google/wiki40b huggingface dataset:
Martti Ruutu

Martti Adolf Ruutu (vuoteen 1935 Ruuth; 2. maaliskuuta 1910 Helsinki – 8. huhtikuuta 2005 Kauniainen) oli suomalainen historiantutkija, joka tuli pitkän elämänsä aikana tunnetuksi myös koulutuspolitiikkona, musiikkimiehenä ja upseerina. Hänen merkittävimpiin tekoihinsa kuuluu 1960- ja 1970-luvulla koulu- ja opettajankoulutusuudistuksiin vaikuttaminen.

Elämä

Ylioppilaaksi vuonna 1928 valmistunut Martti Ruutu valmistui vuonna 1932 maisteriksi opiskeltuaan yliopistossa historiaa. Opetustyön ja tutkijan uran välillä painiskellut Ruutu keskittyi aluksi tutkimustyöhön. Hänen 1939 hyväksytty väitöskirjansa oli Savo-Karjalaisen osakunnan historia II. Sittemmin hän keskittyi 1700- ja 1800-lukujen aatehistoriaan ja sai vuonna 1962 professorin arvonimen.
Upseerina tunnetuksi tullut Ruutu palveli puolustusvoimien tiedotuslaitoksessa ja Valtion tiedotuslaitoksen kotimaanosaston päällikkönä. Ennen sotia ja väittelyään tohtoriksi hän toimi Kallion yhteiskoulun historian ja yhteiskuntaopin opettajana ja koulun rehtorina, ja sotien jälkeen vuonna 1948 hän oli myös johtamassa koulun opetussuunnitelmallisia uudistuksia.
Vuosina 1954–1974 Ruutu toimi Helsingin väliaikaisen opettajakorkeakoulun rehtorina. Opettajakorkeakoulun yhdistyttyä Helsingin yliopiston kanssa vuonna 1974 hän jatkoi opettajankoulutuslaitoksen esimiehenä ja kasvatustieteellisen tiedekunnan dekaanina eläköitymiseensä vuoteen 1975 saakka.
Ruutu toimi Kasvatusopillisen yhdistyksen puheenjohtajana vuosina 1961–1971. Tämä aikajakso muodostui hänen elämässään merkittäväksi aikajaksoksi, sillä tuolloin hän ideoi yhdessä yhdistyksen sihteerin Kyösti Skytän kanssa ajatusta kesälukiosta ja erityislukiosta. Tämän ajatuksen pohjalta syntyi Savonlinnan Taidelukio, joka aloitti toimintansa 1967 maan ensimmäisenä erityislukiona.
Ruutu toimi eri laulujärjestöjen ja kuorojen johtotehtävissä, muun muassa Ylioppilaskunnan laulajissa ja Savolaisen osakunnan kuorossa ja toimi pitkään Cantores Minores-kuoron johtokunnan puheenjohtana.
Ruutu saavutti 110 metrin aitajuoksussa SM-pronssia vuonna 1930 ja hän pelasi myös jääpallomaalivahtina.

Suku

Ruudun vanhemmat olivat kirkkohistorioitsija ja professori Martti Johannes Ruuth ja hänen vaimonsa, kielten opettaja Anna Maria o.s. Boxström. Hänen sisaruksiaan olivat Anna-Maija (1908–1911), Hanno (kaksosveli, 1910–1933) ja Jaakko Ruutu (1912–2005, vuoteen 1935 Ruuth), josta tuli diplomi-insinööri ja Porin puuvillan toimitusjohtaja. Martti Ruudun puoliso oli fil.maist. Kaarina Rotko (1910-2000), jonka vanhemmat olivat lieksalainen kauppias Vasili Rotko ja Lukeria Rotko. Martti ja Kaarina Ruutu saivat neljä lasta: fil.lis. Anna-Kaarina Falck (1937-), ekonomi Hanno Ruutu (1940-), fil.lis. Risto Ruutu (1944-) ja toimittaja Marjatta Möttölä. Lapsenlapsia heillä oli yhteensä kaksitoista, joista tunnetuin on Hanno Möttölä, Suomen ensimmäinen NBA-koripalloilija. Jääkiekkoilijaveljekset Jarkko, Mikko ja Tuomo Ruutu ovat puolestaan Jaakko Ruudun lapsenlapsia.
Imperial Camel Corps

