google/wiki40b huggingface dataset:
Normatiivinen etiikka

Normatiivinen etiikka on filosofisen etiikan osa-alue, joka tutkii eettisiä  normeja. Se pyrkii vastaamaan kysymykseen siitä, mitkä ovat oikeat eettiset säännöt, joita yksilön tulisi noudattaa. Normatiivisen etiikan teoriat ilmaisevat, luovat ja puolustavat aina joitakin tiettyjä moraalisia sääntöjä ja arvoja. 
Normatiivinen etiikka pyrkii määrittämään joukon sääntöjä, joita voisi käyttää ihmisten menettelytapojen ohjaamisessa. Se käsittelee asioita, joita ihmisten tulisi uskoa oikeiksi ja vääriksi, erotuksena deskriptiivisestä eli kuvailevasta etiikasta, joka käsittelee sitä, mitä ihmiset tosiasiassa uskovat oikeaksi ja vääräksi. Näin normatiivinen etiikka on preskriptiivistä eli ohjaavaa etiikkaa.
Vastaavasti koska normatiivinen etiikka tutkii oikean ja väärän standardeja, se eroaa metaetiikasta, joka tutkii moraalisten väittämien luonnetta, ja soveltavasta etiikasta, joka soveltaa normatiivisia sääntöjä käytännössä.
Normatiiviset teoriat jaetaan tavallisesti kolmeen luokkaan: velvollisuusetiikka, seurausetiikka ja hyve-etiikka.
Manfred Höberl

Manfred Höberl (s. 12. toukokuuta 1964 Graz, Itävalta) on entinen itävaltalainen voimanostaja, joka tuli tunnetuksi niin maailman isoimmasta hauiksestaan kuin osallistumisistaan Maailman vahvin mies -kilpailuihin 1990-luvun alkuvuosina. Hänen virallisilla kotisivuillaan on hänen pituudekseen ilmoitettu 196 cm ja painokseen kilpailukunnossa noin 160 kg. Hänen hauislihaksensa ympärysmitaksi on parhaimmillaan mitattu noin 65 cm. Hänen kilpailu-uransa päättyi vuonna 1995 sattuneeseen rajuun auto-onnettomuuteen sekä pari vuotta myöhemmin tapahtuneeseen hauislihaksen repeämiseen.
Manfred Höberl on kirjoittanut kirjan 10 minuutin käsitreeni yhdessä John Littlen kanssa.
Mestari (vuoden 1979 elokuva)

Juoni

Entinen ammattinyrkkeilijä, nyt alkoholisoitunut hevosten hoitaja (Voight) on pienen pojan (Schroder) yksinhuoltaja. Pojan äiti (Dunaway) ilmestyy uudelleen kuvioihin ja alkaa rauhallinen taistelu huoltajuudesta. Mies päättää ryhdistäytyä ja palata uudelleen kehään.

Vastaanotto

Ricky Schroder palkittiin lapsiroolistaan Golden Globe -gaalassa, jossa Jon Voight oli myös ehdokkaana miespääosastaan. Dave Grusin oli elokuvan musiikista Oscar-ehdokkaana.
Helsingin Sanomien Mikael Fränti kutsui Mestaria sen tv-esityksen alla 1987 laskelmoiduksi, pitkäveteiseksi, pitkitetyksi, tylsäksi ja äiteläksi nyyhkytarinaksi. ”Franco Zeffirelli on käsitellyt tarinaa kuin harkintakykynsä menettänyt silmäpuoli sentimentaalikko, jolle elokuva ja elämä ovat yhtä kyynelten virtaa. Näyttelijät saavat uida tuossa virrassa oman onnensa nojassa.”Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano moitti, etteivät Voight ja Dunaway ole uskottavia rooleissaan, mutta antoi elokuvalle kuitenkin kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Yleisurheilu kesäparalympialaisissa 2020

