google/wiki40b huggingface dataset:
LGT

LGT Group (myös: LGT-bank, ent. The Liechtenstein Global Trust) on yksityisomistuksessa oleva pankki ja rahalaitos, joka on suoraan Liechtensteinin ruhtinasperheen omistuksessa. Se on Euroopan suurin perheyrityksenä toimiva rahalaitos. Sen omistaa Liechtensteinin prinssin säätiö (Prince of Liechtenstein Foundation). Yrityksen toimitusjohtajana toimii prinssi Maximilian von und zu Liechtenstein ja hallituksen puheenjohtajana prinssi Philipp von und zu Lichtenstein. Vuoden 2013 tilinpäätöksen mukaan yrityksen varat olivat 110,7 miljardia Sveitsin frangia (n.109,48 miljardia euroa). Samana vuonna yritys oli Standard & Poor'sin luottoluokituksessa kategoriassa A+. 
LGT:n pääkonttori sijaitsee Liechtensteinin pääkaupungissa Vaduzissa. Yrityksessä työskentelee n. 1950 työntekijää ja sillä on konttoreita yli 20:ssa maassa levittäytyneenä Aasiaan, Eurooppaan, Lähi-itään, Pohjois-Amerikkaan ja Etelä-Amerikkaan. 
LGT operoi eri sektoreilla, esim. LGT Private Banking palvelee yksityisasiakkaita omaisuusasioissa. ja LGT Capital Partners hoitaa vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja. LGT Capital Partnersilla on yli 40 miljardin dollarin sijoitukset sijoitusrahastoihin, hedge-rahastoihin sekä pääomasijoituksiin.

LGT ja Saksan suuri veronkiertoskandaali

Saksan salainen palvelu BND:n osti vuonna 2008 eräältä entiseltä LGT-pankin työntekijältä 4 miljoonalla eurolla tiedostoja, jotka paljastivat lukuisten rikkaiden saksalaisten veronkiertotoimintaa Luxemburgin veroparatiisissa.
Saksan veroviranomaiset tekivät saatujen tietojen perusteella lukuisia syytetoimia mm. LGT-pankkia kohtaan. BND:n saamien asiakirjojen mukaan monet saksalaiset yksityishenkilöt olivat piilottaneet varojaan Liechtensteinin veroparatiisiin rekisteröidyn LGT-pankin kautta.
LGT-pankki joutui maksamaan 46 miljoonan euron sakot, jonka lisäksi 45:lle pankin henkilökuntaan kuuluvalle työntekijälle lankesi 3,6 miljoonan euron sakot.
Skandaalia pidettiin Saksan historian suurimpana veronkiertoskandaalina.
John Freeman

John Freeman (19. helmikuuta 1915 – 20. joulukuuta 2014) oli brittiläinen Työväenpuolueen poliitikko, diplomaatti, toimittaja ja televisiopersoonallisuus. Hän oli myös MBE.
Freeman opiskeli Westminster Schoolissa ja Oxfordin Brasenose Collegessa. Hän kuului Työväenpuolueeseen vuodesta 1933 ja palveli toisessa maailmansodassa. Hänestä tuli Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsen vuonna 1943.
Freeman istui parlamentin jäsenenä vuosina 1945–1955.
Freeman toimi 1960-luvulla New Statesman -lehden päätoimittajana. Hän juonsi myös haastatteluohjelmaa Face to Face vuosina 1959–1962. Hän johti London Weekend Televisionia vuosina 1971–1984 sekä Independent Television Newsia vuosina 1976–1981. Hän liittyi Privy Counciliin vuonna 1966.
Freeman oli neljästi naimisissa. Hän oli Britannian suurlähettiläänä Intiaan (1965–1968) sekä Yhdysvaltoihin (1969–1971) ja oli vuosina 1985–1990 Kalifornian yliopiston (Davis) kansainvälisten suhteiden vierailevana professorina.
Liisi Tandefelt

