google/wiki40b huggingface dataset:
Turun Pursiseura

Turun Pursiseura ry on Turussa toimiva, vuonna 1906 perustettu pursiseura.

Historia

Turun Pursiseura perustettiin 6. huhtikuuta 1906 paikkakunnan ensimmäiseksi suomenkieliseksi pursiseuraksi nimellä Pursiseura Maininki. Nykyisen nimensä pursiseura sai vuonna 1917.

Toiminta

Turun Pursiseura järjestää muun muassa koulutusta ja yhteispurjehduksia sekä harjoittaa kilpailutoimintaa. Yhteensä seura järjestää noin 70 tapahtumaa vuodessa.

Satama ja saaritukikohdat

Turun Pursiseuran vierasvenesatama sijaitsee Ruissalon saaressa. Myös pursiseuran ravintola sijaitsee Ruissalossa.
Turun Pursiseuralla on neljä saaritukikohtaa: Pyytinkari, Svinö, Tjärulot ja Marholmsören. Vanhin saaritukikohta, Rymättylän kunnan länsiosassa sijaitseva Pyytinkari, siirtyi purjehdusseuran omistukseen vuonna 1966. Nauvon itäosassa sijaitsevan Svinön pursiseura osti vuonna 1988. Åselholman länsipuolella sijaitseva Marholmsören on ollut vuokrattuna 1980-luvulta lähtien ja siirtyi pursiseuran omistukseen vuonna 2011. Korppoossa sijaitseva Tjärulot on ollut vuokrattuna seuran käyttöön 1980-luvulta lähtien.
Wilhelmshaven

Historia

Wilhelmshaven on melko nuori kaupunki, sillä Preussin kuningas Vilhelm I perusti sen 1869. Sen paikalla sijaitsi kuitenkin jo vuonna 1383 Sibetsburgin linna, joka kuului merirosvoille. Linnan tuhosivat 1433 Hansaliiton joukot. Neljä vuosisataa myöhemmin Preussin kuningaskunta suunnitteli oman Pohjanmeren laivaston ja sataman perustamista. Vuonna 1853 Preussi ja Oldenburgin suurherttuakunta solmivat sopimuksen, jonka nojalla 3,13 km² Oldenburgin maa-aluetta Jadebusenin rannalla luovutettiin Preussille. Preussin kuningas Vilhelm I, josta myöhemmin tuli samalla nimellä Saksan keisari, vihki sataman 1869 ja antoi sille oman nimensä.
Wilhelmshavenista tuli yksi Saksan tärkeimmistä satamista. Oldenburgin herttuakuntakin hyötyi satamasta. Wilhelmshavenin vieressä oli Oldenburgin maalla Rüstringenin kaupunki. Ne yhdistyivät 1937.
Toisen maailmansodan aikaan kaupunkia miehitti Saksan laivasto ja sitä pommitettiin liittoutuneiden ilmahyökkäyksissä. Kaksi kolmasosaa kaupungin rakennuksista tuhoutui. Sodan jälkeen satamaa ei käytetty enää vain sotilastarkoituksiin, vaan se saatettiin myös talouden ja turismin käyttöön. Nykyään Wilhelmshaven on Saksan kolmanneksi suurin satama Hampurin ja Bremen/Bremerhavenin jälkeen.
Dexterin pimeät unet