Karsinnat

Yhdelle maalle on varattu paikkoja korkeintaan 45 miesurheilijalle ja 35 naisurheilijalle. Rajoista voidaan poiketa erillisillä kutsuilla. Yhteen kilpailuun samasta maasta voi osallistua korkeintaan kolme urheilijaa pois lukien maraton, jossa raja on kuusi. Viesteihin voi ilmoittaa yhden joukkueen.
12 mies- ja 8 naisurheilijaa valitaan maratoneille vuoden 2019 maratonin MM-kilpailujen perusteella. Vuoden 2020 maratonin MM-kilpailuista paralympialaisiin pääsee kuusi miestä ja neljä naista. 360 mies- ja 288 naisyleisurheilijaa valitaan vuoden 2019 yleisurheilun MM-kilpailujen perusteella: jokaisen yksilölajin neljä parasta ansaitsevat maalleen paikan paralympialaisiin. Rankingin perusteella valitaan 245 miestä ja 163 naista. Erillisellä kutsulla kutsutaan seitsemän mies- ja seitsemän naisyleisurheilijaa. Loput paikat täytetään tulosten perusteella.
Rockstop!

Rockstop! oli vuosina 1987–1992 Suomessa Yleisradion TV2:ssä ollut musiikkiohjelma.
Ohjelman juontaja Heli Nevakare loi persoonallisen osuutensa ohjelmiin. Ohjelmassa haastateltiin useita suuria maailmantähtiä- ja näytettiin musiikkivideoita. Ohjelmalle tunnusomaista oli myös huumorin mukanaolo.
Suomen estetiikan seura

Toiminta

Suomen Estetiikan Seura toimi vuosina 1996–2013 osana Synteesi-lehden julkaisijakuntaa yhdessä Suomen Semiotiikan Seuran ja Suomen Taidekasvatuksen Tutkimusseuran kanssa. Viime vuosina seura on tehnyt yhteistyötä mm. Kansainvälisen soveltavan estetiikan instituutin sekä Nuoren Voiman Liiton kanssa. SES jakaa vuosittain Vuoden esteettinen teko -palkinnon. Vuonna 2017 palkinnon sai Kontula Electronic -festivaali.
Lalli Leipäjuusto

Hahmo

Plutolainen Leipäjuusto on koko nimeltään Lalli Leonardo Laktoosi Leipäjuusto. Nimensä hän on saanut limburger-juustosta (englanninkielisessä) ja suomeksi samannimisestä juustosta Hän käyttää naamiota soluttautuakseen maanasukkaiden kanssa. Leipäjuusto on juonikas, kunnianhimoinen, kaksinaamainen ja egoistinen vastustaja. Hän sai tehtäväkseen kerätä luonnonvaroja maapallolta plutolaisille Plutoon mutta helppoa se ei ole, koska Prätkähiiret ovat aina estämässä hänen aikeensa. Leipäjuuston apuri on Professori Nuikki, joka pyysi myös muita vastustajia apuun, joita Leipäjuusto halusi tiettyihin tehtäviin. Hänen toinen apurinsa on Rasvanahka, joka on todella toivoton tapaus. Leipäjuusto on yrittänyt monta vuotta päästä Prätkähiiristä eroon, mutta hän epäonnistui siinä.
Epäonnistuttuaan turhan usein pääsemään eroon Prätkähiiristä hänen päällikkönsä Camembert alensi Leipäjuuston ja pakotti hänet elämään Maassa loppuelämänsä. Leipäjuusto ihmetteli mitä tekisi elämällään hän joutui Nuikin kanssa Monttupomon orjaksi pudottuaan vahingossa hänen kuoppaansa. Vuosien jälkeen hän kohtasi uudelleen Prätkähiiret kuopassa, jonne Moto oli houkuteltu. Leipäjuusto yritti käyttää Motoa hyväkseen karatakseen Monttupomon orjuudesta.

