google/wiki40b huggingface dataset:
Antti Pohja

Ura

Pohja edusti viimeksi Veikkausliigassa pelaavaa Tampere Unitedia, jonka riveihin hän siirtyi jälleen kaudeksi 2007. Unitedissa hän pelasi aiemmin vuosina 2000–2001 ja 2004. Pohja on edustanut liigassa aiemmin myös Kuusysiä, MyPaa, FinnPaa, Jokereita, TPV:tä, VPS:ää ja Helsingin Jalkapalloklubia. 
Pohja voitti Tampere Unitedin riveissä Suomen mestaruuden kausilla 2001 ja 2007 sekä Veikkausliigan maalikuninkuuden kaudella 2004 tehden 16 maalia. Samalla hänet valittiin Vuoden liigapelaajaksi.
Ulkomailla Pohja on edustanut ruotsalaista Hammarby IF:iä vuosina 2002–2003 ja Sveitsin sarjoissa pelaavaa liechtensteinilaista FC Vaduzia vuosina 2005–2006. Hän on pelannut Suomen A-maajoukkueessa 23 ottelua ja tehnyt niissä kolme maalia.
Pohja ilmoitti syyskuussa 2010 kuluvan kauden jäävän hänen peliuransa viimeiseksi.

Muuta

Koulutukseltaan Pohja on filosofian maisteri Tampereen yliopistosta. Hän työskenteli Aamulehden urheilutoimituksessa vuonna 2004. Hän on myös kirjoittanut Tampere Unitedin verkkosivuille blogia Pohjalliset. Pohja oli YLE:n kotimaan studion asiantuntijana jalkapallon vuoden 2014 kisoissa.
Pianokonsertto nro 3 (Rahmaninov)

Sergei Rahmaninovin pianokonsertto nro 3 d-molli op. 30 on yksi kuuluisimmista pianokonsertoista. Se on yksi teknisesti ja musiikillisesti vaativimmista pianoteoksista, ja se on joskus mainittu kaikkien aikojen vaikeimmaksi pianokonsertoksi.

Taustaa

Konsertto sävellettiin vuonna 1909 ja kantaesitettiin New Yorkissa 28. marraskuuta samana vuonna. Esitystä johti Walter Damrosch ja Rahmaninov itse soitti pianoa. Aikarajoitusten vuoksi säveltäjä harjoitteli esitystä varten mykällä klaviatuurilla laivamatkalla Atlantin yli. Konsertto esitettiin ensimmäisen kerran Venäjällä vuoden 1910 huhtikuussa, ja siitä tuli pian yhtä suosittu kuin säveltäjänsä toisesta pianokonsertosta.
Alytus

Historia

Ensimmäinen maininta Alytuksesta on vuodelta 1377, jolloin nimi mainitaan Marburgin Wigandin aikakirjassa. Puolan kuningas ja Liettuan suurherttua ilmoittivat 5. heinäkuuta 1581, että Alytus saa kaupunginoikeudet. Tuolloin se sai myös vaakunansa. Päivämäärä 5. heinäkuuta muodostuikin kaupungin vuosittaisen juhlapäivän nimeksi.
1700-luvun loppupuolella Alytus jakaantui kahteen osaan, kun Preussin ja Venäjän raja siirtyi niin, että se halkaisi kaupungin Venäjän puolella olevaan itäiseen ja Preussin puolella olevaan länteiseen osaan. Läntinen osa kuului Preussille 12 vuoden ajan, kunnes Napoleon I määräsi sen Puolan herttuakunnalle vuonna 1807. Myöhemmin se tuli osaksi Puolan uutta kuningaskuntaa ja sen hajotessa osaksi Venäjän keisarikuntaa. Vuonna 1918 Liettuan itsenäistyttyä Alytuksen hallinnollinen kahtiajako pysyi silti voimassa.
Toisen maailmansodan jälkeen Alytus siirtyi muun Liettuan mukana osaksi Neuvostoliittoa.
Alytuksen kaupungin nykyinen vaakuna – valkoinen kukka punaisella pohjalla – otettiin käyttöön vuonna 1995.

