google/wiki40b huggingface dataset:
Af Schultén

Af Schultén [avšul'te:n] on suomalainen aatelissuku, joka on introdusoitu myös Ruotsin ritarihuoneeseen. Suomen ritarihuoneeseen suku on introdusoitu sukuna numero 163 Yksi sukuhaara on Suomessa korotettu vapaaherralliseen säätyyn, ja introdisoitu vuonna 1859 vapaaherrallisena sukuna numero 43. 
Ruotsissa aatelisarvo perustuu vuoden 1809 perustuslakiuudistukseen, jonka mukaan vain suvun päämiehellä on aatelisarvo. Suvun päämies on ollut edustettuna Ruotsin ritarihuoneella vuodesta 1980 lähtien.
Sekundos (filosofi)

Sekundos (100-luku jaa.) oli antiikin kreikkalainen kyyniseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Sekundos eli Ateenassa ja hänet tunnettiin siitä, että hän oli tehnyt hiljaisuuslupauksen.

Elämä

Sekundos tunnetaan pelkästään tuntemattoman kirjoittajan 100- tai 200-luvulla kirjoittamasta Sekundoksen elämästä, joka on säilynyt nykyaikoihin. Kerrotaan, että Sekundos lähetettiin jo pienenä pois kotoa opiskelemaan. Aikuisena hän päätti koetella sitä väittämää, että kaikki naiset ovat huoria. Niinpä hän palasi kotiin pukeutuneena pitkähiuksiseksi ja pitkäpartaiseksi kyynikkofilosofiksi, ja taivutteli äitinsä, joka ei tunnistanut häntä, makaamaan kanssaan rahasta. Vietettyään yön äitinsä kanssa kuitenkaan koskematta tähän, hän kertoi tälle, kuka oli. Hänen äitinsä hirtti itsensä häpeissään. Sekundos syytti omaa kieltään onnettomuudestaan, ja vannoi olevansa loppuelämänsä hiljaa. Tämän vuoksi häntä on pidetty myös pythagoralaisena filosofina, koska pythagoralaisilla oli tapana vaatia oppilailta viiden vuoden hiljaisuutta mielen kouluttamiseksi.
Keisari Hadrianuksen kerrotaan määränneen Sekundoksen luokseen kuultuaan tämän vannomasta valasta, ja uhanneen teloituttaa tämän, jos tämä ei puhuisi. Sekundos kieltäytyi puhumasta. Hadrianus kuitenkin heltyi eikä surmauttanut miestä. Sekundos suostui kuitenkin vastaamaan kahteenkymmeneen kysymykseen kirjoittamalla vastaukset vahataululle.
Kysymykset ja vastaukset on esitetty myös säilyneessä tekstissä. Sekundos antaa lyhyitä vastauksia sellaisiin kysymyksiin kuin ”mikä on kaikkeus?”, ”mikä on jumala?” ja ”mitä on kauneus?”. Tyypillinen vastaus on Sekundoksen vastaus seitsemänteentoista kysymykseen, ”mitä on köyhyys?”; Sekundos vastasi:
»Hyvä asia jota vihataan, terveyden äiti, este nautinnoille, huoleton elämäntapa, omistus josta on vaikea hankkiutua eroon, keksintöjen opettaja, viisauden löytäjä, toimi jota kukaan ei kadehdi, määräämätön omaisuus, kauppatavara vailla hintaa, voitto jota ei lasketa rahassa, omistus johon ilmiantajat eivät sekaannu, epäilmeinen hyvä onni, hyvä onni vailla huolta.»
On mahdotota sanoa, minkä verran Sekundoksen tarinassa on totuutta. Esitetyt kysymykset ja vastaukset ovat vain eräs esimerkki vastaavan tyyppisistä nykyaikaan säilyneistä kokoelmista, joihin kuuluu muun muassa samanlainen keskustelu Hadrianuksen ja Epiktetoksen välillä.
Afrikanvillikissa

Ulkonäkö

Afrikanvillikissa on yleisväriltään vaaleanruskea ja siinä on tummia juovia. Turkki on lyhyempi kuin eurooppalaisen alalajin, euroopanvillikissan. Afrikanvillikissa on myös huomattavasti pienempi: pituus ilman häntää on 45–75 senttimetriä, häntä 20–38 senttimeteiä, ja se painaa 3–6,5 kilogrammaa.

