google/wiki40b huggingface dataset:
Mikropiiri

Mikropiiri eli integroitu piiri (engl. integrated circuit, IC) on elektroniikan puolijohdekomponentti, johon on integroitu suuri määrä aktiivisia (transistorit, diodit) ja usein myös  passiivisia (vastus, kondensaattori) elektronisia komponentteja.
Tyypillisiä mikropiirejä ovat erilaiset vahvistimet, digitaalipiirit (mm. suorittimet ja mikroprosessorit), elektroniset muistit, ja sovelluskohtaiset mikropiirit, jotka on suunniteltu  tiettyyn tarkoitukseen yhden laitevalmistajan tarpeisiin, esimerkiksi kännykän keskeiseksi osaksi.

Mikropiirien rakenne

Mikropiirit perustuvat puolijohdeilmiöön, transistoriin. 
Nykyaikaisen mikropiirin aktiivisen osan koko on muutamasta neliömillimetristä muutamiin neliösenttimetreihin. Transistorien määrä niissä vaihtelee pienten mikrokontrollerien muutamista tuhansista aina modernien prosessoreiden useampaan miljardiin kappaleeseen.
Edellä mainitun aktiivisen elektronisen osan lisäksi mikropiiri sisältää koteloinnin ja liitosjohtimet eli pinnit, joilla se liitetään esimerkiksi piiri- tai emolevyyn. Mikropiirin ja piirilevyn väliin voidaan kytkeä mikropiirikanta, jolloin mikropiiri on helposti irrotettavissa. Useimpien yleisten pienten kaksirivisten (DIL) mikropiirien liitosjohtimien välinen etäisyys toisistaan on tuuman kymmenesosa eli 2,54 mm tai sen kerrannainen, rivien välinen etäisyys on 7,62 mm.  Nykyisin piirit kiinnitetään piirilevyyn usein pintaliitostekniikalla juotosnystyjen avulla.

Mikropiirien historia

Geoffrey Dummer oli keksinyt mikropiirien konseptin, jota hän esitteli vuonna 1952. Keksintö ei kuitenkaan johtanut rahoitukseen tai valmistukseen.
12. syyskuuta vuonna 1958 Texas Instrumentsin Jack Kilby esitteli samalle sirulle integroituja vastuksia ja transistoria. Sirulla esiteltiin pienentämisen konseptia toteuttamalla integroitu oskillaattori.
Vuonna 1959 Fairchild Semiconductor kehitti valmistusmenetelmän Robert Noycen patentin pohjalta.
Ensimmäiset mikropiirit valmistettiin 1960-luvun alussa. Ne sisälsivät vain muutaman transistorin.
Kilbyn patenttihakemus jätettiin aikaisemmin kuin Noycen, mutta myönnettiin myöhemmin. Tämä johti oikeustaisteluun, jonka tuloksena mikropiirien valmistajat joutuivat maksamaan sekä Fairchild Semiconductorille että Texas Instrumentsille.
Uusikartano

Uusikartano on Varsinais-Suomessa, Pöytyällä entisessä Yläneen kunnassa sijaitseva kartano ja sen ympärille muodostunut kylä.

Varhaisvaiheet osana Yläneenkartanon omistuksia

Uudenkartanon kirjallisesti tunnetuimman ytimen muodostaa varhaiskeskiaikainen suurehko Polviniemen tila Yläneenjoen varressa Yläneellä. Vaasasuvun poliittisessa talouspelissä keskiaikainen tila merkittiin kartanon luontoiseksi, jolloin se kyettiin siirtämään aatelistolle. Aikanaan alue tuli liitetyksi Yläneen kartanoon.

