google/wiki40b huggingface dataset:
Kihlakunta

Kihlakunnat (viro. kihelkond; ruots. gislalagh, giszla lagh, härad; ) ovat Suomessa ja Pohjoismaissa olleet läänejä alempiasteisia valtion paikallishallintoalueita. Kihlakunnat ovat Suomessa ja Virossa olleet käytössä jo rautakaudella. Virossa ne olivat syntyneet 1000-luvun alussa asutusmuutoksen seurauksena. Historiallisena aikana kihlakunnat olivat muun muassa kruununvoutien ja henkikirjoittajien virkapiirejä. Vuonna 1996 Suomessa muodostettiin uudenlaiset kihlakunnat, joihin koottiin poliisin, syyttäjän ja ulosoton tehtävät. Nämä uudet kihlakunnat lakkautettiin vuoden 2007 lopussa.

Vuoden 1996 kihlakuntauudistus

Valtion oikeustoimen paikallishallinto oli 1.12.1996–31.12.2007 järjestetty 90 kihlakuntaan, jotka poikkesivat alueellisesti aiemmista kihlakunnista. Näitä ”uudempia” kihlakuntia oli määrältään paljon enemmän kuin ”vanhoja” kihlakuntia. Valtioneuvosto päätti kihlakuntiin kuuluvista kunnista. Jokaisessa kihlakunnassa oli lääninhallituksen alaisena valtion viranomaisena toimiva kihlakunnanvirasto, joka hoiti poliisi-, syyttäjä- ja ulosottotehtäviä. ”Uusien” kihlakuntien alueet olivat pitkälti samat kuin silloisten seutukuntien. Kihlakunnat lakkautettiin vuoden 2007 lopussa, jolloin kihlakunnanvirastojen toiminnot ja yhteinen henkilöstö siirrettiin poliisilaitoksiin, ulosottovirastoihin, syyttäjänvirastoihin ja maistraatteihin.
Myös ennen vuoden 1996 kihlakuntauudistusta kihlakuntajasossa tapahtui joskus suuriakin muutoksia eri aikoina.
Lucas Lima

Seurajoukkueura

Lima aloitti uransa Inter de Limeirassa, jota hän edusti vuodet 2010–2010, muttei pelannut otteluakaan seuran paidassa. Vuodet 2012–2013 hän edusti Série A:n Internacionalia pelaten 14 ottelussa. Vuonna 2013 hän oli lainalla Sport Club do Recifessä, jossa maaleja kertyi 36 ottelussa seitsemän. Hän debytoi Recifen paidassa myös Copa Sudamericanassa. Helmikuussa 2014 Lima siirtyi Santos FC:hen. Hän voitti seuran kanssa Campeonato Paulistan vuonna 2015.

Maajoukkueura

Lima debytoi Brasilian jalkapallomaajoukkueessa syyskuussa 2015 ystävyysottelussa Costa Ricaa vastaan. Avausmaalinsa hän teki saman vuoden marraskuussa MM-karsintaottelussa Argentiinaa vastaan.
Mattilankylä

Mattilankylä on Kangasalan osa-alue. Lemojärvi ja Pajulanjärvi sijaitsevat siellä.
Pääaine

Pääaine on yliopistotutkintoon kuuluva opintokokonaisuus, jonka alalta opinnäytetyö, esimerkiksi pro gradu tai diplomityö, sekä kypsyysnäyte tehdään. Pääaineen varsinaiset opinnot (opinnot ilman opinnäytetyötä) ovat usein laajemmat kuin sivuaineen, mutta näin ei aina ole. Yleensä opiskelija opiskelee ensimmäisen vuotensa lähinnä pääaineensa (perus)opintoja ja kieliopintoja ja aloittaa sivuaineiden opinnot vasta toisena vuotenaan. Pääaine yhdistää opiskelijoita siten, että samaa pääainetta opiskeleville on oma ainejärjestönsä, johon sivuaineopiskelijatkin saattavat joskus kuulua.
Helsingin yliopistossa puhutaan nykyään pääaineiden sijaan koulutusohjelmista ja niiden opintosuunnista sekä sivuaineiden sijaan toisen tieteenalan opinnoista.
Dihydrostreptomysiini

