google/wiki40b huggingface dataset:
Kuhlinliitogekko

Ulkonäkö ja koko

Kuhlinliitogekon jalkojen, hännän ja kylkien reunoilla on iholäppiä. Niiden ansiosta eläin pystyy hypätä ilmaan, levittää vahvat räpylämäiset jalkansa ja litistää ruumiinsa, jolloin se tulee liitämällä alas. Se käyttää tätä liikkuessaan lyhyitä matkoja oksalta toiselle ja paetessaan saalistajaa. Väriltään laji on punaruskea. Häntä on litteä, leveä ja molemmin puolin sahalaitamainen.

Levinneisyys ja elinympäristö

Kuhlinliitogekkoa tavataan Malakan niemimaalla ja Indonesiassa.

Lisääntyminen

Kuhlinliitogekko munii tavallisesti kaksi munaa kerralla.

Ravinto

Laji syö hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia.
Irukandji

Koko ja ulkonäkö

Irukandjin uimakello on halkaisijaltaan 12–25 mm. Kellon neljästä nurkasta lähtee yksittäinen pyyntilonkero, jonka pituus vaihtelee 5:stä 50 senttimetriin, mutta sen pyyntilonkerot voivat kasvaa jopa yli metrin mittaisiksi. Irukandji on äärimmäisen vaikeasti havaittavissa, sillä se on vain peukalonkynnen kokoinen ja melkein läpinäkyvä (siksi se löydettiin hyvin myöhään). Pienen kokonsa takia irukandjit kykenevät uimaan läpi uimarantoja suojaamaan viritettyjen meduusaverkkojen ja polttamaan ihmisiä pyyntilonkeroidensa polttiaissoluilla.

Myrkytysoireet

Irukandjin osuma ei heti aiheuta minkäänlaista tuntemusta, mutta 5–45 minuuttia kuluttua uhri kokee voimakasta pää- tai selkäsärkyä sekä kipuja lihaksissa ja vatsassa. Myös ahdistus, pahoinvointi ja levottomuus kuuluvat oireisiin. Joissakin tapauksissa myrkky voi aiheuttaa vaarallisen keuhkopöhön, joka useasti johtaa kuolemaan. Tämän takia on itsestään selvää, että oireet vaativat sairaalahoitoa. Magnesiumin käyttöä irukandjin polttaman hoidossa on tutkittu.

Levinneisyys

Irukandjia tavataan laajalti alueella Australiasta Intiaan ja Thaimaahan sekä Afrikkaan. Merten lämpötilojen kohotessa irukandjien määrä on lähes kolminkertaistunut.
Sandefjord Fotball

Historiaa

Sandefjord Fotball perustettiin vuonna 1998 Sandefjord Ballklubbin ja IK Runarin fuusion seurauksena. Seura pelasi historiansa ensimmäisellä kaudella Adeccoligaenissa, jossa se nousi nopeasti kärkijoukkueiden joukkoon. Se oli nousukarsinnoissa kausilla 2002 ja 2003, muttei onnistunut voittamaan niitä. Lopulta kausi 2005 toi kauan odotetun nousun Tippeligaeniin Sandefjordin sijoituttua toiseksi Adecco-ligaenissa. Kausi 2006 on seuran tähän astisen historian menestyksekkäin, sillä se oli pääsarjassa yhdeksäs ja eteni Norjan Cupissa loppuotteluun. Kauden 2007 päätteeksi Sandefjord kuitenkin putosi takaisin Adeccoligaeniin. Visiitti jäi kuitenkin lyhyeksi ja Patrick Walkerin johdolla seura nousi takaisin pääsarjatasolle kauden 2008 päätteeksi. Kaudella 2009 seura sijoittui liigassa hyvin sijalle 8, mutta kausi 2010 oli surkea. Sandefjord voitti ainoastaan kaksi ottelua kauden aikana ja putosi liigajumbona Adeccoligaeniin. 
Sandejord taisteli kausilla 2011–2012 noususta takaisin liigaan, mutta kahden kolmossijan myötä pelit jatkuivat toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Kausi 2013 oli notkahdus kahdeksanneksi, mutta seuraavalla kaudella joukkue nousi Lars Bohinenin johdolla sarjan mestariksi ja takaisin pääsarjatasolle. Kausi 2015 oli joukkueelle vaikea ja seura jäi liigajumboksi pudoten jälleen takaisin 1. divisioonaan.
Kajaani (sanomalehti)

