google/wiki40b huggingface dataset:
John Hancock

John Hancock (12. tammikuuta 1737 Braintree, Massachusetts – 8. lokakuuta 1793 Quincy, Massachusetts) oli amerikkalainen kauppias ja poliitikko. Hän toimi toisen mannermaakongressin puhemiehenä ja allekirjoitti ensimmäisenä Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksen.
Hancock valmistui Harvard Collegesta vuonna 1754 ja työskenteli sen jälkeen setänsä Thomas Hancockin kauppahuoneessa Bostonissa. Hän peri sedältään suuren omaisuuden. Hancock toimi vuodesta 1765 Bostonin kaupunginvaltuutettuna ja 1769–1774 Massachusettsin lakia säätävän kokouksen (General Court) jäsenenä. Hänet valittiin puheenjohtajaksi bostonilaisten Bostonin verilöylyn jälkeen vuonna 1770 muodostamaan komiteaan, joka vaati brittijoukkojen välitöntä poistamista kaupungista. Vuonna 1774 Hancock valittiin Concordissa kokoontuneen Massachusettsin provinssin kongressin puhemieheksi ja hänet valittiin uudelleen samaan tehtävään myös seuraavan vuoden toisessa kongressissa.
Hancockista tuli Massachusettsin patrioottien johtaja yhdessä Samuel Adamsin kanssa. Huhtikuussa 1775 he joutuivat molemmat pakenemaan Lexingtonista Philadelphiaan, kun kenraali Thomas Gagen komentaman brittiarmeijan kerrottiin olevan tulossa pidättämään heitä. Hancock valittiin samana vuonna toiseen mannermaakongressiin ja hän toimi sen puhemiehenä toukokuusta 1775 lokakuuhun 1777. Hänen on sanottu halunneen myös siirtokuntien armeijan ylipäälliköksi, mutta tehtävään nimitettiinkin George Washington. Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksen ensimmäisissä painetuissa versioissa oli pelkästään Hancockin allekirjoitus. Julistuksen kuuluisassa pergamenttikappaleessa hänen allekirjoituksensa on ensimmäisenä ja suurimpana.
Hancock toimi Massachusettsin kuvernöörinä 1780–1785 ja 1787–1793. Välissä hän oli kaksi vuotta (1785–1787) konfederaation kongressin jäsenenä. Hän toimi vuonna 1788 puheenjohtajana Massachusettsin perustuslakikonventissa, joka ratifioi Yhdysvaltain perustuslain kyseisen osavaltion osalta. Hancock kuoli toimiessaan yhdeksättä kauttaan Massachusettsin kuvernöörinä. Varakuvernöörinä toiminut Samuel Adams tuli hänen seuraajakseen.

Muuta

”John Hancock” on Yhdysvalloissa yleinen synonyymi nimikirjoitukselle. Hancockin allekirjoitus itsenäisyysjulistuksessa on huomattavasti muita suuremmilla kirjaimilla. Tähän liittyy myös Yhdysvalloissa tunnettu, mutta paikkansapitämätön anekdootti, jonka mukaan Hancock olisi allekirjoituksen tehtyään sanonut ivallisesti: ”Eiköhän kuningas Yrjö ainakin näe lukea tuon!”
John Hancockin mukaan on nimetty useita Hancock-nimisiä kaupunkeja Yhdysvalloissa, kymmenen Hancockin piirikunta -nimistä piirikuntaa, useita USS Hancock -nimisiä Yhdysvaltain laivaston sota-aluksia sekä Chicagossa sijaitseva pilvenpiirtäjä John Hancock Center ja Bostonin korkein rakennus John Hancock Tower.
Kalervo Saura

