google/wiki40b huggingface dataset:
Ojitus

Ojitus on ojien kaivamista kostean alueen kuivaamiseksi. Maataloudessa ojituksen tarkoituksena on kasvualustan ja kantavuuden parantaminen. Suomessa sen päätarkoituksena kuivata pelto mahdollisimman nopeasti kylvökuntoon. 
Ojitus voidaan jakaa perus- ja paikallisojitukseen. Perusojituksessa laajemman valuma-alueen vesi johdetaan valtaojia myöten järveen tai jokeen. Paikallisojituksessa pellon liiallinen vesimäärä johdetaan valtaojiin ja puroihin. Paikallisojituksesta vastaa maanomistaja, joka saa tarkoitukseen julkista rahoitustukea, joka on valtion laina, takaus tai korkotukea. Valtaojat kaivaa paikallinen maatalouspiiri kokonaan julkisilla varoilla. Valtaojiin johdetaan myös maan- ja paikallisteiden sekä taajamien katuverkoston sadevesi.

Pelto

Paikallisojituksessa pellolle tehdään sarkaojia tai salaojia, joita pitkin vesi kulkeutuu omalla paineella pellon alapäässä olevaan veto-ojaan ja sitä myöten edelleen valtaojaan. Salaojaverkosto koostuu imuojista sekä niitä yhdistävistä kokoomaojista, jotka päätyvät erityiseen laskuaukkoon. 
Sarkaojat kaivetaan joko lapiolla tai vedetään oja-auralla. Salaojitus suoritetaan erityisellä salaojituskoneella. Suuremmat veto- ja valtaojat kaivetaan tavallisesti kaivinkoneella. Peltolohkojen ympärille kaivetut ojat estävät ympäristön valumavesien pääsyn pellolle ja toimivat samalla naapureiden välisenä rajaojana.

Historia Suomessa

Peltojen kuivatus yleistyi Suomessa isojaon jälkeen. Kunnolla se pääsi vauhtiin kuitenkin vasta 1800-luvulla, jolloin maanviljely tehostui ja rehun tuotanto siirtyi luonnonniityiltä pelloille. Tuolloin pelloille kaivettiin avo-ojia noin 10–20 metrin välein. Nämä taas jakoivat pellon kaistaleisiin, joita kutsuttiin saroiksi. Tällä menetelmällä saatiin käyttöön uusia peltomaita, joilla viljeleminen ei aiemmin olisi ollut mahdollista. 
Maanviljelys koneistui sotien jälkeen, ja maatalouskoneilla oli hankala liikkua kapeilla peltosaroilla. Tämän johdosta perinteisiä avo-ojia ryhdyttiin korvaamaan salaojilla. Käytettävissä oleva viljelyala kasvoi, kun pelloilta katosivat näkyvät ojat ja uomat. Aluksi salaojat kaivettiin lapiolla, mutta myöhemmin tulivat käyttöön salaojituskoneet. Kiivainta salaojituksen aikaa oli 1970-luku, jolloin noin 25 prosenttia Suomen peltopinta-alasta oli salaojituksen piirissä. Nykyään vastaava osuus on 60 prosenttia.
Kanadan rugby union -maajoukkue

Kanadan rugby union -maajoukkue edustaa Kanadaa rugby unionin maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi vuonna 1974 perustettu Rugby Canada.
Kanada on pelannut kaikissa MM-lopputurnauksissa. Se on selviytynyt parhaimmillaan puolivälieriin  Englannin kisoissa 1991. Se voitti tuolloin alkulohkon otteluissa Fidžin ja Romanian sekä hävisi Ranskalle. Puolivälieräottelussa se hävisi Uudelle-Seelannille pistein 13–29. Vuosien 1987, 1995, 1999 ja 2003 MM-kilpailuissa Kanada voitti kussakin yhden ottelun ja hävisi muut. Vuoden 2007 kisoissa se pelasi tappioiden lisäksi yhden tasapelin, 2011 tuloksena oli voitto, tasapeli ja kaksi tappiota. MM-kilpailuissa 2015 se hävisi kaikki neljä otteluaan.
Kanada on sijoittunut World Rugby Pacific Nations Cupissa parhaimmillaan toiseksi 2013.
Kanada oli lokakuussa 2015 kansainvälisen rugbyliitto IRB:n rankingissa 18. sijalla.
Korpiselän luterilainen kirkko

