google/wiki40b huggingface dataset:
Ken Davitian

Kenneth "Ken" Davitian (s. 19. kesäkuuta 1953 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on parhaiten tunnettu rooleistaan tuottaja Azamat Bagatovina komediaelokuvassa Borat (2006) ja rikollisjärjestön pikkupomo Shtarkerina elokuvassa  Salainen agentti 86.
Davitianin sukujuuret ovat Armeniassa. Hän perusti vuonna 2003 oman ravintolan kotikaupunkiinsa Los Angelesiin.
Melinin järjestelmä

Järjestelmän synty

Melin opiskeli nuorena upseerina vapaa-ajallaan pikakirjoitusta 1880-luvun alussa, käyttäen Gabelsbergerin järjestelmää. Hän oli aktiivinen Gabelsbergerin järjestelmän kannattaja ja julkaisi siitä oppikirjankin, mutta halusi kuitenkin kehittää vielä paremmin ruotsin kielelle sopivan järjestelmän.
Vuosina 1887–88 Melin kävi läpi esivalmisteluna 100 000 sanan aineiston, joka koostui Ruotsin valtiopäivien puheista. Hän kokosi tilastot sanojen lukumääristä ja alku- ja lopputavujen sekä eri äänteiden esiintymisistä. Melin julkaisi järjestelmänsä vuonna 1892 kirjassa Lärobok i Förenklad snabbskrift.

Järjestelmän leviäminen

Vuonna 1896 valittiin pikakirjoitus Melinin järjestelmällä pakolliseksi oppiaineeksi Tukholman ja Göteborgin kauppaopistoissa.
Ruotsin valtiopäivillä ensimmäinen Melinin järjestelmää käyttänyt pikakirjoittaja aloitti 1898. Vuonna 1935 Melinin järjestelmää käytti jo yli puolet valtiopäiväpikakirjoittajista.

Järjestelmän rakenne

Konsonanteilla ja vokaaleilla on kullakin oma merkkinsä, samoin tavallisimmilla konsonanttiyhdistelmillä.
Jean Gagnon

Jean Gagnon (21. toukokuuta 1941 Saint-Joseph-de-Lauzon – 23. joulukuuta 2016) oli kanadalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Québecin arkkihiippakuntaan 4. kesäkuuta 1966 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Lamdian titulaaripiispaksi 4. joulukuuta 1998. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. maaliskuuta 1999. Pääkonsekraattorina toimi Maurice Couture, jota avustivat Clément Fecteau ja Raymond Dumais.
Gagnon sai 15. marraskuuta 2002 nimityksen Gaspén piispaksi.
Jättisinililja

Sipuli, lehdet javarsi

Jättisinililjan sipuli on noin 6 senttimetriä halkaisijaltaan. Sen korkeus on noin 40–45 senttimetriä. Jättisinililjan leveät lehdet kasvavat tyviruusukkeessa. Lehtien leveys on noin 8 senttimetriä.

Kukat ja hedelmä

Jättisinililja kukkii marra-joulukuussa. Sen violetinsiniset kukat ovat tiheässä terttumaisessa kukinnossa. Kukinto on noin kolmanneksen kukkavarren pituudesta. Hedelmät ovat pyöreitä pallomaisia. Aluksi vihreitä mutta muuttuvat oransseiksi myöhemmin. Siemenet ovat pieniä ja mustia.

Kasvupaikat ja levinneisyys

Jättisinililja kasvaa Kanariansaarilla, Marokossa ja Länsi-Saharan aluella.
Kolmårdenin eläinpuisto

Puisto

Puisto on perustettu 27. toukokuuta 1965. Sen erityispiirteenä oli, että vierailijat saivat ajaa omissa autoissaan vapaana kulkevien eläinten keskellä. Vuonna 2011 rakennettiin maailman ensimmäinen köysirata villieläinten keskelle, joka korvasi ajoneuvosafarit. Vierailijoita puistossa käy vuosittain yli puoli miljoonaa.

