google/wiki40b huggingface dataset:
HMCS Mimico (K485)

Palvelus

Alus saapui Stornowayssä pidetyn koulutuksen päätyttyä Obaniin Skotlantiin, jossa se liitettiin läntisen reitin alaisuuteen. Sen tehtävänä oli suojata Normandian maihinnousuun liittyviä saattueita ja se saapui saattueen mukana Normandian rannikon edustalle maihinnousua seuranneena päivänä. Alus oli Kanaalin alueella lukuun ottamatta syyskuuta, jolloin se oli hetken aikaa Portsmouthin komennossa ja lokakuussa Noren alaisuudessa tukikohtanaan Sheerness. Helmi-maaliskuussa 1945 alus oli huollettavana Chathamissa, mistä se palasi Sheernessiin jatkaen suojaustehtävissä toukokuuhun.
Alus lähti Britteinsaarilta toukokuussa ja se poistettiin palveluksesta 18. heinäkuuta, minkä jälkeen se makasi ankkurissa Sorelissa. Alus myytiin valaanpyyntialukseksi ja se aloitti uudessa tehtävässään 1950 nimettynä Olympic Victoriksi. Aluksen omistus siirtyi Japaniin 1956, jolloin se nimettiin Otorimaru No. 12:ksi. Viimeiset merkinnät aluksesta Lloyd'sin rekisterissä on vuosilta 1962-1963.
Jenni Kangas

Jenni Pirita Susanna Kangas (s. 3. heinäkuuta 1992) on suomalainen keihäänheittäjä, joka edustaa Seinäjoen Seudun Urheilijat -seuraa. Hänen ennätyksensä on Taipeissa Taiwanissa 25. elokuuta 2017 heitetty 60,98. Häntä valmentaa hänen isänsä Hannu Kangas. 
Kalevan kisoissa Kangas voitti Suomen mestaruuden vuonna 2017 tuloksella 59,33 ja vuonna 2018 tuloksella 57,09. Lisäksi hän on saanut hopeaa vuosina 2013 tuloksella 53,36, 2014 tuloksella 55,28 ja 2016 tuloksella 59,51 sekä pronssia vuonna 2011 tuloksella 49,91. 
Kangas sijoittui pronssille 22-vuotiaiden nuorten SM-seitsenottelussa Raisiossa 2012 . Seitsenottelun keihäänheitossa hän sai tuloksen 51,50. 
Kankaalla on keihäänheitossa aikuisten maaotteluedustuksia vuodesta 2014 lähtien. Vuonna 2009 hän sijoittui Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla Tampereella kahdeksanneksi, mutta karsiutui loppukilpailusta Bressanonen alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa. Hän sijoittui yhdeksänneksi alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tallinnassa 2011. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tampereella 2013 hän oli neljäs tuloksella 54,11. Hän voitti alle 23-vuotiaiden Pohjoismaiden-mestaruuden 2014. 
Kangas heitti Amsterdamin EM-kilpailujen 2016 karsinnassa silloisen ennätyksensä 59,48. Loppukilpailussa hän sijoittui yhdeksänneksi tuloksella 59,41. Vuoden 2017 kesäuniversiadeissa hän sijoittui kolmanneksi ennätyksellään 60,98.
Kangas selvitti itsensä vuoden 2018 EM-kisoissa Berliinissä loppukilpailuun heittämällä kauden parhaan tuloksensa 59,96. Finaalissa hän oli kahdestoista tuloksella 54,92.
Stefano Landi

Stefano Landi (kastettu 26. helmikuuta 1587, Rooma – 28. lokakuuta 1639, Rooma) oli italialainen säveltäjä, laulaja, urkuri ja musiikinopettaja. Hän eli lähes koko elämänsä Roomassa.
Landi syntyi Roomassa ja opiskeli mahdollisesti Asprilio Pacellin johdolla. Vuonna 1618 hän julkaisi kirjan viisiäänisiä madrigaaleja Venetsiassa. Hän kuoli Roomassa vuonna 1639.
Landi sävelsi muun muassa madrigaaleja, messuja, aarioita sekä oopperan Sant'Alessio (Rooma 18.2.1632).
Stockmannin Tapiolan tavaratalo

