google/wiki40b huggingface dataset:
Mullingin kirja

Mullingin kirja on irlantilainen taskuevankeliumikirja 600-luvulta. Kirja on todennäköisesti alun perin kopioitu pyhän Molingin käsikirjoituksesta. Teksti sisältää neljä evankeliumia, jumalanpalveluksen, johon kuuluu Apostolinen uskontunnustus, sekä pohjapiirroksen St. Molingin luostarista. Kirjoitus on hienoa irlantilaista kaunokirjoitusta. Koristukseen kuuluvat koristetut alkukirjaimet ja säilyneet kolme evankelistaa: Matteus, Markus ja Johannes.
Alim Junusov

Kilpaura

Junusov saavutti kotimaassaan Venäjän mestaruuskilpailuissa ensin hopeaa 2010 hävittyään loppuottelussa kerran aiemmin Venäjän mestaruuden voittaneelle Stanislav Romancheville. Kaksi vuotta myöhemmin Junusov saavutti hopeaa hävittyään jälleen Romancheville tällä kertaa Venäjän cupissa.
Junusov voitti ensimmäisen Yhdysvaltain mestaruuden tammikuussa 2013, kun hän voitti loppuottelussa maamiehensä Alexander Mikhailovin. Vuotta myöhemmin Junusov saavutti Venäjän mestaruuskilpailuissa pronssia.
2015 Junusov saavutti ensimmäisen Venäjän cupin mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Adlan Soltyhanovin.
Tammikuussa 2016 Junusov saavutti uransa toisen Yhdysvaltain mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Showta Moriyaman. Toukokuussa Junusov saavutti EM-hopeaa hävittyään loppuottelussa Kirill Psarjoville.
Huhtikuussa 2017 Junusov oli mukana MM-kilpailuissa Japanissa. Hän selvitti tiensä loppuotteluun saakka voitettuaan ensin avauskierroksella Luiggi A. B. Candidon ja toisella kierroksella Yuki Fukuin. Loppuottelussa Junusov kuitenkin hävisi Yūki Yozalle. Toukokuussa Junusov saavutti uransa ensimmäisen Euroopan mestaruuden voitettuaan Ranskassa käydyn turnauksen loppuottelussa Andrei Kotovin. Venäjän cupissa sen sijaan hän sijoittui neljänneksi hävittyään pronssiottelun Yevgeniy Glukhoville. Kisojen jälkeen 23. elokuuta 2017 Junusov saavutti 3. danin arvon.

Muuta

Junusov syntyi Jevpatorijassa ja suoritti armeijan Ukrainassa, jossa hänen sotilasarvo on luutnantti.
W

Historiaa

W ei kuulunut alkuperäiseen latinalaiseen kirjaimistoon. Se on muodostettu keskiajalla kirjoittamalla kaksi V:tä peräkkäin tai limittäin.

W suomen kielessä

W-kirjain ääntyy suomen kielessä yleensä [v]. Toisinaan se kuitenkin äännetään u:n tapaisena puolivokaalina [w], varsinkin tavoiteltaessa englannin mukaista ääntämystä.
Suomen kielessä w-kirjain on vanhastaan ollut v-kirjaimen rinnakkaismuoto. Erityisen tavallinen w oli fraktuurassa. Alussa suomen oikeinkirjoitus oli vakiintumatonta. Mikael Agricola käytti kirjaimia u, v ja w merkitsemään sekä u- että v-äännettä. Vuoden 1642 Bibliassa v-äännettä merkittiin jo varsin säännönmukaisesti w-kirjaimella. Näin jatkui aina 1800-luvun puoliväliin asti. Suomen v-äännettä merkittiin w:llä; v oli varattu latinalle. 1800-luvun jälkipuoliskolla alkoi v ilmestyä w:n rinnalle. Nopea muutos tapahtui 1880-luvun lopussa, jolloin sanakirjoissa siirryttiin v:hen. Erisnimissä muutos oli hitaampi, mutta paikannimiin v-kirjain tuli 1920-luvulle mennessä.
Nykyisin w-kirjainta käytetään useissa täysin suomenkielisissäkin sukunimissä, joista monet esiintyvät eri henkilöillä sekä V:llä että W:llä alkavina (esim. Virtanen ja Wirtanen). Muuten w esiintyy suomessa nykyisin melkein vain vierasperäisissä sitaattilainoissa. W kuuluukin suomen yleiskielen harvinaisimpiin kirjaimiin.
W-kirjainta käytetään joskus v-kirjaimen sijaan tyylikeinona kuten sanassa wanha. Keinoa käytetään, kun halutaan tekstin näyttävän vanhahtavalta, ylätyyliseltä, humoristiselta tai vierasperäiseltä.

