google/wiki40b huggingface dataset:
Hilkka Ahmala

Hilkka Kyllikki Ahmala (myös. Viitanen, 12. marraskuuta 1915 Helsinki – 2. maaliskuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, joka 1950–1960-luvuilla oli yksi tunnetuimmista suomalaisen työväenlehdistön toimittajista. Hän oli jo ennen sotavuosia aktiivisesti mukana maanalaisessa kommunistisessa liikkeessä ja joutui toimintansa vuoksi myös vankilaan.

Elämä

Kansakoulun käynyt Ahmala työskenteli Elannon maitokaupan myyjänä ja lähti 1930-luvun puolivälissä mukaan kielletyn Suomen Kommunistisen Puolueen toimintaan. Etsivä Keskuspoliisi raportoi hänestä ensimmäisen kerran vuonna 1935. Hän oli Jenny Pajusen ohella yksi sotaa edeltävien vuosien työläisnaisista, joka liikkui aktiivisesti Suomen harvalukuisen vasemmistoälymystön piirissä. Ahmala oli mukana muun muassa Helsingin Työväen Näyttämön toiminnassa, jossa hän näyttelemisen lisäksi lausui runoja. Vuosikymmenen lopulla Ahmala työskenteli kommunistien julkaiseman Kirjallisuuslehden konttorissa ja välirauhan aikana 1940–1941 lyhytaikaiseksi jääneen Suomen-Neuvostoliiton rauhan ja ystävyyden seuran toimistossa. Jatkosodan sytyttyä vuonna 1941, hänen kotoaan löydettiin laittomia lentolehtisiä ja Ahmala suljettiin turvasäilöön. 
Moskovan välirauhan jälkeen 1944 hän siirtyi Vapaan Sanan toimitukseen ja sieltä edelleen vuonna 1957 perustettuun Kansan Uutisiin. 1950-luvun alussa hän kuului Suomi–Kiina-seuran hallitukseen ja oli myöhemmin mukana muun muassa Kansan Sivistystyön Liiton toiminnassa. Vuonna 1965 Ahmala käänsi yhdessä Raija Jänicken kanssa Kansankulttuurin julkaiseman satukirjan Peikon lahja.

Perhe

Hilkka Ahmalan isä oli työläisrunoilija Kössi Ahmala, jonka valkoiset teloittivat Viipurissa vuoden 1918 sisällissodan loppuvaiheessa. 1930-luvulla hän oli avioliitossa Kauno Viitasen (1912–1992) kanssa.
Serge Grisoni

Serge Grisoni (s. 23. lokakuuta 1925 Golfe-Juan, Alpes-Maritimes, Ranska) on entinen ranskalainen kiekonheittäjä.
Grisoni edusti maataan kaksissa arvokisoissa. Brysselin EM-kilpailuissa 1950 hän karsiutui tuloksella 41,26 m. Tukholman EM-kilpailuissa 1958 hän heitti karsinnassa tuloksen 48,24 m ja selviytyi loppukilpailuun, jossa hän sijoittui 16:nneksi tuloksella 47,13 m.
Grisoni voitti Ranskan mestaruuden vuosina 1950, 1957 ja 1958. Elokuussa 1958 hän heitti maansa ennätyksen 51,59 m. Edellinen ennätys oli Paul Winterin nimissä vuodelta 1932.
Tatra 613

Teknisiä tietoja

Auton voimanlähteenä oli 3,5-litrainen, ilmajäähdytetty V8-moottori. Moottori oli varustettu hihnavetoisilla, sylinterinkansien yläpuolisilla nokka-akseleilla, joita oli yksi kummallakin sylinteririveillä. Moottori oli sijoitettu taka-akselin kohdalle siten että vetopyörästö sijaitsi öljypohjan keulan puoleisen pään alapuolella. Vaihdelaatikko sijaitsi takapyörien etupuolella. Jousitus vastasi hyvin pitkälti edeltäjämalli T603:ssa käytettyjä ratkaisuja. Joka pyörällä oli jäähdytetyt levyjarrut. Autossa oli 12 voltin sähköjärjestelmä, mutta jostain syystä kaksi kuuden voltin akkua, jotka oli kytketty sarjaan.
Mittaristo oli varustettu myös kierrosluku- ja öljynlämpömittareilla.

