google/wiki40b huggingface dataset:
Täplämetsäkerttunen

Levinneisyys

Täplämetsäkerttusta tavataan Bangladeshissa, Bhutanissa, Kiinassa, Intiassa, Myanmarissa ja Nepalissa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Suomen tienumerointijärjestelmä

Suomen tienumerointijärjestelmä on Suomen tieverkkoon sovellettava tapa numeroida tiet niiden laadun ja tyypin mukaan; vastaavia järjestelmiä on käytössä myös monissa muissa maissa. Tienumeroinnin avulla tien käyttäjä voi jo numeron perusteella tehdä päätelmiä tien laadusta ja tyypistä. Teiden numerointia käytetään opasteissa paikannimien ohella. Lisäksi teiden numerointi helpottaa niiden hallinnointia. Suomessa vuonna 1938 käyttöön otettu valtateiden ja kantateiden numerointijärjestelmä on perusteiltaan säilynyt verraten muuttumattomana.

Sodan aiheuttamien aluemuutosten vaikutukset

Karjalan alueluovutusten takia valtatie 15, Karjalankannaksen kantatiet 61–64 ja Laatokan Karjalan kantatiet 72–73 lakkautettiin. Valtatie 6 sai uuden suunnan Lappeenrannasta Parikkalan kautta Joensuuhun, ja valtatie 7 päättyi uudelle valtakunnanrajalle Virolahden Vaalimaalle. Tie 13 päätettiin Lappeenrantaan ja 14 Parikkalan Särkisalmelle.
Petsamon luovutuksen takia valtatie 4 linjattiin Ivalosta Kaamasen kautta Utsjoen Karigasniemelle. Utsjoen kirkonkylään ei tuolloin vielä ollut kunnollista tietä. Porkkalan vuokraamisen takia kantatie 51 linjattiin kulkemaan vuokra-alueen pohjoispuolitse Espoon Kivenlahdesta Kauklahden, Kirkkonummen Lapinkylän ja Siuntion kirkonkylän kautta Lohjan maalaiskunnan Virkkalaan. Nykyisin tie on yhdystietä 1130.

Päätieverkon uudelleenrakentaminen

1950–1970-luvuilla rakennettiin pääosa Suomen nykyisestä päätieverkosta. Uudet päätiet saivat yleensä samat numerot, jotka ennestään olivat kuuluneet samojen paikkakuntien välillä kulkeneelle vanhalle tielle. Samalla vanhat tiet menettivät valta- tai kantatien asemansa.  Numeroinnin pääperiaate pysyi silti pitkälti ennallaan.
Muutamia kokonaan uusiakin valtateitä perustettiin. Kun Kouvolasta Mikkeliin rakennettiin uusi tie, se yhdessä Kotkasta Kouvolaan johtaneen entisen kantatie 60:n kanssa numeroitiin valtatieksi 15. Tämä numero oli vapaana, koska entinen samannumeroinen valtatie oli jäänyt kokonaan luovutetulle alueelle. Lisäksi Oulun ja Kajaanin välinen kantatie muutettiin valtatieksi ja sai numerokseen 22. Uusi reitti Pori – Parkano – Jyväskylä – Joensuu nimettiin valtatieksi 23, jolloin numerot 65 ja 70 poistuivat käytöstä. Lisäksi muutamia kantateitä lakkautettiin, koska lähelle oli valmistunut uusi valtatiereitti.
Kantateiden numerointi päätettiin ulottaa alkamaan numerosta 40. Numeron 40 sai Naantalista Piikkiöön kulkeva Turun ohikulkutie.

