google/wiki40b huggingface dataset:
Viracocha

Apu Qun Tiqsi Wiraqutra, joka tunnetaan usein lyhyemmällä nimellä Viracocha, oli inkojen mytologiassa yksi  tärkeimmistä jumalista. Viracocha oli maailman luoja sekä myrskyn ja auringon jumala. Myöhemmin inkat tosin korottivat Intin auringon jumalaksi Viracochan sijaan.
Alun perin Viracochaa palvoivat Perussa asuneet inkojen edeltäjät. Sittemmin myös inkat omaksuivat Viracochan jumalakseen. Viracochan uskottiin luoneen auringon ja kuun Titicaca-järvellä. Legendojen mukaan Viracocha loi sen jälkeen maan ja taivaan ja vaelsi sitten halki maan opettaen ihmisille sivistystä. Mantassa jumala lähti ylittämään Tyyntämerta, mutta lupasi palaavansa takaisin jonakin päivänä. Joskus Viracocha kuvattiin vanhana parrakkaana miehenä, jolla oli pitkä viitta ja sauva. Partaa pidettiin merenjumalien tunnusmerkkinä.
Viracochan palvonta on hyvin vanhaa perua, ja hän saattaa olla muinainen itkevä jumala, jota esittävä veistos on Titicaca-järven lähellä olevalla Tiwanakun raunioilla. Viracocha on luultavasti liitetty inkojen jumalten joukkoon melko myöhään, ilmeisesti vasta inkahallitsija Viracocha Incan ollessa vallassa. Tähän viittaa myös se, että hallitsija otti jumalan nimen. Inkat uskoivat, että Viracocha vetäytyi maailmasta ja jätti maailman valvomisen ja ylläpidon muille jumalille, jotka hän oli luonut. Ylimystö palvoi Viracochaa ahkerasti, etenkin vaikeina aikoina. Cuscon pääpyhäkössä oli kaikkia inkojen jumalia esittävät kultaiset patsaat. Kuvausten mukaan Viracochan patsas oli niistä merkittävin, ja se oli pienen pojan kokoinen. Patsaan oikea käsi oli koholla ja muut sormet nyrkissä, mutta peukalo ja etusormi suorina.
Rautatieoperaattori

Rautatieoperaattori eli rautatieliikennöitsijä on yhtiö tai muu taho, jolla on lupa harjoittaa rautatieliikennettä toisen tahon hallinnoimalla tai yhtiön omalla rataverkolla. Rautatieoperaattori toteuttaa aikataulunmukaista tai siihen verrattavaa henkilö- ja/tai tavaraliikennettä, käyttäen liikenteessään yhtiön omistamaa tai sille vuokrattua veto- ja vaunukalustoa. Mikäli rautatieoperaattori harjoittaa rautatieliikennettä toisen tahon omistamalla rataverkolla, kuuluu yhtiön toimintaan vain junaliikenteen järjestäminen: rataverkon liikenteenohjaus ja huolto kuuluvat tällöin rataverkon haltijalle.
Suomessa toimivia rautatieoperaattoreita ovat VR-Yhtymä ja Fenniarail, jotka liikennöivät Väyläviraston hallinnoimalla rataverkolla, sekä vain vaihtotyöliikennettä harjoittavat Easmar Logistics ja Ratarahti. Lisäksi omistamallaan lyhyellä raideverkolla liikennöi Karhulan–Sunilan Rautatie. Ratojen kunnossapitotoimintaa harjoittavia rautatieliikennöitsijöitä ovat NRC Group Finland ja Destia Rail. Väyläviraston hallinnoimaa rataverkkoa käyttävät myös museorautatieyhdistykset, jotka toimivat VR-Yhtymästä riippumattomina rautatieoperaattoreina.
Novosibirskin kansainvälinen lentoasema

Sijainti ja paikallisliikenne kentälle

Lentoasema sijaitsee runsaan 20 tuhannen asukkaan Obin kaupungissa Novosibirskin länsipuolella. Matkaa Novosibirskin kantakaupungista on noin 19 kilometriä. Lentoasemalle liikennöidään sekä lentokenttäbusseilla (pikavuoro 111E; linja-auto 112), paikallisjunalla (lentoaseman asema Aeroflot ja kantakaupungin Novosibirsk-Glavnyi), linjatakseilla (1122) että johdinautolinjalla (401).

