Queen’s House

Historia

Inigo Jones suunnitteli Queen’s Housen huvilaksi kuningas Jaakko I:n puolisolle Anna Tanskalaiselle. Rakennuksen kohdalta kulki tärkeä tie, jota varten sen pohjakerrokseen sisällytettiin alikulkutunneli. Paikalta purettiin tudortyylinen portinvartijan tupa, josta Englannin kuningattaret olivat jo pitkään seuranneet kuninkaallisessa puistossa järjestettyjä tapahtumia.
Rakennustyöt aloitettiin 1616, mutta ne jäivät kesken Annan kuoltua 1619. Töitä jatkettiin vasta 1629 ja palatsi valmistui 1635 kuningas Kaarle I:n puolisolle Henrietta Marialle. Viimeisenä valmistui toisen kerroksen keskisilta, joka yhdisti rakennuksen puoliskot toisiinsa sen läpi kulkevan tien ylitse. Keskisillan molemmin puolin lisättiin 1662 vielä kaksi muuta siltaa, jolloin rakennuksesta saatiin likimain neliön muotoinen. Rakennukseen kuuluu myös parveke, josta kuningatar hovineiteineen saattoi katsella ympäröivää puistoa.
1670-luvulla Queen’s Houseen majoitettiin hovin palveluksessa työskenteleviä palvelijoita ja taiteilijoita, muun muassa Willem van de Velde vanhempi ja nuorempi, jotka saapuivat Lontooseen kuninkaallisen perheen kutsusta 1672–1673. Palatsia käytettiin hallitsijan antamana vapaana asuntona (engl. grace-and-favour) myös 1700-luvulla.
1800-luvun alkuun mennessä Queen’s House oli päässyt huonoon kuntoon. Vuonna 1806 kuningas Yrjö III päätti lahjoittaa sen sisäoppilaitokselle, joka oli perustettu englantilaisten merimiesten orvoksi jääneitä lapsia varten. Arkkitehti Daniel Asher Alexander suunnitteli koulua varten kaksi uutta siipeä Queen’s Housen molemmille puolille. Siivet yhdistettiin Jonesin alkuperäiseen rakennukseen avoimilla pylväskäytävillä. Koulu muutti pois tiloista 1933, ja seuraavana vuonna Queen’s Housesta tehtiin osa National Maritime Museumia.

Arkkitehtuuri

Inigo Jones ihaili suuresti Italian renessanssiarkkitehtuuria ja halusi sen saavan jalansijaa myös Englannissa. Ankaran symmetrinen Queen’s House erosi valtavasti Jaakon aikakauden punatiilisistä palatseista ja sitä pidettiin hyvin modernina.
Rakennuksen keskiössä on lähes virheettömän kuution muotoinen suuri sali. Salissa on mustavalkoinen marmorilattia, ja sitä kiertää toisen kerroksen korkeudella parvi. Katossa oli alun perin Orazio Gentileschin tyttärensä Artemisian kanssa tekemä yhdeksänosainen maalaus Allegoria rauhasta ja taiteista Englannin kruunun suojeluksessa mutta kuningatar Anna lahjoitti sen Lontoon Marlborough Houseen 1708.
Queen’s House tunnetaan myös lanternin valaisemista siroista kierreportaistaan, niin kutsutuista tulppaaniportaista. Ne olivat Ison-Britannian ensimmäiset kierreportaat, joiden askelmia ei oltu tuettu keskuspylvään varaan. Portaiden takorautaista kaidetta koristavat kukat ovat todennäköisesti liljoja eivätkä tulppaaneja kunnianosoituksena Henrietta Marian ranskalaiselle syntyperälle.

Nykytila

Nykyään Queen’s House on osa National Maritime Museumia, ja siellä esitellään meriaiheisia taideteoksia museon kokoelmista. Kokoelmiin kuuluu teoksia muun muassa Peter Lelyltä, William Hogarthilta, Thomas Gainsboroughilta, Joshua Reynoldsilta, William Hodgesilta sekä Willem van de Velde vanhemmalta ja nuoremmalta. Yksi kokoelman kuuluisimmista teoksista on kuningatar Elisabet I:n ns. ’armadamuotokuva’, joka on pysyvästi näytteillä kuningattaren vastaanottosalissa. Elisabet syntyi Greenwichissä sijainneessa Placentian palatsissa.
Vuonna 2012 Queen’s Housesta tuli osa Royal Museums Greenwich -museokokonaisuutta, johon kuuluvat myös National Maritime Museum, Cutty Sark -museolaiva ja Greenwichin kuninkaallinen observatorio. Rakennus restauroitiin 2015–2016. Restauroinnin yhteydessä kunnostettiin kuningattaren makuuhuoneen groteskimaalauksin koristeltu katto, tulppaaniportaiden takorautaiset kaiteet ja suuren salin maalatut puupinnat ja marmorilattia. Lisäksi taiteilija Richard Wright maalasi ja koristeli lehtikullalla suuren salin katon.