google/wiki40b huggingface dataset:
Yhdysvaltain 11. panssaroitu ratsuväkirykmentti

11. panssaroitu ratsuväkirykmentti (engl. 11th Armored Cavalry Regiment) on Yhdysvaltain maavoimien vuonna 1901 perustettu joukko-osasto, jonka tukikohta sijaitsee Fort Irwinissä Kaliforniassa.
Rykmentti on palvellut toisessa maailmansodassa, Vietnamin sodassa, Persianlahden sodassa ja Irakin sodassa.
Fergusonin mellakat

Fergusonin mellakat ovat rotulevottomuuksia Yhdysvalloissa, Fergusonissa, Missourissa. Valkoihoinen poliisi Darren Wilson ampui savukkeiden ryöstäjäksi epäillyn mustan 18-vuotiaan opiskelijan Michael Brownin. Alueen tummaihoiset asukkaat järjestivät illalla kadulla muistotapahtuman tuoden kukkia ja kynttilöitä Brownin veren päälle. Poliisi käyttäytyi muistotapahtumassa hyvin epäkunnioittavasti muun muassa ajaen poliisiautolla kukkien ja kynttilöiden yli. Luultavasti tämä ja Brownin kuolema laukaisivat ensimmäisen mellakka-aallon elokuussa 2014. Toinen mellakka-aalto tuli marraskuussa, kun tuomari vapauttivat poliisin Brownin ampumisesta. Vuonna 2015 mustat mellakoivat muun muassa Baltimoressa.

Ryöstö, Brownin ampuminen

Brownin ampumiseen johtaneet tapahtumat johtuivat ensimmäisten tietojen mukaan joko poliisista tai muistista pojista.
Michael Brown varasti eräästä kaupasta savukkeita hieman ennen keskipäivää 9. elokuuta 2014. Kaupan myyjä soitti epäillyn tuntomerkit heti poliisille, joka saapui paikalle muutaman minuutin sisään.
Poliisin Chevroletilla ajava Darren Wilson totesi, että kadulla liikkuva nuori musta Michael Brown ja hänen kanssaan oleva mies sopivat myyjän kuvaukseen ryöstäjistä. Poliisi ajoi autonsa Brownin viereen, jolloin Brown hyökkäisi poliisin kimppuun sivuovesta. Poliisilla ei ollut suihkepulloa tai tainnutinta, jolloin tämä turvautui ensi kertaa aseeseen. Yksi laukaus osui Brownia käsivarteen, jolloin Brown ja hänen kaverinsa Dorian Johnson pakenivat. Johnson piiloutui poliisiauton taakse, ja poliisi ampui lisää laukauksia kohti Brownia. Brown kääntyi ympäri kasvot päin poliisia liikkuen tätä kohden, ehkä yrittäen hyökätä poliisin kimppuun. Silminnäkijän mukaan Brown aikoi antautua. Poliisi ampui vielä kaksi laukausta surmaten Brownin.
Poliisi oli ampunut kohti aseetonta Brownia 12 kertaa, joista 6 osui Browniin. Luultavasti viimeinen laukaus oli kuolettava. Seuraavina kymmeninä minuutteina paikalle saapui lisää poliisiautoja.

Muistotapahtuma ja mellakka

Tummaihoisia alkoi illalla kokoontua ampumapaikan läheisyyteen, samoin poliisiautoja. Ilmeisesti iltapäivän aikana ammuttiin joitain laukauksia ja poliisin SWAT-erikoisyksikkö kävi paikalla. Järkyttyneet ja vihaiset asukkaat jättivät illalla ampumapaikalle kynttilöitä ja kukkia. Eräs poliisi antoi koiransa virtsata kukkien päälle ja poliisiauto ajoi kynttilöiden ja kukkien päälle murskaten nämä. Tämä muutti väkijoukon todella vihaiseksi, ja se yritti estää poliisiautojen saapumista paikalle. Seuraavana päivänä muistokokoontuminen alkoi rauhallisesti, mutta muuttui väkivaltaiseksi, kun väkijoukko hyökkäsi poliisin kimppuun sekä ryöstelyn ja poltti kauppoja.

