google/wiki40b huggingface dataset:
Ahti Lappi

Ahti Ensio Lappi (s. 7. heinäkuuta 1941 Vaasa) on suomalainen eversti, joka toimi muun muassa Rovaniemen Ilmatorjuntapatteriston komentajana ja ilmatorjuntatarkastajana.

Henkilöhistoria ja sotilasura

Lappi syntyi Matti Lapin ja Elna Haution perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1965 on Astrid Wiklund.
Lappi tuli ylioppilaaksi Vaasan lyseosta 1960, Kadettikoulusta hän valmistui 1963 ja Sotakorkeakoulusta 1973. Lappi toimi Pohjanmaan ilmatorjuntapatteristossa opetusupseerina 1963–1965, patterinpäällikkönä 1965–1969 ja toimistopäällikkönä 1969–1972. Helsingin ilmatorjuntarykmentissä hän oli aliupseerikoulun johtajan sijainen 1971 ja Sotakorkeakoulun opettaja 1973–1979, minkä jälkeen hän toimi Pääesikunnan toimistoesiupseerina 1979–1982 ja Rovaniemen Ilmatorjuntapatteriston komentajana 1982–1987. Oltuaan Pääesikunnassa toimistopäällikkönä 1987–1988 hän toimi siellä ilmatorjuntatarkastajana vuodesta 1988 vuoteen 1997, jolloin hän erosi vakinaisesta palveluksesta.
Lappi ylennettiin vänrikiksi 1961, luutnantiksi 1963, yliluutnantiksi 1966, kapteeniksi 1969, majuriksi 1975, everstiluutnantiksi 1982 ja everstiksi 1988.
Onni Kustannus

Onni Kustannus Oy on oululainen ristikkolehtien ja -kirjojen kustantaja, jonka valikoimaan kuuluu 17 erilaista lehtipisteissä myytävää ristikkojulkaisua. Onni Kustannuksen tunnetuimmat tuotteet ovat Onnen Helpot Ristikot, Timantti Ristikot, Ristikko Aarre sekä Ristikko Pommi, joka on tällä hetkellä Suomen lehtipisteissä kansihinnoilla mitattuna kaikkein myydyin ristikkolehti.
HMS Phaeton (1914)

Palvelus

HMS Phaeton liitettiin palvelukseen oton jälkeen helmikuussa 1915 Suuren laivaston (engl. Grand Fleet) 4. Risteilijäviirikköön, josta alus siirrettiin maaliskuussa Dardanelleille. Alus palveli syyskuuhun 1915 Dardanellien edustalla tukemassa liittoutuneiden maihinnousua Gallipolin niemimaalle.
Alus liitettiin kotimaahansa paluun jälkeen Suuren laivaston 1. Risteilijäviirikköön. Se ampui 4. toukokuuta 1916 alas yhdessä HMS Galatean kanssa Zeppelin L7:n. Viirikkönsä mukana alus osallistui 31. toukokuuta - 1. kesäkuuta 1916 Skagerrakin taisteluun.
HMS Phaetonille asennettiin elokuussa 1917 miinakiskot 74 miinan kuljettamista varten. Alus suoritti viisi miinanlaskentamatkaa, joilla se laski yhteensä 358 miinaa. Näihin on laskettu mukaan Kattegattiin maaliskuussa 1918 lasketut miinat.
HMS Phaeton liitettiin maaliskuussa 1918 7. Risteilijäviirikköön ja edelleen syyskuussa 1919 Harwichiin 2. Risteilijäviirikköön. Alus poistettiin palveluksesta helmikuussa 1920 kahdentoista kuukauden modernisointia varten. Palattuaan telakalta alus sijoitettiin Devonportin reserviin.
HMS Phaeton siirrettiin poistolistalle toukokuussa 1922 ja se myytiin romutettavaksi 16. tammikuuta 1923 Kingille Trooniin.
Chisato Okai

