google/wiki40b huggingface dataset:
Donnie Yen

Näyttelijäura

Yen päätyi elokuviin vuonna 1983, jolloin hän toimi aluksi sijaisnäyttelijänä elokuvissa Shaolin Drunkard ja Taoism Drunkard. Sittemmin vuonna 1984 Yen teki ensimmäisen näytelmäroolinsa elokuvassa Drunken Tai Chi. Hänen ensimmäinen läpimurtoroolinsa oli kenraali Nap-lan elokuvassa Once Upon a Time in China II, jossa hän näytteli muun muassa yhdessä Jet Lin kanssa. Neljä vuotta myöhemmin Yen toimi ensimmäistä kertaa myös ohjaajana elokuvassa Legend of the Wolf, jossa hän esitti myös pääosaa.
2000-luvun ensimmäisen vuosikymmenen alussa hän esiintyi pienemmissä rooleissa yhdysvaltalaisissa elokuvissa Highlander – pelin loppu, Blade II ja Shanghai Knights. Vuonna 2002 Yen esiintyi Jet Lin kanssa elokuvassa Hero, jossa kaksikkolla oli jälleen yhteinen taistelukohtaus.
Vuonna 2008 Yen esiintyi pääosassa Ip Manin elämään löyhästi perustuvassa elokuvassa Ip Man. Hänet palkittiin roolistaan Pekingin opiskelijaelokuvajuhlissa Jury-palkinnolla parhaana näyttelijänä. Lisäksi Huabiao Film tapahtumassa Yen palkittiin erinomaisena ulkomaalaisena näyttelijänä.

Yksityiselämä

Donnie Yen syntyi Guangzhounissa, Kiinassa. Hänen äitinsä oli Wushu- ja taijimestari ja hänen isänsä Klyster Yen oli sanomalehtialalla. Yenin perhe muutti Hongkongiin, kun Donnie oli kaksivuotias. Sittemmin perhe muutti Yhdysvaltoihin, Bostoniin, Donnien ollessa 11-vuotias.
Yenin sisko on myös itämaisten taistelulajien taitaja ja näyttelijä.
Yen oli jo pienenä todella kiinnostunut taistelulajeista ja harjoitteli aluksi äitinsä opettamana taijia. Hän harjoitteli pienenä myös karatea. Yen opiskeli hetken myös klassista pianon soittoa. Myös hänen isänsä oli musikaalinen soittaessaan viulua. Yenin lopetettua koulunkäynnin 14-vuotiaana, hän alkoi harjoittelemaan Wushuta. Sittemmin hänen vanhempansa lähettivät Yenin kaksi vuotta kestäneeseen harjoitteluun Pekingin Wushujoukkueeseen, kun he olivat huolissaan poikansa viettävän liian paljon aikaa Bostonin pahamaineisella alueella, Combat Zonessa. Samaisessa joukkueessa Yenin valmentajana toimi sama henkilö, joka oli aiemmin valmentanut Jet Litä. Sittemmin hän on muun muassa esikuvansa Bruce Leen tavoin harjoitellut muita kamppailulajeja laajentaakseen osaamistaan. Yen aloitti myöhemmin teini-ikäisenä taekwondon harjoittelemisen, josta hänellä on 6. danin musta vyö ja on myös moninkertainen mestari lajissa. Lisäksi hän on saavuttanut mustan vyön judossa ja on myös harjoitellut painia, thainyrkkeilyä, potkunyrkkeilyä, nyrkkeilyä, hapkidoa ja jeet kune dota. 2000-luvulla hänen kiinnostuksensa vapaaotteluun sai Yenin harjoittelemaan Brasilialaista jujutsua, josta hänellä on purppura vyö. Vuoden 2007 lopulla Yen harjoitteli myös yhdeksän kuukautta Wing Tsunia Ip Chunin opissa Ip Man elokuvaa varten.
Arsenikkia ja vanhoja pitsejä

