Euroopanmarjakuusi

Ulkonäkö ja koko

Euroopanmarjakuusi on Suomessa 1–8 metriä korkea pensas tai joskus puu, mutta etelämpänä se saattaa kasvaa parikymmenmetriseksi ja paksuksi puuksi. Nuori haararanka on väriltään harmaanvihreä, oksat ovat tiheässä. Silmusuomut ovat tylppiä ja litteäselkäisiä. Kampamaisesti sivulle siirottavat neulaset ovat lyhytruotisia, kooltaan 10–30 x 2–3 mm ja muodoltaan litteitä ja lyhytotaisia. Väriltään ne ovat päältä tummanvihreitä, alta vaaleanvihreitä tai joskus harvoin kellanvihreitä. Uudet vuosikasvaimet ovat oranssinsävyiset. Neulasten alapinnalla on kaksi kellanvihreää ilmarakojuovaa. Yksineuvoiset, hyvin pienet kukat ovat yksittäin. Euroopanmarjakuusi on kaksikotinen, eli hede- ja emikukat sijaitsevat eri yksilöissä. Kukat ovat kehättömiä, hedekukka on moniheteinen, emikukassa on yksi siemenaihe. Euroopanmarjakuusi kukkii Suomessa kesäkuussa. Siemen on 6–7 mm pitkä, kärjestä avoimen, punaisen ja mehevän siemenvaipan ympäröimä marjakäpy. Siemen kypsyy kukintavuonna. Linnut syövät marjamaisia käpyjä mielellään, mikä auttaa lajia leviämään uusille kasvupaikoille. Lintujen ruoansulatuksen läpi kulkeneet siemenet itävät tavallista nopeammin.
Euroopanmarjakuusi on hyvin pitkäikäinen puulaji. Englannissa sen tiedetään saavuttaneen noin 2000 vuoden iän.

Levinneisyys

Euroopanmarjakuusta tavataan suurimmassa osassa Länsi- ja Keski-Eurooppaa, mutta levinneisyysalue on hyvin laikuttainen. Sitä kasvaa Pyreneiden niemimaalta Kreikkaan, Romaniaan, Puolaan ja Baltian maihin, pohjoisessa Skandinavian eteläosiin ja Britteinsaarille. Kaukasuksen alueella ja Iranissa lajilla on erillisiä esiintymiä. Lisäksi euroopanmarjakuusta kasvaa myös Pohjois-Afrikassa Tunisiasta Marokkoon, sekä Atlantin ulkosaarilla kuten Madeiralla ja Azoreilla.
Suomessa euroopanmarjakuusta kasvaa luonnonvaraisena ainoastaan Ahvenanmaalla, varsinkin maakunnan koillis-, kaakkois-, ja lounaisosissa. Useimmat esiintymät ovat pienillä saarilla. Laji rauhoitettiin siellä jo vuonna 1925. Puu on Suomessa luokiteltu silmälläpidettäväksi lajiksi.
Vuosituhansia sitten, ilmaston ollessa nykyistä lämpimämpi marjakuusia kasvoi myös syvällä manner-Suomessa. Viimeisetkin esiintymät katosivat sieltä viimeistään "pienen jääkauden" aikoihin. Suomen kielessä oli omaperäinen nimitys marjakuuselle, jonka muotoja eri murteissa olivat muun muassa juka ja jukko. Muistumina marjakuusista näitä sanoja on jäänyt joihinkin paikannimiin.

Elinympäristö

Euroopanmarjakuusta kasvaa tuoreissa, keski- ja runsasravinteisissa havu-, lehti- ja sekametsissä. Ahvenanmaalla euroopanmarjakuusi kasvaa meren läheisyydessä olevissa lehtomaisissa kangasmetsissä. Lajia pidetään kalkinsuosijana. Euroopanmarjakuusi on Ahvenanmaalla levinneisyysalueensa pohjoisrajoilla ja saattaa kärsiä pahoin kovina pakkastalvina. Uudeksi uhaksi lajille on Ahvenanmaalla ilmennyt 1980-luvulta lähtien metsäkauriit, jotka ovat immuuneja kasvin myrkylle ja syövät mielellään matalia euroopanmarjakuusen taimia ja pensaita. Luonnonsuojelualueilla kasvustoja onkin jouduttu suojaamaan aitauksilla tuhojen estämiseksi.

Käyttö

Euroopanmarjakuusi on hyvin vanha hyötykasvi, jota on käytetty moniin tarkoituksiin. Sitkeästä mutta erittäin kovasta puuaineksesta on tehty muun muassa jousen kaaria sekä erilaisia soittimia, kuten luuttuja. Puusepät ovat aina arvostaneet tumman punaruskeaa ydinpuuta erittäin paljon, ja sitä onkin kutsuttu "Saksan eebenpuuksi". Ydinpuuta on käytetään edelleen intarsioiden tekemiseen.
Euroopanmarjakuusta kasvatetaan koristepensaana ja -puuna. Viljelylajikkeita ovat esimerkiksi pystyhaarainen Taxus baccata 'Fastigiata' eli pylväsmarjakuusi ja pensasmainen Taxus baccata 'Adpressa Variegata'.
Hyvin myrkyllisenä mutta pitkäikäisenä kasvina euroopanmarjakuusta on pidetty sekä kuoleman että kuolemattomuuden symbolina. Sen tuoreita oksia onkin käytetty hautaseppeleissä. Kasvista tehtyä myrkkyä on puolestaan käytetty nuolenkärjissä sekä myrkkysyötteihin metsästyksessä.

Myrkyllisyys

Euroopanmarjakuusen kaikki osat siemenvaippaa lukuun ottamatta ovat myrkyllisiä. Kasvi sisältää muun muassa taksiinia (C₃₅H₄₇NO₁₀), joka on ihmiselle ja monille eläimille, kuten hevosille, tappavan myrkyllistä. Jo 500 grammaa neulasia tiedetään tappaneen hevosen alle tunnissa. Myös ihmisten tiedetään kuolleen euroopanmarjakuusesta saatuun myrkytykseen pahimmissa tapauksissa muutamassa tunnissa. Myrkytysoireet vaativat nopeaa lääkärinhoitoa. Euroopanmarjakuusen kuorta on kuitenkin voitu hyödyntää lääketieteessä eristämällä siitä taksolia, jolla on kasvaimia estävää vaikutusta.