google/wiki40b huggingface dataset:
Risto Teinonen

Risto Teinonen (s. 26. huhtikuuta 1960 Helsinki) on Virossa pitkään vaikuttanut suomalaissyntyinen juristi ja uusnatsi. Hän on asunut Virossa vuodesta 1992 lähtien ja saanut maan kansalaisuuden 2002. 
Teinonen vastaanotti vuonna 2001 presidentti Lennart Mereltä Marianmaan ristin ritarikunnan kunniamerkin toiminnastaan Viron valtion hyväksi sen uuden itsenäisyyden alkuvuosina. Kunniamerkki otettiin pois vuonna 2009, kun paljastui, että Teinonen oli muutamaa vuotta aikaisemmin pitänyt sitä natsiuniformussa Adolf Hitlerin syntymäpäivänä järjestetyssä juhlassa. 
Muun muassa Tarton yliopistossa opiskellut Teinonen on ollut mukana äärioikeistolaisen Viron itsenäisyyspuolueen sekä nationalistisen Viron vapauspuolueen toiminnassa. Hän on myös julkaissut perustamansa yhdistyksen kautta Hitleristä kertovia teoksia. Viron suojelupoliisi epäili Teinosta vuonna 2007 yrityksestä perustaa maahan uusnatsistinen organisaatio sekä sotilaskoulutusta antava leiri, mutta tapaus ei edennyt oikeuteen saakka.
Ang Lee

Yksityiselämä

Ang Leen vaimo on Jane Lin, jonka kanssa hän on ollut naimisissa vuodesta 1983 lähtien. Heillä on kaksi poikaa, 1984 syntynyt Haan ja 1990 syntynyt Mason.
Aerope

Aerope (muinaiskreikaksi Ἀερόπη) oli kreikkalaisessa mytologiassa Kreetan kuninkaan Katreuksen tytär. Hänen sisaruksiaan olivat Klymene, Apemosyne ja Althaimenes.
Kun Katreus kuuli oraakkelilta, että yksi hänen omista lapsistaan surmaisi hänet, hän antoi Aeropen ja Klymenen Naupliokselle myytäväksi vieraaseen maahan; heidän veljensä oli tämän kuultuaan paennut Apemosynen kanssa jo aiemmin Rodokselle. Nauplios järjestikin Aeropen puolisoksi Pleistheneelle, Atreuksen pojalle. Suhteesta syntyi Agamemnon, Menelaos ja mahdollisesti myös Anaksibia, joka mainitaan veljesten sisareksi. Pleisthenes kuoli kuitenkin nuorena, jolloin Atreus nai Aeropen ja otti hänen poikansa omikseen.
Aerope ihastui Atreuksen veljeen Thyesteen ja petti miestänsä tämän kanssa. Kun Atreus oli löytänyt lammaslaumastaan kultataljaisen lampaan ja säilönyt taljan arkkuunsa huolimatta lupauksestaan uhrata parhaimman lampaansa Artemiille, Aerope antoi taljan Thyesteelle. Kun Mykeneen valittiin kuningasta, Thyestes sai Atreuksen lupaamaan, että valituksi tulisi se, jolla olisi kultainen lammas. Myöhemmin Atreuksesta tuli kuningas Zeuksen avustuksella.
KHL-kausi 2010–2011

Pudotuspelit

Pudotuspelit pelattiin paras seitsemästä järjestelmällä.
Ortegocactus

Ulkonäkö ja koko

Laji on mätästävä ja varreltaan pallomainen tai lyhyelti lieriömäinen, matalakasvuinen. Varren väri on harmaanvihreä ja siinä on matalia nystyjä (podarioita) kierteisesti järjestäytyneinä. Areoleja eli kääpiöversoja ovat dimorfisia ja niiden yläosassa on villakarvaa ja piikkejä. Piikeistä yksi on pysty, musta tai vaalea ja mustakärkinen, noin puolen sentin mittainen keskipiikki; säteittäispiikkejä on seitsemän tai kahdeksan ja ne ovat vaaleita ja mustakärkisiä, suoria ja pidempiä kuin keskipiikki. Suppilomaiset ja keltaiset kukat kehittyvät kyhmyjen tyvelle, ja kasvi kukkii päiväaikaan. Kukkapohjus on vartalon ympäriltä villakarvainen ja suomuton. Hedelmä on pallomainen tai hieman pitkänomainen, punainen ja kypsänä kuiva; kehälehdet ovat siinä jäljellä. Siemenet ova miltei pyöreitä, mustia tai ruskeita.

