google/wiki40b huggingface dataset:
Kadmos

Kadmos (muinaiskreikaksi Κάδμος) oli kreikkalaisessa mytologiassa foininkialaisten kuninkaan poika ja Europan veli. Hänen isänsä oli joko Agenor tai Foiniks, Agenorin poika. Kadmos perusti Theban kaupungin, ja sen akropolis oli alun perin nimetty Kadmeiaksi hänen mukaansa. Helleenit pitävät Kadmosta foinikialaisten aakkosten isänä. Kreikkalaisen myytin mukaan Kadmoksen jälkeläiset vuoroin johtivat Thebaa ja olivat poissa sen johdosta useiden sukupolvien ajan mukaan lukien Troijan sodan.
Kun Zeus oli kantanut selässään pois Kadmoksen sisaren Europan, Kadmos lähti etsimään tätä. Hän saapui Delfoihin, missä hän meni kysymään neuvoa oraakkelilta. Hänen käskettiin jättämään etsintänsä sikseen ja seuraamaan erityistä lehmää, jolla oli puolikuun muotoinen merkki kyljessään, ja perustamaan kaupungin sinne, mihin lehmä kävisi makaamaan väsyneenä.
Lehmän antoi Kadmokselle Pelagon, Fokiksen kuningas, ja se ohjasi hänet Boiotiaan, minne Kadmos perusti Theban kaupungin. Robert Graves ehdotti, että lehmä olisi itse asiassa päästetty vapaaksi hyvin rajatulle alueelle, ja paikkaan, johon se asettui makuulle, olisi perustettu kuun jumalatar Selenen temppeli.
Koska Kadmos aikoi uhrata lehmän Athenelle, hän lähetti osan miehistään läheiselle lähteelle hakemaan vettä. Heidät kuitenkin surmasi lähdettä vartioinut vesi-lohikäärme (vertaa Hydra), jonka puolestaan Kadmos tappoi miekallaan.
Athenen ohjeiden mukaisesti Kadmos kylvi lohikäärmeen hampaat maahan, ja siitä nousi joukko hurjasti aseistautuneita spartteja ('kylvetyt'). Heittämällä kiven heidän keskelleen Kadmos sai heidät taistelemaan keskenään, kunnes ainoastaan viisi jäi jäljelle. Nämä auttoivat häntä perustamaan kaupungin, ja heistä tuli kaupungin jalosukuisimpien sukujen perustajia.
Kadmoksen täytyi kuitenkin rangaistukseksi Areelle pyhitetyn lohikäärmeen tappamisesta harjoittaa katumusta kahdeksan vuoden ajan. Tämän jakson päätyttyä jumalat antoivat hänelle vaimoksi Harmonian, Areen ja Afroditen tyttären. He saivat pojan, jonka he nimesivät Polydorokseksi, ja neljä tytärtä: Ino, Autonoe, Agaue ja Semele.
Häissä kaikki jumalat olivat läsnä; Harmonia sai häälahjaksi Athenen kutoman peploksen ja Hefaistoksen tekemän kaulakorun. Huolimatta sekä avioliittonsa että valtakuntansa jumalaisesta luonteesta Kadmos sai katua katkerasti kumpaakin. Hänen perheensä kohtasi vakavia vastoinkäymisiä ja hänen kaupunkinsa yhteiskunnallisia levottomuuksia. Lopulta Kadmos luopui kruunustaan tyttärenpoikansa Pentheuksen eduksi ja vetäytyi Harmonian kanssa Illyriaan, jonka asukkaat huusivat hänet kuninkaakseen.
Kadmosta vainosi epäonni, joka oli langetettu hänen päällensä pyhän lohikäärmeen tappamisesta, ja kerran hän totesikin, että jos jumalat ovat noin kiintyneet yhden käärmeen elämään, hän voisi hyvinkin toivoa sellaista elämää itselleen. Välittömästi häneen alkoi kasvaa suomuja ja hänen muotonsa muuttua. Huomatessaan muodonmuutoksen Harmonia pyysi jumalilta että saisi saman kohtalon kuin miehensä, ja niin kohta tapahtuikin.
Daron Hagen

