google/wiki40b huggingface dataset:
Pesutupa

Pesutupa on useimmiten kerrostalossa (yleensä kellaritiloissa) oleva tila, joka on tarkoitettu kodin tekstiilien pesemiseen ja hoitamiseen. Pesutuvassa on tavallisesti yksi tai useampi pyykinpesukone, ja ne ovat usein isompia (teollisuuskoneita) kuin yksittäisissä kotitalouksissa olevat pesukoneet. Tuvassa voi pesukoneiden lisäksi olla mankeli, kuivausrumpu tai jokin muu pyykkihuoltoon liittyvä kone. Pesutupa voi olla niin tilava, että myös mattojen peseminen onnistuu siellä. Tuvan yhteydessä toimii useasti kuivaushuone.

Toimintatapa pesutuvassa

Pesutuvassa käytetään yleisesti ajanvarausjärjestelmää. Ajanvarausjärjestelmässä käyttäjä varaa itselleen käyttöajan tuvassa olevasta varauskirjasta, joka on kaikkien käyttäjien yhteinen. Varauskirja voi olla useammin käytetyn kalenterin lisäksi elektroninen.
Pesukoneisiin on asennettu tavallisimmin maksuautomaatti. Jos automaattia ei ole, asukkaat maksavat niiden käytöstä vuokrassa, erillisenä laskuna tai yhtiövastikkeessa. Tällöin maksuun voi pesukoneen käytön lisäksi sisältyä esimerkiksi pesutuvan kaikkien koneiden tai kuivaushuoneen käyttö. Tuvassa käytetään omia pyykinpesuaineita, ja sen ylläpidosta vastaa taloyhtiö.
Terttu Uhlenius

Terttu Anneli Uhlenius (25. marraskuuta 1939 Helsinki – 3. elokuuta 2019 Järvenpää) oli suomalainen laulaja ja näyttelijä. Hän toimi 1960-luvulla useiden tanssiyhtyeiden laulusolistina. Hän toimi myös kunnallispolitiikassa Järvenpään kaupunginvaltuutettuna sekä Tuusulan kunnanvaltuutettuna. Uhlenius oli Presidentti Mauno Koiviston valitsijamies vuonna 1988. 
Terttu Uhlenius aloitti laulajana 1960-luvun alkupuolella. Esiintyminen oli tuolloin puoliammattilaista, päivätyö hänellä oli vakuutusyhtiössä. Vuonna 1966 hän siirtyi ammattilaiseksi ja perusti aviomiehensä pianisti Jani Uhleniuksen kanssa suositun yhtyeen, joka esiintyi pääkaupungin tunnetuimmissa tanssiravintoloissa ja yökerhoissa. 
Perheen kasvaessa keikkailu väheni. Uhlenius perusti vuonna 1972 Järvenpäähän äänilevy- ja musiikkikauppa Krammarin, mutta jatkoi esiintymisiä ohjelma- ja tanssikeikkojen lisäksi muun muassa poliittisessa ohjelmaryhmässä (Avainryhmä), jonka musiikillisena johtajana toimi Jani Uhlenius ja muina jäseninä sosiaalidemokraattisen Työväen sivistysliiton kulttuuritoiminnasta tuttu Apeli Halinen sekä näyttelijä Ahti Jokinen. Uhlenius esiintyi joitakin kertoja laulajana sekä Yleisradion että MTV:n televisio-ohjelmissa. Ainoa ulkomainen televisioesiintyminen tapahtui Moskovassa, Neuvostoliiton television pää- eli ykköskanavalla.
Terttu Uhlenius siirtyi myöhemmin teatterin pariin ja teki puhe- ja laulurooleja (muun muassa Prinsessa Ruusunen ja Hukassa on hyvä paikka -musikaaleissa / Järvenpään teatteri).
Uhlenius esitti Tapio Rautavaaran puolisoa Liisaa näytelmässä Tuoppini jäljet mä tunnen. Ensi-ilta oli helsinkiläisessä teatteriravintola Nyyrikissä marraskuussa 1999. Näytelmä kuului yli kolme vuotta Nyyrikin suosituimpiin. Tuoppini jäljet -näytelmän Liisana hän esiintyi kotimaan lisäksi muun muassa Saksassa ja Espanjassa.
Tohtori Sivana

