google/wiki40b huggingface dataset:
Max Liebermann

Max Liebermann (20. heinäkuuta 1847 Berliini – 8. helmikuuta 1935 Berliini) oli saksalainen taidemaalari ja graafikko. Hän oli 1900-luvun alussa yksi Saksan arvostetuimmista taidemaalareista.
Liebermann oli varakkaan tehtailijan poika ja opiskeli maalaustekniikkaa muun muassa Carl Steffeckin oppilaana. Porvarillisesta taustastaan huolimatta hän tuli uransa alkupuolella tunnetuksi köyhän kansan kuvaajana: maalausten aiheina olivat muun muassa talonpojat, käsityöläiset ja tehdastyöläiset. Tyylillisesti hänen lähtökohtanaan oli 1800-luvun puolivälin ranskalainen realismi (esimerkiksi Jean-François Millet), mutta myös 1600-luvun hollantilainen taide vaikutti hänen tyyliinsä (varsinkin Frans Hals). Liebermannin realismi oli hyvin tinkimätöntä, ja niinpä jotkut alkoivat pilkallisesti nimittää häntä ”rumien ihmisten muotokuvamaalariksi”.
1890-luvulla Liebermannin tyyli kehittyi impressionistisempaan suuntaan. Värit muuttuivat valoisemmiksi, ja aiheet vaihtuivat porvarillisemmiksi. Hänen yhteiskunnallinen arvostuksensa nousi, ja vuonna 1897 hänet nimitettiin Preussin kuninkaallisen akatemian professoriksi. Tämä ei kuitenkaan estänyt häntä perustamasta vuonna 1899 ”Berliner Secession” -taiteilijaryhmittymää, jonka tarkoituksena oli toimia vastavoimana akatemian edustamalle konservatiiviselle taidenäkemykselle.
1900-luvun alussa Liebermannia pidettiin yleisesti yhtenä saksalaisen impressionismin tärkeimmistä edustajista. Hän sai myös mainetta muotokuvamaalarina ja maalasi muun muassa Saksan presidentti Paul von Hindenburgin muotokuvan. Eräs usein toistuva teema Liebermannin myöhäistuotannossa oli hänen kesähuvilaansa ympäröivä vehreä puutarha. Tässä suhteessa hän muistuttaa toista suurta impressionistia, Claude Monetia.
Liebermann oli juutalainen, joten Adolf Hitlerin valtaantulo vuonna 1933 johti hänen täydelliseen syrjäytymiseensä Saksan kulttuurielämästä. Kun hän näki voitonvarmojen kansallissosialistien marssivan kotikaupungissaan Berliinissä, totesi hän katkerana: ”En voi syödä niin paljon, että voisin oksentaa niin paljon kuin haluaisin.” Tämä kommentti kuvaa hyvin sitä tunnelmaa, jonka vallassa vanha Liebermann sekä monet muut merkittävät saksalaiset taiteilijat olivat vuonna 1933.
All You Need Is Now

Singlet

Albumilta julkaistiin kaksi singleä: ”All You Need Is Now” ja ”Girl Panic”. Kappaleista on tehty myös musiikkivideot.

Albumijulkaisu

Albumi julkaistiin 21. joulukuuta 2010 digitaalisessa muodossa. CD-julkaisu viidellä lisäraidalla julkaistiin 21. maaliskuuta 2011.
Pihlavan seurakunta

Historia

Vuonna 1961 jaettiin Porin maa- ja kaupunkiseurakunta Keski-Porin, Länsi-Porin ja Pihlavan seurakunniksi. Pihlavan seurakuntaan kuului Porin pohjoisosa. Vuonna 2015 Pihlavan seurakunta yhdistyi yhdessä Reposaaren seurakunnan ja Ahlaisten seurakunnan kanssa uudeksi Meri-Porin seurakunnaksi.
Tommy Albelin