Daron Aric Hagen (s. 4. marraskuuta 1961 Wisconsin, Milwaukee) on yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän on keskittynyt muun muassa oopperaan, mutta on ollut myös tuottelias laulusäveltäjä. Hänen laulusarjojensa joukossa on Yhdysvaltain sisällissodan teksteihin perustuva Dear Youth sopraanolle, huilulle ja pianolle. Hän on myös säveltänyt musiikkia Walt Whitmanin, Sara Teasdalen, Gertrude Steinin, Carl Sandburgin, Robinson Jeffersin, Wallace Stevensin ja James Merrillin sanoihin. Hagenin tuotantoon kuuluu sekä akustista että elektroakustista musiikkia.
Hagen opiskeli sävellystä Ned Roremin johdolla Curtis-musiikki-instituutissa ja David Diamondin johdolla Juilliard Schoolissa. Hän työskenteli myös Leonard Bernsteinin ja Lukas Fossin kanssa. Hän on opettanut muun muassa Bard Collegessa, Curtis-instituutissa, New Yorkin yliopistossa ja Princeton Atelierissa. Hän on toiminut Chicago College of the Performing Artsin taiteilijahenkilöstön jäsenenä ja johtanut Wintergreenin musiikkifestivaalin sävellysohjelmaa. Hagenille on myönnetty muun muassa Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemian palkinto.
Hagen asui Manhattanilla 28 vuoden ajan, mutta muutti New Yorkin osavaltion pohjoisempaan osaan vuonna 2011 säveltäjävaimonsa Gilda Lyonsin kanssa kasvattamaan yhteisiä poikia.
Kortekannaksen kanava

Kortekannaksen kanava on Heinäveden ja Leppävirran rajalla Suvasveden ja Varisveden välillä sijaitseva avokanava joka rakennettiin 1907. Kanava on pituudeltaan 400 metriä ja sen kautta kulkevien alusten suurin leveys voi olla 11,8 metriä, syväys 2,4 metriä ja mastonkorkeus 12,5 metriä.
Irv Noren

Irving Arnold ”Irv” Noren (s. 29. marraskuuta 1924) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän syntyi New Yorkin Jamestownissa ja pelasi Major League Baseball -tasolla vuosina 1950–1960.
Noren pelasi useissa ammattilaisseuroissa, muiden muassa New York Yankeesissa vuosina 1952–1956 ja St. Louis Cardinalsissa 1957–1959. Hän osallistui vuoden 1954 tähdistöotteluun.
Noren pelasi 1940-luvulla ammattimaisesti myös koripalloa.
Nousia Venäläinen

Nousia Venäläinen eli Nousia Karjalainen eli Nousia Ryds eli Nousia Ryssä oli 1500-luvulla elänyt henkilö. Hän on luultavasti ollut Käkisalmen läänistä peräisin ollut karjalainen. Hän esitti selonteon karjalaisten silloisista kauppateistä, jotka kulkivat Käkisalmesta Pielisjärvelle ja edelleen Ouluun ja toiseen suuntaan Vienanmerelle. Hän esitti sen kuninkaan asiamiehelle Jaakko Teitille. Selostus on julkaistu teoksessa Jaakko Teitin valitusluettelo Suomen aatelistoa vastaan vuosilta 1555–1556 (1894).
Reittiä kutsutaan joskus Nousian Reitiksi. Reitti oli pääasiassa vesireitti. Esimerkiksi Käkisalmesta Ouluun oli matkaa 115 peninkulmaa eli noin 690 kilometriä, josta vesitien osuus oli 91 peninkulmaa. Lieksanjoen reitin itään Vienanmerelle on arvioitu olleen talvitien, sillä koskinen Lieksanjoki ei ollut kovin kulkukelpoinen. Ruotsin vaikutus ei Nousian mukaan näkynyt esimerkiksi Pielisen seudulla. vaan alkoi vasta Vuokatin jälkeen Nuasjärvellä.
Reittien laadusta on kuitenkin vuosikymmenien mittaan esitetty erilaisia näkemyksiä. Tielaitoksen 200-vuotishistorissa esitetään esimerkiksi, että käsitys vesireittien ensisijaisuudesta olisi romantisointia.
Luonnollinen teologia

