google/wiki40b huggingface dataset:
Svinhufvudin II hallitus

Svinhufvudin II hallitus oli Suomen tasavallan 18. hallitus, jonka muodosti Maalaisliitto, Kokoomus, RKP ja Edistyspuolue. Hallituksessa oli myös ammattiministereitä. Hallitus toimi 4. heinäkuuta 1930 – 21. maaliskuuta 1931 eli 261 päivän ajan. Hallitus muodostettiin Kallion III hallituksen jälkeen, joka oli koottu vuoden 1929 eduskuntavaalien perusteella.
Pääministeri Kyösti Kallio jätti hallituksensa eronpyynnön kommunistilehtien lakkauttamisesta käydyn välikysymysäänestyksen jälkeen huolimatta siitä, että hallitus oli saanut eduskunnalta melko selkeän luottamuslauseen. Presidentti Lauri Kr. Relander ja hallitustunnustelija P. E. Svinhufvud tarjosivat myös Lapuanliikkeelle mahdollisuutta osallistua hallitukseen, mutta se kieltäytyi. Svinhufvudin hallitus oli oikeistolaisempi kuin yksikään sen edeltäjistä; historioitsija Juha Siltalan määritelmän mukaan se oli ”kokoomuksen johtama ammattiministerihallitus, jota oli täydennetty muiden porvarillisten puolueiden oikeistosiipien ottopojilla”. Lapuanliikkeen jyrkimmän siiven mielestä hallitus oli tästä huolimatta liian maltillinen. Heti hallituksen virkaanastumispäivänä tapahtui ensimmäinen ”lapualaisten” tekemä murha, jonka uhriksi joutui forssalainen työmies. Vain muutama päivä hallituksen nimityksen jälkeen eduskunnan perustuslakivaliokunnan istuntoon tunkeutuneet aktivistit kaappasivat sieltä kommunistiset kansanedustajat Eino Pekkalan ja Jalmari Rötkön, jotka kyyditettiin Lapualle. Tämän jälkeen sisäministeri Erkki Kuokkanen määräsi kaikki kommunistiset kansanedustajat pidätettäviksi. Kaksi päivää myöhemmin järjestettiin talonpoikaismarssi, mutta sekään ei pelottanut eduskuntaa, jonka sosialidemokraattinen määrävähemmistö äänesti RKP:n kanssa hallituksen ajamat kommunistilait ja tasavallan suojelulain lepäämään yli vaalien. Tällöin presidentti Relander hajotti eduskunnan ja määräsi uudet vaalit lokakuulle. Eduskunnan hajotus kiihdytti lapualaisterroria ja muun muassa eduskunnan sosialidemokraattinen varapuhemies Väinö Hakkila kyyditettiin Lapualle. Presidentin ja hallituksen toive toteutui uuden eduskunnan hyväksyessä kommunistilait.
Kommunistilakien säätämisen jälkeen hallitus päätti panna kovan kovaa vastaan myös Lapuanliikkeelle. Liikkeen taltuttamiseen oli nyt poliittiset edellytykset, koska demokratian kaventamiseen tähdänneitä pyrkimyksiä ei voitu enää perustella kommunismin uhalla. Ratkaisevan sysäyksen Lapuanliikkeen vastaiselle toiminnalle antoi presidentti K. J. Ståhlbergin ja hänen puolisonsa Ester Ståhlbergin kyyditys Joensuuhun lokakuussa. Tämä teko sai maltillisen oikeiston sanoutumaan irti Lapuanliikkeestä. Kommunistien eristämisen jälkeen sosialidemokraattien ja maltillisten porvarien oli mahdollista ryhtyä puhdistamaan tasavallan oikeaa laitaa alun perin kommunisteja vastaan suunnattujen lakien avulla.
Hallitus erosi vuoden 1931 presidentinvaalin yhteydessä Svinhufvudin tultua valituksi uudeksi tasavallan presidentiksi.
Jan Lööf