Chisato Okai (jap. 岡井 千聖, Okai Chisato, s. 21. kesäkuuta 1994, Saitaman prefektuuri) on japanilainen poplaulaja ja idoli. Hänet valittiin kahdeksanvuotiaana vuonna 2002 Hello! Projectiin kuuluvaan Hello! Project Kids -yhtyeeseen ja myöhemmin vuonna 2005 perustettuun Cute-yhtyeeseen.
Alex D. Linz

Alexander David ”Alex” Linz (s. 3. tammikuuta 1989) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa Eräänä kauniina päivänä (1996), Yksin kotona 3 (1997), Sydän lyö (2000) ja Max Keeble – Kosto elää (2001).
Juutalainen Linz syntyi Kalifornian Santa Barbarassa ja debytoi vuonna 1994. Hän on muiden rooliensa ohella ääninäytellyt Tarzania.
Linz oli vuosina 1997, 1998, 2000 ja 2002 ehdokkaana Young Artist -palkinnon saajaksi.
José Théodore

Ura

Théodore pelasi ensimmäistä kertaa NHL:ssä kaudella 1995–1996 seuranaan Montreal Canadiens. Tuolloin peliaikaa heltisi vain vaivaiset 10 minuuttia koko kaudella. Seuraavalla kaudella hän saikin jo enemmän vastuuta, ja hän pelasi 18 ottelua. Kauden 1998–1999 hän pelasi koko kauden AHL:ssä. Seuraavalla kahdella kaudella Théodore toimi Montrealin kakkosvahtina, ja hänelle kertyi 18 sekä 30 ottelua. Kaudella 2001–2002 hän ohitti Jeff Hackettin joukkueen arvojärjestyksessä, ja voitti sekä parhaan maalivahdin palkinnon Vezina Trophyn että arvokkaimman pelaajan palkinnon Hart Memorial Trophyn. Siitä lähtien hän oli Montrealin ykkösvahti ja torjui kaudessa noin 60 ottelua. Théodore kärysi kaukalon ulkopuolella dopingin käytöstä kansallisen dopingorganisaation testissä marraskuussa 2005, mutta ei saanut liigalta sanktiota, koska testi tapahtui ennen NHL:n uutta dopingohjelmaa.
9. maaliskuuta vuonna 2006 Montreal myi hänet Colorado Avalancheen. Vastakkaiseen suuntaan meni David Aebischer. Hän pelasi Coloradossa loppukauden 2005–2006 ja kaksi seuraavaa kautta, minkä jälkeen siirtyi heinäkuussa 2008 vapaana pelaajana Washington Capitalsiin. Washingtonissa hän pelasi kaksi kautta, joiden jälkeen siirtyi kaudeksi 2010–2011 Minnesota Wildiin. Heinäkuussa 2011 Theodoré teki vapaana pelaajana kahden vuoden ja kolmen miljoonan dollarin sopimuksen Florida Panthersin kanssa.

Muuta

Théodoren lapsi kuoli vuonna 2010, mutta hän pelasi kuitenkin kaudella 2009–2010 yhden uransa parhaista kausista. Kauden jälkeen hän voitti Bill Masterton Trophyn sisukkuudesta, urheiluhengestä ja omistautumisesta jääkiekolle.
Simatsiini

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa simatsiini on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta, mutta liukenee hieman etanoliin ja paremmin asetoniin ja tolueeniin. Simatsiinin herbisidiset vaikutukset perustuvat siihen, että se estää kasvien fotosynteesin pysäyttämällä elektroninsiirtoketjun fotosysteemi II:ssa. Aine ei ole erityisen myrkyllinen akuutisti, mutta kertyy esimerkiksi pohjavesistöihin, mikä on aiheuttanut huolta ympäristö- ja terveysvaikutuksista. Eläinkokeessa simatsiinin on todettu olevan karsinogeenista, mutta varmuutta karsinogeenisuudesta ihmiselle ei ole.

