google/wiki40b huggingface dataset:
Tony Hawk’s Pro Skater 2

Uudistukset

Uudistuksia ensimmäiseen osaan verrattuna on paljon. Pelissä edetään sitä mukaa, kun pelaaja saa kerättyä tarpeeksi rahaa. Rahaa saa joko tehtäviä suorittamalla tai sitten seteleitä kentistä keräämällä. Rahaa voi käyttää hahmon kehittämiseen, temppujen opetteluun ja uusien lautojen ostamiseen.
THPS2:ssa pelaaja voi määrittää jokaiselle hahmolle omat temput (flipit, grabit, lipit ja specialit) jokaiselle näppäinyhdistelmälle. Temppukirjasto on kattava ja valikoimasta löytyy n. sata erilaista temppua.
Lisäksi THPS2:een on lisätty manual-toiminto, jonka avulla voi linkittää flip-, grab- ja grind-temppuja yhdeksi comboksi. Mitä pidempään pystyy pitämään comboa yllä, sitä enemmän pisteitä saa. Mikäli menee combon aikana tekemään air-temppuja ramppiin, comboa ei voi jatkaa 'landauksen' jälkeen. Tämä ominaisuus tuli pelin jatko-osaan, Tony Hawk's Pro Skater 3:n.
Henrik Lilius (toimitusjohtaja)

Henrik August Kasimir Lilius (1. elokuuta 1921 Helsinki – 26. maaliskuuta 2014 Helsinki) oli Tamfeltin (entinen Tampereen Verkatehdas) toimitusjohtaja 1956–1985 ja suomalaisen tekstiiliteollisuuden keskeinen vaikuttaja. Koulutukseltaan hän oli diplomi-insinööri. Hänen aikanaan Tamfelt kansainvälistyi ja sen painopiste siirtyi villateollisuudesta konehuopatuotantoon, jota edesauttoi Suomen metsäteollisuuden voimakas kasvu 1950-luvulla.
Tehdas toimi vielä Liliuksen aikana pääasiallisesti Tammerkoskella (vuoteen 1975) ennen siirtymistään uuteen tehtaaseen Tampereen Hankkioon. Yritys ehti myös kokea hänen aikanaan nimen muutoksen perinteisestä Tampereen Verkatehdas Oy – Tammerfors Klädesfabriks Ab (1797) nimestä Tamfeltiksi.
Puukaktukset

Tuntomerkit

Puukaktukset ovat lehteviä ja piikkisiä, puumaisia, pensasmaisia ta usein lamoavia kasveja, joiden varret ovat suoria tai polveilevia ja vain hieman meheviä. Juuret ovat toisinaan turvonneita ja mukulamaisia. Varressa ei ole uurteita eikä kyhmyjä (podarioita). Lehdet ovat vuorottaisia, leveitä, litteitä, ehytlaitaisia, karisevia ja tavallisesti ruodillisia. Lehtihangoissa sijaitsevat areolit, joissa on tavallisesti villakarvaa ja solukarvoja, piikkejä ja toisinaan lehtiä; väkäskarvat (glokidiot puuttuvat). Piikkejä on yksi tai useampia, keskenään eripituisia ja enemmän tai vähemmän suoria. Kukat sijaitsevat varren kärjessä tai lehtihangoissa yksittäin tai kukinnoissa ja ovat ratasmaisia tai kellomaisia. Kasvi kukkii päivällä. Kukkapohjuksessa on tavallisesti villakarvaa, pidempiä karvoja, piikkejä tai lehtimäisiä suomuja. Hedelmät ovat yksittäisiä tai ryhmissä, muodoltaan vaihtelevia, meheviä ja avautumattomia. Hedelmäseinä on pääasiassa muodostunut kukkapohjuksesta (pohjushedelmä). Kehälehdet pysyvät vielä hedelmässäkin. Siemenet ovat isoja, mustia, munan- tai munuaisenmuotoisia, ja niissä on sileä ja kiiltävä kuori.