Kajaani oli Kajaanissa vuosina 1922–1966 ilmestynyt sanomalehti.
Kaupungin kokoomuslaiset perustivat Kajaanin edistysmielisten kanssa julkaistun Kajaanin Uutisten tilalle. Taloudellisesti kannattamattoman lehden päärahoittajana toimi Kajaani-yhtiö. Sen lakattua maakunnan ainoaksi sanomalehdeksi jäi Kainuun Sanomat.
Lehti ilmestyi vuodesta 1923 lähtien kolmesti, vuodesta 1955 kuudesti ja vuodesta 1958 jälleen kolmesti viikossa. Sen levikki oli enimmillään 5193 kappaletta vuonna 1945. Päätoimittajina työskentelivät Arvi Tapiola (1923–1930), Arne Vasunta (1930–1932), Verner Rekola (1932–1936), Väinö Leisio (1936–1938), Lauri Karanto (1938 ja 1941–1944), Paavo Suensaari (1938–1941), Olavi Leimu (1934–1945 ja 1954), Matti Klemola (1945–1954), Mauri Auvinen (1955–1957), Mikko Sakki (1957–1961), Veikko Valento (1961–1962) ja Kalevi Ylänkö (1962–1966).
Lauri Kalaja

Lauri Ilmari Kalaja  (14. syyskuuta 1904 Kotka – 1. maaliskuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori. 
Kalajan vanhemmat olivat kaupunginlääkäri Arvo Aleksanteri Kalaja, ent. Lindeblom, ja Aino Lydia Saastamoinen. Hänen puolisonsa vuodesta 1933 oli Rauha Kaarina Kunttu. Myös Kalajan nuoremmasta veljestä Tauno Antero Kalajasta (s. 1911) tuli lääkäri. Kalaja tuli ylioppilaaksi Kotkan suomalaisesta yhteiskoulusta 1923 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1933. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1939, sisätautien erikoislääkärin pätevyyden hän sai 1937. Kalaja oli Helsingin yliopiston sisätautiopin dosentti 1941–1946, Turun yliopiston sisätautiopin professori 1946–1949, Helsingin Diakonissalaitoksen sisätautiosaston ylilääkäri vuodesta 1950 ja koko laitoksen ylilääkäri vuodesta 1955. Hän oli jatkosodan aikana kenttäsairaalan päällikkölääkärinä ja päämajan erikoistehtävissä sekä marsalkka Mannerheimin henkilääkäri vuodesta 1941 alkaen kymmenen vuoden ajan. Sotilasarvoltaan Kalaja oli lääkintäeverstiluutnantti (1943).
Kalaja oli Suomen sisätautilääkäriyhdistyksen, Duodecimin ja Suomen endokrinologiyhdistyksen puheenjohtaja.
August Sundell

August Fredrik Sundell (11. syyskuuta 1843 Helsinki – 26. syyskuuta 1924 Helsinki) oli suomalainen fyysikko. Hän oli vuosina 1878–1904 Helsingin yliopiston ylimääräinen professori. Hän toimi vakauskomission johtajana 1888–1916 ja vaikutti metrijärjestelmän käyttöönottoon ja myös mittojen ja painojen valvonnan parantamiseen. Hän laati uusia mittausvälineitä. Tieteellisissä julkaisuissaan hän käsitteli mekaniikkaa, valo-oppia, sähköoppia, tähtitiedettä ja ilmatiedettä. Hän toimi pitkään (1876–1921) Vakuutusyhtiö Kalevan johtokunnassa.
August Sundellin poika Isak Gustaf Sundell toimi Rahapajan johtajana.
Olli Halkka