Elokuun mellakka

Elokuussa poliisi ja paikalliset ottivat yhteen jälleen. Raskaasti aseistettu poliisi vastasi mellakoitsijoiden Molotovin cocktaileihin savupommein, kumiluodein ja kyynelkaasulla.
Jari Nieminen

Jari ”Heinä” Nieminen on suomalainen kitaristi, syntynyt Kemissä. Hän soitti nuoruudessaan monissa kemiläisissä bändeissä, joihin kuuluivat esimerkiksi Quo Vadis, Mika ja pullasormet, Juha kaunis ja Pelkkää nollaa. Myöhemmin hän soitti esimerkiksi popyhtye Jormaksessa. Nykyisin Nieminen kuuluu vakituisesti Riku Niemi Orchestraan, mutta toimii myös aktiivisena freelancerkitaristina. Pääsääntöisesti hän soittaa sähkökitaraa, mutta myös akustista kitaraa, steel-kitaraa sekä mandoliinia.
Daniel Auteuil

Lapsuus

Auteuil syntyi Ranskan Algeriassa. Hänen vanhempansa olivat oopperalaulajia. Syntymän aikaan vanhemmat olivat kiertueella. Jo lapsesta asti näyttelijän ura oli Auteuilille selvä valinta.

Ura

Daniel esiintyi aluksi pienissä avantgarde-teattereissa. Debyyttinsä elokuvamaailmaan hän teki vuonna 1975 elokuvassa L'Agression. Auteuil näytteli lukuisissa komedioissa ja teki läpimurtonsa Claude Berrin draamassa Jean de Florette (1986), josta hän voitti BAFTA- ja César-palkinnot. Toisen César-palkintonsa hän sai vuonna 2000 parhaasta miespääosasta elokuvassa Tyttö sillalla, jossa hän näytteli Vanessa Paradis’n kanssa.
Vuonna 2011 tuli ensi-iltaan Auteuil’n esikoisohjaus Kaivontekijän tytär, joka on uudelleenfilmatisointi Marcel Pagnolin vuoden 1940 samannimisestä elokuvasta. Hän näyttelee siinä myös miespääosaa.

Yksityiselämä

Auteuil tapasi entisen vaimonsa Emmanuelle Béartin elokuvan L'Amour en douce kuvauksissa. Suhteesta syntyi vuonna 1992 tytär Nelly. Nykyään Auteuil elää yhdessä näyttelijä Aude Ambroggin kanssa.
Planckin laki

