google/wiki40b huggingface dataset:
Clemens Brentano

Clemens Brentano (koko nimi Clemens Wenzeslaus Brentano de La Roche; 9. syyskuuta 1778 Ehrenbreitstein (nykyinen Koblenz) – 28. heinäkuuta 1842 Aschaffenburg) oli saksalainen romantiikan ajan kirjailija.

Elämä

Brentanon isä oli pohjoisitalialainen kauppias ja äiti nuoren Goethen ihailema Maximiliane von La Roche. Brentano kasvoi Frankfurtissa ja Koblenzissa. Epäonnistuttuaan kauppiaskoulutuksessa hän opiskeli Hallessa kaivostieteitä ja Jenassa lääketiedettä, mutta kirjallisten taipumusten toteuttaminen kävi hänelle aina vain tärkeämmäksi. Jenassa Brentano tutustui Weimarin klassismin (Christoph Martin Wieland, Johann Gottfried von Herder, Johann Wolfgang von Goethe) ja varhaisromantiikan (Friedrich Schlegel, Novalis ja Ludwig Tieck) edustajiin.
Vuonna 1801 opiskellessaan filosofiaa Göttingenissä Brentano tutustui Achim von Arnimiin, josta tuli pian hänen läheinen ystävänsä. Seuraavana vuonna ystävykset lähtivät yhdessä retkelle Reinille. Retken aikana he keräsivät saksalaisia kansanlauluja.
Brentano meni vuonna 1804 naimisiin Sophie Mereaun kanssa ja muutti Heidelbergiin, jossa hän julkaisi Arnimin kanssa lehteä Zeitung für Einsiedler sekä kansanlaulukokoelman Des Knaben Wunderhorn. Näitä pidetään niin sanotun Heidelbergin romantiikan tärkeimpinä julkaisuina. Hänen vaimonsa kuoli vuonna 1806 kolmannen epäonnistuneen synnytyksen jälkeen. Muutamaa kuukautta myöhemmin Brentano meni uudelleen naimisiin, mutta ei luopunut vaeltajaelämästään. Hän matkusteli paljon ja vietti myös paljon aikaa Berliinissä. Toinen avioliitto päättyi vuonna 1814 eroon.
Vaikeasta masennuksesta kärsivä Brentano kääntyi vuonna 1817 kristilliseen mystiikkaan. Hän teki koko elämäänsä koskevan ripittäytymisen ja luopui maallisesta runoudesta. Hänen työnsä käsittelivät tästä lähtien kristillisiä aiheita, esimerkiksi nunna Anne Catherine Emmerichin näkyjä.
Peter Horton

Peter Horton (s. 20. elokuuta 1953) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja ohjaaja. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Horton tunnetaan parhaiten televisiosarjasta Kolkyt ja risat. Hänen muita tunnettuja roolejaan ovat mm. elokuvissa Maissilapset ja Vaarojen laakso, ja televisiosarjassa Dallas. Ohjaajana hän on työskennellyt mm. televisiosarjassa Greyn anatomia ja elokuvassa Rohto.
Yannick Weber

