google/wiki40b huggingface dataset:
Novo-Estonskoje

Novo-Estonskoje (viroksi Uus-Estonia, nyk. Karacaören) oli virolaisten siirtolaisten perustama kylä nykyisessä Turkissa Karsin maakunnassa. Kylä perustettiin vuonna 1886, kun 300 virolaista siirtolaista tuli nykyiseen Karsin maakuntaan, joka oli silloin osa Venäjän keisarikuntaa. Virolaiset hylkäsivät kylän vuonna 1918, jolloin alueella alkoivat yhteenotot turkkilaisten, armenialaisten ja venäläisten välillä. 8 virolaisperhettä palasi kylään kun Turkki oli vallannut alueen lopullisesti. Toisen maailmansodan jälkeen osa virolaisista muutti takaisin Neuvostoliittoon.
Kylän löysi tieteellisessä mielessä ruotsinvirolainen tutkija Paavo Roos vuonna 1966. Hänen veljensä Aarand Roos tallensi kylän oloja vuosina 1967-74. Pian tämän jälkeen koko kylä sammui, kun sen asukkaat muuttivat muualle.
Komentovene Jymy

Rakentaminen

Aluksen rakensi 1991 - 1993 Uudenkaupungin Työvene.

Palveluskäyttö

Alus on sijoitettu Suomenlahden meripuolustusalueen 5. Miinalaivueeseen, jossa sen tehtävänä on mahdollistaa komentajien johtamistoiminta saaristossa.
Muut Syöksy-luokan komentoveneet ovat Syöksy, Raju ja Vinha.
SMS H146

Palvelus

Sodan päätyttyä alus jatkoi palvelustaan Reichsmarinessa, kunnes se luovutettiin Ranskalle 23. toukokuuta 1920 Cherbourgissa. Alus liitettiin Ranskan laivastoon nimellä Rageot de la Touche ja se poistettiin palveluksesta 1935. Alus romutettiin.
Alois Brunner

Alois Brunner (8. huhtikuuta 1912 Rohrbrunn, Itävalta-Unkari – kuoli mahdollisesti 2010 Damaskos, Syyria, julistettiin kuolleeksi 2014) oli itävaltalainen natsisotarikollinen. Hän toimi Adolf Eichmannin sihteerinä.
SS-Hauptsturmführerin arvoinen Brunner järjesteli vankeja Vichyn Ranskasta ja Slovakiasta keskitysleireille. Häntä syytetään tuhansien juutalaisten murhista. Adolf Eichmann lähetti henkilökohtaisesti hänet vuonna 1944 Unkariin, missä hän järjesti juutalaisten kuljetuksen.
Toisen maailmansodan jälkeen Brunner sanoi CIA:n palkanneen hänet, ja syynä olisi ollut se, että hän oli vahvasti neuvostovastainen. Brunner katosi ja pakeni vuonna 1954 luultavasti Syyriaan. Syyriassa hän antoi apua maan hallitukselle muun muassa teknisissä ja sotilaallisissa asioissa. 
Natsien metsästäjän Simon Wiesenthalin mukaan Brunner asui Syyrian Damaskoksessa nimellä tohtori Georg Fischer. Hänet on tuomittu 1950-luvulla kahdesti poissa olevana kuolemaan.
Brunner tuomittiin Ranskassa vuonna 2001 poissaolevana elinikäiseen vankeusrangaistukseen.
Brunner menetti silmän ja sormiaan saatuaan kirjepommin Israelin salaiselta poliisilta Mossadilta. Joulukuussa 1999 huhuttiin hänen kuolleen vuonna 1996. Saksalainen journalisti kävi Syyriassa ja ilmoitti, että Brunner asuu yhä Meridian-hotellissa Damaskoksessa. Myös Brasilian poliisi selvitti tapausta, jossa erästä miestä epäiltiin Brunneriksi. Vuonna 2013 huhuttiin, että Brunner olisi ollut elossa Syyriassa.
Chicago Sun Timesin vuoden 1987 puhelinhaastattelussa, Brunner ei katunut lainkaan tekojaan ja sanoi: ”Kaikki juutalaiset ansaitsivat kuolla, koska he olivat paholaisten agentteja ja ihmisroskaa, en kadu mitään ja tekisin sen uudestaan.” 
Natsirikollisten jäljittäjä Efraim Zuroff Simon Wiesenthal -keskuksesta ilmoitti vuonna 2014, että Brunner kuoli vuonna 2010 Damaskoksessa. Brunner käytti Damaskoksessa asuessaan nimeä Georg Fischer.
Noituri (televisiosarja)

