google/wiki40b huggingface dataset:
El Niño

El Niño on merivirran ajoittainen muuttuminen Tyynellämerellä. Ilmanpaine nousee Tyynenmeren länsiosassa, pasaatituulet laantuvat, ja siitä seuraa meren pintaveden lämpeneminen Tyynenmeren itäosassa päiväntasaajan tienoilla. Lämpeneminen ilmenee 2–7 vuoden jaksoissa (tavallisimpia ovat 3–4 vuoden jaksot), ja kukin lämmin kausi kestää vuoden tai puolitoista. Ilmiö aiheuttaa monenlaisia vaikutuksia Etelä-Amerikan, Kaakkois-Aasian ja muiden tropiikin lähialueiden säähän. Se vaikuttaa merkittävästi myös Tyynenmeren rannikoiden elinkeinoihin, erityisesti kalastukseen.
Päinvastainen poikkeama normaalitilasta on La Niña, jolloin Tyynenmeren päiväntasaajanläheisillä osilla on keskimääräistä kylmempää vettä. Ilmakehän osuus ilmiöstä on nimeltään eteläinen heilahtelu, ja koko ilmiötä kutsutaan lyhenteellä ENSO (El Niño – Southern Oscillation).

Nimitys

Nimitys El Niño tulee espanjankielisestä Jeesus-lasta tai poikalasta tarkoittavasta sanasta. Sääilmiö sai tämän nimen, koska meriveden lämpenemiset usein havaittiin joulun aikoihin. La Niña puolestaan tarkoittaa "pikku tyttö", joka tuo kylmää ravinnepitoista vettä vesieliöille ja lisää kalakantaa.

Historia

El Niñon havaitsivat ensimmäisinä Perun ja Ecuadorin kalastajat, kun Tyynenmeren rannikolle tuli poikkeuksellisen lämmintä vettä.
El Niño on ilmennyt muun muassa vuosina 1986–1987, 1991–1992, 1993, 1994, 1997–1998, alkuvuodesta 2007 ja 2015-2016. Loppuvuonna 1997 lämpeneminen oli erityisen voimakasta. Kylmä jakso La Niña havaittiin suhteellisen heikkona vuosina 1995–1996 ja erityisen vahvana joulukuussa 1998.

El Niñon vaikutukset

Kun El Niño ei ole käynnissä, Tyynenmeren pasaatituulet puhaltavat trooppisen meren poikki idästä länteen. Tuulet painavat lämmintä pintavettä meren länsiosaan, ja meren pinta on Indonesiassa noin puoli metriä korkeammalla kuin Etelä-Amerikan rannikolla. Itäisellä Tyynellämerellä nousee syvältä pintaan viileätä ja ravinteikasta vettä. Tämä kasvattaa alueen kalapopulaatioita, jotka puolestaan ovat tärkeä ravinnonlähde sekä ihmisille että merilinnuille. Meren pintalämpötila Etelä-Amerikan rannikolla on noin kahdeksan astetta alempi kuin Tyynenmeren länsiosassa. Sadetta on runsaasti läntisellä lämpimällä alueella, ja itäisellä Tyynellämerellä on suhteellisen kuivaa.
El Niñon aikana pasaatituulet laantuvat. Tämä johtaa meren pintalämpötilojen laskuun Tyynenmeren länsiosassa ja vastaavasti lämpötilojen nousuun Tyynenmeren itäosassa. Samalla ravinteikkaan veden ylösvirtaus Etelä-Amerikan rannikolla heikkenee, millä puolestaan on laaja vaikutus alueen ravintoketjuihin. Tyynenmeren päällä olevan suuren lämpimän ilmamassan jääminen tavallista idemmäksi aiheuttaa muutoksia säähän myös muualla maapallolla. Yksi esimerkki tästä on muutokset trooppinen hirmumyrskyjen runsaudessa ja reiteissä Atlantilla.
El Niñon muita tunnettuja vaikutuksia ovat muun muassa sateiden lisääntyminen Pohjois- ja Etelä-Amerikassa, mikä on toisinaan aiheuttanut tuhoisia tulvia. El Niño on myös aiheuttanut kuivuutta läntisen Tyynenmeren maissa, mikä puolestaan on ollut osatekijänä laajoissa pensastopaloissa Australiassa.
Suurisuukala

