FSO Syrena

Suunnittelu

Auton suunnittelu sai alkunsa jo 1940-luvulla, kun FSO:n johdossa kaavailtiin pikkuauton valmistusta. Toisen maailmansodan päätyttyä Polski-Fiat sekä Fiat allekirjoittivat kymmenen vuoden sopimuksen Fiat 1100B:n ja 1400:n lisenssivalmistuksesta Puolassa heinäkuusta 1948 lähtien. Neuvostoliiton painostuksen vuoksi sopimus kuitenkin peruttiin, ja tarkoitusta varten varatussa Zeranin tehtaassa alettiin valmistaa Warszawaa.
FSO joutui pulmallisen tilanteen eteen, sillä Warszawa oli isomman kokoluokan auto, joka oli suunnattu keskijohdon käyttöön, ja oli tavallisen työläisen ulottumattomissa. Suunnitelmatalouden keskuskomissio määräsi vuonna 1953 FSO:n kehittämään iskutilavuudeltaan 750-kuutiosenttimetrisellä moottorilla varustetun henkilöauton, jonka osista 50 prosenttia tulisi Warszawasta. Määräys oli absurdi, sillä autojen kokoero oli huomattava.

Prototyypit

Ensimmäinen prototyyppi valmistui jo samana vuonna. Korissa oli käytetty puista kehikkoa, jonka ympärille oli pingotettu keinonahkaa. Korin suunnittelusta vastasi Stanislaw Panczakiewicz ja alustan oli laatinut Karol Pioneer. Voimanlähteenä oli itäsaksalaisen IFA F8:n 690-kuutiosenttimetrinen, 22-hevosvoimainen moottori. Toisessa prototyypissä käytettiin Warszawasta muuteltuja osia; lopputulos ei loistanut ulkonäöllään.
Vuonna 1954 valmistui uusi versio, malli 100. Autoon oli valittu voimanlähteeksi 746-senttikuutiosenttimetrinen, kaksitahtinen palopumpun moottori, jonka teho oli 27 hevosvoimaa. Autoa testattiin Panhard Dynan, DKW:n ja Goliathin kanssa, ja se suoriutui hyvin vertailussa. Seuraavana vuonna Poznańin messuilla esiteltiin malli 107, jossa oli nelitahtinen, 744-kuutiosenttimetrinen ja 35-hevosvoimainen Junak-moottoripyörän moottori.

Valmistus

Tuotanto pääsi täyteen vauhtiin 101-mallin myötä vuonna 1957. Autossa oli puukehikko ja DKW:n mallin mukainen, kävelykepin kahvaa muistuttanut vaihteenvalitsin. Jousituksena oli edessä ja takana poikittaiset lehtijouset. Vuonna 1962 esiteltiin 102-malli, jossa oli jo kokoteräskori. Moottorin puristussuhdetta nostamalla teho oli saatu nostettua 30 hevosvoimaan ja vaihteenvalitsin oli siirretty ohjauspylvääseen. Ulkonäkö pysyi samana lukuun ottamatta etusäleikköä. 102-mallista tehtiin tehokkaampi muunnelma 102S, jossa oli 991-kuutiosenttimetrinen, 40-hevosvoimainen Wartburgin moottori. Pian esiteltiin 103-malli, johon oli tehty vähäisiä muutoksia. Myös tätä mallia sai Wartburgin moottorilla varustettuna. Seuraavaan 104-malliin tuli 842-kuutiosenttimetrinen, kolmisylinterinen moottori, jonka teho oli 40 hevosvoimaa. Puristussuhde oli edelleen alhainen 7,2:1, jotta se kulkisi matalaoktaanisella bensiinillä. Tämä voimanlähde säilyi valmistuksessa mallin elinkaaren loppuun asti.
Syrenan valmistus siirrettiin vuonna 1971 FSM:lle Bielsko-Białaan. Syy oli mahdollisesti se, että FSO:n tehtaalle haluttiin saada uudempaa tuotantoa. Bielsko-Białassa valmistettiin myös tavarankuljetukseen tarkoitettuja avolava- ja pakettiautomallia. Pakettiauton sai myös farmarimuunnelmana, johon oli lisätty ikkunat sivuihin.
Vuonna 1972 esiteltiin uudistettu Syrena 105, jonka ovet oli muutettu edestä saranoiduiksi, ikkunoita oli kasvatettu ja vaihteisto synkronoitu.
Yhteensä Syrenoita tehtiin FSO-tehtaalla 117 234 kappaletta. Lisää autoja (344 077 kappaletta) tehtiin FSM-tehtaalla, jonne auton valmistus siirtyi Polski Fiatin tieltä. Syrenia tehtiin siis 521 311 kpl, joka on suhteellisen paljon. Syrena onnistui olemaan koko kansan auto.

Muunnelmia

Vuonna 1960 Brysselin autonäyttelyssä esiteltiin Syrena Sport -malli, jossa oli linjakas, lasikuidusta valmistettu kori ja ilmajäähdytetty bokserimoottori. Samana vuonna rakennettiin myös pienen, 7-paikkaisen pikkubussin prototyyppi.
Mallin vanhennuttua esiteltiin useita tutkielmia, joissa sen ulkonäköä pyrittiin parantamaan. Näistä eräs oli Syrena 110, joka muistutti ulkoisesti Renault 5:ä. Autosta valmistettiin kaksi- ja nelitahtiset prototyypit. Viistoperäinen, isolla takaluukulla varustettu malli 607 vastasi ulkonäöltään tuotantomallia, mutta akseliväliä oli pidennetty ja korin osia oli korvattu muovisilla.
Tuotantoon asti pääsi vain Bosto – pieni pakettiauto ja sen avolavaversio.