google/wiki40b huggingface dataset:
Moottoripyöräilyn Qatarin Grand Prix

Qatarin Grand Prix on ratamoottoripyöräilyn MotoGP -sarjan osakilpailu. Se on ajettu vuodesta 2004 lähtien Losail International Circuitilla Qatarin pääkaupungin Dohan lähistöllä. Rata sijaitsee keskellä aavikkoa, mistä johtuen radalle lentävä hiekka tekee siitä liukkaan. Kuljettajille rata on haastava, ja pitkä pääsuora tarjoaa hyvän ohituspaikan. Yleisömäärät ovat jääneet Qatarissa pieniksi. 
Vuosina 2004 ja 2005 kilpailu ajettiin loppukaudella, mutta vuoden 2006 kilpailukalenterissa Qatarin GP oli jo kauden toinen osakilpailu, ja vuosina 2007 ja 2008 kilpailu avasi kauden. 
Ensimmäisen Losailin radalla ajetun MotoGP-luokan kilpailun voitti Sete Gibernau. Vuosina 2005 ja 2006 voittoon ajoi Valentino Rossi. Vuonna 2007 lopulta maailmanmestariksi ajanut Casey Stoner otti Qatarissa uransa ensimmäisen osakilpailuvoiton MotoGP-luokassa. Stoner voitti myös kauden 2008 avauskisan Qatarissa. 
Kilpailu oli historiallinen, sillä se oli kaikkien aikojen ensimmäinen iltavalaistuksessa ajettu MM-sarjan osakilpailu.
Minna Lindgren

Minna-Liisa Gabriela Lindgren (s. 22. tammikuuta 1963 Helsinki) on suomalainen toimittaja ja kirjailija.
Lindgren on työskennellyt Yleisradiossa vuodesta 1986 lähtien toimittajana, toimituspäällikkönä, tuottajana ja ohjelmistopäällikkönä. Vuodesta 2008 hän on ollut vapaa kirjoittaja. Lindgreniltä on ilmestynyt kolme romaania, kaksi pakinakokoelmaa, ja hän on kirjoittanut vuonna 2005 ilmestyneen elämäkerran Leif Segerstam nyt! Lindgren on tehnyt myös juontajan töitä pääasiassa klassisen musiikin tilaisuuksissa. Koulutukseltaan hän on musiikkitieteilijä (filosofian maisteri Helsingin yliopistosta 1993).

Pakinat

Lindgrenin pakinoiden aihepiiri rajautuu klassiseen musiikkiin, oopperaan ja balettiin. Silti tekstit ovat kiinnostavaa luettavaa myös laajemmalle yleisölle eiivätkä ne vaadi alan tuntemusta. Useat pakinat alkavat anekdootilla jonkun tunnetun säveltäjän tai muusikon elämästä. Pakina voi alkaa myös esimerkillä tai väittämällä. Lopetuksessa Lindgren pyrkii usein lennokkaaseen loppukaneettiin. Vaikka teksteissä on lennokkuutta, ne eivät synny huitaisemalla, sillä Lindgren käyttää niiden laatimisessa esimerkiksi lähdeteoksia.