Levinneisyys

Puukaktukset ovat trooppisen Amerikan kasveja ja ne kasvavat alangoilla eteläisestä Meksikosta Karibialle sekä Pohjois-Argentiinaan ja Uruguayhin ulottuvalla alueella.
Vuosaaren VPK

Vuosaaren vapaaehtoinen palokunta ry on vuonna 1996 perustettu vapaapalokunta. Se toimii Helsingin kaupungin pelastuslaitoksen tukena kaupungin kanssa tehdyn palokuntasopimuksen mukaisesti. VPK teki sopimuksen pelastuslaitoksen kanssa vuonna 1999.
Vuosaaren VPK irtisanoi sammutussopimuksensa 2009 ja solmi uuden sopimuksen 2010 jossa erikoistuivat pelkästään venetoimintaan.  Vuosaaren VPK on erikoistunut merelliseen toimintaan. VPK:n osoite on Kaivonkatsojantie 14. Aseman numero on 64.

Osastot

Vuosaaren VPK:lla on 5 osastoa: nuoriso-osasto, naisosasto, hälytysosasto, VSS-osasto ja meriosasto.
Nuoriso-osasto
Nuoriso-osasto aloitti toimintansa vuonna 2006 ja osasto meni kahden vuoden tauolle vuonna 2008. Osastoon pääsevät mukaan 10–16-vuotiaat nuoret. Harjoitusiltoina harjoitellaan palomiestaitoja ja opitaan esimerkiksi ensiapua, alkusammutusta, pelastautumista, hälyttämistä ja paljon muuta.
Naisosasto
Palokuntanaisilla on oma koulutusjärjestelmä. Siellä he voivat suorittaa naistoiminnalle tarkoitettuja kursseja. Palokunnan naisosasto kokoontuu muutaman kerran kuussa.
Naisosasto tukee vpk:n toimintaa varainkeruulla, tapahtumilla ja kanttiinin ylläpitämisellä.
Hälytysosasto
Hälytystoimintaan pääsee mukaan palomiesharjoittelijaksi 16-vuotiaana ja varsinaiseen hälytystoimintaan 18-vuotiaana, suoritettuaan kuntotestit ja vähintään sammutustyökurssin. Arkena hälytysaika on 17.00–7.00, viikonloppuisin ja pyhäpäivinä ympäri vuorokauden avovesikautena. Hälytysosasto miehittää tehtävän tulessa veneyksikön.
Vuosaaren VPK on myös mukana vapaaehtoisessa pelastuspalvelutoiminnassa, Vapepassa.
VSS-osasto
Väestönsuojeluosastossa kouluttaudutaan väestönsuojelutehtäviin ja ylläpidetään tietotaitoa väestönsuojeluun ja omatoimiseen varautumiseen liittyen. Osaston jäsenille ei ole erikoisvaatimuksia. Osasto pyrkii kokoontumaan kerran kuukaudessa. Jäsenet voivat suorittaa erilaisia kursseja Helsingin pelastusliiton kursseilla.
Meriosasto
Harjoittelijaksi meriosastoon pääsee 16-vuotiaana ja hälytystehtäviin 18-vuotiaana käytyään sammutustyökurssin. Osaston jäsenen pitää osata uida. Jäsenet ovat aluksi kansimiesharjoittelijoita ja heillä on mahdollisuus suorittaa liikenteen turvallisuusviraston myöntämä kansimiehen pätevyys. Harjoituspäivät osastolla ovat joka viikon keskiviikkona klo 18.00 alkaen.
Sararock

Sararock on rockfestivaali Laukaassa. Sararock on järjestetty vuodesta 1998 asti, tunnettu aikaisemmin nimellä sararanta rokkii!.
Näillä näkymin tapahtumalla ei ole enää järjestävää tahoa, jolloin tämä tarkoittaa sitä, että Sararock festivaalia ei ole odotettavissa järjestettäviksi tulevina vuosina.

1998

The Garden of Red Moon, Decoy, Hypnotic, Faceles Daze, My Dawn, Negatory, Marsalkan silmät, U. Pasanen Band, Mind Product, Gardenia.

1999

Control Gang, Veljesklaani, Mineapples, Liisa ihmemaassa, Minotauri, Clarity, Negatory, Gardenia, Mr.Freedom.

2000

Mr.Freedom, Moonstone, Veljesklaani, Bar Mitsva, Grimm's Journey, Psycho Mode, Liisa ihmemaassa, Maryzeel, Clarity, Flyingardenia.