Levinneisyys

Kasvi kasvaa Meksikossa, Oaxacan osavaltiossa pienellä alueella kalkkikallioilla.
Huppu-uikku

Tunnistus

Lintu on noin 32 senttimetriä pitkä. Lintu on suurelta osaltaan valkoinen, selkä ja niska on tummanharmaa mustaan päähän saakka. Otsa on valkoinen, ja siinä on punertava otsakruunu. Kyljissä on laajalti valkoista. Samannäköisellä lajilla hopeauikulla (P. occipitalis) on vähemmän valkoista kyljissä. Sen korvien peitinhöyhenet ovat keltaiset ja naaman etupuolisko pikemmin harmaa kuin musta. Sillä ei ole huppu-uikun törröttävää kruunua.

Suojelu

Laji pesii muutamissa basalttijärvissä Lounais-Argentiinassa Santa Cruzin keskiosissa ja talvehtii Santa Cruzin Atlantin-rannikolla río Coylen, río Gallegosin ja río Chicon estuaareissa. Kaksi satunnaista joskin hyvin dokumentoitua havaintoa tehtiin lokakuussa 2013 Etelä-Chilessä Magallanesissa Laguna Blancassa. Vielä vuonna 1997 kannan suuruudeksi arvioitiin 3 000–5 000 yksilöä. Sen jälkeiset laskennat ovat joka kerran osoittaneet kannan romahtaneen. Luotettavampina pidetään talvehtimispaikkojen laskentoja, sillä pesimäaikaiset määrät näyttävät vaihtelevan lintujen siirtymisen vuoksi eikä todellisten muutosten vuoksi.
Kannan pääuhkana on havaittu kaksi tekijää, ilmastonmuutos ja kaksi tuotua eläinlajia, minkki (Neovison vison) ja yksityisiin järviin istutetut lohet, joiden arvellaan muuttavan järvien tilaa.
Argentiinassa on ryhdytty suojelutoimiin. Noin puolet linnun pesimäyhteiskuntien alueista on suojeltu vuonna 2013–2014 Patagonian kansallispuistoksi. Lintuja on värirengastettu, jotta niiden muuttoja voitaisiin selvittää. On ehdotettu myös uusia suojelutoimia, kuten minkin hävittämistä tietyiltä alueilta ja lohenistutusten rajoittamista. Uusia suojelutoimia suunnitellaan Patagonian kansallispuistossa.
Rémi Brague

Rémi Brague (s. 8. syyskuuta 1947) on ranskalainen keskiajan islamilaiseen ja arabiankieliseen, juutalaiseen sekä kristilliseen ajatteluun erikoistunut aatehistorioitsija ja filosofi. Hän on emeritus professori Sorbonnen yliopistossa Pariisissa ja Ludwig Maximilian yliopistossa Münchenissä.

