google/wiki40b huggingface dataset:
May Whitty

Ura

May Whitty aloitti näyttelemisen Lontoon teattereissa 1882. Hän aloitti sivurooleissa mutta sai nopeasti päärooleja. Hän oli ollut yksi Britannian teatterimaailman suurimpia tähtiä lähes 25 vuotta, kun hän teki ensimmäisen elokuvansa Enoch Arden 1914. Elokuvat eivät kuitenkaan kiinnostaneet häntä suuresti ja hän tekikin vain harvoja elokuvia seuraavan 20 vuoden aikana. 1930-luvulla hänellä monia menestysrooleja Broadwayllä. Sen jälkeen hän siirtyi Hollywoodiin, sillä näyttelijän työ oli siellä helppoa ja rahallisesti tuottoisaa. Hänen ensimmäinen äänielokuvansa oli Night Must Fall (1937). Whitty näytteli tavallisesti arvokkaita ja jalosyntyisiä roolihahmoja, mutta hän pystyi myös näyttelemään työläisrooleja, kuten esimerkiksi Kolmastoista tuoli (1937).

Elämä

May Whitty sai Brittiläisen imperiumin ritarikunnan Dame Commander of the British Empire (DBE) 1918 urhollisuudestaan ensimmäisessä maailmansodassa.
Whitty oli naimisissa näyttelijä ja teatterituottaja Ben Websterin kanssa. Heidän tyttärensä Margaret Webster oli myös näyttelijä. Margaret Webster kirjoitti äidistään elämäkerran The Same Only Different (1969).
Takeichi Nishi

Takeichi Nishi (jap. 西竹一; 12. heinäkuuta 1902 – 22. maaliskuuta 1945) oli keisarillisen Japanin armeijan eversti ja olympiatason esteratsastaja. Hän kuoli Iwo Jiman taistelussa toisessa maailmansodassa.
Takeichi Nishi oli valtiomies Tokujirō Nishin poika. Hän peri isältään danshakun (paronin) arvon. Hän voitti esteratsastuksessa kultamitalin vuoden 1932 kesäolympialaisissa Los Angelesissa. Kyseessä on Japanin ainoa ratsastuksen olympiamitali. Hän osallistui vielä vuoden 1936 kesäolympialaisiin Berliinissä. Hänen hevosensa nimi oli Uranus.
Clint Eastwoodin elokuvassa Kirjeitä Iwo Jimalta (2006) Takeichi Nishin roolin esittää Tsuyoshi Ihara.
Irmgard von Stephani

Irmgard von Stephani (20. syyskuuta 1895 – 5. lokakuuta 2007) oli Saksan vanhin  elossa oleva henkilö 21. heinäkuuta 2005 alkaen.
Irmgard von Stephani syntyi Kasselissa lähes kaksi vuosikymmentä ennen ensimmäisen maailmansodan alkua ja oli Natsi-Saksan aikana jo keski-ikäinen. 
Stephani ei ollut koskaan naimisissa eikä hänellä ole lapsia. Hän vietti Berliinissä 111-vuotispäiväänsä syyskuussa 2006. Tällöin hänellä oli ongelmia kuulon ja näön kanssa, mutta hän kävi yhä ulkona kävelyillä. Horst Köhler muisti naista tämän 110-vuotispäivänä. 
Stephani kuoli pari viikkoa 112-vuotispäivänsä jälkeen lokakuussa 2007.
Koubaye

Maantiede

Koubayen kunta rajoittuu idässä Moptin piirin Socouran ja Soyen, etelässä Ouro Modin ja lännessä Sasalbén sekä pohjoisessa Ténenkoun piirin Togoro Kotian kuntiin.
Kunnan alue on pinnanmuodostukseltaan kumpuilevaa tulvatasankoa ja luonnonvaraiselta kasvillisuudeltaan lähinnä pensasaroa. Vesistöjä ovat Niger, sen haarajoki Sono sekä lukuisat tulvajärvet. Niiden rannoilla on tulvaniittyjä. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.