Ura

Weber aloitti uransa vuonna 2005 Sveitsin jääkiekon toiseksi korkeimmalla sarjatasolla SC Langenthal -joukkueessa. Seuraavalla kaudella hän siirtyi OHL-junioriliigaan, Kitchener Rangers -joukkueeseen, jossa hän pelasi kolme kautta. Hänet valittiin kaudella 2006–2007 OHL:n toiseen tähdistökentälliseen ja tulokastähdistökentälliseen. Seuraavalla kaudella hän voitti OHL:n mestaruuden ja hänet valittiin taas toiseen tähdistöön.
15. elokuuta 2008 Weber kirjoitti kolmen vuoden sopimuksen Montreal Canadiensin kanssa. Kaudella 2008–2009 hän pelasi Montrealin farmissa Hamilton Bulldogsissa, jossa hän keräsi 68 ottelussa 44 pistettä. Ensimmäisen ottelunsa hän pelasi 8. tammikuuta 2009 Toronto Maple Leafsia vastaan 6-2-tulokseen päättyneessä ottelussa. Pudotuspeleissä Boston Bruinsia vastaan Weber teki ensimmäisen maalinsa Tim Thomasia vastaan. Weber saavutti ottelussa maalin lisäksi syöttöpisteen ja hänet valittiin otteluun kolmanneksi tähdeksi. Boston pudotti Montrealin suoraan neljässä ottelussa, joka pelattiin 22. huhtikuuta 2009.
Weber teki uransa ensimmäisen runkosarjamaalin NHL:ssä 9. helmikuuta 2011 juuri Thomasia vastaan. Hän teki kaksi maalia pudotuspelisarjassa Boston Bruinsia vastaan, ohitattaessaan kahdesti Thomasin. Täten Weberin uran neljä ensimmäistä NHL-maalia ovat syntyneet samaa maalivahtia vastaan kahden vuoden aikana. Kaudella 2010–2011 Weber teki NHL:ssä 41 runkosarjaottelussa tehot 1+10=11.
Heinäkuussa 2013 Weber siirtyi Vancouver Canucksiin.

Maajoukkueura

Weber edusti Sveitsiä alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa vuonna 2005. Seuraavana vuonna hän pelasi 18-vuotiaiden kisojen lisäksi nuorten MM-kilpailuissa. Hän pelasi vielä vuosina 2007 ja 2008 nuorten kisoissa. Weber edusti Sveitsiä vuoden 2009 MM-kotikisoissa. Turnauksessa hän pelasi kolme ottelua vailla tehopisteitä.
Valkmusan kansallispuisto

Kasvisto ja eläimistö

Kansallispuiston metsät ovat tuoreita mustikkatyypin kankaita ja kuivahkoja puolukkatyypin kankaita. Koillisosassa on koivuvaltaista metsää. Puusto on yleensä melko nuorta, koska alueella on tehty hakkuita vielä 1980-luvulla. 
Kansallispuiston linnusto on monipuolinen. Lajistolle on ominaista runsas eteläinen lintulajisto, sekä toisaalta myös pohjoisten lajien, kuten riekon ja pohjansirkun esiintyminen. Alue on tärkeä lintujen muutonaikainen levähdysalue. Alueen perhoslajisto on erittäin edustava ja siihen kuuluu useita uhanalaisia lajeja. Kansallispuiston tunnuseläin on uhanalainen perhonen, rämekulmumittari.
Heikki Hilander

Heikki Hilander on suomalainen imitaattori, juontaja ja ääninäyttelijä. Hänen tunnetuimmat ääninäyttelijän roolinsa ovat olleet animaatiosarjassa Itse valtiaat ja elokuvassa Keisarin salaisuus. Hän on tehnyt lukuisia radio-ohjelmia sekä paikallisradioon että valtakunnalliseen radioon. Televisio- ja radiotöiden ohella Hilander tekee imitaatiokeikkoja.   Hilander sai oman tv-ohjelman, kun syksyllä 2010 alkoi viihdesarja Hilander-TV, joka sisältää muun muassa imitaatioita, sketsejä, parodiaa ja musiikkia.