Historiaa

Lentokenttä aloitti toimintansa vuonna 1957. Vuonna 1972 kentän vuosittainen matkustajamäärä ylitti ensimmäistä kertaa miljoonan.
Neuvostoliiton hajottua vuoteen 1992 saakka kentästä vastannut ilmailualan valtionyhtiö jaettiin kolmeen erilliseen osaan: Tolmatšjovon lentoasemaan, Länsi-Siperian ilmailunavigointiin ja Siperian lentoliikenteeseen (Siberian Airlines, S7-lentoyhtiön edeltäjä) keskittyviksi valtionyhtiöiksi. Syyskuussa 1992 Tolmatšjovon lentoasema luokiteltiin kansainväliseksi lentoasemaksi. 1995 lentoasemasta muodostettiin osakeyhtiö Tolmatšjovon lentoasema. Yhtiön osake-enemmistö (51 % osuus) säilyi valtiolla.
Lentoasemaa on modernisoitu laajalti 2000-luvulla muun muassa terminaaleja uusimalla. Vuonna 2007 hyväksyttiin kokonaissuunnitelma lentoaseman jatkokehitykselle vuoteen 2026 saakka. Toisen pääkiitotien luokitus kohosi ICAO:n II-kategoriaan vuonna 2010. Lentoaseman osake-enemmistö yksityistettiin vuonna 2011.

Matkustajamäärän kehitys

Vuonna 2012 lentoaseman kautta matkusti yhteensä 3,267 miljoonaa matkustajaa, jolla matkustajamäärällä kenttä pääsi Venäjän kymmenen vilkkaimman lentoaseman joukkoon. Matkustajista 1,251 miljoonaa oli kansainvälisen liikenteen ja 2,016 miljoonaa kotimaan liikenteen matkustajia. Edellisvuoteen verrattuna ulkomaanliikenteen matkustajamäärä kasvoi (+25,9 %) ja kotimaanliikenteen pieneni (-13,7 %). Vuonna 2012 kentältä lähti kaikkiaan 18 535 lentoa.
Alla oleva grafiikka kuvaa matkustajamäärän kehitystä vuosina 2003-2012:
Jupu group

Jupu Group oli suomalainen yhtye, joka julkaisi yhden, Mikael Wiikin tuottaman albumin Hi-Hat-levymerkillä. Kun levy ilmestyi, kokoonpano oli jo hajonnut.
Konkani

Konkani on yksi Intian virallisista kielistä ja sitä puhutaan pääasiassa Intian länsirannikolla, Goan osavaltiossa. Kieltä puhuu 2 432 540 ihmistä. Konkani muistuttaa marathin kieltä, mutta on saanut vaikutteita portugalin, kannadan ja hindin kielistä. Kirjoitusjärjestelmänä on devanagari, kannadan kirjaimisto ja latinalaiset aakkoset eivät ole enää käytössä.
Naapurit (vuoden 1920 elokuva)

Naapurit (myös Uskolliset naapurit, engl. Neighbors) on vuonna 1920 ensi-iltansa saanut Buster Keatonin käsikirjoittama mykkäelokuva, jossa hän näyttelee itse pääosaa. Elokuvan ohjasivat Edward F. Cline ja Keaton yhdessä. Se kestää noin 17 minuuttia. Sen tuotantoyhtiö on Comique Film Corporation.
Turisto

