google/wiki40b huggingface dataset:
Post-punk

Historia

Ensimmäisen aallon punkmusiikki haastoi 1970-luvun jälkipuoliskolla sovinnaisen valtavirran rockmusiikin. Punk riisui rockmusiikin rakenteen muutamaan perussointuun ja lisäsi siihen nopeutta ja rajuutta. Osa tällaisista yhtyeistä alkoi tehdä kokeiluja lisäämällä musiikkiin vaikeampia rakenteita, aihepiirejä ja taiteellisuutta säilyttäen kuitenkin punkmusiikin alkuperäisen kuvainraastajamaisen asenteen.
Perinteistä punkia ja uuden aallon musiikkia monimutkaisempana, taiteellisempana ja kokeilevampana post-punk loi pohjan vaihtoehtorockille laajentamalla ideaa siitä, mitä punk- ja underground-musiikki voivat saada aikaan. Post-punk sai lujan jalansijan 1980-luvun college rockissa ja jätti jälkeensä monta muuta merkittävää musiikin alalajia. Post-punkin huomattavin vaikutus musiikkiin löytyy kuitenkin suuresta määrästä tyylejä, jotka ovat syntyneet sen pohjalta. Monet näistä tyyleistä ovat olleet hyvin vaikutusvaltaisia myöhemmässä vaihtoehtorockissa.
Alkuperäinen post-punk-suuntaus hiipui, kun siihen liittyneet yhtyeet siirtyivät eteenpäin, kuten olivat aikoinaan siirtyneet pois punkista. Monet post-punk-yhtyeet, kuten The Cure ja Siouxsie and the Banshees, alkoivat soittaa goottirockia (joka itse asiassa aiemmin laskettiin osaksi post-punk-suuntausta). Osa yhtyeistä siirtyi kaupallisempaan uuden aallon musiikkiin, kun taas osasta tuli varhaisen vaihtoehtorockin edustajia.
Suomessa post-punkia soittavia yhtyeitä on ollut melko vähän eivätkä ne ole saaneet osakseen erityistä suosiota. Poikkeus on ehkä Sielun Veljet.
Marion Ramsey

Marion Ramsey (s. 10. toukokuuta 1947, Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi vuonna 1976 lyhytikäiseksi jääneessä televisiosarjassa Cos. 
Ramsey tunnetaan parhaiten Poliisiopisto-elokuvasarjasta, jossa hän esitti kimeä-äänistä, mutta herkästi malttinsa menettävää ja tarvittaessa varsin aggressiivista naispoliisi Laverne Hooksia. 
Ramsey on jatkanut uraansa televisiossa ja elokuvissa myös Poliisiopisto-sarjan loppumisen jälkeen.
Saksan 2. jalkaväkidivisioona

Perustaminnen

Wehrkreis II muodosti 1. lokakuuta 1934 Stettinissä divisioona peitenimellä Artillerieführer II, jonka nimi vaihdettiin 15. lokakuuta 1935 Saksan irtautuessa Versailles'n rauhan rajoituksista 2. jalkaväkidivisioonaksi. Sen yksiköt muodostettiin Reichswehrin 2. divisioonan 4. ja 5. preussilaisen jalkaväkirykmentistä (saks. 4. Preußisches Infanterie-Regiment ja 5.Preußisches Infanterie-Regiment). Divisioonan esikunta oli sijoitettu Pommeriin.
Divisioona uudelleen organisoitiin 12. lokakuuta 1937 2. motorisoiduksi jalkaväkidivisioonaksi.