Taustaa

Max Planck kehitteli tämän lain alun perin vuonna 1900 (julkaistu vuonna 1901) yrittäessään etsiä teoreettista perustelua kokeellisten tulosten pohjalta johdetuille säteilylaeille (mm. Wienin säteilylaki). Planck huomasi, että yllä mainittu funktio sopi dataan kaikilla aallonpituuksilla huomattavan hyvin.
Rayleigh'n-Jeansin lakia pidetään usein Planckin lähtökohtana, vaikka näin ei ollut: Rayleigh'n-Jeansin laki kehitettiin vasta Planckin esitettyä oma säteilylakinsa. Laki oli kuitenkin erikoisen merkittävä, sillä se perustui vahvaan teoreettiseen pohjaan siinä missä Planck oli joutunut toistaiseksi tyytymään joissain kohdissa "käsien heilutteluun". Rayleigh'n-Jeansin laissa oli kuitenkin ultraviolettikatastrofina tunnettu paha puute. Tämä osoitti termodynamiikan teoreettisen perustan olevan ongelmallinen. Ultraviolettikatastrofi oli peräisin klassisen fysiikan laskelmista, joissa säteilyn oletettiin olevan jatkuvaluonteista. Planck yritti kehittää paremman perusteorian, joka täydentäisi termodynamiikan. Hän laski, että uusi säteilylaki sopii kaikkiin spektroskooppisiin mittauksiin siinä tapauksessa, että kappaleen varautuneiden säteilijöiden eri moodien summa lasketaan olettamalla näiden säteilijöiden energian olevan suoraan verrannollinen taajuuteen.
Vastoin yleistä luuloa Planck ei käsitellyt valon vaan aineen ja säteilyn välisen energiavaihdon kvantittumista – ja sitäkin vasta vuonna 1911 Einsteinin ja Lorenzin myötävaikutuksella. Se käy selväksi hänen alkuperäisestä kirjoituksessaan vuodelta 1901 ja tässä paperissa oleviin viittauksiin aikaisempaan työhönsä. Hänen kirjassaan ”Theory of Heat Radiation” (Lämpösäteilyn teoria) on myös selvästi esitetty Planckin vakion viittaavan sähköiseen värähtelijään (Hertzian oscillator). Kvantittumisen käsitteen kehittivät muut sellaiseksi, joka nykyisin tunnetaan kvanttimekaniikkana. Seuraavan askeleen tällä tiellä otti Albert Einstein, joka valosähköistä ilmiötä tutkittuaan ehdotti mallia ja yhtälöä, jossa valoa ei vain emittoitu (lähetetty) vaan myös absorboitiin (vastaanotettiin) paketteina tai fotoneina. Tyydyttävä teoreettinen johto laille saatiin kuitenkin vasta, kun Satyendra Nath Bose ja Einstein 1920-luvulla olivat esittäneet Bosen–Einsteinin statistisen jakaumalain.
Planckin mustan kappaleen säteilylaista on johdettu nykyinen Stefan-Boltzmannin laki.
Harmopystyperä

Koko ja ulkonäkö

Harmopystyperän etusiivet ovat pohjaväriltään ruskehtavan harmaat. Siiven tyviosassa erottuu kaksi himmeää, vaaleaa poikkiviirua ja kärkiosassa ykksi selkeä valkoinen poikkiviiru. Siiven kärkiosa on etureunastaan laajalti tummanharmaa ja valkoinen poikkiviiru kulkee tummanharmaan alueen läpi. Valkoisen poikkiviirun ulkopuolella siiven takaosassa on kaksi mustaa täplää, joista taaempi on pienempi. Takasiivet ovat kellertävänharmaat ja etusiipiä vaaleammat. Perhosen ruumis on ruskeanharmaa, siipien sävyä tummempi ja keskiruumiin selkäpuolella on kapea mustanharmaa juova. Siipiväli 25–35 mm.

Levinneisyys ja lentoaika

Lajin levinneisyys ulottuu Pohjois-Espanjasta Välimeren alueen ja Keski-Euroopan poikki Aasiaan, aina Japaniin ja Taiwanille saakka. Pohjoismaissa sitä tavataan vakinaisena vain Suomessa, Ruotsissa ja pienellä alueella Norjassa. Suomessa harmopystyperää tavataan Oulu-Lieksa-linjan eteläpuolella, mutta havainnot painottuvat etelään, itään ja länsirannikolle. Ahvenanmaalta laji puuttuu. Perhoset ovat lennossa kahtena sukupolvena, joista ensimmäinen lentää toukokuulta kesäkuun loppuun ja toinen heinäkuusta elokuun loppuun. Toinen sukupolvi on harvinainen ja syntyy vain lämpiminä kesinä. Yksittäisellä elinpaikalla perhosia tavataan korkeintaan kahden viikon ajan.