Juoni

Romaanin päähenkilö, Dexter Morgan, on nuori mies, joka työskentelee Miamin poliisilaitoksella veriroiskeanalysoijana. Työaikansa ulkopuolella hän sarjamurhaa ihmisiä tietyn periaatteen mukaan; hän murhaa ainoastaan sellaisia ihmisiä, jotka ovat onnistuneet välttämään rangaistuksensa tekemistään tapoista. Dexteriltä puuttuu normaalien ihmisten tunne-elämä, mutta hän on opetellut käyttäytymään mahdollisimman normaalisti muiden ihmisten parissa. Ainoastaan hänen kuollut ottoisänsä, Harry Morgan, oli perillä Dexterin todellisesta luonteesta ja tämän nuoruusiällä kasvaneesta tappamishalusta. Harry opetti Dexterin kanavoimaan tappamishalunsa oikein ja peittämään jälkensä.
Dexterillä on sisäinen ääni, "Synkkä Kyytiläinen", joka patistelee Dexteriä tappamaan silloin tällöin. Aina kun Dexterin on hoitanut tappamisen kunnolla, sisäinen ääni pysyy hiljaisen tyytyväisenä palatakseen myöhemmin uudestaan vaatimaan uusia uhreja.
Dexter onnistuu elämään kaksoiselämäänsä melko onnistuneesti vuosia, kunnes Miamin kaduille ilmestyy etevä, ilotyttöjä surmaava sarjamurhaaja, joka lähettää haltioituneelle Dexterille erilaisia viestejä. Samaan aikaan Dexterin sisar, Deborah Morgan, haluaa vimmatusti saada kiinni sarjamurhaajan, sillä se olisi hänen mahdollisuutensa saada siirto siveyspoliisista henkirikosten puolelle. Deborah pyytää veljeään auttamaan ja Dexter joutuu sisäisesti ahtaalle. Toisaalta hän haluaisi auttaa sisartaan, mutta toisaalta ihailla "kollegansa" taidolla tehtyjä murhia.
HMS A.5

Palvelus

Alus lähti emäaluksensa HMS Hazardin kanssa Queenstowniin Irlantiin. Aluksen kannella tapahtui 16. helmikuuta hieman tankkauksen jälkeen räjähdys sen ollessa edelleen kiinnittyneenä emäalukseen, jolloin kuusi miehistönjäsentä sai välittömästi surmansa tai hieman myöhemmin saamiinsa vammoihin. Alus myytiin romutettavaksi 1920.
Pirttijärvi (Jyväskylä, Reinanpohja)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 4,3 hehtaaria, se on 550 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähi-alueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 85 metriä mpy.
Shinichi Mochizuki

Shinichi Mochizuki (s. 29. maaliskuuta 1969 Tokio, Japani) on japanilainen matemaatikko. Hän työskentelee Kioton yliopistossa.
Mochizuki suoritti tohtorin tutkinnon Princetonin yliopistossa kesäkuussa 1992. Hän on työskennellyt Kioton yliopiston RIMS-tutkimuslaitoksen professorina helmikuusta 2002 lähtien. Sitä ennen hän toimi laitoksen apulaisprofessorina, johon virkaan hänet nimitettiin elokuussa 1996. Uransa aikana Mochizuki on selvittänyt erittäin vaikeita matemaattisia ongelmia. Omilla kotisivuillaan hän käyttää itsestään nimitystä ”inter-universaali geometrikko”.
Elokuussa 2012 Mochizuki julkaisi abc-konjektuuria käsittelevän 500-sivuisen työn, joka hänen mukaansa todistaa konjektuurin. Todistuksen hyväksymisen tai hylkäämisen arvioidaan kuitenkin olevan hyvin pitkäkestoinen prosessi, sillä Mochizuki käytti työssään kokonaan uusia matemaattisia käsitteitä ja menetelmiä. Hän lähestyi ongelmaa elliptisiä käyriä koskevan teorian kautta.
Uusrokokoo

Uusrokokoo oli 1840–1870-luvuilla vaikuttanut sisustuksen tyylisuuntaus. Tyyli kehittyi ranskalaisen rokokoon pohjalta, ja sille olivat tyypillisiä kiillotetusta tummasta puusta valmistetut kaarevalinjaiset huonekalut sekä kukkakuvioiset tekstiilit.
Elli Parkkari

Elli Parkkari (o.s. Kumpulainen, 12. tammikuuta 1907 Maaninka – 2001 Helsinki) oli suomalainen puoluevirkailija, joka 1930-luvulla oli yksi maanalaisen Suomen Kommunistisen Puolueen johtavista organisaattoreista. Korkeaan asemaan SKP:n hierarkiassa noussut Parkkari vastasi muun muassa puolueen salakielisestä kirjeenvaihdosta sekä toimi kaaderi- ja valistusjaostoissa. Vuodet 1938–1944 hän oli vankilassa, ja työskenteli sotavuosien jälkeen muun muassa Kansan Sivistystyön Liiton opintosihteerinä.