Juoni

Brewsterin sisarukset Abbey ja Martha asuvat Brooklynissä eikä kukaan aavista, että nämä herttaiset vanhat neidit vapaa-aikanaan myrkyttävät vanhoja, yksinäisiä herrasmiehiä, jotta he voisivat kuolla ”hymy huulillaan”. Ruumiit hautaa kellariin heidän sisarenpoikansa Teddy, joka kuvittelee olevansa Theodore Roosevelt ja luulee uhrien olevan Panaman kanavan rakennustöissä kuolleita miehiä. Abbeyn ja Marthan sisarenpoika Mortimer tulee ilmoittamaan, että hän on mennyt naimisiin, mutta löytääkin yllättäen ruumiin ikkunapenkistä. Lisäksi paikalle ilmaantuu Mortimerin kolmas veli Jonathan, pakomatkalla oleva murhaaja, joka on äärimmäisen närkästynyt, kun saa tietää tätiensä murhanneen 12 miestä eli enemmän kuin hän itse. Jonathan jää kuitenkin kiinni ja Teddy toimitetaan parantolaan. Koska tädit eivät halua erota Teddystä, myös he lähtevät parantolaan, mikä päättää heidän ”hyväntekeväisyystoimintansa”. Lopuksi he paljastavat vielä Mortimerille, että tämä on ottolapsi. Mortimer on äärimmäisen helpottunut kuulleessaan, ettei ole sukua murhanhimoisille Brewstereille.

Tuotanto

Elokuva kuvattiin 1941 kahdeksassa viikossa, mutta tekijänoikeuksien takia sen ensi-ilta oli vasta 1944.
Lauri Ihalainen

Lapsuus ja nuoruus

Lauri Ihalainen syntyi Pihtiputaalla kolmilapsisen perheen esikoisena. Ihalaisen suvulla on pitkät perinteet työväenliikkeessä, sekä sen kommunistisessa että sosiaalidemokraattisessa haarassa. SDP:n hallintopäällikkö Maunu Ihalainen on Lauri Ihalaisen setä. Ihalainen soitti kitaraa ja lauloi 12-vuotiaasta alkaen sukulaismiesten Elämäjärven pojat -yhtyeessä, jonka esiintymispalkkiot käytettiin muun muassa työväentalon rakentamiseen. Äänekosken ammattikoulun kirvesmieslinjan käytyään Ihalainen kokosi kesämökkejä Niemenharju Oy:ssä. Kirvesmiehen töitä hän teki vuoteen 1968 asti, jolloin ryhtyi opiskelemaan Työväen Akatemiassa ja siirtyi sitä myötä työväenliikkeen tehtäviin.
Siniritariyökkönen

Koko ja ulkonäkö

Siniritariyökkönen on huomattavan kookas laji, ja sen siipienkärkiväli vaihtelee 86–96 mm. Siipien vaalean alapinnan ansiosta lennossa laji näyttää helposti tätäkin suuremmalta. Etusiipien harmaankirjava kuviointi naamioi kuitenkin lepäävän perhosen erinomaisesti ympäristöönsä. Etusiivet ovat kauttaaltaan harmaan eri sävyjen kuvioimat ja niissä on selvästi erottuva vaalea täplä sekä jyrkästi mutkitteleva ulompi poikkiviiru. Etusiiven keskiosa on siiven etureunan puolelta selvästi tummentunut ja siinä erottuu harmaankirjava munuaistäplä. Takasiivet, jotka jäävät perhosen levätessä etusiipien alle piiloon, ovat tummat ja niiden poikki kulkee leveä, vaaleansininen poikkiraita. Erityisesti takasiipien värityksen vuoksi siniritariyökköstä ei ole mahdollista sekoittaa muihin perhoslajeihin.
Lajista tunnetaan etusiiviltään vihertävän harmaa värimuoto f. moerens.

Levinneisyys ja lentoaika

Laji esiintyy Euroopassa ja Aasian pohjoisosissa. Harhailijoita on tavattu Islannissa saakka. Suomessa se on sukunsa yleisin laji ja yleinen lähes koko maassa ja havaintoja on pohjoisinta Lappia myöten. Aikuiset perhoset lentävät yhtenä sukupolvena alkusyksyllä elokuun puolivälistä lokakuun alkuun, huipun ollessa elo-syyskuun vaihteessa.

