google/wiki40b huggingface dataset:
Storforsen

Storforsenin luonnonsuojelualue

Storforsenin yhteyteen kosken molemmin puolin on perustettu luonnonsuojelualue. Alueen kasvisto, luonnonkauneus, kulttuurihistoria ja geologinen kokonaisuus on katsottu suojelemisen arvoisiksi. Eräs suojelualueen tärkeimmistä nähtävyyksistä on ihmisen luoma, niin kutsuttu Kuollut putous (ruots. Döda fallet). Alue syntyi, kun kosken yksi uoma suljettiin uittotoiminnan helpottamiseksi. Kuolleen putouksen alueella voidaan tutkia, miten vesi on muokannut kallioperää muodostaen muun muassa lukuisia hiidenkirnuja. Luonnonsuojelualueelle pääsy on tehty matkailijoille helpoksi ja myös liikuntarajoitteiset ihmiset pääsevät aina kosken äärelle saakka.

Historia

Jääkauden lopulla, noin 8 500 vuotta sitten, nykyinen Storforsenin alue oli yhä noin 90 metriä merenpinnan alapuolella ja merenpinta ulottui Storforsenilta kymmenisen kilometriä ylävirtaan. Ihmisen toiminnan jälkiä alueella on tavattu aina kivikaudelta lähtien, noin 7 000 vuoden takaa, jolloin Storforsen oli silloisella merenrannalla. Alueelta on löydetty useita kivikautisia asuinpaikkoja sekä uudempiakin majavalleja, majakuoppia, keittokuoppia, pyyntikuoppia, liesiä, miilunpohjia, tervahautoja, majanpohjia, metsä- ja uittokämppiä, uittoreittirakenteita, kaivettuja kanavia sekä vedenhiomia kallioita. Kivikautisten metsästäjien ja kalastajien jälkeen alueella ovat oleskelleet kauan saamelaiset poronhoitajat, jotka käyttivät Storforsenin mäntykankaita porojen talvilaitumina ja kalastivat joella. Saamelaisten kotapaikkojen tulisijoja alueella on ajoitettu aina 800-luvulta 1900-luvulle saakka.
Storforsenin pohjoinen joenuoma kuivatettiin tukinuittoa varten 1800-luvun alussa ja uittereittirakennelmilla saatiin aiemmin noin 400 metrin levyinen koski ohjattua huomattavasti kapeampaan, uittokelpoiseen uomaan. Pohjoisen joenuoman alta paljastui nykyinen Kuollut putous, jossa mannerjäätikön aikaansaamat jäljet tulivat selkeästi näkyviin. Alueella on hioutuneita kallioita, kanjoneita ja hiidenkirnuja. Vielä 1860-luvulla uiton ongelmana olivat voimakkaat virranpyörteet, jotka iskivät tukkeja rikki ja uusia uittorakennelmia alettiin rakentaa. Vuosina 1874-1878 alueelle tehtiin ensimmäinen uittoreitin pysyvä laajennus rakentamalla uittohaaroja ja puuarkkuja. Uittoreittejä paranneltiin edelleen 1900-luvun vaihteessa aina 1930-luvulle asti. Metsäautoteiden ja puun autokuljetusten yleistyessä 1950- ja 1960-luvuilla uitto väheni ja se loppui Piitimenjoessa kokonaan vuonna 1982.

Matkailukohde

Luonnonsuojelualueella sijaitsee ravintola, kahvila, sekä useita retkeilijöille tarkoitettuja tulentekopaikkoja. Norrbottenin museo ylläpitää Metsä- ja uittomuseota, joka on tallentanut rakennuksia ja esineistöä metsätyöläisten ja tukkilaisten elämästä 1900-luvulla. Alueella käy vuosittain noin 150 000 matkailijaa. Putouksen juurella sijaitsee myös Storforsen-hotelli, joka tarjoaa ravintola- ja konferenssipalveluja.
Kachemak Bay

Kachemak Bay on Cook Inlet -lahden 64 kilometriä pitkä haarautuma Kenain niemimaan lounaisosassa Alaskan etelärannikolla. Homerin, Seldovian ja Kachemakin kaupungit sekä Halibut Coven kylä ovat Kachemak Bayn rannalla.
Jupikkielellä kachemak tarkoittaa "kalliota veden äärellä".
Pirkkalan seurakunta