Koko ja ulkonäkö

Suurisuukalalla on valkoinen pää ja ruskea vartalo, jossa kulkee keltainen pystyraita. Nimensä se on saanut suustaan, jonka se voi heilauttaa puolen kalan mittaiseksi lonksauttamalla leukaluunsa sijoiltaan. Kala voi kasvaa 35 cm:n pituiseksi.
Nuoret yksilöt ovat aivan erinäköisiä ja muistuttavat Wetmorella-suvun huulikaloja.

Alkuperä

Suurisuukaloja elää Indopasifisella merialueella 1-40 metrin syvyydessä.

Ravinto

Suurisuukala pyydystää joustavan leukaloukkunsa avulla erilaisia rapuja ja pieniä kaloja.
Gimte

Historia

Gimte mainitaan ensimmäistä kertaa vuonna 970 nimellä Gemmet. Vuonna 1006 paikkakunnalle rakennettiin Marien-Kirche-niminen kirkko, jonka tuhatvuotisjuhlia vietettiin vuonna 2007. 1960-luvulle saakka tukinuitto ja kalastus Weser-joella olivat Gimten pääelinkeinoja. Muita tulonlähteitä ovat olleet lisäksi puuteollisuus ja pellavanjalostus.
Roope Mäkelä

Pelaajaura

Takamiehenä pelannut 188-senttinen Peli-Karhujen kasvatti Mäkelä pelasi vuosina 1991–2005 miesten SM-sarjassa Espoon Hongassa ja KTP:ssä ja voitti yhteensä neljä Suomen mestaruutta ja neljä Suomen cup-mestaruutta. Mäkelä valittiin Korisliigan vuoden pelaajaksi keväällä 2001 ja kahdella peräkkäisellä kaudella sarjan kehittyneimmäksi pelaajaksi. Hän pelasi myös Suomen miesten maajoukkueessa.

Valmennusura

Mäkelä on toiminut koripallovalmentajana suurilta osin nuorten parissa. Keväällä 2009 hän valmensi Korisliigassa KTP-Basketia. Huhtikuussa 2016 hän teki Naisten Korisliigajoukkue Peli-Karhujen kanssa 1+1-vuotisen päävalmentajasopimuksen.
Valde Sorsa

Valde Matias Sorsa (29. joulukuuta 1920, Kontiolahti – 15. kesäkuuta 1942, Vuottaa, Kivennapa) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari.
Korpraali Sorsa oli ryhmänjohtajana Jalkaväkirykmentti 7:n toisessa pataljoonassa. Hänet nimitettiin 1. syyskuuta 1941 Mannerheim-ristin ritariksi numero 8 erikoisesta urheudesta ja useasta hyökkäyksiä edistäneestä toiminnasta taistelupartion johtajana. Hänet ylennettiin alikersantiksi 26. elokuuta 1941.
Alikersantti Sorsa haavoittui 15. kesäkuuta 1942 Ohdassa ja kuoli samana päivänä 23. kenttäsairaalassa Kivennavan Vuottaalla. Juuri lomalta palannut Sorsa oli ryhmänsä kanssa naamioimassa taisteluhaudan etureunaa, kun venäläisen tarkka-ampujan luoti osui Sorsaa selkään ja lävisti hänen keuhkonsa. 
Everstiluutnantti Arvo Ahola, joka oli esittänyt alaiselleen Sorsalle Mannerheim-ristiä ja joka itsekin joulukuussa 1944 nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi, muisteli myöhemmin: "Jo heti sodan alkupäivinä huomioni kiinnittyi terhakkaan korpraali Sorsaan. Hän oli asevelvollinen, ei katsellut maailmaa kovin korkealta, erittäin vaatimaton maalaisnuorukainen, joka heti sodan ensimmäisinä päivinä ansaitsi korpraalin natsat olkapäilleen. Hänellä oli veressään sotilaallisen toiminnan korkein teho. Juuri siksi hän venyi loistaviin taistelusuorituksiin yli tavanomaisten mittojen. Hänen veroisiaan taistelijoita oli harvassa. Sorsa antoi taisteluyksikölleen oman tärkeän panoksensa, eikä ritarinimityksestä huolimatta koskaan tuonut itseään esiin. Taistelussa hän kuitenkin näytti esimerkkiä ollen aina ensimmäisenä ja kaikista tehokkaimpana. Koskaan kukaan ei kuullut hänen pröystäilevän saavutuksillaan, hän teki enemmän kuin puhui." 
Tiedotuskomppaniassa palvellut pilapiirtäjä Kari Suomalainen oli kesäkuussa 1942 saanut määräyksen tehdä muotokuvan eräästä Mannerheim-ristin ritarista, jonka nimeä hän ei tiennyt. Saavuttuaan perille Suomalainen sai yllätyksekseen kuulla kyseisen ritarin juuri haavoittuneen ja viedyn kenttäsairaalaan, jossa Suomalainen sitten piirsi muotokuvan leikkauspöydällä tajuttomana makaavasta nuoresta sotilaasta. Myöhemmin osoittautui, että kyseessä oli juuri alikersantti Valde Sorsa, Suomalaisen ikätoveri.  Kuusinkertainen jalkapallon Suomen mestari ja maajoukkuemies Sebastian Sorsa on Valde Sorsan sukulainen.
Juhani Melart