Asutus

Vuonna 1996 perustettu kunta oli aikaisemmin osa Ouro Modin arrondissementtiä. Nykyään siihen kuuluu kahdeksan kylää: Daka Bori, Diam Alla Bozo, Diam Alla Rimaibé, Kelloye, Koubaye, Lardé Bali, Singuino ja Yogonsiré. Asukkaat ovat fulbeja, rimaibeja, bozoja ja malinkeja. Yleisimmät kielet ovat bozo ja fulani.

Liikenne, elinkeinot ja palvelut

Kunnan läpi kulkee Moptin ja Ténenkoun välinen tie, joka on liikennöintikelpoinen vain osan vuodesta. Tulva-aikaan tärkein liikenneväylä on Nigerjoki.
Asukkaiden pääelinkeinot ovat maanviljely, puolipaimentolaisuuteen perustuva karjanhoito ja etupäässä bozojen harjoittama kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi (90 % tuotannosta), maissi ja lehmänpapu. Lisäksi harjoitetaan puunhankintaa, keräilyä, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.
Kunnassa toimii kolme alakoulua, kaksi koulutus- ja kehittämiskeskusta (CED) ja yksi lukutaitokeskus. Yogonsiréssa on vaatimaton terveyskeskus. Vesihuolto käsittää kaivoja ja porakaivoja sekä kaksi kastelukanavaa. Muita palveluja ovat Koubayen viisi kauppaa. Liikennevaikeuksien takia kunnassa ei ole toria.
Biedermeier

Biedermeier oli Saksassa, Itävallassa ja Pohjoismaissa vuosina 1815–1848 vallinnut empiretyylin porvarillinen muunnos. Tyylisuuntaa kutsutaan joskus myöhäisempireksi.
Biedermeier-nimityksen taustalla oli müncheniläisessä Fliegende Blätter -lehdessä esiintynyt saksalainen mielikuvitushahmo Wieland Gottlieb Biedermaier, jonka avulla pilkattiin 1800-luvun pikkuporvarillisuutta. Nimitystä käytetään yleensä lähinnä tuon aikakauden huonekaluista ja sisustustyylistä sekä myös maalaustaiteesta.
Tyylisuuntaa on pidetty ensimmäisenä keskiluokan tyylinä, mutta tämä näkemys on kyseenalaistettu osittain, koska keskiluokalla harvemmin oli varaa kyseisiin huonekaluihin. Sen sijaan biedermeier-tyyli oli tapa hoveille erottautua napoleonisesta empiretyylistä erityisesti yksityiskodeissa. Tuona aikana yhteiskunnassa laajemmin hakeuduttiin yksityisyyteen, mikä oli ristiriidassa hovien edustuksellisten tehtävien kanssa.

Piirteitä

Biedermeierissa on vaikutteita sekä romantiikasta että uusklassismista. Biedermeier-huonekaluissa korostuvat mukavuus, viihtyvyys ja käytännöllisyys. Tyylissä esiintyy empirestä poiketen pyöreitä S-kirjaimen muotoja kalusteiden jaloissa sekä selustoissa. Tuolien selkänojissa on englantilaisvaikutteinen siro ja koristeltu poikkilauta. Biedermeierissa käytetään runsaasti etenkin mahonkia, mikä vuoksi tyyliä on kutsuttu myös mahonkityyliksi. Saksalaisessa biedermeierissa on tyypillistä hillittyjen puu-upotusten käyttö. Päällisinä biedermeier-huonekaluissa käytetään nahkaa, jouhikangasta, yksiväristä tai raidallista villaa tai silkkiä.
Pienet koriste-esineet olivat suosittuja biedermeierajalla. Niitä sijoitettiin pöydille, uunin reunoille ja erityisiin hyllyköihin. Kristallikruunut katosivat muodista kun kruunut alettiin tehdä messingistä ja kristalleja käytettiin enää niiden koristeina.
Biedermeierin interiöörit olivat aiempaa tummempia. Kaksi- tai kolmivärisiin seinätapetteihin maalattiin kukkaornamentteja. Tekstiilejä käytettiin aiempaa enemmän, kuten runsaita mattoja, kookkaita pöytäliinoja, verhoasetelmia sekä sohvatyynyjä.
Biedermeierin kuvataiteelle oli ominaista pikkutarkka ja viimeistelty jälki.
Ville Vallaton