Historiaa

Todennäköisesti Pirkkalan seurakunta on eronnut vanhasta Karkun seurakunnasta joskus 1200-luvulla. Karkun pitäjän aluetta on aikoinaan ollut koko Ylä-Satakunnasta Hämeen lääniin liitetty alue: etelässä ja idässä Kangasalaa, Orivettä, Messukylää, Lempäälää ja mahdollisesti Vesilahtea myöten. 
Pohjoisessa Pirkkalaan kuuluivat harvaan asutut Ruoveden erämaat arviolta Karstulan ja Soinin korkeudelle asti. Vanhasta Pirkkalan pitäjästä on aikojen saatossa muodostunut 26 itsenäistä kuntaa ja seurakuntaa. Pirkkalan seurakuntaan ovat kuuluneet myös nykyinen Pispala ja Tampereen läntiset kaupunginosat.
Kalevi Ruuttu

Kalevi Ferdinand Ruuttu (21. toukokuuta 1934 Viipuri – 2. huhtikuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen jääpalloilija, jääpalloerotuomari ja maahockeypelaaja.
Kalevi Ruuttu pelasi jääpalloa urallaan HIFK:ssa SM-sarjassa. Alemmilla sarjatasoilla hän edusti HIFK-vuosiensa jälkeen Porin Palloseuraa ja Porin Narukerää. Aktiiviuransa jälkeen hän loi yli 20 vuotta kestäneen menestyksekkään jääpalloerotuomariuran. Hän tuomaroi useita kansallisia ja kansainvälisen tason otteluita ja MM-kilpailuissa kolmesti. Hänet nimettiin myös Suomen jääpalloliiton kunniagalleriaan. Hänen veljensä Teuvo Ruuttu loi myös pitkän uran jääpalloerotuomarina. Hän pelasi myös maahockeyta voittaen Suomen mestaruuksia ja edustaen Suomea maajoukueessa. Ruuttu kuoli aivoverenvuotoon.

Sukulaisuussuhteet

Kalevi, Teuvo ja kolmas veljes Olavi, voittivat myös useita Suomen-mestaruuksia maahockeyssä, ja he pelasivat myös Suomen maahockeymaajoukkueessa. Veljesten isä Lauri Ruuttu pelasi jääpalloa edustaen urallaan Viipurin Susia ja Helsingin Jalkapalloklubia. Kalevi Ruutun poika Christian Ruuttu loi pitkän jääkiekkouran Porin Ässissä, HIFK:ssa ja NHL:ssä. Pojanpoika Alexander Ruuttu on myös jääkiekkoilija.
Enrique Gaspar y Rimbau

Enrique Lucio Eugenio Gaspar y Rimbau (2. maaliskuuta 1842 Madrid – 7. syyskuuta 1902 Oloron-Sainte-Marie) oli espanjalainen diplomaatti ja kirjailija, joka kirjoitti näytelmiä, romaaneja ja kevyitä oopperoita (zarzuela).

