google/wiki40b huggingface dataset:
Bünsowin talo

Bünsowin talo (ruots. Bünsowska huset) on korttelin mittainen rakennus Tukholman Östermalmin kaupunginosassa Strandvägenin varrella, osoitteessa Strandvägen 29–33. Se on mahdollisesti tunnetuin Strandvägenin varrella olevista hienostotaloista. Talon rakennutti saksalaissyntyinen liikemies ja sahanomistaja Fredrik Bünsow. Bünsowin talo käsittää itse asiassa kolme vierekkäistä asuintaloa, joilla on yhteinen julkisivu.
Talo on rakennettu 1886–1888 ja sen suunnitteli arkkitehti Isak Gustaf Clason arkkitehtikilpailun voitettuaan. Rakennus edustaa uusrenessanssityyliä. Jyrkät kattolistat, korkeat päätykolmiot ja tornit viittaavat lähinnä ranskalaiseen renessanssiarkkitehtuuriin. Clason olikin juuri käynyt opintomatkalla Ranskassa laatiessaan Bünsowin talon piirustusten ensimmäisiä luonnoksia. Rakennusmateriaalien käyttö on talossa tarkkaa ja huolellista. Julkisivu on puristettua saksalaista tiiltä, joka on käsitelty öljyvärillä, jotta sen väritys muodostaisi voimakkaamaan kontrastin ikkunan- ja katonreunuksissa käytetylle vaalealle hiekkakivelle. Talon kivijalka on verhoiltu graniitilla. Julkisivu ei ole täysin symmetrinen, sillä se on suunniteltu sisällä olevien asuntojen lähtökohdista. Bünsowin talo oli ensimmäisiä Ruotsissa, johon asennettiin hissit.
Helsingin keskustassa sijaitseva niin sanottu Argoksen talo on julkisivultaan melko tarkka kopio Bünsowin talosta. Argoksen talon julkisivut piirsi nuori arkkitehti John Settergren, joka oli aiemmin työskennellyt Tukholmassa Clasonin toimistossa.
Incubus

Incubus on keskiaikaisen mytologian mukaan miespuolinen demoni, jonka uskottiin ahdistelevan nukkuvia naisia seksuaalisessa tarkoituksessa. Incubukset myös imivät energiaa uhreistaan, jotka jäivät hyvin heikkoon tilaan tai saattoivat jopa kuolla. Incubuksen naispuolinen vastine on succubus.
Legendan mukaan incubus saattoi joskus saattaa naisen raskaaksi ja syntynyttä jälkeläistä kutsuttiin cambioniksi. Ehkä kuuluisin demonin ja ihmisen yhdynnästä alkunsa saanut oli Kuningas Arthurin tarinoissa esiintyvä velho Merlin.
Villa Adriana

