google/wiki40b huggingface dataset:
Viiveri

Maantiede

Järven pinta-ala on 4,7 hehtaaria ja sen pituus on 380 metriä ja leveys 200 metriä. Siihen on johdettu muutama suo-oja Viiverinsuolta ja kaksi niistä toimivat laskuojina Tervalammiin. Kuitenkin Viiverinsuon ojat laskevat myös etelääb Pohjattomaan, Pikku Särkijärveen ja Särkijärveen. Järven rantaviiva on 990 metriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa, joskin pohjoisranta rajautuu hiekkamaahan. Järven rannat ovat Viiverinsuon puolelta soistuneita. Rannat ovat rakentamattomia eikä sinne johta teitä.

Luonnonhistoria

Jääkauden loppuvaiheessa noin 11 400−11 300 vuotta sitten mannerjäätikön reuna päättyi näillä seuduilla suoraan mereen. Pääjärven muodostumisessa vaikuttaneet jäätiköiden maata kasaavat tapahtumat muodostivat Kolmannen Salpausselän juuri Tervalammin kohdalle. Kun Salapausselän reunamoreenit patosivat taakseen jäätikköjärven, laskivat jäätikköjokivirtaukset jääjärven vedet Yoldiamereen ja kasasivat suuren sandurin tälle alueelle. Järvi on syntynyt sandurin keskellä olleeseen virtausuomaan, josta vesi puhdisti hiekat pois matkallaan Kaartjärven suuntaan.

Historia

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Wiverilampi". Vuoden 1884 Senaatin kartastossa järvi nimenä luki "Wiiverilampi".
1492 – paratiisin valloitus

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano pitää Depardieutä vääränä valintana Kolumbuksen rooliin ja elokuvaa hengettömänä spektaakkelina, pettymyksenä taitavalta Ridley Scottilta. Häneltä 1492 saa kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Anga

Anga oli valtio nykyisen Intian alueella noin 700–500-luvuilla eaa. Se sijaitsi nykyisen Biharin osavaltion itäosassa ja oli yksi kuudestatoista Mahajanapadasta. Naapurivaltio Magadhan kuningas Bimbisara valloitti Angan 500-luvun lopulla eaa. Anga mainitaan monissa vanhoissa teksteissä, kuten Mahabharatassa ja Ramayanassa.
Angan pääkaupunkina oli Champa tai Champa Malini lähellä nykyistä Bhagalpuria. Se oli aikansa mittapuulla suurkaupunki, jolla oli hyvät kauppayhteydet Gangesia pitkin. Angan uskotaankin käyneen kauppaa jopa nykyisen Vietnamin alueella sijainneiden valtioiden kanssa.
Kirsi Rontu

Kirsi Rontu (o.s. Vainio, s. 1969 Turku) on Keravan kaupunginjohtaja.
Rontu opiskeli Aurajoen lukiossa ja valmistui sieltä vuonna 1988. Rontu opiskeli Teknillisessä korkeakoulussa ja valmistui sieltä vuonna 1994. Rontu toimii myös Keravan Urheilijoiden jaoston tiedottajana.   
Rontu aloitti työt Keravan kaupunginjohtajana, entisen kaupunginjohtajan Petri Härkösen erottua, kesällä 2016. 
Ronnulla on puolisonsa kanssa kaksi tytärtä.
Jupiter (harmonikka)

Historia

Bayan Jupiter JSK -yhtiö perustettiin huhtikuussa 1994 jatkamaan Moskovan kokeellisen musiikki-instrumenttitehtaan (MEMIF) toimintaa, joka oli neuvostoaikoina Puna-armeijan alainen kehitysyksikkö. Perustajina oli ryhmä tunnettuja MEMIF:issä aiemmin työskennelleitä bajan-harmonikansoittajia. Yrityksen perustamista tuki Venäjän musiikkimestarien liitto sekä A. K. Ginzburg.
MEMIF:in arvostetuimman Jupiter-bajanmallin tekijänä oli suunnittelija ja insinööri Juri Volkovitš (1927–1981). "Jupiter" -malli sai kultamitalin ja ensipalkinnon Leipzigin soitinäyttelyssä 1974 sekä voitti muitakin kansainvälisiä tunnustuksia. Useat tunnetut konserttiharmonikkataiteilijat käyttävät tehtaan malleja.
Steve Webb