Historia

Thaddeus Sivana oli yksi kapteeni Marvelin kotikaupungin Fawcett Cityn rikkaimpia miehiä joka otti elämäntehtäväkseen tuhota Fawcett Cityn puolustaja kapteeni Marvel. Useiden epäonnistumisten yritysten jälkeen tuhota kapteeni Marvel hänen bisnesimperiuminsa tuhosi kapteeni Marvel ja hänen varansa jääytettiin. Katkerana tästä hän yritti yhä kiivaammin tuhota kapteeni Marvelin. Hän ei ole vieläkään onnistunut ja nyt hän myös taistelee supersankariryhmä Ulkopuolisia vastaan joiden riveissä taistelee Kapteeni Marvel Jr.
Intian Grand Prix 2013

Vapaat harjoitukset

Force Indian kolmoskuljettaja James Calado ajoi perjantain ensimmäisissä vapaissa harjoituksissa Paul di Restan tilalla.
Kreikan parlamenttivaalit 2000

Tulokset

Vaalien tulokset olivat:
Askolan kotiseutumuseo

Näyttely

Askola kuuluu maamme vanhimpiin asuinpaikkoihin. Esihistoriallinen osasto valottaa kivikautista aikaa esittelemällä poikkeuksellisen monipuolista arkeologista kokoelmaa. Noin 10 000 vuotta sitten ensimmäiset ihmiset tulivat alueelle, meren rannalle. 
Museossa pääsee näkemään leivän eri vaiheita viljan kylvöstä torimyyntiin saakka. 1800-luvun loppupuolella ruisleipä oli pitäjän tärkein myyntituote. Museossa pääsee tutustumaan myös rakentamiseen, metsästämiseen ja tukinuittoon liittyvään esineistöön. Viljamakasiinissa on katseltavaa kaikenikäisille. Yksi museon aarre on puinen polkupyörä, kansanpyörä 1900-luvun alusta. Askolalainen pitopöytä on kävijöiden suosikki. 
Vuonna 1948 avattu näyttely pappilan navetan ylisillä on kasvattanut kokoaan ja muuttanut muotoaan vuosikymmenten kuluessa. Nykyään museo sijaitsee viljamakasiinissa kirkon ja kellotapulin naapurissa. Askola-seura ry:n ylläpitämä museo on auki kesäsunnuntaisin ja sinne on vapaa pääsy. Seura hoitaa myös Askolan hiidenkirnuja.
Sayed Pervez Kambaksh

Sayed Pervez Kambaksh on afganistanilainen journalismin opiskelija, jonka afganistanilainen uskonnollinen tuomioistuin tuomitsi tammikuussa 2008 kuolemaan jumalanpilkasta. Kambaksh oli ladannut internetistä naisten oikeuksia islamilaisessa maailmassa käsittelevän raportin ja oli tulostanut siitä kopioita muille yliopiston opiskelijoille ja opettajilleen Balkhin yliopistossa keskustelun herättämiseksi aiheesta.
Tuntematon taho teki valituksen Kambakshin toimista, hänet pidätettiin, ja uskonnollinen tuomioistuin tuomitsi hänet kuolemaan jumalanpilkasta antamatta hänelle mahdollisuutta puolustusasianajajan käyttöön. Afganistanin senaatti vahvisti kuolemantuomion 30. tammikuuta 2008. Kansainvälisen huomion ja painostuksen jälkeen täytääntöönpano kumottiin ja Kambakshille annettiin oikeus valittaa tuomiosta.
Velcra