Elämäkerta

Enrique Gaspar y Rimbaun vanhemmat olivat näyttelijöitä. Isän kuoltua perhe muutti Valenciaan. Rimbau opiskeli filosofiaa, mutta ei koskaan suorittanut opintojaan loppuun, koska aloitti työt pankissa.
Gaspar y Rimbau kirjoitti ensimmäisen zarzuelan 13-vuotiaana, ja 14-vuotiaana hän toimi kirjoittajana La Ilustración Valencianassa. Hänen ollessaan 15-vuotias hänen äitinsä järjesti hänen kirjoittamansa näytelmän esityksen. Täytettyään 21 vuotta hän muutti Madridiin tarkoituksenaan omistautua kirjoittamiselle.
Gaspar y Rimbaun kirjallisen uran huippu ajoittui vuosiin 1868–1875, jolloin hän kirjoitti porvaristolle suunnattuja oopperoita, vaikka yleensä oopperat oli suunnattu aristokratialle. Tuohon aikaan hän kirjoitti myös draamaa, ja hänestä tuli sosiaalisen teatterin pioneeri.
23-vuotiaana Gaspar y Rimbau avioitui kauniin aristokraatin Enriqueta Batllés y Bertán de Lisin kanssa. Avioliitto oli pettymys vaimon vanhemmille. Toisen lapsen syntymän jälkeen Rimbau 27-vuotiaana aloitti diplomaatin uransa.
Hän vietti runsaasti aikaa Kreikassa ja Ranskassa ennen kuin työskenteli konsulina Kiinassa, Macaossa ja sittemmin Hongkongissa. Hän jatkoi kirjallista uraansa ja kirjoitti useita oopperoita.
Palattuaan Eurooppaan hän muutti Oloroniin, vaikka hänen perheensä asui Barcelonassa. Myöhemmin hän asui useissa eri paikoissa eteläisessä Ranskassa. Gaspar y Rimbaun vaimo kuoli Marseillessa, jossa Rimbau oli konsulina. Hänen terveytensä oli heikentynyt, ja hän vetäytyi Oloroniin yhdessä tyttärensä, vävynsä ja lastenlastensa kanssa. Gaspar y Rimbau kuoli Olorónissa 60 vuoden ikäisenä vuonna 1902.
Bianca Morales

Bianca Morales (s. 19. tammikuuta 1966 Helsinki) on suomalainen jazz- ja poplaulaja. Hän voittanut muun muassa MTV:n Kevään sävel -kilpailun vuonna 1984 kappaleella Our Party.
Vuonna 1985 Morales osallistui Suomen Euroviisukarsintoihin, mutta ei levyttänyt karsintakappaletta. Myöhemmin Morales on esittänyt ja levyttänyt jazz- ja gospelmusiikkia. Vuodesta 2005 lähtien hän on toiminut Pori Jazz Kids Festivalin tuottajana.
National Book Award

National Book Award on vuonna 1950 perustettu yhdysvaltalainen kirjallisuuspalkinto, joka myönnetään vuosittain parhaalle yhdysvaltalaiselle kirjailijalle eri kategorioissa. Tällä hetkellä palkinto myönnetään viidessä eri kategoriassa: proosa, runous, käännöskirjallisuus, tietokirjallisuus sekä nuortenkirjallisuus. Vuodesta 1991 on lisäksi jaettu vuosittain elämäntyöpalkinto lukemista ja amerikkalaisen kirjallisuuden saatavuutta ja monipuolisuutta edistäneelle henkilölle. 
Palkinnon myöntää National Book Foundation -säätiö. Kussakin kategoriassa on viisijäseninen tuomaristo, jonka ovat valinneet aikaisempien vuosien voittajat, finalistit sekä tuomaristo. Voittajat saavat palkinnoksi 10 000 dollaria sekä pronssipatsaan.
Lapinvuoren kalliomaalaus

Kallio ja sen sijainti

Maalauskallio sijaitsee 15 kilometriä itään Puumalan kirkolta Pytäränsaaressa, jonka länsipuolelta kulkee sokkeloinen väylä Ummistonvedeltä etelään Kakoveteen. Väylällä, Ristiveden ja Virtasensalmen välissä, näkyy idässä Lapinvuori, jonka rannalla maalaus sijaitsee.
Maalaus aukeaa länteen ja sen edessä on metsäinen terassi. Se on maalaamisen aikaan todennäköisesti ollut järvenpohjaa, kun Saimaan pinta oli silloin ylempänä. Maalauksen punaväriläikkä sijaitsee nykyään 8,1 metriä Saimaan pinnan yläpuolella.

