google/wiki40b huggingface dataset:
4,4′-bis(dimetyyliamino)bentsofenoni

Käyttö

4,4′-bis(dimetyyliamino)bentsofenonia käytetään pääasiassa valmistettaessa väriaineita, erityisesti auramiinin johdannaisia. Näitä väriaineita käytetään paperin, tekstiilien ja nahan värjäämiseen.
Eräs väriaine, jonka valmistuksessa käytetään 4,4′-bis(dimetyyliamino)bentsofenonia on metyylivioletti. Heinrich Caron vuonna 1884 kehittämässä menetelmässä 4,4′-bis(dimetyyliamino)bentsofenoni kondensoituu N,N-dimetyylianiliinin kanssa fosgeenin tai fosforyylikloridin läsnä ollessa muodostaen metyyliviolettia.
4,4′-bis(dimetyyliamino)bentsofenonia voidaan käyttää myös herkistäjänä fotopolymisoinnissa ja muissa valoreaktioissa. Yhdiste absorboi voimakkaasti aallonpituudeltaan 365 nm olevaa säteilyä.

Karsinogeenisuus

4,4′-bis(dimetyyliamino)bentsofenonin on todettu eläinkokeissa aiheuttavan maksasyöpää sekä koiras- että naarasrotille ja hemangiosarkoomaa koirashiirille. Yhdisteen karsinogeenisuudesta ihmisille ei ole tarkkaa tietoa.
Brittany Daniel

Brittany Daniel (s. 17. maaliskuuta 1976 Gainesville, Florida) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tutuksi roolistaan nuortensarjassa Sweet Valley High. Brittany esitti sarjassa toista pääosaa Jessica Wakefieldinä, ja hänen kaksoissisarensa Cynthia Daniel taas Jessican kaksoissiskoa Elizabethia.
Näytteli myös elokuvassa White Chicks -kytät hameissa -elokuvassa diivamaista perijätärsisarta, 2000-luvulla.
Janne Saarakkala

Janne Valtteri Saarakkala (s. 20. heinäkuuta 1972 Helsinki) on suomalainen teatteriohjaaja, käsikirjoittaja ja esiintyjä, joka työskentelee laaja-alaisesti esittävän taiteen kentällä. Hän valmistui maisteriksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 1997. Leimaa-antavaa hänen uralleen on monipuolisuus, monialaisuus ja uteliaisuus. Ohjaajana ja käsikirjoittajana Saarakkala on tullut tunnetuksi työkulttuuria ja sen muutoksia käsittelevistä esityksistä sekä suomalaisia kaupunkeja käsittelevästä esityssarjasta, joka sai alkunsa Todellisuuden tutkimuskeskuksen Suomi-projektista vuonna 2003. Esiintyjänä hänet tunnetaan yhden miehen tajunnanvirtaesityksestä Puhuva pää. 
Vuosina 2015-2019 Saarakkala toimi Riihimäen Teatterin taiteellisena johtajana. Teatteri valittiin Vuoden Teatteriksi 2017.
Saarakkala on Todellisuuden tutkimuskeskuksen perustajajäseniä. Kollektiiville myönnettiin näyttämötaiteen valtionpalkinto vuonna 2002. Vuosina 2018-2020 Saarakkala toimii kollektiivin taiteellisena johtajana.
Terhi (yritys)