Ominaisuudet ja käyttö

Dihydrostreptomysiini muistuttaa rakenteeltaan streptomysiiniä ja on sen johdannainen. Se eroaa streptomysiinistä siten, että streptomysiinin sisältävä aldehydiryhmä on pelkistynyt hydroksyyliryhmäksi. Dihydrostreptomysiiniä valmistetaan streptomysiinistä pelkistämällä. Yhdiste tehoaa samoihin bakteereihin kuin streptomysiinikin, erityisesti gramnegatiivisiin bakteereihin, mutta Pseudomonas aeruginosa -kannat ovat usein sille resistenttejä. Eräät muutkin bakteerit kehittävät dihydrostreptomysiinille suhteellisen helposti vastustuskyvyn.
Kuten muutkin aminoglykosidit, dihydrostrepromysiini vaikuttaa sitoutumalla bakteerien ribosomien 30S-alayksikköön ja estävät proteiinisynteesiä. Dihydrostreptomysiini on ototoksinen ja aiheuttaa kuulovaurioita, minkä vuoksi sitä ei enää käytetä ihmisten lääkitsemiseen. Sitä voidaan käyttää vasikoiden ripuliin, vasikoiden stafylokokki-infektion hoitoon, sekä koirilla, lehmillä, sioilla ja hevosilla Leptospira-infektioiden hoitoon. Dihydrostreptomysiiniä voidaan käyttää yhdessa G-penisilliinin, muiden penisilliinien, tai kefaleksiinin kanssa.
Vapaus johtaa kansaa

Vapaus johtaa kansaa (ransk. La Liberté guidant le peuple), joka tunnetaan myös nimellä Vapaus barrikadeilla, on Eugène Delacroix’n kuuluisa maalaus. Se valmistui 1830 ja kuvaa heinäkuun vallankumouksen tapahtumia.
Maalauksessa feodalismia vastustavat kansalaiset pyrkivät kohti vapautta symboloivaa naista, joka pitelee Ranskan lippua, trikoloria. Väkijoukkoon kuuluu erilaista väkeä, kuten nuori poika naisen oikealla puolella, todennäköisimmin porvariston edustaja vasemmalla sekä huonompiosaista väkeä heidän takanaan. Taiteilija Delacroix sijoitti maalaukseen myös itsensä. Hän on silinterihattuinen mies Vapauden vasemmalla puolella. Toisen näkemyksen mukaan silinteripäisen miehen esikuva olisikin tunnettu tasavaltalainen Étienne Arago.
Delacroix teki paljon historiamaalauksia, mutta Vapaus johtaa kansaa on hänen suurtöistään ainoa, joka kuvaa Ranskan ajankohtaisia tapahtumia. Yleensä Delacroix ei ollut kiinnostunut politiikasta, mutta heinäkuun vallankumouksen dramaattiset ja väkivaltaiset tapahtumat vetosivat häneen romantikkona. Hän ei kuitenkaan osallistunut itse vallankumoukseen.
Maalaus on tunnettu Ranskan vallankumouksia kuvaava maalaus. Teos sai suuren suosion ollessaan esillä Pariisin salongissa vuonna 1831. Ranskan hallitus maksoi maalauksesta 3 000 Ranskan frangia. Sitä ei kuitenkaan asetettu uudelleen näytteille, koska hallitus pelkäsi sen innostavan uusiin vallankumouksiin. Maalaus on nähtävillä Louvren taidemuseossa Pariisissa.
Maalaus on usein myöhemmin virheellisesti yhdistetty Ranskan suureen vallankumoukseen.

