google/wiki40b huggingface dataset:
Kill Bill: Volume 1

Juoni

Nainen, joka tunnetaan nimellä The Bride, ”Morsian”, joutuu murhayrityksen kohteeksi omissa häissään. Bill-niminen mies osoittaa haavoittunutta naista pistoolilla. Nainen kertoo olevansa raskaana Billille, mutta mies painaa liipaisinta ja ampuu Morsianta päähän.
Morsian, joka näyttää selviytyneen ampumavälikohtauksesta, saapuu Vernita Green -nimisen naisen luo ja yrittää tappaa tämän. Naiset lopettavat taistelun, kun Vernitan tytär Nikki saapuu kotiin. Paljastuu, että molemmat naiset ovat kuuluneet Deadly Viper Assassination Squad -eliittitapporyhmään, jonka johtaja on Bill. Tapporyhmä oli tunkeutunut Morsiamen, joka ryhmässä tunnetaan nimellä ”Mustamamba”, häihin ja tappanut vieraat. Vernita yrittää tappaa Morsiamen muropakettiin piilottamallaan pistoolilla, mutta ampuu ohi. Morsian tappaa Vernitan heittämällä veitsen tämän rintakehään. Morsian sanoo Nikkille, että hieman vanhempana tämä voi yrittää kostaa äitinsä kuoleman. Morsian katsoo ”tappolistaansa”, josta O-Ren Ishiin lisäksi nyt myös Vernita Green on pyyhitty.
Takautumassa paljastuu, että saatuaan luodin päähänsä Morsian joutuu koomaan. Yksisilmäinen Elle Driver, Deadly Viperin jäsen, tunkeutuu sairaalaan tarkoituksenaan tappaa Morsian myrkkyruiskeella. Juuri ennen murhayritystä Bill soittaa Ellelle ja sanoo, että Morsian on tapettava vasta kun tämä herää. Neljän vuoden kuluttua Morsian palaa tajuihinsa ja tajuaa, että sairaanhoitaja Buck on raiskannut hänet ja myynyt naisen kehoa myös muille miehille. Hän on parhaillaan joutumassa raiskatuksi, mutta tappaa miehen ja pahoinpitelee Buckin. Morsian varastaa Buckin auton ja päättää kostaa kaikille Deadly Viperin jäsenille ja lopulta Billille. Hän ottaa ensimmäiseksi koston kohteekseen O-Ren Ishiin, Yakuzan johtajan.
Morsian matkustaa Okinawalle saadakseen katanan legendaariselta Hattori Hanzōlta. Hanzō on vannonut, ettei luo enää yhtäkään tappovälinettä eikä halua nykyisistä miekoistaan luopua. Hanzō kuitenkin muuttaa mielensä ja valmistaa Morsiamelle miekan saadessaan tietää, että Morsian aikoo kostaa Billille, Hanzōn entiselle oppilaalle. Morsian hyökkää tokiolaiseen yökerhoon, jossa hän kukistaa O-Renin Crazy 88 -armeijan. Lopullinen kaksintaistelu käydään japanilaisessa puutarhassa, josta Morsian selviää voittajana. Hän kiduttaa ja kuulustelee Sofie Fatalea, O-Renin assistenttia, ja jättää tämän eloon varmistaakseen, että Bill saa tietää Morsiamen ryhtyneen kostoon. Bill kysyy Sofielta, tietääkö Morsian, että tämän tytär on elossa.
Tomi Ståhlhammar