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,7 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee Turistonsuon pohjoisosassa Kaartjoen ja Leppälammin välissä. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä ja sen rannat ovat kokonaan ojitettua suota. Lampi on asumaton ja tietön.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, johon Kaartjoen alaosan alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 114,1 metriä mpy. Lampeen on johdettu kuusi Turistonsuon suo-ojaa, joista yksi on Kaartjokeen vievä johto-oja.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa lammen nimi kirjoitettiin ”Turisto lampi” ja sen mahdollinen laskuoja laski siinä Kaartlammiin. Vuoden 1958 peruskartassa esitettiin, kuinka pohjoisessa sijatsevasta Leppälammista kaivettiin laskuoja Turiston kautta Kaartjokeen. Tähän johto-ojaan johdettiin pohjoisosan ojituksia. Seuraavassa vuoden 1979 kartassa näkyy, kuinka Turistonsuon ja Kaartlamminsuon ojitustyö on saatettu päätökseen.
Sinikka Salo

Aino Sinikka Hannele Salo (o.s. Manninen, s. 30. syyskuuta 1948 Kauhajoki) on ekonomisti, pankinjohtaja, koulutukseltaan valtiotieteen tohtori.

Työura ja opinnot

Salo oli Suomen Pankin johtokunnan jäsen vuodesta 2000 vuoteen 2010. Salon vastuualueeseen johtokuntakollegiossa kuuluivat viimeksi pankkitoiminnot ml. maksuliike- ja rahahuoltopalvelut. Kahden toimikautensa aikana Salo on johtokunnassa vastannut mm. rahapolitiikka- ja tutkimusosastosta, Siirtymätalouksien tutkimuslaitoksesta, tilastotoiminnosta, Suomen Pankin strategian valmistelusta ja taloushallinnosta, tietopalveluista ja turvallisuudesta. Hän oli EU:n talous- ja rahoituskomitean jäsen 2000-2005 ja EKPJ:n kansainvälisten suhteiden komitean jäsen 2000-2010. Ennen nimitystään Suomen Pankin johtokunnan jäseneksi Salo toimi ensimmäisten joukossa Euroopan keskuspankissa ja sen edeltäjässä Euroopan rahapoliittisessa instituutissa Frankfurtissa vuosina 1995-2000. Suomen Pankkiin Salo oli siirtynyt vuonna 1990 työskenneltyään sitä ennen pitkään (1974-1990) taloustutkijana Elinkeinoelämän Tutkimuslaitoksessa ETLAssa. Hän on toiminut myös mm. Helsingin yliopistossa kansantaloustieteen vt. apulaisprofessorina 1992-1993 ja Helsingin kaupungin metrotoimistossa 1971-1974.
Salo on opiskellut Helsingin yliopistossa matematiikkaa, tilastotiedettä ja kansantaloustiedettä. Hän valmistui luonnontieteiden kandidaatiksi matematiikka pääaineena vuonna 1970 ja valtiotieteen maisteriksi tilastotiede pääaineena vuonna 1974. valtiotieteen lisensiaatin tutkinnon hän suoritti pääaineena kansantaloustiede vuonna 1985 ja tohtorin tutkinto valmistui vuonna 1990. Kansantaloustieteen väitöskirja käsitteli asuntojen kysynnän, tuotannon ja hintojen muodostumisen teoriaa sovellutuksena Suomen asuntomarkkinat.
Salo jäi eläkkeelle 15. lokakuuta 2010, 62-vuotiaana. Toiminnassaan Suomen Pankin johtokunnan jäsenenä hän on korostanut Euroopan yhdentymistä, keskuspankin riippumattomuutta ja tasa-arvokysymyksiä. Hän on puolustanut voimakkaasti Suomen Pankin johtokunnan kollegioasemaa. Salo oli kiistelty persoona miesvaltaisessa Suomen Pankin johtokunnassa. Suomen Kuvalehti teki haastattelun Salosta lokakuussa 2010. Haastattelussa Salo kertoi Euroopan rahoitus- ja vakauspolitiikkaa ja Suomen Pankin johtokunnan kollegioasemaa koskevien kysymysten ohella naisjohtajista, joiden osa on usein sopeutua miehiseen valtakulttuuriin - tai joutua leimatuksi ja kiusatuksi, todeten itselläänkin olevan tällaisia kokemuksia. Syntyneen kohun vuoksi Salo lähetti Suomen Pankin pankkivaltuustolle avoimen kirjeen asiasta sekä STT:lle tiedotteen, jossa totesi kiusaamisasian olevan hänen osaltaan loppuunkäsitellyn. Helmikuussa 2011 julkaistussa Apu-lehden haastattelussa Salo tilittää laajasti uraansa ja johtokuntakauttaan.
Salo avasi kesällä 2015 oman bloginsa: Sinikka Salo. Elämää. Eurooppaa
Franmax