Palvelus

Divisioona asetettiin liikekannalle 18. elokuuta 1939 ja se liitettiin Puolaan tehtävää hyökkäystä varten XIX armeijakuntaan. Taisteluiden päätyttyä divisioona siirrettiin lokakuussa länteen Saarin alueelle.
Divisioona liitettiin 12. armeijaan, jonka mukana se osallistui Belgian ja Ranskan valtaukseen edeten aina Kanaalin rannikolle, jossa divisioona osallistui Abbevillen ja Amiensin taisteluihin. Operaatio punaisessa divisioona taisteli Sommessa ja ylitti Seinen. Se taisteli Dieppessä ja St. Valeryssä Bretagnen rannikkoa edeten aina Brestiin. Taisteluiden päätyttyä divisioona jäi miehitysjoukkona Ranskaan. Divisioona määrättiin 5. lokakuuta 1940 muutettavaksi 12. panssaridivisioonaksi ja se oli valmis 10. tammikuuta 1941, jolloin sen nimi virallisesti muutettiin 12. panssaridivisioonaksi.
Isovanhemmat

Isovanhemmat ovat äidin ja isän vanhemmat. Isovanhemmat ovat usein tärkeitä ja läheisiä jäseniä omassa perhepiirissään.
Useissa perinteisissä kulttuureissa isovanhemmilla oli suora ja selkeä rooli lastenlasten hoidossa ja kasvatuksessa. Tämänkaltainen rooli on hälventynyt ydinperheiden syntymisen myötä. Toisaalta isovanhempien merkitys on myös kasvanut yhteiskunnan tiukentuneiden aikataulujen vuoksi. Isovanhemmat hoitavat usein lapsenlapsiaan.
Tilanteessa joissa lapsen omilla vanhemmilla ei ole halukkuutta tai mahdollisuuksia huolehtia lapsestaan, isovanhemmat ovat  vaihtoehto lapsen toissijaiseksi huoltajaksi.  
Perinteisissä Itä-Aasian kulttuureissa, jotka ovat saaneet vaikutteita kungfutselaisuudesta, niin kutsuttu lapsen hurskaus on yksi tärkeimmistä moraaliarvoista. Isovanhemmat koetaan tällöin tärkeänä auktoriteettina jolla on oikeus puuttua perheen sisäisiin asioihin. Länsimaistumisen myötä myös Itä-Aasiassa isovanhempien merkitys on toisaalta vähentynyt.
Turun ja Sheffieldin yliopistojen yhteistyössä tekemän tutkimuksen mukaan isoäideistä on apua lastenlasten selviytymisen kannalta. Sen sijaan isoisistä jälkeläisten määrällä mitaten tällaista hyötyä ei voitu havaita. Tutkimus pohjautui suomalaisiin väestötietoihin 1700- ja 1800-luvuilta.

Sijaismummo- ja -vaaritoiminta

Useat suomalaiset järjestöt ja yhdistykset ovat tarjonneet viime vuosina niin kutsuttuja sijaismummo- ja vaaripalveluja. Sijaisisovanhempia voidaan kutsua myös varaisovanhemmiksi. Ideana on, että tutustutetaan toisiinsa lapsi, jonka isovanhemmat ovat kuolleet tai joka ei muusta syystä voi tavata isovanhempiaan sekä lapsen isovanhempien ikäpolvea oleva henkilö, joka on ilmoittautunut halukkaaksi sijaisisovanhemmaksi. Näin lapsella on mahdollisuus saada halutessaan itselleen isoisän tai isoäidin sijainen. Sijaisisovanhempia on tarjottu myös maahanmuuttajalapsille joiden omat isovanhemmat ovat jääneet entiseen kotimaahan. Alakoulujen ensimmäisillä luokilla taas on ollut niin sanottuja koulumummoja ja kouluvaareja.