Imperial Camel Corps Brigade (ICCB) oli Brittiläisen imperiumin kameliratsain toiminut jalkaväenprikaati, joka taisteli ensimmäisen maailmansodan aikana Lähi-idässä. Se perustettiin 1916 ja hajotettiin sodan jälkeen 1919.
Saint-André-sur-Orne

Saint-André-sur-Orne on kunta Calvadosin departementissa Basse-Normandien hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 1 606 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Saint-André-sur-Ornen pinta-ala on neljä neliökilometriä.
RN Lira

Palvelus

Aluksen miehistö upotti aluksensa 9. syyskuuta 1943. Saksalaiset nostivat aluksen liittäen sen laivastoonsa nimellä TA 49. Alus upposi liittoutuneiden ilmahyökkäyksessä 4. marraskuuta 1944.
Amine Gemayel

Sukutausta ja koulutus

Maroniittikristittyihin kuuluvalla Gemayelin suvulla on pitkät perinteet Libanonissa. Suku on alun perin kotoisin Libanon-vuoriston pohjoisosasta. Suku asettui 1500-luvun puolivälissä Bikfaijan kaupunkiin 25 km:n päähän koiliseen Beirutista. Tässä kaupungissa myös Amine Pierre Gemayel syntyi. Hän on Kataeb-puolueen perustajan Pierre Gemayelin ja tämän vaimon Genevieven vanhin poika. Perheeseen kuului kaksi sisko ja veli, em. Bashir Gemayel. Hänen isoisänsä pakotettiin 1900-luvun alussa maanpakoon Egyptiin vastustettuaan ottomaanivaltaa. Gemayelin isoseta Antoine oli osallistunut Pariisin rauhanneuvotteluihin Libanonin maroniittikristittyjen edustajana vuonna 1919.
Gemayel valmistui oikeustieteestä beirutilaisesta Université Saint-Josephista vuonna 1965.

Ura

Amine Gemayel aloitti valmistumisensa jälkeen asianajajan uransa vuonna 1965. Myöhemmin hän keskittyi suvun sanomalehtibisnekseen. Vuoden 1969 täytevaaleissa hänet valittiin edesmenneen setänsä Maurice Gemayelin seuraajaksi Kansalliskokoukseen voittaen vastaehdokkaansa Fuad Lahoudin ääniosuuksin prosenttiosuuksin 54-41. Vuonna 1972 viimeisissä parlamenttivaaleissa 20 vuoteen hänet valittiin uudelleen.
Maltillisena tunnetun Aminen veljeä Bashiria pidettiin radikaalimpana, koska tämä kannatti PLO:n ja muiden palestiinalaississien karkottamista maasta sekä piti mahdollisena erillisrauhaa Israelin kanssa.
 Gemayel valittiin maansa presidentiksi 21. syyskuuta 1982 kuuden vuoden kaudelle maan perustuslain mukaisesti. Presidenttikautensa jälkeen hän toimi Harvardin yliopiston kansainvälisten suhteiden tutkimuskeskuksen jäsenenä ja luennoitsijana vuosina 1988-1989). Lisäksi hänet on nimitetty Marylandin yliopiston vierailevaksi professoriksi. Vuodesta 1990 alkaen hän asui maanpakolaispoliitikkona Pariisissa ja luennoi päätyönään Libanonista ja Lähi-idästä ympäri maailmaa. Hän pääsi palaamaan Libanoniin 30. heinäkuuta 2000.