Edustajia

Tuomas Akvinolainen on tunnetuin luonnolliselle teologialle tyypillisen lähestymistavan kannattaja. Myöhemmin kehittynyt, erityisesti valistusajalla suosittu, luonnollisen teologian muoto deismi hylkäsi pyhät kirjoitukset ja profetiat täysin.
William Paley esitti tunnetun muotoilun Jumalan olemassaolon teleologisesta argumentista. Hän kirjoitti teoksen Natural Theology, or Evidences of the Existence and Attributes of the Deity collected from the Appearances of Nature (1802), jossa hän esitti vertauksen kellontekijästä, josta hän on kaikkein tunnetuin. Paleyn käyttämiä perusteluja vastaan suunnattua arvostelua löytyy David Humen kuoleman jälkeen julkaistusta teoksesta Keskusteluja luonnollisesta uskonnosta. Humen mukaan luonnollinen teologia on pelkkää spekulaatiota ja jos kristilliseen teologiaan on yleensä uskomista, se on uskottava sokealla uskolla.
Kalervo Ukkola

Ahti Kalervo Ukkola (s. 12. kesäkuuta 1949 Oulu) on suomalainen diplomi-insinööri, joka toimi muun muassa Kemin kaupunginjohtajana ja Oulun kansliapäällikkönä.  
Kalervo Ukkola syntyi työnjohtaja Arvo Ukkolan ja Hilkka Lindemanin perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1978 on Leena Happonen. Ukkola tuli ylioppilaaksi 1968 ja valmistui diplomi-insinööriksi 1974. Hän toimi Teknisen tarkastuslaitoksen suunnittelijana 1975–1976, Uudenmaan aluetyöterveyslaitoksen työturvallisuusinsinöörinä 1976–1979 ja Työterveyslaitoksen tutkimusinsinöörinä 1980–1982. Oulun yliopiston työtieteen lehtori Ukkola oli 1982–2000 ja vs. professori 1986–1988. Kemin kaupunginjohtajana Ukkola toimi 2000–2005 ja Oulun kansliapäällikkönä vuodesta 2005. Kansliapäällikön tehtäviä Ukkola hoiti vuoteen 2011, Oulun apulaiskaupunginjohtaja hän oli 2012 ja edunvalvontapäällikkö 2013–2014. Eläkkeelle Ukkola jäi lokakuun lopussa vuonna 2014. Kaupunginjohtajan arvonimi Ukkolalle myönnettiin joulukuussa 2014.
Isabella Bird

Isabella Bird Bishop (15. lokakuuta 1831 – 7. lokakuuta 1904) oli englantilainen matkailija, joka kirjoitti matkoistaan Pohjois-Amerikassa ja Aasiassa 1800-luvun lopulla. Lääkäri suositteli hänelle matkailua hoitona selkärankakasvaimen poiston aiheuttamiin kipuihin, masennukseen ja unettomuuteen. Isä antoi sadan punnan apurahan matkakuluihin. Isabella käytti rahat Pohjois-Amerikan matkaan, ja julkaisi sieltä siskolleen kirjoittamiensa kirjeiden perusteella teoksen The Englishwoman in America.
Isänsä kuoleman jälkeen Bird vietti puoli vuotta Havaijilla, ja jatkoi sieltä Yhdysvaltojen länsirannikolle ja Kalliovuorille, ja sieltä Japaniin, Singaporeen ja Malesiaan.. Etenkin Havaijista ja Kalliovuorista kertovat kirjat tekivät Birdistä kuuluisan. Hän palasi Britanniaan, missä sisar oli sairastunut. Isabella Bird meni naimisiin siskoaan hoitaneen lääkärin kanssa. Avioliitto oli onnellinen, mutta mies kuoli viiden vuoden kuluttua.
Miehensä kuoleman jälkeen Bird jatkoi matkustelujaan ja kävi Intiassa, Persiassa ja Turkissa sekä toisella matkallaan Japanissa ja Kiinassa. Hänestä tehtiin Royal Geographical Societyn jäsen.
Ensimmäiset teoksensa Bird kuvitti piirroskuvin, mutta myöhemmillä matkoillaan hän kuljetti mukanaan kameraa ja kehitti itse valokuvat yön pimeydessä.
Kiinan säähallinto