Jan Lööf (s. 30. toukokuuta 1940) on ruotsalainen sarjakuvapiirtäjä ja kirjailija. Lööf tunnetaan Felix-sarjakuvistaan sekä peikkokirjoistaan, joita on myös suomennettu. Felixistä tuli 1970-luvulla suosittu useissa maissa, ja Lööf teki myös sarjakuviin perustuvan animaatiosarjan.
Lööf oli myös Romu-Nisse ja hänen ystävänsä-sarjan kantavia voimia.
Vuonna 2009 Lööfin toinen sarjakuva-albumi Felix och det stora upproret pääsi mukaan kirjaan Tusen svenska klassiker, johon koottiin tuhat Ruotsissa julkaistujen kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja tv-ohjelmien klassikkoa.
Akvaariolinna

Akvaariolinna oli Vantaan Petikossa toiminut yleisöakvaario, jossa oli keskusterraario sekä erilaisia makean- ja meriveden akvaarioita. Se sijaitsi alueella, jossa on paljon huonekaluliikkeitä. Akvaariolinna avattiin 1983. Nykyään Akvaariolinna on tavanomainen akvaarioalan erikoismyymälä.

Akvaariolinnan alkuvuodet yleisönäyttelyineen

Alkuperäisen Akvaariolinnan terraarioissa oli käärmeitä, liskoja, muita matelijoita ja kilpikonnia, hämähäkkejä, skorpioneja ja lintuja. Akvaariolinnassa jäljiteltiin trooppisia olosuhteita: ilma oli lämmintä ja kosteaa ja sen täytti lintujen sirkutus. Keskellä oli allas, jossa asui kaimaaneja. Altaaseen tuli puolen tunnin välein keinotekoinen sade ja koneellinen ukkosmyrsky. Yleisö pystyi seuraamaan iltapäivisin eläinten ruokintaa. Kaloja lukuun ottamatta muut yleisönäyttelyn eläimet saatiin lahjoituksina; tilat tarjoisivat kodin monelle muuten lopetusuhan alla olleelle eläimille.
Omistajanvaihdos seurasi vuonna 2002, jolloin Siniriutta osti sen. Se oli 24-vuotisen toimintansa aikana yksi Vantaan merkittävimpiä nähtävyyksiä Tiedekeskus Heurekan jälkeen. Akvaariolinna lopetti toimintansa kesällä 2006. Omistajan mukaan näyttelyä olisi pitänyt uudistaa niin paljon, ettei se olisi ollut kannattavaa.Samassa rakennuksessa toimi Siniriutta-niminen akvaarioliike.

Akvaariolinna ja sen omistaja nykyään

Akvaariolinna siirtyi helmikuussa 2008 uudelle yrittäjälle. Akvaariolinna on nykyään Suomen suurimpiin kuuluva akvaarioalan erikoismyymälä, jota Suomen Akvaariotukku Oy ylläpitää Petikossa. Suomen Akvaariotukku on Vantaan Korson suuralueen Nikinmäessä (Turskatie 5) toimiva yritys, jonka toimialana on muu kotitaloustavaroiden tukkukauppa, ja jonka liikevaihto oli vuonna 2015 2,2 miljoonaa euroa. Yrityksen toimitusjohtaja on Jukka Aaltonen ja henkilöstömäärä 9 ihmistä.
Seikko Eskola

Seikko Aarne Väinämö Eskola (s. 13. syyskuuta 1933 Riihimäki) on suomalainen professori, historiantutkija ja päätoimittaja.
Eskola väitteli valtiotieteen tohtoriksi Helsingissä 1965. Hän toimi Tampereen yliopiston yleisen historian apulaisprofessorina 1974–1997. Hän oli Helsingin yliopiston yleisen historian dosenttina 1981–1998 ja aikakauslehti Kanavan päätoimittajana 1973–1996. 
Eskola on ollut myös kirkolliskokouksen jäsenenä ja maallikkojäsenenä osallistunut kirkkohallituksen toimintaan varapuheenjohtajana ja ollut Kirkon tutkimuskeskuksen johtokunnan puheenjohtaja. Lisäksi hän vaikutti pitkään, vuosina 1966–1983, Yleisradion ohjelma- ja hallintoneuvostossa.
Vuonna 1999 Eskolalle myönnettiin valtion journalistipalkinto. Hänelle on myönnetty myös P. E. Svinhufvudin muistosäätiön kirjallisuuspalkinto.
Curlingin maailmanmestaruuskilpailut

