google/wiki40b huggingface dataset:
Väinö Valvanne

Väinö Henrik Valvanne ent. Wegelius (10. toukokuuta 1887 – 8. maaliskuuta 1919) oli teosofi ja kirjailija. Hänen veljensä Hugo Valvanne tuli tunnetuksi suurlähettiläänä. Molempien isä Henrik Eliel Wegelius oli rovasti, valtiopäivämies ja sanomalehden perustaja.
Valvanne aloitti opinnot Turun suomalaisen klassillisessa lyseossa vuonna 1897 josta hän valmistui ylioppilaaksi keväällä 1905. Samana vuonna hän siirtyi Helsingin yliopistoon jossa hän opiskeli mm. kreikkaa ja haaveili kansakoulun opettajan virasta. Valvanne avioitui vuonna 1914 sairaanhoitaja Elina Rutasen kanssa.
Vuoteen 1906 mennessä Valvanne oli tutustunut teosofiaan, joka oli tehnyt häneen syvän vaikutuksen ja jonka myötä hän aloitti teosofisen työskentelyn Pekka Ervastin ja muiden seuran jäsenten kannustamana.
Hän toimi Tietäjän toimitussihteerinä vuosina 1906—14, suomentaen myös paljon kirjoituksia lehteä varten. Hän kirjoitti myös 138 artikkelia nimimerkillä V.H.V. ja 11 artikkelia nimillä Väinämö, E. Vento, Vesa, Vesanto, Subhadatta ja Eräs. Lisäksi hän kirjoitti 45 lyyrillistä proosaa nimimerkillä –e.
Valvanne tuli tunnetuksi myös teosofisen kirjallisuuden kääntäjänä. Kreikan kielen tuntijana hän suunnitteli Ervastin kanssa mm. Uuden testamentin kääntämistä. Suunnitelma jäi kuitenkin toteutumatta Valvanteen sairastuttua vuonna 1915 lavantautiin jonka myötä hänellä diagnosoitiin myös tuberkuloosi.
Sairastumisestaan huolimatta hän perusti vuonna 1916 Uus-uskonnollisen kustannusliikkeen Hyvinkäälle. Tämän kustannusliikkeen tarkoituksena oli julkaista etupäässä Idän Tähden kirjallisuutta mutta se muutettiin pian osakeyhtiöksi ja liitettiin Kustannusosakeyhtiö Tietäjään.
Valvanne oli innokas Idän Tähden aatteen kannattaja ja kuului Willie Angervon julkaiseman Idän Tähti -lehden toimitukseen.
Jäsennin

Jäsennin (engl. parser) on tietokoneohjelma, jolla tarkastetaan onko jokin sille syötteenä annettu merkkijono rakenteeltaan tietyn ohjelmointikielen kelvollinen ilmaisu ja luo ilmaisusta sitä vastaavan tietorakenteen.
Esimerkiksi C-kielen jäsennin tarkistaa, onko syöte C-ohjelmointikielen syntaksin mukainen ilmaisu ja XML-jäsennin tarkastaa, onko syöte XML-kielinen ilmaisu.
Validoiva XML-jäsennin tarkistaa lisäksi, onko syöte XML-kielen yleisten sääntöjen mukainen ja onko se annetun dokumenttityyppimäärittelyn mukainen.
Salins-les-Bains

Salins-les-Bains on kunta Juran departementissa Franche-Comtén hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 3 333 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Salins-les-Bainsin pinta-ala on 25 neliökilometriä.
Chawanmushi

Chawanmushi (茶碗蒸し, Chawanmushi, kirjaimellisesti "teekuppihöyry" tai "höyrytetty teekulhossa") on Japanista peräisin oleva kananmunaruoka, jossa käytetään neidonhiuspuun siemeniä. Kastike sisältää kananmunasekoituksen, joka on maustettu soijakastikkeella, dashilla ja mirinillä.
Chawanmushin voi syödä kylmänä tai kuumana. Kun siihen lisätään udonia, sitä kutsutaan odamaki mushiksi tai odamaki udoniksi. Toisin kuin monet muut perinteiset japanilaiset ruoat, Chawanmushi syödään lusikalla.
Valkokaulusorneero

