google/wiki40b huggingface dataset:
Olli-Pekka Behm

Olli-Pekka Behm (12. maaliskuuta 1966 Lahti – 29. syyskuuta 2014 Pori) oli suomalainen toimittaja.
Behm opiskeli Helsingin yliopistossa valtio-oppia ja työskenteli sen jälkeen Suomen Tietotoimistossa toimittajana ja erilaisissa esimiestehtävissä 11 vuoden ajan. Vuodet 2001–2006 hän oli Hämeenlinnassa ilmestyvän Hämeen Sanomien päätoimittaja ja 2006–2013 Satakunnan Kansan uutispäätoimittaja. Joulukuussa 2013 hän aloitti Satakunnan Kansan vastaavana päätoimittajana. Hän seurasi tehtävässä Iltalehden päätoimittajaksi siirtynyttä Petri Hakalaa.
Olli-Pekka Behm kuoli leukemiaan syyskuussa 2014.
Metsien kasvillisuuskerrokset

Metsien kasvillisuuskerrokset ovat kerroksia, joissa pääasiassa kasvien tai sienien korkeuden perusteella jaotellaan metsissä kasvavat kasvit tai sienet eri ryhmiin. Maanpintaa lähimpänä oleva ja samalla matalin kerros on pohjakerros, jonka kasveihin kuuluvat sammalet, jäkälät sekä myös sienet. Pohjakerroksesta seuraava korkeampi kerros on kenttäkerros, johon kuuluu muun muassa heiniä, ruohoja, varpuja sekä korkeutensa perusteella myös puuntaimia. Kuitenkin puuntaimet voidaan katsoa kuuluviksi myös itseään korkeampaan kasvillisuuskerrokseen, joka on pensaskerros, kun taimet ovat pieniä, koska muutamassa vuodessa ne ylittävät kenttäkerroksen korkeuden. Pensaskerros ulottuu noin 50 senttimetrin korkeudesta 200 sentin korkeuteen. Yli kaksimetristen kasvien kasvillisuuskerros on puukerros.

Pohjakerros

Pohjakerros on metsien korkeudeltaan matalin ja lähinnä maanpinta oleva kasvillisuuskerros. Pohjakerrokseen kuuluvat sienet sekä kasveista sammalet ja jäkälät.
Kasvityyppien alalajit vaihtelevat metsätyyppien mukaan. Esimerkiksi lehdoissa on sammallajeja, joita ei ole kuivemmissa metsätyypeissä, esimerkiksi kuivilla kankailla.

Sammalet

Lehdoissa olevia tyypillisiä sammaleita ovat lehväsammal ja ruusukesammal. Tuoreiden kankaiden sammallajeja ovat seinäsammal, sulkasammal, kerrossammal ja karhunsammaleet. Kuivilla kankailla pohjakerroksessa kasvavat seinäsammal, kerrossammal ja kynsisammalet.

Jäkälät

Lehdoissa ei yleensä jäkäliä kasva maassa, mutta puiden rungoilla niitä voi esiintyä. Esimerkiksi haavankeltajäkälä kasvaa haavan rungoilla. Jäkälä tarvitsee valoa, jonka lehdoissa vie rehevät kenttäkerroksen kasvit. Lisäksi seinäsammal tukahduttaa nopealla kasvullaan helposti jäkälän elintilan.
Toisaalta taas karukkokankailla, mistä puuttuu kenttäkerroksen kasvien kilpailu, voi jäkälä jopa määrittää metsätyypin. Jäkälätyyppi on kaikkialla Suomessa esiintyvä metsätyyppi.

Kenttäkerros

Kenttäkerros on metsien toinen kasvillisuuskerros maanpinnasta luettuna pohjakerroksen jälkeen. Kenttäkerrokseen kuuluvat noin 50–200 cm korkeita pensaita matalammat kasvit, joista monet kuuluvat ruohovartisiin siemenkasveihin, heinäkasveihin, varpuihin sekä sanikkaisiin. Kenttäkerroksen avulla metsätyyppioppiin liittyen määritellään Suomessa enemmistö metsätyypeistä, koska suksession alussa kenttäkerros muodostuu puustoa nopeammin ja näin ollen sen perusteella voidan verrattain nopeasti määrittää metsätyyppi.

Pensaskerros

Pensaskerros on kenttä- puukerroksen välissä. Siihen kuuluvat pensaat ja puiden taimet.

