google/wiki40b huggingface dataset:
Severi Lahtinen

Seuraura

Lahtinen on Pelicansin oma kasvatti. Kiekkoreipas ry palkitsi hänet kauden 2015–2016 päätteeksi parhaana hyökkääjänä Marko Jantunen -palkinnolla.
Elokuun 2016 lopulla Lahtinen teki kaksivuotisen SM-liigasopimuksen Pelicansin kanssa. Hän teki liigadebyyttinsä kaudella 2016–2017. Vain 17-vuotias Lahtinen pelasi ensimmäisen SM-liigaottelunsa 13. lokakuuta 2016 vieraissa JYPiä vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 14.16 minuuttia. Lahtinen sai myös tehomerkinnän +1. Hän pelasi kauden aikana SM-liigassa kaikkiaan viisi runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen. Lahtinen pelasi suurimman osan kaudestaan Pelicansin A-nuorissa, joiden paras pistemies ja syöttäjä hän oli tehoilla 7+34=41, kuten myös pudotuspeleissä tehoilla 2+4=6. Lahtinen voitti pudotuspeleissä myös joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +5.
Kauden 2017–2018 Lahtinen aloitti lainalla Mestis-joukkue Heinolan Peliitoissa, jossa hän pelasi suurimman osan runkosarjastaan. Lahtinen oli joukkueen toiseksi paras syöttäjä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 12+25=37. Hänet valittiin Mestiksen lokakuun 2017 kuukauden tulokkaaksi. Lahtinen pelasi kauden aikana Pelicansin SM-liigajoukkueessa 16 runkosarjaottelua tehopistein 2+2=4. Hän teki liigauransa avausmaalin kauden neljännessä ottelussaan 21. marraskuuta 2017 vieraissa Vaasan Sportia vastaan. Jussi Heikkinen valitsi Lahtisen ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi. Hän siirtyi loppukaudella Peliitoista Pelicansin vahvuuteen, jossa Lahtinen pelasi lähinnä seuran A-nuorissa.
Lahtinen murtautui kaudella 2018–2019 Pelicansin SM-liigakokoonpanoon, jossa hänen ensimmäinen kokonainen kautensa toi 50 runkosarjaottelussa tehot 5+17=22 ja kuudessa playoff-ottelussa kolme syöttöpistettä.
Kesäkuussa 2019 NHL-varaamaton Lahtinen kutsuttiin New York Islandersin kehitysleirille.

Maajoukkueura

Lahtinen on pelannut 11 nuorten maaottelua.
Sorajärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 0,9 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Iso-Pihlajajärven valuma-alueeseen (14.225) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 103,5 metriä mpy.
Deryck Whibley

Deryck Jayson Whibley (lempinimeltään Bizzy D) (s. 21. maaliskuuta 1980, Scarborough, Ontario) on kanadalainen muusikko. Hän on punk rock -yhtye Sum 41:n laulaja-kitaristi ja lauluntekijä. Whibleyn tärkeimmät musiikilliset vaikuttajat ovat Elvis Costello, The Beatles ja eteläkalifornialaiset punk-yhtyeet.
Whibley perusti Sum 41:n Steve Joczin kanssa kesällä 1996. Whibley on sanoittanut lähes kaikki Sum 41:n kappaleet. Hän on ollut tuottamassa osaa Sum 41:n sekä pitkäaikaisen opastajansa ja managerinsa Greig Norin yhtyeen Treble Chargerin albumeita. Whibley oli mukana Treble Chargerin albumilla Detox myös taustalaulajana.
Whibley oli naimisissa kanadalaislaulaja Avril Lavignen kanssa vuodet 2006-2009. Sitä ennen hänellä oli lyhyt suhde Paris Hiltonin kanssa.
Tengeliö

