google/wiki40b huggingface dataset:
Pierre-Édouard Bellemare

Seuraura

Bellemare aloitti jääkiekon Vipers de Montpellier’ssa, mutta pelasi ensimmäiset pääsarjapelinsä Rouen Hockey Élitessa, Ligue Magnusissa kaudella 2002–2003. Hän voitti Ranskan-mestaruuden keväällä 2003. Kaudella 2004–2005 Bellemare palkittiin Ranskan parhaana nuorena pelaajana Trophée Jean-Pierre Graffilla. Kaudella 2005–2006 hän voitti toisen Ranskan-mestaruutensa.
Kaudeksi 2006–2007 Bellemare siirtyi Ruotsin HockeyAllsvenskanin Leksands IF:ään. Hän pelasi joukkueessa kolme kautta, joista Leksand eteni jokaisen päätteeksi Kvalserieniin. Kaudella 2008–2009 Bellemare voitti koko Allsvenskanin maalipörssin 31 osumallaan. Hän sijoittui myös sarjan jäähypörssissä kolmanneksi 113 minuutillaan. Bellemare jakoi myös Kvalserienissä viidellä osumallaan maalipörssin voiton joukkuetoverinsa Mikael Karlbergin ja AIK IF:n Jonas Liwingin kanssa sekä kymmenellä tehopisteellään Leksandin sisäisen pistepörssin voiton Morten Greenin kanssa.
Bellemare siirtyi kaudeksi 2009–2010 sarjatasoa ylemmäs Elitserieniin ja Skellefteå AIK:n riveihin kaksivuotisella sopimuksella. Hänellä oli kevään 2010 pudotuspeleissä joukkueen paras teholukema (+5). Joulukuussa 2010 Bellemare jatkoi sopimustaan kahdella vuodella kevääseen 2013 saakka. Hän voitti Elitserien-hopeaa keväällä 2011.
Kaudella 2011–2012 Bellemaresta tuli Skellefteån varakapteeni. Hän teki Elitserienin yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 19+17=36, joilla Bellemare oli joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies. Hän voitti myös Elitserienin alivoimamaalipörssin viidellä osumallaan sekä Skellefteån sisäisen tehotilaston lukemalla +12, kuten myös kevään 2012 pudotuspeleissä lukemalla +6. Bellemare voitti kauden päätteeksi Elitserien-hopeaa. Helmikuussa 2012 hän jatkoi sopimustaan neljällä vuodella kevääseen 2016 saakka. Kaudella 2012–2013 Bellemare pelasi loukkaantumisten takia runkosarjassa vain 29 ottelua. Hän voitti kauden päätteeksi Ruotsin-mestaruuden.

Maajoukkueura

Bellemare edusti Ranskaa MM-tasolla jo 19-vuotiaana vuonna 2004. Hän on sittemmin edustanut MM-tasolla Ranskaa myös vuosina 2005, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013 ja 2017. Kolmessa viimeisimmässä turnauksessa Bellemare toimi joukkueen varakapteenina. Ranska putosi MM-sarjasta vuonna 2004, mutta nousi takaisin vuodeksi 2008. Bellemare on edustanut Ranskaa myös ikäkausimaajoukkueissa. Hän oli vuoden 2005 alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailujen paras maalintekijä viidellä osumallaan.
Kutšuk Kainardži

Kutšuk Kainardži on kylä Bulgarian Dobrudžassa Silistran kaakkoispuolella. Sen pinta-ala on 44,871 neliökilometriä. Vuonna 2012 kylässä oli 668 asukasta ja asukastiheys oli 14,9 henkeä neliökilometriä kohden. Asukasmäärä supistui 1,75 % edellisestä vuodesta.  
Kylässä tehtiin 24. heinäkuuta 1774 Venäjän ja Turkin kesken rauha, jossa tunnustettiin muun muassa Krimin riippumattomuus Turkista.
Tervajärvi (Hämeenkyrö)

Maantiede

Järven pinta-ala on 1,9 hehtaaria ja sen pituus on 300 metriä ja leveys 120 metriä. Järveen laskee viereisen pellon ojat. Sen luusua sijaitsee järven pohjoisrannalla, josta saa alkuunsa 600 metriä pitkä Karinoja, joka yhtyy Kyrönjokeen.
Järven rantaviiva on 0,63 kilometriä pitkä ja ranta on puoliksi peltomaata ja puoliksi  moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannalle on rakennettu kaksi loma-asuntoa, joille johtaa tie Nukarinkulman kylältä.
Hubert Opperman