Levinneisyys

Valkokaulusorneeroa tavataan Brasiliassa. Lajia on kuvattu harvinaiseksi, mutta sen ei uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Iso Vehkalampi (Virrat)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,4 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Toisveden lähialueeseen (35.421) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 122,3 metriä mpy.
Ferrara

Historiaa

Ferraran historia alkaa 700-luvulta, ja se oli itsenäinen valtio noin vuodesta 1000 vuoteen 1859, jolloin se liittyi Italian kuningaskuntaan. 1400-luvulla sen yliopisto oli kuuluisa renessanssifilosofien opinahjo.
Kaupungissa on yhdeksän kilometriä muureja, enimmäkseen 1400- ja 1500-luvuilta. Sen keskellä on vallihautojen ympäröimä Este-suvun linna vuodelta 1385.
Ferrara ympäristöineen on Unescon maailmanperintökohde.
Friedrich Daniel von Recklinghausen

Friedrich Daniel von Recklinghausen (2. joulukuuta 1833 Gütersloh, Westfalen – 26. elokuuta 1910) oli saksalainen patologi, joka harjoitti lääketiedettä Würzburgissa (1866–1872) ja Strassburgissa (1872–1906). Hänen poikansa oli fysiologi Heinrich von Recklinghausen (1867–1942).
Recklinghausen loi termin hemokromatoosi ja esitti ensimmäisenä yhteyden hemokromatoosin ja kudoksiin kerääntyneen raudan välillä. Taudin kuvasi ensimmäisenä Armand Trousseau 1865. Recklinghausen julkaisi havaintonsa nimellä Hämochromatose, Tageblatt der Naturforschenden Versammlung.
KTEL

Historia

Linja-autoliikenne alkoi Kreikassa vuonna 1896. Liikennettä säänneltiin laeilla ensimmäisen kerran 1920-luvulla. Liikenteen ja reittien organisointi alkoi 1930-luvulla, mutta työ keskeytyi sodan ajaksi. KTEL perustettiin lailla vuonna 1952. Alun perin paikallisia yhtiöitä oli yksi jokaisessa prefektuurissa ja suuremmalla saarella, yhteensä 104 kappaletta. Linja-autoja oli alussa käytössä noin 3 300 kappaletta.
Myöhemmin yhtiöitä on yhdistelty, ja kaupunkien linja-autoliikenne on erotettu pitkänmatkan liikenteestä niin, että KTEL:in yhtiöt hoitavat vain jälkimmäistä. Yhtiöillä on lakisääteinen tehtävä hoitaa viranomaisten määräämiä reittejä, myös kaupallisesti kannattamattomia yhteyksiä. 2010-luvulla linja-autoja oli yhteensä noin 4 200 kappaletta, ja KTEL hoiti noin 80 prosenttia Kreikan linja-autoliikenteestä.
Borneonpiispahaikara

Koko ja ulkonäkö

Borneonpiispahaikara kasvaa noin 75–91-senttiseksi. Se on suurimmaksi osaksi musta, mutta höyhenpeitteessä on myös valkoisia alueita. Nokka on punainen, ja silmää ympäröi keltainen rengas.