2001

Y2k, Aes Sedai, Product of Rage, Mineapples, Creep Trap, Aivolävistys, Distiller, Maryzeel, Seuraava asiakas.

2002

Wanelus, Dii maiores, Normal Freak, Bronze Dore, Aivolävistys, Morian, Spank the Monkey, Product of Rage, Restless.

2003

Private Line, Product of Rage, Superchrist, Smash, Aivolävistys, Funeris Nocturnum, Waltimo, Lokki, Fold, Restless, Jose & The Hounddogs, Morian.

2004

Machine Men, Sunride, Lyijykomppania, Lapko, Swallow the Sun, SaraLee, Purity, Wiidakko, Aivolävistys, Blood-Stained, Product of Rage.

2005

YUP, Kometa, United Underworld, Total Devastation, Saralee, Maj Karma, Takiainen, Sunride, Presley Bastards, Aivolävistys, Au Pair, Nicole, Gotham O.D, Underwater Sleeping Society, Product of Rage, Blood-Stained.

2006

Ajattara, Abduktio, Aivolävistys, Roihu, Manufacturer's Pride, No Sign of Life, Wiidakko, Enter My Silence, Kerho, Agonizer, Misery inc.

2007

Viikate, Gotham O.D, Morian, Luomakunta, Manufacturer's Pride, Soulfallen, No Sign of Life, FM2000, Reprisal Scars, SaraLee, Au Pair.
Viimeinen järjestetty Sararock.
James Garner

Elämäkerta

Garner syntyi Weldon Warren Bumgarnerin ja Mildred Meekin kolmesta lapsesta nuorimpana. Hän menetti äitinsä jo varhaislapsuudessaan. Veljet asuivat äidin kuoleman jälkeen jonkin aikaa muiden sukulaistensa luona mutta palasivat isän huomaan tämän mentyä uusiin naimisiin vuonna 1934. Uusi puoliso oli lapsia kohtaan väkivaltainen ja ankara; avioliitto päättyikin sittemmin eroon. Garner oli Korean sodan palkittu veteraani. 
Garner esitti keskeisiä rooleja lukuisissa televisiosarjoissa. Uraan mahtui kuitenkin myös merkittäviä esiintymisiä elokuvissa, joiden joukkoon lukeutuvat Kaikki alkoi saippuasta (1963), Sodassa ja rakkaudessa (1964), Salainen tehtävä Lissabonissa (1965), Älkää tappako taiteilijaa (1965), Tappajakoirat (1972), Pieni intiaani (1973), Murphyn romanssi (1985), Nimeni on Bill W. (1989), Uusi alku (1990), Angelan skandaali (1998), Kieroa peliä (2000) ja Atlantis – kadonnut kaupunki (2001). 
Tuotteliaalla, pitkän uran luoneella Garnerilla on tähti Hollywood Walk of Famella. Hänelle myönnettiin kaksi Emmy-palkintoa vuosina 1977 ja 1987 ja kolme Golden Globea vuosina 1958, 1991 ja 1994. Hän oli lisäksi vuonna 1986 ehdolla parhaan miespääosan Oscar-palkinnon saajaksi roolista elokuvassa Murphyn romanssi. 
Garner oli 17. elokuuta 1956 lähtien naimisissa Lois Clarken kanssa, ja pari sai kaksi lasta. Näyttelijä oli vahva demokraattien kannattaja.
Victor Gnanapragasam

Victor Gnanapragasam (s. 21. marraskuuta 1940 Jaffna) on Pakistanissa toimiva srilankalainen roomalaiskatolinen piispa. Hän liittyi Tahrattoman Marian oblaatteihin 31. toukokuuta 1963 ja sai pappisvihkimyksensä 21. joulukuuta 1966. Hänet nimitettiin Quettan prefektiksi 9. marraskuuta 2001 ja apostoliseksi vikaariksi 29. huhtikuuta 2010. Saadessaan nimityksen vikaariksi Gnanapragasam sai samalla nimityksen Thimidan titulaaripiispaksi. Hänet konsekroi 16. heinäkuuta Adolfo Tito Yllana, jota avustivat Evarist Pinto ja Max John Rodrigues.
Vuorovesi-Venus

