google/wiki40b huggingface dataset:
Tommy Anders

Näyttelijäuran alku

Tommy sai ensimmäisen roolinsa vuonna 2008 elokuvasta Fucking Twinks 2, jossa hänellä on kaksi kohtausta Chad Stevensin ja Tristan Sommersin kanssa. Andersin viimeisin elokuva on Tommy Anders Vol. 2 jonka jälkeen hän ei ole näytellyt.
Kapinhiirihaukka

Ulkonäkö ja koko

Kapinhiirihaukan eri-ikäiset yksilöt ovat ulkonäöltään hyvin erilaisia. Täysikasvuiset linnut ovat lähes mustia lukuun ottamatta kastanjan väristä pyrstöä. Kapinhiirihaukan pää on musta, kurkku valkoinen tai ruskea ja silmät oranssit. Kapinhiirihaukan siipien kärkiväli on 130–135 senttimetriä ja linnun pituus 44–55 senttimetriä. Koiraan paino on yleensä hieman alle kilon, kun taas kookkaammat naaraat saattavat painaa jopa 1,3 kiloa.

Levinneisyys ja elinympäristö

Kapinhiirihaukka elää vain eteläisessä Afrikassa. Sitä on tavattu Etelä-Afrikassa, Lesothossa ja Swazimaassa sekä Namibian, Mosambikin ja Botswanan eteläosissa. Elinalue on alle 20 000 neliökilometrin laajuinen. Kapinhiirihaukan muuttomatka on hyvin lyhyt, korkeintaan 500 km, ja toisinaan se ei edes lähde varsinaiselle muuttomatkalle.
Kapinhiirihaukka viihtyy mäkisellä tai vuoristoisella kuivalla arolla, niityillä, savannilla ja viljelysalueilla. Se suosii harvaan asuttuja alueita. Lajia on tavattu jopa 3 000 metrin korkeudesta.

Saalistus ja ravinto

Kapinhiirihaukka kiertelee saaliinsa yläpuolella ja tekee sitten nopean syöksyn sen kimppuun. Saatuaan saaliin haukka vie sen paikkaan, jossa se tappaa ja syö sen. Jos haukka saa linnun kiinni pesän läheltä, se syö usein myös saaliin munat.
Se saalistaa hyönteisiä (pääasiassa termiitit), hämähäkkejä, pieniä matelijoita (liskot, kameleontit, käärmeet) nisäkkäitä (jyrsijät, jänikset ja kultakontiaiset), sammakoita, kaloja ja itseään pienempiä lintuja (aitokanat, kyyhkyt ja muiden lajien poikaset). Se syö myös auton alle jääneitä lampaita ja hyppyjäniksiä.

Pesintä

Kapinhiirihaukka rakentaa suuren pesän useimmiten avokalliolle tai joskus korkealle puun oksanhaaraan. Pesäpuina se käyttää mäntyjä, eukalyptuksia, poppeleita, pajuja, sumakkeja ja tyräkkejä. Se rakentaa pesänsä ja pienistä oksista koostuvan pesän alustan jopa kolme kuukautta ennen munintaa. Munille tarkoitettu alue on vuorattu ”kuppi”, johon kupinhiirihaukka munii 1–3 valkoista munaa. Naaras hautoo munia noin 40 päivää kesä–heinäkuussa, jona aikana uros ruokkii sitä. Laji käyttää samaa pesää useina vuosina. Poikasten kuoriuduttua uros ruokkii niitä ensimmäisen viikon ajan ja naaraskin alkaa osallistua ruokkimiseen toisella viikolla. Poikaset tappelevat ruoasta, ja vahvin poikanen selviytyy lähes poikkeuksetta ainoana elossa untuvikkovaiheen yli. Poikaset lähtevät lentoon noin 50 päivän ikäisinä ja ovat riippumattomia emostaan 70 päivää vanhoina. Kapinhiirihaukka saa yhden poikueen vuodessa, ja se on yksiavioinen.

