google/wiki40b huggingface dataset:
Julio Maglione

Julio César Maglione (14. marraskuuta 1935 Montevideo, Uruguay) on uruguaylainen tohtori, kansainvälisen olympiakomitean jäsen ja kansainvälisen uimaliiton FINA:n presidentti.
Uruguayn kansallisen olympiakomitean (Comité Olímpico Uruguayo) presidenttinä jo vuodesta 1987 lähtien vaikuttanut ja useassa urheiluun liittyvässä vastuutehtävässä toiminut Maglione valittiin vuonna 1996 KOK:n jäseneksi, vuonna 2002 Amerikan kansallisten olympiakomiteoiden ANOC:n varapuheenjohtajaksi ja pitkän aiemman FINA -uran jälkeen vuonna 2009 FINA:n presidentiksi seuraavalle nelivuotiskaudelle pitkäaikaisen jo vuodesta 1988 lähtien FINA:n presidenttinä toimineen algerialaisen Mustapha Larfaouin jäätyä eläkkeelle.
Maglione sai pian FINA:n johtoon nimeämisensä jälkeen myös ikävän kunnian olla tiettävästi ensimmäinen FINA:n presidentti, jonka aikakautena FINA:n järjestämässä kilpailussa on kuollut uimari, kun Rooman vuoden 2009 maailmanmestaruuskilpailujen 10 km matkan pronssimitalisti yhdysvaltalainen avovesiuimari Fran Crippen kuoli vuonna 2010 sairauskohtaukseen kesken kilpailun Fujairassa Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa.
Sivanandajooga

Sivanandajoogatunti

Sivanandatuntiin kuuluu alkurentoutuminen, hengitysharjoitukset, aurinkotervehdys ja 12 vahvistavan ja notkistavan joogaliikkeen sarja välirentoutuksineen. Yksi tunnetuimmista sivananda joogasarjoista on aurinkotervehdys ja lootusasento. Lootusasento on erityisen sopiva meditointiin. Asentojen välillä rentoudutaan ja tunnin päättää pitempi, kokonaisvaltainen loppurentoutus.
Sivanandajoogan harjoitukset (asanat) on suunniteltu tehtäväksi aina tietyssä järjestyksessä, jolloin ne vaikuttavat järjestelmällisesti koko kehoon: selkärankaan, niveliin ja nivelsiteisiin, lihaksiin, verenkiertoon ja myös ruoansulatukseen, hermostoon sekä rauhasiin. Jokainen asento joko vahvistaa edeltävää tai on sen vastaliike.

Hengitys ja rentoutusharjoitukset

Hengitysharjoitukset ovat sivanandajoogan kannattajien mukaan tärkeitä, koska he katsovat että suurin osa ihmisistä käyttää hengittämiseen vain pientä osaa keuhkojensa hengityskapasiteetista. Harjoittelemalla pyritään oppimaan parempi hengitystekniikka, jota käytetään myös normaalielämässä, ei vain joogan aikana. Rentoutumisharjoitusten tarkoituksena on harjoittajien mukaan rentoutuminen fyysisesti, psyykkisesti ja henkisesti. Myös "oikeanlainen" ruoka, lähinnä kasvisruoka, on osa sivananda joogan ajattelumaailmaa.
Sivanandajoogassa keho ymmärretään sielun työvälineeksi. Siksi joogaharjoitusten katsotaan kehittävän myös harjoittajansa henkisiä kykyjä.
Pelikorttivero

Pelikorttivero oli Suomessa vuosina 1842–1983 käytössä ollut kulutusvero.
Ensimmäiset pelikorttiverot määrättiin 1800-luvulla. Kultakin myydyltä korttipakalta (leikiltä) tuli pelikorttien leimaveron lisäksi 1865 maksettavaksi myös ns. lisäsuostuntavero 60 penniä pakalta.
Vuonna 1943 säädettiin leimaverolaki, jossa määrättiin maksettavaksi veroa 25 markkaa jokaisesta korttipakasta. Vuoden 1978 leimaverolaissa viimeiseksi voimassa olleeksi pelikorttiveroksi tuli 4,50 mk.
Vero perittiin käytännössä niin, että korttien valmistaja tai maahantuoja maksoi sen lääninhallitukseen. Todisteeksi veron suorittamisesta painettiin Suomen pankin setelipainossa jokaisen pakan ruutuässään Valtion pelikorttikonttorin leima. Myöhemmin leimat painettiin valmiiksi jo kortit valmistaneissa kirjapainoissa.
1800-luvulla leima oli korttipakan sulkeneessa sinetissä. 1900-luvun alkuvuosikymmeninä oli käytössä korttien ympärille laitettu leimattu paperinen side.
Suomen lisäksi pelikorttiveroa perittiin kymmenissä maissa eri puolilla maailmaa.
Eurovision laulukilpailu 1968