Olli Johannes Halkka, vuoteen 1955 Helenius, (3. marraskuuta 1928 Viipuri – 8. lokakuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen perinnöllisyystieteilijä. Hän oli Helsingin yliopiston perinnöllisyystieteen professori.
Halkka väitteli filosofian tohtoriksi 1961. Hän oli Helsingin yliopiston perinnöllisyystieteen dosentti 1960–1971, apulaisprofessori 1971–1979 ja professori 1979–1993. Hänen tieteellisestä tuotannostaan ovat erityisesti merkittäviä sylkikaskaan populaatiogenetiikan tutkimukset. Halkka kutsuttiin vuonna 1979 Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi.

Yksityiselämä

Olli Halkan ensimmäinen puoliso Ritva kuoli vuonna 1961. Hänen toinen puolisonsa oli vuosina 1967–1984 perinnöllisyystieteen dosentti Liisa Halkka. Kaisa oli Olli Halkan kolmas puoliso. Olli Halkalla oli kaksi lasta ensimmäisestä liitosta ja kaksi toisesta liitosta.
Dirk Gentlyn holistinen etsivätoimisto

Televisiosovitukset

BBC tuotti Adamsin Dirk Gently -kirjoihin perustuvan neliosaisen televisiosarjan Dirk Gently vuosina 2010–2012. Sen pääosissa olivat Darren Boyd Richard Macduffina, Stephen Mangan Dirk Gentlynä ja Helen Baxendale Susan Harmisonina.
Vuodesta 2016 BBC America on tuottanut edelliseen liittymätöntä televisiosarjaa Dirk Gently’s Holistic Detective Agency. Sen pääosia näyttelevät Samuel Barnett Dirk Gentlynä ja Elijah Wood hänen apulaisenaan Todd Brotzmanina.
Karjalan kirkko

Yhteydet Suomessa

Yhdessä suomalaisten teologien kanssa kirkko on kouluttanut useita diakoniatyöntekijöitä kirkon virkatehtäviin.
Bonusway.fi

Palvelun toimintaperiaate

Bonusway.fi:n toimintamalli perustuu Affiliate-markkinointiin. Palvelussa mukana olevat verkkokaupat ovat mainostajia, jotka maksavat komission palvelun kautta toteutuneista kaupoista. Bonusway tilittää sitten osan tästä komissiosta ostoksen tehneelle kuluttajalle. Verkkokaupoille palvelu on markkinointikanava siinä missä esimerkiksi Google tai Facebook, eli kuluttajille maksettavat bonukset ovat loppupelissä peräisin mainostajien markkinointibudjeteista.
Verkkokaupoille Bonuswayn etu moniin muihin markkinointikanaviin verrattuna on tulospohjainen toimintamalli. Kuluja syntyy ainoastaan toteutuneista myynneistä, joten palvelussa mukana oleminen on verkkokaupoille riskitöntä.

Bonusten suuruus

Bonusway.fi:n maksaman bonuksen suuruus vaihtelee kauppakohtaisesti ja perustuu jossain määrin palvelun kauppiailta saamaan komissioon. Maaliskuussa 2013 sivustolla tarjotut bonukset vaihtelivat välillä 0,30 %–25,00 % suhteessa ostoksen loppusummaan. Lisäksi joissain tapauksissa tarjottava bonus on kiinteä eikä riipu ostoksen koosta.
Virgin Racing

Kausi 2010

Talli ilmoittautui kauteen alun perin nimellä Manor Grand Prix, mutta uuden pääsponsorin myötä nimi vaihdettiin marraskuussa 2009 Virgin Racingiksi. Talli kilpaili Lotuksen kanssa valmistajien sarjan 10. tilasta kauden loppuun asti. Virgin sijoittui lopulta keskinäisissä vertailuissa 12. sijalle Hispanialle hävinneenä. Tallin parhaiksi sijoituksiksi jäivät kaksi 14. sijaa.

