google/wiki40b huggingface dataset:
Beer pong

Beer Pong on juomapeli, jossa pelaajat koettavat heittää pöytätennispalloja pelipöydän toiseen päähän ryhmiteltyihin kilpailevan joukkueen olutmukeihin. Yleensä pelissä on kaksi kahden pelaajan joukkuetta. Joukkueet ryhmittyvät pöydän vastakkaisiin päihin. Virallisia sääntöjä ei ole, joten pelitapa saattaa vaihdella seurueen koosta ja mieltymyksistä riippuen.
Kun pallo laskeutuu mukiin suoraan ilmasta, tulee puolustavan joukkueen juoda kyseinen muki tyhjäksi ja poistaa se pöydältä. Mikäli heitto menee mukiin pompun kautta, pitää vastustajien juoda ja poistaa kaksi mukia. Pomppivan pallon saa vastustaja kuitenkin yrittää torjua kädellään. Joukkue, joka ensimmäisenä menettää kaikki mukinsa, on hävinnyt pelin.
Mukit eivät ole yleensä kovin täynnä ja niissä voi olla muutakin juomista kuin olutta. Usein pöydällä on myös vesimukit, joissa pallot voidaan puhdistaa heittojen jälkeen.
Tonava

Tonavan sivujoet

Tonavan sivujoista pisin on Tisza. Muut yli 500 kilometriä pitkät sivujoet ovat Prut, Sava, Drava, Olt, Siret ja Inn. Muita suuria sivujokia ovat Iller, Lech, Regen, Isar, Enns, Morava, Leitha, Váh, Hron, Ipel, Sió, Vuka, Timiș, Velika Morava, Caraș, Jiu, Iskar, Vedea, Argeș ja Ialomița.

Tonavan sivuhaarat ja kanavat Wienissä

Wienin poikki Tonava kulkee kanavoidussa uomassa muutaman kilometrin kaupungin keskustasta itään. Sen vierellä kulkee myös Neue Donau -niminen kanava. Tonavan ja Neue Donaun välissä on pitkä ja kapea keinotekoinen saari, Donauinsel. Joen alkuperäinen uoma sijaitsee vielä kauempana Wienin keskustasta ja on padottu Alte Donau -nimiseksi tekojärveksi. Kaupungin keskustan läpi kulkee Tonavan kapeampi, kanavoitu sivuhaara Donaukanal.

Vesivoima

Tonava on merkittävä vesivoiman lähde, koska sen lähteiden ja suun välillä on merkittävä korkeusero. Ensimmäisen tuhannen kilometrin matkalla, Tonavan lähteiltä Gabcikovoon, pääuomassa on 59 voimalaitosta. Joen loppuosassa Bratislavasta merelle on vielä kolme patoa. Koko Tonavan suurin voimalaitos on Rautaportti- eli Djerdap-solassa. Siihen kuuluu kaksi patoa, ja sitä hallinnoivat Serbia ja Romania yhdessä. Pato valmistui vuonna 1970. Rautaportissa on korkeuseroa 34 metriä, ja se tuottaa vuosittain 13 140 gigawattituntia energiaa.
Tšekkoslovakian ja Unkarin rajalle suunniteltiin ja alettiin rakentaa 1950–1960-lukujen vaihteessa Tonavan luonnollisen uoman rinnalle uutta väylää, johon oli tarkoitus rakentaa useita vesivoimaloita. Hankkeeseen liittyi laajaa vastustusta, koska pelättiin tulvia ja muita ympäristöhaittoja ja hanke keskeytettiin.

Kulku- ja kuljetusväylä

Tonava on kuljettavissa valtamerilaivoilla Mustaltamereltä Brailaan Romaniaan ja jokilaivoilla Kelheimiin Baijeriin; pienemmät rahtialukset voivat kulkea Saksan Ulmiin asti. Noin 60 sivujokea on kuljettavissa aluksilla. Saksan Rein–Main–Tonava-kanavien valmistuttua vuonna 1992 joki on ollut osa koko Euroopan halki kulkevaa vesitietä Rotterdamista Pohjanmereltä Sulinaan Mustallemerelle (3 500 km). Kolme vesitietä on rakennettu Tonavalle: Tonava–Tisza–Tonava kanava (DTD) Baanaatissa ja Bačkan alueilla Pohjois-Serbiassa; 64 kilometriä pitkä Tonavan–Mustanmeren kanava valmistui vuonna 1984, pisin 400 kilometrin Rein–Main–Tonava kanava valmistui vuonna 1992, yhdistäen Pohjanmeren ja Mustanmeren.
Tonavalla liikennöintiä ohjaa kansainvälinen Tonava-komissio.