Viittaukset populaarikulttuurissa

Maalaus esiintyy esimerkiksi brittiläisen yhtyeen Coldplay:n albumin Viva la Vida or Death and All His Friends kannessa sekä hieman muokattuna Electric Blue Peggy Sue and the Revolutionions from Mars -yhtyeen mini LP:n But When You Talk About Destructionion kannessa.
Pranab Mukherjee

Ministerinä

Mukherjee toimi monissa ministerintehtävissä 1970-luvulta alkaen, muun muassa kauppaministerinä, puolustusministerinä, ulkoministerinä ja valtiovarainministerinä. Intian valtiovarainministeri hän on ollut tammikuusta 1982 joulukuuhun 1984, Indira Gandhin ollessa pääministeri, ja uudelleen tammikuusta 2009 kesäkuuhun 2012, Manmohan Singhin johtamassa hallituksessa. Hän jätti ministeriytensä pyrkiessään maansa presidentiksi, johon tehtävään hänet myös valittiin heinäkuussa 2012. Kauppaministerinä hän on toiminut tammikuusta 1980 tammikuuhun 1982 (Gandhin hallituksessa) sekä tammikuusta 1993 helmikuuhun 1995 (P. V. Narasimha Raon hallituksessa), puolustusministerinä toukokuusta 2004 lokakuuhun 2006 (Singhin hallituksessa) ja ulkoministerinä helmikuusta 1995 toukokuuhun 1996 (Raon hallituksessa) sekä lokakuusta 2006 toukokuuhun 2009 (Singhin hallituksessa).

Parlamentin jäsenenä

Mukherjee valittiin Intian parlamentin ylähuoneeseen Rajya Sabhaan ensimmäisen kerran vuonna 1969 ja hän toimi sen jäsenenä vuoteen 2004. Hänet uudelleenvalittiin vuosina 1975, 1981, 1993 ja 1999. Vuonna 2004 hänet valittiin ensimmäisen kerran Intian parlamentin alahuoneeseen, Lok Sabhaan, jossa hän edusti Jangipurin vaalipiiriä. Hänet valittiin toiselle Lok Sabha -kaudelleen vuonna 2009.
Mukherjee toimi ylähuoneen johtajana (engl. Leader of the House) vuosina 1980–1985 ja alahuoneen johtajana vuosina 2004–2012.

Presidenttinä

25. heinäkuuta 2012 Mukherjeesta tuli Intian presidentti. Hänen toimikautensa kesti viisi vuotta.

Perhe ja koulutustausta

Mukherjee on naimisissa ja hänellä on vaimonsa Suvran kanssa kolme lasta, kaksi poikaa ja tytär. Hänen vanhempansa olivat Kamada Kinkar Mukherjee ja Rajlakshmi Mukherjee. Hänen isänsä oli vapaustaistelija, joka oli yli kymmenen vuotta vankeudessa vastustettuaan Intian brittihallintoa.
Mukherjee on suorittanut Bachelor of Laws -tutkinnon oikeustieteessä ja Master of Arts -tutkinnot historiantutkimuksessa ja politiikan tutkimuksessa. Hänelle on myös myönnetty kunniatohtorin arvo (Doctor of Letters). Ennen poliittista uraansa hän työskenteli opettajana, toimittajana ja asianajajana.

Muuta

Mukherjee on kirjoittanut kirjat Mid-term Poll (julkaistu 1969), Beyond Survival: Emerging Dimensions of Indian Economy (1984), Off the Track (1987), Saga of Struggle and Sacrifice (1992) ja Challenges Before the Nation (on Indian National Congress) (1992).
Itä-Visayas

Itä-Visayas (fil. Silangang Kabisayaan) on Filippiinien hallintoalue, joka kattaa nimensä mukaisesti Visayasin saariston itäosan. Hallintoalueen pääsaaret ovat Leyte ja Samar. Itä-Visayas muodostuu Biliranin, Leyten, Etelä-Leyten, Itä-Samarin, Pohjois-Samarin ja Samarin provinsseista sekä Taclobanin kaupungista. Itä-Visayasin asukasluku oli 4 101 322 vuonna 2010 ja sen kokonaispinta-ala on 21 562 neliökilometriä.
Tainkutoja

Esiintyminen

Tainkutoja elää Länsi-Afrikassa Norsunluurannikolla, Liberiassa ja Sierra Leonessa sekä mahdollisesti Guineassa. Pääesiintymisalue on Liberian ja Norsunluurannikon rajalla, jossa arvioidaan elävän 20 000–50 000 yksilöä. Laji on vaarassa hävitä metsänhakkuiden sekä asutuksen ja maanviljelyn laajentumisen seurauksena.