Vuorovesi-Venus tarkoittaa planeettaa, jolla on voimakas kasvihuone-ilmiö vuorovesivoimien aiheuttaman tulivuoritoiminnan takia. Näin ollen planeetta muistuttaa Aurinkokuntamme Venusta. Tulivuoret ovat purkaneet planeetan kaasukehään valtavat määrät hiilidioksidia ja muita kasvihuonekaasuja. Suurin osa planeetan vedestä on hävinnyt avaruuteen.
Tutkimusten mukaan vuorovesi-Venuksia ei ole kirkkailla punaisilla kääpiöillä, jos planeettojen radat ovat ympyrämäisiä ja massat pieniä.
Vuorovesi-Venuksia on, jos keskustähden massa on alle 0,3 Auringon massaa.
Jos punaisen kääpiön massa on alle 0,15 Auringon massaa ja planeetan massa on 10 Maan massaa, ja kiertää soikealla yli 0,25 e radalla, todennäköisesti planeetta on vuorovesi-kasvihuoneilmiön takia asuinkelvoton.
Sirkka Sipilä

Elämä ja ura

Pohjalaisella Jurvan pikkupaikkakunnalla syntynyt Sirkka Sipilä kiinnostui näyttelemisestä jo nuorena. Hän esiintyi raittiusjuhlan näytelmässä ensimmäisenä kouluvuonnaan. Ennen muuttoa Helsinkiin Sipilä suoritti oppikoulun Kristiinankaupungissa. Hän lähetti koulun seitsemännellä luokalla hakemuksen Suomen Filmiteollisuuden perustamaan "filmikouluun", joka etsi lupaavia uusia näyttelijöitä esiintymään Toivo Särkän johtaman yhtiön elokuvissa. Sipilä sai Kristiinankaupunkiin tiedon tulleensa valituksi filmikoulun ensimmäiselle kurssille. Jurvan ja Kristiinankaupungin pieniin ympyröihin tottunut nuori pohjalaistyttö muutti vuonna 1938 Helsinkiin, jossa oli kansainvälinen ympäristö ja Suomen elokuvateollisuuden keskus. Filmikouluun päässeille opetettiin lähinnä kameranäyttelemistä, ja pian filmikoulun alkamisen jälkeen Sipilä aloittikin yhteistyön Jorma Nortimon kanssa. Sipilä näytteli urallaan 22 elokuvassa, joista suurin osa oli komedioita.
Sirkka Sipilä teki ensimmäiset elokuvaroolinsa 18-vuotiaana, jolloin hän opiskeli vielä SF:n filmikoulussa. Sipilän valkokangasura alkoi pienillä avustustehtävillä Nortimon ja Wilho Ilmarin ohjauksissa.
Sipilä näytteli naispääosat useissa suomalaisissa komedioissa, kuten Takki ja liivit pois!, Aatamin puvussa... ja vähän Eevankin, Poikamies-pappa, Perheen musta lammas, Matkalla seikkailuun ja Keittiökavaljeerit. Kenties parhaiten hänet muistetaan Suomisen perhe -elokuvien Elina Suomisena, tosin kahdessa elokuvassa Elinan roolissa nähtiin Toini Vartiainen.
Elokuvassa Perheen musta lammas Sipilän muuntautumiskyky pääsi esille, kun hän teki roolisuorituksen ”poikatyttönä”. Hänen voimistelunsa alastomana elokuvassa Aatamin puvussa... ja vähän Eevankin taas herätti paheksuntaa, mutta myös innostusta. Toivo Särkän elokuvassa Onnellinen ministeri (1941) Sipilällä oli sivuosa mainosvirkailijana, jossa hän sai käyttää edukseen myös laulutaitoaan. Sankarittaren roolista Sisulla ja sydämellä -elokuvassa Sipilä sai suorastaan ylistäviä arvioita. Hänen tulkintansa oli arvostelijoiden mukaan ”älykäs, luonnollinen, miellyttävä ja suorasukaisen reipas”.
Useiden pääroolien ohella Sipilä teki useita sivurooleja, joista merkittävimpinä aatelisneito Ingeborg elokuvassa Katariina ja Munkkiniemen kreivi sekä Brita von Löwen elokuvassa Avioliittoyhtiö. Sen jälkeen hän vaihtoi elokuvayhtiötä ja siirtyi Fenno-Filmiin. Lisäksi hän näytteli Karhu-Filmin tuottamassa farssikomediassa Mikä yö! vuonna 1945.
Sipilä päätti elokuvauransa rahallisista syistä 1950-luvun vaihteessa. Hän oli naimisissa Niilo Mineurin kanssa vuosina 1943–1949, ja liitosta syntyi yksi tytär. Elokuvauran jälkeen Sipilä esiintyi muutamissa mainoksissa ja työskenteli jonkin aikaa Helsingissä myyjättärenä. Hän kuului myös Ruusu-Risti -yhdistykseen. Sipilä muutti Imatralle 1960-luvun alussa ja näytteli Imatran teatterissa vuoteen 1964 asti, jolloin hän kuoli syöpään vain 44-vuotiaana. Hänet on haudattu syntymäpaikkansa Jurvan hautausmaalle.
Edílson