Kaarlo Kalervo (Kalle) Saura (vuoteen 1929 Selenius, 4. huhtikuuta 1896 Pöytyä – 27. tammikuuta 1981 Pöytyä) oli suomalainen maanviljelijä ja poliitikko.
Koulutukseltaan Saura oli agrologi ja työskenteli vuosina 1922–1929 maatalousneuvonnan tehtävissä Varsinais-Suomessa ja vuodesta 1927 maanviljelijänä Pöytyällä. Vuosina 1943–1945 hän toimi Varsinais-Suomen maataloustuottajien liiton toiminnanjohtajana.
Kansanedustajana Saura toimi vuosina 1955–1966 Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä ja kuului Kansallisen Kokoomuksen eduskuntaryhmään, jossa toimi myös varapuheenjohtajana. Pöytyän kunnanvaltuustossa hän toimi puheenjohtajana. Presidentin valitsijamiehenä hän oli vuosina 1956 ja 1962. Kunnallisneuvoksen arvo Kalervo Sauralle myönnettiin vuonna 1957.
Loimaan seudulta valittuina Kansallista kokoomusta edustaneina maanviljelijäkansanedustajina Kalervo Sauraa seurasivat vuosina 1966–1975 alastarolainen Tauno Vartia ja vuosina 1975–1991 loimaalainen Heikki Perho.
Painkiller (kappale)

Arvostus

Kappale on äänestetty Radio Rockin suurimmissa Judas Priestin 3. parhaaksi kappaleeksi Lochnessin ja Breaking the Lawin jälkeen.
Uskonto ja seksuaalisuus

Uskonnot ovat aina pyrkineet säätelemään ihmisten seksuaalisuutta muun käyttäytymisen ohella. Ihmiset omaksuvatkin seksuaalisuuteen liittyvät asenteensa usein uskonnollisen suuntauksensa mukaisesti. Seksuaalisuuden viettivoima, etenkin naisten seksuaalisuus, on nähty yhteisöä vaarantavana, joten sitä on kontrolloitu tiukoin säädöksin. Monet eri kulttuurien ja uskontojen asenteet ja piirteet seksuaalisuutta kohtaan poikkeavat kuitenkin toisistaan.

Juutalaisuus

Juutalaisen suhtautuminen seksuaalisuuteen perustuu usein häntä ympäröivän yhteiskunnan tapoihin, ei kirjaimellisesti juutalaisuuden sääntöihin. Juutalaisuudessa seksi kuuluu avioliittoon ja on aviovelvollisuus. Miehen uskonnollinen velvollisuus on tyydyttää vaimonsa, ja säännöllinen seksi on naisen oikeus. Rabbit pitävät sapattia erityisen otollisena päivänä seksin harjoittamiselle. Esiaviollisia suhteita ei pidetä lainvastaisina.
Ortodoksijuutalaisuudessa homoseksuaalisuutta ei hyväksytä, mutta homojen rankaiseminen tai syrjintä on kielletty. Ortodoksijuutalaiset suhtautuvat ehkäisyyn joskus hyvin kielteisesti, mutta juutalaisuuden maltillisemmat suuntaukset suhtautuvat siihen myönteisesti.

Buddhalaisuus

Buddhalaisuus suhtaituu seksuaalisuuteen yleisesti ottaen melko kielteisesti ja suosii askeesia, ruumiin kieltämistä ja luostarielämää. Buddhalaiset tekstit puhuvat sukupuolivietistä väheksyvästi, koska seksuaalisuus nähdään tärkempänä syynä siihen, että ihmiset eivät löydä aikaa hengelliseen harjoitukseen. Poikkeuksena on tantrismi, joka pyrkii integroimaan seksuaalisuuden ja käyttämään seksuaalienergiaa keinona valaistuksen saavuttamiseksi.
Charles Hagan

