google/wiki40b huggingface dataset:
Unto Karri

Lenni Alfred Laakso, kirjailijanimeltään Unto Karri (19. syyskuuta 1898 Nivala – 2. tammikuuta 1957 Helsinki)  oli suomalainen toimittaja, kirjailija ja runoilija.

Henkilöhistoria

Laakson vanhemmat olivat opettajat Johannes Laakso ja Jenny Aino Matilda Matilainen. Hän oli naimisissa 1919–1938 Aili Sofia Kaurasen kanssa. Liiton päätyttyä eroon hän meni uusiin naimisiin 1941 Sally Siviä Eufrosyne Häkkisen kanssa. Laakso kävi pari vuotta Nivalan Järvikylän koulua, jossa hänen isänsä oli opettajana, ja siirtyi sitten Kokkolan yhteislyseoon. Täällä Laakson opettajana oli kirjailija Teuvo Pakkala joka innosti Laaksoa kirjailijan uralle. Ensimmäisen maailmansodan aikana Laakso osallistui aktivistien toimintaan ja päästyään koulusta Suomen sisällissodan aikana hänkävi upseerikoulun ja osallistui sotaan valkoisten joukoissa upseerina. Sodan jälkeen Laakso otti osaa suojeluskuntatoimintaan vuoteen 1929 saakka.
Laakso oli Koti-lehden toimittajana Helsingissä 1919 ja myöhemmin hän jatkoi toimittajan uraansa Porissa 1920–1921, Vaasassa 1921–1929 ja Seinäjoella 1930–1931. Laakso teki opintomatkan Saksaan, Belgiaan ja Ranskaan 1928 ja kävi lehtimieskurssin Tukholmassa. Pari vuotta myöhemmin 1931 hän opiskeli The Toynbee Hallin yliopistojen settlementissä. 
Sotavuosina Laakso palveli yhtäjaksoisesti komppanianpäällikkönä talvisodan alusta 1939 marraskuuhun 1945. Hän julkaisi hyvän menekin saaneen romaanin Isänmaan perijät 1942 ja sotien jälkeen vielä muutamia romaaneja, joista viimeinen oli 1948 ilmestynyt romaani Sydänten taistelu. Viimeisinä vuosinaan Laakso katkeroitui, koska hänen työnsä jäi vaille tunnustusta eikä hän saanut valtion taiteilijaeläkettä. Alkoholin liikakäyttö aiheutti lopulta hänen kuolemansa 1957.

Kirjallinen tuotanto

Laakso aloitti kirjallisen uransa Unto Karri -nimellä yhdessä Tulenkantajiin kuuluneiden runoilijoiden kanssa 1926 ilmestyneessä Nuoret runoilijat 11 -kokoomateoksessa.  Laakson suojeluskunta- ja valkoupseeritausta sekä isänmaallisiin ja kotiseutuaiheisiin keskittyvä tuotanto poikkesi kuitenkin Tulenkantajien enemmistön arvomaailmasta eikä Laakso koskaan tuntenut oloaan kotoiseksi ryhmässä. Laakson ensimmäinen oma teos oli 1928 ilmestynyt sota-aiheinen runokokoelma Etulinjaan. Hän julkaisi seuraavan kymmenen vuoden aikana useita romaaneja ja runoteoksia, joista hän sai kaksi kirjallisuuden valtionpalkintoa, 1934 ja 1939. Useat Laakson teokset saivat aiheensa hänen kotiseudultaan Nivalasta. Laakso joutui riitoihin monien henkilöiden kanssa, jotka tunnistivat itsensä tai sukulaisensa kirjoista, esimerkiksi Nivalasta kotoisin ollut akateemikko Kustaa Vilkuna tunnisti perheenjäseniään Laakson 1946 kirjoittamasta Kappeli-romaanista.
Suomen Kirjailijaliitto antoi Karrille 1930-luvun lopulla huomautuksen, koska hänen novellinsa Olga todettiin plagioineen Anton Tšehovin novellia Vera. Toisaalta kirjailijaliitto myönsi Karrille vuonna 1936 pienen apurahan.
Queensin kingit

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano pitää elokuvaa elämänmyönteisenä ja hyvin näyteltynä ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Jakob Haartman

