google/wiki40b huggingface dataset:
Dixie Evans

Dixie Evans (oik. Mary Lee Evans, 28. elokuuta 1926 Long Beach, Kalifornia, Yhdysvallat – 3. elokuuta 2013 Las Vegas, Nevada, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen burleski- ja strip tease -tanssija, joka tunnettiin erityisesti Marilyn Monroe -parodianumerostaan 1950-luvulla. Hänet tunnetaan myös "Burlesque Hall of Fame" -museon perustajana.
Mary Lee Evans syntyi elokuussa 1926 Long Beachilla. Perhe muutti pian Australiaan, koska isä työskenteli öljymiehenä. Perheen palattua muutamaa vuotta myöhemmin Kaliforniaan, isä kuoli työtapatumassa öljykentällä. Lopetettuaan koulun kesken ja työskenneltyään pelloilla Los Angelesin ulkopuolella, Evans vastasi tanssityttöjä etsineeseen ilmoitukseen Hollywoodissa. Hän sai työn ja elätti sittemmin itsensä mallintöillä ja burleskiesityksillä. Evansin läpimurto tapahtui burleskituottaja Harold Minskyn tuella, joka havaitsi Evansin yhdennäköisyyden Marilyn Monroeen ja nimesi tämän "Burlesquen Marilyn Monroeksi". Evans perehtyi parodioimaansa hahmoon perusteellisesti ja esityksestä tuli menestys. Hän ei kuitenkaan koskaan tavannut Marilyniä henkilökohtaisesti.
Aktiiviuransa jälkeen Evans työskenteli jonkin aikaa hotellinjohtajana Bahamasaarilla. Palattuaan Kaliforniaan joitakin vuosia myöhemmin, Evansin ystävä Jennie Leen kertoi unelmasta rakentaa burleskimuseo Leen ranchille autiomaahan. Paikan tarkoituksena olisi tarjota mukava paikka, jonne eläköityneet esiintyjät voisivat asettua. Leen kuoltua vuonna 1990 tämän elamänkumppani pyysi Evansia ottamaan muistoesinekokoelman haltuunsa. Evan avasi burleskimuseon samana vuonna. Vetääkseen väkeä Los Angelesin ja Las Vegasin välillä autiomaassa sijainneeseen museoon, Evans käynnisti Miss Exotic World -kauneuskilpailun, joka veti burleskiesiintyjiä ranchille ympäri Yhdysvaltoja. Evansin museo muutti Las Vegasiin vuonna 2006 ja se nimettiin samassa yhteydessä uudelleen Burlesque Hall of Fame:ksi.
Laakamyrkkyseitikki

Ulkonäkö ja koko

Sieni on väriltään oranssinruskea, lakki 3-8 cm, nuorena suippulakkinen, vanhemmiten laakalakkinen. Sieni kasvaa loppukesästä loppusyksyyn melko harvinaisena Suomessa.
Rocky V

Juoni

Elokuvan alussa maailmanmestari Rocky Balboa palaa Neuvostoliitosta voitettuaan Neuvostoliiton mestarin Ivan Dragon (Dolph Lundgren). Rocky päättää lopettaa uransa lääkärien suosituksesta. Pian selviää, että hänen koko omaisuutensa on kavallettu. Perhe muuttaa takaisin synnyinseudulleen Philadelphian slummeihin, ja Rocky avaa Mickeyn nyrkkeilysalin uudelleen. Hän alkaa valmentaa nuorta lupausta, jonka pää menee pyörälle menestyksestä. He ottavat lopuksi mittaa toisistaan katutappelussa ja Rocky voittaakin sen.
Alberto Santos-Dumont