W muissa kielissä

W-kirjainta käytetään runsaasti muun muassa englannin ja saksan kielessä. Englannissa se äännetään u:n tapaisena puolivokaalina [w]. Saksassa w-kirjain ääntyy [v] samoin kuin suomessa, kun taas v-kirjain ääntyy [f]. Myös puolassa w-kirjain ääntyy [v]. Sitä vastoin latinassa ja sen perua useimmissa romaanisissa kielissä w on harvinainen ja esiintyy vain lainasanoissa.
Ruotsin kielessä w-kirjain esiintyy joissain nimissä sekä lainasanoissa, joissa se lausutaan lähes aina [v]. W-kirjainta on pitkään pidetty v-kirjaimen graafisena muunnoksena, ei omana kirjaimenaan, sillä w:llä ei ole omaa äännearvoa. Nykyisin w-kirjain kuitenkin voidaan laskea myös omaksi kirjaimekseen. Vanhoissa ruotsin kielen kirjoituksissa käytettiin aikoinaan w-kirjainta osoittamaan eri äänteitä: u, v, vu, uv ja uvu. Kirjainten u, v ja w käytöstä ei päästy yksimielisyyteen ja kiista jatkui vielä 1700-luvulla. Kun v-kirjaimella voitiin merkitä u-äännettä, w-kirjainta voitiin käyttää v-äänteen merkkinä. Erityisesti fraktuurassa w oli vallitseva v-äänteen merkki.

Aakkosjärjestys

Toisin kuin useimmissa muissa kielissä, suomessa ja ruotsissa W on viime aikoihin asti katsottu aakkosjärjestyksen kannalta samanarvoiseksi V:n kanssa. Tästä syystä vanhemmissa hakuteoksissa V:llä ja W:llä alkavat hakusanat ovat olleet sekaisin. 
Suomen osalta aakkostusta on väljennetty siten, että V ja W voidaan monikielisissä luetteloissa aakkostaa myös erikseen. Tämä tapa on yleistynyt. Ruotsissa on myös siirrytty tähän tapaan.
John Lennox

Nuoruus ja koulutus

Lennox syntyi Pohjois-Irlannissa ja opiskeli Cambridgessa, jossa hän myös vuonna 1962 seurasi C. S. Lewisin luentoja runoilija John Donnesta. Vuonna Lennox väitteli ensimmäisen kerran tohtoriksi Cambridgen yliopistossa aiheesta Centrality and Permutability in Soluble Groups. Hän kuuluu kristilliseen ryhmään nimeltä Plymouthin veljet.

Ura

Saatuaan väitöskirjansa valmiiksi Lennox muutti Cardiffiin Walesiin, jossa hänestä tuli matematiikan luennoitsija Walesin yliopistoon, Cardiffiin. 29 Cardiff vuotensa aikana hän vietti vuoden Würzburgin, Freiburgin ja Wienin yliopistossa. Hän luennoi paljon eri puolilla Itä- ja Länsi-Eurooppaa sekä Venäjää matematiikasta, apologetiikasta ja Raamatusta.
Hän on julkaissut yli 70 vertaisarvioitua artikkelia matematiikasta ja ollut tekijänä kahdessa monografiassa sekä toiminut venälälisen matematiikan kääntäjänä. 
Lisäksi hän opettaa  tiedettä ja uskontoa Oxfordin yliopistossa. Hän on kirjoittanut useita kirjoja tieteen suhteesta uskontoon ja etiikkaan. Viimeisimmät kirjoista ovat: Informetika (2001), Hat die Wissenschaft Gott begraben? (Has Science Buried God?) (2002), Worldview (2004) yhdessä David Goodingin kanssa. Hänen viimeisin kirjansa on God's Undertaker – Has Science buried God?" (2007).
Hän on puhunut useissa maissa mukaan luettuna useat matkat entiseen Neuvostoliittoon.