Juhani Melart (s. 19. tammikuuta 1933) on suomalainen urheilutoimittaja ja kirjailija. Hän sai Suomalaisen Sanomalehtimiesliiton Olli-palkinnon vuonna 2004 ja vuonna 1982 hänet valittiin vuoden urheilutoimittajaksi. Hän on erikoistunut moottoriurheiluun ja on kirjoittanut Formuloista jo 1950-luvulta lähtien. Hänen moottoriurheiluaiheisia juttujaan ovat julkaisseet muun muassa Uusi Suomi ja Vauhdin Maailma. Lisäksi hän on kirjoittanut moottoriurheilua käsitteleviä kirjoja ja käsikirjoittanut urheiludokumentin Pelin henki (1977).
Monica Abbott

Monica Cecilia Abbott (s. 28. heinäkuuta 1985, Santa Cruz, Kalifornia) on yhdysvaltalainen softballpelaaja ja olympiamitalisti. Abbott on pelipaikaltaan syöttäjä (pitcher). Hän pelasi Tennesseen yliopiston Lady Volunteersissa 2004–2007. Vuonna 2007 hän siirtyi Washington Glory -joukkueeseen, josta siirtyi Japaniin Toyotan joukkueeseen vuonna 2009.
Abbott voitti Yhdysvaltain joukkueessa hopeaa Pekingin olympialaisissa 2008.
Urbania

Nähtävyyksiä

Kaupunki on tunnettu keramiikastaan. Urbanian kuuluisin nähtävyys on kuoleman kirkko, Chiesa dei Morti, jossa on esillä 18 muumiota. 
Palazzo Ducalessa on museo ja historiallinen kirjasto. Vuonna 1470 valmistuneen palatsin on suunnitellut Francesco Di Giorgio Martini Montefeltron ja Della Roveren suvuille. Lopullisen muotonsa palatsi sai Girolamo Gengan suunnitelmista. Museon kokoelmiin kuuluu muun muassa kaksi Gerhard Kremerin karttapalloa vuosilta 1541 ja 1551.
Standard & Poor’s

Standard & Poor’s (S&P) on McGraw-Hilliin kuuluva luottoluokitusyksikkö, joka analysoi osakkeita ja joukkovelkakirjoja. Se kuuluu Moody’sin ja Fitch Ratingsin ohella alan kärkikolmikkoon. Yhtiö tunnetaan osakeindekseistään, joita ovat yhdysvaltalainen S&P 500-, australialainen S&P 200-, kanadalainen S&P/TSX- ja italialainen S&P/MIB-osakeindeksi.