Elämäkerta

Tandefelt kirjoitti ylioppilaaksi Hämeenlinnan tyttölyseosta 1954, opiskeli taidehistoriaa Helsingin yliopistossa 1955, suoritti sisustusarkkitehdin tutkinnon Taideteollisessa oppilaitoksessa 1958 ja näyttelijän tutkinnon Suomen Teatterikoulussa 1961.  Tandefelt oli vuosina 1959–1969 naimisissa Urpo Huhtasen kanssa. Avioliitosta syntyi yksi lapsi. Kahdessa kirjailijoiden elämäkerrassa on esitetty väite, että hän olisi seurustellut 1959 Lasse Heikkilän kanssa, minkä hän itse on oikaissut perättömänä.
Tandefelt palkittiin taiteilijaurastaan Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1987. Hän perusti Teatteri Avoimet Ovet vuonna 1994 teatterikiertuetoimintansa tueksi. Pysyvän tilan se sai 1997 Helsingin Museokadulta. Tandefelt toimi teatterin johtajana kausilla 1998–2003. Vuonna 2006 ilmestyi hänen 50-vuotistaiteilija-juhlavuoden elämäkertakirja Liisi Tandefelt — Monessa roolissa. Seuraavana vuonna Teatterimuseossa oli näyttely hänen suunnittelemistaan puvuista.
Vuonna 2012 Tandefelt esiintyi Sofi Oksasen kirjaan perustuvassa elokuvassa Puhdistus, josta hänet palkittiin parhaan naissivuosan Jussi-palkinnolla.
Valarie Rae Miller

Valarie Rae Miller (s. 16. huhtikuuta 1974) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on työskenellyt myös juontajana. Hänet tunnetaan varsinkin Cindyn roolista, jota hän esitti vuosina 2000–2002 televisiosarjassa Dark Angel. Cindy oli sarjassa päähenkilön Maxin (Alba) työtoveri ja ystävätär.
Ympäristösuunnittelu

Ympäristösuunnittelu on vähän käytetty termi suomen kielessä, mutta voidaan väittää, että esimerkiksi termi ympäristösuunnittelija määrittelee sen implisiittisesti. Lisäksi Aalto-yliopistossa on vuodesta 2009 ollut ympäristösuunnittelun tietotekniikan professuuri.
Ympäristösuunnittelu on, englanninkielistä termiä "environmental management" mukaillen, ympäristön tilan parantamista siinä mielessä kuin ihminen on sitä tilaa huonontanut tai se on ihmisen kannalta huono. Ympäristösuunnittelun voi ajatella olevan rinnakkainen termi esimerkiksi liikennesuunnittelulle (rakennetun ympäristön erään osan suunnittelua) ja vesistösuunnittelulle (vesitalouden yksi osa-alue).
Grönlanninhylje

Ulkonäkö ja koko

Grönlanninhylje on yleisväritykseltään valkoinen, mutta pää ja selän sivut ovat mustat. Naarailla ja nuorilla yksilöillä mustat alueet ovat rajaukseltaan epäselvempiä kuin uroksilla. Vatsapuoli on kummallakin sukupuolella kellertävä. Lajin yksilöt kasvavat 165–200 senttimetrin pituisiksi. Ne voivat painaa yli 130 kilogrammaa.

Levinneisyys

Grönlanninhylje esiintyy vakituisena Pohjois-Atlantin, Jäämeren ja Vienanmeren rannikoilla Kanadan Newfoundlandissa, Grönlannissa, Islannissa, Norjassa ja Venäjällä. Satunnaisesti sitä tavataan Ranskan, Saksan, Skotlannin ja Yhdysvaltojen Virginian rannikkoalueilla. Laji luokitellaan elinvoimaiseksi, eli se ei ole uhanalainen.
Luulöytöjen perusteella tiedetään, että grönlanninhylje esiintyi viime jääkauden jälkeisenä aikana, 5 900–2 800 vuotta sitten eli ainakin noin 3 000 vuoden ajan, yleisenä myös Itämerellä. Suomessa löytöjä on tehty eniten Ahvenanmaalta. Monissa jäänteissä on ollut merkkejä siitä, että lajia metsästettiin; esimerkiksi Närpiöstä on löydetty grönlanninhylkeen luuranko, jonka niskassa oli luinen harppuunankärki. Laji hävisi Itämeren alueelta kivikaudella, kampakeraamisen ajan jälkeen, joskin Kempeleessä tutkitusta hautaröykkiöstä löytynyt grönlanninhylkeen kallo viittaisi siihen, että ainakin Perämerellä laji säilyi varhaisrautakaudelle asti. On arveltu, että ihminen metsästi tämän norppaa kömpelömmän hylkeen alueelta sukupuuttoon, varsinkin tappamalla keväisin sen ulkojäälle syntyneitä poikasia. Tosin myös Itämeren jääpeitteen, suolapitoisuuden ja ravintotilanteen muutoksilla on saattanut olla vaikutusta lajin alueelliseen häviämiseen.