Suomen edustaja

Suomalaiset saivat ensimmäistä kertaa itse äänestää edustajansa Eurovision laulukilpailuun postikorteitse toteutetulla äänestyksellä. Suomen edustajaksi valittiin yksi 1960-luvun suosituimmista poplaulajista, Kristiina Hautala, joka esitti Esko Linnavallin sävellyksen "Kun kello käy". Vaikka veikkauksissa Suomen laulu oli noteerattu hyville sijoitukselle, esitys sai lopulta vain yhden pisteen ja jäi jaetulle viimeiselle sijalle. Kapellimestarina toimi Ossi Runne.
Ola Gjeilo

Elämä

Ola Gjeilo syntyi 5. toukokuuta 1978 ja varttui Skui-nimisessä kylässä Norjassa. Hän aloitti pianonsoiton ja säveltämisen viisivuotiaana ja oppi lukemaan nuotteja seitsemänvuotiaana. Gjeilo opiskeli klassista sävellystä opettajanaan Wolfgang Plagge. Hän opiskeli Norjan musiikkikorkeakoulussa (1999-2001), siirtyi Juilliard School-kouluun (2001) sekä opiskeli Royal College of Music-koulussa Lontoossa (2002-2004) saadakseen kandidaatin tutkinnon säveltämisestä. Hän jatkoi opintojaan Juilliardissa (2004-2006), jossa hän sai maisterin tutkinnon vuonna 2006, myöskin säveltämisestä. Vuosina 2009-2010 Gjeilo sävelsi Phoenix Chorale-kuorolle.
Tällä hetkellä Gjeilo asuu Manhattanilla ja työskentelee freelancer-säveltäjänä. Hän säveltää teoksia DCINYlle  ja Albany Pro Musicalle.
Metropolisin ja Hastingsin algoritmi

Metropolisin ja Hastingsin algoritmi on Markovin ketjuun perustuva Monte Carlo -algoritmi. Se on näytteistysalgoritmi, eli sen avulla voidaan generoida likimäärin tietyn todennäköisyysjakauman mukaisesti jakautunut luku- tai vektorijoukko. Generoitua joukkoa voidaan käyttää esimerkiksi Monte Carlo -integroinnissa.

Yleistä

Metropolisin ja Hastingsin algoritmilla voidaan periaatteessa generoida näytteitä mistä tahansa jakaumasta, kunhan jakauman tiheysfunktion arvot voidaan laskea missä tahansa tila-avaruuden pisteessä. Tiheysfunktio saa myös olla normalisoimaton eli sen integraalin (jatkuvan tila-avaruuden tapauksessa) tai summan (diskreetin tila-avaruuden tapauksessa) koko tila-avaruuden yli ei tarvitse olla yksi. Algoritmi on erityisen hyödyllinen bayesläisessä tilastotieteessä, jossa esiintyy usein analyyttiseltä muodoltaan hyvin monimutkaisia todennäköisyysjakaumia.
Hyvin tunnettu Gibbsin näytteistysalgoritmi on erikoistapaus Metropolisin ja Hastingsin algoritmista. Se on laskennallisesti tehokas mutta vaatii jakaumalta tiettyjä lisäominaisuuksia.