Puukerros

Puukerros ylin kasvillisuuskerros. Puukerros koostuu puista. Suomessa tyypillisiä puukerroksen puita ovat mänty, kuusi, rauduskoivu, hieskoivu, haapa ja jalot lehtipuut.
Uusgotiikka

Uusgotiikka eli neogotiikka on arkkitehtuurin ja sisustustaiteen suuntaus, joka kuuluu 1800-luvun kertaustyyleihin. Se yritti elvyttää myöhäiskeskiaikaisen gotiikan mukailemalla sen muotoja. Uusgotiikan juuret ovat lähinnä 1700-luvun Englannissa, ja se kukoisti 1800-luvulla.

Arkkitehtuurissa

Uusgoottilaiseen arkkitehtuuriin kuului erityisesti goottilaisen muotokielen ja ornamentiikan elvyttäminen holviruoteina, suippokaarisina torneina ja ruusuikkuna-aiheina. Englannissa on useita tunnettuja uusgoottilaisia rakennuksia, kuten Britannian parlamenttitalo, Windsorin linna ja Strawberry Hillin kartano. Merkittävimpiä uusgotiikan arkkitehteja Britanniassa oli Augustus Pugin. Yhdysvalloissa uusgotiikka hallitsi pilvenpiirtäjien tyyliä aina 1920-luvulle asti.

Sisustuksessa

Uusgoottilaista sisustusta käytettiin lähinnä kirjastoissa, herrainhuoneissa ja biljardisalongeissa. Uusgoottilaisissa tuoleissa oli korkeat ja suippokaariset selustat, ja kaappien ovipinnoissa kirkon ikkunat mieleen tuovia kaarilinjoja. Kaapeissa ja kaappikelloissa käytettiin porrastettuja päätyjä, jotka koristeltiin tornimaisilla ulokkeilla. Rottinkikalusteissa uusgotiikka oli erityisen suosittua, koska rottinkia on helppo taivuttaa kaarimuotoon.

Uusgotiikka Suomessa

Suomalaista uusgotiikkaa edustavat muun muassa Georg Theodor von Chiewitzin Helsingin Ritarihuone (1861) sekä Carl Axel Setterbergin Vaasan hovioikeuden talo (1861) ja kirkko (1867). Erityisesti uusgotiikka näkyykin lukuisissa kirkoissa. Sitä sovellettiin muussakin rakentamisessa, kuten Kolkanniemen pappilassa Saarijärvellä.
Suomen Yleisten rakennusten intendentinkonttorissa alettiin kiinnostua uusgotiikasta 1820-luvulla, jolloin tyyliä käytettiin joidenkin kellotapuleiden suunnitteluun.  Ensimmäinen merkittävä työ uusgotiikan saralla tehtiin, kun Carl Ludvig Engel suunnitteli Turun tuomiokirkon korjaustyöt ja uuden torninhuipun vuoden 1827 suurpalon jälkeen. 
Uusgotiikka löi itsensä läpi Engelin seuraajan Ernst Lohrmannin intendenttikaudella 1841 - 1865 hänen suunnittelemiensa kirkkojen myötä. Tällöin hän suunnitteli uusgotiikasta myös kiinnostuneen arkkitehti A.F. Granstedtin kanssa Kerimäen puukirkkoa, jossa näkyy myös empiretyyli. Granstedtiä epäilytti suuren kirkon rakentaminen, mutta hän suostui kuitenkin, erityiskorvausta vastaan. Näin suuria kirkkoja ei kuitenkaan haluttu rakentaa useampia.
Merkittäviä uusgoottilaisten kirkkojen suunnittelijoita olivat Lohrmannin lisäksi muun muassa Georg Theodor von Chiewitz, Carl Axel Setterberg, Carl Albert Edelfelt, Frans Sjöstörm, Jac. Ahrenberg, Karl Öhman ja Josef Stenbäck.
Kenttäkerttuli

Levinneisyys

Kenttäkerttulia tavataan laajalla alueella Etelä-Amerikan keskiosissa sekä Kolumbiassa ja Venezuelassa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, mutta sen kannankehitys on laskeva. Se ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Markus Granlund (professori)