Jakob Haartman (8. maaliskuuta 1717 Tukholma – 6. maaliskuuta 1788 Turku) toimi Turun piispana vuosina 1776–1788. Hän syntyi Isonvihan aikana paossa  Tukholmassa.
Haartman pääsi ylioppilaaksi Turussa vuonna 1730 ja Upsalassa 1733. Hän valmistui Turusta vuonna 1741. Hänestä tuli yliopiston dosentti 1742, varakirjastonhoitaja 1750, varasihteeri 1755 ja filosofian ja oppihistorian professori 1756. Hänet vihittiin papiksi 1758. Hänestä tuli logiikan ja metafysiikan professori 1767. Vuonna 1770 hän kuitenkin menetti professorin viran valtiopäivien päätöksellä. Turun piispaksi ja yliopiston varakansleriksi hänet valittiin 13. elokuuta 1776.
Haartman toimi myös valtiopäivämiehenä vuosina 1778–1779. Hänen puolisonsa oli Eleonora Elisabet de la Myle (1726–1810).
Hänen isänsä oli Johan Haartman vanhempi, FM ja Turun akatemian teologian professori, ja äitinsä Maria Sundenius.
XScale

XScale on ARM arkkitehtuuria ja käskykantaa käyttävä suoritinsarja. Suorittimen on suunnitellut Intel, joka myi sarjan PXA-malliston Marvell Technology Group yhtiölle vuonna 2006.
XScale on jatkoa StrongARM suoritinsarjalle, jonka Intel sai DEC:ltä.

PXA1088

Neliytiminen Cortex A7 jossa on Vivante grafiikkasuoritin (GPU).
Maximum Conviction

Juoni

Entinen CIA-agentti Tom Steele ja hänen työparinsa Manning saavat tehtäväkseen matkata vanhaan vankilaan, jonne pitäisi ilmaantua kaksi salaperäistä naisvankia. Kaksikko saa lopulta seuraa, kun erikoisjoukkojen palkkamurhaajat hyökkäävät vankilaan myöskin etsimään kahta uutta tulokasta. Steele saa pian huomata olevansa paljon isomman asian keskellä, kuin hän aluksi kuvittelikaan.

Kuvaukset

Elokuvan kuvaukset käytiin Vancouverissa, Kanadassa marras-joulukuun välisenä aikana. Elokuvalle harkittiin rajallista teatterilevitystä Yhdysvalloissa.
Lampaansyöjät (elokuva)

Juoni

Metsänhoitaja Sepe ja toimistotyöläinen Valtteri toteuttavat talven aikana suunnittelemansa Operaation Lampaansyöjät ja suuntaavat kesälomallaan Pohjois-Suomeen suunnitelmanaan ”metsästää” ravinnokseen lampaita laitumilta ja paistamalla niistä ”rosvopaistia” nuotion alle maahan haudattuna. Reippaan ja viinanraikkaan ulkoilmaelämän lomassa he juttelevat ja mietiskelevät maailman asioita.

Musiikki

Elokuvassa soi puolen tusinaa Paroni Paakkunaisen ja Vexi Salmen sitä varten kirjoittamaa alkuperäissävelmää, joita esittää Kinnusen ja Lastumäen lisäksi Tapio Rautavaara.