Elämä ja ura

Brague aloitti opintonsa École Normale Supérieure -yliopistossa erikoistumalla antiikin kreikkalaiseen filosofiaan, aluksi Platoniin, tämän jälkeen Aristoteleeseen, jota tulkitsi modernin filosofian valossa.  Hänen tohtorintutkintonsa käsitteli Aristoteleen käsitystä maailmasta fenomenologisesta näkökulmasta.  Väitöskirja julkaistiin myöhemmin nimellä Aristote et la question du monde: Essai sur le contexte cosmologique et anthropologique de l'ontologie (1988).
Brague alkoi opiskella hepreaa ja tutkia Vanhaa Testamenttia, ja opiskeli arabiaa kyetäkseen lukemaan Maimonidesta alkukielellä. Suurin osa Braguen työstä on käsitelly kolmea abrahamilaista uskontoa ja niiden kehitystä antiikin maailmasta sekä historiallista kehitystä, joka johti Euroopassa moderniin aikakauteen. Braguelta on julkaistu lukuisia kirjoja, joissa hän käsittelee keskiajan älyllistä historiaa, uskontoa, kansallista identiteettiä, kirjallisuutta ja lakia. Braguen teoksia on käännetty monille kielille mutta ei suomeksi. Teoksista tunnetuin on hänen laajemmalla yleisölle suunnattu teoksensa Europe, la voie romaine (1992), joka on käännetty muun muassa englanniksi otsikolla Eccentric Culture: A Theory of Western Civilization (2009). Braguen pääteoksena voidaan pitää teoksista La sagesse du monde (2002), La Loi de Dieu (2008) ja Le Règne de l'homme (2015) koostuvaa trilogiaa. Nämäkin teokset on käännetty englanniksi. Platonin, Aristoteleen ja Maimonideksen lisäksi Brague on julkaissut Bernhard Clairvauxlaista ja Razia käsitteleviä tutkimuksia.
Antiikin kreikkalaisen ja keskiajan filosofian ja aatehistorian lisäksi Brague on julkaissut Heideggerin ja Leo Straussin filosofioita kommentoivia tekstejä. Molemmat filosofit ovat myös hänen oman tutkimustyönsä tärkeitä vaikuttajia. Straussilta Brague on sanonut oppineensa lukemaan tekstejä huolellisti, mutta hän kiistää olevansa straussilainen sen enempää omasta kuin Straussilaistenkaan mielestä.
Vuonna 2009 Braguesta tuli jäsen Ranskan katolilaisessa akatemiassa (l'Académie catholique de France). Lisäksi hänellä on jäsen Euroopan tieteiden ja taiteiden akatemiassa sekä ranskalaisessa järjestössä l'Académie des sciences morales et politiques. Hän on vastaanottanut lukuisia palkintoja ja kunnianosoituksia, mm. Josef Pieper palkinto ja Grand prix de philosophie de l'Académie française -tunnustuspalkinto (2009), Teologian Ratzinger palkinto (2012), Chevalier de l'Ordre National de la Légion d'honneur-titteli (2013).
Brague puhuu äidinkielensä lisäksi saksaa, latinaa, hepreaa, arabiaa ja englantia.
Gogmagog (yhtye)

Historia

Yhtye solmii levytyssopimuksen EMI:n kanssa vuonna 1985, jolloin alettiin tehdä yhtyeen ensimmäistä levytystä nimeltään I Will Be There. Kolme raitaa sisältävä I Will Be There -ep julkaistiin samana vuonna.
Omar Suleiman

Omar Suleiman (arab. عمر سليمان‎ s. 2. heinäkuuta 1936 – 19. heinäkuuta 2012 Cleveland, Yhdysvallat) oli egyptiläinen poliitikko ja vuosina 1993–2011 tiedustelupalvelun johtaja. Varapresidentiksi hänet nimitettiin 29. tammikuuta 2011 hallituksenvastaisten mielenosoitusten alkamisen jälkeen. Tämä virka jäi kuitenkin lyhyeksi, kun mielenosoittajien vaatimuksiin vastattiin 11. helmikuuta 2011 ja valta siirrettiin Mubarakilta väliaikaisesti sotilasneuvostolle.
Egyptin tiedustelupalvelun johtajana häntä on syytetty laajamittaisen systemaattisen kidutuksen sallimisesta. Joissakin tapauksissa Yhdysvaltojen puolesta. Ainakin yhdessä tapauksessa Suleiman on myös itse toiminut kiduttajana (Mamdouh Habib v. 2002). 
Suleiman pyrki Egyptin presidentiksi vuoden 2012 presidentinvaaleissa. Hän ilmoittautui presidenttikisaan kannattajien painostuksesta viime hetkellä ja keräsi osallistumiseen vaaditut 30 000 allekirjoitusta muutamassa päivässä. Suleimanin ehdokkuus kuitenkin hylättiin, koska hän ei saanut tarpeeksi tukea riittävän monesta maakunnasta.
Suleiman kuoli 76-vuotiaana sairaalassa Yhdysvalloissa 19. heinäkuuta 2012. Hänen kuolinsyytään ei kerrottu julkisuuteen.
Delbert L. Latta