Ura

Heikki Hilanderin on kertonut Raumalainen-lehden haastattelussa tehneensä ensimmäisen keikkansa 1988 ja uransa alkaneen  MTV3:n ohjelmasta Tule sellaisena kuin osaat. Vuonna 1989 Hilander aloitti Radio Auran Aaltojen toimittajana ja juontajana. Tunnetuimpia ohjelmia olivat yli 15 vuotta esitetty Portinvartijan unelmat ja imitaatio-ohjelma Hessus Sentään!. Vuonna 2014 Hilander aloitti yhdessä Markku Heikkilän kanssa Ylen Turun Radiossa tulevan maakunnallisen ajankohtaisia aiheita kommentoivan ohjelman Hilander ja Heikkilä.
Televisiossa Hilander oli juontajana 1990-luvun lopulla ja 2000-luvun alussa esitetyssä Huvin vuoksi -viihdeohjelmassa. Hilander on toiminut ääninäyttelijänä useissa ohjelmissa, joista tunnetuin on vuonna 2001 alkanut animaatiosarja Itse valtiaat. Hän on toiminut myös usean kauden ajan Myyntimies Jethron kertojaäänenä ja parivaljakko on tehnyt myös juontokeikkoja yhdessä. Vuonna 2010 Heikki Hilander teki Yle TV2:lla esitetyn Hilander-TV-viihdesarjan, joka julkaistiin myöhemmin myös DVD:llä. Vuonna 2011 hän esitti itseään Neljän tähden illallinen -ruokaohjelmassa.
Muita tunnettuja juontajatehtäviä ovat olleet Renny & Geena -gaalan juonto 1990-luvulla sekä Suomen ensimmäisen Eurovision laulukilpailun digi-TV-lähetyksen juontaminen vuonna 2005. Ohjelmassa digi-tv-katsojat pystyivät valitsemaan Hilanderin varjoviisustudion tai Jaana Pelkosen, Heikki Paasosen ja Asko Murtomäen selostuksen välillä. Analogisella kanavalla selostivat ainoastaan Pelkonen, Paasonen ja Murtomäki. Vuonna 2014 Hilander teki Finlanders-yhtyeen 30-vuotisjuhlakiertueen isännän tehtävät.
Hilander julkaisi vuonna 1996 levyn Heikki Hilander ja oli mukana Itse valtiaiden 200 apinaa – Paavo kuninkaaksi -levyllä.
Alex Lifeson

Soittimet

Lifesonin käyttämät soittimet ovat vaihdelleet suuresti vuosien varrella. Hän on käyttänyt monia eri merkkisiä kitaroita, kuten Fenderin, Gibsonin ja PRS:n valmistamia kitaroita. Lisäksi hänellä oli 1980-luvulla oma signature-merkkinsä nimeltä Signature, joka kuitenki myöhemmin lakkautettiin. Näitä kitaroita hän käytti A Show of Hands -videolla. Gibson on valmistanut hänelle kaksi eri signature-mallia, jotka ovat ES-355 sekä Gibson Les Paul, joista jälkimmäistä valmistetaan edelleen.
Myös hänen käyttämänsä vahvistimet ovat vaihdelleet suuresti. Uransa alkuaikoina hän käytti paljon Marshallin putkivahvistimia, mutta 1980-luvun jälkipuoliskolla sekä 1990-luvun alussa hän käytti myös jonkin verran Gallien-Kruegerin valmistamia transistorivahvistimia. Hughes & Kettner on valmistanut hänen omaa signature-vahvistintaan, TriAmp MKII Alex Lifeson.

Rushin ulkopuolella

Lifeson on tehnyt yhden sooloalbumin. Victor julkaistiin tekijänimellä Victor vuonna 1996.
Jäykkäkouristus

Jäykkäkouristus eli tetanus on Clostridium tetani- eli jäykkäkouristusbakteerin aiheuttama hengenvaarallinen tauti, jonka tärkeimpiin oireisiin kuuluvat päänsärky, lihasten jäykkyys ja lihaskouristukset. Jäykkäkouristusbakteeri elää etenkin mullassa, ja ihminen voi saada tartunnan multaisista haavoista tai likaisista esineistä. Itse tautia eivät aiheuta bakteerit vaan näiden muodostamat myrkyt, jotka kulkeutuvat veren mukana hermostoon ja aiheuttavat lihaskouristuksia. Kehittyneissä maissa jäykkäkouristus on nykyään rokotusten ansiosta hyvin harvinainen.
Sairauden itämisaika vaihtelee suuresti, mutta taudinkuva on yleensä sitä rajumpi, mitä nopeammin oireet ilmenevät haavan saamisen jälkeen. Jäykkäkouristus ei tartu ihmisestä toiseen. Se ei myöskään jätä varmaa immuniteettia.
Jäykkäkouristuksen ensimmäinen oire on usein vaikeus avata suuta. Tästä johtuu sairauden englanninkielinen nimi lockjaw ("lukkoleuka"). Vähitellen jäykkyys leviää niskaan, selkään ja selkälihaksiin. Kasvoille ilmestyy kouristusten aiheuttama irvistys (sardoninen nauru). Kouristuksia aiheuttavat monet pienetkin ärsykkeet, kuten kosketus, ääni ja valo. Pahimmissa tapauksissa lihaskouristukset vaikeuttavat hengitystä, mikä voi johtaa kuolemaan. Toisaalta jäykkäkouristus voi esiintyä myös niin lievänä, että jopa diagnoosin tekeminen on vaikeaa.

