google/wiki40b huggingface dataset:
999: Nine Hours, Nine Persons, Nine Doors

Pelaaminen

Monien muiden visual novel -tyyppisten pelien tapaan 999 painottuu suuresti tarinaan ja hahmoihin. Itse pelaaminen koostuu pulmien selvittämisestä. Monessa tilanteessa hahmot on lukittu huoneeseen josta olisi tarkoitus löytää tie ulos. Pulmat ratkotaan tutkimalla huoneita ja niissä olevia esineitä ja vihjeitä kosketusnäytön avulla. Keskustelukohtauksissa pelaaja voi aina välillä valita vaihtoehtoja siitä, miten hän haluaa edetä. Pelaajan tekemät valinnat vaikuttavat tarinaan ja sen lopputulokseen. Pelissä on useita eri loppuratkaisuja.

Tarina ja hahmot

21-vuotias Junpei herää lukitusta huoneesta, eikä hänellä ole muistikuvaa miten hän on sinne joutunut. Nopean tutkimisen jälkeen hän huomaa olevansa vanhan laivan sisällä. Junpeilla ei ole paljoa aikaa miettimiseen, sillä ikkuna rikkoutuu ja vettä alkaa vuotaa sisään. Huoneen oveen on maalattu numero "5", ja oven vieressä on outo lukkolaite. Junpei myös huomaa, että hänen ranteessaan on outo rannekelloa muistuttava laite, jossa on myös numero 5.
Tutkittuaan huonetta Junpei löytää vihjeitä, joiden avulla hän saa oven auki ja pakenee huoneesta. Samalla hän muistaa viimeiset hetket ennen kuin hän heräsi laivasta: hän saapui eräänä iltana kotiinsa, jossa häntä odotti kaasunaamariin pukeutunut henkilö, joka nukutti hänet kaasukranaatilla.
Paettuaan huoneesta Junpei kohtaa pian kahdeksan muuta henkilöä. Kaikilla muillakin on numerolla varustettu ranneke, eli yhteensä heitä on yhdeksän. Pian laivan kuulutusjärjestelmästä kuuluu puhetta. Henkilö, joka esittelee itsensä nimellä Zero, kertoo olevansa se joka on tuonut yhdeksän henkilöä laivaan. Zero selittää, että yhdeksän ihmistä on valittu vaaralliseen "Nonary Game" -peliin.
Laivassa on numeroilla varustettuja ovia. Yhdestä ovesta voi kulkea kerralla vain 3-5 henkilöä. Jotta ovi aukeaa, siitä kulkevien henkilöiden rannekenumeroiden "digitaalinen juuri" täytyy olla sama kuin ovessa oleva numero. Digitaalinen juuri lasketaan lisäämällä henkilöiden numerot toisiinsa siten, että lopulta vain yksinumeroinen luku on jäljellä. (Esim. 561 -> 5+6+1= 12 -> 1+2=3, eli henkilöiden 5,6 ja 1 digitaalinen juuri on 3.)
Zero kertoo, että pelin lopullinen tavoite on löytää numerolla 9 varustettu ovi, joka johtaa vapauteen. Osallistujilla on vain 9 tuntia aikaa paeta, ennen kuin laiva uppoaa. Pelin osallistujat päättävät keksiä itselleen koodinimet, jotta Zero ei voisi selvittää heidän oikeita henkilöllisyyksiään. Pelin aikana osallistujat joutuvat jakaantumaan ryhmiin, koska ovista voi kulkea vain rajoitettu määrä henkilöitä. He kohtaavat monenlaisia pulmia ja lukittuja huoneita, joista heidän on selvitettävä tiensä ulos. Ulospääsyä etsiessään myös epäilykset heräävät, ja jotkut jopa uskovat, että Zero saattaa olla yksi heistä.
Leytenlahden taistelu