Historia

Korpiselän vuonna 1851 perustetulle rukoushuonekunnalle rakennettiin valtion varoin kirkko vuonna 1890. Kirkkorakennus oli suorakaiteen muotoinen pitkäkirkko, jonka toisessa päässä oli muuta rakennusta matalampi sakaristo ja toisessa päässä pieni eteinen. Kirkossa ei ollut kellotornia, kelloja, lehtereitä eikä urkuja. Kirkon katto oli leveäräystäinen satulakatto, jonka sivujen molemmissa päissä oli päätykatteet. Päätykatteiden kohdilla oli korkeammat ikkunat, joiden yläpäissä toistui päätykatteiden muoto.  Näiden korkeampien ikkunoiden välissä oli molemmilla puolilla neljän kapeamman ja matalamman ikkunan ryhmät. Kirkon hirsiseinät oli ulkoa vuorattu vaakalaidotuksella. 
Sisäpuolelta kirkon seinät olivat hirsipintaiset. Sisäkatto oli laudoitettu satulakaton muotoisesti ja koristeelliset kattotuolit olivat esillä. Alttarin vasemmalla puolella oli saarnatuoli, jonne oli käynti sakaristosta, ja sakariston ovi oli puolestaan alttarin oikealla puolella. Kirkon alttaritaulun aiheena oli Kristuksen kirkastuminen, ja sen oli vuonna 1911 maalannut paikkakuntalainen taiteilija ja myöhempi taidehistorian professori Onni Okkonen.
Kirkkoa suunniteltiin laajennettavaksi eteisen paikalle rakennettavalla kellotornilla ja kirkkosaliin lisättävällä urkuharmonin lehterillä. Laajennukset suunnitteli H. J. Pesonen vuosina 1926–29, ja opetusministeriö vahvisti piirustukset vuonna 1938, mutta rakennustöitä ei ehditty aloittaa ennen talvisotaa.

Kirkon kohtalo

Korpiselän kirkonkylä kirkkoineen jäi ehyenä Moskovan rauhassa 1940 Neuvostoliiton puolelle vain parin kilometrin päähän Suomen uudesta rajasta. Korpiselän kirkko säilyi myös jatkosodan takaisinvaltauksesta 1941. Jatkosodan aikana kotiseudulleen palanneet korpiselkäläiset korjasivat kirkon alttarin, saarnastuolin portaat, ja kirkkoon tehtiin lisäksi kymmenen kappaletta viisimetrisiä irtopenkkejä. Vuonna 1944 alue evakuoitiin uudelleen ja kirkko oli jätettävä. Korpiselän Suomen puolelle jääneeseen Hoilolan kylään valmistui Hoilolan rajaseutukirkko vuonna 1949, ja sinne sijoitettiin Korpiselän kirkosta evakuoitu ehtoolliskalusto, harmoni ja messukasukka.
Vuonna 2008 kirkko oli edelleen pystyssä, mutta korjaamattomassa kunnossa.
Like a Prayer (kappale)

Musiikkivideo

Kappaleen musiikkivideon on ohjannut Mary Lambert. Videolla Madonna muun muassa suutelee tummaihoista pyhimystä ja tanssii palavien ristien keskellä. Musiikkivideo synnytti maailmanlaajuisen kohun ja herätti paheennusta yhdistämällä katolisuuden ja seksuaalisuuden. Jopa itse paavi Johannes Paavali II tuomitsi kappaleen ja sen jälkeen julkaistun albumin kristinuskoa rienaavaksi.
Avitus