Juoni

Noiturin tarina seuraa hirviönmetsästäjää Rivian Geraltia, joka yrittää löytää paikkaansa maailmassa, jossa ihmiset osoittautuvat hirviöitä pahemmiksi. Kohtalo ohjaa hänet lähemmäksi voimakasta noituutta ja nuorta prinsessaa.
High and Dry

Versio 1

Yhdysvaltojen version videosta ohjasi Paul Cunningham. Juonessa yhtye tulee ravintolaan päivälliselle ja tilaa ruokaa. Muiden ravintolassa olevien ihmisten tapahtumia kerrotaan takaumissa. Pari ja kokki ovat osallistuneet rikokseen ja liikemies piilottelee jotakin laukussaan. Lopussa kaksi draamaa yhdistyy, kun kokki antaa parille aikapommin ja liikemies tapetaan.

Versio 2

Britannian mustavalkoisen version on ohjannut David Mould. Siinä yhtye soittaa autiomaassa, jossa on rekkoja ja kuvaamisvälineitä. Videon lopussa alkaa sataa, mutta yhtye jatkaa soittamista. Tämä versio tehtiin ennen toista, mutta yhtye ei ollut tyytyväinen siihen ja se hylättiin. Vain Yhdysvaltojen versio videosta löytyy heidän vuoden 1998 videokokoelmassaan 7 Television Commercials.
Bruce George Peter Lee

Bruce George Peter Lee (s. 1960 Manchester) on brittiläinen pyromaani, jonka sytyttämissä tulipaloissa menehtyi vuosina 1973–1979 kolmattakymmentä ihmistä. Hän on ollut pakkohoidossa vuodesta 1981.

Varhaiset vaiheet

Leen äiti elätti itseään prostituutiolla. Poika kärsi oikeanpuoleisesta spastisuudesta ja vaihtoi vuonna 1979 nimensä virallisesti Peter Dinsdalesta "Bruce Leeksi".

4. joulukuuta 1979

Lee sytytti viimeisen tuhopolttonsa Hullissa 4. joulukuuta 1979. Palossa sai surmansa kolme nuorta veljestä. Poliisi löysi syyllisen Leestä, mutta sai täytenä yllätyksenä kuulla miehen tunnustuksen myös aiemmista tuhopoltoista. 
Leen sytyttämässä rakennuksessa olivat sisällä kuolonuhrit Charles Hastie (15), Paul Hastie (12) ja Peter Hastie (8) sekä näiden äiti Edith ja neljäs veli Thomas. Edith pelastui, kuten myös lihasrappeumaa sairastanut Thomas, joka nukkui äitinsä kanssa samassa huoneessa. Myös perheen koira kuoli.
Perheessä oli lisäksi kolme siskoa: Angeleena (16), Nicola (11) ja Sophie (8), jotka yöpyivät kohtalokkaana yönä sukulaistensa luona. Isä oli rangaistusvanki, mutta vapautui tapahtuneen johdosta. Hän kuitenkin sai heinäkuussa 1980 surmansa moottoripyöräonnettomuudessa, jossa loukkaantui myös hänen kyydissään ollut Nicola-tytär. 
Poliisi piti Hastien perhettä tietynlaisena "ongelmaperheenä", joka oli vastuussa useista vähäisemmistä rikoksista. Tapausta alettiin tutkia kostona, ja myös Leetä kuulusteltiin tapahtuneen johdosta. Lee myönsi sytyttäneensä palon. Motiivina oli kosto 15-vuotiaalle Charles Hastielle, jonka kanssa Leellä oli ollut seksuaalinen suhde. Charles oli kiristänyt Leetä uhaten jättää rikosilmoituksen lapsen seksuaalisesta hyväksikäytöstä.
Kaikkien tuhopolttojen käytyä ilmi Lee tuomittiin tahdosta riippumattomaan psykiatriseen hoitoon. Jutun päätutkija, Ronald Sagar MBE ilmoitti kirjassaan Hull, Hell & Fire toiveensa Leen toipumisesta ja hamaassa tulevaisuudessa vapautumisen mahdollisuudesta. Sagar nosti aikanaan oikeusjutun The Sunday Timesiä vastaan, jonka artikkelissa oli esitetty vihjaus, jonka mukaan Leen tunnustukseen olisi käytetty jonkinlaista painostusta.