Elämä

Maaningan pitäjän Tuovilahden kylässä syntyneen Parkkarin vanhemmat olivat Kiuruvedeltä kotoisin olleet seppä Aukusti Kumpulainen ja Greta Sofia Kukkonen. Hän kävi kolme luokkaa kansakoulua, mutta isän saaman aivohalvauksen vuoksi joutui aloittamaan työnteon jo kymmenvuotiaana. Parin vuoden kuluttua Parkkari muutti palvelijattareksi Helsinkiin ja lähti 14-vuotiaana mukaan ammattiyhdistysliikkeen toimintaan. Myöhemmin hän työskenteli muun muassa kenkä- ja huonekalutehtaalla sekä lehtimyyjänä. Vuosina 1929–1930 Parkkari kävi yksivuotisen kauppakoulun iltakurssin. Hän oli aktiivisesti mukana Sosialidemokraattiseen nuorisoliiton ja Kommunistisen nuorisoliiton toiminnassa. Vuonna 1930 Parkkari valittiin Kommunistisen Nuorisoliiton keskuskomiteaan ja samalla hän pääsi myös SKP:n jäseneksi.
Talvella 1931 Parkkarista tuli puolueen kokopäivätoiminen työntekijä, kun hän otti vastuulleen salakirjoittajan tehtävät. Niihin kuului muun muassa SKP:n Moskovassa toimineen ulkomaanosaston ja Kominternin kanssa käydyn kirjeenvaihdon koodaaminen. Periaatteellisista syistä hän ei kuitenkaan suostunut ottamaan palkkaa, vaan jatkoi edelleen myös päivätyössä. Etsivän keskuspoliisin päästyä Parkkarin jäljille hän pakeni maaliskuussa 1932 Tukholman kautta Neuvostoliittoon. Hän työskenteli aluksi huonekalutehtaalla, ja opiskeli myöhemmin Leningradin Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopistossa sekä Moskovan Lenin-koulussa peitenimellä ”Anna Lauren”. Joulukuussa 1936 Parkkari palasi Suomeen ja organisoi nuorisotyötä eri puolilla maata. Keväästä 1937 lähtien hän työskenteli Helsingissä Heteka Oy:ssä, kunnes marraskuussa 1938 joutui EK:n pidättämäksi Tauno Taivaisen ilmiantojen johdosta. Parkkari sai neljän vuoden pituisen vankeustuomion, jonka jälkeen hänet pidettiin turvasäilössä jatkosodan loppuun syyskuuhun 1944 saakka. 
Vankilasta vapauduttuaan Parkkari jatkoi toimintaa laillistetussa SKP:ssä työskennellen aluksi toimittajana puolueen äänenkannattajassa Kommunistissa. Keväällä 1946 hän siirtyi SKP:n valistusjaoston kirjeopistoon, josta pian syntyi Sirolan kirjeopisto. Vuosina 1964–1972 Parkkari työskenteli Kansan Sivistystyön Liitossa muun muassa opintosihteerinä. Eläkevuosinaan hän jatkoi järjestötehtävissä vielä 75-vuotiaaksi saakka.

Perhe

Elli Parkkarin puoliso oli SKP:n aktiivi Nestori Parkkari. Heidän poikansa on kirjailija ja toimittaja Jukka Parkkari.
John Lombe

John Lombe (1693 - 1722) oli englantilainen silkintuottaja. Hänen perheensä oli tekstiilialalla, ja velipuoli Thomas hankki vuonna 1718 patentit kolmelle silkin käsittelyyn tarkoitetulle koneelle. Uskotaan, että John Lombe toi koneiden perusajatuksen Italiasta.
Tuohon aikaan Euroopan paras silkki kehrättiin Sardiniassa, missä teollisuusvakoilu oli kielletty kuolemanrangaistuksen uhalla. Lombe liikkui siellä ensin turistina, mutta lahjoi sitten itsensä töihin huoltomieheksi ja luonnosteli koneista kuvia työpäivän päätteeksi. Hän salakuljetti piirrokset veljelleen Englantiin.
Veljekset rakennuttivat silkkitehtaan Derwentin varteen, Thomas Cotchettin epäonnistuneen silkkitehtaan naapuriin. Uuden tehtaan koneet toteutti tunnettu hydrauliikkainsinööri George Sorocold. Derbyn silkkikehräämöstä tuli menestyvä yritys, joka työllisti 300 henkeä 1730-luvulla. John Lombe kuoli vuonna 1722, ja tuhannet osallistuivat hänen hautajaisiinsa. Kuolinsyyksi on epäilty italialaisen naisen kostoa.
Onnen saari