M4 ja M7

Helsingistä Järvenpäähän ja Porvooseen 1970-luvulla valmistuneet moottoritiet saivat aluksi numerot M4 ja M7 ja vanhat tiet pitivät valtatienumeronsa. Tämä kokeilu jäi lyhytaikaiseksi ja siitä luovuttiin. Moottoritiet numeroitiin valtateiksi ja vanhat tiet saivat numeroikseen 140 ja 170.
Asko Mäki

Politiikassa

Mäki liittyi SKDL:n jäsenjärjestöön eli Suomen Demokraattiseen Nuorisoliittoon vuonna 1970 ollessaan vasta 14-vuotias. Liittyminen Suomen Kommunistiseen Puolueeseen edellytti muuttoa Helsinkiin, sillä vähemmistöläinen SKP:n Turun piiri ei hyväksynyt enemmistöläistä Mäkeä riveihinsä.
Mäki kohosi SKP:n pääsihteeriksi vuosiksi 1990–1992. Hän oli Vasemmistoliiton perustajajäsen vuonna 1990 ja vaikutti yhden kauden sen puoluehallituksessa. Vuosina 2012–2015 hän toimi Turun Vasemmistoliiton puheenjohtajana. Vuonna 2016 Mäki jätti myös Vasemmistoliiton ja loikkasi SDP:hen.
Pohjoinen suuralue

Pohjoinen suuralue on yksi Tampereen suuralueista. Luoteiseen suuralueeseen kuuluvat Aiton, Kämmenen ja Terän suunnittelualueet.
Supertramp

Historia

Supertrampin perusti pianisti ja laulaja Rick Davies vuonna 1969. Hän oli ollut yhtyeessä nimeltä Joint, jota rahoittanut hollantilainen miljonääri Stanley August Miesegaes piti Davisia lupaavana ja tarjoutui rahoittamaan Daviesin seuraavaakin yhtyettä. Davies laittoi hakuilmoituksen Melody Maker -lehteen, ja yhtyeeseen liittyivät kitaristi Richard Palmer, lyömäsoittaja Robert Millar ja laulaja/basisti Roger Hodgson. Yhtyeen nimi oli aluksi Daddy, mutta sekaannuksien välttämiseksi Davies vaihtoi nimeksi Supertramp walesiläiskirjailija William Henry Daviesin kirjan mukaan.
Supertramp teki vuonna 1970 levytyssopimuksen A&M Recordsin kanssa, ja yhtyeen esikoisalbumi Supertramp julkaistiin samana vuonna. Progressiivista rockia sisältänyt albumi ei myynyt erityisen hyvin. Palmer ja Millar jättivät yhtyeen, Hodgson vaihtoi basson kitaraan, ja yhtyeeseen liittyivät basisti Frank Farrell, lyömäsoittaja Kevin Currie ja puhallinsoittaja Dave Winthrop. Yhtyeen toinen albumi Indelibly Stamped (1971) ei sekään ollut myyntimenestys, ja rahoittaja Miesegaes hylkäsi yhtyeen.
Kun useimmat soittajatkin olivat jättäneet Supertrampin, Davies ja Hodgson perustivat uuden kokoonpanon, jossa Davies soitti pianoa ja lauloi, Hodgson soitti kitaraa, sähköpianoa ja lauloi, Dougie Thomson soitti bassoa, Bob C. Benberg soitti rumpuja ja lyömäsoittimia, ja John Anthony Helliwell soitti puhallinsoittimia ja kosketinsoittimia. Uusi kokoonpano soitti aiempaa popmaisempaa musiikkia. Crime of the Century (1974) oli Supertrampin kaupallinen läpimurto, ja siltä julkaistiin singlet ”Dreamer” ja ”Bloody Well Right”. Albumi Crisis? What Crisis? (1975) myi hiukan edeltäjään vähemmän, mutta Even in the Quietest Moments... (1977) antoi yhtyeelle listahitin kappaleella ”Give a Little Bit”. Samalla yhtyeestä oli tullut arvostettu live-esiintyjä.
Vuoden 1979 albumi Breakfast in America nosti Supertrampin supertähteyteen. Albumi nousi Billboardin listaykköseksi ja myi neljä miljoonaa kappaletta Yhdysvalloissa sekä platinaa Kanadassa, Ranskassa, Saksassa ja Isossa-Britanniassa. Myös singlet ”Goodbye Stranger”, ”Take the Long Way Home” ja ”The Logical Song” olivat top-20-hittejä. Seuraavan albumin ...Famous Last Words... (1982) jälkeen Hodgson lähti soolouralle.
Hodgsonin lähdön jälkeen Supertramp julkaisi 1980-luvulla vielä kaksi albumia, kunnes myös Davis jätti sen. Davies kokosi yhtyeen uudelleen vuonna 1996, ja kokoonpanossa olivat myös Helliwell, kitaristi Mark Hart ja lyömäsoittaja Jesse Siebenberg. Yhtye teki konserttikiertueen ja sen jälkeen uudet studioalbumit Some Things Never Change (1997) ja Slow Motion (2002). Vuonna 2010 Supertramp palasi jälleen yhteen maailmankiertueelleen, tosin edelleen ilman Hodgsonia.
Korthalsingriffoni

