google/wiki40b huggingface dataset:
Hietalahden puisto

Hietalahden puisto (ruots. Sandviksparken) on Vaasan Hietalahden kaupunginosan länsiosassa oleva puisto. Sen keskellä on Hietalahden Villa, juhlien pitopaikkana tunnettu vanha puuhuvila 1840-luvulta.
Hietalahden puiston on perustanut 1840-luvun puolessavälissä kaupunginlääkäri Fredric Gabriel Sanmark, joka halusi paeta Vanhan Vaasan haisevaa kanavaa ja huonoa ilmanlaatua meren rannalle. Vaasan palon 1852 koko Vaasan kaupunki rakennettiin uudelleen Hietalahden puiston pohjoispuolelle, mikä tekee Hietalahden puistosta nykyisen merenranta-Vaasan vanhimman puiston ja siellä sijaitsevasta Hietalahden Villasta vanhimman säilyneen rakennuksen. Villan rakennutti 1840-luvulla  hovioikeudenasessori Carl Johan Boy, joka oli ostanut puiston maat ja rakennukset Vaasasta pois muuttaneelta Sanmarkilta. Vaasan palon jälkeen maa-alue siirtyi kaupungin omistukseen osana hanketta siirtää palanut kaupunki uuteen paikkaan meren rantaan.
Hietalahden puistossa on yhä jäljellä joitakin lehmuksia ja yksi strobusmänty, jotka rauhoitettiin vuonna 1961. Puistossa on myös koivuja ja vaahteroita sekä mäntyjä ja kuusia, joiden välissä kiemurtelee polkuja. Puisto onkin suosittu ulkoilualue.
Hietalahden puiston vilkkainta aikaa kesti 1880-luvulla ja 1960-luvun lopulle asti, kunnes aivan puiston viereen rakennettiin etelään johtava moottoritie. Puisto oli monien soitto- ja laulujuhlien, sirkusesitysten ja kesäteatterien pitopaikka.
Hietalahden puiston koillisosassa on vuonna 1988 perustettu Vaasan ystävyyskunnille omistettu puisto. Hietalahden puistoon rajoittuu myös Bragen ulkoilmamuseo.
Butanaali

Valmistus ja käyttö

Butanaalia tuotetaan korkeassa paineessa propeenista, hiilimonoksidista ja vetykaasusta. Tuotteena muodostuu lisäksi butanaalin isomeeriä isobutanaalia. Menetelmää kutsutaan okso-prosessiksi.
CH₃CH=CH₂ + CO + H₂ → CH₃CH₂CH₂CHO + (CH₃)₂CHCHO
Yhdistettä käytetään pääasiassa synteeseissä lähtöaineena. Siitä valmistetaan muoveja, hartseja ja liuottimia, kuten heksanolia ja 2-etyyli-1-butanolia.

Ympäristö- ja terveysvaikutukset

Lyhytaikainen altistus aineelle ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä.
ABM-1 Galosh

ABM-1 Galosh ( neuvostokoodi A-350 ) oli Neuvostoliiton ensimmäinen ABM. Ohjus oli A-35-ohjustorjuntaärjestelmän osa. Se oli varustettu suurella ydinkärjellä, niin kuin amerikkalainen vastineensa Nike Zeus. Ohjusta ohjattiin puoliaktiivisella maatutkalla. Ohjuksen sauraajajärjestelmät olivat 70-luvun ABM-3 Gazelle ja 80-luvun ABM-4 Gorgon.

Historia

Ohjusjärjestelmän kehittely aloitettiin 1958 ja sitä alettiin kokeilla 1962. Ohjuksesta kehitettiin edelleen 1974 uudenaikaistettu malli A-350R ja 1978 ABM-1B, venäläinen järjestelmänimi A-35M.