Alberto Santos-Dumont (20. heinäkuuta 1873 Canbangu, Minas Gerais, Brasilia – 23. heinäkuuta 1932 São Paulo Brasilia) oli yksi ilmailun alkuajan epäonnistuneista yrittäjistä ja hänet tunnetaan Brasilian ilmailun isänä, tosin hän suunnitteli ja rakensi koneensa Pariisissa olonsa aikana.
Alberto Santos-Dumont syntyi ja eli nuoruutensa Brasiliassa. Ranskaan hän muutti vuonna 1891. Hän oli kiinnostunut lentämisestä ja alkoi suunnitella ja rakentaa ilmalaivoja. Aluksi ne muistuttivat lähinnä ilmapalloja, mutta lisätessään niihin moottorin hän teki niistä ohjattavia.
Santos-Dumont nousi maineeseen vuonna 1901, kun hän voitti Pariisissa järjestetyn lentokilpailun rakentamallaan ilmalaivalla Santos-Dumont No 6:lla. Tuon lennon jälkeen hän saavutti valtavan maailmanmaineen.
Onnistuneiden ilmalaivakokeiluiden jälkeen Santos-Dumont kiinnostui ilmaa raskaamman lentolaitteen rakentamisesta. Hän onnistui siinä, ja vuonna 1906 hän lensi ensimmäisen kerran lentokoneellaan, joka sai nimen 14bis. Euroopassa Santos-Dumontia pidettiin ilmailun isänä, vaikka Wrightin veljekset olivat lentäneet jo kolme vuotta aiemmin, he eivät patentointisyistä kuitenkaan tuoneet itseään julkisuuteen. Siksi muun muassa brasilialaiset pitävät Santos-Dumontia lentokoneen keksijänä.
Santos-Dumont suunnitteli muitakin lentokoneita, mutta parhaaksi osoittautui yksitasoinen Demoiselle. Sen piirustukset julkaistiin, ja niitä myytiin paljon. Demoiselle jäi viimeiseksi Santos-Dumontin suunnittelemaksi koneeksi.
Wrightin veljesten tullessa Eurooppaan esittäytymään 1908 Santos-Dumont alkoi menettää heille asemaansa. Hänen koneensa olivat paljon jäljessä Wrightin veljesten koneista, mikä näkyi ilmailun edelläkävijän aseman menettämisenä Wrighteille.
Viimeisen lentonsa Alberto Santos-Dumont teki Demoisellella vuonna 1910. Lento päättyi onnettomuuteen, josta Santos-Dumont selvisi lähes vammoitta. Pari kuukautta myöhemmin hän sairastui. Jälkeenpäin on epäilty MS-tautia tai onnettomuudesta johtuvaa päävammaa. Sairauden takia hän sulki verstaansa. Vuonna 1911 hän muutti pois Pariisista rannikolle, ja 1928 kokonaan pois Ranskasta, takaisin synnyinmaahansa Brasiliaan.
Santos-Dumont vaipui myöhemmin syvään masennukseen. Sitä pahensi lentokoneen käyttö sotatarkoituksiin, mitä hän ei voinut hyväksyä. Hän hirttäytyi 1932. Hänet on haudattu Rio de Janeiroon.
Niizuki (1942)

Palvelus

Alus liitettiin 1. huhtikuuta 1. laivaston 1. hävittäjälaivueeseen koulutettavaksi. Se lähti 18. toukokuuta Kuresta Yokosukaan Yhdysvaltain joukkojen noustua maihin Attulla. Alus palasi myöhemmin Kureen. Alus liitettiin 31. toukokuuta 8. laivastoon.
Alus lähti 8. kesäkuuta Kuresta Yokosukaan, mistä se suojasi saattueen Trukille 16.-21. kesäkuuta. Alus suojasi yhdessä Suzukazen ja Ariaken kanssa Kumanoa ja Suzuyaa, jotka kuljettivat 5. ja 28. ilmapuolustusyksiköt Rabauliin, missä Niizukista tuli 3. hävittäjälaivueen komentajan kontra-amiraali Akiyama Teruon lippulaiva.
Alus lähti 1. heinäkuuta Rabaulista Shortlandsiin. Seuraavana päivänä alus johti Rendovan pommituksen suojausosastossa, jolloin se kohtasi Yhdysvaltain laivaston PT-veneitä. Alus johti 4.-5. heinäkuuta joukkojenkuljetusta Kolombangaraan, mikä kuitenkin peruutettiin osaston kohdatessa Yhdysvaltain laivaston osaston. Seuranneessa kahakassa upotettiin hävittäjä USS Strong.
Alus johti 5.-6. heinäkuuta joukkojenkuljetusta Kolombangaraan.  Yhdysvaltain laivaston risteilijöistä ja hävittäjistä kootun osaston tykkituli upotti Niizukin viisi merimailia Kolombangarasta itään. Aluksen kokonaistappioista ei ole tietoa, mutta aluksenpäällikkö komentaja Kaneda ja laivueenkomentaja Akiyama saivat surmansa.
Danny Graham