Tengeliö on kylä Ylitornion kunnassa, Lapin maakunnassa. Se sijaitsee Aavasaksanvaaran etelärinteen juurella. Kylässä sijaitsee esimerkiksi Portimokosken voimalaitos, joka on rakennettu kylän läpi virtaavaan Tengeliönjokeen. Tengeliössä seututie 930 Mellakosken kautta Muurolaan kääntyy oikealle, ja seututie 932 Raanujärvelle jatkuu suoraan. Tätä kutsutaan tien epäjatkuvuudeksi ja se aiheuttaa monesti sekaannusta, sillä loogisinta olisi ollut merkitä Aavasaksa - Tengeliö väli numerolla 932, ettei suoraan menevän tien numero yhtäkkiä muuttuisi. Tengeliöstä pääsee myös Alkkulaan, tietä jonka nimi on Kopanmäentie. Se on sorapintainen lukuun ottamatta aivan pientä taajamapätkää Alkkulan päässä. Matkaa tällä välillä on 7 km. Kylältä lähtee myös pohjoiseen sorapintainen tie, joka kulkee Aittamaan kautta valtatielle 21.
Jamesinlahti

Jamesinlahti (engl. James Bay, ransk. Baie James) on 443 kilometriä pitkä ja 217 kilometriä leveä merenlahti Hudsoninlahden eteläosassa Kanadassa. Lahti on pääsääntöisesti alle 60 metriä syvä. Vaikka lahti rajoittuu idässä Ontarion ja lännessä Québecin ja provinssiin, lahti kuuluu saarineen muun Hudsoninlahden tavoin Nunavutin territorioon. Lahden suurin saari on 3 002 (3 001) neliökilometrin laajuinen Akimiski Island.
Jamesinlahteen laskee useita suuria jokia kuten La Grande, Eastmain, Rupert, Broadback, Nottaway, Harricana, Moose, Albany, Attawapiskat ja Ekwanden, josta syystä lahden veden suolapitoisuus on Hudsoninlahden pääallasta alhaisempi. Lahteen virtaavat joet ovat suosittuja virkistyskohteita ja valuma-alueelle on rakennettu useita suuria vesivoimalaitoksia. Lahden rannoilla sijaitsee useita kyliä tai kauppapaikkoja, kuten Fort-George, Nouveau-Comptoir, Eastmain, Fort-Rupert, Lake River, Attawapiskat, Fort Albany, Moose Factory ja Moosonee, joka on samalla Ontario Northland Railwayn pohjoinen pääteasema.

Historia

Jamesinlahden löysi ensimmäisenä eurooppalaisena Henry Hudson, jonka johtama Hudsoninlahden retkikunta purjehti lahdelle vuonna 1610. Lahti on nimetty sitä vuonna 1631 tarkemmin tutkineen englantilaisen kapteenin ja tutkimusmatkailijan Thomas Jamesin mukaan.
Jamesinlahti on merkittävässä roolissa Kanadan historiassa. Hudson's Bay Company kävi laajamittaista turkiskauppaa lahden ympäristössä, ja brittiläinen asutus levittäytyi Kanadaan osittain Jamesinlahden kautta. Ensimmäisen turkiskaupan sataman, Rupert Housen, lahdelle perustivat Pierre-Esprit Radisson ja Médard Chouart, Sieur des Groseilliers. Tämän seurauksena kuningas Kaarle II myönsi Hudson's Bay Companylle yksinoikeuden turkiskauppaan Hudsoninlahden sekä Jamesinlahden valuma-alueilla.
Merkittävässä määrin turkiskauppa ja -ansastus jatkuivat alueella aina 1940-luvun lopulle saakka, mutta Jamesinlahti oli menettänyt merkitystään turkispyynnin alueena jo Rupert Housen perustamisesta lähtien. Jamesinlahden satamien kautta kuitenkin kulkivat muun muassa ne britit, jotka perustivat Winnipegin kaupungin ja asuttivat Kanadan keskiosia aina Kalliovuorille saakka.