Algoritmin testaaminen

Käytännössä ei koskaan voida varmasti todeta, että jokin Metropolisin ja Hastingsin algoritmin tuottama Markovin ketju simuloi hyvin kohdejakaumaa. Usein luotettavin keino on näytehistorioitten silmämääräinen tarkastelu. Näytehistoria on kuvaaja ketjun tilan arvoista tilan indeksien ("ajanhetkien") funktiona.
Satunnaiskulun tapauksessa keskeinen algoritmin tehokkuutta säätelevä parametri on ehdokasjakauman varianssi . Jos varianssi on liian suuri, algoritmi on tehoton, koska hyväksymistodennäköisyys on alhainen. Jos taas varianssi on liian pieni, ehdokasarvot ovat usein lähellä nykyisiä harvoja. Tällöin ketjusta tulee voimakkaasti autokorreloitunut eli ketjuun on generoitava hyvin monta arvoa, jotta se simuloisi hyvin koko jakaumaa.

Taustalla olevaa teoriaa

Yleisesti näytteistysalgoritmin toimimisen takaavat lauseet ovat suurten lukujen laki je keskeinen raja-arvolause.
Metropolisin ja Hastingsin algoritmin tuottamat Markovin ketjun tilat eivät yleisesti ole toisistaan riippumattomia, joten tavallisesti esitetyt versiot suurten lukujen laista ja keskeisestä raja-arvolauseesta eivät riitä.
Artikkelissa  todistetaan Metropolisin ja Hastingsin algoritmille oma suurten lukujen lause. Sen mukaan jos ehdokasjakauman kantaja sisältää kohdejakauman kantajan, niin algoritmin tuottaman otoksen keskiarvo lähestyy kohdejakauman odotusarvoa, kun otoskoko lähestyy ääretöntä. Sama koskee kaikkia muitakin jakauman momentteja, siis esimerkiksi varianssia.
Samoin artikkelissa  todistetaan keskeinen raja-arvolause Metropolisin ja Hastingsin algoritmille. Siinä otoskeskiarvon poikkeama odotusarvosta riippuu otoskoon lisäksi esimerkiksi ketjun autokorrelaatiofunktiosta, joten se ei tarjoa yhtä käytännöllistä virhearviota kuin riippumattomien jonojen keskeinen raja-arvolause. Se kuitenkin osoittaa, että otoskesarvo on suurilla otosko'oilla likimain normaalijakautunut ja että sen poikkeama jakauman odotusarvosta eli odotusarvoestimaatin virhe on -riippuvainen, missä  on ketjun pituus.
Norrvidingen kihlakunta

Norrvidingen kihlakunta (ruots. Norrvidinge härad) oli kihlakunta Kronobergin läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 524,54 neliökilometriä ja asukasluku 7 540 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Gårdsby, Söraby, Tjureda, Tolg, Asa, Aneboda, Berg ja Ormesberga.
Kihlakunnan tuolloiset kunnat kuuluvat nykyään Växjön kuntaan.
O-Nitroanisoli

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa o-nitroanisoli on väritöntä tai hieman kellertävää nestettä. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin ja bentseeniin. o-Nitroanisoli on myrkyllistä ja ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä. Aine voi aiheuttaa methemoglobiinin muodostumista vereen, mistä seurauksena on ihon muuttuminen sinertäväksi. Yhdiste voi olla karsinogeenista.

Valmistus ja käyttö

o-Nitroanisolia voidaan valmistaa nitraamalla anisolia, mutta tässä reaktiossa muodostuu huomattava määrä myös p-nitroanisolia. Selektiivisempi tapa on o-kloorinitrobentseenin reaktio emäksisessä metanoliliuoksessa. o-Nitroanisolista valmistetaan muita yhdisteitä kuten o-anisidiinia, atsovärejä ja lääkeaineita.
Latovesi

Maantietoa

Järven pituus on 1,3 kilometriä, leveys 500 metriä ja sen pinta-ala on 34 hehtaaria. Se sijaitsee pari kilometriä Juurijärveltä luoteeseen. Järvellä on yksi saari Nuottasaari, joka on vajaa 50 metriä pitkä. Siihen laskee kymmenen oja, jotka tuovat soiden kuivatusvesiä järveen. Oja ovat myös Ylisen Löytölammen, Alisen Löytölammen ja Keskinenlammen laskuojia. Latoveden oma laskuoja lähtee järven eteläpäästä ja laskee pari kilometriä  kaakossa sijaitsevaan Juurijärveen. Rantaviivan pituus on 3,8 kilometriä. Vain muutama rantaosuutta reunustaa suo, mutta muuten rannat ovat kovaa metsämaata.  Järven ympäristössä sijaitsee kaksi maatilaa ja pääasiassa länsirannoille on rakennettu yli kymmen vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet Sisätön suunnalta. Pohjoisrantaan on kartassa merkitty laavu, joka on osana Pirkan Taivalta.
John (Yhdistyneen kuningaskunnan prinssi)