Ura

Quebec Nordiques varasi Albelinin vuoden 1983 NHL:n varaustilaisuudessa kahdeksannella kierroksella varausvuorolla 152. Albelin pelasi kotimaansa pääsarjan Djurgårdens IF:ssä kaudet 1982–1987 ennen siirtymistään Pohjois-Amerikkaan hänet varanneeseen Quebec Nordiquesiin. Ruotsissa hän voitti Elitserienin mestaruuden keväällä 1983 ja oli hopealla keväällä 1985.
Ensimmäisellä NHL-kaudellaan 1987–1988 Albelin pelasi NHL:n runkosarjassa 60 ottelua tehopisteillä 3+23=26. Quebec ei kuitenkaan selviytynyt pudotuspeleihin tuolla kaudella. Albelin siirtyi New Jersey Devilsiin kesken kauden 1988–1989.
Albelin pelasi ensimmäiset pudotuspelinsä NHL:ssä kaudella 1990–1991, mutta New Jersey hävisi tulevalle mestarille Pittsburgh Penguinsille ensimmäisellä kierroksella otteluvoitoin 4-3. Albelin pelasi New Jerseyssä 1988–1996 ja oli mukana voittamassa Stanley Cupia vuonna 1995.
Albelin siirtyi kaudeksi 1995–1996 Calgary Flamesiin, jossa pelasi kaudet 1995–2001 ennen paluutaan New Jerseyyn kaudeksi 2001–2002. Albelin pelasi New Jerseyssä kaudet 2001–2007 ja voitti tänä aikana uransa toisen Stanley Cupin vuonna 2003. Hän lopetti uransa kauteen 2006–2007.
Albelin edusti Ruotsin maajoukkuetta viisi kertaa maailmanmestaruuskilpailuissa, kahdesti Kanada-cupissa, kerran maailmancupissa sekä vuoden 1998 olympialaisissa. Maajoukkueessa Albelin voitti MM-kultaa vuonna 1987 sekä hopeaa vuosina 1986 ja 1997.
Nykyään Albelin toimii New Jersey Devilsin apuvalmentajana.
Jouni Grönroos

Ura

Grönroos toimi Panttereiden organisaatiossa parikymmentä vuotta, kunnes siirtyi seuran edustusjoukkueen päävalmentajaksi kaudeksi 2000–2001. Seuraavan kauden hän toimi Torpan Poikien päävalmentajana ja valmensi seuran I-divisioonan kolmanneksi. Kaudet 2002–2005 Grönroos toimi Kouvojen päävalmentajana. Kaudella 2003–2004 hän johdatti seuran Suomen-mestaruuteen saakka. Vuonna 2005 hän siirtyi KTP:n päävalmentajaksi, mutta toimi päävalmentajana vain kymmenen ottelua, joista joukkue voitti yhden. Paluun valmentajaksi Grönroos teki kauden 2008–2009 aikana Porvoon Tarmossa. Grönroos valmensi eri pätkissä Tarmoa vuosina 2009–2014.
Grönroos siirtyi heinäkuussa 2016 forssalaisen FoKoPon päävalmentajaksi. Toukokuussa 2017 Grönroos teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen FoKoPon kanssa.
Elokuussa 2018 Grönroos nimitettiin Korisliigassa pelaavan uusikaupunkilaisen Korihaiden henkilöstö- ja talousjohtajaksi.
Maijat

Tuntomerkkejä

Maijat ovat ainavihantia monivuotiskasveja. Lehdet ovat pitkäruotisia ja enimmäkseen pystykasvuisia. Lehtilapa on kookas ja usein kauniisti vihreän, valkoisen, vaaleanpunaisen, purppuran ja punaisenruskean eri sävyjen kirjavoima. Alapinnat ovat tavallisesti punertavat. Kukat ovat harvoin näyttäviä, sijaitsevat lyhyissä ja tiheissä tähkissä, limittäisten suojuslehtien suojassa, jotka voivat olla valkoisia tai eri tavoin värillisiä.
Kolumbian koripallomaajoukkue