Ominaisuudet

Ohjus kantoi jopa 350 km ja pystyi nousemaan avaruuteen, 120 km:n korkeuteen.
Ydinkärki oli 2–3 km. Ohjuksia sijoitettiin lopulta 64 kappaletta 32:een paikkaan kahdeksalla tutka-asemalla.
Tuomas Tahko

Tuomas Tahko (s. 1982) on vakituinen Reader in Metaphysics of Science Bristolin yliopistossa Englannissa ja teoreettisen filosofian dosentti sekä entinen Akatemiatutkija ja yliopistonlehtori Helsingin yliopistossa. Hänen erikoisalojaan ovat metafysiikka, tieteenfilosofia, tietoteoria, metafilosofia, mielen filosofia, filosofinen logiikka ja filosofian metodologia. Tahko väitteli filosofian tohtoriksi Durhamin yliopistossa vuonna 2008, ohjaajanaan Professori E.J. Lowe. Hän on julkaissut toista kymmentä artikkelia kansainvälisissä lehdissä kuten Mind ja Philosophical Quarterly sekä lukuisia artikkeleita toimitetuissa teoksissa. Lisäksi hän on toimittanut useita teoksia ja kirjoittanut yhden kirjan. Vuonna 2017 Tahko voitti liki kahden miljoonan euron rahoituksen Euroopan tiedeneuvostostolta (Consolidator Grant) projektilleen tieteen metafyysisestä ykseydestä.
Christopher Hitchens

Sananvapaus

Etenkin islaminuskoisia loukanneiden pilapiirrosten myötä nousseen kohun yhteydessä Hitchens painotti, että sananvapauteen tulee nimenomaan kuulua oikeus loukata. Hän käytti esimerkkinä myös Ranskassa säädettyä lakia, jonka mukaan holokaustin kieltäminen on rikos. Tämä on hänen mukaansa väärä lähtökohta, joka antaa radikaalille näkemykselle enemmän tukea kuin estäisi sen yleistymistä. Typerien näkemysten ilmaisun tulisi Hitchensin mukaan johtaa ilmaisijan ja näkemyksen naurunalaistamiseen, joka riittää typeryyksien tukahduttamiseen. Tämä on sivistyneelle kanssakäymiselle arvollisempi tapa kuin kieltely. Hitchens painotti myös voimakkaasti, että loukkaantua saa, mutta loukkaantumista ei ole oikeutta ilmaista väkivalloin.

Elämä

Hitchens oli lähtöisin vaatimattomista oloista, mutta vanhemmat halusivat kouluttaa hänet kalliissa yksityiskouluissa. Hän opiskeli Oxfordin yliopistossa, mutta sanoi eläneensä siellä kaksoisroolissa, työläisväkeen samastuvana vasemmistolaisena, joka seurusteli sujuvasti yläluokan kanssa. Hänen ystäväpiiriinsä kuuluivat muiden muassa kirjailijat Martin Amis ja Ian McEwan.
Hitchens muutti Yhdysvaltoihin 1980-luvun alussa. Hän asui Washingtonissa. Hitchensistä tuli Yhdysvaltain kansalainen 13. huhtikuuta 2007, joka on hänen oma syntymäpäivänsä ja myös hänen sankarinsa Thomas Jeffersonin syntymäpäivä.
Hitchens avioitui ensimmäisen kerran Eleni Meleagroun kanssa 1981. Pariskunnalla oli poika ja tytär. Vuonna 1989 Hitchens erosi Meleagrousta ja avioitui yhdysvaltalaisen Carol Bluen kanssa. Heillä oli yksi tytär.
Syöpää sairastanut Hitchens kuoli keuhkokuumeeseen joulukuussa 2011 Teksasin Houstonissa sijaitsevassa sairaalassa. Hän oli kuollessaan 62-vuotias.

Jälkimaine

Suomen Kuvalehteen kirjoittaneen toimittaja Marko Maunulan mukaan Hitchens oli pahimmillaan mahtipontinen ja rasittava, parhaimmillaan rohkea, terävä ja omaperäinen ajattelija. Matti Apunen kirjoitti Helsingin Sanomissa Hitchensin edustaneen kaikkea sitä, mikä länsimaisessa älymystössä ja journalismissa on ollut parasta: sivistystä, johdonmukaista ajattelua ja pelottomuutta. Apusen mukaan Hitchensin teoksissa ilmeni kielen rikkaus ja laaja kirjallisuuden tuntemus.
Pyysaari