Valmistelevat ilmataistelut

10. lokakuuta 3. laivaston tukialuskoneet tekivät voimakkaan hyökkäyksen Riukiu-saarille. Syntyneissä taisteluissa tuhoutui satakunta japanilaiskonetta ja 21 yhdysvaltalaiskonetta. Pääosa yhdysvaltalaismiehistöistä pelastettiin paikalla varta vasten olleisiin sukellusveneisiin ja vesitasoilla.
12. lokakuuta yhdysvaltalaiset pommittivat Formosaa ja japanilaiset ryhtyivät vastahyökkäyksiin 3. laivastoa vastaan. Vastahyökkäykset jatkuivat muutaman päivän ja niissä vaurioitui pahasti kaksi risteilijää, mutta japanilaiset menettivät noin 500 lentokonetta, yleensä miehistöineen.

Maihinnousu Leyten saarelle

20. lokakuuta 6. armeija nousi maihin neljän divisioonan voimalla Leyten saarelle suuremmitta vaikeuksitta ja etenivät sisämaahan. 7. laivaston tukialusten lentokoneet tukivat hyökkäystä.

Sibuyaninmeren taistelu

Amiraali Kuritan osasto saapui Sibuyaninmerelle 24. lokakuuta. Yhdysvaltalaiset tukialuskoneet tekivät useita ilmahyökkäyksiä, joissa tuhottiin taistelulaiva Musashi ja vaurioitettiin pahasti yhtä risteilijää, joka joutui perääntymään. 
Yhdysvaltalaiset olettivat ryhmän tuhotuksi ja perääntyvän. Samaan aikaan yhdysvaltalaiset havaitsivat pohjoisessa Ozawan ryhmän laivoja, joten amiraali Halsey suuntasi 3. laivaston pohjoiseen hyökätäkseen niiden kimppuun. San Bernardinon salmi Sibujanin mereltä Samarin saaren pohjoispuolelle jäi täten vartiotta. Siitä seurasi jäljempänä kuvattu Samarin saaren taistelu. Japanilaiset olivat virittäneet ansan, jossa syöttinä toimiva Ozawan ryhmä houkutteli amerikkalaiset jättämään San Bernardinon salmen ja maihinnousujoukkojen selustan suojattomaksi.

Nimitzin sähke

Koordinaatio Yhdysvaltain 7. ja 3. laivaston välillä ei toiminut, osin siksi että kaikkien viestien piti kulkea kenraali MacArthurin esikunnan kautta, joten Halsey jatkoi etenemistään pohjoiseen kohti Ozawan laivoja vielä silloinkin kun japanilaiset hyökkäsivät jo täydellä voimalla Samarin luona. Tyynenmeren laivaston komentaja, amiraali Chester W. Nimitz lähetti Havaijin päämajastaan sähkeen, jossa hän tiedusteli Halseyn laivastoon kuuluneen taisteluosasto 34:n sijaintia. Vihollisen tiedustelun hämäämiseksi sähkeen loppuun oli liitetty merkityksetön lause ”The world wonders” (”koko maailma ihmettelee”), jonka Halseyn lippulaivan USS New Jerseyn sähköttäjä oletti kuuluvan varsinaiseen viestiin. Halsey luuli lausetta häneen kohdistetuksi ivaksi ja raivostui niin pahasti, että ei useaan tuntiin suostunut vastaamaan Nimitzille eikä Kinkaidille. Viivytyksen vuoksi Spraguen osasto ei saanut tarvitsemaansa tukea. Halseyn esikuntapäällikkö, kontra-amiraali Robert Carney sai lopulta Halseyn rauhoittumaan ja tämä määräsi 3. laivaston palaamaan takaisin etelään. Taisteluosasto 38 kävi lopulta upottamassa syötiksi jätetyt Ozawan laivat.
Viminalis

Viminalis (lat. vimen = paju) eli Pajukukkula on kukkula Roomassa Quirinaliksen ja Esquilinuksen välissä. Alueelta on löydetty ylellisiä yksityistaloja ja -kylpylöitä myöhäiseltä tasavallan ajalta sekä keisariajalta. Viminalis on yksi Rooman seitsemästä kukkulasta.
Vetelin museo