Palkinnot

Lindgren sai Antti Pajamon kanssa Kirkon tiedonvälityspalkinnon vuonna 2007. Palkinto myönnettiin YLE Radio 1:n Jumalainen heinäkuu -projektin toteuttamisesta.
Lindgren sai Bonnierin suuren journalistipalkinnon vuonna 2009 artikkelista, joka käsitteli hänen isänsä, emeritusprofessori Kaj Lindgrenin (1922–2007) elämän loppuvaiheita; artikkeli julkaistiin Helsingin Sanomain kuukausiliitteessä. Isä halusi kuolla rauhassa ilman viivytyksiä ja turhaa hoitoa, kun aika koittaa. Hoitokodin ja sairaalan byrokratia vaikeutti kuitenkin käytännössä kuolevan tahdon toteuttamista. Isä oli allekirjoittanut hoitotahdon, jonka mukaan hän kieltäytyi kaikesta muusta kuin kipulääkityksestä. Erityisesti hän kielsi antibioottihoidon, jos hän saa keuhkokuumeen. Tilanteen muuttuessa vakavaksi oli siirryttävä saattohoitoon. Isä joutui kuitenkin erilaisten byrokraattisten toimenpiteiden kohteiksi, koska ”palvelutalossa ei saa kuolla” ja hoitotahdon toteuttaminen oli vierasta usein vaihtuville lääkäreille. Isä sai lopulta tahtonsa läpi: hän kuoli helsinkiläisessä saattohoitokodissa 84-vuotiaana. — Yleisradio muokkasi artikkelista dramatisoidun dokumentin ”Isän kuolema”, joka esitettiin TV1:ssä 25. huhtikuuta 2011.
Aleksis Kiven Seura myönsi Minna Lindgrenille Eskon puumerkki -palkinnon 2014. Palkintoperusteluiden mukaan Lindgren on tehnyt työtään omapäisesti ja omaperäisesti. Hän on työssään nostanut esille tärkeitä ja erikoisiakin aiheita vanhusten hoidosta klassiseen musiikkiin ja byrokratian koukeroista ensyklopediseen sivistykseen.
Lindgrenin Ehtoolehdon pakolaiset valittiin vuoden 2015 Runeberg-kirjallisuuspalkintoehdokkaaksi. Trilogian ensimmäisestä osasta Kuolema Ehtoolehdossa (2013) on tekeillä elokuva.
The Boss Baby

The Boss Baby on 2017 amerikkalainen 3D-tietokoneanimaatiolla tehty komediaelokuva, joka perustuu löyhästi samannimiseen vuonna 2010 julkaistuun Marla Frazeen kuvakirjaan.

Tekninen toteutus

Käännös: Marko Hartama 
Ohjaus: Lauri Planman 
Äänitys: Lauri Planman 
Miksausstudio: Deluxe Media 
Dubbausstudio: Tuotantotalo Werne Oy
Manny Harris

Ura

Harrisia ei varattu NBA:han vuoden 2010 varaustilaisuudessa, mutta hän on pelannut sarjassa Cleveland Cavaliersin, Los Angeles Lakersin ja Dallas Mavericksin joukkueissa. Harris on pelannut urallaan myös NBA:n kehityssarjassa ja Kiinassa. Euroopassa hän on pelannut Turkissa, Ukrainassa ja Kreikassa.
Elokuussa 2017 Harris siirtyi Kreikan pääsarjan AEK Ateenaan. Kausi oli Harrisille erinomainen: AEK voitti Kreikan cupin, ja Harris valittiin cupin arvokkaimmaksi pelaajaksi. Hänet valittiin myös Kreikan pääsarjakauden tähdistöotteluun. Toukokuussa AEK eteni Mestarien liigan loppuotteluun, jossa se voitti Monacon 100–94. Harris nimettiin Mestarien liigan kauden arvokkaimmaksi pelaajaksi ja tähdistöviisikkoon.
Juanito (jalkapalloilija, 1980)

Seurajoukkueura

Juanito on kotikaupunkinsa Málagan kasvatti. Ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa hän teki 1. syyskuuta 2002 ottelussa Recreativo Huelvaa vastaan. Kolmen kauden jälkeen Juanito siirtyi Alavésiin, jossa hän pelasi kauden 2005–2006. Seuraavalla kaudella hän edusti Real Sociedadia, jonka kohtalona oli myös putoaminen kauden päätteeksi maan pääsarjasta.
Kaudeksi 2007–2008 Juanito siirtyi Almeríaan. Hän kuului joukkueensa luottopelaajiin keskikentän pohjalla edustamiensa kahden kauden aikana.
Heinäkuussa 2009 hän palasi kasvattajaseuraansa Málagaan, korvaamaan Sevillaan palannutta Loloa. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa heti kauden avausottelussa Atlético Madridia vastaan, joka päättyi lopulta málagalaisseuran 3–0-voittoon.
4. tammikuuta 2011 Juanito vapautettiin sopimuksestaan yhdessä joukkuetoveri Albert Luquen kanssa. Vajaa kaksi viikkoa myöhemmin 15. tammikuuta 2011 hän teki loppukauden kattavan sopimuksen vanhan seuransa Almerían kanssa.
Losing My Edge

Yleistä

Musiikkinäytteet
”Losing My Edge”
”Losing My Edge” -kappaleessa mainittiin useiden artistien ja yhtyeiden nimet, kuten Daft Punkin.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
”Losing My Edge” -kappaleessa mainittiin useiden artistien ja yhtyeiden nimet, kuten Daft Punkin ja Beach Boysin.
Kappale on James Murphyn käsialaa, ja se edustaa dance-punkia, indie electronicia sekä alternative dancea.