Syytön?

Vuonna 1983 aiempi tuomio vanhainkodin tuhopoltosta kumottiin. Lee kuitenkin myöntää syyllisyytensä tekoon edelleen.

Myöhemmät vaiheet

Bruce George Peter Lee on yhä Rampton Secure Hospitalin potilaana ainakin toistaiseksi ilman tietoa uloskirjoittamisen mahdollisuudesta. Vuonna 2005 hänen sallittiin mennä naimisiin toisen potilaan Anne-Marie Davisonin kanssa.
Suomen Taideyhdistys

Suomen Taideyhdistys on vuonna 1846 perustettu järjestö, joka alkuaikoinaan otti tehtäväkseen luoda perustan Suomen taide-elämälle. Sen perustamisaikana Suomessa ei ollut taiteen opetusta eikä taidemuseoita. Lahjakkaita suomalaisia taiteilijoita oli lähtenyt opiskelemaan ulkomaille ja jäänyt myös työskentelemään muihin maihin.
Yhdistys sai alkutaipaleellaan suojelijakseen keisari Nikolai I:n pojanpojan, suuriruhtinas Aleksanterin (myöhemmin Venäjän keisari Aleksanteri III), joka oli tuolloin yksivuotias. Yhdistyksen perustamisen vuosipäiväksi tuli Aleksanterin syntymäpäivän mukaan 10. maaliskuuta 1846.
Taideyhdistys ryhtyi jakamaan palkintoja ja myöntämään stipendejä suomalaisille taiteilijoille. Dukaattipalkintoja on jaettu nuorille, vasta uraansa aloitteleville taiteilijoille vuodesta 1858 alkaen. Lisäksi myönnetään muita palkintoja. 
Yhdistys ryhtyi myös kartuttamaan taidekokoelmaansa. Se järjesti ensimmäisen taidenäyttelyn keväällä 1847 Helsingissä niin sanotussa Heidenstrauchin talossa Kauppatorin varrella (rakennuksessa toimii nykyisin Ruotsin Helsingin-suurlähetystö). Esillä oli lähes sata maalausta, joista noin puolet oli kotimaista tekoa.
Taiteilijoiden kouluttamiseksi yhdistys alkoi ylläpitää perustamisensa alusta asti piirustuskouluja. Niistä ensimmäinen perustettiin Helsinkiin 1848. Turun piirustuskoulu, joka oli perustettu 1846 siirtyi Suomen taideyhdistyksen haltuun 1852. Koulutoiminta säätiöitiin vuonna 1939. Nykyään Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulu tunnetaan nimellä Kuvataideakatemia. 
Yhdistyksen museo- ja koulurakennus, taiteiden talo Ateneum, valmistui vuonna 1887. Vuonna 1990 Ateneumin taidemuseon kokoelmat siirtyivät kokonaan valtiolle.
Robert Cheeke