Marcus Maecilius Flavius Eparchius Avitus (noin 395 – 456) oli Länsi-Rooman keisari 455–456. Keisari Petronius Maximus teki Avituksesta valtakunnan korkeimman sotilaskomentajan, magister militumin. Avitus lähetettiin neuvottelemaan visigoottien Teoderik II:n kanssa. Maximus kuoli pian tämän jälkeen vandaalien hyökkäyksen yhteydessä sattuneen sekasorron aikana. Teoderik suostutteli Avituksen julistamaan itsensä keisariksi. 9. heinäkuuta 455 Avituksen sotilaat julistivat hänet keisariksi. Hän saapui Roomaan syyskuussa. 
Kansa ei koskaan kunnolla hyväksynyt Avituksen hallintoa. Hänen epäonnistui torjua vandaalit vuonna 456, ja lopulta vandaalit alkoivat piirittää Roomaa. Nälänhädän ja rahapulan seurauksena Avituksen oli sulatettava kaupungin pronssipatsaita pystyäkseen maksamaan goottisotilailleen. Ricimer ja Majorianus käyttivät tätä hyväkseen ja aloittivat kapinan, jonka jälkeen Avituksen oli paettava Arlesiin. Hän yritti saada Teoderikin puolelleen, mutta tämä oli Espanjassa sotimassa. Avitus sai kuitenkin haalittua kasaan jonkinlaisen armeijan, jonka avulla hän yritti hyökätä Italiaan. Hänet kukistettiin Placentian lähettyvillä. 
Taistelun jälkeen Avitus sai pitää henkensä ja hänestä tuli Placentian piispa. Avitus pelkäsi kuitenkin henkensä puolesta ja pakeni Galliaan. Tällä matkalla hän kuoli, joidenkin lähteiden mukaan hänet murhattiin. Viennen piispa Pyhä Avitus oli Avituksen lapsenlapsi.
V.I.C.

Biografia

V.I.C. syntyi New Yorkin Queensissä 20. heinäkuuta 1987. Hänen äitinsä oli newyorkilainen ja isänsä ghanalainen. Kymmenenvuotiaana Victor teki koulussa rapin huumausaineista. Pian hän muutti perheineen Atlantaan. Siellä hän työskenteli parturina ennen rap-uraansa. V.I.C. on kristitty. Hänen debyyttialbuminsa Beast julkaistiin elokuussa 2008. Albumin ensimmäinen single ”Get Silly” sijoittui Rhythmic Top 40-listan 25. sijalle. Singlen tuotannosta vastasi Soulja Boy. Yhtyeen albumi Revenge of the Beast julkaistaan vuonna 2013.
New York City Ballet

New York City Ballet (NYCB) on New Yorkissa toimiva balettiseurue.  Sillä on toimitilat Lincoln Center for the Performing Artsissa. 
Seurue aloitti toimintansa vuonna 1948. Sen perustaja Lincoln Kirstein halusi luoda seurueen, jossa nuoret amerikkalaiset tanssijat saisivat oppia maailman parhailta balettimestareilta. Hän kutsui George Balanchinen käynnistämään koulutusta uuden seurueen pohjaksi.  Toinen maailmansota ja taloudelliset ongelmat haittasivat aloitusta, mutta lopulta New York's City Center for Music and Drama otti sen siipiensä suojaan. Balanchine kutsui 30-vuotiaan Jerome Robbinsin toiseksi taiteelliseksi johtajaksi. Balanchinen kuoltua 1983 Robbins jakoi johtovastuun  seurueessa tanssineen Peter Martinsin kanssa, joka jatkaa johdossa Robbinsin jäätyä eläkkeelle.
Balanchine ja Robbins olivat seurueen koreografeja, samoin kuin William Dollar, Todd Bolender, Francisco Moncion, Lew Christensen ja Frederick Ashton. Solisteihin ovat kuuluneet Martinsin lisäksi Maria Tallchief, Tanaquil LeClercq ja Melissa Hayden.
Nykyisin seurue esiintyy 23 viikkoa vuodesta. Sillä on 90 tanssijaa, ja sen repertuaariin kuuluu yli 150 teosta.
Jaana Ronkainen

