google/wiki40b huggingface dataset:
Ampujakalat

Lajit ja anatomia

Ampujakalojen heimoon kuuluu yksi suku ja kuusi lajia. Lajit ovat Toxotes blythi, täpläampujakala (Toxotes chatareus), ampujakala (Toxotes jaculatrix), alkuampujakala (Toxotes lorenzi), Toxotes microlepis ja kiila-ampujakala (Toxotes oligolepis). Ruumiinrakenteeltaan ampujakalat ovat vinoneliönmuotoisia ja kooltaan noin 16–40 cm pitkiä. Suurin laji on täpläampujakala. Ampujakalojen suu ja silmät ovat kookkaat. Selkäeviä on yksi ja se sijaitsee ruumiin takaosassa. Selkäevä on peräevää lyhyempi. Lajit ovat pohjaväriltään tyypillisesti hopeanharmaita ja ruumiissa on mustia laikkuja tai raitoja.

Levinneisyys ja elintavat

Ampujakalalajien levinneisyys ulottuu Intiasta Australiaan, Polynesiaan ja Filippiineille. Ne elävät murtovesissä ja makeissa vesissä mangrovea kasvavilla alueilla. Makeanvedenlajit ovat yleisiä erityisesti Australiassa. Ne elävät yleensä pieninä ryhminä tyypillisesti matalassa vedessä. Ampujakalojen ravintoa ovat hyönteiset ja muut selkärangattomat eläimet, joita ne pyydystävät ruiskauttamalla suustaan vesisuihkun tarkasti saaliiseensa.
Monet ampujakalalajit ovat suosittuja makean veden akvaarioissa. Ne ovat myös hyviä ruokakaloja.
Päivi Paappanen

Opiskelut

Paappanen kiersi maailmaa ylioppilaskirjoitusten jälkeen viiden vuoden ajan ja teki elääkseen erilaisia vaatimattomia töitä. Hän pyrki vuonna 1989 Helsingin yliopistoon lukemaan englannin kieltä. Englantilaisessa filologiassa häntä kiinnosti pääasiassa suomentaminen. Myöhemmin hän tutustui kulttuuriantropologiaan ja hän vaihtoi sen pääaineekseen kahden vuoden englannin opintojen jälkeen. Hän alkoi samoihin aikoihin opskelemaan myös Latinalaisen Amerikan tutkimussta. Myöhemmin hän teki kulttuuriantropologian pro gradun kenttätyön Meksikossa vuonna 1995. Hän luovutti gradunsa vasta oltuaan useita vuosia töissä vuonna 2002.

Ura

Palattuaan Meksikosta hän teki vuosina 1997–2000 suomennoksia, pääasiassa englannista mutta myös espanjasta. Suomennustöissä hän oli tutustunut Like Kustannuksen työntekijöihin ja häntä pyydettiin sinne töihin. Likellä hän on ollut erilaisissa tehtävissä muun muassa kustannustoimittajana 2000–2004, kustannusjohtajana 2004–2005, kustannuspäällikkönä 2006–2011 ja julkaisujohtajana 2011–.
Nikola Kljusev

Nikola Kljusev (makedoniaksi Никола Кљусев, 2. lokakuuta 1927 Štip – 16. tammikuuta 2008) oli pohjoismakedonialainen akateemikko, maan ensimmäinen pääministeri 27. tammikuuta 1991 – 17. elokuuta 1992.
Kljusev on opiskeli Belgradin yliopistossa taloustiedettä, väitteli tohtoriksi 1964 investointien tehokkuudesta. Hän työskenteli Makedonian taloustieteen instituutin ja  Skopjen Pyhien Kyrilloksen ja Methodioksen yliopiston tutkijana, professorina ja laitoksen johtajana. Hänet valittiin Makedonian tiedeakatemiaan 1988.
Kljusev oli itsenäisen Pohjois-Makedonian eli tuolloisen Makedonian tasavallan ensimmäinen pääministeri. Myöhemmin hän liittyi VMRO-DPMNE-puolueeseen ja hänet valittiin sen johtajiston puheenjohtajaksi 1997. Hän toimi myöhemmin puolustusministerinä.
Kljusev julkaisi 20 kirjaa tutkimusaiheistaan. Lisäksi hän julkaisi kuusi runokokoelmaa, neljää esseekokoelmaa ja romaanin. Hänen runojaan on käännetty romaniaksi, ranskaksi, turkiksi, bulgariaksi ja serbokroatiaksi.
Kljusev palkittiin 13. marraskuuta ja 11. lokakuuta -mitalein ja sai Makedonian tasavallan työn sankarin arvonimen. Hänen kuoltuaan maa piti surupäivän.
Sampo (suunnittelualue)