Levinneisyys

Borneonpiispahaikaraa on tavattu Borneon saaren lisäksi Sumatralla, Thaimaan eteläisimmissä osissa sekä Malesian niemimaalla. Populaation kooksi arvellaan 250-500 yksilöä. Borneonpiispahaikaraa uhkaavat etenkin metsien hakkuut. Laji on suojeltu Thaimaassa, Malesiassa ja Indonesiassa.
Candace Parker

Ennen ammattilaisuraa

Ennen ammattilaisuraansa Parker pelasi Tennesseen yliopiston naisten koripallojoukkueessa Tennessee Lady Volunteersissa. Hän aloitti joukkueessa vuonna 2005 oltuaan edellisen kauden sivussa toipuessaan polvileikkauksista. Hän oli voittamassa Lady Volsin riveissä NCAA:n kaakkoisen konferenssin (Southeastern Conference) turnausmestaruutta vuonna 2006 ja kahta NCAA:n mestaruutta, vuosina 2007 ja 2008. Lady Volunteers voitti vuoden 2007 NCAA-loppuottelussa Rutgersin yliopiston joukkueen pistein 59–46 ja vuoden 2008 loppuottelussa Stanfordin yliopiston joukkueen pistein 64–48, ja Parker palkittiin molempina vuosina mestaruusturnauksen parhaana pelaajana. Hänet palkittiin myös Wade Trophylla vuonna 2007 ja Naismith Awardilla sekä John R. Wooden Awardilla vuosina 2007 ja 2008. Hän voitti mainitut palkinnot yliopistokoripallon vuoden naispelaajana.
Ennen yliopistouraansa Parker pelasi Naperville Central High Schoolin joukkueessa Napervillessa Illinois'ssa. Hän oli voittamassa kahta Illinois'n osavaltion mestaruutta, vuosina 2003 ja 2004. Parker palkittiin molempina vuosina USA Todayn ja Gatoraden vuoden parhaan naispuolisen high school -koripalloilijan palkinnoilla sekä Naismith Prep Player of the Year Awardilla.

WNBA-ura

Los Angeles Sparks varasi Parkerin WNBA:n uusien pelaajien varaustilaisuuden ensimmäisen kierroksen ensimmäisenä varauksena huhtikuussa 2008. Parker aloitti ammattilaisuransa samana keväänä. Hän pelasi ensimmäisen WNBA:n runkosarjaottelunsa 17. toukokuuta, jolloin Sparks kohtasi Phoenix Mercuryn. Parker teki ottelussa, jonka Sparks voitti pistein 99–94, 34 pistettä ja on näin eniten pisteitä ensimmäisessä WNBA-ottelussaan tehnyt pelaaja. Edellinen ennätys, 25 pistettä, oli Cynthia Cooperin hallussa WNBA:n aloituskaudelta 1997.

Maajoukkue

Parker valittiin syksyllä 2006 edustamaan Yhdysvaltain maajoukkuetta koripallon naisten maailmanmestaruuskilpailuihin. Hän oli nuorin Yhdysvaltain naisten maajoukkueessa pelannut pelaaja sitten vuoden 1994. Yhdysvallat voitti turnauksessa pronssia. Vuonna 2007 hän oli voittamassa Amerikan mestaruusturnausta (FIBA Americas Championship for Women), jonka loppuottelussa Yhdysvallat kukisti Kuuban joukkueen pistein 101–71. Parker ja Tina Thompson olivat turnauksessa Yhdysvaltain joukkueen parhaat pistenaiset, kun molemmat tekivät viidessä ottelussa 69 pistettä.

Yksityiselämä

Parkerin vanhemmat ovat Larry ja Sara Parker. Hänellä on kaksi veljeä, joista toinen, Anthony Parker, on ammattilaiskoripalloilija. Anthony Parker on pelannut ammattilaisurallaan Philadelphia 76ersin, Orlando Magicin ja Toronto Raptorsin riveissä NBA-liigassa sekä israelilaisjoukkue Maccabi Tel Avivissa ja italialaisjoukkue Pallacanestro Virtus Romassa.
Parker on kihloissa NBA-koripalloilija Shelden Williamsin kanssa. Williams on edustanut keväästä 2008 Sacramento Kingsiä.
Bristolin tuomiokirkko