Historia

Terhi-tuotemerkki perustettiin 1950-luvun puolivälissä, ja Terhi perämoottorien valmistus aloitettiin Jyskän tehtaalla. Perämoottorien markkinoijaksi tuli Korpivaara Oy, joka markkinoi myös vuodesta 1969 alkaen valmistettuja Terhi-veneitä. Alun perin lasikuidusta valmistettuja veneitä tehtiin eri valmistajilla vuoteen 1972 saakka, jonka jälkeen Korpivaaran sisaryhtiö Konemuovi Oy Rymättylässä aloitti veneiden valmistamisen ABS-kestomuovista, josta kaikki Terhi-veneet valmistetaan edelleen.
Amer-yhtymä osti Korpivaaran vuonna 1984. Venetehdas irtaantui vuonna 1992 itsenäiseksi yhtiöksi Terhi Oy:ksi. Vuonna 2005 Terhi Oy liitettiin Otto Brandt -konsernin omistukseen.
Vuoden 2009 alussa Terhi Oy osti turkulaisen Port Arthur Oy:n omistaman Sea Star -malliston valmistuksen. Vuoden 2009 lopussa Terhi Oy jatkoi laajenemistaan ostamalla ähtäriläisen Silver Veneet Oy:n liiketoiminnan. Kaupassa Silver-malliston brändi- ja valmistusoikeudet sekä Silverin 70 työntekijää siirtyvät Terhille.
Vuonna 2010 Terhi Oy vaihtoi nimensä TerhiTec Oy:ksi selkeyttääkseen viestintäänsä ja erottaakseen yrityksen nimen Terhi-venebrändistä.

Terhi

Terhitec Oy ja sen edeltäjät ovat valmistaneet Terhi-brändiin kuuluvia soutu-, moottori- ja purjeveneitä yhteensä yli 200 000 venettä. Vuonna 2009 Terhi-mallistoon kuului 12 eri moottorivene-, 10 soutuvene- ja yksi purjejollamalli. Lisäksi mallistoon on aikaisemmin kuulunut viisi soutuvene-, 14 moottorivene-, neljä purjevene- ja 19 lasikuituvenemallia sekä yksi kanoottimalli. 
Terhi 385 -soutuveneen valmistus aloitettiin vuonna 1981, ja siitä tuli pian Suomen ostetuin vene. Terhi 385 -soutuveneitä on valmistettu yli 40 000 kappaletta.
Vuonna 1972 Terhi kehitti ABS-veneen valmistukseen oman teollisen menetelmänsä, jolla veneitä pystyttiin tekemään tehokkaasti sarjatuotannossa. Automaattisella muovauskoneella ABS-kestomuovi muotoillaan veneen sisä- ja ulkokuoriksi, ja kuorien välinen tila vaahdotetaan täyteen vettä imemättömällä polyuretaanivaahdolla. Syntyvä rakenne on luja ja jäykkä, ja lisäksi vene on käytännössä uppoamaton.

SeaStar

SeaStar-veneet tehtiin alun perin Kokkolassa perinteisin menetelmin ja käsityönä. Sarjatuotanto alkoi vuonna 1984 ja samalla se nousi yhdeksi suosituimmista venemalleista Suomessa. Nykyisin SeaStar-mallisto valmistetaan TerhiTecin tehtaalla Ähtärissä ja mallistoon kuuluu kaksi 6,60–8,10 metriä pitkää hyttivenemallia (SeaStar 24 Cabin ja 26 Cabin) sekä 6 metrinen pulpettivene SeaStar 20 Open.

Silver-veneet

Silver-veneiden tuotanto alkoi 1990-luvun alussa ja ensimmäinen Silver-vene (Silver Hawk) esiteltiin Helsingin venemessuilla vuonna 1991. Silver-veneet tehdään käyttämällä niin sanottua AluFibre-rakennetta, jossa on yhdistetty merialumiinin ja lujitemuovin hyvät ominaisuudet. Silver oli ensimmäinen venemerkki, joka hyödynsi tätä teknologiaa venevalmistuksessa ja on edelleenkin selkeä johtaja AluFibre-venemarkkinoilla. Mallistoon kuuluu 16 venettä, joista 13 on avomallisia moottoriveneitä, pituudeltaan 4,85–7,30 metriä. Kolme on kattettuja malleja, kaikki pituudeltaan 6,50 metriä.
Women’s International Boxing Association

Women's International Boxing Association (WIBA) on kansainvälinen naisammattinyrkkeilyliitto, joka perustettiin vuonna 2000. Liiton puheenjohtaja on Ryan Wissow.