Talous

Kaupungissa sijaitsevat liettualaisittain merkittävän vientiyrityksen AB Snaigėn tehtaat. Yritys on perustettu vuonna 1963 ja se valmistaa jääkaappeja ja pakastimia. Tuotannosta 97% menee vientiin ja sen tuotteita myydään 30 valtiossa. Yritys on noteerattu Vilnan arvopaperipörssissä.
Dan Burn

Daniel Johnson "Dan" Burn (s. 9. toukokuuta 1992 Blyth) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Brighton & Hove Albionia. Hän on pituudeltaan 201 senttimetriä.
Burn aloitti liigauransa Darlingtonin joukkueessa Englannin kakkosliigassa kaudella 2009–2010. Hän pelasi Fulhamin joukkueessa yhdeksän valioliigaottelua kaudella 2013–2014. Hän on edustanut myös Yeovil Townia, Birmingham Cityä ja Wigan Athleticia, ja kesällä 2018 hän siirtyi Brightoniin mutta pelasi vielä syksyn 2018 lainalla Wiganissa. Kevätkaudella 2019 hän pääsi pelaamaan Brightonissa vain kolmessa FA Cupin ottelussa. Burn on pelannut toiseksi korkeimmalla sarjatasolla mestaruussarjassa 132 ottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Filosofian lohdutukset

Filosofian lohdutukset (engl. The Consolations of Philosophy) on Alain de Bottonin vuonna 2000 ilmestynyt kirja elämänfilosofiasta.
Ernani

Ernani on nelinäytöksien ooppera, jonka tyylilaji on dramma lirico. Oopperan on säveltänyt Giuseppe Verdi ja libreton siihen on kirjoittanut Francesco Maria Piave. Libretto pohjautuu Victor Hugon näytelmään Hernani. Oopperan ensi-ilta oli Venetsian La Fenice teatterissa 9. maaliskuuta 1844.
Oopperasta on tehty lukuisia äänityksiä ja se on eri oopperatalojen ohjelmistoissa, joskin satunnaisesti.
FS Détroyat (F784)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1997.
Neidonkielikoisa

Koko ja ulkonäkö

Neidonkielikoisa on helposti tunnistettava pieni perhonen, jota ei voi sekoittaa muihin lajeihin. Etusiivet ovat vaaleanruskeat, ja niiden poikki kulkee terävärajainen, tummanruskea siksak-viiru. Siivissä on myös vaaleampia, siiven suuntaisia alueita. Siiven ulkoreunan ripsissä vuorottelevat vaaleat ja tummanruskeat alueet. Tummat alueet muodostavat siiven reunaan rivin kiilamaisia täpliä. Takasiivet ovat ruskeanharmaat, reunoja kohti tummenevat. Siipiväli on 21–31 mm.

Levinneisyys ja lentoaika

Suomessa neidonkielikoisaa tavataan paikoittaisena pitkin etelärannikkoa, erityisesti Hankoniemellä. Lentää yhtenä sukupolvena, Suomessa heinäkuussa.

Elinympäristö ja elintavat

Laji on sidoksissa toukan ravintokasviin, neidonkieleen. Lajin elinympäristö vaihtelee hoitamattomasta ruohikkomaista puutarhoihin. Perhoset lentävät hämärän laskeuduttua ja tulevat valolle. Toukka elää aluksi ravintokasvinsa alalehdissä miinaajana, myöhemmin varren alaosan sisällä ja koteloituu kovan, lehdenkappaleilla päällystetyn kotelokopan sisään kuihtuneiden alalehtien väliin.
Vuoden 2010 uhanalaisarvioinnissa neidonkielikoisa arvioitiin Suomessa erittäin uhanalaiseksi (EN). Laji on Suomessa luonnonsuojelulailla rauhoitettu ja yksittäisen perhosen ohjeellinen korvaushinta on 1682 euroa.

Ravintokasvi

Toukka elää neidonkielellä (Echium vulgare).
Vuohijärvi (järvenosa Pyhtäällä)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 173 hehtaaria eli 1,7 neliökilometriä, se on 3,3 kilometriä pitkä ja 1,8 kilometriä leveä. Sillä on 14 saarta, joiden yhteispinta-ala on 57,92 hehtaaria, mikä tekee 33,4 % järven pinta-alasta.  Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 6,5 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0065 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 3,8 metriä ja suurin syvyys on 15,4 metriä. Sen rantaviivan pituus on 19,9 kilometriä
.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kymijoen alaosan alueella (14.11), jonka Kymijoen suuhaarojen alueeseen (14.111) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 14,8 metriä mpy.
HMS Talent (P337)

