google/wiki40b huggingface dataset:
Christ Church Cathedral (Nassau)

Christ Church Cathedral on kirkkorakennus Bahamasaarten pääkaupungissa Nassaussa. Se on rakennettu alueelle, jossa sitä ennen sijaitsi neljä pienempää kirkkoa. Peruskiven muurasi kuvernööri Francis Cockburn vuonna 1837 ja kirkon vihki käyttöön piispa Spenser vuonna 1845. Vuosina 1864-1865 kirkkoa laajennettiin. Vuonna 1868 kirkkoon asennettiin lasimaalatut ikkunat, mutta niiden vaurioiduttua vuonna 1945 ne korvattiin uusilla.
Quincy Promes

Seurajoukkueura

Promes debytoi FC Twenten paidassa Eredivisiessä huhtikuussa 2012 AZ Alkmaaria vastaan. Kauden 2012–2013 hän oli lainassa Eerste Divisien Go Ahead Eaglesissa, tehden 32 ottelussa 13 maalia. Palattuaan Twenteen Promes teki ensimmäisen Eredivisie-maalinsa elokuussa 2013 FC Utrechtiä vastaan. Hän osui tuossa ottelussa kahdesti. Yhteensä Promes teki Twentelle 11 maalia 34 pelaamassaan ottelussa.
Elokuussa 2014 Promes siirtyi Venäjän valioliigan FK Spartak Moskovaan. Hän teki avauskaudellaan seuran paidassa 13 osumaa 28 ottelussa.

Maajoukkueura

Promes on edustanut Alankomaita monissa eri nuorten maajoukkueissa. Alankomaiden A-maajoukkueessa hän debytoi maaliskuussa 2014 ystävyysottelussa Ranskaa vastaan.
Kaavinjärvi

Satamat ja laiturit

Kaavinjärven ja Saimaan välillä on laivaväylä, joka kulkee Rikkaveden ja Juojärven kautta. Kaavinjärvellä on useita rantautumispaikkoja veneilijöille. Kaavinjärvi on Vaikkojoen vesiretkeilyreitin päätepiste.
Kaavin vierasvenesatama sijaitsee suojaisessa paikassa Kirkkoselän Lukkarinlahdessa Kaavinjärven pohjoispäässä. Etäisyys keskustan palveluihin on noin 800 metriä. Tuloväylän syvyys on 1,5 metriä. Satamassa on veneluiska, telaranta, vesipiste, wc-jätepiste sekä vieraslaituri peräpoijuilla ja sivukiinnitysmahdollisuudella. Paikka soveltuu sekä tilapäiseen oleskeluun sekä yöpymiseen.
Mönkkössaaren rantautumispaikka sijaitsee Kaavinjärven pohjoispäässä. Saaressa on grillikatos ja puuvarasto sekä WC.
Melttusvirran retkisatama sijaitsee Kaavinjärven itäosassa pohjoiseen pistävän Ronkalanlahden pohjukassa. Tuloväylän syvyys on 1,2 metriä. Satama soveltuu sekä tilapäiseen oleskeluun että yöpymiseen. Melttusvirran silta (maantie 573 Kaavilta Outokumpuun) on sataman läheisyydessä. Melttusvirran retkisatamassa on nuotiokatos, käymälä, jätepiste, kelluva betoniponttonilaituri peräpoijuineen, veneluiska, telaranta sekä uimaranta pukukoppeineen.
Kaavinkosken retkisatama sijaitsee Kaavinkosken länsirannalla, Kaavinjärven ja Rikkaveden välissä. Tuloväylän syvyys on 1,5 metriä. Kaavinkosken retkisatamassa on laiturin lisäksi mm. poijupaikkoja, veneenlaskupaikka, uimaranta, kota, jätepiste, käymälä ja pysäköintipaikka autoille. Kaavinkosken satama soveltuu sekä tilapäiseen oleskeluun että yöpymiseen.