Steve Webb on walesilainen rock/jazz-laulaja-kitaristi, joka innostui musiikista ostettuaan ensimmäisen kitaransa Maltalta vuonna 1963. Hän on tehnyt yhteistyötä muun muassa Hasse Wallin kanssa. Hän aloitti uransa Jess Roden Bandissä vuonna 1974 ja päätti uransa yhtyeessä vuonna 1978. Tämän jälkeen hän liittyi vuonna 1980 yhtyeeseen nimeltä Lion. V. 1986 Webb aloitti oman soolouransa ja yhteistyönsä kitaristi Hasse Wallin kanssa.
Saint-Laurent-d’Oingt

Saint-Laurent-d'Oingt on kunta Rhônen departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 726 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Saint-Laurent-d'Oingtin pinta-ala on yhdeksän neliökilometriä.
Ian Roberts

Ian Roberts on entinen australialainen rugbytähti, joka julkisti homoseksuaalisuutensa mediassa vuonna 1995. Hän jatkoi menestyksekästä urheilu-uraansa vuoteen 2000 asti ja sai monien yllättävien tahojen hyväksynnän. Ennen julkituloaan hän oli jonkin aikaa rugbyliigan kalleimmin palkattu pelaaja. Jalkapallouransa jälkeen hän on opiskellut näyttelemistä. 
Roberts on yhä ainoa australialainen urheilija, ja maailmanlaajuisestikin yksi harvoista, joka on kertonut homoseksuaalisuudestaan urheilu-uran aikana.
Urheilulehdessä hänet on arvioitu 2009 kaikkien aikojen seitsemänneksi parhaaksi homo- tai biseksuaaliseksi urheilijaksi.
Francisco Ribeiro

Francisco Ribeiro (15. maaliskuuta 1965 – 14. syyskuuta 2010) oli portugalilainen sellisti, joka soitti fado-yhtye Madredeuksessa. Hän on myös säveltänyt ja sanoittanut yhtyeen kappaleita. 
Ribeiro opiskeli sellonsoittoa Lissabonin konservatoriossa. Hän oli kitaristi Pedro Ayres Magalhãesille ennestään tuttu ja liittyi hänen pyynnöstään Madredeukseen syyskuussa 1986, mutta lähti yhtyeestä vuonna 1997. Ribeiro soitti Wim Wendersin vuonna 1994 ensi-iltansa saaneen Lisbon Story -elokuvan soundtrackillä. 
Ribeiro oli mukana viidellä Madredeuksen levyllä: Os dias de Madredeus (1987), Existir (1990), Lisboa (1992), O Espírito da Paz (1994) ja Ainda (1995). 
Ribeiro kuoli maksasyöpään syyskuussa 2010, 45-vuotiaana.
Pensasvarpunen

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 14–16 cm ja paino 24–32 g. Muistuttaa suuresti tavallista varpusta, ja varsinkin pensasvarpusnaarasta on maastossa lähes mahdotonta erottaa naarasvarpusesta. Koiras poikkeaa varpuskoiraasta siten, että sen päälaki on punaruskea, poski valkoinen ja vatsapuoli on mustajuovainen. Lajit risteytyvät helposti keskenään Etelä-Italiassa, Luoteis-Afrikassa ja muutamilla Välimeren saarilla. Risteymät voivat muistuttaa kumpaa tahansa lajia. Äänet ovat saman kaltaisia kuin varpusen äänet. Lajista tunnetaan 2 alalajia, nimialalaji hispaniolensis ja keskiaasialainen transcaspicus (Viktor von Tschusi zu Schmidhoffen, 1903).
Sekä vanhoilla että nuorilla pensasvarpusilla on täydellinen sulkasato loppukesällä, jonka jälkeen ikäluokkia ei voi enää tunnistaa toisistaan.

