google/wiki40b huggingface dataset:
Kimi Koivisto

Ura

Heinolassa syntynyt Koivisto on Pelicansin kasvatti. Hän pelasi juniorina myös Kiekkoreippaassa. Koivisto debytoi miesten peleissä kaudella 2010–2011, jolloin hän pelasi Pelicansin A-nuorista kolme ottelua lainalla Mestis-joukkue Heinolan Kiekossa tehden yhden syöttöpisteen.
Kaudella 2011–2012 Koivisto oli 16 osumallaan Pelicansin A-nuorten toiseksi paras maalintekijä Tuukka Rajamäen kanssa. Hän pelasi HeKistä Peliitat-nimeen palanneessa joukkueessa lainalla viisi ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Koivisto teki samalla kaudella myös SM-liigadebyyttinsä. Hän pelasi ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen SM-liigaottelunsa 29. joulukuuta 2011 Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Koivisto sai ottelussa jääaikaa 6.24 minuuttia. Toukokuussa 2012 hän teki 1+1-vuotisen liigasopimuksen Pelicansin kanssa.
Koivisto pelasi kaudesta 2012–2013 suurimman osan Pelicansin A-nuorissa. Hän sai kauden aikana tililleen kolme SM-liigaottelua. Koivisto pelasi miesten pelejä myös lainalla Mestiksessä Peliittojen ja HC Keski-Uudenmaan joukkueissa, joista jälkimmäiseen hän siirtyi loppukaudeksi siirtotakarajalla. Kesäkuussa 2013 Koivisto teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen HCK:n kanssa.
Kaudeksi 2014–2015 Koivisto palasi vuoden mittaisella sopimuksella Peliittoihin. Hän oli 15 osumallaan joukkueen toiseksi paras maalintekijä kesken kauden Tapparaan siirtyneen Miika Heikkilän jälkeen. Kesällä 2015 Koivisto harjoitteli Pelicansin kanssa. Hän teki siellä liigauransa avausmaalin 21. lokakuuta 2015 vieraissa Espoo Bluesia vastaan. Koivisto myös ratkaisi Pelicansille 2–3-voiton onnistuttuaan maalinteossa myös voittomaalikilpailussa. Hän pelasi kaudella 2015–2016 paljolti Pelicansin ja Peliittojen välillä, kunnes siirtotakarajalla helmikuussa 2016 Pelicans kiinnitti Koiviston loppukauden sopimuksella vahvuuteensa. Hän pelasi joukkueessa kaikkiaan 20 runkosarjaottelua tehopistein 3+4=7, mutta Koiviston kausi päättyi kuitenkin loukkaantumisen vuoksi runkosarjaan. Huhtikuussa 2016 hän teki Pelicansin kanssa 1+1-vuotisen jatkosopimuksen.
Koivisto pelasi kaudella 2016–2017 runkosarjassa loukkaantumisten vuoksi vain 34 ottelua. Pudotuspeleissä hän oli kolmella osumallaan Pelicansin paras maalintekijä ja jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Vili Sopasen ja Antti Erkinjuntin kanssa. Koivisto jakoi myös Pelicansin sisäisen tehotilaston voiton Iikka Kangasniemen kanssa lukemalla +2.
Kaudeksi 2018–2019 Koivisto siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella KooKoohon. Hänen kautensa jäi loukkaantumisten vuoksi kuitenkin vain 21 ottelun mittaiseksi. Koivisto onnistui tekemään kuitenkin SM-liigan yhden kauden maaliennätyksensä viidellä osumallaan. Maaliskuussa 2019 hän teki KooKoon kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Jacques Callot

Jacques Callot (1592–1635) oli ranskalainen graafikko, etsaaja ja vaskenpiirtäjä. Hän opiskeli luultavasti vuodesta 1609 Roomassa mutta muutti jo 1611 Firenzeen, josta palasi syntymäkaupunkiinsa Nancyyn. Siellä hän asui pääosan lopuelämästään. Hän työskenteli ensisijaisesti vaskenpiirtäjänä, tehden myöhemmin etsausta. Hänen katsotaan saaneen aikaan, että etsaus itsenäistyi erilliseksi taiteen alaksi. Hän käytti etsaamisessa itse keksimäänsä peittämistapaa, jonka johdosta hänen teoksissaan esiintyy paljon hienoiksi katsottuja etäisyysperspektiivin sävyjä. Häneltä tunnetaan n. 1500 etsausta, jotka ovat enimmäkseen hyvin pieniä. Hänen teoksissaan on näyttämömäistä sommittelutapaa ilmeisesti Pariginin ateljeessa hänen saamiensa vaikutteiden johdosta Callotin teoksissa esiintyy yhtäältä paljon rajatonta, usein fantastista mielikuvitusta ja toisaalta realistisen selviä havaintoja. Hänellä oli monenlaisia aiheita, sekä maallisia että uskonnollisia. Callotin piirrosten katsotaan myös aikansa tapojen kuvauksina olevan arvokkaita.
Christian Klar