Edílson da Silva Ferreira (s. 17. syyskuuta 1971 Salvador, Brasilia) on brasilialainen jalkapallohyökkääjä. Hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 2002 Etelä-Korean ja Japanin MM-kisoissa. Edílson valittiin Brasilian pääsarjan parhaaksi pelaajaksi vuonna 1998.
Edílson on edustanut urallaan lukuisia seuroja. Euroopassa hän kävi pelaamassa kaudella 1994-1995 Benficassa. Japanilaista Kashiwa Reysolia hän on edustanut kahteen eri kertaan (1996-1997 ja 2002-2003) ja Yhdistyneissä Arabiemiirikunnissa hän pelasi neljä kuukautta Al Ain FC:n joukkueessa. Enimmäkseen Edílson on edustanut brasilialaisia seuroja, muun muassa Palmeirasia, Corinthiansia, Flamengoa ja Vasco da Gamaa.
Brasilian jalkapallomaajoukkueessa Edílson on pelannut 22 kertaa. Hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 2002 ja pelasi lopputurnauksessa neljässä ottelussa, muun muassa avauskokoonpanossa välierässä Turkkia vastaan.
Aino Angerkoski

Aino Elina Angerkoski, sukunimi vuoteen 1908 Ålfors (9. tammikuuta 1898 Pietari – 30. maaliskuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen laulaja ja elokuvanäyttelijä.
Aino Angerkosken isä oli mekaanikkona Pietarin konepajalla. Perhe asui Pietarissa vuoden 1917 Venäjän vallankumoukseen saakka jolloin he muuttivat Suomen puolelle aluksi Terijoelle. Aino Angerkoski oli alttolaulaja ja hän piti ensikonserttinsa 1932. Hän lauloi myöhemmin Radiokuorossa ja Suomelaisen Oopperan solistikuorossa. Sivilliammatiltaan hän oli Helsingin poliisilaitoksen osoitetoimiston virkailija. Aino Angerkosken veli oli näyttelijä Kaarlo Angerkoski ja käly näyttelijä Siiri Angerkoski.
Aino Angerkoski teki vuonna 1936 12 levytystä yhdessä Aapo Similän, Elli Rannan, Armas Hantun ja Gustaf Niemisen kanssa. Hän esiintyi vuosina 1937–1961 sivuosien näyttelijänä ja avustajana 26 kotimaisessa elokuvassa. Merkittävimmät roolinsa hänellä oli Hugo Hytösen 1940 ohjaamassa farssissa Ketunhäntä kainalossa (Ines Kontiokorpi) sekä Lasse Pöystin 1953 ohjaamassa musiikkielokuvassa 2 hauskaa vekkulia (rouva Hopeaheimo). Viimeksi Aino Angerkoski esiintyi sivuosassa vuonna 1961 Åke Lindmanin ohjaamassa elokuvassa Kertokaa se hänelle....
Pirkan Hiihto

Pirkan Hiihto on laturetki, joka hiihdetään vuosittain maaliskuun ensimmäisenä sunnuntaina Kankaanpään Niinisalosta Ylöjärven Teivoon. Pirkan Hiihdon pituus on 90 kilometriä. Pirkan Hiihdon järjestää Pirkan Hiihto ry.