Pyysaari (ruotsiksi Järpholmen) on Helsingin kaupungin omistama pieni saari Laajasalon ja Kulosaaren välisen Tullisaaren salmen luona. Saari on yhdistetty kävelysillalla Tullisaaren kansanpuistoon Laajasalossa. Saari on toiminut vuodesta 1930 lähtien Helsingin Työväen Pursiseuran tukikohtana. Saaressa olevassa 1900-luvun alun huvilassa toimii ravintola. Pyysaaren vieressä on pikkuruinen saari Pyyluoto ja sen vieressä merestä kohoava Pyykivi, vanha kylien rajapyykki
Pirjo Seppä

Pirjo Marjatta Seppä (s. 8. helmikuuta 1946 Virolahti) on entinen suomalainen suunnistaja.
Pirjo Seppä osallistui kolme kertaa suunnistuksen MM-kisoihin. Jo Linköpingissä 1968 hän sai viestissä pronssia. Friedrichrodan 1970 kisoissa koko Suomen joukkue jäi ilman mitaleita. Stare Splavyn 1972 kisoissa Pirjo Seppä oli Suomen ainoa mitalisti henkilökohtaisilla matkoilla. Naisten viestin toisella osuudella Seppä joutui päästämään Ruotsin suunnistajan edelleen, mutta vaihdossa aikaeroa oli vain 11 sekuntia. Ankkuriosuudella Liisa Veijalainen toi Suomen voittajana maaliin 10 sekunnin erolla Ruotsiin. Suomen avausosuuden suunnisti Sinikka Kukkonen.
Kotimaassa Pirjo Seppä edusti Virolahden Sampoa. Hän voitti Venlojen juoksun kolmasti, mutta ei voittanut yhtään Suomen mestaruutta.
Ajo Motorsport

125 cc / Moto3 -aikakausi

Tallin ensimmäinen kilpailu MM-sarjassa oli kaudella 2001 Sachsenringilla, jossa Mika Kallio osallistui kilpailuun villillä kortilla. Talli osallistui Kallion kanssa myös Valencian päätöskilpailuun myöhemmin samana vuonna. Tallin pyörien nimi oli Honda, vaikka niissä oli tallin omat moottorit.
Vuonna 2002 Ajo Motorsport ajoi täyden kauden Kallio yhä heidän kuljettajanaan. Viides tila Jerezissä oli kauden paras sijoitus. Kallio valittiin vuoden tulokkaaksi, päihittäen muun muassa Jorge Lorenzon ja Andrea Dovizioson.
Vuonna 2003 talli tuli mukaan kahdella pyörällä, Mazao Azuman ajaessa toista pyörää Kallion ohella. Kallio jätti tallin kesken kauden saatuaan KTM:ltä tarjouksen. Kallion täytyi maksaa entiselle Ajo Motorsportille sopimusrikon takia merkittävät korvaukset. Andrea Ballerini otti Kallion paikan ja Australiassa he ottivat Ballerinin johdolla sadekelillä kaksoisvoiton. Voitto oli pitkälti sadesään ja niissä olosuhteissa hyvin toimivien Bridgestonen renkaiden ansiota.
Tallin kuljettajakaksikko vaihtui kaudelle 2004, kun talli kiinnitti tšekkiläisen Lukas Pesekin ja tanskalaisen Robbie Harmsin. Kausi muodostui pettymykseksi Pesekin lukuisten kaatumisten ja Harmsin loukkaantumisten takia. Pesek siirtyi kauden jälkeen Derbille.
Talli vaihtoi kaudelle 2005 kuljettajikseen japanilaisen Tomoyoshi Komayan ja ranskalaisen Alexis Masboun. Koyama voitti tallin toisen vuoden tulokas -palkinnon, ja hänen parhaat sijoituksensa olivat toinen Australiassa ja kolmas Turkissa. Loppupisteissä hän oli kahdeksas.
Kaudelle 2006 talli ei vaihtanut kuljettajiaan, mutta vaihtoi Malagutin pyöriin. Molemmat kuljettajat kärsivät loukkaantumisista, jotka hankaloittivat heidän kauttaan. Masbou pystyi ajamaan vain kahdeksan kilpailua, eikä saanut lainkaan MM-pisteitä. Koyaman paras sijoitus oli kuudes Estorilissa, ja hän oli loppupisteissä 15. sijalla.
Malaguti-ajanjakso jäi vain yhden kauden mittaiseksi, ja kaudelle 2007 talli vaihtoi Derbin pyöriin. Myös molemmat kuljettajat vaihtuvat, tällä kertaa itävaltalaiseen Michael Ransaderiin ja romanialaiseen Robert Muresaniin. Viimeksi mainittu ei saavuttanut kauden aikana yhtään MM-pistettä, Ransaderin ajaessa tasaisesti sijoituksista kymmenen paikkeilla. 
Kuljettajiksi kaudelle 2008 tulivat Mike Di Meglio ja Dominique Aegerter. Di Meglio voitti neljä kilpailua, sekä kauden päätteeksi tallin historian ensimmäisen 125-kuutioisten maailmanmestaruuden.
Maailmanmestari Di Meglion siirryttyä luokkaa ylemmäs, kaudelle 2009 Aegerterin tallikaveriksi tuli Sandro Cortese. Cortese ajoi kauden aikana kolmesti podiumille, ja sijoittui MM-sarjassa kuudenneksi.
Lai Châu (maakunta)