Maalaus

Itse maalaus on katsojalle pettymys, koska se on suttaantunut suureksi, kuviottomaksi ja kirkkaan punaiseksi alueeksi. Värjäytymä on 72×20 senttimetriä suuri ja se on 1,1 metriä terassin pintaa ylempänä. Se on voitu maalata kallioterssilla seisten. Kyseessä on todennäköisesti tuhoutunut kalliomaalaus, jolla on poikkeuksellisen kirkas sävy.
Kallion pinta on peittynyt jäkälään ja digitaalikuvien punaväriä vahvistamalla näkyy hieman punaväriä myös läikän vasemmalla puolella, joten kuvioita on sieltä mahdollista vielä löytää. Maalausalue rajautuu oikealta vedenvalumaan, jossa huuhtoutuminen ja sinilevä ovat voineet tuhota sieltä mahdolliset kuviot.
Miesten Superpesiksen kausi 1990

Suomen mestarit

Sotkamon Jymy: Kari Hakkarainen, Olli Hartikainen, Timo Korhonen, Marko Kähkönen, Matti Nissinen, Eero Okkonen, Jorma Parviainen, Sami Sirviö, Asko Tuhkanen, Jouni Wallin, Janne Vuorinen, Unto Väisänen, Pelinjohtaja Aulis Väisänen, valmentaja Tapio Korhonen.
Valoe

Valoe sijoituskohteena

Yhtiö listautui Helsingin pörssiin 15.5.1998. Listautumishetkellä yhtiöllä oli 24,7 miljoonaa osaketta ja yhtiön markkina-arvo vuoden 1999 lopussa oli 326 miljoonaa euroa. Lukuisten osakeantien jälkeen osakkeiden määrä on noussut 854,3 miljoonaan. Kesällä 2017 toteutettiin osakkeiden yhdistely suhteessa 200:1, jolloin osakemäärä putosi 4 788 436 kappaleeseen.
Yhtiö jakoi vuosina 1998 ja 1999 osinkoa 0,01 € osakkeelta, minkä jälkeen osinkoa ei ole jaettu. 
Yhtiön omistus on ollut keskittynyttä, alun perin yhtiön perustajan Markku Jokelan lähipiiriin ja myöhemmin Savisalojen lähipiiriin. Omistajien kokonaismäärä on vaihdellut 4 000  ja 8 000 välillä. 
Osakkeen P/E-luku on ollut koko ajan negatiivinen ja arvostustasoa voidaan pitää erittäin korkeana: Balancen listan mukaan osake on kallis, riski korkea, talous heikko ja sijoitus on listan viimeinen.
Yhtiön oma pääoma on negatiivinen, vuoden 2014 tilinpäätöstiedotteen mukaan –9,9 miljoonaa euroa, ja siten myös P/B-luku on negatiivinen. Omavaraisuusaste on –131 %. 
Kaikkien aikojen korkein noteeraus osakkeelle on 15,70 € (2.2.2000) ja alin 0,008 € 19.2.2015.
Nasdaq Helsinki siirsi yhtiön osakkeet tarkkailulistalle 19.2.2015.
SolidWorks

Ohjelman toiminta

Ohjelmalla voidaan tehdä kolmenlaisia perustiedostoja; osia, kokoonpanoja sekä valmistuspiirroksia. Nämä ovat toisiinsa sidoksissa siten että muutettaessa osaa kokoonpanossa myös osatiedosto muuttuu sekä sen piirustus muuttuu, tai päinvastoin. Osien tai kokoonpanojen mittoja voidaan myös linkittää siten että toista osaa muutettaessa muut kappaleet seuraavat muutetun kappaleen mittoja. Mittoja on myös mahdollista linkittää Excel- taulukkolaskentaohjelmaan. On myös mahdollista tehdä samasta osasta monta eri "versiota" eli niin sanottuja konfiguraatiota, joilla pyritään helpottamaan suunnittelijan työtä. Esimerkiksi, voidaan luoda yksi malli ikkunalasista, johon luodaan useita eri konfiguraatioita. Tässä tapauksessa erikokoisia ikkunoita, joiden leveys ja korkeusmitat ovat erilaisia. Tämän jälkeen yhtä ikkunamallia voidaan käyttää kokoonpanossa, jossa tarvitaan erikokoisia ikkunoita.
Mallintaminen perustuu piirteisiin, ehkä suurimpana erona 2D-CAD ohjelmistoihin, käyttäjän luoma esine tai kokonaisuus on muokattavissa erittäin vapaasti, ilman että työ olisi aloitettava uudelleen alusta.
Mallinnus aloitetaan yleensä piirtämällä kaksiulotteinen kuvanto kappaleesta X,Y- tasolle (tai vaihtoehtoisesti XZ/YZ- tai muulle aputasolle), jonka jälkeen syntyneestä "sketsistä" tehdään pyörähdyskappale tai se pursotetaan kolmanteen suuntaan. On myös mahdollista sketsata 3- ulotteinen hahmotelma halutusta kappaleesta, jos tämä vaikuttaa järkevämmältä, esimerkiksi jos kyseessä on jokin taivutettu putkirakenne.
On olemassa myös monia muita tapoja aloittaa mallintaminen, näille kaikille ominaista on kuitenkin että yhtä ainoaa oikeaa tapaa ei monesti ole olemassa.
Kaksi erilaista kokoonpanojen suunnittelutapaa on kuitenkin selvästi eroteltavissa; ns. bottom-up ja top-down. Nimensä mukaisesti ensimmäisessä valmistetaan ensin laitteen osat ja näistä tehdään isompi kokonaisuus eli kokoonpano. Jälkimmäisessä mallinnetaan uusia osia jopa täysin tyhjään kokoonpanoon. Menetelmää voi vaihtaa työn edetessä.