Vetelin kotiseutumuseo on rakennettu 1932, ja sen on suunnitellut hautausmaiden ja museoiden suunnittelijana tunnettu taiteilija Ilmari Wirkkala. Museo sijaitsee Vetelin varsinaiseen kuntakeskukseen nähden joen takana Torpan kylässä nuorisoseuran tontilla ja on yksi ensimmäisistä maaseudulle varta vasten museoksi rakennetuista taloista. Perniöön oli sitä ennen valmistunut museorakennus 1930, jonka arkkitehti A. W. Rancken oli suunnitellut mukaillen paikkakunnalle 1700-luvulla rakennetun pappilan piirustuksia.¹ Tämä Vetelin betoniharkoista tehdyn museorakennuksen ulkomuoto muistuttaa suunnittelijansa mukaan Vetelin toista 1679 rakennettua ja myöhemmin hävitettyä kirkkoa. 
Kotiseutumuseota pitää yllä Vetelin kotiseutuyhdistys ja se on auki kesäsunnuntaisin. Kokoelmassa on yli 2000 esinettä Vetelistä, Kaustiselta, Halsualta ja Perhosta. Museon kanssa samalla tontilla on myös kaksi luhtiaittaa ja Veikkolan nuoriseurantalo.

¹Honka-Hallila, Helena (2000) ”Vuossatojen perintö”. Perniön museo 1930–2000. Perniö: Perniön kunta.
Cavendish-banaani

Cavendish-banaani on kääpiöbanaanin triploidinen muoto. Se on ollut eniten viljelty banaanilajike 1950-luvulta alkaen. Silloin aikaisemmin suositun Gros Michel -lajikkeen banaaneihin levisi panamantaudiksi kutsuttu sienitauti. Cavendish-banaani on tälle taudille vastustuskykyisempi, mutta taudista leviävä uusi muunnelma uhkaa myös sitä.
Joseph Paxton kasvatti ensimmäisen Cavendish-banaanin, joka sai nimensä hänen työnantajansa, Devonshiren 6. herttuan, William Cavendishin mukaan. Paxton kasvatti Chatsworthin kartanon kasvihuoneissa banaaneita vuodesta 1830, jolloin hän hankki ensimmäiset kasvit Mauritiukselta. Vuonna 1835 Paxtonin kasvit tuottivat ensimmäistä kertaa hedelmiä. Hän lähetti kasveistaan pistokkaita lähetyssaarnaajien mukana eri puolille maailmaa.
Cavendish-banaani ei ole yksi klooni vaan kloonien ryhmä, ja siksi sen luokittelusta on erilaisia käsityksi, samoin kuin siitä, kuka pitäisi nimetä sen kasvitieteelliseksi auktoriksi.
Álvaro Vadillo

Seurajoukkueura

Vadillo on edustanut koko uransa Real Betisiä. Hän teki Primera División-debyyttinsä kaikkien aikojen toiseksi nuorimpana pelaajana elokuussa 2011. Lokakuussa 2011 Vadillo joutui Real Madrid CF:n Sergio Ramosin rajun taklauksen uhriksi ja joutui olemaan monta kuukautta nivelsidevamman takia sivussa. Kaudella 2013-2014 Vadillo debytoi Eurooppa-liigassa ja pelasi Primera Divisiónissa ottelua Betisin pudotessa Segunda Divisióniin. Kaudella 2014-2015, joka päättyi Betisin nousuun, Vadillo pelasi Segunda Divisiónissa vain seitsemän ottelua.

