google/wiki40b huggingface dataset:
Annikki Uimonen

Annikki Wilhelmiina Uimonen (22. toukokuuta 1891 Kuopio – 10. kesäkuuta 1936 Kuopio) oli suomalainen oopperalaulaja.
Uimonen aloitti lauluopintonsa Helsingin Musiikkiopistossa 1908 Abraham Ojanperän johdolla. Hän kiersi ympäri Suomea Otto Kotilaisen sävellyskonserttien solistina. Vuonna 1911 Uimonen piti oman konsertin Helsingin yliopiston juhlasalissa.
Uimonen opiskeli Wienissä 1909–1912 laulupedagogi, professori Filip Forstenin johdolla, Berliinissä Husslerin ja Italiassa Eugenio Giraldonin johdolla. Hän sai kiinnityksen Tšernivtsin oopperaan vuosiksi 1911–1913. Hän vieraili muun muassa Prahassa, Weimarissa, Hampurissa ja Wienin keisarillisessa oopperassa. Suomen Oopperassa hän vieraili 1914–1917 ja 1924.
Suomessa hän esiintyi muun muassa Carmenin nimiroolissa, jossa hän saavutti erityistä menestystä. Lisäksi hän esiintyi ympäri Suomea muun muassa Toivo Kuulan ja Oskar Merikannon sooloesiintyjänä. Myös Tukholman ja Kööpenhaminan oopperat kutsuivat hänet vierailevaksi tähdekseen. Hänen menestyksensä jatkui oopperoissa Simson ja Delila, Lepakko ja Martha.
Hän oli rehevä olemukseltaan ja temperamentiltaan, ja hänen alttonsa oli verevä. Ennen sairastumistaan hän toimi Helsingin konservatorion laulunopettajana ja musiikkitoimittajana.
Uimonen asui Itävallan Czernowitzissa unkarilaisen kapellimestarin Sándor Jemnitzin kanssa, minkä seurauksena hän synnytti 1913 pojan, Erwin Aleksander Uimosen. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1921 vuoteen 1930 näyttelijä Paavo Jännes.
Annikki Uimonen kuoli Kuopiossa 45-vuotiaana.
East Coast Park

East Coast Park on puisto Singaporen itärannikolla. Sen rantakaistaleen pituus on 15 km ja kokonaispinta-ala 185 hehtaaria. Puistossa käy vuosittain 7,5 miljoonaa kävijää. Puiston eri osissa on urheilu- ja harrastusmahdollisuuksia ja tilaa eväsretkille. Monet kävijät vain levähtävät palmujen katveessa katsellen merta.
Puistossa järjestetään kilpaurheilutapahtumia kuten marathoneja ja Singaporen triathlon. Myös vuoden 2010 nuorten olympialaisten triathlon kilpailtiin siellä.
Ars nova

Ars nova on myöhäiskeskiajalla vaikuttanut musiikkityyli, joka sai nimensa Philippe de Vitryn kirjoittamasta saman nimisestä teoksesta. Ars nova -tyylin merkittävin säveltäjä oli de Vitryn ohella ranskalainen Guillaume de Machaut.
No Pizza

Historia

Ensimmäinen No Pizza -ravintola avattiin kesäkuussa 2018 Helsingin keskustassa sijaitsevan Citycenter-kauppakeskuksessa. 
No Pizzan liikevaihto ensimmäisenä kokonaisena kuukautena, heinäkuussa 2018, oli 50 000 euroa.

