google/wiki40b huggingface dataset:
Dardennen veljekset

Jean-Pierre Dardenne (21. huhtikuuta 1951 Liège, Belgia) ja Luc Dardenne (10. maaliskuuta 1954, Liège, Belgia) ovat belgialaiset ohjaajaveljekset. He käsikirjoittavat, tuottavat ja ohjaavat elokuvansa yhdessä.
Vuonna 1999 veljekset voittivat Cannesin elokuvajuhlilla arvostetun Kultaisen palmun elokuvallaan Rosetta. Kaikki heidän tämän jälkeen ilmestyneet elokuvansa ovat kilpailleet Cannesissa ja voittaneet jonkin suurista palkinnoista. Vuonna 2005 he voittivat toisen kultaisen palmun elokuvalla Lapsi (L'Enfant).
VMP Varamiespalvelu

Historia

Mauno Savolainen ja hänen vaimonsa Riitta Savolainen perustivat ensimmäisen yhteisen yrityksensä 1980-luvulla. Se oli keskittynyt kiinteistöhuoltoon ja tarjosi muun muassa traktorilla tehtyjä lumitöitä. Yritys myytiin vuonna 1986, minkä jälkeen Savolaiset pitivät pientä majoitusliikettä. Majoitusliikkeen työvoimatarve vaihteli sesonkien mukaan, ja Savolaisia harmitti, miten hiljaisina aikoina rahaa kului palkkoihin kohtuuttoman paljon. Mauno Savolainen sai ajatuksen, että "pitäisi olla helppo ostopalvelu, jonka kautta saisi työntekijän tarpeeseen.” Tästä ideasta syntyi vuonna 1988 Varsinais-Suomen Varamiespalvelu Oy:n.  Seuraavana vuonna palvelu laajeni muualla Suomeen (Helsinki, Lahti, Oulu, Tampere) ja "varsinaissuomalaisesta" tuli "valtakunnallinen".
Suomen 1990-luvun alun lama koetteli yritystä, joka selvisi valuuttalainasta kuluja karsimalla ja lisälainalla, minkä ansiosta Savolaiset saivat pitää kotinsa. Yritys mietti palvelukonseptinsa uusiksi. Laman myötä henkilöstövuokraus oli kasvanut hurjasti, ja hyödyntääkseen trendiä Savolaiset kehittivät Varamiespalvelulle franchising-konseptin, jonka he käynnistivät 1990-luvun puolivälin jälkeen. Ensimmäiset franchiseyrittäjät olivat Jyväskylässä, Lahdessa, Vantaalla ja Espoossa, mutta pian toiminta laajeni koko maan kattavaksi.
Vuonna 2004 Varamiespalvelun toiminta kansainvälistyi, kun sen ensimmäinen palvelualue aloitti toimintansa Tallinnassa. Vuonna 2008 yrityksen toiminta laajeni ensin Ruotsiin, josta ostettiin henkilöstöpalvelualan yritys Prima Bemanning AB ja myöhemmin Espanjaan.
Loppuvuonna 2009 ketjuun kuului 52 palvelualuetta, joista Suomessa oli 39, Ruotsissa 9, Virossa 3 ja Espanjassa 1. Ennen toimintojen keskittämistä ketjuun oli kuulunut 69 palvelualuetta.
Vuonna 2010 Varamiespalvelu-Yhtiöistä tuli VMP Group.
Vuonna 2017 VMP Varamiespalvelu voitti Työeläkevakuuttaja Eteran Työkykypalkinnon. Voittajan valitsi viiden finalistiyrityksen joukosta MTV Uutisten vastaavana päätoimittajana toiminut Merja Ylä-Anttila. Hänen valintaansa vaikutti eniten se, miten VMP otti huomioon eri puolilla Suomea toimivat yksiköt ja vuokratyöntekijät rakentaessaan yhteisöllisyyttä. Yhteishenkeä synnytettiin esimerkiksi sosiaalisen median luovalla käytöllä, huumorilla ja nuoria innostavalla pelillisyydellä.
Marttyyrit (elokuva)

