google/wiki40b huggingface dataset:
Palatsin krenatöörikomppania (Venäjä)

Palatsin krenatöörikomppania oli Venäjän keisarikunnan aikainen sotilasyksikkö, joka koostui vanhoista, tarkkaan valikoiduista eläköityvistä aliupseereista, jotka olivat palvelleet esimerkillisesti tsaaria. Kyseessä oli seremoniaalinen sisäisen kaartin osasto, jonka tehtävänä oli toimia kunniavartiostona hallitsijan palatsin ovensuissa ja saleissa. Sotilaat pukeutuivat näyttäviin, Napoleonin sodista periytyviin karhunkarvalakkeihin ja univormuihin.
Kyllästyvä kuristin

Toimintaperiaate

Kyllästyvän kuristimen toiminta perustuu ferromagneettisen sydämen magneettiseen kyllästymiseen tai permeabiliteetin muutoksiin. Näissä käytetään erityyppisiä magneettisydämen materiaaleja toimintaperiaatteen mukaan. Permeabiliteetin vähittäisiin muutoksiin perustuvassa kyllästyvässä kuristimessa ei tavoitella magneettisydämen äkillistä kyllästymistä, vaan hyödynnetään toimintapistettä, jonka ympäristössä permeabiliteetti muuttuu jatkuvasti. Magneettivahvistimien kyllästyvissä kuristimissa on ohjauskäämit, joiden avulla magneettisydämen magnetointia säädetään ja työkäämit, joiden läpi kuormavirta kulkee. Kyllästyvän kuristimen sydämelle on tyypillistä suuri magnetointivastus, pieni magnetointivirta vuon kyllästymisrajojen sisäpuolella ja äkillinen magneettinen kyllästyminen rajan ylittyessä. Kyllästyneen kuristimen magnetointivastus häviää ja ainoastaan työkäämin resistanssi pysyy, kunnes käyttöjännitteen ja sen myötä työkäämin virran napaisuuden kääntyminen palauttavat kyllästyvän kuristimen sydämen magneettivuon alempaan arvoon.

Historia

Mekaanisesti säädettäviä kuristimia käytettiin valaistuksen säätöön jo 1800-luvun lopulla. Kuristimen magneettipiiriä avaamalla saatiin vähennettyä induktanssia, jolloin vaihtovirta kuristimen läpi kasvoi. Charles F. Burgess ja Budd Frankenfield keksivät, että ferromagneettisen muuntajasydämen magneettista kyllästymistä voisi käyttää sähkövirran säätämiseen esimerkiksi hehkulamppuvalaistuksessa. Francis Crocker keksi miten kahden työkäämin rakenteella voitiin kumota muuntajavaikutus. Amerikanruotsalainen Ernst Alexanderson oivalsi kyllästyvän kuristimen mahdollisuudet ja ryhtyi käyttämään keksimäänsä magneettivahvistinta tehokkaissa radiolähettimissä.

Transduktori

Transduktori (engl. transductor) on kyllästyvän kuristimen erikoistapaus. Joissain lähteissä transduktori on määritelty samoin kuin kyllästyvä kuristin. Toisissa lähteissä transduktori tarkoittaa nimenomaan sellaista kyllästyvää kuristinta, jossa on kaksi työkäämiä muuntajavaikutuksen kumoamista varten. Joissain lähteissä on lisäksi tarkennettu, että transduktorissa on kaksi magneettisydäntä. Riippuen transduktorin mekaanisesta kokoonpanosta, siinä voi olla kaksi ohjauskäämiä tai yksi ohjauskäämi. Transduktorin nimityksen käytölle on ollut kannattajia lähinnä Britanniassa ja Skandinaviassa. Jonkin verran vastustusta sen käytölle ilmeni, koska englannin kielen sanat transductor ja transducer muistuttavat toisiaan, vaikka niillä on aivan eri merkitykset.
Venäläiskivi

Venäläiskivi on siirtolohkare nykyään Äänekosken kaupunkiin kuuluvassa Koivistonkylässä entisen Äänekosken maalaiskunnan alueella. Se sijaitsee aivan museotienä olevan Koiviston paikallistien vieressä.
Kivi on rauhoitettu, ja se sekä lähellä oleva, perimätietoon perustuva hautapaikka kuuluvat Museoviraston ylläpitämään muinaisjäännösrekisteriin.
Kiven merkitys liittyy kylässä sattuneen Suomen sodan Koiviston kahakan muistamiseen. Kiveen on kiinnitetty taistelusta kertova muistokyltti, ja sen vieressä on myös opastaulu.