Tuotteita

No Pizzan konsepti perustuu muun muassa tuoreutta painottaviin täytteisiin ja raaka-aineisiin ja Fazerin kanssa kehitettyyn sourdough-taikinasta tehtyyn pizzapohjaan.Taikina paistetaan 380-asteisessa uunissa ja paiston jälkeen yli puolet täytteistä lisätään pizzaan tuoreena tiskillä asiakkaan edessä.  
Ovaalinmuotoisten pizzojen täytteisiin kuuluvat muun muassa kantarellit, kuusiöljy, loimulohi, paahdettu kana, peruna, porosalami, puolukka ja wings-kastike. Täytteet hankitaan paikallisesti, esimerkiksi helsinkiläistä Brie-juustoa, kuusamolaista emmentalia ja suonenjokelaista sinihomejuustoa. Pizzasta on myös makea versio, makea jättiläinen, jonka täytteisiin kuuluu suklaa-pähkinä-jogurttitahnaa ja banaania. Ravintolan hanasta saa ranskalaista roseeviiniä ja pulloista löytyy Stadin Panimon No Pizzalle kehittämää pale ale-olutta.

Markkinointi

No Pizzan konsepti perustuu muun muassa vastuullisuutta selkeästi erottuvaan visuaaliseen ilmeeseen ja asiakaskokemukseen.Ravintola poikkeaa perinteisestä pizzeriasta muun muassa sillä, että keskellä ravintolaa on niin kutsuttu Black Box, musta kuutio, joka toimii keittiö- ja baaritilana. Ravintolalle on tehty oma soittolista Spotifyn yrityksille suunnatun palvelun kanssa, jossa No Pizzalle on luotu kokonaan oma, sen brändiin ja arvomaailmaan sopiva soittolista.
No Pizza -brändi on rakennettu N2 Marketing -mainostoimiston kanssa ja ketjun sisustusilmeen on suunnitellut Futudesignin Risto Wikberg. Brändi sanoo ei monelle "huonolle asialle", kuten käteisellä maksamiselle, tarpeettomille lisäaineille, ruokahävikille, muovikasseille, mutta kyllä "hyville asioille", kuten vastuullisesti tuotetuille raaka-aineille.
Ernst Enno

Ernst Enno (8. kesäkuuta 1875 Valguta – 7. maaliskuuta 1934 Haapsalu) oli virolainen kirjailija ja runoilija. Hän on kirjoittanut lastenkirjoja ja runokokoelmia. Ennon kunniaksi on rakennettu muistomerkki Viron Haapsaluun.
Lee Brennan

Lee Anthony Brennan (s. 27. syyskuuta 1973) on englantilainen laulaja-lauluntekijä. Hän tuli tunnetuksi 1990-luvun brittiläisen poikabändi 911:n jäsenenä.
Brennan syntyi Carlislessa ja meni 14. syyskuuta 2006 naimisiin popmuusikko Lindsay Armaoun kanssa.
911-yhtye hajosi vuonna 2000. Brennan on jatkanut sen jälkeen uraansa lauluntekijänä.
Zoe Karbonopsina

Zoe Karbonopsina (m.kreik. Ζωή Καρβωνοψίνα, Zōē Karbōnopsina, joskus Καρβουνοψίνα, Karbūnopsina/Karvūnopsina, ”hiilisilmä”) oli Bysantin keisari Leo VI:n neljäs vaimo ja Konstantinos VII:n äiti. Hän oli sukua Theofanes Tunnustajalle.
Leo oli jo ennen avioliittoaan Zoen kanssa aiheuttanut skandaalin menemällä kolmannen kerran naimisiin. Kun kolmaskin vaimo, Eudokia, kuoli synnytyksen yhteydessä, kielsi patriarkka Nikolaos I Mystikos häntä menemästä enää uudelleen naimisiin. Leo ottikin Zoen aluksi vain rakastajattarekseen. Vuonna 905 Zoe synnytti Konstantinoksen, josta Leo halusi tehdä kruununperillisen, minkä takia hänen oli mentävä naimisiin Zoen kanssa. Patriarkka kielsi tämän, mutta vuonna 907 Leo vaihtoi hänet Euthymiokseen, joka salli avioliiton, mutta kielsi Zoea saamasta basilissan eli keisarinnan arvoa.
Kun Leo kuoli vuonna 912, teki hänen seuraajansa Aleksanteri III Nikolaoksesta taas patriarkan ja Zoe karkotettiin keisarillisesta palatsista. Kun Aleksanteri kuoli vuonna 913, Zoe palasi ja syrjäytti patriarkan. Zoe otti nyt hallinnon omiin käsiinsä, Konstantinos kun oli vielä liian nuori hallitsemaan. Patriarkka sai kuitenkin palata sen jälkeen kun hän oli sallinut Zoen ottaa basilissan arvonimen.
Vuonna 919 kenraali Romanos Lekapenos syrjäytti Zoen ja pakotti tämän luostariin.
HMS Polyanthus (K47)