Jäsenet

Yhteensä 62 maata ja itsehallintoaluetta ovat edustettuina WIBA:ssa: Alankomaat, Argentiina, Aruba, Australia, Barbados, Belgia, Bonaire, Brasilia, Chile, Curaçao, Dominikaaninen tasavalta, Ecuador, Englanti, Espanja, Etelä-Afrikka, Etelä-Korea, Filippiinit, Ghana, Guam, Guatemala, Guyana, Honduras, Israel, Italia, Jamaika, Japani, Kanada, Kenia, Kolumbia, Kongon demokraattinen tasavalta, Mali, Meksiko, Mongolia, Neitsytsaaret, Nicaragua, Nigeria, Panama, Paraguay, Peru, Portugali, Puerto Rico, Puola, Ranskan Guayana, Ruotsi, Saksa, San Marino, Sambia, Sint Maarten, Sveitsi, Tansania, Tanska, Thaimaa, Trinidad ja Tobago, Tšekki, Ukraina, Unkari, Uruguay, Uusi-Seelanti, Valko-Venäjä, Venezuela, Venäjä ja Yhdysvallat.

Nyrkkeilijöitä

Liiton nykyisiä ja entisiä maailmanmestareita ovat muiden muassa Laila Ali, Jackie Frazier-Lyde, Ann Wolfe, Leatitia Robinson, Gina Guidi, Sumya Anani, Kara Ro, Chevelle Hallback, Marcela Acuña, Ada Velez, Anita Christensen, Melinda Cooper, Jenifer Alcorn, Mary Jo Sanders ja Duda Yankovich.

Historia

WIBA:n perustivat yhdysvaltalainen Ryan Wissow ja kolumbialainen Luis Bello-Diaz vuonna 2000. Liitto kasvoi nopeasti merkittäväksi kansainväliseksi naisammattinyrkkeilyliitoksi.
Marta A. Renvall

Marta A. Renvall (7. heinäkuuta 1873 Muurla – ?) oli suomalainen johtaja.
Renvallin vanhemmat olivat arkkipiispa Torsten Thure Renvall ja Amanda Sofia Limnell. Renvall kävi Turussa Heurlinin koulun 1990 ja opiskeli sitten 1990–1991 kieliä Sveitsissä, myöhemmin myös Pariisissa ja Lontoossa.
Renvall oli Turun NNKY:n sihteeri (toiminnanjohtaja) 1996–1999, Suomen NNKY:n pääsihteeri 1900–1915, Renvallin kotiopiston perustaja ja johtaja vuodesta 1916. Hän toimi myös uskonnon- ja pyhäkoulunopettajana. Hän oli vuosina 1900-1915 NNKY:n lehtien ja muiden julkaisujen päätoimittaja.
Julkaisemassaan kirjassa Työntekijättärien hyväksi (1912) Renvall kuvasi työläisnaisten huonoja oloja ja keräsi kirjan myyntituloilla ja sen mukana olleella keräyslomakkeella varoja oman talon hankkimiseksi NNKY:lle.
Sini Latvala