Luonne ja käyttäytyminen

Metsästyksessä rotua voidaan käyttää joko jäljestämiseen tai noutamiseen. Se soveltuu myös vesistöistä noutamiseen.

Alkuperä

Korthals perusti Ipenwoud-kennelin alun perin saksalaiseen Biebeshein am Rhenin kaupunkiin, jossa hän kasvatti nykyisen korthalsingriffonin kantamuotoa 20 vuoden ajan. Tämän vuoksi jotkut pitävät sitä saksalaisena rotuna. Toiset taas painottavat alkuperämaan määrittämisessä Korthalsin kansalaisuutta (alankomaalainen) tai maata, jossa rotu alun perin tunnustettiin (Ranska).
806 Naval Air Squadron

806 Naval Air Squadron (806 NAS) oli Ison-Britannian Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue.

Palvelus

Laivue perustettiin 1. huhtikuuta 1940 RNAS Worthy Downissa. Laivueen kalustona oli kahdeksan Blackburn Skuaa ja neljä Blackburn Roc konetta. Laivue siirrettiin 28. maaliskuuta RNAS Hatstoniin ja osallistui hyökkäykseen Bergeniin ennen kuin siirrettiin etelä rannikolle suojaamaan Dunkirkin evakuointia. Osa laivueesta sijoitettiin RNAS Detlingiin.
Laivueen käyttämät Blackburn Roc koneet korvattiin Fairey Fulmareilla ja laivue siirrettiin kesäkuussa HMS Illustriousille, jolloin myös Blackburn Skuat vaihdettiin Fairey Fulmareihin. Laivueeseen liitettiin Gloster Sea Gladiatoreita ennen purjehdusta Välimerelle, jossa laivue sijoitettiin välillä maihin Dekheilaan suojaamaan maajoukkoja.
Laivue osallistui Kreetan evakuointien suojaamiseen, minkä jälkeen se sijoitettiin maalis-toukokuuksi 1941 HMS Formidablelle. Laivue lensi kesän 1941 Hawker Hurricaneilla osana laivaston ilmavoimia Pohjois-Afrikassa ennen kuin se jälleen varustettiin marraskuussa Fairey Fulmareilla ja siirrettiin maaliskuun lopulla 1942 Ceylonille.
Laivue jaettiin kahteen lentueeseen, joista A lentue varustettiin Grumman Martleteilla ja B lentue Fairey Fulmareilla. Laivue sijoitettiin toukokuussa HMS Illustriousille. A lentue lakkautettiin HMS Indomitablen vaurioiduttua 12. elokuuta operaatio Pedestalissa. B lentue jäi edustamaan laivuetta ennen kuin se liitettiin 18. tammikuuta 1943 803 laivueeseen Itä-Afrikassa.
Laivue perustettiin uudelleen 1. elokuuta 1945 RNAS Machrihanishissa kalustonaan 12 Supermarine Seafire III -konetta. Laivueen koneet korvattiin myöhemmin uudemmalla XV mallilla. Laivue lakkautettiin 1947.
Tujiat