Vastaanotto

Kappale on saanut kriitikoilta runsaasti myönteistä palautetta. Esimerkiksi Yhdysvaltalainen Pitchfork Media -internetjulkaisu listasi 2000-luvun parhaiden kappaleiden joukossa ”Losing My Edgen” sijalle 13. Listamenestystä singlelle ei kuitenkaan ole kertynyt; se ei ole yltänyt esimerkiksi Yhdysvaltojen, Saksan tai Ison-Britannian singlelistoille.

Julkaisut

Singlestä on otettu kaksi painosta, joista kummatkin vinyylilevylle ja kummatkin vuonna 2002.
Sopimus Saksaa koskevasta lopullisesta järjestelystä

Sopimus Saksaa koskevasta lopullisesta järjestelystä eli lyhyemmin Saksojen yhdistymissopimus on 12. syyskuuta 1990 Moskovassa solmittu sopimus, jossa sovittiin Saksan jälleenyhdistymisestä.
Sopimuksen osapuolet olivat kaksi Saksaa (liittotasavalta ja DDR) sekä neljä toisen maailmansodan liittoutunutta voittajavaltiota (Yhdysvallat, Neuvostoliitto, Iso-Britannia ja Ranska). Osapuolten mukaan sopimuksesta käytetään myös nimeä 2+4-sopimus.
Sopimuksen allekirjoittivat ulkoministerit Hans-Dietrich Genscher (Saksan liittotasavalta), Lothar de Maizière (Saksan demokraattinen tasavalta), Roland Dumas (Ranska), Eduard Ševardnadze (Neuvostoliitto), Douglas Hurd (Iso-Britannia) ja James Baker (Yhdysvallat).
Saksan jälleenyhdistyminen tapahtui kolme viikkoa sopimuksen solmimisen jälkeen 3. lokakuuta. Sopimuksen mukaan Neuvostoliiton asevoimien oli vedettävä joukkonsa itäisen Saksan alueelta ja Berliinin itäosasta viimeistään vuonna 1994. Yhdistyvä Saksa puolestaan lupasi Neuvostoliitolle, että vaikka voikin jatkaa läntisen Saksan jäsenyyttä Pohjois-Atlantin sopimusjärjestössä, se ei kuitenkaan sallisi neuvostojoukkojen vetäydyttyä vieraita joukkoja eikä niiden ydinaseita, mukaan lukien myöskään kuljetusalustoja kuudessa maassa eli osavaltiossa, jotka liittyivät liittotasavaltaan vuonna 1990 (Berliinin ja entisen Itä-Saksan valtion alue). Samalla myös sovittiin, että sekä entisen Itä-Saksan ja Puolan välinen sopimus rajasta Oder–Neisse-linjalla vuodelta 1950 että Saksan liittotasavallan ja Puolan välinen sopimus vuodelta 1970 tunnustetaan yhdistyvän Saksan ja Puolan välisellä sopimuksella.
Sopimus tuli voimaan 15. maaliskuuta 1991, jolloin Saksasta tuli täysin suvereeni valtio. Se sai oikeuden hallita kaikkia alueitaan, myös toisen maailmansodan neljän voittajavaltion miehittämää Berliiniä.
Petoankeriaat

Lajit ja anatomia

Petoankeriaiden heimoon kuuluu lähteestä riippuen 10–12 sukua ja 26–38 lajia. Lajeja ovat muunn muassa naskaliankerias (Dysomma anguillare) ja petoankerias (Synaphobranchus kaupi). Ruumiinrakenteeltaan ne ovat melko pitkulaisia mutta tukevahkoja kaloja. Kooltaan ne jäävät yleensä alle metrin mittaisiksi, mutta suurimmat lajit voivat saavuttaa 1,8 metrin pituuden. Tyypillisiä piirteitä ovat kookas jopa silmän taakse ulottuva suu ja lähellä rintaeviä sijaitseva kidusaukko. Kalojen selkä- ja peräevät ovat pitkät ja yhtyneet pyrstöevän kanssa. Rintaevät puuttuvat eräiltä lajeilta. Petoankeriaiden heimon lajien Leptocephalus-toukalla on poikkeukselliset teleskooppimaiset silmät. Useilla petoankeriaslajeilla on suomut ja ne ovat väriltään yksivärisen ruskeita tai harmaita.