Sini Tuuli Susanne Latvala (o.s. Pöyry, s. 3. helmikuuta 1980 Kankaanpää) on suomalainen moukarinheittäjä. 
Latvala aloitti moukarinheiton 13-vuotiaana. Häntä valmensi koko urheilu-uran ajan isänsä Jarmo Pöyry. Nuorten EM-kisoissa 1997 Latvala sijoittui hopealle ja 1998 nuorten MM-kisoissa Annecyssä hän voitti myös hopeaa ja jäi vain kolmen senttimetrin päähän kultamitalista. Saman vuoden Budapestin aikuisten EM-kilpailuissa hän karsiutui loppukilpailusta. Myös vuonna 1999 hän saavutti nuorten EM-hopeaa. 
2000 Sydneyn olympialaisten aikaan Latvala suoritti vapaaehtoista asepalvelusta. Hän pääsi Sydneyssä finaaliin, jossa sijoittui 12. sijalle. Ensimmäisissä aikuisten MM-kisoissaan 2001 Edmontonissa Latvalan tie katkesi karsintaan. 2002 EM-kisoissa Münchenissä Latvala sijoittui viidenneksi. 2003 MM-Pariisissa taival katkesi jälleen karsintoihin, samoin 2004 Ateenan olympialaisissa ja 2005 Helsingin MM-kisoissa. Latvalan kohtaloksi koitui myös 2006 EM-kisoissa jääminen karsintoihin tuloksella 65,72. Vuonna 2008 hän ei kilpaillut. Perheenlisäyksen jälkeen hän palasi kilpakentille Latvala-nimisenä heinäkuussa 2009.
Suomen mestaruuksia Latvalalle on kertynyt seitsemän kappaletta: 1997, 1998, 2002, 2003, 2004, 2005 ja 2006. SM-hopeaa hän on voittanut vuosina 2000, 2001 ja 2007 sekä SM-pronssia vuosina 2009, 2010, 2011 ja 2012. Vuoden 2012 jälkeen hän ei ole kilpaillut. Hänen henkilökohtainen ennätyksensä on 69,16, minkä hän heitti Kaustisella 1. heinäkuuta 2004. Hänen urheiluseuransa on Seinäjoen Seudun Urheilijat. Aiemmat seurat Kaukasten Voima ja Nurmon Urheilijat -99. Latvala on 182 senttimetriä pitkä.
Messulammi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,3 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Lummennen ja Vesijaon valuma-alueella (14.25), jonka Pannijoen valuma-alueeseen (14.253) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 127,9 metriä mpy.
Rafael von Frenckell

Rafael Theodor von Frenckell (21. marraskuuta 1883 Helsinki – 16. huhtikuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen teollisuusjohtaja. Hänelle myönnettiin 1943 vuorineuvoksen arvo. Frenckell oli W. Rosenlew & Co:n toimitusjohtaja 1916–1923 ja jälleen 1932–1946 ja Suomen Paperitehtaitten Yhdistyksen toimitusjohtaja 1923-1931.
Hänen veljensä oli Erik von Frenckell ja isänsä Carl Theodor von Frenckell.
Urasjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 46 hehtaaria ja se on 1,7 kilometriä pitkä ja 700 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 5,1 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Hauhon alueella (35.77), jonka Iso-Roineen alueeseen (35.773) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 84,2 metriä mpy.
Polttopullo

Polttopullon historia

Polttopullo keksittiin Espanjan muukalaislegioonassa syksyllä 1936, jolloin sitä alettiin käyttää panssarintorjunta-aseena Madridin lähellä Espanjan sisällissodassa. Kuitenkin suomalaisen, varsinaisen Molotovin cocktailin kehitti vähän ennen talvisotaa Korian varuskunnassa kapteeni Kuittinen.
Nimi ”Molotovin cocktail” tulee Neuvostoliiton ulkoasioiden kansankomissaari (ulkoministeri) Vjatšeslav Molotovista. Nimeä alettiin käyttää talvisodan aikana, kun Suomen maavoimat käytti polttopulloja panssarintorjunta-aseena. Nimitys juontuu siitä, että Molotovin väitettiin sanoneen, etteivät neuvostoliittolaiset pommikoneet pudottaneet Suomeen muuta kuin ruoka-apupaketteja. Tästä syystä Neuvostoliiton Suomeen pudottamia rypälepommeja alettiin kutsua Molotovin leipäkoreiksi, ja aiheeseen sopivasti suomalaiset nimesivät käyttämänsä polttopullon Molotovin cocktailiksi.
Talvisodassa Molotovin cocktail koostui jätespriin, petrolin, väkiviinan (spriin) ja tervan seoksesta puolen litran viinapullossa. Pullon kylkeen kiinnitetyt sytytyspuikot olivat myrskytikkuja (bengaalitikkuja). Toinen tikuista oli varalla, jotta heittämättä jäänyt pullo voitaisiin käyttää uudelleen.
Talvisodan alussa suomalaisen ohjesäännön mukaan polttopulloilla oli tarkoitus vain sokaista panssarivaunun tähystysaukot. Havaittiin kuitenkin, että kun polttopullolla osuttiin panssarivaunun ilmanottoluukkuun, käyvän moottorin ilmanotto imi liekit vaunun sisälle sytyttäen moottorin tuleen.
Rajamäen tehtailla pullotettiin talvisodan aikana yli 450 000 polttopulloa. Neuvostoliittolaiset pommittivat Rajamäkeä, koska ensimmäisten pullojen korkeissa luki Alko-Rajamäki. Tehdasvalmisteisen pullon kehitti Rajamäen tehtaiden työntekijä yli-insinööri Fredrik Toivio Kirkkomäki. Venäläisten pommituksien takia Rajamäelle rakennettiin jykevät ilmatorjuntatornit jotka ovat edelleen paikalla.
Puna-armeija menetti talvisodan taisteluissa 1 919 panssarivaunua, joista 436 tulipalon vuoksi. Suurin osa lienee polttopullolla sytytettyjä.
Saksalaisten toisessa maailmansodassa käyttämä versio polttopullosta oli nimikkeeltään Brandflasche, joka oli 250 mm korkea ja 70 mm leveä lasipullo. Sen polttonesteenä oli 1/3 liekinheittimissä käytettyä Flammöl Nr.19 -paloöljyä ja 2/3 bensiiniä. Käytössä oli myös Brandhandgranate 48/57, 80 mm leveä ja 100 mm korkea lasipullo, joka oli täytetty puolella litralla bensiini–bentsoliseosta.
Charles Darwin -yliopisto