Erottaminen Yläneenkartanosta ja Sahlberg-suku kartanon omistajana

Uusikartano on erotettu Yläneen kartanosta vuonna 1809. Tällöin noin puolet Yläneen kartanon lampuotitiloista erotettiin uudeksi tilaksi, joka sai tämän jälkeen nimen Uusikartano. Tila oli siis merkitty vanhaksi rälssiksi, minkä omistajaksi pääsi aikanaan majuri Isak Reinhold Sahlberg Eurasta, joka sai aatelittomuudestaan huolimatta luvan ostaa Uudenkartanon osuuden Yläneenkartanosta. Häntä seurasivat Uudenkartanon omistajina poika, luonnontieteilijä ja entomologi, Turun yliopiston professori ja Yläneellä sijainneen Huvituksen puutarhatilan perustaja Carl Reinhold Sahlberg, pojanpoika, luonontieteilijä ja entomologi Reinhold Ferdinand Sahlberg ja tämän poika Valter Reinhold Sahlberg. Uudessakartanossa asui lapsuudessaan ja nuoruudessaan myös Carl Reinhold Sahlbergin poika, hyönteistieilijä ja Helsingin yliopiston professori John Sahlberg. Sahlbergin suvun omistuksessa kartano oli vuoteen 1890.

Kartano Björnin suvulla ja Yläneen kunnalla

Vuomnna 1890 kartanon omistajaksi tuli taloustirehtööri F. F. Björni, joka oli hankkinut omistukseensa myös Yläneenkartanon. Vuonna 1910 tilan maista noin 5 500 hehtaaria myytiin valtiolle asutustarkoituksiin. Valtiolle myydyille alueille perustettiin 126 uutta, itsenäistä tilaa.
Björni myi vuonna 1913 Uudenkartanon pojalleen Sulho Björnille (Rantasalo). Vuonna 1924 tilan osti häneltä Kaarlo Selin joka sitten myi sen 1929 Yläneen kunnalle. Kartanon entiseen päärakennukseen perustettiin kunnalliskoti mutta rakennus tuhoutui 27. tammikuuta 1938 (ehkä) erään mielisairaan hoidokin sytyttämässä tulipalossa. Palossa kuoli 10 henkilöä. Uudenkartanon peltomaisemat edustavat edelleen komeinta suomalaista ikivanhaa peltokulttuuria, toiseksi vanhinta nykyisellä Pöytyällä heti Yläneenkartanon ydinpeltojen jälkeen.

Kylä

Uudenkartanon alueella asuu noin 500 asukasta ja kylässä on jo kolmen vuosikymmenen ajan toiminut Himolan teatteri. Vuonna 2011 Uusikartano valittiin Varsinais-Suomen vuoden kyläksi.
Renée Maheux

Renée Maheu(x) (o.s. Anctil; 14. helmikuuta 1929 Québec City – 19. maaliskuuta 2007 Cowansville, Québec City) oli kanadalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän toimi myös toimittajana ja elämäkertakirjailijana. Hän opiskeli pianonsoittoa ja laulamista Montrealissa Raoul Jobinin ja Louise Andrén johdolla (1957–1960), sitten Bernard Diamantin johdolla (1960–1965). Roomassa häntä opettivat Maestra Fambri ja Giorgio Favaretto (1968–1970) sekä Pariisissa Pierre Bernac (1967–1968) ja Ré Koster (1971–1974). Musiikkitieteen kursseja hän sai Norbert Dufourcqilta Pariisissa. 
Debyyttinsä solistina Maheux teki vuonna 1959 Joseph Haydnin Luominen-oratorion esityksessä, jonka piti Françoys Bernierin johtama Québecin sinfoniaorkesteri. 1960-luvulla ja 1970-luvun alussa hän esiintyi Kanadassa, Pariisissa, Lontoossa ja Roomassa. Hän oli ensimmäisiä Kanadassa ranskalaisia 1700-luvun kantaatteja esiin tuoneita taiteilijoita. Loukkaannuttuaan onnettomuudessa Jugoslaviassa Maheux keskittyi kirjoittamiseen ja journalismiin. Hän kirjoitti elämäkertateokset Raoul Jobinista sekä Pierrette Alariesta ja Léopold Simoneausta. Hän osallistui myös dokumenttielokuvien tekemiseen. Hänestä tehtiin Kanadan ritarikunnan jäsen vuonna 1990.
Minerva (automerkki)