Elämäkerta

Epilepsiasta ja Aspergerin oireyhtymän piirteistä kärsinyt prinssi syntyi Norfolkissa ja oli kruununperimysjärjestyksessä kuudes.
Prinssi John kastettiin 3. elokuuta 1905 Sandringhamin kartanossa. Hän sai ensimmäisen epileptisen kohtauksensa nelivuotiaana. Poikaa pyrittiin pitämään poissa julkisuudesta, eikä hän osallistunut isänsä kruunajaistilaisuuteen 22. kesäkuuta 1911. 
John asui Sandringhamin Wood Farmilla, jossa hänen sanotaan monesti eläneen omissa oloissaan. Hänellä oli kuitenkin yksi ystävä, suunnilleen samanikäinen yorkshireläinen tyttö nimeltä Winifred Thomas, joka oli lähetetty asumaan setänsä ja tätinsä kanssa maalle kärsimänsä astman takia. 
John oli sairaalloinen ja kärsi epileptisistä kohtauksista koko elämänsä. Kohtaukset lisääntyivät selvästi iän myötä, ja lopulta pitkittynyt kohtaus vei hänen henkensä, kun hän menehtyi 13-vuotiaana Wood Farmilla 19. tammikuuta 1919. Johnin vanhemmat eivät olleet läsnä, mutta tieto tavallista rajummasta sairauskohtauksesta saapui nopeasti Buckinghamin palatsiin. Prinssi John haudattiin Sandringhamiin 21. tammikuuta.

Mediassa

Prinssi Johnista kertoo Stephen Poliakoffin BBC:lle käsikirjoittama ja ohjaama vuonna 2003 ensiesitetty kaksiosainen minisarja Kadonnut prinssi.
Energia Libyassa

Energia Libyassa kuvaa Libyan energian ja sähkön tuotantoa ja kulututusta.

Yritykset

Italialainen Eni ja espanjalainen Repsol YPF ovat suurimmat öljyntuottajat. Muihin toimijoihin sisältyy BASF, Petrobras, Gazprom, Exxon Mobil, Pertamina (Indonesia), Nippon, Libyan valtion omistama Sirte Oil Company, BP, Hess (New York), Japan Petroleum Exploration Company Limited (Japex) ja Oil and Natural Gas Corporation (ONGC) (Intia). Eni tuotti 244 000 tynnyriä öljyä päivässä vuonna 2009 (noin 15 %).
Yura (1922)

Palvelus

Aluksen miehistö upotti aluksensa 25. lokakuuta 1942.
Kristinan kirkko

Sisätilat

1880-luvulla kirkossa tehtiin mittava korjaustyö: Kirkonpenkit uusittiin ja sisätilat maalattiin valkoisiksi ajan hengen mukaisesti. Kirkko sai uudet protit etelään ja pohjoiseen. Vuosina 1905-1906 tehtiin toinen remontti, jonka yhteydessä asennettiin keskuslämmitys ja sähkövalaistus.
Alttaritaulu esittää Jeesusta ja apostoleja viimeisellä aterialla. Sen lahjoitti kungatar Ulrika Eleonora vuonna 1738. Se on todennäköisesti hovimaalari Georg Engelhardt Schröderin käsialaa. Vanhaan alttaritauluun kuuluneet enkelit pelastettiin vuoden 1736 palosta ja sijoitettiin uuden alttaritaulun viereen. Ne on tehnyt Daniel Kortz, Burchardt Prechtin oppilas.
Kastemalja on tehty ahvenanmaalaisesta kalkkikivestä, tyylistä päätellen 1600-luvulla. Kyseessä on ehkä kirkon alkuperäinen kastemalja.
Kirkon alkuperäinen saarnastuoli tunnetaan vain kirjanpitotietojen perusteella. Se valmistui 1647 ja tuhoutui sittemmin vuoden 1736 suurpalossa. Nykyisen saarnastuolin on tehnyt västeråsilainen kuvanveistäjä Jonas Holmin vuonna 1762.
Sakaristo on kaksiosainen. Itäisellä seinällä on kreivi Fredrik Bogislaus von Schwerinin muotokuva; hän toimi Salan kirkkoherrana vuosina 1788-1834. Muotokuvan vieressä on muotokuvamedaljonki, joka esittää hänen poikaansa Wilhelmiä, joka kaatui Oravaisten taistelussa vuonna 1808.
FS Commandant Blaison (F793)