Levinneisyys

Afrikanvillikissaa tavataan Afrikassa ja Lähi-idässä, monenlaisilla alueilla aroilla, savanneilla ja pensastoissa.

Käyttäytyminen

Afrikanvillikissa syö lähes pelkästään hiiriä, rottia ja muita pieniä nisäkkäitä. Jos tilanne sallii, se syö myös lintuja, matelijoita, sammakkoeläimiä ja hyönteisiä. Kissa lähestyy saalista hitaasti ja hyökkää päästyään noin metrin etäisyydelle. Afrikanvillikissa on aktiivinen lähinnä yöaikaan ja hämärässä. Päivällä se piileksii pensaikossa, joskin se on toisinaan aktiivinen myös hämärinä, pilvisinä päivinä. Urosten reviiri kattaa muutaman naaraan, jotka puolustavat aluetta tunkeilijoilta. Naaras synnyttää 2–6 pentua, mutta keskimäärin kolme. Tiineys kestää 56–69 päivää. Pennut syntyvät sokeina, ja ne ovat riippuvaisia emonsa huolenpidosta. Useimmiten pennut syntyvät sadekaudella, jolloin ravintoa löytyy riittävästi. Pennut ovat emonsa luona 5–6 kuukautta ja saavuttavat sukukypsyyden vuoden ikäisinä.
Edwardjärvenbulbuli

Levinneisyys

Edwardjärvenbulbulia tavataan kotoperäisenä Kongon demokraattisessa tasavallassa. Siitä tunnetaan kaksi esiintymä, ja sen kannaksi on arvioitu 3 500–15 000 yksilöä. Laji on vähenemässä metsänhakkuiden vuoksi, ja se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi.
Liisa Orko

Liisa Orko (o.s. Vanne, vuosina 1930–1933 Nylund; 30. heinäkuuta 1902 Pori – 14. syyskuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen voimistelunopettaja, järjestövaikuttaja ja professori, joka edisti naisten liikuntakasvatusta ja naisvoimistelua. Orko toimi vuodesta 1934 alkaen Suomen Naisten Liikuntakasvatusliiton (SNLL) hallituksessa ja tuki kansainvälistymistä, varsinkin puheenjohtajakaudellaan 1954–1980. Hän toimi myös järjestölehti Kisakentän päätoimittajana 1930-luvulta 1980-luvulle. Orkolle myönnettiin professorin arvonimi 1971, ja hänet vihittiin liikuntatieteen kunniatohtoriksi Jyväskylän yliopistossa vuonna 1982.
Liisa Orkon puoliso oli elokuvaohjaaja Risto Orko.
Kiri (1915)

Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1932.
Turun yliopiston ympäristöntutkimuskeskus

Turun yliopiston ympäristöntutkimuskeskus (lyh. TYYK) on yksi Turun yliopiston erillislaitoksista. Se koostuu kolmesta yksiköstä: Utsjoella sijaitsevasta Lapin tutkimuslaitos Kevosta, Saaristomeren tutkimuslaitoksesta ja Satakunnan ympäristöntutkimuslaitoksesta.

Saaristomeren tutkimuslaitos

Saaristomeren tutkimuslaitoksessa tutkitaan monitieteellisesti Itämeren ja erityisesti Saaristomeren alueita. Tutkimuksen lisäksi laitoksen toimintaan kuuluu mm. meriympäristön tilan pitkäaikaisseuranta.
Saaristomeren tutkimuslaitoksella on vuonna 1964 perustettu tutkimusasema Seilin saaressa Nauvossa. Tutkimuslaitoksella on lisäksi toimisto- ja tutkijatilat sekä laboratoriotila Turussa Yliopistonmäellä.
Tutkimuslaitoksella on ollut tutkimusasema myös Lohmin saaressa Korppoossa. Asema perustettiin vuonna 1958. Aseman kiinteistö on myyty yksityiselle ostajalle vuonna 2008.