Kausi 2011

Viime kauden päätteeksi venäläinen autonvalmistaja Marussia osti osan tallista ja se kilpaili kaudella 2011 nimellä Marussia Virgin Racing. Helmikuussa ilmoitettiin, että talli tulee jatkossa kilpailemaan venäläisellä lisenssillä.
Tallin kuljettajina ajoivat Timo Glock ja belgialainen Jérôme d’Ambrosio, joka korvasi Di Grassin. Testikuljettajana toimi Robert Wickens. Parhaasta tuloksesta vastasi d’Ambrosio, joka sijoittui kahdesti 14:ksi. Talli sijoittui sarjan viimeiseksi häviten jälleen Hispanialle.
Kauden jälkeen talli kilpaili virallisesti Marussia F1 Team nimellä vuodesta 2012 lähtien.
Häiväjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,6 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Arvajanjoen valuma-alueella (14.26), jonka Isojärven valuma-alueeseen (14.263) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 146,3 metriä mpy.
Juminkeko-säätiö

Juminkeko-säätiö ylläpitää Kuhmossa sijaitsevaa Kalevalan ja karjalaisen kulttuurin informaatiokeskus Juminkekoa. Juminkeko-säätiön toimitalon ovat suunnitelleet arkkitehdit Mikko Heikkinen ja Markku Komonen.

Toiminta

Säätiön tehtäviä ovat Kalevalaan liittyvän kulttuuriperinteen vaaliminen ja kulttuurivaihto Karjalan tasavallan ja Suomen välillä. Käytännössä säätiö järjestää näyttelyitä ja erilaisia tilaisuuksia Kuhmossa ja eri puolilla Suomea ja Karjalan tasavaltaa. Lisäksi toimintaan kuuluu julkaisutoimintaa, perinteen keruuta ja arkistointia sekä Vienan runokylien elvytystoimintaa. Juminkeko toimii myös valtakunnallisena lastenkulttuurikeskuksena perinnekulttuurin alalla.
Juminkeko-säätiö järjestää tutkimusmatkoja Karjalan tasavallan alueella eri perinnekulttuurin ja sen tutkimuksen toimijoiden kanssa. Yhteistyökumppaneita ovat muun muassa SKS:n kansanrunousarkisto ja Kalevalaseura sekä Karjalan puolella Venäjän tiedeakatemian Karjalan Tiedekeskuksen Kielen, kirjallisuuden ja historian instituutti.
Säätiö järjestää vuosittain Kainuussa ja Vienan Karjalassa kansanmusiikkijuhla Sommelon.
Perustoimintaansa säätiö saa avustusta opetus- ja kulttuuriministeriöltä. Muu osa toimintavaroista tulee erilaisten hankkeiden (EU-hankkeet, lähialueyhteistyöhankkeet, Suomen Kulttuurirahaston rahoittamat hankkeet, yms.) kautta.

Vienan runokylien elvytys

Juminkeko-säätiö on vuodesta 1990 alkaen toteuttanut yhdessä Karjalan tasavallassa toimivan Arhippa Perttusen säätiön kanssa Vienan runokylien elvytyshanketta, jonka kestoaika on 25 vuotta. Hankkeen tarkoituksena on vienankarjalaisen kulttuurin pelastaminen. Vienan runokylien elvytyshanke hyväksyttiin vuonna 1993 Unescon Kulttuurikehityksen vuosikymmen -ohjelmaan. Hankkeen piiriin kuuluvista kylistä Paanajärven kylä hyväksyttiin World Monuments Watchin Maailman sadan uhanalaisimman kulttuurikohteen listalle vuosiksi 1996–2001. Paanajärven kylälle myönnettiin vuoden 2005 Europa Nostra -mitali, joka on korkein eurooppalainen kulttuuriperinnön suojelemisesta annettava palkinto.
Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaalit 1964