Hoito ja ehkäisy

Jäykkäkouristusta hoidetaan immunoglobuliinilla (vasta-aine). Samalla hoidetaan potilaan haavat, jotka mahdollisesti ovat olleet kosketuksissa maan kanssa. Taudin ehkäisyyn on saatavilla tehokas rokote, mutta ellei sitä ole ollut käytettävissä, myös altistuksen jälkeinen profylaksia on mahdollinen.
Sotka (Utajärvi)

Sotka (myös Sotkajärvi sekä Sotkankylä) on noin 110 asukkaan kylä Utajärvellä Pohjois-Pohjanmaalla. Kylä sijaitsee Sotkajärven rannalla Oulujoen, valtatien 22 sekä Oulu–Kontiomäki -rautatien varrella noin kahdeksan kilometriä länteen Utajärven keskustaajamasta, ja noin 55 kilometrin päässä Oulusta.
Sotka on myös suosittu vapaa-ajanviettopaikka, ja kesäkausina asukasluku kaksinkertaistuu kesäasukkaiden myötä.

Historia

Kylän alueella on ollut asutusta jo kivikaudella, ja alueelta on löydetty kaksi kivikautista asuinpaikkaa. Kivelän kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Kivelässä Oulujoen etelärannalla, ja Sotkasaaren kivikautinen asuinpaikka Sotkajärven Sotkasaaressa.
Ensimmäiset kirjalliset merkinnät alueen asukkaista ovat vuodelta 1548, jolloin maakirjoihin merkittiin Pekka Siira, Olli Vilpunpoika Vimpari, Tapani Vilpunpoika Pelkoinen ja Matti Raati.
Kylä hävitettiin kokonaisuudessaan vuonna 1587 Ruotsin–Venäjän sodassa.
Arc de Triomf

Arc de Triomf on riemukaari Barcelonan kaupungissa Kataloniassa. Sen suunnitteli arkkitehti Josep Vilaseca i Casanovas vuoden 1888 maailmannäyttelyn pääportiksi. Kaari on koristeltu useiden katalonialaistaiteilijoiden tekemillä veistoksilla.
Seututie 663

Seututie 663 on tie, joka kulkee Kristiinankaupungista Kauhajoelle. Tien pituus on 51 kilometriä.