Satakunnan ympäristöntutkimuslaitos

Satakunnan ympäristöntutkimuslaitos tekee monitieteellistä perus- ja palvelututkimusta. Se perustettiin vuonna 1989 Reposaaren sahan entisen konttorirakennukseen Poriin.
Sylkeväpunakobra

Puolustautuminen

Laji puolustautuu muiden kobrien tavoin nostamalla päänsä pystyyn ja levittämällä niskansa. Lisäksi sylkeväpunakobra nimensä mukaisesti sylkee uhkaajaansa kohti jopa 2 metrin päähän.  Sen myrkkyhampaissa on pienen pienet aukot, joista erikoislihakset puristavat myrkyn ulos. Käärmeen osumatarkkuus on erittäin hyvä. Sylkeväpunakobra tähtää hyökkääjän kasvoille, jolloin myrkkyä päätyy silmiin. Myrkky aiheuttaa silmissä hyvin inhottavaa kirvelyä, joka saa hyökkääjän perääntymään. Ihmisen silmiin joutuessaan sylkeväpunakobran myrkky saattaa aiheuttaa pysyviä vaurioita, ellei sitä huuhdella välittömästi pois. Käärmeen saalistaessa se ei sylje, vaan käyttää normaalia myrkkypuremaa uhrinsa pyydystämiseen.
Helmipihlaja

Ulkonäkö

Helmipihlaja kasvaa pensaaksi tai pikku puuksi, korkeudeltaan kolmesta kuuteen metriä. Suomessa se on viljeltynä jäänyt vain 2–3-metriseksi. Lajilla lehdet ovat parilehdykkäiset samaan tapaan kuin kotipihlajalla. Lehdyköitä on 19–29 kappaletta, eli 9–14 paria ja kärkilehdykkä. Lehdykät ovat 1,5–3,5 senttimetrin pituiset, pitkulaiset, toissahalaitaiset paitsi tyviosastaan, nuorina harvakarvaiset ja myöhemmin kaljut. Helmipihlajan kukinto on neljästä kahdeksaan senttimetriä leveä huiskilo. Marjat ovat pihlajille epätyypillisesti valkoiset, halkaisijaltaan kuudesta seitsemään millimetriä.

Levinneisyys

Helmipihlaja esiintyy luonnonvaraisena Keski-Kiinassa. Se kasvaa vuoristoissa yli kahden kilometrin korkeudessa Gansun, Henanin, Hubein, Qinghain, Shaanxin, Shanxin, Sichuanin ja Yunnanin provinsseissa. Se kasvaa kuivanpuoleisissa tammivaltaisissa metsissä.
Laji voi olla viljelykarkulainen alkuperäisen levinneisyytensä ulkopuolella.

Käyttö

Helmipihlajaa kasvatetaan myös koristepuuna. Laji menestyy Suomessa viljeltynä I–II-vyöhykkeillä, mutta joidenkin taimitarhojen ilmoittaman tiedon mukaan jopa V-vyöhykkeellä.
Robert Cormier

Elämäkerta

Robert Cormier syntyi Geoffrey Leonardille ja Irma Cormierille Leominsterin kaupungissa, Massachusettsissa Yhdysvalloissa ranskalais-kanadalaisessa kaupunginosassa nimeltä French Hill. Hän oli perheen kahdeksasta lapsesta toinen. Hänen perheensä muutti säännöllisesti säästääkseen vuokrakustannuksissa, muttei koskaan muuttanut kotikaupungistaan. Vaikka hän oli paljon vanhempi ja omisti oman kesäasunnonsa, hän pysyi silti vain 30 kilometrin päässä Leominsteristä. Cormier kävi yksityistä katolilaiskoulua. Hän alkoi kirjoittaa ensimmäisellä luokalla, ja koulu kehuikin häntä runollisuudestaan. Seitsemännellä luokalla hän ymmärsi ensimmäisen kerran hän ymmärsi pyrkivänsä kirjailijaksi, kun nunna kannusti häntä kirjoittamaan runon. Hän kävi myös Leominsterin high schoolia ja valmistui luokkansa presidenttinä. Fitchburg State Collegen fuksina hän julkaisi tietämättään ensimmäisen novellinsa, kun hänen professorinsa Florence Conlon lähetti yhden hänen tarinoistaan valtakunnalliselle katoliselle lehdelle, The Signille, 75 dollarilla. Cormier aloitti ammattikirjoittajan uransa käsikirjoittamalla radiomainoksia. Vaikka hänestä alkoi tulla yleisesti tunnettu, hän lopetti kirjoittamisen paikalliselle sanomalehdelleen, Fitchburg Sentinelille.
Nicolas Todt