Seuraura

Ståhlhammar aloitti jääkiekon Espoossa. Hänen kasvattajaseuransa on Espoon Kiekkoseura. Ståhlhammar siirtyi jo varhain juniorina Espoo Bluesiin, jonka A-nuorissa hän voitti mestaruuden 2009 sekä pronssia 2006. Väliin mahtuu myös kausi 2006–2007 USHL-joukkue Cedar Rapids RoughRidersissa. 
Ståhlhammar teki SM-liigadebyyttinsä Bluesissa kaudella 2008–2009, jolloin hän pelasi 28 runkosarjaottelua tehoin 1+3=4 ja pudotuspeleissä kaikki joukkueen kymmenen ottelua tehden yhden maalin. Ståhlhammarin liigauran avausmaali syntyi 29. tammikuuta 2009 ottelussa Tampereen Ilvestä vastaan. Blues sijoittui lopulta neljänneksi hävitessään pronssiottelussa Kalevan Pallolle. Kaudella 2009–2010 Ståhlhammar pelasi 36 SM-liigaottelua tehoin 2+3=5. Pudotuspeleissä hän mahtui kokoonpanoon yhdessä ottelussa.
Bluesissa pieneen rooliin jäänyt Ståhlhammar teki toukokuussa 2010 vuoden mittaisen sopimuksen Mestiksen nousijajoukkue Kiekko-Laserin kanssa. Hän oli kaudella 2010–2011 tehoilla 12+11=23 joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä Tomi Peltosen kanssa sekä neljänneksi paras pistemies. Ståhlhammar esiintyi myös kolmessa SM-liigaottelussa Oulun Kärppien riveissä tehden yhden maalin, kun joukkueella oli loukkaantumisia. Hän sai Kärpissä vastuuta myös harjoituskaudella kahdeksasta European Trophyn ottelusta. 
Huhtikuussa 2011 Ståhlhammar teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Kiekko-Laserin kanssa. Hän oli kaudella 2011–2012 tehoilla 4+8=12 joukkueen kolmanneksi paras pistemies, kunnes K-Laser ajautui konkurssiin joulukuussa 2011 ja joukkueen kausi Mestiksessä päättyi. Tämän jälkeen Ståhlhammar siirtyi tammikuun puoleenväliin asti kestävällä ja loppukauden option sisältävällä sopimuksella Kärppiin. Hän pelasi joukkueessa kolme ottelua, jonka jälkeen Kärpät jätti Ståhlhammarin option käyttämättä. Noin viikkoa myöhemmin hän palasi loppukauden kattaneella sopimuksella Espoo Bluesiin.
Elokuussa 2012 Ståhlhammar liittyi Mestis-joukkue Kiekko-Vantaan harjoitusvahvuuteen. Hän edusti joukkuetta ottelukohtaisella sopimuksella runkosarjan peleissä, kunnes palasi tammikuussa 2013 loppukauden 2012–2013 kattavalla sopimuksella Bluesiin.
HMS Namur (1756)

Valmistus

Alus tilattiin 12. heinäkuuta 1750 Chathamin telakalta. Se laskettiin vesille 3. maaliskuuta 1756.

Palvelus

Alus osallistui vuonna 1797 Cabo de São Vicenten taisteluun päällikkönään James Hawkins-Whitshed. Alus muutettiin 74-tykkiseksi vuonna 1805 poistamalla ylin tykkikansi, ja se siirrettiin vuonna 1807 satamapalvelukseen. Myohemmin aluksen kapteenina toimi Jane Austenin veli Charles Austen. Alus romutettiin vuonna 1833.
Anjala (Salo)

Anjala on Salon kaupunginosa, joka käsittää Mahlakankareen asuntoalueen ja Anjalan asuntoalueen. Alue rajoittuu Inkereentiehen, Uskelanjokeen, Greulantien kautta puistojen halki seututiehen 110 ja Mahlakankareen reunaa takaisin Inkereentielle. Alueella sijaitsee Anjalan koulu.
Espoonlahden vesitorni