Ominaisuuksia

Auton ajomukavuutta pidettiin hyvänä vielä 160 km/h nopeudessa. Kytkinpoljin ja vaihteenvalitsin toimivat kevyesti. Sen sijaan ohjausta moitittiin tunnottomaksi. Ajo-ominaisuuksia pidettiin kohtalaisena, lukuun ottamatta pientä jälkiheijausta ohjauksen oikaisun yhteydessä. Suorituskyky ei ollut parhaimmasta päästä tämän luokan autolle ja korkeaa polttoaineenkulutusta moitittiin.
Kameoka

Maantiede

Kameoka sijaitsee Kioton kaupungin länsipuolella rajanaapurina, mutta vuoret erottavat Kameokan metropolista. Vuorten väliset kapeat solat ovat yhdistäneet kaupungit menneinä aikoina, mutta nykyisin nopeat yhteydet kulkevat tunnelien läpi.
Kameokan läpi kulkee joki, joka saa alkunsa Tanban ylängöltä ja jatkaa Kiotoon yhtyen Osakanlahteen laskevaan Yodojokeen. Kameokassa jokea nimitetään Hozujoeksi (Hozukawa). Se virtaa mutkittelevan kanjonin läpi Kiotoon, jossa se tunnetaan nimellä Katsurajoki.

Historiaa

Kameoka sijaitsee Kioton läheisyydessä ja on saanut sieltä paljon kulttuurivaikutteita. Kameoka on historiallisina aikoina tunnettu nimellä Kuchi-Tanba eteisenä Tanban muinaiseen valtioon, joka sijaitsi nykyisen Kioton pefektuurin keski- ja pohjoisosissa.
1500-luvulla rakennettiin Kameyaman linna hallitsemaan väylää Kiotoon. Linnan rakennuttaja syöstiin melko pian vallasta, ja myöhemmin myös linna tuhottiin. Kuitenkin Kameoka on säilyttänyt asemansa tärkeänä reittinä Kiotoon.
Kaupunkioikeudet Kameoka sai 1955.

Hozukawa-kudari

Hozujoen kanjoni on nähtävyys, johon tutustuvat monet Kiotossa käyvät turistit. Kanjoni kuljetaan läpi jokiveneillä, Hozukawa-kudari.

Sagano-Torokko-ressha

Toinen tapa tutustua kanjonin maisemiin on Sagano-Torokko-ressha. Vanha rautatie kulkee kanjonin rinteeseen rakennettuna mutkitellen kanjonin läpi. Siitä on tullut pelkästään turismia palveleva näköalarautatie sen jälkeen, kun uusi tunnelien kautta kulkeva sähköistetty rautatie avattiin 1989.

Rautatie

Kameokan kautta kulkee JR Nishi-Nihon -yhtiön San’in-päälinja Kiotosta Fukuchiyamaan. Kaupungin alueen asemat ovat Umahori, Kameoka, Namikawa ja Chiyokawa. Lisäksi on edellä mainittu vanha näköalarautatie.

Moottoritie

Kameokan kautta kulkee Kyōto-jūkan-moottoritie Kioton länsilaidalta Kyōtanbaan Kioton prefekturin keskiosassa. Moottoritie palvelee prefektuurin keski- ja pohjoisosien maantieliikennettä.
Ksantiini

Terveysvaikutukset

Ksantiini on antioksidantti, kuten myös sen useat johdannaiset. Ksantiinia käytetään myös astman oireiden hoitamiseen. Harvinaisessa perinnöllisessä sairaudessa ksantinuriassa ihmiseltä puuttuu ksantiinioksidaasi eikä ihminen voi poistaa ksantiinia elimistöstään. Seurauksena voivat olla röntgennegatiiviset sappikivet.
Mnemosyne (anime)

