google/wiki40b huggingface dataset:
Kanttaali

Kanttaali on eräille raudan kromin ja alumiinin seoksille rekisteröity tavaramerkki. Tavaramerkin omistaa Sandvik Intellectua Property AB.
Kanttaali koostuu pääasiassa pääasiassa raudasta, kromista (20–30%) ja alumiinista(4–7.5 %). Ensimmäisen kanttaaliseoksen kehitti Hans von Kantzow Hallstahammarissa, Ruotsissa. Kanttaali on tunnettu sen suuresta lämmönkestosta ja keskinkertaisen suuresta ominaisvastuksesta (ominaisresistanssi). Sitä käytetään usein lämmityslaitteissa.

Tunnuspiirteet

Lämmityksessä vastuslangan tulee olla stabiili ollessaan kuuma. Kanttaaliseos luo suojaavan kerroksen alumiinioksidia. Alumiinioksidi on sähköeriste, mutta omaa verrattain korkean lämmönjohtokyvyn.
Tavallisen kanttaalin sulamispiste on noin 1,500 °C. Erikoistarkoituksiin tuotetut kanttaaliseokset voivat kestää jopa 1,425 °C sulamatta.
Fosforipentakloridi

Turvallisuus

Fosforipentakloridi on myrkyllistä. Aineen joutuminen hengitysteihin aiheuttaa hengenahdistusta ja yskää. Aine syövyttää voimakkaasti joutuessaan kosketuksiin ihon tai silmien kanssa. Yhdisteen nieleminen aiheuttaa huonoa oloa ja mahdollisesti tajuttomuuden.
Varkaitten paratiisi

Tarina

Varkaitten paratiisin tapahtumapaikkana on Ranskan Riviera. Cary Grant esittää John Robieta, kuuluisaa amerikkalaista eläkkeelle jäänyttä jalokivivarasta. "Kissa"-lempinimen saanut Robie viettää aikaansa viinitilallaan. Alueella tapahtuneet jalokivivarkaudet saavat poliisin kuitenkin epäilemään kuuluisaa Kissaa syylliseksi. John päättää paeta, etsiä jalokivivarkaan, ja todistaa syyttömyytensä.
Robie kirjoittautuu väärällä nimellä (Mr. Conrad Burns) hotelliin, koska arvelee vale-Kissan iskevän sinne. Hotellissa hän tutustuu Jessie Stevensiin, äkkirikastuneeseen naiseen ja hänen kauniiseen tyttäreeseen Francie Stevensiin (Grace Kelly). Francie epäilee Johnin motiiveja ja ymmärtää pian, mistä on kysymys. Francie viettelee Johnin, mutta kun Jessien korut varastetaan, epäilee hän Johnia syylliseksi. Francie ymmärtää olleensa väärässä vasta kun John joutuu murhayrityksen kohteeksi. Francie tarjoaa apuaan Johnille kutsumalla hänet naamiaisiin. John saa juhlissa tilaisuuden syyllisen kiinniottamiseksi. Kun vale-Kissan henkilöllisyys on selvinnyt, Francie seuraa Johnia tämän viinitilalle, ja elokuva päättyy suudelmaan.
Toivo Anttila

Toivo Johannes Anttila (9. joulukuuta 1910 Pöytyä – 3. syyskuuta 2001 Aura) oli suomalainen taidegraafikko, valokuvataiteilija ja lyhytelokuvien kuvaaja. Hän opiskeli Turussa vuosina 1933–37 ja teki debyyttinsä samassa kaupungissa vuonna 1936. Hänen töitään kuuluu Turun taidemuseon kokoelmiin. Anttila sai valokuvista ja lyhytelokuvista monia palkintoja.
Anttilalla oli yksityisnäyttelyitä Aurassa, Raumalla, Maarianhaminassa, Turussa ja Pöytyällä. Kansainvälisesti hänen töitään oli esillä Göteborgissa, Lontoossa ja Oslossa.
Luzoninkäpinkäinen