Historia

Velcra-projekti keskittyi aluksi laulaja-sanoittaja Jessi Freyn sekä kitarasta ja ohjelmoinnista vastaavan O.D.:n ympärille, mutta kasvoi ensimmäisen levyn julkaisemisen aikoihin täysiveriseksi bändiksi. Velcran ensimmäiset demot (kuten Alive ja Drained Out of Me) olivat ladattavissa mp3.com -palvelusta vuosituhannen vaihteen aikoihin.
Velcra lopetti toimintansa vuonna 2008. Se esiintyi silloin viimeisen kerran Helsingin Nosturin lokakuisessa MetalOrgy-tapahtumassa. Lokakuussa 2019 yhtye tekee paluun yhden keikan ajaksi esiintymällä juuri Nosturissa, kunnioittaakseen tätä samana vuonna lopettavaa keikkapaikkaa.
Alvari

Alvari on luontotyyppi, jossa vain ohut kasvillisuuskerros peittää kalkkikiveä. Maakerros on niin ohut, ettei se sovellu maanviljelykseen. Pohjoismaiden tunnetuin alvari on Öölannin Stora Alvaret – kalkkikiviylänkö, joka kuuluu vuonna 2000 UNESCOn maailmanperintökohteeksi määriteltyyn Öölannin eteläosan maisemaan.

Alvarin muodostuminen

Alvari voi muodostua alueelle, jossa erittäin ohut kalkkipitoinen maa-aines peittää emäksistä kalkkiperuskalliota. Ilmasto on kohtalaisen kuiva, kesäisin on yleensä kuivia jaksoja ja sataa vähän, mutta talvet ovat kylmiä ja routaannuttavat maan laajalti. Alvareita onkin Euroopassa vain muutamilla alueilla, kuten Öölannissa, Gotlannissa ja Pohjois-Viron saarilla. Laidunnus säilyttää alvareille tyypillisen matalan, laikukkaan kasvillisuuden. Keski-Euroopan kalkkikivialueet ovat usein alvarien tapaisia, mutta lämpimämpiä, eikä niitä käytetä laidunnukseen. Öölannin suurta alvaria on laidunnettu kivikaudelta lähtien, ja se on hävittänyt puut niin perusteellisesti, että alueella kasvaa vain yksittäisiä havu- ja lehtipuita tai pieniä puujoukkoja.

Alvarien kasvillisuus

Alvarien kasvillisuus vaihtelee avokallioista ja kuivista kedoista kosteahkoihin niittyihin ja märkiin alueisiin, kuten allikoihin. Kasvillisuus on matalaa ja laikkuista, mutta kukkii kesäisin värikkäästi. Öölannissa alvarialueilla tavataan useita endeemisiä lajeja, kuten öölanninpäivännouto (Helianthemum oelandicum) ja alvarimaruna (Artemisia oealandica). Alvareilla kasvaa kasvilajeja, joita kasvaa lähimpänä Etelä-Venäjän ja Unkarin aroilla.
Charlize Theron

Lapsuus ja nuoruus

Theronin molemmat vanhemmat puhuivat äidinkielenään afrikaansia. Hänen isällään oli ranskalaista hugenottitaustaa ja hänen äidillään saksalainen sukutausta. Charlize itse puhuu afrikaansia äidinkielenään ja englantia toisena kielenään. Hän varttui vanhempiensa ainoana lapsena maatilalla lähellä Johannesburgia. Ollessaan 15-vuotias hän oli todistamassa isänsä kuolemaa. Charlizen äiti Gerda Theron ampui Charles Theronin itsepuolustukseksi. Gerda Theron ei saanut teosta syytettä. 
Charlize muutti 16-vuotiaana Milanoon, Italiaan, saatuaan vuoden mallisopimuksen sen jälkeen, kun oli voittanut Johannesburgissa järjestetyn mallikilpailun. Mallisopimuksen päätyttyä hän asui New Yorkissa. Hän kävi kaupungissa balettikoulua nimeltä Joffrey Ballet School, kunnes joutui lopettamaan tanssiuransa 19-vuotiaana polvivamman vuoksi.