Historia

Maa esiintyi ensimmäistä kertaa Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa vuonna 1945, jolloin Kolumbia sijoittui kisojen kuudenneksi. Parhaimmillaan maa on sijoittunut turnauksen viidenneksi, viimeksi vuonna 2008. Ainoan kerran maa on selviytynyt MM-kilpailuihin vuonna 1982, jolloin maa osallistui kisoihin kisaisäntänä. Kolumbia sijoittui turnauksessa seitsemänneksi.
Richard Ahlqvist

Jarl Richard Cecil Ahlqvist (16. syyskuuta 1938 Helsinki – 23. elokuuta 2013 Höganäs, Ruotsi) oli suomenruotsalainen arkkitehti, taidemaalari ja piirtäjä.
Ahlqvist valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1968 ja työskenteli sitten alue- ja maisemasuunnittelun piirissä ja julkaisi artikkeleita maisemanhoidosta. Hän laati muun muassa Suomenlinnan maisemasuunnitelman. Ahlqvist oli vapaa taiteilija vuodesta 1979 lähtien ja hän piti taidenäyttelyitä sekä Suomessa että Ruotsissa. Näyttelyissä oli esillä Ahlqvistin luonto- ja maisema-aiheisia maalauksia ja piirroksia. Vuonna 1981 hän piti Suomen arkkitehtuurimuseossa Helsinki-aiheisen Kuvia Helsingistä-näyttelyn. Ahlqvist asui vuodesta 1982 Ruotsissa. Myöhemmin Ahlqvist keskittyi maalaamiseen ja käytti aiheina muun muassa Italian maisemia.
Ahlqvist esiintyi sivuosissa Jaakko Pakkasvirran elokuvassa Vihreä leski 1966 ja Risto Jarvan elokuvassa Työmiehen päiväkirja 1967.
Socorronpeukaloinen

Levinneisyys

Socorronpeukaloista tavataan Meksikoon kuuluvalla Socorron saarella, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 140 km². Laji on saarella hyvin yleinen, mutta se on luokiteltu silmälläpidettäväksi, koska sen levinneisyysalue on hyvin pieni.

Elintavat

Socorronpeukaloinen elää metsissä ja pensaikkoisilla rinteillä. Socorronpeukaloisen on havaittu etsivän ravintoa matalalla kasvillisuudessa, maassa ja puunrungoilla. Lajin poikueita on havaittu huhtikuussa, mikä viittaa aikaiseen pesintään.
NRP Fataça (1947)

Palvelus

Alus tuhoutui karille ajossa 22. tammikuuta 1949.
Eurovision laulukilpailu 1956

Osallistujat

Kisoihin osallistui seitsemän maata: Sveitsi, Luxemburg, Alankomaat, Belgia, Saksan liittotasavalta, Italia ja Ranska. Tanskan ja Ison-Britannian ilmoittautuminen myöhästyi, joten ne jäivät pois kilpailusta, mutta näyttivät kuitenkin finaalin televisiossa. Ne osallistuivat seuraavana vuonna, jolloin debytoi myös Itävalta.
Voittajaksi selviytyi Sveitsin edustaja Lys Assia laulullaan "Refrain". Vain voittaja julistettiin, muiden maiden tuloksia (sijoituksia ja pisteitä) ei julkaistu. Finaalista on olemassa äänite, mutta niukasti kuvamateriaalia. Vain voittajan esityksestä on olemassa kuvanauha. Voiton selvittyä Assia esitti laulunsa uudelleen ja se tapa on jäänyt elämään Eurovision laulukilpailuun. Sveitsin kahdesta kappaleesta "Das Alte Karussell" laulettiin saksaksi ja "Refrain" ranskaksi. Muiden maiden molemmat kappaleet laulettiin samalla kielellä. Tämän vuoden laulukilpailu on vuoden 1958 lisäksi jäänyt ainoaksi vuodeksi, jolloin yhtään kappaletta ei laulettu englanniksi.