Levinneisyys

Luzoninkäpinkäistä tavataan Filippiinien pohjoisosissa. Lajin on raportoitu olevan paikallisesti yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi. Luzoninkäpinkäisen alalajia altera tavattiin Cebulla, mutta se kuoli sukupuuttoon 1900-luvun alussa.
Stefan Ilić

Seuraura

Ilić on HK Beostarin kasvatti. Hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä Serbian pääsarjassa kaudella 2006–2007. Kesken kolmannen kautensa 2008–2009 Ilić vaihtoi sieltä KHK Crvena Zvezdaan. Kaudeksi 2009–2010 hän siirtyi pelaamaan kansainvälistä Slohokej Ligaa HK Partizan Belgradiin, jossa ensimmäinen kausi päättyi toiseen sijaan ja kaksi seuraavaa mestaruuteen. Slohokej Ligan loputtua Ilić jatkoi kaudella 2012–2013 joukkueessa Serbian pääsarjassa. Hän voitti kauden päätteeksi mestaruuden.
Kaudeksi 2013–2014 Ilić siirtyi Italian kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolla isänsä Nenadin valmentamaan HC Vareseen. Joukkue kuitenkin lainasi hänet lokakuussa kymmenen ottelun ajaksi Italian pääsarjaan Elite.A:han Milano Rossoblun joukkueeseen. Kaudeksi 2014–2015 Ilić siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella HC Valpelliceen. Kaudella 2015–2016 hän voitti Italian cupin. Kaudeksi 2016–2017 Ilić palasi vuoden mittaisella sopimuksella Milano Rossobluun pelaamaan Italian toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Serie B:hen.

Maajoukkueura

Ilić edusti Serbiaa I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2010, II-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2008 (A-lohkon pronssia), 2009 (A-lohkon kultaa) ja 2011 (A-lohkon pronssia) sekä IIA-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2012, 2013, 2014 (pronssia), 2015 (pronssia) ja 2016, joista viimeisimmässä turnauksessa hän toimi joukkueensa varakapteenina. Ilić pelasi myös Vancouver olympiakisojen 2010 ja Pyeongchangin olympiakisojen 2018 karsinnoissa.
Ilić pelasi myös alle 20-vuotiaiden II-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2009 ja 2010 sekä III-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2008 voittaen hopeaa. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden II-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2007 ja III-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2008 voittaen B-lohkon kultaa. Vuonna 2006 Ilić edusti alle 18-vuotiaiden II-divisioonan MM-kilpailuissa vielä Serbia ja Montenegroa.

Muuta

Ilićin isä Nenad on entinen Jugoslavian maajoukkuekiekkoilija.
NRP São Miguel (A5208)

Valmistus

Norjalaiset A/S Luksefjell & A/S Rudolf Oslosta tilasivat aluksen Howaldtswerkeltä Kielistä Saksasta. Sirefjelliksi nimetty alus maksoi 14 250 000 Norjan kruunua ja valmistui 1962.

Palvelus

Alus myytiin elokuussa 1971 Cia Nacional de Navegacao S.a.r.l:lle Lissaboniin 960 000 Yhdysvaltain dollarilla. Uusi omistaja nimesi aluksen Cabo Verdeksi.
Portugalin laivasto osti 8. lokakuuta 1985 aluksen tukilaivaksi Azoreille. Alus nimettiin NRP São Migueliksi. Alus poistettiin palveluksesta 1994.
Hannes Öhman

Sebasstian Hannes Öhman (s. 28. marraskuuta 1976 Ahvenanmaa) on suomalainen salibandypelaaja, joka pelaa ammatikseen Ruotsin Superliigassa Storvreta IBK:ssa. Storvretaa hän on edustanut vuodesta 2006 lähtien. Aiemmin hän on pelannut myös Balrog Botkyrka IK:ssa vuosina 1999-2005 ja IBF Falunissa kaudella 2005-06. Pelipaikaltaan Öhman on vasen laitahyökkääjä.
Eurelijus Žukauskas