Tien kulku

Tie saa alkunsa Kristiinankaupungin keskustasta Salutorgetin ja Sjögatanin risteyksestä, johon myös päättyy Tiukasta tuleva seututie 662. Ensimmäisenä tie ylittää Högholmssundetin, jonka jälkeen se sivuuttaa Kristiinankaupungin suurtorin. Tästä noin 150 metrin päässä tie ylittää siltana vanhan Kristiinankaupungin radan, jonka tehtyään se sivuuttaa Itäpuolen kaupunginosan. Täältä tie etenee pääosin suorana noin kolmen kilometrin verran. Seuraavaksi se saapuu Lålbyhyn ja kohtaa siellä Eurooppatien 8 ja valtatien 8 eritasoliittymän. Liittymän jälkeen tie sivuaa Lapväärtin keskustaa sen pohjoispuolelta noin kahden kilometrin matkalta, jonka tehtyään se kohtaa Honkajoelta tulevan seututien 664 sekä kääntyy kohti koillista.
Lapväärtin jälkeen tie jatkuu lievästi mutkittelevana noin kahdeksan kilometrin verran, kunnes se kohtaa Pohjanmaan ja Etelä-Pohjanmaan maakuntarajan. Tämän jälkeen tie etenee noin kilometrin, kunnes se saapuu Karijoen keskustaan. Täällä tie kohtaa seututien 687, jonka kanssa sillä on yhteistä linjaa Karijoen keskustassa noin 200 metrin pituudelta. Seuraavan neljäntoista kilometrin verran tie etenee pääosin metsiä halkoen loivamutkaisena ja kohtalaisen suorana, mutta kapeana tienä.
Tämän tehtyään tie saapuu Päntäneelle, jossa se kohtaa Kuvaskankaalta tulevan seututien 661 risteyksen. Päntäneen sivuutuksen jälkeen tie jatkuu pääsääntöisesti suorana, tällä kertaa pääsääntöisesti lakeuksia halkovana tienä noin kahdeksan kilometriä, kunnes se saapuu Kauhajoen taajama-alueelle. Täällä tie kohtaa Teknologiapuiston ja Topeekan risteyksessä yhdystien 6900 ja kääntyy kohti itää. Tämän jälkeen tie jatkuu vielä kilometrin verran, jonka aikana se ylittää Kauhajoen sekä päättyy kantatien 44 risteykseen.
Tien osoitenimenä on Kristiinakaupungin keskustasta Eurooppatien 8 ja valtatien 8 eritasoliittymään asti Lapväärtintie, sieltä seututien 664 risteykseen Pohjoinen Lapväärtintie, seututieltä 664 maakuntarajalle asti Karijoentie, maakuntarajalta Karijoelle Kristiinantie, Karijoelta Kauhajoen kuntarajalle Kauhajoentie, sieltä Päntäneelle uudestaan Karijoentie, Päntäneeltä Teknologiapuiston ja Topeekan risteykseen Päntäneentie sekä täältä kantatielle 44 Eteläinen yhdystie.
Akastos

Akastos (muinaiskreikaksi Ἄκαστος) oli kreikkalaisessa mytologiassa Iolkoksen kuninkaan Peliaan ja Anaksibian poika. Hän oli myös yksi Iasonin mukana purjehtineista argonauteista. Medeian juonittua hänen isänsä kuoleman hänestä tuli Iolkoksen kuningas. Kostoksi isänsä kuolemasta hän ajoi Iasonin ja Medeian maanpakoon.
Akastoksella oli puolisonsa Astydameian kanssa useita poikia ja tyttäret Laodameia, Sterope ja Sthenele.
Peleuksen paettua Fthiasta surmattuaan siellä kuningas Eurytionin, Akastos suoritti tälle puhdistusrituaalin. Astydameia kuitenkin rakastui Peleukseen, mutta tämän torjuessa lähentelyn hän lähetti viestin Peleuksen puolisolle Antigonelle, että tämän mies olisi aikeissa naida Steropen, Akastoksen tyttären. Lisäksi hän uskotteli omalle miehelleen, että Peleus olisi yrittänyt maata hänet väkisin.
Toteuttaakseen kostonsa Akastos vei Peleuksen metsästysretkelle, ja tämän nukahdettua kätki tämän miekan ja jätti hänet yksin jälkeensä. Kentaurit löysivät tämän aamunkoitteessa, ja olisivat tappaneet tämän, mutta Kheiron palautti hänelle hänen miekkansa ja säästi hänet. Peleus kosti Akastokselle hävittämällä Iolkosta Iasonin ja dioskuurien avustamana, ja hän katkaisutti Astydameian raajat ja hyökkäsi kaupunkiin ruumiinosien läpi. Akastoksen ja Astydameian saatua surmansa valtakunta siirtyi Iasonin pojan Thessaloksen hallittavaksi.
Santtu Hakanen