Ura

Hänen parhaat saavutuksensa ovat judon Euroopan mestaruus (1989) ja EM-hopea (1988) 52-kiloisten sarjassa sekä EM-pronssi 48-kiloisissa (1982). Vuoden 1990 EM-kilpailuissa hän oli 52-kiloisissa seitsemäs. 
Ronkainen edusti seuratasolla Oulun Judokerhoa ja Tampereen Fusegia. Hän voitti Suomen mestaruuden 48-kiloisten sarjassa 1981–1983, 52-kiloisissa 1985–1989 ja 56 kilogramman sarjassa 1991–1992. SM-hopeaa hän sai 48-kiloisissa 1984. Hän sai mitaleja myös Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa, Britannian ja Saksan avoimissa, Fukuokan turnauksessa sekä opiskelijoiden MM-kilpailuissa. Ronkainen päätti kilpauransa vuoden 1992 EM-kilpailujen jälkeen, mutta hän vieläkin valmentaa esimerkiksi kilpajudokoita Oulun Judokerhossa muun seurassa työskentelyn ohella.

Yksityiselämä

Ronkainen on avioliitossa, ja hänellä on kolme lasta. Koulutukseltaan hän on lääketieteen tohtori.
IrDA

IrDA on Infrared Data Associationin määrittelemä standardi langattomaan tiedonsiirtoon käyttäen infrapunasäteilyä. IrDA-standardin mukaisia liitäntöjä ja lisälaitteita käytetään erityisesti liikuteltavissa laitteissa kuten  matkapuhelimissa, kannettavissa tietokoneissa, kameroissa, videokameroissa tai kämmentietokoneissa.
Yleisin IrDA:n käyttötarkoitus on kannettavan tietokoneen ja pöytäkoneen helppo yhdistäminen toisiinsa ilman johtoviidakkoa.
IrDA 1.0- ja 1.1-standardien mukaiset laitteet toimivat enintään yhden metrin etäisyydeltä. Siirtonopeus vaihtelee välillä 2 400 – 115 200 bit/s. IrDA 1.1 tukee myös suurempia nopeuksia: 0,576, 1,152 Mbit/s,  ja nopeimmillaan jopa 4 Mbit/s (0,5 Mtavu/s). Tulevaisuudessa nopeus kohoaa 16 Mbit/s ja jopa 50 Mbit/s saakka.
Infrared Data Association on voittoa tavoittelematon järjestö, jonka tavoitteena on kehittää maailmanlaajuisesti käytettäviä määrityksiä langattomaan tiedonsiirtoon infrapunan avulla.
American Society of Composers, Authors and Publishers

American Society of Composers, Authors and Publishers, lyhennettynä ASCAP, on yhdysvaltalainen musiikin tekijänoikeuksia valvova järjestö. Se on BMI:n ohella yksi kahdesta johtavasta Yhdysvaltojen musiikin tekijänoikeusjärjestöstä.
Peter Riegert

Peter Riegert (s. 11. huhtikuuta 1947) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjassa Sopranos sekä elokuvissa Delta-jengi (1978), The Mask – naamio (1994) ja Traffic (2000). Hänet tunnetaan myös lukuisista näytelmä- ja musikaalirooleista.
Ohjaajana, tuottajana ja käsikirjoittana Riegert debytoi vuonna 2000 lyhytelokuvassa By Courier, joka sai Oscar-ehdokkuuden.
NPC

