuhde katkesi, kun kyseinen nainen valitsi toisen nettirakkauden. Auvinen yritti pelastaa suhteen, mutta joutui pettymään. Hän purki pettymystään kirjoituksillaan pitkin syksyä ja vielä päivää ennen koulusurmia.

Suunnitelma

Poliisin mukaan Auvinen oli suunnitellut aseellista iskua maaliskuusta 2007 lähtien. Se, kuinka tosissaan Auvinen oli joukkosurmaa suunnitellut jo tuolloin, ei koskaan selvinnyt. Poliisin mukaan mitään iskun laukaisevaa tekijää ei ole tullut esiin eikä myöskään ole tiedossa, milloin se oli Auvisen päässä täsmentynyt kouluiskuksi. Auvinen oli antanut iskulle nimen ”Operation Mainstrike” ja hän käytti käsitettä jo suunnitteluvaiheessa.
Poliisin tutkinnassa ei ole tullut tietoon, että kukaan olisi tiennyt iskusta etukäteen. Auvinen oli ladannut tiedot iskusta internetiin puolisen tuntia ennen iskua.

Aseen hankinta

Auvinen oli hankkinut Helsingissä toimivan kaupallisen ampumaradan Helsinki Shooting Clubin jäsenkortin. Se on saatavissa käymällä vajaan tunnin mittainen kurssi, joka koostuu aseturvallisuudesta ja ammuntaharjoittelusta. Hän oli esittänyt HSC:n liittymistodistuksen Keski-Uudenmaan poliisille osoittaakseen harrastavansa ammuntaa hakiessaan ampuma-aselupaa. Poliisi ei kuitenkaan myöntänyt lupaa Auvisen hakemaan 9 millimetrin pistooliin, vaan aloittelijalle paremmin sopivaan, .22 LR-kaliiperiseen pienoispistooliin. Luvan myöntäminen oli Keski-Uudenmaan poliisin mukaan ”itsestäänselvyys, jossa ei ollut juurikaan harkintavaltaa”, koska Auvisella ei ollut rikollista taustaa tai muitakaan aseen saannin estäviä ominaisuuksia. Hän sai aseen hankkimisluvan 19. lokakuuta 2007 eli muutamaa viikkoa ennen tapahtumaa.

YouTube

Auvinen oli lähettänyt nimimerkeillä  Sturmgeist89 ja NaturalSelector89 YouTube-videopalveluun useita videoita, muiden muassa videon, jossa hän ampuu aseellaan metsässä omenaa ja esittelee asettaan sekä masennuslääkevideon, jossa viitataan Yhdysvalloissa tapahtuneisiin Columbinen ja Virginia Techin kouluammuskeluihin.
Auvinen kertoi myös vaikuttimistaan YouTubessa ja hän esitteli historiallisia henkilöitä.
Ennen hyökkäystään Auvinen lähetti viimeisen videonsa nimeltä ”Jokela High School Massacre – 11/7/2007” (suom. Jokelan lukion verilöyly). Videon taustalla soi KMFDM-yhtyeen kappale ”Stray Bullet”.
Auvisen kaikki videot poistettiin YouTubesta ampumavälikohtauspäivänä kello neljän aikaan iltapäivällä.

Tiedostopaketti

Auvinen jätti ennen tapahtunutta internetin Rapidshare-tiedostonjakopalveluun tiedostopaketin, joka sisältää 21 tiedostoa. Se koostuu kuvista hänestä itsestään, koulustaan ja ampuma-aseestaan, yhdestä musiikkitiedostosta ja kolmesta asiakirjasta sekä suomeksi että englanniksi.
Yksi teksteistä sisältää hyökkäyssuunnitelman. Teksteistä pisin oli yli tuhatsanainen ”Luonnollisen valitsijan manifesti”, jossa hän kertoi ajatusmaailmastaan ja syistä, jotka johtivat ammuskeluun Jokelan koulussa. Hän kirjoittaa muun muassa luonnonvalinnasta, yhteiskunnan nykytilasta, sekä omasta sodastaan ihmiskuntaa vastaan.
Auvinen pyysi, ettei hänen teostaan syytettäisi kirjoja, elokuvia, musiikkia, videopelejä tai hänen vanhempiaan. Auvinen korosti, että hän toimi yksin eikä ollut kertonut aikeistaan etukäteen muille.