Villa Adriana (it., Hadrianuksen huvila) on keisari Hadrianuksen rakennuttama puistomainen huvila-alue nykyisen Tivolin (antiikin Tibur) lähettyvillä, 23 kilometriä Roomasta itään. Se rakennettiin kahdessa vaiheessa vuosina 118 - 134. Huvila toimi Hadrianuksen residenssinä, sillä hän ei tuntenut oloaan mukavaksi pääkaupungissa senaattorien ja ylimysten ylenkatseen ja juonittelujen keskellä. Tivoli valittiin rakennuspaikaksi luultavasti, koska paikalla oli jo 100-luvulla eaa. rakennettu huvila. Lisäksi Anio-joki toimi mukavana kulkuyhteytenä Roomaan. Alueella oli myös saatavilla runsaasti rakennuskiveä paikallisista travertiinilouhimoista.
Alueella on yli 30 rakennusta, joista monet on nimetty Hadrianuksen matkoillaan näkemien kreikkalaisten esikuvien mukaisesti. Huvila-alueella on keisarin yksityispalatsin lisäksi urheilukenttä ja stadion, kreikkalainen ja roomalainen kirjasto, kylpylät, Kanopos-niminen pylväiden ympäröimä vesiallas (lat. Canopus, nimetty Egyptin Kanopoksen kanavan mukaan), Poikile-niminen pylväshalli (Ateenan Stoa Poikile) ja lukuisia muita vesielementtiä hyödyntäviä rakennuksia, kuten Teatro Marittimo ja pyöreä huvilasaari. Arkkitehtuuri on hyvin monimuotoista ja teknisesti kehittynyttä, mikä on ominaista Hadrianuksen ajalle. Huvilassa on käytetty paljon holveja ja kupoleita ja maiseman kumpuilevaa muotoa on hyödynnetty rakennusten sijoittelussa. Huoneet oli alun perin koristeltu marmori- ja pronssipatsailla, sekä maalauksilla ja mosaiikeilla. Rakennusaineena käytettiin roomalaista tiilellä verhoiltua betonia (opus mixtum), joka päällystettiin marmorilaatoilla. Marmoriverhous on kauan sitten hävinnyt. Rakennukset eivät ole varsinaisia kopioita ulkomaisista esikuvistaan, vaan ne edustavat näiden esikuvien ideaa ja arvoja. On luultavaa, että keisari Hadrianus itse osallistui rakennusten alkuvaiheen suunnitteluun. Varsinaisen arkkitehdin henkilöllisyyttä ei tiedetä.
Hadrianuksen jälkeen huvilaa käytti hänen seuraajansa Antoninus Pius. Marcus Aurelius ja Septimius Severus, sekä Diocletianus asuivat myös siellä toisinaan, kunnes Konstantinus Suuri jätti sen rappiolle. Hän vei suuren osan kuvapatsaista Konstantinopoliin. Hylätty huvila jäi ryöstäjien ja ilkivallan armoille. Sitä käytettiin pitkään rakennusmateriaalin lähteenä ja sen marmorit kierrätettiin uusiokäyttöön tai poltettiin kalkiksi. Ennen pitkää alue metsittyi ja rakennuksien katot romahtivat. 1700-luvulla huvilasta löydettiin sinne unohtuneita kuvapatsaita ja mosaiikkeja, jotka siirrettiin Vatikaanin museoihin ja muualle. Kardinaali Ippolito d'Este aiheutti suurta tuhoa rakentaessaan lähistölle huvilansa (Villa d'Este) Villa Adrianan raunioista ryöstämällään marmorilla ja veistoksilla. Vasta 1800-luvulla Italian yhdistyttyä huvila suojeltiin. Alue on hyvin laaja, noin 18 neliökilometriä ja paljon siitä on vielä tutkimatta.
Villa Adriana on osa UNESCO:n maailmanperintöluetteloa.
Wöyh!

Historia

Wöyh! perustettiin vuonna 2011. Hyyrysen veljeksistä Antti oli tätä ennen tullut tunnetuksi Stam1nan laulaja-kitaristina ja Jussi YUP:n kitaristina. Yhtye julkaisi vuosina 2011–2012 musiikkivideot ja digisinglet kappaleista ”Lokki” ja ”Hieho", joiden aihioita kaksikko oli tosin tapaillut jo vuosia aikaisemmin. Antti Hyyrynen esimerkiksi esitti ”Lokin” jo kesällä 2005 Yle TV2:n Summerissa ohjelman houseyhtyeen Trio Mäihän ja Pekka Olkkosen kanssa. Wöyh!:n ensiesiintyminen oli elokuussa 2012 Jurassic Rock -festivaalilla Mikkelissä.
Yhtyeen esikoisalbumi Ikkillyk ilmestyi 8. maaliskuuta 2013 Hyyrysten omalla Kaskelotti Records -levymerkillä, jota jakelee Playground Music. Kappaleet olivat pääosin Antti Hyyrysen säveltämiä ja Jussi Hyyrysen sanoittamia. Albumi sijoittui seitsemänneksi Suomen albumilistalla. Kaksi päivää ennen albumia julkaistiin vielä kolmas digisingle ja musiikkivideo kappaleesta ”Kaskelotti”. Videolla nähtiin balettia, jonka koreografian loi Ulpu Puhakka. Wöyh! ja Puhakan Pieni suomalainen balettiseurue tekivät yhteisesiintymisen Helsingin Korjaamolla tammikuussa 2014.
Wöyh!:n toinen albumi Dwzyrek julkaisiin 17. huhtikuuta 2015. Se sijoittui neljänneksi Suomen albumilistalla. Musiikkivideona ja digisinglenä julkaistiin kappaleet ”Kamppailu merellä”, joka nousi latauslistan 12:ksi, ja ”Aarteenryöstäjä”. Kesäkuu–heinäkuussa 2015 yhtye julkaisi YouTubessa livetallenteen Tavastia-klubilla 16. toukokuuta 2015 soitetusta keikasta.
Helmikuun 2016 kiertueensa Wöyh! aloitti Espoon Sellosalissa yhteisesiintymisellä Ulpu Dance Companyn kanssa. Samana päivänä, 3. helmikuuta 2016, yhtye julkaisi Kivi sakset paperi -värityskirjan, jonka kuvitukset on tehnyt Laura Olli Dwzyrek-albumin kappaleiden pohjalta.
Deion Sanders