Juoni

Kateissa ollut pikkutyttö pelastetaan hylätystä teurastamosta. Järkyttynyt tyttö ei pysty kertomaan mitään kaappauksestaan. Sairaalassa hän ystävystyy Anna-nimisen tytön kanssa ja saa jälleen elämästä kiinni. 15 vuotta myöhemmin tyhjäkatseinen ja raivohullu nuori nainen tappaa perheen heidän kotitalossaan syvällä metsässä.
Ayodhya

Maantiede

Ayodhya sijaitsee Ghagharajoen varrella Uttar Pradeshin osavaltion keskiosassa. Faizabad sijaitsee Ayodhyasta jonkin matkaa länteen.

Historia

Hindut pitävät Ayodhyaa yhtenä kaikkiaan seitsemästä pyhästä kaupungista. Hindulainen eepos Ramayana mainitsee Ayodhan Raman syntymäpaikkana ja hindulaisen uskomuksen mukaan syntymäpaikalle rakennettiin hindulainen temppeli Ram Janmabhoomi. Ramayana mainitsee edelleen erään Manun perustaneen aikanaan kaupungin ja Ramasta tulleen kaupungin Suryavanshi-dynastian hallitsijan. Kaupunki kuten Atharva Vedassa.
Kaupunilla on historiansa aikana ollut merkitystä myös hindulaisuuden ohella muille uskonnoille. Jainalaiset pitävät kaupunkia viiden tirthankaran eli jumaluuden syntymäpaikkana ja sitä on pidetty muinaisen  Kosalan kuningaskunnan varhaisena pääkaupunkina. Ayodhyan uskotaan myös olevan buddhalaisissa teksteissä mainittu Saketa, jossa Buddhan sanotaan viettäneen jonkin aikaa. 400-luvulla kirjoittanut kiinalainen buddhalainen matkailija Faxian kuvaili kaupunkia buddhalaisena keskuksena, jossa hänen mukaansa oli 100 luostaria, sekä tarinan mukaan Maurya-valtakunnan hallitsija Ašokan perustama stupa.
Sittemmin Ayodhyaa hallitsivat vuorotellen Delhin ja Jaunpurin sulttaanikunnat, kunnes 1500-luvulla kaupunista tuli osa Suurmogulien valtakuntaa. Suurmogulien hallitsija Babur rakennutti hindujen Raman syntymäpaikkana pitämälle kohdalle Babri Masjidin moskeijan. Ayodhya kuului 1700-luvulla Suurmogulien valtakunnasta itsenäistyneeseen Awadhin kuningaskuntaan. Kuningaskunta alistettiin Englannin Itä-Intian kauppakomppanialle vuonna 1764 ja kuningaskunta liitettiin kokonaan brittien alueisiin vuonna 1856. Liitokset olivat yksi syy lopulta epäonnistuneen sepoy-kapinan syttymiselle Intiassa vuonna 1857.
Intian sittemmin itsenäistyttyä jännitteet muslimien ja hindujen välillä kasvoivat joidenkin hindujen halutessa purkaa Raman syntymäpaikalle rakennetun moskeijan. Vuonna 1992 joukko hinduja tuhosi moskeijan ja tilanne johti maanlaajuisiin mellakoihin ja yhteenottoihin hindujen ja muslimien välillä. Lopulta yli 2 000 oli saanut surmansa. Hindut ovat edelleen ajaneet hindulaisen temppelin rakennuttamista tuhotun moskeijan paikalle. Tuhotun moskeijan paikan hallinnasta on käyty sittemmin pitkää oikeustaistelua muslimien ja hindujen välillä.