Valmistus ja käyttö

Simatsiinia valmistetaan syanuurikloridin ja etyyliamiinin välisellä reaktiolla. Yhdistettä käytetään rikkaruohomyrkkynä muun muassa maissi,- hedelmä- vihannes-, viini- ja maapähkinäviljelmillä, puistoissa ja nurmikoilla. Sitä käytetään myös levien kasvua estävänä aineena. Simatsiini hyväksytään käytettäväksi muun muassa Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Australiassa. Euroopan unionin alueella simatsiinia sisältävien valmisteiden myynti kiellettiin Euroopan komission päätöksellä vuonna 2004. Simatsiinista valmistetaan myös toista herbisidiä simetryniä.
Adjule

Adjule, tunnetaan myös nimellä Kelb-el-khela, on koiraeläintä muistuttava kryptidi, jonka väitetään elävän Pohjois-Afrikassa, varsinkin Saharassa Mauritaniassa. Adjulen väitetään olevan tuntematon koiraeläin, joka näyttää näyttää koiran ja suden risteymältä. Yksi selitys Adjuleille on eristäytynyt lauma afrikkalaisia villikoiria. Adjulen toinen nimitys kelb-el-khela tarkoittaa ”puskakoiraa”. Ehkäpä tunnetuin havainto Adjulesta on Mauritanian rannikkoalueelta vuodelta 1992. Tuolloin Itä-Saharan rannikkoalueilla elävät metsästäjät näkivät villikoiraa muistuttavan eläimen, joka saalisti laumassa. Havainnot saattavat koskea alueella harvinaisia hyeenakoiria.
Afrikkaan sijoittuvassa Resident Evil 5 -pelissä esiintyy Adjule-niminen hahmo.
Taikinajärvi (Jämsä)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,3 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Kurujoen–Nytkymenjoen valuma-alueeseen (14.226) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 126,6 metriä mpy.
Palais Holnstein

Palais Holnstein on kulttuurihistoriallinen rakennus Münchenissä, Saksan Baijerissa. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti François de Cuvilliés. Rakennuksen rakennustyöt käynnistettiin vuonna 1733, ja ne saatiin päätökseen vuonna 1737. Rakennus rakennettiin Sophie Caroline von Ingenheimille, vaaliruhtinas Karl Albertin rakastajattarelle. Interiöörin koristelusta on vastannut saksalainen Johann Baptist Zimmermann. Vuodesta 1818 lähtien rakennus on toiminut Münchenin ja Freisingin arkkipiispan residenssinä.
Johnny Lee Michaels

Johnny Lee Michaels (oik. Jouni Turpeinen , s. 1963, Helsinki) on suomalainen muusikko ja säveltäjä.
Johnny Lee Michaels aloitti uransa 1980-luvulla ja on tehnyt elokuva- ja televisiosarjamusiikkia sekä perinteistä hard rockia. Hän sijoittui toiseksi Suomen euro­viisu­karsinnassa vuonna 1987 kappaleellaan ”Kesätuuli”. Suomea Euroviisuihin pääsi tuolloin edustamaan Virve Rosti kappaleellaan ”Sata salamaa”.
Sittemmin Johnny Lee Michaels on toiminut myös tuottajana. Hän on tuottanut muun muassa 22-Pistepirkon ja The 69 Eyesin (Blessed Be, Paris Kills, Devils, Angels, Universal Monsters) albumeita. Michaelsilla on avioliitosta Kata Kärkkäisen kanssa Kasimir-niminen poika.
Juice Leskinen teki "Turpeinen ja Kärkkäinen"-nimisen kappaleen Michaelsista ja Kata Kärkkäisestä, jotka olivat 80-luvulla julkkis-pari.
Hepolampi (Heinola)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 5,6 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Ruotsalaisen alueella (14.14), jonka Ruotsalaisen lähi-alueeseen (14.141) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 85,8 metriä mpy.
RN Messaggero

Valmistus

RN Messaggieren suunnitelmien pohjalta, mutta keveällä kahvelitakilalla varustetun aluksen suunnitteli Edoard Masdea haluttaessa uudelleen käyttää Messaggieren loistavaa höyrykonetta. Alus tilattiin Sestri Ponentesta Cantieri navali Oderolta, missä köli laskettiin vuonna 1883. Alus laskettiin vesille 13. heinäkuuta 1885 ja liitettiin laivastoon 11. lokakuuta 1888.