Delbert Leroy ”Del” Latta (5. maaliskuuta 1920 Weston, Ohio – 12. toukokuuta 2016) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Ohion viidennestä vaalipiiristä vuosina 1959–1989.
Latta syntyi Ohiossa. Hän valmistui vuonna 1938 McComb High Schoolista, opiskeli vuoteen 1940 Findley Collegessa ja valmistui myöhemmin Ohio Northern Universitysta. Hän aloitti palveluksensa Yhdysvaltain armeijassa vuonna 1938 ja oli siviiliammatiltaan juristi.
Ennen paikan saamista liittovaltion kongressista Latta istui vuosina 1953–1958 Ohion senaatissa. Hän ei ollut uudelleen ehdolla vuonna 1988, ja hänen edustajapaikkansa otti Paul Gillmor. Delbert L. Lattan poika Bob korvasi Gillmorin tämän kuoltua vuonna 2007.
Marlene Favela

Marlene Favela (s. 5. elokuuta 1976 Santiago Papasquiaro, Durango) on meksikolainen näyttelijä. Hän on tullut tunnetuksi mm. telenovelasta Zorro – miekka ja ruusu. Hän toimii myös mallina näyttelemisen ohessa.
Outokummun Seutu

Outokummun Seutu on Outokummun ja Polvijärven paikallislehti. Lehti ilmestyy torstaisin.
Päätoimittaja on Esa Nevalainen. Lehti kuuluu joensuulaiseen Pohjois-Karjalan Kirjapaino -konserniin, joka julkaisee Karjalaista sekä Karjalan Heiliä, Lieksan Lehteä, Pogostan Sanomia, Parikkalan-Rautjärven Sanomia, Pielisjokiseutua ja Ylä-Karjalaa.
Rod Grams

Rodney Dwight ”Rod” Grams (4. helmikuuta 1948 Princeton, Minnesota – 8. lokakuuta 2013 Crown, Minnesota) oli yhdysvaltalainen poliitikko. Hän edusti republikaanipuoluetta sekä Yhdysvaltain edustajainhuoneessa että senaatissa.
Grams opiskeli Brown Institutessa, Anoka Ramsey Junior Collegessa ja Carroll Collegessa. Hän oli yli kymmenen vuotta uutisankkurina KMSP-TV-kanavalla, ennen kuin hänet valittiin kongressin edustajainhuoneeseen vuonna 1992. Hän voitti vaaleissa demokraattien Gerry Sikorskin.
Vuonna 1994 hänet valittiin senaattiin, jossa hän oli yhden kauden ajalla 3. tammikuuta 1995 – 3. tammikuuta 2001. Vaaleissa häntä vastassa olivat demokraattien Ann Wynia ja Minnesotan itsenäisyyspuolueen (Independence Party of Minnesota) Dean Barkley. Vuoden 2000 vaaleissa hän menetti paikkansa demokraattien Mark Daytonille. Kuusi vuotta myöhemmin hän yritti jälleen kongressiin, mutta hänet voitti demokraattien James Oberstar.
Poliittisen uransa jälkeen Grams osti kolme radioasemaa Little Fallsissa Minnesotassa. Hän juonsi poliittista ohjelmaa Up Front vielä kuukausi ennen kuolemaansa. Grams kuoli paksusuolen syöpään kotonaan Minnesotassa 8. lokakuuta 2013.
Täydelliset naiset (2. tuotantokausi)