Rakentaminen

Vesitornia alettiin suunnitella Espoonlahteen jo 1960-luvulla. Ensimmäinen esitys vesitornista tehtiin 1983. Tällöin sijainniksi kaavailtiin vesitornin nykyistä sijaintia Sammalvuoressa. Suunnitelmasta valitettiin, mikä viivytti vesitornin suunnitelmia useilla vuosilla. Lopulta lääninoikeus hylkäsi valituksen, mutta Espoon kaupungin tekninen virasto oli jo ehtinyt työstämään uuden hanke- ja esisuunnitelman, jossa vesitornia ehdotettiin rakennattavaksi Eestinkalliolle. Kaupunginhallitus hyväksyi uuden ehdotuksen ja sen arvioitiin tulevan noin 3–4 miljoonaa markkaa halvemmaksi kuin vastaavan Sammalvuoren hankkeen, koska uudessa paikassa ei tarvittu varsinaista varrellista yläsäiliötä, vaan Eestinkalliolla olisi voitu tyytyä niin sanottuun maanvaraiseen yläsäiliöön.
Eestinkallio oli kaavoitettu joitakin vuosia aikaisemmin puistoksi. Paikallinen Lounais-Espoon omakotiyhdistys ei halunnut ympäristöönsä lisärakennuksia ja vetosi kirjelmässään kaupunginvaltuuston jo tekemään ensimmäiseen sijaintipäätökseen. Vuonna 1984 vesitornin lopulliseksi rakentamispaikaksi varmistui Sammalvuori.
Espoonlahden vesitornin urakkakilpailun voitti Rakennus-Ruola Oy ja liukuvalutöistä nostoineen vastasi Interbetoni Oy. Vesitornin rakentaminen aloitettiin vuonna 1993 ja se otettiin käyttöön 1994. Valmistumisajankohtana vesitornien yhteistilavuus vastasi noin 40 % Espoon vedenkulutuksen vuorokausitarpeesta.

Vesitorni rakennuksena

Vesitorni koostuu neljästä kiinteästi toisiinsa liitetystä lieriösäiliöstä, joiden yhteistilavuus on 8 000 kuutiometriä. Vesitornien korkeus on 44 metriä. Neljästä tornista kaksi toimii vesiteknisesti rinnakkain. Säiliöiden yhteinen nousujohto tuo vettä molempiin tulosäiliöhin ja lähtösäiliöt tyhjentyvät puolestaan tulojohtoihin.
Telluriden elokuvajuhlat

Telluriden elokuvajuhlat on Yhdysvaltojen Coloradossa elo-syyskuun vaihteessa järjestettävä elokuvajuhla. Se pidetään osavaltion lounaisosan vuoristossa sijaitsevassa Telluriden entisessä kaivoskaupungissa, joka tunnetaan nykyisin retkeilykeskuksena.
Vuonna 1974 aloitetut elokuvajuhlat on amerikkalaisittain varsin epäkaupallinen festivaali sikäli, että Hollywood-tuotantojen lisäksi siellä esitellään myös independent-elokuvia, muiden maiden elokuvia, musiikkivideoita ja erikoisuuksia. Esimerkiksi vuonna 1979 Telluridesta alkoi pieni mykkäelokuvan renessanssi, kun Abel Gancen vuoden 1927 elokuva Napoléon otettiin siellä jälleen ohjelmistoon. Kotimaassaan Britanniassa huonosti menestynyt The Crying Game (1992) sai mainetta Telluridessa ja nousi siitä kansainväliseen suosioon.
Telluriden festivaali suosii uusia elokuvia ja yleensä vaatii, että festivaaliesitys on samalla elokuvan Yhdysvaltain-ensi-ilta. Tätä silmällä pitäen Telluride on hyvin ajoitettu Cannesin jälkeen mutta ennen Toronton ja New Yorkin elokuvajuhlia.
Vuodesta 2010 Telluriden festivaali on tehnyt yhteistyötä Kalifornian yliopiston Los Angelesissa toimivan UCLA School of Theater, Film and Televisionin kanssa. Vuonna 2013 festivaali sai uuden Werner Herzogin mukaan nimetyn elokuvasalin festivaalin 40-vuotisjuhlan kunniaksi.
Vuonna 2015 Telluriden festivaali oli omistettu edellisenä vuonna kuolleelle suomalaiselle elokuva-asiantuntijalle Peter von Baghille, joka toimi Telluriden vierailevana taiteellisena johtajana vuonna 1997.
Clayton Keller