Väestö

Intian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Ayodhyan asukasluku oli 55 890. Heistä 31 705 oli miehiä ja 24 185 naisia. Lukutaitoisuus oli 78,15 %. Kaupungin asukkaiden suuri valtaosa (93,23 %) oli uskonnoltaan hinduja. Pienempiä vähemmistöjä olivat muslimit (6,19 %), sikhit (0,14 %), jainit (0,1 %), buddhalaiset (0,12 %) ja kristityt (0,09 %).
Kaupunki on tärkeä pyhiinvaelluskohde hinduille, joita matkustaa kaupunkiin etenkin Rama Navamina eli Raman syntymäpäivänä maalis-huhtikuussa.
Viitasammakonputki

Ulkonäkö

Viitasammakonputki on monivuotinen ja kasvaa 5–20 senttimetriä korkeaksi. Sen 10–50 cm pitkä varsi on suikertava ja sen nivelkohdista kasvaa juuria. Kilpimäiset lehdet ovat 1,5–4 cm leveät. Kukinto on lehtihangasta kasvavassa vanassa. Kukat ovat pienet, sijoittuvat kiehkoroihin ja väriltään ne ovat valkoisen punertavat. Jokaisella kukalla on oma tukilehti. Hedelmä on 2 millimetriä leveä, litteä, nystyinen, herttatyvinen sekä matala- ja ohutharjainen.

Elinympäristö ja levinneisyys

Viitasammakonputkea tavataan Euroopassa yleisesti Pyreneiden niemimaalta Britteinsaarille, Puolaan, Unkariin ja Pohjois-Italiaan. Pohjoisimmillaan kasvi esiintyy Etelä-Ruotsissa ja -Norjassa, Virossa ja Islannissa. Satunnaisesti lajia tavataan Pohjois-Afrikan rannikkolla ja Kaukasuksella. Uudessa-Seelannissa se on tulokas.

Elinympäristö

Viitasammakonputken kasvapaikkoja ovat erilaiset märät paikat kuten järven- ja joenrannat, ojat, purot, lätäköt, märät nummet ja dyynikosteikot.
Max-Morlock-Stadion

Stadion Nürnberg (tunnettu myös nimellä Franken-Stadion, Grundig Stadion) on vuonna 1928 valmistunut jalkapallostadion Nürnbergissä, Saksassa. Ennen vuotta 1991 se tunnettiin nimellä Städtisches Stadion. Maaliskuusta 2006 lähtien stadionin virallinen nimi on ollut easyCredit-Stadion saksalaisen norisbank AG:n vuokrattua nimioikeudet. 2. Bundesliigassa pelaava 1. FC Nürnberg pelaa kotiottelunsa stadionilla.
Stadion uusittiin vuoden 2006 jalkapallon MM-kilpailuja varten vuosina 2003–2005. Kunnostaminen maksoi 56 miljoonaa euroa ja nosti stadionin yleisökapasiteetin 47 559 katsojaan.
MM-kilpailuissa Franken-Stadion-nimellä esiintyvällä stadionilla pelattiin viisi ottelua: neljä alkusarjaottelua ja yksi ensimmäisen pudotuspelikierroksen ottelu.
MGP Nordic

MGP Nordic (Melodi Grand Prix Nordic) on laulukilpailu 8–15-vuotiaille lapsille. Neljä pohjoismaata, Suomi, Ruotsi, Norja ja Tanska lähettävät kilpailuun kaksi kappaletta, joiden tekijät ja esittäjät ovat lapsia. Voittaja valitaan maiden välisellä puhelinäänestyksellä.

