google/wiki40b huggingface dataset:
Mamiya

Mamiya on japanilainen vuonna 1940 perustettu kameravalmistaja, joka erikoistui ammattivalokuvaajien tarpeisiin valmistamalla monia rullafilmiä käyttäviä kameramalleja. Nykyisin Mamiya kehittää ammattilaistason digitaalisia kuvauslaitteita, ja yhtiön englanninkielinen nimi on Mamiya Digital Imaging Co., Ltd. Yritys työllistää noin 200 ihmistä ja sillä on kaksi tehdasta. Mamiyan tytäryritykset Kasco ja USTMamiya valmistavat golfvälineitä. Konsernin on vuodesta 2009 omistanut tanskalainen, ammattikuvaajien digitaaliratkaisuja kehittävä Phase One.

Historiaa

Mamiya-kamerayhtiön perusti kamerasuunnittelija Seiichi Mamiya yhdessä rahoittajansa Tsunejiro Sugawaran kanssa vuonna 1940. Yritys tuli aluksi tunnetuksi 120-filmikoon kameroista Mamiya Six (1940) ja Linhofin kameroita muistuttavasta lehtikuvauskamerasta Mamiya Press (1960). Läpi 1950-luvun valmistettu Mamiyaflex oli kaksisilmäinen rullafilmikamera, jonka objektiivit (80, 105, 135 ja 180 mm) olivat vaihdettavia. Sen seuraaja oli C Professional -sarja, joka noudatti samaa periaatetta.
Vuosina 1949–1984 yritys valmisti myös kinofilmikoon kameroita, Mamiya-35 (1949), Mamiya Prismat (1961) ja viimeisenä Z-sarja 1970-luvulta 1980-luvulle. Tuotemerkkinä käytettiin ainakin 1960- ja 1970-luvun järjestelmäkameroissa pienellä kirjoitettua tekstiä mamiya/sekor.
Mamiyan tunnetuimpia keskikoon filmikameroita oli studiokuvausammattilaisten suosioon noussut yksisilmäinen peiliheijastuskamera RB67, jonka kuvakoko oli 6 × 7 cm. Siitä kehittyi sähköisellä sulkimella varustettu RZ67. Vuonna 1975 esitelty, niin ikään yksisilmäinen M645 käytti 6 × 4,5 cm kuvakokoa ja muuttui myöhemmin automaattitarkenteiseksi. 
Rullafilmiä käyttävissä ammattikameroissa Mamiyan kilpailijoita olivat Hasselblad, Bronica, Rollei ja Pentax. Kun useimmat tämän koon kameravalmistajat siirtyivät digitaaliaikaan suunnittelemalla olemassa oleviin kamerarunkoihinsa filmikasetin sijaan kiinnitettäviä ”digiperiä”, Mamiya kehitti ensimmäisen digikameransa ZD:n (2004) puhtaalta pöydältä. Siihen sopivat kuitenkin 645-mallin automaattitarkenteiset objektiivit. Mamiya suunnitteli kameroihinsa myös digiperiä, mutta ne tulivat aluksi markkinoille digitekniikan nopeasta kehityksestä jo valmiiksi jälkeen jääneinä.
Tapio Kolunsarka

Tapio Kolunsarka (s. 1975) on toiminut Ramirentin toimitusjohtajana elokuusta 2016 lähtien.  Elokuussa 2019 Kolunsarka irtisanoutui. Hän jatkaa tehtävässä, kunnes seuraaja nimitetään.

Ura

Kolunsarka on valmistunut diplomi-insinööriksi Helsingin teknillisestä korkeakoulusta ja kauppatieteiden maisteriksi Helsingin Kauppakorkeakoulusta. Hän on toiminut urallaan McKinsey & Companyssa konsulttina (2000-2002) ja vuosina 2002-2008 useissa johtavissa tehtävissä metsäyhtiö UPM:n tarralaminaattiyksikössä Raflatacissa Suomessa ja Yhdysvalloissa. Vuonna 2008, jolloin UPM Raflatacin palveluksessa oli 2600 työntekijää, ja sen liikevaihto oli noin miljardi euroa, hän alkoi johtaa yksikön Euroopan liiketoimintoja, vuonna 2011 hänen vastuulleen tuli koko UPM Raflatac EMEA -liiketoiminta-alue. Vuosina 2013-2016 hän toimi UPM Raflatacin varatoimitusjohtajana ja johtoryhmän jäsenenä.   
Ramirentillä hänen työsuhteensa alkoi toukokuussa 2016, jolloin hän alkoi työskennellä yhdessä Magnus Rosénin kanssa, jonka paikan Ramirentin toimitusjohtajana hän peri elokuussa 2016.
Tallink-tenniskeskus