Ennen ammattilaisuraa

Floridassa syntynyt ja kasvanut Sanders pelasi lukioikään saakka kolmea lajia; amerikkalaista jalkapalloa, baseballia sekä koripalloa. Lukioiän jälkeen Sanders meni opiskelemaan Floridan valtionyliopistoon, jota hän edusti myös yliopiston urheilujoukkueissa. Tässä vaiheessa pikajuoksu oli syrjäyttänyt koripallon.

NFL-ura

NFL-urallaan Sanders edusti yhteensä kuutta seuraa. Atlanta Falcons varasi hänet vuoden 1989 NFL:n varaustilaisuudessa ensimmäisellä kierroksella, viidentenä pelaajana. Viiden Atlantassa vietetyn kauden jälkeen Sanders teki vapaana pelaajana sopimuksen San Francisco 49ersin kanssa.
49ersissa Sanders vietti vain yhden kauden, vaikka joukkue onnistui voittamaan kauden päätteksi Super Bowlin. Hän siirtyi kovan kohun ja suurten rahasummien saattelemana toiseen mestarikandidaattiin Dallas Cowboysiin. Monipuolisena pelaajana Sanders pelasi Dallasissa monien puolustuksen pelipaikkojen lisäksi ajoittain myös hyökkäyksessä laitahyökkäjänä. Viiden Cowboys-kauden jälkeen Sanders siirtyi vapaana agenttina kaudeksi Washington Redskinsin riveihin, jonka jälkeen ilmoitti lopettavansa peliuransa.
Ennen kauden 2004 alkua Sanders ilmoitti palaavansa takaisin kentille, tällä kertaa Baltimore Ravensin paidassa. Kahden kauden jälkeen Sanders päätti jälleen uransa, tällä kertaa lopullisesti. Lopettamisensa jälkeen Sanders on toiminut asiantuntijana NFL:n omalla TV-kanavalla NFL Networkilla.
Sanders valittiin vuonna 2011 amerikkalaisen jalkapallon Hall of Fameen.

MLB-ura

Sanders pelasi kakkoslajissaan baseballissa yhdeksän kautta, neljässä eri joukkueessa. Hän aloitti uransa New York Yankeesissä, josta siirtyi Atlanta Bravesiin, pelatakseen saman kaupungin joukkueessa kuin NFL:ssä. Bravesin jälkeen Sanders pelasi Cincinnati Redsissä, San Francisco Giantsissa sekä vielä kahden kauden ajan Redsissä.
Sanders on kuvannut suhdettaan kahden lajin välillä sanoin: "Jalkapallo on vaimoni ja baseball rakastajattareni."
Fouga CM.170 Magister