Curlingin maailmanmestaruuskilpailut on vuosittain järjestettävä curling-tapahtuma, jossa maailmanmestaruudesta kilpailevat maailman parhaat curlingmaajoukkueet. MM-kisat järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1959, naisilla 1979.

Historia

Ensimmäiset kolme MM-kilpailua tunnettiin nimellä Scotch Cup, niissä kohtasivat ainoastaan Skotlanti ja Kanada. Vuosina 1961–1967 osallistujamäärä vaihteli kolmen ja kahdeksan joukkueen välillä. Vuosina 1968–1988 ja jälleen vuodesta 1995 eteenpäin kisojen kolme parasta joukkuetta palkitaan perinteisen tavan mukaan kulta-, hopea- ja pronssimitaleilla. Vuosina 1989–1994 sekä kolmos- että nelossijojen joukkueet saivat pronssimitalit.
Vuosina 1989–2004 miesten ja naisten kilpailut järjestettiin samalla paikkakunnalla, mutta vuodesta 2005 lähtien toisistaan erillään siten, että toinen kilpailuista järjestetään joka vuosi Kanadassa.
Carl Bernstein

Carl Bernstein (s. 14. helmikuuta 1944, Washington, D.C.) on yhdysvaltalainen journalisti ja kirjailija. Hän toimi The Washington Post -sanomalehden reportterina vuosina 1966-76 ja toi työtoverinsa Bob Woodwardin kanssa esille niin sanotun Watergate-murtoskandaalin, joka johti presidentti Richard Nixonin eroon. Bernstein sai yhdessä Woodwardin kanssa Watergate-uutisoinnistaan useita palkintoja, muun muassa arvostetun Pulitzerin vuonna 1973.
Bernstein jätti työnsä Washington Postissa vuonna 1976 toimiakseen itsenäisenä kirjoittajana. Hän on sittemmin julkaissut useita politiikkaa käsitteleviä kirjoja.
Open Ear

Kappaleet

Kaikki levyn sävellykset on tehnyt Heikki Sarmanto.
Tapan sinut, Willie Boy

Juoni

Lännenelokuvaksi rauhallinen ja viipyilevä tarina on näkökulmaltaan intiaanien puolella. Se perustuu vuoden 1909 tositapahtumiin ja historioitsija Harry Lawtonin niistä tekemään kirjaan. Amerikan vanhimpaan intiaaniheimoon pajuteihin kuuluvaa nuorta intiaanimiestä  Willie Boyta (Robert Blake) jahtaavat sekä oma reservaattiyhteisö että valkoihoiset. Hän pakenee erämaahan yhdessä rakastettunsa Lolan (Katharine Ross) kanssa. Sheriffi Cooper (Robert Redford) lähtee joukkoineen etsimään nuortaparia. Sivujuonina ovat Cooperin vaikea suhde reservaatin johtajaan, tohtoriksi kouluttautuneeseen Elizabeth Arnoldiin (Susan Clark) ja Yhdysvaltojen presidentin William Taftin tulossa oleva vierailu. Tarinan loppu jää avoimeksi.

Vastaanotto

Helsingin Sanomien Eeva Järvenpää piti Willie Boyta joistakin turhan osoittelevista elementeistä huolimatta kesän 1970 tärkeimpänä elokuvaensi-iltana Arthur Pennin hippielokuvan Alicen ravintola ohella. Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen antaa elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Varignonin lause (geometria)

Varignonin lause on geometriassa Pierre Varignon vuonna 1831 todistama tulos, jonka mukaan nelikulmion sivujen keskipisteitä yhdistävät janat muodostavat aina suunnikkaan, oli nelikulmio minkä muotoinen tahansa. Suunnikasta kutsutaan siksi Varignonin suunnikkaaksi (engl. Varignon parallelogram).