Maajoukkueura

Vadillo on pelannut useissa Espanjan nuorten maajoukkueissa. Tällä hetkellä hän kuuluu Espanjan alle 20-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueeseen, jossa hän on pelannut viisi ottelua ja tehnyt yhden maalin. Hän kuului Espanjan joukkueeseen vuoden 2013 alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskisoissa, joissa Espanja selviytyi välieriin.
Selluloosa-asetaatti

Selluloosa-asetaatti (C₁₀H₁₄O₇ / (CH₃COO)₂C₆H₈O₃) (arkikielessä asetaatti, jonka kirjakielinen merkitys kuitenkin kattaa kaikki asetaatit.) on puuvilla- ja puukuitupohjainen polymeeri. Se on kevyttä, kestävää, sitkeää ja joustavaa. Asetaatti on luontoystävällistä, koska se ei ole öljypohjaista. Asetaattia voidaan valmistaa minkä tahansa värisenä, läpikuultavana tai ei. “Muoviset” silmälasinkehykset tehdään yleensä selluloosa-asetaatista.
Selluloosa-asetaatin CAS-numero on 9004-35-7.
Ile Jokinen (näyttelijä-muusikko)

Ilkka ”Ile” Jokinen (s. 6. lokakuuta 1961 Hämeenkyrö) on suomalainen näyttelijä, muusikko, käsikirjoittaja ja ohjaaja. Jokinen on esiintynyt erilaisissa mainoksissa, teatterissa, TV-ohjelmissa ja elokuvissa. Jokisen tunnetuin teos on Ylen radioteatterille 1995 kirjoittama Tulitikkuja palauttamassa. Jokinen ohjasi sovitti ja ohjasi kuunnelman vuonna 2011 Keurusselän kesäteatterille. Jokinen esiintyi vuonna 1989 etelänmiehen roolissa hyttysmyrkkymainoksessa. 1990-luvulla Jokinen esitti eri rooleja Radiomafian Cafe Veijon Baari -ohjelmassa nimellä "Ile Etelänmies".
2000-luvun alussa Jokinen teki TVT-Tampere-kanavalla esitettyä Ile Jokinen -show -ohjelmaa, Radio Suomipopille huumoriohjelmia vuosina 2002 ja 2003 sekä vuonna 2011 Sivistysradio. -ohjelmaa Järviradioon. Jokinen tekee myös musiikkia ja hänen tunnettuja kappaleitaan ovat Corollalla isketty nainen ja Turhia haaveita. Musiikista julkaistiin vuonna 2001 levy Ile Jokinen. Jokinen on lisäksi kehittänyt monopolintyyppisen Kapakkakierros-lautapelin ja kirjoittanut kirjan Tähden pohjan alla täällä.
Keravan tanssiopisto

Keravan tanssiopisto on tanssin perusopetusta ja syventävää opetusta antava oppilaitos Keravalla. Sitä ylläpitää vuonna 1979 perustettu Keravan tanssiopiston kannatusyhdistys ry. 
Opetusta annetaan Opetushallituksen vahvistamien taiteen perusopetuksen laajan ja yleisen oppimäärän opetussuunnitelman perusteiden mukaisesti.  
Opinnot jakautuvat lapsille ja nuorille tarkoitettuun tanssin yleiseen ja laajaan opintolinjaan, varhaisiän tanssikasvatukseen sekä aikuisten tanssin opetukseen. 
Oppilaita Keravan tanssiopistossa on yli 600. Opetusta on sekä Keravalla että Sipoossa.
HMS Arno

Hankinta

Italialainen Ansaldon telakka rakensi Portugalin laivastolle hävittäjää, joka oli nimetty Liziksi. Edelleen selvittämättömistä syistä Amiraliteetti osti aluksen maaliskuussa 1915, kun sitä viimeisteltiin Genovassa. Alus nimettiin HMS Arnoksi, ja se oli Kuninkaallisen laivaston ainoa ulkomailla valmistettu sotalaiva. Alus kuitenkin muistutti River-luokan hävittäjiä.