Palvelus

Saksan laivaston sukellusvene joko U-641 tai U-952 upotti aluksen Grönlannin rannikolla torpedoimalla 20. syyskuuta 1943.
La Parisienne

La Parisienne on Casimir Delavignen kuuluisa laulu. Se sävellettiin heinäkuun vallankumouksen jälkeen, kunnianosoituksena sille. Laulu oli Ranskan kansallislauluna heinäkuun monarkian aikana vuosina 1830–1848.

Sanat

1
Peuple Français, peuple de braves,

La Liberté rouvre ses bras ;

On nous disait : soyez esclaves !

Nous avons dit : soyons soldats !

Soudain Paris, dans sa mémoire

A retrouvé son cri de gloire :

En avant, marchons

Contre les canons ;

À travers le fer, le feu des bataillons,

Courons à la victoire. (bis)
 
2
Serrez vos rangs, qu’on se soutienne !

Marchons ! chaque enfant de Paris

De sa cartouche citoyenne

Fait une offrande à son pays ;

Ô jour d’éternelle mémoire !

Paris n’a plus qu’un cri de gloire :

En avant, marchons

Contre les canons ;

À travers le fer, le feu des bataillons,

Courons à la victoire. (bis)
3
 
La mitraille en vain nous dévore,

Elle enfante des combattants ;

Sous les boulets voyez éclore

Ces vieux généraux de vingt ans.

Ô jour d’éternelle mémoire !

Paris n’a plus qu’un cri de gloire :

En avant, marchons

Contre les canons ;

À travers le fer, le feu des bataillons,

Courons à la victoire. (bis)
4
 
Pour briser leurs masses profondes,

Qui conduit nos drapeaux sanglants ?

C’est la liberté des deux Mondes,

C’est Lafayette en cheveux blancs.

Ô jour d’éternelle mémoire !

Paris n’a plus qu’un cri de gloire :

En avant, marchons

Contre les canons ;

À travers le fer, le feu des bataillons,

Courons à la victoire. (bis)
5
 
Les trois couleurs sont revenus,

Et la colonne, avec fierté,

Fait briller à travers les nues

L’arc-en-ciel de sa liberté,

Ô jour d’éternelle mémoire !

Paris n’a plus qu’un cri de gloire :

En avant, marchons

Contre les canons ;

À travers le fer, le feu des bataillons,

Courons à la victoire. (bis)
6
 
Soldat du drapeau tricolore,

D’Orléans ! roi qui l’a porté,

Ton sang se mêlerait encore

À celui qu’il nous a couté.

Ô jour d’éternelle mémoire !

Paris n’a plus qu’un cri de gloire :

En avant, marchons

Contre les canons ;

À travers le fer, le feu des bataillons,

Courons à la victoire. (bis)
7
Tambours, du convoi de nos frères,

Roulez le funèbre signal ;

Et nous, de lauriers populaires

Chargeons leur cercueil triomphal.

Ô temple de deuil et de gloire !

Panthéon, reçois leur mémoire !