Yksityiselämä

Gemayel avioitui Joyce Tyanin kanssa joulukuussa 1967. Heillä on tytär Nicole ja kaksi poikaa Pierre ja Sami. Pierre Gemayel valittiin Libanonin parlamenttiin vuonna 2000 ja tuli tunnetuksi maltillisena oppositiopoliitikkona ennen valintaansa ministeriksi vuonna 2005. Hänet murhattiin Beirutin Jdeiden lähiössä 21. marraskuuta 2006. Amine Gemayel on syyttänyt Syyriaa hänen poikansa murhasta.
Gemayel puhuu sujuvasti ranskaa ja englantia sekä tunnetaan klassisen arabian oppineena.
Jacobus Arminius

Jacobus Arminius oli hollantilainen protestanttinen teologi. Jacobus Arminius syntyi 10. lokakuuta 1560 Utrechtin provinssissa ja kuoli 19. lokakuuta 1609. Hän vastusti kalvinistista oppia, jonka mukaan Jumala olisi määrännyt ennalta ihmisen kohtalon eli sen, pelastuuko hän vai joutuuko kadotukseen. Arminiuksen teorioita esittelevällä Remonstrate-kirjalla (julkaistu 1610) oli vapauttava vaikutus protestanttiseen suuntaukseen. Hänen kirjoituksiinsa perustuvaa oppia nimitetään arminiolaisuudeksi.
Disakkaridaasit

Disakkaridaasit ovat glykosidaaseihin kuuluvia hiilihydraatteja hydrolysoivia entsyymejä. Ne hydrolysoivat disakkarideja monosakkarideiksi. Disakkaridaaseja esiintyy useissa eliöissä, esimerkiksi sienissä, eläinten suolistossa ja kasvien hedelmissä.
Esimerkkejä disakkaridaaseista ovat esimerkiksi laktoosia hydrolysoiva maltaasi, sakkaroosia hajottava invertaasi, maltoosia hajottava maltaasi ja isomaltoosia hydrolysoiva sakkaraasi-isomaltaasi. Eläimille disakkaridaasit ovat tärkeitä, koska disakkaridit eivät imeydy eikä niitä siten voida hyödyntää ilman disakkaridaaseja. Disakkaridaasien puutostila aiheuttaa disakkaridi-intoleranssin esimerkiksi laktoosi-intoleranssin. Disakkaridaaseja erittyy ohutsuolen limakalvon soluista. Disakkaridaasien aktiivisuus on sitä suurempi, mitä korkeampi disakkaridien pitoisuus on.
Potlach

Potlach-juhla (chinookien kieltä, tarkoittaa lahjaa ja poisantamista) on Pohjois-Amerikan luoteisrannikon intiaanien juhla, jossa lahjoitetaan omaisuutta muille ja osoitetaan näin samalla omaa mahtia. Seremoniallinen juhla oli kukoistuksessaan etenkin vuosien 1849-1925 välillä. Potlach-juhlia järjestettiin tyypillisesti erilaisten kriisien yhteydessä, esimerkiksi päällikön kuollessa. Toisinaan sotakin voitiin välttää potlachin avulla; heimo joka kykeni tuhoamaan enemmän omaisuuttaan, oli voittaja. Nykyisessä Amerikan englannissa sana voi tarkoittaa myös nyyttikestejä.
Alain Robert

Alain Robert (s. 7. huhtikuuta 1962 Valence, Ranska) on kiipeilijä, joka on tullut tunnetuksi kiipeilystään korkeissa kaupunkiympäristön rakennuksissa.

Perhe

Alain Robert on naimisissa Nicolen kanssa ja hänellä on kolme lasta.
Silkko

Silkko on tummaa leipää, jota valmistetaan piimästä ja männyn kaarnan alla olevasta nilasta. Silkkoa on syöty Suomen historiassa nälänhädän, etenkin 1600-luvun lopun suurten kuolonvuosien aikana, jolloin muuta ruokaa ei ollut. Silkko on itämurteinen variantti sanasta silkka 'pelkkä', joka on substantivoitunut tarkoittamaan pelkästä petusta tehtyä leipää. Sana on samaa kantaa kuin sileä. 
Pettuleivästä silkko eroaa siinä, ettei silkossa ole yhtään ruisjauhoa tai muutakaan viljaa.
Silkko on tunnettu lähinnä yhdestä sanonnasta Kalevalan 33. runosta (Ilmarisen emännän surma): "Moni on kakku päältä kaunis, kuorelta kovin sileä, vaan on silkkoa sisässä, akanoita alla kuoren."
Florrie Baldwin