Sir Hubert Ferdinand Opperman OBE (29. toukokuuta 1904 Rochester, Victoria – 18. huhtikuuta 1996 Melbourne) oli australialainen maantiepyöräilijä, diplomaatti ja Liberaalisen puolueen poliitikko. Hän voitti muun muassa vuoden 1928 Bol d'Or -ajon ja vuoden 1931 Pariisi-Brest-Pariisin.
Opperman istui Australian parlamentissa vuosina 1949–1967. Hän toimi vuosina 1960–1963 liikennöinti- ja vuosina 1963–1966 maahanmuuttoministerinä. Politiikasta vetäydyttyään hän toimi vielä viiden vuoden ajan Australian suurlähettiläänä Maltaan. 
Opperman kuoli 91 vuoden ikäisenä huhtikuussa 1996.
Thorns (yhtye)

Thorns on norjalainen black metal -yhtye. Yhtye on perustettu 1989. Se teki kaksi demoa 1990-luvun alussa, mutta on julkaissut vain yhden albumin.

Historia

Yhtyeen perustivat Blackthorn, Marius Vold ja Faust (oikea nimi Bård G. Eithun) vuonna 1989 nimellä "Stigma Diabolicum". Ensimmäisen demon jälkeen yhtyeestä erosi jäseniä ja "Trøndertun"-demon jälkeen Snorre W. Ruch jatkoi Thornsia sooloprojektinaan mutta tosin monien norjalaisten black metal -muusikoiden avustamana. Yhtyeen kaksi demoa, "Grymyrk" ja "Trøndertun", ovat antaneet paljon vaikutteita black metal -musiikkiin ja Thorns-yhtyettä pidetään yhtenä kyseessä olevan musiikkityylin "esi-isistä".
Thornsin perustaja Blackthorn (oikea nimi Snorre W. Ruch) tuomittiin vankeuteen 1994 avunannosta Mayhem-yhtyeen kitaristin Euronymouksen murhaan 10. elokuuta 1993. Kun Ruch oli 8 vuotta vankilassa, niin yhtye oli tauolla. Pitkän hiljaisuuden jälkeen vuonna 1999 Thorns aktivoitui jälleen split-albumin Thorns vs. Emperor muodossa. Albumin sisältönä on yhtyeen vanhoja kappaleita Emperor-yhtyeen esittämänä ja päinvastoin. Tämän julkaisun tarkoituksena oli esitellä Thorns uudelle yleisölle joka ei ole ollut tietoinen yhtyeen aikaisemmasta tuotannosta. Vuonna 2001 yhtyeen pitkään odotettu debyyttialbumi Thorns ilmestyi.
Jérémy Perbet

Seurajoukkueura

Perbet siirtyi tammikuussa 2013 Villarrealiin belgialaisseura RAEC Monsista. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa joukkueessa 9. helmikuuta 2013 Ponferradinaa vastaan.
Joonas Savolainen

Ura

Savolainen on TPS:n oma kasvatti. Hän toimi kaudella 2012–2013 seuran C-nuorten varakapteenina. Kaudella 2013–2014 Savolainen toimi TPS:n B-nuorten kapteenina. Kauden 2014–2015 päätteeksi hän voitti A-nuorten Suomenmestaruuden. Kaudella 2015–2016 Savolainen edusti TPS:n A-nuoria myös Junior Club World Cupissa. Kaudella 2016–2017 hän nousi seuran A-nuorten kapteenistoon. Savolainen oli yhdeksällä osumallaan joukkueensa kolmanneksi paras maalintekijä Aaro Löyttymäen ja Mark Viitasen kanssa.
Kaudella 2017–2018 Savolainen oli TPS:n A-nuorten toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 19+22=41. Samalla kaudella hän debytoi TPS:n SM-liigajoukkueessa, jossa Savolainen pelasi kaksi runkosarjaottelua. Hän teki liigadebyyttinsä 4. marraskuuta 2017 vieraissa Oulun Kärppiä vastaan. Savolainen merkittiin TPS:n nelosketjun vasempaan laitaan Elias Karvosen ja Oskari Siikin viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 12.33 minuuttia.
Elokuussa 2018 TPS lainasi Savolaisen toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Mestis-joukkue TuToon, jossa hän pelasi kauden 2018–2019 aikana kahdeksan runkosarja- ja kaksi Suomen Cupin ottelua ilman tehopisteitä. Savolainen pelasi TPS:n SM-liigajoukkueessa yhdeksän runkosarjaottelua tehden yhden maalin, joka syntyi hänen kauden neljännessä ottelussaan 28. joulukuuta 2018 KooKoota vastaan.
Kaudeksi 2019–2020 Savolainen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Savonlinnan Pallokerhoon.
Hanasaaren voimalaitos