Eläimet

Vuoden 2012 uutuutena ovat kultapandat Pandora ja Maiko. Eläintarhalla on ollut ongelmia susien kanssa, sillä ne ovat hyökänneet henkilökunnan kimppuun useita kertoja. Vuonna 2012 sudet surmasivat työntekijän, joka oli yksin aitauksessa.
Idiofoni

Idiofoni tai autofoni on soitinluokka, johon kuuluvien soitinten ääni syntyy soittimen oman kiinteän massan (tai suurimman osan siitä) värähdellessä. Soittimet voivat olla tehty esimerkiksi puusta, metallista tai kiviaineksesta. Idiofoneille tunnusomaista on, että niissä ei ole erotettavissa erikseen määriteltävissä olevia värähteleviä osia, kuten kieliä, ilmapatsaita tai kalvoja.

Idiofoni-luokat

Idiofoni-sana tulee kreikan sanoista idios (oma) ja phone (ääni). Idiofonit kuuluvat eräänä ryhmänä Erich von Hornbostelin ja Curt Sachsin kehittämään soitinluokitukseen ja ne voidaan jakaa edelleen neljään pääluokkaan: lyönti-, näppäily-, kitka- ja tuuli-idiofoneihin.

Lyönti-idiofonit

Suurin idiofoni-ryhmä ovat lyönti-idiofonit, jotka voidaan jakaa edelleen välittömästi ja välillisesti lyötäviin idiofoneihin. 
Välittömästi lyötäviä idiofoneja ovat konkussioidiofonit ja perkussioidiofonit. Konkussioidiofoneja ovat esimerkiksi clavesit, kastanjetit ja lautaset. Perkussioidiofoneja ovat muun muassa triangelit, ksylofonit, kellot ja gongit.
Välillisesti lyötäviä idiofoneja ovat ravistusidiofonit eli helistimet, hammasidiofonit eli raapat ja haaraidiofonit. Helistimiä ovat esimerkiksi marakassit, sistrumit ja kaulakorut. Hammasidiofoneja ovat räikät ja guirot. Haaraidiofoneissa puolestaan on tuntosarven muotoisia osia, jotka napsahtelevat toisiaan vasten.

Näppäilyidiofonit

Näppäilyidiofoneissa puiset tai metalliset kielet ovat rungon kiinteänä osana, joita näppäillään. Esimerkkejä ovat mbira, munniharppu ja soittorasia.

Kitkaidiofonit

Kitkaidiofonit värähtelevät, kun niitä sivellään tai hangataan. Esimerkkejä ovat neulaviulu ja saha.

Tuuli-idiofonit

Tuuli-idiofoneissa ääni syntyy, kun ilmavirta saa soittimessa olevat sauvat tai laatat värähtelemään.
Jääkiekon maailmanranking

Jääkiekon maailmanranking (engl. IIHF World Ranking) on Kansainvälisen Jääkiekkoliiton ylläpitämä ranking-lista maailman jääkiekkomaajoukkueista. Ranking on englantia, ja tarkoittaa sijaa ja sijoitusta, ns. paremmuusjärjestystä. Listaa on julkaistu vuosittain vuodesta 2003 lähtien. Maailmanmestaruuskilpailujen ja talviolympialaisten lohkot jaetaan maailmanrankingin perusteella.
Mikäli maailmanrankingia olisi laskettu Neuvostoliiton aikoihin, olisi se saanut täydet pisteet vuosina 1968 ja 1984.
Suomi on ollut rankingissa parhaimmillaan toisena vuosina 2012–2014 ja huonoimmillaan seitsemäntenä vuonna 2005.
RDRAM