Juoni

Tarina sijoittuu Tokioon, jossa kuolematon yksityisetsivä Rin Asougi (麻生祇 燐 Asōgi Rin) ratkoo ystävänsä Mimin (ミミ) kanssa muiden ongelmia eri vuosikymmenillä.
Merkityt versiot -kokeilu/Testisivu 5

Esiintyminen

Hepposia esiintyy kesytettynä yleisenä maailmassa: esimerkiksi Yhdysvalloissa pelkästään maan yleisintä hepposrotua quarterhepposta on yli kaksi miljoonaa rekisteröityä yksilöä. Teollistumisen myötä hepposten määrä laski suurissa määrin useissa eri maissa, kun autot ja traktorit syrjäyttivät työ- ja vaunuhepposet.
Aidosti villeistä hepposista on jäljellä enää vain mongolialainen przewalskinhepponen. Se on ainoa nykyisin elävä villihepponen, jota ihminen ei ole koskaan kesyttänyt. On kuitenkin epäselvää, onko przewalskinhepposesta jäljellä enää kantoja, jotka eivät polveutuisi ainakin jossain vaiheessa vankeudessa (pääasiassa eläintarhoissa) eläneistä yksilöistä. Kesyhepposista villiintyneitä hepposkantoja on sen sijaan useita, joista tunnetuimmat ovat ehkä Pohjois-Amerikan mustangit ja Australian brumbyt. Britteinsaarilla elää monia hyvin vanhoja ponikantoja puolivilleinä.
Hepposten määrä Suomessa on kaksinkertaistunut viimeisten 25 vuoden aikana. Suomessa oli hepposia vuonna 2007 runsaat 70 000. Hepposten määrän kääntyminen nousuun 1900-luvun lopulla on johtunut muun muassa ratsastuksen suosion kasvusta varsinkin aikuisten keskuudessa. Suomessa vuonna 2007 rekisteröityneinä olleiden hepposten noin 66 100 yksilön kannasta noin 24 300 (37%) oli lämminverisiä ravihepposia, noin 19 500 (30 %) suomenhepposia, noin 14 200 (21 %) lämminverisiä ratsuhepposia ja noin 8 100 (12 %) poneja.

Ominaisuudet

Nykyhepposten koko vaihtelee jalostuksen ansiosta suuresti. Maailman pienimpien miniatyyrihepposrotujen edustajat ovat pienimmillään vain vajaan puolen metrin korkuisia eli keskimittaisen koiran kokoisia, kun taas maailman suurimman hepposrodun eli shirehepposen edustajat saattavat kasvaa yli kaksimetrisiksi. Tavallisimmin hepposen säkäkorkeus kuitenkin on jotakin väliltä 120–170 cm. Alle 148 cm korkeita hepposia saatetaan kutsua poneiksi, mutta sana poni voi asiayhteydestä riippuen perustua joko säkäkorkeuteen tai rotuun. Tiettyjä pieniä rotuja (esimerkiksi islanninhepponen) ei myöskään koosta huolimatta pidetä poni- vaan hepposrotuina.
Hepponen tulee täysikasvuiseksi rodusta ja yksilökohtaisista eroista riippuen 4–6-vuotiaana. Kesyhepponen saattaa elää jopa 50-vuotiaaksi mutta yleensä korkeintaan noin 30-vuotiaaksi. Elinikä vaihtelee suuresti roduittain, ja yleisesti ottaen karaistuneet kylmäveri- ja ponirodut elävät noin kymmenen vuotta vanhemmiksi kuin lämmin- ja täysiveriset. Luonnonvaraiset hepposet menehtyvät huomattavasti nuorempina, ja moni kesyhepponenkin joudutaan lähinnä ruoansulatuskanavan tai hengityselimistön sairauksien tai jalkavaivojen vuoksi lopettamaan 10–20 vuoden iässä. 
Jee jee jerry cotton. Bee bee king.
Muokkaus 2, tästä tulee ristiriitainen muokkaus.
Tiheikkölaulaja

