google/wiki40b huggingface dataset:
Juhani Helenius

Jaakko Juhani Helenius (s. 14. toukokuuta 1933 Hämeenlinna) on suomalainen kilpauransa päättänyt ratameloja.
Helenius kilpaili kahdesti kesäolympialaisissa. Melbournessa 1956 hän kilpaili kajakkikaksikoiden 1 000 metrillä Pentti Raaskosken parina. Kaksikko hylättiin alkuerissä. Roomassa 1960 hän kuului Suomen 4×500 metrin kajakkiyksikköviestijoukkueeseen Torbjörn Blomqvistin, Paavo Vaskion ja Rolf Björklundin kanssa. Kyseisellä matkalla kilpailtiin ainoan kerran olympiahistoriassa. Suomen nelikko jäi alkueränsä viimeiseksi mutta eteni keräilyerän kautta välieriin, missä se karsiutui loppukilpailusta.
Roger Bart

Roger Bart (s. 29. syyskuuta 1962 Norwalk, Connecticut) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt uransa varrella niin teatterissa, elokuvissa kuin televisiossakin. Vuosina 2004–2005 hän esitti George Williamsia Täydellisissä naisissa. 
Bart näytteli Jonathania Alan Menkenin ja Tim Ricen musikaalissa King David, harlekiinia musikaalissa Triumph of Love ja Ressua You're A Good Man, Charlie Brown -musikaalin Broadway-versiossa, josta hän sai Drama Desk- ja Tony-palkinnot. Bart on myös laulanut elokuvassa Herkules ja esiintynyt vuoden 2004 elokuvassa Stepfordin naiset. Keväällä 2007 hän näytteli Hostelin jatko-osassa Hostel: Part II.
Alleghe Hockey

Suomalaiset seurassa

Pelaajat
Jorma Valtonen, Jani Forsström, Joni Haverinen, Markku Tähtinen, Pasi Järvinen, Juuso Riksman, Sami Wikström, Ville Uusitalo, Juha Lampinen, Iippo Suutarinen, Sami Wahlsten, Panu Heinistö ja Jari Kontio.
Valmentajat
Jarmo Kuuvistu, Jukka Jalonen, Pyry Eskola ja Juhani Matikainen
Tutkimuseettinen neuvottelukunta

Tutkimuseettinen neuvottelukunta on asiantuntijatoimielin, jonka tehtävänä on edistää tutkimusetiikkaa koskevaa keskustelua ja tiedotustoimintaa Suomessa sekä toimia tutkimusetiikkaa koskevien kysymysten aloitteentekijänä. Tutkimuseettinen neuvottelukunta on laatinut yhteistyössä suomalaisten tiedeyhteisöjen kanssa ohjeet, joissa on määritelty hyvä tieteellinen käytäntö ja menettelytavat sen rikkomustapauksiin. Ohjeiden käytäntöönpano perustuu tiedeyhteisöjen vapaaehtoiseen sitoumukseen toimia niiden mukaan. Tutkimuseettisen neuvottelukunnan toiminta on määritelty asetuksella 1347/1991. Ohjeet on päivitetty vuonna 2012.
Neuvottelukunnan julkaisema eettinen ohjeistus pyrkii lähestymään hyvää tieteellistä käytäntöä ja sen rikkomusten käsittelyä monitieteellistä näkökulmaa käyttäen. Ohjeistus on tarkoitettu käytettäväksi kaikissa tieteellistä tutkimusta harjoittavissa organisaatioissa (mm. ammattikorkeakoulut, tutkimuslaitokset, yliopistot) hyvän tieteellisen käytännön edistämiseen ja tieteellisen epärehellisyyden ennalta ehkäisemiseen.
Eräillä tieteenaloilla on alakohtaisia eettisiä normistoja, jotka sisältävät yksityiskohtaisia ohjeita tieteenalalla suoritteviin tutkimuksiin, kuten valtakunnallinen terveydenhuollon eettinen neuvottelukunta (ETENE) ja biotekniikan neuvottelukunta (BTNK). Lisäksi normeja ovat julkaisseet mm. ammattialojen järjestöt ja tieteelliset seurat.
Rikospaikkana Presidio