Elinympäristö ja elintavat

Siniritariyökkönen viihtyy lehdoissa sekä lehti- ja sekametsissä, mutta myös kulttuuriympäristöissä kuten puistossa ja puutarhoissa. Laji lentää öisin ja hakeutuu usein valolle. Ehkä helpoimmin siniritariyökkösen tapaakin ulkovalojen läheisyydestä. Aikuisia perhosia houkuttelee valoakin tehokkaammin ateriointi perhosbaareissa. Hyvinä vuosina laji voi olla erittäin runsaslukuinen, kun huonompina havaintoja tehdään vain harvakseltaan. Kookas ritariyökkönen on lepakoille mieluinen saalis.
Munat talvehtivat.

Ravintokasvi

Toukka elää pääasiassa haavalla (Populus tremula), mutta myös monilla muilla lehtipuilla kuten koivuilla (Betula) ja saarnilla (Fraxinus excelsior).
Maija Bragina

Kilpaura

2007 Bragina voitti ensimmäisenä vuuotena aikuisten tasolla Venäjän mestaruuskilpailuissa kata mestaruuden yksilö- ja joukkuekilpailuissa.
2013 toukokuussa Bragina voitti ensimmäisen Euroopan mestaruutensa katassa.
2017 toukokuussa Bragina sijoittui yksilökatassa toiseksi ja voitti joukkuekata mestaruuden yhdessä Aleksandr Alikin ja Igor Titkovin kanssa.
Prelatuuri

Prelatuuri on kirkollinen itsehallinnollinen organisaatio. Prelatuurin johtajaa kutsutaan prelaatiksi (lat. praelatus, sanasta praeferre, asettaa eteen).

Saksan evankelis-luterilaisessa kirkossa

Saksan evankelis-luterilaisen kirkon hallinnoinnissa termi ”prelatuuri” on käytössä ainoastaan Badenissa ja Württembergissä ja sillä tarkoitetaan Saksan valtionkirkon keskitason hallintaelintä.
Prelaturiksi kutsutaan myös Saksan evankelis-luterilaisen kirkon luostareiden, kuten Hannoverissa sijaitsevan Amelungsbornin luostarin toiminta-aluetta.

Katolisessa kirkossa

Katolisessa kirkossa prelatuuri voi olla alueellinen (alueprelatuuri, territoriaalinen prelatuuri) tai maantieteellisestä alueesta riippumaton, henkilöitä käsittävä prelatuuri (henkilöprelatuuri, personaaliprelatuuri).
Prelatuurin erityinen piirre on, että se on paikallisesta hiippakunnasta ja piispasta riippumaton. Prelatuurin hallintovalta ei kuulu hiippakunnalle vaan suoraan paaville. Alueprelatuurin prelaattia kutsutaan sen vuoksi nimellä praelatus nullius, jossa nullius tulee sanoista nullius dioeceseos tarkoittaen ”ei (kuulu mihinkään) hiippakuntaan”. Prelaatti käyttää alueellaan samankaltaista toimivaltaa kuin piispa hiippakunnassa. Ellei prelaattia ole vihitty piispaksi, hänellä ei kuitenkaan ole piispalle kuuluvaa oikeutta vihkiä pappeja ja diakoneja.
Henkilöprelatuuri on erityisiä tehtäviä varten perustettu organisaatio, jossa voi olla jäseninä sekä pappeja että muita seurakunnan jäseniä. Henkilöprelatuurin toimivalta ei rajoitu alueeseen vaan koskee prelatuuriin liittyneitä henkilöitä. Henkilöprelatuuri on kuin hengellinen järjestö, jolla on henkilöjäseniä. Se ei kuitenkaan kuulu paikallisen hiippakunnan tai piispan hallintovaltaan. Sekä prelaatti että prelatuuri vastaavat toiminnastaan suoraan paaville. Henkilöprelatuuri eroaa hengellisistä sääntökunnista siten, että sen jäsenet elävät tavanomaista elämää kodissaan ja ammatissaan, he eivät anna (luostari)lupauksia eikä heillä ole suoranaisia velvollisuuksia. Jäsenellä on tosin järjestön antamia tehtäviä. Henkilöprelatuurin jäsen vastaa prelatuurin antamista tehtävistä prelatuurille itselleen, ja omalle piispalleen niistä velvollisuuksista, jotka on kirkossa osoitettu kaikille jäsenille. Katolisen kirkon ainoa henkilöprelatuuri on tällä hetkellä järjestö Opus Dei.
Paavo Prokkonen

