google/wiki40b huggingface dataset:
Rita Marley

Alpharita Constantia Marley Anderson eli Rita Marley (s. 25. heinäkuuta 1946 Santiago Kuuba) on kuubalais-jamaikalainen laulaja ja Bob Marleyn leski.
Rita Marley asui nuoruutensa isänsä ja tätinsä kasvattamana Kingstonissa, Jamaikalla, missä hän liittyi skata laulaneeseen naistrioon The Soulettesiin 1960-luvulla, yhtyeen kappaleista "Pied Piper" nousi hitiksi. Kun trio aloitti äänittämisen vuonna 1964 Rita tapasi yhtyeen ohjaajaksi palkatun Bob Marleyn. He menivät naimisiin vuonna 1966 ja Rita liittyi Bobin yhtyeen taustalaulajiin, I Threesiin, joka oli mukana kaikilla Bob Marleyn albumeilla vuosina 1974–1981.
Jäätyään vuonna 1981 leskeksi Rita Marley on jatkanut laulajan uraansa. Hänen albuminsa We Must Carry on sai vuonna 1992 Grammy-ehdokkuuden parhaan reggae-albumin sarjassa.
Bob Marleyn muistoa jatkavien järjestöjen lisäksi Rita Marley on perustanut omaa nimeään kantavan hyväntekeväisyysjärjestön Rita Marley Foundationin, joka toimii Jamaikailla ja Ghanassa, missä Marley on asunut viimeiset vuosikymmenet. Ghanan hallitus myönsi Rita Marleylle vuonna 2013 Ghanan kunniakansalaisuuden.
Tammikuussa 2005 Rita Marley esitti toivomuksensa Bob Marleyn jäänteiden siirtämisestä Etiopiaan. Asia aiheutti kiivasta keskustelua ja hiukan myöhemmin Marley kiisti suunnitelleensa puolisonsa uudelleen hautaamista.
Rita Marleyllä on kuusi lasta.
Rikissa Puolalainen

Rikissa Puolalainen (s. 1116 – k. aikaisintaan 1156) oli puolalainen prinsessa, josta tuli Ruotsin kuningatar. Hänen vanhempansa olivat Puolan herttua Bolesław III ja tämän puoliso Salome. Hän oli naimisissa kolme kertaa: Ruotsin Maunu Niilonpoika Vahvan, Minskin ruhtinaan Volodarin ja Ruotsin Sverker vanhemman kanssa.
Rikissan lapsia olivat Mauno Niilonpojan kanssa Knuut Maununpoika, josta tuli Tanskan kuningas 1146–1157, ja Volodarin kanssa Sofia, tulevan Tanskan kuninkaan Valdemar I:n puoliso.
Torinon tuomiokirkko

Torinon tuomiokirkko (ital. Duomo di Torino) on Pohjois-Italiassa sijaitsevan Torinon pääkirkko. Kirkko on omistettu Johannes Kastajalle (ital. San Giovanni Battista), ja se on rakennettu vuosina 1491–1498 kampaniilin (kellotorni,1470) viereen. Käärinliinan kappeli, Cappella della Sacra Sindone (myös: La Cappella del Guarini), jossa Torinon käärinliina nykyisin on, rakennettiin vuosina 1668–1694.