Juoni

San Franciscossa sijaitsevassa Presidion sotilastukikohdassa on tapahtunut raaka murha. Rikosta selvittämään laitetaan everstiluutnantti Alan Caldwell (Connery) ja poliisitarkastaja Jay Austin (Harmon). Miehet eivät oikein pidä toisistaan, koska juuri Caldwell aikoinaan erotti Austinin sotilaspoliisista. Nyt heidän on kuitenkin unohdettava erimielisyytensä ja työskenneltävä yhdessä.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen pitää elokuvaa kaavamaisena vauhtitrillerinä, jonka suvantokohdissa puhutaan rakkaudesta tai isänmaallisuudesta. Hän antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Särkilampi (Keuruu)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,0 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Keurusselän alueella (35.62), jonka Hepolammen valuma-alueeseen (35.625) se kuuluu.
Benjamin Tudelalainen

Matkat

Benjamin Tudelalainen tunnetaan ainoastaan hänen kirjoittamansa tunnetuksi tulleen matkakirjansa (Sefer ha-Massaʿot) kautta, joka sekin mainitsee kirjoittajastaan vain harvoin. Itse kirja perustuu Benjaminin matkoillaan tekemiin muistiinpanoihin. Joissain ulkopuolisissa lähteissä häntä kutsutaan rabbiksi, mutta tälle ei ole matkakirjassa perusteita. Matkakirjan perusteella voidaan laskea Benjaminin viettäneen matkallaan vähintään viisi ja enintään 14 vuotta.
Benjaminin matka alkoi Tudelasta nykyisestä Pohjois-Espanjasta. Hän kulki Zaragozan, Tarragonan ja Barcelonan kautta Gironan ja Provenceen kirjoittaen kulkiessaan kaupungeista ja niiden taloudellisesta elämästä. Marseillesta Benjamin matkusti laivalla Genovaan ja sieltä Pisan kautta Roomaan. Roomassa hän kirjoitti kaupungin muinaisjäänteistä, liittäen ne eri tavoin juutalaisten historiaan. Hän kirjoitti myös kaupungin juutalaisista ja heidän suhteistaan paavi Aleksanteri III:een. Koska paavi valittiin vuonna 1159, on Benjaminkin täytynyt olla Roomassa tämän vuoden jälkeen, mutta ennen paavin pakoa kaupungista, tai kun paavi palasi hetkeksi vuosina 1165–1167.
Roomasta Benjamin kulki etelään kuvaillen esimerkiksi Salernon, Amalfin ja Beneventon kaupunkeja. Otrantosta hän matkasi laivalla Korfuun, sekä sieltä edelleen Ártaan ja lopulta Konstantinopoliin. Benjamin vietti ilmeisen pitkään Konstantinopolissa kuvaillen sitä elävästi. Konstantinopolista matka jatkui Egeanmeren saarten kuten Mytilenen, Chíoksen, Sámoksen ja Ródoksen kautta Kyprokselle, josta hän palasi mantereelle. Tuolloin ristiretkeläisten hallitsemalla alueella hän kulki Antiokiasta, Sidoniin, sekä Tyroksen ja Akkon kautta Pyhään maahan. Palestiinassa hän kuvaili alueen pyhiä paikkoja ja vieraili esimerkiksi Jerusalemissa.
Benjamin lähti Palestiinasta kulkien Tiberiaksen kautta Damaskokseen ja edelleen Aleppon kautta Mosuliin. Tällä matkallaan hän kuvaili myös ensi kertaa arabiankielisten lähteiden ulkopuolella druuseja. Lopulta hän saapui Bagdadiin, jonka kuvailuun hän käytti paljon aikaa kertoen esimerkiksi kalifin hovista. Benjamin kuvaili myös Persiaa perustaen tietonsa ilmeisesti kuitenkin legendoihin. Hän kertoi myös juutalaisesta pseudo-Messias David Alroysta ja hänen kirjansa oli pitkään lähes ainut tästä kertova historiallinen lähde. Benjamin puhuu myös Kiinasta, Intiasta ja Sri Lankasta, jossa hän kuitenkin tuskin kävi henkilökohtaisesti.
Lopulta Benjamin palasi takaisinpäin Egyptiin, jossa hän kuvaili Kairoa ja Aleksandriaa. Egyptistä hän matkusti Sisilian Palermoon ja sieltä todennäköisesti meriteitse edelleen takaisin Espanjaan.