Elinympäristö

Grönlanninhylje elää pääsääntöisesti merellä kelluvan ajojään päällä, ja voi ajelehtia jäälauttojen mukana pitkiäkin matkoja.

Elintavat

Grönlanninhylkeet elävät usein suurina laumoina. Sen ruokavalioon kuuluu vähintään 67 kalalajia ja 70 lajia erilaisia selkärangattomia, kuten äyriäisiä. Sen luonnollisia vihollisia ovat jääkarhut, jäähait ja miekkavalaat. Grönlanninhylje voi elää 35-vuotiaaksi.
Parhaan elokuvan Oscar-palkinto

Voittajat ja ehdokkaat

Listassa vuosi tarkoittaa pääsääntöisesti vuotta, jolloin elokuva sai ensi-iltansa. Palkinnot jaetaan sitten seuraavan vuoden gaalassa. Vuoteen 1950 asti palkinto annettiin tuotantoyhtiölle ja vuodesta 1951 lähtien tuottajalle. Ensimmäisessä gaalassa vuonna 1929 jaettiin kaksi eri palkintoa, "outstanding picture" ja "unique and artistic production", joita voidaan pitää "parhaan elokuvan" palkintoina. Seuraavasta vuodesta alkaen palkintoja on jaettu vain yksi.
Tsavon ihmissyöjäleijonat

Tsavon ihmissyöjäleijonat tarkoittaa kahta leijonaa, jotka kävivät 1800-luvun lopulla Tsavojoella Keniassa rautatienrakennustöissä olleiden miesten kimppuun ja söivät heidät. On epäselvää paljonko uhreja oli, mutta on mainittu lukumäärät 35 ja 135.
Rautatieinsinööri, eversti John Henry Patterson ampui leijonat joulukuussa 1898. Ne ovat täytettyinä näytteillä Field Museum of Natural Historyssa Yhdysvalloissa.
Leijonat eivät yleensä käy ihmisen kimppuun vaan välttelevät ihmisiä ja syövät mieluummin antilooppeja ja muita kasvinsyöjiä. Näillä leijonilla on kuitenkin todettu olleen vakavia hammasvaurioita, ja siksi ne ovat käyneet helpommin saalistettavien ihmisten kimppuun.
Tsavon leijonista on julkaistu useita kirjoja, muun muassa niiden ampuja Pattersson julkaisi itse kirjan The Man-eaters of Tsavo (1907). Löyhästi tapahtumiin perustuva elokuva Yön metsästäjät sai ensi-iltansa vuonna 1996.
Nolan Schaefer

Nolan Schaefer (s. 15. tammikuuta 1980) on kanadalainen jääkiekkomaalivahti, joka on tällä hetkellä ilman seuraa. Hän pelasi viimeksi Sveitsin NLA-liigan SC Bernin joukkueessa. Schaefer on pelannut 7 NHL ottelua San Jose Sharksissa, johon hänet on myös varattu vuoden 2000 varaustilaisuudessa viidennellä kierroksella 166. pelaajana.
Flims

Sijainti

Flims sijaitsee Vorderrheinin laakson pohjoisrinteellä ja Glarusin Alppien etelärinteellä parikymmentä kilometriä Churistä länteen. Kunnan korkein vuori on Piz Segnas (3 099 m mpy.).