Robert Cheeke (s. 2. maaliskuuta 1980 Corvallis, Oregon) on yhdysvaltalainen motivaatiovalmentaja ja kehonrakentaja.
Cheeke on ollut vegaani 15-vuotiaasta lähtien ja on kamppanioinut kasvissyönnin ja eläinten oikeuksien puolesta. Hän on opiskellut Oregonin osavaltionyliopistossa. Cheeke on kirjoittanut kaksi elämäntapakirjaa, Vegan Bodybuilding & Fitness ja Shred It!.
Mai-Ndombe

Mai-Ndombe on yksi Kongon demokraattisen tasavallan 26 maakunnasta. Sen pääkaupunki on Inongo. Mai-Ndombe erosi Bandundun maakunnasta vuoden 2005 perustuslakiin liittyneessä hallinnonuudistuksessa.
Vartaat

Vartaat on grilliruoka, jossa syötäväksi tarkoitetut lihan- ja vihanneksen palat on lävitetty varrastikulla kypsennyksen ajaksi. Varrastikun tehtävänä on pitää ruoka-ainekset koossa sekä helpottaa annosten tarjoilua. Vartaissa käytetään yleensä marinoitua sian-, naudan-, kanan- tai kalanlihaa. Suosittuja varrasvihanneksia ovat esimerkiksi paprika, maissi, sipuli, ja kesäkurpitsa.
Pour le Mérite

Pour le Mérite (saks. Orden Pour le mérite für Wissenschaft und Künste), joka tunnetaan myös nimellä Blauer Max, oli Preussin korkea-arvoisin kunniamerkki ensimmäisen maailmansodan loppuun asti. Kunniamerkin perusti vuonna 1740 kuningas Fredrik II Suuri. Se myönnettiin yleensä vain poikkeuksellisen ansioituneille korkea-arvoisille upseereille. Sotilaskunniamerkinä Pour le Mérite lakkautettiin vuonna 1918. Vuonna 1842 Preussin kuningas Fredrik Vilhelm IV perusti kunniamerkkiin niin sanotun ”rauhanluokan” (Orden Pour le Mérite für Wissenschaften und Künste), jota jaettiin ansioituneille tiedemiehille ja taiteilijoille. ”Rauhanluokan” jakaminen lopetettiin vuonna 1933 natsien valtaannousun jälkeen. Vuonna 1952 se perustettiin uudelleen Saksan liittotasavaltaan.
Vuonna 1866 perustettiin erikoisluokka, suurristi, jonka saivat ainoastaan viisi henkilöä; Preussin kuningas Vilhelm I, kruununprinssi Fredrik Wilhelm (myöhemmin keisari Fredrik III), Preussin prinssi Fredrik Karl, sotamarsalkka Helmut Carl Bernhard von Moltke ja Venäjän keisari Aleksanteri II.
Vuodesta 1952 lähtien Pour le Mérite on ollut tieteen ja taiteen saralla ansioituneiden saksalaisten kunniamerkki, mutta sitä voidaan jakaa myös ulkomaalaisille. Esimerkiksi Elias Lönnrot ja Umberto Eco ovat saaneet kunniamerkin.
Virtausdynamiikka