Luottoluokitus

Standard & Poor’s on luottoluokittaja, joka luottoluokittelee yksityisiä ja julkisia yrityksiä sekä valtioita. Se on yksi harvoista luokittajista, jotka Yhdysvaltain rahoitustarkastus eli SEC on hyväksynyt luottoluokittajaksi (Nationally Recognized Statistical Rating Organization).
Vihne

Vihne on heinäkasvien kukan osa. Se sijaitsee heinän tähkylässä olevan kukan ulkohelpeen eli kukan tukilehden kärkeen tai selkäpuolelle kiinnittyneenä. Vihne on rakenteeltaan sukasmainen. Heinälajista riippuen vihne voi olla näkymättömäksi surkastunut tai jopa koko kukintoa pidempi. Esimerkiksi pelto-ohran (Hordeum vulgare) vihneet ovat erityisen pitkät.
WABBA

WABBA (World Amateur Body Building Association) on kehonrakennukseen ja fitness-urheiluun keskittyvä yhtiö. Sen perusti ranskalainen Serge Nubret vuonna 1976. WABBA on yksityisomistuksessa oleva yhtiö, joka on rekisteröity Saksassa.
WABBA järjestää maailman- ja Euroopan-mestaruuskisoja. W.A.B.B.A World järjestää vuosittain kaksi isoa kansainvälistä kilpailua, jotka ovat maailmanmestaruuskilpailu, sekä Mr & Ms Universe. Lisäksi kansalliset liitot järjestävät omia kilpailuitaan, sekä karsintakilpailuja vuosittaisiin kansainvälisiin kilpailuihin. W.A.B.B.A Finlandin valmennusjohto valitsee Suomen edustajat kansainvälisiin kilpailuihin. Titteleitä ovat vuosien varrella voittaneet muun muassa Tony Pearson, Samir Bannout ja Ronny Rockel. Vuonna 2013 suomalainen Sofia Ruusila-Nousiainen voitti järjestön Miss Bikini Fitness -kilpailun ja tuli kolmanneksi seuraavissa kisoissaan samana vuonna.

WABBA Mr. Universe 2014 Helsinki

WABBA järjestä1 Mr. Universe -kisan Helsingissä marraskuussa 2014. WABBA:n Suomen presidenttinä toimii Tapani Valkonen.
WABBAn lisäksi useat muut toimijat järjestävät Mr. Universe -nimellä kehonrakennuskilpailuja.
Thomas Dähne

Seurajoukkueura

Dähne aloitti ammattilaisuransa itävaltalaisessa Red Bull Salzburgissa, jonka edustusjoukkueessa hän pelasi yhden ottelun Itävallan Bundesliigassa toukokuussa 2013. Vuosina 2012–2014 Dähne pelasi Red Bull Salzburgin kakkosjoukkueessa FC Lieferingissä 55 ottelua Erste Ligassa. Vuosina 2014–2015 hän edusti Saksan 2. Bundesligassa pelaavaa RB Leipzigiä, jossa hän pelasi kakkosjoukkueessa 12 ottelua, mutta edustusjoukkueessa ei yhtään.
Elokuussa 2015 Dähne siirtyi loppukauden mittaisella sopimuksella Suomen Veikkausliigassa pelaavaa Helsingin Jalkapalloklubiin.

Maajoukkueura

Dähne on edustanut Saksaa alle 16-vuotiaista alle 20-vuotiaisiin maajoukkuetasoilla. Vuonna 2011 hän kuului alle 17-vuotiaiden maajoukkueeseen MM-kilpailuissa, muttei pelannut yhtään ottelua.
Kirmo Mikkola