Franmax (Franchise + „Maxima“; 1992-2012: Maxima Grupė) on liettualainen yritys, joka on Baltian suurin työnantaja. Maxima Grupė omisti vuoteen 2011 mennessä Virossa, Latviassa, Liettuassa ja Bulgariassa yhteensä 467 Maxima-myymälää.
Ensimmäinen myymälä avattiin Liettuaan vuonna 1992, ja vuonna 2012 Maximalla työskenteli yli 28 000 ihmistä.
Leena Salmela

Marja-Leena (Leena) Salmela (22. heinäkuuta 1941 Lohtaja – 20. elokuuta 2013) oli keskipohjalainen kuvataiteilija, pilapiirtäjä, kuvaamataidon opettaja ja vapaan taiteen sekatyöläinen, kuten hän itse asian ilmaisi. Nuoruutensa ja suurimman osan elämästään Salmela eli Vetelissä.
Saatuaan palkinto valtakunnallisella tasolla Salmela lähti Islantiin Reykjavikiin ja oppi siellä kielen, jonka avulla hän jatkoi vuosina 1963-66 taideopintoja sikäläisessä taidekoulussa Handida Myndlistaskolinnissa.
Lapsuusvuosien Rembrandt-haaveet karsiutuivat taidekoulussa, ja Salmela valmistui kuvaamataidonopettajaksi. Hän toimi opettajana Vaalassa vuosina 1966-1968 ja Vetelissä 1970-luvun alusta alkaen lyhyitä katkoksia lukuun ottamatta vuoteen 2005.
Salmela perusti vanhaan meijeriin Räyrinkiin 1980-luvun lopussa Leenanlinnan, jossa oli ulkoilmassa toistasataa hänen tekemäänsä isoa betonista eläinveistosta. Hän järjesti siellä kursseja ja otti vastaan ryhmävierailuja. Eläkepäivikseen hän muutti Villa Monttuun Vetelin Haukilahteen, jossa hän asui kymmenisen vuotta ennen kuolemaansa.
Salmela oli vuonna 1972 perustamassa Perhonjokilaakson kuvataideyhdistystä ja toimi kymmenen vuotta sen sihteerinä ja kaksi vuotta puheenjohtajana. Yhdistyksen toiminta hiipui pitkäksi aikaa, mutta se herätettiin jälleen vuonna 2010 henkiin. Salmela toimi henkiin herätetyssä yhdistyksessä pari vuotta, ja Perhonjokilaakson kuvataideyhdistys aloitti taidenäyttelyt Vetelin Taidekartanolla.
Salmela on tunnettu erityisesti pilapiirroksistaan, joita hän teki Perhojokilaakso-lehteen viikoittain vuodesta 1959. Kaikkiaan hän teki pilapiirroksia runsaat 50 vuotta eri lehtiin ja julkaisuihin niin koti- kuin myös ulkomailla. Hän otti niissä kantaa paikallisiin tapahtumiin. Ensimmäinen Perhonjokilaakso-lehti ilmestyi vuonna 1970, ja Salmelan pilapiirros oli heti lehden ensimmäisessä numerossa.
Etelä-Tyynenmeren yliopisto