Lai Châu on maakunta Vietnamin luoteisosassa, Kiinan ja Laosin vastaisella rajalla, Tây Bắcin alueella. Sen pääkaupunki on nimeltään Lai Châu. Maakunnan pinta-ala on 9 112 km². Vuonna 2009 maakunnassa oli 370 tuhatta asukasta.  Väkiluvultaan maakunta on Vietnamin toiseksi pienin. Maakunnassa asuu 23 etnisen ryhmän edustajia, etenkin thaita ja hmongeja.
Milja Laurila

Milja Laurila (s. 9. helmikuuta 1982 Helsinki) on suomalainen valokuvataiteilija. Hän valmistui taiteen maisteriksi Aalto-yliopistosta vuonna 2010. Lisäksi hän on saanut opintosuorituksia Helsingin yliopistosta ja Musashinon taideyliopistosta (Tokio). Laurila on käyttänyt teoksissaan pitkään materiaalina vanhoja valokuvia; esimerkiksi To Remember -debyyttinäyttelyssä (Valokuvagalleria Hippolyte, 2007) oli esillä perhealbumikuvia lapsuudesta. Sittemmin taiteilija on myös hyödyntänyt tietosana- ja lääkärikirjojen tekstejä ja kuvia irrotettuina alkuperäisistä asiayhteyksistä.
Erinäisissä yksityisnäyttelyissä Laurilan töitä on ollut esillä ainakin Suomessa, Singaporessa, Saksassa ja Norjassa. Yksityisnäyttelyistä osa on ollut jaettuja toisen taiteilijan kanssa; Suomen valokuvataiteen museossa vuonna 2011 jakoi näyttelyn hänen kanssaan Hannele Rantala, 2902 Galleryssa Singaporessa 2013 Tristan Cain ja Oslon Shoot Galleryssa 2017 Anna Reivilä.
Laurilan töitä kuuluu muun muassa Helsingin taidemuseo HAM:n, Saastamoisen säätiön, Suomen taideyhdistyksen, Suomen valokuvataiteen museon ja Wäinö Aaltosen museon kokoelmiin.
Gurs

Gurs on kunta Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 383 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Gursin pinta-ala on 11 neliökilometriä.
Kateryna Hryhorenko

Kateryna Vasylivna Hryhorenko (ukr. Катери́на Васи́лівна Григоре́нко, s. 30. lokakuuta 1985) on ukrainalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä.
Hryhorenko kilpaili maastohiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Lago di Teserossa tammikuussa 2006 sijoittuen 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 55:nneksi. Hänen paras sijoituksnesa maailmancupin henkilökohtaisissa kilpailuissa on Tour de Skin 29:s sija vuonna 2011. Oslon MM-kilpailuissa 2011 Hryhorenko oli Ukrainan viestijoukkueen mukana 12:s. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 Hryhorenko sijoittui 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 30:nneksi. Ukrainan viestijoukkueen mukana hän oli kymmenes.
Seis! Tai mamma ampuu