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 16–19 senttiä, koiras on hiukan suurempi. Höyhenpuku on pääosin ruskea suomumaisin täplin, koiraan kurkku on valkoinen ja mahassa on musta laikku. Suuri silmä on ruskea, pyrstö on pitkä  ja jalat ovat voimakkaat. Laji on erittäin arka ja piiloutuu vähäisestäkin syystä. Laulaa piilossa voimakasta, noin 12-tavuista "tshiip, tshiip..." ääntä.

Esiintyminen

Tiheikkölaulaja on kotoperäinen australialainen laji, joka elää pienellä alueella (noin 1500 neliökilometriä) kaakkoisessa Queenslandissa ja Uuden Etelä-Walesin koillisosassa. Lajin kanta on vaarantunut elinympäristön tuhoutumisen takia. Pääosa linnuista elää suojelualueilla tarkkailun alaisena.

Elinympäristö

Subtrooppiset sademetsät lähellä eukalyptusmetsiköitä yli 600 metrin korkeudella merenpinnasta. Viihtyy kosteissa, hämärissä tiheiköissä, joissa on runsaasti karisseita lehtiä ja oksia, joiden seassa laji viettää pääosan ajastaan.

Lisääntyminen

Tiheikkölaulajan pesimäaika on syys-marraskuussa. Sen pesä ja sen kaksi munaa ovat samankaltaiset, mutta pienemmät, kuin isotiheikkölaulajalla. Pesä on kupolimainen rakennelma lähellä maanpintaa. Munista usein toinen jää kehittymättä. Naaras hautoo ja hoitaa poikaset yksin, poikaset oppivat lentämään noin kuukauden ikäisinä.

Ravinto

Maassa karikkeen alla tai seassa elävät selkärangattomat, lähinnä hyönteiset.
Tundrakirvinen

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 14–15 cm. Syyspukuinen lintu on suuresti nuoren lapinkirvisen näköinen. Kutsuääni on lyhyt näppäys "tsip". Hankala päästä näkemään, sillä laji hiippailee maassa ruohokasvillisuuden kätköissä ja lähtee lentoon vasta viime tingassa.

Esiintyminen

Lisääntymisalue on Siperian tundralla, ulottuen jonkin matkaa Uralin länsipuolelle. Euroopan puoleinen populaatio on kooltaan noin 2 000–20 000 yksilöä. Muuttolintu, joka talvehtii pääasiassa Indonesiassa. Syysmuutolla harhautuu joskus Eurooppaan. Suomessa laji on tavattu toistaiseksi kerran, 9.9.1972 Lemlandin Lågskärillä.

Elinympäristö

Tundran märät suot ja rämeet, niityt ja jokivarret.

Lisääntyminen

Pesä on maassa ja munia on 4–5.

Ravinto

Ruokailee maassa ja syö pääasiassa hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia.
Nürburg

Nürburg on paikkakunta Saksassa Rheinland-Pfalzin osavaltiossa. Hallinnollisesti Nürburg on itsenäinen kunta (Ortsgemeinde) Adenaun kuntayhtymässä (Verbandsgemeinde) Ahrweilerin piirikunnassa (Landkreis). Kunta on saanut nimensä siellä sijaitsevan Nürburgin linnan mukaan. Kunnan asukasluku on 178. Nürburg on tunnettu lähistöllä sijaitsevasta Nürburgringin moottoriradasta.
Aulis E. Hämäläinen