Kiinan säähallinto (engl. China Meteorological Administration) on vuonna 1994 perustettu Kiinan kansantasavallan valtioneuvoston alainen organisaatio. 
Sillä on toimistot 31 maakunnassa. Se käyttää säämittauksiin myös sääsatelliitteja:  FengYun-2C ja FengYun-2D sekä FengYun-3A
Kaulakoru

Kaulakoru on kaulalla pidettävä koru. Kaulakorujen materiaaleja ovat muun muassa kulta, hopea, nikkeli, helmet ja lasi.
Kaulakoruja on paljon erilaisia ja niitä voi ostaa tavallisista kaupoistakin mutta parhaita ja aitoja koruja saa korukaupoista.
Péter Csaba

Péter Csaba (s. 1952 Cluj, Transilvania, Romania) on romanianunkarilaista syntyperää oleva viulusti ja kapellimestari. Hän asuu Ranskassa Lyonissa.
Csaba aloitti musiikkiopinnot kotikaupungissaan ja jatkoi niitä Bukarestissa. Hän on voittanut Italiassa pidetyn Paganini-kilpailun ja monia muita musiikkikilpailuja. Sen jälkeen hän on luonut kansainvälisen musiikkiuran ja toiminut muun muassa ruotsalaisen Musica Vitae -kamariorkesterin taiteellisena johtajana ja ylikapellimestarina. Hän on perustanut Virtuosi di Kuhmo -kamariorkesterin 1992. Hän on johtanut Lapplands Festspel -musiikkijuhlia Ruotsin Arjeplogissa vuodesta 1992. Hän on pitänyt mestarikursseja eri maissa, muun muassa Suomessa, Ruotsissa ja Yhdysvalloissa. Hänelle on myönnetty ruotsalaisen Expressen-lehden Spelmannen-palkinto.
Josua Järvinen

Josua Järvinen (aik. Yli-Lauttajärvi, 4. helmikuuta 1871 Orivesi – 28. helmikuuta 1948 Pori) oli kansakoulunopettaja, tarkastaja ja yksi Suomen ensimmäisistä kansanedustajista. Järvinen toimi eduskunnassa SDP:n ryhmässä vuosina 1907–1910. Hänet valittiin kansanedustajaksi Mikkelin läänin vaalipiiristä.
Kansakoulunopettajaksi Järvinen valmistui Jyväskylän seminaarista 1895. Opettajana hän työskenteli Kullaalla 1895–1896, Karijoella 1896–1899, Laukaassa 1900–1905 ja Joroisissa 1905–1908. Kansanedustajan toimen jälkeen hän opetti Helsingin kaupungissa 1913–1914.
Työn ohessa Järvinen jatkoi opintoja. Ylioppilaaksi hän pääsi 1901 ja filosofian kandidaatiksi 1913. Työura jatkui Porissa Porin piirin kansakoulujen tarkastajana 1915–1937. Maisteriksi hän valmistui 1920.
Sielunvaras

Juoni

Perintöjalokiviensä varastamista pelkäävä kreivi Coltenberg kutsuu kotiinsa salapoliisi Foxin. Pian käy ilmi, että tohtori Harmodi on hypnotisoinut kreivin tyttären Judithin varastamaan jalokivet. Poliisin saapuessa paikalle Harmodi ampuu itsensä ja Judith vapautuu lumouksesta.