RDRAM on Rambusin kehittämä DRAM-tekniikkaan perustuva muistityyppi. Muistityyppiä käyttivät Nintendo Nintendo 64- ja Sony PlayStation 2 -konsolissa. PlayStation 2 kykeni 3,2 GB/s kaistanleveyteen käyttämällä kahta 16 MB RDRAM-muistia. Nintendo 64:ään oli saatavilla myös 4 megatavun Expansion Pak -laajennus.
Suoritinvalmistaja Intel päätti loppuvuodesta 1996 RDRAM:ista tulevan PC-koneiden uuden muististandardin.
Se oli tarkoitus ottaa käyttöön vuoden 1999 keskivaiheilla valmistuvan ensimmäisen Intel Pentium III (koodinimeltään Katmai) ja niitä tukevien piirisarjojen kanssa.
RDRAM hävisi kuitenkin kilpailijalleen DDR SDRAM:lle ja Intel luopui RDRAMin tukemisesta PC-koneissa kokonaan vuoteen 2003 mennessä.
RDRAM:n ensimmäinen myyntiin tullut versio toimi 400 MHz:n kellotaajuudella ja DDR-periaatteella, jolloin sen teoreettinen kaista oli 1600 MB/s. 2×400 MHz:n toimintanopeuden vuoksi standardin nimeksi tuli PC800. Tämä nimeäminen oli myös syynä SDRAM-moduulien nimeämismuutokseen edeltävän PC133:n ja DDR:n PC1600:n välillä.
Rambus-muisti pakattiin RIMM-muistimoduuliin. Muistin rakenteen vuoksi yhtään muistikampapaikkaa ei voinut jättää tyhjäksi, vaan ne oli täytettävä CRIMM-muistikammoilla.
Muistityypin seuraaja on XDR DRAM.
NLight

nLight on vuonna 2000 perustettu yhdysvaltalainen puolijohdelasereita valmistava yritys. Yrityksellä on tuotantolaitoksia muun muassa Yhdysvalloissa, Suomessa ja Kiinassa. nLight osti suomalaisen Liekki Oy:n vuonna 2007.

nLight Suomessa

nLight Oy (aikaisemmin Liekki Oy) on nanoteknologiaa hyödyntävä mm. optisia kuituja tuottava yritys, jonka tuotantolaitos sijaitsee Lohjan Muijalassa.
Yritys on perustettu vuonna 1999 ja vuonna 2007 sen palveluksessa oli 40 työntekijää. Sillä oli hallussaan sen omien tietojen mukaan 37 patenttia ja 30 patenttihakemusta vuonna 2007. Yrityksen toimitusjohtajana toimii yhdysvaltalainen William Wilson. Yrityksen kehittämä suora yksivaiheinen nanopartikkeliruiskutusmenetelmä optisten vahvistinkuitujen valmistamiseksi sai INNOSUOMI-palkinnon presidentti Tarja Halosen myöntämänä vuonna 2002.
Syksyllä 2007 nLight osti yhtiön Suomen Teollisuussijoitus Oy:ltä, Tamares Groupilta ja Stratos Venturesilta. Kauppa toteutettiin osakevaihdolla, jossa Liekin omistajista tuli nLightin omistajia.
Puolijohdeteollisuus

Puolijohdeteollisuus on teollisuuden ala, joka on käynnistynyt puolijohdekomponenttien kuten transistorien teollisen valmistuksen alkaessa 1960-luvulla Yhdysvalloissa. Alan pioneeriyrityksiä ovat Shockley Semiconductor, Fairchild Semiconductor ja IBM. Pelkästä transistorien valmistuksesta ala on laajentunut muisteihin, mikroprosessoreihin ja litteisiin näyttöihin. Yhdistävänä tekijänä alan yrityksillä on nykyään samankaltainen valmistusteknologia ja asiakkaat eli elektroniikkateollisuus.

Puolijohteiden valmistustekniikka

Puolijohdeteollisuuden tuotteita valmistetaan useimmiten piikiekoille, mutta myös lasille ja erilaisille keraameille sekä muoveille siirtämällä niiden pinnalle kaasufaasissa metalleja ja metallioksideja ohuiksi, jopa muutaman atomin paksuisiksi kalvoiksi. Tätä tekniikkaa kutsutaan ohutkalvon kasvatukseksi. Ohutkalvorakenteet voivat olla hyvin monimutkaisia. Tyypillinen pinnoitusmenetelmä on CVD (Chemical Vapor Deposition) ja sen erilaiset muunnelmat. Suomessa teolliseksi prosessiksi kehitetty ALD (Atomic Layer Deposition) on eräs muunnelma kaasufaasipinnoituksesta, jossa kalvoja pystytään rakentamaan atomikerroksittain. Kalvoja voidaan myös poistaa, kun halutaan muodostaa erilaisia johdekuviointeja ja silloin menetelmänä on syövytys, jota sanotaan myös etsaukseksi.