Elinympäristö

Alavien maiden sademetsät 8–20 metrin korkeudella merenpinnasta.

Lisääntyminen

Lajin tärkein lisääntymiskausi on loka-marraskuussa ja toinen lyhyt lisääntymiskausi on heinä-elokuussa.

Ravinto

Laji on hyönteissyöjä.
Amaretto

Amaretto on italialainen karvasmantelilla maustettu makea likööri. Se valmistetaan aprikoosin kivistä, mantelipuun siemenistä tai molemmista. Liköörin nimi juontuu italian kielen sanasta amaro (suom. karvas), joka viittaa manteleiden makuun. Karvaus ei kuitenkaan hallitse liköörin makua, vaan se on voimakkaasti makeutettua.
Tunnetuihin amaretto-merkkeihin kuuluu esimerkiksi Disaronno Originale, jonka alkoholipitoisuus on 28 %.
Amarettolikööriä voidaan käyttää niin ruoanlaitossa kuin drinkeissäkin. Sitä voi lisätä pikantin aromin aikaansaamiseksi esimerkiksi liharuokiin ja jälkiruokiin, kuten jäätelöön. Likööri voidaan nauttia kuivana, jäillä ja muiden drinkkien pohjana. Kansainvälisesti tunnettuja amaretto-drinkkejä ovat muun muassa Godfather (1:1 amarettoa ja viskiä), French connection (1:1 amarettoa ja konjakkia) ja Alabama Slammer (1:1 amarettoa, Southern Comfort -likööriä, sloe giniä ja tilkka appelsiinimehua). Amarettosta saadaan maistuva juoma myös sekoitettuna kahviin.
Stockport County FC

Historia

Seura perustettiin vuonna 1883 nimellä Heaton Norris Rovers. Vuonna 1890 nimi muutettiin kuvaamaan Stockportin saamaa itsenäisen kaupungin asemaa kreivikunnan sisällä. Ensimmäisen kerran seura pelasi Englannin liigan sarjoissa vuonna 1900, ja on säilynyt liigassa yhtäjaksoisesti vuodesta 1905 lähtien. Pääosan historiaan Stockport on viettänyt aladivisioonissa. Parhaimmillaan se pelasi 1990-luvulla viiden kauden ajan 1. divisioonassa.
Alun perin Stockport pelasi kotiottelunsa Heaton Norrisin Recration Groundilla, ja vaihdeltuaan kotikenttäänsä jonkin aikaa se asettui vuonna 1889 Green Lanelle Heaton Norrisiin, jossa paikallinen lato toimi pukukoppina. Nykyiselle kentälleen Edgeley Parkille seura muutti vuonna 1902, joka oli toiminut muutaman vuoden kuluttua toimintansa lopettamineen paikallisen rugby league -joukkueen kenttänä.
Karotenoidit

Karotenoidit (latinan sanasta carota ’porkkana’) ovat luonnollisia pigmenttejä, joita esiintyy kasvien ja muiden yhteyttävien eliöiden viherhiukkasissa. Ne ovat väriltään keltaisia, oransseja tai punaisia, koska ne absorboivat enimmäkseen sinistä ja vihreää valoa aallonpituusalueella 450–550 nm. Ne osallistuvat yhteyttämiseen ja suojaavat eliötä auringon ultraviolettisäteilyltä. Karotenoidit jaetaan kahteen ryhmään: hapettomiin karoteeneihin ja hapellisiin ksantofylleihin. Yhteensä niitä on useita satoja erilaisia. 
Ruska syntyy, kun lehtivihreä häviää syksyllä ja sen peitossa olleet keltaiset ja punaiset karotenoidit tulevat näkyviin.