Vastaanotto

Elokuva oli menestys, se sai katsojia enemmän kuin vuoden kaikki muut kotimaiset elokuvat yhteensä. Lampaansyöjät oli Suomen elokuvateattereissa 341 101 katsojallaan vuoden 1972 kolmanneksi katsotuin elokuva Kummisedän ja Kellopeliappelsiinin jälkeen. 
Helsingin Sanomien ensi-ilta-arvostelussa pidettiin elokuvan parhaana osatekijänä Kari Sohlbergin kuvausta, joka näyttää Pohjois-Suomen maisemia komeina kuin matkailufilmi. Arvostelija Eeva Järvenpää kehui myös televisiossa hioutuneen koomikkoparin Kinnusen ja Lastumäen roolityötä ja sanoi sen olevan parhaimmillaan silloin, kun Huovisen kirjallistyylistä ja ”teinikonventtimaista” dialogia oli päästy muokkaamaan näyttelijöiden suuhun sopivaksi. Hän vieroksui myös elokuvan yhteiskunnallista sanomaa tai sen puutetta: ”Lampaansyöjät on tehty niille ihmisille, jotka eivät turhia murehdi, joilla on oma suu ensimmäisenä ja rahaa omiin tarpeisiin. – – Toivoa vain sopii että suomalaiset joskus havahdutettaisiin toisenlaisillakin, ehkäpä tärkeämmilläkin elokuvilla.”
Elokuva esitettiin Suomen televisiossa ensimmäisen kerran 5. huhtikuuta 1975. Lampaansyöjät julkaistiin DVD:nä 22. lokakuuta 2010.
Leo Lastumäen mukaan elokuvan jälkeen sattui tositapauksia, joissa oli otettu mallia Sepen ja Valtterin lampaanmetsästyksestä.
Helsingin Sanomien pääkirjoitustoimittaja Paavo Rautio kirjoitti vuoden 2019 tv-esityksen aikoihin maailman muuttuneen puolessa vuosisadassa melkoisesti. Mikä aikoinaan vaikutti kahden vapautta kaipaavan ystävän harmittomana pakoretkenä yhteiskunnan kahleista, näyttäytyi 2010-luvun lopun asenneilmastossa aivan toisenlaiselta juopotteluineen, šovinistisine naiskommentteineen ja lihansyönnin ihailuineen: ”Kun istuu sohvalle tuijottamaan Lampaansyöjiä, silloin teoksen rinnalla näkee ajankohtaisen taistelun tasa-arvon ja maailmaa vähemmän alistavan elämäntavan puolesta. Ja kun sen näkee, silloin joutuu tekemään tiliä itsensä kanssa: mitä se kertoo minusta, jos pidin tätä tuotosta joskus hauskana. Siinä hymy hyytyy, kun huumoriksi tarkoitettu muuttuu katsojan itsesyyllistämiseksi.”

Palkinnot

Seppo Huunonen sai elokuvasta parhaan tuottajan Jussi-palkinnon.
Valenssivyö

Kiinteän aineen teoriassa elektroneja kuvataan niiden energialla. Elektronit sijoittuvat energia-asteikolla tietyille energiaväleille, joita kutsutaan energiavöiksi. Korkein matalassa lämpötilassa täysin miehitetty vyö on valenssivyö. Tällä vyöllä olevat elektronit sitovat atomeja toisiinsa kiinni, eli ne ovat sidoselektroneja.
Puolijohteissa ja eristeissä valenssivyö on yleensä täynnä eli kaikki elektronipaikat on miehitetty. Tällaisella vyöllä elektroni ei kykene liikkumaan, koska nopeus nostaisi sen energiaa, mutta vapaita energiatiloja ei ole käytettävissä.
Jos lämpövärähtely tai muu syy poistaa elektronin valenssivyöstä, jää vyöhön tyhjä paikka, jota kutsutaan aukoksi. Aukko on sähkövaraukseltaan positiivinen ja se kykenee liikkumaan ja kuljettamaan sähkövirtaa.
Elektroni pyrkii spontaanisti siirtymään alemmille energiatiloille eli vyökuvassa alaspäin. Jos elektroni siirtyy energia-asteikolla alempana olevan aukon tilalle, niin aukko nousee ylöspäin. Aukot siis pyrkivät spontaanisti kellumaan energia-asteikolla ylöspäin. Näin aukot sijaitsevat valenssivyön yläreunassa, kun taas elektronit ovat vyön alareunassa.
Lamarckismi

Lamarckismi on 1700–1800-luvulla eläneen Jean-Baptiste Lamarckin mukaan nimetty teoria biologisesta evoluutiosta, jonka mukaan eliön elinaikanaan hankkimat tai menettämät ominaisuudet voivat periytyä jälkipolville. Lamarckin perinnöllisyysteoria ei ole osoittautunut täysin vääräksi, sillä nykytieteen tutkima epigenetiikka on löytänyt sitä tukevia todisteita.
Evoluutioteoreettinen tutkimustapa on viime aikoina keskittynyt myös kulttuurievoluutioon ja meemeihin. Ne puolestaan ovat enemmän tai vähemmän lamarckistisia, koska meemit nimenomaan muotoutuvat välittäjänsä ominaisuuksien perusteella. Lamarckismiin pohjautui Neuvostoliitossa 1930–1960-luvuilla virallisen statuksen saanut lysenkolainen biologia.

Populaarikulttuurissa

Lamarckismia esiintyy useissa kansantarinoissa; esimerkiksi kertomuksessa, jossa karhu pani ketun kehotuksesta häntänsä pieneen avantoon. Häntä jäätyi kiinni ja karhu joutui katkaisemaan sen, minkä seurauksena karhuilla on lyhyt häntä.
Matti Jääski

Matti Jääski (14. heinäkuuta 1888 Pudasjärvi – 26. kesäkuuta 1956) oli suomalainen jääkärivääpeli ja heimosoturi. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Antti Jääski ja Anna Maria Degerström.