Charles Eero Wilho Hagan (17. toukokuuta 1922 Helsinki – 7. helmikuuta 1998 Nakkila) oli suomalainen arkkitehti.
Charles Haganin vanhemmat olivat kirjailija Elsa Soini ja konsuli Eero Hagan. Hagan kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin toisesta suomalaisesta lyseosta 1942 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1949. Tämän jälkeen hän työskenteli arkkitehtina Asuntorakennustuotannon valtuuskunta Aravassa, ja opetti myös vuodesta 1951 lähtien tyylioppia Suomen taideakatemiassa, kunnes perusti oman arkkitehtitoimiston Porin 1954. Hän oli suunnittelemassa Riihikedon kaupunginosan arava-aluetta ja vuosina 1968–1985 Hagan toimi Porin apulaisasemakaava-arkkitehtina. Hänen työnsä ovat enimmäkseen Porin seudulle valmistuneita rivi- ja omakotitaloja sekä kesähuviloita. Muista töistä tunnetuimpia ovat yhdessä Olaf Küttnerin kanssa suunniteltu Hotelli Juhana Herttua sekä Keskuskartano, joka valmistuessaan oli Pohjoismaiden suurin vuokratalo. Oman yksityiskotinsa Villa Präskinrinteen Hagan suunnitteli ja rakennutti Nakkilaan vuonna 1961. Se toimi myös hänen koetalonaan ja muuttui aina uusien suunnitelmien mukaan.
Ensio Laine

Muu toiminta

Laine toimi Kansan raittiusliiton (KRL) puheenjohtajana 1969–1986. Laine on osallistunut myös osuus- ja ystävyysseuratoimintaan. Laine on Turun vapaa-ajattelijoiden jäsen ja sai vuonna 2008 Vapaa-ajattelijain liiton kultaisen ansiomerkin. 
Laine oli aktiivinen Suomi–Neuvostoliitto-Seuran (SNS) jäsen ja hän havaitsi herkästi neuvostovastaisuuksia. Helmikuussa 1985 Laine tovereineen teki eduskuntakyselyn Raid Over Moscow -tietokonepelistä, joka tulkinnan mukaan vahingoitti "naapuriystävyyttä ja lasten rauhankasvatustavoitteita". Aloitteellisuus huomattiin tiedotusvälineissä ja kohun seurauksena kyseinen – "sinänsä keskinkertaiseksi" luonnehdittu – peli nousi myyntilistojen kärkeen.

Yksityiselämä

Ensio Laine syntyi Maariassa Kaerlanmäessä. Hän vietti nuoruutensa Turussa Raunistulan alueella. Käytyään kansakoulun Laine siirtyi sähköasentajan töihin jatkaen ammatissa vuoteen 1959. Urheilua ja erityisesti jalkapalloa aktiivisesti harrastanut Laine valittiin Työväen urheiluliiton (TUL) Varsinais-Suomen toiminnanjohtajaksi 1959. Laine avioitui 1955 Terttu Tukkisen kanssa.
Piotr Moczydlowski

Alkuvuodet

Moczydłowski syntyi Szczytnossa varttuen ilman isää ja vietti nuoruutensa tehden kepposia, jonka seurauksena hän joutui usein ongelmiin. Moczydlowski muun muassa teki omatekoisen pommin, jolla hän räjäytti vessan. Lopulta veljensä toi Moczydlowskin mukanaan harjoittelemaan Kyokushin karatea 1995, joka auttoi häntä parantamaan tapansa ja aikuistumaan. Hänen ohjaajanaan oli Peter Zembrzuski, jonka ohjaamana Moczydlowski saavutti menestystä nuorten tasolla voittamalla muun muassa Puolan mestaruuden. Moczydlowski harrasti karaten lisäksi myös hetkellisesti lentopalloa, koripalloa, jalkapalloa ja judoa.