Apulaiset

Leipäjuustolla on kolme vakituista apulaista, joista Professori Nuikki luo hänelle keksintöjä ja auttaa häntä värväämään konnia eri tehtäviä varten. Mutantti on enimmäkseen Nuikin palveluksessa, kuin Leipäjuuston, mutta tarvittaessa auttaa Leipäjuustoa tehtävissä, jotka yleensä ovat ajoneuvon ajamista. Rasvanahka puolestaan toimii ensisijaisesti hiirien tuhoamisessa paikan päällä. Hänellä on myös omat joukkonsa, Hanttapulit, joiden kanssa Rasvanahka pyrkii pääsemään eroon Prätkähiiristä, Leipäjuuston käskystä.
Underground

Underground (suom. maanalainen) on nimitys, jolla kuvataan vaihtoehtoista, valtavirran vastaista, poliittisesti tai kulttuurisesti arveluttavana pidettyä ajattelua ja toimintaa. Underground-ajattelu tai -toiminta ei ole saanut yleistä hyväksyntää ja tunnustusta. 
Underground on sikäli kuvaava termi, että tavallinen yleisö joutuu harvoin kosketuksiin sen kanssa, ellei ihminen nimenomaan tietoisesti hakeudu sen piiriin ("maan alle"), koska valtamedia ei ole undergroundista juurikaan kiinnostunut. Underground on usein myös synonyymi ilmaisulle vastakulttuuri.
Caracallan kylpylät

Yleistä

Kompleksi peitti arviolta 13 hehtaarin pinta-alan. Kylpylärakennus oli 228 metriä pitkä, 116 metriä leveä ja arviolta 38,5 metriä korkea. Sitä pystyi käyttämään noin 1 600 kylpijää kerralla.
Rakennuksen seinät oli koristeltu mosaiikeilla, jotka sisälsivät aidonkokoisia kuvia painijoista ja valmentajista sekä erilaisista merihirviöistä ja sankareista. Kylpylässä oli myös useita patsaita, joista suurin osa on viety turvaan muihin museoihin, kuten Vatikaanin museoihin.
Kylpylä sai vetensä läheisestä Aqua Marcia -akveduktista. Sen ansiosta kylpylöitä voitiin käyttää aina Rooman viimeisiin päiviin asti, jolloin barbaarit tuhosivat akveduktin yrittäessään valloittaa Rooman.
Koko rakennusta lämmitettiin hypokaustin avulla. Kyseisessä tekniikassa lämmitettiin ensin hiilen avulla suuri määrä vettä, joka sitten virtasi kylpylän lattian alla lämmittäen näin koko rakennusta. Hypokausteja käytettiin vielä 1800-luvulla.

Kylpyläosasto

Kylpylät itsessään sisälsivät frigidariumin (kylmän huoneen), tepidariumin (lämpimän huoneen) sekä caldariumin (kuuman huoneen). Pohjoissivulla oli natatio, joka oli uima-allas. Natatiolla ei ollut kattoa, ja sitä ympäröivät pronssipeilit, jotka ohjasivat auringonvaloa allasosastolle. Koko allasrakennus oli 6 metriä korkealla alustalla, jotta sen alle voitiin säilöä tavaraa ja sitä voitiin lämmittää erinäisillä uuneilla.

Muut osastot

Caracallan kylpylät eivät sisältäneet vain altaita, vaan niiden alueelle kätkeytyi muun muassa kirjasto, kaksi palaestraa, useita pylväskäytäviä sekä iso puutarha käytävineen. Kirjastossa oli kaksi eri huonetta, kuten kaikissa muissakin Rooman kirjastoissa: toinen oli kreikan- ja toinen latinankielisille teksteille. Kylpylärakennus oli osaltaan tarkoitettu kulttuurien kohtauspaikaksi, ja siellä solmittiin niin poliittisia kuin kaupallisiakin sopimuksia Rooman valtakunnan aikana.
Kirjastot olivat sijoitettu rakennuskompleksin itä- ja länsisiipeen, ja koko pohjoissiiveke oli omistettu kaupoille.