Jääkärikausi

Jääski työskenteli työmiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 1. konekiväärikomppaniaan 8. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.

Suomen sisällissota

Jääski saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) aliupseeriksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Suomen sisällissotaan hänet komennettiin rehumestariksi 1. Jääkärirykmentin 2. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan, josta hänet siirrettiin 23. maaliskuuta 1918 alkaen pataljoonan esikuntaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Lempäälässä ja Kämärällä sekä Viipurissa.
Unkarin demokraattinen foorumi

Unkarin demokraattinen foorumi (unkariksi Magyar Demokrata Fórum) (MDF) on unkarilainen kristillisdemokraattinen ja konservatiivinen puolue. Se on Euroopan kansanpuolueen jäsen.
Puolueen johtaja József Antall oli Unkarin ensimmäinen demokraattisesti valittu pääministeri toimiessaan virassa vuosina 1990–1993. Antallin kuoleman jälkeen pääministerinä toimi Péter Boross, kunnes MDF hävisi vaaleissa 1994. Sen jälkeen vaalimenestys on ollut vaatimatonta viiden prosentin luokkaa. Puoluejohto on syyttänyt suurempaa konservatiivipuoluetta Fideszia yrityksistä liittää puolue itseensä.
Vuoden 2010 vaaleissa puolue menetti kaikki parlamenttipaikkansa.
Tarja Laitiainen

Tarja Laitiainen on suomalainen diplomaatti. Hän on Suomen suurlähettiläs Portugalissa Lissabonissa 1. lokakuuta 2016 lähtien.  Hän aloitti ulkoministeriön palveluksessa vuonna 1980. 
Laitiainen työskenteli ennen Portugalia ulkoministeriössä Kansallisen turvallisuusviranomaisen (NSA) päällikkönä. Hän on toiminut Suomen suurlähetystöissä Limassa ja Tokiossa sekä Suomen YK- ja Unesco-edustustoissa. Hän oli kansallisena asiantuntijana EU:n komissiossa vuosina 1996–1998. Ulkoministeriössä hän on työskennellyt eri tehtävissä poliittisella ja kehityspoliittisella osastolla sekä Aasia ja Oseania -yksikön päällikkönä. Laitiainen on toiminut kiertävänä suurlähettiläänä Afganistanissa ja Pakistanissa 2002–2005 ja  Suomen suurlähettiläänä Luxemburgissa vuodesta 2005 ja sen jälkeen Bulgariassa 13. maaliskuuta 2009 alkaen ja samalla Kosovossa.
Laitiainen on kirjoittanut artikkeleita useisiin julkaisuihin sekä julkaissut teoksen Taksi Kabuliin (Otava 2006).
Veto (oikeustiede)

Veto oli Suomessa vuoden 1978 loppuun saakka käytössä ollut oikeudellinen muutoksenhakukeino, jossa alioikeuden riita-asiassa julistamaan päätökseen, jolla kanne on lopullisesti ratkaistu, haetaan muutosta vetoamalla hovioikeuteen. Vedotessa asianosaisen, jolle alioikeuden tekemä päätös oli vastainen, oli vaadittava hovioikeudelta päätöksen muuttamista tai kumoamista. Vain alioikeuden eli raastuvanoikeuden tai kihlakunnanoikeuden lopullisiin ratkaisuihin riita-asioissa voitiin hakea muutosta vetoamalla. Muihin ratkaisuihin haettiin muutosta valittamalla hovioikeuteen.
Vuonna 1978 oikeudenkäymiskaaren 25. lukua muutettiin, ja siitä lähtien kaikkiin alioikeuksien ratkaisuihin on voitu hakea muutosta valittamalla.
Veto (ruots. vad) on tavallinen suomenkielinen sana, ja se taipuu normaalisti veto : vedon erotuksena latinankielisestä käsitteestä veto. Vastaava verbi on vedota (ruots. vädja), ja siitä muodostettu substantiivi vetoaminen (ruots. vädjande).
Basseterre

Ilmasto

Basseterressä on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan trooppinen monsuuni-ilmasto. Vuoden ympäri on kuumaa ja sateista. Helmi–huhtikuussa on hieman kuivempaa. Vuoden keskilämpötila on noin 27 °C ja keskimääräinen sademäärä 1 180 millimetriä. Elokuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 28 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin 25 °C. Sateisin kuukausi on syyskuu, jolloin sataa keskimäärin noin 140 millimetriä. Maaliskuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 48 millimetriä.
Leiki