Ville Vallaton (engl. Dennis the Menace) on Hank Ketchamin luoma sarjakuva, jonka päähenkilönä on Ville Vallaton, joka on vaaleatukkainen, noin kuusivuotias pojanvintiö. Ville aiheuttaa alituista harmia vanhemmilleen ja naapurin sedälle, herra Karjuselle. Ensimmäinen Ville Vallaton -strippi ilmestyi Yhdysvalloissa sanomalehdissä 12. maaliskuuta 1951.
Ketcham käytti koko ajan apupiirtäjiä. 50- ja 60-luvulla sarjakuvalehtiin piirsi yksi Ketchamin avustajista, Al Wiseman. "Dennis the Menace" -sarjakuvalehteä julkaisi USA:ssa Standard Pines Comics vuosina 1953-1958, Fawcett 1959-1979 ja Marvel 1981-1982. Ville Vallaton -sarjakuvalehti ilmestyi Suomessa 1960-1978 ja 1987-1989 Semicin julkaisemana.
Vuosien myötä Ketcham jättäytyi yhä enemmän sivuun myös sanomalehtisarjojen piirtämisestä. Marcus Hamilton piirsi päivittäisen stripin ja Ron Ferdinand sunnuntaisarjat. Päiväsarja on "pilakuva", yksi iso ruutu. Kun Ketcham kuoli 31.5.2001, sarjakuva jatkoi ilmestymistään ilman mitään taukoa. Sarjakuvaa levittää nykyisin King Features Syndicate 1200 lehteen.
1990-luvulla on tehty kaksi Ville Vallaton -elokuvaa, joissa esiintyivät oikeat ihmiset, Ville Vallaton (1993) ja Ville Vallaton iskee jälleen (1998). Sarjakuvasta on tehty myös piirrossarja televisioon. Sarjaa esittää MTV Juniori. Ville Vallaton nimellä myydään myös jäätelöpuikkoja.
Poltergeist

Poltergeist (saks. polter 'melu' + geist 'henki', suomeksi myös räyhähenki tai meluhenki, vanhoissa kirjatuissa tapauksissa myös piru) tarkoittaa paranormaalia ilmiötä, jossa räyhähengen uskotaan liikuttelevan esineitä. Poltergeist-ilmiön uskotaan aiheuttavan myös ääniä, jotka ovat raapivia, laahaavia, askeleenomaisia tai koputuksia tai matkivat eläintä.
Skeptikoiden mukaan poltergeistit ovat huijauksia, väärin tulkittuja luonnollisia tapahtumia, hallusinaatioita tai mielikuvitusta.

Ilmiön historia

Uskomuksissa poltergeist on esiin pyrkivä henki tai sielu, joka haluaa ottaa negatiivisesti yhteyttä ihmiseen. Näiden uskomusten mukaan räyhähengen uhreja ovat usein varsinkin nuoret henkilöt, ja jotkut ilmiöt voivat olla kovinkin rajuja.
Vanhimmat räyhähenkeen viittaavat kirjatut kertomukset ovat peräisin jo antiikin Roomasta, ja sen jälkeen muistiin merkittyjä mahdollisia poltergeisteja on lähes joka aikakaudelta. Skeptikoiden mukaan keskushenkilöt ovat kuitenkin saaneet vaikutteet toimintaansa lukemalla tai kuulemalla vastaavista tapauksista ja niiden aiheuttamasta huomiosta.
Tunnetuin poltergeistien tutkija lienee englantilainen Harry Price. Tunnetuin hänen tutkimansa tapaus on Borleyn pappila 1930-luvulla. Toinen kansainvälisesti maineikas poltergeistiksi uskottu on 1810-luvun Bellin noita. Myös Rosenheimin poltergeist herätti laajaa kansainvälistä huomiota vuosina 1967–1968. 
Suomessa jonkin verran maineikkaita ovat vuoden 1946 Mäkkylän kummitus, joka sai sen aikaisessa lehdistössä huomiota, ja 1800-luvun lopun Martinin pirut, josta saatiin oikeudessa valaehtoisia todistuksia. Tyypillisen poltergeist-tarinan, Salkko-Niilan tapauksen, on Inarijärven eteläpuolelta kirjaansa "Lapin muisteluksia" taltioinut myös Samuli Paulaharju.
Matthew Manningin tapaus herätti runsaasti huomiota Isossa-Britanniassa. Hänestä tuli keskushenkilö 1966 11-vuotiaana. Ilmiöön liittyi esineiden äänetöntä liikkumista. 
Uusin huomiota herättänyt suomalainen poltergeist-tapaus on vuodelta 1974 Lahdesta, jossa väitetty kummittelu tapahtui noin 60-vuotiaan pariskunnan talossa. Keskushenkilönä oli vaimo. Heikki Tikkala kertoo kirjassaan Olevaisen yöpuoli yksityiskohtaisesti ilmiöstä vietettyään yön pariskunnan luona ja haastateltuaan heitä.
Arsiniini

