google/wiki40b huggingface dataset:
Hopealammi (Asikkala)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,8 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Ruotsalaisen alueella (14.14), jonka Ruotsalaisen lähi-alueeseen (14.141) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 82,9 metriä mpy.
Patrick Huisman

Patrick Huisman (s. 23. elokuuta 1966) on alankomaalainen autourheilija. Hän on ajanut urallaan monessa eri sarjassa ja kilpailutapahtumassa. Huisman on kilpa-autoilija Duncan Huismanin isoveli.
Huisman voitti vuonna 1991 Hollannin Touring Car -mestaruuden, ja hänet valittiin vuonna 1992 Porsche Carrera Cupin vuoden tulokkaaksi. Hän ajoi 1992 myös Nürburgringin 24 tunnin ajossa luokkavoittoon. Hän on osallistunut eri vuosina myös Span 24 tunnin ajoon, Sebringin 12 tunnin ajoon, Daytonan 24 tunnin ajoon ja Le Mansin 24 tunnin ajoon. Huisman on ajanut monet kaudet Porsche Supercupissa aina vuoteen 2011 asti. Hän on ajanut jonkin verran myös DTM:ää.
K. A. Puhdaskoski

Kalle Aleksanteri Puhdaskoski (sukunimi vuoteen 1906 Renfors (27. lokakuuta 1890 Tampere – 9. huhtikuuta 1910) oli suomalainen kirjailija. Hän kirjoitti myös nimellä Santeri Puhdaskoski ja käytti nimimerkkiä Santeri.
Puhdaskoski toimi muun muassa vuonna 1906 työväen vaalipuhujana. Hänen kirjallinen tuotantonsa koostuu näytelmistä.
Naïm Sliti

Seurajoukkueura

Sliti siirtyi Sedanin nuorten joukkueesta edustukseen kaudella 2011–2012. Joukkue pelasi Ligue 2:ssa, jossa Sliti pelasi 28 sarjaottelua tehden kaksi maalia. Hän pelasi myös seuraavankin kauden Sedanissa tällä kertaa 20 ottelun verran, joissa syntyi yksi maali.

Paris FC

Sliti siirtyi kaudeksi 2013–2014 Paris FC:hen, joka pelasi National-sarjatasolla. Hän pelasi kauden aikana vain neljä ottelua tekemättä maaliakaan.

Red Star

Yhden kauden jälkeen Pariisissa Sliti siirtyi Red Star FC:hen. Avauskausi 2014–2015 National-sarjassa oli menestyksekäs, kun Red Star voitti sarjan ja nousi seuraavaksi kaudeksi Ligue 2:een. Sliti pelasi 28 sarjaottelua ja teki kahdeksan maalia. Kaudella 2015–2016 Sliti pelasi Ligue 2:ssa 36 ottelua, tehden niissä neljä maalia. Kolmantena kautena Red Starissa Slitin peliaika jäi vähäiseksi ja hän pelasi vain kaksi ottelua kauden alkupuolella.

Lille

Sliti siirtyi lainasopimuksella Lilleen kesäkuussa 2017, jossa hän pelasi 16 ottelua Ranskan pääsarjassa. Sliti onnistui maalinteossa kerran 29. marraskuuta 2016 SM Caenia vastaan, jossa hän myös syötti Lillen kaksi maalia, ottelun päättyessä 4–2. Kauden päätyttyä Sliti allekirjoitti sopimuksen Lillen kanssa heinäkuussa 2017, mutta valmentaja Marcelo Bielsa antoi hänet lainalle Dijoniin.
Dijonissa Sliti pelasi kaudella 2017–2018 31 sarjaottelua Ligue 1:ssä ja onnistui maalinteossa seitsemän kertaa. Hän teki muun muassa kaksi maalia kotiottelussa Lyonia vastaan, jolle Dijon hävisi 2–5.