Kirmo Ilmari Mikkola (23. toukokuuta 1934 – 5. toukokuuta 1986) oli suomalainen arkkitehti. Hän oli tekniikan tohtori ja vuosina 1974–1978 taiteilijaprofessori. Hänen suunnittelutöitään ovat muun muassa Hyrylän seurakuntakeskus (1967, Juhani Pallasmaan kanssa), Veikkolan työklinikka (1969, Paavo Perkkiön kanssa) ja asemakaavoja esimerkiksi Helsinkiin ja Järvenpäähän. Hän julkaisi tutkielmia ja toimi myös näyttelyarkkitehtina. Hän oli Arkkitehti-lehden päätoimittaja 1967–1968. Hänen esseitään on julkaistu postuumisti nimellä Arkkitehtuurilinjoja. Teoksessa on lisäksi muuta aineistoa, esimerkiksi Mikkolan kuvataidetta, bibliografia ja keskeisten rakennusten esittely.
Mikkolan toteutuneiden suunnittelutöiden määrä on melko pieni, mutta hän vaikutti paljon kirjoittamalla ja osallistumalla keskusteluun arkkitehtuurin asemasta ja historiasta.
Mikkolan isä oli professori Eino Mikkola ja veli Luontoillan toimittaja Kauri Mikkola.
Vihersimput

Lajit ja anatomia

Vihersimppujen heimoon jaetaan 5 sukuun ja 12 lajiin. Aikaisemmin Zaniolepis-suvun lajien katsottiin muodostavan oman heimonsa kampasimput (Zaniolepididae). Ruumiinrakenteeltaan vihersimput ovat pitkänomaisia ja litteähköjä kaloja, jotka voivat kasvaa 25–125 cm pitkiksi. Suurin laji on kameleonttisimppu (Ophiodon elongatus). Heimon kaloilla on otsassa silmien yläpuolella värekarvoja, mutta muuten pää on piikitön. Selkäeviä on yksi pitkä, jonka keskellä on usein lovi, joka jakaa sen pehmeään ja piikikkääseen osaan. Vihersimpuilla ei ole uimarakkoa. Väritykseltään vihersimppulajit ovat vaihteleviä. Ne ovat usein vihertävän kirjavia ja väritys riippuu huomattavasti sukupuolesta, esiintymisalueesta ja paikallisesta ympäristöstä.

levinneisyys ja elintavat

Vihersimppuja tavataan pohjoiselta Tyyneltämreltä alueelta, joka ulottuu Japanista Beringinmeren kautta Alaskaan ja etelään Kaliforniaan asti. Helmivihersimppua (H. stelleri) esiintyy myös Jäämerellä. Vihersimppulajit elävät suhteellisen matalissa vesissä ja syvimmillään niitä on tavattu 600 metrin syvyydessä. Niiden ravintoa ovat kalat, äyriäiset, meduusat ja muiden kalojen kutu. Tärkeitä kalastettavia lajeja ovat kamelonttisimppu, Pleurogrammus-suvun lajit ja kelppisimppu (Hexagrammos decagrammus). Monet muutkin vihersimpulajit ovat suosittuja vapaa-ajankalastuksen kohteita.
Double Up

Taustatietoa

Albumi julkaistiin Jamaikalla 9. tammikuuta 2007, Yhdysvalloissa 29. toukokuuta 2007 ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa vasta 1. maaliskuuta 2008.
Albumia myytiin Yhdysvalloissa ensimmäisellä viikolla 935 000 kappaletta, joten se sijoittui Billboard 200 -listan ykköspaikalle. Albumi on R. Kellyn viides albumi, joka on saavuttanut saman listan ykköspaikan. Britannian albumilistalla levy kohosi 10. sijalle.
Åminneforsin ruukki

Åminneforsin ruukki perustettiin Länsi-Uudellemaalle Pohjan pitäjän Mustionjoen kosken varteen vuonna 1877 sinkkisulattamona jossa sulatettiin Orijärven kaivoksen sinkkimalmia. Sinkkisulattamo lopetettiin jo vuonna 1883 mutta raudan valmistus ruukin masuunissa jatkui vuoteen 1977 saakka.
Ruukki siirtyi 1890-luvulla Fiskars-yhtymän haltuun. Ruukkialueelle valmistui vesivoimalaitos 1910 ja vuonna 1930 valmistui valssaamo. Nykyisin teollinen toiminta jatkuu ruukkialueella niin että valssaamossa valmistetaan betoniteräksiä Celsa Groupin nimellä ja Lesjöfors Springs valmistaa alueella jousia.
Triumvirat