Koiviston kahakka

Venäläiset valloittivat Koiviston vuoden 1808 maaliskuun lopulla. Joukot ottivat haltuunsa viljamakasiinin, joka oli rakennettu noin vuonna 1776. Makasiinia vartioi 60-70 sotilaan osasto, joka piti majaa kievarissa. Johan August Sandels valtasi Kuopion takaisin venäläisiltä. Ruotsalaisjoukot etenivät etelään päin vallaten venäläisiltä näiden varastoja ja omia varastojaan takaisin. Everstiluutnantti Fahlander lähestyi 30. toukokuuta 1808 vastaisena yönä Koivistoa pohjoisesta, ja tarkoitus oli saartaa kylä, tehdä valehyökkäys ja katkaista vihollisen pakotie. Taistelu alkoi kuitenkin ennenaikaisesti, koska kylässä tehtiin hälytys. Fahlanderin kajaanilaisjoukot syöksyivät venäläisten kimppuun ”hurraata huutain ja pajunetit tanassa”. Venäläiset tulivat ilmeisesti kuitenkin yllätetyiksi, koska makasiini onnistuttiin valloittamaan. Fahlanderin tappiot olivat viisi haavoittunutta jääkäriä. Venäläisiltä kaatui 11 miestä, loput säntäsivät pakoon, ja iso osa pääsikin. 27 sotilasta saatiin kiinni, heistä yhdeksän oli haavoittunut. Kaatuneet venäläissotilaat haudattiin Venäläiskiven taakse tieltä nousevaan rinteeseen. Makasiini jouduttiin hyökkäyksen pelossa jättämään jo seuraavana päivänä. Koska hevosia ei ollut, mukaan saatiin vain ”56 mattoa jauhoa ja 4 mattoa ryynejä”. – Matto tarkoittaa edellisessä isokokoista, tavallisesti niinistä jauhosäkkiä tai säkkiä, joissa esimerkiksi 1800-luvulla tuotiin viljaa Venäjältä Suomeen.
Käenpesä

Sarjan lähtötilanne

Kaisa Hämäläisen elämä muuttuu täysin, kun hänen isänsä kuolee, poikaystävänsä jättää ja työpaikka vakinaistuu. Jussi Venäläinen puolestaan mokaa täysin jääkiekko-ottelussaan. Kohtalo ajaa Kaisan ja Jussin samalle risteilylle, jossa Kaisa horjahtaa laidan yli ja Jussi syöksyy häntä pelastamaan. He lupaavat toisilleen, että he alkavat elää sellaista elämää, kuin itse haluavat. Jussi purkaa kihlauksensa ja muuttaa Kaisan luokse asumaan ja ostaa samalle toisen puoliskon Kaisan upeasta asunnosta. Rahahuolien vuoksi pariskunnan täytyy kuitenkin ottaa alivuokralaisia: serbialaisen psykiatrin ja Jussin ystävän Traianin, Kaisan ystävän Pirjon ja Peten. Pian Käenpesään muuttaa myös 25-vuotias tyttö Julia, joka paljastuu myöhemmin vain 17-vuotiaaksi. Kimppakämpässä eläminen tuottaa Kaisalle suuria vaikeuksia. Seinän toisella puolella asuu utelias rouva Elina Perä.

Sarjan esitysajat

Käenpesää esitettiin maanantaidraamana (yksittäisiä poikkeuksia ja kesätaukoja lukuun ottamatta) joka maanantai kello 20. MTV3-kanava aloitti 23. kesäkuuta 2008 sarjan uusinnat alusta alkaen siten, että joka arkipäivä esitettiin yksi jakso kello 18–19. Uusintoja esitettiin elokuun loppuun saakka, kunnes kanava palasi normaali ohjelmistoonsa kesätauolta. Uusinnat jatkuivat kesällä 2009, joilloin uusintoja esitettiin jokaisena arkiaamuna kello 10.10 alkaen.
Liv-kanava alkoi esittää Käenpesää 26. marraskuuta 2012 alkaen. Jaksoja esitettiin maanantaista torstaihin kello 20.00. Viikolla esitetyt jaksot esitettiin vielä uusintana lauantaina ja sunnuntaina kello 19–21. Uusintakierros päättyi 12. kesäkuuta 2013.

