Charles Dickens

Elämä

Charles Dickens syntyi Portsmouthissa vuonna 1812 John ja Elizabeth Dickensin toiseksi lapseksi. Hänen isänsä oli laivaston virkamies, joka siirrettiin takaisin Lontooseen kun Charles oli kolmevuotias.
Lontoosta Dickensit muuttivat Chathamiin, jossa Charles Dickens kävi koulua ja menestyi siinä hyvin. 12-vuotiaana hänet laitettiin muutamaksi kuukaudeksi töihin kengänkiillotustehtaaseen, kun perheenpää oli velkavankeudessa. Lopulta velka maksettiin isoäidin perinnöllä. Dickens käytti kokemuksiaan tehdastyöstä romaanissaan Pikku Dorrit.
Vuosina 1824-1827 Dickens saattoi jatkaa jälleen opintojaan. 1827 hän pääsi töihin lakitoimistoon, ja sen jälkeen pikakirjoittajaksi siviilioikeuteen (Doctor's Commons). Hän hankki lukuoikeiden British Museumiin, ja perehtyi siellä Shakespearen tuotantoon ja historiateoksiin. Pian hän alkoi kirjoittaa lehtiin.
Dickens meni vuonna 1836 naimisiin toimittajatoverinsa tyttären Catharine Hogartin kanssa. He saivat kymmenen lasta. Kaksi Catharinen sisarista asuivat perheen kanssa, ja on spekuloitu Dickensin olleen heihin rakastunut. Dickensit erosivat vuonna 1858.

Kirjailijanura

Dickensin teokset julkaistiin yleensä aikakauslehdissä jatkosarjoina, joita seurattiin kuin nykyajan saippuaoopperaa. Julkaisumuodosta lienee johtunut, että ne laajenivat valtaviksi tiiliskiviksi. Ajan kehnon tekijänoikeuslainsäädännön vuoksi Dickens joutui elättämään itseään myös lukukiertueilla, joilla hän luki teoksiaan ääneen. Työn rasittamana hän lopulta menehtyi halvauskohtaukseen.

Tyyli

Dickensin romaaneille ovat ominaisia parodiset, miltei surrealistisen höpsöt ja juuri siksi mieleenpainuvat henkilöhahmot, esimerkiksi Pickwick-kerhon hömelöt herrasmiehet, sekä suuret tunteet, jollaisia ei yleensä yhdistetä englantilaiseen kulttuuriin. Viktoriaanisen maailman kuvaus on tarkkaa ja maanläheistä huolimatta satiirisesta liioittelusta. Juonten yksinkertaisuus hukkuu yksityiskohtien paljouteen ja mehevän nokkelaan, puhekielen kliseitä irvailevaan ja sanoilla leikittelevään kieleen. Realistisimmillaan Dickens on kuvatessaan lasten maailmaa ja sen julmuutta. Koska hän itse joutui rutiköyhän pikkuvirkamiehen poikana monien muiden viktoriaanisen kauden lasten tavoin menemään töihin elättääkseen perhettä, hänen kirjoissaan kuvataan mukaansatempaavasti myös aikakauden elämän synkkiä puolia.

Teokset

Dickensin kuuluisimpia romaaneita ovat Pickwick-kerhon jälkeenjääneet paperit (1836–1837), Oliver Twist (1837–39), Nicholas Nicklebyn elämä ja seikkailut (1838–1839), David Copperfield (1849), Kolea talo (1852–1853), Kaksi kaupunkia (1859) ja Loistava tulevaisuus (Suuria odotuksia, 1861). Tunnettu on myös hänen joulukertomuksensa saituri Scroogesta, Joululaulu (1843). Selvimmin omaelämäkerrallinen on David Copperfieldin tarina, kun taas Kahdessa kaupungissa Dickens uskaltautuu kuvaamaan Ranskan vallankumouksen tapahtumia.

Vastaanotto

Dickensiä pidetään laajalti Englannin ja englantilaisuuden tunnuskuvana. Satiiri ja yhteiskuntakritiikki olivat hänen teoksissaan keskeisellä sijalla. Esimerkiksi romaani Kolea talo alkaa kuvauksella mielettömiin mittoihin venyneestä oikeusjutusta ”Jarndyce vastaan Jarndyce”, jonka nimikin on sanaleikki (Jarndyce äännetään kuten jaundice, keltatauti). Hänen yhteiskuntakritiikkinsä oli ennen muuta moraalista, ei poliittista laatua, ja vallankumouksellisiin ja sosialistisiin pyrintöihin hän suhtautui epäluuloisesti, kuten näkyy teoksesta Kaksi kaupunkia, jossa mässäillään kuvauksilla rahvaan väkivaltaisuudesta.

Kunnianosoituksia

Lontoossa toimii Charles Dickens -museo talossa, jossa Dickens asui 1837–1839. Myös hänen synnyinpaikkansa Porthsmouthissa on museo.