Charles Darwin -yliopisto on australialainen vuonna 2004 perustettu yliopisto, joka perustettiin yhdistämällä kaksi Pohjoisterritorion yliopistoa. Vuonna 2007 yliopistolla on 20 098 opiskelijaa.
Vuonna 2016 Charles Darwin -yliopisto valittiin maailman 20 lupaavimman joukkoon konsultti­yritys Firetailin raportissa yliopistoista, jotka voivat nousta maailman eliittiin vuoteen 2030 mennessä. (Suomesta listalle pääsi Lappeen­rannan teknil­linen yli­opisto.)
Les Rousses

Nähtävyyksiä

Kunnan nähtävyyksiä on vuosien 1848 ja 1862 välillä rakennettu linnoitus Fort des Rousses. Se rakennettiin suojaamaan Ranskaa Sveitsin hyökkäystä vastaan. Linnoitus on toiseksi suurin linnoitus Ranskassa. Linnoitusta ei käytetty koskaan sotilastarkoituksiin, ja se hylättiin vuonna 1919. Tämän jälkeen linnoitusta on käytetty lomaleirinä ja kommandojoukkojen koulutuskeskuksena. Nykyään linnoitus on Comté-juustojen jalostamo.
Karl Nordström

Karl Fredrik Nordström (1855–1923) oli ruotsalainen taidemaalari. Hän oli 1890-luvun ruotsalaisen tunnelmamaalauksen merkittävä edustaja. Kolorismin sävy muuttui myöhemmin idyllisemmäksi. Hän oli myös erinomainen piirtäjä.
Juan Francisco Sarasti Jaramillo

Juan Francisco Sarasti Jaramillo (s. 30. heinäkuuta 1938 Cali) on kolumbialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin Jeesuksen ja Marian kongregaation eli eudistien papiksi 30. maaliskuuta 1963 ja nimitettiin Calin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Egaran titulaaripiispaksi 8. maaliskuuta 1978. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alberto Uribe Urdaneta, jota avustivat José de Jesús Pimiento Rodriguez ja Eladio Acosta Arteaga.
23. joulukuuta 1983 Sarasti Jaramillo sai nimityksen Barrancabermejan hiippakunnan piispaksi ja 25. maaliskuuta 1993 Ibaguén arkkihiippakunnan arkkipiispaksi. 17. elokuuta 2002 hänet nimitettiin Calin arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 18. toukokuuta 2011.
Dick Brown