Todistus

Lause voidaan todistaa homotetian avulla: Soveltamalla homotetiaa keskipisteitä yhdistävään janaan homotetiakeskuksena neliön kärkipisteet kertoimella 2 nähdään, että nelikulmion keskipisteitä yhdistävät janat kuvautuvat nelikulmion lävistäjiksi. Koska homotetia säilyttää janojen yhdensuuntaisuuden, on keskipisteitä yhdistävät vastakkaiset janat yhdensuuntaiset, eli nelikulmio on suunnikas.

Yleistys

Keskinen kolmio on vastaava tilanne kolmiolla. Jos merkitään monikulmion sivuille keskipisteet ja yhdistetään viereiset keskipisteet janoilla, saadaan muodostettua keskinen monikulmio mille monikulmiolle tahansa.
Ngọc Lan

Ngọc Lan (28. joulukuuta 1956 – 6. maaliskuuta 2001) oli vietnamilainen laulaja.
Lapsuutensa Lan vietti varakkaassa kahdeksanlapsisessa perheessä Nha Trangissa. Hänen oikea nimensä oli Lê Thanh Lan.
Lanin ura musiikin saralla alkoi säveltäjä Lê Hoàng Longin rinnalla. Lan kävi koulua Hồ Chí Minhin kaupungissa, silloisessa Saigonissa.
Lan oli vuoden 1975 jälkeisenä aikana yksi vietnamilaisen musiikin tunnetuimmista nimistä. Vuonna 1980 hän muutti ja vakiintui Minnesotaan, Yhdysvaltoihin. Kaksi vuotta myöhemmin tämä alkoi käyttää taiteilijanimeään Ngọc Lan ja sai myös kansainvälistä mainetta. Lanin tuotanto on erittäin laaja ja käsittää kaikkiaan yli 100 albumia.
Hän kuoli Etelä-Kaliforniassa MS-tautiin vain 45-vuotiaana.
Zheng Junli

Zheng Junli (kiin. 郑君里; 6. joulukuuta 1911 – 23. huhtikuuta 1969) oli kiinalainen elokuvavaikuttaja. Hän esiintyi jo 1930-luvun alussa näyttelijänä; toisen maailmansodan jälkeen hän keskittyi työskentelemään elokuvaohjaajana.
Kovasjärvi (Jämsä)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 8,7 hehtaaria ja se on 1,3 kilometriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee Kuoksenjärven länsipuolella Pukarajärveltä Rasinjärvelle kulkevan kalliomurroksen painaumassa . Se on keskivaiheilla kapeimmillaan noin 30 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,7 kilometriä ja sen rannat ovat metsäaata lukuunottamatta laskuojan kohdalta, missä maasto on suomaata. Rannoille on rakennettu kuusi vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet Pukarankulman kautta kulkevalta kylätieltä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Pitkäjärven valuma-alueeseen (35.765) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 136,1 metriä mpy. Siihen on johdettu kolme metsäojaa ja sen laskuoja virtaa pohjoispään itärannasta kohti kaakkoa. Se kulkee Kovassuon läpi ja se laskee Jokuanjärven kautta Pitkäjärveen.
Mikko Tarmia

Mikko Tarmia (s. 1978) on suomalainen videopelimusiikin säveltäjä. Hän on säveltänyt musiikkia Codeblender Softwaren, Frictional Gamesin ja Wolfire Gamesin videopeleihin. Hän on myös perustanut itsenäisen levy-yhtiön The Sound of Fictionin.
Vuosina 2002–2005 Tarmia sävelsi musiikin neljään Codeblender Softwaren videopeliin. Hänet tunnetaan parhaiten sävellyksistään pelisarjaan Penumbra, jonka musiikista hänen levy-yhtiönsä julkaisi soundtrackin tammikuussa 2010. Tarmia on myös säveltänyt musiikin videopeliin Amnesia: The Dark Descent. Tällä hetkellä hän työskentelee Wolfire Gamesin Overgrowthin sekä Frictional Gamesin Soman parissa.
Ruskolakkikutoja