Minerva oli belgialainen automerkki, jota valmistettiin vuosina 1902–1938.
Vuonna 1883 alankomaalainen Sylvain de Jong perusti Antwerpenissa polkupyörätehtaan. Vuonna 1900 tehdas aloitti moottoripyörien valmistuksen ja 1902 autojen valmistuksen. Ensimmäinen Minerva-auto oli nelisylinterinen malli, jonka moottori tuotti 4,5 kilowattia (6 hv). 1903 De Jong perusti Société Anonyme Minerva Motors -yhtiön. Autojen laajempi tuotanto alkoi 1904. Autoissa oli metallilla vahvistettu puukori ja 2-, 3- ja 4-sylinterinen moottori.
1920 Minerva aloitti loistoautojen tuotannon 20CV- (3,6 litran 4-sylinterinen moottori) ja 30CV-malleilla (5,3 litran 6-sylinterinen moottori). Mallimerkintä CV tarkoitti verohevosvoimia. Nämä mallit olivat Yhdysvalloissa suosittuja elokuvatähtien, poliitikkojen ja teollisuusjohtajien keskuudessa.
1923 tehdas esitteli pienemmän 15CV-mallin ja 20CV-malliin (3,4 litran 6-sylinterinen moottori) tuli vakiovarusteeksi jarrut kaikkiin neljään pyörään. Isot Minerva-autot saivat 8-sylinterisen rivimoottorin, joiden iskutilavuus oli joko 6,6 litraa tai 4 litraa.
Viimeinen Minerva-auto oli kahden litran M4 vuonna 1934, jota ei kuitenkaan myyty riittävästi. Vuonna 1936 automerkki sulautettiin toiseen belgialaiseen merkkiin, Imperiaan, joka valmisti viimeiset Minerva-autot 1938.
Carl Martin Norman-Hansen

Carl Martin Norman-Hansen (7. tammikuuta 1867 – 26. huhtikuuta 1947) oli tanskalainen kirjailija ja lääkäri. Hän kirjoitti Suomen kysymyksestä näytelmän Aina, jonka esittämisen Tanskan sensuuri kielsi. Hän kuului Eurooppalaisen adressin lähetystöön.
Norman-Hansenin tunnetuin teos on De glade Smils Boplads (1909), jonka aihe on Grönlannista.
Kryosfääri

Kryosfääri on nimitys ympäristöstä, jossa on lunta ja/tai jäätä. Suurimmat mannerjäätiköt sijaitsevat Antarktiksella ja Grönlannissa.
Edellä mainittujen jäätiköiden sisempänä mantereella sijaitsevissa osissa jäätikkö on huomattavasti paksumpaa kuin lähempänä jäätikön reunaa sijaitsevat osat. Jääkauden aikana mannerjäätiköiden globaali laajuus oli enimmillään kaksi kertaa niin suuri kuin nykyiset Grönlannin ja Antarktiksen jäätiköt yhteensä. Laajoja vuoristojäätiköitä ovat Chilessä ja Argentiinassa sijaitseva Patagonian jäätikkö ja Alaskassa sijaitseva St. Eliaksen vuoriston jäätikkö. Lumi- ja jäävyöryjä, jotka aiheuttavat silloin tällöin vahinkoja tapahtuu eniten Alpeilla. Lumipeitteen albedo eli valonheijastavuus on suuri ja samalla sillä on merkittävä viilentävä vaikutus lämpötilaan. Lumi ja jää liittyvät olennaisesti säähän ja näin ollen jäätiköiden sulaminen ilmaston lämmetessä on merkittävä asia ilmastonmuutoksessa. Jäätiköiden sulaminen ilmaston lämmetessä saattaa nostaa tulevaisuudessa merkittävästi valtamerien pintaa.
Epipaleoliittinen kausi

Epipaleoliittiset geenit

Euroopassa yleinen isälinjan haplotyyppi epipaleoliittisella ajalla oli I. Äitilinjan haplotyypeistä yleinen oli U5b. Saksassa enemmän U5b1 ja Ranskassa U5b2.
Hurrikaani Iris

Hurrikaani Iris oli pienikokoinen mutta voimakas trooppinen hirmumyrsky, joka tuhosi Belizen eteläosia lokakuun 2001 alulla. Se oli vuoden 2001 Atlantin hurrikaanikauden yhdeksäs nimetty trooppinen myrsky. Saffirin-Simpsonin hurrikaaniasteikolla se luokiteltiin 4. luokkaan. Myrsky aiheutti tuhoja Belizessä, Dominikaanisessa tasavallassa ja Guatemalassa. Sen tuhoiksi arvioitiin 150 miljoonaa silloista Yhdysvaltain dollaria.