Karotenoidit ihmisen ravinnossa

Kaikki luonnossa esiintyvät karotenoidit ovat lähtöisin kasveista tai muista yhteyttävistä eliöistä, kuten levistä tai bakteereista. Ihminen voi saada niitä ravinnossaan kuitenkin myös eläinkunnan tuotteista. Karotenoideista beeta-, alfa-, ja gammakaroteeni sekä beetakryptoksantiini muuttuvat ihmisten ja eläinten elimistössä A-vitamiiniksi. Nämä sekä monet muut karotenoidit toimivat antioksidantteina. Runsaasti karotenoideja sisältävän ruokavalion on havaittu nostavan immuniteettia ja ehkäisevän masennusta. Tunnetuin karotenoidien lähde on porkkana (beetakaroteeni). Hyviä lähteitä ovat myös tomaatti (lykopeeni), paprika, persikka, mansikat sekä pinaatti (luteiini). Karotenoideihin kuuluvaa beetakaroteenia käytetään elintarvikkeiden lisäaineena E-koodilla E 160a.
Marina Takalo

Marina Takalo (1890 Oulanka, Vienan Karjala – 22. heinäkuuta 1970 Kemi) oli vienankarjalainen Suomeen muuttanut runonlaulaja.
Takalo tuli perheensä kanssa Suomeen helmikuussa 1922 pakolaisina ja he asuivat sitten Kuusamossa muun muassa Määttälänvaaralla ja Heikkilässä. Vuodesta 1961 Takalo asui Kemissä lastensa luona.
Takalo sai Kalevala-seuran tunnustuspalkinnon 1965. Takalon kertomia satuja ja tarinoita sekä runonlausuntaa on tallennettu yhteensä 60 tunnin verran ääninauhoille. Helsingin yliopiston uskontotieteen professori Juha Pentikäinen tapasi nuorena opiskelijana Takalon Kuusamossa 1960 ollessaan siellä kotiseututukimusretkellä. Pentikäistä kiinnosti Takalon uskonnollinen maailmankuva johon oli sekoittunut kalevalaisia ja vanhauskoisia aineksia ja hän kirjoitti tästä aiheesta 1971 teoksen Marina Takalon uskonto.
Vuonna 1990 paljastettiin Kuusamon kansanopiston edustalla Marina Takalon muistomerkki jonka on suunnitellut taiteilija Nina Sailo. Kemissä on Marina Takalon katu ja Kemin kaupunginkirjastossa on Takalon pronssinen muistoreliefi (Sanna Koivisto, 1991).
Christine Tucci

Christine Tucci (s. 19. tammikuuta 1967) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi New Yorkin osavaltiossa.
Hänen veljensä on Stanley Tucci. 
Tuccilla oli rooli saippuasarjassa Another World vuosina 1993–1995. Hänet nähtiin CSI:ssä vuonna 2000. Hänellä on ollut roolit myös elokuvissa K-911 (1999) ja Big Fat Liar – Valehtelija (2002). 
Tuccilla on miehensä Vincentin kanssa yksi lapsi.
Kristiina Abrahamintytär