Liikenne

Vorderrheinin, Reussin ja Rhônen laaksoja pitkin kulkeva valtatie 19 (saks. Hauptstrasse) Churista Andermattin kautta Brigiin kulkee Flimsin kautta.

Matkailu

Flimsissä sekä naapurikuntien Laaxin ja Faleran alueella toimii yksi Sveitsin isoimmista talviurheilukeskuksista, LAAX, jonka omistaa pörssinoteerattu Weisse Arena Gruppe -yhtiö. Alueella on muun muassa 224 kilometriä laskettelurinteitä ja neljä snow parkia.
Harry Wilson

Harry Wilson (s. 22. maaliskuuta 1997 Wrexham) on walesiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Bournemouthia lainalla saman sarjan Liverpoolista.
Wilson pelasi Liverpoolin junioreissa ja on yhä seuran omistuksessa mutta on toistaiseksi pelannut liigatasolla vain muissa seuroissa lainasopimuksilla. Hän pelasi syksyllä 2015 ykkösliigaa Crewe Alexandrassa, keväällä 2018 mestaruussarjaa Hull Cityssä ja kauden 2018–2019 edelleen mestaruussarjaa Derby Countyssa, jolle hän teki 40 liigaottelussa 15 maalia ja lisäksi yhden maalin nousukarsinnan toisessa välieräottelussa. Kaudeksi 2019–2020 hän siirtyi Valioliigan Bournemouthiin ja teki maalin ensimmäisessä valioliigaottelussaan Aston Villaa vastaan ja toisessa valioliigaottelussaan Manchester Cityä vastaan elokuussa 2019. Seitsemässä ensimmäisessä valioliigaottelussaan hän on tehnyt kaikkiaan kolme maalia.
Wilson on pelannut Walesin maajoukkueessa 11 ottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia. Ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi lokakuussa 2013 mutta toisen vasta maaliskuussa 2018.
TripAdvisor

TripAdvisor.com on kansainvälinen matkailusivusto, jonka kirjautuneet jäsenet voivat lähettää kuvia tai kirjoittaa matka-arvosteluja ja -arviointeja matkakohteista, hotelleista ja ravintoloista ympäri maailman. Kohteita ja arvosteluja voi ilman rekisteröitymistä tarkastella.
TripAdvisor perustettiin vuonna 2000. Verkkosivuilla vuonna 2010 kävi noin 50 miljoonaa kävijää ja sivuille on kirjoitettu noin 35 miljoonaa arviointia. Sivusto sisältää yli 200 000 hotellia ja nähtävyyttä sekä yli 30 000 matkakohdetta ympäri maailmaa. Yhtiön päämaja sijaitsee Needhamissa Massachusettsissa Yhdysvalloissa.
Kryptografi

Kryptografi on kryptografiaa harjoittava henkilö, joka työkseen tekee uusia salakirjoitusmenetelmiä ja suojaa viestejä salakirjoitukselta. Kryptografin vastakohtana on kryptoanalyytikko, joka pyrkii avaamaan kryptografin salakirjoituksen. Tunnettuja kryptografeja olivat mm. salakirjoituksia kehittänyt Julius Caesar ja Blaise de Vigenère.
Eugenio Dal Corso

Eugenio Dal Corso (s. 16. toukokuuta 1939 Lugo di Valpantena di Grezzana, Italia) on Angolassa toimiva roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Poveri Servi della Divina Provvidenzan papiksi 7. heinäkuuta 1963 ja nimitettiin Saurimon koadjuuttoripiispaksi 15. joulukuuta 1995. Piispaksi konsekroinnin suoritti 3. maaliskuuta 1996 Félix del Blanco Prieto, jota avustivat Andrea Veggio ja Pedro Marcos Ribeiro da Costa.
Dal Corsosta tuli 15. tammikuuta 1997 Saurimon piispa, ja 18. helmikuuta 2008 hän sai nimityksen Benguelan piispaksi.
Ägläjärven kirkko