Esiintyminen

Pensasvarpusen lisääntymisalue ulottuu Espanjasta ja Luoteis-Afrikasta Välimeren rantamia pitkin Turkkiin, Iraniin, Afganistaniin ja Kazakstaniin. Euroopan populaation koko on 5,7–12 miljoonaa yksilöä. Kreikassa, Balkanilla ja Turkissa laji on muuttolintu, ja talvehtii Israelissa, Egyptissä ja Arabian niemimaalla. Laji on tavattu Suomessa vain kerran, 1.5.1996 Hangon Tvärminnessä.

Elinympäristö

Pesimäaikana korkeakasvuisissa pensaikoissa ja metsiköissä lähellä kosteikkoa, sekä ihmisasutuksen seuralaisena taajamissa.

Lisääntyminen

Pesä on kudottu kuivista korsista, oljista ja ohuista oksista, joskus myös tuoreista korsista, ja vuorattu karvoilla, höyhenillä jne. Lentoaukko on pesän sivulla. Pesä on tavallisesti puun oksistossa, usein myös puunkolossa tai rakennuksen koloissa. Munia on 4–6, ja molemmat emot hautovat 11–12 päivää. Poikaset lähtevät pesästä noin 15 päivän ikäisinä.

Ravinto

Pensasvarpunen syö pääasiassa ruohokasvien siemeniä sekä hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia.
Raimo J. Kinnunen

Raimo Johannes Kinnunen (s. 3. lokakuuta 1931, Rääkkylä) on suomalainen opettaja ja kirjailija.
Kinnunen pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1951 ja kävi vuosina 1952–1954 Jyväskylän kasvatusopillisen korkeakoulun sekä opiskeli filosofiaa 1954 Jyväskylän kesäyliopistossa. Kinnunen työskenteli kansakoulunopettajana 1954–1970 ja peruskoulunopettajana 1970-1990 sekä myös sivukirjastonhoitajana 1954–1980. 
Vuodesta 1990 Kinnunen on ollut vapaana kirjailijana. Hän perusti oman Athanor-nimisen kustantamon vuonna 1994, ja hän on esiintynyt myös nukkenäyttelijänä Eevaliisa Holma-Kinnusen Valkea Ratsu -nukketeatterissa.
Kuntayhtymä

Suomessa kuntayhtymä (ruots. samkommun; lyhenne ky. tai ky) on yhteenliittymä, jonka kunnat voivat perustaa yhteisiä toimiaan koskevia tehtäviä varten. Kun esimerkiksi terveydenhuollon ja siihen läheisesti liittyvien sosiaalitoimen palveluiden järjestämisvastuu annetaan yhteistoiminta-alueen muodostavalle kuntayhtymälle, kuntayhtymä toimii palveluiden järjestäjänä jäsenkuntien puolesta. 
Yleisimpiä ovat terveydenhuoltoon ja koulutukseen liittyvät kuntayhtymät. Suomen suurin kuntayhtymä on Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitoon keskittyvä HUS-yhtymä, jonka liikevaihto on noin 1,2 miljardia euroa vuodessa. Myös 1. tammikuuta 2010 toimintansa aloittaneen Helsingin seudun liikenne -kuntayhtymän (HSL) liikevaihto nousi jo ensimmäisenä vuonna huomattavan suureksi eli yli 500 miljoonaan euroon.  
Kuntayhtymät perustetaan kuntien keskinäisellä perussopimuksella (kuntalaki 78 §). Siinä sovitaan, miten jäsenkunnat järjestävät kuntayhtymän päätöksenteon. Kuntalain mukaan kuntayhtymä on jäsenkunnista erillinen, itsenäinen oikeushenkilö. Oikeushenkilönä kuntayhtymä on oikeustoimikelpoinen eli se voi hankkia oikeuksia ja tehdä sitoumuksia sekä käyttää puhevaltaa tuomioistuimessa ja muussa viranomaisessa.
Ro-39 (1943)