Tuotanto

Nordisk Films Kompagnin tuottama Sielunvaras on ohjaaja Holger-Madsenille tyypillinen synkkä tarina, jonka ansioihin kuuluvat taitava valaistus ja kuvan syvyyssommittelu. Sitä esitettiin Suomessa loppuvuodesta 1916. Tanskan ja Alankomaiden elokuvamuseoiden yhteistyönä restauroitu elokuva on nähtävissä Tanskan elokuvamuseon sivustolla.
Saksan 11. armeija

Historia

Wehrkreis IV perusti 5. lokakuuta 1940 Leipzigissa armeijan esikunnan nimellä Kommandostab Leipzig. Huhtikuussa 1941 esikunta siirrettiin Müncheniin osaksi Wehrkreis VII:ää, jolloin se sai nimekseen Kommandostab München. Se oli Romaniaan sijoitettujen joukkojen esikuntana 24. toukokuuta-22. kesäkuuta 1941 ja esikunta nimettiin 22. kesäkuuta 11. armeijaksi. Armeijan esikunnasta muodostettiin 21. marraskuuta 1942 armeijaryhmä Donin esikunta, jolloin armeija lakkasi olemasta.
Armeija perustettiin uudelleen 26. tammikuuta 1945 Pommerissa. Maaliskuusta alkaen armeija osallistui länsirintaman sotatoimiin ja se antautui liittoutuneille 21. huhtikuuta.
Uuniemi

Kyliä ja paikkoja

Isovuono (Karlebotn), Juurivuono (Gandvik), Mäskivuono (Nyborg), Vierivuono (Vainesbund), Annijoki (Jakobselva)
Osoitinkynä

Osoitinkynä tai ohjauskynä (engl. stylus) on kosketusnäyttöä varten käytettävä pehmeäkärkinen kynä, jolla annetaan yleensä kämmentietokoneelle käskyjä koskettamalla sen näyttöä. Osoitinkynä korvaa tietokonehiiren käyttöä tai kosketuslevyn käyttöä pienikokoisissa kämmentietokoneissa.
Laitteiden mukana tulee niille tyypillinen osoitinkynä. Jotkut kynävalmistajat ovat myös kehittäneet yleiskäyttöisiä yhdistelmäkyniä, joissa on mustesäiliökynän ja lyijytäytekynän lisäksi kolmantena vaihtoehtona myös osoitinkynä.
Hjalmar Löfving

Hjalmar Edvard Löfving (26. tammikuuta 1896 Helsinki – 29. tammikuuta 1968) oli suomalainen piirtäjä, sarjakuvataiteilija ja animaattori. Hänen vanhempansa olivat poliisikomissaari August Teodor Löfving ja Ida o.s. Tiitinen. Hän kävi Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulun 1913–1917.
Löfvingin tunnetuin sarjakuva oli Olli Pirteä, joka ilmestyi Sirkassa 1926–1945. Tämän jälkeen Olli Pirteä ilmestyi vielä jonkin aikaa lehdessä Lasten Maailma. Löfvingin surrealistisia piirteitä sisältänyt Olli Pirteä oli saanut selvästi vaikutteita Winsor McCayn Pikku Nemosta. Olli Pirteästä julkaistiin vuonna 2011 postimerkki. Muita Löfvingin sarjakuvia olivat mm. Pörröpää-Iivari, Pekka Ponteva, Tommi Typykkä sekä Pompus ja Nökö.
Pilapiirroksia Löfving teki muun muassa Kurikka-lehteen.
Löfving oli varsin tuottelias ja piirsi hyvin paljon kuva-arvoituksia eri lehtien tehtäväsivuille. Valokuvaaja Magnus Löfving, Hjalmarin poika, kertoo että isällä oli tapana tehdä töitä iltaisin lasten mentyä nukkumaan ja lähteä seuraavana aamuna tarjoamaan töitään myyntiin. Hjalmarille riitti muutaman tunnin yöuni. Magnus Löfving kertoo: "Isäni oli myös aina hyvällä tuulella. Hän oli positiivinen ihminen, joka osasi nauttia elämästä. Ja hänellä oli hyvä huumorintaju, eihän hän ilman sitä olisi voinut tehdä pilapiirroksiaankaan."
Löfving oli myös suomalaisen animaatioelokuvan uranuurtajia yhdessä Eric Vasströmin, Yrjö Nortan ja Ola Fogelbergin kanssa. Kolme minuuttia pitkä Muutama metri tuulta ja sadetta (1932) animaatio kuvaa, kuinka kaupungilla kävelyllä oleva väki joutuu sateen yllättämäksi. Filmi on entisöity Suomen elokuva-arkistossa 1975. Se on ainut todistetusti selluloidi-tekniikalla valmistettu suomalainen animaatio ennen toista maailmansotaa.
The Addams Family – Perhe Addams