Käsikirjoittajat

Aleksi Bardy, Pekko Pesonen, John Lundsten, Johanna Sinisalo, Sirpa Hyttinen, Kaisa Pylkkänen, Petja Peltomaa, Minna Mirha, Hanna Tiusanen, Miira Karhula, Risto Karhula, Antero Arjatsalo, Vesa Virtanen, Petri Repo, Eeva Tikka, Susanna Laaksonen, Outi Ikonen, Juuso Kalliala, Mikko Pöllä, Katja Jönsas, Vilja Roihu ja Tia Jaakkola.

Ohjaajat

JP Siili, Toni Laine, Elina Kivihalme, Matti Kinnunen, Maarit Lalli, Joona Tena, Lenka Hellstedt, Taavi Vartia ja Aleksi Mäkelä.
Ruutilaiva

Ruutilaiva, ruutiholkki oli erityisesti irrallisen ruudin kuljettamiseen suunniteltu purjeilla tai airoilla liikkuva kuljetusalus.
Ruutiholkin kuljetustilojen seinät oli yleensä pehmustettu ja lastausluukut tiivistetty, sillä ruuti oli niin vedelle kuin tulellekin arkaa. Lastitilassa liikuttiin aina huopatossut jalassa, sillä kengänpohjien naulat saattoivat iskeä kipinää osuessaan metalliin.
Tulenvaarasyistä aluksella ei ollut minkäänlaista tulta, ei edes lamppuja, vaan lastaaminen tapahtui päiväsaikaan.
Ruuti kuljetettiin turvallisuussyistä aina tynnyreihin pakattuna, ja vasta käyttöpaikalla se pakattiin panospusseihin.
Britit sijoittivat omiin ruutiholkkeihinsa myös ammusosaston, jossa oli kuulia tavallisimpiin laivatykkeihin, musketteihin ja pistooleihin. Erikoisammukset kuormattiin erikseen.
Alustyyppi katosi käytöstä yhtaikaa irtoruudin myötä, kun takaa ladattaviin tykkeihin oli taloudellisempaa tehdä valmiita panoksia.
Tosin joissakin raskaimmissa tykeissä, muun muassa Iowa-luokan taistelulaivojen 406 mm päätykeissä, käytettiin teknisistä syistä loppuun asti säkkeihin pakattua irtoruutia.
Ulrike Folkerts

Ulrike Folkerts (s. 14. toukokuuta 1961 Kassel, Länsi-Saksa) on saksalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten televisiosarjasta Rikospaikalla, jossa hän näyttelee Lena Odenthalia. Hän on näytellyt myös televisiosarjoissa Etsivä Lea Sommer ja Polizeiruf 110.
Folkerts on opiskellut Hannover Music School of Theaterissa näyttelemistä ja musiikkia.
Kemin taidemuseo

Kokoelmat ja toiminta

Kemin taidemuseo on Pohjois-Suomen vanhin taidemuseo. Sen kokoelmat saivat alkunsa vuonna 1947 lehtori Ape Rantaniemen lahjoittamasta taidekokoelmasta, joka sisälsi erityisesti 1910- ja 1920-lukujen suomalaista taidetta kuten Albert Edelfeltin, Akseli Gallen-Kallelan, Pekka Halosen, Eero Nelimarkan, Marcus Collinin, Tyko Sallisen, Ellen Thesleffin ja Magnus Enckellin teoksia. Aluksi kokoelmaa pyrittiin täydentämään niin, että hankinnat liittyisivät tyylillisesti tai taiteilijakohtaisesti Rantaniemen lahjoituskokoelmaan. Nykyään Kemin taidemuseon hankintojen pääpaino on läänin nykytaiteen kartuttamisessa. Museon kokoelmiin kuului vuonna 2007 noin 2156 teosta.
Aluetaidemuseonimityksen Kemin taidemuseo sai vuonna 1981 ja suomalainen aluetaidemuseotoiminta lähtikin liikkeelle kokeiluna juuri Kemin taidemuseosta.
Oman museotoimintansa lisäksi Kemin taidemuseo järjestää luentoja ja esitelmiä, toimii yhteistyössä Kemin kaupunginkirjaston kanssa Kabinetti -näyttelyiden muodossa, järjestää Taidetta ja torvensoittoa -bändi-iltoja yhdessä Kemin kaupungin nuorisotyön kanssa sekä on mukana Perämeren biennaali -hankkeessa, joka on tarkoitus toteuttaa kesällä 2009. Myös Kemin sarjakuvakeskuksen sarjakuvapäivien näyttelyt järjestetään pääosin Kemin taidemuseossa.
Kemin taidemuseo on Suomen museoliiton jäsenmuseo ja sen museotoimenjohtajana toimii Kari Silvennoinen.
Museo on avoinna tiistaista perjantaihin kello 11-17 sekä lauantaista sunnuntaihin kello 11-15. Maanantaisin museo on suljettu.
Andrew Hutchinson