Palvelus

Alus upposi 3. helmikuuta 1944 Wozzen eteläpuolella ja se poistettiin alusluettelosta 30. huhtikuuta.
Charles Ferdinand (Berryn herttua)

Charles Ferdinand de Bourbon, Berryn herttua (24. tammikuuta 1778 Versailles – 14. helmikuuta 1820 Pariisi) oli ranskalainen prinssi, tulevan kuningas Kaarle X:n nuorempi poika. Hänen murhansa vuonna 1820 vaikutti merkittävästi Ranskan poliittiseen ilmapiiriin.
Charles Ferdinand lähti vallankumouksen puhjettua vuonna 1789 isänsä mukana maanpakoon. Vuosina 1792–1797 hän palveli Joseph de Condén johtamassa emigranttiarmeijassa ja matkusti sen mukana Venäjälle. Vuosina 1801–1814 hän asui Englannissa ja sai englantilaisen Amy Brownin kanssa kaksi aviotonta tytärtä. Charles Ferdinand palasi Ranskaan restauraation yhteydessä vuonna 1815. Napoleonin palattua Elbalta kuningas Ludvig XVIII nimitti Berryn herttuan armeijan ylipäälliköksi, mutta Napoleonin tukijoiden osoittauduttua vahvemmiksi hän joutui pakenemaan Gentiin satapäiväisen keisarikunnan ajaksi. Vuonna 1816 hän nai Molempain Sisiliain kuninkaan Frans I:n tyttären Carolinan. Heille syntyi yksi tytär.
Berryn herttuan ollessa lähdössä kotiin Pariisin oopperasta ilalla 13. helmikuuta 1820 hän joutui fanaattisen satulasepän Louis-Pierre Louvelin puukottamaksi ja kuoli seuraavana päivänä. Tapaus johti muun muassa pääministeri Élie Decazes’n eroon ja rojalistien asenteiden jyrkentymiseen.
Berryn herttuan ainoa poika, Bourdeaux’n herttua syntyi hänen kuolemansa jälkeen.
(486958) 2014 MU69

(486958) 2014 MU69, lempinimeltään Ultima Thule New Horizons -tiimin mukaan, on transneptuninen kappale Kuiperin vyöhykkeellä. Se löytyi Hubble-avaruusteleskoopilla kesäkuun 26. vuonna 2014. 2014 MU69 on cubewano-luokan kappale. Rakenteeltaan sen on epäilty olevan yhteisbinääri tai jopa läheinen kaksoissysteemi, joka on noin 30 kilometriä halkaisijaltaan.
Elokuussa 2015 "2014 MU69" valittiin New Horizons -luotaimen seuraavaksi kohteeksi. Luotain laukaistiin Maasta jo vuonna 2006 ja se ohitti pääkohteensa Pluton vuonna 2015, joten kohde valittiin kesken lennon.  Ohilento tapahtui 1. tammikuuta 2019.
Byrrh

Byrrh on ranskalainen aperitiivi, joka on sekoitus punaviiniä ja tonic-vettä. Alkoholijuoman kehittivät veljekset Pallade ja Simon Violet 1866 Thuirissa, jossa sitä tuotetaan edelleen, vaikka perheyritys on myyty Pernod Ricardille.
Kansan Raamattuseura