Sampo on Tampereen keskiseen suuralueeseen kuuluva suunnittelualue. Sammon suunnittelualueeseen kuuluvat Kalevanrinteen, Liisankallion, Petsamon, Lapin, Lapinniemen, Kalevan, Järvensivun, Vuohenojan, Kaupin ja Kissanmaan tilastoalueet. Tilastoalueet vastaavat suurin piirtein kaupunginosia.
Furlong

Furlong (suomeksi vakomitta) on pituuden mittayksikkö, joka määritellään mailin kahdeksasosaksi. Yksi furlong on siten pituudeltaan 660 jalkaa tai 220 jaardia (201,168 m). kymmenen chainia muodosti yhden furlongin. Sana furlong (alun perin furrow long) viittaa auranvaon, furrow pituuteen eekkerin kokoisella pellolla. Vanha suomalainen mittayksikkö oli nimeltään "vakomitta". Muinaiskreikkalainen mittayksikkö stadion (192 m) on käännetty englanninkielisessä kuningas Jaakko I:n raamatunkäännöksessä furlongiksi.
Yhdysvalloissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa laukkakilpailujen matkojen pituudet ilmoitetaan yleisesti maileissa ja furlongeissa. Muissa yhteyksissä furlongin käyttö on nykyään harvinaista.
Termi furlongs per fortnight ("poronkusemaa kahdessa viikossa") tarkoittaa mitä tahansa epämääräistä mittaustulosta tai lukemaa, joka ilmaistaan mahdollisimman vaikeatajuisina ja epämääräisinä yksikköinä.
Yksi eekkeri (acre) määritellään suorakulmioksi, jonka toinen sivunpituus on yksi furlong ja toinen yksi chain (22 jaardia).
Saint Louisin roomalaiskatolinen arkkihiippakunta

Saint Louisin roomalaiskatolinen arkkihiippakunta (lat. Archidioecesis Sancti Ludovici) on katolisen kirkon hiippakunta Missourissa, Yhdysvalloissa. Vuonna 2014 siihen kuului 594 000 jäsentä, 619 pappia ja 259 pappia 184 seurakunnassa.
Isokultakutoja

Levinneisyys

Isokultakutojaa tavataan Angolassa, Botswanassa, Burundissa, Kongossa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Gabonissa, Keniassa, Malawissa, Mosambikissa, Namibiassa, Ruandassa, Etelä-Afrikassa, Swazimaassa, Tansaniassa, Ugandassa, Sambiassa ja Zimbabwessa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Dimetyylisukkinaatti

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Dimetyylisukkinaatti on huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä ja sillä on hedelmäinen makea tuoksu. Aine liukenee kohtalaisesti veteen ja hyvin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi asetoniin.  
Dimetyylisukkinaattia voidaan valmistaa esteröimällä metanolia meripihkahapon kanssa happaman katalyytin läsnä ollessa, meripihkahappoanhydridin ja metanolin välisellä reaktiolla tai pelkistämällä dimetyylifumaraattia vedyttämällä. Sitä voidaan myös eristää niin sanottujen kaksiemäksisten happojen estereiden seoksesta, joka sisältää dimetyylisukkinaatin lisäksi dimetyyliglutaraattia ja dimetyyliadipaattia. Dimetyylisukkinaattia voidaan käyttää aromiaineena muun muassa makeisissa, polymeerien esimerkiksi polyalkeenien stabilointiaineena ja liuottimena. Dimetyylisukkinaatin, dimetyyliglutaraatin ja dimetyyliadipaatin seosta käytetään liuottimena muun muassa maalinpoistoaineissa, teollisissa liuottimissa, autoteollisuudessa ja kynsilakanpoistoaineissa.
Ariane (Alankomaiden prinsessa)