Käyttö Suomessa

Suomi osti Ranskasta 18 Fouga Magisteria vuosina 1958–59 sekä koneen rakennuslisenssin. Valmet rakensi 62 Fougaa vuosina 1958–67 rakennuslisenssillä. Koneiden tunnukset olivat FM-1...-18 ja FM-21...-82. FM-21 oli ensimmäinen Suomessa rakennettu Fouga.
Konetyyppi oli Suomen ilmavoimien suihkukoneiden koulukoneena vuosina 1958–88. Kymmenen Fougaa tuhoutui kuolemaan johtaneissa lento-onnettomuuksissa vuosina 1970–85. Koneessa ei ollut heittoistuinta.
Ilmavoimat myi huutokaupalla jäljelle jääneet Fougat, joita on tätä kautta yksityiskäytössä muun muassa Yhdysvalloissa. Suomessa on kaksi lentokelpoista, siviiliomistuksessa olevaa konetta sekä useita museoituja tai muistomerkkinä olevia koneita. Joitakin yksilöitä on lisäksi eri oppilaitoksissa koulutuskäytössä. 
Ilmavoimien lempinimi koneelle oli Kukkopilli koneen Turbomeca Marboré -suihkuturbiinin omalaatuisen äänen johdosta.
Jukka Raitanen

Jukka Ensio Raitanen (21. helmikuuta 1947 Sippola – 20. elokuuta 2019 Lappeenranta) oli suomalainen laulaja, säveltäjä ja sanoittaja, jonka ensimmäinen sävellys ”Vangin toive” syntyi Konnunsuon vankilassa, jonne Raitanen oli joutunut maksuvälinepetosten vuoksi. Hannu Karpo teki ohjelmaa vankilassa, ja näin Raitanen pääsi esittämään laulunsa televisiossa. Hän on kertonut kuulleensa hyräilyä, johon kappale perustuu. Kappaleen tekijästä käytiin keskustelua, mutta se pysyi Raitasen sävellyksenä.
Vuonna 1976 ilmestyi Jukka Raitasen ensimmäinen albumi Vangin toive, ja sitä myytiin 50 000 kpl. Tällöin Kari Kuuva alkoi tehdä Raitaselle kappaleita, ja seuraava levy Vapaa oon myi kultaa. Raitanen jatkoi artistin uraansa vuoden 2008 juhannukseen asti, mutta ei enää saavuttanut 1970-luvun menestystään. Ennen laulajanuraansa Raitanen työskenteli nosturinkuljettajana. Raitanen oli viidesti avioliitossa, mutta vietti viimeiset vuotensa yksineläjänä. Raitanen asui Lappeenrannan Lauritsalassa.
Raitasen sisko Eila Loikkanen, joka asui veljensä seinänaapurina Lauritsalassa, löysi Raitasen kuolleena Raitasen kodista 20. elokuuta 2019. Loikkanen kertoi Ylelle veljensä kärsineen useista sairauksista.
Hkakabo Razi

Kiipeily

Japanilainen Takashi Ozaki ja myanmarilainen Nyima Gyaltsen (alias Aung Tse) tekivät ensinousun huipulle 1996. Ozaki oli yrittänyt nousua vuotta aiemmin, mutta epäonnistunut huonon sään takia. Marssi perusleiriin kestää neljä viikkoa ja on vaivalloinen tiheän sademetsän ja sillattomien jokien takia. Suhteellisen myöhäisen ensinousun syynä oli pääosin se, että ulkomaalaisten pääsy alueelle sallittiin vasta 1993.
Ea