Uhat

Kapinhiirihaukkaa uhkaavat elinympäristöjen tuhoutuminen, myrkytykset, törmäykset sähköverkkoihin ja haukkojen tarkoituksellinen ampuminen. Kannan kehityssuunta on kuitenkin vakaa ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Carl Hamilton

Carl Hamilton on Jan Guillou 13-osaisen kirjasarjan 11 ensimmäisen osan päähenkilö. Lisäksi hän on sarjan kahdessa jälkimmäisessä osassa sivuhenkilö. Kirjoista on sovitettu elokuvia ja televisiosarjoja.
Moottoritorpedovene Hyrsky

Valmistus ja toimitus

Alus tilattiin talvisodan aikana 1940 Bagliettolta Italiasta , mutta materiaalien puute hidasti aluksen rakentamista. Se luovutettiin 13. huhtikuuta 1943 La Speziassa Suomesta saapuneille insinöörikomentaja professori Jaakko Raholalle, komentajakapteeni Orvo Peuranheimolle ja luutnantti diplomi-insinööri Jarl von Schantzille. Alus lähti sisaraluksineen maantiekuljetuksena Stettiniin, mitä oli vaikeuttanut Saksan ja Italian kiristyneet välit. Italian meriministetin Riccardin avustamana tarvittava kuljetuskapasiteetti saatiin kuitenkin järjestettyä. Aluksia kuljettaneeseen Päämajan rahtaus- ja huolintatoimiston päällikön luutnantti Aarno Kaivolan johtamaan saattueeseen kuului 20 moottoriajoneuvoa, kun se lähti Genovasta ylittämään Alppeja kohti Saksaa ja edelleen laivalla Turkuun, jossa se laskettiin Aurajokeen kaksitoista päivää myöhemmin. Alukset vastaanotti aluksista muodostetun osaston päällikkö kapteeniluutnantti ekonomi Ilmari Lehtonen, joka varusti veneensä ensimmäisiä harjoituksia varten.

Palvelus

Hyrsky sijoitettiin sisaraluksineen Moottoritorpedoveneosaston 2. laivueeseen, joka siirtyi 19. toukokuuta Teikariin emälaivansa Döbelnin johtamana. Laivue siirrettiin heinäkuuksi Helsinkiin, jossa se oli koulutettavana. Lentokonemoottorien laatu oli huono ja niiden käyttö harjoituksissa oli kiellettyä, mikä heikensi koulutuksen tehoa. Kahdenkymmenen tunnin käytön jälkeen moottorien teho oli pahasti laskenut. Laivue palasi elokuun alussa Virolahdelle uuteen tukikohtaan.
Aluksen käyttö moottoritorpedoveneenä lopetettiin ja siitä tehtiin nopea miinanlaskija ja savunkehittäjä. Aluksesta poistettiin torpedoputket ja niihin rakennettiin miinakiskot, joilla kyettiin kuljettamaan kaksi miinaa sekä 2-4 raivausestettä. Alus osallistui uudessa roolissaan Lavansaareen johtavien huoltoväylien miinoittamiseen syksyllä 1943. Ensimmäisen matkansa se teki 14.-15. syyskuuta Seiskarin koilliskulman Salpa 2 miinoitetta rakennettaessa yhdessä sisaralustensa Hyökyn ja Hurjan kanssa. Samoin se osallistui Lavansaaren luoteiskulman Salpa 3:n 24.-25. syyskuuta, lounaiskulman Salpa 4:n 15.-16. lokakuuta ja Diamant matalan Salpa 1:n täydentämiseen 2.-3. joulukuuta sekä 3.-4. joulukuuta miinojen laskuihin.
Alus siirrettiin 9. joulukuuta laivueen mukana Helsinkiin talviteloille jäätilanteen estäessä toiminnan. Kesän taistelutoimet aloitettiin siirtymällä toiminta-alueelle Klamilaan 13. toukokuuta 1944.
Alus muutettiin 1949 moottoritykkiveneeksi, minkä jälkeen se palveli aina 1960-luvun alkuun saakka. Se myytiin vuonna 1962.
Hyrskyn neljä sisaralusta olivat moottoritorpedoveneet Hyöky, Hirmu, Hurja ja Häijy.
Karl Adolf Hällström