Historia

Kirkko on samalla paikalla, jossa oli muinainen roomalainen kaupunki. Alkuperäinen kristillinen pyhäkössä oli kolme kirkkoa, San Salvatore, Santa Maria de Dompno ja San Giovanni Battista, joista suurin oli Johannes Kastajalle omistettu. Joidenkin lähteiden mukaan Johannes Kastajalle omistetun olisi vihkinyt langobardien kuningas Agilulf, joka hallitsi 591–616. Garibaldo di Torinon murhasi tässä kirkossa vuonna 662 Godepertin kannattaja, jonka murhaan Garibaldon uskotaan olleen osallinen.
Kolme kirkkoa hävitettiin vuosina 1490 ja 1492. Uutta kirkkoa, joka jälleen nimettiin Johannes Kastajan mukaan, alettiin rakentaa 1491, ja sen suunnitteli Amedeo de Francisco di Settignano, joka tunnetaan myös nimellä Meo del Caprino, ja joka sai sen valmiiksi seitsemässä vuodessa. Kellotorniksi, kampaniiliksi, jäi kuitenkin torni, joka oli rakennettu 1469 ja on yhä paikallaan. Filippo Juvarra muokkasi kirkkoa 1600-luvulla jonkin verran. Paavi Leo X vahvisti sen metropoliitan istuimeksi 1515.
Katedraalin laajentamiseksi perustettiin 1649 projekti, jotta käärinliinalle saataisiin hienompi säilytyspaikka. Bernardino Quadri tuli Roomasta Torinoon Savoijin herttua Kaarle Emmanuel II:n hoviin. Quadrin suunnitelma perustui Carlo di Castellamonten vanhaan suunnitelmaan, jossa oli kuorin takana soikea kappeli. Guarino Guarini kutsuttiin 1667 viemään hanke loppuun. Kappelin rakentaminen kesti 28 vuotta, ja se valmistui 1694.
Tuomiokirkkoon on haudattu Piergiorgio Frassati (1901–1925), torinolaissyntyinen urheilija, köyhien hyväntekijä, jota sanotaan "kolmannen vuosituhannen nuorison pyhimykseksi". Paavi Johannes Paavali II julisti hänet autuaaksi 1990.
Kun katedraalin takana olevaa Käärinliinan kappelia korjattiin vuonna 2009, käärinliina oli katedraalin sisällä olevassa pienessä kappelissa.
Zéphyrin Toé

Zéphyrin Toé (30. joulukuuta 1928 Toma – 25. marraskuuta 2013 Espanja) oli burkinafasolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Nounan hiippakuntaan 6. huhtikuuta 1958 ja nimitettiin sen piispaksi 5. heinäkuuta 1973. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Paul Zoungrana, jota avustivat Jean-Marie Lesourd ja Eugène Abissa Kwaku.
Toé sai 14. huhtikuuta 2000 nimityksen Dédougun hiippakunnan piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 4. kesäkuuta 2005.
Luokkaretki

Luokkaretki on kouluaikana, yleensä peruskoulussa, koululuokalle järjestettävä matka. Luokkaretkellä voidaan tarkoittaa lyhyempää retkeä tai pidempää leirikoulutyyppistä matkaa, jonka järjestämiseen oppilaat ottavat itse osaa, luokkaretki voi sijoittua myös ulkomailla.
Luokkaretkeen voi sisältyä opintoja, mutta usein se on normaalia koulutyötä huomattavasti kevyempää. Retken pääasiallinen kasvatuksellinen tarkoitus on vahvistaa oppilaiden luokkahenkeä ja näin kehittää sosiaalisia taitoja. Luokkaretki toimii myös eräänlaisena palkintona, johon pyrkiäkseen tulee luokan tehdä töitä yhteisvoimin.
Luokkaretki rahoitetaan useimmiten koululaisten keräämillä tai vanhempien maksamilla varoilla. Joillakin yrityksillä on koululuokille erityisiä varainhankintaohjelmia.
Shazahn Padamsee

Shazahn Padamsee (s. 18. lokakuuta 1987) on intialainen elokuva- ja teatterinäyttelijä, joka on työskennellyt myös mallina. Hän on näyttelijä Alyque Padamseen ja Sharon Prabhakarin tytär. Näyteltyään ensin teatterissa Padamsee teki elokuvadebyyttinsä hindinkielisessä draamakomediassa Rocket Singh: Salesman of the Year vuonna 2009. Seuraavana vuonna hän näytteli kahdessa eteläintialaisessa elokuvassa; tamilinkielisessä romanttisessa musikaalissa Kanimozhi ja telugunkielisessä romanttisessa draamassa Orange. Hänen seuraavat elokuvansa olivat hindinkieliset komediat Dil Toh Baccha Hai Ji ja Housefull 2, jotka olivat kaupallisia menestyksiä.
Hessdalenin ufot