Danny Graham (s. 1985) on englantilainen jalkapalloilija joka edustaa Blackburnia. Hän voitti vuoden 2010–2011 Englannin mestaruussarjan maalikuninkuuden Watfordin paidassa. Swansea hankki hänet ennen vuoden 2011–2012 kauden alkua. Hän oli yksi Swansean johtohahmoja tämän vakiinnuttaessa paikan Englannin Valioliigassa.
Laila Hirvisaari

Elämä ja ura

Laila Hirvisaari syntyi 7. kesäkuuta 1938 Viipurissa. Hirvisaaren isä Aarne kaatui jatkosodassa Lailan ollessa vasta kolmevuotias. Laila Hirvisaari avioitui vuonna 1958 kirjailija Heikki Hietamiehen kanssa ja otti samalla käyttöön miehensä sukunimen Hietamies. Heillä on kolme tytärtä: Kristiina (s. 1958), Eveliina (s. 1964) ja Anuliina (s. 1968). Tyttäristä Eve Hietamies on myös kirjailija ja käsikirjoittaja. Laila ja Heikki Hietamies erosivat vuonna 1985 asumuseron kautta, virallisesti he erosivat vuonna 1991. Laila Hietamies otti 9. joulukuuta 2004 yhdessä kolmen serkkunsa kanssa tyttönimensä takaisin ja on siitä pitäen julkaissut romaaninsa nimellä Laila Hirvisaari. 
Hirvisaaren (Hietamiehen) ensimmäinen romaani Lehmusten kaupunki ilmestyi 1972 ja aloitti Lappeenrannasta kertovan romaanisarjan, jonka seitsemäs osa ilmestyi syksyllä 2004. Sarja kertoo Lappeenrannasta ja lappeenrantalaisista aina 1920-luvulta lähtien. Toinen tunnettu romaanisarja, Kannas-sarja (1980–1984) kertoo Kannaksella sijaitsevan Suontaan kylän asukkaiden vaiheista 1920–1940-luvuilla. Sarja sisältää muun muassa evakkokokemuksia Länsi-Suomessa. Lehmusten kaupunki ja Kannas-sarjojen välissä ilmestynyt kaksiosainen Hamina-sarja kuvaa ensiksi pienen kylän ihmisten elämää ja sen jälkeen elämää Haminassa. Kuusiosainen Laatokka-sarja (1986–1991) kertoo Vienan Karjalasta ja vallankumouksen kokemasta Venäjästä.  Sonja-sarja (1993–1997) pureutuu yläluokkaisen venäläistytön Sonjan ja hänen lähipiirinsä elämään edellisessä vuosisadanvaihteessa ja antaa toisenlaisen näkökulman Venäjän vallankumouksesta. Kolmiosainen Anni-sarja kuvaa pientä Metsäkylän kylää ja sen asukkaiden värikästä elämää, joka heittelee ihmisiä Viipuriin sekä sodan jälkeen Virolahdelle.
Laila Hirvisaari asui vuoteen 1974 saakka Lappeella ja Lappeenrannassa, kunnes muutti Helsingin Vuosaareen. Vuonna 1985 hän muutti Tuusulan Rantatielle, jossa asuu nykyisin.