Tallink-tenniskeskus (viroksi Tallink Tennisekeskus) on Tallinnassa, Virossa sijaitseva tenniskeskus. Keskuksessa on 14 tenniskenttää, 10 sulkapallokenttää, ryhmäharjoitusalueita, kuntosali ja kahvila. Keskus on kooltaan 14 500 neliömetriä. Se rakennettiin vuonna 2016 ja rakentaminen maksoi 10 miljoonaa euroa.
Hovhannes Karbi

Hovhannes Karbi (tai Hovhannes/Johannes VIII) toimi Armenian katolikoksena vuosina 1831–1842. Hänen kaudellaan Venäjän tsaari Nikolai I vieraili Armeniassa lokakuussa vuonna 1837 ensimmäisenä tsaarina. Tällöin Nikolai I pyysi katolikosta kertomaan, mitä Armenian kansa tarvitsisi, ja hänellä oli mukanaan kirjurit pitkän luettelon tekoa varten. Hovhannes kuitenkin pilasi mahdollisuuden pyytämällä ainoastaan maalle vahvaa puolustusta ja kahdelle veljenpojalleen aatelisarvoa, eikä lisännyt pyyntöihin mitään edes tsaarin erikseen kysyessä.
Hovhanneksen kuoltua huomattiin myös se ikävä seikka, että hän ei, toisin kuin oli tapana, testamentannut omaisuuttaan johtamalleen kirkolle, vaan sukulaisilleen ja parille tuttavalleen. Tämä oli sopimatonta siinäkin mielessä, että omaisuus oli isolta osin kertynyt katolikoksen saamina lahjoina, jotka periaatteessa oli mielletty lahjaksi kirkolle. Sukulaiset kohtasivat kuitenkin monia vastoinkäymisiä, minkä vuoksi rahoista ei ollut heille juurikaan iloa. Hovhannesta seurasi katolikoksena Nerses V.
Gustaf Fredrik Rotkirch

Gustaf Fredrik Rotkirch (25. maaliskuuta 1815 Vihti – 24. maaliskuuta 1884 Turku) oli Turun hovioikeuden presidentti. Hän suoritti tuomarintutkinnon 1836 ja varatuomarin arvon hän sai 1839. Rotkirch toimi oikeusosaston senaattorina 1862–1868 ja Turun hovioikeuden presidenttinä 1868–1884. Valtiopäivämies hän oli 1863–1864 ja 1867.
Hänen ensimmäinen puolisonsa oli Aurora Teresia Rotkirch (k. 1859), toinen vuodesta 1861 Sigrid Augusta Armfelt (k. 1911).
Mississippi palaa

Juoni

Kaksi toimintatavoiltaan täysin erilaista FBI-agenttia (Hackman ja Dafoe) saapuu Mississippin osavaltiossa sijaitsevaan pikkukylään tutkimaan kolmen ihmisoikeusaktivistin katoamista. Tapaus on outo ja molemmat alkavat pian uskoa kyseessä olevan paikallisen Klu Klux Klanin tekemä murha. Tapaus on vaikea, sillä kukaan mustista ei suostu puhumaan, eikä kukaan valkoinen halua agentteja kaupunkiin.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Harri Närhi pitää elokuvaa hieman paasaavana ja hetkittäin tunkkaisena, mutta antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Alppien paalutalot

Maailmanperintö

Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluvien osien yhteenlaskettu pinta-ala on 274 hehtaaria. Näitä ympäröivät lisäksi suoja-alueet, joita on kaikki yhteen laskettuna 3 961 hehtaaria. Alkuperäisessä ehdotuksessa oli mainittu 156 kohdetta, mutta niiden määrä supistettiin ICOMOSin palautteen seurauksena 111:een.
Paalutalot Itävallassa
Vaatekoi