Mikropiiritekniikan kehitys

Mikropiirit valmistetaan yhä 1970-luvulla kehitetyn MOS-tekniikan (esimerkiksi CMOS ja MOSFET) muunnoksilla. Optisen litografian tekniikoilla, joilla valokuvausta muistuttavilla menetelmillä tuotetaan mikropiirin johdinkuviot, on pystytty muutaman vuoden välein pienentämään niin sanottua viivan leveyttä eli pienintä johtimen paksuutta ja saavutettu suurempi pakkaustiheys transistoreille. 1990-luvun lopulla alumiinijohtimista siirryttiin kupariin, jotta mikroprosessoreiden lämpeneminen pienenisi. Uusimpana 45 nm piirien MOS-rakenteeseen on tulossa high-k-eristekalvo. Tätä pakkaustiheyden kehittymistä on aikoinaan ennustettu Mooren lailla ja hämmästyttävän hyvin tämä on toteutunut.

Mikropiirien massatuotanto

Mikropiirien kaikkien, jopa noin sadan pinnoitusvaiheen tekeminen, voi tuottaa tulokseksi niinkin pitkän läpimenoajan kuin 3 kuukautta. Useimmiten koko tuotanto tehdään puhdastiloissa. Kun kaikki pinnoitusvaiheet piikiekolle on tehty, kiekko paloitellaan prosessoreiden kokoisiin paloihin, jotka sitten paketoidaan siten, että ne ovat asennettavissa piirikorteille. Koska pinnoitus kaikkine vaiheineen kestää kauan eikä aika ole riippuvainen pinnoitusalan koosta, myös litteät näytöt tehdään neliömetrin tai suuremmillekin laseille, jotka myös pinnoituksen jälkeen paloitellaan. Mitä suurempi alusta sitä parempi tuottavuus, minkä vuoksi teollisuus onkin parhaillaan siirtymässä halkaisijaltaan 200 mm kiekoista 300 mm kiekkoihin ja standardointi on valmiina 450 mm kiekkoihin.
Cecil Taylor

Ura

Vuodet 1951–1955 Taylor opiskeli Uuden Englannin musiikkikonservatoriossa, jossa perehtyi 'vakaviin' atonaalisen musiikin klassikoihin Schönbergiin, Weberniin ja Bergiin kuten myös esimerkiksi Bartókiin ja Stravinskiin. Näihin aikoihin Taylor alkoi johtaa omaa pientä kokoonpanoaan, johon kuului muun muassa Archie Shepp, ja esiintyi vuonna 1957 Newportin jazzfestivaaleilla. Samana vuonna ilmestyi ensilevy Jazz Advance, jonka kappaleista vielä puolet oli muiden käsialaa. Tämän jälkeen Taylor alkoi kulkea omaa tietään.
1960- ja 1970-luvuilla Taylor ei kyennyt elättämään itseään omalla musiikillaan: hän ei tehnyt musiikkinsa suhteen pienimpiäkään kompromisseja. Hän työskenteli väliin muun muassa myyntimiehenä, kokkina ja tiskaajana sekä opetti yliopistoissa ja collegeissa. Käytännöllisesti jokainen Taylorin levy vuosina 1967–1977 (ja useat myöhemmätkin) äänitettiin Euroopassa. Hän perusti oman levy-yhtiön, joka julkaisi pari hänen levyään. Lopulta 1970-luvun lopulla ja 1980-luvulle tultaessa hän alkoi saada mainetta lähinnä Euroopan ja Japanin levymyyntinsä ansiosta. Etenkin Saksassa järjestettiin useina vuosina erityisiä Cecil Taylor -konserttisarjoja ja -viikkoja.
1970- ja 1980-luvut olivat Taylorin tuotteliainta kautta.

