Seututie 170

Itäväylä

Seututien 170 alkuosa Kehä III:n liittymään asti on nimeltään Itäväylä (ruots. Österleden). Se on neljä-kuusikaistainen tie, joka päivittäin välittää suuria liikennemääriä itäiseen Helsinkiin. 
Itäväylä palveli päätieyhteytenä Porvooseen Itä-Helsingin ja Sipoon läpi ennen Porvoonväylän (valtatie 7) valmistumista 1970-luvulla.
Suurelta osin nykyisen Itäväylän paikalle tai lähelle nykyistä tielinjausta rakennettiin jo 1930-luvulla Helsingistä itään johtava kaksikaistainen päätie. Koska silloinen vanha Kulosaaren silta kuitenkin oli kapea, pitkän matkan liikenne opastettiin alkujaan samaan aikaan rakennetun Viikintien kautta, joka johtaa Hämeentien päästä Itäväylän varrelle Herttoniemeen.  Moottoritiemäiseksi nykyistä Itäväylää alettiin leventää vuonna 1950, ja  Kulosaaren silta sekä osuus Kulosaaren läpi aina Herttoniemeen valmistui jo vuonna 1957. Osuus Herttoniemen liikenneympyrään saakka valmistui vuonna 1962. Loppuosa tiestä valmistui 1960-luvun loppuun mennessä.
Nykyisen nimensä Itäväylä sai vuonna 1967, jolloin se päättyi tasoliittymään Roihuvuoren kohdalla. Sitä ennen sen Kulosaaressa oleva osa oli nimeltään Itäinen moottoritie (vaikkei tie olekaan moottoritie), Herttoniemessä Viikintien liittymään saakka Herttoniementie ja mainitusta liittymästä eteenpäin Porvoontie. Itäväylän jatkeena Helsinkiin vuonna 2009 liitetyllä Östersundomin alueella ja Sipoossa on Uusi Porvoontie.
Itäväylä tunnettiin 1970-luvulla hyvin ruuhkaisena päätienä, jonka päätekohta Sörnäisissä muodosti useiden kilometrien pituisia autojonoja aamuruuhkassa. Matka-aikoja Itä-Helsingistä pyrittiin inhimillistämään sekä joukkoliikenteen kulkutapaosuutta kasvattamaan määräämällä yksi kaista molempiin ajosuuntiin pelkästään linja-autoille tarkoitetuiksi kaistoiksi, mutta pahin ruuhkautuminen purkautui vasta Itäväylän maastokäytävään rakennetun Helsingin metron alettua liikennöintinsä vuonna 1982. Metron rakentaminen lopetti suoraan Helsingin keskustaan johtavan linja-autoliikenteen, jolloin katuverkon kuormitus Rautatientorin ja Hakaniemen välillä laski, kun autoliikenne pääsi purkautumaan Itäväylän tyhjiksi jääneille linja-autokaistoille. Henkilöautoliikenne myös tasaantui vapautuneille kaistoille, jolloin väylän jonoutuminen väheni, vaikka yksityisautoilu Itäväylällä ei vähentynytkään merkittävästi. Nykyisin tien liikennemäärä on Kulosaaren kohdalla n. 55 000 ajoneuvoa vuorokaudessa ja Kulosaaren sillalla n. 65 000 ajoneuvoa vuorokaudessa. 
Nykyisin Itäväylä on Kulosaaren sillalta Itäkeskukseen saakka moottoritiemäinen eritasoliittymineen ja kiihdytysramppeineen, loppuosa katumainen väylä bussipysäkkeineen, mutta sen liikennetekniset ratkaisut osin ovat vanhentuneita. Tiellä on suunniteltu tehtäväksi useita parannuksia, lähitulevaisuudessa parannetaan Kulosaaren ja Herttoniemen eritasoliittymien turvallisuutta, suunnitelmissa on myös joidenkin liikennevalo-ohjattujen tasoliittymien (mm. Itäväylä / Kehä I) korvaaminen eritasoliittymillä. Lisäksi tie tullaan leventämään 2+2-kaistaiseksi Vartioharjulta Kehä III:lle ja Östersundomin rakentamisen myötä edemmäksi.
Itäväylän päälle aiotaan rakentaa katto Itäkeskuksen kohdalle. Katon päälle tulisi kävelytie sekä hotelli- ja elokuvakeskus.

Muut osuudet

Itäväylää idempänä seututie 170 on lähes kokonaan kaksikaistainen ja laadultaan vaihteleva. Tie kulkee lähes kaikkien taajamien, kuten Söderkullan, Porvoon, Loviisan, Kotkan ja Haminan läpi. Tie on myös monin paikoin melko kapeaa, mutkaista ja mäkistä. Loviisan ja Kotkan välillä tie on ainakin toistaiseksi vielä valtatietasoinen leveine ajokaistoineen ja ohituskaistoineen. Pyhtään ja Haminan välillä tie kulkee melko lähellä valtatietä 7.