Palvelus

Aluksen aseistus vaihdettiin myöhemmin neljäksi 57 millimetrin 43 pituuskaliiperin tykiksi ja alukselle lisättiin vuonna 1889 neljä 37 millimetrin 20 pituuskaliiperin revolveritykkiä. Alus poistettiin palveluksesta 11. maaliskuuta 1907, jonka jälkeen se oli jonkin aikaa Panigagliassa varastoaluksena.
Mihail Loris-Melikov

Mihail Tarielovitš Loris-Melikov (1. tammikuuta 1826 (J: 20. joulukuuta 1825) Tiflis – 24. joulukuuta (J: 12. joulukuuta) 1888 Nizza, Ranska) oli armenialaissyntyinen venäläinen kenraali ja valtiomies, joka toimi Venäjän sisäministerinä keisari Aleksanteri II:n valtakauden lopulla vuosina 1880–1881. Hän esitteli maltillisen liberaalin uudistusohjelman, joka ei kuitenkaan toteutunut hallitsijan murhan vuoksi.
Loris-Melikov oli armenialaisen kauppiaan poika. Hän kävi Lazarevin itämaisten kielten koulua Moskovassa ja kaartin kadettikoulua Pietarissa ennen liittymistään husaarirykmenttiin vuonna 1843. Hän palveli pitkään Kaukasuksella ja toimi vuosina 1863–1875 Terekin alueen kuvernöörinä. Hänet ylennettiin 1856 kenraalimajuriksi ja 1875 kenraaliksi. Turkin sodassa (1877–1878) hän komensi Kaukasuksella armeijaa suuriruhtinas Mihail Nikolajevitšin sijaisena. Aluksi hyökkäykset epäonnistuivat ja venäläiset joukot joutuivat perääntymään, mutta loka–marraskuussa 1877 Loris-Melikov onnistui etenemään menestyksekkäästi. Hän sai suuren osan turkkilaisista sotavangiksi ja valtasi rynnäköllä Karsin kaupungin. Hänet palkittiin seuraavana vuonna kreivin arvolla.
Turkin sodan jälkeen Loris-Melikov oli vuonna 1879 lyhyen aikaa kenraalikuvernöörinä ruton piinaamalla alueella Volgan alajuoksulla. Saatuaan siirron Keski-Venäjälle hän ehdotti maltillisia hallinnollisia ja taloudellisia uudistuksia, joiden tarkoituksena oli heikentää vallankumouksellista liikehdintää poistamalla yhteiskunnallisia epäkohtia. Keisari Aleksanteri II oli siinä määrin vakuuttunut Loris-Melikovin ehdotuksista, että nimitti hänet johtamaan valtakunnallista komiteaa, jonka tarkoitus oli nujertaa vallankumouksellinen terrorismi ja uudistaa maan hallintokoneisto. Komitea perustettiin helmikuussa 1880 tapahtuneen keisarin murhayrityksen jälkeen. Aleksanteri II kuitenkin lakkautti komitean jo puolen vuoden kuluttua ja nimitti marraskuussa 1880 Loris-Melikovin sisäministeriksi.
Heti sisäministeriksi tultuaan Loris-Melikov keskitti valtakunnan turvallisuusasiat omaan ministeriöönsä. Keisarillisen kanslian kolmas osasto lakkautettiin, ja sen korvaajaksi perustettiin sisäministeriön poliisidepartementti. Tämä loi pohjan keisarinvallan loppuaikojen poliisivaltioon johtaneelle kehitykselle sekä salaisen poliisin eli Ohranan perustamiselle. Sisäministerinä Loris-Melikov valmisteli maltillisen uudistusohjelman, johon sisältyi muun muassa neuvoa-antavia vaaleilla valittavia paikallisia edustajistoja. Aleksanteri II hyväksyi periaatteessa ohjelman, mutta sen toimeenpanosta ei ehditty päättää ennen maaliskuussa 1881 tapahtunutta keisarin murhaa. Uudeksi hallitsijaksi tullut Aleksanteri III hylkäsi ohjelman ja päätti sen sijaan pyrkiä itsevaltiuden säilyttämiseen. Päätökseen vaikutti ratkaisevasti Pyhän synodin yliprokuraattori Konstantin Pobedonostsev. Tämän seurauksena Loris-Melikov erosi sisäministerin tehtävästä toukokuussa 1881 ja vetäytyi viettämään eläkepäiviään Nizzaan Ranskaan.
Suovehka