Levinneisyys

Ruskolakkikutojaa tavataan Angolassa, Burundissa, Kamerunissa, Kongossa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Päiväntasaajan Guineassa, Keniassa, Nigeriassa, Ruandassa, Etelä-Sudanissa, Sudanissa, Tansaniassa ja Ugandassa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kustaa Mikko Evä

Varhaiset vuodet

Nuoruudessaan Evä palveli Lappeenrantaan sijoitetussa Suomen Rakuunarykmentissä, josta hänet kotiutettiin vääpelinä. Työväenliikkeen toimintaan Evä tuli mukaan vuoden 1905 suurlakon jälkeen. Hän työskenteli toimittajana Tampereella ilmestyneessä Kansan lehdessä sekä muun muassa toimitsijana Suomen Rautatieläisten Liitossa. Evä oli Tampereen sosialidemokraattisen kunnallistoimikunnan jäsen ja myöhemmin 1910-luvulla hänellä oli lukuisia luottamustehtäviä työväenliikkeessä sekä kunnalliselämässä. Evä kuului muun muassa Hämeen Työväen Säästöpankin isännistöön ja Suomen Maanvuokraajain Liiton toimikuntaan, lisäksi Evä toimi Työväen keskinäisen vakuutusyhtiön johtajana ja Tampereen Työväen Osuuskauppayhdistyksen puheenjohtajana. Vuosina 1916–1917 hänellä oli merkittävä rooli tamperelaisen kuluttajaosuustoiminnan yhdistymisessä Osuusliike Voimaksi. Lisäksi Evä oli perustamassa sekä Kulutusosuuskuntien Keskusliittoa sekä Suomen Osuustukkukauppaa.

Yleislakon ja sisällissodan aika

Marraskuussa 1916 Evä nimitettiin Tampereen elintarvetoimikuntaan, jonka toiminnassa hän oli mukana Tampereen valtaukseen saakka, toimien lyhyen aikaa sen puheenjohtajanakin. Helmikuun vallankumouksen yhteydessä maaliskuussa 1917 Evä valittiin Tampereella perustettuun 17-jäseniseen Työväen johtavaan komiteaan. Marraskuun 1917 yleislakon yhteydessä Evä valittiin Työväen Vallankumouksellisen Keskusneuvoston elintarvikeosastoon sekä Tampereen työväen järjestyskaartin rykmentinkomentajaksi, josta tehtävästä hän kuitenkin erosi tammikuun 1918 alussa. Sisällissodan aikana hän toimi punaisten pohjoisen rintaman esikunnassa yhdessä Eino Rahjan, Aleksanteri Vasténin ja Tuomas Hyrskymurron kanssa. Tampereen taistelun aikana hän onnistui pakenemaan kaupungista ja siirtyi Neuvosto-Venäjälle. Evän pakenemisen tarkka ajankohta ei ole tiedossa, mutta hän oli poistunut Tampereelta jo viimeistään 24. maaliskuuta, jolloin Evää ei tavoitettu Pellavatehtaan työväen osuuskaupan hallituksen kokoukseen.