Ea (sumerien Enki) oli mesopotamialainen veden jumala, joka kuului jumalten kolminaisuuteen, jonka muut jäsenet olivat taivaan jumala Anu (sumerien An) ja tuulen jumala Enlil. Ea oli alun perin Eridun kaupungin suojelija, mutta myöhemmin hän kehittyi huomattavaksi jumalaksi, Apsun tai Abzun herraksi, maanalaisen makean veden hallitsijaksi, ja hänen kulttinsa laajeni käsittämään koko mesopotamian.
Enki merkitsee sumerin kielellä kirjaimellisesti ”maan herra”, ja hän lienee ollut alun perin maan jumala. Sumerien myytissä Enki ja maailman järjestys kerrotaan, että Enki vakiinnutti valtioiden rajat ja asetti jumalille näiden tehtävät. Toisen sumerilaisen myytin mukaan Enki oli luojajumala, joka muotoili ihmiset jumalten orjiksi. Alkuperäisessä roolissaan Enki liitettiin siemeniin ja hedelmällisyyteen. Hänet esitettiin usein puoliksi vuohena ja puoleksi kalana, ja astrologian eläinradan merkki kauris juontuukin Enkistä.
Enkin akkadilainen vastine Ea oli puolestaan rituaalisen puhdistautumisen jumala. Vesien puhdistusriittiä kutsuttiin ”Ean vedeksi”. Ea hallitsi myös noituuden ja manaukset. Useissa taruissa hän oli lisäksi kulttuurin tuoja  ja muotoilun jumala, ja siten käsityöläisten ja taiteilijoiden suojelusjumala. Ea oli myös kuninkaiden neuvonantaja, jota pidettiin viisaana jumalana. Akkadilaisissa myyteissä hänet esitetään taitavana ja ovelana välittäjänä, joka saattoi tarpeen tullen olla viekas ja kavala. Akkadin mytologiassa hänellä on myös merkittävä rooli Babylonian kansallisjumala Mardukin isänä.
Nicolai Jørgensen

Seurajoukkueura

Jørgensenin kasvattajaseura on Akatemisk Boldklubb, jota hän edusti vuodet 2009-2010. Vuonna 2010 hän siirtyi Saksan Bundesliigan Bayer Leverkuseniin, jota hän edusti kahden vuoden ajan pelaten Bundesliigassa vain kymmenen peliä sekä kaksi peliä Mestareiden liigassa. Vuonna 2012 hän oli lainalla sekä Bundesliiga-seura 1. FC Kaiserslauternissa että kotimaansa FC Kööpenhaminassa. Kööpenhaminassa Jørgensen pelasi kahdeksan peliä tehden kolme maalia ja niinpä seura osti Jørgensenin itselleen. Kööpenhaminassa Jørgensen on pelannut sekä Mestareiden liigaa että Eurooppa-liigaa. Eurooppa-liigan lohkovaiheen ottelussa HJK:ta vastaan syyskuussa 2014 Parkenilla vaihdosta kentälle tullut Jørgensen teki kaksi maalia Kööpenhaminan voittaessa 2-0.

Maajoukkueura

Jørgensen on pelannut kaikissa Tanskan nuorten maajoukkueissa. Hän oli mukana kotimaassaan vuonna 2011 järjestetyissä alle 21-vuotiaiden EM-kisoissa. Tanskan jalkapallomaajoukkueessa Jørgensen debytoi vuonna 2011. Hän on pelannut siinä yhdeksän ottelua vielä ilman maaleja.
Seweryn Gancarczyk

Seweryn Gancarczyk (s. 22. marraskuuta 1981 Dębica) on puolalainen jalkapalloilija. Kotimaansa seurojen lisäksi hän on edustanut ukrainalaisjoukkueita, muun muassa FK Metalist Harkovaa. Pelipaikaltaan Gancarczyk on puolustaja.
Gancarczyk aloitti ammattilaisuransa vuonna 1999 Podkarpacie Pustynian joukkueessa, jossa hän  pääsi pelaamaan yhden ottelun- Vähäisen luoton takia hän siirtyi kolmen vuoden päästä pelaamaan Hetman Zamośćin joukkueeseen. Siellä hän pelasi 19 ottelua mutta ei tehnyt yhtään maalia. Sen jälkeen hän on noussut nopeasti maansa kärkipelaajien joukkoon. Hän oli mukana MM-kisoissa 2006 mutta ei päässyt kertaakaan kentälle. Maajoukkueessa hän on pelannut kolme ottelua mutta ei ole tehnyt yhtään maalia.
Britannia Bridge