Ideologia

Auvinen luetteli verkkosivuillaan erilaisia yhteiskuntakriittisiä ajattelijoita, kuten Platon (Valtio), Friedrich Nietzsche ja Pentti Linkola, sekä kaunokirjallisia teoksia, kuten Ray Bradburyn Fahrenheit 451, George Orwellin Vuonna 1984 ja Aldous Huxleyn Uljas uusi maailma. Juha Sihvolan ja Henrik Rydenfeltin mukaan tämä näkyi siinä ideologiassa, jonka hän kuvasi kirjoittamassaan manifestissa. Auvinen muun muassa jakoi ihmiset kolmeen kastiin hieman kuten Platon ja korosti itsenäiseen ajatteluun kykenevän parhaimmiston oikeuksia. Manifestissa on viitteitä myös Nietzschen yli-ihmisestä ja Theodore "Unabomber" Kaczynskin kirjoittamasta manifestista Teollinen yhteiskunta ja sen tulevaisuus. Yhteydet saivat aikaan keskustelua filosofian opetuksesta ja filosofien väärin tulkitsemisen vaaroista. Professori Tarmo Kunnaksen mukaan Auvinen oli ymmärtänyt Nietzschen väärin, ja edusti enemmän sosiaalidarwinismia kuin nietzscheläisyyttä. Myös Rydenfelt huomauttaa, ettei Nietzsche kehottanut ääritekoihin. Opetusneuvos Pekka Elo sanoi, että tapaus saattaa vaikuttaa koulujen filosofianopetuksen sisältöön. Filosofian tutkijoiden mukaan olisi kuitenkin vaarallista, jos myös kriittisiä ja radikaaleja ajatuksia ei käsiteltäisi kouluissa.

Materiaalia tietokoneella

Auvinen oli jättänyt tietokoneelleen itsemurhaviestejä joukkosurmaa edeltävänä iltana ja yönä. Yhdessä viestissä Auvinen kertoo muun muassa: ”kun luette tätä viestiä, olen luultavasti jo kuollut”. Auvisen koneelta löytyi myös muun muassa video, jossa Auvinen esittelee itsensä englanniksi.

Varoitusmerkkejä

Verkkolehti Wiredin mukaan YouTubeen nimellä TheAmazingAtheist rekisteröitynyt käyttäjä oli kiinnittänyt huomiota Auvisen YouTube-materiaaliin jo kesäkuussa. Omassa videossaan TheAmazingAtheist kehotti poliisia tutkimaan Auvista ja eräitä muita käyttäjiä, koska nämä olivat lähettäneet YouTubeen useita videoita, joissa muun muassa ihannoitiin Columbinen verilöylyä ja Oklahoma Cityn pommi-iskua. TheAmazingAtheist katsoi näiden YouTube-käyttäjien osoittavan varoittavia merkkejä siitä, että saattavat olla enemmän kuin pelkästään ihastuneita väkivaltaan tai kiinnostuneita siitä. Käyttäjä ei kuitenkaan ottanut itse yhteyttä poliisiin, vaan kehotti muita tekemään niin.

