Satanismi

Satanismi on uskonnollinen, ideologinen ja filosofinen oppi, joka käyttää Saatanan käsitettä vertauskuvallisesti. Länsimaisen okkultismin perintöä edustavana, kristinuskon vastaisena aatteena satanismi järjestäytyi Yhdysvalloissa 1960-luvulla, kun Anton LaVey perusti Saatanan kirkon ja kirjoitti opin perusteoksen Saatanallisen Raamatun. Satanistit eivät usko Jumalaan tai Saatanaan, vaan he käsittävät Saatanan kuvainnollisesti. Satanistit korostavat Saatanaan yhdistettyjä ominaisuuksia kuten itsekeskeisyyttä, nautintoa ja ruumiillisuutta, ja vastustavat kirkon pyrkimyksiä tukahduttaa ihmisen luontaiset halut ja tarpeet.
Satanismia ei tule sekoittaa saatananpalvontaan, jossa Saatanan olemassaoloon uskotaan.

Tausta

Nykyaikainen satanismi perustuu uskonnolliseen kertomukseen Saatanasta, modernin ajan kirjalliseen perintöön, sekä tiettyihin filosofian ja tieteen perinteisiin.

Yli-ihminen

Filosofiassa satanismin synnylle loivat pohjaa 1500-luvulla muun muassa Niccolò Machiavelli ja Thomas Hobbes, joka pessimismissään uskoi ihmisluonnon johtavan kahlitsemattomana sotaan kaikki kaikkia vastaan. Charles Darwin loi 1800-luvulla evoluutioteorian, jossa hän kuvaili hyödyllisten piirteiden säilymistä ja heikkojen katoamista. Teorian pohjalta filosofi Herbert Spencer ja hänen seuraajansa William Graham Sumner loivat sosiaalidarvinismin käsitteen, jonka mukaan vahvat hallitsevat heikkoja yhteiskunnassa, mikä on myös luonnollista ja moraalisesti oikein. Sosiaalidarwinismin suosio johti eugeniikkaan, heikkojen piirteiden eliminoimiseen ihmiskunnassa.
Satanismille loivat pohjaa 1800-luvun ajattelijoista myös Max Stirner, joka korosti itsekkyyttä, ja Friedrich Nietzsche, joka oli kiivas kristinuskon vastustaja ja joka loi yli-ihmisen käsitteen.
Venäjällä syntynyt yhdysvaltalainen Ayn Rand korosti 1900-luvulla kirjoissaan, kuten Atlas Shrugged, ihmisyksilön merkitystä ja vastusti vahvaa valtiota. Hän myös hyökkäsi yliluonnolliseen uskoa vastaan, väheksyi altruismia ja korosti oman onnellisuuden tavoittelua itsekkyyden kautta.

Okkultismi

Uskonnollisen ja filosofisen pohjan lisäksi nykyajan satanismiin liittyy okkultismi ja etenkin sen yksi tunnetuimmista harjoittajista, englantilainen Aleister Crowley (1875–1947). Crowley ei itse ollut satanisti, mutta hänen käsityksensä kristinuskosta, vapaasta seksuaalisuudesta, sosiaalidarvinismista, seremoniallisesta magiasta ja rituaalista sekä ylemmän tietoisuuden asteen tavoittelusta löysivät tiensä satanismiinkin.

