Verkko-oppiminen

Verkko-oppiminen tai verkko-opetus, myös e-oppiminen, e-opetus tai eLearning, on oppimista ja opetusta, tiedon hakemista, soveltamista ja ymmärtämistä verkon (käytännössä Internetin) avulla.
Verkko-opetus on tieto- ja viestintätekniikan, erityisesti verkkotekniikan, hyödyntämistä oppimisessa ja opetuksessa. Monimuoto-opetus ja etäopetus sen osana ovat tärkeitä verkko-opetuksen ja -oppimisen muotoja.
E-oppimisen käsitettä käytetään opetuksen ja opetuksen kentällä monessa eri yhteydessä ja merkityksessä. E-oppiminen onkin jonkinlainen sateenvarjokäsite jota voidaan käyttää puhuttaessa esimerkiksi tietoverkkojen hyödyntämisestä etäopetuksessa, monimuoto-opetuksessa, sulautetussa opetuksessa sekä tietokoneavusteisen, tietoverkkoa hyödyntävän itseopiskelun yhteydessä.

Virtuaalinen opiskelu

Virtuaalinen opiskelu tarkoittaa opiskelua virtuaaliympäristössä eli tekniikan avulla luodussa keinotekoisessa ympäristössä. Opettaja opettaa kurssin sisällön oppimisohjelmien, multimedialähteiden, Internetin tai videoneuvottelun kautta. Oppilas saa kurssin sisällön ja kommunikoi opettajan kanssa saman teknologian avulla.

Tietokoneavusteinen yhteisöllinen oppiminen (CSCL)

Tietokoneavusteisella yhteisöllisellä oppimisella (Computer Supported Collaborative Learning, CSCL) tarkoitetaan oppimista tai opettamista, jossa hyödynnetään tietotekniikkaa yhteisöllisen opiskelun tukemiseen. Alan nykyiset tutkimukset korostavat, että tietotekniikalla voi perinteistä opetusta tehokkaammin tukea opettajien ja oppilaiden välistä vuorovaikutusta, sekä oppilaiden keskinäistä sosiaalista kanssakäymistä. Tietokoneavusteisen yhteisöllisen oppimisen kehittyminen on saanut vaikutteita yhteistoiminnallisen (engl. co-operative) sekä tietokoneavusteisen ryhmätyöskentelynoppimisen (Computer-Supported Collaborative Work, CSCW) tutkimuksesta.

Virtuaaliset oppimisympäristöt (VLE)

Virtuaalisilla oppimisympäristöillä tarkoitetaan Internetissä toimivia ohjelmistoja ja sivustoja, joissa opettajat ja oppilaat toimivat tietokoneiden ja verkkoyhteyden välityksellä. Perinteisiin oppimisympäristöihin (koulu, kirjasto yms.) verrattuna suurin ero on se, että virtuaalisissa oppimisympäristöissä tapahtuva oppiminen on riippumatonta ajasta ja paikasta. Virtuaaliset ympäristöt mahdollistavat materiaalin jaon, keskustelun, erilaisten tehtävien suorittamisen ja tentit sekä monenlaisia muita toimintoja.
Virtuaalikoulun kehittäminen on osa valtakunnallista tietoyhteiskuntaohjelmaa. Verkko-opetusta ja -opiskelua kehitetään paikallisissa, alueellisissa ja valtakunnallisissa virtuaalikouluhankkeissa.  Virtuaalikouluhankkeet voivat olla aihe-, aine- tai alakohtaisia ja alueellisia kehittämishankkeita. Niiden avulla juurrutetaan uusia menetelmiä oppilaitosten käytäntöihin ja kehitellään uudentyyppisiä opiskeluratkaisuja. Verkostojen ensisijainen tavoite on kehittää uusia menetelmiä.

Kritiikkiä

Termi virtuaalioppiminen on ongelmallinen. Virtuaalinen tarkoittaa oletettua, periaatteessa mahdollista mutta tavallisesti epätodellista ja näennäistä. Tämä tuo virtuaaliopiskeluun ja virtuaalioppimiseen oman vivahteensa: onko virtuaaliopetus sitä, että opettaja on opettavinaan, virtuaaliopiskelu sitä, että oppija on opiskelevinaan, ja virtuaalioppiminen sitä, että oppija on oppivinaan? Parempia termejä olisivat verkko-opetus, verkko-opiskelu ja verkko-oppiminen.

Verkko-opetus Suomessa

Suomessa on muun muassa virtuaaliyliopisto sekä virtuaaliammattikorkeakoulu. Kemi-Tornion ammattikorkeakoululle on myönnetty UNESCO King Hamad Bin Isa Al-Khalifa Prize -palkinto verkko-opetuksesta.