Konnu (Jaaman piiri)

Historia

Ivangorodin Petrovskin pogostaan kuulunut kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Šelonin viidenneksen verokirjassa vuonna 1571 nimellä Kontina. 1580-luvun ruotsalaismiehityksen aikana se mainitaan muodoissa Kontela, Kondella, Kondolla, Konndola. Vuosina 1618–1623 laaditussa maakirjassa kylä esiintyy autiona. Ruotsalaisvallan aikana seudulle muutti suomalaisia uudisasukkaita Suomenlahden pohjoispuolelta. Vuonna 1848 Konnulla asui 86 inkerinsuomalaista, jotka kuuluivat Kosemkinan luterilaiseen seurakuntaan. Vuonna 1862 kylässä oli kymmenen taloa ja 76 asukasta, jotka olivat valtion talonpoikia. Sen alkuperäisiä sukuja olivat Jalonen, Karhu, Koivunen, Seppänen ja Sippo. Vuonna 1899 Konnu kuului kyläkuntana Narvusin volostiin. Sen 180 asukasta olivat kaikki luterilaisia suomalaisia.
Neuvostoaikana Konnu toimi kyläneuvoston keskuksena. Se kuului aluksi Narvusin volostiin, vuodesta 1927 lähtien Kattilan ja vuodesta 1931 Jaaman piiriin. Vuosina 1931–1939 Konnulla oli kansallisen suomalaisen kyläneuvoston status. Siihen kuuluivat myös Hakajan, Hamalan, Kiiskalan ja Kirjamon kylät sekä Priboin ja Syvänojan (ven. Gluboki Rutšei) asutukset. Kyläneuvostoalueella asui 806 suomalaista, 100 muihin vähemmistöihin kuuluvaa (inkerikkoa) ja 10 venäläistä. Kansallisten kyläneuvostojen lakkauttamisen yhteydessä vuonna 1939 Konnuun liitettiin osa Kurkulan kyläneuvostosta. Vuonna 1938 Konnulla oli 227 ja vuonna 1958 89 asukasta.
Seudun pääelinkeinot olivat kalastus sekä vähäisemmässä määrin maanviljely ja karjanhoito. Kylässä oli vuonna 1888 rakennettu rukoushuone, joka suljettiin 1930-luvun puolivälissä sekä suomenkielinen nelivuotinen koulu, joka muutetiin venäjänkieliseksi vuonna 1938. 1930-luvun lopulla Kurkolanniemelle rakennettiin sotilastukikohta, jonka neuvostoarmeija tuhosi toisen maailmansodan perääntymisvaiheessa vuonna 1941.
Sodan aikana kylään jääneet asukkaat siirrettiin Suomeen. Sen loputtua inkeriläiset palautettiin Neuvostoliittoon, jossa heidät karkotettiin Sisä-Venäjälle. 1950-luvulta lähtien osa konnulaisista pääsi palaamaan kotikyläänsä, jonne oli jo sitä ennen siirretty venäläisiä uudisasukkaita Kalininin alueelta. Konnun kyläneuvosto, jonka keskuspaikka myöhemmin muutettiin Kirjamoon, liitettiin Joenperän kyläneuvostoon vuonna 1974. Kylän kauppa suljettiin lopullisesti 1990-luvun alussa.

Nykypäivä

Nykyään Konnu on vain muutaman vakituisen asukkaan kylä, mutta sen väestö moninkertaistuu kesäaikana. Ainakin vielä 1990-luvulla kylässä oli yhä inkerinsuomalaisia, jotka puhuivat vatjalais- ja inkeroisvaikutteista Narvusin murretta.
Kylää ympäröi Kurkolanniemen rauhoitusalue. Sen kautta kulkee 1930-luvulla sotilaskäyttöön rakennettu mukulakivitie, joka kiertää koko Kurkolannimen ympäri. Lähiseudun luontokohteita ovat Narvanlahti, Konnun pohjoispuolella kohoava Linnamäki (ven. Gora-Gorodok) sekä kylän itäpuolella suon takana sijaitseva Valkeajärvi.
Konnusta on linja-autoyhteys Laukaansuuhun ja Jaamaan. Taloudellista toimintaa edustaa yksityinen maatila. Palveluihin kuuluu kauppa-auto. Kylässä on 1990-luvun alussa avattu luterilainen rukoushuone (entinen kerhotalo). Lähistöllä sijaitsee saksalaisten sodan aikana murhaaman Pantelei Yllön muistomerkki, joka paljastettiin vuonna 2005.