Aulis Edvin Hämäläinen (12. elokuuta 1909 Luhanka – 6. tammikuuta 1991) oli suomalainen funkkistyylisiä rakennuksia 1930- ja 1940-luvuilla suunnitellut arkkitehti.
Aulis Hämäläisen isä oli everstiluutnantti Edvin Hämäläinen. Hämäläinen työskenteli aluksi Väinö Vähäkallion arkkitehtitoimistossa. Hän oli Suomen Matkailijayhdistyksen arkkitehtina vuosina 1936–1945, valtiovarainministeriön korvausasiainosaston toimistopäällikkönä 1945–1946 ja osastopäällikkönä 1946–1947 sekä Helsingin kaupungin yliarkkitehtina 1953–1954. Myöhemmin hänellä oli jonkin aikaa oma arkkitehtitoimisto, minkä jälkeen hän siirtyi Niilo Kokon arkkitehtitoimistoon.
Chico Maki

Chico Maki (oikealta nimeltään Ronald Patrick Maki) (17. elokuuta 1939 Sault Ste. Marie, Ontario, Kanada – 24. elokuuta 2015 Port Dover, Ontario, Kanada) oli kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan pääasiallisesti oikea laitahyökkääjä.
Maki aloitti uransa vuonna 1956 OHA-liigan St. Catharines Teepees joukkueessa, jossa pelasi neljä kautta ennen siirtymistä AHL-liigaan. Jo kaudella 58-59 Maki kävi pelaamassa yhden AHL-ottelun Buffalo Bisonsin joukkueessa ja OHA-uran päätteeksi kaudella 59-60 hän pelasi kolme ottelua samassa joukkueessa. Kaksi seuraavaa kautta menivät pääsääntöisesti AHL:ssa, joskin väliin mahtui NHL-debyytti Chicago Blackhawksin paidassa kauden 60-61 pudotuspeleissä.
Kauden 61-62 alusta Maki pelasi vakituisesti Chicagon NHL-joukkueessa kaikkiaan 14 kautta. Tulokaskauden kruunasi Stanley Cupin voitto. Kaiken kaikkiaan uran saldoksi muodostui 143 maalia ja 293 maalisyöttöä 841 ottelussa. Jäähyllä Maki istui 345 minuuttia. Pudotuspeleissä Maki pelasi 113 ottelua joissa syntyivät tehot 17 + 36.
Chico Maen nuorempi veli Wayne Maki oli myös NHL-jääkiekkoilija.
Juho Toivola

Juho Toivola (s. 4. kesäkuuta 1990 Seinäjoki) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa kaudella 2017 Koskenkorvan Urheilijoita. Toivola on edustanut Koskenkorvan Urheilijoita kaudesta 2015 alkaen. Toivolan kasvattajaseura on Seinäjoen Maila-Jussit. Toivolan edellisiä seuroja ovat Kouvolan Pallonlyöjät, JymyJussit, Nurmon Jymy ja Ylistaron Kilpa-Veljet.
Battlefield 1942

Kehitys

Battlefield 1942 kehitettiin Digital Illusions CE:n ostaman Refraction Gamesin Codename Eagle -nimisen ensimmäisen persoonan ammuntapelin pohjalta. Codename Eaglessa käytetty arcademainen Refractor 1 -pelimoottori päivitettiin entistä nykyaikaisemmaksi ja realistisemmaksi.
Aspyr Media julkaisi Battlefield 1942:n Mac OS X -käyttöjärjestelmälle vuoden 2004 kesällä.
Pelin virallinen verkkopelaaminen loppui 30. kesäkuuta 2014.

Lisälevyt

Battlefield 1942:n kehittäjät julkaisivat pelille lisälevyt The Road to Rome ja Secret Weapons of WWII. Molemmat sisältävät muun muassa uusia pelimoodeja. Deluxe Edition sisältää The Road to Rome -lisäosan.

The Road to Rome

Battlefield 1942: The Road to Rome julkaistiin 2. tammikuuta 2003. Lisälevy sisältää Italian maihinnousun taisteluja.

Secret Weapons of WWII

Battlefield 1942: Secret Weapons of WWII julkaistiin 4. syyskuuta 2003. Lisälevy esittelee erikoisia aseita, joita liittoutuneet ja akselivallat kehittelivät toisen maailmansodan aikana.