Palvelus

Alus palveli kesäkuussa 1915 Välimerellä saattuetehtävissä. Se upposi 23. maaliskuuta 1918 Dardanellien edustalla kolaroituaan hävittäjä HMS Hopen kanssa.
Sebastian Björkstrand

Sebastian Björkstrand (s. 31. maaliskuuta 1987 Sipoo, Suomi) on suomalainen futsalpelaaja.
Björkstrand on pelannut Suomen futsalmaajoukkueessa 17 ottelua, joissa hän on tehnyt kymmenen maalia.
Björkstrand on pelannut myös jalkapalloa. Hän on pelannut yhteensä 64 ottelua Ykkösessä ja 41 ottelua Kakkosessa edustaen Gamlakarleby BK:ta ja Tampereen Pallo-Veikkoja.
Myös Björkstrandin kaksoisveli Kåre tunnetaan jalkapalloilijana ja futsalpelaajana.
HMS Electra (H27)

Ensimmäisen kerran palveluksessa

HMS Electra liitettiin palvelukseen otettaessa Kotilaivaston 5. Hävittäjälaivueeseen, jossa alus palveli yhdessä sisaralustensa kanssa aina vuoteen 1939, jolloin koko laivue siirrettiin juuri sodan alla reserviin ja vasta palvelukseen astuneet K-luokan hävittäjät muodostivat 5. Hävittäjälaivueen.

Toinen maailmansota

Toisen maailmansodan syttymisen jälkeen HMS Electra palasi palvelukseen Kotilaivastoon.

Taistelu Norjasta

Norjan taisteluiden alkuvaiheessa Kuninkaallisten ilmavoimien havaittua Saksan laivaston taisteluristeilijät Gneisenaun ja Scharnhorstin sekä raskaan risteilijä Admiral Hipperin saattueineen. HMS Electra lähti 8. huhtikuuta vastaisena yönä 1940 Scapa Flowsta merelle osana laivasto-osastoa, jossa olivat taistelulaivat HMS Rodney ja HMS Valiant sekä taisteluristeilijä HMS Repulse sekä runsaasti kevyempiä aluksia.
HMS Electra oli 11. huhtikuuta suojaamassa yhdessä HMS Escapaden kanssa suojaamassa risteilijä HMS Southamptonia sen kuljettaessa joukkoja Narvikiin.

Taistelu Tanskansalmessa

HMS Electra otti osaa saksalaisen taistelulaiva Bismarckin tuhoamiseen. Alus lähti 22. toukokuuta 1941 Scapa Flowsta suojaten taisteluristeilijä HMS Hoodia ja taistelulaiva HMS Prince of Walesia yhdessä hävittäjien HMS Anthonyn, HMS Echon, HMS Icaruksen, HMS Achatesin ja HMS Antelopen kanssa.

Jäämeren saattueet

HMS Electra suojasi ensimmäistä Islannista Neuvostoliittoon matkannutta Jäämeren saattuetta operaatio Dervishiä. Saattue aloitti 21. elokuuta 1941 matkansa Islannista Hvalfiordurista ja sen suojana oli ainoastaan kevyitä aluksia, mutta sen yhteydessä toteutettiin operaatio Strength, jossa lentotukialus HMS Argus toimitti 24 Hawker Hurricanea Neuvostoliittoon. Paluumatkalla alus suojasi saattuetta QP1 yhdessä risteilijöiden HMS Londonin ja HMS Shropshiren, hävittäjä HMS Activen ja troolareiden HMS Macbeth, HMS Hamlet, HMS Celia ja HMS Ophelia kanssa.

Itäisessä laivastossa

HMS Electra ja HMS Express saivat 20. lokakuuta 1941 käskyn saattaa taistelulaiva HMS Prince of Wales Kauko-Itään vara-amiraali Sir Tom Phillipsin alaisuudessa. Alusten tuli toimia muodostettavana olevan Itäisen laivaston ytimenä. Osasto aloitti matkansa Greenockista 25. lokakuuta ja se saapui 2. joulukuuta 1941 Singaporeen.

Force Z

HMS Electra kuului amiraali Sir Thomas Phillips johtamaan Force Z:aan. Force Z:n muut alukset olivat taistelulaiva HMS Prince of Wales ja taisteluristeilijä HMS Repulse sekä hävittäjät HMS Express, HMAS Vampire ja HMS Tenedos. Japanin ilmavoimat upotti raskaat alukset, mutta ei estänyt hävittäjien suorittamaa pelastusoperaatiota. Taistelussa menehtyivät amiraali Phillips sekä 327 miestä HMS Prince of Walesilla ja 513 miestä HMS Repulsella.