Nykyään

1900-luvun alkupuolella kylpylöiden muotoilua käytettiin inspiroimaan useita moderneja rakennuksia.
Kylpylöiden raunioihin pääsee nykyään tutustumaan pientä maksua vastaan, joskin alle 18-vuotiaat ja yli 65-vuotiaat EU:n kansalaiset pääsevät tutustumaan raunioihin ilmaiseksi, kuten myös Palatium-kukkulalle ja Colosseumiin.
Pirjo Luoma-aho

Ura

Luoma-aho valmistui Teatterikorkeakoulusta ja on kuulunut Kansallisteatterin vakituiseen näyttelijäkuntaan vuodesta 1987. Hänellä on humanististen aineiden opintoja Helsingin yliopistossa. Luoma-ahon klassikkorooleja ovat olleet Liina Suvanto Kultaisessa vasikassa, Roxane Cyrano de Bergeracissa, Hippolyta / Titania Kesäyön unelmassa, Viettelyksen vaunun Blanche, Näköala sillalta -näytelmän Beatrice Carbone, Kauppamatkustajan kuolemassa perheen äiti Linda. Hänellä oli naispääosat elokuvissa Lain ulkopuolella sekä Viola. Luoma-aho on vieraillut tv-sarjoissa ja hänellä on ollut rooleja kuunnelmissa.

Perhe

Pirjo Luoma-aho oli naimisissa Harri Virtasen kanssa 1987–1996 ja heillä on kaksi lasta.
Heikki Rantanen (pesäpalloilija)

Heikki Rantanen (s. 8. maaliskuuta 1994 Pöytyä) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Hyvinkään Tahkoa kauden 2014 kattavalla sopimuksella.
Pöytyän Urheilijoiden kasvatti Rantanen pelasi ensimmäiset ottelunsa Superpesiksessä kaudella 2013 Hyvinkään Tahkon joukkueessa. Hän pelasi kaksi ottelua, joissa hän jäi ilman tehopisteitä. Rantanen aloitti pesäpallon 6-vuotiaana. Hän on Tahkon ja Pöytyän Urheilijoiden lisäksi edustanut Jokioisten Koetusta. Ennen debyyttiään Superpesiksessä Rantanen oli pelannut Suomensarjaa sekä nuorten sarjoja.
Rantanen pelaa lukkarina. Hän voitti Tahkon A-pojissa SM-pronssia kaudella 2012 ja Pöytyän Urheilijoissa C-poikien SM-hopeaa kaudella 2009.
Kasari

Kasari on kattilan tyyppinen syvä, yleensä pienehkö ja pitkäkahvainen keittoastia. Samantyyppistä, usein leveämpää, pääasiassa paistamiseen tarkoitettua astiaa kutsutaan paistokasariksi. Toisin kuin paistinpannut, paistokasarit ovat yleensä kannellisia, minkä vuoksi ne soveltuvat myös hauduttamiseen. Selkeää rajaa kasarin ja paistokasarin välillä ei ole, kuten ei myöskään kattilan ja kasarin tai paistokasarin ja syvän paistinpannun välillä. Monia kasarityyppisiä astioita voidaankin käyttää tarpeen mukaan sekä keittämiseen että paistamiseen.
Pähkinäpensaslehto