Varhaiselämä ja poliittinen ura

Prokkonen syntyi köyhään karjalaiseen maanviljelijäperheeseen Klyyssinvaaran kylässä Porajärvellä, joka kuului Aunuksen Karjalan Poventsan kihlakuntaan.
Vuonna 1927 Prokkonen valittiin paikallisen maalaisneuvoston maanviljelijöiden yleisavun jaoston sihteeriksi. Hän liittyi Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen 1930. Vuonna 1931 hänet nimitettiin maalaisneuvoston puheenjohtajaksi. Vuodesta 1934 lähtien Prokkonen toimi Karjalan autonomisen sosialistisen neuvostotasavallan Aunuksen paikallisneuvostossa erilaisissa asemissa, nousten lopulta Aunuksen alueen neuvoston puheenjohtajaksi 1937. Karjalan ASNT:n kansankomissaarien neuvoston varapuheenjohtajaksi hänet valittiin vuonna 1938, missä hän toimi toisen maailmansodan syttymiseen saakka.

Merkittävät asemat

Talvisodan sytyttyä Suomen kansantasavalta julistettiin Otto Wille Kuusisen johdolla perustetuksi 1. joulukuuta 1939. Karjalan asiain ministerinä toimiessaan Paavo Prokkonen oli ainoa Suomen suuriruhtinaskunnan ulkopuolella syntynyt ja karjalainen ministeri niin kutsutussa Terijoen hallituksessa. Talvisodan päätyttyä ja kansantasavallan sulauduttua Karjalais-suomalaiseen sosialistiseen neuvostotasavaltaan Paavo Prokkonen nimitettiin uuden neuvostotasavallan ensimmäiseksi pääministeriksi, kansankomissaarien neuvoston puheenjohtajaksi. Hän astui samaan virkaan uudelleen vuonna 1950, jolloin sen nimi oli muutettu ministerineuvoston puheenjohtajuudeksi. Hän toimi siinä vuoteen 1956, eli siihen saakka kun Karjalais-suomalainen neuvostotasavallan alennettiin autonomiseksi neuvostotasavallaksi. Tällöin hänet ylennettiin autonomisen sosialistisen neuvostotasavallan päämieheksi, korkeimman neuvoston puhemiehistön puheenjohtajaksi. Hän toimi virassa kuolemaansa asti eli vuoteen 1979.
Prokkonen oli myös puoluekongressin valitsemana Neuvostoliiton kommunistisen puolueen valvontakomitean (ven. ЦРК) jäsen vuosina 1952–1961.

Kunnianosoitukset

Paavo Prokkonen on palkittu kahdella Leninin kunniamerkillä, yhdellä toisen luokan isänmaallisen sodan kunniamerkillä ja kahdella Punaisen lipun kunniamerkillä.
Petroskoin kaupunki pystytti Prokkoselle muistolaatan Kirovinkadun talon numero 24 seinälle tämän syntymän satavuotispäivän kunniaksi vuonna 2009. Laatan paljasti Karjalan tasavallan päämies Sergei Katanandov.
Subjunktiivi