Portons-les marchons

Découvrons nos fronts

Soyez immortels vous tous que nous pleurons,

Martyrs de la victoire. (bis)
DC Universe Online

Juoni

Pelaaja luo omanlaisensa sankarin tai vihollisen ja sille kotikaupungin, joista toistaiseksi mainitut ovat Metropolis ja Gotham City. Se saa puolenvalinnan myötä käyttöönsä joko Oikeuden Puolustajien tai Tuomion Legioonan kommunikaattorin. Pelaajan puolenvalinta vaikuttaa myös tehtäviin, esimerkiksi sankarina pelaaja voi estää pikkurikollisia, kun taas vihollisena se voi ryöstää pankin tai auton tai olla ryöstössä mukana. Pelissä on myös useita muita tunnettuja kohteita, kuten Arkhamin mielisairaala, Oikeuden Puolustajien vahtitorni ja Metropolisin S.T.A.R. Labs.

Pelattavuus

Pelaaja luo omanlaisensa sankarin tai vihollisen. Pelaaja voi luoda hahmonsa tyhjästä, tai voi käyttää jotain Sankaria tai rikollista inspiraationa. Hahmolleen voi valita mentorin, joka päättää Missä kaupungissa ja kaupunginosassa hahmo aloittaa. Sankarien mentoreina ovat Teräsmies, Batman ja Ihmenainen, kun taas rikollisilla ovat Lex Luthor, Jokeri ja Circe.
Pelissä on kaksi Free roam -aluetta: Gotham City ja Metropolis. puolenvalinnan myötä hahmo saa käyttöönsä joko Oikeuden Puolustajien tai Tuomion Legioonan kommunikaattorin. Pelaajan puolenvalinta vaikuttaa myös tehtäviin, Pelissä on myös useita muita tunnettuja kohteita, kuten Arkhamin mielisairaala, Oikeuden Puolustajien vahtitorni ja Metropolisin S.T.A.R. Labs.

Juoni

Pelin juoni alkaa Lex Luthorin avauksella, jossa hän kertoo aloittamastaan sodasta, jossa hän hyökkää hänen johtamansa superrikollisten armeijan kanssa supersankareita vastaan ja onnistuu tappamaan Teräsmiehen, Batmanin, Ihmenaisen, Salaman, Vihreän Lyhdyn ja Kyborgin. Samassa taistossa kaatuu myös Luthorin armeija ja tilaisuuden myötä Brainiac ottaa maaplaneetan hallintaansa ja hävittää suurimmanosan asukkaista. Luthor selviää tapahtumasta ja matkaa ajassa taaksepäin varoittaakseen sankareita lähestyvästä vaarasta. Hän auttaa ihmiskuntaa vapauttamalla maan ilmakehään Exobytet, tulevaisuuden Brainiacin omistamat pienet nanobotit, jotka Luthor varasti häneltä, Exobytet sisältävät tulevaisuuden ajan kaatuneiden sankarien ja rikollisten supervoimat, ja antavat nämä voimat kontaktissa ihmisille. Näin Luthor luo uuden sukupolven sankareita ja rikollisia puolustamaan maata Brainiacin hyökkäykseltä.
Myöhemmin paljastuu että Tulevaisuuden Lex Luthor on juoninut kaiken, ja käyttänyt Sankareiden ja Rikollisten liittoumaa hyväkseen syrjäyttääkseen Brainiacin, jotta hän itse saisi Multiversumin hallintaansa. Viime hetkellä kuitenkin paljastuu, että myös Tulevaisuuden Batman on selvinnyt Brainiacin hyökkäyksestä ja Luthorin petoksesta. Luthor ja Batman hyppäävät Multiversumin ytimeen ja aloittavat koko todellisuuden vaarantavan sodan toistensa välillä.
Etelä-Ossetian konflikti