Palvelus

Alus on vuonna 2014 edelleen aktiivipalveluksessa.
Perustajavaikutus

Perustajavaikutus on uuden populaation perustamisen aiheuttama erityistapaus populaation pullonkaulasta, kun perustajapopulaatio on pieni. Pienimmillään tämä voi tarkoittaa vain yhtä hedelmällistä naarasta. Tämän seurauksena uusi populaatio voi olla geneettisesti ja fenotyyppisesti huomattavan erilainen alkuperäiseen populaatioon nähden, koska perustajajoukossa esiintyy vain pieni osa alkuperäisen populaation geneettisestä variaatiosta. Perustajapopulaation pienen koon vuoksi myös sisäsiittoisuus uusien yksilöiden kesken lisääntyy. Ääritapauksessa uusi populaatio voi eriytyä myös omaksi lajikseen.
Ari Myllyselkä

Ari Myllyselkä  (s. 24. kesäkuuta 1965 Köping, Ruotsi) on suomalainen näyttelijä. Myllyselkä on esiintynyt monissa teattereissa, muutamissa elokuvissa ja televisiosarjoissa. Myllyselkä on toiminut pitkään mm. Jyväskylän kaupunginteatterissa. Hänet tunnetaan myös lastenohjelma Pikku Kakkosen juontajana, sekä lastenohjelma Poinzin "Limun" ääninäyttelijänä. Lehmän vuosi -sarjassa Myllyselkä esitti Ahti Väkeväistä. Vuodesta 2016 hän on näytellyt kunnanjohtaja Liimataista Korpelan kujanjuoksu -sarjassa.
Kazanin Jumalanäidin ikoni

Kazanin Jumalanäiti (ven. Казанская Богоматерь, Kazanskaja Bogomater) tai Kazanin Theotokos eli Kazanin Jumalansynnyttäjä on Venäjän ortodoksisen kirkon merkittävimpiä ikonityyppejä. Kuva esittää Kazanin kaupungin suojelijaa Neitsyt Mariaa. Kazanin jumalanäidin ikonia pidettiin vuosisatojen ajan koko Venäjän suojelijana eli palladionina. Ikonin tunnetuin kappale, pieni, 22,5 × 27,5 cm:n kokoinen ikoni varastettiin vuonna 1904 ja ilmeisesti tuhottiin.
Nykyään Kazanin Jumalanäiti on Venäjällä suosittu häälahja. Ikoni yhditetään usein venäläiseen nationalismiin .

Alkuperä

Tradition mukaan ikoni saapui Venäjälle Konstantinopolista 1400-luvun alussa. Tataarien piiritettyä ja poltettua Kazanin kaupungin vuonna 1438 se joutui kadoksiin, kunnes ikoni jälleen löytyi 1500-luvun jälkipuoliskolla. Matrona Onutshina -nimisen kymmenvuotiaan tytön kerrotaan löytäneen ikonin tulipalossa tuhoutuneen Kazanin kaupungin raunioista 8. heinäkuuta 1579. Ikonin olinpaikan oli hänelle kertonut Neitsyt Maria ilmestyksessä. Ikonia säilytettiin sen löytöpaikan päälle myöhemmin rakennetussa luostarissa. Kazanin Jumaläidistä tehtiin useita kopioita, joita oli nähtävissä muun muassa Moskovan, Pietarin sekä Jaroslavin kaupungeissa.