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa arsiniini on väritön kaasu tai neste, jolla on sipulinkaltainen haju. Se pystytään tislaamaan normaalissa ilmakehässä, mutta reagoi helposti ilman hapen vaikutuksesta muuttuen punaiseksi. Arsiniini on suhteellisen stabiili heikkojen happojen tai emästen aiheuttamaa hydrolyysiä vastaan. Arsabentseenin rakenteessa kaikki sidokset ovat lähes yhtä pitkiä ja NMR-, UV-, fotoelektroni- ja mikroaaltospektroskooppiset tutkimukset ja laskennalliset tutkimukset vahvistavat yhdisteellä olevan aromaattista luonnetta.    
Arsiniini reagoi pyridiinistä poiketen helposti elektrofiilisella aromaattisella substituutiolla o- ja p-asemiin. Arsiniini on bentseeniin verrattuna noin 1000 kertaa reaktiivisempi. Se reagoi myös erittäin elektrofiilisten alkyynien kuten heksafluori-2-butyynin kanssa Diels–Alder-reaktiolla. Arsiniini muodostaa kompleksiyhdisteitä eräiden siirtymämetallien kanssa.
HMS Pollux (T104)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1. heinäkuuta 1977.
Brian Sibley

Brian Sibley (s. 14. heinäkuuta 1949 Lontoo) on englantilainen kirjailija ja radiotoimittaja. Hän on kirjoittanut etenkin fantasiakirjallisuutta ja -elokuvia sivuavia teoksia.
Vuonna 1981 Sibley kirjoitti yhdessä Michael Bakewellin kanssa BBC:n Radio 4:lle radiokuunnelma-adaptaation J. R. R. Tolkienin Tarusta sormusten herrasta. Sibley on mukaillut radiokuunnelmat myös muun muassa C. S. Lewisin Narnian tarinoista ja Mervyn Peaken romaaneista Titus Groan ja Gormenghast. Viimeksi mainitusta hänet palkittiin Sony Radio Awardilla vuonna 1985.
Sibley on kirjoittanut useita oheisteoksia Peter Jacksonin Taru sormusten herrasta -elokuvatrilogiasta sekä Jacksonin elämäkerran Peter Jackson: A Film-maker's Journey.
Ullava

Historia

Ullavan kirkko valmistui 1783, sen tekijäksi mainitaan Matti Kuorikoski. Ullava itsenäistyi Kälviästä vuonna 1909.

Elinkeinoelämä

Ullavan asukkaista noin kolmannes saa elantonsa alkutuotannosta, lypsy- ja lihakarjataloudesta. Puolet väestöstä saa toimeentulonsa palveluista, kaupasta, rakennustoiminnasta ja liikenteestä. Lupaava litium-esiintymä ja mahdollinen Keliber-projektin kaivostoiminta antavat toiveita uusista työpaikoista tulevaisuudessa.