Tulvat

Tonava on tulvinut säännöllisesti kautta historian. Tulvien paheneminen on yhdistetty maankäytön muutoksiin: kosteikkojen ja metsien hävitys ja maanpinnan peittyminen asfaltin ja betonin alle saavat sadeveden valumaan aikaisempaa nopeammin jokeen asti.
Pahoja tulvia on ollut vuosina 2006, 2002 ja 1970.
Ole Wæver

Ole Wæver (s. 1960) on tanskalainen kansainvälisten suhteiden professori Kööpenhaminan yliopistossa. Hän on eräs niin kutsutun Kööpenhaminan koulukunnan päävaikuttajista.
Vuosina 1985–1999 Wæver työskenteli Kööpenhaminan rauhantutkimusinstituutissa (engl. Copenhagen Peace Research Institute, COPRI). Hän on mukana useissa tieteellisten julkaisujen johtokunnissa, kuten European Journal of International Affairs, Security Dialogue, International Studies Perspective ja Cambridge Review of International Affairs. Hän on myös kirjoittanut useita teoksia yhdessä merkittävän kansainvälisen politiikan teoreetikko Barry Buzanin kanssa.
Pingyuan

Valmistus

Pingyuan tilattiin Foochowin laivastontelakalta Mawwista. Sen köli laskettiin 1. tammikuuta 1883, ja alus laskettiin vesille 1888. Alus valmistui vuonna 1890.
Quantum of Solace (videopeli)

Pelaaminen

Pelaaja ohjaa James Bondia läpi tasojen, tarkoituksenaan läpäistä tehtäviä ja tappaa vihollisia. Pelaaja voi kerätä enintään kolme asetta käyttöönsä, minkä jälkeen pelaaja voi vaihtaa aseita tai pudottaa ne ottaakseen toisen aseen. Pelissä tärkeää on hiiviskely: pelaajan pitää hiipiä vihollisten ohi ja varoa valvontakameroita sekä käyttää äänenvaimentimia. Ammuskeluissa on järkevää suojautua seinämien ja kappaleiden taakse, ettei vihollinen osu pelihahmoon. Pelaaja voi kukistaa vihollisiaan myös lähitaistelun avulla. Ammuskelun ja hiiviskelyn lisäksi pelaaja voi hakkeroida tietokoneita, tarkastella valvontakameroita, katsoa viestejä matkapuhelimesta ja tuhota sähköjärjestelmiä. 
Pelissä on neljä vaikeusastetta: New Recruit (helppo), Field Operative (normaali), Agent (keskivaikea) ja 007 (vaikea). Peli sisältää myös verkkomoninpelin, jota voi pelata yhtä aikaa jopa 12 pelaajaa. 
Eri konsoleiden versioissa on omia ominaisuuksia; esimerkiksi PlayStation 2 -versiossa on käytössä vain kolmannen persoonan kuvakulma, Wii-versio sisältää verkkopelin lisäksi tavallisen neljän pelaajan moninpelin ja DS-versio taas on Legend of Zeldan tapainen seikkailupeli.
PlayStation 3:n, Xbox 360:n, Wiin ja Windowsin versiot pelistä sisältävät verkkomoninpelin, jossa pelaaja voi haastaa muita pelaajia. Pelin pisteiden saaminen perustuu Call of Duty 4: Modern Warfaren pisteiden laskuun. Eroa on kuitenkin se, että pelaaja voi ostaa pisteillä uusia aseita ja parannuksia sen sijaan, että ne parantuisivat taso tasolta. Verkkopelissä on viisi eri pelimuotoa.
Princesa de Asturias (1896)

Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta vuonna 1929.
Koatit

Elintavat

Koatit käyttävät ravintonaan pääasiassa selkärangattomia, mutta ne syövät myös liskoja, sammakoita ja pieniä jyrsijöitä. Nenäkarhut saattavat joutua puuman tai jaguaarin syötäväksi. Tuntiessaan itsensä uhatuksi, koatit kiipeävät nopeasti puuhun. Urokset ovat erakkoja ja kuljeskelevat yksinään. Niitä kutsutaankin monin paikoin nimellä andasolos tai solitarios tai guaranin kielellä coatimundi eli yksinäinen koati. Naaraat elävät keskenään laumassa, jossa on noin 20–40 yksilöä. Kukin naaras synnyttää kolmesta kuuteen poikasta. Nenäkarhut ovat sukukypsiä noin 2-vuotiaina.
Christel Sundqvist