Karl Adolf Hällström (2. huhtikuuta 1854 Liperi – 27. huhtikuuta 1919 Viipuri) oli suomalainen piirilääkäri ja yksi Duodecim-seuran 12 perustajajäsenestä.
Hällströmin vanhemmat olivat Liperin Simananniemen kartanon omistanut varatuomari Johan Edvard Hällström ja Thora Karolina Hällström. Hän pääsi ylioppilaaksi 1871 Kuopion lukiosta, opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1876, filosofian maisteriksi 1882, lääketieteen kandidaatiksi 1879 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1884. Hällström oli piirilääkärinä Kittilässä 1884–1890, Raahessa 1890–1893 ja Lappeenrannassa 1893-1917. Hän oli perustamassa vuonna 1881 Duodecim-seuraa. Hällström oli Lappeenrannan kaupunginvaltuuston jäsen 1898–1919 ja valtuuston puheenjohtaja 1904–1912.
Hällström oli naimisissa vuodesta 1884 Edit Sofia Kiljanderin (1860–1916) kanssa.
Hooverin pato

Hooverin pato on Yhdysvaltain kuuluisin pato ja se on saanut nimensä presidentti Herbert Hooverin mukaan. Se sijaitsee Arizonan ja Nevadan rajalla Coloradojoessa.
Se rakennettiin ennen presidentti Franklin Delano Rooseveltin New Deal -ohjelmaa. Presidentti Hoover oli kautensa loppupuolella aloittanut joitakin elvyttäviä valtiollisia rakennushankkeita vuoden 1929 pörssiromahduksen aloittaman talouslaman lopettamiseksi.
Padon rakennustyöt aloitettiin vuonna 1931. Pato oli valmistuessaan vuonna 1936 ensimmäinen suuri kokonaan betonista rakennettu pato Yhdysvalloissa. Pato on 221 metriä korkea ja 379 metriä leveä. Sen paksuus juuresta on 201 metriä ja harjalta 14 metriä. Betonia kului 3,4 miljoonaa kuutiometriä.
Padon juurella olevassa voimalaitoksessa on 17 Francis-turbiinia, joiden yhteenlaskettu maksimiteho on 2 080 megawattia. Yli puolet energiasta menee Etelä-Kaliforniaan, loput jaetaan Nevadan ja Arizonan kesken.
Hooverin pato on keskeisessä osassa videopelissä Fallout: New Vegas.
A Thousand Suns World Tour

Äänitykset

Koko kiertueen ajan yhtye antoi virallisen bootleg-tallenteen jokaisen konsertin jälkeen ilmaiseksi paikallaolijoille. Konserttiin osallistuneet pystyivät lataamaan konsertin ilmaiseksi.
Jay Rodriguez

Seurajoukkueura

Rodriguez aloitti uransa Burnleyssä, jossa hän pelasi aina vuoteen 2012 asti. Hän pelasi yli sata ottelua Burnleyssä ja kävi välillä lainalla Stirling Albionissa ja Barnsleyssa. Barnsley-lainan aikana Burnley pelasi Englannin valioliigassa yhden kauden, joten Rodriguez ei pelannut Valioliigaa Burnley-aikanaan. Vuonna 2012 Rodriguez siirtyi Valioliigaan nousseeseen Southamptoniin, joten näin hän pääsi ensimmäistä kertaa Englannin korkeimmalle sarjatasolle. Kaudella 2013-14 hän oli yksi joukkueensa tärkeimpiä pelaajia ja oli huhtikuussa 2014 Valioliigan maalipörssissä peräti kuudentena tehtyään kauden aikana 15 maalia. Rodriguez loukkasi polvensa vakavasti huhtikuussa 2014 ja on ollut siitä asti sivussa pelikentiltä.