Levinneisyys ja elintavat

Petoankeriaslajeja tavataan Atlantin, Intian valtameren ja Tyynenemren alueilta. Ne elävät tyypillisesti mannerjalustojen läheisyydessä ja lähellä pohjaa usein 100–2 000 metrin syvyydessä. Petoanekriaista useimmat ovat petokaloja, jotka saalistavat pieniä kaloja tai selkärangattomia, mutta mukaan mahtuu myös raadonsyöjiä kuten töppöankerias (Simenchelys parasiticus).
Beverly Polcyn

Beverly Polcyn (s. 13. syyskuuta 1927 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi elokuvassa Not Another Teen Movie, josta hän sai vuonna 2002 Mia Kirshnerin kanssa MTV Movie Awards -ehdokkuuden parhaasta suudelmasta. Lisäksi Polcyn on esiintynyt esimerkiksi Date Moviessa ja vuonna 2006 yhdessä Tuho-osasto-jaksossa.
Sleater-Kinney

Sleater-Kinney on yhdysvaltalainen punk rock-yhtye, joka perustettiin Olympiassa, Washingtonissa vuonna 1994.
Lucio D’Ambra

Lucio D’Ambra (oikealta nimeltään Renato Eduardo Anacleto Manganella, 1. joulukuuta 1880 Rooma – 31. joulukuuta 1939 Rooma) oli italialainen toimittaja, kirjailija, elokuvakäsikirjoittaja ja kriitikko.
D’Ambra on kirjoittanut viisikymmentä romaania ja neljäkymmentä näytelmää, jotka kuvaavat värikkäästi ja kevyen ironisesti aikansa yhteiskuntaelämää. Hänen romaaneistaan muistetaan parhaiten Il re, le torri, gli alfieri (1917), Il mestiere di marito (1924) ja Fantasia di mandorli in fiore (1931). Kirjailijan muistelmat Trenta anni di vita letteraria ilmestyivät kolmessa osassa vuosina 1928–1929.
Kirjailija laati ensimmäisen elokuvakäsikirjoituksensa Ugo Falenan elokuvaan I promessi sposi vuonna 1911. Hänen läpimurtoelokuvansa olivat Augusto Geninan ohjaama La signorina Ciclone (1916) ja Ivo Illuminatin Il re, le torri e gli alfieri (1917). Vuonna 1918 D’Ambra perusti oman tuotantoyhtiön D’Ambra Filmin, jolle hän tuotti ja ohjasi noin 30 elokuvaa. Tyyliltään innovatiivisina ne muodostavat tärkeän vaiheen italialaisen mykkäelokuvan historiassa.
D’Ambran elokuvaura päättyi Italian elokuvan kriisivuosiin 1920-luvun alussa. 1930-luvun lopulla hän laati jälleen käsikirjoituksia muutamiin elokuviin.
Junkers A 50 Junior

Junkers A 50 Junior oli saksalainen kaksipaikkainen alatasoinen urheilulentokone, joka lensi ensimmäisen kerran vuonna 1928.

Taustaa

Koneen suunnitteli ja valmisti Junkers Flugzeugwerke AG, ja se oli maailman ensimmäinen kokometallirakenteinen urheilukone. Koneen hyvistä ominaisuuksista huolimatta sen valmistusmäärä jäi huomattavasti suunniteltua pienemmäksi.