Markus Kristian Granlund (s. 19. elokuuta 1967 Turku) on suomalainen kauppatieteilijä. Hän toimii Turun kauppakorkeakoulussa dekaanina ja laskentatoimen professorina. Granlund on Suomen menestyneimpiä johdon laskentatoimen tutkijoita. Hän on tutkinut erityisesti johdon ohjausjärjestelmiä.
Granlund on valmistunut Turun kauppakorkeakoulusta kauppatieteiden maisteriksi vuonna 1992, kauppatieteiden lisensiaatiksi vuonna 1994 ja kauppatieteiden tohtoriksi vuonna 1998. TuKKK nimitti hänet laskentatoimen professoriksi vuonna 2003 ja dekaanina hän aloitti elokuussa 2012 toimittuaan sitä ennen vararehtorina ja varadekaanina. Vuosina 1994-1995 hän toimi väitöskirjatutkijana Kööpenhaminen kauppakorkeakoulussa ja vuosina 2005-2006 vierailevana professorina Sydneyn teknillisessä yliopistossa.
Granlund toimii lukuisissa luottamustoimissa (mm. säätiöiden hallituksissa) ja tällä hetkellä myös Suomen kauppakorkeakoulut ry:n puheenjohtajana. Hän on toiminut myös asiantuntijana lukuisissa yritysten ja julkisen sektorin organisaatioiden kehitysprojekteissa sekä arvostettuna  liikkeenjohdon kouluttajana Suomessa ja ulkomailla.
Mindhunter

Juoni

Mindhunter sijoittuu vuoteen 1977, kriminaalipsykologian ja profiloinnin varhaispäiviin Yhdysvaltain liittovaltion poliisi FBI:ssä. Sarja keskittyy FBI-agentteihin Holden Fordiin (Jonathan Groff) ja Bill Tenchiin (Holt McCallany) sekä psykologiin Wendy Carriin (Anna Torv), jotka haastattelevat vangittuja sarjamurhaajia ymmärtääkseen kuinka he ajattelevat, voidakseen soveltaa tietojaan ratkaistaakseen meneillään olevia tapauksia.
Prey (vuoden 2017 videopeli)

Pelaaminen

Peli sijoittuu vuoteen 2032 Talos I -avaruusasemalle.

Vastaanotto

GameSpot antoi pelille arvosanaksi 6/10 arvostelussaan.
Metacritic-kerääjäpalvelussa pelillä 82/100 pistettä.
Muropaketti antoi pelille arvosanaksi 4,5/5 tähteä arvostelussaan.
Metallurgia

Metallurgia on luonnontieteisiin ja teknisiin tieteisiin kuuluva tieteenala/oppi, joka käsittelee metallien (tai laajemmin käsitettynä myös muiden epäorgaanisten materiaalien) valmistus- ja jalostusmenetelmiä, sekä tutkii niiden elinkaarta ja sen aikana tapahtuvia muutoksia usein metallien kiderakenteen näkökulmasta. Historiallisesti metallurgian kehitys on kulkenut samaa tahtia teräksen valmistusmenetelmien kanssa, sillä valtaosa maailman metallintuotannosta liittyy teräkseen.

Metallurgian opetus

Suomessa metallurgian korkeakouluopetusta antavat Aalto-yliopisto, Tampereen teknillinen yliopisto, Oulun yliopisto, Lappeenrannan teknillinen yliopisto ja Åbo Akademi. Metallurgian opetus Teknillisessä korkeakoulussa tapahtui aluksi Kemian osastolla, sen jälkeen siitä erotetulla Vuorikemian osastolla. Osaston nimi muutettiin sittemmin Vuoriteollisuusosastoksi, ja myöhemmin siitä tuli Materiaali- ja kalliotekniikan laitos, joka puolestaan muuttui myöhemmin Materiaalitekniikan osastoksi. Teknillisen korkeakoulun tultua osaksi Aalto-yliopistoa, opetus tapahtuu nyt Aalto-yliopiston kemian tekniikan korkeakoulun Kemian tekniikan ja metallurgian laitoksen puitteissa.
Sati

Satī (Devanagari: सती; lähteestä riippuen myös sutty tai suttee) on Intiassa harjoitettu uhriseremonia, jossa naispuolinen leski poltetaan yhdessä kuolleen puolisonsa kanssa. Tiukan lainsäädännön vuoksi seremonia suoritetaan nykyään erittäin harvoin.
Näennäisesti satissa on kysymys lesken vapaaehtoisesta halusta seurata puolisoaan kuolemaan, mutta uhrin vapaaehtoisuudesta ei aina ollut täyttä varmuutta. Yleisesti hindulaisuus kuitenkin kieltää itsemurhan, minkä seurauksena satin harjoittamista on arvosteltu.
Satin hyväksynyt leski painaa ”verisen”, punaisen kädenjälkensä taloon, josta hän lähtee poltettavaksi miehensä kanssa.