Juoni

Nuori sotilas Olavi Laitinen palaa haavoituttuaan mielessään takaisin rauhanaikaiseen purjehdusretkeen, jonka hän teki parin ystävänsä kanssa. Myrsky ajoi heidät saarelle, jossa Olavi rakastui saaren kaunottareen Birteen. Lähtiessään hän lupaa palata takaisin saarelle mutta sodan syttyminen estää paluun ja hän on vain kirjeenvaihdossa Birten kanssa. Elokuvan kertomus palaa sitten nykyhetkeen ja selviää, että Olavin ennen haavoittumistaan saama kirje kertoi Birten kuolleen. Olavi toipuu sairaalassa vammoistaan mutta henkisesti hän on murtunut palatessaan rintamalle.
Getto (yleiskäsite)

Getto tai ghetto on asuinalue, joka on eriytynyt tietyn etnisen tai kulttuurisen ryhmän alueeksi. Gettoa pitää yllä toisaalta sen asukkaiden keskinäinen koheesio, toisaalta ympäröivän yhteisön sen ympärille asettama raja. Raja ei ole fyysinen, mutta se voi olla hyvinkin todellinen ja vaikuttaa asumisen hintaan ja siihen, miten muut suhtautuvat geton asukkaisiin. Getto on usein kaupungin köyhempää aluetta. Tulot niissä ovat matalia, asunnot ahtaita, työttömyys korkeampaa, terveydentilat huonompia ja rikollisuus yleisempää.
Gettoutuminen alkaa, kun jonkin sille alttiin ryhmän osuus ylittää tietyn osuuden. Chicagossa kehitys on mennyt niin, että kun tietyllä alueella afroamerikkalaisten osuus talojen omistajista tai koulujen oppilasmääristä on saavuttanut kriittisen tason (joka vaihtelee, mutta saattaa olla noin 15 prosenttia), valkoisten pako -ilmiö on alkanut. Tällöin valkoiset ovat alkaneet muuttaa alueelta ripeässä tahdissa pois eivätkä halua enää ostaa asuntoja alueelta. Chicagossa tunnetaan tapauksia, joissa asuinalue on muuttunut 75-prosenttisesti afroamerikkalaiseksi vain kolmen vuoden päästä siitä, kun kriittinen osuus saavutettiin. Ei ole olemassa mitään määrättyä kriittistä astetta, vaan jotkut yhteisöt ovat halukkaampia elämään rinnakkain ja jotkut vähemmän halukkaita.
Yhdysvalloissa monessa kaupungissa on gettoja: omia gettoja on muun muassa afroamerikkalaisilla, appalakkilaisilla, intiaaneilla, irlantilaisilla, italialaisilla, jamaikalaisilla, kiinalaisilla, kuubalaisilla, meksikolaisilla ja puertoricolaisilla. Myös joissain eurooppalaisissa kaupungeissa on vastaavia alueita. Eriytyminen voi tapahtua muunkin kuin etnisyyden pohjalta: Pohjois-Irlannin Belfastissa on erikseen katolisia ja protestanttisia katuja.