Asuinalue ja lukumäärä

Tujiat asuvat pääasiassa Keski-Kiinan Wulingvuorilla. Alueen maanpinnankorkeus vaihtelee 500:sta 2000:n metriin. Alue myös erottaa Sichuanin syvängön Jangtsejoen keskiosien tasangoista. Alueella asuu tujioiden lisäksi han-kiinalaisia, miaoja ja dongeja. Vuoden 1990 väestönlaskennan mukaan tujiaa oli yhteensä 5 725 049 ja he olivat koko Kiinan etnisistä ryhmistä kahdeksanneksi suurin. Heistä 1 771 004 asui Hubeissa, 1 794 855 Hunanissa, 1 076 529 Sichuanissa, 1 045 Guizhoussa ja 37 026 muualla Kiinassa.

Historia

Tutkijat ovat kiistelleet tujioiden alkuperästä. Eri teorioiden mukaan he saapuivat nykyisille alueilleen Guizhousta tai Jiangxista, tai he olivat alueensa alkuperäisväestöä. Teorioista jälkimmäinen on nykyisin suosituin. Joka tapauksessa tujioiden jo asutettua alueen sinne saapui han-kiinalaista, miaoja ja mongoleja muuttajina, ja tujiat sekoittuivat näiden ryhmien kanssa. Varhaisimmat tunnetut muuttajat tulivat jo Chu-, Qin- ja Han-valtioiden aikana ennen ensimmäistä vuosituhatta. Sittemmin Ming- ja Qing-dynastiat pakkosiirsivät alueelle väestöä useaan otteeseen. Keskusvallan vahvempaan alaisuuteen alue ei kuitenkaan tullut ennen 1700-lukua. Koska tujiat olivat sekoittuneet melko pitkälti han-kiinalaisiin ja miaoihin, heitä ei alun perin tunnustettu omaksi etniseksi ryhmäkseen. Tämän statuksen he saivat vasta vuonna 1956. Seuraavan vuoden puolella perustettiin Xiangxin tujioiden ja miaojen autonominen prefektuuri. Sen lisäksi tujioille perustettiin myöhemmin autonomisia piirikuntia Hubeissa ja Sichuanissa.

Kulttuuri

Tujiat saivat historiallisesti elinkeinonsa kaskiviljelystä, sekä metsästyksestä ja keräilystä. Sittemmin kaskiviljelyn korvasi tavanomaisempi riisinviljely ja metsästyksen kotieläimet. 1700-luvulta eteenpäin käyttöön tulivat myös aiemmin vieraat viljelykasvit, kuten maissi ja peruna, mikä johti aikanaan väestöräjähdykseen. Tujiat asuttavat yleensä kyliä joiden asukasluku vaihtelee noin 100:sta noin 1 500:n Kylät sijaitsevat tavallisesti vuorien alarinteillä tai laaksoissa lähellä jokia, puroja, järviä tai muita vedenlähteitä. Tujioiden uskonto on sekoitus taolaisuutta, animismia, buddhalaisuutta ja esi-isien palvontaa.
Tujian kieli kuuluu tiibettiläis-burmalaisiin kieliin ja se on läheistä sukua yille. Nykyisin suurin osa tujioista puhuu kuitenkin äidinkielenään tujian sijaan kiinaa tai miaoa. Tujian kieli jakautuu pohjoisiin ja eteläisiin murteisiin. Vuonna 1986 arvioitiin pohjoisilla murteilla olevan noin 170 000 puhujaa, kun taas eteläisiä murteita puhui 3 000-4 000 henkilöä.
Dieter Lehnhoff