Historia

Pirkan Hiihdon ovat ideoineet Erkki Palolampi ja Lauri Pihkala, ja ensimmäinen Pirkan Hiihto hiihdettiin 6. maaliskuuta 1955 jolloin maalin saavutti 381 hiihtäjää. Pirkan Hiihdon osallistujamäärä on 2000-luvun lopulla ollut kahdentuhannen ja kolmentuhannen välillä. Suurimmat osallistujamäärät saavutettiin 1980-luvun alussa, jolloin päästiin yli viiteentuhanteen hiihtäjään.
Pirkan Hiihdon maali sijaitsi ainakin vuoteen 1975 saakka Lamminpään urheilukentällä. Teivon raviradan valmistuttua maalipaikka siirrettiin nykyiselle paikalle.
Pirkan Hiihto on onnistuttu järjestämään melkein joka vuosi, vaikka lumitilanne on ollut ajoittain haastava. Vuonna 1990 matkana oli olosuhteiden vuoksi vain 70 kilometriä. Vuosina 2014 ja 2017 hiihto jouduttiin perumaan kokonaan.

Reitti

Pirkan Hiihdon reitti seurailee Pohjankankaan harjumaisemia Niinisalosta Kuninkaanlähteen, Jämin, Varppeen ja Vatulan kautta Hämeenkyrön lentokentälle, jossa on reitin puoliväli. Lentokentältä reitti jatkuu Kyröskosken, Lintuharjun, Rokkakosken, Pentinmaan ja Julkujärven kautta Teivon raviradalle, jossa on maali. Mainituissa paikoilla on järjestetty huolto. Reitin alkuosa on profiililtaan melko tasainen, vaativimmat nousut ovat Kyröskosken jälkeen ja Rokkakoskella, jossa nousua tulee 85 metriä kolmen kilometrin matkalla. 
Pirkanhiihtopäivänä on mahdollista hiihtää Retki-Pirkka 52 km (p/v) Niinisalosta Kyröskoskelle ja Puoli-Pirkka 45 km (p/v) Hämeenkyrön lentokentältä Teivoon. Retki-Pirkan maasto on Puoli-Pirkan maastoa helpompaa vähäisempien korkeuserojen vuoksi. Molemmat hiihdot hiihdetään Pirkan Hiihdon reittiä pitkin. 
Reppuhiihto on Pirkan Hiihdon suoritus, joka hiihdetään Pirkan Hiihdosta seuraavana lauantaina Pirkan Hiihdon reittiä pitkin. Reppuhiihdossa ei ole ajanottoa eikä huoltoa muualla kuin Kyröskoskella.

Voittajia

Voittajien listalta löytyy muun muassa Veikko Hakulinen yleisestä sarjasta vuonna 1966. 
Eniten vuosina 1973 – 1988 hiihdetyn kilpasarjan voittoja on Pentti Tornilla, joka voitti kisan neljästi vuosina 1982–1985. 
Eniten Pirkan Hiihdon voittoja on Pekka Virtakoivulla. Hän voitti kilpasarjan vuosina 1987–1988 (kilpasarja lopetettiin vuonna 1989 ja yhdistettiin yleiseen sarjaan), ikämiessarjan (p) vuosina 1990–1998 sekä veteraanisarjan (p) vuosina 1999–2004. 
Naisten sarja on hiihdetty vuodesta 1973 lähtien, ja sen on voittanut Orvokki Pajunen kuudesti ja Sisko Kainulainen viidesti.
Idänmetsäruusu

Ulkonäkö

Idänmetsäruusu muistuttaa paljon Euraasian läntisellä puolella kasvavaa metsäruusua (Rosa majalis). Se on matalahko, juurivesallinen, piikikäs pensas. Sen varren piikit ovat metsäruusuun verrattuna hennohkoja, suoria ja hieman yläviistoja. Metsäruusun piikit ovat vahvoja ja käyriä. Lehden lehdykät ovat vihreitä ja vähemmän karvaisia, kun metsäruusulla lehdykät ovat harmahtavan vihreitä, päältä harvakarvaisia ja alta tiheäkarvaisia. Idänmetsäruusun kukka on yksinkertainen, viisi senttimetriä leveä, ruusunpunainen. Kiulukat ovat kuten metsäruusulla.