Palvelus

Alus romutettiin 1970.
Hallinnointikoodi

Hallinnointikoodi tai yhtiön hallinnointi (engl. Corporate Governance) koostuu prosesseista, tavoista, toimintaperiaatteista, laeista ja instituutioista, jotka vaikuttavat tapaan, jolla yritystä ohjataan, hallinnoidaan ja kontrolloidaan. Käsitteeseen sisältyvät myös suhteet tärkeiden toimijoiden kanssa sekä yhtiön tavoitteet, joita viisaalla hallintotavalla tavoitellaan.
Bobby Vee

Bobby Vee (oik. Robert Thomas Velline, 30. huhtikuuta 1943 Fargo, Pohjois-Dakota – 24. lokakuuta 2016 Rogers, Minnesota) oli yhdysvaltalainen laulaja, jonka suurin suosio ajoittui 1960-luvun alkuvuosiin. Elokuvanäyttelijänä hän oli suosittu varsinkin Englannissa.
Hän perusti vuonna 1959 high schoolissa ollessaan yhtyeen kitaristi-veljensä Billin, erään rumpalin sekä itseään Moby Dickiksi kutsuvan basistin kanssa. Nimeämätön yhtye oli ollut toiminnassa vain kaksi viikkoa ennen helmikuun 3. päivää 1959, jolloin The Big Bopper, Buddy Holly ja Ritchie Valens menehtyivät lentokoneonnettomuudessa. Kolmikko oli tuolloin matkalla esiintymään Veen kotikaupunkiin Fargoon. Samana iltapäivänä paikallisen radioaseman kautta etsittiin sijaisesiintyjää kiertueelle. Vellinen veljesten yhtye ilmoittautui, vaikkei se ollut vielä koskaan esiintynyt julkisesti. Bob keksi yhtyeelle pikaisesti nimen "The Shadows" ja ensimmäinen keikka oli jo samana iltana Fargossa. Sittemmin Vee myös levytti Buddy Hollyn ja The Crickets -yhtyeen ohjelmistosta tuttuja kappaleita, kuten "Everyday", "Maybe Baby" ja "That'll Be the Day".
Keikkailun myötä yhtyeellä oli varaa levyttää ensimmäinen kappaleensa "Suzie Baby" 1. kesäkuuta 1959. Velline otti taiteilijanimekseen Bobby Vee ja sai levytyssopimuksen Liberty Recordsille. Tuottaja Snuff Garrettin ohjauksessa Veen tyylilajiksi kehkeytyi jousisoittimien sävyttämä teinipop ja balladilinja. Ensimmäinen suuri hitti oli Devil or Angel vuonna 1960 ja seuraavana vuonna jatkoa seurasi kappaleella Rubber Ball (jonka Suomessa teki tunnetuksi Pirkko Mannola nimellä "Kumipallo").
Listaykkösen Vee sai syksyllä 1961 kappaleella Take Good Care of My Baby, jonka teki kuuluisa laulunkirjoittajakaksikko Carole King ja Gerry Goffin. Singlen B-puolena oli kappale "Bashful Bob". Aviopari King-Goffin teki Veelle muitakin kappaleita, kuten listoille päässeen "Walkin' with My Angelin".
Veen seuraava suuri hitti oli Run to Him. Vuonna 1962 Vee levytti uransa alkupuolen viimeisen listamenestyksen The Night Has a Thousand Eyes. Kappale oli suosittu myös Englannissa.
Ollessaan suosionsa huipulla Vee vieraili Euroopassa ja myös Suomessa tapaamassa tiedotusvälineiden edustajia. Iskelmä-lehden numerossa 2/1962 oli sitten vierailusta artikkeli, ja Vee oli kertonut, että hänen isoäitinsä on suomalainen, sukunimeltään Tapanila.
Vuonna 1964 alkaneen britti-invaasion myötä (The Beatles suosituimpana) nk. bobbyjen (Bobby Rydell, Bobby Vee, Bobby Vinton) aikakausi Yhdysvalloissa alkoi olla ohi. Vuonna 1967 Vee sai kuitenkin vielä kappaleensa Come Back When You Grow Up Yhdysvaltain singlelistan kolmannelle sijalle. 1980-luvulta lähtien Vee esiintyi nostalgiatapahtumissa.
Veellä diagnosoittiin Alzheimerin tauti vuonna 2011. Hän kuoli viisi vuotta myöhemmin, vuonna 2016, 73-vuotiaana.
Veen kokoelmalevyistä suositeltavaa kuunneltavaa on vuonna 1998 Liberty-levymerkillä ilmestynyt The Essential and Collectable Bobby Vee.
Raaseporin linnalääni