Koulutus ja vapaa-aika

Ala-asteita Ullavassa on kaksi. Yläastetta käydään Kälviällä, ja yleensä myös lukiota jäädään jatkamaan sinne. Kuitenkin viime vuosina useat ullavalaiset ovat siirtyneet opiskelemaan Kokkolaan tai musiikkilukioon Kaustiselle.
Yhdistysten, järjestöjen ja urheiluseuran toiminta on vilkasta.Talvisin Ullavassa järjestetään Hopeasompa-hiihtokilpailuja, jossa on sarjoja useille ikäluokille. Kesäisin puolestaan järjestetään yleisurheilukilpailuja, jossa on palkintona muun muassa Urheilu Shop Ala-Korven tuotetteita.
Kylät ja nuorisoseurat toimivat aktiivisesti. Esimerkiksi Ylikylän nuorisoseura osallistui vuonna 2011 Yhesä yhteen -hankkeeseen, jossa oli päämääränä koota näytelmä. Ullavalaisten näytelmä Sukset ristisä? voitti hankkeessa halutun Esko-patsaan. Patsas komeilikin nuorisoseurantalolla vuoden päivät kaikkien nähtävänä. Teatteriharrastus jatkaa vahvana Ullavassa. 
Vapaa-ajan viettoon on Ullavassa monenlaisia luonnollisia mahdollisuuksia. Puhdasvetinen Ullavanjärvi ja laajat metsä- ja suoalueet antavat luonnossa liikkujille hyvät virkistysmahdollisuudet. Rahkosen kylässä, koulun yhteydessä toimiva Ullavan monitoimitalo tarjoaa puitteet useille harrastuksille. Talossa on mm. kuntosali, sivukirjasto, kahvio, disco ja Vionoja-sali kulttuuri- ja liikuntakäyttöön.

Ullavan kylät

Ullavassa on useita kyliä ja kyliksi miellettyjä asutuskeskittymiä, joita ovat Alikylä, Haapasalo, Haapala, Hanhisalo, Herlevi, Honkala, Jääskä, Kallinki, Korpi, Länttä, Neverbacka, Norppa, Rahkonen, Sepänkylä, Törbacka, Ullavan kirkonkylä ja Viitasalo.

Ruokakulttuuri

Ullavan pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla kirnupiimäpuuro tai -velli sekä uunipääryt eli uunissa kypsennetyt perunat.
Žukovski

Historia

Paikkakunnalla sijaitsi aiemmin rautatieläisten Otdyh-niminen datša-asutus. Sen alueelle siirrettiin vuonna 1935 jo aiemmin Moskovassa perustettu Venäjän aerodynamiikan keskusinstituutti TsAGI. Vuonna 1938 taajama sai nimekseen Stahanovo neuvostoliiton kuuluimman iskutyöläisen kaivosmies  Aleksei Stahanovin mukaan. Vuonna 1947 nimi muutettiin Žukovskiksi kuuluisan aerodynaamikon ja TsAGIn perustajan Nikolai Žukovskin mukaan.
Israelin esihistoria

Israelin esihistoria ulottuu nykyihmisen edeltäjien varhaiskivikautisesta kulttuurista heprealaisten asettumiseen alueelle, jolloin alkoi historiallinen aika.
Ubeidiyan alueelta Jordanin laaksosta on löytyneet työkalut 1,4-1,6 miljoonan vuoden takaa ovat yksi vanhimmista homidien jäänteistä Afrikan ulkopuolella.
Karmel-vuorelta on löytynyt arkeologisia jäänteitä, joiden perusteella on mahdollista että noin 80 000 vuotta sitten neanderthalit ja nykyihmiset elivät sovussa nykyisen Pohjois-Israelin alueella.
Maanviljelyä edelsi muun muassa villiviljan keräilyllä ja metsästyksellä elänyt Natufin kulttuuri.
Kolmannella vuosituhannella eaa. Lähi-Itään tuli seemiläisiä kieliä puhuvia kansoja, joihin heprealaisetkin kuuluivat. Toisella vuosituhannella eaa. heettiläisten valtion romahdus ja egyptiläisten vallan heikkeneminen loivat tilaa heprealaisille.
Blues Breakers with Eric Clapton