Väittelyt

Lennox on kristitty akateemikko, joka on ottanut osaa lukuisiin julkisiin väittelyihin ateistien kanssa mukaan luettuna Richard Dawkins, Christopher Hitchens ja Michael Shermer.
3. lokakuuta 2007 Lennox väitteli Richard Dawkinsin kanssa Alabaman yliopistossa Birminghamissa. Väittelyn aiheena olivat Dawkinsin näkemykset kirjassa Jumalharha.
Professorit Lennox ja Dawkins keskustelivat uudestaan huhtikuussa 2008 Trinity Collegessa Oxfordissa käsitelläkseen aiheita, jotka jäivät käsittelemättä edellisessä väittelyssä.
Elokuun 9, 2008, Lennox väitteli Christopher Hitchensin kanssa Edinburghin kansainvälisillä juhlilla. Aiheena oli kysymys, voisiko Eurooppa hylätä kristillisen menneisyytensä ja toivottaa uuden ateismin tervetulleeksi. "
Elokuun 23, 2008, Lennox väitteli Michael Shermerin kanssa Wesley Conference Centressä Sydneyssä, Australiassa. Aiheena oli Jumalan olemassaolo.
Lokakuun 21, 2008, Lennox väitteli Richard Dawkinsin kanssa toisen kerran Oxfordin yliopiston luonnontieteellisessä museossa. Samassa paikassa, jossa vuonna 1860 pidettiin kuuluisa evoluutioväittely Thomas Henry Huxleyn ja Samuel Wilberforcen välillä. Väittelyn aiheena oli "Onko tiede haudannut Jumalan?" The Spectator-lehti kutsui tapahtumaa "Huxley-Wilberforce, toinen erä." 11 minuutin video kyseistä väittelystä löytyy tästä.
Maaliskuun 3, 2009, Lennox väitteli Christopher Hitchensin kanssa toisen kerran Samfordin yliopistossa Birminghamissä, Alabamassa kysymyksestä: "Onko Jumala suuri?" Väittely käsitteli Hitchensin väitteitä hänen kirjassaan "Jumala ei ole suuri".

Yksityiselämä

Lennox puhuu englantia, venäjää, ranskaa ja saksaa. Hän on naimisissa Sallyn kanssa ja heillä on kolme lasta ja neljä lastenlasta. Hänellä on veli nimeltä Gilbert Lennox, joka toimii pastorina Glennabbey kirkossa, Glengormleyssa.
Hovitaide

Hovitaide on hovin palkkaaman taiteilijan, hovimaalarin tekemää taidetta hovin ja aateliston tarpeisiin. Hovitaiteilijaksi taas voidaan nimittää pejoratiivisesti myös taiteilijaa, joka katsotaan kuuluvan tai sitoutuvan jollekin ryhmälle. Esimerkiksi Pentti Koiviston, jolta tilattiin runsaasti kaupungin merkkihenkilöiden muotokuvia, on sanottu olleen Oulun hovitaiteilija ja Metallican DVD-julkaisun graafisen ilmeen ja levykansien suunnittelija Pushead on mainittu yhtyeen hovitaiteilijaksi.
Euroopassa hovitaide kehittyi varsinkin barokin ajasta lähtien, mutta hovitaidetta on ollut kaikkina aikakausina ja kaikissa hallitsijoiden ja ylhäisön parissa.