Christel Sundqvist (s. 1970 Uusikaarlepyy) on suomalainen kirjailija. Hän on kasvatustieteiden tohtori ja asuu Vaasassa, jossa hän opettaa Åbo akademin erityisopettajakoulutuksessa. Sundqvistin esikoisteos on Flickan i flaskan (2009).
Sundqvistin sisar on kirjailija Ulrika Nielsen.
Simon Yam

Ura

Yam aloitti uransa näyttelijänä vuonna 1977 Ga bin draamasarjassa ja esiintyi samana vuonna myös ensimmäisessä elokuvassaan Ren ce, jossa pääosassa esiintyi Chow Yun-Fat. Sittemmin Yam on esiintynyt urallaan pääosin toiminta-, draama- ja rikoselokuvissa, kuten Bloodfight, Drunken Master Killer, Breaking News, Wake of Death, Ip Man ja Bodyguards and Assassins. Hänet palkittiin vuonna 2004 PTU rikoselokuvasta Golden Bauhinia -palkinnolla parhaasta näyttelijäsuorituksesta. Yam on esiintynyt viisi kertaa Donnie Yenin kanssa samassa elokuvassa, joista ensimmäinen oli vuoden 1988 rikoselokuva Tiger Cage.
Tauno Valo

Tauno Valter Valo (24. tammikuuta 1920 Tuusula – 19. heinäkuuta 2009 Tuusula) oli kuorma-autoilija ja Kokoomuksen kansanedustaja.
Tauno Valo oli jatkosodan veteraani. Hän oli työskennellyt ensimmäiset työvuotensa renkinä ja osti sittemmin kuorma-auton ja tultuaan varakkaammaksi useitakin. Hän hankki omistukseensa myös sorakentän Hyrylän seudulta ja välitti autoillaan soraa. Hänellä on ollut soranajossa toista sataa työntekijää, ja häntä kutsuttiin jopa sorakeisariksi. 
Tauno Valo toimi Uudenmaan vaalipiirin edustajana eduskunnassa vuodesta 1979 vuoteen 1991. Hänen soraa sekä sloganin "Soraa sosialismin rattaisiin" sisältävät mainoskirjeensä olivat varsin tunnettuja. Kunnallispolitiikassa Valo toimi myös Tuusulassa valtuutettuna vuodesta 1957 vuoteen 1984. Valolle myönnettiin kauppaneuvoksen arvonimi vuonna 1971.
Becki Newton

Becki Newton (oik. Rebecca Sara Newton; s. 4. heinäkuuta 1978, New Haven, Connecticut, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa on Amanda Tanen komediasarjassa Ruma Betty vuosina 2006–2010. Hän näytteli Weird Loners televisiosarjassa vuonna 2015.
Newton kasvoi Guilfordissa Connecticutissa. Hän on suorittanut Pennsylvanian yliopistossa tutkinnon Euroopan historiassa. Hän on käsikirjoittanut ja toiminut juontajana yhdysvaltalaisella TBS-kanavalla julkkiksia haastattelevassa ohjelmassa Movie Junky. Hänellä oli myös pieni rooli Siskoni on noita -sarjan seitsemännen tuotantokauden viimeisessä jaksossa. Newton näytteli myös sarjassa Ensisilmäyksellä Neil Patrick Harrisin näyttelemään Barney Stinsonin tyttöystävää Quinnia.
Brent Krahn

Ura

Krahn pelasi junioriurallaan WHL:ssä Calgary Hitmenissä ja Seattle Thunderbirdsissä ennen kuin hänet varattiin ensimmäisellä kierroksella Calgary Flamesiin NHL:n varaustilaisuudessa 2000. Hän oli toinen tilaisuudessa varattu maalivahti ensimmäisenä varatun Rick DiPietron jälkeen. Myöhemmin hän pelasi pitkän aikaa AHL:ssä San Antonio Rampagessa, Lowell Lock Monstersissa, Omaha Ak-SarBen Knightsissa ja Quad City Flamesissa. Polvivamma kuitenkin häiritsi hänet kehittymistään ja Krahnia pidettiin huonona varauksena.
Kauden 2007–2008 jälkeen pelattuaan kahdeksan vuotta Flamesin organisaatiossa, Krahn jäi ilman jatkosopimusta ja hänestä tuli vapaa pelaaja. 24. syyskuuta 2008 hän teki Dallas Starsin kanssa sopimuksen. Pelattuaan alkukauden Chicago Wolvesissa, Krahn kutsuttiin Dallasiin, jossa hän teki NHL-debyyttinsä 14. helmikuuta Chicago Blackhawksia vastaan, kun hän siirtyi viimeiseksi eräksi pelaamaan Marty Turcon tilalle.
Saksan liittopäivävaalit 1983