Alankomaiden prinsessa Ariane tai Orange-Nassaun prinsessa Ariane (Ariane Wilhelmina Máxima Ines) (s. 10. huhtikuuta 2007) on kuningas Willem-Alexanderin ja hänen puolisonsa kuningatar Máximan kolmas lapsi. Hän on Alankomaiden kruununperimysjärjestyksessä kolmantena, siskojensa Catharina-Amalian ja Alexian jälkeen.
Kaunisnurmen koulu

Kaunisnurmen koulu on peruskoulun ala-aste, joka sijaitsee Kouvolassa Kaunisnurmen kaupunginosassa, aivan Kouvolan keskustan eli Kankaan länsipuolella. Koulussa on noin 190 oppilasta. Koulussa on kuuden perusluokan lisäksi neljä musiikkiluokkaa luokka-asteilla 3-6. Koulurakennus valmistui vuonna 1961. Koulu sijaitsee osoitteessa Pajaraitti 10, 45100 Kouvola. Vuonna 2016 koulussa oli 220 oppilasta.
Kouvolan kaupungin marraskuussa 2018 laatiman uuden kouluverkon mukaan Kaunisnurmen koulu lakkautetaan 2020-luvun alkupuolella ja oppilaat siirtyy uuteen Keskustan yhtenäiskouluun, johon siirtyy myös Kouvolan yhteiskoulun ja Urheilupuiston yläasteet sekä osa Sarkolan ja Mansikkamäen ala-asteiden oppilaista.
Duncan Kyle

Duncan Kyle (oik. John Broxholme, 11. kesäkuuta 1930 Bradford, West Yorkshire – 24. kesäkuuta 2000 Bury St Edmunds, Suffolk) oli englantilainen jännityskirjailija. Hän oli Alistair MacLeanin, Desmond Bagleyn ja Hammond Innesin ohella brittiläisen suoraviivaisen ja kovavauhtisen jännitysviihteen johtavia nimiä.
John Broxholme pääsi 16-vuotiaana bradfordilaisen Telegraph and Argus -lehden palvelukseen ja työskenteli alalla parikymmentä vuotta toimittajana, toimitussihteerinä ja päätoimittajana eri sanoma- ja aikakauslehdissä Leicesterissä, Leedsissä ja Lontoossa. Kirjailijanuransa hän aloitti vuonna 1967 romaanilla The War Queen, joka oli hänen 14 romaanistaan ainoa J. F. Broxholme -nimellä julkaistu. Tämän jälkeen hän otti käyttöön iskevämmän ja helpommin kirjoitettavan pseudonyymin Duncan Kyle.
Duncan Kylen toiminnalliset seikkailuromaanit nousivat myyntilistojen kärkipäähän eri puolilla maailmaa 1970- ja 1980-luvuilla. Romaanien tapahtumapaikkoina olivat muun muassa arktiset maisemat (Jääkalterit, Jääkuilu), Skotlannin myrskyävät kalliorannat (Pelon kehto) ja Borneon viidakko (Vihreään helvettiin). Hänen romaaneistaan on edellä mainittujen lisäksi suomennettu ainakin Jäljitysleikki, Musta ritarikunta, Pelkurin palkka sekä Desmond Bagleyn muistolle omistettu Kuninkaan komissaari. Viimeisen romaaninsa Exit hän julkaisi vuonna 1993.
Kyle kirjoitti kaikki romaaninsa vanhanaikaisella täytekynällä. Romaanien nimien keksimiseen hän sai apua kirjailijaystäviltään Dick Francisilta ja Ruth Rendelliltä.
Duncan Kyle kuoli 70-vuotiaana kesäkuussa 2000 muutamia viikkoja aiemmin saamansa aivohalvauksen seurauksena.
Matti Mikkola (taidemaalari)