Käyttö Suomessa

Suomeen ostettiin kaksi Junkers Junioria. 1931 suojeluskunnat hankkivat OH-SKY-koneen, joka 1936 merkittiin Suomen ilmavoimien rekisteriin SK-1:ksi. Kone pakko-otettiin virallisesti ilmavoimien käyttöön lokakuussa 1939.
Toinen koneyksilö oli suomalaisen ennätyslentäjän Väinö Bremerin hankkima OH-ABB. Bremer lensi koneella muun muassa Kapkaupunkiin ja takaisin vuonna 1932 sekä osittain maapallon ympäri vuonna 1933, ylittäen Tyynen valtameren ja Atlantin laivalla. Bremerin kone pakko-otettiin ilmavoimien käyttöön lokakuussa 1939. Suomen ilmailuliitto hankki koneen omistukseensa vuonna 1967 kansalaiskeräyksellä hankituin varoin.

Museokoneita Suomessa

OH-ABB kuuluu Suomen ilmailumuseon kokoelmiin ja on sijoitettu näytteille Helsinki-Vantaan lentoaseman ulkomaanterminaalin lähtöaulaan.
Mamadou Diallo (malilainen jalkapalloilija)

Ura

Diallo aloitti uransa Centre Salif Keitassa kaudella 2000. Hän siirtyi sittemmin 2003 Algerian pääsarjaan USM Algerin riveihin. Hän saavutti menestystä voittamalla Algerian cupin. Myös Afrikan Mestarien liigassa Diallo menestyi joukkueen mukana, kun joukkue selvisi lohkovaiheeseen, jossa se jäi lopulta oman lohkonsa kolmanneksi. Diallo voitti myös Mestarien liigan maalikuninkuuden kymmenellä osumalla.
Joulukuussa 2004 Diallo siirtyi Ranskan pääsarjaan Nantesin riveihin. Hän onnistui avauskaudellaan tekemään neljä maalia pelaamassaan yhdeksässätoista ottelussa. Toisella kaudellaan Diallo onnistui maalinteossa kymmennesti, mutta toisella kaudellaan vain neljästi.
Kauden päätyttyä Diallo siirtyi kesällä 2007 Qatarin pääsarjaan Qatar SC:n joukkueeseen.

Maajoukkueura

Diallo edusti Malin alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta vuoden 1999 alle 17-vuotiaiden MM-kisoissa.
Sittemmin Diallo on edustanut Malin A-maajoukkuetta vuodesta 2001 lähtien. Hänet valittiin ensimmäisiin arvokisoihinsa vuoden 2004 kesäolympialaisiin. Diallo on edustanut Malia myös kaksissa Afrikan-mestaruuskisoissa vuosina 2008 ja 2010.
Euroopan tasa-arvoinstituutti

Sukupuolten tasa-arvon indeksi EU-maissa

Eräs Euroopan tasa-arvoinstituutin käyttämä mittari on sukupuolten tasa-arvon indeksi (engl. Gender Equality Index). Se kuvastaa sukupuolten välistä tasa-arvoa tarkastelualueella. Indeksiarvo 100 kertoo sukupuolten olevan tasa-arvoisia, pienemmät indeksiarvot kuvastavat kasvavaa eriarvoisuutta. Kunkin maa-arvon lisäksi kerrotaan indeksiarvot tasa-arvon osa-alueilla (työ, tieto, vallankäyttö, raha, ajankäyttö, terveys). EIGE:n mukaan EU:n 28 maan sukupuolten tasa-arvon indeksi oli 66,2. Suurimmat sukupuolten tasa-arvon indeksin (2017) arvot olivat vuoden 2015 aineiston perusteella EU-maista Ruotsissa (82,6), Tanskassa (76,8), Suomessa (73,0) ja Alankomaissa (72,9). Suomen sijoitus laski; ennen vuotta 2017 Suomi oli EU:ssa toiseksi tasa-arvoisin maa. Silti tasa-arvosta oltiin Suomessa tämän mittarin mukaan vielä yli neljänneksen päässä. Alhaisimmat indeksiarvot saivat EU-maista Kreikka (50,0), Unkari (50,8) sekä Romania (52,4) ja Slovakia (52,4).
Kapeakuonokrokotiili