Christian Klar (20. toukokuuta 1952 Freiburg, Saksan liittotasavalta) oli saksalaisen terroristijärjstön Punaisen armeijakunnan eli RAF:n jäsen. Hän kuului sen niin sanottuun toiseen sukupolveen, joka nousi johtoon Andreas Baaderin, Gudrun Ensslinin ja Ulrike Meinhofin vangitsemisen jälkeen.
Klar joutui vankilaan 1982, ja 1985 hänet tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen osallisuudesta useisiin RAF:n tekemiin murhiin. Hänet vapautettiin Stuttgartilaisen oikeusistuimen päätöksellä ehdonalaiseen vapauteen 19. joulukuuta 2008, jolloin RAF:n jäsenistä jäi vankilaan enää Birgit Hogefeld. Monet jäsenistä ovat tehneet vankilassa itsemurhan.
Karl Hisinger

Karl Hising, aateloituna vuodesta 1784 Hisinger (20. marraskuuta 1738 Fagervik – 10. syyskuuta 1805 Vaasa) oli suomalainen Vaasan hovioikeuden varapresidentti.
Hisingerin vanhemmat olivat Fagervikin ruukinpatruuna, Kalmarin rykmentin kapteeni Johan Vilhelm Hising (k. 1751) ja Maria Kristina Licin. Hidingerin isä osti veljensä Mikael Hisingin kanssa Billnäsin ruukin vuonna 1723. Karl Hisinger pääsi ylioppilaaksi Turussa 1754 ja oli auskultanttina Turun hovioikeudessa ja Svean hovioikeudessa.
Hisinger oli Turun hovioikeudessa ylimäräisenä kanslistina vuodesta 1757 ja hän sai hovisihteerin arvonimen 1758. Hänestä tuli Turun hovioikeuden varanotaari 1759, kanslisti 1765, notaari 1770, kanneviskaali 1773 ja asessori 1775. Vuonna 1775 Hisingeristä tuli Vaasan hovioikeuden asessori ja hovioikeudenneuvos vuonna 1778.  Hän toimi Ruotsin korkeimman oikeuden jäsenenä 1793–1796 ja oli Vaasan hovioikeuden varapresidentti vuodesta 1802 alkaen. Hisinger aateloitiin 1784 adoption kautta.
Karl Hisinger oli naimisissa 1767–1769 Anna Magdalena Bremerin (k. 1769) kanssa. Heidän poikansa oli senaattori, todellinen valtioneuvos ja Kymin laamannikunnan laamanni Jacob Wilhelm Hisinger. Karl Hisingerin veli oli hovimajoitusmestari Erik Vilhelm Hising (1722–1788).
Otso Kivekäs

Kunnallis- ja puoluepolitiikka

Kivekäs toimi vihreiden edustajana yleisten töiden lautakunnassa vuosina 2011–2012. Hänet valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon 1 863 äänellä kunnallisvaaleissa 2012 ja kesäkuusta 2015 lähtien hän on ollut valtuustoryhmänsä puheenjohtaja. 2017 vaaleissa hän uusi valtuustopaikkansa 1 810 äänellä. 2013–2016 Kivekäs oli kaupunginhallituksen tietotekniikkajaoston puheenjohtaja. Vuosina 2013–2015 hän toimi Helsingin kaupungin liikennelaitoksen johtokunnan puheenjohtajana ja toimikaudella 2015–2016 hän on Helsingin kaupunginhallituksen varapuheenjohtaja.
Kivekäs on myös yksi kaupunkisuunnittelua käsittelevän Seuraavat 400 000 helsinkiläistä -pamfletin kirjoittajista yhdessä Osmo Soininvaaran, Mikko Särelän ja Mari Holopaisen kanssa.
Kivekäs toimi Tieteen ja teknologian vihreiden puheenjohtajana vuosina 2014-15. Kivekäs oli ehdolla europarlamenttivaalissa keväällä 2014 saaden 2 129 ääntä ja vuoden 2015 eduskuntavaaleissa saaden 3 473 ääntä.