Virtausdynamiikka on virtausmekaniikkaan kuuluva tieteenhaara, joka tutkii epäkiinteitä materiaaleja (nesteet ja kaasut) liikettä eli virtaamista. Virtausdynamiikalla pyritään selittämään ja ennustamaan virtauksiin liittyviä ilmiöitä kuten turbulenssi ja laminaarinen virtaus.
Virtausdynamiikka jaetaan edelleen moniin alahaaroihin, muun muassa aerodynamiikkaan ja hydrodynamiikkaan. Aerodynamiikka tutkii ainoastaan kaasujen liikettä ja hydrodynamiikka taas vain nesteiden liikettä.
Fluideissa molekyylien väliset sidokset ovat heikkoja ja ominaista niille on vähäinen tangentiaalisten voimien vastustuskyky ja muodon puute. Niitä voi siis helposti leikata toisin kuin kiinteitä aineita, jotka säilyttävät muotonsa ja vastustavat hyvin leikkausvoimia. Fluidit voidaan jakaa newtonilaisiin ja ei-newtonilaisiin fluideihin. Isaac Newtonin mukaan nimettyjen newtonilaisten fluidien viskositeetti ei riipu fluidin leikkausjännityksen suuruudesta eli siitä millä nopeudella molekyylit liikkuvat toistensa suhteen tangentiaalisesti. Tällaisia lineaarisia fluideja ovat esimerkiksi vesi ja ilma. Sen sijaan monet tahmeat aineet, kuten maali ovat ei-newtonilaisia fluideja ja niiden viskositeetti riippuu niihin kohdistetun leikkausvoiman suuruudesta ja toisinaan jopa ajasta. Reologia tutkii ei-newtonilaisten fluidien ja pehmeiden aineiden virtausominaisuuksia.
Magnetohydrodynamiikka tutkii sähköä johtavien aineiden virtausominaisuuksia sähkömagneettisissa kentissä. Magnetohydrodynamiikan alaan kuuluvat muun muassa plasmat, nestemäiset metallit ja suolaliuokset.
Muukko

Muukko on Lappeenrannan kaupungissa sijaitseva kylä. Muukko sijaitsee haja-asutusalueella noin 10 kilometriä Lappeenrannan keskustasta Joutsenon suuntaan valtatie 6:n molemmilla puolilla. Muukon ja lähikylien muodostamalla Muukon–Ilottulan tilastoalueella on 232 asukasta (2015), joista Muukossa noin 70.
Muukossa sijaitsevat tiet ovat nimeltään Muukontie, Muukonkankaantie, Muukonkuja, Muukkolanrinne, Ilottulantie, Kumpulantie, Nurmentie, Terhomäentie ja Kimintie. Muukossa on Lappeenrannan kaupungin omistama moottori- ja ampumaurheilukeskus, joka sijaitsee Muukonkankaantien päässä. Muukossa sijaitsee myös Kimi Räikkösen mukaan nimetty kartingrata Kimi Circuit. Kimi Circuitin vieressä on uimamonttu. Muukossa on myös Muukon rautatieasema.
Muukossa on myös Lappeenrannan Lauritsalan seurakunnan hautausmaa. Sen nimi on Lepoharjun hautausmaa. Tämän lisäksi Muukossa on vanha eläinten hautausmaa.
Kylän tuntumassa Muukonkankaalla on Etelä-Karjalan ensimmäinen tuulipuisto TuuliMuukko. Kesällä 2013 valmistuneen puiston seitsemän turbiinin yhteisteho on 21 megawattia.
Punanen Viesti

Historia

Punasen Viestin ensimmäinen numero ilmestyi Sosialistisen Aikakauslehden kustantamana Helsingissä, jonka jälkeen lehti siirtyi Turkuun. Vuosien 1908–1909 numeron julkaisi paikallinen työväenlehti Sosialisti ja vuodesta 1910 lähtien kustantajana toimi Sosialistin kirjapaino-osuuskunta. Lehteä julkaistiin yhteensä 15 numeroa, sillä sisällissodan jälkeisenä vuonna 1919 se ei ilmestynyt. 
Punasen Viestin kirjoittajana toimivat lukuisat suomalaisen työväenliikkeen vaikuttajat, kuten Evert Eloranta, Eero Haapalainen, Väinö Hakkila, Otto Wille Kuusinen, Yrjö Mäkelin, Matti Paasivuori, Yrjö Sirola ja Hella Wuolijoki. Lisäksi lehdessä julkaistiin ulkomaisten kirjoittajien tekstejä. Kuvittajina toimivat muun muassa Edvin Lydén, Ragnar Ungern, Ola Fogelberg ja Ilmari Kaijala.
Vuoden 1918 numeroaan varten lehti tiedusteli 80:lta suomalaiselta eri alojen taiteilijalta heidän näkemystään taiteen ja työväestön suhteesta, mutta sai vastauksen vain kymmeneltä. Vastanneiden joukossa olivat muun muassa kuvanveistäjä John Munsterhjelm sekä taidemaalarit Yrjö Ollila ja Santeri Salokivi.
Verónica Forqué