Matti Mikkola (s. 23. lokakuuta 1930 Kangasala) on oululainen taidemaalari.
Mikkola sai taidekoulutuksensa Suomen kuvataideakatemiassa Helsingissä vuosina 1954–58. Hänen debyyttinäyttelynsä pidettiin Oulussa vuonna 1954.
Opetustyössä Mikkola on toiminut Oulun yliopiston arkkitehtiosastolla vuodesta 1971. Hän on myös vetänyt useita taidekursseja Pohjois-Suomessa.
Matti Mikkola on ollut naimisissa kulttuuritoimittaja Kaisu Mikkolan kanssa vuodesta 1962.
Iris Schwanck

Iris Miette Schwanck (s. 2. helmikuuta 1950 Geneve) on suomalais-sveitsiläinen kielitieteilijä ja on toiminut muun muassa kirjallisuuden tietokeskuksen Filin johtajana.
Schwanck on valmistunut filosofian maisteriksi 1977 romaaninen filologia pääaineenaan Jyväskylän yliopistosta ja väitellyt Helsingin yliopistosta filosofian tohtoriksi 1994 romaanisen filologian alalta tutkimuksella La petite aventure dont le lecteur se souvient peut-être. Analyse linguistique des instrusions du narrateur dans huit romans.
Schwank on ollut romaanisen filologian assistentti 1981–1990 Jyväskylän yliopistossa ja Helsingin yliopistossa; Kansainvälisten asioiden suunnittelija 1990–1995 Helsingin yliopistossa; CIMOn apulaisjohtaja 1995–1999; Suomen Ranskan-instituutin johtaja 1999–2000 ja Suomen kirjallisuuden tiedotuskeskuksen Filin johtaja 2001–2015.
Ross Barkley

Seurajoukkueura

Barkley on Evertonin kasvatti. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa kaudella 2011−2012. Seuraavalla kaudella hän pelasi lainasopimuksella Mestaruussarjan Sheffield Wednesdayssa ja Leeds Unitedissa. Hän pelasi Evertonissa kaikkiaan 150 valioliigaottelua, joissa sekä teki että syötti 21 maalia. Tammikuussa 2018 hän siirtyi Chelseaan, jossa voitti samana keväänä FA Cupin pelattuaan yhdessä ottelussa. Kaudella 2018−2019 hän oli voittamassa Eurooppa-liigaa, jossa pelasi 12 ottelua ja teki kaksi maalia.

Maajoukkueura

Barkley pelasi useissa Emglannin ikäkausimaajoukkueissa. Hän voitti alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2010. Hän pelasi kolme ottelua alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2012 ja alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2013. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa Englannin maajoukkueessa 6. syyskuuta 2013 EM-karsintaottelussa Moldovaa vastaan. Hän pelasi Englannin kaikissa kolmessa ottelussa MM-kilpailuissa 2014. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki EM-karsintaottelussa San Marinoa vastaan syyskuussa 2015. Hän kuului Englannin joukkueeseen EM-kilpailuissa 2016, muttei päässyt pelaamaan.
Soprano

Yrityskauppoja

Soprano hankki osake-enemmistön Brain Alliance -ohjelmistoyhtiöstä kesäkuussa 2009. 
Vuonna 2012 Soprano hankki osake-enemmistön Pipfrog AS -verkkokauppayhtiöstä, viestintään keskittyneestä Promode Oy:stä ja asiakkuuksien hallintaan keskittyneestä Aspectum-yhtiöstä.
Vuoden 2013 alussa Soprano ilmoitti ostavansa Magento-verkkokauppojen lisäominaisuuksiin keskittyneen Lemonline Oy:n ja ICT-koulutusyhtiö Tieturin koko osakekannan.
Tammikuussa 2014 Soprano hankki työnantajajärjestöiltä koulutustarjoaja Management Institute of Finland MIFin. Keväällä 2014 yritys osti työ- ja elinkeinoministeriöltä vienninedistämisorganisaatio Finpron kaupalliset toiminnot. 
Tammikuusta 2017 lähtien Tieturi Informator Group eriytettiin omaksi segmentikseen Soprano Oyj:ssä.
Viipurin luterilainen hiippakunta