Merkitys

Benjamin Tudelalaisen matkakirja on tärkeä historiallinen lähde Välimeren alueen oloista. Monet Benjaminin huomiot koskivat eri juutalaisia yhteisöjä, mutta hän kuvaili myös laajasti muita aiheita. Hän kuvaili esimerkiksi Genovan ja Pisan välisiä jatkuvia sotia, ristiretkeläisten lähtösatamia Italiassa, kertoi kauppiaista eri puolilla Välimertaa ja saattoi olla myös ensimmäinen Kiinan sen nykyisellä nimellä maininnut Eurooppalainen. Benjaminin kirja on käännetty lukuisille kielille ja se on yksi keskiajan historioitsijoiden päälähteistä.
Nanotyrannus

Koko

Nanotyrannus oli noin viisi metriä pitkä, kaksi metriä korkea ja noin tonnin painoinen.

Fossiilit

Nanotyrannuksen fossiileita on löydetty Montanan osavaltiosta Yhdysvalloista.

Nanotyrannus populaarikulttuurissa

Nanotyrannus esiintyy dokumenttisarjassa Jurassic Fight Club, jossa se taisteli kahden nuoren Tyrannosaurus rexin kanssa.
Alkuperäiskansa

Alkuperäiskansa on (vähemmistönä oleva) kansallisuus, joka on jonkin alueen alkuperäistä väestöä. Alkuperäiskansat muodostavat noin 6 prosenttia maailman väestöstä, ja pelkästään Intiassa on yli 100 miljoonaa alkuperäiskansoihin kuuluvaa ihmistä ja koko maailmassa 370-600 miljoonaa. 
Alkuperäiskansa on määritelty esimerkiksi kansainvälisen työjärjestön ILO:n yleissopimuksessa numero 169. Sen mukaan näille kansoille on ominaista, että ne polveutuvat väestöstä, joka maan valloituksen tai asuttamisen tai nykyaikaisen kansallisvaltion muodostumisen aikaan asui maassa. Toiseksi alkuperäiskansat ovat eläneet pitkälti riippumattomina aluetta hallitsevasta valtiosta ja säilyttäneet kielelliset, kulttuuriset ja yhteisölliset ominaispiirteensä ainakin osittain ympäröivästä valtakulttuurista erillisinä. Tällaiset määritelmät ovat kuitenkin tulkinnallisia. Saamelaisille on myönnetty alkuperäiskansan asema Norjassa, Ruotsissa, Suomessa ja Venäjällä. Näistä maista vain Norja on ratifioinut ILO:n sopimuksen.
Yhdistyneiden kansakuntien julkaiseman selvityksen mukaan alkuperäiskansojen eliniänodote on lyhyempi kuin muulla väestöllä. Syynä ovat muun muassa köyhyys, aliravitsemus ja tartuntataudit.

Alkuperäiskansat ja luonto

80 prosenttia maapallon biodiversiteetistä on alkuperäiskansojen alueella. Alkuperäiskansojen laajemmat maaoikeudet hillitsevät tutkimuksen mukaan ilmastonmuutosta, ja ovat taloudellisin keino suojella metsiä ja siten sitoa hiilidioksidia. Alkuperäiskansat harjoittavat metsissään usein perinteistä ja kestävää elämäntapaa.
Professori Siiriäisen mukaan "alkuperäiskansat" kuluttavat luontoa kuten muutkin, jopa asumiskelvottomaksi. Vaikka ihmisten vähyyden ja kehittymättömän teknologian vuoksi tämä kulutus jää joskus vähäisemmäksi, se ei hänen mielestään tarkoita, että alkuperäiskansa "ymmärtäisi luontoa" tai "olisi yhtä luonnon kanssa".