Maajoukkueura

Sliti pelasi ensimmäisen maaottelunsa 3. kesäkuuta 2016 Afrikanmestaruuskarsintaottelussa Djiboutia vastaan. Hän teki samassa ottelussa myös ensimmäisen maajoukkuemaalinsa.
Sliti pelasi ensimmäiset arvokisansa 2017 Afrikanmestaruuskisoissa. Hän oli maansa paras maalintekijä kahdella maalilla. Hän teki 2–0 maalin Algeriaa vastaan, jonka Tunisia voitti alkulohkossa 2–1. Toinen maali tuli lohkon viimeisessä ottelussa Zimbabwea vastaan, jossa Sliti teki ottelun avausmaalin. Tunisian kisat päättyivät puolivälieriin.
Kesäkuussa 2018 Sliti valittiin Tunisian maajoukkueeseen 2018 MM-kilpailuihin Venäjälle.
Yrjö Kemppainen

Yrjö Adolf Kemppainen (12. helmikuuta 1881 Kittilä – 11. toukokuuta 1929 Helsinki) oli suomalainen toimitusjohtaja, toimittaja ja kirjailija. Hän käytti nimimerkkejä Ounas Kittilä, Yrjö A. K. ja Kanerva.
Kemppaisen vanhemmat olivat metsätarkastaja Adolf Kemppainen ja Agatha Charlotta Ingman. Hän kävi koulua Kuopiossa ja suoritti 1904 Suomen Liikemiesten Kauppaopiston kurssin. Kemppainen oli muutaman vuoden Kustannusosakeyhtiö Otavan konttoristina ja sen jälkeen Viipurin Uuden Kirjapaino- ja Sanomalehti Oy:n isännöitsijänä 1908–1911, helsinkiläisen Lång & Leppäaho Oy:n toimitusjohtajana 1911–1917, oululaisen Pohjolan Kustannus Oy:n toimitusjohtajana 1917–1920 ja Kauppalehti Oy:n toimitusjohtajana vuodesta 1920 alkaen. Hän oli myös Kauppalehden ja Protestilistan toimittajana vuodesta 1922 alkaen. 
Lääninreviisori ja runoilija Eino Kemppainen oli Yrjö Kemppaisen veli.
Luottamus (elokuva)

Juoni

Luottamuksen tarina sijoittuu joulukuun loppuun 1917, jolloin Suomen valtuuskunta on matkannut Pietariin hakemaan tunnustusta maan itsenäisyydelle. Suomen pääministeri P. E. Svinhufvud joutuu päättämään, hakeako itsenäisyyden tunnustus bolševikkien hallitukselta, ja bolševikkijohtaja V. I. Lenin joutuu vastaavasti valitsemaan, tunnustaako porvarillisen Suomen itsenäisyys. Pääosa juonesta muodostuu takaumakohtauksista, jotka kuvaavat toisaalta Suomen autonomia- ja itsenäisyyskamppailun keskeisiä tapahtumia ja toisaalta Leninin kansallisuuspolitiikan ja henkilökohtaisen Suomen-suhteen muotoutumista vuosina 1899–1917. Elokuvan loppuun on liitetty pätkä uutisfilmiä vuoden 1975 Helsingin ETYK-kokouksesta.
Elokuvassa nähdään muun muassa seuraavat historialliset tapahtumat: suurta adressia tuova suomalainen lähetystö torjutaan Pietarissa vuonna 1899; Eugen Schauman ampuu kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikovin vuonna 1904; Lenin vaeltaa Turun saaristossa heikoilla jäillä paetessaan Suomesta vuonna 1907; Vladimir Puriškevitš pitää Venäjän duumassa kuuluisan ”Finis Finlandiae!” -puheensa vuonna 1910; puhemies Svinhufvudin johtama eduskunta kieltäytyy hyväksymästä yleisvaltakunnallista lainsäädäntöä vuonna 1910; puhemies Kullervo Mannerin johtama eduskunta kokoontuu hajotuskäskystä huolimatta syksyllä 1917; Lenin piileskelee Helsingissä Kustaa Rovion luona syksyllä 1917; Kullervo Manner, Yrjö Sirola ja K. H. Wiik käyvät Leninin puheilla joulukuussa 1917; Leninin hallitus antaa itsenäisyyden tunnustamisasiakirjan Svinhufvudin valtuuskunnalle joulukuussa 1917.
Carlo Margottini (F595)

Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 31. toukokuuta 1988.
Myrsky Koillismaassa