Peliura

Nashville Predators varasi Hutchinsonin vuoden 1999 NHL:n varaustilaisuudessa 54. pelaajana. Hän debytoi seurassa kaudella 2003–2004, ja ensimmäisen ottelunsa hän pelasi 17. lokakuuta 2003 Columbus Blue Jacketsia vastaan. Ensimmäisen NHL-maalinsa Hutchinson iski 8. tammikuuta 2004 Colorado Avalanchea vastaan. Kaudet 2005–2007 hän pelasi Carolina Hurricanesissa, joista ensimmäisellä tuli Stanley Cup. Hutchinson toimi AHL-kaudella 2007–2008 Hartford Wolf Packin kapteenina ja teki sillä kaudella 67 otteluun 64 pistettä, joka oikeutti Eddie Shore Awardiin ja liigan puolustajien pistepörssin ykköspaikkaan. Tämän jälkeen Hutchinson pelasi vielä kolmella kaudella Tampa Bay Lightningissä, Dallas Starsissa sekä Pittsburgh Penguinsissa mutta vain yhteensä 45 ottelua. Hän lopetti uransa KHL:ssä pelatun kauden 2014–2015 jälkeen. Yhteensä hän pelasi NHL:ssä 140 ottelua saldolla 12+27=39.

Perhe

Hutchinsonin vaimon nimi on Andrea ja heillä on poika Cole sekä tytär Avery.
Crooner

Crooner on Yhdysvalloissa 1920-luvun lopulla syntynyt nimitys populaarimusiikin mieslaulajille, jotka omaksuivat mikrofonin mahdollistamana pehmeän ja tunteellisen laulutavan. Laulutyyli soveltui hyvin radiosta ja gramofonilevyiltä kuunneltavaksi ja uuden äänenvahvistustekniikan ansiosta onnistui myös konsertti- ja tanssisaleissa jopa suuren orkesterin säestämänä. Nimitys oli alun perin ironinen: monet 1930-luvun alun musiikkikriitikot pitivät laulutyyliä ohimenevänä muoti-ilmiönä eivätkä monet crooner-tyylin laulajat koskaan hyväksyneet sitä kuvaamaan itseään. Englannin kielen verbi croon tarkoittaa hyräillä tai laulaa hiljaa, kuin vauvalle tuutulaulua.
Ensimmäisenä croonerina mainitaan yleensä Rudy Vallée, ja muita varhaisia croonereita olivat Bing Crosby, Gene Austin, Russ Columbo ja Will Osborne. Termiä käytetään yleensä jazzstandardeja big bandin, pienemmän yhtyeen tai pianon säestyksellä laulavista mieslaulajista, mutta myös joidenkin naislaulajien kuten Annette Hanshaw’n, Mildred Baileyn (uransa alussa) ja Helen Rowlandin laulutyylistä. Naislaulajille muodostui 1920–1930-luvulla mikrofonivahvistuksen ansiosta oma intiimi laulutapansa ja -ohjelmistonsa, usein onnetonta rakkautta kuvaava torch song.
Erittäin tunnetuksi crooner-laulajaksi nousi Frank Sinatra, ja monet muutkin amerikanitalialaiset mieslaulajat kuten Dean Martin, Jimmy Roselli, Jerry Vale ja Johnny Desmond nousivat suosioon samankaltaisella laulutyylillä.
1950-luvun puolivälissä crooner-laulutyyliä alkoivat syrjäyttää muut tyylilajit, erityisesti rock and roll. Silloisia croonereita olivat muun muassa Perry Como ja Matt Monro, joiden musiikkityyliä alettiin kutsua termeillä easy listening tai adult contemporary. Sittemmin crooner-laulutapaa ovat pitäneet yllä muun muassa Nat King Cole, Tony Bennett, Barry Manilow, Harry Connick, Jr., Frank Ocean, Engelbert Humperdinck ja Michael Bublé.
U 137 -sukellusveneselkkaus

U 137 -sukellusveneselkkaus tapahtui 27. lokakuuta 1981, kun Neuvostoliiton laivaston sukellusvene ajoi karille Ruotsin etelärannikolla noin kymmenen kilometrin päässä Karlskronan laivastotukikohdasta.