Hessdalenissa Keski-Norjassa havaittiin 1980-luvulla monia outoja valoilmiöitä, jotka voivat olla maanjäristysvaloja, maavaloja tai ufoja. Hessdalenin laakso sijaitsee noin 120 km Trondheimista kaakkoon Ålenin suuren kylän lähellä noin 35 km Rorosin kaivoskaupungista pohjoiseen. Valojen syyksi on ehdotettu muun muassa skandiumpölyn syttymistä. Mutta jotkut valot on tunnistettu lentokoneiden valoiksi, autojen valojen ja muiksi heijastumiksi ja kangastuksiksi. Hessdalenissa on nykyään automaattisia kameroita, jotka tarkkailevat alueen valoilmiöitä.

Hessdalenin ufot

Hessdalenin ufot ovat olleet muun muassa valopalloja ja mutkaisia valojuovia. Ilmiöt on havaittu enimmäkseen pimeinä talviöinä, ja harvemmin niitä on näkynyt kirkkaina kesäpäivinä.
Hessdalenin valoja alkoi näkyä joulukuussa 1981 ja pieni ryhmä alkoi tutkia näitä havaintoja 1983. Ryhmä tutki ilmiötä paikalla noin kuukauden ajan vuoden 1984 alussa. Vuonna 1984 ilmiö alkoi harvinaistua ja vuonna 1985 havaintoaalto oli jo mennyt ohi, vaikka ilmiöitä on nähty tämän jälkeenkin.
Hessdalenin ufoja on nähty mm 18.3. 1982 Finnsahögdan yllä, kun sitä on katsottu idästä päin. Ufo näytti kulkevan Fjellöekkhögdan ja Finnsahögdan välistä. Finnsähögdan edestä näytti kulkevan hieman lautasta muistuttava esine, kossa oli punainen ja kalalnvalkea valo.

Valoja muualla

Ruotsin puolella ufoja on nähty muun muassa Taalainmaalla Falunin lähellä vuoristossa. Ufoja on nähty Ruotsin puolella myös Kilsbergenin yllä.
TĀLĀ

TĀLĀ on brittiläinen laulaja-lauluntekijä ja tuottaja. Hänen isänsä on kotoisin Iranista ja äitinsä Englannista. TĀLĀ julkaisi debyytti-EP:nsä, The Duchess, Aesop-levy-yhtiön kautta vuonna 2014. Hän julkaisi saman levy-yhtiön kautta myös toisen EP:nsä, Alchemy, saman vuoden aikana. Vuonna 2015 hän teki levytyssopimuksen Columbia Recordsin kanssa. Syyskuussa 2015 hän julkaisi MALIKA-nimisen EP:n, jolla vierailee useita muita artisteja.
Claire Harris

Claire Harris (s. 13. kesäkuuta 1937 Port-of-Spain, Trinidad) on kanadalainen runoilija. Hänen ensimmäinen runokokoelmansa oli Fables from the Women's Quarters (1984), jonka jälkeen hän on julkaissut useita muita kokoelmia. Hän on saavuttanut työllään kansallista ja kansainvälistä tunnustusta. Hän pääsi ehdolle Kenraalikuvernöörin palkinnon saajaksi, ja Fables-teoksella hän sai Commonwealth Awardin runoudesta. Usein Harris esittelee runoudessaan sortoa ja väkivaltaa kohtaavien mustaihoisten naisten läpikäymiä psykologisia kamppailuita.
Harris opiskeli Dublinissa ja Jamaikalla. Muutettuaan Kanadaan vuonna 1966 hän opetti lukiotasolla englannin kieltä ennen uran aloittamista runoilijana.
Toyota Corolla (2018)

Toyota Corolla (2018–)