Lyhyt historia

Ensimmäiset esiintymiset yhtye teki paikallisilla esiintymislavoilla soittaen lähinnä tuon ajan listamusiikkia. 1970-luvun alussa englantilaiset The Nice ja Emerson, Lake & Palmer (ELP) vaikuttivat merkittävästi yhtyeen musiikilliseen suuntautumiseen. Alkuaikoina yhtye olikin puhtaasti instrumentaali-yhtye esittäen keikoilla lähinnä muiden sävellyksiä. 
Yhtyeen musiikillinen johtaja ja luoja Jürgen Fritz oli klassillisen koulutuksen saanut pianisti. Yhtyettä perustettaessa hän oli vain 16-vuotias. Fritz oli yhtyeen tärkein vaikuttaja ja johtaja 10 vuoden ajan.
Kun yhtye etsi levytyssopimusta he päättivät muuttaa sekä musiikillista konseptia että myös yhtyeen kokoonpanoa vuonna 1971. Frangenberg sai lähteä bändistä ja Hans Pape korvasi hänet bassossa. Triumvirat harjoitteli viisi kertaa viikossa ja soitti keikoilla nyt omaa materiaalia. Jürgen Fritz kertoo: “Meillä oli pieni Grundig TK23 mankka, joka ei koskaan toiminut kunnolla. Kuitenkin onnistuimme äänittämään demon, jonka toimitimme EMI:n Kölnin levytuottajille Hartmut Priessille ja Reinhart Pietschille. EMI oli juuri perustanut Harvest -levymerkin vastapainoksi Metronomen “Brain and Bacillus” -levymerkille. Levytyssopimus allekirjoitettiin 1971 loppupuolella.
Debyytti-albumi Mediterranean Tales levytettiin tammikuussa 1972 ja se ilmestyi kolme kuukautta myöhemmin.
1970-luvun puolessa välissä yhtye nautti suurta suosiota Yhdysvalloissa ja kiersi USA:ta mm. Fleetwood Mac -yhtyeen lämppärinä yhteensä 43 konsertissa. 1975 yhtye sai kaupallista menestystä albumilla Spartacus, joka nousi USA:n myyntilistoilla jopa sijalle 27.
Yhtye koki useita miehistönvaihdoksia uransa aikana. 1980 äänitettiin yhtyeen viimeiseksi jäänyt albumi Roussian Roulette.
Menestysalbumeilla Illusions on a Double Dimple (1974) ja Spartacus (1975) basistina ja laulajana toiminut Helmut Köllen (k. 3.5.1977) kuoli häkämyrkytykseen omassa autotallissaan 27-vuotiaana (kts. Luettelo 27-vuotiaina kuolleista rock-muusikoista)
Diana Johnstone

Diana Johnstone (s. 1934) on vasemmistolainen kirjailija, joka on keskittynyt Euroopan politiikkaan ja läntiseen ulkomaanpolitiikkaan. Johnstonella on Minnesotan yliopistosta filosofian tohtorin tutkinto, ja hän vastusti aikoinaan Vietnamin sotaa. Johnstone on syntynyt Yhdysvalloissa, mutta on asunut vuodesta 1990 alkaen Pariisissa.
Vuodesta 1976 Johnstone on toiminut amerikkalaisen In These Times -lehden Euroopan kirjeenvaihtajana. Hän on julkaissut itse Counterpunch-verkkolehteä. Johnstonen on väitetty kiistäneen Srebrenican joukkomurhan, mutta hän on itse kiistänyt tämän väitteen. Ruotsissa Johnstonen haastattelu Ordfront-lehdessä johti sen päätoimittajan erottamiseen.
Suomessa Johnstone tunnetaan kirjasta Jugoslavia ja NATO – narrien ristiretki, jossa hän esittää vaihtoehtoisen, serbejä puoltavan tulkintansa Jugoslavian sodasta. Kirja on herättänyt kovaa arvostelua ja kiivasta väittelyä.
Nikolai Podgurski

Nikolai Ljutsianovitš Podgurski (ven. Николай Люцианович Подгурский, puol. Mikołaj Podgórski; 13. elokuuta 1877 Tallinna, Viron kuvernementti – 1. marraskuuta 1918 Tallinna, Viro) oli Venäjän keisarikunnan laivaston kontra-amiraali, joka vaikutti Suomessa vuoden 1918 tapahtumien aikoihin Pohjanlahden meripuolustuksen johtajana.