Jaavanmeren taistelu

Alus osallistui 1. maaliskuuta 1942 Jaavanmeren taisteluun, jonka lopulla se joutui Sunda salmessa yhdessä risteilijöiden HMS Exeterin ja USS Popen kanssa japanilaisen laivasto-osaston yllättämäksi ja upottamaksi.
Granuloma inguinale

Granuloma inguinale (myös viides sukupuolitauti tai donovanosis) on seksiteitse tarttuva tauti, jonka aiheuttaa gramnegatiivinen bakteeri Klebsiella granulomatis. Suomessa taudista käytetty nimitys "viides sukupuolitauti" on peräisin ajalta, jolloin sukupuolitautilain mukaan neljä sukupuolitautia olivat kuppa, tippuri, neekerisankkeri sekä pehmeä sankkeri. Granuloma inguinale on harvinainen sukupuolitauti Suomessa.

Taudinkuva

Taudin itämisaika on epävarma, mutta sen arvioidaan olevan yhdestä kolmeen viikkoa. Ensimmäiset ulkoiset merkit ovat nähtävissä kahdeksan vuorokauden tai jopa vasta 14 viikon jälkeen (keskimäärin kaksi viikkoa). Useimmiten sukupuolielinten alueelle muodostuu kyhmy, joka myöhemmin syöpyy ja kehittyy haavaumaksi.

Etiologia

Taudin tarttumamekanismi on epäselvä, mutta sitä pidetään seksitautina, koska useimmat taudinkantajat ovat olleet seksuaalisessa kanssakäymisessä ennen taudin ilmenemistä. Se on harvinainen hyvin nuorilla ja seksuaalisesti passiivisilla henkilöillä. Taudin on myös raportoitu voivan siirtyä synnynnäisenä raskauden aikana sikiöön. Infektio lisää HIV:n tarttumisriskiä seksuaalisessa kanssakäymisessä HIV-positiivisen henkilön kanssa.

Diagnosointi

Tauti diagnosoidaan murskaamalla pieni pala kyhmyn kudosta ja tekemällä erikoisvärjäys murskattuun kudokseen. Taudin toteamisessa on myös tärkeää varmistaa, onko henkilö ollut seksuaalisessa kanssakäymisessä Kaakkois-Aasiassa, Papua-Uudessa-Guineassa, KwaZulu-Natalissa Etelä-Afrikassa, Intiassa, Brasiliassa, Karibialla tai Australian aboriginaalien kanssa. Taudin diagnosointi voi olla vaikeaa, koska samantyyppisiä oireita on syfiliksessä, lymphogranuloma venereumissa, pehmeässä sankkerissa ja eräissä mykobakteerien aiheuttamissa tulehduksissa.

Hoito

Tautia hoidetaan tavallisimmin tetrasykliiniantibiootilla.
Paolo ja Vittorio Taviani

Paolo Taviani (s. 8. marraskuuta 1931) ja Vittorio Taviani (20. syyskuuta 1929 – 15. huhtikuuta 2018); kummankin syntymäpaikka San Miniato, Toscana, Italia ovat italialaisia elokuvaohjaajia. He ovat veljeksiä.
Cannesin elokuvajuhlilla 1977 Tavianit saivat Kultainen palmu -palkinnon ja Fiprescin palkinnon elokuvasta Isäni, herrani (Padre padrone) ja vuonna 1982 tuomariston palkinnon elokuvasta Tähtikirkas yö (La notte di San Lorenzo). Vuonna 2012 heidän elokuvansa Caesarin on kuoltava (Cesare deve morire) sai Berliinin elokuvajuhlien pääpalkinnon Kultaisen karhun.
Erkki Hirvelä