Kalastus

Kaavinjärvi kuuluu Kaavi-Juojärven yhteislupa-alueeseen. Siihen kuuluvat myös muut alueen lähijärvet: Juojärvi, Rikkavesi sekä Pohjois-Karjalan puolella Outokummun alueen pienvedet.
Kalastusmenetelmiä Kaavinjärvellä ovat onkiminen, pilkkiminen, uistelu, heittokalastus, verkkokalastus sekä katiskakalastus.
Kaavinjärven kalalajistoon kuuluvat ahven, hauki, kirjolohi, kuha, järvitaimen, järvisiika, särki, säyne ja muikku. Myös jokirapu kuuluu vesistön lajeihin.

Täyssinän rauhan raja

Kaavinjärvi oli osa vuonna 1595 solmittua Ruotsin ja Venäjän välistä Täyssinän rauhan rajalinjaa. Täyssinän rauhan rajakivi on yhä nähtävissä Kaavinjärven pohjoispäässä Kaavin kirkonkylän länsilaidalla. Rajakivi on mannerjään paikalleen kuljettama kiillegneissilohkare. Kivellä on suuri historiallinen arvo, sillä se on ollut Suomen itärajan merkkinä vuodet 1595 - 1617.
Thomas Nast

Thomas Nast (27. syyskuuta 1840 Landau, Baden – 7. joulukuuta 1902 Guayaquil, Ecuador) oli amerikansaksalainen kuvittaja ja pilapiirtäjä. Hän loi republikaanisen puolueen tunnushahmona käytetyn norsun ja erään tunnetuimmista joulupukin ulkonäköä esittävistä kuvista. Myös demokraattien tunnuksena käytetty aasi tuli tunnetuksi hänen piirroksistaan. Nast teki myös maalauksia ja kirjankuvituksia, mutta ensisijaisesti hänet muistetaan vaikuttavista pilapiirroksistaan.
Saksassa syntynyt Nast saapui New Yorkiin kuusivuotiaana. Hän suoritti taideopintoja National Academy of Designissa ja hänet palkattiin 15-vuotiaana Frank Leslie’s Illustrated Newspaper -lehteen. Nast siirtyi 18-vuotiaana Harper’s Weeklyn palvelukseen ja kaksi vuotta myöhemmin hän matkusti Eurooppaan, jossa hän toimi ensin New York Illustrated Newsin kirjeenvaihtajana Englannissa ja sitten Illustrated London Newsin kirjeenvaihtajana Italiassa. Yhdysvaltain sisällissodan aikana hän palasi Yhdysvaltoihin Harper’s Weeklyn piirtäjäksi ja tuki intohimoisesti Pohjoisvaltioiden asiaa tekemällä orjuutta arvostelevia piirroksia.
Kuuluisimmat pilapiirroksensa Nast teki 1870-luvulla hyökätessään korruptoitunutta newyorkilaista poliitikkoa William M. Tweediä ja tämän johtamaa Tammany Hallina tunnettua poliittista koneistoa vastaan. Hänen piirroksensa ”Tammany Tiger Loose” teki raivoisasta tiikeristä pysyvästi Tammany Hallin symbolin. Nastin piirrosten on arveltu vaikuttaneen merkittävästi Tweedin koneiston sortumiseen ja siihen, että maasta paennut Tweed tunnistettiin ja saatiin kiinni Espanjassa vuonna 1876. Jouduttuaan riitoihin muun toimituskunnan kanssa Nast lopetti Harper’s Weeklyyn piirtämisen vuonna 1886. Hän piirteli sen jälkeen satunnaisesti muihin lehtiin. Nast joutui taloudelliseen ahdinkoon sijoitettuaan varansa meklariyritykseen, joka meni vuonna 1884 konkurssiin. Hänet nimitettiin vuonna 1902 Yhdysvaltain pääkonsuliksi Ecuadorin Guayaquiliin, jossa hän kuoli samana vuonna.
Limónin maakunta