Koko ja ulkonäkö

Vaatekoi on ulkonäöltään hyvin samankaltainen kuin turkiskoi (Tinea pellionella), mutta sen etusiivistä puuttuu tumma täplä. Etusiivet ovat kellanruskeat ja tasaisen kullanhohtoiset, joskus tyvestä hieman tummemmat. Takasiivet ovat harmaat ja niissä on kellertäviä juovia. Pään karvamaiset suomut ovat yksivärisen vaaleankeltaisia ja tuntosarvet ovat noin puolet etusiiven pituudesta. Siipiväli 7–15 mm.
Toukka on valkoinen, läpikuultava, ja sillä on musta pää. Sitä ei kuitenkaan tapaa paljaaltaan vaan toukka elää ja liikkuu kuiduista ja seitistä tekemänsä kopan sisällä. Täysikasvuinen toukka on noin 11 mm pitkä.

Levinneisyys ja lentoaika

Nykyisin vaatekoi on kosmopoliittinen laji. Alkujaan sen arvellaan olevan peräisin eteläisestä Afrikasta, mutta tämä on epävarmaa. Sisätiloissa eläessään koi voi tuottaa 3–4 sukupolvea vuodessa ja yksilöitä voi tavata ympäri vuoden.

Elinympäristö ja elintavat

Vaatekoi lentää pääasiassa yöllä. Naaras on laiska liikkumaan ja sitä tapaa hyvin harvoin kauempana paikasta, jossa se on toukkana elänyt. Koiraat lentävät aktiivisesti etsimässä kumppania. Naaras voi tuottaa jopa 100 munaa. Aikuiset perhoset elävät piilotellen ja häirittynä piiloutuvat, pakenevat juosten tai lentäen korkeintaan pienen matkan. Valo ei houkuttele perhosia. Aikuinen perhonen ei nauti ravintoa ja sen elinaika on vajaa kuukausi.
Luonnossa vaatekoi elää erityisesti lintujen, mutta myös muiden eläinten pesissä. Toukat syövät ravinnokseen kuollutta eläinperäistä orgaanista ainesta kuten irronneita karvoja ja höyheniä, kuivunutta verta ja hyönteisten jäänteitä. Niille kelpaa myös erityisesti villavaatteiden sekä -kankaiden kuidut, joista ne myös kehräävät putkimaisen suojaverhon ihonsa peitteeksi. Toukkaputken kuidut ovat tyypillisesti sekaisin vaatekuitujen kanssa, mikä kiinnittää toukan vaatteeseen. Vaatteisiin toukat syövät reikiä sekä tahraavat niitä tuottamallaan seitillä ja ulosteillaan. Satunnaisesti toukkia voi tavata myös kuivista proteiinipitoisista elintarvikkeista. Toukkia voi olla myös kasvikuidusta kuten puuvillasta valmistetuissa vaatteissa tai kankaissa, mutta tällöin niiden on oltava riittävän likaisia sillä kasvikuitu ei kelpaa toukan ravinnoksi.
Toukat kuoriutuvat yleensä jo muutama päivä munimisen jälkeen. Jotta toukat jaksaisivat kehrätä ympärilleen suojaputken, niiden on löydettävä runsaasti ravintoa heti munista kuoriuduttuaan. Toukat ovat myös hyvin valonarkoja, joten niiden parhaimpia kasvuympäristöjä ovat pimeät, suojaisat tilat, joissa on runsaasti syötävää kuitumateriaalia. Toukkien menestyminen vaatii sopivan korkeana pysyvää lämpötilaa ja korkeaa ilmankosteutta. Olosuhteiden muuttuessa epäsopiviksi ne kykenevät asettumaan lepotilaan. Toukkavaihe kestää olosuhteista ja ravinnonsaannista riippuen reilusta kuukaudesta jopa kahteen vuoteen. Kotelovaihe noin viikosta kuukauteen.
Vielä 1900-luvun alkupuolella vaatekoi oli yleinen, mutta nykyisten asuntojen kuiva keskuslämmitysilma ja keinokuiduista tehtyjen vaatteiden yleistyminen ovat tehneet siitä paljon harvinaisemman ja esiintymät ovat erittäin paikallisia.
Casper Pfitzner