Tuotanto

Marc Cherry, Tom Spezialy ja Michael Edelstein palasivat kaudelle sarjan vastaavina tuottajina. Käsikirjoittaja Kevin Murphy palasi myös sarjan pariin yhdessä George W. Perkinsin, Chris Blackin, Joey Murphyn ja John Pardeen kanssa.
Tällä kaudella Cherry jätti suurimman osan jaksojen kirjoittamisesta muille tuotantotiimin jäsenille. Sarjan vastaavana tuottajan toiminut Edelstein jätti sarjan kauden puolivälissä. Hän perusteli päätöstä sanomalla, että hän haluaa kokeilla jotain uutta. Myös toinen tuottaja Spezialy jätti sarjan kauden aikana.
Colonial Street, jossa Wisteria Lanen lavasteet sijaitsevat, koki muutoksia toisen kauden tuotannon aikana. Umpikuja, joka tunnettiin nimellä ”Circle Drive” uudistettiin rajusti. Aikaisemmin ”Circle Drivella” näkyi kirkon julkisivu (tuttu myös Murhasta tuli totta -sarjasta), jonka korvasi kuitenkin Edie Brittin toinen koti ja Colonial Mansion -rakennus tuhottiin ja korvattiin sarjan puistolla.
Cherry on sittemmin sanonut katuvansa suurinta osaa sarjan toisesta kaudesta ja, että ABC:n tilaama ylimääräinen jakso pakotti sarjantekijät työskentelemään nopeutetulla aikataululla. Näyttelijä Teri Hatcher mainitsi toisen kauden kuvausten aikana olleista tuotanto-ongelmista, mukaan lukien epätäydelliset ja viivästyneet käsikirjoitukset. Hatcher ja toiset sarjan näyttelijät Marcia Cross, James Denton ja Felicity Huffman ilmaisivat kaikki huolensa sarjan laadun huononemisesta.

Palkinnot

Täydelliset naiset sai toisella kaudellaan yhteensä seitsemän Emmy-ehdokkuutta, mukaan lukien parhaan komediasarjan naissivuosan ehdokkuuden (Alfre Woodard roolistaan Betty Applewhitena) sekä parhaan komediasarjassa vierailevan naisnäyttelijän ehdokkuuden (Shirley Knight roolistaan Phyllis Van de Kampina). Sarja ei kuitenkaan voittanut yhtään Emmy-palkintoa. Siitä huolimatta sarja voitti toisena peräkkäisenä vuonna Golden Globe -palkinnon parhaasta musikaali- tai komediasarjasta. Sarjan pääosia esittävät naiset – Teri Hatcher, Felicity Huffman, Marcia Cross ja Eva Longoria – saivat ehdokkuudet parhaan musikaali- tai komediasarjan naispääosasta, mutta yksikään ei voittanut palkintoa. Kausi voitti myös kaikki ehdokkuutensa Screen Actors Guild Awards -gaalassa. Felicity Huffman voitti palkinnon parhaasta naisnäyttelijästä komediasarjassa roolistaan Lynette Scavona ja koko näyttelijäkaarti voitti parhaan komediasarjan näyttelijäkokoonpanon palkinnon toisena peräkkäisenä vuonna.
Karjalan Tennis