Dieter Lehnhoff (s. 27. toukokuuta 1955 Guatemala) on guatemalalainen säveltäjä ja kapellimestari. Hänellä on myös Saksan kansalaisuus.
Lehnhoff opiskeli yksityisesti viulunsoittoa José Santos Paniaguan johdolla vuosina 1964–72 sekä sävellystä ja pianonsoittoa yksityisesti Harold Blanchardin johdolla 1970–72. Tämän jälkeen hän opiskeli Salzburgin Mozarteumissa analyysiä Friedrich Hellerin sekä sävellystä ja elektronista musiikkia Klaus Agerin johdolla vuoteen 1976 saakka. Myöhemmin hän opiskeli sävellystä, orkesterinjohtoa ja musiikkitiedettä Amerikan katolisessa yliopistossa, josta hän sai taiteiden maisterin arvon vuonna 1987 ja filosofian tohtorin arvon 1990.
Lehnhoff on säveltänyt pääasiassa orkesteri-, kamari- ja kuoromusiikkia. Hänen tuotantoonsa kuuluu myös muun muassa elektroakustisia teoksia ja ooppera Satuyé, jonka libreton hän itse kirjoitti. Hänen musiikkiaan on esitetty Guatemalan lisäksi Argentiinassa, Itävallassa, Kolumbiassa, Costa Ricassa, Ecuadorissa, Saksassa, Japanissa, Meksikossa, Espanjassa, Yhdysvalloissa, Isossa-Britanniassa ja Venezuelassa. Lehnhoff aloitti vuonna 1992 Ensemble Millenniumin johtamisen ja hän on lisäksi soittanut siinä viulua. Vuosina 1994–96 hän johti Guatemalan uutta filharmonista orkesteria. Lehnhoff on myös toiminut Orquesta Millenniumin ja Guatemalan kansalliskuoron musiikillisena johtajana.
Lehnhoff on julkaissut tutkijana useita artikkeleita ja musiikkikirjoja. Hän johti Universidad del Valle de Guatemalan musiikin laitosta vuosina 1991–98.
Å (Meldal)

Å on Sør-Trøndelagissa, Norjassa sijaitsevan Meldalin kunnan eteläisin taajama. Å sijaitsee Orkla-joen varrella, kahden kilometrin päässä Meldalin eteläisen naapurikunnan Rennebun rajasta.
Vuonna 1996 taajamassa oli 321 asukasta. Åssa on neliluokkainen peruskoulu.

Nimi

Å on yksi kuudesta samannimisestä paikasta Norjassa. Å i Meldalin postiosoitteena on Jerpstad, jotta se erottuisi kaimoistaan. Taajama (joka oli alun perin yksittäinen maatila) on tiettävästi ensimmäisen kerran mainittu vuonna 1435 muodossa af Aam, joka on muinaisnorjan datiivi sanasta ár. Se taas on monikko sanasta á, joka tarkoittaa ”pieni joki”. Nimi on annettu sen perusteella, että maatila sijaitsi Orkla- ja Reisa-jokien välissä. Vuoteen 1917 saakka taajaman nimi kirjoitettiin muodossa Aa.
Torsten Aminoff (everstiluutnantti)