Seuraura

Tampereella syntynyt, mutta Akaalla kasvanut Hakanen aloitti jääkiekkoilun Etelä-Pirkanmaan Kiekossa. Hän siirtyi 8-vuotiaana Valkeakosken Kiekko-Ahmaan vuonna 2009. Hakanen palkittiin kauden 2013–2014 päätteeksi seuran Vuoden Juniorina. Kaudeksi 2015–2016 hän siirtyi Hämeenlinnan Pallokerhon C-nuoriin. Kaudella 2017–2018 Hakanen toimi seuran B-nuorten varakapteenina.
Kesäkuussa 2018 Hakanen teki 1+1-vuotisen juniorisopimuksen HPK:n SM-liigajoukkueen kanssa. Hän pelasi kauden 2018–2019 lähes kokonaan seuran A-nuorissa. Hakanen jakoi tehoilla 12+19=31 joukkueen sisäisen pistepörssin toisen sijan Hakanen jakoi Joonas Uimosen kanssa edellään vain Kristjan Kombe. Hän vahvisti kauden aikana myös HPK:n B-nuoria, mutta Hakanen ei tehnyt kuitenkaan vielä liigadebyyttiään. Kaudella 2019–2020 hän nousi HPK:n A-nuorten varakapteeniksi. Hakanen teki miesten pääsarjadebyyttinsä Mestarien liigassa 8. lokakuuta 2019 tanskalaista Rungsted Seier Capitalia vastaan, kun CHL:ssä jatkomahdollisuudet menettänyt HPK antoi ottelussa mahdollisuuden kolmelle debytantille. Hänet merkittiin joukkueen nelosketjun oikeaan laitaan Mikko Lahtelan sekä toisen debytantin, Janne Jokisen viereen. Hakanen sai ottelussa jääaikaa 12.56 minuuttia.

Maajoukkueura

Hakanen pelasi World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2017. Hän osallistui myös alle 18-vuotiaiden MM-leiriryhmään vuoden 2019 turnaukseen, mutta Hakanen putosi kuitenkin viimeisten joukossa Suomen lopullisesta kisajoukkueesta. Yhteensä hän on pelannut kaksi nuorten ja 33 poikien maaottelua.
Isohuiluvaris

Ulkonäkö ja laulu

Kooltaan isohuiluvaris on noin 36–44 cm. Lajin höyhenpuku on yleensä mustavalkoinen, mutta ulkonäössä on sekä sukupuolesta riippuvaa että maantieteellistä muuntelua. Aikuisen yksilön silmät ovat kastanjanruskeat. Isohuiluvariksen kovaääninen, huilumainen laulu on yksi maailman monimutkaisimmista linnunlauluista. Laulu esitetään usein ryhmässä tai duettona.

Elintavat

Isohuiluvariksia esiintyy avoimilla, puita kasvavilla paikoilla. Ne suosivat esimerkiksi puistoja ja leikkikenttiä.
Isohuiluvaristen ravintoa ovat hyönteiset ja niiden toukat, joita linnut etsivät maassa kävellen.
Vaikka isohuiluvarikset käyttäytyvät yleensä rauhallisesti, saattavat jotkut yksilöt puolustaa pesimäaikana reviiriään aggressiivisesti ja hyökätä ihmisten ja lemmikkieläinten kimppuun. Esimerkiksi syyskuussa 2019 lajin hyökkäys johti pyöräilijän kuolemaan.

Esiintyminen tunnuseläimenä

Etelä-Australian vaakunassa esiintyvä Piping Shrike-nimellä tunnettu symbolinen lintu on mahdollisesti isohuiluvariksen alalaji leuconota.
Isohuiluvaris on australialaisen jalkapallon ammattilaissarjassa AFL:ssä pelaavan joukkueen Collingwood Football Clubin tunnuseläin. Tämä mustavalkoraidallisissa pelipaidoissa pelaava joukkue tunnetaan lempinimellä The Magpies.
Buster Mathis