Seuraura

Keller on saanut kiekko-oppinsa Missourin Saint Louisin alueella. Hän pelasi juniorina mm. St. Louis Jr. Bluesin joukkueessa. Keller kävi tämän jälkeen high schoolin Shattuck St. Mary'sissa, Minnesotassa vuosina 2012–2014. Kaudella 2012–2013 hän teki juniorisarjassaan 60 runkosarjaottelussa yli kahden tehopisteen tahdilla tehot 58+71=129, joilla Keller voitti St. Mary'sin sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin. Hän oli joukkueensa paras pistemies myös high school seuraavalla kaudella 2013–2014 tehoilla 36+41=77. Windsor Spitfires varasi Kellerin 40. pelaajana OHL:n varaustilaisuudessa 2014. Hän ei kuitenkaan koskaan siirtynyt CHL:ään, jotta Keller voisi myöhemmin pelata Yhdysvaltain yliopistosarjoissa. Vuodet 2014–2016 hän vietti Yhdysvaltain maajoukkueen kehitysohjelman mukana pelaten mm. USHL-junioriliigaa. Keller pelasi kauden 2015–2016 aikana CCM/USA Hockey All-American Prospects Gamessa.
Arizona Coyotes varasi Kellerin koko NHL:n varaustilaisuuden seitsemäntenä pelaajana kesällä 2016. Hän siirtyi kaudeksi 2016–2017 Bostonin yliopistojoukkueeseen. Keller oli tehoilla 21+24=45 joukkueensa paras pistemies ja maalintekijä sekä jakoi sisäisen syöttöpörssin voiton Patrick Harperin kanssa. Hän jakoi Hockey Eastin maalipörssin kuudennen sijan neljän muun pelaajan kanssa ja sijoittui pistepörssissä kahdeksanneksi. Keller voitti myös BU:n sisäisen tehotilaston lukemalla +15. Hänet valittiin kauden päätteeksi sarjan vuoden tulokkaaksi, toiseen tähdistökentälliseen ja tulokkaiden tähdistökentälliseen.
Freshman -vuotensa jälkeen, maaliskuussa 2017 Keller teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Arizona Coyotesin kanssa. Hän debytoi seuran NHL-joukkueessa jo samana päivänä 27. maaliskuuta 2017 vieraissa kotiseutunsa joukkuetta St. Louis Bluesia vastaan. Keller sai ottelussa jääaikaa 14.09 minuuttia.
Kanadalaisen Sportsnetin artikkelin mukaan Keller teki Coyotesin kanssa 4. syyskuuta  2019 kahdeksan vuoden ja vuosipalkaltaan 7,15 miljoonan dollarin jatkosopimuksen.

Pelityyli

The Hockey News -sivuston mukaan Kellerillä on erinomaiset hyökkäyspään vaistot ja hän on nopea liikkumaan. Sivuston mukaan Keller on sekä hyvä pelinrakentaja että maalintekijä. Hän ei ole kuitenkaan kovin isokokoinen ja Kellerin tuliisi lisätä voimaa saadakseen osoitettua täyden potentiaalinsa NHL-tasolla.
Kelleriä on yleisesti verrattu pienen kokonsakin vuoksi pelityyliltään Patrick Kaneen. Kane on samaistunut vertailuihin ja hänen itsensä mukaan Keller ei ole kovin isokokoinen, mutta hänellä on kyky luoda maalipaikkoja. Ennen Kellerin NHL-debyyttiä hänen vastustajajoukkueensa St. Louis Bluesin kommentaattori Darren Pang kertoi Kellerin olevan pienehköstä koostaan huolimatta älykäs kiekkoilija. Pang vertasi häntä pelityyliltään Patrick Kaneen sekä Johnny Gaudreauun.

Perhe

Kellerin pikkuveli Jake pelaa myös jääkiekkoa.
Sigismund von Nandelstadh

Sigismund von Nandelstadht (16. joulukuuta 1861 Kuopio – 13. elokuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.