Karjalan Tennis (KarTe) on Joensuussa toimiva tenniksen erikoisseura, joka on perustettu marraskuussa vuonna 1976.  Seuran toiminta käynnistyi seuraavana vuonna. Toiminnan tavoite on määritelty seuraavasti: "Karjalan Tennis pyrkii Pohjois-Karjalan johtavana tenniksen erikoisseurana valtakunnallisesti merkittävään kasvatustyöhön kilpa-ja harrastajatenniksen alueilla."
Perustamisvaiheessa seura liittyi Työväen Urheiluliittoon ja oli varsinaisesti ensimmäinen TUL:n tennisseura. Uuden keskusjärjestön (SLU) perustamisen jälkeen KarTe erosi TUL:n jäsenyydestä.  Samoihin aikoihin sijoittui myös
Karjalan Tenniksen ja lajin toisen erikoisseuran Joensuun Tennisseuran toimintojen yhdistyminen.  Yhdistymisen jälkeen sekä harrastaja- että kilpailutoiminta keskittyi Karjalan Tenniksen organisaatioon.
Seuran jäsenmäärässä oli perustamisvuoden jälkeen kasvua vuoteen 1985 saakka.  Tuolloin jäsenmääräksi kirjattiin 729 jäsentä.  Vuonna 2007 jäsenmäärä oli 280.  Seuran käytössä on kuusi massakenttää Siilaisten tenniskeskuksessa sekä yksi ylipainehalli Utrassa. Pisimpään vastuullisissa tehtävissä ovat toimineet Sauli Kautto, Olli Hakola, Jukka Ropponen ja Jari Hytti.
Vuosina 1983–1998 seuran valmennustoiminnasta vastasivat ulkomaiset valmentajat, heistä useimmat Tšekkoslovakiasta. Aluksi valmentajat toimivat vain kesäkausina, vuodesta 1988 lähtien kokovuotisina. 
SM-mitaleita seuran edustajat ovat saavuttaneet kaikkiaan lähes 150, useimmat niistä juniorisarjoissa.  Naisten SM-liigassa Karjalan Tenniksen edustajat Eva Hellerova ja Maija Naakka saavuttivat kolme kultamitalia: ulkopelikaudella 1992, sisäpelikaudella 1993 sekä vielä ulkopelikaudella 1993.  Miesten puolella Teemu Airaksinen voitti A-sarjassa kaksinpeleissä hopeaa vuonna 2001.
KarTen ja Karelia Golfin yhteinen 2700 neliömetrin suuruinen halli valmistui huhtikuussa 2013 Mehtimäelle.
Dominique Fernandez

Dominique Fernandez (s. 25. elokuuta 1929 Neuilly-sur-Seine) on ranskalainen kirjailija, esseisti ja matkailija. Hän on Ranskan akatemian jäsen vuodesta 2007 lähtien.

Elämäkerta

Dominique Fernandezin isä oli meksikolainen sosialisti, diplomaatti ja kirjallisuuskriitikko Ramon Fernandez ja hänen äitinsä oli kirjallisuuden professori Liliane Chomette.
Hän opiskeli École normale supérieuressa ja valmistui italian kielen ja kulttuurin opettajaksi. Vuonna 1957 hänet nimettiin professoriksi Ranskan Napolin instituuttiin (l’Institut français de Naples) ja vuonna 1968 valmistui hänen väitöskirjansa L’Échec de Pavese. Tämän jälkeen hänet nimitettiin Rennesissä toimivan Ylä-Bretagnen II yliopiston italian kielen professoriksi, jota tehtävää hän hoiti eläköitymiseensä asti.
Victoria (F82)

Palvelus

Alus osallistui 29. maaliskuuta 2009 operaatio Atalantaan, kun Saksan lipun alla purjehtinut tankkeri Spessart oli joutunut merirosvojen hyökkäyksen kohteeksi. Tankkerin suojamiehisto torjui merirosvojen hyökkäyksen, minkä jälkeen Victorian SH-60 pysäytti pakenevan merirosvoaluksen ampumalla.
Faina Kaplan

Faina (Fanni) Jefimovna Kaplan (tunnetaan myös nimellä Dora Kaplan) (ven. Фаина (Фанни) Ефимовна Каплан, 10. helmikuuta 1890 Volynia (Ukraina) – 3. syyskuuta 1918 Moskova) oli venäläinen sosialistivallankumouksellinen, joka yritti murhata Vladimir Leninin 30. elokuuta 1918. Bolševikit leimasivat teon osaksi sosialistivallankumouksellisten salaliittoa, mutta tiettävästi Kaplan toimi yksin. Kaplan teloitettiin Moskovan Kremlissä ilman oikeudenkäyntiä Jakov Sverdlovin aloitteesta.
Västäräkki