Hanasaaren voimalaitosalueella Helsingin Hanasaaressa on ollut Hanasaaren A-voimala, joka on purettu, ja on edelleen Hanasaaren B-voimala. B-voimalaitos tuottaa kivihiilestä sähköä 220 MW ja lämpöä 420 MW teholla. Laitoksen hyötysuhde sähkön ja kaukolämmön yhteistuotannossa on 86 prosenttia. Voimalaitos suljetaan vuoteen 2024 mennessä.

Suvilahdesta Hanasaareen

Voimalaitosalueella on Suvilahden höyryturbiinilaitos, joka aloitti toimintansa 1909. Helsingin kasvaessa seuraava voimala rakennettiin Salmisaareen, mutta lisää tarvittiin. Hanasaaren A-voimalan suunnitteli arkkitehti Vera Rosendahl, ja sen rakentaminen aloitettiin vuonna 1957. Se saatiin valmiiksi alkuvuonna 1960. B-voimalan suunnittelutyöt aloitettiin 1962, ja sen piirsi arkkitehti Timo Penttilä. Koko Hanasaaren vihkiminen päästiin suorittamaan 1967. Hanasaaren B-voimalaitos aloitti toimintansa vuonna 1974. Sen suunnittelussa huomioitiin erityisesti voimalaitoksen sovittaminen kaupunkiympäristöön.

Hanasaari A:n purkaminen

Hanasaaren A-voimalaitos toimi 30 vuotta, ja vuodesta 2000 se toimi varavoimalana. Joulukuussa 2006 kaupunginvaltuusto päätti sen purkamisesta. Hanasaari A purettiin vuosina 2007-2008. Ennen purkutöitä tehtiin huolellinen rakennusten, laitteiden ja työn historian tallennus. Hannes Vartiainen ja Pekka Veikkolainen ovat tehneet puretusta voimalasta dokumenttielokuvan Hanasaari A. Hanasaaren A-voimalaitoksen sisätiloissa kuvattiin vuosina 2006-2007 Ennätystehdasta.

Voimalaitosalueelle suunniteltu asuinalue

B-voimalaitos on suunniteltu purettavan uuden Kalasataman alueen alta. Alueelle on kaavailtu asuinrakentamista, joka edellyttää maaperän puhdistustoimenpiteitä, sillä B-voimalan lähellä havaittiin vuonna 2006 syanidipitoisuuksia. Alueen puhdistus voi viedä useita vuosia. Joulukuussa 2015 Helsingin kaupunginvaltuusto päätti, että Hanasaaren voimalaitos suljetaan vuoteen 2024 mennessä.
Matti Lehikoinen