Henkilöhistoria ja ammattiura

Von Nandelstadhin vanhemmat olivat kruununvouti Sigismund von Nandelstadh ja Hilda Sofia Sahlstein. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1892 oli Aina Helena Paulina von Nandelstadh ja toinen vuodesta 1935 Aina Josefina Ekholm. Von Nandelstadh opiskeli Böökin ruotsalaisessa lyseossa ja valmistui arkkitehdiksi Polyteknillisestä opistosta 1887. Valmistuttuaan hän toimi piirtäjänä Yleisten rakennusten ylihallituksessa, mutta työskenteli välillä myös Uudenmaan lääninrakennuskonttorissa. Valvojana von Nandelstadh toimi 1880-luvun lopusta 1890-luvun loppupuolelle Jussarön majakan ja Rovaniemen yleisen sairaalan rakennustyömailla ja sitten Imatralla ja Viipurissa. Viipurin lääninrakennuskonttorin apulaisensa hän työskenteli yli 10 vuotta, johtaen välillä Sortavalan yleisen sairaalan lisärakennustyötä. Toimittuaan lyhyehkön ajan Mikkelin läänin ja Oulun läänin rakennuskonttoreissa hänestä tuli Kuopion läänin rakennuskonttorin esimies aina eläköitymiseensä vuonna 1925 saakka.
Kaapo Rissala

Kaapo Emil Rissala (sukunimi aikaisemmin Rissanen (13. maaliskuuta 1900 Joroinen – 9. toukokuuta 1971 Vihti) oli suomalainen taidemaalari ja sisustussuunnittelija.
Rissalan vanhemmat olivat koneenkäyttäjä Albin Myyryläinen ja Ulriika Hämäläinen. Rissala opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1921-1923 ja sen jälkeen Albert Gebhardin johdolla 1927-1928 ja Wäinö Aaltosen johdolla.
Rissala teki taiteilijan debyyttinsä 1923. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1923-1943. Rissalan töitä oli esillä ulkomaisissa näyttelyissä Tukholmassa 1929, Tallinnassa 1930, Tartossa 1931 sekä Oslossa, Göteborgissa ja Tukholmassa vuosina 1940, 1946 ja 1947.
Suomen Kuvalehti (1872–1880)

Suomen Kuvalehti oli Helsingissä vuosina 1872–1880 ilmestynyt aikakauslehti.
Julius Krohnin julkaisema ja toimittama Suomen Kuvalehti oli ohjelmaltaan jatkoa Krohnin vuosina 1863–1866 toimittamalle Maiden ja Merien Takaa -lehdelle, mutta kieliasultaan kehittyneempi ja sisällöltään monipuolisempi. Sen aputoimittajina työskentelivät aluksi Gustaf Ferdinand Lönnbeck, sittemmin Paavo Cajander ja vuosina 1873–1874 Arvid Genetz ja Tyko Hagman. Avustajina toimi lähes sata tunnettua kirjoittajaa. Krohn hankki itse kalliin kuvituksen Ruotsista.
Kahdesti kuukaudessa ilmestyneen lehden levikki nousi Balkanin sodan 1877–1878 aikana yli 1 600 kappaleen, mutta laski sen jälkeen puoleen. Lehden lakkaamiseen vaikutti tilaushinnaltaan paljon halvemman Kyläkirjaston Kuvalehden kilpailu.
Lahja (EP)

Lahja on Klamydian joulukuussa 1992 julkaisema EP-levy. Jouluaiheinen julkaisu myytiin päivässä loppuun. Uusintapainosta ei tullut koska se olisi ehtinyt markkinoille vasta seuraavan vuoden tammikuussa. Lahja-EP löytyy kuitenkin CD-versiona vuonna 1995 julkaistulta ep-kokoelmalta "Lahjattomat".
AutoCAD

Historia

1990-luvun alussa AutoCAD nousi johtavaksi CAD-ohjelmistoksi PC-ympäristössä kautta maailman, koska se toi CAD-ohjelmistot  pienyritysten ulottuville. Ohjelmiston dwg-tiedostotyypistä ja DXF-siirtoformaatista tuli suunnittelualalla de facto -standardeja, jotka ovat 2D-suunnittelussa yhä valta-asemassa. 2000-luvulla suunnitteluohjelmistojen kehityksen siirtyessä kohti 3D-solidimallinnusta, Autodesk lisäsi ohjelmiston 3D-ominaisuuksia ja niiden käytettävyyttä. Yhtiö kehitti ohjelmasta myös laajempia, määrätyille suunnittelualoille suunnattuja Desktop-ohjelmistoja, joita se vuosikymmenen lopussa siirtyi jälleen markkinoimaan Autocad-tuotteina (esim. Autocad Architecture, Autocad Mechanical).