Historia

MGP Nordic sai alkunsa Tanskassa, jossa järjestettiin vuosina 2000 ja 2001 lasten versio maan euroviisukarsinnasta. Kilpailu kantoi nimeä Melodi Grand Prix Junior. Seuraavana vuonna kilpailu laajeni kolmen maan väliseksi, kun mukaan otettiin lauluja myös Ruotsista ja Norjasta, kolme kustakin maasta. Samalla kisa sai nykyisen nimensä.
Suuren suosion saanut ohjelma-idea päätettiin laajentaa koko Euroopan laajuiseksi lasten laulukilpailuksi. Vuonna 2003 käytiin ensimmäisen kerran Lasten Eurovision laulukilpailu kuudentoista maan kesken. Kilpailu on jatkunut vaihtelevalla menestyksellä. Välillä osanottajamaiden määrä on laskenut, mutta vuoden 2007 kilpailuun se jälleen kasvoi.
Vuonna 2006 pohjoismaiset yleisradioyhtiöt päättivät yllättäen erkaantua Lasten Eurovision laulukilpailusta. Syynä oli se, että tv-yhtiöiden mielestä nuorien esiintyjien harteille kerääntyi tuon tyylisessä kilpailussa liikaa paineita. Kolme alkuperäisen Melodi Grand Prix Juniorin järjestäjämaata päättivät pitää eurooppalaisen laulukilpailun sijaan jälleen yhteispohjoismaisen mittelön. Kilpailun formaatti ja nimi olivat samat kuin kolme vuotta aiemmin, vaikkakin nimessä suosittiin lyhyttä muotoa MGP Nordic. Ruotsi osallistui kuitenkin myös Lasten Eurovision laulukilpailuun kaupallisen tv-yhtiön kautta.
Vuonna 2007 MGP Nordic laajeni yhden maan verran, kun Suomi osallistui kisaan ensimmäistä kertaa. Karsinnan järjestää Yleisradion kanava FST5, ja kilpailukappaleiksi Suomen karsintaan hyväksyttiin vain ruotsinkielisiä kappaleita, mutta vuodesta 2010 eteenpäin hyväksytään myös suomenkielisiä ja saamenkielisiä kappaleita, kunhan artisti/yhtye osaa ruotsin kieltä. Suomen tultua mukaan jokaisen maan kappaleiden määrä putosi kolmesta kahteen.

Suomen karsinnan voittajat

2007
Voittaja: Sister Twister - Fröken Perfekt
Hopea: Linn Nygård - En liten önskan (lopullinen sijoitus kilpailussa 4.)
2008
Voittaja: Footboys - Fotboll
Hopea: Big Bang! - Här är vi
2009
Voittaja: Amanda Sjöholm - Jag vill leva
Hopea: The Black White Boys - Kommer du ihåg mig?
2010
Voittaja: IzaBella - Ett dunkande hjärta
2011
Voittaja: Petter - En framtid
2012
Voittaja: Linnéa - Ängeln
Philip Scrubb

Seurajoukkueet

Menestyksekkäiden Carleton Universityssä pelattujen yliopistovuosien jälkeen Scrubb kävi näytillä NBA-joukkue Toronto Raptorsin leirillä, mutta häntä ei varattu kesän 2015 varaustilaisuudessa.
Scrubb aloitti ammattilaisuransa Euroopassa, kun hän siirtyi Kreikan pääsarjajoukkue AEK Ateenaan,, josta hänet lainattiin vuonna 2016 Saksan pääsarjajoukkue Skyliners Frankfurtiin. Skylinersissa Scrubb voitti historian ensimmäisen kerran pelatun FIBA Europe Cupin mestaruuden.

Maajoukkue

Scrubb pelasi Kanadan nuorisomaajoukkueissa, ja vuonna 2013 nimettiin Kanadan haastajamaajoukkueeseen, joka kilpaili saman vuoden universiadeissa sijoittuen neljänneksi.
Kanadan miesten maajoukkueessa Scrubb pelasi vuoden 2011 Pan-Amerikan kisoissa. Méxicossa 2015 hän voitti Amerikan-mestaruuskilpailujen pronssia. Vuonna 2016 Scrubb nimettiin Kanadan joukkueeseen olympiakarsintaturnaukseen.
Pleistoseenin ja holoseenin raja

Pleistoseenin ja holoseenin raja oli noin 11500 vuotta sitten vallinnut ajanjakso, jolloin ilmasto lämpeni kylmästä nuoremmaasta dryaskaudesta holoseeniin.
Monesti tämän katsotaan merkitsevän jääkauden päättymistä vaikka oli yhä laajoja mannerjäätiköitä.