Musiikki

Cecil Taylorin musiikki sai ristiriitaisen vastaanoton alusta lähtien. Ensikokemus saattaa olla hämmentävä: Taylor soittaa normaalisti 3–4 nuottia siinä missä muut jazzpianistit yhden, tyyli on täysin vapaa ja atonaalinen, ja maaniset, ryöppyävät sävellykset kestävät usein tunnin tai paljonkin yli.
Taylorin musiikki on kuitenkin atonaalista aivan eri merkityksessä kuin edellä mainitun uudemman Wienin koulun musiikki: Schönberg oppilaineen kehitti dodekafonian säännöstön sävellysmetodiksi nimenomaan voittaakseen sävellajittomuuden ja uhkaavan anarkian ongelman: Taylorille atonaalisuus ei ole ongelma vaan musiikin luontainen elementti. Kun mitään ulkoa annettuja sääntöjä ei ole, Taylor on vapaa ilmaisemaan itseään juuri niin kuin haluaa. Musiikki onkin emotionaalisesti ja älyllisesti äärimmäisen tiheää ja täyteen ladattua, ei 'jazzia' sanan totutussa merkityksessä.
Klassikko

Klassikko on arvostettu ja esimerkillinen teos miltä tahansa taiteen tai tieteen alueelta. Klassikon asemaan teos ei nouse kovinkaan helposti, vaan siihen voi mennä vuosikymmeniä. Klassikoksi nouseminen ei kuitenkaan välttämättä vaadi pitkän ajan kulumista.
Klassikkoteoksessa tiivistyy jotain olennaista kulttuurista. Se kantaa mukanaan asenteita, arvostuksia ja maailmankatsomuksellisia periaatteita, ja sillä on usein kielellinen vaikutus eli ihmiset käyttävät esimerkiksi puheessaan lainauksia teoksesta.
Klassikkokirja ei välttämättä ole paljon luettu, esimerkkinä Alastalon salissa.
Nagoya-rautatiet

Historia

Nagoya-rautateiden juuret ovat vuonna 1894 perustetussa Aichin hevosrautatiessä (jap. 愛知馬車鉄道, Aichi bashatetsudō). Yritys muutti pian nimensä Nagoyan sähkörautatieksi (jap. 名古屋電気鉄道, Nagoya denkitetsudō) ja aloitti vuonna 1898 liikenteen maan toiseksi ensimmäisellä raitiotielinjalla. Vuonna 1921 yhtiön liikennöimät raitiotielinjat luovutettiin Nagoyan kaupungin hallintaan ja perustettiin uusi, kaupungin ympäristöä palvelevaa raskasta raideliikennettä hoitanut yhtiö sen nykyisellä nimellä.
Mary Brian

Louise Byrdie Dantzler eli Mary Brian (17. helmikuuta 1906 Corsicana, Teksas – 30. joulukuuta 2002 Del Mar, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, jonka onnistui siirtyä mykkäelokuvista äänielokuviin. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella. 
Peter Panissa (1924) elokuvadebyyttinsä tehnyt Brian esiintyi enimmäkseen 1920–1930-luvuilla.
They Didn't Believe Me

”They Didn't Believe Me” on Jerome Kernin säveltämä ja Herbert Reynoldsin sanoittama laulu vuoden 1914 musikaalista The Girl from Utah. Se oli yksi viidestä kappaleesta, jotka lisättiin näytelmään sen Broadway-debyyttiä varten Knickerbocker Theaterissa 14. elokuuta 1914. Näytelmä oli lähtöisin Isosta-Britanniasta, mutta impressaario Charles Frohmanin mielestä siihen tarvittiin lisämateriaalia Yhdysvaltojen esityksiä varten.
Kern oli säveltänyt musiikkia jo vuodesta 1902, mutta ”They Didn't Believe Me” oli hänen ensimmäinen menestyskappaleensa. Kappaleesta tuli standardi, ja se esitettiin vuoden 1949 MGM-musikaalissa Kesäyön suudelma, jossa se laulettiin duettona Mario Lanzan ja Kathryn Graysonin välillä. Monet pop- ja jazzartistit artistit ovat levyttäneet kappaleen, mukaan lukien Frank Sinatra, Dinah Washington, Jeannette MacDonald, Charlie Parker, Stan Kenton, Bill Frisell, Harry Belafonte ja Marian McPartland.
Kappaleen erikoisuus on, että se käyttää arkikieltä rakkauslaulussa. Tähän asti suurin osa rakkauslauluista oli luottanut liioittelevaan ja koristeelliseen kielenkäyttöön romanttisia tunteita kuvatessaan. Siitä syystä jotkut pitävät kappaletta modernin rakkauslaulun edelläkävijänä.
Kappale julkaistiin ensimmäisen maailmansodan puhkeamisen aikaan, ja siitä tuli yksi monista sotilaiden rintamalla mukailemista lauluista. Kappaleesta muotoutui ironinen kertomus "helposta" elämästä juoksuhaudoissa. Tämän version nimeksi tuli ”We'll Never Tell Them” ja se nähdään Richard Attenborough'n vuoden 1969 elokuvan Oi! Mikä ihana sota lopulla.
Katolinen kirkko Irlannissa