Lisäosat

SolidWorks-ohjelmistoa voidaan laajentaa runsaasti erikseen hankittavilla lisäosilla, jotka laajentavat ohjelmiston käytettävyyttä. Lisäosia on myös mahdollista ohjelmoida itse jo ilmaistenkin välineitten avulla.
Lisäosien avulla voidaan esimerkiksi arvioida kappaleiden kestävyyttä sekä käyttäytymistä valmiina tuotteena. Vaihtoehtoisesti lisäohjelmilla voidaan vähentää ihmisen suorittamia rutiineja, joita ohjelman käyttäjä toistaa. SolidWorks tarjoaa aiemmin mainittuihin toimenpiteisiin kevyet työkalut myös perusversiossaan, mutta monimutkaiset toimintojen automatisoinnit on usein tehtävä erillisillä lisäosilla. Ohjelmisto on valmistettu hyvin käyttäjäystävälliseksi siinä mielessä että mallit joita ohjelmalla luodaan voidaan linkittää esim. Microsoft Excel-taulukkolaskentaohjelmistoon. Tämän vuoksi käyttäjä voi luoda monimutkaisiakin konstruktioita ilman että vaaditaan suurta ohjelmointiosaamista.
Sebastian Hohenthal

Sebastian Hohenthal (s. 5. marraskuuta 1984 Mora) on ruotsalainen moottoriurheilija. Hän aloitti uransa Karting-sarjoissa joissa hän kilpaili vuosina 1995-2000 voittaen mm. Dalacupen Formula Micro -sarjan mestaruuden vuonna 1996, ICA Junior Tom Trana Trophyn vuonna 1999 ja ICA Junior Nordic ja Swedish sarjojen mestaruudet vuonna 2000. Vuonna 2001 Hohenthal kilpaili Formula Ford-sarjoissa joissa hän jatkoi vuoteen 2004 saakka voittaen sarjan mestaruuden kolmessa eri luokassa vuonna 2003. Vuonna 2004 hän sijoittui kolmanneksi Britannian Formula Ford sarjassa ja Formula Ford Festival kilpailussa. Vuonna 2005 Hohenthal kilpaili Formula Renault UK sarjassa sijoittuen neljänneksi. Seuraavana vuonna hän voitti sarjan mestaruuden. Vuosina 2007-08 Hohenthal kilpaili Britannian F3-mestaruussarjassa sijoittuen seitsemänneksi ja yhdeksänneksi. Vuonna 2009 Hohenthal kilpaili F2-luokassa saavuttaen seitsemän pistettä. Vuonna 2010 Hohenthal ilmoitti vetäytyvänsä autourheilusta. Nykyään Hohenthal on Hello Sweden -klubin jäsen, joka tukee nuoria autourheilijoita. Hohenthal perusti myös oman Hohenthal Racing Academyn, joka avattiin toukokuussa 2010.
Pekka Mandart