Barokin hovitaide

Euroopassa hovitaide kehittyi varsinkin 1600-luvulla taideakatemioiden synnyn ohella. Osittain niiden seurauksena kiinnostus taiteen keräämiseen kasvoi ja syntyi taidekauppa. Kevyemmin liikuteltava taulumaalaus yleistyi sen tullessa kiinnostuksen ja keräilyn kohteeksi. Hallitsijat ja varakkaat henkilöt ryhtyivät keräämään taidekokoelmia, jotka toimivat merkkinä omistajiensa asemasta, rikkaudesta ja hyvästä mausta. 
Esimerkiksi Ludvig XIV:n aikana Ranskan hovitaide oli "akateemisiin muotoihin sidottua, vaikutukseltaan mahtipontista". 
Barokin hovitaide on kuitenkin hyvin laaja ja monipuolinen kokonaisuus, joka kattaa lukuisten taiteilijoiden teoksia ympäri Eurooppaa. Laajasti barokin hovitaiteeseen voidaan soveltaa barokin yleisiä tyylipiirteitä, jotka olivat: dramaattisuus, tunteiden esittäminen, vastakohtaisuudet (muun muassa valo-varjo, kapea-leveä ja vastavärit), voimakas liikevaikutelma, monimutkaiset, muun muassa diagonaaliin perustuvat sommitelmat, illuusiot, muotokuvien taustoina käytetyt arkkitehtuurielementit ja massiiviset verhojärjestelmät sekä öljyvärimaalauksen yleistyminen.

Hovimaalari

Hovimaalari oli arvonimi, jonka taideakatemian käynyt taiteilija saattoi saavuttaa. Esimerkiksi suomalaisille Aleksander Lauréukselle ja Robert Wilhelm Ekmanille myönnettiin Ruotsissa kuninkaallisen hovimaalarin arvo.
Niilo Nieminen

Niilo Lauri Nieminen (21. joulukuuta 1907 Heinolan maalaiskunta – 14. syyskuuta 1988 Heinolan maalaiskunta) oli SKDL:n kansanedustaja Mikkelin vaalipiiristä vuosina 1948–1951, 1952–1962 ja 1969–1975. Ennen kansanedustajaksi valitsemistaan hän oli pienviljelijä Heinolan maalaiskunnassa. Hän toimi myös presidentin valitsijamiehenä sekä useissa luottamustehtävissä niin kunnallispolitiikassa kuin valtakunnan tasolla.
Swiftsure (1573)

Valmistus

Alus valmistettiin Deptfordin telakalla, missä rakennustöistä vastasi Peter Pett. Se laskettiin vesille vuonna 1573.

Palvelus

Alus otettiin palvelukseen vuonna 1588 päällikkönään Edward Fenner. Seuraavana vuonna aluksen päällikkönä oli Walter Gore. Vuonna 1590 aluksen päällikkönä oli Edward Wilkinson ja se kuului Hawkinsin ja Frobisherin laivastoihin. Alus rakennettiin uudelleen vuonna 1592, minkä jälkeen se palasi palvelukseen vuonna 1596 päällikkönään Sir Robert Crosse. Alus osallistui Cadiziin tehtyyn hyökkäykseen. Vuonna 1597 aluksen päällikkönä oli Sir Gelly Meyrick, jonka alaisuudessa se osallistui Azoreille tehtyyn hyökkäykseen. Vuonna 1599 päällikkönä oli Matthew Bradgate ja alus kuului läntiseen laivueeseen.
George Somers oli vuonna 1601 aluksen päällikkönä, ja alus oli sijoitettu Irlannin vesille. Seuraavana vuonna päällikkönä oli Sir Amyas Preston aluksen viipyessä Irlannin vesillä. Syyskuusta lokakuuhun aluksen päällikkönä oli Sir William Monson ja joulukuusta alkaen J. Marbury.
Alus rakennettiin toisen kerran uudelleen Deptfordissa, mistä se laskettiin vesille vuonna 1607 Speedwelliksi nimettynä. Samalla aluksen luokittelu muutettiin Middling Shipiksi. Alus otettiin palvelukseen elokuussa 1824 päällikkönään John Chudleigh. Se haaksirikkoutui lähellä Vlissingeniä 1. marraskuuta 1624.
Navi Mumbain kansainvälinen lentoasema