Nicolas Todt (s. 17. marraskuuta, 1977 Le Chesnay, Yvelines) on ranskalainen Formula 1 -manageri. Hän on Ferrarin Formula 1 -tallissa pitkään tallipäällikkönä ja muissa johtotehtävissä toimineen, nykyisen FIA:n puheenjohtajan Jean Todtin poika.
Todt on muun muassa Formula 1 -kuljettaja Felipe Massan sekä suomalaisen Aaro Vainion manageri. Lisäksi hän omistaa osan GP2-sarjassa kilpailevasta ART Grand Prix -tallista.
Hän valmistui Toulouse Business Schoolista vuonna 2000.
John Lyng

John Daniel Lyng (22. elokuuta 1905 – 18. tammikuuta 1978) oli norjalainen konservatiivipuolueen poliitikko, joka toimi Norjan pääministerinä vajaan kuukauden elo–syyskuussa 1963 neljän puolueen kokoomushallituksessa. Se oli Norjan ensimmäinen hallitus 28 vuoteen, jota ei johtanut työväenpuolueen edustaja. Vuosina 1965–1970 Lyng toimi ulkoministerinä.
Lakimieheksi opiskellut Lyng suoritti jatko-opintoja Kööpenhaminassa ja Heidelbergissä. Hän aloitti poliittisen uransa jyrkän vasemmistolaisissa opiskelijajärjestöissä, mutta siirtyi pian konservatiivien riveihin. Ennen toista maailmansotaa Lyng toimi muun muassa tuomarina Trondheimissa ja Agderissa. Sodan aikana hän toimi aktiivisesti vastarintaliikkeessä. Vuonna 1945 hänet valittiin Norjan suurkäräjien jäseneksi, ja uudelleen 1953, 1958 ja 1961.
Vuosina 1965–1970 Lyng toimi ulkoministerinä Per Bortenin hallituksessa.
Peukalolammi

Maantiede

Järven pinta-ala on 4,1 hehtaaria ja sen pituus on 350 metriä ja leveys 200 metriä. Siihen laskee viisi suo- ja metsäojaa. Järven luusua sijaitsee järven pohjoisrannalla, josta saa alkuunsa 600 metriä pitkä ja suoraksi kaivettu Peukalolamminoja, joka laskee Kaksvetiseen.
Järven rantaviiva on 0,91 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin soista metsämaata, mutta kaakkoiskulmalla on moreenipohjaista metsämaastoa. Rannoille on rakennettu vuokrakämppä ja laavu, joille johtaa metsätie järven itärannan kautta.

Luonnontila

Järvi on humuspitoinen ja ruskeavetinen suojärvi. Se on luonnonsuojelullisesti arvokas, mutta se luetaan 2. luokkaan kuuluvaksi eli järvessä näkyy ihmistoiminnan muutoksia.

Kansallispuisto

Järvi sisältyy Liesjärven kansallispuistoon, jossa voi tutustua etelä-suomalaisiin metsätyyppeihin. Kansallispuistossa on useita patikkareittejä, joista yksi risteilee Peukalolammin ympäristössä. Järven etelärannan läheisyydessä on vuokramökki, jonka voi vuokrata yöpymiseen , jossa on käytettävissä myös käymälä. Järven itärannalla tien takana on yöpumiseen tarkoitettu laavu, nuotiopaikka ja käymälä. Aivan järven itäkärjessä ojan kohdalla ja pohjoisrannalla luusuan kohdalla on retkipöydät päiväretken eväiden syömistä varten.