Kirjan tapahtumat

Kirjan tapahtumat alkavat talvisodasta ja päättyvät jatkosodan loppuun. Sota vie Järvenkylän asukkaat erilleen. Miehet lähtevät rintamalle, naiset ja lapset evakkoon. Talvisodan päätyttyä selkoslaiset palaavat kotiseudulleen, joka tuntuu entistä rakkaammalta. Kauko Sammalsuon asepalvelus jatkuu ja hän joutuu aina Petsamoon saakka. Ennen hänen palveluksensa päättymistä syttyy jatkosota.
Innostus sotaan on laimentunut ja pian myös saksalaisten aseveljien heikkous paljastuu. Järvenkylään rakennetaan saksalaisten vankileiri, joka avaa selkoslaisille järkyttävän elämänilmiön. Jatkosodan päättyessä venäläisistä tulee liittolaisia ja saksalaista vihamiehiä. Edessä on jälleen lähtö evakkoon.
M/S Duncan Island

Käyttöhistoria

Vuonna 1993 alus valmistui tanskalaiselta Danyard A/S:n telakalta.
Iltapäivällä 6. marraskuuta 2007 alus oli huonossa säässä matkalla Alankomaille kuuluvan Terschellingin saaren edustalla Pohjanmerellä. Alukselta putosi yhdeksän banaania sisältänyttä konttia mereen. Tuhannet raa'at banaanit huuhtoutuivat myöhemmin Terschellingin rantaan.
HMS Dauntless (D45)

Palvelus

HMS Dauntless liitettiin palvelukseen otettaessa Itämerelle purjehtivaan bolševikkien vastaiseen laivasto-osastoon. Itämereltä palattuaan alus siirrettiin Amerikan ja Länsi-Intian asemalle, josta alus palasi Atlantin laivaston 1. Kevyt risteilijäviirikköön 1919 palvellen siinä aina vuoteen 1924 saakka.
Alus liitettiin 1923 osaksi erikoisosastoa, joka suoritti maailmanympäripurjehduksen (engl. Empire Cruise), jonka tarkoituksena oli esitellä Britannian Kuninkaallisen laivaston mahtia maailman merillä. Purjehduksen jälkeen alus liitettiin osaksi Välimeren laivaston 1. Risteilijäviirikköä.
HMS Dauntlessin palatessa huollosta 15. toukokuuta 1928 se liitettiin Pohjois-Amerikan ja Länsi-Intian osaston 8. Risteilijäviirikköön. Kuitenkin hieman ennen perille saapumista alus ajoi matalikolle 2. heinäkuuta Thrum Capissa Halifaxin edustalla. Alus vaurioitui pahoin yhden kone- ja kattilahuoneen romuttuessa. Alusta ei saatu irrotettua matalikolta ennen kuin kaikki tykit, torpedoputket, savupiiput sekä runsaasti muuta materiaalia oli poistettu 12. heinäkuuta. HMS Despatch hinasi lopulta aluksen irti hinaajien avustamana. HMS Dauntlessin korjaaminen kesti aina vuoteen 1929, minkä jälkeen alus siirrettiin reserviin.
HMS Dauntless palasi palvelukseen 1930 ja sijoitettiin Amerikan ja Länsi-Intian asemalle ja 1931-1932 alus oli Etelä-Amerikan osastossa. Alus siirrettiin 1934 3. Risteilijäviirikköön Välimerelle, missä se vapautti HMS Curlewin. Alus palasi Englantiin 1935 ja sijoitettiin reserviin.
HMS Dauntless palasi palvelukseen 1939 ja liitettiin 9. Risteilijäviirikköön eteläiselle Atlantille. Alus siirrettiin joulukuussa Kiinan asemalle.
HMS Dauntless oli muodostamassa Brittiläistä Malesian osastoa maaliskuussa 1941 ja kolaroi risteilijä HMS Emeraldin kanssa Malakan niemimaan edustalla 15. kesäkuuta. Alus vaurioitui törmäyksessä niin, että se piti siirtää telakalle Singaporeen elokuun puoleenväliin saakka. Alus siirrettiin vuoden 1942 alussa Portsmouthiin telakalle huollettavaksi ja modernisoitavaksi. Telakalla alukselle asennettiin kahdeksan yksiputkista 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä sekä tutkat 291 ja 273.
HMS Dauntless palasi palvelukseen ja sijoitettiin Itäiseen laivastoon, jossa alus palveli lähinnä koulutustehtävissä loppusodan ajan. Alukselle asennettiin kaksi neliputkista kaksinaulaista huhtikuussa 1943. Vuoden 1945 alussa HMS Dauntless siirrettiin reserviin.
HMS Dauntless siirrettiin BISCOlle romutettavaksi 13. helmikuuta 1946 ja se saapui T W Wardille Inverkeithingiin huhtikuussa 1946.
Charles Rosen