Iriksen kehitys

Ensimmäinen säähäiriö, josta Iris myöhemmin kehittyi, oli havaittavissa eteläisellä Atlantilla syyskuun lopulla. Se kehittyi trooppiseksi matalapaineeksi 4. lokakuuta. Seuraavan päivänä Iris täytti jo trooppisen myrskyn tunnusmerkit. Hirmumyrskyn voiman se saavutti 6. lokakuuta iltapuolella, kun sen tuulennopeus oli 32 m/s ja matalapaineen keskus 992 hPa. Kovimmillaan tuulet olivat yli 60 m/s 9. lokakuuta keskiyöllä, jolloin paine Iriksen silmässä oli 948 hPa. Vuorokauden kuluttua tästä Iris oli jo laantunut.

Iriksen aiheuttamat tuhot

Surmansa saaneiden tarkkaa määrää ei tiedetä, mutta 31 hengen kuolema on vahvistettu. Heistä kolme oli dominikaanisessa tasavallassa, kahdeksan rankkasateiden aiheuttamien tulvien takia Guatemalassa ja 20 laivalla nimeltä Wave Danger, joka kaatui Belizen rannikolla. Lehtitietojen mukaan 30 muuta belizeläistä menehtyi myrskyn kourissa.
Aineelliset vahingot olivat pahimpia Belizen eteläosien sisämaassa köyhissä maalaiskylissä. Yli puolet alueen 56 koulusta oli raunioina.
Juuso Runtti

Joseph (Juuso) Runtti (sukunimi aik. Runttila ja Manninen; 2. maaliskuuta 1854 Kiiminki – 16. huhtikuuta 1927 Oulu) oli suomalainen maanviljelijä ja vanhoillislestadiolainen maallikkosaarnaaja. Hän toimi suomalaisen puolueen ja kokoomuksen kansanedustajana 1900-luvun alkupuolella.
Runtin vanhemmat olivat maanviljelijä Paavali Runttila ja Liisa Huttu. Hän toimi maanviljelijänä Kiimingissä ja oli myös maallikkosaarnaajana vuodesta 1877 alkaen. Runtti oli Kiimingissä kunnallisten ja kirkollisten kassojen hoitaja ja hän toimi palo- ja eläinvakuutusyhtiöiden asiamiehenä. Juuso Runtti oli naimisissa vuodesta 1875 Maria Holman kanssa.
Runtti oli kansanedustajana 1907–1908 ja 1917–1919 edustaen Oulun läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän kuului kokoomuksen eduskuntaryhmään 9. joulukuuta 1918 alkaen. Runtti oli myös presidentin valitsijamiehenä vuoden 1925 presidentinvaaleissa. Hän oli Kiimingin kuntakokouksen puheenjohtajana ja oli lisäksi kirkolliskokouksen jäsenenä.
Vaa’ankieliosavaltio

Vaa’ankieliosavaltio (engl. swing state) tarkoittaa Yhdysvaltain presidentinvaaleissa kannatukseltaan tasaista osavaltiota. Yhdysvaltain presidentin valinta ratkaistaan valitsijamiesvaalilla, jossa osavaltiossa eniten ääniä saanut ehdokas saa taakseen osavaltion kaikki valitsijamiehet. Voittaakseen presidenttiehdokkaan on saatava osavaltioista yhteensä vähintään 270 valitsijamiestä. Useimpien osavaltioiden äänestystulokset ovat ennalta arvattavissa, esimerkiksi republikaanien presidenttiehdokas ei ole voittanut Kaliforniassa sitten vuoden 1988, kun taas demokraatit eivät ole voittaneet Texasissa sitten vaalien 1976. Siksi vaalien lopputulos ratkaistaan yleensä niin sanotuissa vaa’ankieliosavaltioissa, joissa kahden pääehdokkaan kannatusluvut ovat yleensä tasaväkisiä.
Vaa’ankieliosavaltioita ovat olleet esimerkiksi Pennsylvania, Florida, Ohio, Pohjois-Carolina ja Virginia.
Axel von Kothen (säveltäjä)