Matti Lehikoinen (s. 19. huhtikuuta 1984) on suomalainen alamäkiajaja.
Lehikoinen on nuorten Euroopan mestari Italian Livignosta vuodelta 2001. Alamäkiajon maailmancupissa hän ajoi sijoituksia kymmenen parhaan joukkoon 2002–2004. Ajettuaan muutaman vuoden Arai/Global Racing -tallissa Orange-pyörillä Lehikoinen palkattiin vuonna 2005 tasokkaaseen Team G Cross Hondan joukkueeseen. Samassa tallissa ajoi myös eteläafrikkalainen Greg Minnaar, joka oli Lehikoisen tallikaverina jo vuosina 2001 ja 2002.
Vuonna 2006 Lehikoinen voitti ensimmäisenä suomalaisena miesmaastopyöräilijänä maailmancupin osakilpailun, joka ajettiin Balneario Camboriossa, Brasiliassa. Suomen Levillä ajetussa kisassa Lehikoinen voitti Pohjoismaiden mestaruuden 2006. Alamäkiajon maailmancupin finaalissa Lehikoinen ajoi neljänneksi. Maailmancupin lopputuloksissa hän oli kuudes, mikä oli toistaiseksi hänen uransa paras sijoitus.
Alamäkiajon maailmanmestaruuskisoissa 2006 Rotoruassa Uudessa-Seelannissa Lehikoinen oli kahdeksas. Vuoden 2007 MM-kisoissa Skotlannin Fort Williamissa hän sijoittui kuudenneksi. Maailmancupin kokonaispisteissä 2007 Lehikoinen oli finaalin jälkeen toinen. Kauden jälkeen Lehikoinen teki monivuotisen sopimuksen MS Intense Factory Racing -tallin kanssa. Vuonna 2009 MS-Racing yhdistyi Evil Bike -tallin kanssa Evil Bikes/MS-Racing -talliksi.
Syyskuussa 2007 Lehikoinen kaatui vakavasti harjoituksissa ja hänellä todettiin kolme murtumaa selkänikamissa. Vamma ei kuitenkaan vaatinut leikkaushoitoa. Elokuussa 2008 Lehikoinen loukkasi molemmat ranteensa kaaduttuaan harjoituksissa Australiassa. Hänen ranteissaan oli useita murtumia ja nivelsidevaurioita.
Tammikuussa 2010 Lehikoinen siirtyi Chain Reaction Cycles – Intense -talliin.
Toimi Ovaskainen

Toimi Ovaskainen (17. syyskuuta 1909 Karttula – 29. marraskuuta 1991 Kaarina) oli Mannerheim-ristin ritari numero 108. Moottoritorpedoveneen päällikkönä toiminut Ovaskainen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 8. maaliskuuta 1943. Sotilasarvoltaan hän oli nimityshetkellä sotilasmestari. Ennen sotatoimien päättymistä hänet ylennettiin aliluutnantiksi. Sotien jälkeen Ovaskainen toimi muun muassa yksityisyrittäjänä sekä isännöitsijätoimiston johtajana.
Kenny Lynch

Kenny Lynch (s. 18. maaliskuuta 1938 Stepney, Lontoo, Britannia) on brittiläinen laulaja, lauluntekijä, viihdyttäjä ja näyttelijä. Hän esiintyi 1960-luvulla monenlaisissa show-esiintymisissä. Tuolloin hän oli yksi Britannian muutamista tummaihoisista poplaulajista. Hänen suurimpia hittejä ovat Britannian top 10:een yltäneet ”Up on the Roof” (1962) ja ”You Can Never Stop Me Loving You” (1963).
Lynch on nimetty Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseeriksi (OBE).
Hannu Palosuo

Hannu Olavi Palosuo (s. 29. syyskuuta 1966 Helsinki) on suomalainen kuvataiteilija ja graafikko. Hänen töitään on esitelty runsaasti ympäri maailmaa, Suomen lisäksi muun muassa Italiassa, Saksassa, Japanissa ja Yhdysvalloissa. Hän asuu ja työskentelee Suomessa ja Italiassa.
Palosuon debyyttinäyttely oli vuonna 1995 Roomassa ja hän valmistui Rooman taideakatemiasta vuonna 1997. Palosuo on osallistunut Venetsian Taidebiennaaliin vuosina 2009, 2011 ja 2013, Kairon Biennaaliin vuonna 2010, Rooman kuvanveistobiennaaliin vuonna 2011, Chilen Biennaaliin 2015 sekä Liman grafiikan Biennaaliin 2016. Vuonna 2016 hänellä oli henkilökohtainen näyttely Kansallismuseossa Helsingissä. Hän on Taidemaalariliiton jäsen. Vuonna 2009 hänet kutsuttiin Accademia Internazionale Città di Roma kunnia-akateemikoksi. 
Hannu Palosuon puoliso on italialainen oopperaohjaaja Italo Nunziata. Hänen isoisänsä oli jäätutkija Erkki Palosuo.
Magnesiumperkloraatti

Magnesiumperkloraatti on hapettava aine ja olomuodoltaan valkoista kiteistä kiinteää ja hajutonta ainetta. Sen kemiallinen kaava on Mg(ClO₄)₂, moolimassa 223,197 g/mol ja CAS-numero 10034-81-8.
Magnesiumperkloraatti on erittäin hygroskooppista eli se imee ilmasta kosteutta. Yhdistettä voidaan valmistaa magnesiumhydroksidin ja perkloorihapon avulla.
August Vatanen