Blues Breakers with Eric Clapton on John Mayall & the Bluesbreakersin vuonna 1966 julkaistu blues-albumi, jolla soittaa soolokitaraa uransa alussa oleva Eric Clapton. Levy koostuu cover-versioista vanhoista blues ja r´n´b kappaleista. Levy oli yllättävä crossover -menestys ja nousi Ison-Britannian listalla sijalle 6.
Levy koostui kappaleista, joita yhtye oli soittanut livesetissään ja levyllä oli tarkoitus vangita yhtyeen livesoundi. Claptonin levyllä käyttämä Marshallin kitaravahvistin oli olennainen osa levyn uudistavaa soundia. Levy oli suuri inspiraation lähde lukemattomille kitaristeille ja sitä pidetään yleisesti klassikkona.
Philip Larsen

Ura

Larsen pelasi jo 15-vuotiaana Ruotsissa Rögle BK:n junioriakatemiassa. Tätä ennen hän pelasi tanskalaisessa Esbjergissä. Röglessä hän pelasi ensimmäiset ottelut Allsvenskanissa jo kaudella 2005–2006. Tämän jälkeen Larsen siirtyi Elitserienissä pelaavaan Frölundaan.
Larsen pelasi monta kautta Frölundassa ja vakiinnutti paikkansa edustusjoukkueessa kaudella 2008–2009, jolloin hän muun muassa voitti joukkueen puolustajien +/– -tilaston. Tätä ennen hän oli hakenut peliaikaa Borås HC:stä. Hän voitti Ruotsin-vuosinaan muun muassa kaksi kertaa J20 SuperElit -mestaruuden. Huhtikuussa 2009 Larsen teki kolmen vuoden sopimuksen hänet varanneen Dallas Starsin kanssa.
Tästä huolimatta kahden kuukauden päästä Stars lainasi Larsenin takaisin Frölundaan, jossa hän pelasi kauden 2009–2010. Frölundan tiputtua pudotuspeleistä Stars kutsui Larsenin joukkueeseen. Hän debytoi NHL:ssä huhtikuussa Anaheim Ducksia vastaan. Larsen sai jääaikaa noin 11 minuuttia ja +/– -tilastoonsa yhden plussan. Samalla hänestä tuli ensimmäinen tanskalainen puolustaja, joka on pelannut NHL:ssä.
Larsen on pelannut Tanskan maajoukkueessa useissa nuorten arvoturnauksissa ja myös aikuisten edustusjoukkueessa.  Keväällä 2006 hän pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailujen 1. divisioonassa. Hänet valittiin turnauksen parhaaksi puolustajaksi. Seuraavana vuonna Larsen oli nostamassa Tanskan 20-vuotiaiden maajoukkuetta 1. divisioonasta pääsarjaan. Hän oli mukana nuorten MM-kisoissa, mutta joukkue putosi heti takaisin 1. divisioonaan, jossa se pelasi vuonna 2009. Hän sai samana vuonna kokemusta myös miesten MM-kisoista.
Vuosina 2010–2013 Larsen pelasi Dallas Starsin organisaatiossa. NHL:n työsulun 2012–2013 ajan hän edusti SM-liigajoukkue Rauman Lukkoa. Kauden 2013–2014 Larsen pelasi Edmonton Oilersin organisaatiossa.
Kaudeksi 2014–2015 Larsen siirtyi KHL-liigaan Jugra Hanty-Mansijskin joukkueeseen. Toukokuussa 2015 Larsen solmi yksivuotisen sopimuksen KHL-joukkue Jokereiden kanssa. 
Heinäkuussa 2016 Larsen solmi vuoden mittaisen sopimuksen NHL-seura Vancouver Canucksin kanssa.
Huhtikuussa Larsen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella KHL-joukkue Salavat Julajev Ufaan.
Līvli (lehti)

Līvli on Latviassa ilmestyvä sanomalehti. Lehti oli alun perin liivinkielinen, mutta nykyisin pääosa sen artikkeleista on latviaksi. Lehden alkuperäinen tarkoitus oli toimia tietokanavana liiviläisille heihin liittyvissä asioissa. Lehdessä julkaistiin myös liivinkielisiä runoja, sekä muita tekstejä.