Erkki Eljas Hirvelä (17. kesäkuuta 1937 Jämsä) on suomalainen taidemaalari.
Hirvelän vanhemmat olivat maanviljelijä Eljas Hirvelä ja sairaanhoitaja Aino Mäntyoja. Hänen ensimmäinen puolisonsa (1960-1984) oli Inger Sandholm ja toinen vuodesta 1990 on Päivi Katriina Värelä. Hirvelä kävi Suomen Taideakatemian koulun 1958-1961, ensimmäisen kerran hänen teoksiaan oli esillä näyttelyssä Jämsässä vuonna 1958. Hirvelä on sittemmin osallistunut useisiin yhteis- ja ryhmänäyttelyihin kotimaassa ja ulkomailla, samoin kuin pitänyt yksityisnäyttelyitä. Hänen teoksiaan on muun muassa Amos Andersonin taidemuseossa, Porin taidemuseossa, Wäinö Aaltosen museossa, Oulun taidemuseossa ja Keski-Suomen museossa, samoin kuin eri kaupunkien, yritysten ja yksityisten taidekokoelmissa. Hirvelä on toiminut monissa alansa yhdistyksissä ja järjestöissä, hän oli muun muassa Valtion kuvataidetoimikunnan jäsen 1975-1977 ja Suomen Taidemaalariliiton puheenjohtaja 1986-1992.
Discomadot

Henkilöitä

Aaro on nuori kastemato, joka ei tyydy siihen, että ötökät haukkuvat ja ihmiset potkivat. Hän on luonteeltaan itsevarma ja tietää mitä haluaa. Hän rakastaa Gloriaa. Kutsutaan joskus Aurinkorasva Aaroksi. Hän laulaa bändissä.
Gloria on kaunis ja suloinen matotyttö, joka tuntuu välillä liiankin hyvä uskoiselta, mutta oikeasti hän on temperamenttinen nainen ja tietää mitä puhuu. Tarinan alussa hänen lauluäänensä on mitä kamalin, mutta tarinan edetessä hän tajuaa että oikea musiikki tulee sisältä. Hän on taustalaulaja.
Niilo on Aaron paras ystävä ja ”hieman” lihava. Hän ei aluksi usko Aaron bändihankkeeseen, mutta on lopuksi kaikkein uskollisin bändille. Hän soittaa bassoa.
Jimi on rokkarimainen ja pitkähiuksinen matopoika, joka tekee mitä tahansa saadakseen kitaran. Hän rakastaa kitaroita, joissa on kuusi kieltä ja paljon kromiosia. Hän soittaa sähkökitaraa.
Donna on jämäkkä keski-ikäinen matorouva, joka tarinan alussa näyttää ylimääräilevältä ja pilkkaavalta akalta, mutta loppujen lopuksi opastaa Aaron ja muut discomusiikin pauloihin. Hän soittaa rumpuja.
Toni Deel on elvistelevä koppakuoriainen, joka kutsuu itseään taiteilijaksi, mutta on itse asiassa rahan ahne ääliö. Hän juonittelee alusta asti Aaron ja kumppaneiden päänmenoksi. Hän on laulaja joka ei tosi asiassa osaa laulaa.
Aaron isä ja äiti ovat Aaron toisilleen vastakohtia olevat vanhemmat. Aaron äiti on jämäkkä ja pyylevä nainen ja jäkättää milloin mistäkin. Aaron isä taas on lyhyt ja hiljainen eikä paljon puukahda. Tosi asiassa hän on matobändi " Svengi Mauno ja bougi madot " perustaja, joka lopetti.
Työnjohtaja on määräilevä heinäsirkka, joka pitää matoja vaan työjuhtina, voisi sanoa, että hän on kuin hemmoteltu kakara.
Ilari Nummi

Ilari Nummi (s. 6. tammikuuta 1961) on suomalainen elokuva- ja teatteriohjaaja. Nummi valmistui elokuvaohjaajaksi Taideteollisesta korkeakoulusta ja laajensi toimintansa teatteriin jo opiskeluaikanaan. Alkuvuodesta 2007 hänestä tuli Tampereen yliopiston ensimmäinen teatteritaiteen tohtori opinnäytetyöllä Audiovisuaalinen draama. Metodina vuorovaikutus.
Nummen esikoiselokuva Kauhun millimetrit (1992) on myös toistaiseksi jäänyt hänen ainoaksi pitkäksi elokuvakseen. Se on harvinaislaatuinen suomalainen kauhuelokuva nuoresta naisesta, jonka ympärillä tapahtuu outoja asioita. Elokuvan käsikirjoitti Nummen veli Markus Nummi. 
Ilari Nummi on runoilija Lassi Nummen poika.
Tervolan varikko