Limónin maakunta on yksi Costa Rican maakunnista. Sen pinta-ala on 9 188 km² ja asukasluku vuonna 2011 noin 387 000. Maakunnan pääkaupunki on Limón.
Maakunta sijaitsee Karibian rannikolla. Kookospalmujen reunustamat valkoiset hiekkarannat ulottuvat Panaman rajalta Nicaraguan rajalle. Maasto ja kasvillisuus ovat monimuotoisia mangrovealueista korkeisiin vuoriin.
Haukilampi (Ähtäri, Rämälä)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,2 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Niemisjoen valuma-alueella (35.47), jonka Niemisveden alueeseen (35.472) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 191,4 metriä mpy.
Daan Jippes

Daniel Jan "Daan" Jippes (s. 14. lokakuuta 1945 Amsterdam, Alankomaat) on yksi 2000-luvun alun suosituimpia Aku Ankka -piirtäjiä ja yksi Carl Barksin uskollisimpia seuraajia. Jippes piirsi underground-sarjakuvia ennen Disney-hahmojen pariin siirtymistään. Jippesin tyyli pohjaa ankkataiteilija Carl Barksin luomaan piirrostyyliin. Hänestä on myös käytetty nimitystä ”Disney-sarjakuvien Michelangelo”. Disney-uransa alkuaikoina hän teki yhteistyötä Freddy Miltonin kanssa.
Daan Jippes on piirtänyt uusiksi kaikki sarjakuvat, joihin Barks teki käsikirjoituksen 1960- ja 1970-luvulla, mutta joita Barks ei piirtänyt itse. Alun perin piirtäjinä toimivat Tony Strobl ja Kay Wright. Niitä on julkaistu englanniksi pääasiassa Uncle Scrooge-lehdessä sekä myös muutamassa muussa Gemstone-kustantamon lehdessä.
Kesällä 2008 Gemstone aloitti albumisarjan, jossa oli tarkoitus julkaista kaikki Jippesin tähän mennessä piirtämät sarjat. Sarjaa ehti kuitenkin ilmestyä vain yksi numero ennen kuin Gemstone luopui Disney-lehtien julkaisemisesta.
Suomeksi on julkaistu vuonna 2002 kirja nimellä Ankantekijät 1: Ihmissusia ja sudenpentuja, joka sisältää edellä mainittuja Barks-Jippes-sarjoja. Syyskuussa 2008 ilmestyi Ankantekijät 10: Lannistumaton laivuri, joka sisältää Jippesin ja Miltonin yhteisiä sarjoja. Carl Barksin kootuissa on julkaistu kaikki Barksin käsikirjoituksiin perustuvat Jippesin piirtämät tarinat.
Georgi Tšitšerin

Georgi Tšitšerin (ven. Георгий Васильевич Чичерин, 24. marraskuuta (J: 12. marraskuuta) 1872 – 7. heinäkuuta 1936) oli neuvostoliittolainen diplomaatti ja poliitikko, joka toimi Neuvostoliiton ulkoministerinä 1918–1930.
Venäjän aatelistoon kuulunut Tšitšerin opiskeli Pietarin yliopistossa ja työskenteli Venäjän ulkoministeriön arkistossa 1897–1903. Hän kiinnostui pian sosialismista ja joutui pakenemaan maasta tuettuaan vallankumouksellista toimintaa vuoden 1905 vallankumouksen yhteydessä. Tšitšerin oleskeli ulkomailla 13 vuotta ja liittyi tuona aikana Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen menševikkisiipeen.
Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä Tšitšerin vastusti sotaa, mikä lähensi häntä Leninin bolševikkeihin. Tšitšerin vietti muutamia kuukausia vankilassa Isossa-Britanniassa vuonna 1917 sodanvastaisten kirjoituksiensa vuoksi. Hän palasi Venäjälle 1918 ja liittyi virallisesti bolševikkeihin.
Tšitšerin toimi Lev Trotskin avustajana Brest-Litovskin rauhaan johtaneissa neuvotteluissa. Pian neuvotteluiden jälkeen Tšitšerin nimitettiin ulkoasiain kansankomissaariksi, jona hän toimi vuoteen 1930 saakka. Hänen tiedetään toimittaneen nootin Viipurin tapahtumien takia Saksan Venäjän-suurlähettiläälle.
Natriumvetyfosfaatti