Etelä-Tyynenmeren yliopisto (engl. University of the South Pacific, USP) on eteläisellä Tyynellämerellä toimiva yliopisto. Se perustettiin vuonna 1968. Vuonna 2003 siellä oli noin 11 000 opiskelijaa. 
Etelä-Tyynenmeren yliopiston omistavat Cookinsaarten, Fidžin, Kiribatin, Marshallinsaarten, Naurun, Niuen, Samoan, Salomonsaarten, Tokelaun, Tongan, Tuvalun ja Vanuatun valtiot. Yliopistolla on kampukset kaikissa kahdessatoista maassa. Pääkampus sijaitsee Fidžillä.
Yliopiston toimialueen pinta-ala on merialueet huomioiden 33 miljoonaa neliökilometriä eli yli kolme kertaa suurempi kuin Euroopan pinta-ala.
Yliopistolla on kolme tiedekuntaa: taiteen, lain ja kasvatustieteen tiedekunta, taloustieteen tiedekunta ja luonnontieteen, teknologian ja ympäristötieteen tiedekunta. Lisäksi yliopistoon kuuluu monitieteellisiä keskuksia.
Screen Actors Guild Awards 2013

Screen Actors Guild Awards 2013 oli järjestyksessään 19. SAG-palkintogaala, jossa yhdysvaltalainen Screen Actors Guild -ammattilitto jakoi näyttelijöille palkinnot roolisuorituksista vuoden 2012 elokuvissa ja televisio-ohjelmissa. Gaala järjestettiin Shrine Auditoriumissa, Los Angelesissa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa 27. tammikuuta 2013.

Voittajat ja ehdokkaat

Voittajat on listattu ensimmäisenä ja lihavoitu.
Paraguayos, República o Muerte

Paraguayos, República o Muerte! (suom. Paraguaylaiset, tasavalta tai kuolema!) on Paraguayn kansallislaulu. Laulun on sanoittanut Francisco Acuña de Figueroa, joka on kirjoittanut myös Uruguayn kansallislaulun Orientales, la Patria o la tumba. Laulun on säveltänyt Remberto Gimenez.
Rob Sheffield

Rob Sheffield (s. 2. helmikuuta 1966) on yhdysvaltalainen musiikkitoimittaja ja kirjailija. Hän työskentelee nykyisin Rolling Stone -lehdessä, jossa hän kirjoittaa levyarvosteluja sekä esseitä popmusiikista. Sitä ennen hän työskenteli Blender-lehdessä.
Musiikkiarvostelujensa lisäksi Sheffield on kirjoittanut kaksi kirjaa.
Bernard Rands

Bernard Rands (s. 2. maaliskuuta 1934) on englantilaissyntyinen nykytaidemusiikin säveltäjä.
Rands syntyi Sheffieldissä, Englannissa, ja opiskeli musiikkia sekä englanninkielistä kirjallisuutta Walesin yliopistolla Bangorissa. Hänelle opettivat sävellystä ja orkesterinjohtoa Pierre Boulez ja Bruno Maderna Darmstadtissa sekä Luigi Dallapiccola ja Luciano Berio Milanossa.
Rands muutti vuonna 1975 Yhdysvaltoihin ja sai maan kansalaisuuden 1983. Hänen teoksensa Canti del Sole sai vuonna 1984 musiikin Pulitzer-palkinnon. Hän on arvostettu musiikin professori ja opettanut muun muassa vuodesta 1988 alkaen Harvardin yliopistolla. 
Rands oli vuosina 1989–1995 Philadelphian orkesterin nimikkosäveltäjä. Hänen teoksestaan Canti D’Amor tehty levytys voitti vuonna 2000 Grammyn. Rands on naimisissa säveltäjä Augusta Read Thomasin kanssa ja on kuulunut vuodesta 2004 lähtien Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemiaan.
Prometheus (Lukianos)

Historia

Lukianos eli ja kirjoitti 100-luvulla, ja hänet tunnetaan ennen kaikkea satiireistaan. Hänen teoksensa Prometheus on parodia Aiskhyloksen Prometheis-trilogiaan kuuluneen tragedian Kahlehdittu Prometheus avauksesta. Toisaalta teoksen on nähty jatkavan Platonin Protagoras-dialogin perintöä; Platonin dialogissa Prometheus esiintyy Protagoraan puheessa ihmiskunnan hyväntekijänä. Yleisesti Prometheus-myytin pohjana on ollut Hesiodoksen kuvaus teoksissa Jumalten synty ja Työt ja päivät.
Teoksella on joissain käsikirjoituksissa otsikko Prometheus eli Kaukasus. Näin se on ilmeisesti haluttu erottaa Lukianoksen teoksesta Sille joka sanoi ”Olet kirjallinen Prometheus”. Prometheus esiintyy myös Lukianoksen satiirissa Jumalien keskusteluja.