Sotilasura

Puolalaistaustaista sukua ollut Podgurski kävi Pietarin merikadettikoulun vuosina 1891–1897 ja palveli sen jälkeen meriupseerina eri sotalaivoilla. Hän osallistui Venäjän–Japanin sodan aikana 1904 Port Arthurin puolustukseen ja vältti vangiksi joutumisen kaupungin antautumisen yhteydessä. Sen jälkeen hän oli Venäjän Itämeren laivastossa useiden sota-alusten komentajana. Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä elokuussa 1914 Podgurski ylennettiin 1. luokan kapteeniksi (kommodori). Hän oli 1914–1915 risteilijä Rossijan kapteenina, 1915–1916 sukellusveneprikaatin komentajana Itämerellä ja marraskuusta 1916 alkaen Pohjanlahden meripuolustuksen johdossa asemapaikkanaan Vaasa. Hän sai joulukuussa 1916 ylennyksen kontra-amiraaliksi. On myös väitetty, että Podgurski siirrettiin helmikuun vallankumouksen jälkeen tähän vähempiarvoisena pidettyyn tehtävään Pohjanmaalle, koska hän oli uusien vallanpitäjien epäsuosiossa tuomittuaan vuonna 1906 sotaoikeuden jäsenenä Tallinnassa kuolemaan 18 vallankumouksellista merisotilasta, jotka olivat surmanneet upseerinsa.
Podgurski ilmeisesti teki tammikuussa 1918 yhteistyötä kenraali C. G. E. Mannerheimin kanssa ja auttoi tämän johtamia Pohjanmaan suojeluskuntia ennen Vaasan valtausta, jonka aikana Vaasan venäläiset varuskunnat riisuttiin aseista. Hän oli yksi niistä Vaasassa oleskelleista venäläisistä komentajista, joiden on arveltu tehneen mahdollisesti Mannerheimin kanssa salaisen sopimuksen venäläisten aseiden vapaaehtoisesta luovuttamisesta Suomen valkoisille. Hän myös antoi Mannerheimille tärkeitä salaisia tietoja Pohjanlahden meripuolustuksen tilasta ilmoittaen muun muassa merimiinojen sijainnin rannikon edustalla. Myös punakaartit ja Suomessa toimineet bolševikkien sotilaskomiteat luulivat sisällissodan alkaessa Podgurskin olevan omalla puolellaan, mutta käsitys osoittautui pian virheelliseksi. Podgurski sai syyskuun 1918 lopussa Suomen viranomaisilta luvan matkustaa Tallinnaan, jossa hän kuitenkin pian sairastui ja kuoli espanjantautiin. Matkustuslupaa perusteltiin sillä, että ”hänen sinnikkään ja tarmokkaan punaisten matruusikoplien vastaisen toimintansa ansiosta Pohjois-Suomi on välttynyt suurelta onnettomuudelta”.
Klaus Badelt

Klaus Badelt (s. 12. kesäkuuta 1967 Frankfurt am Main, Länsi-Saksa) on saksalainen säveltäjä, joka tunnetaan parhaiten elokuvasävellyksistään. Hänen musiikkiaan kuullaan muun muassa elokuvissa Pirates of the Caribbean: Mustan helmen kirous, Catwoman, Miami Vice sekä Poseidon.
Badelt aloitti uransa säveltämällä musiikkia saksalaisiin mainoksiin. Vuonna 1998 Hans Zimmer kutsui Badeltin työskentelemään Media Venturesille (sittemmin Remote Control Productions) Santa Monicaan. Siitä lähtien hän on työskennellyt useiden eri elokuvien ja televisio-ohjelmien parissa. Hän on myös tehnyt yhteistyötä muiden Media Venturesiin kuuluvien säveltäjien kanssa, kuten Harry Gregson-Williamsin, John Powellin ja Hans Zimmerin.
Toimiessaan Zimmerin kanssa Badelt osallistui useiden Oscar-ehdokkuuden saaneiden elokuvien, kuten Veteen piirretyn viivan ja Egyptin prinssin, musiikkien tekemiseen. Hän on säveltänyt useille tunnetuille ohjaajille, joihin lukeutuvat muun muassa Ridley Scott, Tony Scott, Terrence Mallick, John Woo, Kathryn Bigelow, Jeffrey Katzenberg, Gore Verbinski ja Steven Spielberg.
Badelt tuotti myös musiikit Ridley Scottin elokuvaan Gladiator. Hän myös toimi yhdessä Zimmerin kanssa sellaisten elokuvien kuin Kunniasanalla, Hannibal ja Pearl Harbor musiikkien parissa.
Vesilintu