Alkuperäiskansoja

Huomattavia eurooppalaisia alkuperäiskansoja ovat baskit, saamelaiset, Krimin tataarit, nenetsit, samojedit, komit sekä adygelaiset kansat, kuten tšerkessit. Afrikassa monia kansoja pidetään alkuperäiskansoina, vaikka he ovatkin erityisen usein syrjäyttäneet aiempia kansoja, osa melko äskettäin. Amerikassa kaikkia 1400-luvun eurooppalaisvalloittajien edeltäjistä polveutuvia pidetään alkuperäiskansoina (intiaanit, eskimot). Aasiassa alkuperäiskansoja ovat esimerkiksi armenialaiset, Pohjois-Irakin assyrialaiset, Hokkaidon ainut ja lukemattomat muut. Muualla heitä ovat muun muassa Australian aboriginaalit ja Uuteen-Seelantiin noin 1280 saapuneet maorit.
Pablo de Sarasate

Pablo Martín Melitón de Sarasate y Navascues (10. maaliskuuta 1844 Pamplona – 20. syyskuuta 1908 Biarritz) oli espanjalainen säveltäjä ja viulisti. 
Sarasate opiskeli aluksi Madridissa ja myöhemmin muun muassa Pariisin konservatoriossa. Sarasate esiintyi konserttiviulistina ensimmäistä kertaa vuonna 1860. Vuonna 1861 hän esiintyi Lontoossa. Myöhemmin uransa aikana hän esiintyi kaikkialla Euroopassa sekä Pohjois- ja Etelä-Amerikassa. Sarasate kuoli keuhkokatarriin 64-vuotiaana. 
Suurin osa Sarasaten sävellyksistä on virtuoottista viulumusiikkia, joka edelleen kuuluu kantaohjelmistoon. Hän teki myös runsaasti sovituksia aikansa suosituista sävellyksistä, kuten Carmen-fantasian Georges Bizet'n oopperan pohjalta.
Eduard Lalon Symphonie espagnole ja Camille Saint-Saënsin Introduction et Rondo Capriccioso on omistettu Sarasatelle, jonka viulutaide vaikutti teosten espanjalaissävyihin.
Testamentissaan Sarasate lahjoitti 1724 rakennetun Stradivari-viulunsa Madridin kuninkaalliselle konservatoriolle.
Alì Babà (vuoden 1911 elokuva)

Juoni

Abdul el Kassinin rosvot kaapaavat Ali Baban rakastetun Morgianan ja vievät tämän luolaansa. Vanhan kerjäläisnaisen johdattamana Ali löytää luolan ja vapauttaa Morgianan kahleista. He palaavat luolalle sulttaanin ja tämän miesten kanssa, jotka vangitsevat ryövärit.

Tuotanto ja tyyli

Tuhannen ja yhden yön tarinaa mukailevan elokuvan on tuottanut roomalainen Cines-yhtiö. Sen aiheessa heijastuu myös Italian–Turkin sodan propagandistinen ilmapiiri. Alì Babà oli yksi ensimmäisistä Emilio Ghionen Cinesille tekemistä elokuvista.
Attraktioelokuvaa edustaviin Pathé Frèresin varhaisiin Ali Baba -elokuviin (1902 ja 1907) verrattuna Cinesin tuotanto perustuu näyttelijöiden esittämään narratiiviin. Vaatimattomuudestaan huolimatta se sai lehdistössä myönteisiä arvioita. Elokuvaa lienee esitetty Suomessa vuodenvaihteessa 1912 nimellä Ali-Baba ja neljäkymmentä ryöväriä.
Alì Babà on säilynyt Italian kansallisessa elokuva-arkistossa. Alkuperäisestä 358 metrin pituudesta on jäljellä 304 metriä. Elokuva on nähtävissä arkiston mykkäelokuvasivustolla.
Marjut Jokela