Historia

Aatelismies Robert Fitzharding perusti vuonna 1140 paikalla toimineelle augustiinilaisluostarille kirkon, josta on nykyään jäljellä vain rauniot.
Kirkon kuori on 1300-luvulta, uusi laiva 1800-luvun loppupuolelta.
Uusgoottista tyyliä edustava uusi laiva rakennettiin George Edmund Streetin johdolla vuosina 1868–1877. Piispa Joseph Butler on haudattu katedraaliin.
Bristolin tuomiokirkossa vihittiin Englannin kirkon ensimmäiset 32 naispappia vuonna 1994.
Matt Read

Ura

Read teki kolmen vuoden mittaisen sopimuksen Philadelphia Flyersin kanssa vuonna 2011, pelattuaan neljä vuotta college-jääkiekkoa Bemidji State Universityssa. Hän esitti hyviä otteita Flyersin harjoitusleirillä ja sai paikan lopullisessa kokoonpanossa. Read teki ensimmäisen maalinsa New Jersey Devilsiä vastaan, maalissa oli Martin Brodeur. 18. toukokuuta 2011 hän teki neljä (1+3) pistettä pelissä, jossa Flyers voitti Ottawa Senatorsin 7–2.
Nuoraa

Nuoraa eli Sokolinskoje (ven. Соколи́нское) on maaseututaajama ja rautatiepysäkki (ennen asema) Viipuri–Koivisto-radalla Johanneksen kunnassa Viipurin eteläpuolella, nykyisin Venäjälle kuuluvalla Karjalankannaksella. Suomelle kuuluessaan Nuoraa oli Viipurin maalaiskunnan kylä, joka sijaitsi kunnan eteläosassa Viipurin kaupungin etelärajalla Viipurinlahden rannalla.

Viipurin maalaiskunnan Nuoraan kylä

Viipurin maalaiskunnassa Nuoraan naapurikyliä olivat Alasommee, Tirhilä, Järvelä ja Korpela-Autio. Nuoraan kautta kulki ja kulkee rauta- ja maantie Viipurista (Suomen aikana kantatie 64) Koivistolle.
Vuonna 1937 Nuoraalla oli 301 asukasta. Nuoraalla oli Samolan osuuskaupan myymälä ja joitakin yksityiskauppoja. Teollisuutta edusti Karjalan Peruna Oy:n perunajauhotehdas, jossa oli 56 työntekijää vuonna 1937. Vuonna 1937 Nuoraalla oli 279 ha peltoa, seitsemän ha niittyä ja 265 ha metsää. Nuoraa kuului Alasommeen koulupiiriin, jonka koulu sijaitsi Alasommeen kylässä. Nuoraalla toimi nuorisoseura Tähti.
Talvisodan aikana Nuoraan väestö evakuoitiin Keski-Suomeen. Sodan loppuvaiheessa taistelut ulottuivat Nuoraalle asti. Moskovan rauhassa Nuoraa muun Viipurin maalaiskunnan kanssa luovutettiin Neuvostoliitolle. Jatkosodassa alue vallattiin takaisin 1941 ja väestö pääsi palaamaan koteihinsa, mutta uusi evakuointi oli edessä 1944.

Nuoraan kyläneuvosto Neuvostoliitossa

Neuvostoliitossa Nuoraasta tuli entisen Viipurin maalaiskunnan eteläosat ja entisen Johanneksen kunnan pohjoisosat käsittäneen kyläneuvoston keskuskylä. Venäjän kunnallishallintouudistuksessa Nuoraasta tuli osa Johanneksen kaupunkikuntaa.
Paola Suhonen