Richard Ernest ”Dick” Brown (17. tammikuuta 1935 – 17. huhtikuuta 1970) oli yhdysvaltalainen baseballsieppari, joka pelasi Major League -tasolla vuosina 1957–1965. Hänen nuorempi veljensä on baseballpelaaja Larry Brown.
Brown syntyi Länsi-Virginian Shinnstonissa ja opiskeli yliopistossa Florida Statessa. Hänen ennenaikainen kuolemansa 35 vuoden ja kolmen kuukauden iässä oli seurausta aivokasvaimesta.
Samuli Suomalainen

Carl Gustaf Samuel (Kaarle Kustaa Samuli) Suomalainen (8. helmikuuta 1850 Pietari – 4. toukokuuta 1907 Sortavala) oli suomalainen kirjailija, sanomalehtimies ja opettaja.

Elämänvaiheita

Suomalaisen vanhemmat olivat kultaseppä Adam Suomalainen ja Eeva Backman. Hän kävi aluksi Pietarin suomalaisen kirkkokoulun ja jatkoi Jyväskylän alkeisopistossa, josta hän pääsi ylioppilaaksi 1868. Suomalainen valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1873. Hän toimi vuosina 1873–1874 saksan opettajana Helsingin suomalaisessa tyttökoulussa ja matematiikan opettajana samassa koulussa syyslukukaudesta 1874 vuoden 1876 kevätlukukauden loppuun. Kevätlukukaudella 1875 hän oli suomen opettajana Helsingin suomalaisessa normaalilyseossa, opettaen 1872–18774 suomea myös Helsingin venäläisessä lukiossa. Suomalainen toimi 1876–1880 aktuaarina Suomalaisen Tilastollisen toimiston palveluksessa ja Sortavalan seminaarin matematiikan lehtorina 1880–1906. Suomalainen toimi myös Suomi-yhtiön perustamisesta lähtien yhtiön asiamiehenä.

Kirjallinen toiminta

Sortavalaan muutettuaan Suomalainen ryhtyi edistämään suomen kielen asiaa ja osallistui suomalaisen seuran perustamiseen. Hän toimi Sortavalan kaupungin kirjaston ja lukusalin esimiehenä vuodesta 1886 kuolemaansa asti ja oli kaupunginvaltuusmiehenä 1895–1897. Sortavalan edustajana hän osallistui kirkolliskokoukseen 1886, jossa hänet valittiin K. A. Waarasen kanssa valmistamaan käsikirjoitusta tuolloin hyväksyttyyn suomalaisen virsikirjan mallipainokseen, joka ilmestyi seuraavana vuonna. Uuden Suomettaren avustaja Suomalainen oli lehden alkuaikoina ja aputoimittajana Suomen wirallisessa lehdessä vuosina 1868–1879. Sortavalaan muutettuaan hän oli perustamassa Laatokka -nimistä sanomalehteä ja toimi sen vastuullisena toimittajana 1882–1884. Suomalainen pyrki toiminnallaan lisäämään kansan ymmärrystä luonnotieteiden ja tekniikan saavutuksista. Sen vuoksi hän suomensi sekä koulukirjoja että alan saksankielisiä teoksia. Erityisesti teos Suuret keksinnöt ja Suomalaisen siihen tekemät lisäykset osoittavat, mitä tavoitteita Suomalaisella oli 1880-luvulla.  Vuonna 1885 Suomalainen kirjoitti puhelimesta:

»Meilläkin saattaa jo monessa kaupungissa ken tahansa verrattain vähäistä maksua vastaan omasta huoneestansa keskustella aivan toisessa talossa asuvan tuttavansa kanssa, huutamatta, voimiaan ponnistelematta, aivan kuin tavallisestikin. Eikä siinä kyllä, vaan saattaa jo esimerkiksi Helsinkiläinen huoleti haastella Porvoolaisen kanssa ja ennenkuin tämä kirja on loppuun painettu, kaiketikin muittenkin Suomenmaan suurimpain kaupunkien asukasten kanssa.» 
()

Perhe

Suomalainen oli vuodesta 1876 naimisissa Hilma Katarina Charlotta Bährin kanssa. Heidän poikansa oli lehtori Lauri Suomalainen.