Juoni

Kovaotteinen poliisi Joe Bomowski (Sylvester Stallone) saa yllättävän vieraan kun hänen äitinsä Tutti Bomowski (Estelle Getty) muuttaa tämän luokse.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Olavi Similä pitää elokuvaa hyväntuulisena tusinakomediana, jossa Gettyn ja Stallonen  yhteistyö toimii. Hän antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Risto Rinne (jalkapalloilija)

Risto Rinne (22. joulukuuta 1910 – 1991) oli suomalainen jalkapalloilija ja jääpalloilija.
Maalivahtina jalkapalloa pelannut Rinne edusti urallaan Helsingin Palloseuraa 1933–1935 ja Helsingin Jalkapalloklubia 1936–1941. Hän voitti Suomen mestaruuden HPS:ssa 1934 ja 1935 sekä HJK:ssa 1936 ja 1938. Kaikkiaan Rinne pelasi kahdeksan kauden aikana 85 mestaruussarja ottelua. Rinne edusti Suomen maajoukkuetta kahdessa maaottelussa 1935.
Rinne oli maalivahti myös jääpallossa. Hänen seuransa olivat HPS, Jukolan Pojat ja HJK. Hän voitti HJK:ssa mestaruuden 1937 ja pelasi jääpallomaajoukkueessa kahdeksan A-maaottelua.
Unsere Besten

Unsere Besten ("Parhaamme") oli vuonna 2003 saksalaisella ZDF-kanavalla esitetty televisio-ohjelma, jossa katsojat saivat valita kaikkien aikojen tärkeimmät saksalaiset henkilöt. Ohjelma oli samantapainen Yleisradion Suurten suomalaisten ja BBC:n 100 Greatest Britonsin kanssa. Ehdokkaat piti valita valmiilta listalta, minkä tarkoituksena oli sulkea esimerkiksi DDR:n ja Kansallissosialistisen Saksan johtajat kilpailun ulkopuolelle liian ristiriitaisina hahmoina.
Äänestyksessä eniten ääniä sai Länsi-Saksan liittokansleri Konrad Adenauer (1876–1967). Kymmenen kärkeen ylsivät myös uskonpuhdistaja Martti Luther, poliittinen filosofi Karl Marx, toisen maailmansodan aikaiset vastarintaliikkeen jäsenet Sophie ja Hans Scholl, liittokansleri Willy Brandt, barokkisäveltäjä Johann Sebastian Bach, kirjailija Johann Wolfgang von Goethe, kirjapainotaidon kehittäjä Johannes Gutenberg, valtakunnankansleri Otto von Bismarck sekä fyysikko Albert Einstein.
Scott City (Kansas)

Tieliikenne

Kaupungissa risteävät pohjois–eteläsuuntainen U.S. Route 83 sekä itä–länsisuuntainen K-96 -valtatie.

Raideliikenne

Rautateiden henkilöliikennettä ei ole. Aiemmin Scott Cityssä ristesivät Missouri Pacific Railroadin omistama rautatieosuus Kansasin Heringtonista Coloradon Puebloon sekä Atchison, Topeka and Santa Fe Railwayn omistama ratalinja Great Bendistä Garden Cityyn. Nykyisin molemmat ratalinjat omistaa paikallista tavaraliikennettä hoitava Kansas and Oklahoma Railroad, ja rataosat on osittain lakkautettu.

Ilmailu

Kaupungin kaakkoispuolella sijaitsee kunnallinen Scott City Municipal Airport. Lähin kaupallisen liikenteen käyttämä kenttä on Garden City Regional Airport Garden Cityssä.