Geneven autonäyttelyssä keväällä 2018 esiteltiin ensimmäisenä korimallina viisiovinen hatchback, joka oli ensiesittelyn aikaan vielä Auris-niminen.  Farmarimalli Touring Sports esiteltiin saman vuoden syksyllä Pariisin autonäyttelyssä ja sedan loppuvuonna. Corolla perustuu samalle pohjalevylle kuin Toyota C-HR- ja Prius-mallit. 
Vuoden 2019 Euro NCAP -kolaritestistä Corolla sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Bobby Cannavale

Robert M. ”Bobby” Cannavale (s. 3. toukokuuta 1970) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan varsinkin vuosina 1999–2001 esittämästään roolista televisiosarjassa Hädän hetkellä. Sen lisäksi hän on näytellyt muun muassa Vince D’Angeloa komediasarjassa Will ja Grace ja Gyp Rosettia draamasarjassa Boardwalk Empire. Vuodesta 2016 hän on esittänyt pääosaa HBO:n sarjassa Vinyl. Hänellä oli sivurooli Mr. Robotin kolmannessa tuotantokaudella.
Cannavale syntyi Union Cityssä, New Jerseyssä. Isä on italialainen ja äiti kuubalainen. Näyttelijä oli vuoteen 2003 naimisissa Sidney Lumetin tyttären Jennyn kanssa. Pari sai yhteisen lapsen.
Cannavale on voittanut Emmy-palkinnon ja ollut ehdolla Tony-palkinnon saajaksi.
Raatteentie

Reitti ja rakentaminen

Raatteentie on kokonaan Suomussalmen kunnan alueella. Se alkaa Raatteenportista seututie 912:lta ja johtaa Raatteen kylään. Tie on säilyttänyt alkuperäisen linjauksensa.
Raatteentie on rakennettu vuosina 1915–1919 niin sanottuna hätäaputyönä. Tietä parannettiin vuosina 1923–1924 ja siitä tuli valtion tie. Tien käyttö oli aina vuoteen 1928 runsasta tavara- ja henkilöliikenteen ansiosta.

Historiallinen arvo

Raattentie on matkailijoiden suosiossa sotahistoriallisen arvonsa takia ja tien lähellä on Raatteen tien taisteluun liittyviä muistomerkkejä. Metsämaisemassa kulkeva soratie on mutkitteleva, mutta siinä on myös pitkiä suoria osuuksia. Talvisodan aikainen Raatteen tie ulottuu Venäjän puolella Vasovaaran, Latvajärven ja Kivijärven sekä Poahkomienvaaran kautta Vuokkiniemelle. Venäläinen rajavyöhyke päättyy Poahkomienvaaran kohdalla.
Nevalampi (Alavus)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,5 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Sulkavanjoen valuma-alueeseen (35.425) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 143,4 metriä mpy.
Jean Behra