Elämäkerta

Arvellaan, että Kristiina oli suomalaisen aatelismiehen ja Raaseporin käskynhaltijan Abraham Pederssonin tytär ja että Kaarle tapasi hänet toisen maanpakonsa aikana Suomessa 1457. Kun Kaarle palasi Ruotsiin ja nousi valtaistuimelle toisen kerran vuonna 1464, seurasi Kristiina mukana. Heidän poikansa Kaarle Kaarlenpoika syntyi noin 1465. 
Vuonna 1470 Kaarle meni Kristiinan kanssa naimisiin ja siten hänestä tuli kuningatar. Aviolitto solmittiin huolimatta siitä, että valtaneuvosto vastusti sitä. Hän on Kaarina Maununtyttären lisäksi ainoa suomalainen kuninkaan jalkavaimo, josta on myös tullut kuningatar. Avioitumisen päivämäärä on tuntematon, mutta se tapahtui kevään 1470 aikana, joitakin viikkoja ennen Kaarlen kuolemaa 15. toukokuuta. Häät eivät olleet salaisuus, vaan niihin osallistui Tukholmassa 50 häävierasta. Avioitumisen seurauksena Kristiinan pojasta Kaarle Kaarlenpojasta tuli isänsä tunnustettu perillinen. Sekä poika että Kristiina liitettiin uuteen testamenttiin, jonka kuningas laati heti häiden jälkeen. Tämä tapahtui kuninkaan vävyjen kustannuksella. Kuningas antoi veljenpoikansa Sten Sturen varmistaa Kristiinan ja hänen poikansa oikeudet hänen kuolemansa jälkeen: "hjälpa och försvara dem och deras tillrätta, som han ock fulleliga lovat haver sig gärna vilja göra". Sen perusteella Sten Sture nimitettiin valtionhoitajaksi kunnes poika Kaarle olisi täysi-ikäinen ja voitaisiin valita kuninkaaksi vävy Ivarin sijaan, jolla tämä asema oli aikaisemmin ollut. 
Kuningas Kaarlen avioliitto Kristiinan kanssa oli kiistanalainen, koska se rikkoi perinnettä avioitua oman yhteiskuntaluokan sisällä. 1490-luvulla kirjoitti piispa Henrik Tidemansson Linköpingistä avioliittoa kuvailevan runon: "Konung Karl vart enkil och led stort had/at han giffte sig mot Rikesins raad/Huar stadge haffwe sedelis kläde/oc ey osid vor herra hääde"
Kristina oli kuningattarena muutaman viikon, kunnes hänestä tuli leski 15. toukokuuta 1470. Samassa yhteydessä Sten Sture kumosi testamentin, otti itselleen kaiken vallan ja antoi suurimman osan entisen kuninkaan omaisuudesta vävyillensä. Vuonna 1488 Kaarle Kaarlenpoika poikansa onnistui palauttamaan osan isänsä omaisuudesta Sten Sturen myötävaikutuksella.
Yöhaikara

Koko ja ulkonäkö

Yöhaikaran pituus on 56–65 senttiä, siipiväli 105–112 senttiä ja paino 525–800 grammaa.
Yöhaikaralla on musta-harmaa selkä ja valkoinen mahanseutu ja kaula. Lisäksi sillä on musta päälaki josta lähtee pitkä valkea töyhtö, jolla suuri merkitys soidinmenoissa. Nokka on väriltään musta.

Levinneisyys

Yöhaikaraa tavataan trooppisilla seuduilla ja lauhkean vyöhykkeen lämpimissä osissa laajalla alueella ympäri maailmaa. Euroopassa yöhaikaran esiintyminen on hyvin laikuttaista. Suomessa satunnainen vierailija.

Elinympäristö

Yöhaikara elää rannikkoseuduilla, järvillä, lammilla, joilla, kosteikoilla ja suo- ja mangrovealueilla, eli aina veden läheisyydessä.

Ravinto

Yöhaikara syö kaloja, sammakoita, kilpikonnia, liskoja, linnunmunia ja -poikia, nilviäisiä ja hyönteisiä.
GIOVE B

GIOVE B:n eli toisen Galileo-testisatelliitin kehitti vuonna 2009 purettu Galileo Industries -yhtiö. 
Satelliitin pääurakoitsija oli Astrium GmbH Saksasta, satelliitin rakensi Thales Alenia Space Ranskassa ja navigaatiohyötykuorman kehitti Astrium Ltd Englannissa. Satelliitti koottiin Italiassa Alenia Spazion (2005 lähtien Alcatel-Alenia Space -yhtiön osa, sittemmin Thales Alenia Spacen osa) tehtaalla. Koska Giove A:n laukaisu onnistui ja satelliitti toimii, pitkään ei ollut varmaa, laukaistaanko Giove B -satelliittia lainkaan.
GIOVE-B laukaistiin Baikonurista Sojuz-kantoraketilla 27. huhtikuuta 2008 23 000 km korkealle radalle, jossa se toimii 2,5 vuotta. Satelliittia operoidaan Telespazion keskuksesta Fucinosta Rooman läheltä.