Tausta

Ennen vaaleja konservatiivipuolue oli hallinnut Isoa-Britanniaa 13 vuoden ajan vuoden 1951 vaaleista lähtien. Kuluneella vaalikaudella konservatiivinen hallitus oli kuitenkin kärsinyt puolustusministeri John Profumoon kohdistuneesta skandaalista sekä useista ministerinvaihdoksista. Myös konservatiivipuolueen johtaja oli vaihtunut, kun Alec Douglas-Home oli valittu Harold Macmillanin seuraajaksi. Douglas-Home ei ollut henkilökohtaisesti yhtä suosittu kuin työväenpuolueen johtaja Harold Wilson. Koska Työväenpuolueen vaalivoitto vaikutti todennäköiseltä, konservatiivinen hallitus jätti parlamenttivaalien järjestämisen mahdollisimman myöhäiseen ajankohtaan.

Tulokset

Työväenpuolue voitti parlamenttivaalit täpärästi, kun se sai 12,21 miljoonaa ääntä eli 44,1 prosentin kannatuksen ja 317 parlamenttiedustajaa eli lähes kapeimman mahdollisen parlamenttienemmistön. Konservatiivien äänimäärä oli 12,00 miljoonaa, kannatus 43,4 prosenttia ja edustajamäärä 304. Liberaalipuolue lähes kaksinkertaisti kannatuksensa 11,2 prosenttiin ja sai 3,10 miljoonaa ääntä mutta silti vain 9 parlamenttiedustajaa.
Vaalituloksen seurauksena Työväenpuolue  muodosti Britannian uuden hallituksen, jota johti pääministeri Wilson. Hallituksen enemmistö oli kuitenkin niin kapea, että uudet vaalit jouduttiin järjestämään jo vuonna 1966.
Ahvenanmaan väestö

Ahvenanmaan väestö oli vuonna 2008 27 456 henkeä, jotka asuvat yhteensä 65 saarella. Ruotsinkielisten osuus väestöstä on 92,0 %. Naisten osuus maakunnan väestöstä on 51 %. Ulkomaalaisia oli vuonna 2008 2 06 henkeä. Maakunnan väestöstä noin 40 % asuu Maarianhaminassa. Ahvenanmaalla on voimassa kotiseutuoikeusjärjestelmä (hembygdsrätt). Henkilöllä tulee olla kotiseutuoikeus, ennen kuin on mahdollista omistaa kiinteää omaisuutta saarella, äänestää maakuntapäivävaaleissa tai harjoittaa elinkeinoa.
Ahvenanmaan bruttokansantuote henkeä kohden on jonkin verran Suomen keskiarvoa suurempi ja samaa luokkaa Uudenmaan maakunnan kanssa.

Ahvenanmaan asutuksen historia

Ensimmäisten ihmisten arvioidaan saapuneen Ahvenanmaalle noin 4200 eaa. Nämä olivat idästä saapuneita kampakeraamista kulttuuria edustaneita metsästäjä-keräilijöitä, jotka asuivat alueella kausiluotoisesti. Pysyvä asutus alkoi noin vuonna 2500 eaa. uuden lännestä suuntautuneen maahanmuuton myötä.  Ahvenanmaalta, Jomalan Jettbölestä on löydetty Suomen ainoa säilynyt kivikautinen luuranko, joka on haudattu sikiöasentoon. Pronssikaudella läntisen pronssikulttuurin ydinalue rajoittui Ahvenanmaalle ja Suomen rannikolle Porvoon- ja Lapuanjokien välille 
Ahvenanmaan paikannimistön perusteella on arvioitu, että alueella on asunut suomenkielistä väestöä keskiajalle saakka. Useiden Ahvenanmaan paikannimien uskotaan pohjautuvan suomenkielisistä nimimuodoista. Keskiajalta alkaen Ahvenanmaalle ja ulkosaaristoon on muuttanut kalastajia, jotka ovat säilyttäneet suomen kielen parin sukupolven ajan. Viimeisimmät kalastajat muuttivat alueelle Turunmaalta 1800-luvulla. Heidän jälkeläisensä muodostivat suomenkielisen väestönosan 1900-luvun alkupuolella. Vuonna 1910 Ahvenanmaalla asui vajaa 900 suomenkielistä.