Sanan historia

Perinteisesti sanalla ghetto tarkoitettiin eri puolilla Eurooppaa olleita juutalaiskortteleita. Sanan historiasta ei ole yksimielisyyttä. Alkujaan sana lienee tullut juutalaisten alueesta Venetsiassa, jossa sijaitsi valimo, joka on italiaksi 'getto'.
Kuurojen museo

Kuurojen museo on vuonna 1907 perustettu suomalainen museo, joka tallentaa, tutkii ja esittelee Suomen kuurojen ja viittomakielisten kulttuuriperintöä. Museo on ollut vuodesta 2012 lähtien osa Tampereella sijaitsevaa Työväenmuseo Werstasta. Kuurojen museo toimii pääasiassa verkkomuseona, mutta lisäksi se järjestää näyttelyitä Helsingin Valkeassa talossa, jossa on muun muassa Carl Oscar Malmin muistohuone.
Kuurojen museon kokoelmiin kuuluu noin 8 300 valokuvaa ja 2 300 esinettä.
Valtakunnallinen yrittäjäpalkinto

Valtakunnallinen yrittäjäpalkinto on neljälle yritykselle vuosittain myönnettävä julkinen tunnustus esimerkillisestä yrittäjyydestä. Palkittavat yritykset valitsee lautakunta, johon kuuluvat Suomen Yrittäjien, Suomalaisen Työn Liiton, Yksityisyrittäjäin Säätiön sekä Fennian edustajat. Palkintoa on jaettu vuodesta 1968 lähtien.
Palkinnolla halutaan korostaa oma-aloitteisten ja taloudellisten riskien ottamiseen uskaltautuvien yrittäjien merkitystä koko talouselämälle, ja nostaa yksityisen yrittäjyyden arvostusta yhteiskunnassamme. Palkintokriteereitä ovat tuotteiden tai palvelusten jatkuva kehitystyö ja uusiutuminen, kansainvälisessä kilpailussa menestyminen sekä yritystoiminnan jatkuvuus onnistuneiden sukupolvenvaihdosten kautta. Valinnoissa kiinnitetään erityistä huomiota yrityksen tuottavuuteen, tuotekehitykseen ja toimintaidean omaperäisyyteen.
JaMZ

JaMZ (ven. Ярославский моторный завод, Jaroslavski motorni zavod, "Jaroslavlin moottoritehdas") on venäläinen dieselmoottorivalmistaja. Tuotantolaitos sijaitsee Jaroslavlissa. Moottorien käyttökohteet ovat muun muassa raskaat työkoneet, laivat, dieselgeneraattorit sekä panssarivaunut ja muut sotilasajoneuvot.
Tehtaan perusti Vladimir A. Lebedev vuonna 1916 autojen ja ambulanssien valmistusta varten. Neuvostoliiton aikana yritys kansallistettiin ja siellä valmistettiin kuorma- ja linja-autoja.
Toisen maailmansodan aikana tehtailla valmistettiin tykinvetotraktoreita.
Sodan jälkeen tehtaalla keskityttiin dieselmoottorien valmistukseen. Asiakaskunta koostui pääasiassa Neuvostoliiton alueen raskaan kaluston valmistajista ja telakoista.
Andy Najar

Seurajoukkueura

Ammattilaisuransa vuonna 2010 yhdysvaltalaisessa DC Unitedissa aloittanut Najar teki debyyttinsä MLS-liigassa maaliskuussa 2010. Samana vuonna hänet valittiin vuoden tulokkaaksi MLS:ssä. Tammikuussa 2013 Najar siirtyi Yhdysvaltain pääkaupungista kuukauden mittaiselle lainalle Belgian suurseuraan RSC Anderlechtiin. Kuukauden lainan jälkeen Anderlecht oli vaikuttunut Najarin kyvyistä ja osti tämän omakseen noin kolmella miljoonalla dollarilla. Hän teki debyyttinsä kuitenkin vasta elokuussa 2013.