Oppi, uskonnäkemykset ja kannattajat

KRS:n perusopetus on evankelioinnin eli uskon ilosanoman kertomista. KRS painottaa henkilökohtaista uskoa. KRS:n toiminnan piirissä on kuitenkin hyvin laajalti eri kristillisistä liikkeistä ja herätysliikkeistä kotoisin olevia ihmisiä. Tämä johtuu pääosin pitäytymisessä tarkasti evankelioinnin perustehtävään. KRS on tunnettu siitä, että se välttää ottamasta kantaa eettisiin ja opillisiin kiistakysymyksiin, jotta sen olisi mahdollista evankelioida kaikkien kanssa. KRS hyväksyy naispappeuden, nykyinen toiminnanjohtaja Ulla Saunaluoma on pappi.
KRS toimii vahvasti seurakuntien toimintaa tukevasti ja haluaa olla seurakuntien palvelujärjestö. KRS:lla ei ole omaa alueellista verkostoa, eikä se pyri rakentamaan rinnakkaista toimintaa seurakuntien kanssa. 
KRS:n uskonnäkemystä pidetään iloisena, helposti lähestyttävänä ja ihmisläheisenä. Uskonnäkemys on hyvin Jeesus-keskeinen.

Talous

Kansan Raamattuseura ei ole kirkon virallinen lähetysjärjestö, eikä se näin ollen saa kirkon lähetysmäärärahaa. KRS toimii pääosin yksittäisten lahjoittajien tuen varassa. KRS:lla ei säätiönä ole jäseniä. Sen kannattajat kuuluvat työntekijöiden mukaan ryhmiteltyihin lähettäjäpiireihin. Lähettäjät toimivat rukoustukena ja taloudellisina kannattajina.

Sana-lehti

Kansan Raamattuseura julkaisee hengellistä Sana-viikkolehteä, joka on perustettu vuonna 1945.

Loma- ja kurssikeskukset

KRS:n loma- ja kurssikeskuksia ovat muun muassa Vivamo Lohjalla, Kairosmaja Pyhätunturilla, Tervonsalmi Tervossa ja Säynämö Heinävedellä. Näissä järjestetään erilaisia kursseja ja tapahtumia.

Vivamo

Vivamo on KRS:n loma- ja kurssikeskus Lohjalla. Vivamossa järjestetään rippileirejä, ja ohjelmaan kuuluu myös lapsille järjestettävät leirit, erilaiset viikonlopputapahtumat eri ikäryhmille, erilaiset konferenssit ja koulutustilaisuudet. Siellä on luontokasvatukseen erikoistunut Lastenkylä, seniorien kouluttamiseen erikoistunut Vivamo-opisto ja kivikappeli.

Kairosmaja

Kansan Raamattuseuran pohjoinen tunturikeskus Kairosmaja sijaitsee Suomen eteläisimmän, Pyhä-Luoston suurtunturijonon ja kirkasvetisen Pyhäjärven kainalossa Pelkosenniemellä. Kairosmajalla sijaitsee Revontulikappeli. Kairosmajalta avautuu Pyhä-Luoston tunturialueen luontoreitit.

Tapahtumia

Kansan Raamattuseura järjestää Sanan Suvipäivät- ja Kirkastusjuhlat-nimisiä suurtapahtumia.
Costa Classica

Rakentaminen

Alus tilattiin Finncantierilta Venetsiasta Italiasta. Sen köli laskettiin telakkanumerolla 5877 ja alus laskettiin vesille 2. helmikuuta 1991. Aluksen ensimmäinen koeajo oli kesäkuussa ja se luovutettiin napolilaiselle Costa Crociere SpA:lle 7. joulukuuta, jona päivänä se kastettiin Costa Classicaksi.