Koko ja ulkonäkö

Kapeakuonokrokotiili kasvaa yleensä noin 2,5-metriseksi ja kasvaa korkeintaan 4,2 metriä pitkäksi. Kuono on hyvin pitkä ja Kapeakuonokrokotiilia kutsutaan sen vuoksi myös afrikkalaiseksi valegaviaaliksi. Leuoissa on 64–70 hammasta. Kovat suomut suojaavat eläintä hyvin ja ulottuvat niskasta ruumiin takaosaan. Muista sukunsa lajeista poiketen Kapeakuonokrokotiilin selässä kulkee neljä suomuriviä, kun muilla lajeilla niitä on kaksi. Vatsanahassa on luutumia. Nuorten Kapeakuonokrokotiilien väritys on oliivin vihreä mutta, aikuiset ovat selvästi tummempia. Kyljillä ja hännässä on tummia täpliä. Kapeakuonokrokotiili kuuluu virallisesti yhä Crocodylus-sukuun, mutta DNA-testien perusteella se kuitenkin kuuluu mahdollisesti omaan Mecistops-sukuunsa.

Levinneisyys ja elinympäristö

Kapeakuonokrokotiili elää Keski- ja Länsi-Afrikassa. Sitä esiintyy Angolassa, Beninissä, Burkina Fasossa, Kamerunissa, Keski-Afrikan tasavallassa, Tšadissa, Norsunluurannikolla, Kongon Demokraattisessa tasavallassa, Päiväntasaajan Guineassa, Gabonissa, Gambiassa, Ghanassa, Guineassa, Guinea-Bissaussa, Liberiassa, Malissa, Mauritaniassa, Nigeriassa, Senegalissa, Sierra Leonessa, Tansaniassa, Togossa ja Sambiassa.
Kapeakuonokrokotiit elävät enimmäkseen jokiympäristöissä, joissa on tiheä kasvillisuus. se viihtyy myös isoissa järvissä. Se sietää myös kohtuudella suolavettä ja sitä tavataan murtovesistä lähellä rannikkoa ja satunnaisesti jopa Biokon saaren rannikolla.

Elintavat

Kapeakuonokrokotiili ei ole kovin sosiaalinen laji ja se elää yksin lisääntymiskautta lukuun ottamatta. Maalle Kapeakuonokrokotiili nousee vain harvoin. 
Ravintonaan se käyttää lähinnä kalaa, jonka pyydystämiseen sen pitkät leuat sopivat hyvin. ne syövät myös muita vesieläimiä ja isot yksilöt voivat napata myös muita eläimiä aina tilaisuuden tullen. Ihmiselle laji on täysin vaaraton. Kapeakuonokrokotiilit lisääntyvät sadekaudella ja naaraat rakentavat kasviaineksesta pesäkeon munien haudontaan. Pesä on yleensä joen rannassa. Noin viikko sen jälkeen naaras munii pesään 13–27 munaa.
Munat hautuvat pesässä noin 110 päivää. Naaras jää pesän lähettyville, mutta ei puolusta sitä kovin tarmokkaasti. Kun poikaset kuoriutuvat ne päästävät kutsuhuutoja emolle, joka auttaa poikaset pois pesästä.

Uhat ja suojelu

Kapeakuonokrokotiilin tila tunnetaan melko huonosti ja tarkkaa lukumäärää ei tiedetä, mutta kannan kooksi arvioidaan alle 50 000 yksilöä. Gabonissa kanta on vielä vankka, mutta kanta vähenee erityisesti Angolassa ja Tšadissa. Muutamilla alueilla joilla se lienee aina ollut välukuinen. Laji on ehkä jo hävinnyt Gambiasta, Guinea-Bissausta, Nigeriasta, Senegalista ja Sambiasta. Väheneminen johtuu yhä enimmäkseen liiallisesta metsästyksestä, mutta vähenemistä on kiihdyttänyt elinalueiden häviäminen. Kongon ja Togon kannat ovat erittäin pienet. Monissa maissa pyyntiä säädellään, mutta valvonta on heikkoa. Laji myös elää muutamilla suojelualueilla ja kuuluu CITES-sopimus liitteeseen 1.
Jäsennys

Jäsennys tarkoittaa kohteen syntaktista analyysiä. Jäsennys saa syötteenään jonon tokeneita ja se tarkistaa niiden rakenteen enemmän tai vähemmän muodolliseen kielioppiin verrattuna. Luonnollisen kielen jäsennys tarkoittaa lauseiden sanojen kuvaamista kielioppisääntöjen mukaan eli sen selvittämistä, mikä sana on minäkin lauseenjäsenenä. Ohjelmakoodin jäsennys tarkoittaa kääntäjän tekemää semanttista tarkistusta ohjelmointikielen sääntöjen mukaan.