Ensimmäinen Viipurin hiippakunta

Kustaa Vaasa muodosti Turun hiippakunnan itäisistä osista Suomeen toisen hiippakunnan, ensimmäisen Viipurin hiippakunnan 1554. Se oli kuitenkin uudelleen yhdistettynä Turun hiippakuntaan vuosina 1578–1618, jolloin se jälleen erotettiin omaksi hiippakunnakseen. suuren Pohjan sodan isovihan aikana Viipurin hiippakunnan aluetta joutui Venäjän haltuun vuonna 1710, mistä syystä Viipurin hiippakunnan hallinto jaettiin väliaikaisiin Porvoon ja Mikkelin konsistoripiireihin. Turun hiippakunnan piispa Johannes Gezelius nuorempi sai 1712 hoidettavakseen myös Viipurin hiippakunnan. Alue joutui 1713 kokonaan venäläisten valtaan, jolloin Turun piispaan liittyvä järjestely menetti merkityksensä. Porvoon konsistoripiiri kuitenkin pyrki hoitamaan kirkollishallintoa myös venäläisen miehityksen aikana.
Hävittyään suuren Pohjan sodan joutui Ruotsi Uudenkaupungin rauhassa 1721 luovuttamaan alueita Kaakkois-Suomessa, muun muassa Viipurin, minkä vuoksi Viipurin hiippakunta siirrettiin 1723 Porvooseen, jolloin siitä tuli Porvoon hiippakunta. Luovutetun alueen asioita johtamaan perustettiin 1720 Viipurin konsistori.
Porvoon hiippakunnasta tuli 1923 Tampereen hiippakunta, ja Porvooseen perustettiin järjestyksessään toinen Porvoon hiippakunta, joka palveli ruotsinkielisiä seurakuntia.

Toinen Viipurin hiippakunta

Toinen hiippakunta perustettiin Savonlinnan hiippakunnaksi Savonlinnaan ja piispanistuin siirrettiin vuonna 1925 Viipuriin. Hiippakuntaan kuuluivat Viipurin ja Mikkelin läänit sekä Kuopion läänistä Karjalan osa. Hiippakunnan piispat olivat Erkki Kaila (1924–1935), Yrjö Loimaranta (1935–1942) ja Ilmari Salomies (1942–1951. Vuonna 1944 Viipuri luovutettiin  Neuvostoliitolle. Seuraavana vuonna perustettiin Mikkelin hiippakunta, ja piispanistuin siirrettiin virallisesti Viipurista Mikkeliin.
Paavo Stenius

Taiteilijanura

Aiemmin sairaanhoitajana työskennellyt Stenius on itseoppinut taiteilija. Stenius maalaili työväenopiston akvarellikurssilla vuosina 1994 - 1995. Työskennellessään sairaanhoitajana Stenius alkoi maalaamaan säännöllisesti, täyspäiväisesti hän on maalannut vuodesta 2001. Maalauksia syntyy vuodessä noin 50 kappaletta. Kevääseen 2004 hän maalasi akvarelleja. Tämän jälkeen hän siirtyi öljyväreihin ilman aiempaa kokemusta.