Paola Anneli Ivana Suhonen (alk. Paula Anneli Suhonen, s. 19. kesäkuuta 1974 Helsinki) on suomalainen vaatesuunnittelija, taiteilija, muotoilija, yrittäjä ja elokuvantekijä. Hänet tunnetaan erityisesti Ivana Helsinki -vaatemerkistä, jonka hän perusti siskonsa Pirjo Suhosen kanssa vuonna 1998.
Koulutukseltaan Suhonen on taiteen kandidaatti Helsingin taideteollisesta korkeakoulusta. Ennen opintojaan Suhonen toimi muun muassa nuorten suunnittelijoiden muodostamassa Fabrik-ryhmässä. Hän on myös voittanut lumilautailun Suomen mestaruuden.
Suhonen on tehnyt yhteistyötä muun muassa Coca-Colan, Nanson, Aarikan, Alkon, Luhdan, Itellan, Pirkan, Seppälän, Vitaliksen, Valion ja Googlen kanssa. Keväällä 2002 Suhosen suunnittelemaa ylioppilaspipoa myytiin 600 kappaletta.
Suhonen asui kaksi vuotta New Yorkissa, missä hän opiskeli vuoden ajan New York Film Academyssa. Syksyllä 2010 hän muutti Los Angelesiin ja opiskeli kuvaajaksi American Film Institutessa. Suhonen on toiminut Yhdysvalloissa ilmestyvän Love Contemporary -rakkauslehden päätoimittajana. Hän muutti takaisin Suomeen keväällä 2013. Samana vuonna Suhoselle myönnettiin Pro Finlandia -mitali.
Paola Suhosella oli ensimmäinen oma taidenäyttely Taidehallissa vuonna 2016. Hän kuvasi kahdeksan vuoden ajan kokeellista dokumenttia  Poem Portrait of Nina yhdestä Hollywoodin tunnetuimmasta pornotähdestä, Nina Hartleystä. Runollisista tuokiokuvista ja haastatteluista koostuvassa monikanavaisessa videoteoksessa Hartley nähdään ensimmäistä kertaa taiteilijan linssin läpi. Suhosen kanssa ystävystynyt Hartley pohtii elokuvallisessa muotokuvassa suhdettaan rakkauteen, seksiin ja elämään ylipäänsä. 
Syyskuussa 2015 ilmestyi Paola ja Pirjo Suhosen ensimmäinen lastenkirja Erikoiskoira Affe - Talviseikkailu Lapissa. Kirjasarja sai jatkoa kirjalla Erikoiskoira Affe - Kevätretki kaupungilla ja uusi kirja on luvassa myös vuoden 2017 aikana. Suhoselle myönnettiin vuonna 2018 Suomi-palkinto tunnustuksena merkittävästä taiteellisesta urasta.
Paola Suhosella on puolisonsa Olli Happosen kanssa yhtye Lone Deer Laredo. 
Suhonen joutui Yhdysvalloissa kiistaan Donald Trumpin ex-vaimon Ivana Trumpin kanssa Ivana-tuotemerkkinimestä. Trump vaati Ivana Helsinki -vaatemerkin nimeä muutettavaksi ja se muutettiin globaalisti muotoon Ivana Helsinki Paola Suhonen.
Ludvig Karsten

Ludvig Karsten (8. toukokuuta 1876 – 19. lokakuuta 1926) oli norjalainen taidemaalari. Hän syntyi Oslossa rakentaja Hans Heinrich Karstenin ja Ida Susanne Pfützenreuterin pojaksi. Suunnittelija Marie Karsten ja arkkitehti Heinrich Joachim Sebastian Karsten olivat hänen sisaruksiaan.
Karsten opiskeli Roomassa vuosina 1895–1896, Münchenissä 1896 ja 1900 sekä Pariisissa 1901 ja 1910. Hän matkusteli laajalti ja vieraili Italiassa, Saksassa, Espanjassa, Ranskassa, Pohjois-Afrikassa ja Turkissa. Vuodesta 1910 hän asui enimmäkseen Kööpenhaminassa, ja vuonna 1913 hän avioitui tanskalaisen kuvanveistäjä Michaela (Misse) Frederikke Haslundin (1886–1943) kanssa. Avioliitto kesti vuoteen 1917. Karsten kuoli Pariisissa aivoverenkiertohäiriöön syksyllä 1926.
Karsten oli uusimpressionisti; hänen vaikutteisiinsa lukeutuivat Edvard Munch ja Henri Matisse. Norjan Taiteen, arkkitehtuurin ja suunnittelun kansallismuseossa on useita hänen maalauksiaan, kuten Kristi gravleggelse (1904), Vårkveld i Ula (1905), Tæring (1907), Det blå kjøkken ("Sininen keittiö", 1913), Det røde kjøkken ("Punainen keittiö", 1913) ja Flukten fra Egypt (1922). Bergenin museossa Karsten on edustettuna teoksillaan Søsken ja Batseba. Ruotsin kansallismuseossa on teos Den lyse og mørke akt ja Tanskan Statens Museum for Kunstissa Golgata. Oslon Stenersenmuseetin kokoelmiin kuuluvat Adam og Eva ja Gobelin.
Karsten tuli myös tunnetuksi aiemmin eläneiden taiteilijoiden, kuten Jacopo Bassanon, Jusepe de Riberan ja Rembrandtin töiden parafraaseista.
Heikki Jääskeläinen