Maantiede

Jamesinlahden itärannat Québecissä muodostavat Kanadan kilven länsireunan. Maastonmuodot ovat pääasiassa kivikkoisia sekä taigametsien peittämiä kukkuloita. Länsirannan tunnusomaisia piirteitä ovat laajat tundra-alangon, jotka ovat Hudsoninlahden alangon jatke, ja jonka maaperä on pääasiassa muskegia. Suuri osa länsirannan alankoalueista kuuluu Polar Bear Provincial Parkiin.
Sadat joet laskevat vetensä Jamesinlahteen. Alueen maanmuodostus antaa joille samankaltaiset piirteet: lähellä lahtea alankomailla joet ovat leveitä ja matalia, kun taas Kanadan kilven ylängöillä joet ovat kapeita ja vuolaita.

Hannah Bay

Hannah Bay on Jamesinlahden eteläisin osa sekä Kesagami- ja Harricana River -jokien laskupaikka. Hannah Bayn pinta-alasta noin 238  neliökilometriä on suojeltu muuttolintujen pesimäpaikkoja suojaavalla asetuksella (Migratory Birds Convention Act of Canada). Suojelualue, Hanna Bay Bird Sanctuary, on myös kansainvälisesti merkittävä kosteikkoalue.
M/S Europalink

Käyttöhistoria

Kesäkuun alussa 2006 alus laskettiin vesille. 5. maaliskuuta 2007 alus luovutettiin Finnlines Oy:n omistukseen, joka rekisteröi aluksen Finnlady-nimisenä Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Helsinki. Myöhemmin samana päivänä alus rekisteröitiin Ropax II Europalink Ab:n haltuun. Alus siirtyi näin Europalink-nimisenä Ruotsin lipun alle. Kotisatamaksi tuli Malmö. 24. maaliskuuta alus saapui Malmöhön.
Europalink aloitti 30. maaliskuuta 2007 liikennöinnin välillä Malmö–Travemünde. Helsinki–Travemünde-reitillä alus liikennöi vuosina 2009–2012. Nykyisin alus liikennöi Ruotsin Malmön ja Saksan Travemünden välillä.
Reijo Koskela

Reijo Koskela (s. 25. marraskuuta 1935 Kuusankoski) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa kaudella 1956–1957 ja voitti Tampereen Ilveksen joukkueessa Suomen-mestaruuden. Pelaamissaan kuudessa ottelussa hän teki kuusi maalia ja antoi kaksi maalisyöttöä.
Barakoni

Barakonin jumalansynnyttäjän kirkko (georg. ბარაკონის ღვთისმშობლის ტაძარი, Barak'onis ghvtismšoblis t'adzari), joka tunnetaan yleisesti nimellä Barakoni (georg. ბარაკონი), on ortodoksinen kirkko Georgiassa. Se sijaitsee Länsi-Georgian vuoristoisella Ratšan alueella, joka kuuluu Ratša-Letškhumi ja Kvemo Svanetin hallintoalueeseen.
Kirkko sijaitsee lähellä Ambrolaurin kaupunkia. Sen tilasi vuonna 1753 Ratšan paikallinen herra (eristavi) Rostom arkkitehti Avtandil Šulavrelilta, jota muistetaan kirkon itäisen julkisivun kaiverruksessa. Barakoni on ristikirkko, jossa on kupoli. Se on yksi viimeisistä merkittävistä keskiaikaisen georgialaisen arkkitehtuuriperinteen muistomerkeistä. Kirkko on rakennettu siististi leikatusta, tasaisesta hiekkakivestä ja koristeltu rikkaasti. Se suljettiin ja häpäistiin neuvostokaudella, ja se kärsi lisävahinkoja, joskaan ei vakavia, Ratšan maanjäristyksessä vuonna 1991, mutta se korjattiin nopeasti.
Saksan jalkapallon 1. Bundesliiga 1979–1980

Sarjajärjestelmä

Jokainen joukkue pelasi kaksi peliä toisiaan vastaan joukkue, yhden kotona ja yhden vieraissa. Joukkueet saivat kaksi pistettä voitosta ja yhden pisteen tasapelistä. Jos kaksi tai useampi joukkueista oli tasapisteissä, sijoitus määräytyi maalierolla ja jos vielä tasoissa, niin tehdyt maalit ratkaisivat. Joukkue, jolla oli eniten pisteitä kruunattiin mestariksi ja kolme vähiten pisteitä kerännyttä joukkuetta putosi seuraavaksi kaudeksi 2. Bundesliigaan.