Kansalaisaktivismi

Otso Kivekäs on totaalikieltäytyjä. Hän on toiminut 1990-luvulla Aseistakieltäytyjäliiton järjestösihteerinä ja Muurinmuurtajat-kansalaistottelemattomuusryhmässä. Visa Koiso-Kanttilan dokumenttielokuvassa Aktivisti (2000) seurataan totaalikieltäytymisestä alkanutta oikeusprosessia ja Kivekkään kansalaisaktivistin elämää puolen vuoden ajan.
2000-luvun alussa Kivekäs oli mukana globalisaatiokriittisessä liikkeessä ja osallistui muun muassa Prahan, Göteborgin ja Genovan mielenosoituksiin. Hän on ollut mukana myös talonvaltausliikkeessä ja toiminut Vapaa Katto ry:n puheenjohtajana.
Kivekäs on aktiivinen pyöräilypolitiikassa. Hän on toiminut Helsingin Polkupyöräilijöiden varapuheenjohtajana ja on ollut järjestämässä Kriittisiä pyöräretkiä. Kivekäs on tehnyt töitä autojen parkkipaikkojen muuttamiseksi pyöräparkeiksi ja kritisoinut kaupungin pyörätierahojen käyttöä. Hän on tehnyt valtuustoaloitteen ala­kou­lu­lai­sen koulumatkapyöräilyn sallimisesta. Kivekäs on myös vuonna 2014 perustetun valtakunnallisen pyöräilijöiden etujärjestön Pyöräliiton puheenjohtaja.
Kivekäs on tullut tunnetuksi myös julkisten tietojärjestelmähankintojen kriitikkona. Hänen blogikirjoituksensa kautta tuli julkisuuteen, että potilastietojärjestelmistä Sitralle selvityksen tehnyt Accenture suositteli valittavaksi Epic-järjestelmää, jota se itse edustaa Suomessa. Hän on ollut Electronic Frontier Finlandin hallituksen jäsen vuonna 2003. Keväällä 2015 Kivekäs julkaisi kirjan Kuinka tietoyhteiskunta korjataan, jossa hän käsittelee suomalaisen tietoyhteiskunnan ongelmia ja ratkaisujaan näihin ongelmiin.

Koulutus ja työ

Kivekäs on opiskellut tietojenkäsittelytiedettä Helsingin yliopistossa ja on filosofian maisteri. Hän työs­ken­te­lee oh­jel­mis­to­alan yri­tyk­ses­sä Co­den­tos­sa ohjelmistoarkkitehtinä.
Raul Ruutu

Perhe

Ruudun veli Aarne tanssii balettia Norjan kansallisbaletissa. Heidän siskonsa Raili tunnetaan laulavana näyttelijänä. Entinen NHL-pelaaja Jarkko, NHL-seura New Jersey Devilsissä pelaava Tuomo ja Ottawa Senatorsissa jääkiekkokykyjenetsijänä toimiva Mikko Ruutu ovat hänen serkkujaan.
Peter O’Donnell

Peter O'Donnell (11. huhtikuuta 1920 – 3. toukokuuta 2010) oli brittiläinen sarjakuvan tekijä, joka tunnetaan parhaiten Modesty Blaisen luojana. Hän on julkaissut myös historiallista rakkauskirjallisuutta pseudonyymillä Madeleine Brent.
Modesty Blaisen julkaisu aloitettiin vuonna 1963, ja tekijä vetäytyi vasta 2000-luvun alussa.
Karl Frans Hjorth