Maajoukkueura

Englannin alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa yhden ottelun pelannut Rodriguez teki debyyttinsä Englannin jalkapallomaajoukkueessa 15. marraskuuta 2013 Chileä vastaan. Hän kärsi 5. huhtikuuta 2014 vakavan polvivamman, joka esti hänen osallistumisensa vuoden 2014 MM-kilpailuihin.
Seppo Tukiainen

Seppo Tukiainen (s. 28. kesäkuuta 1939) on suomalainen viulisti ja viulupedagogi. Hän voitti Kuopion viulukilpailun vuonna 1970 ja soitti Helsingin kaupunginorkesterissa vuosina 1960–72. Hän aloitti työskentelyn viulunsoiton lehtorina Sibelius-Akatemiassa vuonna 1973 ja eteni jousisoitinten koulutuslinjan johtoon (1994–2001). Tukiainen aloitti soittamisen Sibelius-Akatemia-kvartetissa sen perustajajäsenenä ja ensiviulistina vuonna 1978. Hän on esiintynyt kansainvälisesti, levyttänyt ja kuulunut eri viulukilpailujen tuomaristoihin.
Tukiainen sai vaimonsa Sirpa Lannes-Tukiaisen kanssa kaksi lasta. Myös vaimo tuli tunnetuksi pitkän linjan viulupedagogina, ja pariskunnan perustama vuosittainen Tukiainen-viulukilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran Helsingissä vuonna 2010. Lannes-Tukiainen menehtyi vuonna 2015.
Trifluorietikkahappo

Ominaisuudet

Trifluorietikkahappo on väritöntä nestettä ja liukenee hyvin veteen sekä useisiin orgaanisiin liuottimiin, kuten etanoliin, asetoniin, dietyylieetteriin, bentseeniin ja heksaaniin. Trifluorietikkahappo on huomattavasti etikkahappoa vahvempi happo ja sen pKa-arvo on 0,23. Hapon voimakkuus johtuu elektronegatiivisten fluoriatomien aiheuttamasta induktiivisesta efektistä.

Käyttö

Trifluorietikkahappoa käytetään trifluorietikkahappoanhydridin ja 2,2,2-trifluorietanolin, jota saadaan pelkistämällä litiumalumiinihydridillä, valmistamiseen. Yhdiste on käyttökelpoinen myös katalyyttinä Beckmann-toisiintumisissa, esteröinneissä, tyydyttymättömien ja aromaattisten yhdisteiden asyloinneissa, ketonien synteesissä ja nitrauksissa. Peptidisynteeseissä trifluorietikkahappoa käytetään poistamaan amiinien suojaukseen käytettäviä ryhmiä, kuten t-Boc-ryhmän poistoon. Tähän tarkoitukseen trifluorietikkahappo sopii hyvin, koska sivureaktiot ovat vähäisiä ja peptidit liukenevat hyvin trifluorietikkahappoon.
Trifluorietikkahappoa käytetään myös proteiinien HPLC-mittauksissa. Yhdiste muodostaa ionipareja proteiinien kanssa ja täten ehkäisee kationinvaihtoa stationäärifaasin kanssa ja vähentää peptidien ja proteiinin konformaatioiden vaihtelua ja siten saa aikaiseksi paremman erottuvuuden.

Turvallisuus

Trifluorietikkahappo on vahvasti hapanta ja syövyttävää ja aiheuttaa syövytysvammoja joutuessaan kosketuksiin ihon tai silmien kanssa. Nisäkkäille se ei ole erityisen myrkyllistä toisin kuin esimerkiksi fluorietikkahappo. Vesikasveille ja leville se sen sijaan on haitallista. Yhdiste hajoaa vedessä melko hitaasti ja voi kertyä vesiin.
Mestariluokka

Mestariluokka (engl. Master Class) on David Pownallin näytelmä vuodelta 1983, joka kuvaa säveltäjiä Dmitri Šostakovitš ja Sergei Prokofjev Josif Stalinin inkvisitiossa vuonna 1948. Syytösten esittämisessä Stalinia avustaa Andrei Ždanov. Näytelmässä diktaattori vaatii taiteilijoita säveltämään puolueen linjan mukaista musiikkia ja syyttää heidän edellisiä teoksiaan kansanvastaisiksi.