Näyttelyt

2002 Jyväskylän pääkirjasto, Jyväskylä, ensimmäinen oma näyttely, lintuakvarelleja

2008 Jyväskylä Galleria UTU, öljymaalauksia

2009 Varkaus, Ravintola Kaks Ruusua, öljymaalauksia

2010 Vaajakoski, Vaajakosken Wanha Voimala 2010, öljymaalauksia

2011 Vaajakoski, Vaajakosken kirjasto, öljymaalauksia

2012 Jyväskylä, Galleria Gummerus, öljymaalauksia

2013 Jyväskylä, Vakiopaine, öljymaalauksia 2013

2014 Oulu, Kulttuuribingo, "Minä tanssin linnunradalla", öljymaalauksia 2014

2014 Jyväskylä, Mehiläinen Oy, öljymaalauksia 2014 Äänekoski, Hoikkassali, "Hyvä tuoli istua", öljymaalauksia 2014 

2014 Helsinkiin, "Naurua avaruudessa", L3 Makasiini, öljymaalauksia
Uwe Böhnhardt

Uwe Böhnhardt (1. syyskuuta 1977 Jena – 4. marraskuuta 2011 Eisenach) oli saksalainen uusnatsi, terroristi ja epäilty sarjamurhaaja. Hän kuului Uwe Mundlosin ja Beate Zschäpen kanssa terrori-organisaatioon Nationalsozialistischen Untergrund (NSU), joka 2000–2010 välisenä aikana murhasi kymmenen ihmistä. Mundlos ampui Böhnhardtin vuonna 2011 ja teki sen jälkeen itsemurhan.
Gilbert O’Sullivan

Gilbert O'Sullivan (oik. Raymond Edward O'Sullivan, s. 1. joulukuuta 1946 Waterford, Irlanti) on irlantilainen laulaja ja pianisti, joka oli suosittu etenkin 1970-luvun alkupuolella. Hänen tunnetuimpia laulujaan ovat "Alone Again (Naturally)", "Clair" ja "Get Down". Listaykkösiä Englannissa olivat "Clair" ja "Get Down", ja albumipuolella "Back To Front". Suomessakin Gilbert pääsi listoille albumipuolella.

Historia

Gilbert syntyi Etelä-Irlannissa 1. joulukuuta 1946. Hän opiskeli Swindonin taidekoulussa Englannissa, kirjoitti lauluja ja lähetti demonauhoja levy-yhtiöihin ilman menestystä. Valmistuttuaan hän meni töihin tavarataloon, sai työkaverinsa kautta yhteyden ja pian myös sopimuksen CBS-yhtiön kanssa. Hän julkaisi muutamia singlejä, jotka eivät menestyneet.
Hän  lähetti muutaman laulunsa tulevalle managerilleen Gordon Millsille. Mills mieltyi lauluihin. Tästä alkoi taitavan managerin ja uuden artistin tiivis yhteistyö, jonka tuloksena syntyivät monet hitit. Gilbertin alkuaikojen imagoon kuuluivat kuin kulho päässä leikattu tukka, lyhyet housut ja lippalakki. Tyyli muuttui myöhemmin hienostuneemmaksi. 
Gilbert haastoi myöhemmin levy-yhtiönsä, tuottajansa ja managerinsa oikeuteen.  Hän ei saanut läheskään sitä palkkiota, mitä hänelle olisi menestyksestä kuulunut. Hän voitti taistelun. Gilbert palasi bisnekseen vuonna 1980.
1990-luvulla Sullivan oli suosittu lähinnä Japanissa.
Rooman ja Wienin lentoasemaiskut

Rooman iskut

Neljä automaattiasein varustautunutta palestiinalaista käveli El Alin lippuluukulle Rooman Leonardo da Vincin kansainvälisellä lentoasemalla ja ampui 15 ihmistä kuoliaaksi ja haavoitti 70 ihmistä. Israelin turvallisuusmiehet huomasivat terroristit, joista kolme sai surmansa ennen kuin he onnistuivat heittää käsikranaatteja ja yksi saatiin kiinni lentokentällä. Rooman lentoasema oli tapauksen jälkeen kiinni kaksi tuntia.

Wienin iskut

Muutama minuutti Roomassa tapahtuneen iskun jälkeen tapahtui Wienin kansainvälisellä lentoasemalla isku.
Kolme aseistautunutta palestiinalaista terroristia avasivat tulen ja heittivät käsikranaatteja El Alin Tel Avivin lennon lähtöselvityksessä jonottaneita matkustajia kohti. Lentoaseman poliisit ja paikalle tullut terrorismin vastainen erikoisyksikkö vastasivat tuleen. Iskussa sai surmassa kolme ihmistä ja 50 henkilöä haavoittui kiivaan tulitaistelun aikana. Terroristien epäonnistuttua panttivankien sieppaamisessa he pakenivat autolla lentoasemalta Itävallan poliisin takaa-ajajina. Yksi terroristi ammuttiin ja muut haavoittui vakavasti.