Elämä Neuvostoliitossa

Elokuussa 1918 Evä oli Pietarissa mukana SKP:n perustavassa kokouksessa ja hänet valittiin myös puolueen ensimmäiseen keskuskomiteaan, jonka sihteerinä Evä toimi 1918–1921. Lokakuussa 1920 Evä haavoittui niin sanotussa Kuusisen klubin ammuskelussa. Myöhemmin hän työskenteli Leningradissa ilmestyneen Vapaus-lehden päätoimittajana, Kommunisti-lehden toimitussihteerinä sekä Kustannusliike Kirjan kirjallisen osaston johtajana. Lisäksi hän toimi Venäjän kommunistisen puolueen perustaman Pietarin läänikomitean suomalaisen osaston sihteerinä. 
Evä kuoli Neuvostoliitossa vuonna 1927. Hieman aikaisemmin SKP:n keskuskomiteasta erotettu Eino Rahja piti hänen hautajaisissaan voimakkaasti puolueen johtoa kritisoineen puheen, jonka keskuskomitea puolestaan tuomitsi ”törkeänä ryhmäkuntalaisuutena”. Evän muistelmia sisällissodan ajalta on julkaistu Jukka Lehtosaaren toimittamassa teoksessa Punakaarti rintamalla, joka julkaistiin Leningradissa vuonna 1929.
Edgars Kulda

Seuraura

Kulda aloitti jääkiekkoilun kotikaupungissaan Riiassa. Kaudella 2011–2012 hän debytoi miesten peleissä HK Juniors Riian joukkueessa, jossa Kulda pelasi MHL B-sarjaa ja Latvian pääsarjaa ja oli molempien sarjojen runkosarjassa joukkueensa paras pistemies ja maalintekijä. MHL B:n kevään 2012 pudotuspeleissä hän oli HK Juniors Riian paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 2+9=11. Kulda pelasi kauden aikana myös yhden MHL-ottelun HK Riiassa.
WHL-joukkue Edmonton Oil Kings varasi Kuldan 38. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2013. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2012–2013, jolloin Kulda teki 64 runkosarjaottelussa tehot 6+11=17 sekä 22 playoff-ottelussa tehot 2+12=14. Kaudella 2013–2014 hänen vastuunsa kasvoi ja Kulda teki runkosarjassa 66 ottelussa tehot 30+30=60 ja 21 playoff-ottelussa tehot 10+12=22. Hän voitti kauden päätteeksi WHL:n mestaruuden, Ed Chynoweth Cupin. Memorial Cup -turnauksessa Kulda oli tehoilla 4+3=7 pistepörssin toinen joukkuetoverinsa Henrik Samuelssonin jälkeen. Oil Kings voitti turnauksen ja hänet palkittiin Memorial Cupin arvokkaimpana pelaajana Stafford Smythe Memorial Trophylla ja valittiin tähdistökentälliseen.
Arizona Coyotes varasi Kuldan seitsemännellä kierroksella 193. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2014. Kaudeksi 2015–2016 hän palasi kotimaahansa ja siirtyi try-outin kautta vuoden mittaisella sopimuksella Dinamo Riian KHL-joukkueeseen.

Maajoukkueura

Kulda pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2013 ja 2014, joista jälkimmäisessä turnauksessa Latvia pelasi I-divisioonan A-sarjassa voittaen hopeaa. Hän jakoi kuudella syöttöpisteellään turnauksen syöttöpörssin voiton Valko-Venäjän Dmitri Ambrožeitšikin ja Artur Haurusin kanssa. Kulda pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2012.
Latvian A-maajoukkueessa Kulda pelasi ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan ottelunsa 10. huhtikuuta 2015 Riiassa Ranskaa vastaan.

Muuta

Kuldan isoveli Artūrs pelaa puolustajana KHL-joukkue Jokereissa ja hän on aiemmin pelannut myös NHL:ssä.
Hopsin

Hopsin (oikealta nimeltään Marcus Jamal Hopson, s. 18. heinäkuuta 1985) on amerikkalainen rap-artisti ja tuottaja. Vuonna 2009 hän perusti oman levy-yhtiönsä nimeltä Funk Volume. Hän jätti yhtiön vuonna 2016 ja perusti uuden yhtiön Undercover Prodigy. Hopsin erottuu muista tyylisuuntansa artisteista käyttämällä esiintyessään värikkäitä piilolinssejä.
17. joulukuuta 2014 Hopsín ilmoitti lopettavansa uransa ja muuttavansa Australiaan, mutta noin viikkoa myöhemmin artisti raportoi tämän olleen vain huumorimielessä tehty vedätys fanien päänmenoksi ja jatkavansa uraansa tavalliseen tapaan. 
Toisin kuin useimmat genrensä kollegat,  Hopsin ei käytä mitään päihteitä ja kertoo nauttivansa enemmän skeittauksesta ja urheilusta.
Olavi Tupamäki