Tausta

Länsi-Saksaa oli aiemmin hallinnut sosiaalidemokraattien ja vapademokraattien sosiaaliliberaali koalitiohallitus, joka kuitenkin kaatui syksyllä 1982, kun vapaademokraatit äänestivät opposition kristillisdemokraattien esittämän epäluottamuslauseen puolesta. Tämän jälkeen kristillisdemokraattien johtaja Helmut Kohl muodosti porvarillisenkoalitiohallituksen yhdessä vapaademokraattien kanssa. Kohlin hallitus hankki tahallaan epäluottamuslauseen liittopäiviltä, minkä ansiosta ennenaikaisten liittopäivävaalien järjestäminen tuli mahdolliseksi.

Tulokset

Kristillisdemokraatit ja vapaademokraatit saivat liittopäiville yhteensä 290 edustajaa eli yksinkertaisen enemmistön, ja näin Kohlin porvarihallitus jatkoi Länsi-Saksan johdossa. Sosiaalidemokraatit ja myös vapaademokraatit menettivät kannatustaan edellisiin vaaleihin verrattuna, kun taas kristillisdemokraatit ja vihreät saivat vaalivoiton. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun liittopäiville valittiin vihreiden edustajia.
Lidingön silta

Vanha Lidingön silta

Vuonna 1925 paikalle rakennettiin teräsilta avattavalla kääntösillalla. Pituutta sillalla oli 750 metriä. Siinä oli yksi ajokaista suuntaansa ja kaksi junaraidetta Lidingöbanan-raitiotieyhteyden käyttöön. Siltamaksua perittiin vuoteen 1946 asti, autoilta perittiin 50 äyriä, 10 äyriä jalankulkijoilta ja jopa sioilta 5 äyriä. Myös Lidingönradan matkustajilta perittiin maksua. Huonokuntoista siltaa peruskorjattiin vuosina 1983–1986. Tavaraliikenne sillalla jouduttiin lakkauttamaan, sillä radan heikko kunto kesti enää vain henkilöliikennettä. Nykyään sillalla on jalkakäytävä, pyörätie ja yksi raide.
Kun silta täytti kymmenen vuotta vuonna 1935, sen oli ylittänyt 11 miljoonaa jalankulkijaa, 17,4 miljoonaa raitiovaunumatkustajaa, 1,6 miljoonaa linja-automatkustajaa, 400 000 moottoripyörää, 900 000 henkilöautoa, 3,7 miljoonaa raskasta ajoneuvoa ja 5 600 tavaravaunua.

Uusi Lidingön silta

Liikenteen kasvaessa päätettiin vuonna 1963 uuden sillan rakentamisesta, ja se valmistui 3. elokuuta 1971. Pituutta sillä on 997 metriä, leveyttä 24 metriä ja vapaata korkeutta sillan alla 12,5 metriä. Silta on jaettu kymmeneen jänteeseen, joista pisin on 73,5-metrinen. Nykyinen silta on varsin kookas välittääkseen liikennettä ainoastaan mantereelta Lidingöön, nyttemmin on alettu hahmotella yhteyden jatkamista Lidingön kautta Vaxholmiin ja Åkersbergaan Österåkeriin. Vuonna 2006 suunniteltiin vakavasti lauttayhteyden perustamista Lidingön saarelta Nackaan. Siltaa tai tunneliyhteyttä etelään ei suunnitella.
Kuntaraja Tukholman ja Lidingön välillä kulkee 350 metrin etäisyydellä Ropstenin rannasta.
Heikki Halmesmäki