Nuoremman dryaskauden päättyminen

Jossain määrin on eri tietoja siitä, milloin nuorempi dryas päättyi ja jääkauden jälkeinen lämpimämpi holoseeni alkoi. Eri lähteistä koottujen tietojen mukaan tämä olisi saattanut tapahtua 11900-11200 vuotta sitten, keskimäärin noin 11500 kalenterivuotta sitten.
Yleensä ajatellaan Grönlannin näytteiden pohjalta, että kylmä dryaskausi päättyi noin 11 640-11550 kalenterivuotta sitten noin 7 °C:n nopeaan lämpenemiseen suunnilleen 50–75 vuodessa, kolmessa 5 vuoden portaassa. Siirtyminen saattoi viedä alle 20 vuotta pölynäytteiden mukaan. Tällöin Grönlannissa alkoi sataa lunta aiempaa enemmän. Novaja Zemljan viimeinen jään eteneminen on ajoitettu aikaan 10550+-160 BP ja Jamalin niemimaan eteläosien turva alkoi syntyä 10 700 BP. Taimyrin niemimaan itäosissa puuraja siirtyi 10 500 BP 600 km pohjoiseen. Keski-Siperiassa napapiirin seuduilla syntyivät viimeiset jääkartiot 11650+-90 BP. 
Saksassa Hollzmaar-järvestä tehtyjen tutkimusten mukaan angervot yleistyivät 11608 vuotta sitten. Puiden siitepölyt yleistyivät Saksassa nopeasti 11590-11522 vuotta sitten. Puolassa tehtyjen Gosciaz-järven kerrostumista tutkimusten mukaan ensimmäiset merkit lämpenemisestä olivat noin 11580 kalenterivuotta sitten. Tämän mukaan kylmän pleistoseenin ja lämpenevän preboreaalin raja oli noin 11530-11460 vuotta sitten ja kesti noin 70-80 vuotta. Ensimmäiset merkit ilmaston lämpenemisestä olivat 11580 vuotta sitten. 11550 vuotta sitten satoi talvella enemmän, kesällä vähemmän 30 vuoden ajan. Ennen varsinaista suurta lämpenemistä oli kostea lyhyt kausi noin 11525 vuotta sitten. Nopea lämpeneminen alkoi noin 11520 vuotta sitten, kun talvet lämpenivät ja kostuivat, mutta kesät kuivuivat. Alun kosteuden jälkeen kuivui pian uudelleen. Erityisen nopea hyppäys tapahtui noin 11510 vuotta sitten, mutta haapa, korte ja agervo yleistyivät. 
Heinämäiset kasvit yleistyivät jo 11550 vuotta sitten. Toisessa n. 11500-11460 vuotta sitten olleessa nopeassa lämpenemisvaiheessa myös kesät lämpenivät ja ilmasto kostui. Varsinaisen preboreaalin alussa moin 11460-11390 vuotta sitten oli melko lämmintä ja kuivaa, ja tämän jälkeen lämmintä ja kosteaa. Ehkä jääjärven tyhjenemisen luoman merivirtamuutoksen aiheuttama Preboreaalin kylmä heilahdus noin 11400-11250 vuotta sitten kylmensi ja kuivatti ilmastoa vielä hetkeksi.
Saman suuntaisia ajoituksia antavat myös muita järvistä tehdyt tutkimukset. Gerzenseessä nopein lämpeneminen tapahtui 11526-11501 vuotta sitten.
On väitetty, että koko lämpeneminen olisi tapahtunut muutamassa vuodessa, ja nopean lämpenemisen uskotaan olleen paikallista. Monissa kohdin vuoden keskilämpötila nousi melko nopeasti 5 °C. Koko maapallon alueella lämpötilan nousu lienee ollut hitaampaa. Tällöin jääkauden ankarat ilmasto-olot päättyivät, mutta jää pysyi Suomessa vielä ainakin 1 000 vuotta.
Salmonellat

Kasvuvaatimukset ja aineenvaihdunta

Salmonella-bakteerien ihanteellinen kasvulämpötila on ruumiinlämpö (37 °C), mutta salmonelloja kasvaa lämpötila-alueella 5–47 °C. Bakteeri pärjää sekä hyvin happamissa että emäksisissä olosuhteissa ja säilyy pitkään pakastetuissa ja kuivatuissa elintarvikkeissa. Salmonella on kuitenkin herkkä kuumennukselle ja tuhoutuu jo 70 °C:ssa.