Elinympäristö ja elintavat

Harmopystyperä suosii elinpaikakseen pääasiassa valoisia lehti- ja sekametsiä ja metsänreunuksia, joissa kasvaa vanhoja haapoja lämpimillä paikoilla, eikä sitä yleensä tavata elinympäristönsä ulkopuolelta. Punapystyperä asuttaa usein samoja paikkoja harmopystyperän kanssa. Tavallisesti perhosia tavataan vain yksitellen ja koiraiden lento alkaa varsin myöhään yöllä, usein vasta puolenyön jälkeen. Koiraat tulevat valolle, mutta naaraat erittäin harvoin. Tämä johtunee naaraiden oleskelusta enimmäkseen korkealla latvustoissa.
Parittelu kestää noin 20 tuntia, jonka ajan koiras roikkuu naaraan peräpäästä ja naaras munii lehtien alapinnoille 100–200 munaa jopa 50 munan ryhmiksi. Toukat elävät aluksi muutaman kymmenen yksilön ryhminä piilottelellen yhteensitomiensa lehtien välissä. Myöhemmin toukat elävät yksin ja vapaina lehdillä. Ne viihtyvät korkeassa ilmankosteudessa ja auringonpaisteessa. Toukkia tavataan harvakseltaan, sillä luultavasti suurin osa niistä elää ylhäällä latvustoissa ja ne ovat aktiivisia lähinnä öisin. Täysikasvuisena toukka tekee kotelokopan yhteensidottujen lehtien väliin ja koteloituu sinne. Syksyllä rakennelma putoaa lehtien mukana maahan ja kotelo on talvehtiva elämänvaihe. Havaittujen perhosten määrä on suurempi runsaslumisten talvien jälkeen ja ilmeisesti huonompina talvina osa koteloista kuivuu pakkasessa.
Ruotsissa harmopystyperä on luokiteltu silmälläpidettäväksi. Norjassa se on uhanalainen.

Ravintokasvi

Toukan ravintokasveja ovat haapa (Populus tremula) sekä erilaiset pajut (Salix).
Paikallispataljoona

Paikallispataljoona on Suomen puolustusvoimien 1. tammikuuta 2015 perustama joukkoyksikkötyyppi, mikä käsittää paikallisjoukkujen yksiköitä.   Paikallispataljoonan maakuntakomppaniat on muodostettu vapaaehtoisista.
Riki & André

Riki & André on suomalainen duo, joka teki yhden pitkäsoitton Scandia-levymerkille vuonna 1971.
Mäntynakkeli

Levinneisyys

Mäntynakkelia tavataan Kanadan lounaisosissa, Yhdysvalloissa ja Meksikossa. Lajin populaatio on hyvin suuri ja runsastuva, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kotia kohti II – Seikkailu San Franciscossa

Juoni

Elokuva päähenkilöitä ovat hölmö ja energinen amerikanbulldoggi nimeltään Hans, vanha ja viisas kultainennoutaja Jalo ja hieno tiibetiläinen colourpoint-rotukissa Sissi. Lemmikit ovat hermona, sillä perhe on lähdössä Kanadaan lomalle. Lentokentällä Hans onnistuu pääsemään ulos häkistään ja hän karkaa. Jalo ja Sissi juoksevat hänen peräänsä ja huomaavat pian, että lentokone, jossa heidän pitäisi olla on jo noussut ilmaan.
Heidän täytyy selvitä ilman ihmisten apua San Franciscon kaduilla, josta on vaikea pummia ruokaa. Lemmikit tutustuvat kulkukoiriin, mutta pysyvät valppaina sillä lähistöllä ajaa punainen auto, jossa on koiravarkaita. Vasta Kanadassa perhe tajuaa että lemmikit jäivät Yhdysvaltoihin.
Farm

Nauhoitus

Albumi nauhoitettiin loppuvuoden 2008 ja alkuvuoden 2009 aikana. Studiona toimi kitaristi J Mascisin kotistudio Bisquiteen studios Amherstin kaupungissa Massachusettsin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Albumilla soittaa Dinosaur jr.:n alkuperäinen kokoonpano, johon kuuluvat J Mascis (kitara ja laulu), Lou Barlow (basso) ja Murph (rummut). Albumi on toinen kyseisellä kokoonpanolla nauhoitettu albumi yhtyeen vuonna 2005 tapahtuneen paluun jälkeen.
Albumin tuottajana toimi J Mascis, joka on myös säveltänyt ja sanoittanut albumin kappaleet kahta lukuun ottamatta. Nämä kaksi muuta kappaletta on säveltänyt ja sanoittanut Lou Barlow. Äänittäjinä toimivat Justin Pizzoferrato sekä John Agnello. Albumin on miksannut John Agnello ja masteroinut Greg Calbi.
Vaikutusala