Vastaavia tapauksia

Kouluammuskelut olivat olleet erittäin harvinaisia Suomessa ja muissa Pohjoismaissa. Vuonna 1989 tapahtui Raumanmeren kouluammuskelu Raumalla, Raumanmeren yläasteella. Silloin koulukiusattu 14-vuotias poika ampui kaksi oppilasta kuoliaaksi. Syyskuussa 2008 tapahtui Suomen kolmas kouluammuskelu, Kauhajoen koulusurmat. Maaliskuussa 2012 tapahtui Suomen historian neljäs kouluammuskelu, Orivedellä, Pirkanmaalla. Koululla tapahtuneessa ammuskelussa ei tullut uhreja, mutta ampuja oli haavoittanut entisen tyttöystävänsä isää ennen koululla ampumista. Ampuja tuomittiin syyntakeettomana ja määrättiin mielentilatutkimukseen.
Puukotuksia Suomen kouluissa on lähihistoriassa tapahtunut Oulussa lokakuussa 2013, Tampereella lokakuussa 2007, Porissa tammikuussa 2003, Hollolassa tammikuussa 2001 ja Eurajoella huhtikuussa 1999. Viimeksi mainittua lukuun ottamatta tekojen motiiviksi ilmoitettiin koulukiusaaminen. Yksikään näistä tapauksista ei johtanut kuolonuhreihin. Lokakuussa 2014 Utsjoella saamelaislukion 30-vuotias aikuisopiskelija puukotti 16-vuotiaan lukiolaisen kuoliaaksi. 1. lokakuuta 2019 Kuopiossa tapahtui kouluhyökkäys, jossa 25-vuotias opiskelija tappoi miekalla yhden ihmisen ja haavoitti yhdeksää muuta. Tekijällä oli mukanaan myös ilma-ase, jota ei kuitenkaan käytetty. Lopuksi poliisi ampui epäiltyä.
Maaliskuussa 1981 Turun Puolalanmäen lukiossa oppilas tappoi opettajansa lapiolla.
Yhdysvaltalaisissa kouluissa kuolonuhreja vaatineita ampumavälikohtauksia on tapahtunut viime vuosikymmeninä lukuisia. Niistä tunnetuimpia ovat vuonna 1999 tapahtunut Columbinen verilöyly, Virginia Techin verilöyly huhtikuussa 2007 ja viimeisimpänä Marjory Stoneman Douglas High Schoolissa, Floridan Parklandissa tapahtunut kouluammuskelu helmikuussa 2018.

Vaikutukset lainsäädäntöön

Hallitus päätti 9. marraskuuta 2007 myöntyä Euroopan unionin ampuma-asedirektiivin muuttamiseen siten, että alaikäiset eivät enää saisi lupaa omaan aseeseen eivätkä ampua muutoin kuin ampuma-aselupakirjan omistavan aikuisen henkilön valvonnassa. Ennen direktiivin muutosta oman aseen oli Suomessa voinut hankkia 15 vuotta täyttänyt vanhempansa suostumuksella. Aiemmin hallitus oli vastustanut muiden EU-maiden pyrkimystä direktiivin muuttamiseen. Sisäministeri Anne Holmlundin erityisavustaja Ilkka Salmen mukaan kannanmuutos ei liittynyt Jokelan koulusurmiin, vaan siihen, että Suomi oli mielipiteineen yksin. Direktiivi olisi Salmen mukaan tullut voimaan Suomen vastustuksesta huolimatta.
Oikeusministeriö asetti 27.11.2007 työryhmän, jonka tehtävänä oli valmistella lautakuntaa tutkimaan Jokelan surmatyötä. Työryhmän määrittelyn perusteella valmisteltiin tutkintaa koskeva laki (662/2008). 
Hallitus esitti 16. toukokuuta 2008 täsmälakia, jonka perusteella Jokelan surmaa varten perustettaisiin tutkintalautakunta. Vastaava laki on olemassa onnettomuustutkintaa varten, mutta ei sovellu tapaukseen, koska kyseessä ei ollut onnettomuus vaan rikos. Tutkintalautakunnalle tulee lain mukaan oikeus saada muun muassa muutoin salassa pidettäviä terveystietoja tekijästä. Eduskunta hyväksyi lain lokakuussa 2008. 
Lain nojalla valtioneuvosto asetti tutkintalautakunnan 6.11.2008. Kymmenjäsenisen lautakuntaan kuuluivat mm. ylijohtaja Jarmo Littunen oikeusministeriöstä; valmiusjohtaja Janne Koivukoski sisäasiainministeriöstä ja poliisiylitarkastaja Robin Lardot sisäasiainministeriöstä. Yhtä lukuun ottamatta samat henkilöt olivat mukana jo valmistelevassa työryhmässä. Lautakunnan puheenjohtajana toimi varatuomari Tuulikki Petäjäniemi.
26.2.2009 julkaistussa raportissaan tutkintalautakunta antoi 13 suositusta. Ne koskivat oppilashuoltotyön kehittämistä; oppilashuollon tiedonkulkuun vaikuttavien säännöksien selkeyttämistä; perusterveydenhuollon, erikoissairaanhoidon ja sosiaalitoimen yhteistyötä; kiusaamisen ehkäisyä; ampuma-aseiden luvansaannin tiukentamista ja aseiden määrän vähentämistä; koulujen turvallisuussuunnittelua; internetin moderointia; netin käyttäjien vihjejärjestelmän luomista; henkirikoksen valmistelun kriminalisointia; poliisin internetissä tapahtuvan tiedonhankinnan mahdollistamista; viranomaisten yhteistyön kehittämistä; poliisioperaatioiden viestintää sekä median toimintatapojen uudistamista.
Suositusten toteutumisen seuranta ei ole ollut kenenkään vastuulla ja tietoa niiden toteuttamisesta ei ole koottu yhteen.
Henkeen tai terveyteen kohdistuvan rikoksen valmistelu kriminalisoitiin 2013. Käsiaseluvan saamisen ehtoja tiukennettiin.