Nimitykset

Isovanhemmille on suomen kielessä useita nimityksiä. Yleiskielisiä nimityksiä ovat isoäiti ja isoisä, mummo ja mummu sekä ukki ja vaari. Erisävyisiä, harvinaisia tai murteellisia nimityksiä ovat esimerkiksi mummi, mummeli, muori, mamma, nanna ja ämmä sekä pappa, paapa, paappa, taata, taatto, ukko, äijä ja äijävaari. Jotkin isovanhempia tarkoittavat sanat on lainattu suomen murteisiin ruotsin kielestä, kuten tuffa/tuhva/tuhari/tuora (< storfar), fammu (< farmor) tai tummu (< stormor). Nimitysten määriteosana on käytetty ison lisäksi myös sanoja suuri- tai vanha-.
Rummuttajat

Lajit ja tyypillisiä piirteitä

Vanhimmat rummuttajien heimoon kuuluvien lajien fossiilit on löydetty Pohjois-Amerikasta ja ajoitettu eoseenikaudelle. Nykyään heimoon kuuluu 70 sukua ja noin 270 lajia. Ne ovat litteähkäjä kaloja ja kasvavat kooltaan 5–200 cm pitkiksi. Tyypillisiä piirteitä ovat pyrstöön asti jatkuva kylkiviiva ja pitkä selkäevä, jonka etu- ja takaosaa erottaa selvä notko. Eräillä lajeilla on kuonossaan viiksisäikeitä. Rummuttajat kykenevät muodostamaan uimarakkonsa ja lihaksiensa avulla raakkuvia tai rummunpärinältä kuulostavia ääniä, mistä ne ovat saaneet nimensä. Tyypillinen piirre on myös se, että kaloilla on poikkeuksellisen suuret kuulokivet. Pohjaväriltään rummuttajalajit ovat valkeahkoja, hopeanharmaita tai tummanruskeita. Ruumiissa voi olla tummempia pysty- tai vinoraitoja. Nuorilla kaloilla voi olla ruumiissaan laikkuja tai raitoja.

Levinneisyys ja elintavat

Rummuttajalajit elävät lämpimissä ja lauhkeissa vesissä lähellä rannikkoa Atlantilla, Välimeri mukaan luettuna, Intian valtameressä ja Tyynessämeressä yleensä lähellä rannikkoa. Pohjois-Amerikassa on yksi ja Etelä-Amerikassa 28 makeassa vedessä elävää lajia. Merien rummuttajia tavataan usein murtovedestä, muun muassa jokien suistoista. Lajit liikkuvat usein lähellä muta- tai hiekkapohjaa yksin tai pieninä ryhminä. Rummuttajat syövät pieniä kaloja ja selkärangattomia eläimiä. Varsinkin suurimmat heimon lajeista ovat myös tärkeitä ihmisen ruokakaloja ja urheilukalastuksen kohteita.
Paul Delvaux

Paul Delvaux (23. syyskuuta 1897 – 20. heinäkuuta 1994) oli belgialainen surrealistinen taidemaalari. 
Liègen maakunnassa syntynyt Delvaux opiskeli Brysselissä. Hän alkoi 1920–1930-lukujen vaihteessa saada vaikutteita Giorgio de Chiricon metafyysisestä taiteesta. 
Delvaux'n maalausten yhtenä usein toistuvana aiheena ovat alastomat naiset, jotka tuijottavat ja liikehtivät kuin hypnotisoituina esimerkiksi rautatieasemilla ja vanhoissa palatseissa. Naisten ohella maalauksissa esiintyy luurankoja, knallipäisiä miehiä ja hämmentyneitä tieteilijöitä. Maalausten perspektiivivaikutelma on usein epätodellinen ja unenomainen kuten de Chiricon metafyysisissä maalauksissa. Yleisesti ottaen Delvauxin voidaan sanoa olleen kiinnostuneempi viivasta kuin väristä, ja jotkut hänen 1950-luvun työnsä ovatkin lähes yksivärisiä.
Vuonna 1965 Delvaux nimitettiin Belgian kuninkaallisen taideakatemian johtajaksi. Hänen nimeään kantava museo Paul Delvaux Museum avattiin vuonna 1982 Saint-Idesbaldissa, Länsi-Flanderissa. Delvaux kuoli Veurnessa 20. heinäkuuta 1994 elettyään 96 vuotta ja kymmenen kuukautta.
Iota subscriptum