Heikki Elia Jääskeläinen (s. 10. marraskuuta 1979 Tampere) on suomalainen laulaja. Hän tuli tunnetuksi osallistuessaan Idols-kilpailuun, jonka hänen kaksoisveljensä Ilkka Jääskeläinen voitti. Heikki Jääskeläinen putosi kisasta juuri ennen semifinaaleja, kun tuomaristo sai vielä pudottaa viisi kilpailijaa ennen kuin oli yleisön vuoro äänestää seitsemän finalistia.
SonyBMG-levy-yhtiön ehdotuksesta Heikki ja Ilkka alkoivat esiintyä duona tammikuussa 2006. Ilkan albumi Vuosisadan Rakkaustarina ilmestyi keväällä 2006. Heikki laulaa albumin yhdeksällä raidalla, joista Jotain parempaa on hänen itse sanoittamansa ja Tää enemmän on veljesten yhdessä sanoittama. Helmikuussa 2006 Ilkka ja Heikki kiersivät Suomea muiden Idols-finalistien kanssa. Huhtikuussa 2006 veljekset aloittivat säännöllisen keikkailun ohjelmatoimisto ExtraViihteen riveissä. Levy-yhtiön ja duon erimielisyyksien vuoksi levytyssopimus kuitenkin purettiin vuoden 2007 alussa.
Nykyään Jääskeläinen työskentelee äidinkielen ja kirjallisuuden opettajana.
Aleksandr Martynjuk

Aleksandr Akimovitš Martynjuk (ven. Александр Акимович Мартынюк, s. 9. marraskuuta 1945 Moskovassa, Neuvostoliitossa) on venäläinen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi 45 ottelua tehden 24 maalia Neuvostoliiton maajoukkueesa 1960- ja 1970-luvuilla ja 410 Neuvostoliiton mestaruussarjan ottelua. Martynjuk teki harvinaisen "comebackin" palaamalla 45-vuotiaana Neuvostoliiton maajoukkueseen pelaamalla 3 maaottelua Tšekkoslovakiaa vastaan vuonna 1990. Seuratasolla hän edusti Spartak Moskovaa. Martynjuk pelasi Summit Series -otteluissa Kanadaa vastaan vuonna 1972.

Saavutukset

Vuoden 1973 jääkiekon MM-kisoissa hän teki maailman ennätyksen. USSR vs. West Germany pelissä 08.04.1973 Aleksandr teki huikeat 8 maalia. Samoin vuonna 1973 hänet valittiin Russian and Soviet Hockey Hall of Fame jäseneksi.
Korkeanlaenlammi

