John Bunyan

Elämä

Bunyanilla ei ollut juurikaan koulutusta. Hän palveli vuosina 1644–1647 parlamentin joukoissa Englannin sisällissodassa. Vuonna 1649 hän meni naimisiin nuoren hurskaan Maryn(?) (noin 1625–1656) kanssa ja sai ainoina myötäjäisinä kaksi kirjaa, Arthur Dentin Plain Man’s Pathway to Heavenin (”Yksinkertaisen ihmisen polku taivaaseen”) ja Lewis Baylyn Practice of Pietyn (”Hurskauden harjoitus”). Nämä ohjasivat myös Bunyania hengelliseen elämään. Hän asui Elstowissa vuoteen 1655, jolloin hänen ensimmäinen vaimonsa kuoli, ja muutti sen jälkeen Bedfordiin. Bunyanilla oli ensimmäisen vaimonsa kanssa neljä lasta: pojat John ja Thomas sekä tyttäret Mary ja Elizabeth. Sokeana syntynyt Mary kuoli vuonna 1650. Bunyan meni vuonna 1659 uusiin naimisiin Elizabethin (noin 1630–1691) kanssa. Tämän kanssa sai kaksi lasta, Sarahin ja Josephin.
Omaelämäkerrassaan Grace Abounding Bunyan kuvailee, että hän oli nuorena hyljeksitty, mutta siitä ei ilmeisesti ole kuitenkaan todisteita, että hänen elämänsä olisi ollut ainakaan ulkoisesti sen huonompaa kuin hänen naapuriensakaan elämä – hänen suurimpina ongelmanaan oli kiroilu – muihin harrastuksiin kuuluivat pelaaminen, tanssi ja musiikki. Hän oli luonteeltaan päättäväinen ja sinnikäs. Hän omistautui laajalti Raamatun lukemiseen, kirjoittamiseen ja saarnaamiseen. Hän tunsi syyllisyyttä epäpyhyydestään ja likaisesta suustaan, ja pelkäsi niistä tulevaa rangaistusta. Hän pelkäsi tekevänsä anteeksiantamattoman synnin, ja epäili jo tehneensä sellaisen. Lopulta hän antautui uskolle. Hänet kastettiin Bedfordin baptistiseurakuntaan upotuskasteella River Great Ousessa vuonna 1653.
Vuonna 1655 Bunyanista tuli diakoni ja hän aloitti saarnaamisen, suurella menestyksellä heti alusta saakka. Vuonna 1658 hänet tuomittiin saarnaamisesta ilman lupaa. Hän jatkoi kuitenkin saarnaamista, ja hänet vangittiin vasta vuonna 1660. Hänet tuomittiin aluksi kolmeksi kuukaudeksi vankeuteen, mutta koska hän ei luopunut saarnaamisesta, tuomiota jatkettiin aina 12 vuoteen saakka. Hän istui vankilassa tammikuuhun 1672 saakka, lukuun ottamatta muutamia viikkoja vuonna 1666, jolloin kuningas Kaarle II julisti omantunnonvapauden.
Vapauduttuaan Bunyanista tuli Bedfordin seurakunnan pastori. Maaliskuussa 1675 hänet vangittiin uudelleen saarnaamisesta, sillä Kaarle II peruutti lupauksen omantunnonvapaudesta. Tämä vankeus kesti kuusi kuukautta, ja sen jälkeen Bunyan sai suosionsa ansiosta saarnata vapaasti.
Bunyanista tuli suosittu saarnaaja ja tuottelias kirjailija, vaikka suurin osa hänen teoksistaan koostuikin laajennetuista saarnoista. Teologialtaan hän oli puritaani, mutta ei mikään kiihkoilija. Hänen puritanisminsa ei myöskään ollut raskasmielistä tai synkkää. John Bunyan kuului myös sapatin viettäjien joukkoon. Hänen tulkintansa mukaan oikea pyhäpäivä oli sapatti, lauantai ja mainitsi tästä tärkeänä pitämästään aiheesta myös kirjoissaan, muun muassa kuuluisassa Kristityn vaellus -teoksessaan.
Bunyan ei ollut oppinut, paitsi englanninkielisen Raamatun suhteen, mutta sen hän tunsi läpikotaisin. Hän sai paljon vaikutteita myös Martti Lutherin Galatalaiskirjeen selityksestä, vuoden 1575 käännöksestä.
Jonkin verran ennen lopullista vapauttamistaan Bunyan oli joutunut erimielisyyksiin William Kiffinin, Danversin, Deunen, Paulin ja muiden kanssa. Vuonna 1673 hän julkaisi teoksensa Differences in Judgement about Water-Baptism no Bar to Communion koskien vesikasteen vaatimusta ja ehtoollista. Bunyan oli sitä mieltä, että ehtoolliselta ei saanut sulkea pois sellaisiakaan, joita ei ollut kastettu.
Kiffin ja Paul julkaisivat vuonna 1673 yhdessä teoksen Serious Reflections, jossa he ilmoittivat mielipiteekseen, että ehtoollinen oli varattu vain kastetuille uskoville. Riita sai aikaan sen, että jotkut kalvinistiset baptistit jättivät kysymyksen kastamattomien ehtoollisesta auki. Bunyanin kirkko salli lapsena kastettujen nauttia seurakuntayhteyttä ja tulla ehtoolliselle, ja kirkko kehittyi vähitellen lapsikastetta harjoittavaksi kongregationalismiksi.
Matkalla Lontooseen vuonna 1688 Bunyan kastui ja vilustui pahasti. Hän kuoli kuumeeseen Snow Hillissä ystävänsä kotona. Hänet on haudattu Bunhill Fieldsin hautausmaalle Lontooseen.