Verónica Forqué Vázquez-Vigo (s. 1. joulukuuta 1955) on espanjalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt esimerkiksi Pedro Almodóvarin elokuvissa Mitä olen tehnyt ansaitakseni tämän?!! (1984) ja Kika (1993). 
Forqué on voittanut Goya-palkintoja vuosina 1987, 1988 ja 1994. Hän oli tuomariston jäsenenä San Sebástianin elokuvajuhlilla 2005. 
Forqué kuuluu tunnettuun elokuvasukuun. Hänen isänsä oli ohjaaja José María Forqué.
Kanapunkki

Elämänkierto

Kanapunkin elämänkierto voi lyhyimmillään kestää vain viikon, minkä vuoksi se lisääntyy hyvin nopeasti. Tosin kylmällä ilmalla elämänkierto hidastuu jonkin verran. Aikuisen punkin saatua veriaterian se munii päivän sisällä. Munista kehittyy 2–3 päivässä kuusijalkaisia toukkia, joista nahanluonnin jälkeen muodostuu kahdeksanjalkaisia nymfejä. Nymfit luovat nahkansa vielä kahteen kertaan ennen kuin niistä tulee aikuisia kanapunkkeja. Sekä nymfit että aikuiset imevät verta, mutta toukat eivät.

Kanapunkkitartunnan oireet siipikarjalla

Kanapunkkitartunta aiheuttaa tyypillisesti voimakasta kutinaa ja levottomuutta. Linnuilla voi esiintyä myös anemiaa ja jopa kuolleisuutta voimakkaissa tartunnoissa. Kanapunkkitartunta laskee munantuotantoa, ja munissa voi olla näkyvissä punaisia veripilkkuja.

Torjunta

Koska kanapunkit viettävät vain lyhyitä hetkiä isäntäeläimessä ja muuten elävät isäntien ympäristössä, torjunnan tulee kohdistua lintuja ympäröiviin rakenteisiin.
Lars Schybergson

Lars (Lasse) Henrik Schybergson (17. joulukuuta 1894 Helsinki – 12. joulukuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija, joka oli Suomen jalkapallomaajoukkueen varamies vuoden 1912 kesäolympialaisissa. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä. Hänen toinen lajinsa oli jääpallo.
Jalkapallossa Schybergson edusti Suomen maajoukkuetta kahdesti ja teki kaksi maalia. Jääpallossa hän pelasi 5 maaottelua ja pelasi mm. Suomen jääpallomaajoukkueen ensimmäisessä ottelussa vuonna 1919 Ruotsia vastaan.
Kotimaassaan Schybergson edusti Kronohagens IF:ää, jonka riveissä hän saavutti SM-kultaa vuonna 1913.
Schybergson oli koulutukseltaan yliagronomi ja ammatiltaan isännöitsijä ja tilanhoitaja, jonka on arveltu rahoittaneen olympiajoukkuetta. Hän oli myös RKP:n kansanedustajaehdokkaana vuonna 1958.
Schybergsonin isä oli pankinjohtaja ja kansanedustaja Emil Schybergson. Hänen veljensä Ernst ja Richard ovat myös edustaneet Suomea maajoukkuetasolla muun muassa jalkapallossa.
Eddie Joost