Ohjelmiston toiminnallisuus

AutoCAD on vektorigrafiikkaohjelma, jonka tiedon käsittely perustuu graafisiin objekteihin, kuten viivoihin, murtoviivoihin, ympyröihin, kaariin ja teksteihin. Uusimpiin Autocad-versioihin on lisätty myös muun muassa pintatyökaluja, solidimallinnuksen perusmuodot ja korkealaatuinen renderöintimoottori. Autocad on kuitenkin omimmillaan viivapiirtoon perustuvassa 2D- tai 3D-suunnittelussa, eikä siitä löydy esimerkiksi nykyaikaisten 3D-mallinnusohjelmien piirrepohjaisuutta. Autodesk onkin liittänyt Autocadin useisiin Suite-ohjelmistopaketteihinsa piirtotyökaluksi mallintavan ohjemiston rinnalle. Ohjelmasta on kymmeniä kieliversioita.

Ohjelmiston rakenne

AutoCAD on yleissuunnitteluohjelma, joka on laajennettavissa erilaisilla AutoDesk Inc:n tai muiden yritysten valmistamilla sovelluosalakohtaisilla laajennuksilla. Ohjelmistolla on useita rajapintoja, joiden avulla voidaan luoda lisätoimintoja useita eri ohjelmointikieliä käyttäen. Autocad onkin erittäin suosittu ohjelmistoalusta, jonka varaan on tehty tuhansia laajennussovelluksia eri sunnittelualoille ja eri tehtäviin.
Hallandin lääni

Läänijaon kehitys

Hallanti mainitaan ensimmäisen kerran 500-luvulla, ja kuului aiemmin Tanskalle. Hallannista käytiin useita kiistoja, kunnes Tanska Brömsebron rauhassa 1645 luovutti sen 30 vuodeksi Ruotsille. Roskilden rauhassa 1658 luovutuksesta tuli lopullinen. Hallannissa puhutaan yhä edelleen ruotsin kirjakielestä erottuvaa murretta, joka on melko lähellä skoonen kieltä.
Vuoden 1634 hallituosmuodossa Ruotsiin luotiin uusi lääniorganisaatio, joten Hallandia ei ole koskaan hallittu samalla tavalla kuin vanhempia ruotsalaisia maakuntia. Aluksi Tanskalta saatua provinssia johti kuvernööri. Ensimmäinen vuoden 1634 hallitusmuodon mukainen maaherra nimitettiin vuonna 1658. Vuosien 1658 ja 1719 välillä aluetta hallinnoi joitakin poikkeusvuosia lukuun ottamatta kenraalikuvernööri. Ruotsin lakia Hallannissa alettiin soveltaa vuonna 1683. Vuoden 1719 hallitusmuodossa kuvernementit ja kenraalikuvernementit lakkautettiin varsinaisen Ruotsin hallinnossa. Hallanti sai tuolloin lääninhallituksen ja siitä tuli lääni täydessä merkityksessä.
Vuoteen 1970 asti Hallandin läänin ja Hallandin maakunnat rajat olivat identtiset, mutta vieläkin lääni koostuu pääosin Hallandin maakunnasta. Vuoden 1952 kuntauudistuksessa läänin rajoja ei muutettu. Sen sijaan 1970-luvun kuntauudistuksessa niitä muutettiin. Vuonna 1971 Grimmaredin, Gunnarsjön, Karl Gustavin ja Kungsäterin seurakunnat liitettiin Älvsborgin läänistä (ja Länsi-Götanmaan maakunnasta) osaksi Varbergin kuntaa. Samalla kyseisestä läänistä liitettiin Älvseredin seurakunta osaksi Falkenbergin kuntaa. Samana vuonna Lindomen seurakunta liitettiin Göteborgin ja Bohusin lääniin osaksi Mölndalin kuntaa ja Östra Karupin seurakunta Kristianstadin lääniin osaksi Båstadin kuntaa.
Vuonna 1974 lääniin liitettiin vielä Femsjön, Färgarydin, Jälluntoftan, Långarydin ja Södra Unnarydin seurakunnat Jönköpingin läänistä (ja Smålandin maakunnasta). Yhdessä Drängseredin, Kinnaredin ja Torupin seurakuntien kanssa ne muodostavat nykyisen Hylten kunnan, joka on läänin ainoa kokonaan sisämaassa sijaitseva kunta.