Kilpaura

Moczydlowski kilpaili menestyksekkäästi Puolan mestaruuskisoissa 2000-luvun alussa. Hän saavutti aluksi pronssia 2001, jonka jälkeen Moczydlowski voitti Puolan mestaruuden kahdesti peräkkäin 2002 ja 2003. Hän otteli välissä myös Saksan Openissa, jossa Moczydlowski voitti kultaa.
Moczydlowski saavutti ensimmäisen Euroopan mestaruutensa Saksassa 2004, jolloin hän voitti kevytsarjan loppuottelussa Vusal Ismailovin. 
Hän palasi takaisin Puolan mestariksi 2005 ja eteni toukokuussa toistamiseen EM-kilpailujen loppuotteluun, mutta hävisi tällä kertaa mestaruuden Dmitry Kutekalle.
2006 Moczydlowski sijoittui toiseksi Puolan mestaruuskisoissa. Sitä vastoin hän selvitti tiensä EM-kilpailuissa kolmannen kerran peräkkäin loppuotteluun. Espanjassa käyty turnaus päättyi hänen toiseen Euroopan mestaruuteen voitettuaan loppuottelussa Alexander Shikhaleyevin.
2007 Moczydlowski voitti Puolan Cupin ja eteni urallaan nyt neljättä kertaa EM-kilpailujen loppuotteluun. Tällä kertaa Kreikassa käyty turnaus päättyi hopeamitaliin hävittyään loppuottelussa Shamil Lakaeville.
2008 hän voitti uransa neljännen Puolan mestaruuden. EM-kilpailut pidettiin kolmen vuoden sisällä nyt toista kertaa Espanjassa tällä kertaa Vitoriassa, jossa Moczydlowski saavutti uransa kolmannen Euroopan-mestaruutensa. Hän voitti loppuottelussa Viktor Teixeiran, joka oli sijoittunut sitä ennen parhaimmillaan pronssille EM-kilpailuissa.
2009 oli Moczydlowskin kannalta osittain menestys voitettuaan Puolan mestaruuden viidettä kertaa. Hän jäi kuitenkin ensimmäistä kertaa EM-kilpailuissa loppuottelun ulkopuolelle, mutta voitti silti pronssia. Elokuussa sitä vastoin Moczydlowski saavutti MM-pronssia Tokiossa voitettuaan Riyuji Isoben tuomariäänin yhden jatkoerän jälkeen.
2010 hän oli ensimmäistä kertaa kilpailemassa Japanin mestaruuskisoissa Osakassa. Moczydlowski otteli poikkeuksellisesti keskisarjassa, jossa hän eteni aina pronssiotteluun saakka, mutta hävisi sen Tomohiko Matsuokalle.
2011 Moczydlowski saavutti uransa neljännen Euroopan-mestaruuden Italiassa. Voitettuaan loppuottelussa Antonio Grigorescun hän jakaa ennätyksen  yhdessä Piotr Sawickin kanssa eniten Euroopan kevytsarjan mestaruuksissa.
Huhtikuussa 2013 Moczydlowski onnistui parantamaan viime MM-kilpailujen sijoitustaan etenemällä nyt loppuotteluun. Hän kuitenkin hävisi kevytsarjan maailmanmestaruuden Takaichi Onumalle.
Kilpauran jälkeen hän perusti oman Kyokushin seuran Masters Dojo.
Jomsviikingit