NPC-hahmot pöytäroolipeleissä

Pöytäroolipeleissä NPC-hahmot ovat pelinjohtajan keksimiä ja ohjaamia sivuhenkilöitä, joita käytetään syventämään tarinaa ja ilmaisua tai vastustamaan pelaajahahmojen aikeita, siten aiheuttaen konfliktin. Joskus NPC:n hallinta voidaan myös siirtää jonkun pelaajan vastuulle, jos tämän pelaajan oma hahmo on kaukana ryhmästä tai muuten estynyt kommunikoimasta muiden pelaajahahmojen kanssa, ja pelaaja jäisi muuten osattomaksi. Hahmon kuollessa pelaajalle annetaan joskus NPC pelattavaksi ja mahdollisesti pelaajahahmoksi kohotettavaksi, tai vain väliaikaisesti. Tällaisessa tilanteessa voi olla hämärää voiko NPC:tä enää kutsua NPC:ksi, mutta rajan voi vetää vaikka siitä että pelaaminen on tilapäistä eikä hahmo kehity sanottavasti.

NPC-hahmot videopeleissä

Videopeleissä NPC-hahmot ovat automatisoituja ja täten rajoittuneempia kuin pelaajahahmot. Varhaisissa tietokoneroolipeleissä NPC:t jököttivät usein paikallaan odottamassa pelaajan lähestymistä, ja keskustelu hoidettiin avainsanojen avulla. Tällainen järjestelmä osoittautui hankalaksi, sillä ihmisen sanavarasto on laaja eivätkä ohjelmoijat voi ottaa huomioon kaikkia mielleyhtymiä. Vaikka koodaus kykenee poimimaan avainsanat pitemmän tekstin joukosta, pelaaja huomaa pian, ettei lauserakenteilla ole sivuhahmoille mitään merkitystä ja keskustelu latistuu sisältämään vain yksittäisiä arvauksia avainsanoiksi kokonaisten lauseiden sijaan.
Sittemmin yleisemmäksi on käynyt järjestelmä jossa pelaajalle tarjotaan rajoitettu repliikki- tai toiminta-vaihtoehtoja, ja NPC reagoi valintoihin ohjelmointinsa mukaan.
Ohjelmoinnin kehittyessä NPC:t ovat myös saaneet aktiivisempia rooleja. Yksin pelattavissa tietokonepeleissä pelaajahahmo voi saada avukseen tietokoneen ohjaamia partnereita, joille voi yleensä antaa yksinkertaisia ohjeita tai komentoja. Jos NPC-kumppaneita on useampia, ne voivat ohjelmoinnista riippuen jopa ruveta juttelemaan keskenään (esimerkiksi Baldur’s Gatessa) tai muuten reagoida ympäristöönsä. Esimerkkinä Fallout 2 -pelissä tiettyyn paikkaan saapuminen voi laukaista edeltä käsin nauhoitetun kohtauksen, kun oikea henkilö sattuu olemaan mukana seurueessa. Usein seuralaiset kuitenkin latistuvat tarjoamaan vain ylimääräistä tulivoimaa ja silloin tällöin erikoiskykyjä.
Tavalliset ihmiset

Tavalliset ihmiset (aiemmin slovakiksi Obyčajní Ľudia, nykyisin täydelliseltä nimeltään OBYČAJNÍ ĽUDIA a nezávislé osobnosti, OĽaNO, "Tavalliset ihmiset ja riippumattomat henkilöt") on slovakialainen puolue, joka on rekisteröity 2011.
Neljä Obyčajní Ľudia -järjestön jäsentä asettui ehdolle vuoden 2010 vaaleissa liberaalin Sloboda a Solidarita -puolueen listoilla ja heidät kaikki valittiin. Puolue rekisteröitiin 2011 Igor Matovičin johdolla. Vuoden 2012 vaaleissa puolue nousi kolmanneksi suurimmaksi ja sai 8,6 % äänistä ja 16 paikkaa. Vuoden 2016 vaaleissa puolue piti kolmannen sijan ja sai 11 % äänistä ja 19 paikkaa.
Álex Fernández

Alejandro Fernández Iglesias, tunnetaan nimellä Álex, (s. 15. lokakuuta 1992) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa Espanjan Segunda Divisiónissa pelaavaa Elcheä.
Marion Davies