Salmonella taudinaiheuttajana

Salmonella on yleinen eläinten kantama bakteeri, joka voi tartuttaa myös ihmisen. Se leviää eläinten ja ihmisten ulosteista ympäristöön. Etenkin tuotantoeläimiin bakteeri leviää ulosteilla saastuneen rehun ja juomaveden välityksellä. Salmonella tarttuu myös ihmisestä toiseen käsihygienian ollessa puutteellinen, jos se päätyy käsien kautta suoraan suuhun tai ruokaan.
Salmonellat voivat aiheuttaa joko suolisto- tai yleisinfektion. Yleisinfektioita, lavantautia ja pikkulavantautia, aiheuttavat S. enterican serotyypit S. typhi ja S. paratyphi. Näiden tapausten esiintyminen on kuitenkin Suomessa erittäin harvinaista. Muut salmonellat aiheuttavat kuumeista ripulia, salmonelloosia. Noin 80 % Suomessa esiintyneistä tartunnoista on peräisin ulkomaan matkoilta. 
Potilas saattaa levittää tautia oireettomana jopa kuukausia, mistä syystä uudet pohjoismaiden ulkopuolella matkustaneet ravintolatyöntekijät usein testataan ennen työhönottoa ottamalla ulostenäyte. Jos työntekijällä todetaan salmonellatartunta, työntekijä joutuu seurantaan. Tauti voidaan hoitaa tarvittaessa mikrobilääkityksellä. Mikrobilääkitystä ei kuitenkaan suositella annettavaksi etenkään pahimman ripulivaiheen aikana, sillä tietyssä taudinvaiheessa annettuna sen on todettu jopa pitkittävän kantajuutta.
Matthew Hopkins

Matthew Hopkins (k. 12. elokuuta 1647) oli englantilainen noitavainojen johtaja. Hän oli vastuussa suurimmasta osasta Englannin ja eritoten East Anglian alueen noitavainoista 1640-luvulla, saman aikaan kun Oliver Cromwellin armeija taisteli sisällissodassa lojalisteja vastaan. Lait eivät enää estäneet yksityishenkilöitä tekemästä kylien magistraattien luvalla mitä hyvänsä Hopkins ja hänen apurinsa John Stearne käyttivät tätä häikäilemättä hyväkseen etsiessään kylistä noitia, jotka kylänväen avulla teloitettiin. Hopkins levitti kauhua erityisesti Suffolkin, Essexin ja Manningtreen kaupungeissa, joissa hänet maineen kasvettua tunnettiin nimellä ”Witch-Finder General” (suom. noidanetsijäkenraali).
Hopkinsin kuoleman todennäköisemmän version mukaan hän kuoli kotonaan tuberkuloosiin. Hänen kuolemaansa kietoutuu myös tarina, että hän olisi joutunut vesitestiin ja hänet olisi teloitettu noitana. 
Hopkinsin tarinasta tehtiin vuonna 1968 brittiläinen kauhuelokuva Noidantappajat (Witchfinder General 1968). Nimiroolia esittää Vincent Price. Tarinan historiallisuus on enintään viitteellinen: Hopkinsin roolihahmon surmaa hänen uhrinsa. Samoin hänen tapojaan repostellaan ankarasti: annetaan ymmärtää, että hän vapauttaa noidaksi syyttämiään nuoria viehättäviä naisia, jos nämä suostuvat makaamaan hänen kanssaan.
Evert Merola

Evert Leander Merola (s. 18. huhtikuuta 1902 Lieto) oli suomalainen kirjailija.
Gašper Krošelj