Ahvenanmaan suomenkieliset

Suomenkielisiä maakunnassa asui 1 354 eli 5,0 prosenttia (2006).  Suomenkielinen väestönosa on hieman kasvamassa. Nykyisin suurin osa suomenkielisistä asuu Maarianhaminassa ja Brändössä, joista Brändössä suomenkielisiksi rekisteröityneitä on yli 10 %. (Maarianhaminassa 5,6% suomenkielisiä) Suomenkielinen toiminta on Ahvenanmaalla vähäistä. Suomenkielisten yhdistys Ahvenanmaalla on Ahveniset ry, joka pyrkii muun muassa tuomaan Ahvenanmaan kirjastoihin lisää suomenkielisiä kirjallisuutta ja lapsille suomenkielisiä satutunteja. Yhdistys on kasvava ja saa koko ajan uusia jäseniä, varsinkin nuorista saarelle mantereelta muuttavista perheistä. 
Ahvenanmaa määritellään itsehallintolailla yksikielisesti ruotsinkieliseksi alueeksi. Suomea opetetaan oppiaineena ja sitä pyytäville järjestetään äidinkielen opetusta suomeksi. Suomen kansalaisilla on kuitenkin oikeus asioida valtion viranomaisissa ja oikeusistuimissa suomeksi. Kunnallisissa viranomaisissa vastaavaa oikeutta ei ole. 
Luterilaisella kirkolla ei ole Ahvenanmaalla omaa suomenkielistä seurakuntaa, mutta Maarianhaminan evankelis-luterilaisessa seurakunnassa järjestetään suomenkielistä toimintaa, kuten suomenkielisiä jumalanpalveluksia.
Taantumuksellisuus

Taantumuksellisuus eli reaktionäärisyys tarkoittaa halua muuttaa yhteiskunnan poliittinen olotila johonkin nykyhetkeä aiemmin vallinneeseen tilaan (Status quo ante). Konservatiivisuudesta poiketen se ei ainoastaan vastusta uudistuksia, vaan kannattaa jo toteutettujenkin uudistusten peruuttamista. Taantumuksellista henkilöä voidaan kutsua reaktionääriksi. Käsite syntyi Ranskan vallankumousta seuranneen restauraation aikana. Taantumuksellisuutta voidaan pitää radikalismin äärimmäisenä vastakohtana.
FS Richelieu (1873)

Valmistus

Alus tilattiin Toulonin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin vuonna 1869. Alus laskettiin vesille 3. joulukuuta 1873 ja se otettiin palvelukseen vuonna 1876.

Palvelus

Alus myytiin vuonna 1901.
Suomen Taitoluisteluliitto

Suomen Taitoluisteluliitto (lyhenne STLL) on suomalaisten taitoluisteluseurojen kattojärjestö, joka kuuluu Kansainväliseen luisteluliittoon (ISU).
Alun perin Taitoluisteluliitto toimi Suomen Luisteluliiton alaisena jaostona yhdessä pikaluistelun kanssa vuodesta 1908 lähtien, kunnes erkani vuonna 1960 omaksi liitokseen nimellä Suomen Kaunoluisteluliitto. Nykyinen nimi otettiin käyttöön vuonna 1968. Jäsenseuroja liitolla on yhteensä 81. Taitoluisteluliiton puheenjohtaja on Laura Raitio.
Liitto valitsee Suomen taitoluistelun maajoukkueet kansainvälisiin kilpailuihin.
Kati Nappa

Kati Nappa on nyt jo eläkkeellä oleva suomalainen kotitalousopettaja, ruokatoimittaja ja ruokakulttuurin edistäjä. Hän on tehnyt ruokaa ja ollut toimittajana erilaisissa tv-ohjelmissa, muun muassa Tänään kotona, Katin kanssa keittiössä, Tänä torstaina, Keventäjät ja vuosina 1989–2003 Huomenta Suomessa MTV3-kanavalla. Nappa on laatinut lukuisia ruokareseptejä. Hänen sieni- ja marjaresepteistään on muun muassa julkaistu kirja Metsän makuja.
Je suis Charlie