Florrie Baldwin (31. maaliskuuta 1896 – 9. toukokuuta 2010) oli pitkäikäinen britti. Hän asui Leedsissä Englannissa ja oli ennen kuolemaansa vanhin Euroopassa elävä henkilö.
Baldwin syntyi Hunsletissa ja meni naimisiin insinööri Clifford Baldwinin kanssa vuonna 1919. Hän jäi leskeksi 1973. Baldwin asui sen jälkeen yksin 105-vuotiaaksi, jolloin hän muutti Radcliffe Gardensiin Leedsiin.
Florrie Baldwinista tuli Yhdistyneen kuningaskunnan vanhin elossa oleva henkilö Aida Masonin kuoltua helmikuussa 2007. Baldwinin kuoleman jälkeen maan vanhimmaksi henkilöksi nousi Eunice Bowman (23. elokuuta 1898 – 16. heinäkuuta 2010).
Lehtokurppa

Levinneisyys

Lehtokurppaa tavataan kaikkialla leudossa ja subarktisessa Euraasiassa. Suomessa se pesii Lapin läänin rajoille saakka, ja pesimäkantamme on noin 120 000 paria. Euroopassa pesii 500 000–700 000 paria, mihin eivät sisälly Venäjän linnut. Maailman populaation kooksi arvioidaan 15–16 miljoonaa yksilöä. Pohjoisimmat populaatiot talvehtivat Etelä-Euroopassa ja Etelä-Aasiassa. Suomalaiset lehtokurpat talvehtivat etupäässä Ranskassa ja Britteinsaarilla.

Elinympäristö

Lauhkean vyöhykkeen metsät ja havumetsät. Suomessa erityisesti tuorepohjaiset kankaat ja korvet sekä lehdot ja rantametsät. Muuttoaikoina tavataan myös niityillä, ojissa ja ulkomeren saarilla.

Lisääntyminen

Naaras on sukukypsä 1-vuotiaana, koiras 2-vuotiaana. Pesä on maassa kasvillisuuden tai nuoren kuusen oksien suojassa. Naaras munii 4 munaa, joita se hautoo noin 22 vuorokautta. Poikaset ovat pesäpakoisia ja väriltään ruskeita. Ne oppivat lentämään noin 5 viikon ikäisinä.

Ravinto

Madot, toukat, etanat ja muut kostean maan pikkueläimet, siemenet ja marjat.

Metsästys

Lehtokurppa on Suomessa riistalaji, jota ammutaan muutamia tuhansia vuodessa. Muualla Euroopassa, ainakin Tanskassa, Ranskassa ja Britteinsaarilla, se on hyvin suosittu riistalaji.
DeMar DeRozan

Seurajoukkueet

Ennen ammattilaisuraansa DeRozan pelasi yliopistokoripalloa Etelä-Kalifornian yliopistossa. Vuoden 2009 varaustilaisuudessa Toronto Raptors varasi DeRozanin ensimmäisellä kierroksella yhdeksäntenä pelaajana. DeRozan edusti Raptorsia aina vuoteen 2018 asti, jolloin hän siirtyi osana pelaajakauppaa San Antonio Spursiin.

Maajoukkue

DeRozan kuului Yhdysvaltain kultajoukkueisiin Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016 ja Espanjan MM-kilpailuissa 2014.
Mestareiden kisa 2000

Mestareiden kisa 2000 oli järjestyksessään 13. Mestareiden kilpailu. Kilpailu käytiin 10. joulukuuta Gran Canarialla Espanjassa. Tapahtuma järjestettiin yhdeksännen kerran peräkkäin Gran Canarialla. Kilpailun voitti nelinkertainen rallin maailmanmestari Tommi Mäkinen.