Marjut Anneli Jokela (s. 16. joulukuuta 1959 Orivesi) on suomalainen juristi, korkeimman oikeuden jäsen ja oikeusneuvos vuoden 2008 alusta alkaen.
Jokela valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1982. Hän on työskennellyt lakimiehenä Helsingin kaupungilla, kuluttaja-asiamiehen toimiston esittelijänä sekä tutkijana, lainsäädäntösihteerinä, lainsäädäntöneuvoksena ja lainsäädäntöjohtajana oikeusministeriössä. Jokela on toiminut useissa lainsäädäntöhankkeissa toimikunnan tai työryhmän puheenjohtajana tai jäsenenä. Hän on lisäksi edustanut Suomen hallitusta Euroopan unionin valmisteluelimissä ja kansainvälisissä sopimusneuvotteluissa.
Jokela auskultoi Helsingin raastuvanoikeudessa ja sai varatuomarin arvon vuonna 1989. Korkeimman oikeuden jäseneksi hänet nimitettiin 1. tammikuuta 2008 alkaen.
Kołobrzeg

Historia

Saksalaiset rakensivat kaupungista linnoituksen toisen maailmansodan aikana. Sodan loppupuolella neuvostoliittolaiset joukot valtasivat Kołobrzegin Kolbergin taistelussa. Kolbergissa oli yhteensä 3 300 puolustajaa, joista valtaosa oli Volkssturmin jäseniä. Volkssturm venyi kahden viikon puolustukseen, ennen kuin neuvostoliittolaiset saivat työnnettyä heidät pois kaupungista. Kaupungin evakuointi jatkui loppuun asti.
Israelin Gazan operaatiot 2007

15. toukokuuta

Pääministeri Ehud Olmert ja puolustusministeri Amir Peretz päättivät vastatoimien lisäämisestä. Edellisellä viikolla yli 30 rakettia ammuttiin Israeliin.

16. toukokuuta

Israelin ilmavoimat iskivät Hamasin päämajaan Rafahissa. Fatahin mukaan iskussa kuoli kuusi ja ainakin 15 haavoittui.

17. toukokuuta

Kaksi ihmistä, joiden oletettiin valmistautuvan Qassam-raketin laukaisuun kuoli Israelin ohjusiskussa. Kaksi ihmistä haavoittui lievästi Sderotissa raketti-iskuista.

18. toukokuuta

Viisi Hamasin jäsentä kuolee Israelin ilmaiskussa Gazassa. Israelin mukaan miehet yrittivät kaivaa tunnelia Israelin puolelle. Kolme ihmistä haavoittui raketin iskettyä Sderotiin.

19. toukokuuta

Kaksi Hamasin jäsentä kuoli autoonsa Israelin ilmaiskussa. Kolmas paikallaolija kuoli myöhemmin vammoihinsa.

20. toukokuuta

Kymmenen rakettia ammutaan Gazasta, mutta kukaan ei haavoittunut iskuissa. Israelin ilmaiskussa Gazan kaupunkiin kuoli kahdeksan ihmistä ja kolmetoista haavoittui. Israelin mukaan kuolleista viisi oli Hamas-liikkeen terroristeja. Ilmaiskun kohteena hamaspoliitikko, Khalil al-Hayan kotitalo. al-Haya ei ollut kotona iskun aikaan. Toisessa iskussa kuoli palestiinalaisten mukaan yksi siviili ja kolme muuta haavoittui. Kolmannessa iskussa kohteena oli Islamilainen jihad -ryhmälle raketteja valmistanut tehdas. Pääministeri Olmert kertoi harkitsevansa diplomaattista ratkaisua konfliktiin yhdessä kansainvälisen yhteisön kanssa. Hän myös määräsi lisää ilmaiskuja raketti-iskujen pysäyttämiseksi.