Reagointi ja jälkipyykki

Iskuissa kuoli yhteensä 15 henkilöä ja 70 loukkaantui.
Wienin ja Rooman tapahtuneet terroriteot järkyttivät Israelissa sekä Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Israel väitti teon takana olleen Palestiinan vapautusjärjestö ja varoitti kostotoimista.
PLO sanoutui irti kuitenkin heti hyökkäyksistä ja viittasi hyviin suhteisiinsa Itävaltaan ja Italiaan. PLO:n kakkosmies Abu Jihad sanoi olevansa vakuuttunut siitä, että kyseessä olivat voimat jotka halusivat turmella näitä suhteita.
Useat ryhmät olivat ottaneet nämä teot vastuulleen. Muuan mies oli soittanut Malagassa olevalle yksityiselle radioasemalle ilmoittavansa että palestiinalainen Abu Nidalin ääriryhmä suoritti iskut. Sen jälkeen Punaiseksi Lokakuuksi itseään kutsuva ryhmä ja toinen ryhmitys, Arabialaiset sissisolut, ilmoitti olevansa itsemurharyhmä ja olivat ottaneet yhteyden Beirutin uutistoimistoihin.
Ainoa Roomassa henkiin jäänyt terroristi 19-vuotias palestiinalainen otti vastuun Palestiinan marttyyrit -nimisen ryhmän nimissä. Tällä järjestöllä oli yhteyksiä Abu Nidaliin sekä Jasser Arafatin PLO:n lohkon Al Fatahin vallankumousryhmään johtajaan.
Wienissä kaksi henkiin jäänyttä terroristi ilmoitti olevansa Al Fatahista joka on PLO:n suurin ryhmä. Israel kieltäytyi kuten tavallista näkemästä mitä eroa on PLO:n eri ryhmien välillä suorittaessa terroritekoja ja piti Arafatia selvästi vastuulliseksi Rooman ja Wienin iskuista.
Joidenkin mukaan Libya nähtiin veristen tihutöiden takana koska ensimmäinen Libyassa ilmestynyt kommentti kuvaili "Sabran ja Shatilan palestiinalaisten marttyyrien poikien rohkeiksi teoksi".
Yhdysvaltain presidentti Ronald Reagan sanoi että iskujen takana oli Abu Nidal niminen palestiinalainen terroristi ja hänen toimeksiantajansa Libyan johtaja Muammar Gaddafi. Ronald Reagan varoitti Lähi-idän tilanteen kiristymisestä.
Israelin pääministeri Shimon Peresin ja varapääministeri David Levyn reaktio oli, että on taisteltava kaikin keinoin sissejä vastaan.
Dance Central 3

Pelaaminen

Pelaaminen on samanlainen kuin kahdessa edellisessä osassa: Pelaaja seuraa ruudulla avatarin liikkeitä ja koettaa toistaa ne mahdollisimman hyvin itse. Vaikeammilla vaikeustasoilla tulee enemmän ja haastavampia liikkeitä.
Uutta Dance Central 3:ssa on Crew Throwdown -pelitila, jossa kaksi tiimiä kilpailevat erilaisissa tanssirutiineissa, haasteissa ja minipeleissä. Pelissä on mukana ”Keep the Beat” -minipeli, jossa pelaaja seuraa rytmiä, sekä ”Make Your Move” -minipeli, jossa pelaajat voivat tehdä omia tanssiliikkeitään.
Pelissä on mukana myös tarinamoodi, jossa pelaajan pitää mennä ajassa taaksepäin eri vuosikymmenille oppimaan tanssiliikkeitä pysäyttääkseen Dr. Tanin suunnitelmat.
Erkki Korhonen (pianisti)