Legends Race

Per Eklund ja Miki Biasion tippuivat ensimmäisellä kierroksella.
Häätanssi (elokuva)

Häätanssi (You'll Never Get Rich) on Sidney Lanfieldin 1941 ohjaama yhdysvaltalainen musiikkikomedia. Cole Porterin sävelmiä sisältävässä elokuvassa liikutaan Manhattanin yökerhoista armeijan koulutusleirille. Pääosissa esiintyvät Rita Hayworth ja Fred Astaire.
Aitkenin allas

Aitkenin allas on Kuussa oleva pyöreä syvänne pääosin Kuun maahan näkymättömällä puolella ja osin Kuun etelänapa-alueella. Kuun etelänapa-alue, joka on 2600 km:n läpimittaisena ja 15 km syvänä kuun syvin ja yksi Aurinkokunnan suurimmista tunnetuista törmäyskraattereista. Se on pienempien kraatterien peitossa.
Aitkenin altaan erään reunan seutuvilla on etelänapa-alue. Joidenkin kraatterien pohjat ovat koko ajan varjossa. Siellä on arveltu voivan olla vesijäätä.
Kaljukottarainen

Levinneisyys

Kaljukottaraista tavataan Filippiineillä. Lajin on raportoitu olevan yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Markojuhani Rautavaara

Markojuhani Rautavaara (s. 19. heinäkuuta 1960 Helsinki) on suomalainen lauluntekijä, muusikko, äänitaiteilija, soitinrakentaja ja musiikkiohjaaja. Hän esiintyy aktiivisesti sekä trubaduurina että yhtyeensä Rautavaara & Teräskielet säestyksellä. Rautavaara toimii yhdessä Sinikka Ala-Leppilammen kanssa taiteellisena johtajana Hailuodon Musiikkipäivillä. Hänen isänsä oli säveltäjä Einojuhani Rautavaara ja äitinsä laulaja Mariaheidi Rautavaara.
Charles Cioffi

Charles Cioffi (s. 31. lokakuuta 1935) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka esiintyi muiden muassa elokuvissa Shaft – kivikova dekkari (Parks, 1971) ja Klute – rikosetsivä (Pakula, 1971).
Cioffi syntyi New Yorkissa ja valmistui Michigan State -yliopistosta. Television puolella hän on esiintynyt esimerkiksi Päivien viemää -sarjassa.
Jaakko Tuuri

Jaakko Tuuri (19. maaliskuuta 1884 Ylistaro - 2. maaliskuuta 1947 Hämeenlinna) oli suomalainen säveltäjä.

Henkilöhistoria

Tuurin vanhemmat olivat  maanviljelijä Jaakko Tuuri ja Kaisa Serafina Perä ja puoliso vuodesta 1929 Martta Aaltonen. Hän valmistui kanttori-urkuriksi Helsingin lukkari-urkurikoulusta 1905, harjoitti opintoja Helsingin musiikkiopistossa 1907-1909 ja laulunopintoja 1909 ja teki opintomatkan Dresdeniin 1911-1912. Tuuri toimi Ylistaron vt. kanttoriurkurina 1903-1905, Kemin kanttori-urkurina 1909-1917 ja Hämeenlinnan kanttori-urkurina vuodesta 1912. Kemin yhteiskoulun laulunopettajana hän toimi 1910-1917 ja Hämeenlinnan kotiteollisuusopiston vuodesta 1925. Tuuri oli Kanta-Hämeen suojeluskuntapiirin piirikapellimestari vuodesta 1943. Hän piti sävellyskonsertteja ja toimi laulusolistina, kuoronjohtajana ja säestäjänä sekä musiikkijuhlien johtajana. Sävellyksistään Tuuri sai useita palkintoja, director musices -arvonimi hänelle myönnettiin 1931.
Suvantokatu (Joensuu)

Suvantokatu  on itä-länsisuuntainen katu Joensuun keskustassa. Se johtaa Pielisjoen rannasta Suvantosillalta  Rantakadulta Länsikadulle Mehtimäen urheilupuiston laitaan. Nimensä katu on saanut sijaintinsa mukaan Pielisjoen suvannosta.

Poikkikadut

Poikkikatuja ovat joelta päin luettuna Torikatu, Kauppakatu, joka on myös kävelykatu Suvantokadulta pohjoiseen, Kirkkokatu, Koulukatu, Kalevankatu, Merimiehenkatu ja Sepänkatu.