Iota subscriptum (< lat., ”alle kirjoitettu ioota”; m.kreik. ὑπογεγραμμένη (ἰώτα), hypogegrammenē (iōta)) on muinaiskreikan polytonisessa ortografiassa käytetty diakriittinen merkki, joka esiintyy pitkän vokaalin α (ā), η (ē) tai ω (ō) alle kirjoitettuna ja näyttää pienikokoiselta iootalta: ᾳ, ῃ, ῳ. Se ilmaisee tällöin diftongeja αι (āi), ηι (ēi) tai ωι (ōi).
Ioota kirjoitetaan näissä diftongeissa iota subscriptumina siksi, ettei sitä näissä tapauksissa äännetä. On kuitenkin myös tapauksia, joissa pitkää vokaalia seuraava ioota kirjoitetaan näkyviin iota adscriptumina, vaikka sitä ei tuolloinkaan äännetä. Translitteraatiossa ioota jätetään yleensä pois kummassakin tapauksessa.
Iootan ääntäminen kyseisissä diftongeissa lakkasi muinaiskreikassa jo ennen ajanlaskun alkua, minkä seurauksena ioota lakattiin niissä vähitellen myös merkitsemästä näkyviin. Iota subscriptumin (samoin kuin iota adscriptumin) merkitseminen kehittyi kreikan ortografiaan bysanttilaisella kaudella 1000-luvulla, koska iootalla on kyseisissä tapauksissa kuitenkin kieliopillista merkitystä. Sen avulla voidaan erottaa ennen kaikkea 1. ja 2. deklinaation substantiivien yksikön datiivimuoto (esim. γραφῇ, grafē ja ὁδῷ, hodō) sekä eräät supistumaverbit (esim. ἀγαπᾷς, agapās < ἀγαπάεις, agapaeis).
RN Vincenzo Gioberti

Palvelus

Britannian kuninkaallisen laivaston sukellusvene HMS Simoomin torpedoimalla upottama 9. elokuuta 1943.
Tien päällä Ewan McGregor

Moottoripyörät

Tekijöillä oli aluksi eriävät näkemykset sopivan moottoripyörän valinnasta: McGregor oli BMW:n kannalla, mutta Boorman piti KTM:n pyöriä parempina. Kokeilujen jälkeen McGregorkin taipui KTM:n kannalle. KTM kuitenkin kieltäytyi antamasta pyöriä heidän käyttöönsä peläten hankkeen olevan liian vaarallinen ja tuovan yritykselle huonoa mainetta. BMW antoi sitten heidän käyttöönsä R1150GS Adventure -maastopyörät. Pyöriin asennettiin kameroita, mikrofoneja ja yhdistetty matkapuhelinjärjestelmä. GPS-satelliittipaikannusjärjestelmä oli myös hyvin tärkeä varsinkin Mongoliassa ja Siperiassa, missä ei ollut teitä tai tienviittoja.

Onnettomuudet

Matkalla sattui joitakin onnettomuuksia. McGregor sai moottoripyöriä tankattaessa kahdesti bensiiniä silmäänsä. Boorman ei saanut bensiinipistoolia suljetuksi, ja yrittäessään estää bensiinin tuloa kädellään hän ohjasi sitä vahingossa McGregorin silmään.
Harvaanasutulla alueella Kazakstanissa McGregorin otsa turposi pahasti hyttysenpistosta, ja pahoja pistoja oli myös muualla vartalossa. Tukijoukkojen auto meni ympäri Mongoliassa, mutta miehistö selvisi ilman vakavia vammoja. Siperiassa Boormanin lihas revähti jokea ylitettäessä, ja hän joutui kulkemaan useita päiviä tukiautossa. Viimeisellä etapilla Yhdysvalloissa sekä McGregor että Boorman joutuivat auton peräänajamiksi, mutta onnekkaasti vakavilta loukkaantumisilta vältyttiin.