Ura näyttelijänä

Tanssiuransa päätyttyä Theron muutti Los Angelesiin ja aloitti uran näyttelijänä. Ensimmäinen elokuva, jossa hän esiintyi, oli vuonna 1995 suoraan videolle julkaistu Maissilapset 3, ja ensimmäiset puheroolinsa hän teki vuonna 1996 ensi-iltansa saaneissa elokuvissa Vaarojen laakso ja That Thing You Do!. Myöhemmin samalla vuosikymmenellä hän esitti keskeisiä naisrooleja muun muassa elokuvissa Paholaisen asianajaja (1997) ja Oman elämänsä sankari (1999).
Vuonna 2004 Theron sai parhaan naispääosan Oscar-palkinnon suorituksestaan vuonna 2003 ilmestyneessä elokuvassa Monster – Aileen Wuornos. Hän esitti tuossa tositapahtumiin perustuvassa elokuvassa sarjamurhaaja Aileen Wuornosia. Theron on ensimmäinen pääosa-Oscarin saanut afrikkalainen. Hän sai roolityöstään myös useita muita palkintoja, muun muassa Golden Globen, Hopeisen karhun Berliinin elokuvajuhlilta ja SAG-palkinnon.
Vuonna 2005 hän sai tähden Hollywood Walk of Famelle ja vuonna 2006 toisen Oscar-ehdokkuutensa elokuvasta North Country (2005).  
Näyttelijänuran lisäksi Theron tunnetaan Dior-kosmetiikkamerkin J’adore-parfyymin mainoskasvona.

Yksityiselämä

Charlize Theron seurusteli vuosina 2001–2010 näyttelijä Stuart Townsendin kanssa, jonka tapasi elokuvan Ansassa (2002) kuvauksissa. Theron adoptoi vuonna 2012 poikavauvan, jonka nimeksi tuli Jackson. Vuonna 2015 hän adoptoi tytön. Theron kihlautui näyttelijä Sean Pennin kanssa vuonna 2014. He erosivat kesäkuussa 2015.
Theron tunnetaan aktiivisena eläinten oikeuksien puolustajana. Hän on myös PETAn (People for the Ethical Treatment of Animals) tukija ja on esiintynyt järjestön turkistenvastaisessa kampanjassa.
Stefano Domenicali

Uran alku

Domenicali syntyi Imolan radan lähellä olevassa kaupungissa, joten hän sai pienestä pitäen kosketuksen moottoriurheiluun. Hän opiskeli taloutta Bolognan yliopistossa ja liittyi Ferrarin taloudesta vastaavaan osastoon valmistuttuaan 1991. Alussa hän teki töitä Ferrarin ja tämän emoyhtiö Fiatin välillä, mutta siirtyi Maranelloon vastaamaan Mugellon radan uudelleenrakennuksesta ja henkilöstöhallinnasta. Tämän jälkeen hän siirtyi markkinointitehtäviin Ferrarin urheiluosastolle.
Tomskin valtionyliopisto

Tomskin valtionyliopisto (ven. Томский государственный университет, Tomski gosudarstvennyi universitet) on Siperian Tomskissa sijaitseva suuri yliopisto. Se on Siperian vanhin yliopisto, joka aloitti toimintansa 1888, aluksi lääketieteen alalla.
Yliopistossa on 22 tiedekuntaa tai instituuttia sekä haaraosastoja neljällä muulla paikkakunnalla. Siellä opiskelee noin 23 000 opiskelijaa. Yliopistolle on Venäjällä myönnetty sekä kansallisen tutkimusyliopiston että johtavan yliopiston status.
Anna Kuznetsova