Koko ja ulkonäkö

Ulkonäkö: Harmaa selkä ja valkea vatsapuoli, pään etuosa valkoinen ja päälaki musta, samoin kaula. Vanhan koiraan naamassa on enemmän valkoista ja päälaella enemmän mustaa kuin naaraalla ja nuorilla linnuilla. Pyrstö on pitkä ja se heiluu lajille tyypillisesti kävelyn aikana.
Pituus: 18–20 cm, paino: noin 20 g, koiras on hiukan kookkaampi.
Ääni: Västäräkin ääni on lyhyt kaksitavuinen ”tsi-tsit” ja se ääntelee liikkuessaan jatkuvasti. Laulu on hiljaista rupattelevaa lavertelua, jota koiras esittää tavallisesti kivellä tai talon katolla, hieman muuta ympäristöä korkeammalla. Pedon tai ihmisen tullessa poikaspesän lähelle emot varoittelevat sydäntä särkevästi tsilputtaen.
Vanhin suomalainen rengastettu västäräkki on ollut 7 vuotta 11 kuukautta 14 päivää vanha. Euroopan vanhin oli 12 vuoden 3 kuukauden ikäinen brittiläinen lintu.

Levinneisyys

Västäräkki pesii Euroopassa ja Aasiassa sekä myös Pohjois-Afrikassa. Se on paikkalintu lauhkeimmilla esiintymisalueillaan, mutta muilta alueilta se lentää talvehtimaan Afrikkaan. Suomessa pesii noin 800 000 paria västäräkkejä. Keväällä ne palaavat huhtikuussa, syksyllä lähtevät elo–syyskuussa, osa vasta lokakuussa. Muutamia yksilöitä yrittää talvehtimista vuosittain.

Elinympäristö

Västäräkkiä tavataan aukeilla alueilla usein lähellä asutusta tai vettä. Se suosii paljaita alueita ravinnon haussa, missä se voi myös toteuttaa tyypillistä liikkumistaan.

Lisääntyminen

Västäräkki tekee pesänsä kivimuurien rakoihin ja muihin samankaltaisiin luonnollisiin ja ihmisen tekemiin rakennelmiin. Muninta alkaa Etelä-Suomessa vapun jälkeen. Naaras munii tavallisesti viisi tai kuusi munaa, joita molemmat puolisot hautovat yhteensä noin 13 vrk. Poikaset lähtevät pesästä kahden viikon ikäisinä ja molemmat emot huolehtivat niistä vielä viikon, pari. Monet parit tekevät toisen pesueen kesä–heinäkuussa.

Ravinto

Västäräkki on hyönteissyöjä. Se syö myös muita selkärangattomia, matoja, äyriäisiä ja nilviäisiä, sekä leivänmuruja ja ruoantähteitä.

Västäräkki symbolina

Västäräkki on valittu Latvian kansallislinnuksi sekä Pirkanmaan maakuntalinnuksi. Västäräkkikanta on Pirkanmaalla suuri tiheän asutuksen tarjoamien runsaiden pesäpaikkojen ansiosta.
Catherynne M. Valente

Tyyli

Valenten kirjoja on usein kutsuttu postmoderniksi fantasiaksi. Valente on käyttänyt alun perin leikkisää ilmaisua ”mythpunk” postmodernista kirjallisuudenlajista, joka hyödyntää perinteisiä myyttejä, tekstejä ja kulttuuri-ilmiöitä mutta tekee sen kyseenalaistaakseen vanhat arvot. Valenten mukaan postmodernismin tavoitteisiin kuuluu etenkin sukupuoliroolien ja valtarakenteiden rikkominen. Valenten teksteissä sukupuoli ja seksuaalisuus ovat monimuotoisia ilmiöitä, siinä missä perinteisessä fantasiassa sukupuolikäsitykset voivat olla hyvin konservatiivisia.
Valenten ensimmäisiä runoteoksia voi luonnehtia feministiseksi surrealismiksi. Hänen Prester John -romaanisarjansa taas ottaa uudelleenkirjoituksen kohteeksi kristinuskon käsitykset. Kirjoissa asetetaan mielikuvitus ja sen avoimuus uudelle vastavoimaksi turvallisuuteen nojaavalle uskolle. Valentea kiinnostavat myös ruumiillisuuden ja kielen asema ihmisenä olemisessa. Tutkija Merja Polvisen mukaan Valenten voi katsoa edustavan surrealistisen fantasian perinteestä ammentavaa tieteis- ja fantasiakirjallisuutta, jossa tekstin voima ei ole perinteisessä maailmanluonnissa vaan kielen, hahmojen ja merkitysten monikerroksisuudessa.
Hackzellin hallitus