Varkaus

Alkuperäisenä pidetty Kazanin Jumalanäidin ikoni varastettiin sitä säilyttäneen luostarin kirkosta 29. kesäkuuta 1904. Varkaat ja ikonin kultaiset jalokiviupotuksin koristellut kehykset löydettiin muutamaa vuotta myöhemmin, mutta itse kuva jäi kadoksiin. Osa varkaista väitti sen olevan poltettu ja yksi kertoi sen olevan kaukaisessa siperialaisessa luostarissa. Poliisi ei kuitenkaan jatkanut ikonin jäljittämistä, koska se piti mahdollisesti löydettävän kuvan aitouden varmistamista mahdottomana.

Pyhitetyt kirkot

Kazanin Jumalanäidin ikonille on Venäjällä pyhitetty useita kirkkoja ja katedraaleja, muun muassa Pietarissa ja Moskovassa sijaitsevat Kazanin Jumalanäidin katedraalit. Suomessa ikonille on pyhitetty Järvenpään ja Loviisan ortodoksiset kirkot sekä Porin venäläinen ortodoksikirkko. Luovutettujen alueiden kirkoista Terijoen ortodoksinen kirkko on myös pyhitetty Kazanin Jumalanäidin ikonille.
Kaarlo Tauriainen

Elämä ja ura

Tauriainen syntyi Suomussalmessa Kiantajärven Salonsaarella sijainneessa Puppon talossa. Hänen vanhempansa olivat Juho Niilonpoika Tauriainen ja Saara Antintytär Manninen. Hänen ristimänimensä oli Kaarlo, mutta kirkonkirjoihin nimi oli virheellisesti vääntynyt "Kalleksi", vaikkakin muissa virallisissa asiakirjoissa nimi oli Kaarlo-muodossa.
Tauriainen osoitti jo kouluikäisenä kiinnostusta maalaamiseen, sillä kodin lähelle majoittuneen oululaisperheen pojan kerrotaan antaneen hänen kokeilla vesiväreillä maalaamista, kun pojasta ei ollut auttamaan isäänsä halkotöissä. Hän suoritti kansakoulun oppimäärän kolmessa kuukaudessa vuonna 1914 ja kaksi vuotta myöhemmin siirtyi maamieskouluun, jossa koulun kuvataiteenopettaja huomioi Tauriaisen taiteellisen lahjakkuuden ja lahjoitti hänelle öljyvärit. Jo vapaussodan aikana samalla kun Tauriainen palveli Rannikkotykistössä vääpelinä ja vt. patterin päällikkönä, hän maalasi aktiivisesti tulojensa kartuttamiseksi.
Tauriaisen työura on ollut laaja. Kotiuduttuaan hän toimi Suomussalmen suojeluskunnan päällikkönä 1919–1926 ja osin samanaikaisesti myös metsätyönjohtajana Kajaani Oy:llä. Muita toimia olivat mm. kunnan rahastonhoitajana (1926–1932), kirjaston hoitajana (1925–1939) ja Säästöpankin kamreerina (1933–1952). 1920-luvulla Tauriaisen uudeksi intohimoksi muodostui valokuvaus, ja siitä tuli hänen pääammattinsa. Hänen perustamansa valokuvaamo K. Tauriainen toimikin Suomussalmen kirkonkylällä aina 1960-luvun lopulle saakka.
Kaarlo Tauriainen oli naimisissa Saimi Johanna Pyykkösen (1895–1965) kanssa, ja heidän avioliitostaan syntyi viisi lasta: Soini (s. 1920), Saima (s. 1922), Sirkka-Maija (s. 1925), Mauno (s. 1928) ja Saara (s. 1937).
Narkolepsia

Narkolepsia (kreikan sanoista narkē ’lamaantuminen’ ja lepsis ’taudinkohtaus’) eli nukahtelusairaus on hypokretiinien vajauksesta johtuva aivosairaus. Narkoleptikko nukahtaa suoraan REM-uneen, jonka aikana lihasten perusjänteys eli lihastonus on täysin poissa. Narkolepsian esiintyvyys on noin 26 tapausta 100 000 suomalaista kohden. Narkolepsian oletetaan olevan perinnöllinen, mutta sitä ei ole todistettu. Narkolepsia on eri asia kuin unitauti, joka joskus on mainittu mediassa tässä yhteydessä. Sairauden kuvasi ensimmäisenä ranskalainen lääkäri Jean-Baptiste-Édouard Gélineau (1828–1906) vuonna 1880.