Juoni

Fester Addams katosi 25 vuotta sitten riidan päätteeksi ja hänen veljensä Gomez tuntee vieläkin syyllisyyttä tapahtuneesta. Gomezin asianajaja Tully Alford on velkaa koronkiskurille Abigail Cravenille, ja huomaa Cravenin pojan Gordonin muistuttavan hätkähdyttävästi Festeriä. Alford ehdottaa Gordonin esittävän kadonnutta veljeä, jotta Addamsin perhe johdattaisi heidät aarrekammioonsa, ja näin velka saataisiin kuitatuksi. Alford ja hänen vaimonsa Margaret osallistuvat Addamsien järjestämään spiritismi-istuntoon, jossa he yrittävät ottaa yhteyttä Festerin henkeen. Gordon saapuukin Festerinä, ja Abigail tekeytyneenä psykiatri Pinder-Schlossiksi kertoo Festerin olleen kadoksissa Bermudan kolmiossa 25 vuoden ajan.
Gomez on aluksi innoissaan veljensä paluusta, mutta pian hänen epäilynsä heräävät, sillä ”Fester” ei näytä muistavan tärkeitä yksityiskohtia lapsuudesta. Myös Gomezin vaimolla Morticialla on omat epäilyksensä lankonsa suhteen. Jotta heidän huijauksensa ei tulisi ilmi, Abigail vakuuttaa Gomezin epäilyksien johtuvan psykologisesta puolustusmekanismista, kohteen siirrosta.
Addamsit järjestävät Festerin paluun kunniaksi juhlat, joiden aikana Tully kuulee Festerin olevan Addamsin omaisuuden toimeenpanija ja käytännössä tontin virallinen omistaja. Addamsin naapurin tuomari Womackin avulla Tully saa järjestettyä lähestymiskiellon perheelle siten pakottaen heidät muuttamaan pois talostaan ja jättämään koko omaisuutensa Festerille.
Abigailin, Tullyn ja Gordonin yritykset päästä aarrekammioon epäonnistuvat kerta toisensa jälkeen. Addamsit muuttavat motelliin ja joutuvat etsimään töitä. Morticia hankkii töitä lastentarhanopettajana, lapset Wednesday ja Pugsley myyvät itse tehtyä sitruunasoodaa ja Thing toimii kuriirina. Masentunut Gomez viettää päivänsä televisiota katsellen. Perheensä hyvinvoinnista huolestunut Morticia päättää mennä puhumaan Festerille, mutta joutuu kolmikon vangiksi. Gomez rientää pelastamaan vaimoaan, mutta Abigail pakottaa hänet luovuttamaan aarrekammion sisällön vastineeksi Mortician hengestä. Äitinsä halveksivaan käytökseen kyllästynyt Gordon kääntyy äitiään vastaan, ja aiheuttaa tornadon talon sisälle. Tornado sinkoaa Abigailin ja Tullyn talosta, mutta Gordon saa salamaniskun päähänsä.
Käy ilmi, että Gordon on oikea Fester. Bermudan kolmio aiheutti hänelle muistinmenetyksen, ja Abigail oli ottanut hänet hoiviinsa Miamissa. Salamanisku palautti hänen muistinsa, ja perhe hyväksyi hänet heti perheeseen takaisin. Tullyn vaimo Margaret on avioitunut Serkku Sen kanssa heidän rakastuttuaan toisiinsa Festerin juhlien aikana.