Hackzellin hallitus oli Suomen tasavallan 27. hallitus, jonka muodostivat SDP, Maalaisliitto, Kokoomus, RKP ja Edistyspuolue. Hallituskoalitio muodosti enemmistöhallituksen. Hallitus toimi 8. elokuuta 1944 – 21. syyskuuta 1944 eli 44 päivän ajan.
Kysymys uuden hallituksen pääministeristä ja kokoonpanosta nousi esiin jo ennen Risto Rytin eroa tasavallan presidentin virasta. Kokoomuksen ja Maalaisliiton eduskuntaryhmien näkemyksen mukaan uusi ministeristö oli muodostettava mahdollisimman vähäisin muutoksin, kun taas SDP:n, Edistyspuolueen ja RKP:n eduskuntaryhmät vaativat hallituspohjan perusteellista muuttamista ja rauhantunnustelujen pikaista aloittamista. Uusi presidentti, marsalkka Gustaf Mannerheim tiedusteli pääministeriksi tiettävästi ainakin puolustusministeri Rudolf Waldenia, ulkoministeri Henrik Ramsayta, valtiovarainministeri Väinö Tanneria, eduskunnan puhemiestä Väinö Hakkilaa ja Suomen Berliinin-lähettilästä Toivo Kivimäkeä. Monimutkaisten neuvottelujen jälkeen pääministeriksi tuli STK:n toimitusjohtaja Antti Hackzell. Hackzell oli puoluekannaltaan kokoomuslainen, mutta hallituksessa hän ei edustanut omaa puoluettaan. Ulkoministeriksi tuli Mannerheimin vanha tuttava, arvostettu Venäjän tuntija ja venäjän kielen täydellisesti hallinnut Carl Enckell, muutoin presidentti toivoi mahdollisimman monen Linkomiehen hallituksen ministerin jatkavan. Ainoaksi ns. rauhanopposition edustajaksi hallitukseen tuli oikeusministerin paikalle noussut RKP:n Ernst von Born. Hallitusneuvottelut käytiin suureksi osaksi marsalkan erikoisjunassa Pitäjänmäen rautatieaseman sivuraiteella Helsingin maalaiskunnassa.
Hackzellin hallituksen päätehtävä oli Suomen irrottaminen tappiolliseksi käyneestä sodasta Neuvostoliittoa vastaan. Elokuun lopulla Hackzell sai neuvotteluyhteyden Moskovaan, ja 2. syyskuuta hallitus hyväksyi aselevon, joka astui voimaan pari päivää myöhemmin. Tämän jälkeen Hackzell matkusti itse Moskovaan neuvottelemaan rauhansopimuksesta, mutta sai 14. syyskuuta vakavan halvauskohtauksen eikä enää toipunut työkykyiseksi. Ulkoministeri Carl Enckell saattoi välirauhansopimuksen päätökseen, ja Hackzellin tilalle pääministeriksi nimitettiin Urho Castrén hallituskokoonpanon pysyessä melko samana.
Puolan jääkiekkomaajoukkue

Historiaa

Vuoden 1976 maailmanmestaruuskilpailuissa Puola voitti yllätysmäisesti Neuvostoliiton 6-4, mutta tippui kuitenkin B-sarjaan. Edellisen kerran pääsarjassa Puola pelasi Ruotsissa 2002. Arvokisoista Puola on saavuttanut kaikkina aikoina kaksi EM-hopeaa: Erillisissä EM-kisoissa 1929 ja kotikisoissaan 1931, jolloin EM-mitalit jaettiin maailmanmestaruuskilpailun sijoitusten perusteella. MM-kisojen 4. sija samoista kisoista on myös joukkueen paras MM-kisasijoitus. Vuoden 1932 yhdistetyssä olympia- ja MM-turnauksessa Puola sijoittui myös neljänneksi mutta tuolloin vain neljä joukkuetta osallistui kilpailuun.