Historiaa

Leskenpoltto oli ylempien kastien piirissä ollut tapa, millä leski näyttää uskollisuutensa seuraamalla puolisoaan kuolemaan. Erään legendan mukaan uskollinen vaimo Savitri seurasi miestään kuolemaan, jolloin Yama-jumala palautti miehen henkiin. Itsensä miehen hautajaisissa tappanutta leskeä palvottiin jumalattarena, joka pääsi taivaaseen miehensä kanssa. Toisaalta eläviin leskiin suhtauduttiin kielteisesti, näiden uskottiin tuovan huonoa onnea. Niinpä mahtisukujen leskien oli uhrattava itsensä perheen kunnian säilyttääkseen. Luultavasti leskenpolton toivat Intiaan arjalaiset, joilla
oli tapana haudata päällikkönsä palvelijoineen ja vaimoineen
Portugalilaiset kielsivät satin Goassa noin vuonna 1515. Hollanti ja Ranska kielsivät sen siirtomaissaan Chinsurahissa ja Pondichérryssä. Britit kielsivät satin Intiassa vuonna 1861.Vuonna 1988 satista tuli rikollista toimintaa Intian laissa.
Tie My Rope

Tie My Rope on vuonna 2007 julkaistu Children of Bodomin kappale. Se on myös vuonna 2008 julkaistulla Children of Bodomin kuudennella studioalbumilla, Blooddrunkilla. Kappale tosin nauhoitettiin uudestaan, koska jäsenet eivät olleet tyytyväisiä kitaraosuuksiin edelliselle nauhoituksella. Alexi Laiho on sanonut, että kappale on vain yksi biisi Blooddrunkilta, se ei siis kuvaa koko levyn tyylisuuntaa. Kappale on myös uuden NHL 09 mainoksessa.
Pirttijärvi (Orivesi, Puharila)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,7 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee alavalla alueella eikä sillä ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä ja sen rannat ovat metsämaata. Lammen lounaispuolella sijaitsee ojitettu Pirttisuo. Sen rannoille on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tie Puharilan ja Pitkänvedenkulman väliseltä kylätieltä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Västilänjoen valuma-alueeseen (35.725) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 111,7 metriä mpy. Pirttisuon ojat on johdettu laskuojaan, joka laskee luoteessa Löytäneenlahteen. Kartassa on merkitty nuolella toinenkin oja laskuojaksi . Ei ole tietoa siitä, onko kyseinen oja merkittävä laskuoja.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa lampi oli piirretty autioksi, mutta eri muotoiseksi. Kartassa ei näkynyt laskuojaa, mutta lammen muodon takia voi ollakin, että se on kaivettu myöhemmin. Laskuojan myötä olisi lammen muotokin muuttunut vedenpinnan laskettua alemmaksi. Tähän viittaisi myös lammen pohjoisosien raivaaminen pelloiksi, jotka näkyvät esimerkiksi vuosien 1965 ja 1986 peruskartoissa. Pellot on myöhemmin metsitetty ja talot purettu.
Harmaakorvamuura

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan harmaakorvamuura on noin 14–14,5 cm. Harmaakorvamuurakoiras on selästään ja siivistään yksivärisen kastanjanruskea. Päässä on silmien takana laikku, joka on Andien itäpuolella vaaleansininen ja länsipuolella tuhkanharmaa ja vaikeammin erotettavissa. Kurkku ja vatsa ovat väriltään valkoiset. Itäisten populaatioiden naarailla on selässään myös punaruskeita höyheniä. Aiukaisemmin Andien eri puolilla elävät linnut, jotka nykyään luetaan omiksi lajeiksiin kirjomuura Gymnopithys leucaspis ja harmaakorvamuura Gymnopithys bicolor katsottiin kuuluviksi samaan lajiin.

Levinneisyys ja elinympäristö

Keski-Amerikassa harmaakorvamuuraa tavataan Hondurasissa, Costa Ricassa, Nicaraguassa ja Panamassa. Etelä-Amerikassa lajia tavataan Andien länsipuolella Kolumbiasta Ecuadoriin. Harmaakorvamuuran elinympäristöä ovat kosteiden metsien pohjakerrokset.