Rakenne ja ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa natriumvetyfosfaatti on kiinteää kiteistä ainetta. Se liukenee hyvin veteen ja on hygroskooppista. Alkeiskopiltaan natriumvetyfosfaatti on monokliininen ja natriumionit sijaitsevat oktaedrisissä ja tetraedrisissä välisijoissa kidehilassa. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan useita kidevedellisiä muotoja. Näitä ovat muun muassa dihydraatti (Na₂HPO₄·2H₂O), heptahydraatti (Na₂HPO₄·7H₂O), oktahydraatti (Na₂HPO₄·8H₂O) ja dodekahydraatti (Na₂HPO₄·12H₂O). Kidevesi poistuu natriumvetyfosfaatin rakenteesta vaiheittain, kun sitä kuumennetaan 35–100 °C:n lämpötilaan. Enemmän kuumennettaessa se hajoaa muodostaen natriumpyrofosfaattia.
G. E. Asp

Gustaf Edvard (Kustaa) Asp (21. lokakuuta 1866 – 10. huhtikuuta 1952) oli suomalainen arkkitehti ja teollisuuskoulun rehtori joka tuli tunnetuksi ensimmäisten suomenkielisten rakennusalan oppikirjojen tekijänä.
Aspin isä Gustaf Asp (1822–1895) toimi vuodesta 1866 Tampereen Pellavatehtaan rakennusmestarina Tampereella ja Aspin perhe asui Näsijärven rannalla Tammerkosken itäpuolella sijainneessa Aspinniemessä.
Asp kävi reaalikoulun ja valmistui arkkitehdiksi 20-vuotiaana Helsingin polyteknillisestä opistosta. Hän opiskeli sitten Saksassa ja piti jonkin aikaa omaa suunnittelutoimistoa Tampereella. Vuonna 1888 Asp siirtyi opettajaksi vastaperustettuun Turun teollisuuskouluun. Asp toimi Turun teollisuuskóulun lehtorina 1891-1925 sekä koulun rehtorina 1903–1910 ja uudelleen 1913–1919. Opettajantyössään hän havaitsi pian että rakennusalalla tarvittiin suomenkielistä oppimateriaalia ja niinpä hän julkaisi 1900-luvun alussa alan perusoppikirjaksi muodostuneen kuusiosaisen Huonerakenteiden opin. Kirjassa Asp käytti rakennustyömailla käytettyä arkisanastoa.
Asp suunnitteli 1900-luvun alussa taidemaalari ja kirjailija Kaarlo Enqvist-Atran jugendtyylisen taiteilijahuvilan Lempäälän Hauralaan.
Asp toimi myös Akseli Skutnabbin perustamassa Evankeliset ystävät-liikkeessä kustantaen ja toimittaen hengellisiä kirjoja (Evankelinen kustannusliike G. E. Asp). Hän oli Armon Sanomat -lehden aputoimittajana 1916–1952.
Gustaf Edvard Aspin puoliso vuodesta 1892, ammattientarkastaja Adele Nikander oli yksi Suomen ensimmäisistä naispuolisista rakennusmestareista. Hän avusti miestään oppikirjojen teossa piirtämällä muun muassa kirjoissa käytetyt havaintokuvat.
Aimo Reitala