Historiaa

Tapiolan Stockmann avattiin vuonna 1981 osoitteeseen Länsituulentie 5. Tavarataloa laajennettiin ainakin vuosina 1987, 1990 ja 1998.
Ainoan laajennus rakennetiin puretun K-Supermarketin talon paikalle ja Merituulentien päälle. Laajennusosan peruskivi muurattiin 22. toukokuuta 2015. Stockmann toimi entisissä tiloissaan kunnes uusi tavaratalo avattiin 16. maaliskuuta vuonna 2017. 
Muuton jälkeen aloitettiin Stockmannin vanhojen tilojen purkaminen ja Ainoa-kokonaisuuden jatkorakentaminen.
PowerPC G5

PowerPC G5 (tunnetaan myös nimillä PowerPC 970 ja PowerPC 970FX) on IBM:n kehittämä 64-bittinen PowerPC-suoritin, joka esiteltiin vuonna 2002. Suoritinversioiden erona on valmistusmenetelmä: PowerPC 970 valmistetaan 130 nanometrin viivanleveydellä ja PowerPC 970FX 90 nanometrin viivanleveydellä. Molemmissa on yli 58 miljoonaa transistoria. Suoritin pohjautuu järeään IBM:n POWER4-suorittimen ytimeen, ollen siitä halvennettu malli.
G5 eroaa merkittävästi vanhemmasta PowerPC G4 -suorittimesta, sisältäen sekä pidemmän 16-vaiheisen liukuhihnan G4:n 4-vaiheisen ja G4+:n 7-vaiheisen sijaan, että myös enemmän rinnakkaisia laskentayksiköitä.
G5 myös kuluttaa huomattavasti enemmän virtaa kuin G4, minkä takia Apple ei ottanut G5:sta käyttöön kannettavissa tietokoneissaan vaan pelkästään pöytäkoneissa ja palvelimissa.
Piki Niinivaara

Pirkka Fritz (Piki) Niinivaara (18. maaliskuuta 1919 Sippola – 22. tammikuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen elintarviketutkija ja professori. Hän oli lihateknologi ja väitteli maatalous- ja metsätieteiden tohtoriksi vuonna 1955. Niinivaara oli vuosina 1947–1960 Osuusteurastamojen tutkimuskeskuksen johtaja ja 1961–1983 Helsingin yliopiston lihateknologian professori. Hän oli Helsingin yliopiston maatalousmuseon johtaja 1964–1983. Hänen töitään on muun muassa Über den Einfluss von Bakterienreinkulturen auf die Reifung der Rohwurst (1955). Hän kehitti kestomakkaran valmistusmenetelmän, jossa makkara kypsytetään lisäämällä siihen eräiden bakteerien puhdasviljemiä (starterkulttuuri). Metelmää käytetään yleisesti koko Euroopassa.
Harmaavalas

Koko ja ulkonäkö

Täysikasvuisena uros on noin 15 metriä pitkä ja naaras 13. Harmaavalas painaa noin 20–37 tonnia ja voi elää jopa 77-vuotiaaksi. Lajille tyypillinen harmaa-valkoinen laikukas väri johtuu loiseläinten jättämistä arvista.
Harmaavalaan täplikäs ulkonäkö johtuu sadoista valaan päähän ja selkään tarttuneista valasrokoista. Kyseessä ovat pienet ja kovakuoriset merieliöt. Muita ilmeistä ärsytystä aiheuttavia loisia ovat runsaslukuiset valastäit, jotka nekin ovat äyriäisiä. Ne elävät ja lisääntyvät valaan paksun ihon poimuissa.

Levinneisyys

Tyynellä valtamerellä elää kaksi populaatiota. Pienempi vaeltaa Ohotan meren ja eteläisen Korean välillä ja suurempi Alaskan edustalta Kalifornian niemimaan rannikolle Baja Californiaan. Pohjois-Atlantin populaatio pyydettiin sukupuuttoon noin 300 vuotta sitten.