Liikennöinti

Alus aloitti ensimmäisen risteilynsä 17. joulukuuta, jonka jälkeen se teki kesät risteilyjä pitkin Euroopan rannikkoja ja talvisin Karibialla. Alus liputettiin 1994  Liberiaan, jolloin sen kotisatamaksi vaihtui Monrovia.
Vuonna 2000 suunniteltiin aluksen pidentämistä, mistä tehtiin sopimus birkenheadiläisen Cammell Lairdin kanssa. Alus lähti 23. marraskuuta telakalle, mutta telakka ei ollut saanut vielä lisättävää elementtiä valmiiksi. Elementti valmistui 27. marraskuuta, mutta yhtiöiden välisten kiistojen jäätyä sovittelematta lisäelementtiä ei asennettu.
Aluksella syttyi 24. elokuuta 2005 Paroksen lähistöllä tulipalo, joka saatiin sammumaan vuorokaudessa Pireuksessa. Alus kolaroi 6. kesäkuuta 2008
MSC Poesian kanssa Dubrovnikin satamassa. Törmäyksen jälkeen MSC Poesian ankkuriköysi löystyi ja laiva joutui tuuliajolle. Törmäyksessä ei tullut henkilövahinkoja ja molempien alusten vahinkot olivat pieniä. Alukset jatkoivat matkojaan aikataulujen mukaisesti.
Alus oli telakalla Shanghaissa, mistä se palasi 25. lokakuuta 2010 liikenteeseen.
Christine Candolin

Christine Candolin (s. 17. kesäkuuta 1953 Helsinki) on suomalainen kuvataiteilija. Hän kuuluu Suomen tila- ja installaatiotaiteen uranuurtajiin.

Työt

Candolin opiskeli Taideteollisessa Korkeakoulussa 1975-1982. Hänen töitään on ollut esillä lukuisissa yksityis - ja ryhmänäyttelyissä sekä Suomessa että ulkomailla. Candolinin tilateokset ovat huomattavan isoihin tiloihin ja useaan huoneeseen suunniteltuja kokonaisuuksia. Teokset on aina suunniteltu tiettyyn tilaan. Hän valitsee materiaalit siten, että käytetty tila, materiaali, muoto ja ajatus muodostavat saumattoman kokonaisuuden. Hän käyttää materiaalejaan erittäin tarkasti hyväkseen, ymmärtäen niiden ominaislaadun tuomat mahdollisuudet. Näin hän luo niiden kautta erityyppisiä jännitteitä, sekä käsitteellisiä että fyysisiä; esimerkiksi asettaessaan valtavan määrään raskaita teräsmuotoja nojaamaan toisiaan vasten saadaan aikaan hauraan tasapainon tila joka voi helposti järkkyä.
Materiaalit vaihtelevat raskaasta kivestä ja teräksestä lasiin. Näiden yhteydessä hän käyttää kevyempiä materiaaleja, kuten perunajauho, rasva ja vesi kuvaamaan haurautta ja hetkellisyyttä tai ajattelun merkitystä. Teoksissa on myös valon heijastuksia ja videoprojektioita. Myös kirjoitus ja tekstifragmentit ovat keskeisiä elementtejä Candolinin teoksissa. Hän on suunnitellut useita ääni-installaatioita yhdistäen myös omia runojaan ja tekstejään soveltaen ne teostensa materiaaleihin ja äänimaailmoihin. Hän on myös tutkinut maapallon pyörimisliikettä valo ja -spektriteoksissaan jotka ovat olleet esillä sekä Alvar Aallon Pohjolan talossa Reykjavikissa Islannissa että Tarton taidemuseossa Eestissä. Vuonna 2019 hän on paneutunut erityisesti luonnonvalon liikkeeseen arkkitehtonisessa tilassa vanhan kirkkotaiteen ikkunateosten innoittamana. Candolin on tuottanut useita ryhmänäyttelyitä vuosina 2002-2017 välillä (Desire to See sekä The Sjählö9-ryhmät) Suomessa ja ulkomailla.
Međimurjenkoira

Ulkomuoto

Međimurjenkoira kuuluu fenotyypiltään pieniin susimaisiin koiriin. Se muistuttaa pystyine korvineen hieman länsigöötanmaanpystykorvaa ja welsh corgia, mutta on piirteiltään näitä selvästi maatiaismaisempi. Sen maksimisäkäkorkeus on 30 cm ja rungon pituus on yhden kolmaosan säkäkorkeutta suurempi. Karvapeite on suora, jäykkä ja keskipitkä tai lyhyt. Väritys vaihtelee, mutta suosituimpiin kuuluvat tricolor (musta-ruskea-valkoinen), mustavalkoinen ja harmaankirjava. Raajat ovat voimakkaat, suorat ja lyhyet ja käpälät pyöreät. Häntä on keskipitkä.