Aimo Rauno Reitala (vuoteen 1938 asti Reilin, 26. syyskuuta 1931 Tampere – 30. joulukuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen taidehistorioitsija.
Reitala toimi Turun yliopistossa taidehistorian professorina vuosina 1987–1996. Hän julkaisi useita tutkimuksia, jotka käsittelevät Suomen autonomian ja itsenäisyyden ajan taidetta. Reitala tarkastelee taidehistoriaa etenkin sosiaali- ja aatehistorialliselta kannalta. Teoksestaan Suomi-neito hänelle myönnettiin tiedonjulkistamisen valtionpalkinto vuonna 1984.
Reitalan puoliso oli näyttelijä Tiina Rinne.
M/S Galileusz

Käyttöhistoria

11. heinäkuuta 1992 alus laskettiin vesille. Vuonna 1993 alus luovutettiin Viamare di Navigazione S.p.A:n omistukseen, joka rekisteröi aluksen Italian lipun alle nimellä Via Tirreno. Luovutuksen jälkeen alus aloitti liikennöinnin linjalla Termini Imerese–Voltri. Vuonna 1996 alus rekisteröitiin Tirrenia di Navigazione S.p.A:n omistukseen. Vuonna 1998 Via Tirreno siirtyi reitille Termini Imerese–Genova. Vuonna 2001 alus siirtyi Adriatica di Navigazione S.p.A:n Genovan ja Palermon väliseen liikenteeseen.
27. helmikuuta 2006 puolalainen Euroafrica Shipping Lines osti aluksen. Toukokuussa 2006 alus siirtyi Balferin omistukseen ja Kyproksen lipun alle nimellä Galileusz. Kotisatamaksi tuli Limassol. 19. kesäkuuta alus meni Szczecinin, Puolaan kunnostettavaksi. 12. marraskuuta alus siirtyi Świnoujścien ja Ruotsin Ystadin väliseen liikenteeseen. Vielä saman kuukauden aikana alus kuitenkin poistettiin liikenteestä korjaustöitä varten aluksen ajettua kolmesti laituriin Ystadissa. 6. joulukuuta alus palasi takaisin liikenteeseen. 5. helmikuuta 2007 alus siirtyi nykyiselle Świnoujście–Trelleborg -reitilleen. 26. lokakuuta 2007 alus ajoi Trelleborgissa ruotsalaisen autolautan M/S Nils Dacken kylkeen.
Krytron

Krytron on kylmäkatodinen kaasutäytteinen elektroniputki. Sitä käytetään sovelluksissa joissa tarvitaan erittäin nopeita kytkentäaikoja, kuten esimerkiksi ydinaseissa. Krytron on jokseenkin samankaltainen thyratronin kanssa, ja se on eräs EG&G -yhtiön ensimmäisiä keksintöjä. Sprytron on kuten krytron, mutta siinä käytetään täytekaasun sijasta tyhjiötä. Sitä käytetään sovelluksissa, joissa runsas ionisoiva säteily saattaisi aiheuttaa krytronin laukeamisen itsestään.

Rakenne

Krytronia ohjataan muiden tyypillisten elektroniputkien hehkutuksesta poiketen kipinäpurkauksella, jolloin se pystyy käsittelemään useita kilovoltteja ja useiden kiloampeerien virtapiikkejä. Krytron kehitettiin alun perin ohjattavasta kipinäväliputkesta ja thyratronista.
Krytroneiden sisältämä kaasu on joko vetyä, jalokaasua (yleensä kryptonia) tai niin sanottua Penning-kaasua (esimerkiksi kryptonin ja neonin sekoitus).