Historia

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Peukalolampi"  ja vuoden 1884 Senaatin kartastossa "Paukolampi".
Tanja Tavis, Jäkälärinteen 9 D

Juonikuvaus

Kirja kertoo Tanja-nimisestä 9-luokkalaisesta tytöstä, joka yrittää etsiä itseään. Kaikilla muilla on jo tulevaisuus tiedossa, ja kaikki muut ovat jollain tavalla erikoisia. Tanja on aivan tavallisen näköinen ja muutenkin kaikin puolin tavallinen, eikä hänellä ole mitään suuria tulevaisuudensuunnitelmia.
Tanjan elämää värittävät hänen monet läheisensä, tärkeimpinä elokuvia rakastava paras ystävä Eppu, poikia jahtaava blondi Muru, tavallisuuden Tanjan kanssa jakava Elsa, sekä omat vanhemmat, jotka eivät tunnu ymmärtävän yhtään mitään.
Dennis Potter

Dennis Potter (17. toukokuuta 1935 – 7. kesäkuuta 1994) on kaikkien aikojen maineikkaimpia englantilaisia televisiokäsikirjoittajia. Hänen läpimurtonsa oli 1930-luvulle sijoittuva draamasarja Pennejä taivaasta (1978), jossa hän persoonallisella tavalla nivoo kuvatun ajan iskelmiä juonenkuljetukseen. Hän kuoli syöpään.
Polina Žerebtsova

Elämäkerta

Polina pitää itseään kosmopoliittina. Žerebtsovan suvussa on ukrainalaisia, juutalaisia, venäläisiä ja tsetseenejä. Žerebtsovan äiti on venäläinen, ja hänen tšetšeeni-isänsä kuoli Žerebtsovan ollessa lapsi. Žerebtsova asui Tšetšeniassa sotien aikana ja kirjoitti päiväkirjaa vuosina 1994–2004. Hän haavoittui pommituksessa. Žerebtsova pakeni Tšetšeniasta vuonna 2005, ensin Etelä-Venäjälle ja sitten Moskovaan. 
Toisen Tšetšenian sodan vuosia 1999–2002 käsittelevä osuus päiväkirjasta julkaistiin nimellä Dnevnik Zěrebtsovoi Poliny (Дневник Жеребцовой Полины, Polina Žerebtsovan päiväkirja) syksyllä 2011 Venäjällä. Päiväkirjan julkaisun jälkeen kirjailijaa uhattiin Venäjällä, ja hän haki miehensä kanssa Suomesta turvapaikkaa vuonna 2012. Hän ja  aviomies saivat turvapaikan Suomesta vuonna 2013.
Päiväkirja on käännetty muun muassa ranskaksi, liettuaksi, saksaksi, sloveniaksi ja ukrainaksi. Žerebtsovan on tarkoitus julkaista trilogia Tšetšenian sodista: seuraavat teokset käsittelevät vuosia 2003–2004 ja 1994–1999.
Žerebtsova on myös  toimittaja ja ihmisoikeusaktivisti. Hän puolustaa venäläistä toimittajaa Boris Stomahinia, joka on vankilassa mielipiteidensä vuoksi. Hän on kirjoittanut raportin Tšetšeniassa vuosina 1994–2004 tehdyistä sotarikoksista.
Toisen Tšetšenian sodan aikana alkoivat raakuudet. Venäjän erikoisjoukot tappoivat mielivaltaisesti siviilejä, ryöstelivät, kidnappasivat ihmisiä ja pyysivät lunnaita sukulaisilta. Žerebtsovan kotitalo raunioitui.
"– Hirvittävin hetki sattui 21.10. 1999, kun myin äitini kanssa sanomalehtiä torilla Groznyin keskustassa. Äkkiä välähti."
Rauhalliselle torille iskeytyi ohjusisku Venäjälta, joka tappoi 400–500 ihmistä. Žerebtsovan jalkaan singahti 16 sirpaletta. Hänen äitinsä sai sirpaleen kehoonsa. Korvauksia haavoittuneet eivät ole saaneet, eikä Venäjän valtio ei ole koskaan myöntänyt iskua.
Geraldine Apponyi de Nagy-Apponyi