Ravinto

Valaat jakautuvat ravinnonhankinnan ja rakenteensa mukaan kahteen alalahkoon, hetulavalaat ja hammasvalaat. Harmaavalas kuuluu hetulavalaiden alalahkoon. Hetulavalailla on hampaiden paikalla hetulat eli sarveisaineesta rakentuneet levyt, joista riippuvien ripsien avulla ne siivilöivät vedestä ravinnokseen pieneliöitä.
Toisin kuin monet muut valaat, harmaavalas etsii ravintonsa merenpohjasta. Se imaisee syötävää pohjalta sen sijaan, että haalisi sitä suuhunsa uidessaan. Valas pyörähtää kyljelleen ja kyntää kuonollaan mutaa ja hiekkaa. Pohjan kerrostumat pöllähtävät veteen, ja valas imaisee ne suunnattoman vesimäärän mukana suuhunsa. Pohjasta noustessaan harmaavalas purskauttaa veden suustaan kielellään, jolloin syötävä aines jää hetuloihin. Se syö äyriäisiä, nilviäisiä, matoja ja pikkukaloja.
Toimet pohjassa ovat sen verran rajuja, että valaalle jää usein muistoksi päähänsä arpia. Harmaavalas aterioi kesällä miltei kaiken aikaa, sillä sen on koottava rasvavarastoja talven pitkää paastokautta varten.
Almond Joy

Almond Joy on Hershey'sin valmistama suklaapatukka. Patukassa on kookospähkinäsydän sekä kaksi mantelia, jotka on kuorrutettu maitosuklaalla. Käärepaperiltaan Almond Joy on sininen. Almond Joy on Moundsin sisartuote.  
Bounty muistuttaa Almond Joyta muotoilunsa puolesta mutta ei sisällä manteleita.
Kapo Manto

Kapo Manto (oik. Kalle Arvid Mantonen, ent. Mattson, 5. heinäkuuta 1919 Hämeenkyrö – 19. marraskuuta 1977 Turku) oli suomalainen näyttelijä.
Manto näytteli pitkään Turussa muun muassa Kaupunginteatterissa, jonne hän siirtyi vuonna 1962 Lahdesta. Siellä hän teki ikimuistettavia rooleja, muun muassa näytteli Galileo Galileita ja Kuningas Learia. Hän oli laaja-alainen näyttelijä. Hän näytteli yhdessä kotimaisessa elokuvassa, Päämajassa (1970), jossa hän esitti eversti Markovillaa. Lisäksi hän toimi selostajana televisioelokuvassa Kuolleista herännyt (1975). Kapo Manto oli myös Sika Sippurahännän äänenä televisiosarjassa Läskilinssi (1976). Hänet nähtiin myös monissa televisio-ohjelmissa, kuten Tehtaan varjossa (1969), Pääluottamusmies (1970) ja Lumeton aika (1972).
Hän oli naimisissa Ritva Juhannon kanssa vuodesta 1956 lähtien. Avioliitosta syntyi tytär, näyttelijä Erja Manto, joka toimii Radioteatterin tuottajana. 
Mannolle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1972. Hän kuoli 58 vuoden ikäisenä vuonna 1977.
Puhuva vaakuna

Puhuvaksi vaakunaksi kutsutaan vaakunaa, jonka tunnuskuvio kuvaa vaakunan omistajan nimeä. Esimerkiksi tasavallan presidentti Mauno Koiviston vaakunassa koivunlehtiässäkoro viittaa sukunimeen Koivisto.
Sergei Afanasjev

Sergei Aleksandrovitš Afanasjev (ven. Сергей Александрович Афанасьев, 30. elokuuta 1918 – 13. toukokuuta 2001) oli neuvostoliittolainen insinööri, joka kuului maan puolustusväline- ja avaruusteollisuuden johtajiin ja toimi yleisen koneenrakennuksen ministerinä.

