Sergei Kovaljov

Sergei Adamovitš Kovaljov (Серге́й Ада́мович Ковалёв; s. 2. maaliskuuta 1930) on venäläinen ihmisoikeusaktivisti ja poliitikko, joka oli Neuvostoliiton aikaan toisinajattelija ja poliittinen vanki.

Uran alku ja pidätys

Kovaljov syntyi ukrainalaisessa Seredina-Budan kaupungissa lähellä Sumya. Vuonna 1932 hänen perheensä muutti Podlipkin kylään lähelle Moskovaa. Hän valmistui 1954 Moskovan valtionyliopistosta. Kovaljoville kertyi yli 60 biofysiikan alan tieteellistä julkaisua. 1950-luvun puolivälistä alkaen hän vastusti Trofim Lysenkon teorioita, joita Neuvostoliiton kommunistinen puolue kannatti.
1969 Kovaljov oli mukana perustamassa Neuvostoliiton ensimmäistä ihmisoikeusjärjestöä nimeltään Aloiteryhmä ihmisoikeuksien puolustamiseksi NL:ssa (Инициативная группа по защите прав человека в СССР). Sittemmin hänestä tuli keskeinen yhteyshenkilö Liettuan toisinajattelijoihin. Kovaljov oli aktiivisesti mukana toimittamassa samizdat-lehtiä.
Hänet pidätettiin 8.12.1974 ja tuomittiin Vilnassa neuvostovastaisesta kiihotus- ja propagandatoiminnasta (rikoslain 70 pykälä). Kovaljov vietti seitsemän vuotta työleireillä Permin alueella ja Tšistopolin vankilassa, ja myöhemmin hänet pakotettiin muuttamaan kolmeksi vuodeksi Kolymaan. Sittemmin hän palasi Kolymasta ja asettui Kalininiin (nykyinen Tver).

Itsenäisen Venäjän aika

Neuvostoliiton luhistuttua Kovaljov alkoi toimia virallisesti politiikassa. Tammikuussa 1991 hän oli mukana kirjoittamassa Venäjän ihmisoikeusjulistusta, ja antoi merkittävän panoksen Venäjän federaation perustuslain 2 artiklan (”Ihmis- ja kansalaisoikeudet ja -vapaudet”) laadintaan.
1990–1993 hän oli Venäjän kansanedustajien kongressin jäsen ja kuului Venäjän federaation korkeimman neuvoston puheenjohtajistoon. Hän oli presidentti Boris Jeltsinin ihmisoikeuskomission puheenjohtaja ja duuman ihmisoikeusvaltuutettu.
1993–2003 Kovaljov oli duuman jäsen. 1996–2003 hän osallistui myös Euroopan neuvoston parlamentaarisen yleiskokouksen työhön Venäjän duuman edustajana sekä oikeusasiain ja ihmisoikeuksien valiokunnan jäsenenä.
1993 hän oli perustamassa liikettä ja sittemmin poliittista puoluetta nimeltään Venäjän valinta (Выбор России), jonka nimeksi muutettiin myöhemmin Venäjän demokraattinen valinta (Демократический выбор России).
Vuodesta 1994 Kovaljov (joka toimi silloin Jeltsinin ihmisoikeusneuvonantajana) on vastustanut Venäjän sotatoimia Tšetšeniassa, tehnyt yhteistyötä kapinallisten kanssa ja kehottanut Venäjän sotilaita antautumaan. Hän oli itse Groznyissa todistamassa ensimmäistä Tšetšenian sotaa. Hänen päivittäinen raportointinsa puhelimen ja television välityksellä edesauttoi Venäjän julkisen mielipiteen kääntymistä sotaa vastaan. Kovaljovin toiminta johti siihen, että hän menetti ihmisoikeusvaltuutetun asemansa duumassa 1995.
Kovaljov on kritisoinut avoimesti Boris Jeltsinin ja Vladimir Putinin hallintojen autoritaarisia taipumuksia. Kovaljov erosi 1996 presidentin ihmisoikeuskomission johdosta julkaistuaan Jeltsinille suunnatun avoimen kirjeen, jossa hän kritisoi presidenttiä demokratian periaatteiden pettämisestä. 2002 hän organisoi julkisen tutkintakomitean, joka pyrki selvittämään Moskovan kerrostaloräjäytykset 1999 (ns. Kovaljovin komissio). Komission työt jäivät kesken, koska sen jäsen Sergei Jušenkov murhattiin, toinen jäsen Juri Štšekotšihin kuoli äkillisesti (väitteiden mukaan tallium-myrkytykseen) ja sen oikeudellinen neuvonantaja ja tutkija Mihail Trepaškin pidätettiin.
Kovaljov on saanut lukuisia palkintoja ja tunnustuksia. Vuonna 2005 hän esiintyi He valitsivat vapauden (Они выбирали свободу) -nimisessä neliosaisessa tv-dokumenttisarjassa, joka kertoo Neuvostoliiton toisinajattelijaliikkeestä.