Casper Pfitzner (s. 3. syyskuuta 1991) on suomalainen salibandyn pelaaja. Kaudella 2018–2019 hän edustaa Espoon Oilersia, joka pelaa maan korkeinta sarjatasoa salibandyliigaa. Pfitzner on edustanut Espoon Oilersia koko uransa ajan. Pfitzner pelaa laitahyökkääjänä numerolla 50. Hän on pelannut kauden 2017–2018 loppuun mennessä 235 salibandyliigan runkosarjaottelua teholukemin 221+151=372. Hän on tehnyt salibandyliigan nopeimman maalin (0.03 min.) Pfitzner on edustanut Suomen U19- ja miesten salibandymaajoukkuetta.
Nuotta

Nuotta on useista verkoista rakennettu kalastusväline, jonka perään kalaparvi yritetään saartaa. Nuotta lasketaan yleensä veneestä ja se voidaan vetää veneeseen tai rantaan. Talvinuottaa vedetään jään alla. Suomessa tavallisimpia nuotalla kalastettavia kaloja ovat muikku, silakka, siika ja kuore. Erilaisia nuottatyyppejä ovat mm. rantanuotta, talvinuotta, selkänuotta, muikkunuotta, silakkanuotta, kurenuotta, kierrenuotta ja laahusnuotta eli trooli.
Vanhoista nuottapyydyksistä kulteet olivat muutaman metrin pituisia, tasaliinaisia virtanuottia, joilla pyydettiin lohia ja siikoja, vadat pikkunuottia, joita kaksi tai kolme henkeä veti kahlaten pitkin tyvenvesien rantoja ja poukamia. Niillä saatiin lähinnä pientä kalaa. Kuuritsa oli jalaksilla kulkeva, kolmen hengen vedettävä nuotta.
Prutin rauha

Prutin rauha, solmittiin Venäjän ja Osmanien valtakunnan välillä 23. heinäkuuta 1711. Rauhaa edeltänyt Venäjän–Turkin sota liittyi suureen Pohjan sotaan. Rauha merkitsi osmanien irtautumista sodasta sekä loppua Ruotsin kuningas Kaarle XII:n toiveille sodan voittamisesta. Rauhansopimuksesta käytetään myös nimitystä Falksenin rauha tai Falksenin sopimus, sekä Hușin rauha läheisen Hușin kaupungin mukaan.

Taustaa

Venäjän–Turkin sodan ratkaiseva, ja ainoa merkittävä taistelu käytiin Prut-joen varrella. Se päättyi suurvisiiri Baltacı Mehmet paššan johtamien osmanien ylivoimaiseen voittoon Pietari Suuren johtamasta venäläisistä ja moldovalaiskapinallisista koostuneesta armeijasta. Ylivoimaista Mehmet paššan armeijaa avustivat tataarit, kasakat ja puolalaiset vapaaehtoiset. Sota oli pitkälti Pultavan taistelun jälkeen Turkkiin paenneen Kaarle XII:n provosoima, sillä hän oli houkutellut sulttaani Ahmed III:n julistamaan sodan venäläisille. Pietari Suuri oli osaltaan pyrkinyt liittämään osmaneille kuuluneen Moldovan omaan keisarikuntaansa sekä tehnyt sotaretkiä osmanien vasallin Krimin kaanikunnan alueelle tarkoituksenaan vallata Mustanmeren rannikkoa sinne perustettavaa laivastoa varten.
Korean demokraattisen kansantasavallan merivoimat