Kilpailutapa

Jokaisella maalla oli kaksi laulua, joiden valitsemikseksi osallistujamaissa oli järjestetty televisioidut karsinnat ennen finaalia. Myöhemmin Eurovision laulukilpailuissa ei ole saanut osallistua useammalla kappaleella samana vuonna. Äänestys oli laulukilpailun historian ainoan kerran salainen. Jokainen maa oli lähettänyt paikan päälle kaksi tuomaria arvioimaan laulut, mutta voittajan valintatavasta ei ole tietoa. Luxemburgia edusti kaksi sveitsiläistuomaria.

Säännöt

Osa ensimmäisen kilpailujen säännöistä on edelleen käytössä, mutta muutoksiakin on vuosien varrella tapahtunut paljon. Vuonna 1956 kilpailukappaleet tuli esittää sekä laulun että säestyksen osalta suorana eikä nauhalta. Esiintyjämäärää ei ollut rajoitettu eikä myöskään kappaleen kestoa. Laulut voitiin periaatteessa esittää millä kielellä tahansa, mutta yleisesti oli pidetty selvänä, että laulut esitetään jollain maan virallisista kielistä. Viralliseksi sääntö tuli vasta vuonna 1966, jolloin Ruotsi oli laulanut edellisen vuoden kappaleensa englanniksi, sääntö oli voimassa vuoteen 1972 asti ja uudelleen vuosina 1977–1998. Maiden omiin karsintoihin sai lähettää vain ennen julkaisemattomia, esittämättömiä ja levyttämättömiä kappaleita, joista jokainen maa valitsi edustajansa parhaaksi katsomallaan tavalla.
Johannes-passio

Johannes-passio on Raamatun Johanneksen evankeliumin kertomukseen (Joh. 18:1−19:42) Jeesuksen kärsimyksistä pohjautuva sävellys, passio. Tunnetuin Johannes-passioista on J. S. Bachin Johannes-passio. Myös Sofija Gubaidulina on säveltänyt Johannes-passion.
Jaakko Tuomikoski

Vieno Jaakko Tuomikoski (28. heinäkuuta 1885 Liminka – 14. kesäkuuta 1971 Tampere) oli suomalainen toimittaja, joka oli Tampereella ilmestyvän Aamulehden päätoimittajana 25 vuotta. Tuomikoski suomensi myös kirjallisuutta.
Tuomikosken vanhemmat olivat kunnallisneuvos Antti Tuomikoski ja Vilhelmiina Tuorila. Hän pääsi ylioppilaaksi 1904 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1907 ja maisteriksi 1910.
Tuomikoski aloitti toimittajan uransa vuonna 1905 Mikkelin Sanomien aputoimittajana. Tuomikoski oli kirjankustannusalalla 1908 ja 1911–1912, Vaasa-lehden päätoimittajana 1913–1924, Uuden Suomen päätoimittajan apulaisena 1924–1927 sekä Iltalehden päätoimittajana 1927–1930. Aamulehden päätoimittajana hän oli vuosina 1931–1956. 1930-luvulla Tuomikoski vaikutti toiminnallaan siihen, ettei Aamulehti lähentynyt Lapuan liikkeen ja IKL:n linjaa. Tuomikosken päätoimittajakaudella Aamulehden levikki kasvoi tasaisesti niin, että se oli 1950-luvun puolivälissä jo yli 80 000.
Ristiretkiaika

Ristiretkiaika eli Suomen varhaiskristillinen aika (1025–1300 jaa. tai 1050–1300 jaa.) on Suomen rautakauteen liittyvä arkeologinen periodinimitys. Ristiretkiajan päättyessä Suomessa alkoi keskiaika.