Torsten Carl Otto Aminoff (2. maaliskuuta 1874 Hamina – 7. tammikuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen everstiluutnantti, joka komensi sisällissodan aikana valkoisten puolella Seinäjoen Krenatööripataljoonaa.
Torsten Aminoffin vanhemmat olivat kielitieteilijä Torsten Gustaf Aminoff ja Elisabeth Johanna Maria Aminoff. Torsten Aminoff valmistui Haminan kadettikoulusta vuonna 1894 ja palveli Suomen kaartissa aliluutnanttina 1894–1898 sekä luutnanttina 1898–1902. Jätettyään sotilasuran hän työskenteli muutaman vuoden Suomen Hypoteekkiyhdistyksen ja Viipurin tupakkatehtaan palveluksessa. Aminoff työskenteli Helsingin poliisilaitoksessa 1906–1907 ja toimi Tampereen poliisimestarina 1907–1911, mutta hänet erotettiin hänen kieltäydyttyään toimeenpanemasta erästä kenraalikuvernöörin määräystä. Sen jälkeen hän oli apulaisjohtajana Yhdyspankin konttoreissa Pietarsaaressa 1912–1914, Hangossa 1914–1917 sekä Oulussa 1917–1918.
Sisällissodan puhjettua Aminoff liittyi valkoisiin joukkoihin ja toimi Seinäjoen Krenatööripataljoonan komentajana. Aminoffin pataljoona osallistui Jämsän ryhmän osana muun muassa tärkeään Länkipohjan taisteluun maaliskuussa 1918. Sitä seuranneessa Oriveden taistelussa Aminoffin joukot onnistuivat valtaamaan Oriveden aseman ja siten saartamaan Vilppulan rintaman punaiset selustan puolelta. Aminoff ylennettiin helmikuussa 1918 majuriksi ja huhtikuun alussa everstiluutnantiksi. Sisällissodan jälkeen hän oli vuonna 1919 lyhyesti Suomen valkoisen kaartin vt. komentajana, mutta palasi sen jälkeen siviiliin. Hän johti Yhdyspankin konttoria Turussa 1919–1921 ja Viipurissa 1921–1941. Viimeksi hän oli Sigrid Juséliuksen säätiön toimitusjohtajana 1943–1945.
Torsten Aminoffin poikia olivat historiantutkija Torsten G. Aminoff ja yritysjohtaja Carl Göran Aminoff.
Logoterapia

Logoterapia on wieniläisen neurologin ja psykiatrin Viktor E. Franklin (1905–1997) kehittämää henkistä, tarkoituskeskeistä psykologiaa ja filosofiaa. Etuliite logo tulee kreikan kielen sanasta logos, joka viittaa sekä henkeen (henkiseen) että tarkoitukseen. Näkemyksen taustalla on laaja-alainen filosofis-teoreettinen oppirakennelma, jolloin terapia-sanaa tulkitaan laaja-alaisesti.
Franklin mukaan todellisen ihmisyyden ydin on kyky suuntautua itsensä ulkopuolelle. Logoterapian perustana on oletus, että elämällä on aina tarkoitus. Näkemyksen mukaan ihminen tavoittelee elämäntarkoitusta, jonka voisi toiminnallaan toteuttaa tai jota voisi edistää (toiminnan tie ihmisten tai yhteisen hyvän puolesta). Toinen vaihtoehto on, että ihminen omistautuu antoisiin, syviin elämyksiin esimerkiksi luonnosta, taiteesta tai toisesta ihmisestä (yhteys itsensä ulkopuolelle). Kanssaihminen, jota ihminen voi rakastaa, voi tarjota tien elämäntarkoituksen täyttämiseen. Kolmas mahdollisuus on elämän tarkoituksen täyttäminen valitsemalla arvokas suhtautuminen toivottomalta tuntuvaan tilanteeseen. Tällöinkin ihminen voi valita asennoitumistavan tilanteeseen. 
Logoterapia luetaan kuuluvaksi humanistisen psykologian piiriin ja sitä pidetään kolmantena wieniläisenä psykoterapian koulukuntana. Siinä missä Sigmund Freud näki ihmisten ongelmaksi seksuaalisen turhautumisen (psykoanalyysi), Alfred Adler alemmuudentunteen (individuaalipsykologia), näki Frankl ihmisten suurimmaksi ongelmaksi elämän mielettömäksi kokemisen eli eksistentiaalisen ahdistuksen. Logoterapian mukaan olemassaolon tyhjyyteen on syynä se, ettei ihminen tiedä, mitä hän haluaa. Vaistot (jotka ihmiseltä puuttuvat) eivät sano, mitä ihmisen on pakko tehdä, eivätkä traditiot kerro, mitä hänen kuuluu tehdä. Tämä johtaa siihen, että ihminen haluaa sitä, mitä muutkin tai sitä mitä muut häneltä haluavat.
Terapia-nimityksestä huolimatta ei ole varsinaista rajattua "logoterapiatekniikkaa" (vrt. psykoanalyysi tai kognitiivinen psykoterapia), vaan logoterapeutti käyttää parhaaksi katsomiaan tekniikoita. Logoterapia ei ole myöskään vain psykoterapiaa, vaan laajempi filosofinen ajattelumalli. Siksi logoterapiaa voidaan soveltaa miltei kaikilla elämänalueilla. Sitä on Suomessakin sovellettu esimerkiksi kasvatukseen, opetukseen, lastensuojeluun, henkilöstöhallintoon, työyhteisöjen kehittämiseen ja johtamiseen sekä vanhustyöhön ja sosiaali-ja terveydenhuollon eri ammatteihin. Lähestyminen tukee ihmisenä olemista ja siihen liittyvien ongelmien tarkoituskeskeistä ratkaisemista tässä ajassa. Logoterapia painottuu siihen, mitä hyvää ja ehjää vielä on jäljellä, minkä varaan voi rakentaa tulevaisuutta.
Logoterapian ihmiskuva on kolmiulotteinen. Fyysisen ja psyykkissosiaalisen ulottuvuuden lisäksi ihmisellä on henkinen ulottuvuus. Henkiseen ulottuvuuteen liityvät muun muassa vapaus ts.vapaa tahto ja vastuu, aito omatunto ja tahto tarkoitukseen ja tarkoituksen tahto.
My slavim tebja, Pridnestrovje