Historia

Rautatieliikenteen lisääntyessä 1800-luvun puolivälissä tuli tarve etsiä tehokasta rautatieyhteyttä Englannista Irlantiin matkustaville. Aluksi tutkittiin mahdollisuutta lisätä rautatie Menain riippusillalle. Tämä vaihtoehto kuitenkin hylättiin ja päätettiin rakentaa kokonaan uusi silta riippusillan viereen.
Uuden sillan suunnittelu annettiin Robert Stephensonille, joka oli yksi aikansa johtavia rautatie- ja rakennusinsinöörejä. Apunaan hänellä oli insinöörit William Fairbairn ja Eaton Hodgkinson. Sillan muodoksi valittiin uusi ja vallankumouksellinen putkisilta, jossa junat kulkivat putken sisällä. Sillan rakentaminen aloitettiin vuonna 1846, ja se valmistui neljä vuotta myöhemmin maaliskuussa 1850. Silta osoittautui niin vahvarakenteiseksi, että siitä jätettiin riippuköydet kokonaan pois. Sillan pyloneissa oli kuitenkin aukot rakennettuina köysiä varten. 
Britannia Bridge oli helppohoitoinen silta, ja se oli käytössä alkuperäisenä vuoteen 1970 saakka. Tuolloin joukko paikallisia poikia olivat tutkimassa siltaa soihtujen kanssa ja silta syttyi tuleen. Silta suljettiin palon jälkeen turvallisuussyistä, ja se avattiin neljän vuoden kuluttua täysin uusittuna. Putket purettiin ja tilalle rakennettiin teräskaarisilta, jonka kannen päällä oli rautatie. Kymmenen vuotta palon jälkeen, vuonna 1980, avattiin rautatiekannen yläpuolelle toinen kansi autoliikennettä varten. Tämä on osa tietä A55. Samaan aikaan 1800-luvun puolivälissä rakennettu putkirakenteinen Conwyn rautatiesilta on yhä käytössä.
Sillan eteläpäähän avattiin heinäkuussa 1851 Britannia Bridgen rautatieasema, joka kuitenkin suljettiin jo 1. lokakuuta 1858 käyttäjämäärän jäätyä vähäiseksi.
Ebbie Goodfellow

Ebenezer R. Goodfellow (9. huhtikuuta 1907 Ottawa, Ontario – 10. syyskuuta 1985) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi puolustajana Detroit Red Wingsin riveissä National Hockey League -liigassa.
Mikko Hirvonen (uutisankkuri)

Mikko Hirvonen on suomalainen televisiopersoona, joka on työskennellyt uutistenlukijana.
Hän toimi useita vuosia Nelosen uutisten toisena pääuutisankkurina. Hirvonen aloitti työnsä uutisankkurina MTV3:lla vuonna 1996. Vuonna 1998 hän siirtyi Neloselle. Hän ankkuroi Nelosen ensimmäisen uutislähetyksen 11. tammikuuta 1998 sekä viimeisen 6. tammikuuta 2014. Vuonna 2015 hän aloitti Ylen alueellisten tv-uutisten juontajana.
Lepo Laurila

Johan Leopold "Lepo" Laurila, vuoteen 1907 Laurén (19. lokakuuta 1878 Mäntsälä – 4. toukokuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen viulutaiteilija ja alttoviulisti, director musices.

Henkilöhistoria

Laurilan vanhemmat olivat ajuri Henrik Johan Laurén ja Maria Adolfina Pietala ja puoliso vuodesta 1908 Maria Alina Saarholma. Viulunsoiton Laurila aloitti jo kahdeksanvuotiaana. Hän kävi Helsingin filharmonisen seuran orkesterikoulun 1886 ja sitten Helsingin musiikkiopiston 1900. Helsingin filharmonisen orkesterin 1. viulun soittaja hän oli vuodesta 1900, samoin kuin Helsingin musiikkiopiston jousikvartetin jäsen, musiikkiopistossa hän opetti vuodesta 1905. Laurila oli Helsingin kaupunginorkesterin 1. alttoviulunsoittaja 1912–1946. Hän oli perustamassa Suomen Muusikkojen Liittoa ja toimi sen puheenjohtajana 1917–1931. Hän oli myös Pohjoismaisen muusikkounionin presidentti 1925–1928 ja Suomen Kamarimusiikkiseuran musiikkipäällikkö 1945–1951. Director musices -arvonimi Laurilalle myönnettiin 1934. Hän toimi Muusikkerilehden päätoimittajana 1920–1929.
Nicolas Cheong Jin-suk