Raaseporin linnalääni oli Suomen hallintoalueena keskiajalta vuoteen 1634, jolloin paikallishallintoa uudistettaessa perustettiin maaherrakunnat. Raaseporin linnalääni hallitsi Uudenmaan maakunnan läntistä osaa Snappertunassa sijaitsevasta Raaseporin linnasta käsin.
Ikaalisten vaakuna

Ikaalisten vaakunan on suunnitellut Pentti Papunen. Vaakunan selitys on ”kultaisessa kentässä sininen paalu, jossa kolme hopeista airoa vieretysten”, ja se on alun perin vahvistettu Ikaalisten maalaiskunnan kunnanvaakunaksi 17. huhtikuuta 1956. Vaakunan sininen paalu ja airot kuvaavat vesireittien merkitystä alueelle aina pohjankäynnistä siihen aikaan saakka, kun kirkkoveneitä vielä käytettiin. Ikaalisten kauppala otti vaakunan käyttöönsä maalaiskunnan kanssa tehdyn kuntaliitoksen yhteydessä vuonna 1972.
Alkuperäinen Ikaalisten epäitsenäiselle kauppalalle 16. lokakuuta 1961 vahvistettu vaakuna oli myös Papusen suunnittelema. Sen vaakunaselitys on ”sinisessä kentässä hopeinen aaltokoroinen paalu, josta versoo kummallekin puolen kolme kultaista lehmuksen lehteä”. Vaakunan aaltokoroinen paalu kuvastaa kauppalan sijaintia vesistön äärellä ja lehmuksen lehdet jalopuuistutuksia.
Andrea Pozzo

Andrea Pozzo (30. lokakuuta 1642 Trento, Italia – 31. elokuuta 1709 Wien, Itävalta) oli italialainen barokinajan taidemaalari, arkkitehti ja teoreetikko. Pozzo teki paljon trompe l’œil-kattomaalauksia.
Hän oli jesuiitta.
Caunes-Minervois

Nähtävyyksiä

Kunnan nähtävyyksiä on vuonna 780 perustettu Saint-Pierre-Saint-Paulin luostari.
Petšerskin piiri

Petšerskin piiri (ukr. Печерський район, Petšerskyi raion) on yksi Kiovan kaupungin kymmenestä hallintopiiristä Ukrainassa. Se sijaitsee aivan kaupungin keskustassa. Sen pinta-ala on 20 neliökilometriä ja asukasluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 158 327.
Petšersk on Ukrainan valtakeskus. Siellä sijaitsevat muun muassa Ukrainan presidentinkanslia, parlamentti eli Ukrainan korkein rada, Ukrainan valtioneuvoston rakennus, Ukrainan keskuspankki, Ukrainan yleisen syyttäjän rakennus, urheilupalatsi ja urheilukeskus Olympialainen.
Piirin alueella sijaitsee noin 30 teollisuusyritystä ja 28 ylempää oppilaitosta ja korkeakoulua.
Magda Lupescu

Magda Lupescu (1896 (?) Romania – 29. heinäkuuta 1977 Estoril, Portugali) oli Romanian kuningas Kaarle II:n rakastajatar ja sittemmin vaimo. Hänestä tuli 1930-luvulla merkittävä ja kiistanalainen henkilö Romanian politiikassa.
Lupescun taustasta ja varhaisista vaiheista ei ole varmaa tietoa, mutta tiettävästi hänen isänsä oli juutalainen ja äitinsä roomalais-katolinen. Lupescun ensimmäinen aviomies oli Tâmpeanu-niminen romanialainen upseeri. Hän oli edelleen naimisissa aloittaessaan 1920-luvun alussa suhteen kruununprinssi Kaarlen kanssa. Suhdetta ei hyväksytty, ja Kaarle pakotettiin sen vuoksi vuonna 1925 luopumaan oikeuksistaan Romanian kruunuun ja lähtemään maanpakoon. Saadakseen perimysoikeutensa takaisin hän lupautui myöhemmin lopettamaan suhteen Lupescuun ja palasi tilapäisesti yhteen vaimonsa, Kreikan prinsessa Helenan kanssa.
Kaarle II kohosi Romanian kuninkaaksi vuonna 1930 ja hän palasi heti yhteen rakastajattarensa kanssa. Lupesculla katsottiin olevan suurempi vaikutusvalta kuninkaaseen kuin tämän ministereillä, mikä herätti tyytymättömyyttä ja paheksuntaa. Talonpoikaispuolueen puheenjohtaja Iuliu Maniun mukaan Lupescun vaikutus oli syynä lähes kaikkeen pahuuteen Romaniassa. Varsinkin äärioikeistolainen Rautakaarti kiinnitti huomionsa Lupescun juutalaisuuteen. Kaarle syrjäytettiin syyskuussa 1940 ja hän pakeni uudelleen maasta yhdessä Lupescun kanssa. He menivät naimisiin vuonna 1947, jolloin Lupescu otti nimekseen prinsessa Elena. Miehensä kuoltua vuonna 1953 hän asui loppuikänsä Estorilissa Portugalissa.
Juuret Iijoen törmässä