Insinööri

Afanasjev syntyi Klinissä, joka on Moskovan alueella. Hän valmistui Bauman-instituutista ilmeisesti toisen maailmansodan aikana. Hän pääsi kommunistiseen puolueeseen vuonna 1943.
1940- ja 1950-luvulla hän toimi muun muassa rakettien suunnittelussa mahdollisesti yhteistyössä Sergei Koroljovin kanssa. 1950-luvun jälkipuolella Afanasjev toimi johtotehtävissä Leningradissa ja 1960-luvun alussa hän toimi Venäjän neuvostotasavallan ministerineuvoston varapuheenjohtajana.

Varustelusta vastaava ministeri

Afanasjev nimitettiin ministeriksi vuonna 1965 perustettuun yleisen koneenrakennuksen ministeriöön. Hän toimi tässä tehtävässä vuoteen 1983. Hän pääsi uuden ministeriön johtajana yhdistämään puolustusteollisuutta ja sen alaisia suunnittelutoimistoja ja laboratorioita.
Häntä kutsuttiin johtomiesten yksityiskeskusteluissa jostain syystä ”ensimmäiseksi avaruusministeriksi” vaikka Neuvostoliiton avaruusalan loi puolustusministeriön puolella Dmitri Ustinov jo paljon aiemmin.
Afanasjevin päätyö oli kuitenkin varusteluteollisuuden ohjaaminen. Eisenhowerin ja Kennedyn hallinnot olivat rakentaneet Yhdysvalloille kymmenkertaisen määrän ydinaseita verrattuna Neuvostoliiton ydinasemäärään. Afanasjevin ministeriö tasoitti tämän epätasapainon: 1980-luvun alussa Neuvostoliitolla oli yli 1 400 ICBM-ydinohjusta siiloissa ja 1 000 sukellusveneohjusta.
Afanasjev osallistui hallinnollisesti Neuvostoliiton miehitetyn avaruusohjelman alusten (Saljut, Mir, Buran, Energija) toteutukseen, joista viimeiset kaksi toteutettiin huomattavin suurin kustannuksin.
Yleisen koneenrakennuksen ministeriön johtamien teollisuuslaitosten tuotantoon kuuluivat myös esimerkiksi televisiot, jääkaapit ja muut kodinkoneet. Afanasjevin on väitetty tasapainottaneen eri alojen vaatimuksia, mutta lopputulos – kansantalouden hyytyminen 1980-luvulla sotatalouden taakan alle sekä kulutus- ja kestokulutustavaroiden krooninen pula – ei puhu tämän puolesta.

Loppuvuodet

Vuonna 1983 Afanasjev nimitettiin raskaiden koneiden ja liikennevälineiden ministeriön johtoon, jossa hän toimi vuoteen 1987. Vuosina 1988–2001 hän toimi konsulttina Energia-yhtymässä.
Afanasjev sai kahdesti sosialistisen työn sankarin palkinnon ja seitsemän Leninin kunniamerkkiä. Hänet on haudattu Moskovan Novodevitšin hautausmaalle.
Glenn Foster

Glenn Foster (s. 1963) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tiedetään parhaiten James Bond -elokuvasta Quantum of Solace, jossa hän esittää hahmoa Craig Mitchell.
Memnon (mytologia)

Memnon (muinaiskreikaksi Μέμνων) oli kreikkalaisessa mytologiassa etiopialainen kuningas ja Tithonoksen ja Eoksen poika. Priamoksen veljenpoikana hän saapui Troijan avuksi suuren armeijan kanssa Troijan sodan kymmenentenä vuonna pian Hektorin kuoleman jälkeen.
Memnon surmasi useita kreikkalaisia, mutta hänen kukistettuaan Antilokhoksen, Nestorin pojan, tästä suuttunut Akhilleus tappoi hänet keihäällään. Zeus kuitenkin heltyi Eoksen kyyneliin ja teki Memnonista kuolemattoman. Ovidiuksen mukaan Memnonin hautajaisroviosta nousi lintuja, jotka nimettiin hänen mukaansa.
Myöhemmin kreikkalaiset olettivat eräiden Egyptissä Luxorin läheisyydessä sijaitsevien korkeiden kivisten veistosten esittävän Memnonia. Tämän vuoksi niistä käytetään edelleen nimitystä Memnonin kolossit, vaikka nykyisin niiden tiedetään esittävän faarao Amenhotep III:ta.
Ceres (jumalatar)