Tuote

Yhtiön tuote on nimeltään Leiki Focus. Tuote liitetään johonkin verkkosivustoon. Sivustossa tuote toimii siten, että se näyttää sivuston käyttäjälle tätä kiinnostavaa sisältöä. Tuotteen avulla voidaan myös kohdentaa mainontaa ja mainoskampanjoita sivuston käyttäjille. Tuotteen ominaisuuksiin kuuluu, että se analysoi sivujen sisältöä. Voidakseen näyttää sisältöä ja mainoksia käyttäjälle tuote tarkkailee käyttäjän kiinnostuksen kohteita ja vertaa sivujen sisältöä niihin.
Leiki on koko historiansa ajan kehittänyt Leiki Focus -tuotetta. Tuotteen kyky analysoida sisältöjä ja päätellä käyttäjien kiinnostuksia perustuu ontologiaan, jossa yli 2 miljoonaa sanayhdistelmää liittyy yli 100 000 kieliriippumattomaan käsitteeseen.

Asiakkaat ja palvelut

Suomessa mm. Yleisradion, MTV:n, Alma Median, Talentumin ja Allerin verkkopalveluihin on kytketty Leikin järjestelmä. Yhdysvalloissa Leikin asiakkaisiin kuuluu maailman suurin sisällönsuositteluverkosto Outbrain.
Useisiin Suomen suurimpiin verkkopalveluihin kytketty Leikin palvelu seuraa jatkuvasti kaikkien kävijöiden selauskäyttäytymistä, päivittää sen perusteella kuhunkin selaimeen liittyvää reaaliaikaista kiinnostusprofiilia ja suosittelee todennäköisesti kiinnostavaa sisältöä sekä sivulla olevien aiheiden että käyttäjän kiinnostushistorian perusteella. Leikin tietokannoissa on lähes kaikkien suomalaisten selainten reaaliaikaiset kiinnostustiedot. Leikin seuranta on anonyymiä ja sen voi halutessaan kytkeä pois.
Yrityksen tarjoamat suositteluelementit löytää suomalaisten mediayhtiöiden palveluista kuten yle.fi, iltalehti.fi, mtv.fi ja suomi24.fi esimerkiksi otsikoiden "Poimintoja Ylen sisällöstä", "Lisää aiheesta" ja "Suosittelemme" alta. Tyypillisesti palveluiden etusivuilla elementit suosittelevat sisältöjä käyttäjän kiinnostushistorian perusteella, ja artikkelisivuilla suositellaan kyseisen artikkelin aiheisiin liittyvää sisältöä. Tarkoituksena on saada käyttäjä löytämään kiinnostava sisältö sekä saman palvelun sisältä että muista mediayhtiön palveluista ilman tarvetta käyttää hakukonetta.
Julkisella sektorilla Leikiä käyttää Ympäristöministeriön Tarkkailija-palvelu, johon Leiki integroi kaikkien Suomen kuntien ja useimpien ministeriöiden artikkelit, dokumentit ja muut verkossa näkyvät sisällöt. Palvelu mahdollistaa tiedon hakemisen tiettyyn paikkaan ja aiheeseen liittyen niin että monimerkityksellisten sanojen kuten "Vesijärvi" tai "Kallio" oikea merkitys selvitetään ja haku kohdistetaan siihen. Palvelu tarjoaa myös suositteluelementin, jolla julkishallinnon sisällöt voidaan yhdistää toisiinsa organisaatiorajojen yli.
Vähittäiskaupan puolella Leikin asiakkaisiin kuuluvat Keskon suomalaiset verkkopalvelut.