Suku

Kuningatar Geraldina syntyi Budapestissä, Unkarissa. Hän kuului Apponyin vanhaan aatelissukuun. Hänen isänsä oli kreivi Julius (tai Gyula) Apponyi de Nagy-Apponyi (1873–1924) ja äitinsä amerikanunkarilainen Gladys Virginia Stewart (1891–1947), jonka isä oli miljonääri Virginiasta. Geraldinen isoisä oli Ludwig (tai Lajos) Apponyi (1849–1909) ja äidinisä diplomaatti John Henry Stewart (1831–1892), joka palveli Yhdysvaltain konsulaatissa Antwerpenissä. Geraldinen vanhemmat tapasivat Pariisissa vuonna 1912 Itävalta-Unkarin suurlähetystön lounaspöydässä. He avioituivat vuonna 1914.
Kun Itävalta-Unkari hajosi, perhe muutti Sveitsiin. Vuonna 1921 he palasivat Unkariin. Kun Geraldinen isä kuoli, hänen äitinsä päätti muuttaa Ranskaan. Kun Geraldinen äiti meni naimisiin ranskalaisen upseerin kanssa, Geraldinen isän sukulaiset vaativat, että lapset muuttavat Unkariin saadakseen siellä koulutuksensa.

Albanian valtaistuin

27. huhtikuuta 1938 Geraldine meni naimisiin Albanian kuninkaan Zogu I:n kanssa Tiranassa ja otti nimekseen Kuningatar Geraldina. Geraldine oli katolilainen ja Zogu I oli muslimi. Zogu I:n hallinto loppui, kun fasistinen Italia miehitti Albanian huhtikuussa vuonna 1939. Perhe muutti tilapäisesti Egyptiin, ja sieltä Englantiin. Englannista perhe muutti Yhdysvaltoihin 1950-luvulla ja jälleen myöhemmin Ranskaan. Zogu I:n kuoltua Ranskassa kuningatar Geraldine asui Kreikassa, Turkissa, Englannissa, Egyptissä, Yhdysvalloissa, Ranskassa, Rhodesiassa ja Espanjassa, kunnes perhe lopulta muutti Etelä-Afrikkaan.
Zogu I:llä ja Kuningatar Geraldinalla oli yksi lapsi, kruununprinssi Leka Zogu (s. 1939). Vuonna 2002 Albanian hallitus kutsui Kuningatar Geraldinan ja Leka Zogun takaisin Albaniaan. Vaikka Kuningatar Geraldina suostui, hän silti vaati, että Leka Zogusta tulisi Albanian virallinen hallitsija. Kuningatar Geraldina kuoli vuonna 2002 87-vuotiaana Tiranassa.
Hàn Mặc Tử

Hàn Mặc Tử (syntymänimeltään Nguyễn Trọng Trí, 22. syyskuuta 1912, Lệ Mỹ, Đồng Hới, Quảng Bình – 11. marraskuuta 1940) oli vietnamilainen runoilija. Hän oli modernin vietnamilaisen romanttisen runouden edelläkävijöitä. Hän pani alulle "häiriintyneen" (loạn) ja "hullun" (điên) koulukunnan. Hänen taiteilijanimiään olivat Hàn Mạc Tử, Lệ Thanh ja Phong Trần.
Hän oli lähtöisin köyhästä perheestä. Hänen isänsä kuoli hänen ollessaan nuori. Hän osoitti taiteellista lahjakkuutta jo hyvin nuorena. Hän ammensi vaikutteita Phan Bội Châulta, jonka oli tavannut. Hàn Mặc Tử menehtyi vain 28 vuoden ikäisenä lepraan.
Hänen romanttiset suhteensa monien naisten kanssa heijastuvat hänen runoudessaan – muutamia naisista hän oli tavannut, osan kanssa ollut kirjeenvaihdossa, mutta jotkut tunsi vain nimeltä.
Kotimaassaan hänen monet romanttiset runonsa ovat yhä suosittuja, ja häntä pidetään romanttisuuden esikuvana. Monista hänen runoistaan on romanttisuutensa vuoksi tehty lauluja, monia myös käytetään kouluopetuksessa.
Mattō