Ceres oli roomalaisessa mytologiassa viljan- ja kasvillisuuden jumalatar, jolla oli myös yhteyksiä tuonpuoleiseen. Hänen nimensä on todennäköisesti johdettu "kasvamista" tarkoittavasta juuresta *cer- (vrt. lat. crescere "kasvaa" ja creare "luoda"). Ceres oli myös äitijumalatar, ja jumalatar on saanut paljon vaikutteita varheisempien kulttuurien edeltäjiltään, kuten Inannalta, Ištarilta, Artemikselta, Kybeleltä ja Demeteriltä. Cerestä palvottiin Thesmophoria- ja Cerealia-juhlien aikaan pyhäköissä ympäri Rooman valtakuntaa.
Ceres samaistettiin jo varhain kreikkalaisen mytologian Demeteriin. Niinpä hän omaksui myös Demeterin perhesuhteet, joiden mukaisesti hänestä tuli Saturnuksen ja Opsin tytär, Juppiterin sisar ja rakastettu, sekä Junon, Vestan, Neptunuksen ja Pluton sisko. Ceres oli myös Proserpinan äiti.
Cerestä juhlittiin 19. huhtikuuta Ambarvalia-juhlassa, jossa vainiot puhdistettiin ja siunattiin juhlakulkueilla sekä uhreilla ja uhrattava eläin vietiin kulkueessa peltojen ympäri. Seremonian aikana seksuaalinen kanssakäyminen oli kielletty.
K. R. Melander

Kurt Reinhold Melander (18. syyskuuta 1858 Kuopio – 27. tammikuuta 1941 Helsinki) oli suomalainen filosofian tohtori, lyseon lehtori ja historiantutkija.

Henkilöhistoria

Kurt Reinhold Melanderin vanhemmat olivat yliopettaja Henrik Leopold Melander ja Elise Leontine Enwald. Hän pääsi ylioppilaaksi 1877 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1883 ja lisensiaatiksi 1887. Hän teki opintomatkoja Pohjoismaihin, Saksaan, Viroon, Itävaltaan ja Sveitsiin.
Melander oli Helsingin yliopiston Suomen, Venäjän ja Pohjoismaiden historian dosentti 1887–1888 ja uudelleen 1902–1914. Hän toimi historian, maantiedon ja suomen kielen lehtorina Turun suomalaisessa lyseossa 1888–1901, historian ja maantiedon lehtorina Helsingin ruotsalaisessa reaalilyseossa 1901–1904 sekä historian oppiaineiden yliopettajana Helsingin Suomalaisessa normaalilyseossa 1904–1926. Melander tunnettiin normaalilyseossa lempinimellä Plodu ja 1800-luvun lopun sanoja ja sanankäänteitä vielä 1920-luvulla ruotsinvoittoisessa puheessaan käyttäneestä Melanderista on säilynyt paljon kaskuja.
Melander oli Suomalaisen tiedeakatemian esimies 1929–1930 ja Suomen historiallisen seuran esimies 1904–1905, 1919–1920 ja 1931–1932 sekä seuran rahastonhoitaja 1901–1904 ja 1905–1917. Hän sai professorin arvon 1920.
Melander tutki erityisesti Suomen historiaa 1600-luvulla, mutta julkaisi myös 1500-lukua koskevia tutkimuksia. Hän kuoli naimattomana ja jätti kuollessaan huomattavia summia Suomalaiselle tiedeakatemialle, Suomen historialliselle seuralle ja Helsingin suomalaiselle normaalilyseolle.
Melanderin veljiä olivat valtiopäivämies Henrik Melander ja fyysikko Gustaf Melander.
Pohjolan Työmies