Pähkinäpensaslehto on lehtometsän kasvillisuustyyppi, joka on Suomessa yksi Luonnonsuojelulain mukaan suojeltavista luontotyypeistä. Luontotyyppikriteerit täyttäväksi pähkinäpensaslehdoksi katsotaan alue, jolla on vähintään kaksikymmentä kahden metrin korkuista tai levyistä pähkinäpensasta hehtaarin pinta-alalla yhtenä tai useampana ryhmänä yhtenäisellä rajattavalla olevalla alueella. Pähkinäpensaslehtoja esiintyy Suomessa ainoastaan Etelä-Suomessa. Niitä esiintyy rehevällä ja tuoreella tai kuivahkolla lehtomaalla. Pähkinäpensaslehdoille tyypillisiä kasveja ovat jalot lehtipuut (kuten metsälehmus tai metsätammi), kuusi, koivu ja sinivuokko. 
Luonnontilaisia pähkinäpensaslehtoja on Suomessa säilynyt vain vähän. Niitä on raivattu muun muassa pelloiksi ja uhkana voivat nykyisin olla myös uudisrakentaminen ja hakkuut. Ilman hoitotoimia niitä voi uhata myös kuusettuminen, joten lehtoja voidaan hoitaa kuusten ja mahdollisten muiden pähkinää varjostavien puiden hyvin suunnitellulla poistolla. Pähkinäpensas kuitenkin viihtyy yleensä hyvin jalojen lehtipuiden sekä haavan ja raidan kanssa, ja siksi näitä on säästettävä. Itse pähkinäpensaita ei yleensä pidä harventaa, ja lehto pysyy elinvoimaisena kun kuolleet rungot jätetään lahoamaan. Pensaat kukkivat ja tuottavat pähkinöitä vain saadessaan sopivasti valoa. 
Pähkinäpensaslehdot ovat yleensä varsin pienialaisia, mutta paikallisesti ne ovat voivat olla melko yleisiäkin, kuten Lohjan seudulla. Uudellamaalla suojeltuja lehtoja on yhteensä useita kymmeniä. Helsingissäkin pieniä lehtoja on muun muassa Pasilassa, Jakomäessä, Maunulassa ja Viikissä.

Lehtojen eliöstö

Pähkinäpensaslehtojen eliöstö on hyvin monimuotoista. Kasvillisuus on tavallisesti käenkaali-oravanmarjatyyppiä, mutta voi olla myös esimerkiksi käenkaali-mesiangervotyyppiä tai sinivuokko-käenkaalityyppiä. Aluskasvillisuuteen kuuluu siten lehdoille tyypillisiä lajeja, kuten käenkaali, oravanmarja, mesiangervo, sini- ja valkovuokko, kielo, lehto-orvokki, hentokiurunkannus, kivikkoalvejuuri, kevätlinnunherne, mustakonnanmarja, sudenmarja, jänönsalaatti, hiirenporras, metsäimarre, korpi-imarre, nuokkuhelmikkä, metsäkastikka, lillukka ja vuohenputki.
Pensaskerroksessa pähkinäpensaan seurassa kasvaa usein taikinamarjaa ja korpipaatsamaa sekä tuomia, haapoja ja pihlajia. 
Alus- ja pensaskasvillisuuden ohella pähkinäpensaan lähiympäristössä tai itse pensaalla viihtyy useita uhanalaisia eliöitä. Suomessa harvinainen lintu, pähkinähakki, on riippuvainen pähkinäpensaista. Kuolleiden pensaiden lahot rangat ovat monien sienten ja hyönteisten elinpiiriä. Pähkinäpensaalle ominainen juuriloinen on suomukka, joka on rauhoitettu loiskasvi.
Lappeenranta Big Band

Lappeenranta Big Band on lappeenrantalainen big band -orkesteri.

Historiaa

Vuonna 1949 sotilasmuusikko Kauko Lahti perusti Lappeenrantaan tanssiorkesterin, johon kuului kolme saksofonia, kaksi trumpettia, pasuuna ja rytmiryhmä. Tämän yhtyeen hajottua vuonna 1954 päättivät innokkaat muusikot perustaa oikean big bandin. Kapellimestarina toimi kultaseppä Yrjö Haikonen, joka soitti myös baritonisaksofonia. Orkesteri nimettiin vuonna 1955 Lappeenrannan muusikkojen suureksi tanssiorkesteriksi vasta perustetun muusikkojen ammattiosaston mukaan.
Orkesteri on toiminut yhtäjaksoisesti siitä lähtien. Suureen nousuun se kuitenkin lähti vuonna 1978, kun orkesterin kapellimestariksi palkattiin Olavi ”Olli” Spännäri. Orkesteri myös nimettiin uudelleen Lappeenranta Big Bandiksi, ja vuodesta 1981 lähtien se itsenäistyi ja alkoi toimia yhdistysmuotoisena. 
Orkesteri on sijoittunut Suomen Big Band -mestaruuskilpailuissa kolmesti ensimmäiseksi (1989 senior-sarjassa, sekä 1991 ja 1998 junior-sarjassa), sekä toiseksi ja kolmanneksi lukuisia kertoja. Myös vuonna 1991 se sijoittui toiseksi, mutta parhaimpana suomalaisena orkesterina (kilpailun voiton vei ruotsalainen Sandvik Big Band).
Orkesteri on esiintynyt parhaimmillaan 50 kertaa vuodessa niin kotimaassa kuin ulkomaillakin. Nykyisin keikkatahti on vakiintunut 10–20 välille vuodessa.