Musiikki

McGregor ja Boormanin valitsivat itse televisiosarjan musiikin. Siihen kuului muun muassa Orbitalin, Massive Attackin, Radioheadin ja Stereophonicsin kappaleita. Stereophonicsin Kelly Jonesin sarjalle säveltämän tunnuskappaleen nimi on ”Long Way Round”.
Norwichin tuomiokirkko

Historia

Piispa Herbert de Losinga muurasi katedraalin peruskiven vuonna 1096. Seuraavan piispan aikana saatiin valmiiksi kirkkolaiva ja koko rakennus valmistui vuonna 1140.
Yksi syistä miksi katedraali on säilynyt alkuperäisessä muodossaan, on se että munkeilla ei ollut huomattavan pyhimyksen pyhäinjäännöksiä, jotka olisivat tuottaneet pyhiinvaeltajilta tuloja, joita olisi voinut käyttää laajennustöihin kulloistenkin arkkitehtuuristen trendien mukaan. 1150-luvulla kirkolle yritettiin saada oma pyhimys, kun väkivaltaisesti kuollut oppipoika löydettiin kuolleena kaupungin ulkopuolelta. Hänen kuolemastaan syytettiin paikallisia juutalaisia, joiden väitettiin ristiinnaulinneen hänet. Pyhäksi Williamiksi kutsutun pojan ruumis haudattiin katedraaliin 1151. Munkkien yritys perustaa pyhimyskultti unohtui ajan saatossa.
Kirkon ja kaupunkilaisten välit leimahtivat väkivaltaisiksi vuonna 1272 jolloin väkijoukko poltti useita luostarirakennuksia ja surmasi munkkeja. Henrik III määräsi kaupungin maksamaan suuren summan kirkon korjaamisesta. Jälleenrakennus saatiin valmiiksi 1278 ja kuningas Edvard I oli paikalla kun uusi kirkko vihittiin käyttöön. Vuonna 1362 myrsky romahdutti tornin.
Karl Johan Edelsköld

Karl Johan Edelsköld (5. lokakuuta 1831 Turku – 10. tammikuuta 1879 Parainen) oli suomalainen lakimies, valtiopäivämies ja sanomalehtimies. Hän kirjoitti myös runoja ruotsin kielellä.
Edelsköldin vanhemmat olivat hovioikeudenneuvos Karl Sacklén, aateloituna vuodesta 1818 Edelsköld ja Kristina Matilda af Stenhof. Hän kävi Turun lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1848. Edelsköld suoritti tuomarin tutkinnon 1855 ja sai varatuomarin arvon 1857. Hän oli Turun hovioikeuden auskultanttina 1855 ja oikeuden ylimääräisenä notaarina samasta vuodesta alkaen. Edelsköldistä tuli senaatin prokuraattorintoimituskunnan kopisti 1861 ja hän oli sitten Turun hovioikeudessa kanslistina vuodesta 1862, kirjaajana vuodesta 1864, ylimääräisenä viskaalina vuodesta 1865 ja viimeksi notaarina 1866–1868. Edelsköld oli mukana aateliston edustajana säätyvaltiopäivillä 1863–1864 ja 1872. Hän omisti Muddaisten kartanon Paraisilla.
Edelsköld oli naimisissa vuodesta 1878 Julia Adolfina Ingmanin kanssa.
Gravifotoni

Gravifotoni on teoreettisessa fysiikassa hiukkanen, joka ilmestyy metrisen tensorin viritystilasta (esimerkiksi gravitaatiokenttä), mutta jonka fyysiset ominaisuudet ovat käytännössä erottamattomia fotonista, kuten Kaluzan–Kleinin teoriassa. Sähkömagneettinen potentiaali A_\mu tulee metrisen tensorin komponentista g_{55}, jossa numero 5 kuvaa uutta, viidettä ulottuvuutta.
Philadelphia Flyers