Ulkonäkö ja koko

Suovehkan lehdet ovat meheviä, sydämenmuotoisia ja noin 10 cm pitkiä. Kukinto on 3–4 cm pitkä tiivis vihertävänvalkea tähkä, ja sitä suojaa suuri valkea suojuslehti. Marjat ovat kirkkaan punaisia, ja leviävät kellumalla veden pinnalla. Kasvin kaikki osat ovat myrkyllisiä.

Levinneisyys

Suovehka kasvaa Keski-, Itä- ja Pohjois-Euroopassa, Pohjois-Aasiassa ja Pohjois-Amerikan pohjoisosissa: Alaskassa, Kanadassa sekä Yhdysvaltojen koillisosassa.

Elinympäristö

Suovehka kasvaa soilla, lampien sekä järvien rannoilla.

Käyttö hätäravintona

Suovehkan juurakko sisältää runsaasti tärkkelystä, ja sillä saattaa olla varsin hyvä ravintoarvo. Sitä onkin petun ohella käytetty hätäravintona nälkä­vuosina sekä muulloinkin sianruokana. Juurakko on kuitenkin myrkyllinen, kuten kasvin muutkin osat, mutta keitettäessä tai kuivattaessa ainakin suuri osa sen sisältämistä myrkyistä hajoaa vaarattomiksi aineiksi. Näin käsiteltynäkin se on silti erittäin pistävän makuinen, ja esimerkiksi Carl von Linné ihmettelikin, kuinka sitä on edes nälkä­vuosina voitu syödä.
Deborah Ann Woll

Nuoruus

Deborah Ann Woll on kotoisin Brooklynista New Yorkista. Hän oli nuorena ujo ja kiusattu. Hän alkoi värjätä vaaleita hiuksiaan punaisiksi 14-vuotiaana erottuakseen muista. Woll harrasti teatteria, pianonsoittoa ja tanssia.

Ura

Woll opiskeli teatteria Etelä-Kalifornian yliopistossa. Valmistumisensa jälkeen hän vieraili useissa televisiosarjoissa kuten Life, Teho-osasto ja Kovan onnen kundi. Woll teki läpimurtonsa vampyyri Jessica Hambyn roolissa televisiosarjassa True Blood vuonna 2008. Sittemmin hän on saanut useita elokuvarooleja muun muassa elokuvista Catch .44 ja Little Murder. Woll on esiintynyt myös teatterissa.
Adils

Adils oli puolimyyttinen svealaisten kuningas. Häntä kutsutaan myös Adils mahtavaksi (Adils den mäktige). Snorrin mukaan Adils haudattiin Vanhaan Uppsalaan. Ynglingasagan mukaan Adils oli Ottar Vendelkråkan poika ja hänen seuraajansa. Hänen oletetaan hallinneen pitkään ja olleen rikas.
Reijo Raekallio

Reijo Raekallio (s. 22. kesäkuuta 1950 Kittilä, Suomi) on suomalainen taidemaalari. Hänet tunnetaan poroja esittävistä maalauksistaan. Yhtenä uudempana aiheena ovat ihmiset tanssin pyörteessä. 
Raekallio on opiskellut Lahden Taidekoulussa vuosina 1974-1977 ja taidehistoriaa Tampereen yliopistossa 1977 ja 1978. 
Raekallio opetti Lapin taidekoulussa Torniossa vuosina 1978-1981, ja siirtyi sitten vapaaksi taiteilijaksi. Hän palasi 1981 syntymäkyläänsä Kittilän Pöntsöön, johon hän perusti oman gallerian 1987. Siellä on esillä hänen tuotannostaan laaja kokoelma, joka vaihtuu uusien töiden myötä. 
Raekallion töitä on ollut esillä kotimaassa yli 150 näyttelyssä, ulkomailla 12 näyttelyssä. Hänet on palkittu Ars Arctica -palkinnolla 1985 ja Kittilän kunnan taidepalkinnolla 1987.
Vanhemmat: maanviljelijä Urho Raekallio ja Aili Raekallio o.s. Tervo
KÄPY – Lapsikuolemaperheet ry