Buster Mathis (s. 11. kesäkuuta 1943, Sledge, Mississippi – 6. syyskuuta 1995) oli yhdysvaltalainen entinen raskaansarjan nyrkkeilijä ja MM-haastaja. Myös hänen poikansa Buster Mathis Jr. oli ammattinyrkkeilijä.
Mathis olisi päässyt Yhdysvaltojen joukkueessa Tokion olympialaisiin 1964, mutta loukkaantui ennen kilpailuja. Hänen paikkansa joukkueessa otti Joe Frazier, joka voitti raskaansarjan olympiakultamitalin. Kilpailujen jälkeen Mathis aloitti uransa ammattilaisena ja voitti ensimmäiset 23 otteluaan, ennen kuin pääsi kamppailemaan raskaansarjan NYSAC:n (New York State Athletic Comission) maailmanmestaruudesta. Mestaruus oli WBC-nyrkkeilyliiton tunnustama. Hän hävisi 4. maaliskuuta 1968 Madison Square Gardenissa käydyn ottelun samaiselle Joe Frazierille, joka oli aiemmin voittanut olympiakultaa, eikä enää noussut MM-haastajaksi.
Tappionsa jälkeen Mathis voitti kuusi ottelua (mukaan lukien MM-haastaja George Chuvalon), kunnes koki uransa seuraavan tappion Jerry Quarrylle 12. eräisen kamppailun jälkeen pistein. 17. marraskuuta 1971 Mathis kohtasi Muhammad Alin ottelussa NABF:n kansallisesta mestaruudesta, mutta hävisi tällekin pisteillä. Tämän jälkeen hän voitti Humphrey McBriden teknisellä tyrmäyksellä kolmannessa erässä, minkä jälkeen Mathis nousi enää kerran kehään ja kärsi uransa viimeiseksi jäänessä kamppailussa tappion Ron Lylelle toisen erän tyrmäyksellä.
Bronda

Brondinin kahvila eli Bronda oli Helsingin Eteläesplanadi 20:ssa vuosien ajan toiminut K. M. Brondinin leipomo- ja kahvilaliike, joka oli 1900-luvun alkupuolella kaupungin kuuluisimpia kahviloita. Koko Eteläesplanadin ja Korkeavuorenkadun kulmatalo tunnettiin sen mukaan ”Brondan talona”.
Ensimmäinen Brondan talo oli rakennettu 1840-luvulla. Brondin perusti kahvilansa siihen 1897. Vuonna 1910 sen paikalle rakennettiin Valter Jungin ja Emil Fabritiuksen suunnittelema uusi Brondan talo. Brondan kahvila oli varsinkin taiteilijoiden suosima ja eli kulta-aikaansa 1920–1930-luvuilla. Vakioasiakkaisiin kuuluivat muun muassa taidemaalarit Tyko Sallinen ja Jalmari Ruokokoski, kuvanveistäjä Wäinö Aaltonen, kuvittaja Rudolf Koivu, kirjailijat Eino Leino, Joel Lehtonen, Uuno Kailas sekä tulenkantaja-ryhmän jäsenet. Kahvilan yläkerrassa 1950-luvulla kokoontunut modernien taiteilijoiden piiri tunnettiin Brondan vintin taiteilijaryhmänä.
Rakennuksessa toimi myös Helsingin ensimmäinen non-stop -elokuvateatteri Kitkat.
Brondan talo purettiin vuonna 1972, kun sen tuolloinen omistaja Kansallis-Osake-Pankki halusi tontille rakennuksen, jonka vuokratuotto olisi suurempi. Arkkitehti Keijo Petäjän suunnittelema uusi rakennus, Brondankulma, valmistui vuonna 1975.
Lotta Viikari

Lotta Viikari on Lapin yliopiston kansainvälisen oikeuden professori ja Ilmailu- ja avaruusoikeuden instituutin johtaja. Hän sai lokakuussa 2009 International Academy of Astronautics Social Science Book Award 2009 -palkinnon väitöskirjastaan The Environmental Element in Space Law. Viikarin väitöskirja oli ensimmäinen avaruusoikeudellinen väitöstutkimus Suomessa. Se käsittelee avaruustoimintaan liittyvien ympäristöhaittojen oikeudellista sääntelyä sekä mahdollisuuksia ehkäistä ja lieventää avaruuden ympäristöhaittoja oikeudellisin keinoin.
Astrokemia