Historiaa

Philadelphian kaupungilla on ollut ennen Flyersia yksi joukkue NHL:ssä: kaudella 1930–31 Philadelphia Quakers. Quakers teki ensimmäisellä ja samalla viimeisellä kaudellaan kyseenalaisen NHL-ennätyksen voittamalla vähiten otteluita yhdellä kaudella. Quakers alasajoi toimintansa ja lopetti vuonna 1936 kokonaan. 
Tämän jälkeen Philadelphia sai odottaa 30 vuotta seuraavaa NHL-joukkuettaan, kunnes vuonna 1966 NHL päätti laajentaa liigaa ja Philadelphialle annettiin mahdollisuus perustaa uusi NHL-joukkue.
Flyers oli vuoden 1967 laajennuksen yhteydessä NHL:ään päässeistä joukkueista ensimmäinen, joka voitti Stanley Cupin. Se on voittanut Stanley Cupin vuosina 1974 ja 1975. Joukkueen tähti oli tuolloin Bobby Clarke. Muita kuuluja pelaajia olivat Bernie Parent, Reggie Leach ja Bill Barber. 70-luvun Flyers tunnettiin kovasta pelityylistään.
Vuonna 1975 saavuttamansa toisen mestaruuden jälkeen se on ollut kuusi kertaa Stanley Cupin finaaleissa, mutta ei ole voittanut näistä ottelusarjoista yhtäkään. 
Vuonna 1976 Flyers pelasi ystävyysottelun Neuvostoliiton punakoneena tunnetun TsSKA Moskovan kanssa. Ottelussa Flyers pelasi 70-luvulla tunnetulla tyylillänsä eli rajusti pelaten "sääntöjen rajamaissa" ja aihettamalla tappeluita. Minuutin pelin jälkeen neuvostoliitolainen Valeri Harlamov loukkaantui kaksinkamppailutilanteessa. Tilanteesta ei tullut jäähyä, minkä seurauksen punakoneen valmentaja kutsui joukkueensa pois jäältä. Viidentoista minuutin jälkeen punakone palasi takaisin kentälle toivoen, että Flyers ei pelaisi vanhalla tyylillänsä. Toisin kuitenkin kävi. Ottelu päättyi Flyersin 4–1-voittoon. 
Kaudella 2006–2007 Flyers pelasi historiansa heikoimman kauden ja jäi pois pudotuspeleistä ensi kertaa sitten vuoden 1994.

Muuta

Philadelphia Flyers on käyttänyt Kate Smithin esittämää "God Bless America" -kappaletta tuomaan onnea tärkeissä otteluissa. Vuoden 1969 jälkeen kappale on esitetty kaikkiaan 134 kertaa ja Flyers on voittanut otteluista 100. Vuosi Smithin kuoleman jälkeen, häntä esittävä patsas pystytettiin Flyersien kotihallin edustalle. Nykyään kappaleen laulaa Flyersin kansallislaulutkin laulava Lauren Hart "duettona" Kate Smithin kanssa. Laulun toisessa osassa jumbotronilla esitetään nauhoitettuna osa kappaleesta Kate Smithin laulamana.
Qubadlın piirikunta

Qubadlın piirikunta (azeriksi Qubadlı rayonu, ven. Куба́тлинский райо́н, Kubatlinski raion) on Azerbaidžaniin de jure kuuluva hallintoalue. Vuonna 1963 perustetun piirin pinta-ala on 802 neliökilometriä.
Qubadlın piiri sijaitsee Azerbaidžanin lounaisosan vuoristoseudulla. Maan virallisen hallinnollisen jaon mukaan se rajoittuu pohjoisessa Laçınin, koillisessa Xocavəndin, idässä Cəbrayılin ja etelässä Zəngilanin piireihin sekä lännessä Armeniaan.
Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan Qubadlın piirissä oli 28 100 asukasta. Sen hallinnollinen keskus oli Qubadlın kaupunki. Armenialaiset joukot miehittivät alueen Vuoristo-Karabahin sodan aikana elokuussa 1993.
Nykyään Qubadlın piiri on osa de facto itsenäistä Vuoristo-Karabahin tasavaltaa. Sen alue kuuluu tasavallan Kašatagin piiriin.
Aivoliitto