Carl Axel von Kothen (15. elokuuta 1871 Hamina – 7. heinäkuuta 1927 Tammisaari) oli suomalainen laulaja, laulunopettaja ja säveltäjä.

Henkilöhistoria

Von Kothenin vanhemmat olivat kenraalimajuri Mauritz Ferdinand von Kothen ja Valborg Forsblom. Hänen ensimmäinen puolisonsa 1898-1910 oli Anna Sofia Eugenia Danielsson, toinen 1911-1916 Katarina Vilhelmina Mjahkin ja kolmas vuodesta 1916 Valborg Antonia Hellström. Hän tuli ylioppilaaksi 1894, opiskeli Helsingin musiikkiopistossa laulua Abraham Ojanperän ja sävellystä Martin Wegeliuksen johdolla ja harjoitti musiikkiopintoja sen jälkeen useaan otteeseen Euroopassa Roomassa, Pietarissa, Wienissä, Dresdenissä, Pariisissa ja Münchenissä. Von Kothen toimi yksityisenä laulunopettajana 1901-1924 ja Helsingin musiikkiopiston laulunopettajana 1908-1924. Hän oli myös Finsk Musikrevy -lehden perustaja ja päätoimittaja 1905-1906, Nya Pressen -lehden musiikkikriitikko 1908 ja Die Musik -lehden avustaja 1910-1914. Taiteilijaeläke von Kothenille myönnettiin vuonna 1920.

Taiteellinen tuotanto

Von Kothen sävelsi yksin- ja kuorolauluja, piano- ja orkesteriteoksia kuten muun muassa sinfonian, sekä kantaatteja. Hän konsertoi laulajana kotimaassa, Pietarissa, Berliinissä ja Pariisissa. Von Kothen sävelsi vuonna 1919 Suomen armeijan kilpailua varten rukousmusiikin Bevare Gud vårt fosterland, joka lunastettiin Suomen puolustusvoimien omaisuudeksi ja jota käytetään edelleen armeijan hartaustilaisuuksissa ja kenttähartauksissa. Kappale on tunnettu nimellä Kothenin hymni. Sota-ajan radioidut sotilasiltahartaudet tekivät sen laajemminkin tunnetuksi. Nykyään se on myös sävelmänä Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjan virressä nro 551, Sinua, Kristus, kiitämme.
Suojaosuus (ulosotto)