Marion Cecilia Davies, alun alkaen Dourvas (3. tammikuuta 1897 – 22. syyskuuta 1961) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. 
Davies syntyi Brooklynissä, New Yorkissa, vanhempiensa Bernardin ja Rosen viidestä lapsesta nuorimpana. Hänen sisaruksensa olivat Rose, Reine, Ethel ja Charles; Reinestä tuli Marionin tavoin näyttelijä. Charles hukkui vuonna 1906 ollessaan viidentoista vuoden ikäinen.
Davies nousi elokuvatähteyteen 1910-luvun lopussa. 1920-luvulla hänen urasaavutuksensa kuitenkin jäivät paljolti yksityiselämän asioiden varjoon, ja paljon julkisuutta saikin muun muassa suhde William Randolph Hearstiin. Hän meni Hearstin kuoleman jälkeen 31. lokakuuta 1951 naimisiin Horace Brownin kanssa.
Davies oli vanhemmalla iällään aktiivinen hyväntekeväisyystyössä. Hän kuoli syöpään 64-vuotiaana. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Hauturinlammi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 9,9 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 450 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Jakaman valuma-alueella (35.34), jonka Myllyojan valuma-alueeseen (35.346) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 163,7 metriä mpy.
Lockheed L-1011 TriStar

Historiaa

1960-luvulla American Airlines toivoi hieman pienempää konetta kuin Boeing 747, mutta sillä piti pystyä lentämään pitkiä reittejä. Tämän seurauksena McDonnell Douglas kehitti DC-10:n ja Lockheed L-1011:n. Kun vaatimuksena oli pitkä toimintamatka ja se, että koneiden pitää pystyä toimimaan jo olemassa olevilta kentiltä, kumpikin valmistaja päätyi kolmimoottoriseen ratkaisuun. Kaksimoottorinen kone olisi ollut taloudellisempi, mutta suurella polttoainekuormalla ne eivät olisi päässeet ilmaan kaikilta kiitoteiltä. Airbus kehitti muutamaa vuotta myöhemmin laajarunkoisen Airbus A300:n, joka on kaksimoottorinen, mutta sen toimintamatka ei ollut kovin pitkä, ja sen matkustajakapasiteetti oli hieman pienempi.
L-1011 oli Lockheedin viimeinen kaupallinen lentokonetyyppi, ja sen suunnittelu aloitettiin vuonna 1968. Ensilento tapahtui 16.11.1970. Moottoreiden toimittaja Rolls-Royce oli joutunut konkurssiin hieman aiemmin, mikä viivästytti ohjelmaa. Britannian hallitus kansallisti Rolls-Roycen ja näin takasi moottoreiden valmistuksen. L-1011 ehti liikenteeseen noin vuotta myöhemmin kuin DC-10, mikä merkitsi etulyöntiasemaa DC-10:lle, mutta L-1011 osoittautui luotettavaksi konetyypiksi ja DC-10 sai siitä vakavan kilpailijan. Kova kilpailu ajoi koneiden hintoja alaspäin, mitä Lockheed ei kestänyt, ja L-1011:n valmistus lopetettiin 1983.
Onnettomuustilastojen valossa L-1011 oli turvallisempi kuin DC-10, jolle alussa sattui useita tuhoisia onnettomuuksia. DC-10 oli kuitenkin suositumpi konetyyppi.
L-1011-1 aloitti liikennöinnin vuonna 1972. L-1011-100:ssa oli suurempi polttoainekapasiteetti ja suurempi kantavuus, L-1011-200 oli tehokkaampi versio.
L-1011-500 oli L-1011-200:sta kehitetty, lyhennetty malli, jonka toimintamatka oli pitkä. Runkoa lyhennettiin 4,1 metriä, enimmäislentoonlähtöpainoa ja polttoainekapasiteettia suurennettiin sekä moottorit vaihdettiin tehokkaampiin. Myös avioniikkaa uudenaikaistettiin. L-1011-500 aloittii liikenteessä vuonna 1979. Kyseistä konetyyppiä valmistettiin vain 50 kappaletta.
Monia L-1011 -koneita parannettiin jälkeenpäin, esimerkiksi L-1011-50:ssä oli suurempi enimmäislentoonlähtöpaino ja vahvistettu runko, siivet ja rahtitila, L-1011-150:ssä oli suurempi enimmäislentoonlähtöpaino ja L-1011-250:ssä uudet moottorit. Joitakin koneita muutettiin myös rahtiversioiksi.
L-1011:tä valmistettiin yhteensä 250 kappaletta, joista suurin osa oli L-1011-1 -versiota. L-1011 -tyypin koneita on edelleen liikenteessä.
Kunnan jauhot