Pohjois-Korean merivoimat (koreaksi 조선인민군 해군) on yksi Korean demokraattisen kansantasavallan armeijan muodostavista puolustushaaroista. Merivoimat perustettiin 5. kesäkuuta 1946. 1990-luvulla merivoimien vahvuus oli noin 40 000-60 000 henkilöä. Vuonna 2008 noin 46 000 henkilöä. Merivoimiin kuuluu 708 alusta, joiden joukossa 3 fregattia ja 70 sukellusvenettä, joista arviolta 20 kuuluu Romeo-luokkaan, 40 Sang-O-luokkaan. Lisäksi merivoimilla on käytössään 10 pienoissukellusvenettä.
Merivoimia pidetään kykenevänä toimimaan lähinnä rannikolla noin 50 merimailin etäisyydellä mantereesta. Merivoimat koostuvat länsi- ja itärannikon ryhmistä, jotka eivät voi tukea toisiaan mahdollisessa sotatilanteessa. Alusten lyhyen toimintasäteen johdosta niiden on mahdotonta kulkea rannikolta toiselle.
Astrid Öberg

Astrid Ann-Mari Öberg (s. 12. helmikuuta 1907 Dragsfjärd) on suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija ja kääntäjä.
Astrid Öbergin vanhemmat olivat agronomi Egfrid Theodor Öberg ja Anna Maria Andersson. Hän pääsi ylioppilaaksi 1924 ja oli toimitusapulaisena Helsingissä ilmestyneessä Församlingsbladet-viikkolehdessä.
Robert Cushman Murphy

Robert Cushman Murphy (29. huhtikuuta 1887 Brooklyn, New York – 20. maaliskuuta 1973 Long Island) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä.
Murphy opiskeli Brown Universityssä ja valmistui 1911. Pian valmistumisen jälkeen hän avioitui Grace Alison Barstowin kanssa ja heille syntyi kolme lasta. Hän teki tutkimusmatkan valaanpyyntialuksen miehistön jäsenenä Etelä-Georgiaan, jossa hän vietti useita kuukausia tutkien valtamerilintuja ja kuningaspingviinejä. Tämä matka osoitti hänelle suunnan läpi elämän kestäneelle valtamerielävien tutkimiselle.
Murphy työskenteli joitakin vuosia Brooklynin museossa (1911–1917) ja Brooklyn Institute of Arts and Sciences-opiston luonnontieteiden osaston johtajana. 1921–1926 hän toimi American Museum of Natural Historyn lintuosaston apulaiskuraattorina, 1926–1942 museon valtamerilintujen osaston kuraattorina ja 1942–1949 museon lintuosaston johtajana. Hän teki tutkimusmatkan Perun rannikon saarille ja kirjoitti teoksen Bird Islands of Peru (1925). Museo julkaisi hänen kaksiosaisen, 1 200-sivuisen teoksensa Oceanic Birds of South America 1936. Kaikkiaan Murphy julkaisi noin 600 tieteellistä kirjoitusta.
Brown University palkitsi Murphyn kunniatohtorin arvonimellä 1941, samoin San Marcosin yliopisto Limassa Perussa. Hän toimi American Ornithologists' Unionin puheenjohtajana 1948–1950.
Murphy nimesi useita uusia lintujen alalajeja sekä laineviistäjän (Pterodroma ultima)  ja pikkumyrskysukeltajan (Pelecanoides georgicus), viimeksi mainitun yhdessä Francis Harperin kanssa.
Arto Luukkanen

Arto Pekka Luukkanen (s. 28. marraskuuta 1964) on suomalainen poliitikko, teologi, historoitsija sekä Venäjän ja Itä-Euroopan tutkija. Hän työskentelee Helsingin yliopiston alue- ja kulttuurintutkimuksen oppiaineessa Venäjän ja Itä-Euroopan tutkimuksen yliopistonlehtorina.