Juuret Iijoen törmässä eli Iijoki-sarja on Kalle Päätalon omaelämäkerrallinen pääteos. Teos on osittain totta ja osittain fiktiota. Sarjasta pannaan yleensä merkille sen laajuus, 26 osaa. Se on maailman pisimpiä omaelämäkerrallisia teoksia.

Sarjan synty

Kalle Päätalon isä Hermanni Päätalo kuoli 1964. Hänen eläessään perheenjäsenet eivät halunneet puhua hänen sairautensa ajasta 1930-luvun alussa. 1960-luvun lopussa Kalle Päätalo oli saanut Koillismaa-sarjan valmiiksi ja rupesi suunnittelemaan vielä toista laajaa, tällä kertaa omaelämäkerrallista kirjasarjaa. Kustantaja Gummerus suhtautui tällaisen sarjan menestykseen epäilevästi, mutta antoi Päätalon kuitenkin yrittää, olihan hän yhtiön eniten myyty kirjailija. Päätalo suunnitteli aluksi sarjaan tulevan puolentusinaa kirjaa.
Päätalo kirjoitti käsikirjoitukset kolmeen–neljään kertaan. Ensin hän käytti kirjoituskonetta, mutta siirtyi myöhemmin tietokoneeseen. Koneen kanssa tuli kuitenkin teknisiä ongelmia, joten kirjailija siirsi sen muutamaksi vuodeksi syrjään. Kone saatiin taas myöhemmin toimimaan.

Kritiikki ja vastaanotto

Päätaloa on syytetty sarjan tahallisesta pitkittämisestä. Hän kiistää tämän ja sanoo, että olisi pikemminkin halunnut saada sarjan ennemmin päätökseen, jolloin olisi voinut keskittyä fiktiivisiin teoksiin.

Lukijat

Sarjan lukijoista on enemmistö miehiä, mutta Päätalon ihailijapostin lähettäjät jakautuvat tasan miehiin ja naisiin. Jotkut ovat hyvinkin intohimoisia lukijoita ja ovat lukeneet sarjan useampaan kertaan. Juice Leskisen sanotaan lukeneen sarjan seitsemään kertaan, viimeisen kerran takaperin.
Yrjö Kallionpää

Teatteri

Yrjö Kallionpää syntyi Messukylässä nykyisen Tampereen alueella uudenvuodenpäivänä 1933, hänen äitinsä oli Jenny Kallionpää. Ammattiuransa hän aloitti Savonlinnan teatterissa näyttelijänä ja järjestäjänä 1958–1959. Sitä seurasi kiinnitys Kajaanin Työväen Teatteriin 1959–1961 ja Kuopion Yhteisteatteriin 1961–1963. Kuopiossa hän työskenteli paitsi näyttelijänä, myös valaistusmestarina. Uransa myöhemmässä vaiheessa Kallionpää oli kiinnitetty Jyväskylän kaupunginteatteriin 1975–1978 ja Vaasan kaupunginteatteriin vuodesta 1979.
Kallionpään näyttämötehtäviä olivat muun muassa Moise Tšomben rooli näytelmässä Ja Lumumban täytyy kuolla, Dogsborough'n rooli Bertolt Brechtin eeppistä teatteria edustavassa näytelmässä Arturo Uin valtaannousu ja Veikkolainen Leena Härmän näytelmässä Viekää tuhkatkin pesästä. Hänen muita tehtäviään olivat esimerkiksi Eeron rooli Aleksis Kiven Seitsemässä veljeksessä, haudankaivaja William Shakespearen klassikossa Hamlet, Herr Schultz näytelmässä Cabaret ja Täin muna François Rabelaisin renessanssiajan näytelmässä Suuren Gargantuan hirmuinen elämä.
Kallionpää näytteli myös Pyynikin Kesäteatterissa muun muassa Maiju Lassilan alkuperäistekstiin perustuvassa komediassa Tulitikkuja lainaamassa.
Vuonna 1983 julkaistussa näyttelijämatrikkelissa Suomen teatterit ja teatterintekijät 1983 Kallionpää mainitsi harrastuksikseen lentopallon ja raittiuden vaalimisen.