Joukkuemuutokset kaudesta 1978–1979

Arminia Bielefeld, 1. FC Nürnberg ja SV Darmstadt 98 putosivat edellisen kauden päätteeksi 2. Bundesliigaan. Heidän tilalleen nousivat Bayer Leverkusen, TSV 1860 München ja Bayer Uerdingen.

Kauden yhteenveto

Mestaruuden voitti viiden kauden tauon jälkeen Bayern München. Sarjan häntäpäässä oli tiukkaa, kun 2. Bundesliigaan pudonnut Hertha Berlin sekä nousijajoukkue Bayer Uerdingen ja Duisburg päätyivät kaikki 29 pisteeseen. Herthan maaliero oli -20, Uerdingenin -18 ja Duisburgin -14, joten Hertha joutui tyytymään putoamiseen. Muut nousijajoukkueet Bayer Leverkusen ja TSV 1860 München säilyivät hekin niukasti muutaman pisteen turvin.
Maalipörssin voiton otti nimiinsä Bayern Münchenin Karl-Heinz Rummenigge 26 maalillaan.
Miamin roomalaiskatolinen arkkihiippakunta

Miamin roomalaiskatolinen arkkihiippakunta on katolisen kirkon hiippakunta, jonka alueella ovat Browardin piirikunta, Miami-Daden piirikunta ja Monroen piirikunta Floridassa. Se perustettiin 7. lokakuuta 1958 ja Coleman Carrollista tuli sen ensimmäinen piispa.
Timo T. Kaukonen

Timo Taavetti Kaukonen (15. toukokuuta 1933 Helsinki – 5. tammikuuta 1996 Kuopio) oli tunnettu television tietokilpailuohjelmien vetäjä ja ravintoloitsija.
Hän juonsi Tauno Rautiaisen 1940-luvulla aloittamia Yleisradion Ota tai jätä -visailuja vuodesta 1963 noin kymmenen vuoden ajan. Kaukonen oli myös luomassa suomalais-virolaista Naapurivisaa ja oli sen ensimmäisen lähetyksen juontaja vuonna 1966. Hän juonsi myös Kaikki yhtä vastaan -visailua ja esiintyi pienissä rooleissa elokuvissa Millipilleri (1966) ja Pähkähullu Suomi (1967).
Kaukonen oli erikoistunut venäläisiin ruokaravintoloihin. Hän perusti Helsinkiin kolme venäläisravintolaa: Troikka (Caloniuksenkatu 3), Kasakka (Meritullinkatu 13) ja Saslik (Neitsytpolku 3). Troikka oli näistä ensimmäinen, ja Kasakan hän perusti vuonna 1969. Näistä Troikka ja Saslik toimivat edelleen. Kasakka lopetti toimintansa vuoden 2015 alussa.
Sinut minä tahdon

Tuotanto

Nimimerkki Denys Astonin takana on tuottelias suomalainen viihdekirjailija Anna Inkeri Relander. Musiikin on säveltänyt muutoin näyttämö- ja balettimusiikkiin keskittynyt Nils Lerche (1905–1986). Elokuvassa on käytetty taustaprojisointia ensi kerran Suomessa.

Juoni

Rakkaudessa pettynyt helsinkiläinen Katri Vesa (Hillevi Lagerstam) lähtee maalle tätinsä luokse. Naapurissa asuu rikas, sokea kemisti Kari Tuulos (Tapio Rautavaara), jonka tueksi hän ryhtyy pitämällä tälle seuraa ja lukemalla.