Tapahtumat

Projekti 613:n tai NATO-koodiltaan Whiskey-luokan vene U 137 ajoi tiukasti karille Karlskronan saariston sotilaallisella suoja-alueella Etelä-Ruotsissa Gåsefjärdenissä kymmenen kilometrin päässä Karlskronan laivastotukikohdasta. Ruotsin hallitus esitti välittömästi Neuvostoliitolle ankaran vastalauseen. Tapaus oli pahin Ruotsia kohdannut rajaloukkaus sitten toisen maailmansodan. 
Aluksessa oli 59 miehistönjäsentä. Sukellusvene oli koko yön yrittänyt omin voimin päästä irti karilta siinä kuitenkaan onnistumatta. Aamulla ruotsalaiskalastaja huomasi sukellusveneen ja ilmoitti siitä poliisille. Neuvostoliiton alukset seurasivat tapahtumia aluevesirajan ulkopuolelta. Ruotsissa ihmeteltiin, miten vieraan vallan sukellusvene oli ollut 15 tuntia karilla tulematta huomatuksi, sillä esimerkiksi dieselmoottoreiden jyskeen on täytynyt kuulua pitkälle.
Aluksen päällikkö Anatoli Mihailovitš Guštšin ei ollut halukas yhteistyöhön karille ajosta huolimatta. 1. marraskuuta 1981 sukellusvene teki vielä kerran yrityksen päästä karilta omin voimin, mutta seuraavana päivänä puhkesi myrsky ja aluksen jouduttua merihätään sukellusveneen päällikkö pyysi vihdoin apua. Vene irrotettiin karilta ruotsalaisvoimin. Päällikkö Anatoli Mihailovitš Guštšin siirtyi ruotsalaiseen torpedovene HMS Västervikiin kuulusteltavaksi. Guštšinin mukaan karilleajon syynä oli kompassiviasta aiheutunut navigointivirhe. Neuvostoliiton viranomaiset kertoivat samoin: Kyseessä oli navigointi- ja kurssivirhe. Neuvostoliitto oli pyytänyt virallisesti anteeksi 31. lokakuuta 1981. Ruotsin ulkoministeri Ola Ullsten ei hyväksynyt neuvostoliittolaisten väitettä, joten Ruotsi lähetti Neuvostoliitolle nootin. Ruotsissa anteeksipyyntöä pidettiin diplomaattisena voittona. Karilleajo herätti suurta huomiota koko maailmassa. Tapausta pidettiin nöyryyttävänä sekä Ruotsille että Neuvostoliitolle: Ruotsille siksi, ettei se havainnut ajoissa näin räikeää alueidensa loukkausta, ja Neuvostoliitolle siksi, ettei se pystynyt uskottavasti torjumaan syytöksiä vakoilusta.
Selkkaus päättyi virallisesti 4. marraskuuta 1981, kun ruotsalainen hinaaja hinasi sukellusveneen kansainväliselle vesialueelle. Seuraavana päivänä Ruotsin pääministeri Thorbjörn Fälldin teki yleisölle vakavan paljastuksen. Fälldin kertoi, että sukellusvene oli todennäköisesti varustettu ydinaseilla. Edellisenä päivänä ruotsalaiset ydinfyysikot olivat suorittaneet paikalla mittauksen gammaspektrometrillä ja todenneet, että sukellusveneessä oli uraani-238:aa. Venäläinen lehdistö torjui väitteen sanoen, että mittaustulokset oli saatu tiedemiesten tritiumia sisältäneistä kellotauluista.
Vastalauseena välikohtauksen johdosta Ruotsin edustajat jäivät pois Moskovassa 7. marraskuuta 1981 pidetyistä lokakuun vallankumouksen vuosipäivän juhlallisuuksista.
Lacistemataceae