Elintavat

Harmaakorvamuurat seuraavat ravintoa etsiessään sotilasmuurahaisten parvia. Laji voi kerääntyä jopa 20 yksilön parviksi etsiessään ruokaansa. Havaitessaan sopivan hyönteisen lintu hyppää sen kimppuun puusta.
Lajin pesimäkausi kestää alueesta riippuen helmikuulta maaliskuulle tai huhtikuulta marraskuulle. Tukeva kuppimainen pesä sijaitsee ontossa palmussa tai muussa samankaltaisessa paikassa. Naaras munii kaksi valkoista ruskeapilkullista ja -raidallista munaa.
Turun kaupunkiseutu

Turun kaupunkiseutu on Turun ympärille muodostunut tiivis kaupunkimaisten alueiden kasvukeskus jossa asuu noin 310 000 asukasta. Kaupunkiseudun keskuskunta Turku on alueen vahvin työpaikka-, asumis- ja osaamiskeskus, jossa käydään töissä verrattain laajalta alueelta Varsinais-Suomesta. Turun kaupunkiseudun määrittely saattaa tilanteesta riippuen olla erilainen, mutta sekä Varsinais-Suomen maakuntaliitto, että tilastokeskus laskevat kaupunkiseudun osaksi Turun, Kaarinan, Raision, Naantalin, Liedon, Paimion, Ruskon ja Auran kunnat. Laajemmin kaupunkiseutuun katsotaan joissain yhteyksissä kuuluviksi myös Maskun, Mynämäen, Nousiaisten ja Sauvon kunnat.
Eduskunnan toukokuussa 2010 hyväksymän valtioneuvoston kunta- ja palvelurakenneuudistuksesta selonteon mukaisesti Turun kaupunkiseutu on laatinut ministeriöiden kanssa maankäytön, asumisen ja liikenteen aiesopimuksen, joka hyväksyttiin keväällä 2012. Sopimuksen tavoitteena on tehostaa seudullisen palvelutuotannon toimivuutta ja taloudellisuutta, parantaa infrastruktuurin investointien vaikuttavuutta ja kustannustehokkuutta sekä hillitä asumiseen, maankäyttöön ja liikenteeseen liittyvien ylläpitokustannusten kasvua. Lisäksi kunnat ovat sitoutuneet yhtenäistämään maa- ja asuntopolitiikan toteuttamista. Vuoden 2014 alusta alkaen Turun kaupunkiseutuun kuuluvat Turku, Raisio, Naantali, Kaarina, Lieto ja Rusko aloittavat myös seudullisen joukkoliikenteen järjestämisen.
Cow & Chicken

Tarina

Lehmä ja Kana ovat sisarukset joilla on ihmisvanhemmat. Vanhemmat näytetään aina vain vyötäröstä alaspäin. Myös heidän maanviljelijäisovanhempansa olivat ihmisiä. Sukuun kuuluu myös muita eläimiä kuten serkku Luuton Kana, jolla nimensä mukaan ei ole luita. Muita serkkuja ovat etanapoika, Mustalammas ja kovanaamainen sika nimeltä Sow. Lehmän ja Kanan isällä on myös veli nimeltä Longhorn Steer.
Lehmä ja Kana käyvät koulua ala-asteella, ja Punainen Tyyppi -niminen paholainen häiritsee heitä erilaisilla kepposilla. Hän usein pukeutuu valeasuihin ja tekeytyy muun muassa rakentajaksi, myyjäksi, poliisiksi, orvoksi lapseksi, lähes miksi hyvänsä hankaloittaakseen Lehmän ja Kanan elämää. Sarjan tärkeimpiin sivuhahmoihin kuuluvat Flem ja Earl, jotka viettävät usein aikaa Kanan kanssa, sekä heidän opettajansa.

