Jaakko Hintikka (urheilija)

Lapsuus

Hintikan perhe muutti Belgiaan hänen ollessa 3-vuotias. Vuoden jälkeen tie vei Ruotsiin ja Tukholmaan, jossa hän innostui kaikenlaisesta palloilusta, erityisesti jääkiekosta. Hintikan ollessa peruskoulun kuudennella luokalla perhe muutti takaisin Espooseen, Suomeen. Koska sopivaa jääkiekkojoukkuetta ei löytynyt, Hintikka alkoi harrastaa salibandyä Olarin seurakunnan joukkueessa, josta innostus lajia kohtaan lähti käyntiin.

Uran alku

15-vuotiaana Hintikka siirtyi EBT:n B-junioreihin, jolloin hän alkoi panostaa lajiin tosissaan. Hän kehittyi nopeasti, ja parissa vuodessa hän oli jo mukana EBT:n 2. divisioonassa (kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla) pelaavassa edustusjoukkueessa. EBT nousi 1. divisioonaan kaudella 1993–1994, ja seuran parhaimmisto siirtyi pääsarjajoukkue Espoon Oilersin riveihin. Hintikka päätti kuitenkin jäädä vielä vuodeksi EBT:hen suuremman vastuun toivossa. Lisääntynyt vastuu miesten peleissä kehitti kovasti nuorta lupausta, joka onkin sanonut kaudesta 1994–1995: "se vuosi kehitti minua pelaajana aivan älyttömästi. Sain paljon peliaikaa ja myös vastuuta yli- ja alivoimissa." Kauden päätteeksi hän siirtyi Oilersiin.

Oilers: osa 1

Ensimmäinen kausi Hintikalta meni hieman totutellessa, kun kokeneemmat pelaajat kantoivat päävastuun joukkueen menestyksestä. Silti Hintikka naputteli ensimmäisenä kautenaan tehot 11+4=15. Seuraavana vuonna Hintikka nousi jo alkukaudesta parrasvaloihin ja oli liigan parhaita hyökkääjiä naputellen pisteitä yli piste-per-ottelu tahtiin. Hintikan johdolla Oilers saavutti seurahistoriansa ensimmäisen mitalin, pronssin. Seuraavina kausina hän vakiinnutti paikkansa salibandyn ehdottomassa eliitissä nousten yhdeksi lajin valovoimaisimmista tähdistä. 
Hintikan ja Oilersin muistettavimpiin tekoihin voidaan lukea kauden 1998–1999 mestaruus, jolloin Oilers käänsi finaalisarjan VFT:tä vastaan edukseen oltuaan otteluarjassa tappiolla 2–0. Kaudella 2001–2002 Hintikka pääsi uudelleen juhlimaan mestaruutta, kun finaalissa kaatui Josba.

Ruotsi & AIK

Kaudeksi 2002–2003 Hintikka liittyi AIK:n joukkueeseen, jossa pelasivat mm. Gustaf Ericson ja Mikael Gunnarzon. Kovin odotuksin kauteen lähtenyt joukkue joutui kuitenkin pettymään jo pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella, eikä Hintikankaan peli luistanut parhaaseen malliin. Joukkueen kovan keskushyökkääjäosaston takia Hintikka joutui pelaamaan lähinnä kärkipelaajan roolia, eikä hän sopeutunut uudelle pelipaikalleen.

Oilers: osa 2

Seuraavaksi kaudeksi Oilers sai kapteeninsa takaisin, ja päästyään taas keskushyökkääjäksi tutulle paikalleen Hintikka paukutti kahdella seuraavalla kahdella kaudella runkosarjassa tehot 37+37=74 ja 27+37=64. Hyvästä runkosarjamenestyksestä huolimatta Oilers jätettiin pronssille 2003–2004 ja seuraavana vuonna kokonaan mitalipelien ulkopuolelle.
Kaudelle 2005–2006 tuli kuitenkin mestaruus, kun Oilers kukisti SSV:n finaalisarjassa selkeästi 3–0-otteluvoitoin. Hintikka latoi yhdessä tutkaparinsa Tero Tiitun kanssa maaleja rikkoen 100 tehopisteen haamurajan salibandyliigan kaikkien aikojen ennätystehoilla 48+60=108. Kausi 2006–2007 jäi Hintikan viimeiseksi, kun hän ilmoitti puolivälieriin päättyneen kauden jälkeen lopettavansa aktiiviuransa.

Pelityyli

Hintikka ei ole koskaan ollut kentän sähäkimpiä ja nopeimpia pelaajia, vaan hänen pelinsä on perustunut loistavaan tekniikkaan ja hyvään pelisilmään. Luontaisena maalintekijänä hän on ollut vakuuttava hyökkäysten päättäjä, mutta muistetaan ennen kaikkea loistavana pelintekijänä. Hyvän tekniikkansa ja pallon suojauksensa ansiosta hän oli yksi liigan vaikeimpia pelaajia puolustaa. Henkisellä puolella Hintikka oli todellinen johtaja, mistä kertoo jo monivuotinen rooli Oilersin ja Suomen maajoukkueen kapteenina.