Modit

Battlefield 1942:lle on ilmestynyt paljon modifikaatioita. Modeista tunnetuimpia on Desert Combat, joka sijoittuu Persianlahden sotaan. Desert Combatissa pelaaja voi pelata Yhdysvaltojen ja Irakin joukkojen puolella. 
Muita modeja ovat esimerkiksi suomalaisten toisen maailmansodan taisteluihin sijoittuva FinnWars, Battlefield 1942:n toista maailmansotaa laajentava Forgotten Hope sekä Star Wars -aiheinen Galactic Conquest.

Vastaanotto

Battlefield 1942 oli DICE:n täydellinen läpimurto. Gamerankings on laskenut arvosteluiden keskiarvoksi 89 %, pohjautuen 46 arvosteluun. Gamespotin Scott Osborne antoi pelille 8.8/10, kutsuen peliä toisen maailmansodan sarjakuvaversioksi. IGN:n Steve Butts antoi pelille 9.3/10, ylistäen moninpeliä mutta yksinpeli antaa paljon toivomisen varaa. Peli voitti useita palkintoja kuten tietokonepelaamisen innovaatio, verkkopeli, vuoden tietokonepeli, vuoden peli ja Ruotsin vuosikymmenen peli.
Roland Petit

Roland Petit (13. tammikuuta 1924 – 10. heinäkuuta 2011) oli ranskalainen tanssija ja koreografi. Hän meni vuonna 1954 naimisiin Zizi Jeanmairen kanssa, joka on tulkinnut useita hänen koreografioitaan. Hänen muistelmateoksensa J'ai dansé sur les flots julkaistiin vuonna 1993.
Jean Baptiste Vanmour

Varhainen elämä

Vanmourin varhaisista vaiheista tiedetään vain vähän. Hänen kerrotaan syntyneen Valenciennesissa ja opiskelleen maalausta Jacques-Albert Gérinin studiossa.

Taiteilijana Osmanien valtakunnassa

Vuonna 1699 hän liittyi Osmanien valtakuntaan lähetetyn Ranskan suurlähettiläs Charles de Ferriolin seurueeseen.  Hän sai Ferriolilta toimeksiannon maalata sata muotokuvaa osmaneista. Maalausten valmistuttua Vanmour julkaisi grafiikanvedossarjan Recueil de cent estampes représentant différentes nations du Levant, josta tuli hyvin suosittu länsimaissa ja sitä painettiin viidessä maassa.
Vuonna 1711 Ferriol palasi Ranskaan, mutta Vanmour pysyi Istanbulissa tehden töitä muille eurooppalaisille lähetystöille. Muun muassa Alankomaiden Osmanien lähettiläs Cornelius Calkoen oli taiteen keräilijä ja palkkasi Vanmourin tekemään maalauksia useita kertoja. Vanmour palkkasi Istanbulissa sijaitsevaan studioonsa myös assistentteja, jotka valmistivat teoksia hänen luonnostensa ja asetelmiensa pohjalta. 
Vanmour kuvasi aikakauden länsimaisille ihmisille hyvin eksoottista ja tuntematonta aihettaan yksityiskohtaisella tarkkuudella, kiinnittäen huomiota kulttuurillisiin eroavaisuuksiin elintavoissa sekä värikkääseen ja koristeltuun pukeutumiseen. Häntä pidetään tärkeimpänä Osmanien valtakunnan renessanssiksi kutsutun tulppaanikauden länsimaisena tarkkailijana ja tallentajana. Vuonna 1730 Patrona Halilin johtamat konservatiivis-uskonnolliset kapinalliset kaatoivat tulppaanikauden hallinnon. Vaikka kapinalliset vastustivat ajankohtana yleistynyttä länsimaista vaikutusta Osmanien valtakuntaan, Vanmour selviytyi vallanvaihdoksen tuhoista ja teki aiheesta useita maalauksia. Hänen teoksiaan on nähtävillä Amsterdamin Rijksmuseumissa.
Einar Hagman