Erkki Korhonen (s. 10. syyskuuta 1956 Hämeenlinna) oli Suomen kansallisoopperan pääjohtaja vuosina 2001–2007. Korhonen on suorittanut pianodiplomin Sibelius-Akatemiassa 1983 ja esiintynyt solistina, kamarimuusikkona ja liedpianistina miltei kaikissa Euroopan maissa sekä Israelissa että Yhdysvalloissa ja tehnyt lukuisia radio- ja televisionauhoituksia Euroopassa ja Yhdysvalloissa.
Korhonen on opettanut Sibelius-Akatemiassa vuosina 1982–2000 ja ollut oopperakoulutuksen osaston varajohtajana 1996–1997. Vuonna 1997 Erkki Korhonen kutsuttiin Zürichin oopperan kansainvälisen oopperastudion johtajaksi.
Erkki Korhonen aloitti Suomen kansallisoopperan pääjohtajana vuodesta 2001. Hän ilmoitti 15. kesäkuuta 2007 eroavansa tehtävästään. Ero astui hänen mukaansa voimaan heti.
Vuonna 2015 Korhonen sai Pro Finlandia -mitalin.
Roberto Assagioli

Roberto Assagioli (27. helmikuuta 1888 – 23. elokuuta 1974) oli italialainen lääkäri ja psykiatri ja humanistisen ja transpersonaalisen psykologian pioneeri. Assagioli perusti psykologisen liikkeen, psykosynteesin.

Psykosynteesin perustaja

Assagioli oli psykoanalyytikkona tyytymätön psykoanalyysin riittämättömyyteen ja katsoi, että rakkaus, viisaus, luovuus ja tahto olivat osa-alueita, jotka tulisi sisällyttää psykoanalyysiin. Psykosynteesin kehittämisen Assagioli aloitti 1911, jolloin hän aloitti psykologian opintonsa. Hän jatkoi työtään psykosynteesin parissa kuolemaansa saakka. Freudin ja Assagiolin tiedetään olleen kirjeyhteydessä keskenään, vaikka he eivät milloinkaan tavanneet. Assagioli sanoi: "Psykosynteesi edellyttää psykoanalyysiä, tai pikemminkin, sisältää sen ensimmäisena ja välttämättömänä vaiheena."
Assagiolin tarkoituksena oli luoda lähestymistapa, joka käsittää koko ihmisen, sisältäen luovuuden, viisauden, ilon ja myöskin vietit ja yllykkeet. Kun Freud kutsui työskentelymetodiaan psykoanalyysiksi (analysis = eritellä, hajottaa osiin), Assagioli päätti kutsua omaansa psykosynteesiksi (synthesis = liittää yhteen, sulauttaa).
Vuonna 1926 Assagioli perusti Psykosynteesi Instituutin (Instituto di Psicosintesi) Roomaan ja muutamaa vuotta myöhemmin Firenzeen.
Ted Kirkpatrick

Historia

Ted Kirkpatrick syntyi ja kasvoi Milwaukeessa, Wisconsinissa. Hän alkoi soittaa rumpuja 12-vuotiaana. 1980-luvun lopulla hän soitti lyhyen aikaa Trouble-yhtyeen Run to the Light -kiertueella, kunnes hän perusti kitaristi Gary Lenairen ja laulaja Guy Ritterin kanssa Tourniquetin vuonna 1989.
Tourniquetissa Kirkpatrick on pääasiallinen lauluntekijä ja hänen tiedetään olevan hyvin vaativa musiikin suhteen: Kirkpatrick soitti studioäänityksissä usein itse rytmikitaraosuuksia silloin, kun muiden jäsenten soitto ei ollut hänen mielestään riittävän tarkkaa.

Vaikutteet

Kirkpatrick on nimennyt rumpalivaikuttajikseen Simon Phillipsin, Carl Palmerin, Dave Wecklin, Terry Bozzion, Dean Castronovon, Akira Jimbon ja Buddy Richin. Rumputyöskentelyynsä Kirkpatrick kertoo ottavansa vaikutteita viidakon ja hyönteisten äänistä sekä taidemusiikin teoksista, kuten Alessandro Scarlattin sonaateista ja Johann Sebastian Bachin Fuugasta. Muita vaikutteita hänellä ovat 1970-luvun progressiiviset rock -yhtyeet Rush, Yes ja King Crimson sekä metalliyhtyeet Black Sabbath, Iron Maiden ja Candlemass. Kirkpatrickin filosofiana on kohdella rumpuja musiikillisina instrumentteina eikä pelkkänä tahtikoneistona.