Edwin David ”Eddie” Joost (5. kesäkuuta 1916 San Francisco – 12. huhtikuuta 2011) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja (shortti) ja -manageri. Hän pelasi ensimmäisen MLB-ottelunsa 11. syyskuuta 1936 ja viimeisensä 25. syyskuuta 1955. Hän sekä löi että heitti oikealta puolelta.
Joost oli All Star -pelaajana vuosina 1949 ja 1952. Hänen joukkueinaan olivat Cincinnati Reds (1936–1942), Boston Braves (1943, 1945), Philadelphia Athletics (1947–1954) ja Boston Red Sox (1955). Hän toimi Philadelphia Athleticsin joukkueenjohtajana vuonna 1954.
Laitiaislampi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,2 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Konniveden alueella (14.13), jonka Konniveden lähi-alueeseen (14.131) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 94 metriä mpy.
Guipavas

Guipavas on kunta Finistèren departementissa Bretagnen hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 12 584 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Guipavasin pinta-ala on 44 neliökilometriä.
Guipavas on osa Brestin kaupunkiseutua (Communauté urbaine de Brest).
Pokémon Stadium

Tavoite

Pokémon Stadiumissa ei ole varsinaista juonta ja sen myyntivaltti olikin lähinnä Nintendo Transfer Pakin avulla mahdollinen omien Redissä, Bluessa ja Yellowissa kouluttamien pokémonien näkeminen koko 3D-komeudessaan televisioruudulla. Sisältöä luomassa pelissä on kuitenkin myös mm. mahdollisuus taistella eritasoisia tietokoneen ohjastamia pokémon-kouluttajia vastaan Stadium- & Gym Leaders Castle-tiloissa, mahdollisuus pelata Game Boyn pokémon-seikkailua televisioruudulla & kamppailla kaveriasi vastaan Free Battle tilassa.

Maailma

Pelin maailma rakentuu eräänlaisen Pokémon-kamppailuille pyhitetyn urheiluhallin ja sitä kehystävän kisakylän ympärille.

Gym Leader Castle

Gym Leader Castlessa pelaaja pystyy taistelemaan Pokémon Blue ja Red pelien salikouluttajia, sekä eliittinelikkoa vastaan.
Selvitettyäsi sekä Stadium- että Gym Leader Castle -tilan pelin voimakkain Pokémon, Mewtwo, ilmestyy leijumaan kisakylän ylle ottaakseen pelaajan haasteen vastaan.

Free Battle

Free Battle –tilassa pelaaja pystyy harjoittelemaan tietokonetta vastaan taistelemista tai haastamaan kaverinsa Pokémon –otteluun. Maksimissaan neljä pelaajaa voi osallistua otteluun kahdessa joukkueessa käyttäen joko pelin omia tai Game Boy -pelikasetilta siirrettyjä Pokémoneja.

Game Boy Tower

On paikka jossa pelaaja pystyy pelaamaan Game Boyn Pokémon –peliään televisioruudulla. Gym Leader Towerissa menestymällä on myös mahdollista avata Game Boy Towerin kehittyneempi versio, jossa pelin nopeuden voi nostaa kolminkertaiseksi.

Hall of Fame

Stadionissa ja Gym Leader Castlessa menestyneet Pokémonit ovat näytteillä täällä.

The Pokémon Lab

Professori Oakin ylläpitämä laboratorio jossa on mahdollista mm. katsella kolmiulotteista Pokédexiä ja järjestellä Pokémon –kokoelmaansa. Vaatii Transfer Pakin ja Game Boy Pokémon -pelin.
Eeva Vuori

Eeva Marjatta Vuori (o.s. Jääskeläinen; s. 8. kesäkuuta 1945 Helsinki) on suomalainen juristi, joka oli korkeimman oikeuden jäsen 1. maaliskuuta 2009 asti.

Työura

Vuori valmistui 1972 oikeustieteen lisensiaatiksi Turun yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta. Hän toimi Turun yliopiston assistenttina 1967–1974. Tuolloin hän siirtyi Turun hovioikeuden esittelijäksi vuoteen 1982.
Vuori toimi 1985–1994 Tampereen raastuvanoikeuden oikeusneuvosmiehenä ja käräjätuomarina. Hänet nimitettiin korkeimman oikeuden ylimääräiseksi oikeusneuvokseksi 1995. Vuoresta tuli korkeimman oikeuden vakinainen jäsen 1. maaliskuuta 1996.