Sisältö

Lukianoksen teos on muodoltaan dialogi eli keskustelu. Se on jaettu 21 lyhyeen lukuun. Teoksen tyyli muistuttaa Jumalien keskusteluja sekä menippolaista satiiria.
Keskustelu sijoittuu Kaukasus-vuorelle ja siinä esiintyvät titaani Prometheuksen lisäksi Hermes ja Hefaistos. Nämä ovat ristiinnaulitsemassa Prometheusta vuoren rinteelle Zeuksen käskystä, koska tämä oli huijannut ylijumalaa uhrilihojen jaossa, tehnyt ihmiset savesta ja varastanut tulen jumalilta ihmisille. Prometheus kuitenkin haastaa Hermeen ja Hefaistoksen oikeudenkäyntiä muistuttavaan keskusteluun: hän pyytää näitä toimimaan syyttäjinään ja alkaa itse pitää puolustuspuhetta itselleen.
Prometheus vastaa Zeukselta peräisin olleisiin syytöksiin sanomalla, että tämä on vain pikkumainen, jos suuttuu leikinteosta uhrilihojen jaossa noin paljon. Ihmisten luominen taas oli jumalille hyödyksi, koska seurauksena autio maa on tullut asutetuksi ja kaunistetuksi, ja jumalienkin autuus ilmenee paremmin, kun sitä voi verrata ihmisiin. Tuli taas on luonteeltaan sellainen, ettei sitä voi todella varastaa; kukaan ei menetä tultaan, vaikka joku toinen käyttäisikin sitä oman tulensa sytyttämiseen.
Hermes kuitenkin vastaa, että Zeus olisi vain suuttunut Prometheuksen puolustuksesta lisää ja lähettänyt entistä useampia kotkia nokkimaan tämän maksaa.
Teräskynnet

Teräskynnet (武狀元黃飛鴻 第三集) on vuonna 1993 julkaistu hongkongilainen toimintakomedia. Elokuvan pääosia esittävät mm Jet Li, Sharla Cheung, Dicky Cheung, Bryan Leung, Anita Yuen, Natalis Chan, Alan Chui, Kingdom Yuen, Linda Cheung, Gordon Liu, Dion Lam, Wong Tin-lam ja Pak Man-biu. Elokuvan on ohjannut Wong Jing.
Hyypiönvuori

Tutkimuksia

Vuonna 1886 Hjalmar Appelgren tutki mäen väitettyä linnavuorta ja tuli siihen johtopäätökseen, että kyseessä on muinaislinna. Löytyy myös kirjallisia esityksiä 1700- ja 1800-luvulta kivivalleista paikallisten kertomana. Luettuaan Appelgrenin kirjan muinaislinnoista, kävi myös Julius Ailio tarkastamassa paikan vuonna 1921. Hän päätyi vastakkaiseen tuloseen, ettei kohde ole muinaislinna, vaikka hän löysikin kiviä vuoren länsiosasta. Paikka on kuitenkin säilyttänyt statuksensa ja vuonna 1935 teki Jouko Voionmaa tarkastuksen, vuonna 1983 Jyri Saukkonen kävi paikalla inventoinnin yhteydessä (vallit kaakkoisosaa vuorta) ja vuonna 2014 Eeva-Liisa Schulz tarkasti paikan vielä kerran. Viimeisellä kerralla Schulz ei löytänut väitettyjä valleja mistään, vaikka olosuhteet olivat hyvät. Ainoat kivivallit olivat hänen mielestään luontaisia aallokon vaikutuksesta syntyneitä.
Venäjän lentokonepommi-iskut 2004

Volga-Aviaexpressin lento 1303

Volga-Aviaexpressin lento 1303 lähti Moskovasta kohti Volgogradia noin kello 22.30 paikallista aikaa. Lennolla käytetty kone oli Tupolev Tu-134A-3, ja lennolla oli 35 matkustajaa ja yhdeksän miehistön jäsentä. Koneessa ollut pommi räjähti kello 22.53, ja koneen hylky syöksyi maahan lähellä Butšalkia Tulan alueella. Kaikki 44 koneessa ollutta kuolivat.