Scott City tilastoissa

Vuoden 200 väestönlaskennan mukaan kaupungissa oli 1 595 taloutta ja siellä asui 1 060 perhettä, väentiheyden ollessa 689,1 asukasta neliökilometrillä. Kaupungissa oli 1 761 asuinhuoneistoa eli 314,8 huoneistoa neliökilometrillä. Valtaosa (95,18 %) asukkaista oli valkoihoisia.
31,2 prosenttia talouksista oli sellaisia, joissa asui alle 18-vuotiaita. 56,6 % talouksista oli avioparien talouksia, yksinhuoltajaäitien talouksia oli 7,4 % kaikista talouksista. 33,5 % talouksista muodostivat ihmiset, jotka eivät olleet keskenään sukua. Yksineläjiä oli kaikkiaan 30,5 % kaikista talouksista, ja yli 65-vuotiaita asui 15,4 % kaikista talouksista. Keskimääräinen yhdessä taloudessa asuvien henkilöiden määrä oli 2,36 ja keskimääräinen perheen koko oli 2,96 henkeä.
Alle 18-vuotiaita oli 26,0 % väestöstä, 18–24-vuotiaita 6,5 %, 25–44-vuotiaita 25,1 %, 44–64-vuotiaita 23,8 % ja yli 65-vuotiaita 18,5 %. Asukkaiden iän mediaani oli 40 vuotta. Jokaista sataa naista kohti kaupungissa asui 93,6 miestä. Jokaista yli 18-vuotiasta naista kohti kaupungissa asui 91,5 miestä.
Talouksien vuotuisten tulojen mediaani oli 36 047 dollaria, perheiden tulojen mediaanin ollessa 48 750 dollaria. Miesten tulojen mediaani oli 32 287 dollaria ja naisten 19 900 dollaria. Keskimääräiset vuositulot asukasta kohti olivat 19 227 dollaria. Noin 2,8 % perheistä ja 6,8 % koko väestöstä elää köyhyysrajan alapuolella.
Tommy Robredo

Voitot

Robredo on ammattilaisuransa aikana saavuttanut kaksinpelissä kymmenen ja nelinpelissä viisi turnausvoittoa.
Pohjois-Savon korkeakoulukonsortio

Pohjois-Savon korkeakoulukonsortio oli yksi opetusministeriön 2006–2008 rahoittamasta kolmesta korkeakoulujen rakenteelliseen kehittämiseen tähtäävästä hankkeesta. Hankkeen avulla pyrittiin etsimään yhteistyömalleja Kuopion yliopiston ja Savonia-ammattikorkeakoulun välille. Vastaavat yliopiston ja ammattikorkeakoulun väliset selvitykset tehtiin myös Lappeenrannassa (Lappeenrannan teknillinen yliopisto ja Etelä-Karjalan ammattikorkeakoulu, nyk. Saimaan ammattikorkeakoulu) ja Oulussa (Oulun yliopisto ja Oulun seudun ammattikorkeakoulu).
Hanke alkoi loppusyksystä 2005, kun Kuopion yliopisto ja Savonia-ammattikorkeakoulu esittivät omatoimisesti opetusministeriölle yhteistyön merkittävää tiivistämistä ja korkeakoulukonsortion rakentamisen edellytyksien selvittämistä. Yhteistyösopimus osapuolten kesken solmittiin 24. marraskuuta 2005.
Konsortiohankkeen merkittävin tulos oli 21. kesäkuuta 2007 tehty päätös, jonka mukaan Savonia-ammattikorkeakoulu keskittää omat Kuopion toimintonsa jatkossa Savilahdessa sijaitsevalle Kuopion yliopistokampukselle. Rinnalla edenneen Itä-Suomen yliopisto -hankkeen myötä 1. tammikuuta 2010 yhteistyön toiseksi osapuoleksi tuli Itä-Suomen yliopisto. Konsortiohanke syvensi korkeakoulujen välistä yhteistyötä, joka tulee näkymään muun muassa kampusrakentamisessa ja hammaslääkäri- ja suuhygienistikoulutuksen välisissä järjestelyissä.
Singapore Airlinesin lento 006