Nimitys

Kun nimitys "ristiretkiaika" otettiin käyttöön 1800-luvun lopulla Karjalan tutkimuksen yhteydessä, tähän vaiheeseen ajoittuvien arkeologisten löytöjen uskottiin olevan samanaikaisia kuin Suomeen tehdyt (todelliset tai tarunomaiset) ristiretket. Nimitys on osaksi perusteeton, sillä varsinaiset ristiretket Pyhälle maalle aloitettiin vasta 1090-luvulla. Itämeren piirissä voidaan ristiretkistä puhua varmuudella vuoden 1147 jälkeen, kun paavi Eugenius III:n bullassa luvattiin synninpäästö pakanoille, jotka ottivat ristin kantaakseen.
Nykyisin tiedetään, että ristiretket eivät alkaneet heti viikinkiajan jälkeen, vaan kristinusko sai kannatusta vaikuttaen rinnakkain pakanallisen alkuperäisuskomusten kanssa tietyissä osissa Lounais-Suomea. Parempi nimitys aikakauden alkupuoliskolle lienee varhaiskristillinen aika (1050–1155).
Michael Kidd-Gilchrist

Michael Anthony Edward Kidd-Gilchrist (s. 26. syyskuuta 1993 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pieni laitahyökkääjä. Hän pelaa tällä hetkellä NBA-liigan Charlotte Hornetsissa, joka vuoteen 2014 oli nimeltään Charlotte Bobcats.
Kidd-Gilchrist oli vuoden 2012 NBA:n varaustilaisuuden toinen varaus.

NBA-ura

Yliopistokoripalloa Kentuckyn yliopiston joukkueessa pelannut Kidd-Gilchrist oli yksi 14:stä vuoden 2012 varaustilaisuuteen NBA:n paikan päälle kutsumasta pelaajasta. Charlotte Bobcats varasi hänet ensimmäisellä kierroksella, koko tilaisuuden toisella varausvuorolla. Ensimmäistä kertaa NBA:n historiassa kaksi ensimmäistä varausta olivat samasta yliopistosta, sillä hänen joukkuekaverinsa Anthony Davis varattiin tilaisuuden ensimmäisenä pelaajana.
Kauden 2017–2018 loppuun mennessä Kidd-Gilchrist on pelannut NBA:ssa 357 runkosarjaottelua mutta vain neljä pudotuspeliä, sillä Hornets on hänen aikanaan selviytynyt vain kahtena vuonna pudotuspeleihin ja toisella kerralla, kaudella 2015–2016, hän kärsi kahdesta pahasta olkapäävammasta, joiden vuoksi hän pystyi pelaamaan vain seitsemän runkosarjaottelua. Kidd-Gilchrist on pelannut lähes kaikki ottelunsa aloituskokoonpanossa.

Muuta

Kidd-Gilchrist tunnettiin syntyjään nimellä Michael Gilchrist, mutta hän lisäsi sukunimeensä edesmenneen setänsä ja isähahmon Darrin Kiddin nimen. Tämä menehtyi samana päivänä kun Gilchristin oli tarkoitus allekirjoittaa kirjallinen suostumus pelata Kentuckyn yliopiston joukkueessa.
Kodomo no omocha

Juoni

Sana Kurata muuttaa uudelle paikkakunnalle ja joutuu hänelle uuteen kouluun, jossa asiat eivät ole kunnossa. Opetus onnistuu huonosti, koska Akito Hayaman (Tatsuya Nakazaki) johtama poikajoukko järjestää luokassa joka päivä niin paljon häiriötä, että Mitsuya-sensei (Azusa nakao) ei voi asialle mitään. Hän ei voi kutsua apuun edes "ystäväänsä" Tanaka-senseitä (Mitsuo Iwata), koska Akito kiristää häntä ottamallaan Polaroid-valokuvalla.
Sana kuitenkin haluaa opiskella koulussaan rauhassa, koska hänen on sinne lähes joka päivä mentävä, joten hän päättää tehdä asialle jotain. Häntä auttaa luokan älykkäin poika, joka on yllättäen Akiton paras kaveri, Tsuyoshi Ouki (Mayume Mizawa), jolla on vahva temperamentti. Tsuyoshi auttaa Sanaa muuttamaan häirikkö-Akiton täysin auttamalla häntä ottamaan Akitosta kuvan, jolla häntä voidaan kiristää olemaan kunnolla. Tämä suunnitelma jopa onnistuu ja kouluun palaa rauha.
Akito Hayaman menneisyydestä paljastuu asioita, jotka saavat Sanan taas tarttumaan toimeen. Yhden ongelman selvitettyään Sana joutuu aina uuden kimppuun, ja samalla hän kasvaa sekä henkisesti että fyysisesti. Alkujaksojen tapahtumista kertovia OVA-jaksoja on kaksi.