Karl Frans Hjorth (11. kesäkuuta 1857 Tyrväntö – 8. helmikuuta 1919 Tampere) oli suomalainen Tampereella asunut kauppias ja tehtailija. Hjorth perusti 1881 Oy K. Hjorth Ab:n joka toimii edelleen urheilu- ja metsästysaseiden, niihin liittyvien tarvikkeiden ja urheiluvälineiden maahantuojana.
Hjorthin vanhemmat olivat Lahdentaan kartanon pehtori Karl Johan Hjorth (1828–1885) ja Johanna Grönlund. Perhe muutti 1863 Kiskoon ja vuonna 1865 Karl Johan Hjorthista tuli Teijon ruukin pehtori. Vuodesta 1869 Karl Johan Hjorth oli ensin tilanhoitajana ja sitten vuodesta 1880 maanviljelijänä Eurajoella. Karl Frans muutti Tampereelle Eurajoelta 1881 ja avasi siellä 1. elokuuta 1881 ase- ja patruunamyymälän. Hjorth harjoitti sitten aseiden, ampumatarvikkeiden, dynamiitin ja myöhemmin myös urheiluvälineiden maahantuontia sekä tukku- ja vähittäiskauppaa.
Hjorth oli vuodesta 1895 pääosakkaana Tampereen Haulitehdas Osakeyhtiössä joka oli jo vuodesta 1859 lähtien valmistanut hauleja Pyynikinharjun etelärinteessä sijainnessa haulitehtaassa. Vuonna 1908 yhtiö rakensi uuden haulitehtaan Tampereen Pispalaan lähelle Porin radan varressa olevaa Santalahden seisaketta. Tehtaaseen liittyi 55 metriä korkea teräsrakenteinen haulitorni. Haulitehdas oli toiminnassa vuoteen 1972 saakka. Tampereen kaupunki osti tehtaan haulitornin 1973 ja nykyisin se on suojelukohde.
Hjorth oli naimisissa vuodesta 1882 Eugenia Viktoria Desideria Esperance Helene "Dessi" Vesanderin (1854–1931) kanssa. Perheessä oli kuusi lasta joista tunnetuin oli taidemaalari ja oopperalaulaja Arno Hjorth (1883–1932). Karl Frans Hjorth on haudattu Tampereen Kalevankankaan hautausmaalle.
Zdravljica

"Zdravljica" ("Kippis") slovenialaisen runoilijan France Prešerenin kuuluisa runo. Runo on kirjoitettu vuonna 1844. Vuodesta 1991 se on ollut Slovenian kansallislaulu. Laulu on alun alkaen kirjoitettu, ikään kuin se olisi viininkorjuujuhlaa ylistävä juomalaulu, mistä hymnin erikoinen nimi. Toisaalta runo tuo esiin sloveenien isänmaanrakkauden ja vapauden kaipuun.
1844 sensuuri ei sallinut runoa julkaistavaksi. Prešeren itse yritti myöhemmin julkaista sen teoksessaan Poezije ("Runot"). Hän jätti kuitenkin pois runon kolmannen säkeistön ("V sovražnike 'z oblakov / rodú naj naš'ga treši gróm"), jota hän itse arveli runon kieltämisen syyksi. Tosiasiassa sensuuri kuitenkin pelkäsi neljännen säkeistön ("Edinost, sreča, sprava / k nam naj nazaj se vrnejo") panslavistista tunnelmaa, ja kieltäytyi edelleenkin hyväksymästä sitä. Itävallan kansleri Metternichin ja maaliskuun vallankumouksen jälkeen Zdravljica julkaistiin lehdessä Novice ("Uutiset") 26. huhtikuuta 1848.
Prešerenin runolla on ollut suuri merkitys Slovenian historiassa, erityisesti vuosien 1941–1945 saksalaismiehityksen aikaan, jolloin Zdravljica oli vastarintaliikkeen käyttämä vapauslaulu. Laulu kohosi uudestaan suosioon Jugoslavian hajoamisen yhteydessä. 27. syyskuuta 1989 Slovenian parlamentti julisti laulun kansallislauluksi, ja päätös vahvistettiin 29. maaliskuuta 1990. Tällöin kansallislauluksi täsmennettiin Zdravljican 7. säkeistö, johon Stanko Premrl sävelsi samannimisen koraalin. Tästä tuli kansallislaulun sävelmä.
Zdravljicalla on omintakeinen, carmina figurataksi kutsuttu runomuoto. Runon sanat on kirjoitettu tiettyyn muotoon keskitetysti, niin että sanat muodostavat viinipikarin muodon. Täten runo ei ole vain kirjallinen, vaan myös visuaalinen taideteos.
Mainittakoon kuriositeettina, että 1990-luvun alkupuolella myös suosittu rock-yhtye Lačni Franz ("Nälkäinen Franz") levytti Zravljican.
Unstoppable Gorg