Suomalaiset versiot

Näytelmän suomenkielinen kantaesitys tapahtui huhtikuussa 1986 Suomen Kansallisteatterissa. Päärooleissa olivat Pentti Siimes (Stalin), Leif Wager (Prokofjev), Jarno Hiilloskorpi (Šostakovitš) ja Risto Aaltonen (Ždanov).
Näytelmän eräässä kohtauksessa Stalin vaatii Prokofjevia ja Šostakovitšia tuhoamaan kymmeniä ulkomaalaisia äänilevyjä, jotka edustivat "kapitalistista dekadenssia". Näyttelijät käyttivät aitoja vanhoja gramofonilevyjä, jotka he löivät säpäleiksi näyttämöllä. Jossain vaiheessa tuli ongelma, kun teatterin järjestäjät eivät enää löytäneet Helsingistä lisää levyjä näytelmän tarpeisiin. Niitä jouduttiin etsimään antikvariaateista muualta Suomesta. Näytelmä esitettiin yli 200 kertaa, eli levyjä tuhottiin melkoinen määrä. Kerran Leif Wager huomasi näyttämöllä, että hänen kädessään on hänen oma levytyksensä, joka puuttui hänen kokoelmastaan. Hän onnistui säilyttämään levyn ehjänä ja näytännön jälkeen vei sen kotiinsa.
Näytelmä palasi ohjelmistoon Helsingin kaupunginteatterissa elokuussa 2006. Rooleissa olivat Lasse Pöysti (Stalin), Esko Roine (Prokofjev), Asko Sarkola (Šostakovitš) ja Martti Suosalo (Ždanov).
Molemmat Mestariluokan esitykset ohjasi Kurt Nuotio.
Kadmeia

Rakennukset

Mykeneläisenä aikana Kadmeian keskuksena oli palatsi. Siinä on ollut historian aikana kaksi rakennusvaihetta. Varhaisempi oli Kadmeion eli ”Kadmoksen palatsi”, joka rakennettiin 1400-luvulla eaa. ja joka tuhoutui tulipalossa 1300-luvulla eaa. Tämän jälkeen rakennettiin uusi palatsi, joka tuhoutui noin vuonna 1250 eaa. Palatsin jäänteet ovat pääosin nykyisten rakennusten alla. Nykyinen katuverkosto noudattaa jossain määrin myöhemmän palatsin asettelua.
Palatsissa oli ainakin kaksi kerrosta, ja se oli koristeltu seinämaalauksilla. Rakennuksessa oli vesijohdot ja viemäröinti. Mykeneläisten palatsien tapaan sen yhteyteen on kuulunut erilaisia kaupallisia ja työpajatiloja. Myös asevarasto on tunnistettu, samoin kuin palatsin arkisto, josta on löydetty lineaari-B-kirjoitusta sisältäneitä savitauluja. Palatsin alueella on tehty osittaisia kaivauksia 1900-luvun alussa. Sen arkeologinen alue sijaitsee nykyisen kaupungin keskustassa Pindárou-kadulla.
Kadmeian muurissa oli seitsemän porttia, mikä vastaa mytologiassa säilynyttä perimätietoa: Borrheai pohjoisessa, Proitides ja Homoloides idässä, Elektra ja Onka etelässä, sekä Kreneai ja Neistai lännessä. Elektra-portilla oli kaksi pyöreää, 300-luvulla eaa. rakennettua tornia.
Antiikin aikana Kadmeialla oli vanhan palatsin paikan lisäksi muun muassa ainakin Dionysokselle omistettu pyhäkkö. Tähän liittyi thebalainen Agrionia-juhla, johon kuului muun muassa musiikkikilpailuja. Yläkaupungissa sijaitsi myös muun muassa Thebassa pitkään vaikuttaneen runoilija Pindaroksen talo, joka tuli kuuluisaksi siitä, että se oli temppeleiden ohella Theban ainoa rakennus, jonka Aleksanteri Suuri säästi tuhotessaan kaupungin vuonna 335 eaa.
Theban alakaupunki sijaitsi Kadmeian pohjois- ja itäpuolella.
Sven Säfwenberg