21. toukokuuta

Neljä Islamilainen jihadin terroristia kuoli autoonsa Israelin ilmaiskussa Beit Lahian kaupungissa pohjois-Gazassa. He olivat laukaisseet joitakin Qassam-raketteja Israeliin. Palestiinalaisten raketti-iskussa kuollut israelilaisnainen oli ensimmäinen kuolonuhri marraskuun jälkeen. Israelilaisten mielenosoituksessa poltettiin renkaita, mutta protesti keskeytyi rakettihälytyksen vuoksi.

22. toukokuuta

Hamas-järjestön terroristit ilmoittivat ampuneensa useita raketteja Israeliin. Israel tuhosi ilmaiskussa ammusvaraston. Paikallisten mukaan iskussa haavoittui seitsemän ihmistä.

23. toukokuuta

Terroristit ampuivat kahdeksan rakettia Israeliin. Kukaan ei kuitenkaan loukkaantunut. Kaksi israelilaissotilasta haavoittui Gazan rajalla. Iskusta epäiltiin terroristeja, mutta IDF piti mahdollisena vahinkoa.

Jatko

Iskuista huolimatta Hamas sai Gazan kaistaleen hallintaansa 15. kesäkuuta 2007. Syyskuussa Israel julisti sen vihollisalueeksi.
Pekka Mömmö

Pekka Juho (P.J.) Mömmö (13. helmikuuta 1878 Kuopio – 1. kesäkuuta 1910 Kuopio) oli kirjansitoja ja yksi Suomen ensimmäisistä kansanedustajista. Mömmö toimi eduskunnassa SDP:n ryhmässä vuosina 1907–1909. Hänet valittiin kansanedustajaksi Kuopion läänin läntisestä vaalipiiristä. 
Vuokraaja Aukusti Mömmön ja Karoliina Räsäsen poika Pekka kävi kansakoulun ja ylemmän käsityökoulun. Hän pääsi Backmanin kirjapainoon sitomo-osaston oppilaaksi ja ura urkeni kirjansitojana Kuopiossa 1894–1899. Mömmö jatkoi uraansa kirjansitojana Helsingissä 1899–1908, kunnes perusti kirjansitomon ja paperikaupan Suonenjoelle 1908. Kuopioon hän avasi vastaavan kaupan hieman ennen kuolemaansa 1910.
SDP:n puhujana Mömmö toimi vuodesta 1905. Kuopiolaisen Savon Työmiehen väliaikainen toimittaja Mömmö oli vuodesta 1906 lähtien. Mömmö ehti olla myös SDP:n piirisihteeri.
Mömmö avioitui vuonna 1904 Aina Hedvig Väänäsen kanssa.
Rambanin synagoga

Rambanin synagoga (hepr. ‏‎בית כנסת הרמב"ן‎) on synagoga Jerusalemin vanhassa kaupungissa. Sen perusti rabbi Nahmanides, josta käytetään yleisesti nimeä "Ramban". Rakennus tuhottiin Israelin itsenäisyyssodassa ja avattiin uudelleen kuuden päivän sodan jälkeen.
Hiippakuntakokous

Hiippakuntakokous on ennen vuotta 2004 toiminut jokaisessa Suomen ev.-lut.kirkon hiippakunnassa vuosittain kokoontuivat maalikkojen vuosittain kokoontuva maalikkojen ja pappien kokous, jonka tarkoituksena on kirkkolain mukaan edistää kirkollista työtä hiippakunnassa. Hiippakuntakokouksen korvasi vuoden 2004 hiippakuntahallintouudistuksessa hiippakuntavaltuusto.
Hiippakuntakokousta kuvataan tässä sellaisena kuin se oli vuoden 1994 kirkkojärjestyksessä (19 luvun 12 - 17 §).

Kokoontuminen

Hiippakuntakokoukset kokoontuivat vain joka viides, ja niillä oli laaja lausunnonanto-oikeus kirkolliskokouksen käsiteltäväksi tulevissa asioissa. Sen kutsui koolle piispa. Piispa toimi kokouksen puheenjohtajana. Varapuheenjohtajana toimi toimikaudeksi valittu maallikkoedustaja.
Kokoustyöskentelyä varten kokous hyväksyi itselleen työjärjestyksen.