KÄPY – Lapsikuolemaperheet ry on perustettu vuonna 1991. Yhdistys on vertaistukiyhdistys, joka tukee vanhempia ja perheitä, joilta on kuollut lapsi. Yhdistys jakaa myös tietoa ammattilaisille sekä on mukana järjestämässä Suru-konferenssia.
Yhdistys perustettiin vuonna 1991 ja silloin nimi on Käpy kätkytkuolemaperheiden yhdistys ry. Seuraavana vuonna toiminta alkaa perheviikonlopulla ja tulkita toimintaa. parin vuoden päästä yhdistyksen auttava puhelin käynnistyy ja kirjalista materiaalia aletaan tuottamaan. Vuonna 1997 vertaistukiryhmä alkaa Helsingistä, josta se laajenee myöhemmin muualle.Vuonna 2000 yhdistyksen toiminta laajenee kätkytkuolemiin lisäksi perheitä, joissa on kuollut lapsi ja nimi muuttuu KÄPY Kätkyt- ja lapsikuolemaperheiden yhdistys ry. 10 vuotta myöhemmin eli vuonna 2010 nimi muuttuu nykyiseksi KÄPY – Lapsikuolemaperheet ry nimen muutoksella halutaan viestittää yhdistyksestä saa apua myös perheet, jotka ovat menettää nuoren tai nuoren aikuisen.
Laperm

Laperm on kiharakarvainen, Yhdysvalloista peräisin oleva Rex-tyyppinen kissarotu.

Kuvaus

Rotu on keskikokoinen, luonteeltaan seurallinen ja leikkisä. Laperm:sta on olemassa sekä lyhyt- että pitkäkarvainen muunnos. Rodulla kaikki värit sallitaan.
Béni Saf

Kaivostoiminta

Béni Saf kehittyi 1870-luvulla kolmen rautamalmikaivoksen malmin lastaussatamana. Kaivokset rakensivat laajan 800 mm:n raidelevyisen rataverkoston kaivoksilta Béni Safin satamaan. Ranskalainen Compagnie des Minérals de Fer Magnétiques de Mokta-el-Hadid osti kaivokset 1885 ja muodosti niistä tytäryhtiön nimellä Mines de Camerata, Sidi-safi et Ghar-Baroud. Rautamalmikaivokset olivat toiminnassa 1950-luvun loppupuolelle, ja ne olivat yhdessä kaivosrautatien kanssa alueen suurin työllistäjä.
Ranskalaiset päättivät toisessa Algerian radanrakennusohjelmassaan rakentaa 1000 mm:n raidelevyisen radan Béni Safista etelään. Béni Saf a Tlemcen 67 km:n pituinen rautatie avattiin liikenteelle 16. elokuuta 1908, ja se yhdisti Béni Safin muuhun Algerian rataverkkoon. Amerikkalaiset joukot miehittivät Béni Safin marraskuussa 1942.
Rautamalmikaivosten sulkeminen aiheutti Béni Safissa suurta tyytymättömyyttä työttömäksi joutuneiden kaivosmiesten keskuudessa. Monet kaupungin asukkaat liittyivät Algerian vapautusrintamaan (LFA) ja kannattivat Ben Bellan ohjelmaa kaivosten kansallistamista ja kaivostoiminnan uudelleen aloittamista.
Säijä

Säijä on vähän yli 500 asukkaan kylä Lempäälän luoteisosassa.