Pohjolan Työmies oli Oulussa vuosina 1924–1937 ilmestynyt SDP:n sanomalehti. Huhtikuussa 1925 sen nimenä oli vähän aikaa Työmies.
Vasemmistoradikaalin Pohjan Kansan tultua lakkautetuksi sosiaalidemokraatit päättivät jälleen yrittää oman lehden julkaisemista. Pohjolan Työmies oli edeltäjänsä Kansan Tahdon tavoin kannattamaton, mutta puolueella ei poliittisista syistä ollut varaa antaa sen lakata. Tilannetta ei helpottanut edes Pohjan Kansan jatkajan Pohjan Voiman lakkauttaminen vuonna 1930, ja vuonna 1933 Pohjolan Työmies teki konkurssin. Sen julkaisemista kuitenkin jatkettiin päätoimittaja Arvi Turkan nimissä. Vuonna 1936 sosiaalidemokraatit ja kansanrintamataktiikkaan siirtyneet kommunistit sopivat yhteisen Pohjolan Työ -lehden perustamisesta.
Pohjolan Työmies ilmestyi aluksi kuudesti, vuonna 1926 vähän aikaa kahdesti, sen jälkeen kolmesti ja vuodesta 1933 lähtien jälleen kahdesti viikossa. Lehden tilaajamäärä oli 1 000–1 500 kappaletta. Sen päätoimittajina työskentelivät Reinhold Sventorzetski (Svento, 1924), Kalle Hautala (1924–1925 ja 1928–1931), E. O. J. Kotiranta (1925–1926), Edvard Huttunen (1926–1928) ja Arvi Turkka (1931–1937).
El Gouna

El Gouna on egyptiläinen turistikeskus, jonka omistaa Samih Sawiris. Se sijaitsee Egyptin itäosassa, Punaisenmeren länsirannalla, noin 20km Hurghadasta pohjoiseen.

El Gounan historia

Vuodesta 1989 lähtien Orascom Hotels and Development aloitti rakentaa El Gounaa turistikeskukseksi. Monet vaikkutavat eurooppalaiset ja amerikkalaiset arkitehdit suunnittelivat El Gounaan perinteisiä egyptiläisiä maaseututaloja. Myös El Gounan koko alue rakennettiin tekolaguunien ympärille. Vuonna 1992 El Gouna avattiin ja siitä tuli nopeasti suosittu lomakohde. El Gounaa rakennetaan yhä edelleen suuremmaksi lomakyläksi.

Turistikeskuksena

El Gouna on yksi Egyptin suosituimmista lomakohteista. El Gouna on eteenkin erikoistunut vesiurheiluun, mutta erilaisia aktiviteetteja löytyy, joita ovat mm. golf, aavikko-safarit ja ratsastus. El Gouna sopii myös hyvin auringonottamiseen ja uimiseen.

Ilmasto

Koska El Gouna sijaitsee Egyptissä, joka on yksi maailman kuivimmista ja aurinkoisimmista maista, siellä päivät ovat yleisesti kuivia ja lämpimiä. El Gounassa sää on vuoden ympäri 17°C - 33°C välillä.
Pasi Heinonen (muusikko)

Musiikkiura

1990-luvun alussa Heinonen lauloi Funkykarkurit-yhtyeessä. Hän toimi Hausmyllyn laulajana vuodesta 2007 vuoteen 2010. Lisäksi 2000-luvulla Heinonen julkaisi joitakin kappaleita omalla nimellä. Heinonen on tehnyt jonkin verran kappaleita muutamille artisteille. 
Pojun ensimmäinen soolosingle, ”Poika (saunoo)”, oli yksi vuoden 2011 kesähiteistä Suomessa. Se pysyi seitsemän viikkoa Suomen virallisen listan ykkössijalla. Singlen myyntimäärä on ylittänyt kultalevyyn vaadittavan määrän. Alun perin Poju teki kappaleen jääkiekkojoukkue JYPin mahdollisia kultajuhlia varten. JYP ei kuitenkaan voittanut mestaruutta, mutta kappale nousi suosioon soituaan Suomen voittamien jääkiekon MM-kilpailujen 2011 televisiolähetyksissä.
Pojun toisena singlenä julkaistiin kappale ”Katseet kenttään” ja kolmantena singlenä ”Alivoimamaali”.
Pojun ensimmäinen sooloalbumi, Panokset kovenee, julkaistiin 12. lokakuuta 2011. Se debytoi Suomen virallisen listan sijalla 38.
Poju on tehnyt myös jyväskyläläiselle salibandyjoukkueelle, Happeelle, kannustuslaulun ”Hirvivaara” sekä Lahden Pelicansin jääkiekkojoukkueelle kannustuskappaleen ”PelicansLahti”. 
Heinonen julkaisi vuoden 2017 elokuussa uuden singlen nimeltään ”Esson baariin”.