Maantietoa

Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueella. Valuma-alue on edelleen jaettu neljännessä jakovaiheessa Tampinkosken alueeseen, johon lampi kuuluu. Lampi sijaitsee suolla Korkeanlaenvuoren eteläpuolella. Vuori kohoaa 40 metriä lammen vedenpinnan yläpuolelle. Sen vedenpinnan korkeus on 126,5 metriä meren pinnan yläpuolella. Siihen on johdettu seitsemän sitä ympäröivän suon kuivatusojaa. Suo-ojat yhtyvät suon reunalla ja niiden laskuoja jatkaa alas peltoaukealle, missä se yhtyy Tarpianjokeen padon alla olevaan suvantoon. Lampi on 300 metriä pitkä, 250 metriä leveä ja sen pinta-ala on 5,7 hehtaaria. Sen rantaviivan pituus on 900 metriä ja se on kokonaan suota. Luoteisrantaan on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa, jonne johtaa tie Huhdista ja Toijalaan johtavalta tieltä (yhdystie 2847).
Sm5

Tilaaminen ja käyttöönotto

Pääkaupunkiseudun junakalustoyhtiö solmi 31. lokakuuta 2006 sopimuksen sveitsiläisen Stadler Railin kanssa 32 nelivaunuisen FLIRT-junan toimittamisesta. 4. lokakuuta 2011 tilauksen ilmoitettiin kasvavan 41 junayksikköön ja 10. syyskuuta 2014 edelleen 75 yksikköön. Marraskuussa 2015 päätettiin tilaukseen lisätä vielä toteutettava optio kuudesta lisäjunasta, joten Sm5-sarjan koko kasvoi lopulta 81 junayksikköön.
Sm5-junat on valmistettu Stadler Railin tytäryhtiö Stadler Bussnang AG:n tehtaalla Bussnangissa, Sveitsissä. Sähköjärjestelmät kaikkiin yksiköihin on valmistanut Traktionssysteme Austria GmbH Neudorfissa, Itävallassa. Ensimmäinen yksikkö laivattiin Sörnäisten satamaan marraskuussa 2008 ja toinen yksikkö Vuosaaren satamaan. Loput junat laivattiin Turun satamaan, jossa ne koottiin ja vedettiin Dv12-dieselveturilla Ilmalan varikolle.
Kahdelle ensimmäiselle junalle tehtiin laajoja teknisiä kokeita vuosina 2008–2009 ennen matkustajaliikenteen aloittamista. Ensimmäinen Sm5-yksikkö aloitti liikennöinnin A- ja M-junana 18. marraskuuta 2009. Toinen juna aloitti liikennöinnin 13. joulukuuta, jolloin junat alkoivat liikennöidä myös viikonloppuisin K-, I- ja N-tunnuksin. Kolmas juna tuli liikenteeseen joulukuussa 2010. Ensimmäisen sarjan 41 junaa saatiin liikenteeseen kevääksi 2015 ja tammikuussa 2016 Suomeen saapui junayksikkö 42, ensimmäinen toisesta tilauserästä. Koko sarja saatiin käyttöön heinäkuussa 2017.
Placerias

Ominaisuudet

Placerias saattoi kasvaa 3,5 metriä pitkäksi ja painaa yli tonnin. Placeriaksella oli vankat ja paksut jalat ja tynnyrimäinen ruumis. Niillä oli myös muiden dicynodonttien tapaan nokka ja suun molemmilla puolilla torahammas. Placeriasin kallo on noin 68 cm pitkä.

Elintavat

Placerias oli luultavasti laumaeläin ja sen elintavat muistuttivat ehkäpä nykyistä virtahepoa. Sadekaudella Placerias saattoi viettää suuren osan ajastaan vedessä, jossa se oli myös melko hyvin turvassa maapedoilta. Placerias oli kasvinsyöjä. Sadekaudella se mahdollisesti söi tuoreita lehtiä ja kasvinversoja. Kuivana kautena, jolloin tuoretta ravintoa oli vähän se ehkä kaivoi maasta esiin juuria ja mukuloita. Uros Placeriasilla oli erityisen suuret torahampaat ja ne saattoivat olla tärkeässä osassa niiden lisääntymiskautena esimerkiksi muiden urosten pelottelussa. Torahampaat olivat myös hyvä puolustusase ja niitä käytettiin myös nokan ohella ravinnon kaivamiseen, josta kertovat torahampaisiin jääneet kuviot.