Suojaosuus on ulosotossa velalliselle elämiseen kuukaudessa jätettävä rahamäärä, jota ulosottomies ei voi ulosmitata palkasta, eläkkeestä, työttömyysetuudesta tai elinkeinotulosta. Suojaosuus perustuu lakiin (ulosottokaari), johon valtioneuvosto tekee vuosittain indeksi tarkistuksen samalla periaatteella kuin kansaneläkkeisiin ja muihin vastaaviin etuuksiin. 
Suojaosuus lasketaan päiväkohtaisesti ja kerrotaan 30, jolloin saadaan suojaosuuden määrä kuukaudessa. Vuonna 2019 suojaosuus on yksinäisellä 22,41 € päivässä eli 672,30 € kuukaudessa. Jos vastaajalla on elatuksen alaisia henkilöitä kuten alaikäisiä lapsia, korotetaan suojaosuutta kutakin elätettävää kohden 8,04 euroa.
Jos henkilön palkka tai muu korvaus jää alle suojaosuuden, häneltä ei ulosmitata mitään. Jos korvaus ylittää enintään kaksikertaa suojaosuuden, siitä ulosmitaan ⅔ suojaosuuden ylittävästä osasta. Jos korvaus on yli kaksi kertaa suojaosuuden, siitä ulosmitataan ⅓ suojaosuuden ylittävästä osasta.Veronpalautusta ei lasketa suojaosuudeksi, vaikka se olisi verotettu verovuoden suojaosuudesta tai on muuten ulosottokelvotonta tuloa. Veronpalautus on korkeimman oikeuden tuomion mukaan kertynyttä säästöä, joka voidaan ulosmitata. 
Varsinaisen suojaosuuden lisäksi ihminen voi saada lykkäystä ulosmittaukseen hakemuksesta erittäin painavista syistä, kuten työttömyyden, sairauden, elatusvelvollisuuden tai vastaavan syyn perusteella. Palkansaaja, joka on ollut vähintään vuoden työttömänä, voi saada työsuhteen alussa  enintään kuuden kuukauden mittaisen vapautuksen ulosotosta. Lykkäystä voi saada myös tärkeän hankinnan, kuten kodinkoneen ostamisen tarpeella. Kun ulosotto on jatkunut vuoden, saa automaattisesti kaksi vapaa kuukautta viranpuolesta.
Tervalammi (Lempäälä)

Maantietoa

Lampi on 350 metriä pitkä, 50 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,8 hehtaaria. Vaikka lampi on suorantainen, on sen lähiympäristössä enimmäkseen peltomaata. Lampeen laskee kolme metsäojaa, jotka tuovat ojitettujen soiden kuivatusvesiä. Sen oma laskuoja lähtee lammen pohjoispäästä, josta se jatkaa suoraksi kaivettuna ojana alaville pelloille ja yhtyy sirllä Myllyojaan. Lammen vedenpinnan korkeus on 102,5 metriä meren pinnan yläpuolella ja sen rantaviivan pituus on 750 metriä. Ranta on autio, mutta sen lähiympäristössä on kaksi maatilaa. Lammelle johtaa tiet yhdystieltä 13773, joka lähtee Lempäälästä.
Jakovlev Jak-40

Käyttäjät

Suurin osa edelleen liikenteessä olevista Jak-40:stä on käytössä entisissä Neuvostoliiton maissa. Länsimaissa konetyyppiä ei juurikaan näe mm. melurajoitusten takia.
Jak-40-operaattoreita olivat tai ovat Aerirren, Air Calypso, Air Settanta, Aeroflot, Bakhtar Afghan, Balkan Bulgarian, CAS, Egyptair, General Air, Lloyd Aero Boliviano, Severstal, Slovair, Templewood Aviation, Vietnam Airlines ja Jamal Airlines.
Venäjän Aeroflotin laivastosta koneita on siirtynyt yksityiskoneiksi liikemiehille.
Seuraavien maiden asevoimilla on ollut Jak-40 -koneita: Bangladesh, Bulgaria, Etiopia, Guinea-Bissau, Laos, Puola, Päiväntasaajan Guinea, Syyria, Vietnam, Jugoslavia, Sambia
Errol Zimmerman

Ura

Zimmerman syntyi Surinamessa, josta hän muutti jo nuorena perheensä kanssa Alankomaiden Antillieihin ja sieltä Alankomaihin, Bredaan. Zimmerman aloitti potkunyrkkeilyn kilpailemisen 15-vuotiaana ja voitti muun muassa vuonna 2008 K-1 World GP:n Amsterdamissa.
Potkunyrkkeily urallaan Zimmerman on otellut 89 kamppailussa voittaen niistä 71. Häviöitä hänellä on yhteensä 16, tasapelejä 1 ja päättämättömiä 1.
Hän on kokeillut myös kerran vapaaottelemista, mutta hävisi ottelunsa japanilaiselle Ikuhisa Minowalle 31. joulukuuta 2008.
Lev Gumiljov