Palkintoja

2005 Red Herring Top 100 European technology companies; 2007 European ICT Prize; 2007 UK Newspaper Awards, Most Innovative Technology for Financial Times Mobile News Reader; 2008 Vuoden Mediainnovaatio, 2015 Good Practice for Environmental Information, Office of the United Nations High Commissioner for Human Rights
Sydän siveltimellä

Sisältö

Teos sisältää saatesanojen ohella lyhyen katsauksen naivistiseen kuvataiteeseen, taiteilijaesittelyt ja kaksisivuisen englanninkielisen yhteenvedon "Summary: Naivistic Art in Finland", samoin kuin lähdetiedot ja liitteet. Painettujen, painamattomien ja arkisto- sekä suullisten lähteiden ohella esitetään erikseen kuvalähteet. Liitteenä ovat Suomessa pidettyjen naivisminäyttelyiden lista vuodesta 1964 vuoteen 1998 sekä aakkosellinen luettelo Taidepisteen järjestämissä naivistinäyttelyissä Iittalassa vuosien 1989 ja 1998 aikana mukana olleista taiteilijoista, osallistumisvuodet ilmoitettuna. Näitä taiteilijoita on yhteensä 53, minkä lisäksi on listattu 8 taiteilijan muistonäyttelyt.

Taiteilijaesittelyt

Kirjaan valittiin esiteltäviksi 23 taiteilijaa. Esittelyt sisältävät elämäkerta-, opinto- ja näyttelytietoja, mutta myös luonnehdintoja taiteilijoiden tuotannosta ja teoksista, mitä ilmentävät myös esittelytekstien otsikot kuten esimerkiksi "Mittarimato paratiisin käärmeenä" Nikolai Lehdon tapauksessa. Taiteilijoissa on sekä kuvanveistäjiä, taidemaalareita että sekatekniikan harrastajia. Taiteilijat esitellään aakkosjärjestyksessä, ensimmäisenä Kosti Ahonen ja viimeisenä Virpi Vanas. Taiteilijapariskunta Liisa ja Timo Ruokolainen  esitellään yhdessä. Esittelyt ovat kahden sivun mittaisia ja niiden jälkeinen aukeama on varattu taiteilijoiden muutaman teoksen kuville ja tiedoille. Teoksista esitetään niiden nimi, tekotapa, koko ja joissain tapauksissa omistaja.
Nativistiset liikkeet

Nativistiset liikkeet ovat uskonnollisia ja sosiaalisia liikkeitä, joiden keskeinen idea on vastustaa vieraiden kulttuurien vaikutuksia. Ne tähdentävät oman kulttuurin merkitystä ja erityispiirteitä. Nativistisia liikkeitä ovat esimerkiksi voimakkaasti uskonnolliset cargokultti ja peyotismi. Niihin liittyy myös profeetallisia ja messiaanisia piirteitä.
Kultasiipimedestäjä

Levinneisyys

Kultasiipimedestäjää tavataan Kongon demokraattisessa tasavallassa, Keniassa, Tansaniassa ja Ugandassa. Lajin on kuvattu olevan yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Zentralrat der Juden in Deutschland

Zentralrat der Juden in Deutschland (ZdJ, Saksan juutalaisten keskusneuvosto) on Saksan juutalaisten seurakuntien ja liittojen suurin katto-organisaatio ja niiden poliittinen edustaja. Se perustettiin 19. heinäkuuta 1950 Frankfurt am Mainissa ja siihen kuuluu 23 osavaltioliittoa (Landesverbände), mukaan lukien osavaltioliittojen 107 juutalaista seurakuntaa ja niiden noin 106 000 jäsentä. ZdJ:n päärakennus on sijainnut 1. huhtikuuta 1999 lähtien Berliinin Leo-Baeck-Hausissa.
Pirunvuoren hiidenkirnu

Halikon Vartsalan hiidenkirnu on Salon Halikossa sijaitseva hiidenkirnu, jonka läpimitta on noin 2,5 metriä ja syvyys 5,5 metriä. Hiidenkirnu sijaitsee Pirunvuorentien päästä lähtevän polun varrella ja sinne on hyvät opasteet Nuottamäentieltä alkaen. Pirunvuorentien päässä vasemmalla on pirunpeltoa.
Sanattomia tunteita

Uusintaversio

Vuonna 1982 ensiesitettiin tarinasta kehnona pidetty televisioelokuva, jonka on ohjannut Anthony Page. Se julkaistiin Suomessa VHS-videona.
Maameren tarinat