Vaikutusala (σ) ilmaisee ydin- ja hiukkasfysiikassa hiukkasten välisen vuorovaikutuksen todennäköisyyden. Tavallisesti viitataan kuitenkin nuklidin suuruusluokan vuorovaikutuksista, eikä niinkään esim. atomien tai fotonin ja atomin välisiin vuorovaikutuksiin (kemialliset vuorovaikutukset). Vuorovaikutuksen todennäköisyys riippuu hiukkasen/nuklidin tyypistä, koosta, hiukkasten välisestä etäisyydestä, kulkusuunnasta, liike-energiasta, varauksesta sekä hiukkasten määrästä per tilavuusyksikkö. Vaikutusala on tärkeä suure mm. ydinreaktoreissa ja hiukkaskiihdyttimissä.
Hiukkasen tai sähkömagneettisen säteilyn absorboituessa puhutaan absorptiovaikutusalasta ja vastaavasti sirotessa sirontavaikutusalasta. Ydinfysiikassa vaikutusalalla voidaan tarkoittaa myös ydinreaktion todennäköisyyttä. Kaikki vaikutusalat yhdessä muodostavat kokonaisvaikutusalan, joka kertoo vuorovaikutuksen todennäköisyyden ottaen huomioon kaikki mahdolliset vuorovaikutustavat.
Vuorovaikutustodennäköisyys määritellään klassisesti törmäävien kappaleiden poikkipinta-alojen suhteena. Vaikka vaikutusala kuvaa vuorovaikutuksen todennäköisyyttä, ilmaistaan se kuitenkin yleensä efektiivisenä pinta-alana. Ydinfysiikassa sirontavaikutusalan yksikkö on yleensä barni (10⁻²⁸ m²), joka on samaa suuruusluokkaa kuin ytimen pinta-ala. Sähkömagneettisen säteilyn ja neutronien sirontavaikutusala ilmaistaan yleensä yksiköissä cm².
Sirontavaikutusalan käsitettä voi tarkastella esimerkiksi Rutherfordin sirontakokeessa, jossa sironnan todennäköisyys eli sirontavaikutusala kertoo millä todennäköisyydellä alfahiukkanen siroaa tiettyyn sirontakulmaan kultakalvosta.
Differentiaalinen sirontavaikutusala  kertoo millä todennäköisyydellä hiukkanen tai säteilykvantti siroaa johonkin tiettyyn avaruuskulmaan (Ω). Jos differentiaalinen vaikutusala jaetaan eli normalisoidaan sirottavan aineen tilavuudella, saadaan uusi differentiaalinen vaikutusala , jonka yksikkö on cm⁻¹. Se ei riipu sirottavan aineen määrästä, ja eri materiaalien differentiaalisia sirontavaikutusaloja voidaan suoraan verrata toisiinsa.
Luontokuvaajan kenttäopas

Arviot

Anne Sjöholm kiittää Vene-lehdessä teosta inspiroivaksi ja antoisaksi erityisesti aloittelevalle kuvaajalle, joka saa ohjeita aivan peruskalustollakin kuvaamiseen.
Jari Pulliainen