Charles Rosen (5. toukokuuta 1927 New York – 9. joulukuuta 2012 New York) oli yhdysvaltalainen pianisti ja musiikintutkija. Hän opiskeli pianonsoittoa Moriz Rosenthalin johdolla.
Rosen esitti ja levytti muiden muassa J. S. Bachin, Ludwig van Beethovenin sekä Claude Debussyn teoksia mutta myös uudempaa musiikkia, kuten Igor Stravinskia, Elliott Carteria ja Pierre Boulezia.
Rosen julkaisi muun muassa teokset The Classical Style, The Romantic Generation ja The Musical Languages of Elliott Carter. Hän tutki myös muita taiteenlajeja teoksissaan Romanticism and Realism: The Mythology of Nineteenth-Century Art (1985) ja Romantic Poets, Critics, and Other Madmen (2000). Hän kirjoitti ahkerasti The New York Review of Booksiin.
Samuele Longo

Seurajoukkueura

Longo siirtyi Trevison junioriakatemiasta Internazionalen akatemiaan vuonna 2009. Hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa 24. toukokuuta 2012 sarjan päätöskierroksella ottelussa Laziota vastaan.
Hänet lainattiin kaudeksi 2012–2013 barcelonalaisseura Espanyoliin.
Gregorius Ekholm

Gregorius Ekholm (20. helmikuuta 1921 Tukholma – 14. marraskuuta 1985 Helsinki) oli Mannerheim-ristin ritari n:o 139. Aviottomana lapsena syntynyt Ekholm eli lapsuudessaan enonsa, jääkäriupseeri Per Ole Ekholmin sekä ajoittain isoisänsä hoidossa. Sodan jälkeen Ekholm toimi liike-elämässä valmistuttuaan 1950-luvun alussa ekonomiksi.

Ansioitunut sotilas

Ekholm toimi talvisodassa jonkin aikaa enonsa lähettinä Ryhmä Talvelassa. Jatkosodan Ekholm aloitti reservivänrikkinä toimien aluksi patteriston viestiupseerina ja myöhemmin jääkärijoukkueen johtajana.
Ekholmille ehdotettiin Mannerheim-ristiä ensimmäisen kerran kesällä 1943 ansioitumisesta partiotoiminnassa; ehdotus ei kuitenkaan edennyt. Toisen kerran nimitysesitys tehtiin kesällä 1944 Ekholmin ollessa sotilasarvoltaan luutnantti. Nimitysesityksessä kiinnitetään jälleen huomiota henkilökohtaiseen rohkeuteen partiotoiminnassa; perusteluihin sisältyy muun muassa maininta tykin valtaamisesta ja käytöstä "entisiä käyttäjiään vastaan". Puna-armeijan suurhyökkäyksen alkaessa Ekholm oli Sinisten Prikaatin mukana Kannaksella, jossa hän tuhosi juhannusviikolla kahtena peräkkäisenä päivänä yhteensä 7 vihollisen raskasta panssarivaunua. Ekholmin teot "olivat omiaan synnyttämään itseluottamusta hänen alaisissaan".
Vuonna 1964 Ekholm ylennettiin reservissä kapteeniksi ja vuonna 1974 majuriksi. Hän toimi myös Mannerheim-ristin ritarien säätiön tilintarkastajana sekä valtuuskunnan ja hallituksen varajäsenenä.
Kris Kristofferson

Varhainen elämä

Kristofferson syntyi Brownsvillessä, Teksasissa. Hänen isänsä Lars Henry Kristofferson oli ilmavoimien upseeri yleten aina kenraalimajuriksi asti. Kris Kristoffersonin isän puoleiset isovanhemmat olivat ruotsalaisia. Hänen äitinsä oli englantilais-saksalais-hollantilaista sukujuurta.
Kristofferson valmistui 1958 Pomona Collegesta kandidaatiksi alanaan kirjallisuus. Kristofferson jatkoi opintojaan Rhodes-stipendiaattina Oxfordin yliopistossa (Merton College), josta hän valmistui 1960 maisteriksi alanaan englanninkielinen kirjallisuus. Samana vuonna hän myös nai tyttöystävänsä Fran Beerin.
Liityttyään Yhdysvaltain maavoimiin hän yleni lopulta kapteeniksi ja sai lentokoulutusta Fort Ruckerissa. Hän toimi helikopterinohjaajana ja sai asemapaikan Saksasta 1960-luvun alussa.