Kirjan tapahtumat

Kirja sijoittuu 1930-luvun alun Taivalkoskelle. Kallen isä Herkko sairastuu keuhkokuumeeseen ja sen jälkiseurauksena hänen mielensä alkaa järkkyä. Lisäksi hän kuvitteli vaimonsa Riitun olevan uskoton ja ei juuri päästänyt tätä silmistään. Kevättalvella ja keväällä 1932 Herkkoa koitettiin houkutella kahteen otteeseen lähtemään Latvajärven talvisavottaan ja uittoon, mutta työstä ei tullut mitään. Kalle lähti kuitenkin uittomieheksi uittoon, joka eteni Latvajärvestä Latvaojaa pitkin Isojärveen ja siitä Välijokea Korvuanjokeen. Korvuanjokea oli edetty Lippamonniemen kartanolle, kun Kalle saa kuulla isänsä joutuneen lähtemään pakolla Oulun piirimielisairaalaan. Tämä oli Kallelle raskas uutinen. Hän kuitenkin jatkoi uittotyötä sen päättymiseen asti Korvuanjoen ja Suolijoen yhtymäkohtaan eli Suolihaaroihin. Tosin Kallen sai olla uitossa lähinnä isänsä ansioista johtuen, hänhän oli tuolloin vasta 12-vuotias.
Kesällä 1932 Riitu käy Oulussa katsomassa Herkkoa, joka ei vielä osoita paranemisen merkkejä. Syksyllä Kalle aloittaa viimeisen kouluvuotensa. Hän on välillä metsätöissä Hiltu-Jakin kanssa. Keväällä 1933 Kalle pääsee jälleen uittoon, joskin vain kokiksi Jaakko Hiltulan roikkaan. Hänen päätehtävänsä on keittää kahvia uittomiehille. Tällä kertaa uitto etenee Korvuanjoen latvoilta Pyhäjärvestä Suolihaaroihin. Ukkoherrana ei ole enää Hakala, edellisten keväiden ukkoherra. Kallen tuntipalkka putoaa nyt 2,50 markkaan, vaikkakin palkat ovat pudonneet yleisestikin johtuen yleisestä lamakaudesta. Alkukeväästä Kallen perhe on jo pudonnut kunnan avustusten varaan. Kunnan piirimieheltä on haettu lappuja, joilla saadaan jauhoja kaupasta. Tämä ei kuitenkaan kata perheen toimeentuloa, vaan Riitu joutuu kuppaamisen ohella käymään lastensa kanssa kylissä kerjuureissuilla.

Sovitukset

Mikko Niskasen elokuva Nuoruuteni savotat (1988)
Juan Manuel de Rosas

Juan Manuel de Rosas (1793-1877) oli argentiinalainen konservatiivipoliitikko, Argentiinan  ensimmäinen  Caudillo eli sotilasjohtaja. Hän oli Buenos Airesin maakunnan kuvernööri 1829–1832 ja 1835–1852. Hänellä oli runsaasti valtaa, sillä aluehallinto oli voimakasta ja valtiollinen järjestäytyminen oli hajanaista. Yli 20 vuotta jatkuneen valtansa aikana hän sai paljon ihailijoita ja paljon vihamiehiä. Hän hankki varallisuutensa 1810-luvulla maanviljelijänä ja naudanlihan myyjänä.
Justo José de Urquizan johtama liittouma, johon kuului muita Argentiinan osavaltioita sekä brasilialaisia ja uruguaylaisia kaatoi Rosasin vuonna 1852. Hän joutui lähtemään loppuiäkseen maanpakoon Englantiin.
Auma