Toiminta

Orkesterin nykyinen kapellimestari on Ismo Varis. Orkesteri tekee yhteistyötä muiden lappeenrantalaisten yhtyeiden kanssa. Yhtye työskentelee pääasiassa omissa tiloissaan Lappeenrannan Snellmaninkadulla.
Solistivieraina vuosien varrella on nähty muun muassa Reija Lang, Sonja Lumme, Bianca Morales, Sami Saari, Antti Sarpila, Aki Sirkesalo ja Maria Tyyster.
General Atomics MQ-1 Predator

RQ-1A/B Predator on yhdysvaltalainen suurikokoisen sotilaallisen lennokin, sen ohjauksen ja satelliittitietoliikenteen sekä sen keräämän tiedon ja asejärjestelmien käytön muodostama järjestelmä. Predator-yksikkö sisältää neljä Predator-lennokkia ja hallintajärjestelmän (GCS, Ground Control Systems) ja Predator Primary Satellite Link (PPSL)-järjestelmän. Neljän lennokin operointi vaatii 55 henkilöä. Operaatiot kestävät jopa 24 tuntia.
Normaali miehitys yhtä lennokkia kohden on yksi ohjaaja ja kaksi sensoreiden operaattoria. Predatoria kauko-ohjataan maahallintajärjestelmän (GCS) välityksellä hyvinkin kaukaa lennokin toiminta-alueelta. Sen tietoyhteys toimii joko C- tai Ku-kaistan satellittitietoliikenneyhteyksillä. Lennokkissa on hyvin suuren autonomian omaava autopilotti, joka ylläpitää lentotilaa (nopeus, kohtauskulma, voimalaitteen tehoasetus, ratakulma jne.).
Predatorin keulassa on värikamera, joka on yleisimmin käytössä lennokin alapuolella olevan maa- tai merialueen seurannassa. Päivätehtäviä varten se on varustettu vaihtelevalla aukolla varustetulla TV-kameralla ja öisin kuva välittyy infrapuna-kameralla. Predator näkee myös savun, sumun ja pilvien läpi SAR-tutkalla, jonka kuva kuitenkin on suhteellisen epätarkkaa matalalla lennettäessäkin. Predator pystyy tallentamaan videota ja valokuvia.
Tulevaisuudessa Predatorit varustetaan monispektrikameralla (Multispectral Targeting System, MTS), joka tukee erilaisia maalinhakutoimintoja. Kohteeseen voidaan ampua lennokista pari  AGM-114 Hellfire -ohjusta. Paino- ja tilasyistä Predatoria ei voi varustaa yhtäaikaisesti kummallakin järjestelmällä (MTS ja SAR).
Lennokki pystytään purkamaan kuuteen pääosaan, jotka pakataan lempinimellä "arkku" tunnettuun konttiin, joita viedään lentokuljetuksina kohteiden lähelle. Tämä varmistaa lennokin nopean käytön eri puolella maailmaa. Suurin järjestelmän osa on GCS ja se on suunniteltu lastattavaksi C-130-kuljetuslentokoneeseen.
Matkaniva

Matkaniva on Oulaisten kaupunkiin kuuluva maaseutukylä, joka sijaitsee Oulaisista Haapavedelle menevän tien varressa Pyhäjoen rantamailla.
Kylässä toimivat muun muassa seuraavat järjestöt: Matkanivan Nuorisoseura, Matkanivan metsästysseura, Matkanivan kalastuskunta, Matkanivan diakoniatoimikunta, Matkanivan Maa- ja Kotitalousnaiset.
Pullasota