Konfliktin alkuperä

Etelä-Ossetian autonominen alue perustettiin 1922 Neuvostoliiton miehitettyä Georgian Šida Kartlin alueelle. Georgialaisilla ja ossetialaisilla ei ole historiallisia konflikteja keskenään, pois lukien vuosien 1918–1920 välinen kausi.
1980-luvun loppupuolella Georgian sosialistisessa liittotasavallassa noussut nationalismi ja maan siirtyminen kohti itsenäisyyttä alkoivat herättää vastustusta Ossetian nationalistisessa organisaatiossa, Ademon Nykhasissa. Organisaatio vaati suurempaa itsenäisyyttä ja lopulta yhdistämistä Venäjälle kuuluvaan Pohjois-Ossetiaan. 10. marraskuuta 1989 Etelä-Ossetian korkein neuvosto hyväksyi päätöksen, jolla Etelä-Ossetia yhdistettäisiin Venäjän sosialistiseen federatiiviseen neuvostotasavaltaan kuuluvaan Pohjois-Ossetian autonomiseen sosialistiseen neuvostotasavaltaan. Päivää myöhemmin Georgian korkein neuvosto kumosi päätöksen. 23. marraskuuta tuhannet georgialaiset nationalistit marssivat Zviad Gamsakhurdian ja muiden opposition johtajien johtamina Etelä-Ossetian pääkaupunkiin Tskhinvaliin pitämään kokousta. Ossetialaiset tukkivat tien ja Puna-armeijan väliintulo esti kahden mielenosoituksen yhteenoton. Puna-armeijan komentajat saivat Georgian mielenosoittajat kääntymään takaisin. Myöhemmissä georgialaisten ja ossetialaisten yhteenotoissa kuitenkin haavoittui useita ihmisiä.
20. syyskuuta 1990 Etelä-Ossetian autonominen alue julistautui itsenäiseksi Etelä-Ossetian demokraattiseksi tasavallaksi ja vetosi Moskovaa tunnustamaan sen Neuvostoliiton itsenäiseksi osaksi. Eteläossetialaiset boikotoivat Georgian korkeimman neuvoston vaaleja 1990 ja pitivät omat vaalinsa 10. joulukuuta. Georgia julisti Etelä-Ossetian vaalit laittomiksi ja päivää myöhemmin mitätöi niiden tulokset ja poisti Etelä-Ossetialta sen autonomisen aseman.
Tskhinvalissa sattui 11. joulukuuta 1990 useita verisiä välikohtauksia ja 12. joulukuuta Georgian hallitus julisti hätätilan Tskhinvalin ja Javan alueille. Georgian poliisi ja kansalliskaarti lähetettiin alueille riisumaan aseistautuneet ossetialaisjoukot aseista.
Sukasmaluri

Koko ja ulkonäkö

Sukasmaluri on huono lentäjä, ja se liikkuu enimmäkseen maassa tiheän aluskasvillisuuden suojassa.

Esiintyminen

Sukasmalurin nimialalaji brachypterus elää Australian Uuden Etelä-Walesin ja Victorian itäosissa, alalaji monoides Uuden Etelä-Walesin koillisosassa ja Queenslandin kaakkoisosassa. Pohjoisemman monoides-alalajin kanta on taantunut vuoden 1988 noin 206 parista vuosien 2006–2007 noin 13 pariin. Nimialalajin kanta on pysynyt vakaana neljässä eristyneessä populaatiossa, joista kussakin on noin 600 yksilöä, eli yhteensä noin 1 600 yksilöä. Laji on kärsinyt toistuvista kuloista, jotka ovat polttaneet sen tarvitseman tiheän alikasvoksen. Se ei myöskään ole sopeutunut maatalouden muutoksiin.