Siberia Airlinesin lento 1047

Siberia Airlinesin lento 1047 lähti Moskovasta Sotšiin kello 22.40. Lennolla käytetyn Tupolev Tu-154B-2:n kyydissä oli 38 matkustajaa ja kahdeksan miehistön jäsentä. Koneessa räjähti pommi lähes yhtäaikaisesti toisen lennon kanssa. Koneen jäänteet putosivat lähelle Glubokin taajamaa Rostovin alueella. Kaikki 46 koneessa ollutta kuolivat.

Reaktio

Kahden lentokoneen yhtäaikainen maahansyöksy herätti epäilyjä terrorismista. Epäilykset vahvistuivat, kun molempien koneiden hylyistä löytyi jäämiä RDX-räjähdysaineesta. Iskusta otti aluksi vastuun Islambouli Brigades -islamistiryhmä.
Tutkimuksissa selvisi, että koneet oli pudottanut kaksi naispuolista itsemurhapommittajaa Tšetšeniasta: Amanta Nagajeva ja Satsita Džebirhanova, jotka olivat asuneet yhteisessä asunnossa Groznyissa. Nagajevan veli oli kadonnut kolme vuotta aiemmin, ja perhe uskoi venäläisjoukkojen olleen vastuussa katoamisesta. Naiset olivat saapuneet Moskovaan Mahatškalasta samana päivänä kello 19.45. Heidät pysäytettiin ja vietiin terrorismin vastaisista toimenpiteistä vastanneen poliisipäällikön puheille, mutta heidät vapautettiin lopulta ilman etsintöjä. Sen jälkeen he ostivat liput lennoilleen mustan pörssin kauppiaalta ja pääsivät ohittamaan turvatarkastuksen lahjottuaan Siberia Airlinesin työntekijän.
Tšetšeenien sotilaallinen johtaja Šamil Basajev otti 17. syyskuuta 2004 internetissä julkaisemassaan kirjeessä vastuun lentokoneiden pudottamisesta sekä muutamista muista terrori-iskuista.
Pierre Belon

Pierre Belon (n. 1517 – huhtikuu 1564) oli ranskalainen luonnontieteilijä, joka perusti eläintieteen vertailevan anatomian haaran.
Belon syntyi lähellä Le Mansia ja opiskeli lääketiedettä Pariisissa suorittaen tohtorin tutkinnon. Vuonna 1540 hän opiskeli kasvitiedettä Wittenbergin yliopistossa Valerius Corduksen oppilaana ja retkeili hänen kanssaan Saksassa. Vuosina 1546–1548 Belon suoritti merkittävän tieteellisen tutkimusmatkan Välimeren itäosiin Kreikkaan, Vähään-Aasiaan, Egyptiin, Palestiinaan ja Arabian niemimaalle. Matkan rahoittajana toimi Tournonin kardinaali François. Belon julkaisi matkastaan kertomuksen vuonna 1553 nimellä Les observations de plusieurs singularitez et choses memorables trouvées en Grèce, Asie, Judée, Egypte, Arabie et autres pays étrangèrs. Hän kuvailee siinä suuren joukon uusia eläin- ja kasvilajeja sekä muita luonnonhistoriallisia kohteita.
Vuonna 1551 ilmestyi Belonin teos kaloista, lähinnä delfiinistä, L’histoire naturelle des éstranges poissons marins, ja 1555 merkittävä teos linnuista, L’histoire de la nature des oyseaux, missä hän kuvailee noin 200 lintulajia. Teos oli Albrecht Dürerin ja Leonardo da Vincin kuvittama ja se oli Konrad Gesnerin samana vuonna julkaiseman Historia Animaliumin ohella ensimmäinen kuvitettu eläinkirja. Belonia syytettiin Gesnerin plagioinnista. Hän oli tavannut tämän myös henkilökohtaisesti.
Belon salamurhattiin Pariisin Bois de Boulognessa huhtikuussa 1564. Tekijä tai tekijät ovat jääneet tuntemattomiksi.
Joonas Järvelä