Ulkoasu ja sisustus

Ägläjärven kirkko oli tornillinen pitkäkirkko. Hirsirakenteisen, 19 metriä pitkän ja 12 metriä leveän kirkon seinät oli vuorattu laudoituksella ja siinä oli pärekatto. Kirkon korkeus ilman tornia oli kuusi metriä. Kirkon päässä sijainneen kellotornin lisäksi kirkkosalin katon keskikohdassa oli pienempi torni. Kirkkoa kunnostettiin vuosina 1930-1931.
Ägläjärven kirkon ikonostaasissa oli kuusi isokokoista henkilöikonia. Kuninkaan ovien vasemmalla puolella oli Jumalanäiti-ikoni, ylienkeli Mikael ja äärimmäisenä vasemmalla Pyhä Nikolaos Ihmeidentekijä ja pyhittäjä Sergei Radonežilainen sekä oikealla puolella Kristus Kaikkivaltias, arkkidiakoni Stefanos ja äärimmäisenä oikealla apostolit Pietari ja Paavali. Kuninkaanovien yläpuolella oli Pyhä ehtoollinen.

Kirkon ja irtaimiston kohtalo

Vain vähäisiä vaurioita kärsinyt Ägläjärven kirkko siirtyi talvisodan päättäneen Moskovan rauhan jälkeen Neuvostoliitolle. Kirkko selvisi myös noin puolentoista vuoden mittaisesta neuvostovallasta ja jatkosodan alun takaisin valtauksesta. Takaisinvaltauksen jälkeen todettiin lähes kaikkien kirkon ikonien säilyneen, ainoastaan ikonostaasin kuninkaanovet ikonoineen olivat kadonneet. Jatkosodan lopulla 1944 Ägläjärvi evakuoitiin uudelleen ja nyt myös kirkon ikonit ehdittiin ottaa mukaan. Ägläjärven kirkko on tuhoutunut jatkosodan jälkeen.
Leo Kasangon tekemän jälleenrakennuspyhäkköjen kalustamissuunnitelman mukaisesti Ägläjärven ikonostaasin ikonit sijoitettiin Pielaveden ortodoksiseen kirkkoon. Vuonna 1958 Pielavedelle vaihdettiin Mikkelin puretusta varuskuntakirkosta vapautunut ikonostaasi ja Ägläjärven ikonostaasin ikonit sijoitettiin Oulun ortodoksisen kirkon (nykyinen Pyhän Kolminaisuuden katedraali) ikonostaasin alimmaiseen vyöhykkeeseen ja Pyhän ehtoollisen ikoni kuninkaanovien yläpuolelle. Ägläjärven kirkosta evakuoitu kynttiläkruunu sijoitettiin Pielaveden kirkkoon.
Super Rugby

Super Rugby on rugby union -ammattilaissarja, jossa pelaa seurajoukkueita Argentiinasta, Australiasta, Etelä-Afrikasta, Japanista ja Uudesta-Seelannista. Sarjan ensimmäinen kausi pelattiin 12 joukkueen voimin vuonna 1996. Sarjaa laajennettiin vuonna 2006 kahdella joukkueella ja vuonna 2011 yhdellä joukkueella. Nykyään sarjassa pelaa 15 joukkuetta.

Kauden eteneminen

Joukkueet on jaettu kolmeen viiden joukkueen maantieteelliseen lohkoon, Australian, Etelä-Afrikan ja Uuden-Seelannin Konferensseihin. Runkosarjassa joukkueet pelaavat kahdesti oman konferenssinsa joukkueita vastaan, kotona ja vieraissa, sekä kahdeksan ottelua muiden konferenssien joukkueita vastaan siten, että joukkueelle kertyy kaksi koti- ja kaksi vierasottelua molempien muiden konferenssien joukkueita vastaan. Näin ollen yhdelle joukkueelle kertyy kauden aikana 16 runkosarjaottelua.
Kaikkiaan 120 ottelua käsittävä runkosarja alkaa helmikuun puolessa välissä ja päättyy heinäkuun puolessa välissä. Sarjapisteitä jaetaan perinteisellä rugby union -kaavalla eli neljä pistettä voitetusta ottelusta, kaksi pistettä tasapelistä sekä yksi bonuspiste, jos joukkue häviää alle kahdeksalla pisteellä tai tekee ottelussa vähintään neljä viiden pisteen arvoista maalia (try).
Heinä-elokuun vaihteessa pelattaviin pudotuspeleihin selviää kuusi joukkuetta: konferenssivoittajat sekä näiden jälkeen kolme eniten sarjapisteitä kerännyttä joukkuetta. Kaksi sarjapisteiden perusteella parasta konferenssivoittajaa selviävät suoraan kotikentällään pelattaviin välieriin ja neljä muuta joukkuetta pelaavat ns. wild card -kierroksen pääsystä välieriin. Välierien voittajat kohtaavat finaalissa runkosarjassa enemmän pisteitä keränneen joukkueen kotikentällä. Pudotuspelit pelataan kerrasta poikki -säännöllä.
Taistelupari (Ankantekijät)