Liikkeen historia

Nykymuotoisen satanismin isänä pidetään Anton LaVeyta (1930–1997), joka perusti 1966 Saatanan kirkon ja julkaisi 1969 filosofiansa perusteoksen Saatanallisen Raamatun.
LaVey lakkautti Saatanan kirkon paikallistoiminnan (niin sanotut ”grottot”) vuonna 1975, minkä jälkeen kirkko on toiminut enimmäkseen vain paperilla sadan dollarin jäsenmaksujen varassa. 1970-luvulla LaVeyn johtamasta Saatanan kirkosta erkaantui joitain ryhmiä. Näistä merkittävin on Michael Aquinon vuonna 1975 perustama Setin Temppeli, jonka näkemyksen mukaan LaVey oli erkaantunut liikkeen alkuperäisistä periaatteista. Aquino vastusti erityisesti LaVeyn ryhtymistä ottamaan maksua pappisvihkimisestä rahoittaakseen kirkkoa. Sittemmin Setin Temppeli on irtautunut satanismista ja kehittänyt filosofiaansa eklektisempään suuntaan.
Muut Saatanan kirkosta 1970-luvulla ja sen jälkeen erkaantuneet ryhmät jäivät useimmiten pieniksi ja lyhytikäisiksi. Eräs tunnetuimmista on Paul Valentinen perustama Church of Satanic Liberation, 1980-luvulla perustettu seksimagiaryhmä. Jotkin nykyajan pienet satanistiset ryhmät harjoittavat teististä satanismia ja jotkin saatananpalvontaa tai natsiokkultismia. Suurin osa nykyajan satanistisista liikkeistä on kuitenkin uskollisia LaVeyn alkuperäiselle maltillisemmalle, ateistiselle ideologialle. Satanisteista suurin osa ei kuulu mihinkään järjestöön, vaan he harjoittavat satanismia yksityisesti. Internetistä on tullut organisaatioltaan hajautetulle satanismille tärkeä maailmanlaajuinen viestintäkanava, vaikka sosiaalisen median palveluiden ylläpitäjät eivät aina suvaitsekaan satanisteja näiden valitsemien avatarien vuoksi.
LaVeyn kuoltua 1997 Saatanan kirkon johtoon nousi hänen kumppaninsa Blanche Barton ja vuonna 2001 Peter Gilmore. New Yorkissa nykyisin toimiva Saatanan kirkko on edelleen yksi satanismin näkyvimmistä toimijoista.
Euroopassa satanismi on saavuttanut suosiota etenkin Skandinaviassa, Saksassa ja Itä-Euroopassa, ja Saatanallinen Raamattu on käännetty monille eurooppalaisille kielille. Suomessa satanisteja on muun muassa Pakanaverkon piirissä. He sanoutuvat irti saatananpalvonnasta, jonka he katsovat olevan vain käänteistä kristinuskoa.

Juhlapäivät ja rituaalit

Satanistin tärkein juhlapäivä on hänen oma syntymäpäivänsä. Muita vähemmän tärkeitä juhlapäiviä ovat vapunyö, halloween, kesä- ja talvipäivänseisaukset sekä kevät- ja syyspäiväntasaukset.
Satanistisiin rituaaleihin kuuluu esimerkiksi seremonioita, nimeämiskäytäntöjä ja maagisia rituaaleja, kuten seksimagiaa, parantamis- tai onnellisuusrituaaleja ja vahingoittamiseen tarkoitettuja rituaaleja. Miehet pukeutuvat usein mustiin kaapuihin ja naiset seksikkäisiin vaatteisiin. Magiarituaalien kielenä käytetään eenokin kieltä. Seremonioissa käytetään usein valkoista ja mustaa kynttilää ja joskus myös muita välineitä. Satanistit voivat kantaa amuletteja, joissa on pentagrammiin kuvattu vuohenpää. Satanistit eivät rukoile tai uhraa. Jotkut satanistit harjoittavat satanismiaan ilman rituaaleja, vain noudattaen satanistisia periaatteita.

Vastustusta

Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa puhkesi 1980-luvulla kohu (niin sanottu ”satanic panic”), jossa satanisteja syytettiin lasten hyväksikäytöstä, kaappauksista ja uhraamisesta sekä lapsipornografiasta ja insestistä. Satanistien kerrottiin järjestäytyneen neljään tasoon, jonka alimmalla tasolla oli heavy-musiikin ja fantasiapelien avulla mukaan houkuteltuja nuoria, ja satanististen kirkkojen väitettiin toimivan saatananpalvonnan keskuksina. Saatanan kirkon johtajat pyrkivät hälventämään kohua esiintymällä mediassa selittämässä oman toimintansa ja kerrottujen kulttien eroja. Kohu laantui kun syytteille ei löytynyt kunnollisia todisteita ja kun hyväksikäyttötodistusten aikaansaamiseksi käytetyt menetelmät havaittiin puutteellisiksi.
Jotkut tutkijat ja media ovat esittäneet satanismilla olevan ideologisia, poliittisia ja ikonografisia yhteyksiä fasismiin ja natsismiin. Jotkin pienet 1980-luvulla syntyneet satanistiset järjestöt ovat yhdistäneet satanismin uusnatsistiseen ajatteluun. Satanismin pääsuuntausten edustajien mukaan yhteys ei kuitenkaan ole todellinen, vaan satanismi on epäpoliittinen liike. Heidän mukaansa satanismi eroaa fasismista ja natsismista siinä, että satanismin ajatusmaailma on niistä poiketen rasisminvastainen, meritokraattinen, valtiovastainen, seksuaalisesti vapaamielinen, ideologisesti moniarvoinen ja demokraattinen.