My slavim tebja, Pridnestrovje (”Ylistämme sinua, Transnistria”) on Transnistrian kansallishymni. Sen on säveltänyt Boris Aleksandrov ja sanat laatineet B. Parmenov, N. Božko ja V. Pištšenko.
Timo Scheider

Ura

Scheider aloitti uransa kartingissa. Hän voitti Saksan junioriluokassa mestaruuden vuonna 1992. Kausina 1997–1999 Scheider kilpaili Saksan Formula 3 -sarjassa. Kaudella 1997 hän saavutti kolme voittoa ja sijoittui loppupisteissä toiseksi. Kaudella 1998 hän saavutti kolme voittoa ja kaudella 1999 yhden voiton, mutta loppusijoitukset olivat tuolloin kautta 1997 huonommat.
Vuonna 2000 Scheider siirtyi uudistettuun DTM-sarjaan. Hän ajoi sarjassa Opelia kauteen 2004 asti, mutta hän ei saavuttanut yhtään voittoa eikä yhtään palkintosijaa. Kaudeksi 2005 Scheider siirtyi FIA GT Championship -sarjaan, jossa hän voitti esikoiskaudellaan kaksi kilpailua 11:stä. Hän sijoittui loppupisteissä toiseksi. Hän ajoi sarjassa vielä kaudella 2006, mutta osallistui vain yhteen kilpailuun, jonka hän kuitenkin onnistui voittamaan. Scheider osallistui A1 Grand Prix -sarjaan kaudella 2005–2006 ja edusti Saksan autokuntaa. Hän saavutti yhden palkintosijan. 
Vuonna 2006 Scheider teki paluun DTM-sarjaan. Tällä kertaa autona oli Audi. Kaudella 2006 hän ei saavuttanut yhtään palkintosijaa, mutta vuonna 2007 hän saavutti yhden paalupaikan lisäksi yhden palkintosijan. Kaudella 2008 Scheider saavutti ensimmäisen DTM-voittonsa Oscherslebenin radalla. Kauden aikana hän voitti kolme kilpailua ja ajoi neljä paalupaikkaa. Kauden päätteeksi hän voitti sarjan mestaruuden. Kaudella 2009 hän uusi sarjan mestaruuden. Hän voitti kauden yhdestätoista kilpailuista kaksi ja ajoi yhden paalupaikan.
Kysymysmerkki