Teoksia

Laila Hirvisaari on julkaissut 41 romaania, useita näytelmiä sekä novelleja ja muita julkaisuja. Ensimmäisen kirjansa Hirvisaari (Hietamies) julkaisi vuonna 1972. Kallis kotimaa jäi viimeiseksi Laila Hietamiehen nimellä julkaistuksi romaaniksi, sen jälkeen ilmestyneet teokset on julkaistu nimellä Laila Hirvisaari. Kirjat on kustantanut Otava lukuun ottamatta vuonna 1985 ilmestynyttä Joulumuisto-novellia, jonka on julkaissut Gummerus.
Hirvisaaren teokset ovat olleet monina vuosina myydyimpiä kotimaisia kaunokirjoja. Esimerkiksi vuonna 2004 myydyin teos oli Kallis kotimaa (121 600 kpl), vuonna 2009 Pihkovan kellot (82 400 kpl), vuonna 2011 Minä, Katariina (83 900 kpl) ja vuonna 2013 Me, Keisarinna (62 800 kpl).
Vuodesta 2002 Laila Hirvisaaren nimeä kantava rahasto on jakanut vuosittain 5000 euron apurahan aloittelevalle kirjailijalle.
Laila Hirvisaaren miljoonas kirja painettiin vuonna 1982, toinen miljoona meni rikki vuonna 1992, kolmas vuonna 2002 ja neljäs vuonna 2008.
Ouroboros

Ouroboros (kreik. οuροβóρος, hännänsyöjä, myös Oroborus, Uroboros tai Uroborus, 
muodostuu sanoista οὐρά (oura), "häntä" + βορά (bora), "syöjä") on ikivanha symboli, jossa käärme tai lohikäärme syö omaa häntäänsä. Ouroboros on keskeinen uskonnollisessa ja mytologisessa symboliikassa.  
Ouroboros esittää "ikuisen kiertokulun" ympyrää, joka ilmaisee sitä että loppua seuraa kaiken jatkuvassa toistumisessa aina uusi alku. Ouroboroksen katsotaan symbolisoivan syklisyyttä, koska se elää syömällä itseään; tämän katsotaan merkitsevän elämää ja kuolemaa sekä eroamista ja yhdentymistä. 
Ouroboros esiintyy myös alkemian kuvituksissa, jossa se kuvaa suljettua tai syklisesti toistuvaa prosessia jossa neste muutetaan esimerkiksi kuumentamalla ja jäähdyttämällä jalommaksi aineeksi.
Karuttanjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,6 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Hauhon alueella (35.77), jonka Vuolujoen valuma-alueeseen (35.775) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 110,2 metriä mpy.
Toolbox

Singlet

Albumilta ei julkaistu varsinaisia singlejä, mutta sen sijaan 12-tuumainen promolevy sisälsi kappaleet Toolbox, Pictures of Hell, Dirty Dog ja Hang me out to dry (jolla soitti Mountainin kitaristi Leslie West).
Meteosat Second Generation

Meteosat Second Generation eli MSG on Euroopan sääsatelliittijärjestön eli EUMETSATin toisen sukupolven sääsatelliitti.
Satelliitin massa on 2 000 kg, josta sen neljä instrumenttia painaa 1 000 kg.

MSG-1

MSG-1 oli Euroopan avaruusjärjestön ja EUMETSATin yhdessä kehittämä satelliitti.
MSG-1 laukaistiin 28. elokuuta 2003 Ariane 5-kantoraketilla Guyanan avaruuskeskusesta.
MSG-1-satelliitti toimii geostationaarisella radalla paikalla 3.5°W ja jonka inklinaatio on 0.71°

MSG-2

METOPin toinen kappale on EUMETSATin tilaama. MSG-2 laukaistiin 21. joulukuuta 2005 Ariane 5-kantoraketilla intialaisen tietoliikennesatelliitin kanssa.
MSG-2 satelliitti toimi geostationaarisella radalla testipaikalla 6.57-6.61°E ja jonka inklinaatio oli 1.61°. MSG-2 siirrettiin lopulliselle paikalle (0°E) heinäkuun lopulla ja otettiin käyttöön 1. elokuuta 2006.