Elokuvat ja televisiotyöt

Yrjö Kallionpää näytteli elokuvissa ja etenkin televisiotuotannoissa aktiivisesti vuosina 1963–1974 ja edelleen 1979–1982. Hänen roolitehtäviään olivat muun muassa poliisi televisiosarjassa Pertsa ja Kilu sekä Siponen Jaakko Pakkasvirran elokuvassa Ulvova mylläri. Mainostelevision tuottamassa viikinkiaikaan sijoittuvassa komediasarjassa Sotapäällikön poika Kallionpää näytteli Juntikkaa.
Babatunde Wusu

Ura

Wusu muutti Suomeen Konnevedelle vuonna 2001. Alkujaan hän ei tullut Suomeen pelaamaan jalkapalloa, mutta osallistui paikallisen urheiluseuran jalkapalloharjoituksiin. Ura Konneveden Urheilijoissa jäi kuitenkin lyhyeksi sillä kaudelle 2002 Kakkosessa pelanneen laukaalaisen Kanavan Pallohaiden valmentaja Marko Ikonen houkutteli Wusun seuraansa. Wusu voitti heti ensimmäisellä kaudellaan Kakkosen maalikuninkuuden 20 maalilla. Hänet palkittiin samana vuonna Keski-Suomen piirin parhaana miespelaajana.
Laukaasta hän siirtyi Turun Palloseuran Veikkausliigajoukkueeseen. Hän oli tätä ennen käynyt FC Lahden testissä. Hän ei onnistunut Turussa ja vuonna 2004 hän siirtyi kesken kauden Ruotsiin Ljungskile SK:n riveihin. Siellä hän oli nostamassa seuraa Superettaniin. Hän pelasi kymmenen ottelua tehden kaksi maalia. Kaudeksi 2005 hän palasi Suomeen ja Ykkösen Mikkelin Palloilijoihin. Mikkelissä hän pelasi kaksi kautta tehden 16 maalia. Kaudeksi 2007 Wusu siirtyi JJK:iin.
JJK menestyi erinomaisesti ensimmäisellä kaudellaan Ykkösessä, ollen loppukesään asti kärkivauhdissa. Syksyllä loukkaantumisista kärsinyt joukkue päätti sarjakauden kolmannelle tilalle. Wusu avitti joukkuetta 16 maalilla ollen sarjan neljänneksi paras maalintekijä. Seuraava kausi olikin Wusun kannalta täysosuma; 2008 hän voitti Ykkösen maalikuninkuuden ja auttoi seuraansa nousemaan pääsarjaan ensimmäisenä keski-suomalaisena joukkueena. Kaudeksi 2009 hän palasi Turun Palloseuraan. 11. marraskuuta 2010 Wusu siirtyi takaisin JJK:hon kolmen vuoden mittaisella sopimuksella. Wusu siirtyi kesken kauden 2013 Yhdistyneiden Arabiemiirikuntien Al Khaleej SCC -seuraan. Hyökkääjä palasi Suomeen vuoden 2014 kesällä tehtyään sopimuksen FC Vaajakosken kanssa.
South Park: Isompi, pidempi ja leikkaamaton