Ura

Luukkanen väitteli teologian tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1994. Hän on yleisen kirkkohistorian dosentti Helsingin yliopistossa, Venäjän historian dosentti Tampereen yliopistossa ja poliittisen historian dosentti Turun yliopistossa. Hänen tieteellinen tuotantonsa kattaa viisi Venäjää koskevaa monografiaa ja useita alaa koskevia artikkeleja. Vuosina 1999–2000 Luukkanen oli Senior Associated Member Oxfordin St. Antony's Collegessa. Vuosina 2005–2006 Luukkanen toimi Joensuun yliopistossa CBU – Cross Border University -konsortion johtajana.
Arto Luukkanen on myös vihitty Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papiksi, ja hän on toiminut pappina Kauniaisten seurakunnassa.
Luukkanen kommentoi usein julkisuudessa Venäjän tapahtumiin ja politiikkaan liittyviä asioita. Hän myös juontaa viikoittaista keskusteluohjelmaa Radio Rapu -kanavalla. Luukkanen on juontanut Dosentti-nimistä keskusteluohjelmaa AlfaTV-kanavalla.
Vuonna 2014 ilmestyi Luukkasen esikoisromaani Suojelusenkeli, joka kuvaa Viktor Vladimirovin vaiettua roolia KGB:n ”märkien operaatioiden” osastolla.

Politiikka

Luukkanen on ollut perussuomalaisten ehdokkaana eduskuntavaaleissa 2015 ja 2019. Jälkimmäisellä kerralla hän ylsi kansanedustajan varaedustajaksi. Vuonna 2017 Luukkanen valittiin perussuomalaisten listoilta uutena ehdokkaana Järvenpään kaupunginvaltuustoon. Luukkanen on pitänyt YouTube-kanavallaan Dosentti-nimistä haastatteluohjelmaa, jossa hän on haastatellut vieraita erilaisista poliittisista aiheista. Vuonna 2018 Luukkanen käynnisti kansalaisaloitteen GCM-sopimuksen mitätöimiseksi.
Niko Salomaa

Niko Salomaa (s. 23. kesäkuuta 1988) on suomalainen purjehtija ja vammaisurheilija. Hän edustaa Turun pursiseuraa. Hän kilpailee 2.4mR-luokassa. Salomaa on osallistunut sekä Lontoon paralympialaisiin että Rio de Janeiron paralympialaisiin. Lontoossa hän sijoittui sijalle 12.
Suomalais-ugrilaisten kansojen lippu

Suomalais-ugrilaisten kansojen lippu on suomalais-ugrilaisten kansojen yhteinen lippu. Se on pohjoismainen ristilippu, jonka vasemmalla puolella on punainen tähti. Lipun suunnitteli puolalainen suomalais-ugrilaisten kielten tutkija Szymon Pawlas.
Orkla Foods Finland

Historia

Ruotsalaisen AB Felixin tuotteiden markkinointi alkoi Suomessa vuonna 1963. Abba Oy perustettiin vuonna 1968 ja Oy Felix Ab vuonna 1986, jolloin se osti Sauvosta Turun Urusvuoreen muuttaneen Marco California -yhtiön. Kaksi ruotsalaisyritystä fuusioituivat Felix Abba Oy Ab:ksi vuonna 1991.
Vuonna 1996 Felix Abba osti Turun Kalan, jonka mukana tulivat kalasäilykemerkit Vesta ja Tiira. Kahta vuotta myöhemmin ostettiin Unileveriltä Ahti-sillit. Vuonna 2005 yritys osti Pandan makeistehtaat ja vuonna 2010 virolaisen suklaavalmistaja Kalevin.
Vuonna 2012 Felix Abba osti Rymättylän Röölässä toimineen silliyhtiö Boyfoodin, jonka tehdas lakkautettiin 2014.
Vuonna 2014 Orkla ilmoitti sulkevansa Lahden-tehtaansa ja siirtävänsä Jacky Makupalojen ja tuorejuusto tuotteiden  valmistuksen Ruotsiin. Jacky Jugupalojen tuotanto siirreettin Juustoportille, Jalasjärvelle. Jugupalojen tuotanto lopetettiin 2019.  Tehdas lakkautettiin 16.1.2016. 36 työntekijää irtisanottiin.
Vuonna 2018 Orkla ilmoitti sulkevansa Turun-tehtaansa ja siirtävänsä Ahti- ja Vesta-sillien valmistuksen Puolaan sekä Felixin kurkku- ja punajuurituotteiden valmistuksen Ruotsiin ja Tšekkiin. 48 työntekijää irtisanottiin.
Chemins de fer du Jura

Historiaa

Chemins de fer du Jura aloitti toimintansa vuonna 1945 neljän rautatieyhtiön (CTN, RPB, RSC ja SC) yhdistyessä. CTN harjoitti junaliikennettä Tavannes – Tramelan – Le Noirmont -radalla. RPB:llä oli hallussaan Porrentruy–Bonfol-radan liikenne. Saignelégier–Glovelier-radalla oli RSG:n liikennettä. SC-yhtiön Saignelégier – La Chaux-de-Fonds -rata tuli fuusiossa CJ:n osaksi. Sittemmin CJ:hin on liitetty muun muassa saintimier'läinen Auto-Transports de l'Erguel -linja-autoyhtiö vuonna 2005.