Tuntomerkit

Heimon kasvit ovat ainavihantia puita, joihin kerääntyy alumiinia. Lehtiasento on kaksirivinen, ja lehdet ovat korvakkeellisia ja tavallisesti hammaslaitaisia. Kukinto on terttumainen tai tiheän tähkämäinen; joskus kukat ovat kolmen ryhmissä. Kukat ovat pieniä ja niissä on 1-6 kuppimaista kehälehteä yhtenä kiehkurana ja yksi hede, jonka ponnen puoliskot (teekat) ovat enemmän tai vähemmän erillisiä ja jopa varrellisia. Sikiäimeen liittyy lyhythaarainen vartalo ja siinä on muutama paksu- ja pitkävartinen siemenaihe kärki-istukoissa. Hedelmä on 1-3-siemeninen kota; siemenkuori on toisinaan mehevä.

Levinneisyys

Heimo kasvaa Amerikan trooppisissa osissa Isoilla Antilleilla ja Meksikosta etelään.

Luokittelu

Lacistemataceae koostuu kahdesta suvusta (Lacistema ja Lozania) ja 14 lajista. Suvut ovat ehkä noin 19,8 miljoonaa vuotta vanhoja. 
Heimon lähimmät sukulaiset ovat pajukasvit (Salicaceae), joiden kanssa Lacistemataceae kuuluu samaan kehityshaaraan (kladiin). Viimeisimmän ikäarvion mukaan kladi on noin 87,1 miljoonaa vuotta vanha. Sen ominaisuuksia ovat soikeat tai lähes pallomaiset heteenponnet ja runsas siemenen endospermi.
Olivia Holt

Varhainen elämä

Olivia Holt syntyi Germantownissa, Tennesseessä Mark ja Kim Holtille. Hänellä on vanhempi sisko Morgan (s. 1990) ja nuorempi veli Cade (s. 2001).
Holtin ollessa kolmevuotias perhe muutti Memphisin kautta Nesbitiin, Mississippiin, jossa hän kasvoi kunnes muutti perheineen Los Angelesiin vuonna 2011. Hän harrasti telinevoimistelua seitsemän vuotta ja oli koulunsa cheerleader. Holt katsoi lapsena usein Disney Channelin sarjoja, hänen suosikkejaan olivat Lizzie McGuire ja That’s So Raven.

Näyttelijänä

Holt aloitti näyttelemisen kotikaupunkinsa teatterituotannoissa kolmevuotiaana. Hän esiintyi kymmenvuotiaasta alkaen useissa eri brändien tv-mainoksissa, kuten Hasbro, Mattel, Bratz ja Littlest Pet Shop.
Voimistelumeriittinsä ansiosta Holt sai Kimin roolin Disney XD -kanavan nuortensarjasta Kickin' It vuonna 2011. Hän lähti sarjasta kolmannen kauden jälkeen otettuaan pääroolin Disney Channelin tilannekomediasta Se en ollut minä. Sarjan tuotanto aloitettiin vuonna 2013 ja sitä tehtiin kaksi tuotantokautta vuoteen 2015 asti. Holt näytteli pääroolin myös Disney Channel -kanavan elokuvassa Girl vs. Monster vuonna 2012.
Holtilla on rooli draamaelokuvassa Same Kind of Different as Me, joka sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa lokakuussa 2017. Vuodesta 2018 alkaen hän on näytellyt toista pääosaa Marvel Comicsin hahmoihin perustuvassa televisiosarjassa Cloak & Dagger.

Laulajana

Holt lauloi kolme kappaletta elokuvan Girl vs. Monster soundtrackille, sekä cover-version Nancy Sinatran kappaleesta ”These Boots Are Made for Walkin'” Disney Channelin sarjaan Shake It Up. Holt lauloi myös Se en ollut minä -sarjan tunnuskappaleen ”Time of Our Lives”, ja kappaleen ”Carry On” Disneyn luontodokumenttiin Bears. Hän levytti myös ”Winter Wonderland” -kappaleesta cover-version vuoden 2012 Disney Channel Holiday Playlist -albumille.
Vuonna 2016 Holt julkaisi sopimusyhtiönsä Hollywood Recordsin kautta EP-levyn Olivia, jolta ilmestyivät singlet ”History” ja ”Phoenix”. Kappaleille tehtiin myös musiikkivideot. Samana vuonna Holt aloitti ensimmäisen kiertueensa, Rise of a Phoenix Tourin, jolla on mukana myös suomalainen Isac Elliot.