Maajoukkueura

Najar kuului Hondurasin joukkueeseen olympialaisissa 2012. Hondurasin jalkapallomaajoukkueessa hän oli jo debytoinut syyskuussa 2011. Najar valittiin valmentaja Luis Fernando Suárezin ryhmään MM-kisoihin 2014.
Nike

Nike (m.kreik. Νίκη, "Voitto") oli kreikkalaisessa mytologiassa voiton jumalatar tai henkilöitymä. Siivekkään naishahmon käteen kuvattiin palmunoksa tai seppele. Nike oli suosittu aihe kreikkalaisessa taiteessa. Tunnetuin Niken temppeli on Ateenan Akropoliilla sijaitseva Athene Niken temppeli.
Niken vanhemmiksi mainitaan yleensä Pallas ja Styks, kun taas homeerisissa hymneissä hänen isäkseen mainitaan Ares. Niken sisaruksia olivat Kratos ("Voima"), Bia ("Väkivalta") ja Zelos ("Innokkuus"). Nike osallistui olympolaisten jumalten rinnalla taisteluun titaaneja vastaan. Niken voimat eivät kuitenkaan rajoittuneet pelkästään sotilaallisiin asioihin.
Tunnettuna Nikeä esittäviä veistoksia ovat Samothraken Nike ja Paionioksen Nike.
Roomalaisten vastine Nikelle oli Victoria.
Aurélien Panis

Aurélien Panis (s. 29. lokakuuta 1994 Saint Martin d'Hères) on ranskalainen moottoriurheilija. Hän on entisen Formula 1 -kuljettajan ja vuoden 1996 Monacon GP:n voittajan Olivier Panisin poika.
Panis aloitti uransa karting-sarjoissa. Vuonna 2011 hän siirtyi Ranskan Formula 4 -sarjaan sijoittuen sarjan kymmenneksi. Vuonna 2012 Panis kilpaili Formula Renault Alps -sarjassa sijoittuen sarjan 17:ksi. Samana vuonna hän ajoi Eurocup Formula Renault -sarjassa kuusi kilpailua saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2013 Panis kilpaili täyden kauden Eurocup -sarjassa saavuttaen 14 pistettä. Vuonna 2014 Panis jatkoi samassa sarjassa. Hän saavutti yhden voiton ja yhden paalupaikan sijoittuen sarjan yhdeksänneksi. Vuonna 2015 Panis siirtyi kilpailemaan Formula Renault 3.5 -sarjaan ajaen Tech 1 Racing -tallissa.
Olga Leinonen

Olga Leinonen (11. heinäkuuta 1877 Kajaani – 9. tammikuuta 1950 Helsinki) oli suomalainen konekutoja, luennoitsija ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Leinosen vanhemmat olivat maanviljelijä Kalle Leinonen ja Saara Greeta Kemppainen . Hän kävi kansakoulun ja suoritti konekutomakurssin. 
Leinonen työskenteli palkkatyöläisenä ja työnjohtajana maanviljelys-, karjanhoito- ja meijeritöissä. Hän oli siirtolaisena Yhdydvalloissa muutamia vuosia vuodesta 1909 alkaen. Suomeen palattuaan Leinonen omisti konekutomaliikkeen Helsingissä ja hän toimi myös sosialidemokraattisen puolueen ja ammattiyhdistysliikkeen puhujana ja luennoitsijana. 
Leinonen oli kansanedustajana 1919–1929 edustaen Hämeen läänin eteläistä vaalipiiriä. Hänen edustajantoimensa todettiin lakanneeksi 26. maaliskuuta 1929 ja hänen tilalleen eduskuntaan tuli sosialidemokraattien Otto Marttila. Leinonen oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1925 presidentinvaaleissa ja hän oli myös Helsingin kaupunginvaltuustossa. Leinonen kuului lisäksi sosialidemokraattisen naisliiton liittotoimikuntaan.
Värälän rauha