Toiminta

CJ:n liikevaihto oli vuonna 2012 30 milj. CHF. Myyntituotot olivat noin 12 milj. CHF eli ne kattoivat noin 40 % kaikista kuluista. Rautatieliikenteen muuttuvat kulut olivat 13,4 milj. CHF. Rautatieverkon ylläpitoon kului 10,5 milj. CHF. Kannattavin liiketoiminta-alue oli meijeriautoliikenne. Henkilöstön määrä oli 151. 
CJ:n junilla tehtiin vuonna 2012 1,4 miljoonaa matkaa ja henkilöliikenteen suorite oli 19 milj. henkilökilometriä. Ajetut reitit olivat vuoden 2012 aikana 1,0 milj. kilometriä. Linja-autoliikenteessä matkustajia oli 0,2 miljoonaa.
Sininen ikkuna

Sininen ikkuna (maltaksi Tieqa tad-Dwejra eli Tieqa Zerqa) oli luonnon muovaama holvikaari Gozon saaren rannikolla Maltalla ja maan tunnetuin luonnonnähtävyys. Kaari ja vapaasti seisova pilari romahtivat kokonaan myrskyssä 8. maaliskuuta 2017.
Robert Costanzo

Ura

Uransa 1970-luvulla aloittanut Costanzo on esiintynyt jo yli 100 elokuvassa, joista ensimmäinen oli Hikinen iltapäivä. Muita elokuvia ovat muun muassa Bronxin kapinallinen, Golden Club, Myrskyävä sydän, Tuhoisa terapeutti ja Racing Ace. Lisäksi hän on esiintynyt monissa televisiosarjoissa, joista ensimmäinen oli vuonna 1978 sarjassa Rhoda. Costanzo on esiintynyt lähinnä vierailevissa rooleissa televisiosarjoissa, jonka myötä niitä on kertynyt useita, kuten Charlien enkelit, Teho-osasto, Will & Grace, Joey, Päivien viemää, Boston Legal ja Hannah Montana.
Costanzo on tehnyt mittavan uransa aikana myös äänirooleja, joista ensimmäinen ja merkittävin oli animaatiosarjassa Batman vuonna 1992 myöhemmin samana vuonna hän teki yhden ääniroolin televisiosarjaan Beverly Hills 90210. Toinen merkittävä äänirooli oli Philoctetes Herculesissa. Myöhemmin 2010 Costanzo kuultiin Joen äänenä Mafia II -videopelissä.
Ilmaisjakelulehti

Historia

Ensimmäiset lukijoille maksuttomat lehdet syntyivät 1800-luvun lopun Britanniassa, kun Manchesterissä alettiin painaa Cheadle and Teen Times -nimistä lehteä. 1800-luvulla tiedetään ilmaisjakelulehtiä painetun myös Australiassa ja Sveitsissä. Maailmansotien välinen aika oli kaupunkilehtien syntymisen aikaa muun muassa Yhdysvalloissa, Alankomaissa, Belgiassa ja Saksassa. Tanskassa ilmaisjaeltuja niin sanottuja aluelehtiä oli 1970-luvun puolivälissä 325, Ruotsissa 109 ja Suomessa viitisentoista. Suomen kaupunkilehtien määrä kasvoi seuraavien viiden vuoden kuluessa yhdeksällä, joten 1970-luvun loppupuolta voidaan pitää Suomen kaupunkilehdistön nopeimpana kasvukautena. Britanniassakin 1970-luvun talouslama oli ilmaisjakelulehtien kasvun aikaa, kun mainostajat halusivat löytää tilattuja sanomalehtiä edullisempia ja paremmin yleisönsä tavoittavia mainosvälineitä.