Subjunktiivi on verbin tapaluokka, jolla ilmaistaan epävarmuutta, toivetta tai muuta sellaista. Se esiintyy usein myös toivotuksissa ja kiinteissä fraaseissa. Tarkemmat käyttösäännöt ovat kielikohtaisia. Suomen kielessä subjunktiivia ei ole, mutta romaanisissa kielissä se on yleinen ja usein monia muita tapamuotoja epäsäännöllisempi. Lisäksi subjunktiivia käytetään vähäisessä määrin myös englannissa (useammin imperfektissä kuin preesensissä). Subjunktiivissa olevat verbit käännetään suomeen joskus konditionaalilla ja joskus indikatiivilla, huudahduksissa käytettävät subjunktiivin kolmannen persoonan muodot käännetään usein imperatiivilla (esimerkiksi Eläköön!). Myös preesensin partisiippirakenne (Hän sanoo tekevänsä kaikkensa; Toivon sinun paranevan) voi vastata sävyltään subjunktiivia.
Saksan, italian, (klassisen) kreikan ja latinan kielissä samankaltainen kielioppiseikka – verbin tapaluokka – on konjunktiivi.  Latinassa konjunktiivilla ilmaistaan tahtomusta tai toivomusta ja sitä käytetään monesti käskymuodoissa; lisäksi se on useimmissa sivulauseissa. Saksan kieliopissa konjunktiivin imperfekti ja pluskvamperfekti vastaavat merkitykseltään suomen konditionaalia. Italian kielessä konjunktiivia käytetään ilmaisemaan mielipidettä, mahdollisuutta, epäilyä, ihmetystä, hämmästystä, tyytymättömyyttä, pelkoa, toivoa, halua, tahtoa tai toivomusta. Sillä voidaan jättää myös kuulijalle mahdollisuus olla eri mieltä kuin puhuja on (tätä käytetään erittäin paljon esim. Etelä-Italiassa). Konjunktiivi on myös pakollinen tiettyjen alistuskonjunktiivien kanssa (esim. affinchè, jotta, purchè, kunhan vain) ja tiettyjen pronominien tai adverbien kanssa (esim. qualunque, mikä tahansa), samoin konditionaalin ja futuurin tietyissä lausemuodoissa. Konjunktiivilla on italiassa kaikki neljä verbimuotoa (preesens, imperfekti, perfekti, pluskvamperfekti). Konjunktiivia ei voida kääntää kaikissa tilanteissa konditionaalilla (esim. preesensmuodot, pronomini- ja adverbikäyttöyhteydet).
Tyrone Riley

Pelaajaura

Riley pelasi yliopistokoripalloa San Franciscon yliopistossa vuosina 2003–2005.
Yliopiston jälkeen Riley pelasi ammattilaisena Euroopassa. Hän pelasi muun muassa Alankomaiden, Puolan ja Saksan pääsarjoissa. Syksyksi 2009 hän siirtyi Suomen pääsarjajoukkue Namika Lahteen. Riley pelasi Lahdessa 11 ottelua 14,5 pisteen ja 7,1 levypallon keskiarvoilla, mutta Ray Nixonin palattua seuraan hänet sopimuksensa purettiin. Hän pelasi Suomessa kuitenkin vielä kaksi ottelua Tampereen Pyrinnössä sijaistaen loukkaantunutta Chris Hesteriä. Pyrintö voitti kauden päätteeksi Suomen mestaruuden, ja Riley on merkitty Koripalloliiton tilastoissa SM-kultamitalistiksi.
Pilvi Takala

Pilvi Takala (s. 1981 Helsinki) on suomalainen kuvataiteilija, joka asuu ja työskentelee Amsterdamissa ja Istanbulissa. 
Hän on valmistunut kuvataiteen maisteriksi Taideyliopiston Kuvataideakatemiasta 2006. Lisäksi hän on opiskellut ympäristötaidetta Glasgow School of Artsissa. Takalan keskeisinä työskentelymuotoina on video ja performanssi.
Siinai

Hallinnollinen jako

Hallinnolliseti suurin osa Siinain alueesta kuuluu kahteen kuvernoraatit. Pohjois-Siinain kuvernoraatti (Šamal Sina’) käsittää pääosan maakannaksen, Etelä-Siinain kuvernoraatti (Janub Sina’) taas siitä etelään työntyvän varsinaisen Siinain niemimaan. Pienempiä osia Siinain kannaksesta kuuluu myös Al-Suwaisin (Suezin), Al-Isma’iliyyan (Ismailian) ja Bur Sa’idin (Port-Saidin) kuvernoraatteihin, joihin kuuluu alueita Suezin kanavan molemmilta puolilta.