Liikenne

Liikennevalot ovat Torikadun, Kauppakadun ja Kirkkokadun risteyksissä. Liikenneympyröitä on Rantakadun ja Koulukadun risteyksissä. Suvantokatu on etuajo-oikeutettu katu.

Pyörätiet

Kadun pohjoislaidalla kulkee pyörätie Koulukadun ja Länsikadun välillä.

Taideteokset

Koulukadun risteyksen liikenneympyrässä on Hannu Sirenin teos Rinkeli (2015).
Sharewood

Sharewood on Suomen ensimmäinen hyväntekeväisyysmedia.
Sharewood on sosiaalinen media, jonka käyttäjät voivat lahjoittaa yritysten rahaa valitsemalleen avustusjärjestölle vastaanottamalla mainoksia. Palvelu on käyttäjille ja avustusjärjestöille ilmainen. Raha hyväntekeväisyyteen tulee Sharewoodissa mainostavilta yrityksiltä. Sharewoodin on perustanut yhteiskunnallinen yritys Givget Oy, joka lahjoittaa liikevaihdostaan kymmenen prosenttia avustusjärjestöille. Sharewoodin tavoite on "saada massat maailmanparannustalkoisiin".

Avustusjärjestöt

Sharewoodissa voi tukea 57 eri avustusjärjestöä. Järjestöja ovat muun muassa Agran koululaiset, Allergia- ja Astmaliitto, Elämä On Parasta Huumetta, Icehearts, Interpedia, Järjestökeskus Majakka, Kansalaisareena, Luonto-Liitto, Mannerheimin Lastensuojeluliitto, Pelastakaa Lapset, Plan Suomi, Punainen Risti, Rikosuhripäivystys, Sairaalaklovnit, Solidaarisuus, SOS-Lapsikylä, Suomen 4H-liitto , Suomen Eläinsuojeluyhdistysten Liitto, Suomen Kilpirauhasliitto, Suomen Lähetysseura, Suomen Meripelastusseura, Suomen Mielenterveysseura, Suomen Sotaveteraaniliitto, Suomen Pakolaisapu, Suomen Sydänliitto, Suomen UN Women, Syöpäsäätiö, World Vision, WWF ja Yhteisvastuukeräys.

Käyttäjät

Sharewood avattiin kesäkuussa 2010. Palvelussa on yli 28 000 rekisteröitynyttä käyttäjää. Käyttäjiä ovat muun muassa vihreiden puheenjohtaja Anni Sinnemäki, oikeushammaslääkäri Helena Ranta, näyttelijä Mikko Leppilampi, viestintäjohtaja Jussi Lähde, ekovaikuttaja Leo Stranius ja vuoden urheilija 2010 Minna Kauppi.
Wichita

Historia

Wichitan kaupunki perustettiin 21. heinäkuuta 1870.
Varhaisimmat pysyvät asukkaat alueella olivat wichita-heimon intiaaneja, jotka olivat asuttaneet aluetta jo satoja vuosia ennen uudisasukkaita. Intiaaneille seutu oli ollut tärkeä kauppapaikka. Vuonna 1868 J.R. Mead perusti Little Arkansas- ja Arkansasjokien yhtymäkohtaan kauppa-aseman, ja Wichita alkoi kehittyä. 
Jesse Chisholm, joka oli puoliverinen cherokee, saapui alueelle ensimmäisen kerran vuonna 1863. Hän raivasi Chisholmin reitin (Chisholm Trail), joka kulki Wichitan kautta. Chisholm Trail oli tärkein karjankuljetusreitti Texasista Keski-Kansasin Abileneen.
1870-luvun Wichita oli levoton paikka. Erityisesti joen länsipuolisen alueen elo oli villiä ja alkukantaista. 
Rautatien rakentamiseen jälkeen 1872 Wichita kasvoi voimakkaasti karjakaupunkina ja myöhemmin kaupallisena keskuksena.
Vuonna 1915 lähistöltä löydettiin öljyä. Öljyn löytyminen lähes kaksinkertaisti kaupungin asukasluvun.