Levinneisyys

Idänmetsäruusua esiintyy luonnonvaraisesti Venäjän Kaukoidässä ja Kiinassa. Levinneisyysalueeseen kuuluvat Kamtšatkan niemimaa, Sahalin, Amur ja Luoteis-Kiinaa.
Idänmetsäruusua käytetään koristekasvina. Suomessa se on harvoin viljelty.
Sadruddin Aga Khan

Prinssi Sadruddin Aga Khan KBE (persiaksi: صدرالّدين آغا خان, Ṣadr ad-Dīn Āghā Khān)  (17. tammikuuta 1933 – 12. toukokuuta 2003) oli UNHCR:n pääsihteeri vuosina 1965–1977.  Hänen UNESCO-aikanaan tapahtui muun muassa Assuanin padon rakentaminen ja Abu Simbelin temppelin siirto.

Elämäkerta

Aga Khan syntyi Neuilly-sur-Seinessä Ranskassa.Sadruddinin isä oli Aga Khan III ja äiti  Andrée Carron. Sadruddin sai koulutuksensa Lausannessa ja Yhdysvalloissa. Ollessaan UNHCR:n pääsihteeri hän asui Genevessä Sveitsissä. Ennen UNHCR:n pääsihteerinä hän oli UNESCO:n jäsen vuodesta 1961.
Sadruddinin velipuoli Aly Khan, joka oli YK:n yleiskokouksen varapuheenjohtaja ja edusti Pakistania, oli naimisissa lyhyen aikaa Hollywood-tähden Rita Hayworthin kanssa. Nykyinen Aga Khan on Sadruddhin veljenpoika Aga Khan IV. 
27. elokuuta vuonna 1957 hän nai   Bellerivessa Sveitsissä anglo-intialaisen  mallin Nina Dyerin (s.1930-d.1965) joka oli saksalaisen teollisuusmiehen paroni Hans Heinrich Thyssen-Bornemiszan entinen vaimo. Dyern kääntyi islamiin häiden aikana.  He erosivat vuonna 1962. Vuonna 1972 hän nai Länsi-Intian saaristossa englantilaisen Catherine Aleya Beriketti Sursockin (s. 1938). 
Sadruddin kuoli syöpään Bostonissa Yhdysvalloissa. 
Aga Khanilla oli Ranskan, Iranin ja Sveitsin kansalaisuudet. Hän puhui sujuvasti ranskaa, englantia, saksaa, italiaa, farsia ja arabiaa.

UNESCO:n pääsihteerinä

UNHCR:n pääsihteerinä  Sadruddin joutui käsittelemään muun muassa Bangladeshin itsenäisyyssodan seurauksena syntynyttä pakolaisvirtaa ja hutujen massapakoa Burundista Tansaniaan sekä vietnamilaisten venepakolaisten auttamista. Vuonna  1972 Ugandassa Idi Amin karkotti tuhansia aasialaisia, mikä oli yksi Aga Khanin vaikeimmista ongelmista. Sadruddin kilpaili YK:n pääsihteerin virasta 1981 muttei tullut valituksi.
Elmeri Rantalainen

Elmeri Rantalainen (s. 2. kesäkuuta 1990 Kuusankoski) on suomalainen potkunyrkkeilijä, joka voitti vuonna 2011 musical forms -luokan maailmanmestaruuden Dublinissa.
Rantalainen osallistui Talent Suomi -kykykilpailuun vuonna 2009.
Olio (filosofia)

Olio on filosofinen käsite, joka viittaa johonkin asiaan tai entiteettiin. Laajimmassa merkityksessä olio samaistuu entiteettiin. Rajoitetummassa merkityksessä oliot tulkitaan entiteettiä kapea-alaisemmiksi: oliot ovat jotakin, joilla voi olla ominaisuuksia ja relaatioita eli suhteita toisiin olioihin. Tässä merkityksessä ominaisuuksia, suhteita ja monia muita entiteettejä, kuten joukkoja, ei lueta olioiksi, vaan ne kuuluvat toiseen loogiseen kategoriaan.
Olion käsite liittyy läheisesti toisaalta substanssin käsitteeseen ontologiassa ja toisaalta subjektin käsitteeseen (vastakohtanaan predikaatti) kieliopissa ja logiikassa. C. S. Peirce määritteli olion miksi tahansa mitä voimme ajatella tai mistä voimme puhua.