Ura

Behra aloitti kilpauransa vuonna 1938 moottoripyöräsarjoissa, joissa hän ajoi mm. Moto Guzzin valmistamilla pyörillä kansallisiin mestaruuksiin vuosina 1948-1951. Nelipyöräisiin hän tutustui vuonna 1949 osallistumalla Mont Ventoux´n mäkinousuajoihin (engl. Hillclimb), ja vuotta myöhemmin Monte Carlon rallista tuli kolmas sija ja Le Mansin 24 tunnin ajo päättyi keskeytykseen Simca-Gordinilla. 
Vuonna 1951 Behra palkattiin Amédée Gordinin johtaman tallin kilpakuljettajaksi ja vuotta myöhemmin 1952 hän teki ensiesiintymisensä Formula 1 -sarjassa. Tallin valmistamat autot olivat hitaita ja kärsivät usein epäluotettavuusongelmista, mutta Behra saavutti suosiota katsojien keskuudessa ajamalla altavastaajana alitehoisella ranskalaisautolla. Tulokaskaudellaan Behra ajoi kolmanneksi Sveitsin GP:ssä sekä voitti muutaman sarjan ulkopuolisen osakilpailun, kuten Marne GP:n Reimsissä, jossa päihitti Ferrarin kuljettajat. 
Kaudeksi 1955 Behra siirtyi Gordinilta Maseratille. Menestystä tuli sarjan ulkopuolisissa kilpailuissa Paussa ja Bordeaux´ssa, sekä sarjaan kuuluneessa Monacon GP:ssä (3.sija). Kausi sisälsi Behralle myös erilaisia onnettomuuksia, kuten Le Mansin ajon jääminen pois harjoitusonnettomuuden vuoksi ja korvan menettäminen Tourist Trophyssa (hän kantoi siitä lähtien muovista proteesia ja varakorvaa mukanaan). Kausi 1956 sujui paljon paremmin, kun hän keräsi kauden aikana useamman palkintosijan ja sijoittui lopputuloksissa neljänneksi (Argentiinan GP:ssä Maserati teki protestin Juan Manuel Fangion auton saamasta ulkopuolisesta työntöavusta, mutta protesti hylättiin ja Behra sijoittui toiseksi). Behra voitti myös samana vuonna Nürburgringin 1000 kilometrin ajon.
Fangio siirtyi Maseratille Behran tallikaveriksi kaudeksi 1957 ja Argentiinan GP:ssä kaksikko ajoi jälleen samoille sijoille kuin vuotta aikaisemmin. Britannian GP:ssä Behra oli itse lähellä voittaa, mutta hänen autoonsa tuli teknisiä ongelmia kytkimen ja vauhtipyörän osiin ja joutui keskeyttämään kilpailun. Voittoja hän sai sarjan ulkopuolisista kilpailuista. Hän voitti myö Sebringin 12 tunnin ajon Fangion kanssa.
Behra joutui vaihtamaan kaudella 1958 BRM-talliin, koska Maserati vetäytyi F1-sarjasta. Kauden ainoa palkintosija tuli Hollannin GP:stä, jossa hän oli kolmas. Voittoja tuli edellisen kauden tavoin myös sarjan ulkopuolelta.
Kaudeksi 1959 Behra siirtyi Ferrari-talliin Tony Brooksin tallikaveriksi ja aloitti voitolla sarjan ulkopuolisessa Aintree 200 -kilpailussa. Kun Behra keskeytti Ranskan GP:ssä männän takia, kävi hän voimakkaan tunnepurkauksen alaisena keskustelun tallipäällikkö Romolo Tavonin kanssa ja löi tätä (Behra erotettiin lähes välittömästi). Vajaa kuukausi myöhemmin Behra ajoi kolarin Behra-Porsche RSK -autonsa urheiluautokilpailussa AVUS-radalla. Hän lensi ulos autosta ja iskeytyi kuolettavasti lipputankoon.
Aile

Aile (jap. アイル) oli japanilainen rockyhtye, joka luokitellaan usein oshare kei -tyyliin. Yhtyeen perustivat vuoden 2001 marraskuussa laulaja Akito, kitaristi Hiro ja basisti Fumi. Yhtyeen hajotessa vuonna 2008 alkuperäisistä jäsenistä ei ollut jäljellä enää kuin Akito, koska monet jäsenet olivat eronneet.
Serpentiini