Einar August Hagman (22. marraskuuta 1887 Vöyri – 1. elokuuta 1963 Vaasa) oli suomalainen toimittaja ja pakinoitsija. Hän työskenteli Vaasassa ilmestyneessa Vasabladet-lehdessä vuosina 1906–1955, ja kirjoitti siihen pakinoita nimimerkillä ”Neger”. Lisäksi hän kirjoitti näytelmiä Wasa Teaterille. Toinen Hagmanin käyttämä nimimerkki oli ”Masque”.
Einar Hagmanin puoliso oli Gertrud Atalida Ingman. Heidän poikansa oli toimittaja Kaj Hagman, joka julkaisi isänsä pakinoista toimittamansa kirjan Ur dagboken vuonna 1981.
Etelänruttojuuri

Lajiominaisuuksia

Etelän ruttojuuri on kaksikotinen, hede- ja emikukat eri kasveissa. Se viihtyy mangaanipitoisessa maassa. Ruttojuuren lehdet ovat laakeita ja kookkaita. Suvun tieteellinen nimi Petasites tuleekin kreikan kielen sanasta "petasos", joka tarkoittaa leveälieristä hattua.

Rohdoskäyttö

Rohdoskäytössä on etelänruttojuuren juuri tai tuoreet lehdet. Ruttojuurelle tyypillisiä yhdisteitä ovat seksviterpeenialkoholeihin luettavat petasinolit, petasiini, isopetasiini, fukinoni ja furanopetasiini. Petasiinilla ja isopetasiinilla väitetään olevan kouristuksia laukaiseva vaikutus, ja kasvia on käytetty kouristuskipua lievittävänä, maksan ja mahan toimintahäiriöissä, suoliston vaivoissa sekä kuukautiskivuissa. 
Ruttojuuren rohdoksilla on arveltu olevan hidastava vaikutus syöpäkasvainten kasvussa Sen epäillään johtuvan kasvin, etenkin lehtien, suuresta mangaanipitoisuudesta. Kasvi onkin mangaaninsuosija ja mangaanin puutteen ravinnossa arvellaan edistävän syöpiä.
Kasvi sisältää myös maksamyrkyiksi luettavia senekioniineja, jotka ovat myös muta- ja teratogeenisia.  Siksi kasvia ei tule itse kerätä rohdostuotteeksi. Ruttojuuren kaupallisista rohdoksista ja valmisteista nämä haitalliset  pyrrolitsidiinialkaloidit on mahdollisesti poistettu.
Birgitte Hjort Sørensen

Teatteri

Sørensen esiintyi valmistuttuaan teatterikoulusta vuonna 2008 Roxie Hartin roolissa musikaalissa Chicago ensin Kööpenhaminassa ja sitten Cambridge Theatressa.
Vuonna 2014 hän esiintyi Donmar Warehousen tuotannossa William Shakespearen näytelmässä Coriolanus. Hän esitti näytelmässä Coriolanuksen, jota näytteli Tom Hiddleston, vaimoa Virgiliaa. Näytelmästä tehtiin televisioelokuva, jota esitettiin muun muassa Suomessa Finnkinon elokuvateattereissa National Theatre Live -nimikkeen alla. 
Vuonna 2016 Sørensen esiintyy Broadwaylla Donmar Warehousen tuotannossa Christopher Hamptonin näytelmästä Les liaisons dangereuses. Hän esittää Madame de Tourvelia vastanäyttelijöinään Liev Schreiber ja Janet McTeer.
Tiiki

Ravinto

Tiiki syö pääasiassa hyönteisiä, hedelmiä ja mettä.