Historia

Siinai on aina ollut tärkeä kauppareitti Aasian ja Afrikan välillä. Myös monet armeijat ovat liikkuneet sitä kumpaankin suuntaan. Arabit ja juutalaiset ovat kiistelleet Siinaista Israelin perustamisen jälkeen. Israel miehitti alueen kuuden päivän sodassa vuonna 1967, mutta palautti sen Egyptille 1982.
Viiksihai

Elinympäristö

Laji elää melko lähellä merenpintaa. Viiksihai elää meri- tai murtovedessä. Laji on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton mukaan puutteellisesti tunnettu.

Ravinto ja elintavat

Lajin ravintoa ovat erilaiset selkärangattomat sekä kalat, kuten monnikalat. Viiksihain poikueessa on tavallisesti noin 25 poikasta.
Tomáš Surový

Ura

Surový on HC Banská Bystrican kasvatti. Hän pelasi ensimmäistä kertaa seuran edustusjoukkueessa Slovakian Extraliigassa kaudella 1997–1998 kolmen ottelun verran. Seura putosi Slovakian kakkostasolle, jossa Surový teki seuraavalla kaudella 41 ottelussa 57 tehopistettä. Kaudeksi 2000–2001 Surový siirtyi pääsarjaseura HK ŠKP Popradiin, jossa hän teki 53 ottelussa tehot22+28=50. NHL-seura Pittsburgh Penguins varasi Surovýn neljännellä kierroksella 120. pelaajana kesällä 2001. Surový siirtyi Penguinsin organisaatioon, mutta pelasi kauden 2001–2002 AHL:ssä Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissa. Surový debytoi NHL:ssä 14. helmikuuta 2003 ottelussa New York Rangersia vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki seuraavassa ottelussaan New Jersey Devilsiä vastaan. Surový ei vakiinnuttanut missään vaiheessa paikkaansa NHL:ssä ja pelasi Penguinsissa lähinnä kolmosketjussa. Kaudella 2005–2006 Surový teki 53 ottelussa NHL:ssä tehot 12+13=25. 
Kauden jälkeen joukkue ei tarjonnut Surovýlle jatkosopimusta ja hän siirtyi Elitserien-seura Luleåån. Hän oli 55 pistellään seuran paras pistemies ja Elitserien pistepörssin neljäs.  Hän teki kesällä 2007 sopimuksen NHL-seura Phoenix Coyotesin kanssa, mutta hylkäsi sen ja siirtyi toiseen ruotsalaisseura Linköpingiin syyskuussa 2007. Surový oli kaudella 2007–2008 runkosarjassa vaisu, mutta paransi pudotuspeleihin ja teki seuran kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen huhtikuussa 2008. Kaudella 2008–2009 Surový floppasi pahasti ja teki runkosarjassa vain 11 pistettä. Linköping lainasi Surovýn Slovakiaan HC Banská Bystricaan kauden 2009–2010 alussa viiden ottelun ajaksi. Lokakuussa Surovýn palattua Linköpingiin sopimus purettiin ja hän siirtyi Skellefteå AIK:hon loppukaudeksi. Hän floppasi jälleen eikä jatkanut seurassa. Kesäkuussa 2010 Surový teki yksivuotisen sopimuksen KHL-seura Dinamo Riian kanssa. Hän teki kaudella 2010–2011 54 ottelussa tehot 14+18=32 ja pudotuspeleissä kuusi tehopistettä.
Kaudeksi 2011–2012 Surový siirtyi TsSKA Moskovaan. Pelattuaan kauden TsSKA:ssa hän siirtyi kaudeksi 2012–2013 Lev Prahaan.
Simeoni (Seitsemän veljestä)