Sven Säfwenberg (1898 – 1950) oli ruotsalainen jääpalloilija ja jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän voitti jääpallossa seitsemän Ruotsin-mestaruutta ja pelasi Ruotsin maajoukkueessa 17 maaottelua. Jääkiekossa hän voitti Euroopan-mestaruuden vuonna 1921.
Adtranz

Adtranz (tai ADtranz, täydelliseltä nimeltään ABB Daimler Benz Transportation) oli saksalainen kiskokalustovalmistaja.
Yhtiö perustettiin 1996, kun ABB Henschel ja Daimler-Benzin omistaman AEG:n kuljetusvälineyksikkö (AEG Transportation) yhdistettiin. ABB ja Daimler-Benz omistivat Adtranzin aluksi tasasuurin osuuksin. Vuonna 1999 Daimler-Benzin toiminnan jatkaja DaimlerChrysler osti ABB:n osuuden ja nimesi Adtranzin uudelleen DaimlerChrysler Rail Systemsiksi.
Kanadalainen Bombardier Inc. hankki yhtiön omistukseensa vuonna 2000. Tämä teki Bombardieristä maailman suurimman kiskokalustovalmistajan. Kaupan aikoihin Adtranz oli maailman toiseksi suurin yritys alallaan.
Nanping

Ilmasto

Nanpingissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan subtrooppinen kostea ilmasto. Kesäisin on kuumaa ja sateista, talvella on kuivaa ja leutoa. Vuoden keskilämpötila on noin 20 °C ja keskimääräinen sademäärä 1 650 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 29 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin 11 °C. Sateisin kuukausi on toukokuu, jolloin sataa keskimäärin noin 290 millimetriä. Joulukuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 39 millimetriä.
Charles Haughey

Charles James Haughey (16. syyskuuta 1925 Castlebar, Mayon kreivikunta – 13. kesäkuuta 2006 Kinsealy, Dublinin kreivikunta) oli  irlantilainen poliitikko, joka  toimi taoiseachina 1979–1981, 1982 ja 1987–1992. Hän edusti Fianna Fáil-puoluetta. Haughey oli sukupolvensa kiistellyimpiä irlantilaisia poliitikkoja.
Haughey pääsi parlamentin alahuoneeseen vuonna 1957. Hänestä tuli oikeusministeri 1961 ja myöhemmin maatalous- ja valtiovarainministeri.
Uransa jälkeen Haughey'a on syytetty mm. korruptiosta. Hän maksoi jälkikäteen veroja ja sakkoja yli kuuden miljoonan euron edestä.
Haughey oli iirinkieliseltä nimeltään Cathal Ó hEochaidh.
Matti Hokkanen (kansanedustaja)

Matti Heikki Johannes Hokkanen (s. 30. joulukuuta 1937 Muurame) on suomalainen ekonomi ja toimitusjohtaja Tampereelta. Hän toimi kahteen otteeseen Hämeen läänin pohjoisen vaalipiirin Kokoomuksen kansanedustajana vuosina 1972−1983 ja 1987−1991. Hänet valittiin myös Tampereen kaupunginvaltuustoon vuosina 1972−2000, josta hän istui kaupungin hallituksessa 1983−1984. Hän oli myös Pirkanmaan maakuntahallituksessa vuosin 1991−2000. Vuonna 1996 hän sai maakuntaneuvoksen arvonimen.
Hokkasen vanhemmat olivat kauppias Pauli Edvard Hokkanen ja rouva Kaino Kaarina Hokkanen o.s. Nieminen. Hän kävi Jämsän yhteiskoulua ja pääsi ylioppilaaksi vuonna 1959. Opintojaan hän jatkoi Helsingin kauppakorkeakoulussa, josta valmistui ekonomiksi vuonna 1965. Työelämässään hän toimi muun muassa Yleisradion uutistoimiston toimittajana Helsingissä vuosina 1963−1967 ja Tampereen kauppakamarin toimitusjohtajana vuodesta 1968 alkaen.
White Bird (intiaanijohtaja)