Anna Kuznetsova on toiminut Venäjän lapsiasiainvaltuutettuna syyskuusta 2016 lähtien. Hän on vieraillut Suomessa ja sanoo pyrkivänsä yhteistyössä hoitamaan maiden välisiä ongelmia.
Silvia Kononen

Silvia Kononen (s. 2001) on suomalainen balettitanssija, joka tuli tunnetuksi Lumikuningatar-baletin Pikku-Kerttuna. Silvia on tanssinut muutamissa eri rooleissa. Hänet nähtiin myös Pähkinänsärkijä-baletin Pikku-Klaarana. Kononen harrastaa baletin lisäksi rytmistä voimistelua, ja hänen vanhempansa ovat balettitanssija Anandah Kononen ja kyykkääjä Valeri Kononen. Kilpakävelijä Valentin Kononen on hänen setänsä.
Vilhelms Purvītis

Vilhelms Purvītis (3. maaliskuuta 1872 Zaube, Latvia – 14. tammikuuta 1945 Bad Nauheim, Saksa) oli latvialainen taidemaalari. Tuotannossaan Purvītis keskittyi lähinnä maisemamaalaukseen. Hän toimi vuodet 1919–1934 Latvian taideakatemian rehtorina. Hän oli yksi kyseisen oppilaitoksen perustajista.

Elämäkertaa

Purvītisin isä oli mylläri ja perhe muutti työn perässä nykyisen Valko-Venäjän alueelle Vitebskin kuvernementtiin. Siellä poika kävi koulua vuonna 1888 Drissan pikkukaupungissa, jossa opettaja huomasi pojan kuvallisen lahjakkuuden. Taideopintonsa Purvītis aloitti vuonna 1890 Pietarin taideakatemiassa. Opintomenestys oli hyvä ja hänet palkittiin edistyneille opiskelijoille myönnettävällä suurella kultamitalilla. 
Opiskeluaikanaan Purvītis ystävystyi kahden nuoren latvialaisen kuvataitelijan, Johann Walter-Kuraun ja Janis Rozentālsin kanssa ja yhdessä he matkustivat Eurooppaan saamaan vaikutteita uusista taidesuuntauksista. 
Paluu Latviaan koitti vuonna 1899. Purvītis asettui Riikaan, missä antoi yksityistunteja maalaustaiteen opettajana. Purvītisia kiinnosti maalauksissaan lumen kuvailu. Jotta oppisi parhaiten kuvaamaan lunta, hän matkusti vuonna 1902 Huippuvuorille. Vuoden 1905 vallankumouksen jälkeen hän muutti Tallinnaan, missä työskenteli piirustuksenopettajana suomalaista oppikoulua vastaavassa koulussa. Riikaan hän palasi vuonna 1909 saatuaan kaupungin taidekoulun rehtorin viran.
Riian kaupungin taidekoulu evakuoitiin Ensimmäisen maailmansodan jaloista Pietariiin. Venäjän vallankumousten jälkeen vuonna 1917 Purvītis siirtyi Norjaan hoitamaan terveyttään. Norjassa hän piti ensimmäisen yksityisnäyttelynsä ennen kuin palasi saksalaisten miehittämään Riikaan vuonna 1918. 
Purvītis nimitettiin vuonna 1919 Riian kaupungin taidemuseon johtajaksi. Museo on nykyään Latvian kansallinen taidemuseo. Hän oli mukana myös Latvian taideakatemian perustamishankkeessa ja hänet valittiin sen ensimmäiseksi rehtoriksi. Hänen rehtorikautensa kesti aina vuoteen 1934 saakka. Purvītis työskenteli myös Latvian yliopiston arkkitehtiosaston taidejaoksen johtajana ja opetti taideakatemiassa maisemamaalausta. Suuren opiskelijamäärän kautta hänellä on merkittävä vaikutus Latvian 1900-luvun kuvataiteeseen. Suhteidensa avulla hän järjesti 1920- ja -30- luvuilla monia latvialaisen taiteen näyttelyitä Euroopassa. 
Neuvostoliitto miehitti Latvian kesällä 1940. Miehityksen jälkeen Purvītis menetti virkansa museon johtajana, mutta sai jatkaa opettajana. Hänen viimeinen näyttelynsä Latviassa pidettiin saksalaismiehityksen aikana vuonna 1942. Kesällä 1944 hänen omaisuutensa ja monet töistään tuhoutuivat, kun saksalaiset ja puna-armeija taistelivat Jelgavan hallinnasta. Saksalaiset evakuoivat Purvītisin ensin Jelgavaan ja sieltä Danzigiin. Danzigista hänet siirrettiin Hesseniin, Bad Neuheimiin, missä hän kuoli.
Koti, uskonto ja isänmaa