Muut MSG-satelliitit

MSG-3 laukaistaneen vuonna 2012. MSG-4 laukaistaneen vuoden 2014 alkupuolella. Näidenkin laukaisut toteuttaa Arianespace.
Gustaf Storgårds

Gustaf Storgårds (11. joulukuuta 1869 Lapinjärvi – 11. marraskuuta 1945 Porvoo) oli suomalainen pappi ja poliitikko. Hänen puolueensa oli Ruotsalainen kansanpuolue.
Storgårds valittiin eduskuntaan vaaleissa 1913 Uudenmaan läänin vaalipiiristä, ja hän toimi kansanedustajana helmikuusta 1914 huhtikuuhun 1917. Hän oli eduskunnan työväenasiainvaliokunnan jäsen. Hän toimi poliittisella urallaan myös Hangon kunnallispolitiikassa, kaupunginvaltuuston jäsenenä ja sen varapuheenjohtajana, sekä presidentin valitsijamiehenä presidentinvaalissa 1925.
Storgårds kävi Porvoon lyseon ja pääsi ylioppilaaksi 1891. Hän ryhtyi opiskelemaan kieliä yliopistossa, mutta siirtyi parin vuoden kuluttua teologian opintojen pariin. Hän suoritti teologisen erotutkinnon vuonna 1896, jona vuonna hänet myös vihittiin papiksi, ja pastoraalitutkinnon vuonna 1899.
Storgårds aloitti pappisuransa Lapinjärven virkaa tekevänä kirkkoherrana vuonna 1897, minkä jälkeen hän työskenteli Ruotsinpyhtään seurakunnan virallisena apulaisena ja virkaa tekevänä kirkkoherrana 1897–1900, Helsingin ruotsalais-suomalaisen seurakunnan kirkkoherran apulaisena 1900, Tenholan kirkkoherran apulaisena 1901, Hämeenlinnan kuritushuoneen ja työvankilan ylimääräisenä pappina 1901–1902 ja Karjaan kappalaisena 1902–1907. Vuonna 1907 hän aloitti Hangon kirkkoherrana, missä tehtävässä toimi vuoteen 1932. Hangon-vuosinaan hän oli myös Raaseporin rovastikunnan lääninrovasti vuosina 1924–1926 ja Porvoon tuomiokapitulin asessori vuosina 1929–1932. Vuonna 1932 hän siirtyi Porvoon tuomiorovastiksi.
Papinuransa ohella Storgårds toimi Länsi-Uudenmaan ruotsalaisen kansanopiston johtajana vuosina 1905–1906, Hangon kansakoulujen virkaa tekevänä tarkastajana vuosina 1907–1908 ja Hangon ruotsalaisen yhteiskoulun uskonnon opettajana vuodesta 1907 vuoteen 1929. Vuonna 1919 hänelle myönnettiin rovastin arvonimi.
Storgårdsin puoliso vuodesta 1906 oli Hulda Josefina Filén. Heidän poikansa, reservin vänrikki Gösta Storgårds (s. 1913), kaatui komppanianpäällikkönä Tervajoella talvisodassa maaliskuussa 1940.
Spad S.VII