Tarinan henkilöt

Päähenkilöitä ovat Sana ja Akito koulukavereineen, Sanan työkaverit ja molempien perheet.
Sana Kurata;倉田紗南 (Kurata Sana) (äänenä Shizue Oda): Sarjan alussa 11-vuotias Sana on nuori, suosittu ja hyperaktiivinen lapsi-idoli. Sana esiintyy muun muassa näytelmissä, elokuvissa ja huippusuositussa Zenjirou no kodomo no omocha -lastenohjelmassa. Hän asuu suuressa talossa äitinsä Misako Kuratan ja lempeän kodinhoitajan, Shimuran, kanssa. Lisäksi talossa asuu Sanan manageri, Rei, jota Sana kutsuu "parittajaksi".
Akito on Sanan ystävä ja koulukaveri.
Misako Kurata (äänenä Kino Hana) on Sanan äiti, jonka omituisessa tukkalaitteessa asuu orava, Maro-chan. Misako on voittanut eksentrisen kirjallisuuspalkinnon suosituilla romaaneillaan.
Rei (äänenä Masashi Ebara) on Sanan manageri.
Shimura (äänenä Keiko Amano) on Kuratan perheen kodinhoitaja.
Kurt Masur

Kurt Masur (18. heinäkuuta 1927 Brieg, Ala-Šleesia, Saksa [nyk. Brzeg, Puola] – 19. joulukuuta 2015 Greenwich, Connecticut, Yhdysvallat) oli saksalainen kapellimestari.  
Masur opiskeli Leipzigin konservatoriossa pianonsoittoa, säveltämistä ja orkesterinjohtoa. Vuonna 1955 hänestä tuli Dresdenin filharmonisen orkesterin kapellimestari. Vuosina 1970–1996 hän oli Leipzigin Gewandhausorkesterin ylikapellimestari. 
Vuonna 1989 Masurilla oli keskeinen osa mielenosoituksissa, jotka johtivat Saksojen yhdistymiseen. Käänteentekevä oli 9.10.1989 järjestetty rauhankokous ja mielenosoitusmarssi, johon osallistui  yli 250 000 ihmistä. Ennalta tilaisuuden pelättiin kääntyvän väkivaltaiseksi, sillä lähistölle oli koottu turvallisuusjoukkoja ja ruumissäkkejä. Itse  leipzigiläinen Masur toimi ratkaisevalla tavalla tilanteen rauhoittamiseksi. Hän kutsui asuntoonsa hallitsevan Saksan sosialistisen yhtenäisyyspuolueen (SED) pääsihteerit ja sopi heidän kanssaan, että radiossa korostetaan ennalta mielenosoituksen rauhanomaista luonnetta. Mielenosoituksesta ei tullut väkivaltaista. Leipzigin tapahtumasta tuli esikuva DDR:n rauhanomaiselle kumoukselle.
Vuosina 1991-2002 Kurt Masur toimi New Yorkin filharmonikkojen ylikapellimestarina. Häntä arvosteltiin yksinvaltaisista otteista, mutta hänen kautensa päätyttyä häntä kiitettiin laajalti orkesterin tason noususta. Masur oli yksi ensimmäisistä kapellimestareista, joilla oli merkittävä kiinnitys molemmin puolen Atlanttia, kun hän yhtäaikaisesti New Yorkin kanssa oli ylikapellimestarina ensin Gewandhaus-orkesterissa, sittemmin Lontoon filharmonikkojen johdossa.
Päätettyään kautensa Ranskan kansallisorkesterin johdossa vuonna 2008 Kurt Masur ei ottanut vastaan uutta ylikapellimestarikiinnitystä vaan keskittyi opettamiseen ja vierailujohtamiseen. Suomalainen kapellimestari Sasha Mäkilä on opiskellut Kurt Masurin johdolla ja toiminut hänen assistenttinaan Ranskan kansallisorkesterissa.
Kurt Masurin levytystuotanto käsittää yli 100 nimekettä. Vuonna 1998 hän juhli 50. vuotta urallaan kapellimestarina.
Teleoperaattori