Historia

Līvli-lehdeden paino aloitettiin Jelgavassa vuonna 1931. Silloin lehden päätoimittajana toimi Andrejs Štālers. Vuotta myöhemmin painopaikka siirettiin Mazirbeen ja päätoimittajaksi tuli Korli Stalte. Suomesta käsin lehden painoa tukivat merkittävissä määrin heimo-aatteen kannattajat. Vuodesta 1934 Latvian viranomaiset vaativat lehden artikkelien kääntämistä myös latviaksi, sillä he olivat huolissaan mahdollisesta kansankiihotuksesta. Tämä johti noin puolenvuoden pituiseen taukoon lehden painamisessa. Latvian viranomaiset peruivat määräyksensä vuonna 1937. Lehden toiminta loppui vuonna 1939, kun Korli Stalte muutti baltiansaksalaisen vaimonsa ja tyttärensä kanssa Saksaan Adolf Hitlerin kehotettua baltiansaksalaisia lähtemään Baltiasta.

Nykypäivä

Līvli aloitti toimintansa uudelleen vuonna 1992. Lehden päätoimittajina ovat toimineet Gundega Blumberga ja Baiba Šuvcāne. Lehdessä on ilmestynyt muutaman kerran liivinkielinen versio, mutta yleensä sen kaikki tekstit ovat latviaksi. Lehti on ilmestynyt satunnaisesti muutaman kerran vuodessa. Lehdessä ilmestyy artikkeleita liiviläisiin liittyvitä asioista, kuten tutkimuksista tai tapahtumista. Lehden yksi tarkoitus on kirjata muistiin liiviläisten nyky historiaa. Lehti saa rahallista tukea Latvian valtiolta.
Mitch McConnell

Senaattorina

McConnell asettui republikaanina ehodolle Kentuckyn senaatinvaaleissa vuonna 1984. Hän voitti demokraattien Walter Huddlestonin. McConnell uudelleenvalittiin vuosina 1990, 1996, 2002, 2008 ja 2014. Hän on myös ehdolla vuonna 2020.
McConnell oli senaatin majority whip vuosina  2003–2007. Vähemmistöjohtajana hän toimi 2007–2015. 3. tammikuuta 2015 alkaen hän on toiminut senaatin enemmistöjohtajana.
Vuonna 2016 McConnellin kannatusluku oli vain 40 prosenttia, joka teki hänestä Yhdysvaltain epäsuosituimman senaattorin.

Yksityiselämä

McConnell on baptisti. Hän oli naimisissa ensimmäisen vaimonsa Sherrill Redmonin kanssa 1968–1980 ja he saivat kolme lasta. Vuonna 1993 hän nai nykyisen puolisonsa Elaine Chaon, josta myöhemmin tuli Yhdysvaltain työministeri. Vuodesta 2017 lähtien Chao on ollut maan liikenneministeri.
Otto Louhelainen

Otto Aleksander Louhelainen (27. syyskuuta 1874 Juuka – 28. helmikuuta 1935 Lumivaara) oli suomalainen rovasti ja päätoimittaja.

Henkilöhistoria

Otto Louhelaisen vanhemmat olivat räätäli Adam Louhelainen ja Ada Maria Turunen. Hänen ensimmäinen puolisonsa 1907–1919 oli Maria Soikkonen ja toinen vuodesta 1924 Hilja Seppälä. Louhelainen  tuli ylioppilaaksi 1896 Joensuun lyseosta ja vihittiin papiksi 1903. Hän toimi Inkerissä Keltun kirkkoherran apulaisena 1904–1907, Kelttu-Rääpyvän vt. kirkkoherrana 1907–1908 ja kirkkoherrana 1908–1916. Seiskarin saarnaaja hän oli 1916–1919, Haapasaaren 1919–1921 ja Jumesniemen kirkko-koulun 1921–1928. Lumivaaran kirkkoherrana Louhelainen toimi vuodesta 1928 kuolemaansa saakka. Hän sai rovastin arvonimen vuonna 1929. Louhelainen oli Inkeri-lehden päätoimittaja 1909–1915.
KSS Klaipėda

Historia

Seura perustettiin vuonna 1926 nimellä KSS.
Vuonna 1940 klubi joutui konkurssiin.