Heikki Halmesmäki (ent. Halminen; 6. lokakuuta 1891 Kiikoinen – 3. toukokuuta 1959 Oulu) oli suomalainen teologi ja rovasti (1948).
Halmesmäki syntyi maanviljelijäperheeseen Kiikoisissa, suoritti ylioppilastutkinnon vuonna 1910 Turun klassillisessa lyseossa ja opiskeli teologiaa Helsingin yliopistossa. Hänet vihittiin papiksi Porvoossa 4. kesäkuuta 1914, ja pastoraalitutkinnon hän suoritti vuonna 1921. Hän toimi Viitasaaren seurakunnan ylimääräisenä pappina ja kappalaisena 1914–1957, minkä jälkeen hän siirtyi Pelkosenniemen kirkkoherraksi.
Halmesmäki osallistui Suomen sisällissotaan ja oli aktiivisesti mukana suojeluskuntatoiminnassa. Hän toimi päätoimittajana sanomalehdessä Sisä-Suomi vuosina 1929–1930, sekä kustantajana ja toimittajana lehdessä Viitasaaren Seutu vuosina 1933–1944. Hän pakinoi lehdessä nimimerkillä "Pihkurin Pekka". Halmesmäki oli Viitasaaren Rauhanyhdistyksen perustajajäsen ja toimi myös Viitasaaren rotaryklubin presidenttinä vuosina 1954–1955.
Halmesmäen ensimmäinen puoliso (1915–1946) oli Aino Eeva Ihanne (o.s. Kalima) ja toinen puoliso (1947–) Aili Maria (o.s. Strömberg). Hänellä oli ensimmäisestä avioliitosta viisi lasta ja toisesta yksi.
Sääpallo

Säähavaintopallo on iso, yleensä heliumilla täytetty ilmapallo, jota käytetään apuna säätutkimuksissa. Pallon nousunopeus riippuu pallon koosta, yleensä se on 2–6 m/s. Palloon ripustetaan radiosondi, joka antureiden ja GPS-paikantimen avulla suorittaa mittaukset. Mitattavia asioita ovat esimerkiksi ilmanpaine, ilman lämpötila ja suhteellinen kosteus sekä tuulen suunta ja nopeus. Tiedot lähtevät radiosignaalina pallon lähettäjille. Useimmiten 20 kilometrin korkeudessa pallo puhkeaa ja sondi putoaa maanpinnalle. Sondit on tarkoitettu kertakäyttöisiksi, ne hajoavat osuessaan maahan. Suomessa säähavaintopallo-laitteistoa valmistaa esimerkiksi Vaisala.
Martti Juutilainen

Martti Veikko Sakari Juutilainen (9. tammikuuta 1910 Viipuri – 15. maaliskuuta 1957) oli suomalainen komentajakapteeni ja kirjailija.
Juutilainen oli mukana kouluttajana kahdella Suomen Joutsenen valtameripurjehduksella 1932–1933 ja 1937–1938. Hän kirjoitti kirjan Suomen Joutsenen tekemistä kahdeksasta valtameripurjehduksesta ja hän toimi myös Laivasto-lehden päätoimittajana. Kuurilan junaturmassa kuollut Juutilainen on juoksija Pekka Juutilaisen isä.
Kimber James

Kimber James (s. 26. huhtikuuta 1988 Miami, Florida, Yhdysvallat) on transsukupuolinen aikuisviihdenäyttelijä. Hän on transnainen, joka on korjannut sukupuolensa. Vuonna 2010 hän voitti AVN Awardin tittelillä vuoden transsukupuolinen esiintyjä. Hän onkin tällä hetkellä yksi alansa tunnetuimmista transsukupuolisista näyttelijöistä.
James aloitti uransa pornoalalla peniksellisenä shemale-näyttelijänä tunnetun transesiintyjän Gia Darlingin assistenttina. Hänen debyyttielokuvansa oli Transsexual Babysitters 4 ja vuonna 2008 Jamesista tuli yhtiön LA Direct Models ensimmäinen transsukupuolinen esiintyjä. LA Direct Models on pornoteollisuuden suurin kykyjenvälitystoimisto.
Toukokuussa 2010 James esiintyi Maximissa ja vieraili koomikko Kassem G:n haastateltavana. 
Vuonna 2012 Kimber Jamesille tehtiin sukuelinten korjausleikkaus eli vaginoplastia, ja hän jatkoi aikuisviihdeuraansa omassa studiossaan, Kimber James Productions:ssa.  
Jamesilla on italialaisia, turkkilaisia ja kuubalaisia juuria.
Meksikontyrannikipuaja