Vastaanotto

Elokuva tuotti kotimaassaan 113 502 426 dollaria ja maailmanlaajuisesti 191 502 426 dollaria. Se osoittautui taloudelliseksi menestykseksi ollen seitsemänneksi katsotuin elokuva vuonna 1991.
Horror Hall of Fame valitsi The Addams Family – Perhe Addamsin vuoden 1991 parhaaksi kauhuelokuvaksi. Elokuva oli Oscar-ehdokkaana parhaasta puvustuksesta. MC Hammerin esittämä ”Addams Groove” voitti huonoimman laulun Razzie-palkinnon.
Beetlehem-kirkko

Beetlehem-kirkko oli ruotsalaisen metodistiseurakunnan kirkkorakennus Turussa Eerikinkadun ja Käsityöläiskadun kulmauksessa. Se purettiin vuonna 1971.
Turun ruotsalainen metodistiseurakunta sai tontin itselleen vuonna 1911 senaatin päätöksellä. Kyseinen seurakunta oli perustettu jo 1887 ja oli siitä asti toiminut seurakuntalaisten kodeissa, Richterin talossa Multavierulla sekä parissa huoneistossa Kristiinankadun varrella. Jatkuvasti he olivat keränneet varoja voidakseen rakennuttaa oman kirkkorakennuksen.
Seurakunnan pappina toimi tuolloin Walter Hülphers, joka oli nuoruudessaan saanut arkkitehtikoulutuksen.Seurakunnassa elänyt perimätieto kertookin kirkon olevan nimenomaan hänen käsialaansa, ja virallisen kirkon piirtäjän August Krookin väitetään vain viimeistelleen ja puhtaaksipiirtäneen suunnitelman.
Kirkon peruskiven muuraus tapahtui elokuussa 1911, ja kahdeksan kuukauden kuluttua voitiin jo pitää kirkon vihkiäisjumalanpalvelus. Kirkko oli rakennettu pystyhirsistä ja rapattu ulkoa, ja sen urakoi rakennusmestari Anton Salviander. Ulkopuolelta kirkko edusti ruotsalaista vapaakirkkotyyliä, sisältä jugendia. Ikkunoiden lasimosaiikin teki taiteilija Willy Baer, joka teki myös ensimmäisen alttarikuvan, joka korvattiin vuonna 1913 taiteilija Alexandra Frosterus-Såltinin maalaamalla alttaritaululla. Kirkon pääoven yläpuolella oli hiekkakivestä veistetty karitsa, minkä vuoksi osa turkulaisista kutsui kirkkoa 'lammaskirkoksi'.
1970-luvulle tultaessa kirkko oli saneerauksen tarpeessa, samoin tontilla sijainneet puurakennukset. Seurakunnalla ei kuitenkaan ollut varoja välttämättömiin peruskorjauksiin. Se olisi halunnut säilyttää kirkon, mutta rakentaa muun tontin uudelleen. Tämä ei kuitenkaan saanut tukea viranomaisilta, joten tontti päädyttiin myymään rakennusliike Kivikartio Oy:lle. Vastineeksi yhtiö luovutti seurakunnalle vanhainkotitilat Hämeenkatu 4:ään valmistuneesta uudisrakennuksesta ja rakennutti uuden kirkkorakennuksen samalle Hämeenkadun tontille Arkkitehtitoimisto Lukander & Vahteran suunnittelemana. Tähän uuteen Beetlehem-kirkkoon vietiin alttaritaulu ja osa lasimosaiikista, josta loput varastoitiin. Saarnastuoli, alttarikokonaisuus ja kirkonpenkit puolestaan siirrettiin Kristiinankaupungin metodistikirkkoon. Uusi kirkko vihittiin käyttöön maaliskuussa 1971, ja samoihin aikoihin vanha kirkko purettiin ja sen tontti tasoitettiin pysäköintialueeksi.
Fyllis