Muuta

Holt on ollut kännykkäpeliyritys PlayMG:n mainoskasvo ja osaomistaja vuodesta 2013 lähtien. Maaliskuussa 2016 hänestä tuli Neutrogenan mainoskasvo.
Teresa Rosenius

Theresa Rosenius (usein myös muodossa Teresa Rosenius) (12. tammikuuta 1944 Helsinki – 29. joulukuuta 2018 Helsinki) oli entinen Yleisradion ruotsinkielinen sekä Mainostelevision kuuluttaja ja iskelmälaulaja. Hänen vuonna 1965 julkaistu singlensä ”Menolippu” myi 12 000 kappaletta.
Rosenius toimi 1960-luvun puolivälissä Mainos-TV:n ohjelmaosuuksien kuuluttajana. Vuonna 1965 hän levytti suomeksi Neil Sedakan tunnetuksi tekemän kappaleen ”One Way Ticket” nimellä ”Menolippu”, jonka suomenkieliset sanat teki Sauvo Puhtila.
Roseniuksen singlen ”Menolippu” kääntöpuolella oli Jaakko Salon ja Juha Vainion kirjoittama ”Dannyn kersantti”. Roseniuksen lyhyeksi jääneen levytysuran toinen single oli vuonna 1966 julkaistu ”Aamu liian lyhyt on” / ”Nyt mitä teen”.
1960-luvun loppupuolella Teresa Rosenius toimi Keihäsmatkojen oppaana Mallorcalla. Myöhemmin hän työskenteli kuvaussihteerinä MTV:ssä.
Maria Leopoldina (Brasilia)

Maria Leopoldina (22. tammikuuta 1797 – 11. joulukuuta 1826) oli Habsburgien hallitsijasukuun kuulunut Itävallan arkkiherttuatar, josta tuli Pedro I:n puolisona Brasilian keisarinna ja Portugalin kuningatar.
Marian vanhemmat olivat Frans I ja Maria Teresa. Hän sai hyvän koulutuksen, oli taitava kuvataiteissa ja osoitti kiinnotusta luonnontieteisiin. Hän meni naimisiin portugalilaisen prinssin kanssa edustajan välityksellä vuonna 1817 ja matkusti sitten aviomiehensä luokse Brasiliaan, mihin tämä oli paennut Napoleonin joukkoja. Aviomies osoittautui komeaksi mutta oppimattomksi, ja oli pettynyt kun Maria Leopoldina ei ollut kaunis. Pariskunta viihtyi kuitenkin yhdessä. Vuonna 1819 syntyi tytär Maria II, josta tuli Portugalin hallitsija. Lapsia syntyi lisää lähes joka vuosi. Vuonna 1825 syntyi Pedro II, joka seurasi isäänsä Portugalin hallitsijana. Maria Leopoldina kuoli keskenmenoon vuonna 1826.
Pikku Salmijärvi (Ulvila)

Maantiede

Järven pinta-ala on 2,3 hehtaaria ja sen pituus on 300 metriä ja leveys 200 metriä. Järven luusua sijaitsee järven pohjoisrannalla, josta saa alkuunsa 4,8 kilometriä pitkä Kissainoja. Järveen laskee Pirttijärven ja Pitkäselän yhteinen laskuoja.
Järven rantaviiva on 0,752 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannat ovat soistuneet ja osittain umpeen kasvaneet.

Luonto

Järvi kuuluu alun perin Salmijärven kanssa yhteen ja niitä erottaa kannas, jonka aukosta vedenpinnat tasoittuvat.

Historiaa

Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimenä oli Salmijärvi, mutta se oli laajempi kuin nykyään. Ennen vedenpinnan laskemista järvi ulottui nykyisten Salmijärven ja Pikku Salmijärven alueille ja niiden ylikin.
Dead Nation

Dead Nation: Apocalypse Edition

Dead Nation: Apocalypse Edition on PlayStation 4 -konsolille vuonna 2014 julkaistu versio pelistä.
Peli sai arvioksi 8/10 IGN:n arvostelussa.
Mistral (S73)

Palvelus

Alus on palveluksessa vuonna 2018.
Tierpin kunta

Vaakuna

Tierpin nykyinen kuntavaakuna on rekisteröity käyttöön vuonna 1977. Sitä ennen alueen kuntien käytössä olivat seuraavat neljä vaakunaa. Osalla entisistä kunnista ei ollut lainkaan vaakunaa.