Arviot

Aikalaisarvioissa elokuva sai laimean vastaanoton: ”kevyt, tyhjänpuoleinen komedia”, ”Voisi Suomi-Filmi Valentin Vaalalla parempaakin teettää”. Näyttelijätkin saivat osansa: ”useimmat näyttelijät eivät hallitse vivahduksellista ja luontevaa keskustelutaitoa”. Toisenlaisen näkemyksen kiteyttää arviossaan Olavi Veistäjä: ”komedian kevyt sävy on tavoitettu hyvin”.
Myöhemmässä kritiikissä elokuvaa luonnehditaan kankean kirjalliseksi ja tahattoman koomiseksi, ja sitä on pidetty Vaalan heikoimpana elokuvana.
Streets of Rage

Alkutilanne

Elämää kuhiseva suurkaupunki on suistunut pahan rikollisorganisaation kynsiin. Kaupungissa rehottava korruptio, ja kaduilla tapahtuva väkivalta ovat muokanneet kaupungista turvattoman paikan elää.
Kolme korruptoituneista poliisivoimista eronnutta konstaapeliä, Adam Hunter (pelin suomenkielisessä ohjeessa Antti Hurme), Axel Stone (Akseli Kivi) ja Blaze Fielding (Pekka Peltonen) päättävät asettua vastarintaan, ja puhdistaa omin käsin kaupungin kadut rikollisista.

Pelattavuus

Pelissä ohjaillaan yhtä kolmesta pelaajan valitsemasta sankarista kahdeksan toiminnantäytteisen tason läpi. Pelaajalla on käytössään beat 'em up -tyyliin erilaisia fyysisiä iskuja ja liikkeitä, joilla tämä voi kukistaa vastaantulevat viholliset. Tasojen varrella pelaaja voi myös käyttää poimimiaan aseita, kuten lasipulloja ja pesäpallomailoja, tai kerätä esim. energiaa antavia ruokia (omena/pihvi), tai lisäpisteitä (rahapussi/kultaharkko).
Pelaaja voi myös kutsua avukseen poliisin tukijoukot, jotka tuhoavat kaikki ruudussa sillä hetkellä olevat viholliset. Tätä erikoisiskua voi kuitenkin käyttää vain rajoitetusti.
Peliä voi myös pelata kaksinpelinä, jolloin käytössä on kaksi pelin kolmesta sankarista.

Tasot

Peli koostuu kahdeksasta pitkästä tasosta: kävelykatu, slummikatu, merenranta, silta, laiva, tehdas, tavarahissi ja rikollisorganisaation päämaja. Jokaisen tason lopussa pelaaja kohtaa loppuvastuksen, joka on tavallisia vihollisia voimakkaampi. Joissain kentissä on loppuvastuksen lisäksi myös välivastus. Kahden pelaajan pelissä loppuvastuksiakin on kaksi.

Lopputilanne

Pelillä on kaksi erilaista lopetusta: hyvä ja paha lopetus.
Hyvässä lopetuksessa pelaaja/pelaajat kukistavat rikollisliigan johtaja Mr. X:än, ja palauttavat kaupungin jälleen kukoistukseensa.
Pahan lopetuksen voi saada ainoastaan kaksinpelissä. Kun pelaajat saapuvat viimeisen loppuvastuksen, Mr. X:än luo, tämä kysyy, haluavatko sankarit liittyä hänen puolelleen. Pelaajien antaessa eri vastaukset Mr. X käskee heidän taistella kuolemaan saakka. Jos pahisten puolelle liittymässä ollut pelaaja voittaa, Mr. X kysyy tätä puolelleen vielä kerran. Pelaajan kieltäydyttyä taistelu alkaa, ja Mr. X:än kukistuttua pelaajasta tulee rikollisliigan johtaja.
Jos pelaaja/pelaajat vastaavat haluavansa liittyä Mr. X:än joukkoihin, tämä pudottaa heidät takaisin tasolle 6.