Fyllis oli kreikkalaisessa mytologiassa Lykurgoksen, Traakian kuninkaan, tytär. Hän meni naimisiin Demofonin, Theseuksen pojan, kanssa tämän poikettua Traakiassa matkalla kotiin Troijan sodasta.
Demofon kuitenkin tunsi velvollisuudekseen palata takaisin kotimaahansa, ja lukuisten paluulupausten jälkeen hän niin tekikin. Tässä kohtaa tarina haarautuu kahteen eri versioon. Ensimmäisen mukaan Fyllis antoi hänen mukaansa lippaan ja kertoi siinä olevan Rhean sakramentin. Hän ohjeisti miehensä avaamaan sen vasta silloin kun tämä olisi luopunut kaikesta toivosta palata takaisin hänen luoksensa. Demofonin jäätyä Kyprokselle ja sovitun paluun ajankohdan jo mentyä ohitse, Fyllis tappoi itsensä. Demofon puolestaan avasi lippaan, jonka jälkeen häneen iski pelko. Hän nousi ratsaille paetakseen, mutta hevonen horjahti kesken laukan, jolloin hän putosi sen selästä ja putosi oman miekkansa päälle saaden surmansa.
Toisen version mukaan kun Demofonia ei kuulunutkaan takasin, Fyllis hirtti itsensä, ja hänen hautapaikalleen kasvoi lehdetön mantelipuu. Demofonin palattua hän halasi puunrunkoa, jolloin puu puhkesi lehteen.
Nora Vilva

Nora Vilva (s. 19. tammikuuta 1974 Porvoo) on suomalainen ammattimalli, juontaja ja näyttelijä.
Vilva aloitti mallintyöt 19-vuotiaana mallitoimisto Paparazzissa ja on työskennellyt Suomen lisäksi mm. Italiassa, Ranskassa, Englannissa, Saksassa ja Kreikassa.
Vilva on juontanut Mallikoulu -tv-realitysarjan ensimmäisen tuotantokauden (MTV3, 2005) sekä Suomen Muodin huipulle -tv-realitysarjan toisen tuotantokauden (MTV3, 2011). Hän on lisäksi näytellyt mm. elokuvassa Joulutarina sekä tv-sarjassa Käenpesä.
Vilva on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Desembarco del Granman kansallispuisto

Luonto

Desembarco del Granman kasvistoon kuuluu yhteensä 512 lajia, joista noin 60% on kotoperäisiä.
Alueen eläinlajeista peräti 90,9% matelijoista ja 85,7% sammakkoeläimistä on endeemisiä. Puistossa asuu myös monia uhanalaisia eläinlajeja, kuten manaatti ja kuubanviiriäiskyyhky.
Kansallispuiston vesissä on hyvin säilyneitä koralliriuttoja. Näissä kirkkaissa vesissä voi tavata valekarettikilpikonnia, liemikilpikonnia, karettikilpikonnia. Alueella on myös jättiläiskotiloyhdyskuntia.
Vuorivaahtera

Kuvaus

Vuorivaahtera kasvaa 20–35 m pitkäksi, leveälatvuksiseksi puuksi. Nuorien puiden kuori on harmaa ja sileä, mutta vanhemmiten kuori muuttuu karkeammaksi ja hilseilee paljastaen vaaleanruskean värin. Lehdet ovat 10–25 cm pitkiä ja niissä on 5–15 cm pitkä ruoti. 5–10 mm halkaisijaltaan olevat siemenet ovat pareittain. Siemenissä on 20–40 mm pitkä siipi, joka auttaa tuulilevityksessä. Siemenet kypsyvät syksyllä noin kuusi kuukautta pölytyksestä.

Käyttö

Vuorivaahtera kestää tuulta, saasteita ja suolaa hyvin, minkä vuoksi se on suosittu koristepuu kaupungeissa. Sitä kasvatetaan myös rakennuspuuksi ja puuainesta käytetään huonekaluihin ja parketteihin.
Nils Ehrenskiöld

Nils Ehrenskiöld (1674–1728) oli ruotsalainen amiraali ja vapaaherra, joka johti Ruotsin laivastoa Riilahden meritaistelussa vuonna 1714 suuren Pohjan sodan aikana.
Ruotsi hävisi Riilahden taistelun ja Ehrenskiöld jäi vangiksi. Hän sai sankarin maineen, koska taisteli ylivoimaista vastustajaa vastaan. Myöhemmin Ehrenskiöld oli Karlskronassa laivaston talousosaston johtaja.