Fossiililöydöt

Placerias oli laajimmalle levinnyt myöhäistriaskautinen dikynodontti. Sen fossiileja on löydetty Yhdysvaltojen itä- ja länsirannikolta, ja jos Moghreberia nmachouensis luetaan sukuun niin silloin myös Marokosta. Parhaat Placerias-fossiilit on löydetty Arizonasta, ”Placerias-louhokseksi” kutsutusta paikasta. Sieltä on löydetty samasta paikasta yli 40 eläimen luurangot. Mahdollisesti ne kuolivat samaan paikkaan ankarana kuivana kautena ja menehtyivät nälkään ja janoon.
Antti Kaasalainen

Anders (Antti) Kaasalainen (3. lokakuuta 1875 Pyhäjärvi Vpl – 27. huhtikuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen filosofian tohtori, lyseon lehtori, päätoimittaja, valtiopäivämies ja nuorsuomalaisten kansanedustaja.
Kaasalaisen vanhemmat olivat maanviljelijä Johan Kaasalainen ja Maria Kähönen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1895 Viipurin lyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1899, maisteriksi 1900 sekä filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1907. Kaasalainen teki opiskeluaikanaan kansatieteellisiä ja kielitieteellisiä tutkimusmatkoja Karjalaan vuosina 1896–1898. Hän toimi lisäksi Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan puheenjohtajana. 
Kaasalainen oli Porin lyseon historian ja suomen kielen lehtorina 1911–1928. Hän toimi sanomalehtimiehenä ja oli Suomalainen Kansa -lehden vastaavana toimittajana 1907-1909 ja Virallisen Lehden päätoimittajana 1930–1933. Hän oli myös tilanomistaja ja omisti hovitilan Kaukolassa. 
Kaasalainen osallistui säätyvaltiopäiville talonpoikaissäädyn edustajana 1904–1906 ja oli kansanedustajana 1909–1911 edustaen Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä.
Antti Kaasalainen oli naimisissa vuodesta 1911 Beda Wilhelmina Liljegrenin kanssa.
Taru kolmesta miekasta

Taru kolmesta miekasta (engl. Memory, Sorrow, and Thorn) on yhdysvaltalaisen Tad Williamsin kirjoittama fantasiakirjasarja, joka ilmestyi alun perin trilogiana vuosina 1988–1993. Kariston kustantama suomennos on kuitenkin jaettu 12 osaan. Englanniksikin sarjan nidottu laitos julkaistiin neljässä osassa niin, että trilogian viimeinen osa jaettiin kahdeksi niteeksi. Kirjasarjan on suomentanut Auli Hurme-Keränen.
Taru kolmesta miekasta on modernimpaa ja määnläheisempää fantasiaa kuin monet sen edeltäjät, kuten J. R. R. Tolkienin Sormusten herra. Williamsin kirjasarja innoitti esimerkiksi George R. R. Martinia aloittamaan oman fantasiaeepoksensa Tulen ja jään laulun kirjoittamisen.

Jatko

Huhtikuussa 2014 Williamsin ilmoitettiin jatkavan Tarun kolmesta miekasta tarinaa uudella trilogialla The Last King of Osten Ard. Se sijoittuu 30 vuotta ensimmäisen trilogian päätöksen jälkeiseen aikaan ja sisältää osittain samoja ja osin uusia päähenkilöitä. Sarjan kirjojen nimiksi ilmoitettiin The Witchwood Crown, Empire of Grass ja The Navigator’s Children. Uuden trilogian edellä julkaistiin tammikuussa 2017 lyhyempi kirja The Heart of What Was Lost, joka ei kuulu kumpaankaan trilogiaan ja jonka tarina sijoittuu niiden väliin. The Witchwood Crown julkaistaan kesäkuussa 2017.