Navi Mumbain kansainvälinen lentoasema on rakenteilla oleva lentoasema Mumbain metropolialueella. Se tulee olemaan toinen metropolialueen lentoasema Chhatrapati Shivajin kansainvälinen lentoaseman lisäksi. Lentokentälle tulee kaksi 3810 metrin pituista kiitotietä.
Lentoasema yhdistetään hyperloopilla Mumbaihin ja Puneen.
Papua (provinssi)

Väestö

Papuan provinssissa on hyvin nopea väestönkasvu. Se johtuu osittain korkeista syntyvyysluvuista, mutta osin on syynä Indonesian valtion transmigrasi-asutusohjelma, jossa ylikansoittuneilta alueilta väestöä siirretään vähemmän asutetuille alueille. Väestönsiirrot aiheuttavat sosiaalisia ongelmia Papualla, joka on yksi Indonesian köyhimmistä alueista. Siirtolaisten myötä alueen useat alkuperäiskansat ovat jäämässä vähemmistöön omassa maassaan. Jaavalaiset siirtolaiset muodostavat suurimman yksittäisen väestöryhmän Papuan väestöstä. Alkuperäiskansoista runsasväkisimmät ovat Uusi-Guinean pohjoispuolella olevalla Biakin saarella elävät etnisesti melanesialaiset biaklaiset sekä saaren sisämaassa Baliem Valleyn alueella elävät dani- ja lani-kansat. Mikään Papuan provinssin kansallisuuksista ei muodosta selkeää enemmistöä.
Hapsiainen

Hapsiainen oli suomalainen Yleisradion tuottama televisiosarja. Sarja kertoi Hipsis Hapsiainen-nimisestä aavikolla asuvasta kädennäköisestä olennosta, joka tutki maailman menoa. Hapsiaisen seikkailuja esitettiin Yle TV1:n Puoli kuusi -ohjelmassa vuosina 1987–1992 ja kuuden jakson verran ohjelmassa Veturi vuonna 1992. Ohjelman toteutti Esa Pakarinen Junior. Hapsiainen oli hänen kätensä kämmenosa, selkäpuoli ylöspäin. Keskisormi oli ikään kuin päänä ja kaulana, muut neljä sormea olivat jalkoina. Keskisormen päähän oli kiinnitetty muoviset askartelusilmät.
Tomi Kontio

Tomi Kalevi Kontio (s. 16. helmikuuta 1966 Helsinki) on suomalainen kirjailija, kolumnisti ja runoilija. Hänen tuotantonsa sisältää runoja, laulutekstejä (mm. Kelpo Pojat), proosaa ja nuortenkirjoja.
Vuonna 1993 Kontio sai J. H. Erkon palkinnon esikoisteoksestaan Tanssisalitaivaan alla. Vuonna 2000 hänen teoksensa Keväällä isä sai siivet sai Finlandia Junior -palkinnon. Teokselle myönnettiin myös Lasten LukuVarkaus -palkinto vuonna 2001. Romaani kuuluu trilogiaan, jonka kaksi muuta osaa ovat Austraasian viimeiset lapset sekä Maan veli.