White Bird oli nez percé -intiaanien lamatte-ryhmän johtaja ja vuonna 1877 nez percé -sodassa mainetta saanut sotapäällikkö. Hän kuului uskonnolliselta suuntaukseltaan ”uneksijoihin”, jotka eivät kannattaneet kristinuskoa vaan uskoivat intiaanien alkuperäisen kulttuurin elpymiseen ja valkoisen väestön katoamiseen. Hän kieltäytyi myös allekirjoittamasta vuoden 1863 Lapwain-sopimusta, jonka avulla Yhdysvallat otti itselleen suuria määriä nez percéjen maita.
Seuraavalla vuosikymmenellä maakiistat kärjistyivät. White Bird ja Joseph saivat 30 päivää aikaa luopua reservaatistaan Wallowalaaksossa. Tilanne johti nez percé -sotaan, jossa asuinmailtaan ajetut intiaanit aloittivat aseellisen vastarinnan Yhdysvaltoja vastaan. Sodassa White Birdin auktoriteetti sotapäällikkönä oli suuri, ja hän pystyi antamaan määräyksia yli Josephin, joka kuitenkin toimi nez percéjen pakomatkan ylimpänä johtajana.
White Bird onnistui ainoana sodan johtajista selviytymään heidän pakonsa määränpäähän Kanadaan. Soturiensa kanssa hän tunkeutui piirittäjien muurin läpi ja johdatti joukkonsa, johon kuului 90 aikuista ja joukko lapsia, Saskatchewaniin hieman aiemmin paenneiden lakotain ja heidän johtajansa Istuvan Härän piilopaikkaan. Vuonna 1892 Albertassa asunut White Bird sai surmansa oman soturinsa murhaamana.
Dodge Stratus

Ensimmäinen sukupolvi (1995–2000)

Ensimmäinen sukupolvi esiteltiin vuonna 1994. Dodge Stratus on JA-alustan keskimmäinen malli. Chrysler Cirrus oli kalliimpi malli ja Plymouth Breeze halvempi. Malleja on kaksi: SE, jossa on vakiona 2,0-litrainen moottori (sai myös 2,4-litraisena) ja ES, jossa on 2,4-litrainen on vakiona ja lisävarusteena Mitsubishin kehittämä 2,5-litrainen V6 tyyppimerkinnältään 6G73. Eurooppalaisissa Chrysler Stratus -malleissa ES-versiota vastaa mallimerkintä LE ja paremmin varusteltua SE-versiota mallimerkintä LX. 
Autossa on monia yhteisiä osia Cirruksen ja Breezen kanssa, sisustat ovat kuitenkin hyvin erilaiset. Dodge Stratuksen tunnusomaisia teknisiä erikoisuuksia ovat etulokasuojan sisään sijoitettu akku sekä 2,5-litraisen moottorin sytytystulpat, joista kolme on sijoitettu moottorin imusarja alle, kuten useissa muissakin etuvetoisissa autoissa joissa on V-moottori.
Varusteita autossa on automaattivaihteisto, lukkiutumattomat jarrut, säädettävä ratti, vakionopeudensäädin, sähköikkunat, keskuslukitus, sähkösäätöinen kuljettajan penkki, nahkapenkit, sähköantenni, kuuden CD:n vaihtaja, kattoluukku, avaimeton järjestelmä ja varkaudenestolaite. 5-vaihteisen manuaalivaihteiston sai vaihtoehtoisena 2,0-litraiseen malliin. Myöhempiin vuosimalleihin oli saatavilla lisävarusteena myös puoliautomaattinen AutoStick-vaihteisto.
Autoa valmistettiin vuosien 1995 ja 2000 välillä myös Meksikossa (DaimlerChrysler de Mexico). Siellä myytiin turboahdettua mallia Stratuksesta. Tässä mallissa oli 2,4-litrainen moottori nelivaihteisella AutoStick-vaihteistolla. Tehoa oli 168 hv @ 5200 r/min.