Tausta

Meksiko oli itsenäistymisensä jälkeen sekasortoisessa tilassa ja sodat ja muut taistelut olivat tehneet eri mittakaavojen vahinkoa ulkomaiden kansalaisten omistuksille maassa. Eri vahinkoja kärsineet osapuolet olivat tehneet korvausvaatimuksia Meksikon valtiota vastaan vahinkojen puolesta. Yksi vaatimusten esittäjistä oli eräs ranskalainen, jonka mukaan meksikolaiset sotilaat olivat ryöstäneet hänen omistamansa leipomon vuonna 1828. Kuningas Ludvig Filip I:n johtama Ranska päätti tukea leipurin ja muiden ranskan kansalaisten vaatimuksia ja Meksikolle esitettiin 600 000 peson korvausvaatimus. Kun rahaa ei tullut kuuluakseen, Ranskan laivasto asetti Meksikon Veracruzin sataman merisaartoon huhtikuussa 1838.

Sota

Tuleva yhteenotto tuli tunnetuksi pullasotana aiemmin mainitun ranskalaisen leipomon mukaan. Nimen risti eräs ranskalainen journalisti tähdentäessään aseellisen yhteenoton mielettömyyttä.
Ranskalaiset ja meksikolaiset neuvottelivat saarron alettua useita kuukausia, mutta lopulta 27. marraskuuta ranskalaiset päättivät hyökätä kaupunkiin vaatimustensa tukemiseksi. Meksikolaiset yllättäen ranskalaiset valtasivat kaupungin vieressä sijaitsevan San Juan de Ulúan linnoituksen. Meksikolainen sotilasjohtaja Antonio López de Santa Anna johti paikallisia puolustajia ranskalaisten hyökätessä itse kaupunkia vastaan 5. joulukuuta. Ranskalaiset saatiin lopulta karkotettua neuvottelujen kautta. Lähtiessään he tulittivat vielä Veracruzia ja Santa Anna menetti haavoittuessaan toisen jalkansa.

Seuraukset

Ranska ja Meksiko solmivat lopulta kiistansa maaliskuussa 1839 brittien välityksellä. Meksiko suostui lopulta maksamaan Ranskan alun perin vaatimat 600 000 pesoa.
Santa Anna sai kaikesta huolimatta maineen sotasankarina karkotettuaan ranskalaiset Veracruzista. Pääkaupunki Méxicossa hänet valittiin ensin väliaikaiseksi presidentiksi vuonna 1839, mutta hän antoi viran takaisin presidentti Anastasio Bustamantelle. Santa Anna nimitettiin kuitenkin jälleen väliaikaiseksi presidentiksi lokakuussa 1842 armeijan ja hallituksen vaadittua Bustamanten eroa. Sotasankarin maine mahdollisti diktaattorimaiset oikeudet Santa Annalle. Pullasodassa amputoidulle jalalleen hän järjesti hautajaiset pääkaupungissa.
Kuolan supersyvä porausreikä

Kuolan supersyvä porausreikä (joka tunnetaan myös nimellä SG-3) on Kuolan niemimaalla Venäjällä lähellä Suomen rajaa sijaitseva tieteilijöiden tekemä porausreikä. Reiän poraukset aloitettiin 24. toukokuuta 1970 ja lopetettiin virallisesti vuonna 1992. SG-3 on 12 262 metriä syvä. Tiedemiehet löysivät reiän pohjalta 2,7 miljardia vuotta vanhoja kiviä. Projektin tarkoituksena oli porautua 15 kilometrin syvyyteen, mutta poran terä ei olisi kestänyt kyseisessä syvyydessä vallitsevaa 300 asteen lämpöä. Projekti lopetettiin lopullisesti vuonna 2005 ja vuodesta 2008 lähtien alue on ollut autio. Vasta toukokuussa 2008 onnistuttiin poraamaan syvemmälle al-Šahynin öljykentällä Qatarissa, jossa päästiin 12 289 metrin syvyyteen. Tällä hetkellä maailman syvin porausreikä sijaitsee Sahalinin saaren rannalla Venäjällä. Kyseinen reikä on 12 345 metriä syvä; ennätys saavutettiin 28. tammikuuta 2011. Kuolan reikä on kuitenkin edelleen syvin maanpinnalta pystysuoraan porattu reikä vuoteen 2012 mennessä.
Näsiä