Katolinen kirkko Irlannissa  toimii osana maailmanlaajuista katolista kirkkoa paavin ja hänen kuuriansa hengellisessä ohjauksessa.

Historia

Kristillinen kirkko on toiminut Irlannissa yli 1500 vuoden ajan. Pyhä Patrick on Irlannin suojeluspyhimys, jonka ansioksi on nimetty kristinuskon vakiinnuttaminen Irlantiin 400-luvulla.
Englannin kuningas Henrik VIII julisti itsensä Englannin kirkon pääksi vuonna 1534, ja vuonna 1536 hänestä tehtiin myös Irlannin kirkon päämies. Hän oli uskonnollisesti konservatiivi ja toteutti reformaatiota lähinnä ottamalla luostarien varat valtiolle. Henrikin seuraajat toteuttivast selvemmin protestantismia. Irlannin kirkko  oli anglikaaninen, ja valtiovalta piti roomalaiskatolista kirkkoa vihamielisenä ja epäilyttävänä. Sillä oli kuitenkin kansan laaja tuki, varsinkin Dublinin ulkopuolella, missä kuninkaan valta oli muutenkin heikkoa.
Paul Cullen oli Dublinin arkkipiispa, joka kohosi ensimmäisenä irlantilaisena kardinaaliksi. Hän osallistui 1869–1870 Vatikaanin ensimmäiseen kirkolliskokoukseen, jossa hän kannatti enemmistön tavoin uutta oppia paavin erehtymättömyydestä.
Kun paavi vieraili Dublinissa vuonna 2018, puoli miljoonaa irlantilaista halusi osallistua hänen pitämäänsä messuun.

Kirkko ja yhteiskunta

Irlantilaisista 78,6 prosenttia ilmoitti olevansa katolisia vuonna 2016. Aikuisista 36 prosenttia käy kirkossa kerran viikossa tai useammin - Euroopan keskiarvo on alle 15 prosenttia. Pohjois-Irlannissa katolisten osuus on paljon pienempi kuin tasavallan puolella, 41 % vuonna 2011.
Katolisen kirkon suosio oli suurimmillaan 1960-luvun alussa. Silloin yli 90 prosenttia asukkaista kuului kirkkoon, kirkko mainittiin perustuslaissa ja avioero ja ehkäisy olivat laittomia. Avioero on ollut laillinen vuodesta 1995. Avioeroluvut ovat edelleen Euroopan pienimpiä. Ennen eron myöntämistä parin on asuttava erillään neljän vuoden ajan. Vuonna 2018 kansanäänestys hyväksyi myös abortin - tulosta pidettiin osoituksena katolisen kirkon hiipuvasta arvovallasta.
Kirkossa on raportoitu useita väärinkäytöstapauksia. Ensimmäinen tutkimus julkaistiin vuonna 2005, ja se käsitteli 1960-luvulta asti tapahtuneita lasten seksuaalisia hyväkskäyttöjä ja piispaa, joka ei erottanut kiinni jääneitä pappeja. Vuonna 2009 ilmestynyt raportti kertoi hyväksikäytöstä ja väkivallasta orpokodeissa ja sisäoppilaitoksissa. Seuraavat raportit kertoivat naimattomien, raskaana olevien naisten pakottamisesta orjatyöhön ja ensikodin pihalta löytyneestä merkitsemättömästä satojen lasten joukkohaudasta.
Skander Souayah