Tuotanto

Suomalainen julkaisi teoksensa kirjailijanimillä Samuli S. ja Samuli Suomalainen ja käytti myös nimimerkkejä K.G.S., K.S. ja S.S.
Triton-NN

Triton-NN (ven. Тритон-НН) eli projekti 21310 on venäläinen pienoissukellusveneiden luokka. Alustyyppi julkistettiin koekäytöön joulukuussa 2008. Pienoissukellusveneen on suunnitellut nižninovgorodilainen suunnittelutoimisto Lazurit (ven. «Центральное конструкторское бюро «Лазурит», ОАО «ЦКБ «Лазурит», Tsentralnoje konstruktorskoje bjuro Lazurit, OAO TšKV Lazurit).
Suunnittelutoimisto Lazurit on yksi kolmesta venäläisistä sotilassukellusveneiden suunnittelijoista. Tämä vuonna 1953 toimintansa aloittanut yhtiö on suunnitellut merkittävän osan venäläisistä diesel- ja ydinsukellusveneistä. Pienoissukellusveneitä yritys on suunnitellut sekä sotilaallisiin että siviilitarkoituksiin.
Alustyyppiä Triton-NN on luonnehdittu nopean pinta-aluksen ja sukellusveneen yhdistelmäksi. Ruotsalaislähde arvioi alustyypin pystyvän kulkemaan pinta-ajossa moottoritorpedoveneiden tapaan 30–40 solmun nopeudella.  Alustyyppi on suunniteltu erityisesti venäläisten sukeltajien ja erikoisjoukkojen (Spetsnaz) käyttöön. Arvioiden mukaan Triton-NN -pienoissukellusveneeseen mahtuu noin 10 sukeltajaa ja se voidaan varustaa torpedoilla.
Sukellusvenemallista Triton-NN uutisoitiin 19. lokakuuta 2014 eräänä mahdollisuutena Tukholman saaristossa lokakuun puolivälissä 2014 käynnistettyjen sukellusvene-etsintöjen yhteydessä.
Spica-luokka (torpedovene)

Suunnittelu

Luokan alukset perustuivat ajatukseen valmistaa Washingtonin laivastosopimuksen ulkopuolelle jääneen alle 600 tonnin alustyyppi. Niiden suunnittelu alkoi 1932 ja prototyypit RN Spica ja RN Astore valmistettiin. Alusten runko oli 80 metriä pitkä ja niiden uppouma oli noin 720 tonnia eikä alle 600 tonnia kuten Washingtonin laivastosopimuksessa määritettiin. Niiden voimanlähteenä oli kahteen akseliin kytketyt turbiinimoottorit, joihin kumpaankin oli kytketty kaksi Yarrow-kattilaa.
Alusten aseistuksena oli kolme 102 millimetrin tykkiä yksiputkisina asennuksina. Tykeistä yksi oli etukannella ja kaksi takana. Aluksille oli asennettu lisäksi neljä 450 millimetrin torpedoputkea, joiden kantama ja tuhovaikutus oli pienempi kuin yleisesti käytössä olevilla 533 millimetrin torpedoputkilla.
Jam Master Jay

Ura

Mizell syntyi Brooklynissä Yhdysvalloissa ja hänen perheensä muutti Queensiin, kun Mizell oli 10-vuotias. Hän soitti bassoa ja rumpuja monissa autotalliyhtyeissä. Mizell perusti Scratch DJ Academyn Manhattanissa. Vuonna 1989 Jam Master Jay perusti Jam Master Jay Recordsin. Hän hankki lukuisia artisteja Jam Master Jay Recordsiin. 1990-luvulla Mizell joutui vakavaan auto-onnettomuuteen ja häntä myös ammuttiin, mutta hän selvisi. Hänellä ei ole yhtään omaa albumia. Hän myös auttoi 50 Centin musiikkiuran alkuun.