Elämä ja ura

Kontio opiskeli Helsingin yliopistossa kirjallisuustiedettä, filosofiaa ja estetiikkaa. Hän on toiminut myös kolumnistina ja avustanut Nuori Voima -lehdessä. Kontio toimittaa Kirjailija-lehteä yhdessä Markku Kaskelan kanssa.
Kontion runoja on käännetty useille kielille, muun muassa englanniksi, espanjaksi, puolaksi, ruotsiksi, saksaksi, tšekiksi, unkariksi ja viroksi.
Vuonna 1988 Kontio voitti J. H. Erkon kirjoituskilpailun ensimmäisen palkinnon. Hän julkaisi ensimmäiset runonsa valikoimassa Ryhmä 92. Vuonna 1993 ilmestynyt kokoelma Tanssisalitaivaan alla sai J. H. Erkon palkinnon vuoden parhaana esikoisteoksena sekä vuonna 1999 Helsingin Sanomain kirjallisuuspalkinnon viime vuosien parhaasta esikoisteoksesta. Kontio oli Runeberg-palkintoehdokkaana novellikokoelmalla Säädyttömät (1994) ja romaanilla Uumen (1995).
Kontion ensimmänen alle kouluikäisille suunnattu teos oli Lehmä, jonka kyljessä oli luukku (2006).
Hänen isänsä oli Orvo Kontio.
Kauko Rantala

Kauko Rantala (27. maaliskuuta 1931 Kangasala – 4. maaliskuuta 1981 Kangasala) oli suomalainen taidemaalari ja taidegraafikko. Hän opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa vuosina 1963–1967 ja Firenzen Accademia di Belle Artissa vuonna 1968. Debyyttinsä hän teki Helsingissä vuonna 1955. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1963 ja 1965, Suomen Taideakatemian kolmivuotisnäyttelyihin 1959, 1965 ja 1971 sekä Nuorten näyttelyihin 1955, 1957 ja 1961.
Rantala sai Helsingin kaupungin grafiikkakilpailussa toisen palkinnon vuonna 1959 ja voitti Oulun kaupungin grafiikkakilpailussa ensipalkinnon 1977. Hän opetti Suomen Taideakatemian koulussa ja vuodesta 1972 Oulun yliopiston arkkitehtiosastolla. Kansainvälisesti hänen töitään oli esillä Länsi- ja Itä-Saksoissa, Ruotsissa ja Neuvostoliitossa. Rantalan töitä kuuluu yhä muiden muassa Ateneumin, Oulun kaupungin ja Sara Hildénin kokoelmiin.
Morning Glory (vuoden 2010 elokuva)

Morning Glory on Roger Michellin ohjaama romanttinen draamakomedia vuodelta 2010. Elokuvan pääosia näyttelevät Rachel McAdams, Harrison Ford, Diane Keaton, Patrick Wilson, Ty Burrell ja Jeff Goldblum. Cameoroolin elokuvassa tekevät Chris Matthews, Morley Safer, Bob Schieffer ja Elaine Kaufman.
Pekka Palin

Pekka Palin on suomalainen liike-elämän vaikuttaja. Hän valmistui Helsingin kauppakorkeakoulusta vuonna 1994. Hän tuli tunnetuksi erityisesti 1990-luvun loppupuolen ja 2000-luvun alun tietotekniikan alan yrityksistä, jotka käynnistettiin kansainvälisellä riskirahoituksella. Hän oli vuonna 1997 mukana Pentti Kourin Tango, myöhemmin Ztango-nimisessä yrityksessä. Hän ideoi ja perusti yhdessä Mato Valtosen ja Antti Piipon kanssa Wapit-yhtiön. Sen hän jätti vuonna 2000 ja perusti OpenMobile corporation -nimisen kansainvälisen yrityksen ja sen alaisuuteen OpenMobile Finland Oy:n yhdessä muun muassa Nokian Aasian entisen toimitusjohtajan Thomas Zilliacuksen kanssa ja kansainvälisten riskirahoitusyhtiöiden tuella. Hän toimi yrityksen toimitusjohtajana koko sen toiminnan ajan.  Sittemmin hän toimi jonkin aikaa singaporelaisessa YuuZoo-yrityksessä ja vuodesta 2008 lähtien hän on toiminut CSC tieteen tietotekniikkakeskuksen kehityspäällikkönä.
Suomen matemaattinen yhdistys