Vesilintu on usein metsästykseen liittyvässä sekä yleisessä sanankäytössä esiintyvä nimitys, joka ryhmittää joitakin lintuja, jotka elävät makeassa vedessä tai lähellä sitä. Nimitys viittaa täten lähinnä linnun elintapoihin ja liittyy hyvin vähän eläinten taksonomiaan. Tyypillisiä vesilintuja ovat sorsalintujen lahkoon kuuluvat lajit.
ECVC

European Coordination Via Campesina (ECVC) on eurooppalaisten perheviljelijöiden järjestö. Se on osa kansainvälistä Via Campesina liikettä. European Coordination Via Campesinaan kuuluu 26 jäsenjärjestöä 18:sta euroopan maasta. Suomesta järjestöön kuuluu Etelä-Suomen Luonnonmukaisen viljelyn yhdistys ESVY ry. Pohjoismaisia viljelijäjärjestöjä on mukana ESVY:n lisäksi kolme: Frie Bønder – Levende Land Tanskasta, Norsk Bonde - og Smabrukarlag Norjasta ja NORDBRUK Ruotsista.
ECVC ajaa muutoksia Euroopan maatalouspolitiikkaan. Maatalouden elinvoimaisuuden turvaamisen keskeinen elementti on ECVC:n mukaan maataloustuotteiden hinnan nostaminen tasolle, joka vastaa niiden tuotantokustannuksia. Via Campesinan keskeinen teema on ruokasuvereniteetti, eli oikeus määritellä itsenäisesti kullekin alueelle parhaiten sopivan ruoan tuotannon, jakelun ja kulutuksen tavat huomioiden erilaiset ekologiset, sosio-ekonomiset ja kulttuuriset olosuhteet.
Zdeněk Fibich

Zdeněk Fibich (21. joulukuuta 1850 Všebořice – 15. lokakuuta 1900 Praha) oli tšekkiläinen säveltäjä.
Fibich syntyi Všebořicessa, lähellä Čáslavia, kreivi Auerspergin kartanon riistanvartijan pojaksi. Hän opiskeli laajasti: Prahassa, Wienissä, Leipzigissä ja Pariisissa. Fibich palasi vuonna 1871 Pariisista Prahaan, jossa hän työskenteli kapellimestarina ja alkoi säveltää ensimmäistä oopperaansa Bukovín. Hänen oopperansa Blaník sai kunniamaininnan Tšekin kansallisteatterin kilpailussa parhaasta historiallisesta oopperasta. 1880-luvulla syntyi ooppera Nevěsta Messinská, ja seuraavalla vuosikymmenellä hän sai menestystä ensin Hippodamia-trilogiallaan, jonka osat saivat kantaesityksensä Prahassa 16.–18. helmikuuta 1893. Vain 49-vuotiaana kuolleen säveltäjän viimeiseksi jäänyt vuosikymmen, 1890-luku, oli tuotteliain: vuosikymmenen mittaan Fibich sävelsi muun muassa 376 pianominiatyyristä koostuvan sarjan ja useita oopperoita. Hänen tuotantoonsa kuuluu kaksi jousikvartettoa, pianotrio, pianokvartetto, kvintetto pianolle, jousille ja puhaltimille, kolme sinfoniaa ja vähintään seitsemän oopperaa.