Vastaanotto ja arvostelu

Wizard Magazine listasi vuonna 2001 Cow & Chickenin sijalle 90 laatimassaan kautta aikain sadan parhaan animaatiosarjan listalla.
Suomennoskirjallisuus

Suomennoskirjallisuus on mitä tahansa muusta kielestä suomen kielelle käännettyä eli suomennettua kirjallisuutta. Se muodostaa yhdessä suomenkielisen ja ruotsinkielisen kirjallisuuden kanssa Suomen kirjallisuuden rungon. Erityisesti suomenkielisessä kirjallisuudessa suomennoskirjallisuus on ollut merkittävässä osassa, sillä suomen kirjakieli on käytännössä luotu kääntämällä.
Ensimmäinen julkaistu suomenkielinen kirja, Mikael Agricolan Abckiria vuodelta 1543 on osittain alkuperäistä suomen kieltä, mutta suurelta osaltaan se on suomennosta kirkollisista teksteistä. Myös muut Agricolan julkaisut olivat lähinnä kirkollisia käännöksiä, joissa oli muun muassa hänen kirjoittamiaan ohjeita. Kuuluisimpia varhaisia suomenkielisiä alkuperäisteoksia olivat vasta 1800-luvun Kalevala (1849) ja Seitsemän veljestä (1870).

Suomennoskirjallisuuden vaiheita

Suomennoskirjallisuuden osuus julkaistusta kaunokirjallisuudesta kasvoi 1900-luvun alkuvuosina merkittävästi. Suomessa oli myös ulkomaisen kirjallisuuden vastustajia, jotka näkivät vieraat vaikutteet turmiollisina. WSOY:n toimitusjohtaja Jalmari Jäntin mukaan vieraan kulttuuripiirin kirjoja käännettiin liikaa. Hänen mukaansa ihmisillä ei ollut edellytyksiä ymmärtää käännettyä kirjallisuutta. Saksalaisuuteen suuntautuneiden lukeneiston edustajien silmissä muun muassa englantilainen kirjallisuus oli pinnallista.
»Vain omalla äidinkielellään voi todella tavoittaa kaikki ne vivahdukset ja hienovaraiset sävyjen hipaisut, joita kätkeytyy sanojen ja sanontojen sisäisiin vuorovaikutuksiin.»
()
32 fouettéta

32 fouettéta on balettiliike, jossa tanssija tekee peräkkäin 32 fouetté en tournant -liikettä. Nämä ovat käännöksiä yhdellä jalalla toisen jalan tehdessä ennen jokaista käännöstä vauhtia antavan demi rond de jambe -liikkeen.
Liike esiintyy muun muassa Joutsenlammessa. Kaikissa Joutsenlammen versioissa ei 32 fouettéta tehdä, mutta yleensä ne ovat osana Odilen ja prinssi Siegfriedin grand pas de deuxtä sen lopun codassa. Käännösten määrä vaatii tanssijalta todella paljon voimaa ja huippuunsa hiottua tekniikkaa. Jokaisella käännöksellä pitää nousta yhden jalan varpaiden kärjille, pyörähtää täsmälleen oikea määrä (nykyään jopa osa pirueteista kaksoispyörähdyksenä) ja pysyä paikallaan liikkumatta näyttämöllä mihinkään suuntaan. Terävät fouettéet ovat vastakohta joutsenprinsessa Odetten liikekielelle. Odette-Odile esitetään yleensä kaksoisroolina, jolloin ballerina saa näyttää itsestään sekä herkän lyyrisen että temperamenttisen taiturillisen puolen.
Alun perin fouetté-piruettien määrää ei ollut koreografiassa määrätty, vaan tanssijaa oli kehotettu tekemään niitä jaksamansa määrän orkesterin toistaessa musiikin samaa kohtaa. Italialainen ballerina Pierina Legnani vakiinnutti käännösten määrän 32:een osaksi koreografiaa. Italiassa balettitekniikka oli 1800-luvun lopussa erityisen kehittynyttä,ja vierailullaan Venäjällä italialaiset tanssijat hämmästyttivät teknisellä osaamisellaan paikallisia kollegoitaan. Tuloksena syntyikin lopulta uudistunut venäläinen tyyli, jossa yhdistyivät italialainen briljantti taituruus ja ranskalaisen koulun hienostuneisuus.
Jordanian vaakuna

Jordanian vaakuna on Jordanian tunnus lipun, kansallislaulun ja moton ohella.
Vaakunassa on Saladinin kotka, joka on arabimaissa yleinen tunnus. Se seisoo sinisellä maapallolla, joka symboloi islamin leviämistä maailmassa. Kotkan molemmilla puolilla on Jordanian lippu. Pronssikilpi symboloi tiedon ja oikeuden puolustusta. Kilven ympärillä on vehnän tähkiä ja taatelipalmun lehviä, jotka edustavat tyypillisiä jordanialaisia tuotteita. Alhaalla on al-Nahdan ritarikunnan mitali, korkein jordanialainen ansiomerkki. Nauhassa lukee teksti Abdullah I ibn Al Hussein Bin Aoun, hašemiittisen Jordanian kuningas, rukoilee Jumalalta onnea ja apua. Kruunu kertoo Jordanian olevan kuningaskunta. Vaakunanpeitteen punainen kuvaa uhrausta ja valkoinen puhtautta.
Tomas von Brömssen