Ohjaus

Krytronissa on neljä elektrodia. Kaksi niistä ovat elektroniputkille tyypilliset anodi ja katodi. Putkessa on myös niin sanottu elossapitoelektrodi (keep alive) eli ionisointielektrodi sijoitettuna katodin lähelle. Ionisointielektrodiin johdetaan matala positiivinen jännite, joka johtaa kaasun ionisoitumiseen katodilla. Anodille johdetaan suurjännite, mutta putki alkaa johtaa vasta kun hilalle johdetaan positiivinen jännitepulssi. Sytyttyään krytron pystyy johtamaan suuren määrän sähköenergiaa.
Ohjaushila on yleensä kääritty anodin päälle, lukuun ottamatta pientä aukkoa hilan päällä.
Joskus ionisointielektrodi voidaan korvata hyvin pienellä määrällä radioaktiivista materiaalia (yleensä alle 5 mikrocurieta nikkeli-63:a) joka emittoi beetahiukkasia ja näin auttaa putkea ionisoitumaan. Määrä on niin pieni ettei sillä ole haitallisia säteilyvaikutuksia.

Käyttö ydinaseissa

Krytronia voidaan käyttää nopeutensa takia imploosioperiaatteisten ydinaseiden laukaisimissa, joten tiettyjen krytronmallien tuotanto ja vienti on tarkasti säädeltyä. Krytronit joiden huippuanodijännitteen nimellisarvo on 2,5 kV tai enemmän, ja huippuanodivirran nimellisarvo on 100 A tai enemmän ja anodin viiveaika on 10 μs tai alle, ovat erityisen sopivia ydinasekäyttöön ja siksi kuuluvat EU:n luetteloon kaksikäyttötuotteiden valvonnasta.
Varavääpeli

Varavääpeli on suomalainen historiallinen sotilasarvo, joka oli käytössä 1918-1919. Varavääpelin arvo tuli Suomeen Saksassa koulutuksessa olleiden jääkäreiden mukana. Libaussa ylennettiin 188 henkilöä varavääpeleiksi. Virallinen ylennyspäivä oli 11. helmikuuta 1918. Varavääpeleiden, kuten muidenkin Jääkäripataljoona 27:ssä palvelleiden ylennys suomalaisiin sotilasarvoihin oli everstiluutnantti Thesleffin tekemä toimenpide, jolla ei ollut kenraali Mannerheimin tai Suomen senaatin hyväksyntää. Sanamuodoltaan Libaun listan ylennys oli esitys. Thesleff käytti sanontaa: "---tulen ehdottamaan koroitettavaksi---".
Sotilasarvon esikuvana on ollut saksalainen Vizefeldwebelin arvo.
Koska valkoisella armeijalla ei ollut omaa virallista sotilasarvojärjestystä, varavääpelin arvo otettiin käyttöön käytännön tosiseikkana. Arvo sijoittui sisällissodan 1918 sotilasarvoissa vääpelin ja aliupseerin väliin. Aliupseeri oli vuonna 1918 sotilasarvo, joka vastasi kersanttia. Varavääpelin arvomerkki sisällissodan aikana oli olkalapuissa oleva paksumpi kaluunanauha, jonka yläpuolella oli yksi ohuempi nauha. Nauhojen väri riippui saatavilla olevasta materiaalista.
Huhtikuussa 1918 annetuissa määräyksissä ei ollut varavääpelin arvoa, mutta siitä huolimatta arvo jäi kummittelemaan muun muassa palkkaussäännöstöihin ja kyseisen arvon omaavat jatkoivat palvelusta varavääpelin arvossa. Heinäkuussa 1918 annetuissa uusissa määräyksissä arvo otettiin uudelleen virallisesti käyttöön. Arvomerkit muuttuivat ja niin varavääpelin arvon osoitukseksi jäi yksi leveä kaluunanauha olkalappuun.
Aino Airamo

Aino Lyydia Airamo (7. syyskuuta 1883 Sortavala – 13. toukokuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen kääntäjä ja kirjailija. Hän kirjoitti myös nimimerkillä Olli Solkio.
That I Would Be Good

Muuta

Kappaleessa kuuluva jatkuva sähköinen sirinä johtuu siitä, että Ballard vahingossa äänitti kappaletta liian lähellä vahvistinta. Kun Ballard korjasi vian, Morissette huomasi muutoksen välittömästi ja halusi sirinän takaisin sanomalla Ballardille, että kappale menettäisi taikansa ja hänen on laitettava se takaisin.
Kosovon jalkapallomaajoukkue