Je suis Charlie ([ʒə sɥi ʃaʁ.li]; ranskaa, suom. ”Minä olen Charlie”) on iskulause, jolla sananvapauden puolustajat osoittivat olevansa väkivallan käyttöä vastaan vuoden 2015 Charlie Hebdon iskun jälkeen. Iskussa tapettiin 12 ihmistä pariisilaisen Charlie Hebdo -satiirilehden toimituksessa. Ranskassa, Euroopassa ja muualla maailmassa järjestettiin laajoja mielenilmauksia samana iltana ja seuraavana päivänä. Suomessa mielenilmauksia tunnuksen alla järjestettiin ainakin Helsingissä ja Kuopiossa.
Maailman johtajien Pariisissa sunnuntaina 11. tammikuuta järjestämä rauhanmarssi saman tunnuksen alla herätti ristiriitaisia tunteita. Erityisesti kritisoitiin Nigerin presidentti Mahamadou Issoufouta, joka osallistui mielenilmaukseen, mutta kielsi lehden levittämisen maassaan.
Tunnus esiintyi twitterissä myös muodossa ”Je suis Ahmed”, jolla kunnioitettiin terrori-iskussa surmatun arabitaustaisen poliisin Ahmed Merabetin muistoa. Aihetunnistetta #JeSuisCharlie käytettiin kolmessa päivässä yli viisi miljoonaa kertaa, parhaimmillaan 6300 kertaa minuutissa.
Pentti Pekkarinen

Pentti August Pekkarinen (20. syyskuuta 1917 Maaninka – 20. tammikuuta 1975 Kuopio) oli pohjoissavolainen maanviljelijä ja Maalaisliitto/Keskustapuolueen kansanedustaja ja ministeri.
Pekkarisen vanhemmat olivat torppari Kalle Pekkarinen ja Helmi Johanna Huuskonen.  Hän kävi kansakoulun ja sen jälkeen suoritti 1937 maamieskoulun ja 1940 maamiesopiston. Pekkarinen toimi maatalousneuvojana Kiuruvedellä 1939, Kuopion maanviljelysseuran alueneuvojana Vehmersalmella 1944–1945 ja maatalousneuvojana Leppävirralla 1945–1948. Hän oli maanviljelijänä Leppävirralla 1946–1975 ja toimi myös Leppävirran kunnan asutuskassanhoitajana ja asutusneuvojana 1951–1962.
Pekkarinen oli Maalaisliiton kansanedustajana 1958–1965 ja keskustan kansanedustajana 1965–1975. Hän edusti vuoteen 1961 saakka Kuopion läänin läntistä vaalipiiriä sen jälkeen Kuopion läänin vaalipiiriä. Pekkarinen oli II sosiaali- ja terveysministeri Sorsan I hallituksessa 1972–1975. Hän toimi presidentin valitsijamiehenä vuosien 1956, 1962 ja 1968 presidentinvaaleissa. Kunnallispolitiikassa Pekkarinen oli mukana Leppävirran kunnanvaltuuston puheenjohtajana.
Pekkarinen kuoli liikenneonnettomuudessa tammikuussa 1975 kesken ministeri- ja kansanedustajakautensa. Pekkarinen oli matkalla Rissalan lentoasemalle, kun hänen ohjaamansa Ford Granada -henkilöauto alkoi heittelehtiä liukkaalla tiellä, ajautui vastaantulevien kaistalle ja törmäsi vastaan tulleeseen autoon. Pekkarinen menehtyi saamiinsa vammoihin Kuopion keskussairaalassa myöhemmin saman päivän aikana. Hänen tilalleen ministeriksi nousi Reino Karpola ja kansanedustajaksi Toivo Yläjärvi.
Kantatie 58