Elinympäristö

Lajin elinympäristöä on metsien alikasvos, nummet.
Auvergne-Rhône-Alpes

Auvergne-Rhône-Alpes [ovɛʁɲ.ʁon.alp] on yksi Ranskan 18 alueesta (ransk. région), jotka muodostettiin vuoden 2016 alussa. Siihen yhdistettiin kaksi aikaisempaa aluetta, Auvergne ja Rhône-Alpes. Alueen pääkaupunki on Lyon.
HMS Galatea (1914)

Palvelus

HMS Galatea liitettiin palvelukseen otettaessa Harwichiin 2. Hävittäjälaivueen laivueenjohtajana. Laivueen tehtävänä oli valvoa Kanaalin itäpään meriliikennettä. Alus siirrettiin helmikuussa 1915 Rosythiin 1. Hävittäjälaivueen laivueenjohtajaksi, missä tehtävässä se palveli aina syyskuuhun 1918.
HMS Galatea ampui alas yhdessä HMS Phaetonin kanssa 4. toukokuuta 1916 saksalaisen ilmalaivan Zeppelin L 7. Alus osallistui Skagerrakin taisteluun 1. Risteilijäviirikön komentajan kommodori E. S. Alexander Sinclairin lippulaivana. Se havaitsi ensimmäisenä lähestyvät Saksan laivaston alukset. Alus oli myös ensimmäinen joka sai osuman, kun Saksan laivaston risteilijän SMS Elbingin tuli osui, mutta kranaatit eivät onneksi räjähtäneet.
HMS Galatea joutui 12. heinäkuuta 1916 sukellusveneen maaliksi, mutta onneksi torpedot eivät osuneet. Alus muutettiin marraskuussa 1917 nopeaksi miinanlaskijaksi asentamalla 74 miinan kuljettamisen mahdollistavat kiskot sen kannelle. Se suoritti kolme miinanlaskumatkaa, joiden tuloksena se laski kaikkiaan 220 miinaa.
Ensimmäisen maailmansodan loputtua HMS Galatea lähetettiin Mustalle merelle, jonne mennessään se törmäsi 10. joulukuuta 1918 Northumberlandin rannikolla SS Maloon upottaen aluksen. Alus palveli Mustalla merellä viirikön mukana palaten Englantiin huhtikuussa 1919. Englantiin palattuaan alus liitettiin 2. Risteilijäviirikköön.
HMS Galatea poistettiin palveluksesta maaliskuussa 1920 ja se liitettiin Portsmouthin reserviyksiköihin. Alus myytiin romutettavaksi 25. lokakuuta 1921.
Valto Maunula

Valto Maunula (s. 15. helmikuuta 1936 Kittilä) on suomalainen sähköteknikko ja kirjailija, joka asuu nykyisin Sodankylän Sattasessa.
Maunulan romaaneissa Kannattaa varoa ja Ei sorru kuvataan Kolarin ja Kittilän alueella jatkosodan aikana toimineita metsäkaartilaisia. Romaanissa Kahdeksanvuotiaan sota käsitellään lappilaisten Ruotsiin evakkoon joutumista Lapin sodan aikana syksyllä 1944.
Out Is Through

Musiikkivideo

Kappaleen musiikkivideosta on kaksi eri versiota. Toisessa videossa Morissette esiintyy esiintyy bändinsä kanssa vuoden 2004 esityksessä, Iso-Britannian nuorten viikonloppuohjelmassa. Vaihtoehtoinen video kertoo fanitytöstä, joka juoksee yrittäen päästä Morissetten live-esitykseen, kunnes lopulta pääsee.
Annely Peebo