Ura

Pulliainen syntyi Joensuussa, mutta aloitti jääkiekon Kuopiossa ja Kalevan Pallossa. Hän teki debyyttinsä miesten peleissä kaudella 1983–1984, jolloin Pulliainen pelasi I-divisioonassa 28 ottelua tehoin 5+7=12. Kolmannen kautensa 1985–1986 päätteeksi hän oli nostamassa KalPaa SM-liigaan keväällä 1986.
Ensimmäinen SM-liigakausi 1986–1987 toi Pulliaiselle 43 runkosarjaottelussa tehot 4+5=9. Seuraava kausi 1987–1988 toi 26 pistettä ja kaudella 1988–1989 Pulliainen teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 21+18=39. Hän oli KalPan kolmanneksi paras maalintekijä. Pulliainen teki 21 maalia myös kaudella 1989–1990, jolloin hän oli taas joukkueen sisäisen maalipörssin kolmas.
KalPan fanien keskuudessa Pulliainen muistettaneen parhaiten keväältä 1991, jolloin hän ratkaisi välierissä KalPalle 3–2-jatkoaikavoiton JYPistä, jonka jälkeen joukkue eteni finaaliin. KalPa voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa, jota pidetään joukkueen seurahistorian kruununa. Pulliainen teki runkosarjassa 27 pistettä, mutta pudotuspelit toivat kahdeksassa ottelussa tehot 6+4=10, joilla hän jakoi maalipörssin voiton TPS:n Jari Hirsimäen kanssa. He sijoittuivat pistepörssissä toiseksi HPK:n Teppo Kivelän jälkeen.
Kaudeksi 1991–1992 Pulliainen siirtyi hallitsevaan Suomenmestariin TPS:ään, joka oli edelliskaudella KalPan finaalivastustaja. Hänen toinen kautensa 1992–1993 päättyi siellä Suomenmestaruuteen. Pulliaisen rooli alkoi pienentymään joukkueessa ja hän pelasi lähinnä "jarruketjun hyökkääjänä". Hän pelasi kauden aikana myös yhden ottelun I-divisioonaa Kiekko-67:ssä. Kauden 1993–1994 Pulliainen pelasi kokonaan I-divisioonaa Kalajoen Junkkareissa. Hän oli tehoilla 18+18=36 joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies.
Pulliainen palasi KalPaan kaudeksi 1994–1995, joka jäi hänen uransa viimeiseksi. Lopettamiseen johtanut merkittävin syy oli pääsy Tampereelle poliisikouluun. Hän on uransa jälkeen toiminut muun muassa KalPan C-nuorten valmentajana kaudella 2007–2008. Pulliainen on siviiliammatiltaan poliisi.
Vin Scully

Vincent Edward ”Vin” Scully (s. 29. marraskuuta 1927 Bronx, New York,  Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen urheiluselostaja. Hän on tehnyt yhteistyötä Los Angeles Dodgers -baseballseuran kanssa 1950-luvulta aina 2010-luvulle saakka.
Scully on vaikuttanut myös muiden urheilulajien parissa. Baseball Hall of Fame myönsi hänelle vuonna 1982 Ford C. Frick -palkinnon. Hänelle on myönnetty myös Emmy elämäntyöstä sekä paikat Radio Hall of Famesta ja Hollywood Walk of Famesta. 
Scully esiintyi itsenään elokuvassa Rakkaudesta peliin (1999). Salaiset kansiot -televisiosarjan luoja Chris Carter on Los Angeles Dodgersien fani ja on kertonut nimenneensä Gillian Andersonin esittämän Dana Scullyn hahmon Vin Scullyn mukaan.
Olavi Kuorikoski

Olavi Kuorikoski (11. kesäkuuta 1918 – 25. joulukuuta 1992 Tukholma) oli suomalainen balettitanssija.
Kuorikoski toimi Suomen Kansallisoopperan tuotannoissa vuodesta 1937 vuoteen 1962, yhteensä yli 500 näytännössä. Hän suunnitteli tanssit elokuvaan Kulkurin masurkka (1958) ja esiintyi elokuvissa Rion yö (1951) ja Toivelauluja (1961).
Gustavo Adolfo Bécquer

Gustavo Adolfo Claudio Domínguez Bastida, tunnettu nimellä Gustavo Adolfo Bécquer, (17. helmikuuta 1836 Sevilla – 22. joulukuuta 1870 Madrid) oli espanjalainen runoilija ja kirjailija sekä myös lahjakas piirtäjä. Häntä pidetään yhtenä tärkeimmistä espanjalaisista runoilijoista 1800-luvulla. Hänen melankoliset teemansa olivat samoja kuin romantiikan ajan runoilijoiden, mutta hänen eleetön tyylinsä oli tietoisen epäromanttista. Häntä on kutsuttu Espanjan ensimmäiseksi moderniksi runoilijaksi.
Bécquerin tunnetuimmat teokset ovat runokokoelma Rimas (1871) ja novellikokoelma Leyendas (1857–1864).