Historiaa

Vuoden 1938 tienumerointijärjestelmässä kantatie 58 oli Lahden ja Padasjoen välinen tie. Helsinki–Lahti tien valmistuttua valtatie 4 siirtyi kulkemaan Lahden kautta ja tienumero 58 poistui käytöstä. 1970-luvun puolivälissä se kuitenkin otettiin uudelleen käyttöön Oriveden ja Keuruun välisellä tiellä. Vuoden 1996 tienumerouudistuksessa Keuruun ja Karstulan välinen osuus muutettiin kantatien 58 jatkeeksi. Osuudet Kangasalan ja Oriveden sekä Karstulan ja Kärsämäen välillä muutettiin kantatieksi 58 vasta muutama vuosi myöhemmin. Vuonna 2009 seututien 775 liittymä Kinnulassa muutettiin kiertoliittymäksi.

Tulevaisuus

Multian ja Pylkönmäen välillä kantatie 58 on merkitty Keski-Suomen maakuntakaavassa uudelle linjaukselle sekä Pylkönmäen ja Karstulan välinen seututie 636 muutettavaksi kantatieksi 58. Kinnulan ja Reisjärven välinen osuus on merkitty lyhennettäväksi uudelle linjaukselle Keski-Suomen ja Pohjois-Pohjanmaan maakuntakaavoissa.
Nokka

Nokka on linnun leukaluiden päälle ja jatkeeksi kasvanut kokonaan tai osittain sarveistunut ihon muodostuma. Lintujen lisäksi myös vesinokkaeläimillä, kalmareilla ja mustekaloilla on nokka.
Linnut käyttävät nokkaansa ravinnon pyydystämiseen, siementen kuorimiseen ja rikkomiseen sekä saaliseläinten palotteluun. Helteellä linnut jäähdyttelevät itseään nokan kautta.

Kehitys

Nokka oli jo lintuja edeltäneillä liskolinnuilla. Niiden nokassa tosin oli hampaita, joita yhdelläkään linnulla ei enää ole.

Rakenne

Nokka muodostuu leukaluista, joiden päällä on sarveistuppi. Monilla lintulajeilla sarveistuppi on kuollut, mutta toisilla siinä on verisuonitus ja hermotus. Joillain lajeilla nokan väri muuttuu kesästä talveen. Sorsalinnuilla nokan kärjessä on kova kärjen reunus eli nokkakynsi. Jalohaukoilla on ylänokan tyvessä paksunnos eli vahanokka. Joidenkin lajien poikasilla on ylänokan kärjessä valkoinen munahammas, jolla ne puhkaisevat munankuoren kuoriutuessaan. Monen lajin sierainaukot peittää pehmeä kalvo.
Nokan muoto riippuu linnun käyttämän ravinnon laadusta. Nokkia on hyvin erilaisia: hentoja ja rotevia, pitkiä ja lyhyitä, putkimaisia ja kartiomaisia, suoria ja käyriä joko ylös- tai alaspäin, eri tavoin koukkumaisia, litteitä, sileäreunaisia ja hammasreunaisia. Petolinnuilla on koukkumainen terävä nokka. Siemeniä syövien peippolintujen nokka on lyhyt ja kartiomainen. Kahlaajilla on pitkä, hento nokka, joka soveltuu pikkueläinten poimintaan liejusta ja mudasta. Sorsalintujen litteä sälönokka soveltuu erinomaisesti siivilöimään ravintoa vedestä. Tikka naputtelee voimakkaalla talttamaisella nokallaan hyönteisiä lahoista puunrungoista ja kaivertaa pesäkolonsa terveeseenkin puuhun. Joidenkin lintujen kuten lunnin nokka soveltuu hyvin myös kalojen kuljettamiseen.
Nokan värillä on ratkaiseva merkitys monien lajien parinmuodostuksessa, ja harmaalokkien poikasille emon keltaisessa nokassa oleva punainen täplä on suuntamerkki, johon ne kurottelevat halutessaan ruokaa.