Aloiteoikeus

Hiippakuntakokouksen käsiteltäväksi asioita saivat esittää tuomiokapituli, rovastikuntakokous ja hiippakuntakokouksen jäsen.

Tehtävät

Hiippakuntakokouksen tarkoituksena oli edistää kirkollista työtä hiippakunnassa. Käytännössä sen merkittävin tehtävä oli käsitellä rovastikuntakokousten sille lähettämiä aloitteita, jotka koskivat hiippakunnallista työtä tai kirkon järjestysmuodon muuttamista. Hiippakuntakokouksella oli oikeus tehdä aloitteita kirkolliskokoukselle.
Hiippakuntakokous asetti hiippakunnallista työtä varten toimikuntia. 
Hiippakunnasta kirkkohallitukseen valittavan määräaikaisen jäsenen vaalia varten hiippakuntakokous asetti ehdolle kolme maallikkoa. Valinnan suoritti kirkolliskokous.
Klaani

Klaani on sukuyhteisö, joka katsoo polveutuvansa jostakin määrätystä kantavanhemmasta, yleensä isälinjoja pitkin (patrilineaarinen klaani), joissakin tapauksissa äitilinjoja pitkin (matrilineaarinen klaani). Kantavanhempi saattaa olla myös myyttinen olento, esimerkiksi jumala tai eläin. Klaaniin kuuluu yleensä useita rinnakkaisia linjasukuja, joiden välillä saattaa vallita arvojärjestys. Puhekielessä termiä on joskus käytetty muunkinlaisista sukuyhteisöistä. 
Sana klaani tulee englannin kautta iirin tai Skotlannin gaelin kielen sanasta clann, joka tarkoittaa jonkun lapsia tai jälkeläisiä. Irlannin ja Skotlannin ylämailla klaani käsitti yhden tai useampia päämiehen johtamia sukuja, jotka katsoivat polveutuvansa samasta yhteisestä kantaisästä. Klaani muodosti sukunimensä liittämällä kantaisänsä nimeen sana mac (poika) tai ua (pojanpoika, englanniksi o').
Klaanit saattavat muodostaa yhdessä laajemman etnisen kokonaisuuden, kuten heimon.
Henrik Wegelius

Henrik Wegelius (3. lokakuuta 1735 Sodankylä – 17. huhtikuuta 1791 Vähäkyrö) oli suomalainen pappi ja kirjailija.
Wegeliuksen vanhemmat olivat Mikkelin kirkkoherra Henrik Wegelius (1707–1780) ja Maria Fellman. Hän pääsi ylioppilaaksi Uppsalassa 1749 ja Turussa 1752. Wegelius valmistui filosofian maisteriksi 1757 ja hänet vihittiin papiksi 1755.
Wegelius oli Sodankylän kirkkoherrana toimineen isänsä apulaisena 1755, ja hänestä tuli samana vuonna Ylitornion Hietaniemen kappalainen. Wegelius oli Utsjoen ja Inarin kirkkoherrana vuodesta 1758 ja Vähänkyrön kirkkoherrana vuodesta 1765. Hän sai teologian professorin arvonimen ja rovastin arvon 1787. Wegelius oli myös valtiopäivämiehenä 1760–1762, 1771–1772 ja 1789, ehkä myös 1786. Valistusajan tapaan hän toimi taloudellisen edistyksen hyväksi ja harjoitti luonnotieteen tutkimusta ja myös kirjoitti aihepiiristä.
Wegelius oli naimisissa vuodesta 1765 Vähänkyrön kirkkoherran Henrik Wallenborgin (1709–1763) lesken Magdalena Kristina Falanderin kanssa. Wegeliuksen pojista Henrik Wegelius (1766-1839) toimi Oulun kirkkoherrana ja Jakob Wegelius (1768–1804) oli isänsä jälkeen Vähäkyrön kirkkoherrana.
Sakari Tahvanainen