Vaakuna

Hallannin läänin vaakuna on sama kuin Hallandin maakunnan. Vaakuna vahvistettiin lääninhallituksen käyttöön vuonna 1941. Vaikka 1970-luvulta lähtien osa Länsi-Götanmaan ja Smålandin maakunnista on kuulunut lääniin, niin vaakunaa ei ole muutettu. Sivuhuomautuksena voidaan mainita, että Länsi-Götanmaan vaakuna koristaa edelleen Grimmaredin kirkontornia muistutuksena siitä, että alueen asukkaat ovat länsigötanmaalaisia läänivaihdoksesta huolimatta.

Läänin tulevaisuus

Hallituksen nimittämä kaikkien valtiopäiväpuolueiden jäsenistä koostunut selvityskomitea (ruots. Anvarskommittén) sai tehtäväksi selvittää läänien lukumäärää, rajoja, tehtäviä ja rakennettava tulevaisuudessa. Komitea ehdotti läänien määrän huomattavaa vähentämistä. Hallannin lääniä komitea ehdotti jaettavaksi kahteen suureen osaa ja yhteen pienempään, jotka kaikki liitettäisiin naapurilääneihin. Komitea antoi mietintönsä 28.2.2007. Selvityksen esityksestä poiketen Hallannin maakäräjäkunta ja kuusi siihen kuuluvaa kuntaa pyysivät saada muodostaa oman aluekunnan, joka aloittaisi toimintansa vuonna 2011.
Mikko Virkkunen

Mikko Eljas Virkkunen (27. maaliskuuta 1910 Helsinki – 16. maaliskuuta 1996 Helsinki) oli suomalainen lääkäri, jolle myönnettiin professorin arvonimi.
Virkkusen vanhemmat olivat puoluejohtaja, teologian tohtori Paavo Virkkunen ja Katri Naemi Thulé ja puoliso vuodesta 1936 Anna Liisa Carlsen. Hän tuli ylioppilaaksi Suomalaisesta normaalilyseosta 1928, valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1936 ja väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1943. Sisätauteihin Virkkunen erikoistui 1940. Sodissa Virkkunen työskenteli sotasairaalan ja pataljoonan lääkärinä ja sairaalajunan päällikkölääkärinä. Hän oli sotilasarvoltaan lääkintäkapteeni (1940). Professorin arvonimi Virkkuselle myönnettiin 1962. Virkkunen perehtyi sotien jälkeen reumatologiaan ja oli sen ensimmäinen opettaja Suomessa. Helsingin yliopiston sisätautien dosentti hän oli vuodesta 1948 vuoteen 1972. Virkkunen työskenteli pitkään Kivelän sairaalassa, jossa hän aloitti apulaislääkärinä 1945 ja josta hän jäi 1973 eläkkeelle ylilääkärinä ja sairaalan johtajana. Hän hoiti myös yli 40 vuoden ajan yksityispotilaita omalla vastaanotolla ja Mehiläisessä.
Ohjelmistoatomi

Ohjelmistoatomin taustaa

Ohjelmistoatomi on kehittynyt fysiikan atomin ja atomismin muodostamista esikuvista. Loogisen atomismin teoriaa ovat kehittäneet Ludwig Wittgenstein ja Bertrand Russell, jotka kuvaavat myös molekyläärisiä käsitemalleja ajattelun pohjana atomeja käyttäen. Ohjelmistoatomi on menetelmätekninen ratkaisu, jossa symbolisen analyysin ja semiotiikan keskeinen käsite eli objekti saadaan toteutettua.