Muusikon ura

Kristofferson muutti Nashvilleen 1965 ja sai ensimmäisen albuminsa julkaistuksi Monument Recordsilla 1970. Hän oli kuitenkin noussut singlelistoille jo 1960-luvun viimeisinä vuosina.
Ennen oman levytysuransa etenemistä Kristofferson tuli tunnetuksi lähinnä lauluntekijänä muille esittäjille. Hänen sävellyksiään tulkitsivat menestyksellä useat kuuluisuudet, kuten Ray Price, Waylon Jennings, Bobby Bare, Johnny Cash, Sammi Smith, Janis Joplin, Joe Simon, O. C. Smith, Jerry Lee Lewis, Patti Page ja Peggy Little. Suomalaisartisteista Kristoffersonin tuotantoa ovat esittäneet käännöstekstein muun muassa Kari Tapio ja Freud Marx Engels & Jung.
Kristoffersonin tunnetuimpiin lauluihin kuuluvat ”Me and Bobby McGee”, ”Sunday Mornin’ Comin’ Down” ja ”Help Me Make It Through the Night”. Hänet on otettu Nashville Songwriters Hall of Fameen 1977, Songwriters Hall of Fameen 1985 ja Country Music Hall of Fameen 2004. Hänen tuoreimmat albuminsa ovat Comin’ To Your City (2005) ja This Old Road (2006). Hän julkaisi albumeita lisäksi osana The Highwaymen -superyhtyettä (Kris Kristofferson, Johnny Cash, Waylon Jennings, Willie Nelson).

Näyttelijänura

Kristoffersonilla on ollut rooleja muiden muassa elokuvissa Pat Garrett ja Billy the Kid (1973), Alice ei asu enää täällä (1974), Tähti on syttynyt (1976), Raivopäät (1978), Portti ikuisuuteen (1980), Kuolemanleikki (1989), Tappava salaisuus (1997), Blade (1998), Blade II (2002), Blade: Trinity (2004) ja Sidottu (2005). Televisiossa hän on esiintynyt muun muassa minisarjoissa Amerika (1987) ja Texas Rising (2015).
Kristofferson on Golden Globe -voittaja 1977.
John Treleaven

John Treleaven (s. 1950 Cornwall, Englanti) on oopperalaulaja, äänialaltaan tenori ja erikoistunut Wagner-tulkintoihin.
Treleaven on opiskellut laulua Lontoossa muun muassa William LLoyd Webberin johdolla sekä Napolissa. Treleavenin ensiesiintyminen solistina tapahtui vuonna 1979 Covent Gardenissa. Hän kiersi kaikki merkittävimmät Britannian oopperalavat kunnes lähti Saksaan. Siellä hän debytoi Saksan kansallisteatterissa Mannheimissa. Hän on ollut myös Bambergin sinfoniaorkesterin solistina. Hän on esiintynyt myös Australiassa ja Yhdysvalloissa. 
Kaudella 2004-2005 Treleaven lauloi Suomen kansallisoopperassa Siegfriedin Wagnerin Nibelungin Sormuksella. 2006 Treleaven Lauloi Suomen kansallisoopperassa Richard Straussin oopperassa Nainen ilman varjoa Keisarin osan.
Treleaven on esiintynyt 1998 lähtien myös yli kymmenessä elokuvassa.
Thordénin varustamo

Thordénin varustamo on nykyisin ruotsalainen mutta sotavuosiin asti suomalainen laivayhtiö. Sen omistaja ja perustaja oli laivanvarustaja Gustaf Thordén.