Tausta

Maameren maailma esiintyi ensimmäisen kerran Ursula K. Le Guinin novellissa "The Word of Unbinding" vuodelta 1964, mutta sen teki kuuluisaksi neljä vuotta myöhemmin 1968 alkuperäiskielellä julkaistu romaani Maameren velho. Se oli alun perin trilogiaksi tarkoitetun Maameren tarinoiden ensimmäinen osa. Kaksi vuotta myöhemmin 1971 julkaistiin sarjan toinen osa Atuanin holvihaudat, ja kolmas osa Kaukaisin ranta seurasi vuonna 1972. Neljättä osaa saatiin odottaa lähes kaksikymmentä vuotta; Tehanu: Maameren tarinoiden päätösosa julkaistiin vuonna 1990. Viimeinen osa Toinen tuuli julkaistiin vuonna 2001. Le Guin on romaanien lisäksi kirjoittanut useita Maamerelle sijoittuvia novelleja, jotka on koottu vuoden 2001 teokseen Kertomuksia Maamereltä ja vuoden 1975 teokseen Pimeälipas ja muita kertomuksia. Suomeksi Maameri-kirjoja on käännetty 1970-luvun loppupuolelta alkaen. Kaikki osat on kääntänyt Kristiina Rikman.

Maailma

Maameri on merialue, jossa on lukuisia saaria. Meri jakautuu Pohjoisiin, Itäisiin, Eteläisiin ja Läntisiin rajavesiin, joiden keskelle jäävät suurimmat saaret sekä Ean meri, Sisin meri ja Pelnishin meri. Koillisessa sijaitsevat Kargien maat. Keskeisiä tapahtumapaikkoja ovat Havnor (suurin saari), Roke ja Gont sekä kargien hallitsema Atuan. Maameren asukkaiden tekniset taidot vastaavat kutakuinkin rautakautta.

Taikuus

Taikuudella on merkittävä osa tarinoissa ja sitä käytetään jokapäiväisessä elämässä. Taikuus on sisäsyntyinen lahja, joka esiintyy sekä miehillä että naisilla. Miehet voivat tulla velhoiksi, joita koulutetaan Roken saarella. Naiset toimivat noitina, joita yleensä halveksitaan. Taiat toimivat vanhalla kielellä, käyttämällä asioista niiden oikeita nimiä. Suojatakseen itseään loitsuilta ihmisillä on käytössä kaksi nimeä. Toinen on heidän todellinen nimensä, jonka vain perhe ja läheiset ystävät tuntevat, ja toinen on kutsumanimi, jolla heitä useimmiten puhutellaan. Koska taikominen on täysin sidoksissa puheeseen, vanhalla kielellä ei voi valehdella vaan sanottu muuttuu todeksi. Vanha kieli on myös lohikäärmeiden kieli.
Kekonlampi (Saarijärvi)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 4,1 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Pussijoen valuma-alueella (35.64), jonka Suolamminjoen valuma-alueeseen (35.643) se kuuluu.
Carol Reed

Sir Carol Reed (30. joulukuuta 1906 Lontoo – 25. huhtikuuta 1976 Lontoo) oli brittiläinen elokuvaohjaaja, jonka monipuolinen ura kattaa niin film noirin kuin komediankin.
Reed syntyi näyttelijä-tuottaja sir Herbert Beerbohm Treen ja May Pinneyn perheeseen Lontoon Putneyyn ja kävi koulua King’s Schoolissa Canterburyssä. Toisen maailmansodan aikana hän palveli Britannian armeijassa. Sota-ajan runsaat kokemukset näkyvät hänen myöhemmissä elokuvissaan.
Jo teini-iässä Reed aloitti näyttelijänä mutta siirtyi nopeasti tuottajaksi ja ohjaajaksi. Hänen ohjauksiaan ovat muun muassa elokuvat Neljän tuulen talo (Odd Man Out, 1947), Graham Greene -filmatisoinnit Kolmas mies (The Third Man, 1949) ja Miehemme Havannassa (Our Man in Havana, 1959), Toiveitten laitakatu (1954) sekä Dickens-klassikkoon Oliver Twist perustuva musikaalielokuva Oliver! (1968), josta hänet palkittiin parhaan ohjauksen Oscarilla.
Reed solmi vuonna 1943 avioliiton brittiläisen filmitähden Diana Wynyardin kanssa, mutta pari erosi 1947. Seuraavana vuonna hän meni naimisiin näyttelijä Penelope Dudley Wardin kanssa. Liitto päättyi Reedin kuolemaan. 
Vuonna 1953 Reed lyötiin saavutuksistaan ritariksi ensimmäisenä brittiläisenä elokuvaohjaajana. Hän kuoli sydänkohtaukseen 69-vuotiaana kotonaan King’s Roadilla Lontoon Chelseassa. Hänet on haudattu Gunnersburyn hautausmaalle Lontoon Kensingtoniin.