Henkilökuva

Simeoni on melko vankkarakenteinen, keskimittainen, ruskeaihoinen ja hänen hiuksensa ovat hampunkarvaiset. Vastaavat ominaisuudet ovat tyypillisiä myös hänen veljilleen. Erottavana tekijänä on Simeonin liuhuparta; muilla veljeksillä Kivi ei mainitse olevan partaa. Simeoni vastaa veljesten ruoanlaitosta ja karjanhoidosta, hänellä ei kuitenkaan ole samanlaista vahvaa tunnesidettä eläimiin kuin Juhanilla. Luonteeltaan Simeoni on hurskas: hän on kokenut hengellisen herätyksen. Hän on myös verrattain saita ja hänellä ilmenee taipumusta itsetuhoisuuteen. Simeoni on veljeksistä heikkohermoisin ja viinaanmenevin. Alkoholin vaikutuksen alaisena hän näkee muun muassa itsensä Lusifeeruksen. Simeonin mielenterveys ailahtelee ja hän yrittää itsemurhaa. Ainoana seitsemästä veljeksestä Simeoni päättää olla naimatta. Hän jää asumaan vanhimman veljensä Juhanin talouteen.

Teatteri

Simeonin roolin ovat tulkinneet lukemattomat näyttelijät vuodesta 1898 alkaen, jolloin Seitsemästä veljeksestä tehtiin ensimmäinen näyttämöversio. Tuolloin Simeonina oli Iisakki Lattu. Hengellisesti orientoitunut Simeoni on useissa tulkinnoissa esitetty veljiään heiveröisempänä vaikka Kiven alkuperäistekstissä hänet kuvataan veljiensä tavoin vantteraksi mieheksi. Simeonia näyttelivät 1900-luvun näyttämötuotannoissa muun muassa Olavi Ahonen, Hemmo Airamo, Eino Jurkka, Aku Korhonen ja Aapo Pihlajamäki sekä oopperalaulaja Wäinö Sola. Ritva Holmbergin dramatisoimassa ja Kalle Holmbergin ohjaamassa Turun kaupunginteatterin kuuluisassa Seitsemässä veljeksessä 1970-luvulla Simeonin roolissa oli Heikki Alho.
2000-luvulla Simeonia ovat näytelleet muun muassa Mikko Jurkka Lahden kaupunginteatterissa ja Jyrki Mänttäri Tampereen Työväen Teatterissa.
Turun kaupunginteatterissa veljekset nähtiin jälleen vuonna 2017 Lauri Maijalan dramatisoimina ja ohjaamina. Simeonin roolissa oli Markus Järvenpää. Myös Ryhmäteatteri näytteli Seitsemän veljestä vuonna 2017. Simeonin osassa oli Eero Ojala.

Elokuva ja televisio

Wilho Ilmarin elokuvassa Seitsemän veljestä (1939) Simeonia tulkitsee Kaarlo Kartio.  Jouko Turkan samannimisessä televisiosarjassa (1989) Simeonin roolin näyttelee Jari Pehkonen.
Vuorentaustan koulu

Vuorentaustan koulu on Ylöjärven Vuorentaustassa sijaitseva noin 200 oppilaan koulu, jossa on luokat 1-6.
Vuorentaustan koulu perustettiin vuonna 1965, ja vuonna 2015 se juhli 50-vuotissyntymäpäiviään.
Koulun rehtori on Tuija Hirsilä-Peussa ja vararehtori Tapio Alppi. Luokanopettajia on kymmenen. Kouluun perustettiin ensimmäinen musiikkiluokka vuonna 2011.
Koulussa on päärakennus, jossa on kaksi kerrosta ja yksikerroksinen siipirakennus. Koulu on rakennettu punaisesta tiilestä. Koulua remontoitiin kesällä 2009, ja remontti jatkui kesällä 2010. 
6-luokkalaiset siirtyvät koulusta yläasteelle Soppeenharjun kouluun.
Skeleton nuorten talviolympialaisissa 2016