Astrokemia on tieteenala, joka tutkii avaruudessa esiintyvä kemiallisia yhdisteitä. Tyypillisen astrokemian tutkimuskohteen muodostavat tähtienvälisen aineen pilvet sekä komeetat.
Astrokemian erikoispiirre on, että tähtienvälisen aineen äärimmäisen alhaisen tiheyden vuoksi yksittäisten molekyylien välisiä vuorovaikutuksia tapahtuu harvoin. Siksi monet astrokemistien havaitsemat molekyylit ovat kemiallisia kummajaisia, joiden elinikä muunlaisissa olosuhteissa olisi äärimmäisen lyhyt. Tällaisena voidaan mainita vaikkapa H₃⁺-ioni. Myös Maan olosuhteista poikkeavat alkuaineiden isotooppisuhteet, runsas suurienergiainen säteily, voimakkaat magneettikentät sekä matalat lämpötilat tuovat oman leimansa astrokemian tutkimukseen.
Suuri osa astrokemian tutkimuksesta tehdään radio- ja infrapunateleskooppien tuottamia spektrejä tutkimalla. Koska monet molekyylit ovat poikkeavia ja alhainen tiheys mahdollistaa kiellettyjen viivojen esiintymisen, spektrien tulkinta on poikkeuksellisen vaativa tehtävä. Toistaiseksi avaruudesta on onnistuttu tunnistamaan noin 150 erilaista molekyyliä ja radikaalia.
Jugoslovenski Aerotransportin lento 367

Salaliittoteoriat

8. tammikuuta 2009 saksalainen aikakauslehti Tagesschau kertoi uudelleen onnettomuudesta. Artikkelin mukaan koneen ampui alas Tšekkoslovakian ilmavoimat, koska kone oli todennäköisesti lähestynyt sotilasaluetta. Artikkelin mukaan kone lensi tuolloin 2 000–3 000 jalan korkeudessa, eli Vesna Vulovićin selviytyminen olisi ollut todennäköistä ja koko putoaminen olisi lavastettu. Artikkelissä todettiin, että Tšekkoslovakian ja Jugoslavian salaiset palvelut olivat todennäköisesti lavastaneet kroaattien olleen koneen pommituksen takana.
Myös kaksi tšekkiläistä tutkijaa on väittäneet, että kone joutui jostain syystä vaikeuksiin, harhautui kurssistaan ja joutui syöksyyn, jolloin Tšekkoslovakian ilmavoimat ampui sen alas sen lähestyessä sotilasaluetta, jossaa varastoitiin ydinaseita. Tällöin koneen hajoamiskorkeus olisikin ollut vain 800 metriä.
Teoria on mahdoton, fysiikkaa vastaan.
Toivo Salmi

Toivo Salmi (18. huhtikuuta 1904 Viipuri – 10. kesäkuuta 1965 Turku) oli suomalainen lääkäri ja professori. 
Salmen vanhemmat olivat vaunumestari Heikki Salmi ja Maria Rissanen ja puoliso vuodesta 1931 Maj-Lis Simell. Toivo ja Maj-Lis saivat viisi lasta, Heikki s. 1933, Pekka s. 1936, Lauri s. 1939 (k. 24.8.2013), Liisa s. 1942 ja Toivo s. 1945. Perheen kaikki neljä poikaa kouluttautuivat isänsä tavoin lääkäreiksi. Salmi tuli ylioppilaaksi Viipurin suomalaisesta lyseosta 1923 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1932, jolloin hän myös väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi. Ennen yliopistouraansa Salmi työskenteli useissa eri sairaaloissa, lastenklinikoilla, lastentautien osastoilla ja neuvola-asemilla. Salmi oli Helsingin yliopiston lastentautiopin dosentti 1937–1945 ja Turun yliopiston lastentautiopin professori vuodesta 1945.