Historia

Suomen matemaattisen yhdistyksen perustava kokous oli 20.11.1868.  Keskeinen syy seuran perustamiseen oli vuonna 1852 tapahtunut Keisarillisen Aleksanterin-yliopiston eli Helsingin yliopiston ylioppilasosakuntien lakkauttaminen (joksikin vuodeksi) ja niiden korvaaminen oppiainepohjaisilla yhdistyksillä. Matemaattisen yhdistyksen ensimmäinen puheenjohtaja oli tuolloin Suomen ainoa matematiikan professori Lorenz Lindelöf. Jäseniä oli muutama kymmen, pääasiassa varttuneempia opiskelijoita. Kokouksia pidettiin kerran kuussa muun muassa vuonna 1870 valmistuneessa Ylioppilastalossa. Yhdistyksen toiminnassa oli 1800-luvulla joitakin muutaman vuoden katkoja, mutta etenkin Ernst Lindelöfin pitkän sihteeri- ja puheenjohtajakauden aikana 1900-luvun ensimmäisinä vuosikymmeninä toiminta vakiintui.

Julkaisuja

Yhdistys julkaisee matematiikan tiedostuslehteä Eukleides. Yhdessä  Suomen Fyysikkoseuran ja Fysikersamfundet i Finlandin kanssa yhdistys julkaisee myös fysiikan ja matematiikan aikakauslehteä Arkhimedes. Myös matematiikan koululaisverkkolehti Solmu on löyhästi sidoksissa Suomen matemaattiseen yhdistykseen.

Tapahtumia

Joka toinen vuosi yhdistys järjestää Matematiikan päivät -tapahtuman, joka toimii tapaamispaikkana suomalaisille matemaatikoille, matematiikan opettajille ja opiskelijoille. Päivät järjestetään yhteistyössä jonkin yliopiston kanssa yleensä niin, että joka toinen kerta tapahtuma on pääkaupunkiseudulla ja joka toinen kerta muualla Suomessa. Nimi Matematiikan päivät otettiin käyttöön vuonna 1998; sitä ennen päivät oli järjestetty nimellä Matemaatikkopäivät. Ensimmäiset Matemaatikkopäivät pidettiin vuonna 1963 Helsingissä. Viimeksi Matematiikan päivät järjestettiin Turun yliopistossa tammikuun alussa 2016.
Mykerö

Mykerö on asterikasvien eli mykerökukkaisten (Asteraceae eli Compositae) heimolle tyypillinen kukintomuoto. Siinä kukintopohjukseen on kiinnittyneenä satoja pieniä kukkia niin tiheästi, että muodostuma muistuttaa ulkonäöltään usein erehdyttävästi yhtä kukkaa. Kukinnon jokaisessa kukassa on kuitenkin pienoiskoossa ja usein muodoltaan muuntuneina kaikki tavallisen kukan osat: terälehdet, heteet ja emi, useimmiten myös verholehdet. Näissä pikkukukissa terälehdet ovat kuitenkin kasvaneet yhteen siten, että ne muodostavat kielimäisen tai torvimaisen teriön. Toisinaan, esimerkiksi päivänkakkaralla, kukintoa kuitenkin ympäröivät vielä kielimäiset laitakukat, jotka muistuttavat yksinkertaisen kukan terälehtiä, mutta koostuvat itse asiassa viidestä kapeasta yhteen kasvaneesta terälehdestä.
Saman kasviyksilön mykeröt muodostavat yhdessä mykeröstön, joka voi noudattaa jotain kukintotyyppiä. Mykeröstö voi olla muodoltaan esimerkiksi terttu, viuhko tai huiskilo.
Domeikava

Domeikava on kylä keskisessä Liettuassa Kaunasin läänissä Kaunasin kunnallispiirissä. Vuonna 2001 kylässä asui 4 704 asukasta. Kylä sijaitsee kahdeksan kilometriä Kaunasin kaupungista pohjoiseen.
Claude Pinoteau

Claude Pinoteau (25. toukokuuta 1925 – 5. lokakuuta 2012) oli ranskalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja.
Jamppa Kääriäinen