Ohjelmointikielet

Jäsennystä käytetään yleisimmin tietokonekielisen ohjelman kääntämiseen kahdella tasolla: leksikaaliseen ja syntaktiseen tarkistukseen.
Ensimmäinen vaihe on tokenien luonti tai leksikaalinen analysointi, joissa syöte (lähdekoodi) pilkotaan merkityksellisiksi symboleiksi säännöllisten lausekkeiden kieliopin mukaan. Esimerkiksi (tasku)laskinohjelma selaa syötettyjä näppäilyjä "12*(3+4)^2" ja pilkkoo sen tokeneiksi: 12, *, (, 3, +, 4, ), ^, ja 2. Kukin on merkityksellinen symboli aritmeettisen lauseen kontekstissa. Jäsentimessä voi olla sääntö, että merkit *, +, ^, ( ja ) ovat uuden tokenin aloitusmerkkejä. Siten merkityksettömiä tokeneita kuten 12* tai (3 ei generoida.
Seuraava vaihe on syntaktinen analyysi, jossa tarkistetaan, että tokenit muodostavat hyväksyttävän lausekkeen. Tämä tehdään tavallisesti kontekstivapaiden kielioppien kanssa. Ne määrittelevät rekursiivisesti komponentit, jotka voivat muodostaa lausekkeen ja missä järjestyksessä niiden on esiinnyttävä. Kuitenkaan kaikkia ohjelmointikielen määritteleviä sääntöjä ei voida esittää kontekstista vapailla kieliopeilla yksinään. Esimerkkeinä tyypin kelvollisuus ja tunnuksen ominaisuusmäärittelyt. Nämä säännöt voidaan esittää attribuuttikielioppien kanssa.
Viimeinen vaihe on semanttinen jäsennys tai analyysi. Laskinohjelmaesimerkissä toiminto on laskea lausekkeen arvo tai toisaalta kääntäjä, joka luo pätkän ohjelmaa. Näihin toimintoihin voidaan käyttää attribuuttikielioppeja.
Syötti (vuoden 1995 elokuva)

Syötti (ransk. L’Appât) on Bertrand Tavernierin ohjaama ranskalainen elokuva vuodelta 1995. Se kertoo tytöstä ja kahdesta pojasta, jotka toteuttavat murhan tytön toimiessa ”syöttinä”.
Syötti perustuu Morgan Sportèsin vuonna 1990 ilmestyneeseen romaaniin L’Appât. Elokuva palkittiin Berliinin elokuvajuhlien Kultaisella karhulla.
Joseph Oyanga

Joseph Oyanga (s. 28. helmikuuta 1936) on ugandalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 15. toukokuuta 1963 ja nimitettiin Liran hiippakunnan johtoon 4. heinäkuuta 1989. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Emmanuel Kiwanuka Nsubuga, jota avustivat James Odongo ja Erasmus Desiderius Wandera. Oyanga erosi tehtävistään 2. joulukuuta 2003.
AsiaSat 8

Laukaisu

AsiaSat teki SpaceX:n kanssa sopimuksen tilaamiensa AsiaSat 6- ja AsiaSat 8 -satelliittien laukaisuista helmikuussa 2012. Satelliittikohtaiseksi laukaisuhinnaksi tuli tuolloin 52,2 miljoonaa dollaria. AsiaSat alkoi selvittää vaihtoehtoista laukaisua venäläisiä Proton-raketteja markkinoivan International Launch Servicesin (ILS) kautta, kun alkoi käydä selväksi, ettei SpaceX:n AsiaSat 6- ja -8-satelliiteille antama alkuperäinen maaliskuun ja toukokuun 2014 välinen laukaisuajankohta tulisi toteutumaan. Proton-laukaisun hinnaksi olisi tullut 107 miljoonaa dollaria, mutta myös se jäi toteutumatta vaikka AsiaSat ja ILS ehtivät allekirjoittaa lennoista sopimuksen. Proton-kantoraketti oli sopimuksen allekirjoittamisen jälkeen kärsinyt useamman epäonnistuneen laukaisun, joista viimeisin, toukokuussa 2014 sattunut esti AsiaSatin satelliittien laukaisun lopullisesti maalis-toukokuussa 2014.
ʻOumuamua