August (Veli) Vatanen (24. maaliskuuta 1856 Karttula – 10. huhtikuuta 1923 Helsinki) oli suomalainen työmies, agitaattori ja kansanedustaja.
Vatasen vanhemmat olivat torppari Johan Vatanen ja Maria Eskelinen. Vatanen oli ensin paimenena ja renkinä ja työskenteli sitten kivityömiehenä Helsingissä, Ruotsissa, Norjassa ja Venäjällä 1871–1904. Hän toimi Työmies-lehden agitaattorina ja Suomen sosialidemokraattisen puolueen puhujana 1904–1913. Suomen sisällissodan jälkeen Vatanen oli vankilassa poliittisista syistä. Viimeksi Vatanen oli Osuusliike Elannon palveluksessa.
Vatanen oli sosialidemokraattien kansanedustajana 1914–1917 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä.
Vatanen on haudattu Malmin hautausmaalle.
Donggutuon löytöpaikka

Kohde

Tämä arkeologinen ja geologinen kohde sijaitsee neljä kilometriä etelään Nihewanin kylästä. Se on ehkä eniten tutkittu kohde Nihewanin altaan alueella. Altaan sedimenttien paksuus on täällä yli 40 metriä, jonka yläosa on viime jääkauden aikana kerrostunut 5 metriä paksu lössikerros. Eläinten fossiileja ja ihmisen toiminnan jäänteitä sisältävä kerrostuma sijaitsee 40 metrin syvyydessä ja se on 3–5 metriä paksu. Tutkittavaa aluetta on noin 40 000 m².

Tutkimushistoria

Kohde löytyi vuonna 1981 ja se ajoitettiin seuraavana vuonna. Siellä on suoritettu viisi erillistä kaivausta vuosina 1981–1985. Kohdetta on tutkittu myös vuosina 1991, 1992, 1997, 2000 ja 2001. Koska se on hyvin vanha kohde, tutkitaan sitä intensiivisesti. Tarkoituksena on selvittää, millainen oli ensimmäisen ihmisen elämä Kiinassa.

Löytöaineisto

Artefakteja on löytynyt viidestä eri kerrostumasta. Ylimmät kolme löytökerrosta ovat muodostuneet siltin ja hiekan sekaiseen maahan. Toiseksi alin kerrostuma muodostui rantakivien väliin silttiseen hiekkaan. Alin kerrostuma on hiekkaisessa siltissä. Nämä maakerrokset viittaavat veden jatkuvaan läsnäoloon ja paikalla tiedetäänkin olleen muinainen järvi. Kiviesineet ovat työstettyjen kivien ytimiä, iskukiviä, säleitä ja muotoiluja kiviä. Kiviesineitä ja eläinten fossiileja on löytynyt yhteensä lähes 2 500. Kiviesineiden työstämistapaa on kutsuttu Donggutuon kultuuriksi ja niiden halkaisijan keskikoko vaihtelee 20–50 millimetriin. Työkalut valmistettiin tällä samaisella löytöpaikalla.
Artefaktien löytökerrostuma on ajoitettu paleomagnetostratigrafian avulla noin 1,1 miljoonaa vuotta vanhaksi, koska sen katsotaan sijaitsevan Jaramillon paleomagneettisen kauden alapuolella.
Ehrhardt

Ensimmäiset henkilöautot

Wartburgien tapaan ensimmäiset Ehrhardtit olivat Decauvillen lisenssillä valmistettuja. Vuosina 1904–1906 valmistetut mallit myytiin nimellä Ehrhardt-Decauville. Ensimmäinen itse suunniteltu auto oli vuonna 1905 esitelty Fidelio, jonka voimanlähteenä oli 1 272-kuutioinen kaksisylinterinen moottori. Vuodesta 1906 tuotevalikoima käsitti vain itse suunniteltuja malleja. Vuodesta 1909 alkaen autoissa oli nelisylinteriset sivuventtiilimoottorit. Malliston huipulla oli 50-hevosvoimainen, iskutilavuudeltaan 7 956-kuutioinen malli, joka esiteltiin vuonna 1913. Se oli ensimmäinen nelipyöräjarruin varustettu saksalainen auto.