Kosovon asema kansainvälisessä jalkapallossa

Kosovon jalkapalloliitto on Kansainvälisen jalkapalloliiton Fifan ja Euroopan jalkapalloliiton Uefan jäsen. Maa anoi Fifan jäsenyyttä muun muassa heti itsenäistymisensä jälkeen vuonna 2008, ja jäsenyys myönnettiin vuonna 2015. Tammikuussa 2014 Fifa antoi jäsenilleen luvan pelata virallisia maaotteluita Kosovoa vastaan, kuitenkin niin, ettei näkyvissä ole kansallisia symboleja, kuten lippuja tai kansallislauluja. Entisen Jugoslavian alueen maajoukkueita maa ei myöskään saanut kohdata. Ensimmäisen virallisen maaottelunsa Kosovo pelasi maaliskuussa 2014.

Historia

Kosovon jalkapallomaajoukkue muodostettiin 1990-luvun alussa Jugoslavian hajoamisprosessin jälkimainingeissa ja se pelasi vuodesta 1993 lähtien epävirallisia ystävyysotteluita. Ensimmäisessä epävirallisessa maaottelussaan Kosovo kohtasi Albanian helmikuussa 1993. Joukkue ehti pelaamaan epävirallisen maaottelun myös muun muassa Saamen jalkapallomaajoukkuetta vastaan vuonna 2005. Ensimmäisen Fifan hyväksymän virallisen maaottelun Kosovo pelasi maaliskuussa 2014 Haitia vastaan.
Useat kosovolaiset huippupelaajat ovat edustaneet maajoukkuetasolla Albaniaa, sekä myös useita muita maajoukkueita. Suomen jalkapallomaajoukkueessa pelanneita kosovolaistaustaisia pelaajia ovat Shefki Kuqi, Njazi Kuqi, Perparim Hetemaj, Mehmet Hetemaj, Erfan Zeneli sekä Suomessa syntynyt Lum Rexhepi. Heistä Rexhepi ja Mehmet Hetemaj ovat edustaneet myös Kosovon maajoukkuetta ennen Kosovon Fifan jäsenyyttä.
Arttu Harkki

Arttu Petteri Harkki (s. 1965) on suomalainen radiotoimittaja ja juontaja. Hän siirtyi vuonna 2010 Radio Novasta Radio Suomipopille iltapäiväohjelman juontajaksi. Harkki kuitenkin lopetti vuoden 2013 alussa Radio Suomipopin Illoissa. Sitä ennen hän teki Radio Suomipopilla iltapäivälähetystä Rakel Liekin kanssa.

Elämä ja ura

Harkki on toiminut Radio Novan ja MTV3:n Vihreä kulta -ohjelman juontajana. Harkki on toiminut myös muiden televisiosarjojen, kuten Yllytyshullujen ja Suomen Robinsonin juontajana. 1990-luvulla hän lainasi äänensä Game Over -peliohjelman Vito-nukelle.
Vuonna 2013 Harkki osallistui Splash! -ohjelmaan.
Hänen entinen vaimonsa on Anu Harkki. Heillä on kaksi lasta. Pariskunta erosi 2008.
Arttu Harkki on ollut aikaisemmin naimisissa Satu Ruotsalaisen kanssa. Vuonna 2014 Harkki muutti yhteen kampaajana työskentelevän Inkan kanssa. Inka pyörittää Helsingin Bulevardilla omaa yritystä.
Kawasakin tauti