Ankantekijät 12: Taistelupari on vuonna 2010 ilmestynyt Ankantekijät-kirjasarjan kahdestoista osa. Kirjan seikkailut ovat Bas ja Mau Heymansin käsialaa.

Sisällys

Aku Ankka: Ankkalinnan pillipiipari Piirtäjä: Mau Heymans Kirjoittaja: Carl Barks
Aku Ankka: Salaperäinen laiva Piirtäjä: Bas Heymans Kirjoittaja: Jan Kruse
Roope-setä ja Andien parantajat Piirtäjä: Mau Heymans Kirjoittaja: Frank Jonker, Paul Hoogma & Remco Polman
Aku Ankka koenukkujana Piirtäjä: Bas Heymans Kirjoittaja: Frank Jonker
Aku Ankka: Kaksoisolentoja kerrakseen Piirtäjä: Mau Heymans Kirjoittaja: Leo van den Munkhof & Mau Heymans
Roope-setä: Kulta ei tee onnelliseksi Piirtäjä: Bas Heymans Kirjoittaja: Jan Kruse
Aku Ankka: Muodin mestari Piirtäjä: Mau Heymans Kirjoittaja: Kirsten de Graaf & Mau Heymans
Aku Ankka: Tietokonevelho Piirtäjä: Mau Heymans Kirjoittaja: Evert Geradts
Veli Kani: Porkkana-aarre Piirtäjä: Bas Heymans Kirjoittaja: Jan Kruse
Aku Ankka: Jokamiesajot Piirtäjä: Mau Heymans Kirjoittaja: Kirsten de Graaf
Aku Ankka: Uutisankka Piirtäjä: Bas Heymans Kirjoittaja: Jan Kruse
Aku Ankka: Meren urhot Piirtäjä: Bas Heymans Kirjoittaja: Edwin Loftus
Aku Ankka: Eläintarhan vetonaula Piirtäjä: Mau Heymans Kirjoittaja: Jan Kruse
Roope-setä: Julius Pecuniuksen laakeriseppele Piirtäjä: Bas Heymans Kirjoittaja: Jan Kruse
Sinijuovavälskäri

Koko ja ulkonäkö

Sinijuovavälskäri kasvaa noin 25 cm:n pituiseksi. Sen vartalossa on oliivinvihreällä pohjalla vaakasuuntaisia, aaltoilevia kapeita sinisiä juovia. Päässä on oransseja täpliä. Sillä on tötterömäinen suu, jossa on useissa riveissä harjasmaisia hampaita. Nuorena kalan väri on kullanruskea, ja tummenee vanhemmiten. Juovien ja pilkkujen suhde vaihtelee kalan alkuperän mukaan.

Alkuperä

Sinijuovavälskäri on kotoisin indopasifiselta merialueelta. Se elää yli 30 metrin syvyydessä sekä koralli- että kivipohjaisilla alueilla. Punaisellamerellä elää kanta, jotka poikkeavat muista keltaisten vatsapuolen eviensä osalta.

Käyttäytyminen

Sinijuovavälskärit voivat elää joko yksin tai suurissakin parvissa, usein yhdessä muiden lajien kanssa. Akvaariossa se saattaa olla aggressiivinen muita välskäreitä kohtaan.