Saksalaisten pommituksen kohteena

Toukokuussa 1941 Thordénin varustamon tankkilaiva M/T Josefina Thordén joutui saksalaisten ilmahyökkäyksen kohteeksi Färsaarten pohjoispuolella. Alus upposi ja sen 17 merimiestä menehtyivät, mukana aluksen päällikkö, myöhemmän kansanedustajan ja ministerin Jacob Södermanin isä. Varustamo kieltäytyi maksamasta rästiin jääneitä korvauksia Södermanin perheelle, kunnes Niilo Wälläri soitti varustamoon ja korjasi asian.
Vuonna 1982 Jacob Söderman osallistui Suomen hallituksen ministerinä hyökkäyksen uhrien muistomerkin vihkimistilaisuuteen.
Rheinland-Pfalz (F209)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 22. maaliskuuta 2013.
Kävelykatu

Kävelykatu (promenadi) on katu, joka on tarkoitettu jalankulkuun ja pyöräilyyn. Kävelykaduiksi on 1960-luvulta lähtien muutettu katuja varsinkin monien kaupunkien liikekeskustoissa. Joidenkin kaupunkien keskustassa on laaja autoliikenteeltä suljettu jalankulkualue.
Suomen tieliikennelain mukaan kävelykadut merkitään erityisellä liikennemerkillä. Moottoriajoneuvoliikenne kävelykadulla on eräin poikkeuksin kielletty, mutta polkupyörällä ajaminen on sallittu. Moottoriajoneuvon saa kuitenkin kuljettaa kävelykatua pitkin sen varrella olevalle kiinteistölle, jos sinne ei ole muuta kautta ajokelpoista yhteyttä. Ajonopeus ei tällöin saa ylittää 20 kilometriä tunnissa, ja kuljettajan on annettava jalankulkijoille esteetön kulku. Kävelykadulle ei saa pysäköidä moottoriajoneuvoja, paitsi jos kyseessä on huoltoajo ja huoltoajo on liikennemerkillä erikseen sallittu.
Varsinaisten kävelykatujen lisäksi Helsingissä on olemassa myös raitiokävelykatu, jota pitkin kulkee raitiolinja. Raitiovaunun asema kävelykadulla on siltä osin epäselvä, ettei laki määrittele tällaista yhteisliikennettä lainkaan. Kävelykatujen lisäksi on pihakatuja, joilla ajoneuvoliikenne on sallittu. Kaupunkikeskustan ulkopuolella olevia kevyen liikenteen raitteja ei myöskään yleensä sanota kävelykaduiksi.
Monet kävelykadut laatoitetaan torikiveyksin, kaduille tuodaan penkkejä ja istutuksia, toisinaan patsaitakin. Jotkin kävelykadut ovat saaneet myös katulämmityksen.
Marcel Dionne

Marcel Dionne (s. 3. elokuuta 1951 Drummondville, Quebec, Kanada) on kanadalainen uransa jo päättänyt jääkiekkoilija. Keskushyökkääjä Dionne oli yksi maailman parhaista jääkiekkoilijoista 1970-luvulla. Detroit Red Wingsin varaama Dionne teki tulokkaiden piste-ennätyksen tekemällä 77 tehopistettä ensimmäisellä NHL-kaudellaan. Pienikokoinen Dionne oli taitava pelaaja ja 1970-luvun puolen välin tehokkaimpia maalintekijöitä NHL:ssa. NHL-otteluita hänelle kertyi yhteensä 1 348, maaleja 731 ja syöttöjä 1 040.
Dionne pelasi muutamia vuosia Detroit Red Wings -seurassa, minkä jälkeen hän solmi sopimuksen Los Angeles Kingsin kanssa. Dionne oli parhaimmillaan Kaliforniassa ja teki yli 50 maalia kaudessa kuutena kautena.
Marcel Dionne voitti ainoan Art Ross Trophy -palkintonsa vuonna 1980 jaettuaan pistepörssin voiton Wayne Gretzkyn kanssa. Hänet myös valittiin NHL:n ensimmäiseen tähdistökentälliseen samalla kaudella (myös keväällä 1977). Dionne myytiin keväällä 1987 yhdessä Jeff Crossmanin kanssa New York Rangersiin. Hän vietti joukkueessa seuraavat kaksi ja puoli kautta. Dionne lopetti pelaamisen kauden 1988–1989 jälkeen. Hänet on valittu Hockey Hall of Famen jäseneksi 1992. Hän on Los Angeles Kingsin kaikkien aikojen toiseksi paras maalintekijä 530 maalilla, 757 syötöllä ja 1 307 tehopisteellä. Monet asiantuntijat pitävät Marcel Dionnea NHL:n parhaana pelaajana, joka ei koskaan ole voittanut Stanley Cupia.
Sebastian Koch