Olavi Tupamäki (s. 21. lokakuuta 1944 Petäjävesi) on diplomi-insinööri ja entinen kansanedustaja SMP:n ja SKYP:n eduskuntaryhmissä. Hänet valittiin kansanedustajaksi vaaleissa 1970 ja 1972. Tupamäki oli Petäjäveden kunnanvaltuuston jäsen 1968–1976 ja hän toimi sen varapuheenjohtajana 1968–1970. 
Myöhemmin Tupamäki on ollut kokoomuksen eurovaaliehdokkaana vuoden 1999 vaaleissa ja toiminut varavaltuutettuna Kauniaisten kaupunginvaltuustossa kaudella 2013–2017 ja vuosina 2017–2018. Hän pyysi eroa kaupungin luottamustehtävistä kesällä 2018 keskittyäkseen väitöskirjatyönsä loppuunsaattamiseen. 
Tupamäki on kansanedustajauransa jälkeen toiminut insinöörinä sekä teknologian tutkimus- ja kehitystehtävissä eri puolilla maailmaa sekä laivan- että talonrakennusprojekteissa ja laskee käyneensä yli 130 maassa. Eläkkeellä hän on toiminut aktiivisesti muun muassa rakennusten energiatalouden kysymyksissä.
Olavi Tupamäellä on Kiinasta adoptoitu tytär, Kauniaisten kokoomuslaisena kaupunginvaltuutettuna vuodesta 2017 toiminut Binga Tupamäki.
Isabella Aragonialainen (Portugali, 1271–1336)

Isabella Aragonialainen (myös Elisabet Aragonialainen, 1271–1336) oli espanjalainen prinsessa, josta tuli Dinis I:n puolisona Portugalin kuningatar.  
Isabella oli Aragonian kuningas Pietari III:n tytär. Hän omisti elämänsä köyhien auttamiselle, perusti orpokoteja ja suojia kodittomille. Legendan mukaan hänen kätkemänsä leipä muuttui ruusuiksi, jolloin hän vältti rangaistuksen köyhien salaisesta ruokkimisesta. 
Isabella tunnettiin myös rauhantekijänä. Hän sovitteli poikansa Alfonson ja aviomiehensä välisiä kiistoja, kun Alfonso syytti isäänsä aviottomien poikiensa suosimisesta.
Isabella julistettiin pyhäksi vuonna 1625.
Liperin vapaaherrakunta

Liperin vapaaherrakunta läänitettiin vuonna 1651 valtaneuvos Herman Klasson Flemingille. Vapaaherrakunta peruutettiin 1680.
Natalia Oreiro

Natalia Oreiro (s. 19. toukokuuta 1977, Montevideo Uruguay) on uruguaylainen laulaja ja näyttelijä, joka nykyään asuu Argentiinassa.
Oreiro muutti Uruguaysta 16-vuotiaana Argentiinaan. Hän aloitti uransa esiintymällä telenoveloissa. Ensimmäisen albuminsa Natalia Oreiron hän julkaisi vuonna 1998. Tähän mennessä hän on julkaissut kolme albumia.
Luuttu

Luuttu on näppäilemällä soitettava kielisoitin. Sille ovat tyypillisiä lyhyt kaula ja pyöreä, hyvin syvä kaikukoppa sekä verraten pieni kaikuaukko, joka vaikuttaa soittimen dynamiikkaan ja resonanssiin. Luuttu, joka kehitettiin keskiajalla, on saanut alkuperänsä Lähi-idässä keksitystä samankaltaisesta soittimesta. Barokkiluutun tunnistaa leveästä otelaudasta, renessanssin aikana otelauta oli kapeampi.