Alkuperä

Rotua on kasvatettu yli 100 vuoden ajan Međimurjen alueella ja muissa osissa Luoteis-Kroatiaa. Sitä on kasvatettu perinteisesti maaseudulla, jossa sitä käytetään pihavahtina ja tuholaiseläinten torjujana. Sitä pidetään kuitenkin nykyisin myös kaupungissa, ja pienen kokonsa ansiosta se soveltuu hyvin urbaaneihin olosuhteisiin.
Kroatian Kennelliitto tunnusti međimurjenkoiran kroatialaiseksi roduksi vuonna 2010, ja se esiteltiin julkisesti ensi kerran "pieni međimurjelainen koira" -esityksessä Zagrebin kansainvälisessä koiranäyttelyssä samana vuonna.
Dragan Cvetković

Pelaajaura

Cvetković pelasi koko uransa ajan Ranskassa 1970-luvun lopulta 1990-luvun alkuun saakka. Keskikentällä pelannut Cvetković edusti muun muassa Besançonia, Bastiaa ja Bergeracia.

Valmennusura

Cvetković aloitti valmentamisen Ranskassa vuonna 1992 entisen seuransa Bergeracin joukkueessa. Sittemmin hän kierteli muita pienempiä ranskalaisseuroja vuosien 1994–2004 aikana.
2004 Cvetković siirtyi Venäjälle Alania Vladikavkazin apuvalmentajaksi ja toimi samana kautena joukkueen väliaikaisvalmentajana. Sittemmin Cvetković kävi valmentamassa Lähi-idässä, josta hän löysi tiensä Algeriaan JSM Bejaïan valmentajaksi vuonna 2008, mutta sai potkut kesken kauden. Sittemmin Cvetković palasi takaisin Ranskaan ja otti valmennusvastuun Sporting Toulon Varista, mutta jätti seuran helmikuussa 2010.
Kesäkuussa 2010 Cvetković siirtyi tunisialaisen CS Hammam-Lifin päävalmentajaksi. Joulukuussa 2011 hänet korvasi ranskalainen Christian Sarramagna.
Flavius Philostratus

Filostratos (m.kreik. Φιλόστρατος, lat. Lucius Flavius Philostratus) (s. n. 172) oli kreikkalais-roomalainen reettori, joka kuuluu toisen sofistiikan merkittävimpiin edustajiin. Sudan mukaan hän eli Philippuksen aikana (244–249).
Café des 2 Moulins

Café des 2 Moulins on kahvila Pariisin Montmartressa. Kahvila tuli tunnetuksi elokuvasta Amélie, jossa elokuvan päähenkilö työskentelee kahvilassa tarjoilijana.
Bell Boeing V-22 Osprey