Jäljittelijät

Opettaja-lehden mukaan Jokelaan viitanneita uhkauksia tehtiin marraskuun alun jälkeen kaikissa Suomen lääneissä. Yhteensä ainakin 70 uhkausta tehtiin 40 kunnassa oleviin 64 kouluun. Alaikäisten tekemät tapaukset on selvitelty lastensuojeluviranomaisten kanssa, mutta KRP:n mukaan tutkintapyyntöjä tehtiin 26 kappaletta. Suurin osa uhkauksista tehtiin vuoden 2007 puolella, mutta lehti kertoo kahdesta vielä tammikuun lopulla ilmenneestä uhkauksesta.

»Opettaja-lehden soitot läänien poliisiosastoille ja kihlakuntiin osoittavat, että koulu-uhkauksia on marraskuun 7. päivän jälkeen ollut kaikissa Suomen lääneissä Ahvenanmaata myöten. Uhkauksiksi luettiin selvästi Jokelaan viitanneet, poliisin puuttumista vaatineet tilanteet kouluissa. Yhteensä uhkauksia on ollut tammikuun loppuun mennessä 70 kaikkiaan 40 kunnassa ja 64 koulussa tai oppilaitoksessa. Paikkakuntien poliisit tutkivat tapauksia, eikä niitä ole koottu valtakunnallisesti tai edes lääneittäin. On siis ilmeistä, että todellinen määrä voi olla vieläkin suurempi.» 
( Opettaja-lehti 15.2.2008)
Ehkä tunnetuimmat uhkailut tehtiin Pateniemen lukiota kohtaan, jossa 14-vuotias poika uhkaili koulua nettikeskustelu ”Sturmgeist 2nd 27.11.07 Oulu, Patelan lukio”, sekä esimerkiksi Maaningan Kirkonkylän yläastetta uhattiin tapauksen jälkeen videolla nimeltä ”Maaninka Massacre”.

Tiedotusvälineiden toiminta

Tapauksen jälkeen jokelalaiset nuoret julkaisivat avoimen kirjeen ja adressin, jonka mukaan uhrien omaisia ja silminnäkijöitä on maaniteltu, seurattu ja ahdisteltu puhelimitse. Uhrien omaisten koteihin oli yritetty tunkeutua, ja ihmisten kuvia ja sanomisia on julkaistu lehdissä kielloista huolimatta. Toimittajia syytettiin myös salakuuntelusta ja haastattelulausuntojen vääristelemisestä.
Julkisen sanan neuvosto katsoi, että Iltalehti ja 7 päivää -lehti loukkasivat uutisoinnissaan surmaajan lähipiirin yksityiselämän suojaa ja rikkoivat siten hyvää journalistista tapaa.
Myöhemmin, seuraavan vuoden toukokuussa, professori Jukka Kemppinen julkaisi blogissaan eräiden Jokelan koulun oppilaiden laatiman yhteenvedon median toiminnasta surmien jälkeen ja jopa niiden aikana. Siinä kerrottiin muun muassa papiksi ja kriisikeskuksen työntekijäksi esittäytyneistä henkilöistä, jotka pyrkivät haastattelemaan omaisia ja asianosaisia. Esimerkiksi kuolleen terveydenhoitajan alaikäiselle lapselle oli soiteltu vain muutamia tunteja sen jälkeen, kun hän oli menettänyt vanhempansa.