Mattō (jap. 松任市, Mattō-shi) oli kaupunki Japanissa Ishikawan prefektuurissa. Kaupungin asukasluku oli 66 520 vuonna 2003. Kaupunki perustettiin 10. lokakuuta 1970. 1. helmikuuta 2005 se liitettiin seitsemään muuhun Ishikawan prefektuurin kaupunkiin ja kylään, jotka muodostavat nykyisen Hakusanin kaupungin.
Ensimmäiset ihmiset kuussa

Juoni

Romaani kertoo kahdesta englantilaisesta, jotka matkustavat kuuhun. Toinen heistä on tarinan kertoja, Bedford-niminen köyhtynyt liikemies, joka on matkustanut Kentiin aikomuksenaan selviytyä vararikosta kirjoittamalla näytelmä. Siellä hän tutustuu toiseen, loistavaan, mutta omalaatuiseen tiedemies Cavoriin.
Pian tämän jälkeen Cavor keksii "cavoriitin", aineen, joka ei päästä painovoimaa lävitseen. Bedford ja Cavor rakentavat suuren lasi- ja teräspallon, joka on päällystetty  cavoriittikerroksella, jossa on useita luukkuja. Eräänä yönä he nousevat palloon, sulkevat maan puoleiset luukut, avaavat kuun puoleiset ja nousevat kuun painovoiman vetämänä avaruuteen. Matkalla avaruuden halki he kokevat painottomuuden ja laskeutuvat lopulta Kuun yöpuolelle.
Auringon noustua jäätynyt ilma kaasuuntuu ja Bedford ja Cavor lähtevät tutkimaan ympäristöä. He löytävät nopeasti kasvavia, köynnösmäisiä kasveja, sekä suuripäisten, hyönteismäisten "seleniittojen" muodostaman sivilisaation. Pian he huomaavat, etteivät enää löydä palloa ja lähtevät harhailemaan umpimähkään. Nälän alkaessa ahdistaa he maistavat erästä kuun kasvia, josta he humaltuvat voimakkaasti. Heidän varovaisuutensa hävittyä seleniitat ottavat heidät vangeiksi maanalaisiin asuntoihinsa. Bedford ja Cavor saavat selville, että kulta on kuussa yhtä yleistä kuin rauta maassa ja että seleniitat asuvat yöt suunnattomissa luolastoissa suojassa kylmyydeltä. 
Bedford onnistuu yksin pakenemaan, löytää pallon, palaa maahan ja rikastuu kuusta tuomansa kullan avulla. Pian tämän jälkeen hän saa kuitenkin kuulla, että tutkija nimeltä Julius Wendigee vastaanottaa säännöllisesti salaperäisiä radiolähetyksiä, jotka eivät voi olla peräisin muualta kuin Cavorilta Kuusta. Viesteistä käy ilmi, että Cavor on hyvässä kunnossa seleniittojen vieraana. Lähetyksissään hän kuvailee kuun yhteiskuntaa, kunnes sattuu kertomaan kuun hallitsijalle olevansa ainoa ihminen maailmassa joka tietää miten cavoriittia valmistetaan. Kun hän vielä kertoo ihmiskunnan sotaisuudesta ja kullanhimosta seleniitat tappavat hänet, ettei ihmiskunta koskaan saisi selville cavoriitin valmistustapaa ja pääsisi kuuhun.
Nunarput utoqqarsuanngoravit

Nunarput utoqqarsuanngoravit (”Meidän muinainen maamme”) on Tanskaan kuuluvan autonomisen Grönlannin kansallislaulu. Laulun on sanoittanut Henrik Lund ja säveltänyt Jonathan Petersen. Se on ollut käytössä vuodesta 1916. Vuodesta 1979 laulun asema on ollut virallinen.
Maija Hurri