Ohjelmistoatomin soveltaminen koodin analysoimiseen

Symbolisessa ohjelma-analyysissa ohjelmistoatomin sisäisenä atomistisena sääntönä toimii vastaavasta ohjelmasta sen kieliopin mukaan johdettu kielioppitermi. Tämä muodostaa ohjelmistoatomin semantiikan. Koodista kehitetty atomistinen malli sisältää joukon ohjelmistoatomeita, jotka kytkeytyvät keskenään samaan tapaan kuin vastaavat kielioppitermit esimerkiksi Java- tai C++-koodissa. Ohjelmistoatomia simuloidaan vastaavalla simulointimetodilla, joka ohjelmoidaan ohjelmistoatomia vastaavan olioon. Simulointimetodin käyttäytyminen vastaa alkuperäisen kielen käyttäytymistä, mikä voidaan kuvata tilasiirtymäkaaviona (tilakaavio).
Norrmalmstorg

Norrmalmstorg on Ruotsin pääkaupungin Tukholman keskustassa sijaitseva aukio. Se kuuluu Norrmalmin kaupunginosa-alueeseen. Aukio yhdistää Hamngatanin sekä Biblioteksgatanin ostoskadut, ja se on myös aloituspiste Djurgårdeniin meneville raitiovaunuille, Djurgårdslinjenille. Aukion lounaisosan lähistöllä sijaitsee Kungsträdgården-puisto.
Aukion länsilaidan kattaa Citypalatset, Ivar Tengbomin suunnittelema 1932 valmistunut toimistorakennus.
Aukio tunnetaan etenkin siitä, että siellä tapahtunut pankkiryöstö loi käsitteen Tukholma-syndrooma. Kreditbanken (nyt osa Nordeaa) jossa ryöstö tapahtui ei enää sijaitse alueella, vaan sen tilalla on nykyisin ruotsalaisen muotibrändi Acne Jeansin lippulaivatavaratalo.
Tunnettuutta ruotsalaisten keskuudessa Norrmalmstorg on saanut myös siitä, että se on Monopoly-lautapelin ruotsalaisen version kallein kiinteistö.
Miranda July

Miranda July, oikealta nimeltään Miranda Jennifer Grossinger, (s. 15. helmikuuta 1974 Vermont, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja, näyttelijä, taiteilija ja kirjailija. Hänen taiteellinen tuotantonsa käsittää valokuvia, videoita, performansseja, musiikkia, elokuvia sekä kirjoja. Nykyisin hän asuu Los Angelesissa Kaliforniassa, mutta aikaisemmin hän asui vuosia Portlandissa Oregonissa.

Elämä ja ura

Miranda July syntyi Barressa Vermontissa. Hänen vanhempansa Lindy Hough ja Richard Grossigner ovat molemmat kirjailijoita. Nuoruutensa July vietti Berkeleyssä Kaliforniassa, jossa hän ensin kirjoitti näytelmiä ja myös ohjasi ja esitti 924 Gilman-nimisellä klubilla. Myöhemmin hän opiskeli Kalifornian yliopistossa Santa Cruzissa, mutta keskeytti koulunsa toisena vuonna. Tämän jälkeen hän muutti Portlandiin ja alkoi tehdä performanssitaidetta.

Elokuvat

Julyn ensimmäinen pitkä elokuva oli vuonna 2005 ilmestynyt Me And You And Everyone We Know. Elokuva voitti Caméra d'Or -palkinnon Cannesin elokuvajuhlilla samana vuonna. Julyn toinen pitkä elokuva, The Future, ilmestyi vuonna 2011. July myös näytteli siinä naispääosaa.

Kirjat

Julylta on julkaistu kolme kirjaa, joista kaksi on myös suomennettu. Hänen esikoisteoksensa No One Belongs Here More Than You ilmestyi vuonna 2017 suomeksi nimellä Uimakoulu. Novellikokoelman on suomentanut Hilkka Pekkanen ja kustantanut Siltala. Vuonna 2011 häneltä julkaistiin nonfiktiokirja It Chooses You, jota ei ole suomennettu. Vuonna 2015 julkaistiin Julyn ensimmäinen romaani The First Bad Man. Se ilmestyi suomeksi vuonna 2016 nimellä Avokämmen, ja myös sen on suomentanut Hilkka Pekkanen ja kustantanut Siltala.