Pekka Mandart (1. helmikuuta 1949 Kotka – 25. helmikuuta 2018 Kotka) oli suomalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän ohjasi kolme kokoillan elokuvaa sekä teki lukuisia lyhyitä dokumentteja ja luontoelokuvia.
Mandart sai vuoden ja kahdeksan kuukauden ehdollisen tuomion yhdessä vaimonsa Pamela Mandartin kanssa omistamaansa Mandart Entertainment -yritykseen liittyvistä kahdesta törkeästä velallisen epärehellisyydestä.
Mandartin ohjaamia ovat muun muassa Göran Schildtistä, Pirjo ja Matti Bergströmistä, Per Olov Janssonista sekä Juha Vainiosta kertovat henkilödokumentit.
Kosovo Polje

Historia

Kosovo Polje tunnetaan myös taistelukenttänä (polje 'pelto, kenttä'). Alueen tasangoilla käytiin nimittäin vuonna 1389 kuuluisa Kosovo Poljen taistelu, jossa serbit ja turkkilaiset taistelivat keskenään turkkilaisten voittaessa. Kosovo Poljen taistelulla on tärkeä asema serbien identiteetille ja se on yksi suurimmista syistä, miksi Serbia niin kiivaasti vastustaa Kosovon itsenäisyyttä. Vuonna 1989 peräti yli miljoona serbiä osallistui Kosovo Poljen taisteluiden 600-vuotisjuhliin.
Einari Lankinen

Einari Lankinen (1911 – 1997?) oli suomalainen Turussa asunut kirjailija.
Lankisen kirjallinen tuotanto koostui runoista ja romaaneista. Hän teki myös sävellyksiä ja sanoituksia. Oman kertomansa mukaan Lankinen sairastui 1940-luvulla silmäsairauteen joka johti useita vuosikymmeniä kestäneeseen hoitokierteeseen. Lankinen pääsi julkaisemaan tuotantoaan vasta selvittyään tästä sairaudesta.
Lankinen väitti kirjassaan Olin takaa-ajettuna että Yleisradio oli salakuvauslaitteillaan varastanut hänen käsikirjoituksiaan, sävellyksiään ja ideoitaan. Nämä oli sitten myyty Suomessa ja ulkomailla toimineille televisioyhtiöille, elokuvayhtiöille, kirjailijoille, muusikoille ja taiteilijoille jotka olivat sitten tuoneet ne julki omina luomuksinaan. Lankisen mukaan kaikki suomalaiset musiikintekijät Mikko Alataloa lukuun ottamatta olivat varastaneet sävellyksensä häneltä. Lankinen sanoi kärsineensä tämän toiminnan vuoksi vuoteen 1973 mennessä jopa 30 miljoonan markan tappiot ja hän kutsui Yleisradiota maailman suurimmaksi rikollisjärjestöksi.
Useat Lankisen kirjoista olivat Turussa ja Naantalissa toimineiden Pegasos-seuran ja Kansallis-mytologisen yhdistyksen kustantamia. Näiden yhdistysten taustalla oli tunnettu uusnatsi Pekka Siitoin mutta Lankisen kirjoissa ei ollut vaikutteita Siitoimen ajatuksista.
Hangon kirkko

Alkuperäinen ulkonäkö ja vaurioituminen

Kirkon suunnitteli arkkitehti Johan Jacob Ahrenberg. Kirkko rakennettiin punatiilestä vuosina 1890–1892 koristeelliseen uusgoottilaiseen tyyliin. Se oli tiilipintainen ja siinä oli muun muassa sivutorneja.
Hankoniemi, sitä ympäröivät merialueet ja noin 400 saarta oli vuokrattu Neuvostoliitolle laivastotukikohdaksi Moskovan rauhansopimuksen ehtojen mukaisesti. Vuokra-aika alkoi 23. maaliskuuta 1940 ja Neuvostoliitto luopui alueesta 2. joulukuuta 1941. Hanko kärsi pahoin sodissa ja vuokra-aikana: pommitukset olivat tehneet tuhojaan, julkisia rakennuksia oli räjäytetty palasiksi, mukaan lukien Hangon vesitorni. Kirkko oli vesitornin vieressä ja oli toiminut vuokra-aikana teatterina ja elokuvateatterina. Vesitornin räjäytys vaurioitti kirkkoa pahasti – jopa uuden kirkon rakentamista harkittiin.