Urheilu-ura

Heinonen on myös itse pelannut Happeessa. Hän edusti kaudella 2005–2006 seuraa 15:ssä Salibandyliigan ottelussa ilman tehopisteitä. Heinosen ainoa tilastomerkintä liigassa oli yksi kahden minuutin rangaistus.
Inessa Armand

Inessa Fjodorovna Armand (ven. Ине́сса Фёдоровна Арма́нд, syntyjään Inès Elisabeth Stéphane; 26. huhtikuuta 1874 Pariisi – 24. syyskuuta 1920 Beslan) oli ranskalainen bolševikki ja kansainvälisen kommunistisen liikkeen vaikuttaja Venäjällä

Elämäkerta

Inessa Armand syntyi ranskalaisen oopperalaulajan Théodore Stéphanen ja brittiläisen näyttelijän Nathalie Wildin perheeseen. Isän kuoleman jälkeen hänen sisarensa vei hänet Moskovan lähellä asuneeseen Armandin tehtailijasuvun perheeseen, jossa heidän tätinsä työskenteli kotiopettajana. Myöhemmin Inessa meni naimisiin Aleksandr Armandin kanssa.
Vuonna 1904 Armand liittyi bolševikkeihin. Hän osallistui vuosien 1905–1907 vallankumoustapahtumiin ja joutui useaan kertaan pidätetyksi. Vuonna 1907 hänet karkoitettiin kahdeksi vuodeksi Arkangelin läänin Mezeniin. Marraskuussa 1908 hän pakeni ulkomaille.
Vuonna 1910 Armand asettui Pariisiin, jossa toimi bolševikkien puoluekoulun opettajana. Kesällä 1912 hänet lähetettiin Pietariin järjestelemään puolueen maanalaista toimintaa ja valmistautumista Venäjän valtakunnanduuman vaaleihin. Hänet pidätettiin syyskuussa 1912. Vapauduttuaan vuonna 1913 Armand siirtyi ulkomaille, jossa hän toimi bolševikkien edustajana kansainvälisessä sosialistisessa naistenliikkeessä ja työskenteli Leninin ja Zinovjevin avustajana. Vuonna 1916 hän asui Pariisissa, jossa käänsi ranskaksi Leninin teoksia ja bolševikkipuolueen asiakirjoja. Leninin Armandille lähettämät kirjeet on julkaistu hänen kootuissa teoksissaan.
Helmikuun vallankumouksen jälkeen Armand palasi Leninin mukana Venäjälle. Huhtikuusta 1917 lähtien hän toimi bolševikkipuolueen Moskovan komitean jäsenenä ja puoluelehtien toimittajana. Hän osallistui puolueen edustajakokouksiin ja oli mukana valmistelemassa aseellista kapinaa Moskovassa. Lokakuun vallankumouksen jälkeen Armand toimi bolševikkipuolueen Moskovan lääninkomitean byroon ja läänin toimeenpanevan komitean jäsenenä, läänin kansantalousneuvoston puheenjohtajana sekä johti puolueen keskuskomitean naisosaston toimintaa. Kesällä 1920 hän osallistui Kominternin toiseen kongressiin ja toimi kansainvälisen naiskommunistien konferenssin puheenjohtajana.
Armand kuoli koleraan ollessaan lomalla Beslanissa. Hänet on haudattu Punaiselle torille Kremlin muurin viereen.
Nikolai Miljutin