Lento

Kone oli lähtenyt Singaporesta, ja sen oli määrä lentää Taiwanin kautta Yhdysvaltoihin. Välilaskukentällä Taiwanissa sille oli annettu lentoonlähtölupa kiitotieltä 05L, koska viereinen kiitotie 05R oli suljettu rakennustöiden takia. Kone rullasi NP-rullaustietä pitkin. Ensin vastaan tulisi suljettu kiitotie 05R, ja sitten hieman kauempana lentoonlähtöön tarkoitettu kiitotie, 05L.
Onnettomuushetkellä vallitsi kova taifuuni "Xian Sane", ja näkyvyys noin 600 metriä. Koneen miehistö luultavasti keskittyi koneeseen niin, ettei katsonut ulos. Kone kulki niin hitaasti, että kapteeni ajatteli koneen olevan jo kiitotien 05L risteyksessä. Miehistö käänsi koneen suljetulle kiitotielle ja aloitti lähtökiidon kello 23.15.45.
Koneen ollessa lähtökiidossa se saavutti lopulta V1-nopeuden, jonka jälkeen lentoonlähtöä ei enää keskeytetä. 3,5 sekuntia tämän jälkeen miehistö reagoi kiitotiellä oleviin esineisiin. Lopulta kone törmäsi niihin ja syttyi palamaan. Kone liukui palavana ja törmäsi toisiin rakennusmateriaaleihin. Koneessa kuoli 83 ihmistä, suurin osa koneen keskiosasta.

Onnettomuuden syyt

Onnettomuuden syy oli lentäjän virhe. Kone rullasi väärälle kiitotielle. 
Kiitotien alussa ei ollut juuri mitään merkkiä kiitotien sulkemisesta.  Miehistö sivuutti useita merkkejä väärästä kiitotiestä, eikä kukaan huomannut virheitään. Tämä johti lentäjien irtisanomiseen.
Raivo Järvi

Raivo Järvi (23. joulukuuta 1954 Pärnu ‒ 17. kesäkuuta 2012) oli virolainen kuvittaja, toimittaja ja poliitikko, joka kuului liberaaliin Viron reformipuolueeseen.
Järvi oli jäsenenä X, XI ja XII Riigikogussa. Hän opiskeli Viron taideinstituutissa ja on työstänyt muun muassa kuvituksia kirjoihin. Raivo Järvellä oli urallaan useita suosittuja radio- ja televisio-ohjelmia, joiden ansiosta virolaiset tunsivat hänet lempinimellä ”Onu Raivo” (Raivo-eno).
Järvi opiskeli Viron taideakatemiassa. Vuodesta 1983 vuoteen 2003 hän työskenteli freelanceartistina. Hän kuvitti enemmän kuin 22 kirjaa ja kirjoitti ja kuvitti yhden lastenkirjan.
Järvi esiintyi televisio- ja radio-ohjelmissa, joista tunnetuimmat olivat Kõige Suurem Sober ja Onu Raivo Jutupliiats sekä esiintyi Radio Kuku -kanavalla showssaan Onu Raivo rännakud.
Järvi oli naimisissa Tatjana Järven (ballerina) kanssa, ja hänellä on edellisestä avioliitostaan yksi poika. Hän kuoli lyhytaikaiseen sairauteen 17. kesäkuuta 2012.
GeneRally

General

General on pelin maskotti. Se on kuin Formula 1 -auto, mutta ilman aerodynaamisia siipiä. Sitä voidaan käyttää aktiivisesti lähes kaikilla ratapinnoilla. General takaa ajajalleen vauhdikasta menoa ja taitavammalle kuskille hyvät kierrosajat.

Formula

Auto, joka muistuttaa Generalia, mutta on voimakkaampi, painavampi, ja siinä on etu- ja takasiivet. Johtuen sen uniikista ajettavuudesta asfaltilla tämä auto on monien pelaajien valinta. Kiitos Formulan tasaisennopean vauhdin ja hyvien kääntymisominaisuuksien, se on ehkä pelaajien eniten suosima auto. Se ei kuitenkaan ole kovin kilpailukykyinen maastossa.