Musiikki

Pelisarjaa on kiitelty erityisesti sen dance-, house-, tekno- ja hip-hop -musiikkityylejä mukailevasta soundtrackista, jonka on säveltänyt japanilainen videopelisäveltäjä Yuzo Koshiro. Pelin musiikki sävellettiin jo siihen aikaan vanhentuneella ohjelmistolla, mutta sitä pidetään edelleen yhtenä Sega-kirjaston parhaimmista.
Kaikki kolmiosaisen pelisarjan musiikki on julkaistu kolmella CD-levyllä. Sarjan toisen ja kolmannen osan säveltämiseen osallistui Koshiron lisäksi myös Motohiro Kawashima.
Ilulissatin lentoasema

Laajennussuunnitelmat

Ilulissatin lentoaseman asemasta on kiistelty pitkään Grönlannissa. Sekä matkailualan että paikallishallinnon taholta on ehdotettu kiitotien pidentämistä. Lentoaseman laajentaminen on harkinnassa. Laajennuksen yhteydessä kiitotietä on tarkoitus pidentää 2 800 metrin pituiseksi, jolloin suorat lennot Euroopasta ja Pohjois-Amerikasta olisivat mahdollisia. Ilulissatista tulisi tällöin Grönlannin toinen kansainvälinen solmukohta Kangerlussuaqin lentoaseman lisäksi, tai se jopa korvaisi sen.
Mikko Kuustosen diskografia

Tämä artikkeli sisältää Mikko Kuustosen diskografian.
Irvine

Maantiede

Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston (US Census Bureau) mukaan kaupungin pinta-ala on 120,4 km², josta 119,61 km² maata ja 0,8 km² vettä. Veden osuus pinta-alasta on 0,66 prosenttia.

Väestö

Irvinen asukasluku oli vuoden 2000 väestönlaskennassa 143 072. Vuoden 2009 arvion mukaan asukasluku olisi 209 716. Asukkaista 61 prosenttia on valkoisia ja 30 prosenttia aasialaisia, lisäksi noin 7 prosentilla on latinoverta (2000).

Muuta

Blizzardin studiot ja toimisto sijaitsevat Irvinessä.
Hengellisiä Sanomia

Hengellisiä Sanomia oli Helsingissä vuosina 1836–1838 ilmestynyt uskonnollinen aikakauslehti.
Ruotsinkielisen Tidningar i Andeliga Ämnen -lehden rinnalla julkaistu Hengellisiä Sanomia oli Lönnrotin Mehiläisen ohella ensimmäinen suomenkielinen aikakauslehti, syntyvaiheiltaan hieman sitä varhaisempikin. Nurmijärven kappalaisen Johan Fredrik Berghin julkaisemat ja toimittamat Sanomat oli tarkoitettu kansan luettavaksi, kun taas ruotsinkielinen lehti oli suunnattu lähinnä papistolle. Suurin osa aineistosta oli samaa, mutta etupäässä ruotsalaisesta ja saksalaisesta lehdistöstä ja hartauskirjallisuudesta lainatun aineiston käännökset ilmestyivät suomenkielisessä asussa yleensä ruotsinkielistä lehteä myöhemmin. Alkuperäisaineistoa edustivat toimittajan veljen Julius Immanuel Berghin vanhalla runomitalla tekemät virret, Konstantin Schroederin runot ja Johan Fredrik Berghin saarnat. Berghit olivat kotoisin Suonenjoelta, mikä näkyi lehden kielen itäsuomalaisuuksina. Mahdollisesti niihin vaikutti myös apuaan tarjonnut Carl Axel Gottlund. Monet esimerkiksi lähetystyöhön liittyvät suomenkieliset sanat esiintyivät lehdessä ensimmäistä kertaa. Ylivieskan kappalaisen Jonas Laguksen avustama lehtipari edusti sisällöltään herännäisyyttä, mikä johti vaikeuksiin sensuuriviranomaisena toimineen Porvoon tuomiokapitulin kanssa.
Hengellisiä Sanomia ilmestyi G. O. Waseniuksen kirjapainosta kerran viikossa kahdeksansivuisena ja oktaaviokoisena ja siten hieman Tidningaria pienempänä. Lehtien levikki ja vaikutus jäi toivottua vaatimattomammaksi. Suomenkielisellä lehdellä oli ensimmäisenä ilmestymisvuotenaan 372 postitilausta, vuotta myöhemmin 412 ja viimeisenä vuonna 270. Ruotsinkielisen lehden toimintaa jatkoi vuonna 1839 sivistyneistölle tarkoitettu ja sisällöltään teologisempi Evangeliskt Weckoblad, kun taas paremmin menestynyt Hengellisiä Sanomia lopetettiin.
Julius Lyly