Historia

Louis Béchereaun suunnittelema ja huhtikuussa 1916 ensilentonsa tehnyt Spad Type V -prototyyppi osoittautui Ranskan ilmavoimien kokeissa edeltäjiään huomattavasti suorituskykyisemmäksi ja kestävämmäksi konstruktioksi. Prototyypin pohjalta kehitetyn S.VII-sarjatuotantomallin tuotanto käynnistettiin pikimmiten, ja ensimmäiset koneet päästiin ottamaan käyttöön elokuussa 1916. SPAD-yhtiön (ransk. Société pour l'Aviation et ses Dérivés) lisäksi koneita valmisti kahdeksan muuta ranskalaista lentokonetehdasta. Kokonaistuotantomäärä nousi lähteestä riippuen 3 700 – 5 800 koneyksilöön, mistä lisenssillä noin 100 kappaletta Venäjällä ja 220 Isossa-Britanniassa. Tuotannon aikana tapahtuneen kehityksen ansiosta konetyypin moottoriteho noisi noin 100 kilowatin tehosta lopputuotannon koneiden noin 180 kilowatin tehoon. Suuremmilla siivillä varustettu Spad S.XIII alkoi korvata S.VII-mallia tuotannossa toukokuussa 1917. S.VII pysyi tästä huolimatta etulinjan taistelukäytössä kesään 1918 saakka.

Käyttö Suomessa

Suomen ilmavoimat sai sotasaaliiksi yhden Spad S.VII -koneen Utin lähellä sijainneilta Kaipiaisilta. Punaiset olivat hylänneet sen huonokuntoisena, sillä koneesta puuttuivat esimerkiksi alasiivet. Kone kuljetettiin Santahaminaan, missä se odotti pakattuna Ranskasta tilattujen varaosien saapumista. Koneen kunnostaminen käynnistyi huhtikuussa 1919, ja se lensi lopulta melko paljon Utin lentokentällä vuosina 1921–1923. Alkuun tunnuksella D.76/18 ja myöhemmin 1.D.445 tunnettu kone oli päiväkäskyn nojalla jonkin aikaa vain majuri Aarne Snellmanin yksityiskäytössä. Sitä oli tarkoitus käyttää vuonna 1923 hävittäjälentäjäkursseilla Utissa, mutta kone vaurioitui pahoin 30. toukokuuta 1923, kun sen toinen etupyörä oli irronut, minkä seurauksena kone oli mennyt nokilleen. Lentäjä Väinö Bremer selvisi onnettomuudesta vammoitta.
Koneen alkuperästä ei ole säilynyt tietoa, ja on epäselvää, onko se ranskalaista vai venäläistä tuotantoa. Säilyneiden kuvien perusteella 1.D.445 vastasi ulkoasultaan Ranskan sarjatuotannon keskivaiheen koneita.
George Buza

Ura

Buza syntyi Yhdysvalloissa ja muutti nuorena Kanadaan, jonka kansallisuuden hän sai vuonna 1998. Buza muistetaan 1990-luvulta The Red Green Show'sta, The Adventures of Sinbadista, sekä animaatiosarjasta X-Men. Useimmiten näyttelijänä hänellä on ollut pieniä rooleja elokuvissa ja vierailevia rooleja televisiosarjoissa. Äänirooleja tehdessä Buzalla on usein ollut merkittävämpiä rooleja muun muassa X-Menin lisäksi hän dubbasi Beybladessa Tyson Grangerin isoisän roolit.

Vapaa-ajalla

Buza tunnetaan myös motoristina ja harrastaa painonnoston lisäksi leimojen keräämistä, joita hän on keräillyt jo 5-vuotiaasta asti. Muun muassa Buzan unkarilainen isoisä suunnitteli leimoja.
Toimihenkilöliitto Erto

Organisaatio

Erton ylintä päätösvaltaa käyttää edustajisto ja toimeenpanosta vastaa hallitus. Edustajistoon valitaan jäsenyhdistyksistä 39 edustajaa jäsenmäärän suhteessa kolmeksi vuodeksi kerrallaan. Edustajisto päättää jäsenmaksusta, talousarviosta ja tilinpäätöksestä. Se myös valitsee puheenjohtajan ja hallituksen sekä päättää laajakantoisista työmarkkina-asioista. Edustajisto kokoontuu kahdesti vuodessa sääntömääräisesti ja tarvittaessa ylimääräisiin kokouksiin. Päätökset panee toimeen hallitus, johon kuuluu puheenjohtaja ja 11 jäsentä. Jokainen jäsenyhdistys voi saada edustuksen hallitukseen. Päätöksiä valmistelevat hallituksen asettamat valiokunnat.
Erton aluejärjestöt järjestävät tiedotus-, koulutus-, jäsenhankinta- ja virkistystoimintaa. Asuinpaikkakuntansa perusteella jokainen Erton jäsen on myös liiton jonkin aluejärjestön jäsen.