Koti, uskonto ja isänmaa on suomalainen konservatiivisia arvoja kuvaava iskulause.
Iskulause on suomalainen muunnelma saksankielisistä sanoista ”Kirche, Kinder und Küche” (suom. ”kirkko, lapset ja keittiö”), joilla keisari Vilhelm II:n puoliso Augusta Viktoria aikanaan kuvaili saksalaisten naisten keskeisiä arvoja.
Sanontaa käytettiin Suomessa erityisesti maailmansotien välisenä aikana.
Suomessa ylipäällikkö Mannerheim lopetti ensimmäisen päiväkäskynsä talvisodan alkaessa sanoihin ”me taistelemme kodin, uskonnon ja isänmaan puolesta”.
Suomen kristillisdemokraatit valitsi lauseen ”koti, uskonto, isänmaa” yhdeksi vuoden 2011 eduskuntavaalikampanjansa vaaliteemaksi. Perustuslaillinen oikeistopuolue piti yleisohjelmassaan kotia, uskontoa ja isänmaata ”ideologisina perusarvoina, joille vapaa suomalainen yhteiskunta rakentaa tulevaisuutensa” ja määritti niillä olevan ”ratkaiseva merkitys suomalaisen yhteiskunnan perusteiden vahvistajina”.
Marjukka Paunila

Helena Marjukka Paunila (s. 23. toukokuuta 1949 Helsinki) on suomalainen taidemaalari.

Henkilöhistoria

Paunila syntyi vaununtarkastaja Unto Paunilan ja Sally Kopran perheeseen. Hänen puolisonsa 1973–2003 oli tietohallintoasiantuntija Sakari Katajala. Paunila tuli ylioppilaaksi 1969 ja opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa 1969–1973. Taiteilijan pedagogisia opintoja hän suoritti Taideteollisessa korkeakoulussa 1996–2000. Vapaa taiteilija Paunila on ollut vuodesta 1973. Hän on pitänyt useita kutsu- ja yksityisnäyttelyitä Suomessa ja ulkomailla, samoin kuin osallistunut yhteisnäyttelyihin ja saanut töistään palkintoja ja tunnustuksia. Paunila on osallistunut aktiivisesti taiteisiin liittyvien ja niitä tukevien yhdistysten ja säätiöiden toimintaan, hän on Taidemaalariliiton kunniajäsen vuodesta 2005. Hänen teoksiaan on sekä julkisissa että yksityisissä kokoelmissa ja taidemuseoissa Suomessa ja ulkomailla. Valtion taiteilijaeläke Paunilalle myöönettiin 2010.
Kaarina Alanen

Kaarina Alanen (1. syyskuuta 1945 Helsinki – 30. elokuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen filosofian maisteri ja Yleisradion pitkäaikainen radiotoimittaja. Hän toimitti radiossa muun muassa Sosiaalinen kirjelaatikko -ohjelmaa, jossa vastattiin kuuntelijoiden lähettämiin sosiaaliturvaa koskeviin kysymyksiin.
August Kopff