Vesiolot ja ravinto

Sinijuovavälskäri syö kasvispitoista sekaruokaa. Se käyttää erityistä suutaan pehmeän levämassan nyhtämiseen ja imuroimiseen pohjalta ja kivenkoloista.
Valtakunnanneuvosto (Saksa)

Valtakunnanneuvosto (saks. Reichsrat) oli Weimarin tasavallassa osavaltioiden edustajista koostunut elin, joka muodosti valtiopäivien ohella tasavallan lainsäädäntöelimet. Sekä Saksan keisarikunnassa että Saksan liittotasavallassa valtakunnanneuvostoa vastaa liittoneuvosto eli Bundesrat.

Valtakunnanneuvoston lakkauttaminen

Saksan valtiopäivät säätivät valtakunnankansleri Adolf Hitlerin aloitteesta 23. maaliskuuta 1933 valtalain, joka antoi Hitlerin johtamalla valtakunnanhallitukselle oikeuden säätää lakeja neljän vuoden määräajaksi. Valtalain 2. artiklan mukaan se ei kuitenkaan rajannut valtakunnanneuvoston toimintaa tai oikeuksia. Valtalain lähetekeskustelussa Hitler oli vieläpä korostanut voimakkaasti, ettei hänen johtamansa valtakunnanhallituksen tarkoituksena ole rajoittaa osavaltioiden itsemääräämisoikeutta tai mahdollisuutta vaikuttaa valtakunnan asioihin.
Lupauksestaan piittaamatta Hitler säädätti jo 31. maaliskuuta 1933 lain, jolla osavaltioiden itsehallinto kumottiin valtakunnan hallinnollisen yhtenäistämisen eli Gleichschaltungin nimissä. Osavaltioiden parlamentit lakkautettiin 30. tammikuuta 1934. Johdonmukaisena seurauksena - mutta valtalain vastaisesti - myös valtakunnanneuvosto lakkautettiin 14. helmikuuta 1934.
Friisiläinen (hevosrotu)

Ominaisuudet

Friisiläishevoset ovat säkäkorkeudeltaan noin 150–170 senttimetriä, oriit ovat kookkaampia kuin tammat. Kantakirjattavan oriin tulee olla yli 160 cm korkea. Friisiläishevosen väri on aina musta, joka tosin saa haalistua auringossa mustanruskean näköiseksi. Valkoiset merkit eivät ole haluttuja ja niistä hyväksytään korkeintaan pieni tähti otsalla. Rotuun syntyy silloin tällöin myös rautiaita, joiden jälkeläisiä ei kuitenkaan hyväksytä. Jouhet ja vuohiskarvat ovat tuuheat ja yleensä hieman kiharat. Friisiläishevonen on kookas ja sopii luonteensa ansiosta monille ratsastajille. Friisiläishevonen omaa yleensä isot ja ilmavat liikkeet. Friisiläisen jalat ja selkä ovat vahvat.

Historia

Friisiläishevosta on käytetty paljon myös muiden rotujen jalostamiseen: sitä vietiin esimerkiksi Venäjälle orlovravureiden jalostukseen. Runsas käyttö risteysjalostuksessa uhkasi rodun puhtaana säilymistä, ja niinpä vuonna 1879 perustettiin friisiläishevosen kantakirjayhdistys suojelemaan rotua. Friisiläishevosta uhkasi sukupuutto myös useita kertoja 1900-luvulla. Vuonna 1913 jäljellä oli vain kolme puhdasrotuista friisiläistä oritta, ja rotu saatiin pelastettua myös 1960-luvulla, kun traktori syrjäytti friisiläisen maatilatöistä.

Käyttö

Friisiläisiä käytetään nykyisin enimmäkseen ratsuina ja ajoon, mutta myös näyttelyhevosina. Friisiläishevosia on käytetty myös ravikilpailuissa. Hienon ja yhtenäisen ulkonäkönsä vuoksi rotu sopii hyvin sirkushevoseksi ja näytöksiin, ja friisiläisillä on yleensä myös komea ravi, mikä tekee niistä näyttäviä ajohevosia ja kouluratsuja. Raskaan luustonsa vuoksi friisiläinen ei sovellu kovin hyvin hyppäämiseen.
John Lodge