Serpentiini (Mg₃(OH)₄Si₂O₅) on kidejärjestelmältään monokliininen mineraali, mutta sen esiintyminen kidemuotoisena on hyvin harvinaista. Serpentiini esiintyy myös kahtena eri muunnoksena. Lehtiserpentiini eli antigoriitti on tiivistä tai suomuista. Kuituserpentiini eli krysotiili on hienokuituista. 
Serpentiinin väri vaihtelee vaaleanvihreästä tummanvihreään. Se saattaa myös olla kellertävänvihreää, mustaa tai punaruskeaa. Viiru on vihertävänvalkoinen. Serpentiinin kiilto on rasvakiilto tai vahakiilto. Voi olla myös mattakiiltoinen. Kovuus on 3-4 Mohsin asteikolla. Muunnokset voi olla pehmeämpiä. Ominaispaino on 2,5–2,6 g/cm³. Serpentiini tuoksuu rikille.
Serpentiiniä on päämineraalina serpentiinikivessä eli serpentiniitissä. Sitä esiintyy myös muuttumistuloksena emäksisissä ja ultraemäksisissä syväkivissä ja pieninä määrinä epäpuhtaissa kalkkikivissä.
Serpentiiniä esiintyy oliviinin, talkin kanssa. Suomessa sitä tavataan Kainuussa, Lapissa ja Pohjois-Karjalassa. Serpentiiniesiintymiä on löydetty myös Koillis-Savosta.  
Serpentiiniä käytetään jonkin verran koruissa ja koriste-esineissä (jaloserpentiiniä).

Serpentiiniluontotyyppi

Serpentiniitti voi näkyä maastossa erikoisina kalliomuodostelmina. Serpentiinipitoisessa kallioperässä ravinteita on niukasti. Kromi- ja nikkelipitoisuudet voivat puolestaan olla korkeita. Serpentiinialueilla kasvaakin varsin omaleimainen kasvilajisto. Suomen serpentiinikallioilla tavataan esimerkiksi viherraunioista, serpentiiniraunioista ja serpentiinipikkutervakkoa.

Luonnonsuojelukohteita

Serpentiinialueita on alettu suojella viime vuosina Koillis-Savossa. Suojelukohteita on Kaavilla ja Juankoskella. Yhteensä suojeltuja serpentiinialueita on yli 100 hehtaaria. Valtio omistaa alueista 32 hehtaaria. Uusia suojelualueita on vireillä yhteensä noin 70 hehtaarin verran (tilanne lokakuussa 2013). Serpentiinialueita on suojeltu Etelä-Suomen metsien monimuotoisuuden toimintaohjelman eli METSO-ohjelman avulla.
Koillis-Savossa Kaavin serpentiinialueiden kangasmetsissä kasvaa runsaasti siniheinää. Alueen kallioilla esiintyvät tunturihärkki ja pulskaneilikka, joiden paikalliset rodut ovat pieniä ja vaatimattomia. Kaavin  pulskaneilikkarotu on todettu äärimmäisen uhanalaiseksi. Muita alueen lajeja ovat serpentiiniraunioinen, viherraunioinen, liuskaraunioinen, nyylähaarikko, otalaakajäkälä ja haavanlimijäkälä. Kaavin serpentiinkohteissa kasvavia lajeja ovat myös uhanalaiset takkuhankajäkälä ja rotkokehräjäkälä.
Sammakkolammi (Urjala, Hakolahti)

Maantietoa

Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueella. Valuma-alue on jaettu vielä Kolkanjoen–Kokonjoen valuma-alueeseen, johon lampi kuuluu. 
Lammen vedenpinnan korkeus on 133,7 metriä meren pinnan yläpuolella ja se sijaitsee Lahmajärven pohjoispuolella olevan harjun länsipuolella suolla. Suolla sijaitsevat myös Suokullin ja Likolammin lammet, joiden vedet kulkeutuvat samoihin suojiin, johon Sammakkolammen vedet on ohjattu. Ne laskevat lopuksi Lahmajärven kaakkoispäähän Mäyränlahteen. Lampi on 200 metriä pitkä, 50 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,1 hehtaaria. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä ja sen harjunpuolelille rannoille on rakennettu neljä vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet Ohtisten ja Lautaportaan yhdistävältä yhdystieltä 2846. Hämeenlinnan Kalvolan puoleinen raja ohittaa lammen 200 metrin etäisyydellä idässä.
Ison-Beltin sillan junaturma