ʻOumuamua, viralliselta nimeltään 1 I/2017 U1, on Aurinkokunnan läpi liikkuva tähtienvälinen kappale. Sen arvellaan olevan asteroidi, komeetta, komeetan osa tai ehkä hajonneen planeetan osa. Näistä uusin teoria on, että se on hajonneen komeetan osa. Se havaittiin ensimmäisen kerran 19. lokakuuta 2017, kun se oli noin 30 000 000 kilometrin päässä Maasta. ʻOumuamua on ensimmäinen Aurinkokunnasta löydetty tähtienvälisestä avaruudesta peräisin oleva kappale. Sen arvioidaan kulkeneen Linnunradan poikki jo satojen miljoonien vuosien ajan. Se poistuu Aurinkokunnasta kohti Pegasuksen tähdistöä.

Ominaisuudet

ʻOumuamua on noin 400 metriä pitkä. Se on muodoltaan pitkänomainen, sillä sen leveys on vain noin kymmenesosa sen pituudesta. Se on punertava. Sen arvioidaan koostuvan kivestä ja mahdollisesti myös metallista.

Löytyminen

Havaijin yliopiston tutkija Robert Weryk havaitsi ʻOumuamuan Pan-STARRSin kaukoputkella 19. lokakuuta 2017. Kappaletta luultiin aluksi komeetaksi ja myöhemmin asteroidiksi. Kun kappaleen kiertorataa tutkittiin tarkemmin, huomattiin, ettei painovoima ollut koskaan sitonut kappaletta Aurinkokuntaan. Kappaleen nimeksi annettiin tällöin ʻOumuamua, joka tarkoittaa havaijiksi ”kaukaa ensimmäisenä saapuvaa sanansaattajaa” tai ”viestintuojaa, joka saapuu kaukaisesta menneisyydestä”.

Alkuperä

Eräät Harvardin yliopiston tutkijat esittivät, että ʻOumuamua saattaa olla luotain, jonka maan ulkopuolinen sivilisaatio on lähettänyt Maan lähialueille. Teoriaa tukee havainto, että kappale kiihdytti odottamattomasti vauhtiaan ja poistui aurinkokunnastamme. Kappale saattaa olla myös teknologiajätettä, eikä siten toimintakykyinen. Poikkeava kiihtyvyys ja sen aiheuttama muutos laskettuun rataan olivat hyvin pieniä, mutta kiihtyvyyden täytyi johtua jostain muusta syystä kuin painovoimasta. Oletus, että ʻOumuamua olisi peräisin vieraasta sivilisaatiosta, ei ole saanut tukea muilta tutkijoilta. Oletuksen esittäneet tutkijat eivät itsekään väitä löytäneensä todisteita asiasta. Jos ʻOumuamua olisi aurinkopurje, kuten tutkijat spekuloivat, sen lähtöpaikka voitaisiin päätellä liikeradan perusteella. Sille ei kuitenkaan ole pystytty määrittämään selkeää lähtöpaikkaa.
Luonnollisempi selitys kappaleen äkilliselle nopeuden kasvulle voisi olla, että sen sisällä oli jäätynyttä kaasua, joka kuumeni auringon läheisyydessä ja purkautuessaan työnsi kappaletta nopeampaan liikkeeseen. Spitzer-teleskooppi ei havainnut ʻOumuamuaa, joten kyseessä on melko pieni kappale. Se ei välttämättä ole sikarin muotoinen, vaan se voi olla ennemminkin pyöreä.
Tutkijat ovat kuitenkin vuonna 2019 julkistaneet näkemyksen, että kyseessä on luonnollinen kappale, ei vieraan älyn aurinkokuntaan lähettämä tiedustelualus.