August Kopff (5. helmikuuta 1882 – 25. huhtikuuta 1960) oli saksalainen tähtitieteilijä, joka löysi suuren määrän asteroideja ja komeettoja. Hänen löytämiään asteroideja ovat muiden muassa 10. helmikuuta 1907 havaittu 624 Hektor ja 23. heinäkuuta 1908 löydetty 667 Denise.
Hänen mukaansa on nimetty 1631 Kopff.
Sammatin hautausmaa

Sammatin hautausmaa on Sammatin kirkon ympärillä oleva Lohjan seurakuntaan kuuluvan Sammatin alueseurakunnan hautausmaa. Hautausmaa on noin hehtaarin laajuinen. Sammatin hautausmaa on otettu käyttöön 1800-luvulla, ja sitä laajennettiin 1963, ja uudelle osalle tehtiin vuonna 2009 uurnahautaosasto ja muistolehto. Kirkon lattian alle on haudattu merkkihenkilöitä, kuten aiemmin oli tapana.
Hautausmaalla on kuvanveistäjä Lauri Leppäsen veistämä sankarivainajien muistomerkki, sen vieressä Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkki ja kirkon lähellä Elias Lönnrotin hautamuistomerkki.
Lauri Leppäsen veistämä talvi- ja jatkosodan sankarivainajien muistomerkki on pystytetty paikalleen vuonna 1949. Muistomerkistä käytetään kahta nimeä: Kaatuvan sotilaan viimeinen rukous ja Usko tulevaisuuteen. Kuvanveistäjän tytär löysi pienoismallin isänsä jäämistöstä, ja se on sijoitettu seurakuntataloon.
Elias Lönnrotin ja hänen perheensä haudalla on Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran pystyttämä muistomerkki, johon on kaiverrettu nimi ja kanteleen kuva. Jalustan eteen on myöhemmin lisätty graniittilaatta, jossa on elinaikatiedot. Vastoin Lönnrotin toivomusta hautajaisista tuli suuri kansanjuhla. Muistomerkin vieressä on hautakivi, jossa on Lönnrotin puolison Maria Lönnrotin (s. Piponius) ja lasten Marian, Elinan ja Teklan nimet. Poika Elias kuoli perheen asuessa Kajaanissa. Tytär Ida on haudattu Italiaan, jossa hän kuoli.
Natalja Gontšarova