Vastaanotto

Peli sai arvosanaksi 7.5/10 GameSpotin arvostelussa.
Winchester Model 1897

Winchester Model 1897 on yhdysvaltalainen John Moses Browningin suunnittelemaan Winchester Model 1893 -haulikkoon perustuva pumppuhaulikko. Asetta valmistettiin vuoteen 1957 asti yli miljoona kappaletta eri kaliipereissa ja eri piipun pituuksilla. Se oli myös Yhdysvaltojen asevoimien käytössä ensimmäisessä ja toisessa maailmansodassa ja vielä Persianlahden sodassa.
Fantasia (vuoden 1940 elokuva)

Elokuvan ääni

Fantasia oli maailman ensimmäinen stereoäänellä toteutettu elokuva, ja sitä pidetään muutenkin siihenastisista äänielokuvista edistyksellisimpänä. Kahden miljoonan dollarin budjetista viidennes käytettiin ääneen. Äänitykset tehtiin yhdeksälle raidalle, joista miksattu Fantasound-stereoääni esitettiin ensi-illassa 90 kaiuttimen kautta, jotka nykyajan surround-äänen tapaan oli sijoitettu ympäri salia.
Adi Stenroth

Adlay Gideon ”Adi” Stenroth (1896 – 23. toukokuuta 1931 Hanoi, Ranskan Indokiina) oli suomalainen Ranskan muukalaislegioonan sotilas. Hän on tiettävästi ainoa suomalainen, joka on ylennyt legioonassa upseerin arvoon saakka.
Stenroth oli kotoisin rautatieläisen perheestä, hänen isänsä toimi Värtsilän asemapäällikkönä. Stenroth kirjoitti ylioppilaaksi Nurmeksen yhteiskoulusta vuonna 1915. Hänen tiedetään olleen varsin kielitaitoinen mies. Ruotsi lienee ollut hänen kotikielensä, minkä lisäksi hän osasi luonnollisesti suomea, saksaa ja venäjää. Hän aloitti opinnot Kauppakorkeakoulussa, mutta opinnot keskeytyivät Suomen sisällissodan alkaessa. Hän osallistui sodassa Helsingin jääkäriprikaatin joukoissa muun muassa Helsingin valtaukseen. Sodan johdosta sotilasura alkoi kiinnostaa Stenrothia, ja hän hakeutui sodan jälkeen Tykistökouluun Lappeenrantaan. Hän osallistui samalle tykistökurssille tulevan kenraaliluutnantin A. F. Airon kanssa.
Tykistökoulun jälkeen Stenroth palveli Kenttätykistörykmentti 2:ssa, ennen kuin erosi yllättäen helmikuussa 1920, mahdollisesti raha-asioissaan olleiden sotkujen vuoksi. Hänen upseerinuransa oli juuri lähtenyt suotuisasti käyntiin, ja häntä luonnehdittiin “täydelliseksi vikurivarsaksi, sanan oikeassa merkityksessä”. Hän lähti Ranskaan, ja liittyi muukalaislegioonaan viiden vuoden sopimuksella Arrasin kaupungissa huhtikuussa 1920, aloittaen palveluksensa sotamiehenä. Hän toimi ensimmäiset vuodet taisteluvälinealiupseerina, ennen osallistumistaan upseerikurssille vuonna 1924, jolla hän tiettävästi oli priimus. Hänen kurssiarvosanansa oli 18/20. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi heinäkuussa 1924. Hän lienee tuossa vaiheessa osannut hyvin ranskaa, sillä sitä varten vaadittiin erinomaista ranskan kielen taitoa.
Vuosina 1925–1926 Stenroth osallistui Rifin sotaan Pohjois-Afrikassa, missä hän taisteli muun muassa karismaattisen marokkolaisen Abd el-Krimin berberijoukkoja vastaan, jotka Stenrothin luonnehdinnan mukaan olivat “uskomattoman rohkeita ja kuolemaa halveksuvia”. Hänen luultiin jo kuolleen, mutta todellisuudessa hän pääsi pakenemaan berbereiltä. Eräs taistelupaikka sai hänen mukaansa uuden nimen, Fort Stenroth. Hänet palkittiin ansioistaan sodassa Croix de Guerrella, ja hänet ylennettiin luutnantiksi, ja hänet mainittiin päiväkäskyssä, mitä asiaa pidetään Ranskassa suuressa arvossa.