Olioiden luonne

Eräs tapa määritellä olio on kertoa sen ominaisuuksista ja suhteista muihin olioihin ja itseensä. Esimerkiksi fysikaalisilla kappaleilla on ominaisuuksia ja suhteita. Näyttäisi siltä, että kaikkien kappaleiden ja muiden olioiden määrittely tapahtuisi niiden ominaisuuksien ja suhteiden kautta. Vaikuttaa esimerkiksi siltä, että ainoa tapa kuvailla omena olisi kuvailla kaikki sen ominaisuudet ja kuinka se liittyy muihin asioihin maailmassa. Sen ominaisuuksiin voivat kuulua punaisuus, koko ja koostumus, ja sen ja muun maailman välisiin suhteisiin ”pöydällä”, ”huoneessa” ja ”olla isompi kuin muut omenat”.
Oliouteen liittyvä filosofinen kysymys kuuluu, mikä on olion ja sen ominaisuuksien välinen suhde. Ontologiassa on erilaisia näkemyksiä siitä, missä määrin oliot ovat olemassa erillään niiden ominaisuuksista, eli olemassa pelkkinä substansseina, ja mikä olioiden olemassaolon luonne on. Substanssin ongelma on seurausta siitä, että koska substanssit havaitaan vain niiden ominaisuuksien kautta, substanssi itse ei ole koskaan havaintokokemuksen kohteena. Kysymys kuuluu, voidaanko substanssien olemassaolo kuitenkin olettaa.
Olioiden olemusta koskevia pääteorioita on kaksi: Substanssiteorian mukaan substanssit (oliot) ovat erillisiä niiden ominaisuuksista. Kimpputeorian mukaan oliot ovat pelkästään niiden ominaisuuksien kimppuja, eikä ominaisuuksista itsenäisiä substansseja ole olemassa.
San Ignacio Miní

Historia

San Ignacio Miní perustettiin alkujaan Guayrán alueelle nykyiseen Brasiliaan. Se oli yksi noin 30 lähetysasemasta, jotka jesuiitat perustivat guaranien käännyttämiseksi kristinuskoon. Bandeirantesien hyökättyä asemalle 1631 jesuiitat joutuivat siirtämään sen sijaintia. He lähtivät etelään ja rakensivat muutamia väliaikaisia keskuksia, kunnes perustivat 1696 sen nykyiseen paikkaansa.
San Ignacio Miní oli huipussaan 1733, jolloin siellä asui 4 500 asukasta. 1750-luvun guaranisotien ja vuoden 1767 jesuiittojen karkotuksen jälkeen asema hylättiin. Rauniot löydettiin 1897, ja ne kunnostettiin 1940–1948. San Ignacio Miní valittiin 1984 kolmen muun argentiinalaisen lähetysaseman kanssa Unescon maailmanperintöluettelon laajennuskohteeksi.

Rauniot

San Ignacio Minín lähetysaseman rauniot sijaitsevat Misionesin maakunnassa San Ignacion kylän koillisosassa. Varsinaista lähetysasemaa ympäröi guaranien yksihuoneisia asuintaloja, joissa jokaisessa asui yksi perhe. Keskellä aluetta on suuri aukio, jonka eteläreunalla on Pyhän Ignatiuksen kirkko. Sen suunnitteli italialainen arkkitehti Brazanelli. Sen katto ja suurin osa sisätiloista ovat jo rapautuneet, mutta esimerkiksi sisäänkäyntiä reunustaa edelleen kaksi korkeata seinää. Vaikka rakennus on pahasti raunioitunut, niin joitakin yksityiskohtia on edelleen nähtävissä, kuten sisäänkäynnin sivuilla olevat pylväät ja sisätilojen guaranikäsityöläisten tekemät pintareliefit. Alueen kaikki rakennelmat tehtiin basaltista ja hiekkakivestä. Nykyään rauniot ovat punertavia, mutta alkujaan ne oli valkoisia.