Historia

Erityisalojen Toimihenkilöliitto Erto on perustettu 1968 kokoamaan yksityisten palvelualojen henkilöstöä etujärjestötoimintaan. Liiton jäsenet edustivat uusia, nousevia aloja ja pieniä ammattiryhmiä, joiden ammatillinen järjestäytyminen oli aiemmin vähäistä. Nimi oli alun perin Yleinen Toimihenkilöliitto (YTL). Erto syntyi samaan aikaan, kun Suomi siirtyi tulopolitiikan aikakauteen. Liitto kasvoi voimakkaasti myös 1990-luvun laman jälkeen.

Erityisalojen Toimihenkilöiden Työttömyyskassa

Erityisalojen Toimihenkilöiden Työttömyyskassa ruots. Arbetslöshetskassan för Tjänsteman i Specialbrancher toimii liiton yhteydessä. Kassan toiminta-alueena on koko maa. Kassanjohtajana toimii Esa Kivistö. Kassalla on kaksi toimipistettä: Helsingissä ja Lahdessa. 
Kassan tarkoituksena on työttömyysturvalaissa ja julkisesta työvoimapalvelusta annetussa laissa samoin kuin muissa työttömyyskassan maksettavaksi säädettyjä etuuksia koskevissa laeissa tarkoitetun ansioturvan maksaminen jäsenilleen. Kassan jäseneksi pääsee Suomessa asuva palkkatyöntekijä, joka ei ole täyttänyt 68 vuotta ja joka työskentelee toimihenkilönä tai työntekijänä palvelu- ja erityisalojen yritysten, taloudellisten tai aatteellisten laitosten, yhdistysten ja yhteisöjen palveluksessa. 
Työttömyyskassan päätehtävä on huolehtia kassan jäsenten työttömyysturvan maksatuksesta ja muista siihen liittyvistä asioista. Kassa maksaa edellytysten täyttyessä kahta eri etuutta: ansiopäivärahaa ja vuorottelukorvausta. Lisäksi maksetaan työllistymistä edistäviä palveluja kuten esimerkiksi koulutusetuuksia. Erityisalojen Toimihenkilöiden Työttömyyskassa tuottaa työttömyysturvaan liittyviä neuvontapalveluita kassan jäsenille, osallistuu työttömyysturvaa koskevaan kehitystyöhön ja huolehtii työttömyysturvaan liittyvän koulutuksen suunnittelusta sekä osallistuu koulutustoimintaan.
Mataramin kuningaskunta