Onnettomuus

Tanskan liikenneviranomainen Vejdirektoratet oli sulkenut Ison-Beltin sillan tieliikenteeltä onnettomuuspäivän vastaisena yönä Alfrida-myrskyn voimakkaiden tuulten takia. Silta oli tarkoitus avata taas liikenteelle aamupäivällä. Sekä tie- että junaliikenne käyttävät siltakokonaisuuden läntistä osaa, kun taas korkeampi ja siten tuulelle alttiimpi itäinen silta on vain tieliikenteen käytössä (junat kulkevat sillan sijaan tunnelissa). Tämän vuoksi silta oli myrskystä huolimatta avoin junaliikenteelle.
Kello 7.11 DSB:n InterCity-matkustajajuna ICL 210 lähti Odensesta kohti Kööpenhaminaa. Ison-Beltin sillalle saapuessaan junassa oli 131 matkustajaa ja kolme henkilökunnan jäsentä. Samaan aikaan DB Cargon tavarajuna, joka oli kuljettamassa tyhjiä olutpulloja Carlsbergin panimolle noin 70 kilometrin päähän, lähti ylittämään siltaa vastakkaiseen suuntaan. Tuulen voimakkuuden ollessa yli 21 m/s tavarajunien maksiminopeus sillalla rajoitetaan enintään 80 kilometriin tunnissa, mutta onnettomuusaamuna tuulen voimakkuudeksi oli mitattu korkeimmillaan 20,9 m/s.
Junien ohittaessa toisiaan Sprogøn ja Fynin välisellä läntisellä sillalla noin puoli kahdeksalta, tavarajunan lavalla ollut puoliperävaunu sekä muuta irtolastia irtosi ja putosi viereiselle radalle vastaantulevan matkustajajunan eteen ja päälle. Lastin arvellaan irronneen voimakkaan tuulen johdosta. Molemmat junat pysähtyivät sillalle, joka suljettiin kokonaan liikenteeltä. Pelastusviranomaiset saapuivat paikalle nopeasti, mutta huono sää ja hankala sijainti vaikeuttivat pelastustöitä.
Onnettomuudessa kuoli kahdeksan ihmistä; viisi naista ja kolme miestä. Kaikki uhrit olivat täysi-ikäisiä Tanskan kansalaisia. Loukkaantuneita oli yhteensä 16, joista kaksi oli vakavia tapauksia.
Silta avattiin tieliikentelle jo noin kello 12.20 onnettomuuspäivänä, joskin se jouduttiin sulkemaan uudelleen lyhyeksi aikaa autoilijoiden jäätyä katsomaan ja kuvaamaan onnettomuuspaikkaa aiheuttaen jonoja sillalle. Junaliikenne sillalla pääsi jatkumaan seuraavana päivänä kello 10.40.
Forseti

Forseti oli Skandinavian mytologian oikeudenmukaisuuden, rauhan ja totuuden jumala. Hänen vanhempansa olivat Balder ja Nanna. Forseti syntyi Helgolandissa ja asui myöhemmin palatsissaan Glitnirissä, jossa hän myös sovitteli ihmisten ja jumalten välisiä kiistoja. Häntä sanottiin myös kaikkien mahdollisten kiistojen ratkaisijaksi. Hänen muita nimiään on Forsete, Fosite ja Foseti.
Adrien Tambay

Adrien Tambay (s. 25. helmikuuta 1991 Pariisi) on ranskalainen moottoriurheilija. Tambayn isä on entinen F1-kuljettaja Patrick Tambay, joka voitti kaksi kilpailua Ferrarilla 1980-luvun alussa.