Teleoperaattori on yhtiö tai muu organisaatio joka hoitaa tietoliikenteen välitystä yhteyden tilaajien välillä kaupallisena toimintana. Tätä tarkoitusta varten operaattori ylläpitää tietoliikenneverkkoa tai vuokraa välityskapasiteettia muilta. Tietoliikenteellä tarkoitetaan tässä yhteydessä lähinnä matkapuhelin- ja lankaverkon puhelinliikennettä sekä Internetyhteyksiä. Jotkut operaattorit tarjoavat myös muuta tiedonsiirtokapasiteettia.
Kupariasetaatti

Ominaisuudet

Kupariasetaatti tunnetaan sekä kidevedettömänä muotona että kidevedellisenä monohydraattina ((CH₃COO)₂Cu·H₂O). Kidevedetön yhdiste on väriltään tummanvihreää ja monohydraatti on vihertävän sinistä. Monohydraatin rakenne on dimeeri, jossa kukin kupari-ioni on sitoutunut neljään asetaatti-ioniin ja yhteen vesimolekyyliin. Kupariasetaatti liukenee veteen ja eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, pyridiiniin ja vähäisissä määrin dietyylieetteriin ja glyseroliin.
Nils Strömbäck

Nils Strömbäck (8. toukokuuta 1751 Vaasan seutu? – 1790?) oli suomalainen urkuri ja urkujenrakentaja. Hän oli urkuri Henric Kahelinin oppilaana 1774.
Strömbäck käytti ensimmäisenä Suomessa itsestään nimitystä "urkujenrakentaja". Strömbäck esitti vuonna 1775 Kristiinankaupungin maistraatille tarjouksen, että hän rakentaisi Ulrika Eleonoran kirkkoon urut ja jäisi urkuriksi. Tarjous hyväksyttiin, ja urut valmistuivat 1776. Erimielisyyksien vuoksi Strömbäck siirtyi 1782 Raumalle, minne hän rakensi 1784 valmistuneet urut. Hän työskenteli Raumalla vuoteen 1787, jolloin hän lähti kohti itää. Hän haki vuonna 1788 Turun tuomiokirkon urkurinvirkaa, jota ei kuitenkaan saanut. Hänen arvellaan kuolleen 1790.
Moottoripyöräurheilu

Moottoripyöräurheilu on nimitys erilaisille moottoripyörällä harjoitettaville urheilun lajeille. Suurinta osaa moottoripyöräurheilun lajeista hallinnoi Kansainvälinen moottoripyöräliitto FIM (Fédération Internationale de Motocyclisme).
Mihail Katkov