Missio

Aivoliiton tehtävä on ennaltaehkäistä aivoverenkiertohäiriöitä (AVH) ja vaikuttaa siihen, että kehityksellinen kielihäiriö tunnistetaan mahdollisimman varhain. 
Liiton missio on myös vähentää AVH:n ja kehityksellisen kielihäiriön aiheuttamia seurannaisvaikutuksia yksilön ja perheen elämässä ja laajemmin yhteiskunnassa järjestötoiminnalla, palveluilla, lisäämällä tietoa ja tukemalla kehittämistoimintaa sekä tutkimusta.
Spanair

Spanair (IATA: JK, ICAO: JKK, kutsukoodi: Spanair) oli espanjalainen lentoyhtiö, jolla oli kohteita Euroopassa ja Afrikassa. Reittilentojen lisäksi yhtiö oli aktiivinen charter-markkinoilla. Yhtiön päätukikohta oli Palma de Mallorcalla, sivutoimipisteet Madridissa ja Barcelonassa.
Spanair liittyi Star Allianceen vuonna 2003. Yhtiö oli kokonaan SAS Groupin omistuksessa, mutta tammikuussa 2009 SAS myi enemmistöosuuden yhtiöstä yhden euron hintaan ja jäi omistamaan yhtiöstä 19,9 %. Kauppaan sisältyivät Spanairin vastuut ja velvollisuudet, mukaan lukien mahdolliset vahingonkorvausvelvoitteet liittyen elokuun 2008 lento-onnettomuuteen. Yhtiö työllisti noin 2 500 henkilöä.
Yhtiön toiminta päättyi 27.1.2012 yhtiön heikon taloustilanteen parantamiseen tähdänneiden neuvotteluiden kariuduttua tuloksettomina. Katalonian aluehallinto ei kyennyt enää rahoittamaan yhtiötä. SAS antoi tulosvaroituksen, koska sillä oli Spanairilta paljon velkasaatavia.

Historia

Yhtiön perustivat joulukuussa 1986 SAS ja Viajes Marsans. Lentotoiminta aloitettiin maaliskuussa 1988 charter-lennoilla Eurooppaan. Kaukolennot Yhdysvaltoihin, Meksikoon ja Dominikaaniseen tasavaltaan aloitettiin vuonna 1991 ja kotimaan reittilennot maaliskuussa 1994. Yhtiö lensi kaukolentoja Boeing 767-300 -koneella Washingtoniin ja Buenos Airesiin 1990-luvun lopussa.
20. elokuuta 2008 klo 14.45 paikallista aikaa Spanair-yhtiön MD-82-matkustajakone oli nousemassa Madridin lentokentältä, kun se suistui kiitotieltä ja syttyi tuleen. Onnettomuusraportin mukaan kone nousi ilmaan solakot ja laipat sisällä, jolloin kone alkoi heti nousun alussa nopeuden vähentymisen vuoksi sakata. Perämiehellä oli henkilökohtaisista syistä (raportin mukaan sovittu tapaaminen tyttöystävän kanssa Gran Canarialla) kiire nousuun, ja lisäksi varoitussummeri oli kytketty pois päältä. Tällä lennolla JK 5022 Madridista Las Palmasiin oli 172 matkustajaa, ja kuolonuhreja oli 154.
Betel (Jehovan todistajat)

Betelperheen tehtävät

Betelperhe hoitaa kaikki Jehovan todistajien yhdyskuntien lailliset toimet, kuten esimerkiksi yhteydenpidon eri viranomaisiin. Betel-perheen jäsenet hoitavat myös Vartiotorni- ja Herätkää! -lehtien sekä kirjojen painamisen. Betelperheen jäsenet ovat yleensä hyvin arvostettuja Jehovan todistajien seurakunnissa. Betelperheeseen kuuluvat kokeneet miespuoliset järjestön jäsenet eli veljet käyvät pitämässä puheita aika-ajoin seurakunnissa. Jehovan todistajien konventtien yhteydessä on myös yleensä jonkin Betelperheeseen kuuluvan veljen puhe.