Lisääntyminen

Tiiki tekee kuppimaisen pesän pensaaseen tai puunkoloon.
Unkarinsyreeni

Ulkonäkö ja koko

Unkarinsyreeni on kausivihanta noin 2-4 korkea pysty- ja jäykkähaarainen puu tai pensas. Se eroaa pihasyreenistä niin, että lehdet ovat suippotyvisiä ja -kärkisiä. Pihasyreenin lehdet ovat tyvestään herttamaisia.
Lehtien lavat ovat ehyitä, 6–12 cm, muodoltaan soikeasta soikeanpuikeaan, tyvi suippo–leveänsuippo, alta sinertävänvalkoinen, harvakarvainen.
Kukinto on tiheä runsaskukkainen kartiohuiskilo noin 10–16 cm. Teriöt ovat tummanvioletteja ja niiden torvet suppilomaiset, tuoksuvat heikosti, kärjestä liuskaiset, liuskoja 4. Liuskat ovat pystyjä, kun ne puistosyreenillä kääntyvät sivulle ja aukeavat kokonaan. Kukat ovat hyönteispölytteisiä. Hedelmä on kota. Kukkii kesä-heinäkuussa.

Levinneisyys

Unkarinsyreeni on kotoisin Karpaateilta. Luonnonvaraisena sitä kasvaa enää 17 varmistetusta paikasta Ukrainan Karpaateilta ja 7 paikasta Romanian Apusenivuorilta. Suurin osa kasvualueista on pieniä, ja lajimäärä on selvästi pienenemässä, joten IUCN luokittelee lajin erittäin uhanalaiseksi.

Puutarhakasvina

Unkarinsyreeniä kasvatetaan laajalla alueella Eurooppaa ja Pohjois-Amerikkaa. Suomessa se menestyy pohjoisessa Inaria myöten.

Kasvupaikka

Unkarinsyreeniä tapaa yleensä aitona harvoin vanhoissa puistoissa ja puutarhoissa. Kasvaa muiden syreenien lailla parhaiten runsasmultaisessa, tuoreessa, ravinteikkaassa ja läpäisevässä maassa. Vaatimattomampikin maaperä käy. Peitä kasvin ympäriltä maa hakkeella hakkeella rikkaruohokasvun ehkäisemiseksi.
Pepe Reina

Ura

Reina aloitti uransa Barcelonassa, missä hän pelasi kahden kauden ajan sekä reservi- että edustusjoukkueessa. Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa hän pelasi ensimmäisen kerran 2. joulukuuta 2000 Celtaa vastaan. Kaudeksi 2002–2003 Reina siirtyi Villarrealiin, missä hän toimi kolmen kauden ajan ykkösmaalivahtina. Hän voitti seurassa Intertoto-cupin kahtena kautena peräkkäin. Kaudeksi 2005–2006 hän siirtyi Liverpooliin ja syrjäytti nopeasti pitkäaikaisen luottovahdin, puolalaisen Jerzy Dudekin, ykkösmaalivahdin paikalta.
Espanjan maajoukkueessa Reina pelasi ensi kerran 17. elokuuta 2005 ystävyysottelussa Uruguayta vastaan. Espanja voitti ottelun maalein 2–0. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 2006 MM-kilpailuissa, mutta ei pelannut minuuttiakaan. Vuoden 2008 EM-kilpailuissa, jossa Espanja voitti mestaruuden, Reina torjui alkulohkon viimeisessä ottelussa Kreikkaa vastaan. Junioritasolla hän on voittanut alle 16-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuonna 1997.
Valkosipuliperunat

Valkosipuliperunat on ruokalaji, jossa on valkosipulilla maustettuja perunoita. Valkosipuli lisätään annoksen valmistusvaiheessa siivutettuihin, raakoihin perunoihin joko perunaviipaleiden väliin, uunivuoan voitelurasvaan tai paistinrasvaseokseen. Tyypillisesti suositaan jauhoisia perunalajikkeita niiden soveltuessa paremmin rakenteeltaan uunissa valmistettaviksi.
Valkosipuliperunoiden valmistukseen liittyy myös kerma, sillä se pehmentää uunissa kypsyvää perunaa lisäten siihen oman arominsa. Valkosipuliperunoita myydään eineksenä useimmissa ruokakaupoissa.