Sijainti

Säijä sijaitsee Pirkkalan ja Lempäälän rajalla Pyhäjärven rannalla, noin 14 kilometrin päässä Lempäälän kirkonkylästä ja  20 kilometriä Tampereelta. Yhteydet Nokian ja Tampereen suuntaan ovat hyvät.
Toisaalta helppo kulkeminen kaupunkeihin on hiljalleen tappanut peruspalvelut kuten pankin, postin ja viimeisenä kyläkaupan.

Historiaa

Säijässä käytiin vapausodassa merkittäviä taisteluja rintaman kulkiessa Pyhäjärven rantaa pitkin. Säijäläissyntyinen Tuomas Hoppu on kirjoittanut aiheesta useita artikkeleita.
Säijä oli pitkään osa Vesilahtea. Vasta 1950-luvun lopulla virisi keskustelu Säijän liittymisestä Lempäälään, mikä toteutui vuoden 1964 alussa. Suurimpana syynä oli kulkuyhteyksien aiheuttama julkisten palveluiden saatavuus, olihan pääosa Vesilahtea Pyhäjärven toisella puolella.
Säijä on edelleen suurelta osin harvaan asuttua maatalousaluetta, mutta Tampereen läheisyyden vuoksi siellä on paikoitellen myös miltei esikaupungin luontoisia talokeskittymiä.

Liikenneyhteydet

Pari kilometriä Säijän rajalta sijaitsee kansainvälinen Tampere-Pirkkalan lentoasema. Julkiset lähiyhteydet ovat vaatimattomammat, koska 80-luvun jälkeen ainoa julkinen liikenne on taksien lisäksi ollut viisi kertaa päivässä Lempäälään liikennöivä koulubussi, lisäksi käytössä on palvelubussi.

Palvelut

Säijään saatiin koulu yli sata vuotta sitten. Kylässä on nyt noin 50 oppilaan ala-aste, perhepäivähoitoa, kunnallinen ryhmäperhepäiväkoti, kaksi kauppapuutarhaa, tilamyyntiä, ratsastustalleja, taksi ja monitoimitalo erilaisten tilaisuuksien järjestämiseen.
Kylällä toimivat myös vireä kyläyhdistys ja nuorisoseura, jotka järjestävät erilaisia tilaisuuksia kuten talkoita, myyjäisiä ja kerhoja.

Kyläkaava

Nurmen ja Säijän kylien maankäyttö- ja kehittämissuunnitelma on valmistunut ja se julkistettiin 26.03.2010.
Kylälle laadittiin epävirallinen kyläkaava Satu Sarjalan diplomityössä. https://dspace.cc.tut.fi/dpub/handle/123456789/6677

Osayleiskaava

Lempäälän kunta on laatimassa kylään osayleiskaavaa.
http://www.lempaala.fi/palvelut/asuminen-rakentaminen-ja-ymparisto/kaavoitus/yleiskaavat/12017-saijan-osayleiskaava/
Big Al

Big Al (suom. Iso Al) on Wyomingin osavaltiosta Yhdysvalloista vuonna 1991 löydetty Allosauruksen fossiili. Luuranko on säilynyt lähes täydellisenä, siitä on löydetty 95 prosenttia. Big Aliksi ristitty yksilö eli noin 145 miljoonaa vuotta sitten jurakaudella. Fossiilin kaivaminen esiin vei kahdeksan päivää.
Geologien mukaan Big Al kuoli joen pohjaan. Tulkinnan mukaan kivi, josta sen luuranko löydettiin, oli aluksi rutikuivaa ja sitten läpimärkää. Sen ajatellaan olleen myös veden kyllästämää. Tämän katsotaan olevan merkki siitä, että pitkää kuivuuskautta on seurannut tulva.
Al kuoli kuusivuotiaana, keskenkasvuisena. Se oli kuollessaan 10 metriä pitkä ja kolme metriä korkea. Se oli saanut elämänsä aikana noin 70 murtumaa. Murtumia oli hännässä, selkärangassa ja oikeassa eturaajassa. Myös sen oikean takaraajan keskimmäinen varvas oli tulehtunut ja todennäköisesti hankasi viereisiä varpaita.
BBC:n tuottama elokuva Ison Alin tarina (The Ballad Of Big Al) kertoo Alin elämäntarinan. Elokuvassa seurataan Alin elämää kuoriutumisesta kuolemaan. Elokuvassa Al sai kylkiluunmurtumansa yriteltyään paritella väkisin itseään suuremman naaraan kanssa, jolloin se oli käynyt Alin kimppuun. Varvas murtui Alin saalistaessa ja sen kompastuttua kaatuneeseen puuhun. Elokuvassa näytettiin myös, kuinka Al ja muutama muu Allosaurus hyökkäsivät Diplodocus-lauman kimppuun ja tappoivat suuren, mutta sairaan ja heikon yksilön.
Kanadanpuupiikkisika