Ura

Koch syntyi Karlsruhessa mutta kasvoi Stuttgartissa. Vuosina 1982–1985 hän opiskeli Münchenissä. Esiinnyttyään Ulmissa ja Darmstadtissa Koch siirtyi berliiniläisiin teattereihin vuonna 1990. Lukuisten televisio- ja elokuvaroolien jälkeen Kochin läpimurtoelokuva oli Die Zürcher Verlobung – Drehbuch zur Liebe (engl. Dance with the Devil – The Kidnapping of Richard Oetker), jossa esiintyy myös Christoph Waltz. Tämän jälkeen Koch on esittänyt muun muassa Klaus von Stauffenbergiä Operaatio Valkyriessa (saks. Stauffenberg) ja Albert Speeriä dokumentaarisessa minisarjassa Paholaisen arkkitehti (saks. Speer und Er).

Yksityiselämä

Koch asuu Berliinissä Birgit Keller -nimisen toimittajan kanssa, ja parilla on tytär. Aiemmin Koch on seurustellut
Anna Schudt -nimisen näyttelijän kanssa, ja Black Bookin kuvauksissa tapaamansa Carice van Houtenin kanssa Kochilla oli suhde vuosina 2005–2009.
Polyyppi (lääketiede)

Polyyppi on limakalvolta nouseva epänormaali muodostuma, joka voi esiintyä esimerkiksi paksusuolessa, nenässä, mahalaukussa tai virtsarakossa. 
Polyyppien aiheuttamat oireet riippuvat niiden sijainnista. Suolessa esiintyvä polyyppi on tavallisesti oireeton. Adenomatoottisen polyypin muodostuminen paksusuoleen voi kuitenkin edeltää suolisyövän kehittymistä, ja siellä havaittu polyyppi tulisi siksi poistaa. Kuitenkaan läheskään kaikista adenoomista ei tule pahanlaatuisia. Nenässä pieni polyyppi voi olla oireeton, kun taas suuri voi täysin tukkia sieraimen. Nenän polyyppien mahdollisia oireita ovat muiden muassa nenän tukkoisuus ja heikentynyt hajuaisti.
Joskus polyyppien taustalla on potilaalla jo oleva sairaus, kuten familiaalinen adenomatoottinen polypoosi, Peutz–Jeghersin oireyhtymä tai juveniili polypoosi.
Jakub Orliński

Jakub Józef Orliński (8. joulukuuta 1990 Varsova) on puolalainen laulaja, jonka ääniala on kontratenori. Hän on myös tunnettu breakdance-esiintyjä.

Koulutus ja ura

Orliński aloitti uransa Berenika Jazajtisin johtamassa Gregorianum-mieskuorossa, joka esiintyi sekä Puolassa että ulkomailla.  Hän opiskeli Varsovan Frédéric Chopin -musiikkiyliopistossa, jossa suoritti maisterin tutkinnon vuonna 2012. Vuodesta 2011 alkaen hän on osallistunut laulukilpailuihin eri puolilla Eurooppaa ja Yhdysvaltoja.
Top Rank

Top Rank on kouvola-kuusankoskelainen uuden aallon orkesteri, joka on perustettu talvella 1978. Alkuperäiskokoonpano: Timo Ronkainen, laulu; Matti Rantoja, basso; Timo Lavi, kitara ja Reijo Koponen, rummut. Vuoden 1979 loppupuolella kitaraan tuli Nipa Niilola. Top Rank osallistui 1979 Rockin SM-kisoihin, sijoittuen uuden aallon sarjassa 3. Voiton vei Ratsia ja toiseksi tuli Vaavi. Loppukilpailu pidettiin Seinäjoella huhtikuussa.
Poko Rekordsin kanssa Top Rank teki 5 singlelevyä ja yhden LP-levyn. Albumi Liikutaan ilmestyi tammikuussa 1984. Tuottajana Costello Hautamäki Popedasta. Orkesteri hajosi juhannuskeikan 1984 jälkeen, mutta on keikkaillut muutaman keikan vuosivauhtia.