Betelperheen elämä

Elämä Betel-perheessä on keskittynyt hengellisiin asioihin, kuten ovelta-ovelle saarnaamiseen ja kokouksiin sekä Jehovan todistajien kirjallisuuden kääntämis- ja painotyöhön. Perheen jäsenet ovat yleensä nuoria ja naimattomia, mutta perheeseen kuuluu myös naimisissa olevia, jotka ovat palvelleet Betel-perheessä vuosikymmeniä. Betelperheen työviikko on viisipäiväinen. Sunnuntai on varattu kokouksiin ja saarnaamistoimintaan, lauantai saarnaamiseen. Jokainen aamu alkaa aamupalalla ja raamatullisen päiväntekstin tutkimisella. Sen jälkeen Betel-perheen jäsenet menevät huoneisiinsa vaihtamaan työvaatteet ylleen ja aloittavat työt. Puoliltapäivin on yhteinen ruokailu. Vapaa-ajalla Betel-perheen jäsenet lukevat ja tutkivat Raamattua sekä Vartiotorniseuran julkaisuja ja harrastavat mm. liikuntaa ja oman valintansa mukaan, mitä haluavatkin tehdä. He myös käyvät saarnaamassa ovelta-ovelle kuten muutkin Jehovan todistajat.
Raakkuäyriäiset

Ulkonäkö ja koko

Raakkuäyriäiset ovat pieniä, tyypillisesti noin millimetrin kokoisia, mutta eri lajien välillä koko vaihtelee 0,2–30 mm. Kaksiosainen kuori on yläreunasta saranoitu ja koostuu kitiinistä. Jotkut lajit muodostavat kitiinikuoren päälle vielä kalkkikerroksen. Raakkuäyriäisillä on vähemmän raajoja kuin millään muulla äyriäisryhmällä; ruumiissa on vain kolme paria raajoja. Ne liikkuvat uimalla tuntosarviensa avulla.

Levinneisyys

Raakkuäyriäisiä tavataan lähes kaikissa maailman vesistöissä, tropiikista napa-alueille, merten syvänteistä rannikolle ja jokiin, järviin ja osavuotisiin lammikoihin asti.

Ravinto ja elintavat

Raakkuäyriäiset elävät pääasiassa pohjamutaan kaivautuneina. Useimpien lajien ravintoa ovat bakteerit, levät ja jätteet. Järvien rantavesissä raakkuäyriäisiä voi elää jopa 160 000 yksilöä neliömetrillä, yleensä joitakin tuhansia.

Lisääntyminen

Monet raakkuäyriäiset lisääntyvät partenogeneettisesti, joissakin lajeissa esiintyy myös koiraita. Joillakin lajeilla naaraat pitävät munat kuoren välissä, jolloin poikaset syntyvät elävinä.
Barry Greenstein

Pokeriura

Greenstein on urallaan voittanut kolme World Series of Pokerin (WSOP) ranneketta ja kolme World Poker Tourin turnausta (näistä kaksi kutsukilpailuista). WSOP:n pääturnauksessa hän on parhaimmillaan ollut 22. (vuonna 1992).
Tawi-Tawi

Tawi-Tawi on Filippiinien Mindanaon autonomisella muslimialueella sijaitseva provinssi. Sen pääkaupungit ovat Bongao (de facto) ja Panglima Sugala (de jure). Se muodostuu Tawitawin saaresta ja 106 pienemmästä saaresta. Sen väkiluku vuoden 2010 väestönlaskennassa oli 366 550.