Maija Hurri on suomalainen kristillinen kirjailija. Hän on ollut Kristityt Yhdessä ry:n Aalloilla-lehden päätoimittaja. Hurri tekee myös radio-ohjelmia. Hurri on istunut Vantaan kaupunginvaltuustossa kristillisdemokraattien edustajana vuodesta 1997 ja on myös kaupunginhallituksen jäsen. Hän on toiminut myös Kristillisten kustantajien yhdistyksen sihteerinä.
Saatananpalvonta

Saatananpalvonta viittaa saatanan tai yleensä henkilöllistyneen pahuuden palvontaan. Saatananpalvontaa ei pidä sekoittaa satanismiin, joka on saatanaan liittyviä symboleja käyttävä hedonistinen uskonnollinen oppi.

Tutkimus

Niin sanottua saatanapaniikkia arvostelleiden tutkijoiden mukaan länsimaissa on kristillisessä kulttuuripiirissä 1970-luvulta lähtien ylläpidetty noitavainotyyppistä satanismipaniikkia yhteisöjen vihamielisyyden varoventtiilinä. Saatanahysterian avulla on pidetty yllä yhteisöjen omaksumaa moraalijärjestelmää. Yleinen epävarmuus ja näkymättömät uhkakuvat on liitetty saatanaan.
Suomessa Merja Hermonen julkaisi uskontotieteen alan väitöskirjan Pimeä hehku: Saatananpalvonta ja satanismi 1990-luvun suomalaisessa nuorisokulttuurissa vuonna 2006.
Suomalaisissa tiedotusvälineissä rakentunutta kuvaa saatananpalvonnasta on tutkinut muun muassa uskontotieteilijä Titus Hjelm vuonna 2005 ilmestyneessä väitöskirjassaan Saatananpalvonta, media ja suomalainen yhteiskunta. Hjelmin väitöskirjassa käy ilmi muun muassa, kuinka herätyskristilliset piirit olivat mukana yhdessä median kanssa synnyttämässä 1990-luvun alun saatananpalvontailmiötä: suurin osa median haastattelemista saatananpalvonnan asiantuntijoista olivat herätyskristillisiä.
Tutkijoiden mukaan satanismia on Suomessakin lähestytty lähinnä uskonnollisesta (kristillisestä) tai uskonnollistavasta näkökulmasta.
Raivaaja (Vaasa)

Raivaaja oli Vaasassa vuosina 1920–1926 ilmestynyt sosiaalidemokraattinen sanomalehti.
Sisällissodan jälkeen Vaasan läänin sosiaalidemokraatit menettivät Vapaan Sanan radikaalivasemmistolle. Sen tilalle perustettiin uusi lehti Raivaaja. Pienen ja kilpailukyvyttömän lehden talous oli heikko, ja se teki lopulta kauan lykätyn konkurssin. Vaasan seuraava sosiaalidemokraattinen lehti Pohjanmaan Kansa syntyi vuonna 1931.
Kahdesti tai kolmesti ilmestyneen Raivaajan levikki oli 1 000–1 200 kappaletta. Sen vastaavina toimittajina työskentelivät Isak Penttala (1921 ja 1924–1926) ja P. Lempiäinen (1921–1924).
Naisen vallassa

Tuotanto

Naisen vallassa -elokuvan tuotanto alkoi maaliskuussa 1955. Naisen vallassa on Ranald MacDougallin ohjausdebyytti. Joan Crawford oli ostanut Edna L. Leen alkuperäisen romaanin oikeudet.

Julkaisu ja vastaanotto

Naisen vallassa sai ensi-iltansa kotimaassaan Yhdysvalloissa 7. marraskuuta vuonna 1955. New Yorkin ensi-ilta oli 22. marraskuuta. Suomessa elokuva julkaistiin 27. huhtikuuta vuonna 1956. The New York Times ja New York Herald Tribune kehuivat Crawfordin roolisuoritusta.
Naisen vallassa julkaistiin VHS:lle 17. lokakuuta vuonna 1995. DVD:lle elokuva julkaistiin 18. joulukuuta vuonna 2001.