Juoni

Stan lähtee sunnuntaiaamuna hakemaan Kennyä, Kyleä ja Ericiä lapsilta kiellettyyn elokuvaan. He pääsevät sisään kodittoman miehen avustuksella. Elokuvassa he oppivat uusia, mielestään hienoja sanoja, jotka tosin eivät ole lapsille sopivia. Elokuvan nähtyään he menevät luistinradalle ja kertovat muille lapsille katsoneensa elokuvan, jolloin nämäkin lähtevät katsomaan sen. Stan tapaa Wendyn ja Gregoryn, joka on Wendyn uusi poikaystävä.
Seuraavana päivänä Eric, Kyle, Stan ja Kenny käyttävät koulussa opettaja Herbert Garrisonin kuullen lapsen kielenkäyttöön sopimattomia sanoja ja sen seurauksena joutuvat koulukuraattorin luokse, jonne on kutsuttu myös heidän vanhempansa. 
Televisiossa näytetään uutislähetys, jossa Kylen äiti Sheila Broflovski purkautuu Kanadan elokuvaministerille.
Herra Mackey on ottanut lapset vieroitushoitoon kiroilusta ja rumista tavoista. Hän kehottaa heitä käyttämään lopun päivää etsimällä omaa rakentavaa tapaa parantaa itseään.
Kun kaikki lapset ovat katsomassa Terrance ja Phillip -elokuvaa, Kenny tappaa itsensä sytyttämällä pierunsa tuleen, koska elokuvassakin tehtiin niin. Samalla Kanada julistaa sodan Yhdysvalloille ja Yhdysvallat Kanadalle. Kennyn joutuessa helvettiin hän kuulee Saatanan ja hänen uuden kumppaninsa Saddam Husseinin punovan juonia Maan valloituksesta. Stan, Kyle ja Eric perustavat vastarintaliikkeen pelastaakseen Terrancen ja Phillipin.
Discoswing

Disco-Swing on etupäässä nopeaan musiikkiin tanssittava lavatanssi, jota tanssitaan yleensä tanssilavoilla suorajakoiseen disco-musiikkiin tai iskelmään, jossa on disco-beat. Tanssista käytetään myös nimityksiä Disco-Jive ja Samba-Jive, joista ensimmäinen viittaa siihen, että tanssitaan jiven kuvioita disco-musiikkiin ja jälkkimmäinen vastaavasti samba-musiikkiin.
Disco-Swingin askelrytmi on 12a3 tai a123, missä a-askel sijoittuu ajallisesti lähemmäksi seuraavaa iskua.
Joskus askellukseen sovelletaan myös painotonta täp-askellusta esimerkiksi 1(2)3a4, missä 2-askel on painoton ja otetaan samalla jalalla kuin kolmos-askelkin. Viimeksi mainitun tekniikan etuna on, että pysytään paremmin mukana 4/4-tahtilajin musiikissa, kun perusaskeleeseen käytetään koko tahti. Tästä askelversiosta käytetään myös nimitystä discosamba. Tämä askellikko sopii hyvin nopeaan sambaan. (ehdit paremmin)
Tanssin tai ainakin sen nimen syntypaikkana pidetään Sveitsiä ja Etelä-Saksaa, joskin samantyyppistä tanssia on tanssittu aikaisemminkin nimellä Hustle tai Discofox.
Harmaapussitiainen

Levinneisyys

Harmaapussitiaista tavataan Itä-Afrikassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 1 140 000 km². Lajin kanta on vakaa ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Jarmo Mäkitalo

Jarmo Juha Tapani Mäkitalo (s. 8. lokakuuta 1960 Lahti) on entinen suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi hyökkääjänä SM-liigassa vuosina 1977–1980 Lahden Kiekko-Reippaassa, jonka jälkeen siirtyi Ruotsiin, jossa pelasi vuoteen 2000 saakka eri tasoilla lukuun ottamatta lyhyitä visiittejä Saksan Heillbronnissa, Oulun Kärpissä sen aikaisessa 1-divisioonassa ja Tanskan Herningissä.
Mäkitalo pelasi kahdet olympiakisat (1980 Lake Placid ja 1984 Sarajevo), maaotteluita hän pelasi 36 A-maajoukkueessa, 8 B-maajoukkueissa, 19 nuorten maajoukkueissa  ja 9 poikien maajoukkueissa. 
Mäkitalon kanssa samoihin aikoihin siirtyi Kiekko-Reippaasta Ruotsin pääsarjaan kaksi muutakin nuorta pelaajaa jättäen Lahden SM-liigajoukkueeseen aikamoisen loven, nämä pelaajat olivat Kari Eloranta ja Erkki Laine.
Kiekkouransa jälkeen Jarmo Mäkitalo asettui perheineen Ruotsin Faluniin asumaan ja hän toimii nykyään ensiapuvälineiden myyjänä sekä valmentaa 13-vuotiaita jääkiekkojunioreita.