Syyt

Narkolepsia–katapleksia-oireiston välitön syy on hypokretiinin puute. Hypokretiini on aivoissa sijaitsevan hypotalamuksen tuottama välittäjäaine, joka auttaa vireystilan ylläpidossa sekä estää REM-unen esiintymistä väärään aikaan. Eräiden HLA-antigeenien, erityisesti T-lymfosyytteihin vaikuttavien HLA DQ -varianttien, mutaatiot ovat yliedustettuina taudinkuvassa. Myös streptokokkibakteerien antigeenien vasta-aineita on tavattu narkolepsiaan sairastuneiden seerumista. Ruumiinavausten yhdeydessä tehdyt tutkimukset ovat osoittaneet, että aivojen hypotalamus on lievästi vaurioitunut narkolepsian yhteydessä.
Neurolepsiaoireiden kehittymisen syynä on aivojen tulehdus, jonka taustasyynä on sille altistavat geenit ja joskus myös ympäristötekijät yhdistettynä altistaviin geeneihin. Esimerkiksi Pandemrix-rokotteen tehosteaine  aiheutti narkolepsiaa tietyn geenivariantin omaaville henkilöille.
Muun muassa perinnöllisillä HLA-antigeenit näyttävät lisäävän riskiä sairastua narkolepsiaan. HLA DQ -molekyylit ovat markkereita vieraita soluja tuhoaville T-lymfosyyteille, jotka ovat elimistön valkosoluja. HLA DQ B1*0603 -alleeli näyttää suojaavan narkolepsialta.

Hoito

Keskeistä narkolepsian hoidossa ovat säännölliset elämäntavat ja säännöllisen univalverytmin noudattaminen. Sairastuneen tulee välttää tekijöitä, jotka vaikuttavat päivävireyttä heikentävästi, kuten raskaita ja hiilihydraattipitoisia aterioita, liiallista kahvin käyttöä tai ylipainoa. On suositeltavaa ottaa yhdet tai kahdet 10–30 minuutin päiväunet. Torkahteluun ja katapleksiaan liittyvä tapaturmariski tulee huomioida ammatinvalinnassa. Henkilö voi saada yksityisajokortin, jos hänellä ei ilmene odottamatonta ja pakonomaista torkahtelua.
Väsymyksen ja nukahtelun lievittämiseen voidaan käyttää erilaisia piristeitä, muun muassa metyylifenidaattia (mm. Concerta ja Ritalin) tai amfetamiinia (Dexamfetamine Sulphate). Niiden vaikutus perustuu siihen, että ne pidentävät elimistön tuottaman noradrenaliinin vaikutusaikaa. Noradrenaliini toimii valveen ylläpitäjänä ylläpitämällä aivokuoren reaktiokykyä. Pakonomaista torkahtelua voidaan lievittää myös valvelääkkeillä (modafiniili, selegiliini).
Maurice de Vlaminck

Maurice de Vlaminck (4. huhtikuuta 1876, Pariisi – 11. lokakuuta 1958) oli ranskalainen, flaamilaissyntyinen, ekspressionistinen itseoppinut taidemaalari ja graafikko, fauvismin perustajia. Aluksi de Vlaminck oli yksi Matissen piirin fauvisteista. Uransa alkuvaiheessa hän maalasi usein kirpeän puhtailla väreillä maisemia ja Pariisia. 1910-luvulta lähtien hän maalasi rakenteellisesti kiinteämmin kuin aiemmin mutta edelleen iskevästi ja ekspressionistisesti. De Vlaminckin töissä on vaikutteita van Goghilta ja Cézannelta sekä mustaihoisten taiteesta. Hän kehitti Varsinkin hänen maisemakuvissaan esiintyy romanttista, pateettista luonnonelämystä. Niistä yksi on Ateneumissa. Hän teki myös litografioita ja kirjankuvituksia.
De Vlaminck oli myös runoilija ja romaanikirjailija. Hän julkaisi myös muistelmateoksen Tournant dangereux (1929).