Tekniikkaa

Satelliitti painaa 530 kg, josta 28 kg hydratsiiniä satelliitin asennonsäätöön. Sen koko on 95 cm x 95 cm x 240 cm. Se on kolmiakselistabiloitu. Sen sähköteho on 1100 W - satelliitissa on kaksi 4,3 metriä pitkää aurinkopanelia. Satelliitti lähettää Galileon signaaleja L1, E5 ja E6 taajuuksilla, mutta vain kahdella taajuudella kerrallaan.
Syntyneet tappajiksi

Vastaanotto

Elokuvalle myönnettiin vuoden 1994 Venetsian elokuvajuhlissa Pasinetti-palkinnon parhaan naisnäyttelijän tunnustus Juliette Lewisin roolityöstä. Lisäksi Oliver Stone sai kilpailun tuomariston erikoispalkinnon.
Elokuva oli lisäksi ehdolla puolalaisen Camerimage-elokuvajuhlien Vihreän sammakon saajaksi sekä ehdokkaana Golden Globe ja MTV Movie Award -palkintojen saajaksi.

Väitetyt kopiomurhat

»NBK. Minä rakastan sitä! Joskus ensi huhtikuussa minä ja V [Dylan Klebold] saamme kostomme ja nostamme luonnonvalintaa pari astetta ylöspäin.»
(Eric Harrisin muistiinpano päiväkirjassaan ennen Columbinen verilöylyä.)
Syntyneet tappajiksi -elokuvaa on väitetty osasyyksi useisiin elokuvaa kopioiviin murhiin, joista tunnetuin on huhtikuussa 1999 tapahtunut Columbinen verilöyly, jossa kaksi koulun oppilasta, Eric Harris ja Dylan Klebold, tappoivat aseiden ja räjähteiden avulla yhteensä 14 oppilasta (mukaan lukien itsensä), sekä yhden opettajan. Harris ja Klebold olivat katsoneet elokuvan yli 50 kertaa ja nimesivät ammuskelunsa sen mukaan (The holy April morning of NBK).
Älä anna periksi

Vastaanotto ja jälkimaine

Elokuva valittiin vuonna 2011 Yhdys­valtojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteetti­sesti, historialli­sesti tai kulttuuri­sesti merkittäviä amerikkalais­elokuvia.
Hennala

Hennala on Lahden kaupunginosa seututie 140:n varrella. Kaupunginosan nimi tulee aikaisemman kantatilan nimestä, joka jakaantui Ali-Hennalaksi ja Yli-Hennalaksi. Eteläisempi Ali-Hennala tunnettiin myös Metsä-Hennalana ja pohjoisempi Yli-Hennala Kylä-Hennalana, joka siirtyi maanjaoissa Joutjärven alueelle. Hennalassa sijaitsi vuoden 2014 loppuun saakka Lahden varuskunta.
Hennalassa on entisen varuskunta-alueen lisäksi myös Stora Enson pakkaustehdas ja myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen kristuksen kirkon kokoontumistilat. Kirkkoa vastapäätä on huoltamo, jolla on ongelmajätepiste. Seututie 140:n itäpuolella alkaa Laune.
Vuosina 1918-19 Hennalan varuskunnan alueella toimi Hennalan vankileiri, jossa oli vangittuna yli 10 000 sisällissodan punaista. Heistä noin 1 200 kuoli teloitusten uhrina, nälkään tai kulkutauteihin.
Hennalan kautta kulkee Lahden bussilinja 2 Metsä-Pietilästä Viuhaan.

