Helmut Schmidt

Varhainen toiminta

Helmut Schmidt opiskeli ”Lichtwark-Schule”-koulussa Hampurissa. Schmidt oli toisessa maailmansodassa tavanomaisesti ensin vuoden työpalvelussa ja sodan ajan Saksan armeijan palveluksessa. Schmidt palveli Bremenin ilmapuolustuksessa. Vuonna 1942 hän palasi itärintamalta palveluun Luftwaffen siviilihuolto-organisaatiossa (Reichsluftfahrtministerium) ja meni samana vuonna naimisiin Hannelore ”Loki” Glaserin kanssa. Joulukuusta 1944 hän palveli länsirintamalla ilmatorjuntatykistössä yliluutnanttina, mikä myös jäi hänen sotilasarvokseen. Hän oli brittien sotavankina vuoden 1945 huhtikuusta elokuuhun. 
Schmidt sai vaimonsa Lokin kanssa pojan 1944, mutta lapsi oli vammainen ja kuoli jo 1945. Pari olisi halunnut perheestään monilapsisen, mutta Lokilla oli viisi keskenmenoa. Ainoastaan yksi tytär sai elää ja kasvaa aikuiseksi. Hän asuu Englannissa. Loki kuoli lokakuussa 2010 oltuaan naimisissa miehensä kanssa 68 vuotta.
Sodan jälkeen Schmidt alkoi opiskella Hampurissa. Vuonna 1946 hän liittyi SPD:een. Vuodesta 1947 vuoteen 1948 hän oli Saksan sosiaalidemokraattisen nuorisojärjestön (SDS) johtaja.  Vuonna 1949 hän valmistui taloudellisten ja poliittisten tieteiden opinnoista (Diplom-Volkswirt).
Vuonna 1952 Schmidt työskenteli Karl Schillerin alaisuudessa Hampurin valtion hallinnossa. Hän työskenteli Hampurin paikallishallinnon taloudellis-poliittisella osastolla. Vuodesta 1952 vuoteen 1953 hän toimi liikennevirastossa. Vuosina 1961–1965 Hampurissa sisäministeri. Vuonna 1962 Hampuria koetteli tulva, jonka aikana Schmidt toimi tehokkaasti ja organisoidusti pelastustoimissa. Schmidt määräsi Länsi-Saksan armeijan auttamaan pelastus töissä, vaikka armeijan käyttö maansisäisissä tilanteissa oli perustuslain nojalla kiellettyä tai pitkän byrokraattisen prosessin takana. Yli 1000 ihmisen hengen arvioidaan pelastuneen tämän nopean päätöksen takia. Tästä syystä Schmidt on erityisesti Hampurissa erittäin kunnioitettu ja tunnettu henkilö. 2016 Hampurin Lentoasema uudelleennimettiin Schmidt:in mukaan.

Poliitikko

Schmidt oli edustajana Saksan liittopäivillä vuosina 1953–1961 ja 1965–1987. Vuonna 1967 hänestä tuli SPD:n varajohtaja. 
Vuosina 1969–1972 Schmidt toimi puolustusministerinä, 1972–1974 valtiovarainministerinä, vuosina 1974–1982 liittokanslerina.
Schmidtista tuli liittokansleri Brandtin erottua vakoiluskandaalin vuoksi. Schmidtin ja Valéry Giscard d’Estaingin aloitteesta saivat 1975 alkunsa nykyään G8-huippukokouksina tunnetut tapaamiset. Vuonna 1975 hän oli myös allekirjoittamassa Helsingissä ETYK-päätösasiakirjaa, Helsingin sopimusta.
Schmidt säilytti kanslerinasemansa vuoden 1976 vaalien jälkeen koalitiohallituksessa FDP:n kanssa. Schmidtin kauteen kanslerina ajoittuu ns. ”Saksan syksynä” (1977) tunnettu terrorismiaalto. 
Huolestuneena Neuvostoliiton Afganistanin-miehityksestä ja SS-20-ohjuksista Schmidt teki ehdotuksen Naton ohjuksien lisäämisestä Euroopassa (ns. NATO-Doppelbeschluss), jollei Varsovan liitto luopuisi omistaan.
Schmidtin talous- ja puolustuspolitiikka aiheuttivat kuohuntaa FDP:ssä ja sosiaalidemokraattien vasemmistolaidassa. Syyskuussa 1982 neljä FDP:n ministeriä jätti hallituksen. Schmidtista tuli ainoa Liittotasavallan liittokansleri, joka on erotettu epäluottamuslauseella. CDU/CSU ja FDP valitsivat liittokansleriksi Helmut Kohlin.
Vuodesta 1983 alkaen Schmidt oli kanssapäätoimittajana viikkolehti Die Zeitissa. Bundestagista hän jäi 1986. Joulukuusta 1986 hän oli komiteassa, joka tuki EMUa ja Euroopan keskuspankin perustamista.