Elämä ja ura

Bécquer oli taidemaalari Don José Domínguez Bécquerin poika, mutta jäi kymmenvuotiaana orvoksi ja asui eri sukulaisten luona. Vuonna 1854 Becker muutti Madridiin, jossa asui kuolemaansa asti.
Bécquer tuli pian tunnetuksi Madridin taiteilija- ja kirjailijapiireissä. Hän ihastui muusikko ja kirjallisuustoimittaja Joaquin Espin y Guillenin tyttäreen Juliaan, muttei saanut vastarakkautta. Saatuaan jonkin verran menestystä Leyendas-novellikokoelmallaan hän avioitui 1861 tuberkuloosia hoitaneen lääkärinsä tyttären Casta Esteban y Navarron kanssa. He saivat kolme lasta mutta erosivat.
Bécquer sai toimeentulonsa lehtiartikkeleista, käännöstöistä ja virkamiestehtävistä – hän toimi muun muassa virallisena romaanien sensorina 1864–1868. Hänen runojensa ja novelliensa pääasiallinen julkaisukanava oli sanomalehti El Contemporáneo.
Bécquer kuoli 34-vuotiaana tuberkuloosiin Madridissa 1870.
Viskerotoni

Viskerotoni on William Sheldonin persoonallisuustyypeissä joustava ja ulospäin suuntautunut persoonallisuus, joka liittyy sisäelinten vallitsevuuteen. Tyypittely on vanhentunut.
Kathakali

Kathakali on monimutkainen naamiotanssi Keralan osavaltiosta Intiasta. Se on yksi Intian klassisista draamatansseista. Se on sekoitus esi-arjalaisia dravidalaistansseja sekä myöhäisempiä brahmiinivaikutteita.
Inkeri Pihlaja

Maria Ingrid (Inkeri) Pihlaja (14. kesäkuuta 1900 Vaasa – 30. heinäkuuta 1970 ) oli suomalainen kirjailija.
Anne-Mari Virolainen

Koulutus ja työura

Virolainen kirjoitti ylioppilaaksi Liedon lukiosta vuonna 1984 ja valmistui Turun kauppakorkeakoulusta vuonna 1990 kauppatieteiden maisteriksi pääaineena kansainvälinen liiketoiminta, minkä jälkeen hän työskenteli yritysmaailmassa muun muassa markkinointitehtävissä. Ennen valintaansa eduskuntaan Virolainen työskenteli vuodesta 2005 ICT Turku Oy:n markkinointipäällikkönä.

Poliittinen ura

Virolainen valittiin kansanedustajaksi ensimmäisen kerran vuoden 2007 eduskuntavaaleissa 6 812 äänellä. Hänet valittiin jatkokaudelle vuoden 2011 vaaleissa 10 041 äänellä. Virolainen oli ehdolla myös vuoden 2014 eurovaaleissa saaden 10 080 ääntä, mikä ei riittänyt paikkaan. Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Virolainen valittiin 7 196 äänellä kolmannelle kansanedustajakaudelle. Eduskuntavaaleissa 2019 Virolainen keräsi kaikkiaan 7 246 ääntä ja tuli valituksi jatkokaudelle eduskuntaan.
Virolainen on ollut suuren valiokunnan jäsen vuodesta 2011 ja puheenjohtaja vuodesta 2015. Hän on myös tulevaisuusvaliokunnan ja kansainvälisten asioiden foorumin jäsen. Aiemmilla vaalikausilla hän on ollut  työelämä- ja tasa-arvovaliokunnan varapuheenjohtaja (2011–2015) ja jäsen liikenne- ja viestintävaliokunnassa (2007–2011), ympäristövaliokunnassa (2009–2011) ja maa- ja metsätalousvaliokunnassa (2007). Ulkomaankauppa- ja kehitysministerinä hän toimii Sipilän hallituksessa helmikuusta 2018 lähtien.
Kesällä 2010 Virolainen valittiin kokoomuksen kolmanneksi varapuheenjohtajaksi. Ensimmäiseksi varapuheenjohtajaksi hänet valittiin vuoden 2012 ja 2014 puoluekokouksissa.
Virolainen on ollut Liedon kunnanvaltuuston jäsen vuodesta 2005. Hän on ollut valtuuston puheenjohtaja vuosina 2005–2012 ja varapuheenjohtaja vuodesta 2012. Lisäksi Virolainen on toiminut vuodesta 2015 Varsinais-Suomen maakuntahallituksessa.
Huhtikuussa 2015 Virolainen valittiin pohjoismaisen kansalaisyhteistyön keskusliiton Pohjola-Nordenin puheenjohtajaksi.
Tasavallan presidentti nimitti Virolaisen ulkomaankauppa- ja kehitysministeriksi 12. helmikuuta 2018.