Ura

Tambay aloitti uransa Saksan Formula BMW ADAC-sarjassa vuonna 2007 sijoittuen neljänneksi. Seuraavana vuonna Tambay sijoittui kolmanneksi Formula BMW Europe sarjassa. Vuonna 2009 Tambay kilpaili Formula 3 Euroseries-sarjassa ART-tallissa. Hänen kautensa jäi vajaaksi jalkapallossa tulleen päävamman takia. Hänen paras sijoituksensa kauden aikana ajetuissa kilpailuissa oli seitsemäs. Vuonna 2010 Tambay kilpaili Auto GP sarjassa voittaen yhden kilpailun sijoittuen sarjapisteissä kuudenneksi.
Samana vuonna Tambay ajoi GP3-sarjassa Unkarin ja Belgian osakilpailut Manor-tallissa. Hän starttasi ruudusta 27 Belgian sprinttikilpailussa, mutta onnistui nousemaan sateen ansiosta kilpailun kärkeen ja piti sliksirenkaat koko kilpailun ajan. Hän lopulta voitti kilpailun niukalla erolla Alexander Rossiin. Tambay jatkoi Auto GP-sarjassa vuonna 2011 sijoittuen sarjan neljänneksi yhdellä voitollaan. Vuodesta 2012 lähtien Tambay on ajanut DTM-sarjassa.
Pelisuunnittelija

Tietokone- ja videopelisuunnittelija

Videopeliteollisuudessa työskentelevä pelisuunnittelija suunnittelee pelille ulkoasun, peruskonseptin ja pelitavan. Tämä saattaa sisältää pelialueiden suunnittelun, yksityiskohtien kirjoittamisen ja lukuisten muiden asioiden ylöskirjoittamista, jotka vaikuttavat tasapainoisesti lopulliseen pelikokemukseen. Pelisuunnittelijat työskentelevät usein videopelijulkaisijoille. 
Pelisuunnittelijoilta vaaditaan usein paljon kokemusta kirjoittamisesta, sillä suunnittelijan kirjoittamat muistiinpanot vaikuttavat aina lopputulokseen. Myös taiteen ja ohjelmoinnin tuntemus ei ole pahitteeksi, mutta ei ole täysin välttämätöntäkään.  
Koska pelien budjetit kattavat nykyaikana miljoonia euroja, on pelisuunnittelijoiden uusien peli-ideoiden toteuttaminen hyvin riskialtista. Peli-idea voi joko olla suuri menestys, tai iso floppi. Peliteollisuutta onkin kritisoitu usein siitä, että peliyhtiöt eivät ota uusia riskejä, vaan tehtailevat lähinnä jatko-osia suosituille peleille.
FS Ouragan (1924)

Palvelus

Aluksen 75 millimetrin ilmatorjuntatykki vaihdettiin 1930-luvun alussa kahteen 37 millimetrin ilmatorjuntatykkiin, jolloin tulinopeus nousi merkittävästi kantaman kustannuksella. Alukselta poistettiin vielä hieman ennen sodan puhkeamista kaksi torpedoputkea sekä tykkitorni numero 3.
Toisen maailmansodan alkaessa alus palveli Brestiin sijoitetussa Ranskan laivaston 4. hävittäjäviirikössä, jonka muut alukset olivat Bourrasque ja Orage. Saksan hyökätessä Ranskaan alus oli huollettavana Brestin laivastontelakalla. Britannian kuninkaallinen laivasto hinasi sen Devonportiin, jossa korjaukset saatettiin loppuun. Aluksen aseistukseksi vaihdettiin neljä 4,7 tuuman BL Mk I -tykkiä, joista kaksi asennettiin etu- ja kaksi takakannelle. Lisäksi asennettiin yksi 12 naulan sekä kolme 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Uppouman kasvun estämiseksi alukselta poistettiin kolme torpedoputkea.
Ranskan antauduttua kesäkuussa britit valtasivat 3. heinäkuuta aluksen ja siirsivät sen 17. heinäkuuta Puolan laivastolle, joka otti sen palvelukseen seuraavana päivänä. Alus palveli Puolan lipun alla aina 30. huhtikuuta 1941 saakka runkonumeronaan H16.
Alus palautettiin toukokuun alussa Vapaan Ranskan laivastolle, joka siirsi sen edelleen 1943 Britannian kuninkaalliselle laivastolle. Alusta ei kuitenkaan enää otettu palvelukseen ja se poistettiin alusluettelosta 7. huhtikuuta 1949, jolloin se myytiin romutettavaksi.