Annely Peebo (16. marraskuuta 1971 Vohma) on virolainen oopperalaulaja. Hänen äänialansa on mezzosopraano. Peebo on opiskellut sekä Viljandissa ja Tallinnassa että Itävallassa. 
Hän juonsi vuoden 2002 Eurovision laulukilpailut yhdessä Marko Matveren kanssa.
Kortteinen (Ähtäri)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 107 hehtaaria eli 1,1 neliökilometriä. Se on 2,0 kilometriä pitkä ja 1,0 kilometriä leveä. Järvenselkä on laaja ja avoin, mutta se on matalana paikoin kivinen. Järvessä on kartan mukaan kahdeksan saarta, jotka vaikuttavat olevan ruoppauskasoja rantojen puhdistuksen jäljiltä. Ruoppauspenkereiltä vaikuttavat myös kaksi kapeaa ja suoraa niemeä, joista pisin on 80 metriä pitkä. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 0,49 miljoonaa kuutiometriä eli 0,00049 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 0,46 metriä ja suurin syvyys on 1,0 metriä. Vaikka järvi on tasapohjainen, on syvin kohta löytynyt järven itärannan puolelta.
Järven rantaviivan pituus on 5,2 kilometriä ja järven rannat ja lähiympäristö on alavaa ja soistunutta metsämaata. Suomaasto on tiheästi ojitettua. Vain lepikonperällä ulottuu rantaan asti peltomaita. Järven ympäristön haja-asutus muodostuu neljästä taloudesta, joista yksi on maatila. Niistä muodostuu länsirannalla Lepikonperä. Kortteisperä sijaitsee kauempana järven rannasta. Rannoille on rakennettu yli kymmenen vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet yhdystieltä 17253 ja siitä haarautuvalta Lepikonperän kautta kulkevalta tieltä.

Järvenlasku

Vaikka järvelle ei ole tehty varsinaista järvenlaskua, on sen lasku-uomia perattu tukinuiton helpottamiseksi. Sekä Ylistä- että Alista Kortteisenkoskea on perattu poistamalla siitä kiviä nostamalla ja ampumalla. Samalla oikaistiin hiemaan joen uomaa. Toimenpiteet ilmeisesti laskivat järven vedenpintaa, sillä sen rajaviivan tuntumassa on vesijättömaalle edelleen olemassa oma raja.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Niemisjoen valuma-alueella (35.47), jonka Kortteisen–Kivijärven alueeseen (35.473) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 173,5 metriä mpy.
Järvi saa pääosan vedestään Kortteisensalmesta, joka on Kivijärven lasku-uoma. Järveen on johdettu lukuisia suo-ojia ympäröiviltä soilta, joita ovat Kortteisensuo, Juoleikonsuo ja Lylylamminsuo. Kortteinen lähialueella on kaksi yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti järveen. Ne ovat Suolampi (6 ha), jonka laskuojaksi on muodostunut kaivettu johto-oja Ankkurilahteen, ja Lehtilampi (2 ha), joka laskee järveen Kortteisenlahteen kauempaa Kortteisenperän takaa. 
Järven laskujoki Kortteisenjoki lähtee järven lounaisrannasta ja se laskee 1,8 kilometrin päähän Niemisveden Pemuun. Joella on pudotusta 14,8 metriä.
Akaattikotilo

Levinneisyys

Suuren kokonsa takia akaattikotiloa kasvatetaan paikoitellen ruokaeläimeksi, ja sitä on levitetty jopa Tyynenmeren alueelle asti trooppisen Aasian kautta. Osa muuttaneista kotiloista on myös vahingossa kulkeutunut hedelmäkuljetusten mukana. Suurimpana syynä akaattikotiloiden levinneisyyteen on se, ettei se vieraslajina ole kohdannut tarpeeksi luonnollisia vihollisia, jotka olisivat kyenneet rajoittamaan sen suurelle alueelle levinnyttä muuttoa.
Akaattikotiloa pidetään yhtenä maailman sadasta haitallisimmasta vieraslajista. Se on monien viljelykasvien tuholainen ja voi olla uhka myös paikalliselle kasvilajistolle. Akaattikotiloa voidaan torjua Thevetia peruviana -kasvin hedelmiin muodostuvilla kemikaaleilla ja apinanannoona-aidanteilla (Annona glabra).