Ura

Souayahin ammattilaisura alkoi CS Sfaxienissa vuonna 1992, jonka aikana hänestä kehittyi teknisesti hyvä pelaaja ja pelintekijä. Pian hänestä tuli joukkueen suosikkipelaaja ja CS Sfaxienin voittaessa Tunisian liigamestaruuden vuonna 1995 Souayah nimitettiin seuraavalla kaudella kapteeniksi. Hän saavutti joukkueensa kanssa menestystä vuosina 1998 ja 2000 voitettuaan CAF Cupin ja Arabian Mestarien liigan. Souayah kuitenkin riitaantui CS Sfaxienin johtoportaan kanssa ja siirtyi vuonna 2001 Espéranceen, jossa hän myös päätti uransa vuonna 2005.
27. maaliskuuta 2002 Souayah antoi positiivisen dopingnäytteen Norja -ottelun jälkeen Tunisiassa. Näytteessä hänen verestään löydettiin nandrolonia. Souayahille langetettiin kuuden kuukauden pelikielto, joka alkoi 8. toukokuuta 2002.
Kratoni

Kratoni on pitkään stabiilina pysynyt metamorfisten kivien ja syväkivien muodostama mannerkuoren osa.
Kratonit sisältävät maapallon vanhimpia kiviä. Kratoneilla on jopa 300 kilometrin syvyiset ”juuret”, ja ne ovat kestävämpiä kuin muut litosfäärilaatan osat.
Kratoneita alkoi muodostua noin 2,7 miljardia vuotta sitten, kun maapallon mantereiset laatat olivat kehittyneet tarpeeksi. Kratoni muodostuu laattojen rauhallisilla alueilla, kun magma tunkeutuu kuoreen. Tärkein muodostumista kontrolloiva tekijä on geoterminen gradientti, jonka tulee olla riittävän alhainen. Kratonisaatio on mahdollista vain kun lämpötila nousee hitaasti maan sisustaa kohti mentäessä. Litosfäärin vaippaosan tulee myös olla ympäristöään kevyempi ja vastustaa deformaatiota.
Kratonin syntyessä mantereellinen litosfäärinen vaippa alkaa paksuuntua eli kratonisoitua. Kratoni säilyy, jos se on mekaanisesti vahva ja sen koostumus tekee mahdolliseksi sen kellumisen.
Kratonit voivat yhtyä litosfäärilaattojen kanssa ja muodostaa mantereita ja jättiläismantereita.
Kratoni voi tuhoutua esimerkiksi lämpenemällä, jolloin kratoni ensin ohenee, tulee kevyemmäksi ja alkaa kohota kupolimaisesti. Se voi sitten alkaa riftiytymään, mistä voi seurata kratonin halkeaminen.
Tavoitehinta

Tavoitehinta on tuotteen projektinhallinnassa käytettävä termi, jolla tarkoitetaan suunnitteluvaiheessa tuotteelle määritettävää hintaa. Lähtökohtana suunnittelussa on tuotteelle tavoiteltu menekki. Tavoitehinnan perusteella arvioidaan projektin kustannustekijöiden vaikutuksia projektin kannattavuuden kannalta.
Sijoittamisessa tavoitehinnalla tarkoitetaan hintaa, jolla sijoittaja haluaa myydä omistuksensa. Se voi olla myös hinta, jonka sijoittaja on valmis maksamaan sijoituskohteesta.
Rakentamisessa tavoitehinnalla kuvataan suunnitteluvaiheessa tai tavoitehintaurakassa asetettua kattohintaa.