Auma on kumpumainen rakenne lähinnä maataloustuotteiden säilyttämiseen ulkosalla. Aumat ovat joko pyöreitä tai pitkulaisia ja tarkoitettu muutaman päivän, viikon tai yli talven kestävään varastointiin.
Auma juureksia varten tehdään niin, että pellolta kaivetaan ruokamulta pois parin metrin leveydeltä. Varastoitavat juurekset ladotaan kuoppaan ylöspäin suippenevaksi, noin metrin korkuiseksi keoksi. Keko peitetään oljilla ja noin 30 cm:n multakerroksella. Ennen pyöröpaalien aikaa myös AIV-rehua varastoitiin toisinaan ulkosalle tehtyihin aumoihin. Turvesoilla koneiden irralleen jyrsimä, kuiva turve kootaan samaten suuriksi aumoiksi odottamaan kuljetusta. Aumoja tehdään myös esimerkiksi teollisuuteen toimitettavasta sokerijuurikkaasta tai tärkkelysperunasta: korjattu sato syötetään nosto-/korjuukoneesta maahan tai siirretään ja kipataan kärryillä sovittuun paikkaan, josta tavara on sovittu noudettavaksi rekalla, jossa on hydraulinen kuormaamiskoura.
Jos auma on tarkoitettu pakkassäilytykseen, se on katettava huolella eli eristettävä lämpimäksi. Tällöin auma voidaan esimerkiksi vuorata kuivaheinällä, jonka vaipan päälle asetellaan sadesuojapressu, jolloin heinä normaalin eristävyytensä lisäksi hiljalleen pressun alla käydessään/mädätessään estää varastoitavaa satoa jäätymästä.
Perinteisen maatalouden aikaan kuivuneista toukoviljalyhteistä koottiin toisinaan pellolle pyöreitä reilun puolentoista metrin korkuisia aumoja puintia odottamaan. Ruislyhteistä pystytettyä vastaava rakenne oli paljon korkeampi ja sitä sanottiin keoksi tai ruislavaksi. Kuivaheinästä koottu talvisäilytyskasa ei ole koskaan nimeltään auma, vaan sen nimenä on pyöreämuotoisena keko tai suova ja pitkänomaisena pieles.
Varvassandaali

Varvassandaali (tai varvastossu, flip-flop) on avoin sandaalijalkine, jossa on yleensä vain pohja ja hihna, joka kulkee isovarpaan ja etuvarpaan välistä.
Piper PA-28 Cherokee

Piper PA-28 on yhdysvaltalaisen Piper Aircraftin valmistama yksimoottorinen mäntämoottorilentokonesarja. Sarjan koneet on ensisijaisesti suunniteltu yleisilmailu-, koulutus- ja lentotaksikäyttöön.

Archer

Koneen tyyppimerkintä on PA28-181 ja se on kehitetty vanhemmasta Cherokee tyypistä PA28-140. Merkittävimmät parannukset vanhempaan versioon verrattuna ovat siiven puolisuunnikkaan muoto, suurempi korkeusvakaaja ja tehokkaampi moottori (150 hv ⇒ 180 hv). Näillä muutoksilla Piper Archerista tuli suorituskykyinen, lento-ominaisuuksiltaan vakaa ja kantokyvyltään hyvä lentokone. Cherokeessa on neljä istumapaikkaa, kiinteät laskutelineet ja kiinteälapainen potkuri. Konetyyppi on hyvin suosittu ja on ollut tuotannossa 1970-luvulta tähän päivään asti.
Suomen Ilmavoimat käytti kuutta Piper PA-28R-200 Cherokee Arrow II ja PA-28RT-201 Arrow IV konetta yhteyskoneina vuosina 1974-2004.