Nicolas Cheong Jin-suk (kor. 정진석; s. 7. joulukuuta 1931) on eteläkorealainen kardinaali. Hän syntyi Soulissa ja sai pappisvihkimyksen 18. maaliskuuta 1961. Piispaksi hänet vihittiin 3. lokakuuta 1970, ja vuosina 1970–1998 hän toimi Cheongjun piispana. Vuonna 1998 hän nousi Soulin arkkipiispaksi ja maaliskuun 2006 konsistoriossa kardinaaliksi.
Nicolas Cheong Jin-suk on S. Maria Immacolata di Lourdes a Boccean kardinaalipappi. Hän on lisäksi ollut vuodesta 1998 Pjongjangin apostolisena hallitsijana. Hän opiskeli aikoinaan Soulissa, Hongkongissa ja Roomassa.
Carlo Azeglio Ciampi

Elämäkerta

Ciampi suoritti vuonna 1941 tutkinnon pääaineenaan kirjallisuus Scuola Normale di Pisassa, joka on yksi Italian maineikkaimmista yliopistoista. Meneillään oli toinen maailmansota, ja hänet kutsuttiin sotimaan Albaniaan. Italian antautuessa liittoutuneille Ciampi pakeni Salòn tasavallan joukoista ja liittyi vastarintaliikkeeseen. Vuonna 1946 hän suoritti lainopillisen tutkinnon Pisan yliopistossa (Università di Pisa) ja aloitti 47-vuotisen uransa Italian keskuspankissa.
Vuonna 1960 Ciampi kutsuttiin työskentelemään pankin keskushallinnossa. Hänestä tuli pankin pääsihteeri 1973, varapääjohtaja 1976 ja pääjohtaja 1978. Lokakuussa 1979 hänet nimitettiin keskuspankin kuvernööriksi ja Italian rajat ylittävää rahaliikennettä valvovan viraston (Ufficio Italiano Cambi) johtajaksi, jona hän toimi vuoteen 1993.
Huhtikuusta 1993 toukokuuhun 1994 Ciampi oli Italian pääministeri virkamieshallituksessa ja huhtikuusta 1996 toukokuuhun 1999 valtiovarainministeri Romano Prodin ja Massimo D’Aleman hallituksissa. Italian valtiontalouden kurinalaistamista euroalueeseen liittymiskriteerit täyttäväksi pidetään hänen saavutuksenaan. Hän valitsi Leonardo da Vincin ”Vitruviuksen miehen” Italian yhden euron kolikkoon.
Ciampi valittiin presidentiksi suurella enemmistöllä, ja hän oli ensimmäinen, joka valittiin ensimmäisellä äänestyksellä vaadittavalla ⅔ enemmistöllä edustajainhuoneen ja senaatin yhteisistunnossa. Ciampi ei asettunut ehdolle toiselle kaudelle.
Ciampi ei ottanut suoraan kantaan politiikkaan, mutta kommentoi usein yleisesti asioita. Hänen kantansa eivät olleet lähellä paavin tai katolisen kirkon kantoja, kuten edeltäjänsä Oscar Luigi Scalfaron. Hän ylisti usein isänmaallisuutta, jota Italiassa ei pidetä fasistimenneisyyden vuoksi arvossa. Ciampi sanoi kuitenkin haluavansa korostaa itseluottamusta nationalismin sijaan.
5. toukokuuta 2005 hän sai Aachenin kaupungin myöntämän Kaarle Suuren palkinnon Euroopan idean edistämisestä.
Cliffhanger – kuilun partaalla

Juoni

Elokuva kertoo vuorikiipeilijä Gabe Walkerista, joka pitää taukoa kiipeilystä epäonnistuneen pelastusreissun seurauksena. Kahdeksan kuukautta myöhemmin Gabe kuitenkin palaa pikkukylään, jossa tapaturma sattui, mutta kiipeillä hän ei kuitenkaan aio. Samoihin aikoihin suuri rosvojoukkio ryöstää lentokoneen ja heille tapahtuu virhe, jonka seurauksena ryöstösaalis leviää pitkin vuoristoa. Gaben kollegat suostuttelevat hänet mukaan pelastusreissulle auttamaan lentokoneturmassa selvinneitä matkustajia. Gabe ja kumppanit eivät kuitenkaan tiedä, että lentokoneen matkustajat ovatkin rikollisia, jotka tarvitsevat etevän vuorikiipeilijän etsimään heidän rahansa.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano antaa Cliffhangerille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Hippolyte et Aricie