Saavutukset

Seura on voittanut Liettuan mestaruuden kuudesti: 1928, 1929, 1930, 1931, 1937, 1938.
Estadio El Teniente

Estadio El Teniente on monikäyttöinen stadion Rancaguassa, Chilessä. Stadionia käytetään suurimmaksi osaksi jalkapallon pelaamiseen. Kapasiteetti tässä 1945 rakennetussa stadionissa on 14 450. Stadionilla pelattiin vuoden 1962 jalkapallon MM-kilpailujen otteluita. Kentän mitat ovat 105 x 68 metriä.
Valtatie 10 (Viro)

Valtatie 10 kulkee Länsi-Virossa Lääne-Nigulan Rististä valtatieltä 9 Lihulan kautta Virtsun satamaan ja lauttayhteyden jälkeen Muhun saaren poikki Saarenmaalle Kuressaareen.  Valtatie on 143,7 kilometriä pitkä.

Suunnitelmia

Pärnumaan Virtsun ja Saarenmaan Kuivastun välillä kulkee lautta, jonka korvaamista sillalla on suunniteltu. Uudesta sillasta tulisi Viron pisin silta. Vaihtoehto sillalle on tunneli.

Tien kulku

Valtatie 10 kulkee seuraavien maakuntien ja kuntien kautta:
Rošal

Rošal (ven. Роша́ль) on kaupunki Moskovan alueen itäosissa Venäjällä. Kaupunki sijaitsee Meštšoran alangolla Voimega-joen rannalla 156 kilometriä Moskovasta itään. Asukkaita oli 21 272 henkeä (vuonna 2010).
Kaupunki on saanut alkunsa vuonna 1916 rakennetun ruutitehtaan työläisasutuksesta, jonka nimenä oli aluksi Krestov Brod. Vuonna 1918 paikkakunta nimettiin uudelleen lokakuun vallankumoukseen osallistuneen Semjon Rošalin mukaan. Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1940.
Neuvostoaikana kaupungin suurin yritys oli ammustehdas, joka suljettiin 1990-luvulla.
Pure (videopeli)

Peli

Pure on ajopeli, jossa ajetaan kilpaa ja tehdään temppuja. Pelissä pelataan ainoastaan ATV-ajoneuvoilla. Ajajat voivat tehdä temppuja hypyissä, joista saa sitten turboa ja mahdollisuuksia tehdä vielä erilaisempia temppuja. Temput on jaoteltu kolmeen ryhmään, joissa tehdäkseen kahden jälkimmäisen ryhmän temppuja, pitää tehdä ensin perustemppuja ensimmäisestä ryhmästä. Pelaajat voi kustomoida kaikkia 22:ta ATV:n osaa ja pelata netissä maksimissaan 16 pelaajan voimin.
Pelin demo, joka sisälsi yhden radan, julkaistiin Playstation Networkiin ja Xbox Live Marketplaceen 4. syyskuuta 2008.

Radat

Peli sisältää 12 paikkaa, joita on jaeltu useaksi radaksi, näin tarjoten 50 rataa.

Kehitys

Peliprojektin johtaja Jason Avent on maininnut, että molemmat konsoliversiot toimivat yhtä hyvin .
Petri Ylikoski

Petri Ylikoski  (s. 1969) on suomalainen filosofi. Hän toimii tällä hetkellä tieteen ja teknologian tutkimuksen professorina Helsingin yliopistossa. Hän on myös käytännöllisen filosofian dosentti Helsingin yliopistossa. Ylikoski toimi filosofian määräaikaisena professorina Tampereen yliopiston Historiatieteen ja filosofian laitoksella vuodesta 2007 vuoden 2010 loppuun. Hänen erikoisalansa ovat tieteenfilosofia (erityisesti yhteiskuntatieteiden filosofia, biologian filosofia ja tieteellisen selittämisen teoria), tieteentutkimus, sosiaalinen tietoteoria, sosiaalinen ontologia ja argumentaatioteoria.
Almirante Oquendo (1891)

Palvelus

Yhdysvaltain laivasto upotti aluksen 3. heinäkuuta 1898.