Sakari Tahvanainen (13. kesäkuuta 1936 Ukkola, Eno – 1. lokakuuta 2016 Joensuu) oli suomalainen päätoimittaja ja maakuntasihteeri. Hän oli SDP:n aktiivijäsen.
Tahvanainen oli Pohjois-Karjala-lehden päätoimittaja 1967–1985. Hänet erotettiin tehtävästä, ja vuodet 1987–1994 hän oli Pohjois-Karjalan maakuntaliiton maakuntasihteeri.
Marja-Liisa Julkunen kirjoittaa Tahvanaisesta elämäkertaa.
Sylke Otto

Sylke Otto (s. 7. heinäkuuta 1969 Karl-Marx-Stadt, Itä-Saksa) on saksalainen entinen ohjaskelkkailija.
Sekä 2002 Salt Lake Cityn että 2006 Torinon olympialaisissa Sylke Otto voitti kultamitalin. Maailmanmestaruuskilpailuista hänellä on neljä henkilökohtaista (2001, 2002, 2003, 2005) ja kaksi parikilpailun (2003, 2005) kultamitalia. Hopeamitaleita hänellä on parikilpailusta kolme (1997, 2000, 2001) ja pronssimitaleita yksilökilpailusta kaksi (1994, 2004) ja parikilpailusta yksi (1999).
Maailmancupin kokonaiskilpailun Otto on voittanut neljästi (1995, 2000, 2003, 2004) ja maailmancupin osakilpailuvoittoja hän on saavuttanut 36. Hän lopetti uransa kauteen 2006-2007.
Kuivilla (elokuva)

Kuivilla (engl. Clean and Sober) on vuonna 1988 ensi-iltansa saanut draamaelokuva. Elokuvan pääosia esittävät Michael Keaton, Kathy Baker, Morgan Freeman, M. Emmet Walsh, Luca Bercovici, Tate Donovan, Claudia Christian, J. David Krassner, Dakin Matthews, Ben Piazza ja Rachel Ryan. Elokuva oli Glenn Gordon Caronin esikoisohjaus. Siinä mies herää huumeiden yliannostukseen kuolleen naisen vierestä ja hakeutuu hoitoon.

Vastaanotto

Keaton voitti elokuvasta National Society of Film Critics -yhdistyksen parhaan näyttelijän palkinnon. Video-oppaassa vuodelta 1995 Asko Alanen antoi elokuvan Suomessa julkaistulle VHS-kasettiversiolle kaksi tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”. Hänestä Kuivilla on hyvää tarkoittava mutta jaaritteleva päihdehoitokuvaus.
Sluicewayn kulttuuri

Sluicewayn kulttuuri oli paleointiaanien kulttuuri Alaskassa 13300-11400 vuotta sitten (10000-11000 radiohiilivuotta sitten). Se saattaa olla kytköksissä varhaisten paleointiaanien Clovis-kulttuuriin. Sluiceway-kärjet ovat kaksipuolisesti iskettyjä, muodoltaan pitkiä soikioita, hieman samaan tapaan kuin Solutrén kärjet, mutta niiden kärjet ovat tylppiä eivätkä erityisen taitavasti työstettyjä. Keski-Alaskan Nenanan kärjet olivat esimerkiksi litteitä, kaksipuolisesti iskettyjä pisaranmuotoisia. Alaskasta Bluefish-luolasta on löydetty 15 000 vuotta vanhoja todisteita ihmisestä, samoin Diringistä Jakutiasta. Bluefish-luolasta ovat kuitenkin maansiirtymät hävittäneen alkuperäisen kulttuurikerrostuman, minkä takia löytöpaikka ei ole arkeologin kannalta paras mahdollinen.

Varhaisin eskimokulttuuri

Eskimokulttuurin ensimmäinen vaihe (Eskimo Stage I) on hyvin vanha, Clovisin aikalainen. Se lienee sama kuin Alaskan ns. Denalin kompleksi.
Alaskasta Dry Creek istä, Meadista ja Swan Pointista on löydetty 11 000–12 000 vuotta vanhoja esineitä. Nenana-laakson Dry Creekissä on ensimmäiset vahvat todisteet ihmisestä Alaskassa noin 11 100 vuotta sitten.