Seurajoukkueet

Žukauskas pelasi juniorikoripalloa KK Neptūnasin nuorten joukkueissa, joista hän nousi edustusjoukkueeseen kaudeksi 1994–1995. Hän pelasi myös joitakin otteluja KK Šiauliaissa. Kauden 1996–1997 päätteeksi Žukauskas siirtyi BC Žalgirisiin, jossa hän voitti kaksi Liettuan-mestaruutta sekä yhden Euroliiga-mestaruuden. Vuonna 2000 hän siirtyi ensimmäistä kertaa ulkomaille, Fortitudo Bolognaan, jossa hän pelasi yhden kauden ajan. Vuonna 2001 Žukauskas siirtyi venäläiseen BK Lokomotiv Kubaniin, josta hän lähti ainoastaan yhden kauden jälkeen UNIKS Kazaniin. Kazanissa hän voitti FIBA Europe Leaguen-mestaruuden kaudella 2003–2004. Vuonna 2004 Žukauskas siirtyi Ülkersporiin, jossa hän voitti Euroliigan torjuntatilaston. Vuonna 2005 hän liittyi Olympiakosiin yhden kauden ajaksi. Kauden 2006–2007 hän vietti BC Lietuvos Rytasissa, josta hän siirtyi kausiksi 2007–2009 takaisin Žalgirisiin. Seuran paidassa hän voitti kolmannen Liettuan-mestaruutensa vuonna 2008. Kauden 2008–2009 päätteeksi Žukauskas ilmoitti lopettavansa ammattilaiskoripalloilun.

Maajoukkue

Žukauskas oli mukana arvokisoissa ensimmäistä kertaa vuonna 1996, jolloin Liettua voitti Atlantan olympialaisissa hopeaa. Hän oli mukana myös Sydneyn olympialaisissa, joista maa saavutti pronssimitalin. Ensimmäiset EM-kilpailunsa Žukauskas pelasi vuonna 1997. Hän oli mukana myös vuosien 1999 ja 2001 EM-kisoissa, joista maa ei saavuttanut mitalia. Ainoan EM-mitalinsa Žukauskas voitti vuonna 2003, jolloin Liettua voitti Euroopan-mestaruuden.
Turkoosi

Turkoosi (ranskan sanasta turquoise ’turkkilainen’), kalaiitti, on muun muassa kuparia, alumiinia ja vettä sisältävä fosfaattimineraali, jonka kemiallinen kaava on CuAl₆(PO₄)₄(OH)₈ · 5 H₂O. Se on läpinäkymätön ja väriltään tasaisen taivaansininen tai turkoosi. Sen kovuus Mohsin asteikolla on 5–6 ja ominaispaino 2,50–2,85. Turkoosi on suosittu korukivi. Hiotun turkoosin pinta on vahakiiltoinen tai matta.
Turkoosi esiintyy lähes aina tiiviinä massoina alumiinipitoisten kivilajien raoissa ja onkaloissa. Pieniä trikliinisiä turkoosikiteitä on tavattu harvoin. Joskus turkoosia lävistävät lukuisat tummien mineraalien juovat, ja tällaista kiveä kutsutaan turkoosimatriksiksi.
Turkoosi on yksi jäljitellyimmistä ja manipuloiduimmista kivistä. Haljennutta ja huokoista turkoosia voidaan lujittaa keinotekoisella hartsilla, haaleanväriset tai liian vihertävät kivet voidaan värjätä ja jopa pienistä turkoosinpalasista tai jauheesta valmistetaan massiivista kiveä hartsin avulla (niin sanottu rekonstruoitu turkoosi). Rakenteeltaan turkoosin kaltainen magnesiitti voidaan värjäämällä saada muistuttamaan suuresti turkoosia, ja tällaisen jäljitelmän lohkaiseminen paljastaa kiven valkeat sisäosat. Turkoosin manipulointi on erityisen suosittua Yhdysvalloissa, jossa mineraalia esiintyy runsaasti. Se on osaltaan vähentänyt kiven arvostusta, mutta myös lisännyt aitojen, kauniinväristen kivien kysyntää.
Erkki Salmi

Erkki Mikael Salmi (kirjailijanimi Erkki-Mikael) (19. joulukuuta 1924 Viipuri – 14. syyskuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, pakinoitsija ja kirjailija.
Salmi pääsi ylioppilaaksi 1945 ja oli toimittajana Helsingin Sanomissa 1946–1955. Tämän jälkeen hän toimi Yhteismainoksen johtajana 1955–1958 ja sitten Markkinointi Viherjuuren varatoimitusjohtajana.
Salmi kirjoitti 1950-luvun puolivälistä lähtien säännöllisesti pakinoita Apu-lehteen. Pakinoita julkaistiin myös useina kirjoina. Näiden pakinoiden vakiohenkilöitä olivat Samuel Väsy ja Isaskar Keturi. Keturi on ammattihuijari, jonka elämäntehtävänä on ihmisten petkuttaminen sekä hyödyn saamiseksi että pelkän huvin vuoksi. Samuel Väsy taas on perheenisä, jolle elämä on tuonut tuplavahingon: kaksospojat. Pakinat ovat nykykatsannossa osin vanhentuneita, joskin niiden henkilöhahmot ovat yleismaailmallisen koomisia.
Erkki Mikael Salmi oli 1960-luvulla myös usein nähty kasvo television viihdeohjelmissa. Samuel Väsyn perheestä tehtiin vuonna 1965 neljän jakson televisiosarja, jossa Salmi itse toimi kertojana. Hän toimi myös muun muassa Jatkoaika-keskusteluohjelman yhtenä juontajana 1967–1968.
Valkeajärvi (Ylöjärvi, Parkkuu)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 5,9 hehtaaria ja se on 850 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Jakaman valuma-alueella (35.34), jonka Jakaman–Kuusjärven alueeseen (35.341) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 126,4 metriä mpy.
Patrick Bantamoi

Pelaajaura

Patrick Bantamoi edusti Sierra Leonea vuonna 2003 Suomessa järjestetyissä alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa. Turnauksen jälkeen hän haki usean muun pelaajan tavoin turvapaikkaa Suomesta. Kymmenelle alaikäiselle joukkueen jäsenelle myönnettiin lopulta oleskelulupa helmikuussa 2004.
Syksyllä 2004 Bantamoi sai FIFA:lta kansainvälisen peliluvan ja solmi vuoden 2005 helmikuussa Kuopion Palloseuran kanssa 2+1-vuotisen sopimuksen. Sitä ennen hän oli pelannut KuPSin reservijoukkueessa. Kaudella 2005 Bantamoi pelasi Veikkausliigassa 11 ottelua. Vuonna 2006 KuPSin voittaessa Liigacupin hänet valittiin kilpailun arvokkaimmaksi pelaajaksi. Liigakaudella tilastoihin kertyi 20 ottelua, joissa Bantamoi oli joukkueensa kantavia voimia.
Kaudeksi 2007 hän siirtyi Inter Turkuun. Keväällä 2008 Bantamoi voitti Liigacupin toistamiseen, nyt uuden seuransa paidassa. Syksyllä Inter voitti Suomen mestaruuden. Bantamoi torjui kaudella 15 nollapeliä. Yhteensä hänelle kertyi kuuden kauden aikana 106 Veikkausliigan ottelua.
Tammikuussa 2011 hän teki neljän Interissä pelaamansa kauden jälkeen sopimuksen hollantilaisen Telstarin kanssa. Bantamoi edusti Telstaria kevätkauden 2011, mutta ei päässyt kentälle yhdessäkään sarjapelissä. Hän oli loukkaantumisten vuoksi poissa pelikentiltä yli kaksi vuotta, kunnes tammikuussa 2014 oli mukana Suomen joukkueessa Oslossa järjestetyssä jalkapallon kansainvälisen pelaajayhdistyksen FIFPron sopimuksettomien pelaajien turnauksessa. Bantamoi on työskennellyt logistiikka-alalla ja valmentanut Ilveksen junioreita Tampereella. Kesällä 2014 Bantamoin uutisoitiin liittyneen FC Viikinkien riveihin lainasopimuksella FC Espoosta. Bantamoi pelasi syksyllä 2014 kolme peliä Rovaniemen Palloseuran riveissä ja on sen jälkeen ollut pelaamatta. Heinäkuussa 2015 hänen kerrottin tehneen loppukauden kattavan sopimuksen kakkosessa pelaavan FC Viikinkien kanssa.
Elli Castrén

Ura

Castrén teki kaksi ensimmäistä elokuvaroolia 1960-luvulla ollessaan vielä teatterikoululainen, mutta hänet nähtiin valkokankaalla seuraavan kerran vasta 1980-luvulla, jolloin hän alkoi näytellä sihteeri Unelma Säleikköä Uuno Turhapuro -elokuvissa. Televisiossa Castrén on näytellyt televisiosarjassa Kotikatu Niina Luotolan äitinä. Castrén toimi myös Tupun, Hupun ja Lupun ääninäyttelijänä animaatiosarjassa Ankronikka. 
Castrén sai Ida Aalberg -palkinnon vuonna 1983 Ismo Kallion kanssa.

Yksityiselämä

Elli Castrén kuuluu Castrénin sukuun. Hänen isänsä oli vesirakennuksen professori Viljo Castrén ja hänen vanhempi veljensä arkkitehti Heikki Castrén. Hän on ollut naimisissa näyttelijä Jaakko Kytömaan kanssa vuodesta 1973 lähtien. Pariskunnalla on kaksi lasta.
Lynn Margulis

Lynn Margulis (o.s. Alexander; 5. maaliskuuta 1938 Chicago, Illinois – 22. marraskuuta 2011 Amherst, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen biologi. Hän arvosteli synteettistä evoluutioteoriaa ja korosti symbioosin eli eliölajien yhteistyön merkitystä lajien kehittymisessä. Margulis on kehittänyt yleisesti hyväksytyn endosymbioositeorian, jolla selitetään solujen sisäisten soluorganellien, kuten tumien ja viherhiukkasten, evoluutio. Hän kannatti myös James Lovelockin kehittämää Gaia-hypoteesia.
Lynn Margulis oli vuosina 1957–1963 naimisissa tähtitieteilijä Carl Saganin kanssa.
Julien Jousse

Julien Jousse (s. 21. tammikuuta 1986 Les Issambres) on ranskalainen moottoriurheilija. Hän on kilpaillut Formula Ford sarjassa vuosina 2002-2003, Ranskan Formula Renault luokassa vuosina 2004-06 ja Formula Renault 3.5 -luokassa vuosina 2007-08. Vuonna 2009 Jousse kilpaili F2-luokassa saavuttaen yhden voiton. Hän kilpaili myös Superleague Formula -sarjassa saavuttaen yhden palkintosijan. Jousse jatkaa sarjassa kaudella 2010. Hänen nuorempi veljensä Maxime Jousse on myös moottoriurheilija.
Lappa

Maantiede

Lappa sijaitsi Kreetan läntisissä sisäosissa noin 27 kilometriä saaren pohjoisrannikosta. Lappan kaupunkivaltion alue ulottui ilmeisesti Kreetan pohjoisrannikolta etelärannikolle. Lappan satamina toimivat pohjoisrannikolla sijainnut Amfimalla sekä etelärannikolla sijainnut Foiniks.

Historia

Kreikkalaisessa mytologiassa kaupungin perustajana pidettiin Agamemnonia. Kaupungin sanottiin saaneen nimensä Lampoksesta, joka oli kotoisin Kreetan etelärannikon Tarrhasta. Tämä saattaa viitata siihen, että kaupunki oli alun perin Tarrhan siirtokunta. Kaupungin nimi esiintyy sekä muodossa Lappa että Lampa, mutta rahoissa ja piirtokirjoituksissa esiintyy vain ensin mainittu muoto.
Kreetan kaupunkien sodissa 200- ja 100-luvuilla eaa. Lappa oli Lyktoksen puolella Knossosta vastaan. Vuonna 193 eaa. Lappa liittoutui Teoksen kanssa ja vuonna 183 eaa. Pergamonin kanssa Knossosta vastaan. Lyktoksen asukkaat saivat turvapaikan Lappasta Knossoksen tuhottua heidän kaupunkinsa.
Roomalaisten vallattua Knossoksen, Lyktoksen, Kydonian ja Eleuthernan, he hyökkäsivät Lappaan ja tuhosivat sen lähes täydellisesti. Rooman sisällissodassa Lappa tuki Octavianusta Antoniusta vastaan, ja sai tämän voitettua kiitokseksi vapaan aseman. Augustus myös kunnostutti kaupungin, ja seurannut roomalainen kausi oli kaupungin suurinta kukoistusaikaa. Kiitoksena Augustus esiintyi kuvituksena kaupungin roomalaisaikana lyömissä rahoissa.
Varhaiskristillisellä ajalla Lappasta tuli piispanistuin. Perimätiedon mukaan sen piispanistuimen olisi perustanut apostoli Titus. Lappan piispa osallistui muun muassa Efesoksen kirkolliskokoukseen vuonna 431 ja Khalkedonin kirkolliskokoukseen vuonna 451. Saraseenit tuhosivat kaupungin 800-luvulla.
Kaupungin kansalaisista käytettiin etnonyymejä Lappaios (Λαππαῖος) ja Lampaios (Λαμπαῖος).

Rakennukset ja löydökset

Lappan akropolis eli yläkaupunki ja linnavuori sijaitsi kukkulalla nykyisen Argyroúpolin kylän eteläpuolella. Siellä on jäljellä linnoitusmuuria. Alakaupunki sijaitsi puolestaan nykyisen kylän paikalla. Sen monissa rakennuksissa on käytetty antiikin aikaisten rakennusten osia. Kylästä on löydetty lukuisia roomalaisen ajan rakennuksia, kuten kylpylöitä, sekä mosaiikkilattioita, lukuisia rahoja, patsaita ja keramiikkaa. Merkittävimpiä arkeologisia kohteita kylän lähellä on roomalaisaikainen nekropolis eli hauta-alue, jossa on lukuisia kallioon kaiverrettuja hautoja.
Euroopan lämpöaalto 2003

Euroopan lämpöaalto 2003 oli voimakas lämpöaalto, joka koetteli vuonna 2003 useita Euroopan maita kesäkuusta elokuuhun ulottuneella ajanjaksolla. Lämpöaalto oli voimakkain Euroopassa koettu aalto vuoden 1540 jälkeen. Yli 40 000 ihmistä kuoli lämpöaallossa, ja sen suurimmat tuhot olivat Ranskassa, jossa se vaati 14 802 ihmisen hengen ja tuhosi laajoja viljelyssatoja.

Vaikutukset

Lämpöaalto tuhosi myös monissa muissa maissa paljon viljasatoa, esimerkiksi Moldovassa se tuhosi 80 % sadosta ja Italiassa 13 % kokonaissadosta. Lämpöaalto aiheutti myös laajaa kuivuutta, joka sai monien jokien vedenkorkeuden laskemaan ja Välimeren veden lämpötilan nousemaan. Korkeiden lämpötilojen myötä myös keskilämpötilat olivat keskimääräistä korkeampia esimerkiksi Irlannissa, jossa elokuun keskilämpötila poikkesi kaksi astetta keskiarvosta. Sveitsissä lämpöaalto sulatti Alpeilla laajoja alueita jäätiköistä, mistä seurasi tuhotulvia.
Lämpöaallon vaikutuksesta viinirypälesato oli normaalia parempi etenkin Ranskassa ja Unkarissa. Unkarilaiset viininviljelijät voittivatkin kansainvälisessä viinikilpailussa yhteensä yhdeksän kultamitalia ja yhdeksän hopeamitalia.

Ennätykset

Lämpöaallon myötä mitattiin myös paljon uusia lämpöennätyksiä. Kyproksella mitattiin koko lämpöaallon korkeimmaksi lämpölukemaksi 52,1 astetta, joka rikkoi vuonna 1995 mitatun 49,2 asteen ennätyksen. Se oli myös korkein lämpöaallon aikana mitattu lukema. Saksassa mitattiin korkeimmaksi lukemaksi 40,4 astetta. Sveitsin uudeksi lämpötilaennätykseksi mitattiin 41,5 astetta Gronossa Graubündenissa.
Kerttu Wartiainen

Kerttu (Gerdrud) Wartiainen (Olsonen-Wartiainen), vuoteen 1934 Olsoni (21. joulukuuta 1896 Helsinki – 21. elokuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen opettaja, päätoimittaja ja keitto- ja tietokirjailija.

Henkilöhistoria

Wartiaisen vanhemmat olivat rovasti Carl Gustaf Olsoni ja Anna Eleonora (Elli) Öhquist ja puoliso vuodesta 1953 lehtori, kirjailija Eliel Wartiainen. Kerttu Wartiainen tuli ylioppilaaksi 1915 ja valmistui talousopettajaksi 1917 ja kansakoulunopettajaksi 1927. Hän oli talousopettaja Kymenlaakson kansanopistossa 1919–1922, kotitalouskoulun johtaja 1920–1922, Kalliolan setlementin emäntä 1922–1923, Helsingin kaupungin kotitalouskonsulentti 1927–1930 ja Marttaliiton 1930–1933, Seinäjoen piirisairaalan emäntä 1934–1936 ja talousopettaja Helsingin kansakouluissa 1936–1961. Kotitalous-lehden päätoimittajana Wartiainen toimi 1945–1953 ja Kotikokin 1953–1957.
Zinetula Biljaletdinov

Muuta

Biljaletdinovin pojanpoika Aleksander pelaa jääkiekkoa KHL:n TsSka Moskovan riveissä.
The Grand Budapest Hotel

Vastaanotto

Vuonna 2016 The Grand Budapest Hotel äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 25 parhaan elokuvan joukkoon. Äänestäjinä oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 256 arvostelun perusteella kriitikoiden arvioista 92 prosenttia oli positiivisia. Metacriticissä elokuvan 48 arvion keskiarvo on 88 pistettä.
Halleyn planeetta (albumi)

Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt ja sovittanut Matti Kontio.
Michel Dussuyer

Ura

Dussuyer edusti pelaajaurallaan Rivieran kahta naapuriseuraa, AS Cannesia ja OGC Niceä sekä Olympique Alèsia. Hän debytoi Cannesin joukkueessa kaudella 1978–1979 ja pelasi jo seuraavalla kaudella 28 ottelussa Division 2:ssa. Hän ei kuitenkaa kyennyt vakiinnuttamaan asemaansa seuran ykköstorjujana ja siirtyi 1981 Niceen, josta edelleen Alèsin kautta takaisin Cannesiin kaudelle 1984–1985. Hän edusti kasvattajaseuraansa aina uransa loppuun, kauteen 1995–1996 saakka ja pelasi vuodet 1989–1992 seuran ykkösmaalivahtina pääsarjassa.
Valmennusuransa Dussuyer aloitti AS Cannesin apulaisvalmentajana vuonna 1996 ja toimi tehtävässä kuusi vuotta, kunnes nousi Guinean maajoukkueen peräsimeen. Hän luotsasi maan Afrikan mestaruuskisoihin 2004. Lopputurnauksessa Guinea oli alkulohkonsa toinen, mutta tie katkesi puolivälierätappioon Malille. Kisoujen jälkeen Dussuyer jätti tehtävänsä.
Vuonna 2006 Dussuyer palasi valmennustehtäviin ja toimi Henri Michelin apuvalmentajana Norsunluurannikon maajoukkueessa. Kaksikko luotsasi Norsut hopealle Afrikan mestaruuskisoissa. Kesän MM-kisoissa Saksassa tie katkesi kovaan alkulohkoon, jossa joukkue sijoittui kolmanneksi Argentiinan ja Alankomaiden jälkeen. 
MM-kisojen jälkeen Dussuyer siirtyi AS Cannesin päävalmentajaksi. Hän sai potkut tehtävästään toukokuussa 2007.
Kesäkuussa 2008 Dussuyer palasi Afrikkaan, kun hänestä tuli Beninin maajoukkueen uusi päävalmentaja. Dussuyerin johdolla Benin selvisi kolmatta kertaa historiassaan Afrikan mestaruuskisoihin. Angolassa pelattu lopputurnaus sujui kuitenkin kehnosti, ja Benin sai alkulohkossaan vain yhden pisteen pudoten jatkosta. Kisojen jälkeen Dussuyer sai potkut.
Kesäkuussa 2010 Dussuyer palasi Guinean maajoukkueen peräsimeen. Hänen johdollaan Guinea jäi alkulohkoon Afrikan mestaruuskisoissa 2012. Hän jätti tehtävänsä loppuvuodesta 2013, mutta liitto palkkasi hänet takaisin jo helmikuussa 2014.  Afrikan mestaruuskisoissa 2015 Guinea eteni arvalla pudotuspeleihin, joissa kärsi 3–0 tappion Ghanalle. 
Kesällä 2015 Dussuyerista tuli Norsunluurannikon maajoukkuevalmentaja.  Dussuyer johdatti Norsunluurannikon Afrikan mestaruuskilpailuihin 2017 karsintalohkonsa voittajana. Puolustavana mestarina kisoihin selvinneen Norsunluurannikon turnaus päättyi kuitenkin pettymykseen. Joukkue ei voittanut alkulohkossaan yhtään ottelua ja turnaus päättyi karsiutumiseen alkulohkovaiheessa. Kisojen jälkeen Dussuyer jätti tehtävänsä.
Toots Thielemans

Jean-Baptiste Frédéric Isidore ”Toots” Thielemans (29. huhtikuuta 1922 Bryssel – 22. elokuuta 2016 Braine-l’Alleud, Belgia) oli belgialainen jazzmuusikko, joka tunnettiin kitaran ohella etenkin huuliharpun soitostaan ja vihellyksestään. Hänen kuuluisin sävellyksensä lienee vuonna 1962 levytetty jazzvalssi ”Bluesette”, jossa hän viheltää unisonossa kitaransa kanssa.

Elämä ja ura

Thielemans aloitti muusikon uransa kitaristina. Vuonna 1949 hän soitti Pariisissa yhdessä Sidney Bechet’n, Charlie Parkerin, Miles Davisin ja Max Roachin kanssa. Hän liittyi Benny Goodmanin Euroopan-kiertueeseen ja teki ensilevytyksensä Pariisissa yhtyetoveri, saksofonisti Zoot Simsin kanssa. Vuonna 1951 Thielemans soitti kitaraa belgialaisen laulaja-lauluntekijä Bobbejaan Schoepenin yhtyeessä, kunnes muutti Yhdysvaltoihin. Vuosina 1952–1959 Thielemans soitti George Shearingin kvintetissä enimmäkseen kitaraa, mutta yhä enemmän myös huuliharppua. Jazzhistorioitsija Joachim-Ernst Berendtin mukaan Thielemans vapautti huuliharpun sen primitiivisestä statuksesta kömpelönä kansansoittimena ja jalosti instrumentin mahdollisuudet jazzmusiikissa miltei tasavertaisiksi saksofonin kanssa.
Thielemansin muihin yhteistyökumppaneihin lukeutuivat Ella Fitzgerald, Jaco Pastorius (albumilla Word of Mouth), Stéphane Grappelli, J. J. Johnson, Michael Franks, Peggy Lee, John Williams, Quincy Jones, Oscar Peterson, Bill Evans, Paul Simon, Billy Joel, Astrud Gilberto, Shirley Horn, Elis Regina ja Joe Pass.
Thielemansin musiikkia kuullaan monissa elokuvissa, kuten Keskiyön cowboy, Jean de Florette, Iltaloma, Kovat ratsastajat, Pakotie ja Turkkilaisia makeisia sekä lasten televisiosarjassa Seesamtie. Vuonna 1974 Thielemans sävelsi musiikin ruotsalaiseen animaatioelokuvaan Tuulihattu ja myös näytteli yhden roolihahmon äänenä.
Vuonna 2001 Thielemans sai paronin arvonimen Belgian kuninkaalta Albert II:lta. Vuonna 2012 New Yorkin Lincoln Centerissä pidetyssä Thielemansin 90-vuotisjuhlakonsertissa esiintyi päivänsankarin lisäksi muiden muassa Herbie Hancock.