Ségoun alue

Maantiede ja ilmasto

Ségoun alue rajoittuu pohjoisessa Mauritaniaan, koillisessa Timbuktun ja idässä Moptin alueisiin, kaakossa Burkina Fasoon, etelässä Sikasson ja lännessä Koulikoron alueisiin. Alue on etupäässä tasankoa, joka muuttuu etelässä Mandingon ylängöksi ja pohjoisessa Saharan autiomaaksi. Tärkeimmät vesistöt ovat Niger ja sen sivujoki Bani. Nigerin tulvatasanko käsittää yli 5 300 neliökilometrin laajuisen alueen. Hyötykaivannaisiin kuuluvat kaoliini ja bauksiitti.
Alueen eteläosa kuuluu Sudanin ja pohjoisosa Sahelin ilmastovyöhykkeisiin. Vuotuinen sademäärä on etelässä 550–750 ja pohjoisessa 150–350 millimetriä. Kasvillisuus vaihtelee etelän metsäsavannista pohjoisen pensasaroon.

Hallinnollinen jako ja asutus

Alue käsittää seitsemän piiriä: Barouéli, Bla, Macina, Niono, San, Ségou ja Tominian. Niihin kuuluu 115 maalaiskuntaa ja kolme kaupunkikuntaa: Niono, San ja Ségou. Kaupunkiväestön osuus on 8,6 %. Kyliä on yhteensä 2 203.
Alueella asuu 16,1 % Malin väestöstä. Asukastiheys on Bamakon ja Sikasson alueen jälkeen maan suurin, 36,3 henkeä neliökilometrillä. Yli puolet väestöstä elää jokien läheisyydessä. Asukkaat ovat bambaroita, miniankoja, boboja, soninkeja, bozoja, somonoja, fulbeja ja maureja. Puhutuimmat kielet ovat bambara (74,5 %), bobo (7,9 %), minianka (5,5 %), fulani (4,5 %), dogon (1,6 %) ja samo (1,0 %).

Historia

Alueen historiaan kuuluu Segun bambaravaltio, jonka Umar Tallin johtamat tukulorit valtasivat vuonna 1861. Ranskalaiset saapuivat alueelle vuonna 1890. Ségoun piiri perustettiin vuonna 1893 ja Ségoun alue vuonna 1960.

Talous

Ségousta on maantieyhteydet Bamakoon, Sikassoon ja Moptiin. Alueen 13 899 kilometrin pituisesta tieverkosta vain 806 kilometriä on asfaltoitu. Nigerillä on laivaliikennettä kolme kuukautta kestävän korkean veden ajan. Muuna aikana liikennöinti tapahtuu veneillä, ja ainoastaan Ségoussa ja Macinassa on satamalaiturit. Alueella on lanka- ja matkapuhelinverkot, mutta useissa maaseutupiireissä ei ole sähköä. Nigerjoella on Markalan säännöstelypato ja Office du Nigerin keinokastelukanavat ja Banijoella Talon säännöstelypato.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, hirssi, durra, maissi ja fonio. Myytäväksi viljeltyjen puuvillan, maapähkinän ja sokeriruo’on merkitys on vähentynyt, mutta niitä ovat korvanneet soija, teehibiskus, seesami ja vihannekset. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, siat, hevoset, kamelit ja siipikarja. Ségoun alue on Malin suurin karjan viejä ulkomaille. Kalastuksen ja varsinkin kalanviljelyn merkitys on lisääntynyt. Ségouhun, Saniin, Pelenganaan ja Nionoon keskittynyt teollisuus jalostaa etupäässä maatalouden tuotteita. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.

Koulutus ja terveydenhuolto

Vuonna 2009 alueella kävi koulua 63,4 % alakouluikäisistä (tytöistä 59,1 %), mikä on hieman alle Malin keskiarvon. Ségoussa toimii vuonna 2009 perustettu Malin ensimmäinen maaseutuyliopisto. Terveyspalveluihin kuuluvat aluesairaala, kahdeksan piiripoliklinikkaa ja 163 kunnallista terveyskeskusta.

Matkailu

Alueen matkailunähtävyydet ovat keskittyneet Nigerjoen varrelle sekä etelään Falon ja Timissan väliselle seudulle. Ségoussa järjestetään vuosittainen musiikkifestivaali Festival sur le Niger ja Markalassa somonokalastajien naamio- ja nukkefestivaali. Alueella on 21 majoituslaitosta (vuonna 2009), jotka sijaitsevat etupäässä Ségoussa ja Sanissa.