Toinen sukupolvi (2001–2006)

Toisen sukupolven valmistus aloitettiin vuonna 2000. Chrysler Stratuksen sijaan Euroopassa tuli myyntiin Yhdysvaltain tavoin Chrysler Sebring. Dodge Stratuksesta tuli vuonna 2000 myös coupé-malli, jolla kuitenkaan ei ole muuta yhteistä sedanin kanssa kuin nimi ja muutamat muotoiluseikat. Coupé-malli korvasi Dodge Avengerin. Se on valmistettu yhteistyössä Mitsubishin kanssa ja tuotantopaikkana on Normal Illinois'ssa.
Stratuksessa on Chrysler Sebringin tavoin uudistettu versio Chryslerin JA-alustasta, nimeltään JR. Coupé-mallit eivät perustuneet samaan alustaan, vaan ne on kehitetty Mitsubishi Eclipsestä. 
Meksikossa myytiin turboahdettua Stratus R/T -versiota, jonka tehot oli aluksi 215 hv. Myöhemmin tehoja nostettiin 225 hevosvoimaan Dodge SRT-4:stä lainatulla moottorilla. R/T-mallit tunnistaa takana olevasta "High Output" -tekstistä.
40 Days and Nights

Juoni

Massiivinen mannerlaattojen siirtyminen synnyttää tsunamin, joka pystyy nielemään kaikki maanosat allensa. Armeija rakentaa arkin, jonne säilötään eri eliöiden DNA-materiaalia ja 50 000 ihmistä toivossa, että se säilyy tulevasta hävityksestä.
Martti Kovero

Martti Arvo Adolf Kovero (20. syyskuuta 1882 Jyväskylä – 27. huhtikuuta 1955 Helsinki) oli taloushistorioitsija, tilastotieteilijä, ylijohtaja ja poliitikko.

Elämä

Martti Kovero syntyi opettajaperheeseen Jyväskylässä. Hänen isänsä oli professori K. A. Kovero. Kodin tausta oli talonpoikainen, isä K. A. Kovero oli syntyisin Teiskon Vähä-Koveron rusthollista ja äiti Johanna Katarina (o.s. Richter) Sotavallan kartanosta Lempäälästä.
Hän tuli ylioppilaaksi 1900 Jyväskylän lyseosta, valmistui filosofian kandidaatiksi 1905, filosofian lisensiaatiksi ja filosofian tohtoriksi 1910. Hänen luokkatovereinaan lyseossa olivat muun muassa Edvard Gylling, Otto Wille Kuusinen ja pari vuotta myös Sulo Wuolijoki, joiden kanssa hän oli myös opiskeluvuosina läheinen ystävä ja oli heidän kanssaan perustamassa 1905 Ylioppilaiden Sosialidemokraattista Yhdistystä ja Sosialistista Aikakauslehteä.
Kovero jätti kuitenkin aktiivipolitiikan siirryttyään 1911 Tilastollisen päätoimiston palvelukseen, jonka ylijohtajana hän toimi 1919–1952. Hän oli yksi ensimmäisistä valtion viraston johtoon kohonneista sosialidemokraatteista. Kovero harjoitti aikanaan laajaa taloushistoriallista ja tilastollista julkaisutoimintaa. Hänen väitöskirjansa vuonna 1910 käsitteli kruununmaitten torppien asutuspolitiikkaa.
Professorin arvo Koverolle myönnettiin 1945.
Leo Rannikko

Leo Armas Rannikko (s. 13. syyskuuta 1934 Helsinki) on suomalainen taidemaalari. Hän aloitti piirtämisen sekä maalaamisen vuonna 1953 ja teki kuvataiteilijana debyyttinsä Helsingissä vuonna 1977. Sittemmin hänen töitään on ollut esillä Suomen eri paikkakunnilla, Ruotsissa ja Venäjällä. Niitä kuuluu muun muassa Helsingin taidemuseo HAM:n kokoelmiin. Rannikko on myös julkaissut kirjoja.
Rannikko on Taidemaalariliiton varsinainen jäsen. Hän on ollut kahdesti naimisissa, mutta erosi molemmista puolisoistaan, joista ensimmäinen oli Kaarina o.s. Erikson ja toinen Nadežda o.s. Ketova. Hänellä on neljä tytärtä, jotka ovat syntyneet vuosina 1957–74.