Väestö

Väestöstä 71,9 % on valkoihoisia, 11,5 % mustia, 4,8 % aasialaisia ja 1,2 % intiaaneja.

Maantiede

Wichita sijaitsee Arkansasjoen varrella Suurten tasankojen keskiosassa. Meksikonlahdelta työntyvä kostea ilma törmää pohjoisen kylmään ilmaan. Kesät ovat yleensä lämpimiä ja kosteita, joskus kuumia ja kuivia. Myös tornadoja voi esiintyä kesällä. Talvet ovat leutoja, mutta kylmiäkin jaksoja saattaa olla. Korkein mitattu lämpötila on 46 °C ja alin -30 °C.

Koulutus

Wichitassa toimivia korkeakouluja ovat Friends University, Kansas Newman College ja Wichita State University.

Talous

1920-luvulla Wichitaan syntyi lentokoneteollisuutta. Toisen maailmansodan aikana lentokoneteollisuus kehittyi. Stearman, Cessna, Mooney ja Beechcraft on perustettu Wichitassa 1920- ja 1930-luvuilla.
Muita merkittäviä teollisuudenaloja ovat muun muassa maatalous, öljynjalostus, elektroniikka ja high-tech. 
Maailmanlaajuinen pizzaravintolaketju Pizza Hut perustettiin Wichitassa vuonna 1958.

Kulttuuri ja nähtävyydet

Kaupungissa toimii sinfoniaorkesteri. 
Wichita Art Museum, joka on perustettu vuonna 1935, esittelee laajasti amerikkalaista taidetta, muun muassa Roland P. Murdockin kokoelman töitä.
Wichita-Sedgwick County Historical Museumin kokoelmissa on yli 70 000 Wichitan kaupungin ja Sedgwickin piirikunnan historiaan liittyvää ihmiskäden työtä vuodesta 1865 nykypäivään.
Cowtown on vuonna 1952 perustettu 23 eekkerin (noin 9 hehtaarin) suuruinen ulkoilmamuseo. Cowtownissa on 54 historiallista rakennusta. Vanhin rakennuksista on vuodelta 1869. Rakennusten sisällä on yli 10 000 alkuperäistä esinettä vuosilta 1865-1880.
Sedgwick County Zoo esittelee noin 400 eläinlajia.
Michael Balcon

Michael Balcon, KBE, (19. toukokuuta 1896 Birmingham, Yhdistynyt kuningaskunta – 17. lokakuuta 1977 Hartfield, East Sussex, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) oli Alexander Kordan ja J. Arthur Rankin ohella yksi merkittävimpiä brittiläisiä elokuvatuottajia. Hänet tunnetaan Alfred Hitchcockin varhaisten elokuvien tuottajana sekä myöhemmin Ealing Studios -yhtiön menestyksen luojana.

Elämä

Michael Balcon oli naimisissa Aileen Freda Leathermanin kanssa. Heidän tyttärensä Jill Balcon oli myös näyttelijä. Näyttelijä Daniel Day-Lewis on Balconin lapsenlapsi.
1946 Balcon sai Brittiläisen imperiumin ritarikomentajan (KBE) arvon.

Ura

Balcon aloitti uransa elokuva-alalla levittäjänä 1919. Hän perusti yhdessä Victor Savillen kanssa 1921 Victory Motion Pictures -tuotantoyhtiön. 1924 hän perusti Graham Cuttsin kanssa Gainsborough Pictures -yhtiön, jota hän johti 12 vuotta. Gaumont British osti Gainsborough’n 1931 ja Balcon jatkoi siellä tuotannonjohtajana vuoteen 1936 asti. Gainsborough’n aikana Balcon antoi Alfred Hitchcockille tämän ensimmäisen ohjaustyön ja Gaumont Britishin aikana hän tuotti useita Hitchcockin elokuvia.
Vuosina 1936–1937 Balcon työskenteli lyhyesti MGM-British-yhtiölle, mutta lähti sieltä turhautuneena pois ja siirtyi Ealing Studios -yhtiön johtajaksi ja päätuottajaksi. 22 vuotta Ealingillä olivat hänen uransa antoisimpia vuosia. Hänen aikanaan Ealing tuli tunnetuksi etenkin komediaelokuvista, kuten Pojat dekkareina (1947) ja Naisentappajat (1955).
Balcon julkaisi omaelämäkertansa A Lifetime in Films vuonna 1969.
Uuno Alanko