Hippolyte et Aricie (suom. Hippolytos ja Arikia) on Jean-Philippe Rameaun ensimmäinen tragédie en musique, joka ensiesitettiin 1. lokakuuta vuonna 1733 ja joka aikaansai aikanaan valtavan kohun Ranskan oopperapiireissä. Aikalaisen kirjeen mukaan "jotkut pitivät sitä hienostuneena ja Lullyä parempana, toiset taas äärimmäisen monimutkaisena ja yksitoikkoisena". Säveltäjä oli yli 50-vuotias säveltäessään ensimmäisen oopperan ja hän oli aikaisemmin kirjoittanut pääasiassa kosketinsoitinmusiikkia. Teoksen libretto pohjaa kreikkalaiseen mytologiaan, joka on suodatettu ranskalaisen kirjallisuuden kautta. Simon-Joseph Pellegrinin kirjoittaman libreton perustana käytettiin Jean Racinen tragediaa Phèdre (1677).
Oopperan musiikki uudisti oopperoiden orkestrointia energisyydellään ja nopeilla tempoillaan. Lisäksi Rameau käytti edeltäjiään rohkeammin dissonansseja.
Veljko Bulajić

Veljko Bulajić (s. 22. maaliskuuta 1928 Vilusi) oli kroatialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hänen elokuvansa on ollut ehdokkaana Kultaiseen palmuun ja parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkintoon.

Ura

Bulanićin ensimmäinen elokuva oli Juna ilman aikataulua, joka julkaistiin vuonna 1959. Elokuva oli ehdokkaana Cannesin elokuvajuhlien Kultaiseen palmuun. Vuonna 1962 Bulajić ohjasi elokuvan Kozara – veriset vuoret, joka oli ehdokkaana Moskovan kansainvälisessä elokuvafestivaaleissa ja voitti Kultaisen palkinnon. Bulajić ohjasi myöhemmin Neretvan taistelu elokuvan, joka taas julkaistiin 1969. Elokuva voitti Parhaan vieraskielisen elokuvan Oscarin.
Tiina Vainikainen

Ura

Biisintekemisen Vainikainen aloitti jo lapsena ja ensimmäiset omat sävellykset syntyivät poikkihuilulla, jota hän soitti 6-vuotiaasta lähtien. Myöhemmin mukaan tulivat piano ja kitara. Vainikainen opiskeli myöhemmin muusikoksi Jyväskylän Konservatoriossa ja valmistui vuonna 2010.
Syksyllä 2015 Vainikainen lähetti itse tekemiään demoja tuottaja MGI:lle ja tämän seurauksena solmi kustannussopimuksen M-Eazy Music Publishingin sekä HMC Publishingin kanssa vuonna 2016. Vainikaisen ensimmäinen kustannettu julkaisu ja läpimurtobiisi, Evelinan Sireenit, julkaistiin 31. maaliskuuta 2016 ja se nousi lähes suoraan Suomen Spotifyn Top50-listan ykköseksi. Vuoden 2016 aikana Vainikainen sai Sireenien lisäksi kappaleillaan vielä neljä muuta Spotifyn ykkössijaa.
Vainikainen on säveltänyt ja sanoittanut kappaleita muun muassa Evelinalle, Nikke Ankaralle, Laura Närhelle, Samuli Edelmannille, Profeetoille ja Roope Salmiselle & Koirille. Biisinkirjoittamisen lisäksi hän laulaa mm. kappaleissa Läikkyy (Arttu Lindeman), Mona Lisa (Nikke Ankara) ja Jatkoajalle (Tuomas Kauhanen). Vainikainen on ollut ehdolla Suomen Musiikkikustantajien vuoden kevyen musiikin tekijäksi vuosina 2017, 2018 sekä 2019.