Ominaisuudet ja käyttäytyminen

Akaattikotilo voi painaa yli 200 grammaa. Aikuisen akaattikotilon kuori on yleensä 10–15 cm pitkä. Kuori on kartiomainen ja oikeakierteinen. Kotilo on ruskearaitainen. Pehmeä vartalo on tasaisen ruskea ja aistinsarvet hiukan vartaloa tummemmat. Akaattikotilo on hämäräeläin. Akaattikotilo saavuttaa lisääntymisiän yleensä kuuden kuukauden ikäisenä ja elää yleensä 5–7 vuotta. Yli 10 vuoden ikäisiä yksilöitä kuitenkin tunnetaan. Kuivuuden yllättäessä eläin voi vetäytyä kuoreensa ja vaipua horrosmaiseen tilaan, jolloin se luo kalkkiläpän kuorensa suulle, mikä ei ole vaarallista, sillä kotilot horrostavat myös luonnossa.

Lisääntyminen

Akaattikotilo on kaksineuvoinen. Se laskee vuodessa 5–6 munarypästä, ja munia voi olla kerralla yhteensä jopa 300. Munat kuoriutuvat kosteassa, lämpötilasta riippuen 1–3 viikon kuluttua munimisesta. Munat ovat vaaleita ja hiukan nuppineulan päätä suurempia. Ne ovat erittäin herkkiä hajoamaan, joten niitä tulee käsitellä varoen mikäli tarkoituksena ei ole lopettaa poikasia. Akaattikotilot suosivat munimispohjana pehmeää maata, kuten lannoittamatonta turvetta.
Kuoriutuneet poikaset ovat kellertävän läpikuultavia ja hyvin pieniä: koko lähentelee pientä hiekanjyvää. Kuoriutuessaan ne syövät vaalean munankuoren ja omansa lisäksi myös muiden poikasten kuoret, jolloin tulee huolehtia kuoriutumattomien ja kuoriutuneiden poikasten erossa pitämisestä. Myös aikuiset kotilot ovat uhka poikasille, sillä ne voivat syödä poikasensa tai murskata ne.

Lemmikkinä

Akaattikotiloita pidetään myös lemmikkeinä. Akaattikotiloita voidaan ruokkia hedelmillä ja kasviksilla, välillä myös lihalla. Kaikki kasvikset tai hiilihydraattipitoiset ruoat kuten riisi, nuudeli ja pasta eivät kuitenkaan sovi niille. Kotilolle on myös tärkeää, että terraariossa on sille sopivaa kalkkikiveä, kuten seepiansuomu-kalkkikiveä, jotta se voi vahvistaa sillä kuortansa.
Daphnis (kuu)

Nimeäminen

Kuu nimettiin vuonna 2006 Dafniin mukaan, joka on lammaspaimen, runoilija ja pillinsoittaja kreikkalaisessa mytologiassa. Dafnis oli myös titaanien, joiden mukaan Saturnuksen suurimmat kuut on nimetty, jälkeläinen. Myös toinen Saturnuksen sisempi kuu Pan on nimetty kreikkalaisen mytologian lammaspaimenen mukaan.

Löytäminen

Ennen valokuvaustaan Daphniksen olemassaolo ja sijainti oli jo päätelty gravitaationaalisista värähtelyistä, jotka havaittiin Keelerin aukon ulkolaidalla. Kuun sisemmällä laidalla aiheuttama värähtely edeltävät itse kuuta kiertoradalla, kun ulkoreunalla esiintyvä värähtely jää kiertoradalla kuun taakse kiertonopeuden takia.
Daphniksen löysi Cassini Imaging Science Team 6. toukokuuta 2005. Kuvat otti Cassini-luotain 16 minuuttia toukokuun ensimmäisen puolella. Kuu oli aiemmin nähty 32 kuvassa C-renkaasta, jotka oli otettu jo aiemmin, 13. huhtikuuta 2005.

Kiertorata

Daphniksen kiertoradan inklinaatio ja eksentrisyys ovat todella pienet, mutta erottuvat nollasta. Daphniksen eksentrisyys saa etäisyyden Saturnuksesta vaihtelemaan noin yhdeksällä kilometrillä, ja sen inklinaatio saa sen liikkumaan ylös ja alas noin seitsemällä kilometrin verran. Keelerin aukko, jossa Daphnis kiertää, on noin 42 kilometriä leveä.