Kuolema

Mizelliä ammuttiin 30. lokakuuta 2002 Merrick Boulevard -levytysstudiolla Queensissä, New Yorkissa. Hän kuoli saamiinsa vammoihin välittömästi. Mizell on haudattu Ferncliffin hautausmaalle Hartsdaleen, New Yorkiin.
Leo Kojo

Leo Johannes Kojo (28. kesäkuuta 1917 Parikkala – 25. tammikuuta 2006 Lappeenranta) oli suomalainen Mannerheim-ristin ritari. Hänet nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 23.8 1942 numerolla 82. Hän oli sotilasarvoltaan vääpeli ja toimi joukkueenjohtajana 4. Rajajääkäripataljoonassa Kojo jäi sotien jälkeen Rajavartiolaitoksen palvelukseen ja eteni aina majuriksi asti. Hän kuoli 25.tammikuuta 2006 Lappeenrannassa
Helsinki-mitali

Helsinki-mitalilla palkitaan ansioituneita kansalaisia. Mitalit jaetaan Helsinki-päivänä 12. kesäkuuta. Kaupunginhallitus myöntää mitalin kaupungin hyväksi tehdyistä ansioista. Helsinki-mitalin saa myös 30 vuoden palveluksesta Helsingin kaupungilla.
Helsingin kaupungin myöntämä Helsinki-mitali on hyväksytty kannettavaksi virallisten kunniamerkkien ohella ja se lasketaan kuuluvaksi puolivirallisiin kunnia- ja ansiomerkkeihin. Mitalin kääntöpuolella on tunnuslause acti labores ivcvndi (ahkeruus on ilomme).
Päätöksen kaupungin oman ansiomitalin perustamisesta teki kaupunginvaltuusto 30.11.1955 seuraten Tukholman kaupungin Sankt Eriksmedaljenin esimerkkiä.

2005

Kaupunginhallitus myönsi seitsemälle kansalaiselle ja viidelle luottamusmiehelle mitalin heidän ansioistaan kaupungin hyväksi.
- lääkintöneuvos Liisa Elovainiolle hänen laajasta ja monipuolisesta ammatillisesta sekä yhteiskunnallisesta toiminnastaan erityisesti terveyden edistämisessä
- hopeinen Helsinki-mitali FM, kirjastonhoitaja Heikki Kaukorannalle. 
FM, kirjastonhoitaja Heikki Kaukoranta on suomentanut ja toimittanut 1900-luvun alun Helsinkiin ja Helsingin yliopiston kirjastoon sijoittuvan kirjan Herra Corpwieth ja kaksoisolennon arvoitus. Heikki Kaukorannan tekemän laajan selvitystyön tuloksena lukijalle avautuu kuvien ja sanojen välityksellä tarkka ja mielenkiintoinen näkymä elämästä 1900-luvun alun Helsingissä. Herra Corpwieth ja kaksoisolennon arvoitus -kirja ilmestyi Helsingin yliopiston kirjaston julkaisusarjassa syksyllä 2003.

2006

Kultaisen mitalin saivat 576 kaupungin työntekijää sekä päätoimittaja Eilina Gusatinsky, johtaja Ansa Holm, vuorineuvos Ilpo Kokkila, poliisikomentaja Jukka Riikonen, valtiosihteeri Raimo Sailas, lastenlääkäri Annlis Söderholm, toimitusjohtaja Marja Usvasalo ja keittiömestari Hans Välimäki.

2007

Kultaisen mitalin saivat 503 kaupungin työntekijää sekä pääjohtaja Matti Halmesmäki, puolustusvoimain komentaja, amiraali Juhani Kaskeala, kansanedustaja Hannes Manninen, toimitusjohtaja Juhani Merimaa, toimitusjohtaja Lasse Murto, pääjohtaja Kari Neilimo, rehtori Ilkka Niiniluoto, ohjaaja Kristin Olsoni ja  poliisipappi Carita Pohjolan-Pirhonen.