Elämäkerta

Lylyn vanhemmat olivat Limingan kirkkoherra, teologian tohtori Julius Immanuel Bergh ja Olivia Wilhelmina Bergroth. Hän pääsi ylioppilaaksi 1876 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1882, lisensiaatiksi 1889 ja tohtoriksi 1890. Lyly väitteli filosofian tohtoriksi ensimmäisellä suomenkielisellä filosofian väitöskirjalla, jonka nimenä oli Plootinos sielun substantsiaalisuudesta.
Lyly toimi Helsingin suomalaisen alkeisopiston latinan ja suomen kielen opettajana 1884–1885, Hämeenlinnan normaalilyseon opettajana 1885–1887, Turun klassillisen lyseon latinan ja kreikan kollegana 1888–1889 sekä Viipurin klassillisen lyseon lehtorina 1889–1903. Opettajan työn ohella hän oli Viipurin Sanomien toimittajana 1889–1893 ja päätoimittajana 1893–1903. 
Lyly oli Viipurin kaupunginvaltuuston jäsenenä 1896–1899 ja 1900–1903. Hän oli Viipurin työväenyhdistyksen puheenjohtajana 1891–1903 ja kuului kagaalin johtohenkilöihin Itä-Suomessa. Puoluekannaltaan Lyly oli lähinnä vasemmistolainen nuorsuomalainen. 1900-luvun alussa hänet karkotettiin Suomesta hänen vastustettuaan Nikolai Bobrikovin sortohallitusta ja vaadittuaan työväestön aseman kohentamista. Lyly teki itsemurhan Saksassa 1903. Hänen hautajaisistaan Viipurissa muodostui suuri mielenilmaus venäläistä sortohallintoa vastaan.
Julius Anselm Lyly oli vuodesta 1885 naimisissa näyttelijä Ada Sofia Cajanderin (1864–1942) kanssa.
Volker Schlöndorff

Volker Schlöndorff (s. 31. maaliskuuta 1939 Wiesbaden) on saksalainen elokuvaohjaaja.
Schlöndorff suoritti Suomen ylioppilastutkintoa vastaavan baccalauréat-tutkinnon Ranskassa, johon hän oli päätynyt vaihto-oppilaana. Hän opiskeli myös valtio-oppia sekä elokuvataidetta ja tutustui ranskalaisohjaaja Louis Malleen. Schlöndorff työskenteli myöhemmin muun muassa Mallen, Jean-Pierre Melvillen ja Alain Resnais'n assistenttina. Hänen ensimmäinen pitkä elokuvansa oli Robert Musilin romaaniin Oppilas Törlessin harhapolut (1906) perustuva Olenko syyllinen (Der junge Törless, 1966). Cannesin elokuvajuhlilen kilpasarjaan valittu elokuva oli ensimmäisiä merkkejä uudesta saksalaisesta elokuvasta eli nuorten elokuvantekijöiden esiinmarssista.
Vuonna 1975 Schlöndorff ohjasi yhdessä silloisen vaimonsa Margarethe von Trottan kanssa Heinrich Böllin samannimiseen romaaniin perustuvan elokuvan Katharina Blumin menetetty maine (Die verlorene Ehre der Katharina Blum). Ajankohtainen elokuva, jossa Angela Winkler esitti lehdistön riepottelemaa ja terroristiksi leimaamaa naista, hyökkäsi Springer-mediakonsernia vastaan. Springer-lehdistö puolestaan syytti Schlöndorffia Punaisen armeijakunnan tapaisten terroristien holhoamisesta.
Schlöndorff teki kansainvälisen läpimurtonsa vuonna 1979 Günter Grassin romaanin filmatisoinnilla Peltirumpu (Die Blechtrommel, 1979). Elokuva jakoi Cannesin elokuvajuhlien Kultaisen palmun yhdessä Francis Ford Coppolan ohjaaman Ilmestyskirja. Nytin kanssa sekä voitti myös parhaan ei-englanninkielisen elokuvan Oscar-palkinnon. Schlöndorffin ohjaama elokuva Orjattaresi tuli ensi-iltaan 1990. Se perustuu Margaret Atwoodin samannimiseen romaaniin, josta on tehty myös televisiosarja.
Ilkka Väätti