Pimeää kauppahintaa koskenut rikosepäily

Eeva Vuori joutui julkisen keskustelun kohteeksi, kun häntä vuosina 1996–1997 epäiltiin talokauppaan liittyneestä veronkierrosta.
Vuori oli yhdessä miehensä Ilkka Vuoren kanssa myynyt kesähuvilan Turun kaupunginjohtajalle Juhani Lepälle. Myöhemmin Vuori oli korkeimman oikeuden jäsenenä epäämässä valitusluvan myöntämistä Lepälle ns. Matintalo-kauppoihin liittyneessä rikosasiassa. Leppä vaati tuomion purkua pitäen Vuorta pimeästä kauppahinnasta johtuen esteellisenä häntä koskevassa asiassa.
Syyttäjä päätyi olemaan syyttämättä Eeva Vuorta verorikoksesta, koska katsoi, että Vuori ei ollut tietoinen pimeän kauppahinnan maksamisesta. Myöhemmin eduskunnan oikeusasiamies hänelle tehdyn kantelun johdosta päätyi siihen, ettei Vuoren voitu katsoa syyllistyneen virkarikokseen asiassa.
Tapaus herätti voimakasta lehdistökeskustelua korkeimman oikeuden jäsenten rooleista ja oikeuden menettelytavoista.
Kuuma linja

Kuuma linja on puhelin- tai tietoliikennelinja, joka on varattu vain yhtä yhteyttä varten.
Jan Fischer

Jan Fischer (s. 2. tammikuuta 1951 Prahassa) on tšekkiläinen tilastotieteilijä, joka toimi Tšekin pääministerinä 9. huhtikuuta 2009 – 28. kesäkuuta 2010. Hän johti virkamieshallitusta, jonka oli tarkoitus hoitaa maan asioita syksyllä 2009 järjestettäviin parlamenttivaaleihin saakka. Perustuslaillisten kiistojen vuoksi vaalit järjestettiin kuitenkin vasta vaalikauden päättyessä toukokuussa 2010.

Elämäkerta

Fischer valmistui 1974 Prahan kauppakorkeakoulusta. Hän oli Tšekkoslovakian kommunistisen puolueen jäsen 1980–1989. Fischer aloitti pian valmistumisensa jälkeen uransa maan tilastokeskuksessa, jonka varajohtaja hän oli 1990–1992. Tšekin tilastokeskuksen varajohtaja hän oli 1993–2000. Tilastokeskuksen johtajaksi hänet nimitettiin 2003. 
Fischer on toista kertaa naimisissa ja kolmen lapsen isä.

Pääministeriys

Mirek Topolánekin hallituksen kaaduttua luottamuslauseäänestyksessä 24. maaliskuuta 2009 Jan Fischer sai 9. huhtikuuta tehtäväkseen koota virkamieshallituksen, joka johtaisi maata seuraaviin vaaleihin saakka. Fischerin hallitus vannoi virkavalansa 8. toukokuuta 2009. Fischeristä tuli samalla myös Euroopan unionin neuvoston puheenjohtaja kesäkuun loppuun saakka, koska neuvoston kiertävä puheenjohtajuus oli alkuvuoden 2009 Tšekillä. 
Suostuessaan pääministeriksi Fischer ilmoitti, että hän ei aio jatkaa politiikassa vaalien jälkeen, vaan palaa tilastokeskuksen johtajaksi. Alun perin maassa piti järjestää ennenaikaiset vaalit lokakuussa 2009, mutta perustuslaillisten kiistojen vuoksi vaalit pidettiin ajallaan vaalikauden päättyessä toukokuun 2010 lopussa.
Huolimatta väliaikaisesta asemastaan Fischeristä tuli varsin suosittu. Toukokuussa 2010 julkaistun mielipidemittauksen mukaan 89 prosentilla kansalaisista oli hänestä positiivinen kuva.