Tietotekniikassa

Tietokoneissa kysymysmerkki toimii usein niin sanottuna jokerimerkkinä, joka voi esimerkiksi tiedonhaussa tai komennoissa vastata mitä tahansa yksittäistä merkkiä. Esimerkiksi merkkijono ab?.txt voi vastata tiedostonimiä abc.txt ja abd.txt, mutta ei nimeä ab.txt eikä abcd.txt.
Jotkin sovellusohjelmat, kuten selaimet tai sähköpostiohjelmat, voivat kysymysmerkillä korvata sellaisen merkin, joka ei sisälly käytössä olevaan merkistöön, esimerkiksi Å:n, Ä:n tai Ö:n.  Unicodessa on myös erityinen korvikemerkki � (valkoinen kysymysmerkki mustassa vinoneliössä), joka on tarkoitettu näytettäväksi tuntemattoman merkin tai virheellisen ohjausmerkin tilalla. (Jos järjestelmä tunnistaa merkin mutta ei pysty näyttämään sitä, koska se puuttuu fontista, selain voi sen sijaan näyttää kysymysmerkittömän korvikemerkin, joka usein on tyhjä tai Unicode-tunnusta vastaavan heksadesimaaliluvun sisältävä nelikulmainen kuvio.)

Kielitieteessä

Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa kysymysmerkillä voidaan joskus merkitä glottaaliklusiilia [ʔ], jos pisteettömältä kysymysmerkiltä näyttävä oikea glottaaliklusiilin merkki (U+0294) ei merkistö- tai fonttirajoitusten takia ole käytettävissä.
Johann Christian Bach

Johann Christian Bach (5. syyskuuta 1735 Leipzig – 1. tammikuuta 1782) oli saksalainen säveltäjä. Hän oli säveltäjä Johann Sebastian Bachin ja hänen toisen vaimonsa Anna Magdalenan nuorin poika.

Elämäkerta

J. C. Bach opiskeli musiikkia aluksi isänsä Johann Sebastian Bachin johdolla. Isän kuoltua vuonna 1750 J. C. Bachia alkoi opettaa hänen veljensä Carl Philipp Emanuel Bach Berliinissä. Vuonna 1754 J. C. Bach muutti Milanoon Italiaan, jossa hän alkoi opiskella  kontrapunktia Giovanni Battista Martinin johdolla. Italiassa J. C. Bach sävelsi oopperoita (kaikkiaan 11) ja toimi Milanon tuomiokirkon urkurina vuodesta 1760. Hän sävelsi tänä aikana muun muassa kaksi messua, requiemin ja Te Deumin ja lopulta kääntyi katoliseen uskoon.
Vuonna 1762 Johann Christian kutsuttiin Lontooseen, missä hän vietti lopun elämäänsä. Hän oli kahdenkymmenen vuoden ajan Englannin kuuluisin säveltäjä, joka sävelsi Lontoon King’s Theatren oopperoita sekä järjesti orkesterikonsertteja. Hän toimi myös kuningatar Charlotten musiikinopettajana. 
Hänen sävellyksensä ovat tyyliltään galantteja, elegantteja ja melodiarikkaita. Ensimmäisen Lontoon vuotensa aikana Johann Christian tutustui W. A. Mozartiin, joka opiskeli Johann Christianin oppilaana piano- ja orkesterimusiikkia. Johann Christian Bach kuoli köyhänä ja hänet haudattiin Lontooseen St Pancras Old Churchin hautuumaalle. ”Menetys musiikin maailmalle” Mozart kirjoitti kirjeessään isälleen Leopoldille Johann Christian Bachin kuolemasta.