Joonas Järvelä (6. lokakuuta 1881 Korpilahti – 25. lokakuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen maalarimestari ja maalitehtailija.
Järvelän vanhemmat olivat itsellinen Niklas Eliaanpoika ja Eriikka Kallentytär. Hän pääsi kansakoulusta 1895 ja opiskeli sitten Ateneumin keskuskoulussa 1903 suorittaen maalarinopin Salomo Wuorion maalausliikkeessä 1904.
Järvelä harjoitti omaa maalarinliikettä Helsingissä 1908–1931. Vuonna 1923 hän perusti Helsinkiin lakka- ja maalitehtaan, josta muodostettiin vuonna 1933 osakeyhtiö nimeltä J. Järvelän Lakka- ja Väritehdas Oy (vuodesta 1943 Järvelän Tehtaat Oy). Tehdas oli 1920-luvulla Uudenmaankatu 33:ssa ja 1930-luvulla se siirrettiin Elimäenkatu 15:een. Työntekijöitä oli 1928 80 ja 1930-luvulla 15. Järvelä oli yhtiön enemmistöosakas sotavuosiin saakka, jolloin hänet syrjäytettiin yrityksestä. Järvelä työskenteli tämän jälkeen kansanhuoltoministeriössä käsitellen muun muassa maalialan raaka-ainekysymyksiä.
Järvelä kirjoitti maalausta käsitteleviä artikkeleita ja laati alan oppimateriaaleja. Hän oli mukana aktiivisesti vuonna 1930 avatun Helsingin Maalariammattikoulun perustamisessa. Järvelä oli maalarinaineopin opettajana Ateneumissa vuodesta 1927 ja maalariammattikoulussa vuodesta 1930 sekä molemmissa paikoissa värikemian opettajana vuodesta 1932. Järvelä oli Suomen maalarintyönantajain liiton hallituksen ja Käsityö- ja pienteollisuuden harjoittajien yhdistyksen johtokunnan jäsen sekä Maalarilehden johtokunnan jäsen ja toimittaja. 
Järvelän Tehtaat Oy alkoi rakentaa 1945 suurta tehdasta Kolhoon. Tehdas aloitti toimintansa 1948, mutta jo seuraavana yhtiö meni konkurssiin ja sen omaisuus huutokaupattiin. Tuko osti 1950 Kolhon tehtaan ja piti siellä Maaliteollisuus Oy:n nimellä maali- ja maaliöljytehdasta. Maaliteollisuus Oy myytiin vuonna 1965 Winter Oy:lle, joka lopetti tehtaan 1967.
Marija Šarapova

Dopingkäry

7. maaliskuuta 2016 pitämässään tiedotustilaisuudessa Šarapova ilmoitti jääneensä kiinni WADA:n tammikuusta 2016 alkaen kiellettyjen aineiden listalla olleen meldonium-lääkeaineen käytöstä Australian avointen yhteydessä tammikuussa. Heti seuraavana päivänä hänen sponsorinsa TAG Heuer ja Nike ilmoittivat katkaisevansa sponsorisopimuksensa Šarapovan kanssa. Kansainvälinen tennisliitto ITF päätti 8. kesäkuuta 2016, että Sharapova saa kahden vuoden kilpailukiellon alkaen 26. tammikuuta 2016. Sharapova käytti meldoniumia kymmenen vuotta perhelääkärinsä suosituksesta. Myöhemmin urheilun kansainvälinen vetoomustuomioistuin CAS lyhensi tuomion 15 kuukauteen.
Kissi Kaba Keïta

Kissi Kaba Keita oli 1800-luvun kissisoturi ja -päällikkö, joka onnistui saamaan useita kissien alueita valtansa alle ja vastustamaan Ranskan siirtomaavalloitusta vuosien ajan. Kissi Kaba Keïta otti itselleen mandinkanimen todistaakseen olevansa Sundiata Keïtan sukulainen.