Jarmo ”Jamppa”  Kääriäinen on suomalainen laulaja ja lauluntekijä, joka tuli tunnetuksi iisalmelaisen Halavatun papat -huumoriyhtyeen solistina. Hän jätti yhtyeen vuodenvaihteessa 2008/2009 ja julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa Halluun viihyttee loppuvuodesta 2010. Albumi sisälsi muiden esittäjien tunnetuksi tekemiä kappaleita savoksi käännettynä. Se oli Suomen virallisella albumilistalla viisi viikkoa, korkeimmillaan sijalla 13. Toinen albumi Kuumoo kessee julkaistiin kesällä 2011 ja kolmas albumi Hyvvee joolua saman vuoden lopulla. 
Halavatun papat -yhtyeen ja soolouran lisäksi hän on ollut jäsenenä myös yhtyeissä Hämyt ja Mulkvist.  Hän on myös perustanut JamiJami-nimisen ohjelmapalveluyrityksen.
Rakel Jalas

Rakel Jalas (o.s. Hallamaa, ent. Häyrén; 28. syyskuuta 1892 Mäntsälä – 23. elokuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja kansanedustaja.  Hän toimi kansanedustajana 1948–1951 edustaen kokoomusta. Hänelle myönnettiin lääkintöneuvoksen arvonimi 1952.
Jalaksen  vanhemmat olivat tilanomistaja Hugo Pietari Hallamaa (ent. Häyrén) ja Amanda Karolina Törnström. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1919 filosofian maisteri Arvo Emanuel Jalas (k. 1943). Professori Jaakko Jalas oli heidän poikansa.
Jalas valmistui ylioppilaaksi 1910, lääketieteen kandidaatiksi 1915 ja lisensiaatiksi 1922. Hän teki opintomatkoja useisiin Euroopan maihin 1930- ja 1940-luvulla. Hän työskenteli Lapinlahden sairaalan avustavana lääkärinä 1928–1930 ja oli sosiaaliministeriön lääkäri ja köyhäinhoidon apulaistarkastaja 1929–1936, sosiaaliministeriön huoltoasiainosaston lääkäri 1937–1955, Lahdentaan parantolan lääkäri 1925–1933, yksityinen lääkäri Helsingissä 1928–1955 (hermo- ja mielitaudit), Yhteiskunnallisen korkeakoulun opettaja 1942–1945. 
Jalas oli useissa luottamustehtävissä, kuten Suomen psykiatris-neurologisen yhdistyksen sihteeri 1929–1937, Sielunterveysseuran johtokunnan jäsen 1931–1935, Turvan alkoholistiparantolan johtokunnan jäsen 1931–1937, Suomen naisten kansallisliiton siveellisyyskomitean puheenjohtaja 1935–1946, Invalidisäätiön hallituksen ja johtokunnan puheenjohtaja 1940–1955, Väestöliiton hallituksen jäsen 1941–1955, Huoltajan toimituksen jäsen 1931–1951, puheenjohtaja 1951–1955.
Luohua

Luohua on kylä Siikajoen kunnassa. Vuoteen 1973 asti kylä kuului tuolloiselle Paavolan kunnalle. Vuosina 1973–2006 kylä kuului Paavolan ja Revonlahden kuntaliitoksen yhteydessä perustetulle Ruukin kunnalle. Vuoden 2007 alusta lähtien kylä on kuulunut Siikajoen ja Ruukin kuntaliitoksen yhteydessä perustettuun uuteen Siikajoen kuntaan. 
Kylä sijaitsee noin 20 kilometriä kuntakeskuksesta Ruukista kaakkoon. Kylän läpi virtaa Luohuanjoki.

Koulu

Luohuan koulu aloitti toimintansa vuonna 1892. Koulu on toiminut koko historiansa ajan samassa rakennuksessa. Sitä on laajennettu kahteen otteeseen: 1930-luvulla rakennukseen tehtiin toinen kerros, ja 1980-luvulla rakennettiin liikuntasali. Luohuan nykyinen koulupiiri muodostuu entisistä Rankisen ja Heinolanperän koulupiireistä.