Korjaus sodan tuhojen jäljiltä

Kirkko kuitenkin korjattiin 1950-luvun alussa ja se vihittiin uudelleen käyttöön 1953. Kirkon ulkonäkö muuttui perusteellisesti. Pommitukset olivat tuhonneet kirkkoa ja Hangon meri-ilmasto oli jättänyt jälkensä: poltettu tiili ei kestänyt. Sivutorneista ja runsaista muuratuista koristeista luovuttiin ja kirkko rapattiin harmaaksi. Uudistettu ulkonäkö edustaa funktionalismia. Myös kirkon sisätilojen ilme muuttui.
Kirkko sai erillisen sakariston vuonna 1971, sakaristossa on myös pieni vihki- ja kastekappeli. Kirkon sisätiloja korjattiin vuonna 1973, arkkitehti Lars Rejström suunnitteli korjauksen. Sisätiloja on korjattu myös 1992. Kirkon alttariseinässä ollut ikkuna-aukko oli muurattu aikanaan umpeen. Vuonna 2004 aukko avattiin, uusi ruusuikkuna on arkkitehti Gunnel Helanderin ja lasitaiteilija Carita Heinrichsin käsialaa.

Sisätilat

Kirkon alttarilla on kopio Bertel Thorvaldsenin Kristus-patsaasta. Patsas on saatu lahjoituksena kirkon vihkiäisiin 1. adventtina 1892. Alkuperäinen patsas on Kööpenhaminan tuomiokirkossa (tansk. Vor Frue Kirke). Kristus-patsas on välillä ollut kirkkosalin puolella ja alttarilla on ollut tekstiilitaiteilija Oili Mäen työ Välittäjä. Kun patsas siirrettiin takaisin alttarille vuonna 1992, Välittäjä ja Mäen toinen työ Maria sijoitettiin kuorin sivuille. Tekstiilityöt on hankittu vuonna 1973.
Kirkon urut ovat mekaaniset, vuodelta 1965 peräisin olevat 29-äänikertaiset pohjoissaksalaistyyppiset barokkiurut. Ne on rakentanut saksalainen Paul Ott. Kirkossa on myös votiivilaiva, kirkkolaiva Hangö, jonka 36-metrinen esikuva on rakennettu Bromarvissa vuonna 1877.

Hangon seurakunnat

Hangon seurakunta on perustettu vuonna 1874 ruotsinkielisenä. Vuonna 1962 seurakunta jaettiin suomenkieliseksi ja ruotsinkieliseksi seurakunnaksi. Toimitilat ovat yhteiset.
Laajakulmaobjektiivi

Laajakulmaobjektiivi on objektiivi, jonka polttoväli on filmialan tai ilmaisinalan lävistäjää lyhyempi. Normaaliobjektiivissa polttoväli on filmialan tai (täys)kennon lävistäjän pituinen.
Laajakulmaobjektiivi saattaa vääristää kuvan reunoja todellista pienemmiksi, jolloin muodostuu vaikutelma tynnyrivääristymästä, mikä tarkoittaa sitä, että kuva vaikuttaa keskeltä pullistuneelta niin kuin kyljellään oleva puutynnyri. Laajakulmaobjektiivit ovat polttoväliltään kinofilmikameroissa yleensä 35 mm, 24 mm, 22 mm, 20 mm, 18 mm tai 17 mm. Joskus 35 mm objektiivia pidetään kinofilmikameroissa myös normaaliobjektiivina.
Kalansilmäobjektiiveiksi (fisheye) kutsutaan laajakulmaobjektiiveja, joissa tynnyrivääristymää ei yritetäkään vähentää tai miltei poistaa, vaan sen annetaan tarkoituksella olla hyvin suuri, jolloin linssistä voidaan tehdä laajakulmaisempi kuin vääristymäkorjatulla linssillä, ja suuri tynnyrivääristymä toimii myös tehokeinona taiteellisille kuville. Kalansilmäobjektiiveja kutsutaan kalansilmäobjektiiveiksi niiden rungosta pullistuvan linssin kalansilmää muistuttavan muodon vuoksi.
Laajakulmaobjektiivi on usein toteutettu niin sanotulla retrofocus-rakenteella, jossa objektiivissa on ensimmäisenä hajottava linssiryhmä ja sen perässä kokoava linssiryhmä. Tällöin koko objektiivin polttovälistä saadaan tehtyä pienempi kuin pelkällä kokoavalla linssiryhmällä vaikka matka linssiltä tarkennustasolle(kennolle tai filmille) olisi pitkä; pelkällä kokoavalla linssiryhmällä linssiryhmä pitäisi sijoittaa polttovälin etäisyyden päähän tarkennustasosta, mikä esimerkiksi järjestelmäkameroissa ei usein onnistuisi peilin takia.