Ilkka Väätti  (s. 16.maaliskuuta 1955 Hyrynsalmella) on kuvataiteilija, kuvataidepedagogi ja tutkija. Hän on opiskellut Lahden taidekoulussa 1976−1979, Unkarin kuvataidekorkeakoulussa 1981, Lahden ammattikorkeakoulun Taideinstituutissa 1994−1996 ja Kuvataideakatemiassa 2001−2003. Väätti väitteli taiteen tohtoriksi Lapin yliopiston taiteiden tiedekunnassa elokuussa 2012.

Kuvataiteilija

Ilkka Väätti on taidemaalari, taidegraafikko ja arkkitektonien rakentaja, joka aloitti kuvataiteilijan uransa vuonna 1979. Hän on pitänyt lähes 60 yksityisnäyttelyä ja osallistunut yli 150 ryhmä- ja yhteisnäyttelyyn kotimaassa ja ulkomailla. Väätin pääteokset ovat laaja MUNDUS-teossarja (aloitettu 1993) ja Pyhäjärven kappeli (1995). Laajimmat yksityisnäyttelyt ovat Imatran taidemuseo (2015), Kajaanin taidemuseo (2012), Keski-Suomen museo (2009), Rovaniemen taidemuseo (2007), Kemin taidemuseo (2000). Väätin teoksia on muun muassa Suomen valtion, Sara Hildenin taidemuseon, Oulun taidemuseon, Kajaanin taidemuseon, Kuopion taidemuseon, Imatran taidemuseon, Tampereen kaupungin ja Suomen pankin kokoelmissa.

Kuvataidepedagogi

Väätti on toiminut kuvataiteen opettajana, tuutorina ja mentorina vuodesta 1979 muun muassa Oriveden Opistossa, Jyväskylän yliopiston taidehistorian ja taidekasvatuksen laitoksilla, Kankaanpään taidekoulussa, Lahden taidekoulussa, Lahden ammattikorkeakoulun Taideinstituutissa, Satakunnan ammattikorkeakoulun Kankaanpään taidekoulussa ja Etelä-Karjalan ammattikorkeakoulun Imatran taidekoulussa. Väätti oli vuosina 2015−2016 Taideinstituutin (LAMK) viimeinen koulutusvastaava ja taiteellinen johtaja.

Tutkija

Ilkka Väätti on taiteen ja historian tutkija. Väitöskirja MUNDUS – Matka maailman keskipisteeseen (2012) on yhdistelmä antiikin ja keskiajan kulttuurihistoriaa ja dokumentaatiota kuvataiteilijan työstä. Väätti on myös tutkinut Peräpohjolan asutushistoriaa vuodesta 1989 lähtien. Lukuisia artikkeleita ja talonhaltijaluetteloita on julkaistu useissa kylähistoriakirjoissa. Tuoreimmat artikkelit ovat Lehtojärven asutushistoria 1780−1900 (2014), Luusuan ja Juujärven asutushistoria 1620−1750 (2010), Tapion kylän asutuksen synty 1543−1850 (2008).

Palkinnot ja tunnustukset

Väätille on myönnetty muun muassa Suomen taideyhdistyksen Dukaattipalkinto Nuorten näyttelyssä (1985), II palkinto Tampere-talon taidekilpailussa (1989), Valtion 5-vuotinen taiteilija-apuraha (2004), Suomen Leijonan Ritarimerkki (2015) ja taiteilijaeläke (2017).