Levinneisyys

Meksikontyrannikipuajaa tavataan Meksikon eteläosissa ja Keski-Amerikassa. Lajin kannaksi arvioidaan 50 000–499 999 yksilöä, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Pikmin 2

Vastaanotto

Pikmin 2 sai positiivisen vastaanoton. Pelillä on Metacriticin sivuilla 90 % keskiarvo ja GameRankingsin sivuilla 89,44 % keskiarvo. IGN sanoi pelin olevan "erittäin nautittava alusta loppuun" ja antoi arvosanaksi 9,3/10. Eurogamer puolestaan antoi pelille arvosanaksi 9/10 ja GameSpot 9,2/10.
Julian Semjonov

Julian Semjonovitš Semjonov (ven. Юлиан Семёнович Семёнов; 8. lokakuuta 1931 Moskova – 5. syyskuuta 1993 Moskova) oli neuvostoliittolais-venäläinen jännityskirjailija ja käsikirjoittaja. Aikakauslehti Soveršenno sekretnon (ven. Совершенно секретно) vuonna 1989 perustanut Semjonov oli tutkivan journalismin edelläkävijöitä kotimaassaan. Semjonovin vuonna 1969 kirjoittama natsi-Saksan viimeisiin päiviin sijoittuva vakoiluromaani Kevään seitsemäntoista hetkeä (ven. Семнадцать мгновений весны, Semnadtsat mgnoveni vesny) filmatisoitiin 1973.
10 kirjaa

10 kirjaa jotka muuttivat maailmaa

10 kirjaa jotka muuttivat maailmaa oli kesällä 2007 esitetty kymmenosainen sarja, jossa keskustelua johti Timo Harakka vakiovieraanaan Anna Kortelainen.
Ohjelman vieraina kirjoista puhumassa olivat tasavallan presidentti Tarja Halonen, tv-juontaja ja kirjailija Mark Levengood, kalastaja-kirjailija Pentti Linkola, elokuvaohjaaja Auli Mantila, kuvataiteilija Teemu Mäki, silloinen eduskunnan puhemies Sauli Niinistö, Miljoonasateen lauluntekijä Heikki Salo, Suomen Pankin johtaja Sinikka Salo, vihreiden kansanedustaja Anni Sinnemäki ja PMMP:n laulaja-lauluntekijä Paula Vesala. Ohjelmassa käsiteltiin viikoittain yksi kirja vierailijaa kohden.

10 kirjaa lapsuudesta

Kesällä 2008 esitettiin 10 kirjaa lapsuudesta. Muista 10 kirjaa -sarjoista poiketen sitä ei juontanut Timo Harakka vaan Anna Laine. Myöskään muissa 10 kirjaa -sarjoissa vakiovieraana oleva Anna Kortelainen ei ollut mukana tässä ohjelmassa. Ohjelmassa keskusteltiin viikoittain vaihtuvien kahden vieraan kanssa jostakin lasten kirjasta.

10 kirjaa rahasta

Kesällä 2011 esitettiin 10 kirjaa rahasta. Ohjelmaa palasi juontamaanTimo Harakka vakiovieraanaan Anna Kortelainen. Ohjelmassa keskusteltiin viikoittain vaihtuvan vieraan kanssa jostakin rahaan liittyvästä kirjasta.

10 kirjaa vallasta

Kesällä 2012 samoilta tekijöiltä esitettiin ohjelma 10 kirjaa vallasta. Ohjelmassa keskustelua vetivät jälleen Timo Harakka ja Anna Kortelainen. Ohjelmassa keskusteltiin viikoittain vaihtuvan vieraan kanssa kaunokirjallisesta teoksesta (romaanista, näytelmästä tai sarjakuvasta), joka liittyy valtaan.

10 kirjaa rikoksesta

Kesällä 2013 esitettiin 10 kirjaa rikoksesta.
Lisinopriili

Fysikaaliset ja kemialliset ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa lisinopriili on valkoista tai hieman kellertävää kiteistä jauhetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja heikommin orgaanisiin liuottimiin kuten metanoliin ja etanoliin. Lisinopriili on optisesti aktiivinen ja sen ominaiskiertokyky vesiliuoksessa on - 96°.