Mihail Nikiforovitš Katkov (13. marraskuuta 1818 (J: 1. marraskuuta) Moskova – 1. elokuuta (J: 20. heinäkuuta) 1887 Znamenskoje, Moskova) oli venäläinen lehtimies, joka toimi konservatiivisen ja kansallismielisen Moskovskije vedomosti -lehden päätoimittajana. Suomessa Katkov muistetaan Suomen autonomian ja erityisaseman kriitikkona.
Katkov oli lähtöisin vaatimattomasta virkamiesperheestä ja hän opiskeli Moskovan yliopistossa 1830-luvulla. Hän jatkoi opintojaan Berliinissä ja luennoi sen jälkeen filosofiasta Moskovan yliopistossa, mutta kyseinen oppiaine lakkautettiin vaaralliseksi katsottuna vuonna 1850. Katkov oli kirjoittanut aiemmin Otetšestvennyje zapiski -aikakauslehteen ja hän siirtyi 1851 yliopiston julkaiseman Moskovskije vedomosti toimittajaksi. Vuodesta 1862 kuolemaansa asti hän oli lehden julkaisija.
Poliittiselta linjaltaan Katkov oli ennen kaikkea Venäjän valtakunnan jakamattomuutta ja tsaarinvaltaa kiihkeästi puolustanut kansallismielinen konservatiivi. Talouskysymyksissä hän tosin kannatti liberaalia näkemystä, jonka mukaan valtion ei tulisi puuttua talouselämään. Myöhempi neuvostoliittolainen ja länsimainen historiankirjoitus on nähnyt hänet lähinnä taantumuksellisena. Vaikka Venäjällä poliittista keskustelua lehdistössä muuten rajoitettiin, Katkovin sallittiin tuoda mielipiteensä näkyvästi julki. Hänen on katsottu saavuttaneen merkittävän poliittisen vaikutusvallan varsinkin Aleksanteri III:n hallitsijakaudella. Hänellä on saattanut olla vaikutusta myös keisarikunnan ulkopolitiikkaan, sillä hän oli ollut Saksaa vastaan tähdätyn Ranskan ja Venäjän sopimuksen puolestapuhuja.
Katkov vastusti ja kritisoi voimakkaasti vähemmistökansallisuuksien pyrkimyksiä erillisvaltiokehitykseen Venäjän valtakunnan sisällä. Puolan kapinan vuonna 1863 hän tuomitsi erittäin jyrkästi ja piti sitä puolalaisten kiittämättömyyden ja petollisuuden osoituksena. Venäjän lehdistöstä juuri Moskovskije vedomostissa seurattiin tarkimmin myös suomalaisen ”separatismin” ilmauksia 1800-luvun jälkipuoliskolla. Katkov nosti Suomen autonomian kehityksen ongelmallisuuden esille venäläisessä julkisessa keskustelussa. Hänen kuoltuaan samasta aiheesta jatkoivat harrastelijahistorioitsijat K. F. Ordin ja Mihail Borodkin.
Koiyökkönen

Koko ja ulkonäkö

Varsin pieni, väriltään tasaisen vaaleanharmaa perhonen. Etusiiven poikki kulkee vinottain kaksi ohutta valkoista, sisäreunastaan tummalla varjostunutta viirua. Toinen viiruista päättyy siiven kärkeen, toinen munuaistäplään siiven keskivaiheilla. Takasiivet ovat leveät ja etusiipiä tummemman harmaat. Siipiväli 14–15 mm.

Levinneisyys ja lentoaika

Koiyökköstä tavataan Keski- ja Pohjois-Euroopasta Venäjän poikki Siperiaan. Suomessa lajia tavataan koko maassa, joskin se on etelässä yleisempi. Perhoset lentävät heinäkuun alusta elokuun lopulle.

Elinympäristö ja elintavat

Koiyökkönen elää soilla, etenkin rämeillä, sekä suoniityillä. Esiintymät ovat tavallisesti hyvin paikoittaisia, mutta perhosia saattaa olla elinpaikalla erittäin runsaasti. Perhoset lentelevät alkuillasta ennen auringonlaskua ja lämpiminä iltoina vielä auringonlaskun jälkeenkin. Perhoset tulevat sekä valolle että syötille. Pieni toukka talvehtii.

Ravintokasvi

Toukan ravintokasvia luonnossa ei tunneta. Kasvatuksessa se on syönyt ainakin rahkasammalia (Sphagnum) sekä kurjenjalkaa (Potentilla palustris). Koiyökkösen toukka syö myös saroja (Carex) ja piippoja (Luzula).