Jomsviikingit olivat Jomsborgissa asuneita viikinkejä, jotka muodostivat itsenäisen palkkasotilasveljeskunnan 900-luvun lopulta 1000-luvun alkuun. Heihin viitataan useissa saagoissa erityisesti Jómin viikinkien saagassa (Jómsvíkinga saga), joka kertoo Jomsborgin perustamisesta ja jomsviikinkien vaiheista. Ei ole varmaa, ovatko saagojen jomsviikingit todella olleet olemassa. Jomsborgin olemassaolosta tai sijainnista ei ole myöskään varmaa tietoa, mutta sen sijainniksi on usein esitetty Wolinin saarta.
Veljeskunnan perustamisesta on ristiriitaisia tietoja. Myöhempien tanskalaisten kirjoitusten mukaan jomsviikinkien veljeskunnan ja Jomsborgin linnoituksen perusti Tanskan kuningas Harald Sinihammas 980-luvulla tultuaan poikansa Sven Haaraparran käskystä karkotetuksi. Jomsviikinkien saagassa kerrotaan Svenin kasvatti-isän Palnatoken perustaneen Jomsborgin. Tiedot Jomsborgin suuruudesta vaihtelevat, satamaan on sanottu mahtuneen 30-300 laivaa. Useimmat saagat ovat yhtä mieltä siitä, että jomsviikinkien päällikkönä oli myöhemmin jaarli Sigvald, Skånen kuninkaan Strut-Haraldin poika.
Norjan kuningas Maunu Hyvä tuhosi Jomsborgin 1043. Jomsviikinkien ydin kuitenkin tuhoutui jo aikaisemmin, kun jaarli Sigvald kuoli ennen vuotta 1010. Sigvaldin veljet, Heming ja Thorkel, veivät tuolloin loput jomsviikingeistä Englantiin, jossa heistä tuli osa Knuut Suuren henkivartiostoa.
Vaikka jomsviikinkejä pidettiin taitavina palkkasotilaina, heidän palkkaajiensa merkittävimmät sotaretket päättyivät häviöön. Syynä tähän saattoi olla jaarli Sigvaldin taipumus paeta, kun taistelun lopputulos näytti epävarmalta. 
Jomsviikinkien saagan mukaan veljeskunnan säännöt olivat tiukat. Jomsviikinkeihin voitiin hyväksyä voimansa osoittaneet 18–50-vuotiaat miehet, jotka vannotettiin elämään rauhallisesti toisiaan kohtaan. Jokaisen jomsviikingin tuli kostaa toverinsa kuolema, mutta verikostoista päättivät päälliköt. Taistelussa he eivät saaneet näyttää pelkoa. Jomsviikinkien ei myöskään sallittu poistua Jomsborgista yli kolmeksi päivää ilman lupaa tai tuoda naisia linnoitukseen. Sääntöjä rikkoneet erotettiin välittömästi.
Maahan, senkin hölmö!

Roolitus

Pääosia näyttelevät Rod Steiger ja James Coburn. Leone tarjosi John Malloryn roolia alun perin Clint Eastwoodille, joka kuitenkin kieltäytyi. Juanin roolia puolestaan kaavailtiin alun perin Eli Wallachille, mutta Leone halusi kansainvälisesti tunnetumman tähden, jolloin Rod Steigerin nimi tuli esiin.

Juoni

Eletään Meksikon vallankumouksen aikoja. Juan Miranda on kapinen rosvo, joka haaveilee isänsä unelman täyttämisestä – ryöstää Mesa Verden pankki ja paeta Amerikkaan. Juan tapaa John Malloryn, irlantilaisen vallankumouksellisen terroristin, joka näyttää tietävän paljon räjähteistä. Juan ehdottaa Johnille pankin ryöstämistä ja niinpä John lähtee Juanin mukaan ja kaksikko alkaa suunnitella ryöstöä. Kaksikko kuitenkin sekoittuu mukaan vallankumouksen melskeisiin, jossa yritetään muun muassa vapauttaa poliittisia vankeja.
Brigitte Macron

Elämä

Brigitte Trogneux syntyi Amiensissa suklaatehtailijoiden lapsena. Hän työskenteli Ranskan kirjallisuuden, latinan ja draaman opettajana ja meni naimisiin pankkiiri André Louis Auzièren kanssa vuonna 1974. He saivat kolme lasta. Pariskunta erosi vuonna 2006. La Providencen lukiossa Trogneux tapasi 1990-luvulla 24 vuotta nuoremman opiskelijan Macronin, jonka kanssa hän meni naimisiin vuonna 2007.
Brigitte Macron luopui työstään vuonna 2015 tukeakseen miestään tämän poliittisella uralla. Häntä on kuvailtu Emmanuel Macronin valmentajaksi ja neuvonantajaksi.
Macron oli elokuussa 2018 valtiovierailulla Suomessa puolisonsa presidentti Emmanuel Macronin kanssa.
XCOM 2