Lev Nikolajevitš Gumiljov (ven. Лев Николаевич Гумилёв; 14. lokakuuta (J: 1. lokakuuta) 1912 Pietari – 15. kesäkuuta 1992 Pietari) oli venäläinen historiantutkija, maantieteilijä, etnografi ja paleografi. Hänen ajatuksensa etnisten ryhmien syntymästä ja häviämisestä ovat synnyttäneet poliittisen ja kulttuurisen liikkeen uus-euraasialaisuuden.
Lev Gumiljovin vanhemmat olivat kuuluisia runoilijoita: Nikolai Gumiljov ja Anna Ahmatova. Vanhemmat erosivat, kun hän oli lapsi. Hänen isänsä ammuttiin vuonna 1921, eikä hän yhteiskunnallisen taustansa takia päässyt aluksi opiskelemaan yliopistoon. Hän toimi aluksi tutkimusretkien nuorempana avustajana. Hän pääsi opiskelemaan yliopistoon 1934, mutta pidätettiin ensimmäisen kerran 1935. Hänet vapautettiin pian, mutta häneltä kiellettiin paluu opiskelemaan yliopistoon, joten hän jatkoi opintojaan yksityisesti opiskelemalla vanhoja turkin- ja itämaisia kieliä.
Päästyään taas opiskelemaan, Lev Gumiljov erotettiin jälleen Leningradin yliopistosta 1938 äitinsä Anna Ahmatovan poliittisen epäsuosion takia. Hän sai viiden vuoden tuomion, jonka hän kärsi vankilassa Norilskissa. Vapauduttuaan hän jatkoi oleskeluaan Siperiassa toimimalla tutkimusretkikunnassa. Vuonna 1944 Gumiljoville myönnettiin lupa ilmoittautua vapaaehtoisena sotaan ja mennä rintamalle. Hän osallistui puna-armeijaan Berliinin taisteluun. 
Sodan jälkeen Gumiljov suoritti loppututkinnon ulkopuolisena opiskelijana aloittaen jatko-opinnot. Mutta ongelmat jatkuivat hänen äitinsä jouduttua jälleen viranomaisten silmissä "häpeään". Vuoden 1949 alussa hän aloitti työn Neuvostoliiton kansojen etnografisessa museossa, mutta pidätettiin jälleen marraskuussa 1949 ja tuomittiin kymmenen vuoden tuomioon vankileireillä, ensin Karagandassa ja sitten Omskissa. 
Josif Stalinin kuoleman jälkeen Gumiljov palasi Leningradiin 1956, jossa Eremitaašin johtaja Mihail Artamonov palkkasi hänet kirjaston henkilökuntaan. Artamonov sai hänet kiinnostumaan tataareista ja hän alkoi opettaa yliopistossa vuodesta 1960 alkaen. Kaksi vuotta myöhemmin hän väitteli tohtoriksi antiikin turkkilaisista. 1960-luvulta lähtien Gumiljov työskenteli Maantieteen instituutissa ja laati toisen väitöskirjan, tällä kertaa maantieteestä. Hänen sallittiin julkaista töitään, mutta joutui taas julkaisukieltoon 1970-luvulla Brežnevin hallintoaikana. 
Vaikka neuvostoviranomaiset olivat torjuneet Gumiljovin ajatukset ja useimmat hänen teoksistaan olivat julkaisukiellossa, Gumiljovin kirjat, radio- ja televisio-ohjelmat ja haastattelut tulivat suosituiksi erityisesti perestroikan vuosina.  Osoitukseksi hänen suosiostaan Kazakstanin presidentti Nursultan Nazarbajev rakennutti Lev Gumiljovin Euraasialaisen yliopiston vastapäätä omaa palatsiaan Kazakstanin uuteen pääkaupunkiin Astanassa.
Abdelillah Bagui

Seurajoukkueura

Bagui aloitti uransa Maghreb Fesissä vuonna 1999. Sittemmin tammikuussa 2004 hän siirtyi Spartak Moskovaan, jossa Bagui oli voittamassa Venäjän cupia.
Elokuussa 2011 Bagui siirtyi Olympique Safiin.