»on loistavien ominaisuuksiensa kautta tulen alla tullut mainioksi miestensä johtajaksi — on aina vapaaehtoinen vaarallisia tehtäviä varten. … Heinäkuun 3. päivänä hän on loistavasti vienyt joukkueensa eteen antaen kaikille esimerkin mitä täydellisimmästä välinpitämättömyydestä vaaraan nähden.» 
Vuosina 1928–1930 Stenroth palveli Libyassa ja Syyriassa. Lokakuussa 1930 hänet lähetettiin Hải Phòngiin Ranskan Indokiinaan, minne hän saapui huhtikuussa 1931 taltuttamaan siellä leimahtaneita levottomuuksia. Hän kuitenkin sairastui heti saavuttuaan johonkin trooppiseen tautiin, jolloin hänet siirrettiin sairaalaan Hanoihin, missä hän kuoli 23. toukokuuta.
Sabueso español

Ulkonäkö

Sabueso españolin väri on valkoinen ja oranssi epäsäännöllisin merkein. Oranssi väri voi olla hyvin lähellä sitruunan keltaista ja vaalean ruskeaa. Rodun turkki on lyhytkarvainen ja tiheä. Urosten säkäkorkeus on 52-57 cm ja narttujen 48-53 cm.
Sabueso espãnolin pää on pitkänomainen kuonon ja kallon ollessa samanpituiset. Kallo on hieman kupera. Kuono on hieman tasainen eikä terävä. Ylähuuli peittää alaleuan. Kirsu on samanvärinen kuin ylähuuli ja musta. Korvat ovat pitkät ja osoittavat alaspäin. Sabueso españolin niska on vahva ja sen nahka on löysä. Keho on kulmikas selän ollessa pitkä ja leveä. Häntä on keskikokoinen ja suippo kärjestä.

Luonne ja käyttäytyminen

Sabueso españolilla on hyvin suuri metsästysvietti. Rodulle on tyypillistä käyttää erilaista haukuntaa metsästyksen aikana. Rodulle ei ole tyypillistä toimia ryhmissä, vaan metsästys tapahtuu joko yksinään tai korkeintaan kahden muun koiran kanssa. Sabueso español ei ole itsenäisen luonteensa takia kovinkaan hyvä seurakoira. Se on hyvin lojaali, rohkea, rauhallinen ja hellä. Sabueso españolit voivat juosta metsästyksen aikana jopa 4-5 tuntia.

Alkuperä

Ensimmäiset maininnat rodusta ovat jo 1300-luvulta Alfonso XI:n metsästyskirjasta. Siitä tunnettiin alun perin kaksi eri muunnosta: de monte (vuoristoajokoira) ja lebrero (jäniskoira). De monte polveutui kelttiläisestä ajokoirasta (mahdollisesti sama rotu kuin kelttienvinttikoira), ja sen nimityksen väitetään perustuvan Keski-Ranskan ensimmäisiin asukkaisiin. Lebrero oli de montea pienempi ja kevyempi.
Badalona

Historia

800- ja 900-luvuilla rakennettiin Badalonan keskiaikainen osa, jota nykyisin kutsutaan nimellä Dalt de la Vila. Kaupungin arkkitehtonisesti merkittävin rakennus on 1400-luvulla rakennettu Can Canyadón kartano, joka on samalla tyypillinen esimerkki Katalonian rannikon arkkitehtuurista. Muita Badalonan merkittäviä nähtävyyksiä ovat muun muassa Casa Pavillard (”Pavillardin talo”), joka on vuonna 1906 rakennettu arkkitehti Joan Amigó i Barrigan suunnittelema modernistityylinen rakennus, ja 1500-luvulta peräisin oleva Sant Jeroni de la Murtran luostari.
Jim Byrnes