Tervolan varikko (lyhenne TERV), oli Tervolassa Lapin maakunnassa sijainnut Puolustusvoimien erikoisvarikko. Varikon päätehtävänä oli mm. ajoneuvo- ja asealan materiaalin kuten telakuorma-autojen huolto- ja korjaamotoiminta sekä varastointi ja logistiikkatoiminnot. Varikko on ollut vuoden 2009 alusta puolustusvoimien strategisen kumppaniyhtiön Millog Oy:n Tervolan toimipiste. Yksikön päällikkönä on Raimo Tumelius.
Tervolan varikko perustettiin Puolustusvoimien varikoista viimeisenä vuonna 1988. Varikko toimi kokonsa vuoksi aluksi Pohjois-Suomen sotilasläänin alaisuudessa keskittyen Suomen pohjoisen joukko-osastojen huoltoon ja materiaalin logistiikkaan.
Varikko siirrettiin Puolustusvoimien materiaalilaitoksen alaisuuteen vuoden 1993 alussa laitosta perustettaessa. Yksikössä työskentelee muutamia kymmeniä henkilöitä. Varikon alueella sijaitsee myös nykyisen Logistiikkalaitoksen logistiikkarykmenttisektorin alainen Tervolan varasto.

Huutokaupat

Puolustusvoimien käytöstä poistetun materiaalin huutokauppoja järjestetään varikon alueella lähes vuosittain.

Perinteet ja heraldiikka

Varikon vuosipäivään vietetään sen perustamisen vuosipäivän muistoksi 1. huhtikuuta. Sen entisessä joukko-osastotunnuksessa on kaksi ristikkäin olevaa tykinputkea, joiden päällä tykkilaverin pyörä sekä niiden alla varikoille yhtenäinen V-kirjain.
Construct

Vastaanotto

Albumi sai hyvän vastaanoton. Soundin Marko Säynekoski antoi albumille neljä tähteä viidestä, ja piti sitä paremmin tuotettuna kuin edeltäjänsä We Are the Void (2010). Hänestä harmoniat ovat keskeisessä osassa, albumin olevan vähemmän hyökkäävä ja yhtyeen rock-kokeilujen olevan onnistuneita. Kaaoszinen Toni Lehtonen antoi albumille arvosanan 8/10, ja piti sitä tuttuna ja turvallisena Dark Tranquillityna. Hän totesi kappalemateriaalin olevan monipuolista ja kokonaisuuden pysyvän hyvin kasassa. Metal Injectionin Greg Kennelty ylisti albumia napakympiksi, ja piti sitä yhtyeen parhaana.
Jorma Käkelä

Jorma Käkelä on laulaja ja Swe-Finn Records -yhtiön perustaja. Käkelä muutti Ruotsiin, jossa hänet tunnetaan nimellä Jorma Jormedal.
Wedding Crashers

Wedding Crashers on vuonna 2006 perustettu suomalainen indie rock -yhtye, joka sai mainetta voittamalla vuonna 2009 sekä Alkupiste- että Ääni ja vimma -kilpailut. Samana vuonna Rumba ja YleX valitsivat yhtyeen myös ”Tulevaisuuden tusina” -äänestyksessä tulevan vuoden kahdentoista kiinnostavimman yhtyeen joukkoon kuudennelle sijalle. Wedding Crashersin perustivat veljekset Petri ja Esa Pottonen opiskellessaan Vaskivuoren lukiossa, mutta yhtyeellä on tapana antaa ristiriitaisia tietoja syntyhistoriastaan.
Yhtyeen esikoisalbumi This Is What You Wanted ilmestyi 28. syyskuuta 2011.