Maajoukkueura

Bagui edusti Marokkoa vuosina 2001–2008. Hänet valittiin kahdesti Marokon joukkueeseen vuoden 2002 ja 2008 Afrikan-mestaruuskisoihin. Ensimmäisissä kisoissaan Bagui pelasi ykkösvahtina, jolloin Marokko jäi alkulohkoon. Sama kohtalo oli myös vuoden 2008 kisoissa, mutta tuolloin Bagui oli maansa kolmas maalivahti.
Burmantähtikilpikonna

Ulkonäkö ja koko

Kilven pituus on noin 30 senttimetriä. Kilvessä on tähtimäisiä kuvioita, joissa on keltaista väriä ruskealla pohjalla. Suomut ovat kohoumallisia.

Levinneisyys ja elinympäristö

Burmantähtikilpikonnaa esiintyy Myanmarissa (eli Burmassa). Se on kotoperäinen maan keskiosassa sijaitsevalla kuivalla alueella.

Ravinto

Burmantähtikilpikonna syö enimmäkseen ruohoa ja lehtiä.
Game Boy Pocket

Game Boy Pocket on Nintendon vuonna 1996 julkaisema tavallista Game Boyta pienempi, kevyempi ja vähemmän virtaa vievä käsikonsoli. Se tarvitsee kaksi AAA-kokoista paristoa, joilla pystyy pelaamaan noin kymmenen tuntia. Game Boy Pocketissa on pienempi linkkiportti kuin vanhemmissa Game Boy -malleissa, joten niiden yhteenliittämiseen tarvitaan sovitin. Tätä porttimallia on käytetty kaikissa myöhemmissä Game Boy -malleissa aina Game Boy Microon asti. Pocketin näyttö on aidosti mustavalkoinen, eikä yksivärinen, kuten alkuperäisessä Game Boyssa. Ensimmäisessä Game Boy Pocket -mallissa ei ollut LED-valoa osoittamassa pariston tilaa, mutta se lisättiin pian käyttäjien vaatimuksesta.
Sosiaalipoliittinen yhdistys

Historia

Sosiaalipoliittisen yhdistyksen historia alkaa vuodesta 1908, jolloin sen perustamista alettiin valmistella. Virallisesti Sosiaalipoliittinen yhdistys perustettiin vuonna 1909 nimellä Suomen Työväensuojelus- ja Sosiaalivakuutusyhdistys – Föreningen för Arbetareskydd och Socialförsäkring i Finland. Alkuvuosinaan yhdistys mm. edusti Suomen suurruhtinaskuntaa kansainvälisissä sosiaalipolitiikan kokouksissa. Itsenäisen Suomen synnyttyä yhdistys kokosi poliittisesti ja sosiaalisesti kuohuvan maan kehittämisestä kiinnostuneita kansalaisia joskus paremmalla, joskus heikommalla menestyksellä. Sodan jälkeen yhdistys pyrki aktiivisesti vaikuttamaan sosiaalipolitiikan kehitykseen Suomessa mm. laatimalla 60-luvun sosiaalipoliittista ohjelmaa. Sosiaalipoliittinen yhdistys on 1970-luvun lopulta alkaen järjestänyt vuosittain Sosiaalipolitiikan päiviä.
Sabra

Sabra (hepreaksi: צבר) on vertauskuvallinen nimitys, jota käytetään Israelissa syntyneestä juutalaisesta. Sabroja ovat siis kaikki ne Israelin juutalaiset, jotka eivät ole maahanmuuttajia (”olim”). Sabra on Meksikosta kotoisin olevan viikunaopuntia-kaktuksen hepreankielinen nimi. Vaikka tämä kaktus ei kuulukaan Israelin alkuperäisiin kasveihin, sen nopea leviäminen teki siitä tunnusmerkin alueelle. Alun perin nimitys sabra oli haukkumanimi, mutta 1930- ja 1940-lukujen taitteessa se vakiintui hellittelysanaksi. Kaktuksen hedelmä on päältä piikikäs, mutta sisältä makea ja mehukas, samoin sabroista sanotaan, että heidän kovan ja karskin ulkokuorensa alla on lempeä ja herkkä sielu.