Laajakulmaobjektiivin käyttötilanteita

Laajakulmaobjektiiveilla voidaan kuvata suuria rakennuksia, toreja, aukioita tai maisemia helposti. Mikäli laajakulmaobjektiivi ei ole riittävän laajakulmainen kuvaamaan koko leveää tarkoitettua kuva-alaa, otetaan kaksi tai useampia kuvia rinnakkain, osittain päällekkäin, ja kuvat liitetään digitaalivalokuvauksessa toisiinsa kuvankäsittelyohjelmalla panoraamakuvaksi.
Kenties vielä paremmin laajakulmaobjektiivi sopii läheltä kuvaamiseen: kohteen korostamiseen ja katsojan viemiseen kuvan tapahtumien keskelle.
HMS Middleton (M34)

Palvelus

HMS Middleton liitettiin palvelukseen otettaessa Portsmouthin laivastotukikohtaan sijoitettuun 2. Miinantorjuntalaivueessa (engl. Second Mine Countermeasures Squadron, MCM2).
Shirley Stelfox

Nuoruus

Stelfox syntyi Dukinfieldissä, Cheshiressä vuonna 1941. Hänen äitinsä Evelyn oli modisti ja isä Harry oli kuljetusurakoitsija. Stelfox kärsi amblyopiasta eli laiskasta silmästä, joka vaikutti hänen näkökykyynsä. Sairaudestaan huolimatta Stelfox halusi näyttelijäksi jo kolmevuotiaasta asti ja hän esiintyi useissa näytelmissä käydessään Lakes Roadin koulua.

Ura

Stelfox sai näyttelijänkoulutuksensa Royal Academy of Dramatic Artissa, minkä jälkeen hän teki ensimmäisen televisioroolinsa oikeussalisdraamassa The Case Before You vuonna 1959. Vuonna 1964 Stelfox esiintyi pienessä roolissa saippuasarjassa Coronation Street. Hän esiintyi sarjassa myös vuosina 1965, 1983 sekä 1993–1994, kullakin kerralla eri roolissa.
Vuonna 1990 Stelfox valittiin Rosen rooliin komediasarjaan Pokka pitää. Stelfox jätti sarjan ensimmäisen tuotantokauden jälkeen muiden työsitoumusten takia, joten Rosen rooliin palkattiin uusi näyttelijä, Mary Millar. 1990-luvulla Stelfox näytteli myös sarjoissa EastEnders ja Sydämen asialla. 
Vuonna 2000 Stelfox aloitti Edna Birchin roolissa saippuasarjassa Emmerdale, mistä tuli hänen pitkäaikaisin roolinsa. Uskonnollinen ja koiria rakastava Edna poikkesi huomattavasti Stelfoxin aiemmista rooleista, johon lukeutuvat muun muassa prostitoitu elokuvassa 1984 ja bordellin omistaja elokuvassa Personal Services. Stelfox jatkoi Ednan roolissa kuolemaansa saakka.

Yksityiselämä

Stelfox oli kahdesti naimisissa. Ensimmäisestä liitosta Keith Edmundsonin kanssa syntyi yksi tytär, Helena. Erottuaan Edmundsonista Stelfox avioutui näyttelijä Don Hendersonin kanssa vuonna 1979. Liitto päättyi Hendersonin kuolemaan vuonna 1997.
Stelfox kuoli kotonaan 74-vuotiaana nopeasti edenneeseen syöpään.