Osallistujat

Jokainen maa sai lähettää maksimissaan kahdeksan urheilijaa (neljä tyttöä, neljä poikaa). Paikkat jaettiin kansainvälisen lajiliiton IBSF:n maailmanrankingin mukaan. Molempiin kilpailutapahtumiin sai osallistua isäntämaa mukaan lukien 20 urheilijaa. Romania ja Yhdysvallat lähettivät kisoihin neljä urheilijaa (kaksi poikaa, kaksi tyttöä).
Carlyle Group

Poliitikkoja ja presidenttejä

Carlyle Groupissa työskentelee tai on työskennellyt useita tunnettuja entisiä poliitikoita ja julkisuuden henkilöitä. Näihin kuuluvat muun muassa entiset Yhdysvaltain presidentit George H. W. Bush (vanhempi Aasian asioiden neuvonantaja 1998–2003) ja George W. Bush (tytäryhtiö Caterairin hallituksessa, 1990–1994), Yhdysvaltain ulkoministeri James Baker (vanhempi asianajaja, 1993–2005) ja entinen Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri John Major (Carlyle Europen toimitusjohtaja, 2002–2005). Entinen IBM:n toimitusjohtaja Louis V. Gerstner, Jr. toimi Carlyle Groupin toimitusjohtana tammikuusta 2003 lokakuuhun 2008. Hän jatkaa yrityksessä vanhempana neuvonantajana. Bush-klaanin ohella Bin Ladenien suvulla on ollut kytkyjä muun muassa sijoittajana Carlyle Groupiin. Tämän toi näyttävästi esille muun muassa Michael Moore dokumenttielokuvassaan Fahrenheit 911. Yhtiön omistajiin kuuluu myös George Soros.

Carlyle Capital Corporationin konkurssi

Yksi konsernin yli 50 sijoitusrahastoyhtiöstä, Alankomaissa listautunut Carlyle Capital Corporation kaatui keväällä 2008 Subprime-kriisissä kärsittyjen tappioiden vuoksi. CCC:llä oli konkurssihetkellä kannettavanaan noin 17 miljardin dollarin velkataakka. Konkurssilla ei kuitenkaan ollut merkittävää vaikutusta muun konsernin toimintaan.

Toiminta Suomessa

Suomessa Carlyle Groupilla on muun muassa kiinteistöliiketoimintaa. Omistamansa espanjalaisen Applusin kautta se on myös K1-katsastusketjun taustalla. Carlyle Europe Venture Partners (CEVP) harjoittaa venture capital -rahoitusta (SmartTrust, Riot-E).
7 oikein

Historia

7 oikein perustettiin vuonna 1989 nimellä Viisi oikein silloisen Veikkauksen järjestävän valtakunnallisen V5-ravipelin mukaan. Uuden V65-pelin myötä lehti ilmestyi vuodesta 1991 lähtien nimellä Kuusi oikein, ja nykyinen otettiin V75-pelin myötä käyttöön vuonna 2001. Alun perin lehteä julkaisi turkulainen Ravialfa Oy, kunnes Ilpo Pitkänen osti Ravialfa Oy:n. Pitkäaikainen hevosharrastaja Ilpo Pitkänen (1962-2013) osti 2000-luvun alussa 7 Oikein–lehden ja Ravit-ilmaisjakelulehden ja kehitti Ravia-nettisivuston. Ilpo Pitkäsen kustantamana 7 oikein -lehdestä tuli suomen suosituin ravivihje-lehti. Hän kasvatti myös itse ravihevosia – joiden tunnuspiirre ovat hauskat kaksimieliset nimet. Leski Tiina Pitkänen myi 7 oikein -lehden henkilökuntineen Suomen Hevosurheilulehdelle lokakuussa 2015.  Myöhemmin Hevosurheilulehti teki päätöksensä ja lehden koko kahdeksanhenkinen toimitus irtisanottiin ja vuoden 2016 alusta se yhdistettiin Suomen Hippoksen vuodesta 2012 julkaiseman Toto-vihjelehden kanssa. Ennen yhdistämistä 7 oikein -lehden levikki oli laskenut Ilpo Pitkäsen poismenon johdosta noin 8 200 kappaleeseen.
Vuodesta 2017 lähtien 7 oikein on ilmestynyt myös digiversiona.