Panssariauto

Ensimmäisen maailmansodan aikana Ehrhardt valmisti Saksan asevoimille vuosina 1915–1919 yhteensä 33 E-V/4-panssariautoa, joita käytettiin pääasiassa itärintamalla. Sodan jälkeen ne olivat osallisina Sleesian kansannousuissa.

Sodanjälkeiset mallit

Sodan päätyttyä valmistuksessa oli kaksi henkilöautomallia: vuonna 1918 esitellyt nelisylinterinen ja 40-hevosvoimainen sekä kuusisylinterinen ja 55-hevosvoimaiset mallit. Yrityksen yhdistyttyä Szawen kanssa vuonna 1922 se jatkoi toimintaansa nimellä Ehrhardt-Szawe.
FS Dupetit-Thouars (1874)

Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 26. huhtikuuta 1897.
Käsikiria Castesta

Käsikiria Castesta ia Muista Christikunnan Menoista oli Mikael Agricolan kirjoittama kirkkokäsikirja, joka julkaistiin vuonna 1549. Siihen oli koottu ohjeita kirkollisia toimituksia, kuten kastetta ja vihkimistä varten. Ohjeiden lisäksi siihen sisältyi erilaisia rukouksia. Käsikirja perustui vastaavantapaisiin ruotsin- ja saksankielisiin kirkkokäsikirjoihin, joita olivat kirjoittaneet muun muassa Olaus Petri ja Martti Luther.
Crowfoot

Crowfoot eli siksikan kielellä Isapo-Muxika (1830 – 25. huhtikuuta 1890) oli mustajalka-intiaanien päällikkö. Hänestä tuli soturi jo 13-vuotiaana, mutta päällikkönä hän toimi enimmäkseen rauhan ylläpitämiseksi eri intiaaniheimojen ja valkoisten välillä. Hän kieltäytyi osallistumasta métis-intiaanien kapinaan Kanadan hallitusta vastaan vuonna 1885. Crowfoot pelasti vuonna 1866 katolisen papin, joka oli vaarassa cree-intiaanien hyökkäyksen takia.
USS Icefish

Palvelus

Alus ja sen miehistö oli koulutuksessa Michigan järvellä, minkä päätyttyä alus lähti alas Mississippiä New Orleansiin. Alus liittyi Tyynenmeren laivastoon Pearl Harborissa 22. elokuuta. Se liitettiin vara-amiraali Lockwoodin Task Force 17:ään eli Tyynenmeren laivaston tukena olevaan sukellusveneosastoon.
Alus lähti 9. syyskuuta ensimmäiselle partiomatkalleen Luzonin salmeen ja Etelä-Kiinan merelle. Lokakuussa Icefish ja USS Drum upottivat 26 901 tonnia japanilaisten rahtialuksia. Icefish upotti 23. lokakuuta 4 000 tonnin rahtialuksen ja 26. lokakuuta 10 000 tonnin rahtialuksen. Alus päätti matkansa 13. marraskuuta Majuroon Marshallinsaarille.
Toiselle partiomatkalleen alus lähti 8. joulukuuta Majurosta yhdessä USS Spotin ja USS Balaon kanssa. 43 vuorokauden matka oli tulokseton ja alus päätti sen 20. tammikuuta 1945 Pearl Harboriin. Kolmas partiomatka alkoi 20. helmikuuta USS Sawfishin ja USS Kingfishin kanssa. Matka suuntautui Etelä-Kiinan merelle Formosan koillis- ja itäpuolelle. Matka päättyi 60 vuorokauden jälkeen aluksen saapuessa Apran satamaan Guamille.
Neljäs partiomatka suuntautui Hainanin, Hong Kongin. Formosan, Siaminlahden ja Jaavanmeren alueille. Matka kesti 46 vuorokautta, jona aikana se ei havainnut vihollisen meriliikennettä. Alus pelasti 7. kesäkuuta PBY Catalina -lentoveen suojatessa kuusi armeijan lentäjää Formosan rannikolta. Alus saapui 4. heinäkuuta Fremantleen huollettavaksi ja se lähti viidennelle partiomatkalleen 29. heinäkuuta. Alus upotti 7. elokuuta 15 tonnin aluksen tykkitulella. Aluksen matka päättyi sen saapuessa Tanapagin satamaan Saipanilla 22. elokuuta.
Alus lähti 1. syyskuuta Saipanilta ja se saapui San Franciscoon 18. syyskuuta. Alus poistettiin palveluksesta 21. kesäkuuta 1946 Mare Islandilla ja se siirrettiin reserviin. Alus palautettiin palvelukseen 5. kesäkuuta 1952. Läpäistyään Panaman kanavan alus saapui 14. heinäkuuta Grotoniin Guamilla, jossa se jälleen poistettiin palveluksesta 29. heinäkuuta ja siirrettiin reserviin.
Alus palautettiin 10. joulukuuta palvelukseen Grotonissa ja se viipyi alueella erilaisissa testeissä aina 21. helmikuuta 1953 saakka, jolloin alus poistettiin palveluksesta.
Anton Hysén