Vastaanotto

Peli on saanut Pelit-lehden arvostelussa arvosanaksi 92/100.
Kaisu Klemetti

Kaisu Klemetti (s. 1946 Paavola) on suomalainen graafinen suunnittelija, joka on muotoillut monien suomalaisten yritysten ja järjestöjen tunnuksia ja 1990-luvulta lähtien postimerkkejä. 1970-luvun puolivälistä 1990-luvun alkuun Klemetti toimi mainostoimisto Harkonmäki Oy:n keskeisenä art directorina.
Kahdeksanlapsisen perheen kuopuksena syntynyt Kaisu Klemetti kävi kansakoulun jälkeen Haapaveden Opiston ja Oulaisten kauppakoulun. Ensimmäisen mainosalan paikan Klemetti löysi Oulun Pohjois-Mainoksesta, kunnes pääsi Helsinkiin Mainosgraafikkojen kouluun ja Turkama & Kumppanit -mainostoimistoon. Sieltä Klemetti siirtyi Liikemainonta-McCannille ja vuonna 1974 Matti Harkonmäen nimeä kantavaan toimistoon. Siellä Klemetti suunnitteli mainontaa ja yritysgrafiikkaa suurille organisaatioille kuten hotelli- ravintolayhtiö Arctia, Neste, Tielaitos, Maaseudun Sivistysliitto ja Sosiaali- ja terveyshallitus. Harkonmäen tunnetuin mainoskampanja oli 1980-luvun puolivälissä metsäteollisuusjärjestöille tehty Suomi elää metsästä. Harkonmäki Oy ajautui monen muun mainostoimiston tavoin konkurssiin Suomen 1990-luvun alun lamassa.
Vuonna 1991 Klemetti perusti oman yrityksen, jonka puitteissa suunnittelee muun muassa monia postimerkkejä. Ruunaan retkeilyaluetta kuvaava Klemetin suunnittelema merkki valittiin maailman kauneimmaksi postimerkiksi 2001.
Klemetti asuu nykyisin puolet vuodesta Uudessa-Seelannissa.
Hyvä poika

Arvioita

Iltalehden Tuomas Riskala toteaa raikkaana draamakomediana alkavan elokuvan muuttuvan loppua kohti aina vain tummasävyisemmäksi psykodraamaksi. Tunnelman ja tyylilajin muutos on ihailtavan joustavaa ja orgaanista, eikä elokuva päästä missään vaiheessa otteestaan, hän analysoi ja lisää tapahtumien koskettavan ja kouraisevan samaan tapaan kuin Zaida Bergrothin kiitetyssä esikoisteoksessa Skavabölen pojat.
Hyvä poika on Ilta-Sanomien Tarmo Poussun mukaan "intiimi ja intensiivinen elokuva, jonka henkilöt tuntuvat kaikessa särmikkyydessään tavattoman tosilta." Ohjaaja Bergroth kykenee hänen mukaansa kasvattamaan jännitettä tasaisesti eikä päästä tarinaa karkaamaan käsistä edes lopun dramaattisissa käänteissä.
Kulttuurivihkojen Eero Hirvenoja kirjoitti, että "Bergrothin elokuvassa tunteet käyvät ylikierroksilla, mutta ohjaajan ja Jan Forsströmin psykologisesti johdonmukainen käsikirjoitus pitää kokonaisuuden kasassa".
Nyt-liitteessä Leena Virtanen kutsuu Hyvä poikaa pienen mittakaavan elokuvaksi, jossa on iso lataus. "Sen rytmitys on musikaalisen tarkkaa, ja kuvaus tasapainoilee rauhan ja levottomuuden välillä, kuten juuri tähän elokuvaan sopii", hän kirjoittaa.
Uusisuomi.fi:n Mikko Piela katsoo, että Zaida Bergrothin toinen pitkä elokuva on harvinaisen onnistunut kesäinen draama, jossa näyttelijätäräidin ja hänen poikansa kieroutunut suhde myllertyy hallitun intensiivisesti kohti tummasävyistä tragediaa.
Keski-Karjalan Kehitysyhtiö

Keski-Karjalan Kehitysyhtiö Oy (KETI) on Keski-Karjalan kolmen kunnan (Kitee, Rääkkylä ja Tohmajärvi) omistama seudullinen elinkeinoyhtiö. KETIn päätehtäviä ovat yritysneuvonta, yritysten toimintaympäristön kehittäminen ja seutumarkkinointi.
PageRank