Elämä ja ura

Byrnes on asunut pysyvästi Vancouverissa, Kanadassa vuodesta 1977 lähtien. 26. helmikuuta 1972 hän joutui auto-onnettomuuteen, jonka takia hänen molemmat jalkansa amputoitiin ja korvattiin proteeseilla.
Saadakseen rahaa perheelleen Byrnes työskenteli muun muassa muusikkona, kalastajana ja paimenena. Hänen ensimmäinen albuminsa Burning julkaistiin vuonna 1981 Polydor Recordsin kustantamana. Hän on saanut kanadalaisen Juno-musiikkipalkinnon kahdesti Parhaasta bluesalbumista vuosina 1996 ja 2007 albumeistaan That River ja House of Refuge.
Byrnes esiintyi vuonna 1980 pienessä laulajan sivuosassa Dennis Hopperin tähdittämässä ja ohjaamassa elokuvassa Out of the Blue. Vuonna 1987 hän alkoi esittää Daniel ”Lifeguard” Burroughsia rikosdraamassa Wiseguy, jota hän esitti vuoteen 1990. Byrnes on esittänyt Joe Dawsonia Highlander – kuolematon -elokuvan jatko-osissa Highlander: Endgame (2000) ja Highlander: The Source (2007) sekä elokuvaan perustuvissa spin-off-sarjoissa Highlander (1992–1998) ja Highlander: The Raven (1998–1999). Vuonna 1998 hänellä oli myös oma lyhytikäinen televisiosarja The Jim Byrnes Show.
Byrnes on tehnyt myös lukuisia äänirooleja animaatiosarjoihin, muun muassa Dr. Light (Mega Man, 1994–1995), Inferno (Beast Wars: Transformers, 1996–1999), Thrust (Beast Machines, 1999–2000) ja Nick Fury (X-Men: Evolution, 2000–2003).
Streif

Syöksylasku

Syöksylaskun lähtö sijaitsee 1 665 metriä merenpinnan yläpuolella Hahnenkammbahn-vuoriaseman vieressä.
Streif alkaa Startschuss (Lähtöjyrkänne) -jyrkänteellä, jossa on S-mutka, siitä rinne menee Mausefalleen (Hiirenloukku). Se on rinteen jyrkin kohta 85 %:n (40,4°) jyrkkyydellä ja kilpailijat hyppäävät siinä jopa 80 metriä. Sitä seuraa kompressio Mausefallen alapuolella, jossa laskijoiden täytyy kestää jopa 1 000 kg:a vastaava lyhytaikainen paine.
180-asteisen oikean käännöksen, nimeltään Karussell, ja vasemman käännöksen jälkeen laskijat tulevat teknisesti haastavaan ulospäin kaltevaan Steilhangiin (Jyrkkä rinne). Steilhangin ulostulo on yksi tärkeimmistä avainpaikoista, jossa voitto ratkaistaan. Sieltä täytyy saada mahdollisimman paljon nopeutta rinteen kapeimmalle kohdalle Brückenschussille, jota seuraa 650 metriä pitkä, kapea ja loiva liukuosuus Gschöß. Liukuosuus päättyy Alte Schneise (Vanha metsäaukio) -jyrkänteelle. Alte Schneisen hypyn jälkeen rinne menee Seidlalmiin ja edelleen Seidlalmsprungiin (Seidlalmhyppyri) ja vasemmalle kääntyvään Seidlalmkurveen (Seidlalmmutka). Tätä seuraa oikealle kääntyvä mutka, jonka jälkeen alkaa Lärchenschuss-liukuosuus ja Oberhausberg.
Oberhausbergin jälkeen tulee Hausberg ja Hausbergkante (Vuorenharjanne), jotka ovat nähtävissä maalialueelta. Hausbergkanten hypyssä laskijoiden tulee suunnata hyppynsä niin, että he saavat seuraavassa Hausbergkompressionin vasemmalle kääntyvässä mutkassa mahdollisimman korkean linjan ulospäin kaltevaan Traverseen. Näin laskija voi estää sen, ettei hän lennä liian kauas Traversen lukuisista pompuista.
Traversen jälkeen tulee oikea käännös pitkälle Zielschußille, jossa huippunopeus voi olla jopa 145 km/h. Zielschußilla on Zielkompression-kompressio ennen Zielsprungia (Maalihyppyri), jossa hypyt voivat olla jopa 80 metriä. Streif päättyy 805 metriä merenpinnan yläpuolella Rasmusleiten-alueelle lähelle Kitzbühelin keskustaa.

Super-G

Vuodesta 1995 vuoteen 2000 super-G laskettiin kokonaan Streifissä, silloin lähtö sijaitsi Alte Schneisen sisääntulossa. Vuodesta 2001 alkaen super-G on laskettu Streifalm-rinteessä. Super-G:n lähtö on Seidlalmhang-rinteessä ja se yhtyy Streifiin Seidlalmissa. 50 %:n (26,6°) jyrkkyydellä Streifalmin lähtö on yksi jyrkimpiä maailmancupissa.
Vuoden 2018 kilpailussa super-G laskettiin poikkeuksellisesti sääolosuhteiden takia Streif-rinteessä, lähtö sijaitsi Mausefallen yläpuolella ja maali Oberhausbergissä.