Ulkonäkö

Lehtonäsiä kasvaa noin 60–120 cm korkeaksi pensaaksi. Lehdet ovat noin 6 cm pitkät, suikeat ja sinivihreät. Lehtonäsiän vaaleanvioletit kukat puhkeavat varren vanhoista silmuista ennen lehtimistä. Kukista muodostuu punaisia, soikeita ja erittäin myrkyllisiä luumarjoja.

Levinneisyys

Lehtonäsiä on Ahvenanmaalla kokonaan rauhoitettu. Lehtonäsiä kasvaa lehtomaisissa metsissä.

Käyttö

Lehtonäsiän osia on käytetty lääkekasvina. Sen myrkyllisyyttä on myös hyödynnetty esimerkiksi ketunmyrkyn valmistukseen. Sitä käytetään myös koristekasvina.

Kasvintuhoajat

Nisäkkäät jättävät lehtonäsiän rauhaan, sillä se on useimmille niistä tappavan myrkyllinen. On kuitenkin olemassa eläimiä, jotka pystyvät sitä syömään, kuten hanhet.
Syöksyvirtausparvi

Syöksyvirtausparvi eli derecho (esp. 'suoraan eteenpäin') on pitkäikäinen ukkospilvien jono, johon liittyy jatkuvia, vahinkoa aiheuttavia syöksyvirtauksia yli 400 kilometrin matkalla. Tuulen puuskanopeudet syöksyvirtausparvissa ovat yleisesti yli 26 m/s, ja paikoin yli 33 m/s. Syöksyvirtausten lisäksi näissä ukkospilvijärjestelmissä voi esiintyä myös trombeja.
Syöksyvirtausparvet ovat pääasiassa kesäinen ilmiö, mutta keskileveyksillä niitä voi esiintyä mihin vuodenaikaan tahansa. Yhdysvalloissa niitä havaitaan eniten toukokuun alun ja heinäkuun lopun välillä. Yhdysvaltojen ulkopuolella syöksyvirtausparvia anaysoidaan niin harvoin, että kattavia tilastoja ei ole. Esimerkiksi Keski-Euroopassa 400 kilometriä pitkä tuhojälki ulottuu usein useaan valtioon, jolloin syöksyvirtausparvi saattaa jäädä tunnistamatta.
Syöksyvirtausparvi aiheuttaa voimakkaita tuulia ja laajoja tuhoja, ja siinä havaitaan runsaasti kaarevia tutkakaikuja. Syöksyvirtausparvi-tyypin ukkospilvi tuottaa jopa 160 km/h nopeudella laskeutuvan syöksyvirtauksen, joka aiheuttaa tuhoa kaatamalla mm. puita ja asuntovaunuja. Nauhamaisessa tutkakaiussa oleva kaareuma tai pullistuma liittyy monesti pinnalla esiintyviin tuhoisiin tuuliin tai tornadoihin.
Syöksyvirtausparvi-tyypin ukkonen havaittiin Suomessa Astan päivänä 30.7.2010 ja Unton päivänä 5.7.2002, jolloin normaalia matalapainetta nopeammin liikkuva kapea pilvivalli kulki etelästä pohjoiseen. Syöksyvirtausparvi liittyi tässä tapauksessa matalapaineen arvaamattomaan syvenemiseen ja ehkä osakeskuksen muodostumiseen. Tuuli syöksyvirtauksissa oli jopa yli 50 m/s.