Vaikutusmekanismi ja käyttökohteet

Poiketen useista muista angiotensiinikonvertaasin estäjistä lisinopriili ei ole aihiolääke vaan sillä on hyvä biosaatavuus ja se imeytyy hyvin myös suun kautta otettavana tablettina. Yhdiste inhiboi angiotensiinikonvertaasin toimintaa, mikä laskee verenpainetta kahdella mekanismilla. Angiotensiinikonvertaasi hajottaa angiotensiinin lyhyemmiksi verisuonia supistaviksi peptideiksi. Angiotensiinin hajoamisen estyessä verenpaine laskee. Angiotensiinikonvertaasi hajottaa myös bradykiniiniä, jolla on verisuonia laajentava ja siten verenpainetta laskeva vaikutus.
Lisinopriili tuotiin markkinoille vuonna 1988. Lääkeainetta käytetään alentamaan verenpainetta muun muassa diabetestä tai sydämen vajaatoimintaa sairastavilla potilailla. Sitä voidaan käyttää yhdessä muidenkin verenpainetta laskevien lääkkeiden kuten diureettien kanssa.

Haittavaikutukset

Lisinopriilin aiheuttamia tyypillisiä haittavaikutuksia voivat olla kuiva yskä, väsymys, pääkipu, huonovointisuus, masentunut mieliala ja kutina tai lievä ihottuma.

Synteesi

Lisinopriilisynteesin lähtöaine on trifluoriasetyyliruojattu lysiini, joka reagoi fosgeenin kanssa muodostaen syklisen happoanhydridijohdannaisen. Tämä happoanhydridijohdannainen reagoi proliinin kanssa muodostaen amidin. Muodostuvan lysyyliproliinin aminoryhmä reagoi pelkistävällä aminoinnilla etyyli-2-okso-4-fenyylibutanoaatin ketoryhmän kanssa ja pelkistimenä reaktiossa käytetään vetyä ja Raney-nikkeliä. Lisinopriilin synteesin viimeinen vaihe on trifluoriasetyyliryhmän hydrolyysi emäksisissä olosuhteissa.
Teonfilosofia

Teonfilosofisia teorioita

Teonfilosofiassa toiminta kuvataan yleensä agentin tietyssä tilanteessa aikaansaamana käyttäytymisenä. Agentin halut tai uskomukset (esimerkiksi se, että haluan vettä ja uskon, että kirkas neste edessäni olevassa lasissa on vettä) johtaa ruumiin toimintaan (esimerkiksi siihen, että kurottaudun lasia kohden). Yksinkertaisessa teoriassa halut ja uskomukset yhdessä saavat aikaan toiminnan. Tällainen on muun muassa Aristoteleen esittämä käytännöllinen syllogismi. Muun muassa Michael Bratman on huomauttanut yksinkertaisiin teorioihin liittyvistä ongelmista ja esittänyt, että lähtökohdaksi tulisi ottaa aikomukset (intentiot), eikä analysoida niitä uskomuksiksi ja haluiksi.
Joissakin teorioissa toiminnan taustalla on aina halu yhdessä parhaita halun täyttämiskeinoja koskevien uskomusten kanssa. Agentit pyrkivät toiminnallaan maksimoimaan halujensa täyttymisen. Tällainen teoria on monen taloustieteellisen tai yhteiskuntatieteellisen toimintateorian taustalla (esimerkiksi rationaalisen valinnan teoria). Monet teonfilosofiset toimintateoriat kuitenkin esittävät, että rationaalisuus ulottuu kauemmaksi kuin vain sen laskemiseen, mitkä keinot ovat parhaita päämäärän saavuttamiseksi. Esimerkiksi uskomus, että minun pitäisi tehdä X, voi joissakin teorioissa aikaansaada teon X suorittamisen, vaikka en haluaisikaan tehdä X:ää. Tällaisissa teorioissa toiminnan rationaalisuuteen kuuluu myös oikea reagointi havaittuihin syihin, ei pelkästään toiminta omien halujen mukaan.
Vaikka teonfilosofit käyttävät usein kausaalisuuden termistöä teorioissaan, kausaalisen determinismin suhde vapaaseen tahtoon on ollut kiistanalainen kysymys teonfilosofiassa. Sen lisäksi teonfilosofiassa on keskusteltu paljon toiminnan täsmällisestä määritelmästä filosofisessa käytössä. Tutkijat saattavat olla erimielisiä esimerkiksi siitä, mitkä ruumiin liikkeet kuuluvat toiminnan kategoriaan – esimerkiksi onko ajattelu tällaista toimintaa – ja kuinka monimutkainen useita vaiheita sisältävä toiminta tai monimutkaiset päämäärät tulisi nähdä.