Kawasakin tauti on lähinnä pienillä lapsilla esiintyvä vaskuliitti eli verisuonitulehdus. N. 30-40 suomalaislasta sairastuu siihen vuosittain. Taudin oireisiin lukeutuvat korkea kuume, silmien sidekalvojen verestys, mansikkakieli, käsien ja jalkaterien punoitus sekä ihottuma. Taudin komplikaationa voi ilmetä sydämen sepelvaltimolaajentumia, jotka voivat aiheuttaa kuolemaan johtavan veritulpan (tromboosi). Kawasakin tauti ei kuitenkaan ajoissa hoidettuna ole hengenvaarallinen. Kawasakin taudin hoitona käytetään suoneen annettavaa immunoglobuliinia ja viikkojen ajan jatkuvaa aspiriinilääkitystä.  Sairauden laukaisee todennäköisesti infektio. Kuolleisuus on hoitamattomana noin yksi prosentti mutta asianmukaisesti hoidettuna vain sadasosa siitä. Sairauteen voi liittyä myös myokardiitti.
Sairaus on nimetty japanilaisen pediatri Tomisaku Kawasakin mukaan.
Paimennusjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,3 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee Rantalankulman peltoaukean keskellä suolla ja itse järvi on matalana alkanut ruohottua umpeen. Sitä ympäröi leveä kosteikko ja suo. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä ja sen rannat ovat luhtaa ja suota.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Längelmäveden lähialueeseen (35.721) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 87,8 metriä mpy. Siihen ei ole johdettu ojia, mutta se on ympäröity ojalla, johon peltojen kuivatusvedet johdetaan. Osa vedestä tulee länsipuolella sijaitsevasta Paimennuskorvesta ja osa tulee Vihossuolta.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa näkyy, kuinka Paimennusjärviä oli kaksi. Tätä järveä kutsuttiin ”Isoksi Paimennusjärveksi” ja se oli silloin nykyista paljon suurempi. Sen länsipuolella oli ”Pieni Paimennusjärvi”, jonka tilalla on nykyään suo nimeltään Pikku-Paimennus. Karttojen perusteella voidaan olettaa, että järvien välinen puro on nykyisen ojan kohdalla ja että Pikku-Paimennuksen oja, joka laskee Längelmaveteen, oli silloinkin sama. Järvien ympärillä oli suota, jonka reunoja oli raivattu niityiksi. Lähin asutus oli Rajalan talossa. Järvillä on selvästi toimitettu järvenlasku, mutta sen ajankohdasta ei ole löytynyt dokumentteja.
Love Love Love

Listasijoitukset

Laulu oli 6. maaliskuuta 2009 Ruotsin singlelistan sijalla 28 ja kohosi sitten seuraavalla viikolla sijalle 4, mikä olikin sen korkein sijoitus, ennen kuin se putosi sijalle 11, 16, 18, 26 ja 34.
Korijärv

Maantietoa

Järven pinta-ala on 38 hehtaaria ja se on 1,3 kilometriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järven koillis- ja pohjoisrannat ovat Korijärven kylän peltomaita ja muualla ne ovat metsämaata. Sen kaakkoispäässä kulkee tie, jonka pohja on pengerpato. Sen taakse jää tekoallas Järvots ja siihen laskevat kaksi tekoallasta Verevä tiik ja Jaagusuu lomp. Korijärven laskuoja Tiigu oja lähtee järven länsipäästä ja se virtaa tekoaltaa Tirgu järven läpi. Tirgu oja yhtyy Väige Emajõgeen neljän kilometrin päässä. Järven valuma-alueen laajuus on 8,6 neliökilometriä.
Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 50,0 m mpy. Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 3,5 metriä ja suurin syvyys 5,1 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,0013 kuutiokilometriä eli 1,3 miljoonaa kuutiometriä . Järven rantaviivan pituus on 3,4 kilometriä.

Järven luokittelu ja ekologia

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (viroksi Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu (viroksi keskmise karedusega kihistunud veega järv).
Järvi luokitellaan limnologisesti hypertrofiseksi järveksi, kun veden ravinnepitoisuudet ovat erittäin korkealla (viroksi hüpertroofne tai liigtoiteline, HY). Silloin on järven biomassa suuri sekä mikrobitason että vesikasvillisuuden osalta.