John Lodge (s. 20. heinäkuuta 1945 Birmingham) on brittiläinen muusikko, joka tuli tunnetuksi Moody Bluesin basistina. Hän on tehnyt myös soolomateriaalia ja julkaissut yhdessä Justin Haywardin kanssa albumin Blue Jays. Lodge on ollut mukana Moody Bluesissa vuodesta 1966 lähtien  ja myös tuotti 1970-luvulla Trapezen musiikkia. 
Lodge on ollut mukana kirjoittamassa muiden muassa lauluja "Ride My See-Saw", "Send Me No Wine", "Candle of Life", "Minstrel's Song", "Emily's Song", "Isn't Life Strange", "I'm Just a Singer (In a Rock & Roll Band)", "Steppin' in a Slidezone", "Talking out of Turn", "Sitting at the Wheel", "Lean on Me (Tonight)" ja "Gemini Dream". Hän on voittanut muutamaan otteeseen ASCAP:in laulunkirjoituspalkinnon.
Lodge soittaa yhä Moody Bluesissa. Hän sai vuonna 1985 yhdessä yhtyeen muiden jäsenten kanssa Ivor Novello -palkinnon. Lodge julkaisi vuonna 1977 sooloalbumin Natural Avenue, jossa soitti kitaraa Chris Spedding ja saksofonia Mel Collins.
GamePro

GamePro oli yhdysvaltalainen kuukausittain julkaistava videopelilehti. Lehti perustettiin Redwood Cityyn Kaliforniaan vuonna 1989, ja on sittemmin muuttanut päämajaansa kolmesti.
Lehti oli tunnettu sen tekijöiden käyttämistä sarjakuvamaisista avatareista. Tämä johti joihinkin syytöksiin, että lehti on suunnattu nuoremmalle ja tavallisemmalle pelikansalle kuin sen kilpailijat. GamePro lopetti avatarien käytön tammikuussa 2004 lehden yleisilmeen muutoksen yhteydessä. Toinen ominaisuus, josta GamePro on tunnettu, on sen mestarivinkit, pienet kuvakaappausten oheen kirjoitetut pelineuvot. Lehdessä on myös huijauskoodipalsta.
GameProsta on ilmestynyt useita muunkielisiä versioita, kuten saksalainen, turkkilainen, australialainen, brasilialainen ja kreikkalainen. Jotkin näistä julkaisuista jakavat saman sisällön alkuperäisen version kanssa, kun taas toisissa on samaa vain nimi ja logo. Myös tv-sarja GamePro TV oli olemassa, mutta kilpailu samankaltaisen Video Power -ohjelman kanssa johti sen lopettamiseen lyhyeen.
Lehti on lopetettu verkossa ja painettuna versiona vuonna 2011.
Ivangorod

Kaupunki nykyään

Ivangorod on pieni Venäjän ja Euroopan yhteisön rajakaupunki, jolle rajaa ylittävä liikenne on merkittävää. Liikenneväylistä tärkein on Pietarista saapuva valtatie M11 (Narva, osa E 20:tä). Tämä eurooppatie jatkaa Viron puolella Tallinnaan (Viron valtatie 1). Kaupungin läpi kulkee rautatie, jonka Ivangorod-rautatieasemalla pysähtyy Tallinna–Pietari–Moskova -pikajuna ja vastaava paluujuna öisin.
Adelina Domingues

Adelina Domingues (19. helmikuuta 1888 Kap Verde – 21. elokuuta 2002 San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat) oli kapverdeläis-yhdysvaltalainen henkilö. Hän syntyi Kap Verden saarella vuonna 1888 ja muutti yhdysvaltoihin vuonna 1907. Hänestä tuli maailman vanhin elävä henkilö Grace Clawsonin kuoltua 28. toukokuuta 2002. Domingues piti titteliä hallussaan kuolemaansa asti, jolloin titteli siirtyi Kamato Hongolle. Kuollessaan Domingues oli 114-vuotias.
Domingues on todistettavasti maailman vanhin kapverdeläissyntyinen henkilö.
Dominguesin isä oli sukujuuriltaan italialainen ja äiti portugalilainen.