Anton Hysén (s. 13. syyskuuta 1990 Liverpool, Britannia) on ruotsalainen mediapersoona.
Hysénin isä Glenn on entinen jalkapalloilija. Myös hänen veljensä Alexander ja velipuolensa Tobias ovat jalkapalloilijoita. Anton Hysén pelaa jalkapalloa Ruotsin neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Utsiktenin joukkueessa. Aiemmin hän oli kirjoilla Allsvenskanin Häckenissä.
Hysén on avoimesti homoseksuaali. Hän "tuli kaapista ulos" vuonna 2011.
Hysén osallistui vuonna 2012 TV4:n Let’s Dance -tanssiohjelmaan, parinaan Sigrid Bernson. Heidät äänestettiin ohjelman seitsemännen tuotantokauden voittajiksi.
Lielahden kartanon rata

Lielahden kartanon rata oli vuosina 1892–1907 käytössä ollut 750mm kapearaiteinen rautatie joka johti Tampere–Pori-radan varrella olevalta kuormauspistoraiteelta Lielahden kartanoon. Radan pituus oli noin 7 kilometriä ja vetokalustona oli vuonna 1892 Saksasta hankittu höyryveturi. Radan rakennutti Lielahden kartanon omistanut Wilhelm Fredrik von Nottbeck (1850–1928).
Lielahdessa Porin radan varressa oli normaalileveyksinen pistoraide, jota käytettiin siirtokuormauksiin kartanon radan vaunuista VR:n vaunuihin ja päinvastoin. Kartanon rata laski jyrkästi Lielahdenharjun rinnettä ja kulki sitten pitkin kartanon koivukujaa kartanon päärakennuksen suuntaan. Radalta johti tässä kohtaa kaksi sivuhaaraa länteen, toinen harjulla olevalle sorakuopalle ja toinen nykyisten Harjuntaustan ja Turvesuonkadun linjausta noudattaen Isollesuolle. Suolta kuljetetiin turvetta kartanon pelloille ja navettaan kuivikkeeksi.
Radan veturitalli sijaitsi kartanon navetan vieressä sen itäpuolella. Tallilta lähti edelleen kaksihaarainen rata, jonka toinen haara kulki kartanon puimala- ja latorakennusten kautta edelleen  Possilan rakennusten taakse päättyen nykyisen Teivaalantie 46:n kohdalla. Toinen haara kulki nykyisen Rientolankadun suunnassa Possilankadun risteyksen paikkeille jossa se haarautui taas kahtia vasemmalle Kukkolan tilalle ja oikealle Pohtolan kautta Siivikkalaan Rajalan (Honkasalon) tilalle.
Tampereen piispantalo

Taideteokset

Talon pääoven yläpuolella on kuvanveistäjä Aarre Aaltosen reliefi Pyhiinvaeltajat (1938). Sisätiloissa on seinämaalauksia, jotka on tehnyt arkkitehti Wahlroosin sisko, taiteilija Anna Lena Huss. Suuri osa hänen maalauksistaan peitettiin vuoden 1966 peruskorjauksessa.
Miria Obote

Miria Kalule Obote (s. 16. heinäkuuta 1936) on ugandalainen poliitikko ja Milton Oboten leski.
Obote palasi Ugandaan lokakuussa 2005 20-vuotisen maanpaon jälkeen Milton Oboten hautajaisiin. 28. marraskuuta Obote valittiin puheenjohtajaksi Uganda People's Congress -puolueeseen, jota hänen miehensä oli johtanut kuolemaansa saakka.
Obote oli presidenttiehdokkaana, mutta sai vain 0,6 % äänistä 23. helmikuuta 2006 pidetyissä vaaleissa, jotka voitti Yoweri Museveni.