Ilmaisjakelulehdet Suomessa

1930- ja 1940-luvuilla ainakin Turussa ja Torniossa kokeiltiin julkaista niin sanottuja ilmoituslehtiä, jotka koostuivat pelkistä mainoksista. Niiden välissä saattoi olla taittopalana jokin lyhyt teksti, kuten vitsi. Vuonna 1952 perustetussa Oulun Ilmoitus-Sanomissa oli ilmoitusten joukossa pakinoita, sarjakuvia, sananlaskuja ja luettelo radio-ohjelmista. Kuopion Ilmoitus-Sanomat alkoi ilmestyä 1955 ja Espoon Tapiola tänään vuotta aiemmin, mutta varsinaisesti ensimmäisenä kaupunkilehtenä Suomessa pidetään Urpo Lahtisen 1957 perustamaa ja yhä ilmestyvää Tamperelainen-lehteä.
Jo puolen vuoden kuluttua Tamperelaisen aloittamisesta syntyi Kuopioon Uutis-Kukko, jota seurasivat Turkulainen, Oulu-lehti ja Porilainen. Jyväskylään perustettiin Jyväs-Jussi, Lappeenrannassa alkoi ilmestyä Uutismies ja Vaasassa ruotsinkielistä rannikkoaluetta laajemminkin peittävä Österbotniska Kuriren.
Vuonna 1959 suomalaiset kaupunkilehdet perustivat Paikallislehtien liiton, mutta nimen rekisteröinti jäi hoitamatta loppuun. Niinpä silloinen Pitäjänlehtien Liitto nappasi nimen itselleen, ja ilmaislehtien yhteisjärjestöstä tuli Kaupunkilehtien Liitto.
Ilmaisjakelulehdet jaettiin 1950-luvulla Postin välityksellä edullisella sanomalehtitaksalla, kunnes vuoden 1960 alussa Posti ilmoitti, ettei pidä kaupunkilehtiä sanomalehtinä. Se tarjosi vaihtoehtona ryhmäristiside-nimistä jakelutapaa, jossa lehdet olisi jaettu neljän päivän kuluessa alueen talouksiin. Ajankohtaisuus olisi kaupunkilehtien mielestä kuitenkin kärsinyt niin pahasti, että ne päättivät rakentaa kullekin paikkakunnalle oman jakelujärjestelmänsä.
Wizards & Warriors

Vastaanotto

Mikrobitti antoi arvostelussaan pelille 82 pistettä sadasta.
Sinkkikloridi

Valmistus

Vedetöntä sinkkikloridia voidaan valmistaa metallisen sinkin ja vetykloridin välisellä reaktiolla.
Zn(s) + 2HCl(g) → ZnCl₂(s) + H₂(g)
Vesiliuoksia taasen valmistetaan perinteisillä happo-emäs metodeilla, vaikkapa sinkkisulfidista (ZnS) tai sinkkioksidista.
ZnS(s) + 2 HCl(aq) → ZnCl₂(aq) + H₂S(l)
Syntymälahja

Vastaanotto

Portti-lehden Marianna Leikomaan mukaan teoksen juoni polkee ajoittain hieman paikallaan, päähenkilö on turhan ylivoimainen eikä teos ole kaikkein omaperäisintä fantasiaa. Hahmot, maailma ja teos kokonaisuutena ovat kuitenkin varsin onnistuneita ja viihdyttäviä.
Ukrainan keskusvaalilautakunta

Ulkomaalaisten suorittama vaalitarkkailu

Ukrainan keskusvaalilautakunnan kutsusta Ukrainan presidentinvaalia ja parlamenttivaaleja tarkkailee runsaasti myös ulkomaiden ja kansainvälisten järjestöjen vaalitarkkailuorganisaatioita. Ukrainan presidentinvaalissa 2004 oli ulkomaisten vaalitarkkailijoiden määrä noin 10 000. Paikallisia vaalilautakuntia on noin 30 000.

Kotimainen vaalitarkkailu

Myös kansalliset vaalitarkkailuorganisaatiot ovat kehittymässä.