Kaupungin palvelut

Hennalassa 31. joulukuuta 2014 lakkautettavan Lahden varuskunnan alueella toimii 75 päivähoitopaikan Hennalan päiväkoti, jonne pääsee linja-autovuoroilla 2 ja 12.
Tasmanianjuovapussimäyrä

Elinalue

Tasmanianjuovapussimäyriä elää Tasmaniassa ja harvinaisena Victorian osavaltiossa Australian mannermaalla.

Koko

Tasmanianjuovapussimäyrällä on lyhyt häntä, ja se painaa alle kilogramman.

Elintavat

Tasmanianjuovapussimäyrä on yöeläin ja lähtee pesästään iltahämärällä etsimään ruoakseen pieniä selkärangattomia, esimerkiksi sirkkoja, kovakuoriaisia ja matoja. Ravintoa etsiessään se tutkii maata pitkällä kuonollaan ja kaivaa ruoan innokkaasti esiin. 
Tasmanianjuovapussimäyrä elää vain 2-3 vuotta.

Tasmanianjuovapussimäyrä populaarikulttuurissa

Pelihahmo Crash Bandicoot on tasmanianjuovapussimäyrä.
Harmaakylkirastas

Levinneisyys

Harmaakylkirastasta tavataan pesivänä Koillis-Kiinassa. Talvehtivana se on tavattu Intiassa, Myanmarissa, Thaimaassa ja Laosissa. Lajin populaatioksi arvioidaan 3 500–15 000 yksilöä. Sitä uhkaavat elinympäristöjen tuhoutuminen ja pirstoutuminen ja se on luokiteltu vaarantuneeksi.

Elinympäristö

Harmaakylkirastas elää tammi- ja mäntymetsissä vuorilla 1 000–1 900 metrin korkeudessa. Se talvehtii ainavihannissa metsissä pääasiassa 1 500–2 600 metrin korkeudessa.
Klaus Doldinger

Klaus Doldinger (s. 12. toukokuuta 1936 Berliini) on saksalainen saksofonisti ja elokuvamusiikin säveltäjä.
Berliiniläislähtöinen Doldinger pääsi vuonna 1947 Düsseldorfiin konservatorioon, mistä hän valmistui vuonna 1957. Opiskeluvuosinaan hän sai runsaasti esiintymiskokemusta. Vuonna 1953 hän aloitti saksalaisessa dixieland-yhtyeessä The Feetwarmersissa, jonka kanssa levytti vuonna 1955. Myöhemmin hän perusti Oscar's Trion esikuvanaan Oscar Peterson. 
Doldinger on säveltänyt runsaasti musiikkia elokuviin ja televisiosarjoihin. Hänen tunnetuimpia töitään ovat muun muassa elokuvien Sukellusvene U-96 ja Päättymätön tarina sekä rikossarjan Kahden keikka musiikit. Hän on myös yhä suuresti arvostettu henkilö Saksan jazz-piireissä, ja hänen nykyinen yhtyeensä Passport nauttii suurta suosiota.
Doldinger avioitui Inge Beckin kanssa vuonna 1960. Heillä on kolme lasta. Vuodesta 1986 he ovat asuneet Münchenissä.
Mikael Romberg

Karl Mikael Romberg (26. syyskuuta 1909 Karjaa – 1997) oli suomalainen vasemmistolainen toimittaja ja poliitikko.
Romberg oli alkuperäiseltä ammatiltaan sähköteknikko. Hän toimi Suomen Kommunistisen Puolueen (SKP) ruotsinkielisenä sihteerinä vuosina 1945–1951, ja kuului SKP:n keskuskomiteaan vuodesta 1948 sekä SKDL:n ruotsinkieliseen työvaliokuntaan vuodesta 1945. Hän toimi Kommunisten-lehden päätoimittajana 1948–1949 ja Ny Tid -lehden toimitussihteerinä 1952–1953 sekä päätoimittajana 1953–1973. Romberg oli Suomenruotsalaisten kansankäräjien edustajana vuodesta 1952. Hän kuului myös Suomi–Puola yhdistyksen johtokuntaan.
Rombergin puoliso oli runokokoelman julkaissut kulttuuritoimittaja Margaretha Lindgren.