Ulkonäkö

Kanadanpuupiikkisika on väritykseltään tummanruskea. Sillä on pieni pää, lyhyet jalat ja lyhyt, paksu häntä. Sen piikit poikkeavat varsinaisten piikkisikojen piikeistä. Noin 3 cm pitkät piikit ovat piilossa eläimen pitkän karkean turkin seassa. Piikit ovat kiinnittyneet urson ihoon hyvin heikosti, joten hyökkääjä saa usein suuhunsa pelkkiä karvoja ja piikkejä. Kipua lisäävät piikkien päiden pienet väkäset. Kanadanpuupiikisialla on jaloissaan isot kynnet ja karvattomat anturat helpottamassa oksiin tarttumista.

Elinympäristö ja levinneisyys

Kanadanpuupiikkisikaa tavataan Kanadan ja Yhdysvaltain pohjois- ja länsiosien metsissä. Se voi myös elää pensasmailla tai aavikoilla niinkin etelässä kuin pohjoisessa Meksikossa.

Ravinto

Kanadanpuupiikkisika syö talvella männynneulasia, lehtiä ja puunkuorta. Erityisesti se pitää punakuusesta ja sokerivaahterasta. Kesäisin se syö ruohoa, juuria, marjoja ja kukkia metsän pohjalta.

Elintavat

Kanadanpuupiikkisika on yöeläin. Päivisin se yleensä nukkuu puissa sinne tekemässään pesässä. Kanadanpuupiikkisika naaras saa keväällä yhdestä kahteen poikasta. Sen kantoaika on noin 210 vuorokautta. Sen luontaisia vihollisia ovat näätäeläimet, ahmat ja kojootit.
Eteinen

Eteinen on huoneiston sisäänkäyntiin tai tuulikaappiin välittömästi liittyvä huonetila tai tila. Eteisestä on kulkuyhteys huoneiston muihin huoneisiin ja tiloihin. 
Eteistä käytetään yleensä myös vaatesäilytystilana; vaatteet sijoitetaan avonaulakkoon, komeroihin tai vaatehuoneeseen. Eteisestä on usein suora käynti WC:hen.
Heikki Aaltonen

Ura

Aaltonen pelasi koko pääsarjauransa SM-sarjaa hyökkääjänä kasvattajaseurassaan Rauman Lukossa yhteensä 16 ottelun verran kausina 1950–1952 ja 1954–1955 tehopistein 1+1=2. Pelaajauransa jälkeen hän toimi valmentajana ja johdatti Lukon A-nuorten Suomenmestaruuteen vuonna 1959.

Muuta

Aaltosen poika Ari pelasi kaudella 1981–1982 puolustajana kaksi SM-liigaottelua Porin Ässissä. Hän on myöhemmin toiminut mm. Jokipoikien Mestis-joukkueen päävalmentajana. Arin poika Miro Aaltonen on Suomen maajoukkuehyökkääjä, joka pelaa kaudella 2019–2020 KHL-joukkue Vitjaz Podolskissa. Mirosta tuli kaudella 2011–2012 kaikkien aikojen kolmas kolmannen polven pääsarjakiekkoilija Suomessa Juuso Hietasen ja Sami Blomqvistin jälkeen.
Heikki Aaltonen kuoli 93-vuotiaana 21. elokuuta 2019 poikansa Arin kotikaupungissa Joensuussa.