Maajoukkueessa

Krošelj pelasi Slovenian nuorten maajoukkueessa yhteensä 16 ottelua. Hän oli voittamassa alle 18-vuotiaiden MM-kisojen 1. divisioonan pronssia sekä alle 20-vuotiaiden MM-kisojen 1. divisioonan B-lohkon hopeaa ja A-lohkon pronssia.
Ensimmäisen maaottelunsa Slovenian jääkiekkomaajoukkueessa Krošelj pelasi vuonna 2015. Krošelj edusti Sloveniaa myös jääkiekon MM-kilpailuissa vuonna 2017.
Riivaajat (elokuva)

Tuotanto

Visconti työskenteli Jean Renoirin kanssa ennen omaa ohjausuraansa. Toscan valmistuttua 1941 Visconti päätti ohjata itse seuraavan elokuvansa. Giuseppe De Santisin, Pietro Ingraon ja Mario Alicatan kanssa hän teki useita käsikirjoitusluonnoksia, joista osan sensorit kuitenkin hylkäsivät. Viscontin ensimmäisen elokuvan pohjaksi tuli lopulta James M. Cain romaani Vahinko kello kaulassa, jonka ranskankielisen käännöksen hän oli saanut Renoirilta elokuvan Virta kuvausaikana. Visconti, De Santis, Alicata ja Gianni Puccini viimeistelivät käsikirjoituksen vuosien 1941–1942 aikana. Käsikirjoituksen tuottamiseen osallistui myös muita kirjoittajia, kuten Alberto Moravia.
Käsikirjoitus, joka tunnettiin vielä nimellä Paluda, sai ennakkosensuurin jälkeen hyväksynnän. Se hyväksyttiin todennäköisesti, koska sensorit uskoivat elokuvan olevan melodraama, jonka opetus on, että ”rikos ei kannata”. Elokuvan käsikirjoittajat olivat kuitenkin eri mieltä elokuvan luonteesta, ja nykyään ei ole täyttä varmuutta siitä, mikä on Viscontin ja mikä on muiden panos elokuvan käsikirjoitukseen. Alicatan mukaan hän, De Santis ja Puccini tekivät pääosan poliittisista viittauksista, joista osaa Visconti kuitenkin muutti. Visconti puolestaan ohjasi elokuvaa enemmän yhteiskunnallisesti huomioivan melodraaman puoleen, kun muut käsikirjoittivat olisivat halunneet elokuvan olevan manifesti.
Elokuva kuvattiin vuonna 1942, ja sen pääosissa olivat Clara Calamai ja Massimo Girotti. Naispääosaan Visconti oli ensin halunnut Anna Magnanin, mutta päätyi lopulta Calamaihin, sillä Magnani oli raskaana.

Ensi-ilta ja vastaanotto

Riivaajien ensi-ilta oli toukokuussa 1943 Benito Mussolinin pojan Vittorion järjestemässä tilaisuudessa. Reaktioista ensi-illan jälkeen on hieman ristiriitaista tietoa. Käsikirjoittaja De Santisin mukaan reaktio oli positiivinen ja Vittorio Mussolini olisi kehunut elokuvaa Viscontille esityksen jälkeen. Toisen usein esitetyn tarinan mukaan Vittorio olisi lähtenyt ensi-illassa kesken esityksen pois ja huutanut ”Tämä ei ole Italia!” Joka tapauksessa elokuva ei päässyt Italiassa kovinkaan laajaan esitykseen, ja kaikkialla se sai virkamiehiltä ja uskonnollisilta vaikuttajilta negatiivisen vastaanoton sen moraalittomuuden takia. Laajempaan levitykseen se pääsi vuonna 1945, kun sitä alettiin pitää neorealististen elokuvien edeltäjänä.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Riivaajat vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Landsbergin vankila

Landsbergin vankila (saks. Justizvollzugsanstalt Landsberg) on vankila ja entinen kuritushuone, joka sijaitsee  Landsberg am Lechin kylässä Kaakkois-Baijerissa Etelä-Saksassa 65 kilometrin päässä Münchenistä ja 34 kilometrin päässä Augsburgista. Sen suunnitteli Hugo Höfl käyttäen mallina panoptikon-vankilatyyppiä yhdistäen sen jugend-taidetyyliin.