Yksinkertainen PageRank-algoritmi

Oletetaan, että olisi pieni, neljän Web-sivun joukko: A, B, C ja D. PageRank jakaisi näille neljälle sivulle yhtä paljon "aloituspisteitä", eli jokaisella sivulla olisi 0,25 pistettä.
Jos sivut B, C, ja D johtavat vain A:han, tarkoittaisi se sitä, että sivut B, C ja D antaisivat A:lle 0,25 pistettä.
Mutta sitten, oletetaan että sivulla B on linkki sivulle C, ja sivulla D kaikkiin muihin kolmeen sivuun. Linkkien arvo jaetaan eri sivuille johtavien linkkien kesken. Eli, sivu B antaa 0,125 pistettä sivulle A, ja 0,125 sivulle C. Vain yksi kolmannes D:n PageRankistä lasketaan A:n PageRankiin (noin 0,081). 
Edellisessä laskutavassa on oletettu niin, että sivulla oleva sama URL-osoite lasketaan vain kerran.
Maaliskuussa 2016 Google ilmoitti lopettavansa julkisen sivujen arvostuksen näytön Google Toolbar tuotteessaan. Tämän myötä Googlen PageRank data ei ole ollut enää nähtävissä julkisesti, vaikka Google edelleen käyttääkin algoritmia.
Singaleesit

Historia

Singaleesien kieli polveutuu Intiaan muuttaneiden indoarjalaisten kielestä. Singaleesien uskotaan valloittaneen Sri Lankan saaren joskus vuoden 500 eaa. tienoilla. Paikallisen legendan mukaan singaleesit polveutuvat saarelle vuosien 543–483 eaa. välillä saapuneesta prinssi Vijayasta ja hänen muutaman sadan hengen seurueestaan. Kansan historiaa on kuvattu kahdessa laajassa kronikassa: Mahavamsassa, joka on kirjoitettu noin 300-luvulla eaa. sekä Chuluvamsassa, jonka uskotaan olevan buddhalaismunkki Dhammakittin 1200-luvulla kirjoittama.
Sri Lanka oli alun perin veddojen ja myöhemmin dravidialaisten kansoittama, jotka suurelta osin sekoittuivat indoarjalaiseen väestöön. Sri Lankassa singaleesien "rodulla" on hyvin vähän geneettistä tai antropologista pohjaa vaikkakin vaihtelua on joidenkin yläluokkaisten singaleesien (kuten kandylaisten) ja pienten jäljellä olevien täysveristen veddaryhmien välillä. Kanssakäyminen on sekoittanut jo kauan aikaa sitten merkittävät ja yleiset erot väestössä. Toisin kuin yleisesti luullaan, singaleesit eivät siis ole erillinen suurelta osin tai kokonaan indoarjalaista alkuperää (joka itsessään on kielitieteellinen luokittelu eikä konkreettinen "rodullinen" ryhmä) oleva erillinen kansa vaan he ovat geneettisesti hyvin paljon samankaltainen kuin alkuperäisväestö, joka asutti Sri Lankaa noin 12 000 vuotta sitten.

Maantieteellinen levinneisyys

Selvästi suurin osa singaleeseista asuu Sri Lankassa (enimmäkseen etelä- ja länsiosissa saarta), mutta merkittäviä siirtokuntia on Kaakkois-Aasiassa, Euroopassa (erityisesti Britanniassa) ja Pohjois-Amerikassa (erityisesti Yhdysvalloissa). 
Jatkuva etnisten ryhmien sekoittuminen ja kanssakäyminen on näkynyt sinhalin kielessä, jossa on runsaasti lainasanoja englannin ja portugalin kielistä.

Uskonto

Useimmat singaleeseista ovat buddhalaisia (85–93 %) ja heitä pidetään ainoana etnisenä ryhmänä Etelä-Aasiassa, jotka harjoittavat theravada-buddhalaisuuden muotoa. Huomattava on kuitenkin, että monet singaleesibuddhalaiset palvovat myös hindujumaluuksia. Loput singaleeseista ovat pääosin katolisia, mutta myös islamiin kääntyneitä singaleeseja on, jotka ovat sulautuneet Sri Lankan maurilaisyhteisöihin.