Uuno Isak Alanko, myös Uno Alanco (12. lokakuuta 1878 Mäntsälä – 24. elokuuta 1964 Helsinki) oli kuvataiteilija ja arkkitehti, kotoisin Mäntsälästä, mutta vaikutti paljon Keski-Suomessa. Hän toimi  Suomen Taideyhdistyksen koulun rehtorina vuosina 1923–1939 ja Taidemaalariliiton ensimmäisenä puheenjohtajana. Hän on suunnitellut puisen jugend-talon Lahden Purjehdusseuran paviljongiksi Myllysaareen.
Uuno Alanko kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1897 ja valmistui Polyteknillisestä opistosta koneinsinööriksi vuonna 1901 sekä arkkitehdiksi vuonna 1905. Tämän ohella hän opiskeli Helsingin yliopiston piirustussalissa vuosina 1903–1905 ja teki sittemmin useita opintomatkoja  Ranskaan ja Italiaan. Vuosina 1907–1910 Alangolla oli oma arkkitehtitoimisto Lahdessa. Vuosina 1930–1948 hän toimi mallipiirustuksen ja vesivärimaalauksen opettajana Teknillisessä korkeakoulussa. Alanko sai professorin arvonimen vuonna 1952. Hänen töitään on muiden muassa Helsingin, Imatran, Lahden, Tampereen ja Turun taidemuseoiden kokoelmissa.
Minyadit

Plutarkhoksen versio

Minyadit kieltäytyivät palvomasta Dionysosta, joka rankaisi heitä hulluudella. Minyadit valtasi ihmislihan himo, ja he vetivät arpaa siitä, kenen lapsen söisivät. Arpa osui Leukippeen ja hänen poikaansa Hippasokseen.

Antonius Liberaliksen versio

Minyadit nuhtelivat muita naisia, jotka liittyivät mainadeihin. Dionysos ilmestyi heille nuorena tyttönä ja kannusti heitä kunnioittamaan jumalan kulttia, mutta kun nämä eivät välittäneet hänen sanoistaan, hän muuttui häräksi, leijonaksi ja leopardiksi. Menetettyään järkensä näiden ja muiden kauheiden tapahtumien takia minyadit arpoivat ja repivät kappaleiksi Leukippen pojan Hippasoksen. Tämän jälkeen he liittyivät mainadeihin, mutta Hermes muutti heidän linnuiksi.

Ovidiuksen versio

Minyadit kielsivät Dionysoksen olevan Zeuksen poika ja kieltäytyivät osallistumasta bakkanaaleihin. Sen sijaan he kehräsivät villaa ja kertoivat tarinoita toisilleen aikansa kuluksi. Tarinoiden loputtua jumalat muuttivat heidät lepakoiksi.

Aelianuksen versio

Minyadit kieltäytyivät osallistumasta jumalaiseen villitykseen muiden naisten kanssa ja kapinoivat Dionysoksen kunniaksi esitettävää tanssia vastaan, koska rakastivat aviomiehiään. Niinpä he pysyivät kangaspuidensa ääressä Pallas Athenen, käsitöiden jumalattaren, kunniaksi. Heidän istuessaan ja työskennellessään viiniköynnökset alkoivat kasvaa kangaspuiden ympärillä ja käärmeet tekivät pesän villakoreihin. Viiniä ja maitoa alkoi tihkua katosta, mutta he kieltäytyivät yhä palvomasta jumalaa. Tämän jälkeen he järkensä menettäneinä paloittelivat kappaleiksi Leukippen pienen pojan ja lähtivät liittyäkseen mainadeihin. Koska he olivat murhan tahraamia, mainadit ajoivat heitä kuitenkin takaa ja minyadit muuttuivat korpiksi, pöllöksi ja lepakoksi.