Onewheeler

Onewheeler on varsin erikoinen, sillä siinä on vain yksi pyörä keskellä auton alla. Se ei ole kovinkaan nopea asfaltilla, mutta maastossa Onewheeler pärjää nopeimmillekin autoille. Varsinkin lumella Onewheeler on vahvimmillaan, millä se pääsee eteenpäin vaivatta muiden autojen liukastellessa. Haittapuolena se on yksi keveimmistä autoista, minkä vuoksi raskaamman auton on helppo kiilata se radalta.

McTurbo

McTurbo muistuttaa paljolti kiihdytysautoa: se on pitkä ja siinä on siivekkeet, avo-ohjaamo ja isot takarenkaat. McTurbo onkin pelin nopein auto, jollei pelaajien omatekoisia autoja lasketa. Nopeuden hintana on hankala käännettävyys ja pitkä jarrutusmatka, minkä vuoksi se ei sovi tiukkamutkaisiin ratoihin. McTurbo on vaikea vastus varsinkin suoremmilla asfalttiradoilla, mutta taitava kuljettaja pärjää sillä myös vähän hankalemmillakin rataosuuksilla. Auto ei ole parhaimmillaan maastossa eikä varsinkaan lumella, koska se alkaa liukkaalla pinnalla helposti liukua.
Munalammi

Maantiede

Lampi on 100 metriä pitkä ja alle 50 metriä kapea suolampi, joka on jäänne umpeenkasvavasta suuremmasta lammesta. Sen läpi virtaa 1,8 kilometriä pitkä Okslammista ja  Tahjanjärvestä alkuunsa saava suo-oja Pitkäjärveen. Lampi on rakentamaton ja sen läheltä kulkee metsäautotiet, joille pääsee yhdystieltä 2846.
Ryan VandenBussche

Ura

VandenBussche pelasi kolme kautta OHL:ssa. Toronto Maple Leafs varasi hänet vuoden 1992 NHL:n varaustilaisuudessa 173. vuorolla. Hän pelasi vuosina 1993–1996 neljä kautta AHL:ssa. VandenBussche solmi sopimuksen vapaana pelaajana 22. elokuuta 1995 New York Rangersin kanssa. Toisella kaudellaan Rangersin organisaatiossa VandenBussche pääsi vihdoin debytoimaan NHL:ssa 13. joulukuuta 1996 ja pelasi kauden aikana yhteensä 11 NHL-ottelua. 
Ennen kauden alkua syyskuussa 1997 harjoituspelissä VandenBussche tyrmäsi tappelussa Nick Kypreosin, joka joutui lopettamaan uransa saatuaan aivotärähdyksen. Kaudella 1997–1998 VandenBussche pelasi neljässä eri joukkueessa. Hän pelasi kolme ottelua IHL:ssa Indianapolis Icen joukkueessa, viisitoista Hartford Wolf Packin joukkueessa AHL:ssa ja kuusitoista ottelua Rangersin paidassa NHL:ssa. Rangers myi maaliskuussa 1998 VandenBusschen Chicago Blackhawksin, josta se sai vaihdossa Ryan Risidoren. VandenBussche pelasi kauden aikana Chicagossa neljä ottelua. VandenBussche pelasi Chicagossa vuoteen 2004, jolloin hän teki vapaana pelaajana sopimuksen Pittsburgh Penguins kanssa. 
Syyskuussa 2006 Jokerit ilmoitti VandenBusschen kuukauden mittaisesta koeaikasopimuksesta. Koeaika päättyi Jokerit-Blues otteluun 5. marraskuuta. Ottelun jälkeen Jokerit ilmoitti, että VandenBussche ei jatka joukkueessa. Samana päivänä VandenBussche solmi uuden sopimuksen CHL:n New Mexico Scorpionsin kanssa, mutta pelasi seurassa vain yhdeksän ottelua ja lopetti uransa jääkiekkoilijana 17. tammikuuta 2007.
Uransa jälkeen Vandenbussche on toiminut kiinteistöalalla Ontarion Port Ryersessa. Hän on tapellut poliisien kanssa useasti jääkiekkouransa jälkeen.
Kaudella 2013–2014 Vandenbussche toimi Niagara & District Junior C liigassa pelanneen Port Dover Sailors -joukkueen päävalmentajana.