Nykyaikaiset singaleesit

Singaleeseilla on tapana määritellä itsensä sinhalin kielen ja buddhalaisen uskon perusteella. Nämä erottavat heidät Sri Lankan suurimmasta etnisestä vähemmistöstä, tamileista. Sen lisäksi singaleesit ovat saarella taloudellisesti hallitseva ryhmä. Moniin kehitysmaihin verrattuna singaleesiyhteiskunta on korkeasti koulutettua, lukutaito on noin 95 %. Yleisen terveydenhuollon ansiosta elinikäodote on myös varsin korkea, 72 vuotta. Naiset ovat päässeet singaleesiyhteisössä merkittäviin asemiin, kuten pääministeri Sirimavo Bandaranaike ja presidentti Chandrika Kumaratunga. Singaleesien syntyvyys on myös tasaista ja väestö on kasvanut paljon hitaammin kuin esimerkiksi Intiassa ja monissa muissa Aasian maissa.
Elmore

Elmore oli vuosina 1900–1912 valmistettu yhdysvaltalainen auto. Autotehtaan perustivat James ja Burton Becker. Tehdas sijaitsi Clydessa Ohiossa. Elmore-autoissa oli 1-, 2- tai 3-sylinterinen kaksitahtinen moottori.
General Motors osti Elmore-yhtiön vuonna 1909 ja lakkautti tappiollisen automerkin vuonna 1912. Viimeiset General Motorsin valmistamat Elmore-autot olivat nelisylinterisiä ja niissä oli tehoa 30 hv (22 kW) ja 50 hv (37 kW).
Immolan lentokenttä

Perustiedot

Imatran lentokentän pääkiitotie, 01/19, on kestopäällystetty ja 1 090 metriä pitkä. Pääkiitotien rinnalla, sen itäpuolella, on purjelennolle oma 1 600 metriä pitkä, nurmipintainen kiitotie. Lisäksi kentällä on poikittainen kiitotie 09/27, joka on sorapintainen ja 800 metriä pitkä.

Toiminta

Kentällä on muun muassa purjelento-, riippuliito- ja laskuvarjohyppytoimintaa. Kenttä on Imatran Ilmailukerhon sekä Skydive Karjala ry -laskuvarjokerhon kotikenttä.
Lentokentän läheisyydessä sijaitsevat Kaakkois-Suomen rajavartioston esikunta ja Raja- ja merivartiokoulun Imatran koulutuskeskus, ja Rajavartiolaitoksen helikopterit toimivat lentokentältä käsin.

Historia

Immolan lentokentän suunnittelu aloitettiin vuonna 1933, ja kenttä valmistui vuonna 1936. Ennen toista maailmansotaa sekä sodan aikana Immolassa oli Suomen ilmavoimien tukikohta. Saksan valtakunnankansleri Adolf Hitler vieraili Immolassa 4. kesäkuuta 1942 tullessaan onnittelemaan Suomen marsalkkaa, C. G. E. Mannerheimiä tämän 75-vuotispäivänä. Jatkosodan lopulla, kesällä 1944 saksalainen lento-osasto Kuhlmey toimi pääosin Immolasta käsin.
Eduskunnan pankkivaltuusto

Eduskunnan pankkivaltuusto on eduskunnan ensimmäisillä valtiopäivillä valitsema toimielin, joka valvoo Suomen Pankin ja Finanssivalvonnan toimintaa. Pankkivaltuutetut antavat eduskunnalle vuosittain kertomuksen ja tarvittaessa erilliskertomuksia. 
Eduskunnan asettamat Suomen Pankin pankkivaltuuston jäsenet muodostavat Sitran hallintoneuvoston. Sitran hallintoneuvoston tehtävänä on valvoa Sitran hallintoa ja päättää sen toiminnan periaatteista.