Elämä

Gontšarova syntyi Tulan kuvernementissä isänsä, merkittävän matemaatikko ja arkkitehti Sergei Gontšarovin tilalla. Vuonna 1891 perhe muutti Moskovaan. Vuonna 1901 Gontšarova pääsi Moskovan maalaus-, veisto- ja rakennustaiteen opistoon, jossa tapasi Mihail Larionovin, joka opiskeli samassa koulussa. Pian heidän välilleen kehittyi elämän mittainen suhde.
Larionov ja Gontšarova olivat perustajajäseniä kahdessa venäläisessä taiteilijaryhmässä, Ruutusotamies vuonna 1909-1911 ja radikaalimpi Aasinhäntä vuonna 1912-1913. Aasinhäntä oli ajateltu tarkoitukselliseksi irtiotoksi eurooppalaisista taidevaikutteista ja itsenäisen venäläisen modernin taiteen koulukunnan perustamiseksi. Kuitenkin venäläinen futurismi on paljon esillä Gontšarovan myöhemmissä maalauksissa. Aluksi ikonimaalauksen ja primitiivisen etnisen venäläisen kansantaiteen parissa työskennellyt Gontšarova tuli kuuluisaksi Venäjällä futuristisista töistään Polkupyöräilijä ja myöhemmistä rayonistisista töistä. Moskovan futuristien johtajana he järjestivät provokatiivisia luentoja samaan tapaan kuin heidän italialaiset kollegansa. Gontšarova oli mukana myös graafisessa suunnittelussa ja kuvitti kirjoja futuristiseen tyyliin.
Gontšarova oli Der Blaue Reiter avant-garde-ryhmän jäsen sen perustamisesta alkaen vuonna 1911. Vuonna 1915 hän alkoi suunnitella balettiasuja ja lavasteita Genevessä. Vuonna 1915 hän alkoi työstää suunnitelmasarjaa — Kuusisiipinen serafi, Enkeli, Pyhä Andreas, Pyhä Markus, Jeesuksen syntymä ja muita Sergei Djagilevin balettiin Liturgia. Gontšarova muutti Pariisiin vuonna 1921 jossa hän suunnitteli joukon lavasteita Djagilevin Ballets russes'lle. Hän myös osallistui vuoden 1921 Salon d'Automneen ja osallistui säännöllisesti Salon des Tuileries'in ja Salon des Indépendants'n näyttelyihin.
Vuosina 1922-1926 Gontšarova teki muotisuunnitelmia Marie Cuttolin kaupalle Maison Myrborille Rue Vincentillä Pariisissa. Hänen rikkaasti kirjaillut ja applikoidut pukusuunnitelmat olivat saaneet voimakkaasti vaikutteita Venäjän kansantaiteesta, bysanttilaisista mosaiikeista ja hänen omista töistään Ballet russes'lle.
Gontšarovasta ja Larionovista tuli Ranskan kansalaisia vuonna 1939.
Gontšarova kuoli Pariisissa vuonna 1962.
Ibn

ibn (myös bin) tarkoittaa arabian kielessä jonkin poika. Näin Muhammad ibn Idris on siis Muhammed Idrisin poika.
Friedrich Kalkbrenner

Friedrich Kalkbrenner (7. marraskuuta 1785 lähellä Kasselia – 10. kesäkuuta 1849 Deuil, Ranska) oli saksalainen pianisti ja säveltäjä. Kalkbrenner esiintyi julkisesti ensimmäistä kertaa viisivuotiaana ja valmistui Pariisin konservatoriosta vain 13-vuotiaana. Hän asui Lontoossa kymmenen vuotta ja oli suosittu pianisti ja opettaja. Vuonna 1824 Kalkbrenner muutti Pariisiin, jossa asui kuolemaansa 1849 saakka. Kalkbrenner oli luonteeltaan hyvin itsetietoinen ja pyrki kätkemään vaatimattoman syntyperänsä. Hän oli Pleyel-pianotehtaan osakas ja kuoli varakkaana miehenä.
Kalkbrennerin soitto oli aikalaisten mukaan loppuun saakka viimeisteltyä ja hienostunutta. Hän teki suuren vaikutuksen nuoreen Frédéric Chopiniin, joka kirjoitti innoissaan ”Herzin, Lisztin ja Hillerin olevan nollia Kalkbrennerin rinnalla”. Toisaalta Kalkbrennerin soittoa pidettiin dynamiikaltaan ja tunneasteikoltaan rajoittuneena. Hänen sävellyksistään pianokappale Effusio musica oli aikanaan suosittu, mutta nykyään se on unohdettu, kuten hänen oopperansa, konserttonsa ja sonaattinsakin.
Samplitude

Samplitude on saksalaisen Magix-ohjelmistotalon audiosekvensseriohjelma, joka toimii Windows-alustalla. Vuonna 2014 ohjelmasta julkaistiin versio 13 (Pro X2).
Ammattikäyttöön ohjelmasta on myös Samplitude Pro -versio, joka tarjoaa käytännössä rajoittamattoman määrän audio- ja midiraitoja, enemmän plugin-efektipaikkoja, AM-efektivalikoiman, Vandal-vahvistinmallinnuksen ja Room Simulator konvoluutiokaiun.
Samplitude ja Samplitude Pro -ohjelmien suomalainen maahantuoja on espoolainen Studiotec Oy.