Nikolai Aleksejevitš Miljutin (ven. Николай Алексеевич Милютин; 18. kesäkuuta (J: 6. kesäkuuta) 1818 Moskova – 7. helmikuuta (J: 26. tammikuuta) 1872 Moskova) oli venäläinen valtiomies, jolla oli merkittävä rooli vuonna 1861 toteutetussa maaorjien vapauttamisessa sekä Puolan 1860-luvun uudistuksissa.
Miljutin aloitti uransa Venäjän sisäministeriössä vain 17-vuotiaana ja yleni nopeasti. 1840-luvun alussa hänen vastuullaan oli Pietarin, Moskovan ja Odessan paikallishallinnon uudistaminen. Hänestä tuli 1855 sisäministeriksi kohonneen Sergei Lanskoin oikea käsi ja 1859 apulaissisäministeri. Maaorjien vapauttaminen ja paikallisen itsehallinnon luominen Venäjän maaseudulle oli ollut Miljutinin unelmana jo nuoruudesta lähtien. Hänellä oli johtava rooli 3. maaliskuuta 1861 annetun niin sanotun vapautusmanifestin valmistelussa ja muotoilussa. Hän onnistui yhdessä muiden kanssa poistattamaan manifestista eräitä konservatiivisten tahojen vaatimia kyseenalaisia lisäyksiä. Miljutin ja Lanskoi joutuivat molemmat eroamaan viroistaan huhtikuussa 1861, sillä tsaari Aleksanteri II halusi lepytellä maaorjuuden lakkauttamisen vastustajia. Sen jälkeen Miljutin vietti pari vuotta ulkomailla hoitamassa terveyttään.
Miljutin kutsuttiin Puolan kapinan kukistamisen jälkeen syksyllä 1863 tutkimaan Puolassa tarpeellisia uudistuksia yhdessä kansallismielisten Juri Samarinin ja Vladimir Tšerkasskin kanssa. Seuraavana vuonna Miljutin ja Tšerkasski laativat ehdotuksen Puolassa toteuttavista toimenpiteistä, jotka koskivat lähes kaikkia valtiollisen elämän alueita. Uudistusten sivutarkoituksena oli heikentää puolalaista nationalismia ja kansallisuutta. Keskeisimmässä asemassa oli jälleen maareformi: kaikki vuoden 1807 jälkeen nimellisesti vapautetut talonpojat saivat todellisen omistusoikeuden viljelemäänsä maahan ja heidät vapautettiin päivätyövelvollisuudesta. Valtio lunasti maat talonpoikien puolesta vähäistä korvausta vastaan. Tämä tapahtui suurmaanomistajien kustannuksella, jotka Miljutinin mielestä muodostivat puolalaisnationalismin ytimen. Lisäksi roomalaiskatolisen kirkon asemaa heikennettiin ja kaikki sen papit ja munkit erotettiin koululaitoksen palveluksesta. Miljutin nimitettiin Puolan ministerivaltiosihteeriksi, mutta hän joutui jäämään eläkkeelle vuonna 1866 saatuaan halvauskohtauksen.
Nikolai Miljutinin veli oli sotaministeri Dmitri Miljutin.
Turkkilainen öljypaini

Turkkilainen öljypaini (turk. yağlı güreş) on perinteinen turkkilainen painimuoto, jossa ottelijat painivat vartalot oliiviöljyn ja veden sekoituksella oljyttyinä polviin ulottuvat nahkahousut jalassa. Öljypaini on Turkissa kansallisurheilun asemassa. Sillä on pitkät perinteet jo persialaisvallan ajoilta. Ennen vuotta 1975 öljypainissa ei ollut lainkaan aikarajoituksia ja ottelut saattoivat kestää parikin päivää, kuitenkin siten että välissä pidettiin taukoa yön yli. 
Öljypainin suurin tapahtuma on touko-kesäkuun vaihteen tienoilla vanhassa Ottomaanien valtakunnan pääkaupungissa Edirnessä järjestettävä Kırkpınar, johon ottaa osaa tuhansia painijoita ympäri Turkkia. Tapahtuma järjestettiin vuonna 2008 jo 657:nnen kerran.
It Won’t Be Long

Kokoonpano

Lähde: