Chow chow

Luonne ja soveltuvuus

Chow chow on luonteeltaan varautunut, lempeä, rauhallinen ja uskollinen seurakoira. Se on ehdottomasti yhden perheen koira, sen kiintymys omistajaan on syvä ja se on luonteeltaan vahvatahtoinen. Sen tapa suhtautua vieraisiin on ylpeän välinpitämätöntä eikä se alennu liehakoimaan edes omistajalleen. Kiinanpystykorva haukkuu vahtiessaan kumealla äänellä.

Perinnölliset sairaudet

Kiinanpystykorvalle tavoitellaan jalostuksessa suoria takajalkoja, ja pahimmillaan takajalan polvessa reisi- ja sääriluun välinen kulma on lähes 180 asteen oikokulma, jossa nivelpinta on taaksepäin vinossa. Hiertyminen katkaisee lopulta eturistisiteen. Ristisidevammat ovat rodulla erittäin yleisiä.
Muita perinnöllisiä sairauksia ovat kyynärnivelten sijoiltaanmeno, lonkkavika, silmien vuotaminen, iho-ongelmat sekä silmäluomien sisään- tai uloskiertyminen. 
Chow chow kuuluu Suomen Kennelliiton perinnöllisten vikojen ja sairauksien vastustamisohjelmaan (PEVISA), ja pentujen rekisteröinnin edellytyksenä on molempien vanhempien kyynärnivelkuvaus sekä hyväksytty lonkkakuvaustulos.

Alkuperä

Chow chow on yksi maailman vanhimmista koiraroduista. Vaikka koiria pidetään nykyään lemmikkeinä, ne ovat hyvin itsenäisiä ja omatahtoisia. Rotua on käytetty alun perin yleistyökoirana muun muassa vetojuhtana, metsästyksessä ja vahtina, ja sitä on myös kasvatettu lihan ja turkin vuoksi. Rodun varsinaista alkuperää ei tunneta. Eurooppaan chow chow tuotiin ensimmäisen kerran 1800-luvun lopulla merimiesten mukana: kaikenlaisesta kauppatavarasta käytetty chow chow -nimitys tarttui koiraan.
Vanha tarina kertoo kiinanpystykorvan saaneen sinisen kielensä, kun jumala maalasi taivasta siniseksi. Hän pudotti muutaman pisaran maalia maahan, jolloin koira nuoli ne. Toinen versio kertoo chow chow'n syöneen jumalan pudottamia taivaan palasia hänen puhkoessaan taivaankanteen tähdenreikiä. 
Ensimmäisiä chow chow'n saaneita eurooppalaisia oli kuningatar Viktoria vuonna 1865. Alkuperältään tuntematon anekdootti kertoo kuningattaren ihastuneen chow chow'n pennun ulkonäköön niin, että usean ompelijan piti suunnitella ja valmistaa hänelle lahjaksi koiranpennun näköinen pehmolelu. Leikkikalu miellytti kuningatarta suuresti.

Ulkonäkö

Chow chow on melko vankka ja lyhytrunkoinen, olemukseltaan ryhdikäs ja omanarvontuntoinen koira. Kiinanpystykorvilla on hyvin tiheä turkki, ja ne voivat olla lyhyt- tai pitkäkarvaisia. Turkki on erityisen paksu niskan alueella, mikä luo koiralle leijonamaisen harjan. Myös raajojen takaosassa turkki on pidempää. Turkki on useimmin punainen, mutta voi olla myös musta, kermanvärinen, sinertävä, valkoinen tai kanelinvärinen (fawn). Karkeahkon peitinkarvan alla on tiheä pohjavilla.

Chow chow'n pää on melko suuri suhteessa runkoon. Kiinanpystykorvilla on erikoinen sinertävän musta kieli ja suorat takajalat. Korvat ovat "nallemaiset": pienet, pystyt ja pyöreäkärkiset. Rodun tunnusomainen piirre on myös sen surullinen tai pohdiskeleva ilme, "murjotus".

Turkin hoito

Pentuturkki vaatii aikaa ja työtä, mutta aikuisen kiinanpystykorvan turkin hoito on varsin helppoa. Pentuikäisen chow chow'n turkki takkuuntuu helposti, joten sitä on harjattava säännöllisesti. Lisäksi on tärkeää totuttaa pentu turkin käsittelyyn. Aikuisenkin chow chow'n turkki tarvitsee säännöllistä hoitoa, jotta iho saa ilmaa ja voi hengittää, näin ehkäistään iho-ongelmia. Karvanlähtöaika on pari kertaa vuodessa, ja silloin turkista olisi hyvä harjata pois irtoava pohjavilla. Chow chow ei ole trimmattava rotu.