Sijoitustutkijoiden antamien tavoitehintojen luotettavuuden historia

Kim Lindströmin mukaan 1999 ja 2000 luvuilla sijoitustutkijoiden antamat tavoitehinnat olivat Soneran yliarvostetusta osakkeesta erittäin optimistisia ja antavat hyvän kuvan tuon ajan pilvilinnojen rakentelusta.
Chamseddine Dhaouadi

Seurajoukkueura

Dhaouadi aloitti seurauransa pääsarjassa kaudella 2009–2010 CS Hammam-Lifin riveissä, jossa hän pelasi kaksi ja puoli kautta siirtyessään kesken kauden 2011–2012 ES Saheliin.
Kaudeksi 2013–2014 Dhaouadi siirtyi Espéranceen.

Maajoukkueura

Dhaouadi on edustanut Tunisian maajoukkuetta vuodesta 2012 lähtien. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa harjoitusottelussa Irania vastaan 15. elokuuta 2012.
Oslon tuomiokirkko

Oslon tuomiokirkko (norj. Oslo domkirke) on kirkkorakennus Norjan pääkaupungissa Oslossa. Se sijaitsee Oslon Stortorvet-aukiolla. Kirkko on Norjan kirkon Oslon hiippakunnan pääkirkko. Norjan kuningashuone ja valtio käyttävät kirkkoa kirkollisiin tilaisuuksiinsa. Kirkko valmistui vuonna 1697, ja sitä on uudistettu vuosina 1848–1850. Vuonna 1950 kirkko restauroitiin Oslon 900-vuotisjuhlia varten.
Nykyinen tuomiokirkko on kolmas tuomiokirkko Oslossa. Oslon ensimmäinen tuomiokirkko oli Halvardskatedralen, joka rakennettiin romaaniseen tyyliin kuningas Sigurd I Jerusaleminkävijän aikakaudella 1100-luvun ensimmäisellä puoliskolla. Myöhemmin se sai myös goottilaisia piirteitä. Ensimmäisen tuomiokirkon rauniot on nähtävillä Gamlebyenissä.
Proosaruno

Proosaruno on säkeisiin jakamaton eli proosan muotoon asemoitu runo. Modernin proosarunon isänä pidetään ranskalaista Charles Baudelairea. Suomessa 1950- ja 1960-luvuilla läpimurtonsa tehneistä kirjailijoista proosarunoja ovat julkaisseet muun muassa Risto Ahti, Väinö Kirstinä, Jyrki Pellinen, Mirkka Rekola, Kalevi Seilonen ja Marja-Liisa Vartio.
2000-luvulla on Suomessa alettu puhua uudesta proosarunobuumista, jonka keskeisiä vaikuttajia ovat olleet Markku Paasonen ja Saila Susiluoto.
Mama Africa

Julkaisu

Dokumentin takana on ranskalais-saksalainen kulttuurikanava Arte. Elokuva esitettiin Berliinin elokuvajuhlien Panorama-sarjassa. Teatterilevitys oli jonkin aikaa epävarma musiikin esitysoikeuksien vuoksi, mutta asia ratkesi, ja elokuvaa esitettiin ainakin Keski-Euroopassa ja Etelä-Afrikassa, mutta se on myyty muuallekin. Elokuvan virallinen Suomen ensi-ilta oli 12. elokuuta 2011.

Vastaanotto

Tv-maailman Kaisu Tervonen kirjoitti, että hänen tekee mieli kiitellä dokumenttia, vaikka se on aika ajoin yksioikoista ylistystä.
PL/I

PL/I (myös PL/1), Programming Language/One, on IBM:n 1960-luvun alkupuolella kehittämä ohjelmointikieli. Se oli tarkoitettu korvaamaan kaupallisissa sovelluksissa käytetty Cobol ja tieteellisissä sovelluksissa käytetty Fortran yhdellä kielellä. Se on rakenteeltaan niitä joustavampi, vaikka myös Cobol ja Fortran ovat sittemmin kehittyneet. 
PL/I:tä on käytetty laajasti myös Suomessa ja se on edelleen tuotantokäytössä joissakin yhtiöissä.
PL/I:tä käytettiin Multics-käyttöjärjestelmän kehityksessä GE-645-suurtietokoneeelle.

Esimerkki

Yksinkertainen PL/I-ohjelma:
   World: Procedure options(main);
          Put List( 'Hello world' );

          End World;