Historia

Landsbergin vankila rakennettiin vuonna 1910 kaupungin läntiselle alueelle. Tunnetuin vanki oli Adolf Hitler joka joutui vankilaan oluttupavallankaappausyrityksen seurauksena vuonna 1924 ja vapautui kahdeksan kuukauden jälkeen saman vuoden joulukuussa. Landsbergissa Hitler saneli kirjansa Taisteluni sihteerilleen Rudolf Hessille.
Toisen maailmansodan jälkeen Landsbergin vankila oli Yhdysvaltain armeijan käytössä. Vuonna 1946 kenraali Joseph T. McNarney nimesi vankilan uudelleen nimellä "War Criminal Prison Nr. 1". Sinne vietiin tuomittuja sotarikollisia ja monia natsivirkailijoita. Viiden ja puolen vuoden aikana vankilassa teloitettiin hieman alle 288 sotarikollista joista 259 hirttämällä ja 29 ampumalla. 8. kesäkuuta 1952 annettiin Saksan liittotasavallan viimeinen kuolemantuomio.
Yhdysvallat luovutti vankilan Baijerin oikeusministeriön käyttöön vuonna 1958 jolloin luovuttiin kuolemantuomioista sekä War Criminal Prison No. 1-nimestä..
Nykyään vankilassa on työtoimintaa ja erilaisia kuntouttavia toimintoja.
Kaarlo O. Iivonen

Varhaiset vuodet ja sisällissodan aika

Viipurissa syntynyt Iivonen oli työskennellyt seitsemän vuoden ajan toimittajana Pohjois-Amerikassa, kunnes hän palasi Suomeen ja aloitti maaliskuussa 1917 sosialidemokraattien agitaattorina Oulun läänin pohjoisessa vaalipiirissä. Iivonen kiersi puhumassa erityisesti metsätyömiesten parissa, joiden keskuudessa aattelle oli runsaasti kannatuspohjaa jo valmiina. Syksyllä 1917 hän oli organisoimassa Sallan Kuolajärven sosialidemokraattista kunnallisjärjestöä työväen järjestyskaartiksi oli myöhemmin marraskuussa perustamassa Kemijärven järjestyskaartia.
Vuoden 1918 sisällissodan aikana Iivonen toimi aluksi Tamperella vallankumousoikeuden tutkijakomission puheenjohtajana ja oli myöhemmin helmikuun lopussa muodostamassa punakaartin pohjoisesta retkikuntaa. Hän kuului sen päällystöön, mutta kieltäytyi asettumasta ehdolle johtotehtävistä järjestettyyn vaaliin. Myöhemmin joko Kansanvaltuuskunta tai punakaartin yleisesikunta kuitenkin nimesi Iivosen Muurmannin radan komissaariksi, mikä käytännössä tarkoitti pohjoisen rintaman päällikön tehtäviä.

Muurmannin legioona

Sisällissodan päättymisen jälkeen kesällä 1918 Iivonen liittyi Vienan Karjalassa brittien alaisuudessa toimineeseen Muurmannin legioonaan. Huhtikuun alussa 1919 Iivonen oli yhdessä Verner Lehtimäen ja Iivo Ahavan kanssa suunnittelemassa kapinaa, jonka tarkoituksena oli marssia rintamalinjojen yli bolševikkien puolelle. Hankkeen pajastuttua miehet pidätettiin, mutta Iivonen ja Lehtimäki pääsivät neuvottelujen jälkeen siirtymään toiselle puolelle. Ahava sen sijaan surmattiin epäselvissä olosuhteissa.
Myöhemmin 1920-luvulla Iivonen toimi Lapissa ammattiyhdistystoimitsijana.