Yksityiselämä

Virolainen on ollut vuodesta 1989 naimisissa ortopedi Petri Virolaisen kanssa. Heille on syntynyt kolme lasta, joista vanhin menehtyi harvinaiseen LINCL-tautiin vuonna 2005.
Virolainen asuu perheineen Liedon Littoisissa.
Eka Darville

Ura

Australiassa syntyneen Darvillen äiti on kanadalainen ja isä jamaikalainen. Hänen ensimmäinen televisiorooli oli taustaesiintyjänä The Sleepover Club -televisiosarjassa. Varsinaista roolia Darville näytteli ensi kerran Answered by Fire -minisarjassa vuonna 2006. Kaksi vuotta myöhemmin hän tuli tunnetuksi Australiassa näytellessään Blue Water High -televisiosarjan kolmannella tuotantokaudella Adam Bridgea. Vuonna 2009 Darville sai ensimmäisen pääroolinsa televisiosarjasta Power Rangers: RPM, jossa hän näytteli Punaista Rangeria, Scott Trumania.
Helmikuussa 2015 Darville valittiin Malcolmin rooliin Jessica Jonesissa, jonka ensimmäinen tuotantokausi julkaistiin marraskuussa. Darville jatkoi samassa roolissa myös The Defenders -sarjassa.
Intersteno

Historia

Kansainvälisiä pikakirjoituskongresseja järjestettiin vuodesta 1887 lähtien. Maailmansodat aiheuttivat kuitenkin katkoksia kansainväliseen pikakirjoitustoimintaan. Kansainvälinen pikakirjoittajien ja konekirjoittajien järjestö perustettiin vuonna 1954 Sveitsin Veveyssä, ja viitisen vuotta myöhemmin se otti käyttöön myös lyhyemmän nimen Intersteno.
Universe (vuoden 1983 videopeli)

Pelaaminen

Pelaaja lentää avaruusaluksella ja voi harjoittaa kaupankäyntiä (kuljettamalla lastia), tehdä kaivostoimintaa tai ryhtyä rosvoksi.
Peli on suurelta osin tekstipohjainen. Pelaaminen sisältää avaruuden tutkimusta kuten Elitessä. Pelissä on myös eräitä roolipelaamisen elementtejä kuten pelissä Starflight.

Kehitys

William (Bill) Leslie ehdotti pelin tekemistä Omnitrendille, joka teki sovellusohjelmia yrityksille tuohon aikaan. Peli ohjelmoitiin ValForth -kielellä.
Kahden jatko-osan jälkeen Omnitrend kehitti pelin Breach, josta tuli oma sarjansa.

Vastaanotto

Computer Gaming World julkaisi pelistä kaksi arvostelua vuonna 1984 samassa numerossa, joissa peliä sanottiin "pakkohankinnaksi" (engl. must have). Peliä luonnehdittiin "erinomaiseksi interaktiiviseksi avaruusseikkailuksi". 
»Universe is an excellent interactive space adventure with 3D graphics that will give you months of enjoyment and headaches.» 
(Computer Gaming World, kesäkuu 1984.)
Tepuipeukaloinen

Levinneisyys

Tepuipeukaloista tavataan Brasiliassa, Guyanassa ja Venezuelassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 58 600 km². Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.