Tomas Birger von Brömssen (s. 8. toukokuuta 1943) on ruotsalainen näyttelijä. Hän sai vuonna 1973 kiinnityksen Göteborgin kaupunginteatteriin.
Von Brömssen sai vuonna 1992 Karamelodiktstipendietin. Paitsi teatterissa, hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa Elämäni koirana (1985) ja Jo joutui armas aika (1995). 
Vuonna 1999 von Brömssen esitti filosofi Alberto Knoxin roolin Jostein Gaarderin kirjaan Sofian maailma pohjautuvassa norjalaisessa elokuvassa Sofies verden, jonka ohjasi Erik Gustavson.
Afula

Historia

Nykyisen Afulan lähistöltä on löydetty merkkejä asutuksesta kalkoliittisen kauden ja varhaisen pronssikauden vaihteelta. Nimi Afula on johdettu mahdollsiesti heprealais-kanaanilaisesta juuresta ofel eli vapaasti kääntäen linnan torni. Paikka mainitaan mahdollisesti faarao Thutmosis III:n valtakaudelta peräisin olevassa luettelossa. Myöhemmin paikalla sijaitsi al-’Afula-niminen pieni arabikylä, jota asutettiin ensimmäiseen maailmansotaan saakka. Napoleon kukisti Osmanien valtakunnan joukot Afulan lähellä käydyssä taistelussa vuonna 1799. Vuonna 1905 Afulaan rakennettiin Haifata Damaskokseen kulkenut rautatie ja vuonna 1913 se yhdistettiin toisella rautatiellä Jeninin kautta Nablukseen. Molemmat jäivät pois käytöstä 1930- ja 1940-luvuilla.
Nykyisen Afulan perusti American Zion Commonwealth -järjestö vuonna 1925. Afulasta kaavailtiin Jisreelin laakson juutalaisten siirtokuntien keskusta, mutta suunnitelma ei toteutunut sen kaavaillussa mittakaavassa. Muut siirtokunnat alkoivat tarjota omia palvelujaan tai käyttivät Haifan tarjontaa. Kaupunki alkoi kasvaa voimakkaammin vasta Israelin itsenäisyyssodan jälkeen, jolloin sinne asettui Israeliin muuttavia juutalaisia siirtolaisia. Kaupungin asukasluku vuonna 1948 oli noin 2 500 ja 1960-luvun lopussa 17 000. Jonkin matkan päähän vanhasta Afulasta sijaitsevalle kukkulalle perustettiin Afulah Illit eli Ylä-Afula. Afulasta tehtiin hallinnollisesti kaupunki vuonna 1972.

Talous

Afulassa sijaitsee suuri sokerinjalostamo, tekstiilitehtaita ja nylontehdas. Kaupungissa sijaitsee myös Kuppat Holimin sairaala.

Väestö

Afulan asukasluku vuoden 2017 lopussa oli 49 169. Monet kaupungin asukkaista ovat entisen Neuvostoliiton, Latinalaisen Amerikan ja Etiopian alueelta tulleita siirtolaisia.
Ahnusjärvi

Maantiede

Järven pinta-ala on 4,6 hehtaaria ja se on 550 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Siihen laskee kaksi ojaa. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkuunsa 2,3 kilometriä pitkä laskuoja Lukkionojaan. Järvellä on 1,2 kilometriä rantaviivaa ja sen ranta on pääosin kaliio- tai moreenipohjaista metsämaastoa. Rannoille on rakennettu 11 loma-asuntoa, joille johtaa tiet Uudestakaupungista.
Ahnusjärven pituussuunnassa itäänpäin on kaivettu sarja lampia, joita ei näkynyt vielä vuoden 1968 peruskartassa , mutta ensimmäinen lampi näkyi vuoden 1984 kartoissa. Tämän jälkeen lampia on kertynyt yhteensä neljä.

Luonnontila

Järven happamuustaso vaihtelee välillä pH 5,3 ja 6,6 keskiarvon ollessa pH 5,75.