Historia

Luuttu kulkeutui Eurooppaan Lähi-idästä joko ristiretkeläisten aiheuttaman väestöliikkeen tai kaupankäynnin kautta. Keskiajalla luutut olivat pieniä, 4- tai 5-kielisiä soittimia, joita näppäiltiin sulan tyvellä. Renessanssin aikana kieliä lisättiin ja luuttua soitettiin sormin. Samalla myös kehitettiin erikokoisia luuttuja eri äänialueineen. Luuttumusiikki oli aikakaudella hyvinkin suosittua, ja soittimelle sävellettiin paljon teoksia. 1500–1600-lukujen vaihdetta kutsutaan usein englantilaisen luuttumusiikin kultakaudeksi muun muassa John Johnsonin ja John Dowlandin teoksien ansiosta.
Barokin myötä luuttu siirtyi yhä enemmän taustasoittimeksi, kunnes sen lopulta korvasivat lähinnä erilaiset kosketinsoittimet kuten cembalo ja myöhemmin piano. Barokinajalta on kuitenkin joitakin luuttumusiikin keskeisiä teoksia kuten Johann Sebastian Bachin kuusi luuttusarjaa ja Antonio Vivaldin luuttukonsertot. Luuttu katosi länsimaisesta soitinperinteestä lähes kokonaan. 1900-luvun alussa heräsi kiinnostus historialliseen musiikkiin ja myös luuttuun.
Clayton Antitrust Act

Clayton Antitrust Act on Yhdysvalloissa vuonna 1914 säädetty kilpailulaki, joka täydentää ja tarkentaa vuoden 1890 Sherman Antitrust Actia. Lait muodostavat yhdessä keskeisen osan Yhdysvaltain antitrustilainsäädäntöä.
Clayton Actin säätämisen taustalla oli Sherman Actin tekstin ylimalkaisuus, joka jätti suuryrityksille paljon porsaanreikiä kilpailua rajoittavaan toimintaan. Theodore Rooseveltin ja William Howard Taftin hallitukset pyrkivät 1900-luvun alussa murtamaan talouselämän suuret trustit Sherman Actin nojalla. Vuonna 1913 Yhdysvaltain kongressin asettama komitea totesi, että tästä huolimatta suuryritykset olivat maassa entuudestaan kasvaneet ja varsinkin rahoitusalalla valta oli keskittynyt huolestuttavan pienelle joukolle ihmisiä. Presidentti Woodrow Wilson toivoi tällöin pikaisesti uutta antitrustilainsäädäntöä, minkä seurauksena kongressi sääti Clayton Actin. Lain nimi tulee senaattori Henry De Lamar Claytonista, joka teki lakialoitteen kongressissa.
Siinä missä Sherman Act vain julistaa monopolit yleensä laittomiksi, Clayton Act nimeää monia lainvastaisia käytäntöjä, jotka edesauttavat monopolien syntyä tai ovat seurausta niistä. Näiden joukossa ovat muun muassa eräät yrityksiä toisiinsa kytkevät erikoisjärjestelyt, syrjivät maahantuontisopimukset sekä nk. luonnollisten kilpailijoiden harjoittama toimialueiden jakaminen keskenään. Clayton Actia on myöhemmin täydennetty kahdella lailla, jotka lisäsivät kiellettyjen käytäntöjen listaa. Vuoden 1936 Robinson-Patman Act koski hintojen asettamista ja vuoden 1950 Celler-Kefauver Act yritysten osakkeiden tai omistusten ostamisen estämistä. Jälkimmäinen lisäys myös laajensi lain soveltamisalan koskemaan kaikkia yritysten välisiä fuusioita, joiden voidaan katsoa rajoittavan kilpailua. Aiemmin antitrustilait olivat koskeneet vain samalla toimialalla olevien yritysten välisiä fuusioita.