Yleistietoa

V-22 Osprey on maailman ensimmäinen VTOL-tekniikkaa hyödyntyvä kuljetuslentokone, eli toisin sanottuna kone kykenee nousemaan ja laskeutumaan pystysuorassa asennossa. Sen toiminta pohjautuu isoihin, siipien päissä sijaitseviin kääntyviin potkureihin; kun potkurit käännetään pystyasentoon, ne toimivat kuten helikopterin roottorit, ja kun potkurit käännetään vaakasuoraan, ne toimivat kuten normaalit lentokoneen potkurit. Potkurien koko on kompromissi koneen leijunta- ja vaakalento-ominaisuuksien välillä; paras noste leijuntatilassa saadaan suurilla potkureilla ja parhaat vaakalento-ominaisuudet melko pienillä potkureilla; V-22 Ospreyn potkurien koko sijoittuu selkeästi välimuotoon normaalin lentokoneen potkurien ja helikopterin roottorien koossa.
V-22 Ospreyn ensisijainen tehtävä on sotilaiden kuljettaminen paikasta toiseen, minkä johdosta koneen matkustamotilassa on istuinpaikat 24 henkilölle tai tilaa 8,5 tonnille lastia. V-22 Osprey kykenee myös kuljettamaan vaijerien varassa raskasta sotilaskalustoa, kuten haupitseja tai Humvee-sotilasajoneuvoja. Kone muistuttaakin toiminnaltaan kuljetushelikoptereita, mutta on niitä kaksi kertaa nopeampi ja sen toimintasäde on huomattavasti suurempi kuin helikoptereilla. Vertailun vuoksi V-22 Osprey kykenee esimerkiksi kuljettamaan kolme kertaa enemmän lastia tai liikkumaan viisi kertaa pidemmän matkan kuin Yhdysvaltain merijalkaväen CH-53 Sea Stallion -helikopteri.
Viljami Niittykoski

Viljami Kaarle Niittykoski (6. joulukuuta 1895 Kaustinen – 2. tammikuuta 1985 Kaustinen) oli viulupelimanni ja säveltäjä. Hän myös sanoitti monia keskipohjalaisia pelimannisävelmiä.
Nuorena hän teki isänsä kanssa kirvesmiehen töitä. Isän kuoleman jälkeen 1921 hän ryhtyi viljelemään kotitilaansa Verkkokangasta Kaustisen Salonkylässä. Tätä hän jatkoi 1960-luvulle, jolloin luovutti talon tyttärelleen Airille ja tämän perheelle.
Salonkylä oli 1930-luvulla merkittävä musiikkikeskus, jossa toimi muun muassa nuorisoseura. Niittykoski oli nuorisoseuran toiminnan esimiehenä johtaen kylän kuoroa ja ”Salonkylän orkesteriksi” kutsuttua jousiyhtyettä. Hän sävelsi molemmille runsaasti ohjelmistoa.
Häntä alkoi 1920-luvulla huolestuttaa vanhan pelimanniperinteen väistyminen uusien sävellysten ja soittotyylin tieltä. Niinpä hän alkoi merkitä muistiin vanhoja pelimannisävelmiä. Tällä tavoin säilyi paljon sellaista musiikkia, minkä muuten olisi jäänyt tavoittamattomiin.
Ensimmäisen sävellyksensä ’’Muistojen ruusuja’’ Niittykoski teki 19-vuotiaana vuonna 1915. Sen jälkeen niitä on syntynyt useita kymmeniä. Sävellysten lisäksi hän on sanoittanut useita rakastetuimpiin kuuluvia kaustislaisia pelimannikappaleita. Näitä ovat muun muassa Friiti Ojalan säveltämä Häävalssi (eri sanoitus kuin Tuula Valkaman tekemä ja Tapio Rautavaaran levyttämä), Peltoniemen Hintrikin surumarssi ja Konsta Jylhän säveltämä Vaiennut viulu. Pelimannimusiikin lisäksi hän on säveltänyt ja sanoittanut myös hengellistä musiikkia.
Hän sai director musices -arvonimen 1979.
Leijonaa metsästän

Taustaa

Jo keväällä 2004 albumilta julkaistiin Posse-lehden mukana tulleella CD:llä (ja radiokanaville) nimikkokappale Leijonaa metsästän. Albumi oli Suomen virallisella listalla viikot 15–20 yltäen parhaimmillaan sijalle 3.
Levyn kannessa on kahdella miekalla lävistetty leijona, joka symboloi Asan suhdetta isänmaallisuuteen. Kansivihkonen sisältää muitakin piirroksia liittyen kyseiseen kappaleeseen. Kuvat teki Mark Kuivanen.