Mataramin kuningaskunta

Varhaisin maininta Mataramin kuningaskunnasta on Canggalin piirtokirjoitus vuodelta 732. Siinä kerrotaan, kuinka kuningas Sanjaya pystytti 6. lokakuuta 732 lingan lähelle Gunung Wukirin huippua. Piirtokirjoitus mainitsee myös, että ennen Sanjayaa hallitsijana oli hänen isänsä kuningas Sanna. Sanjayan ansiona pidetään ensimmäisen yhtenäisen jaavalaisen valtion muodostamista. Kiinalaisten lähteiden mukaan pääkaupunkia oli siirretty noin pari sataa kilometriä itään päin joskus vuosien 742 ja 755 välillä. Syytä tähän kronikka ei kuitenkaan kerro. Syynä on arveltu olevan Sailendran kuningaskunnan nousu. 
Mataramin kuningas Pikatan valloitti Sailendran kuningaskunnan noin 852 ja Sailendran prinssi Balaputra pakeni Srivijayaan, jonka hallitsijaksi Balaputra sittemmin nousi. Kuningas Balitungin ajalta (898–910) on löydetty piirtokirjoituksia, joissa ensimmäisen kerran mainitaan Mataram nimeltä. Balitungin jälkeen kuninkaaksi nousi 910 Daksan, jonka aikana Prambanan temppelin rakentaminen on olettavasti aloitettu.
Kuningas Mpu Sindok nousi valtaan 929 ja siirsi Mataramin pääkaupungin seuraavien vuosien aikana saaren itäosiin lähelle nykyistä Jombangia. Siirron syyksi on arveltu Merapin tulivuorenpurkausta 928 tai 929. Toisena syynä on voinut olla uuden pääkaupungin edullisempi sijainti kauppareittien lähellä. Sotilaallisista syistä siirtoa tuskin kuitenkaan tehtiin, sillä uusi sijainti oli haavoittuvaisempi Srivijayan hyökkäyksille kuin aikaisempi. 
Kuningas Dharmavamsa (hallitsi 985–1006) valloitti Balin ja perusti siirtokunnan Länsi-Kalimantaniin. Vuonna 990 Dharmavamsa yritti valloittaa Srivijayan ja Palembangin mutta epäonnistui. Sotatila jatkui kuitenkin ainakin 990–992, sillä Srivijayan Kiina-lähettiläs ei näinä vuosina yrityksistään huolimatta pystynyt palaamaan kotiinsa. Srivijaya teki kostoiskun Mataramiin 1006, jossa sen pääkaupunki tuhottiin ja Dharmavamsa tapettiin. Dharmavamsan 15-vuotias perillinen Airlangga onnistui kuitenkin pakenemaan.

Kahuripanin kuningaskunta

Srivijayan hyökkäyksen jälkeen Mataramissa alkoi vuosia jatkunut sekasorron aika, joka päättyi, kun Airlangga perusti kuningaskunnan uudelleen 1019 Kahuripanin nimellä. Airlangga yhdisti Mataramin jäänteet Itä-Jaavalla, Keski-Jaavalla ja Balilla. Hän myös solmi rauhan Srivijayan kanssa. 1020- ja 1030-luvuilla Kahuripanin vaikutusvalta alueella kasvoi sitä mukaa kuin Srivijayan valta heikkeni. Pohjois-Jaavan satamakaupungeista (muun muassa Surabaya) tuli tärkeitä kaupankäyntikeskuksia. 1030 Airlangga meni naimisiin Srivijayan kuninkaan Sangrama Vijayottungavarmanin tyttären kanssa.
Kahuripan lakkasi olemasta 1045, kun kuningas Airlangga luopui vallasta, jakoi valtakuntansa kahdelle pojalleen ja vietti elämänsä neljä viimeistä vuotta askeettina. Kahuripanin seuraajavaltiot olivat Panjalu eli Kedirin kuningaskunta ja Janggala.
Mataramin alueelle syntyi 1500-luvulla samanniminen Mataramin sulttaanikunta.
H-E-Double Hockey Sticks

Tarina

Saatana on tekeytynyt rouva Beezlebubiksi, joka opettaa Hadesin ammattikoulussa nuorille paholaisille tulevaa ammattia varten. Beezlebuk päättää että on aika lähettää jälleen yksi oppilaista maanpäälle suorittamaan tehtävää. Valituksi tulee Griffelkin, jonka tehtävänä on saada nuori lupaava jääkiekkoilija Dave Heinrich antamaan sielunsa voittaakseen Stanley Cupin. Griffelkin viettää aikaa Heinrichin kanssa, joka pelaa sarjan heikoimmassa joukkueessa. Samalla Griffelkin alkaa epäiröimään haluaisiko hän pettää uutta ystäväänsä. Maanpäälle on kuitenkin lähetetty toinen demoniopettaja Gabby, jonka tehtävänä on pitää Griffelkin oikealla tiellä.