Värälän rauha päätti Ruotsin ja Venäjän välisen niin sanotun Kustaa III:n sodan 14. elokuuta 1790. Sodan aloitti Ruotsi vuonna 1788. Rauhansopimus ei sisältänyt alueluovutuksia kummaltakaan osapuolelta. Rauha solmittiin Värälän kylässä silloisessa Elimäen pitäjässä nykyisen Kouvolan alueella.
Rauhan solmimisen teki mahdolliseksi Ruotsin laivaston saama murskaava voitto Ruotsinsalmen toisessa meritaistelussa heinäkuussa 1790. Venäjän keisarinna Katariina II suostui serkkunsa Kustaa III:n rauhantarjoukseen, koska myös suurvaltapoliittinen tilanne oli kääntynyt Venäjälle epäsuotuisaksi, kun Itävalta ja Turkki tekivät keskenään rauhansopimuksen. Ruotsin ehdotukseen saatiin Venäjän keisarinnalta vastaus, jonka mukaan rauhasta voitaisiin sopia sotaan edeltäneeseen tilanteeseen palaamisen pohjalta. Neuvottelut alkoivat 14. elokuuta, ja venäläisten pettymykseksi Ruotsia edusti niissä vain kenraali Gustav Mauritz Armfelt. Lopputulos saavutettiin samana päivänä.
Ruotsi julisti Armfeltin suulla, että sillä oli oikeus erillisrauhaan Venäjän kanssa huolimatta omasta liittosopimuksestaan Turkin kanssa. Rauhansopimus, joka ei muuttanut rajoja, ei ollut kummallekaan osapuolelle varsinainen voitto. Neuvotteluissa oli esillä joitakin aluevaihtoja, mutta ne jätettiin selvitettäviksi tulevissa keskusteluissa, samalla kun sotavankien vaihdosta sovittaisiin. 
Ruotsille sopimus oli siinä mielessä voitto, että siinä kiellettiin Venäjältä puuttuminen Ruotsin sisäisiin asioihin. Tämä suuren Pohjan sodan jälkeen Uudenkaupungin rauhansopimuksessa sovittu oikeus oli tosin jo muuttunut lähes kuolleeksi kirjaimeksi Kustaa III:n vallankaappauksen jälkeen vuonna 1772.
Suurlähettiläs Heikki Talvitien mukaan Tukholman Skeppsholmenilla Modernin taiteen museon takana on ollut pienimuotoinen Värälän rauhan muistomerkki, jonka tilalle on 2000-luvulla vaihdettu Ruotsinsalmen voiton muistomerkki. Talvitie arvioi tämän kuvastavan Ruotsin rauhanperinteiden hiipumista.
Pahtamaatyranni

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan pahtamaatyranni on 14–15 cm. Selästään ja päästään laji on väriltään vaaleanruskea ja siivet ovat tummemmat. Nokka on melko pitkä ja ohut ja väriltään se on musta lukuun ottamatta alanokan keltaista laikkua. Pahtamaatyrannin kurkku ja vatsa ovat valkoiset ja vatsassa on myös kellanruskeaa väritystä. Ulkonäöltään pahtamaatyranni muistuttaa ruohomaatyrannia (Muscisaxicola alpinus), mutta on sitä pienikokoisempi.

Levinneisyys ja elinympäristö

Pahtamaatyrannia tavataan Andeilta Kolumbian pohjoisosista, keskisestä Ecuadorista ja Perusta etelään aina Chileen ja Argentiinaan saakka. Levinneisyysalueen eteläosissa pesivät yksilöt ovat muuttolintuja. Linnun elinympäristöä ovat kivikkoiset ja pensaikkoiset seudut. Pahtamaatyrannin elinympäristöt sijaitsevat useimmiten 2 600–3 200 metrin korkeudella merenpinnasta.

Elintavat

Pahtamaatyrannit liikkuvat yleensä yksinään tai pareittain, pesimäajan ulkopuolella joskus myös löyhinä ryhminä. Linnut liikkuvat juosten matalana maanpinnan läheisyydessä. Ecuadorissa pahtamaatyrannin lisääntymiskausi kestää kesäkuulta heinäkuulle. Lajin pesä on kuppimainen ja rakennetaan pensaaseen, ruohotuppaaseen tai kiven juurelle. Naaras munii kahdesta kolmeen väriltään valkoista munaa.
Anssi Tieranta

Ura

Tieranta on Tampereen Ilveksen kasvatti. Hän voitti joukkueessa C-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 2001. Kaudella 2004–2005 Tieranta oli tehoilla 4+17=21 Ilveksen keväällä 2005 A-nuorten Suomenmestaruuden voittaneen joukkueen tehokkain puolustaja. Hän oli koko A-nuorten SM-liigan kolmanneksi tehokkain puolustaja Bluesin Juhani Kaisjoen ja HPK:n Juuso Hietasen jälkeen.
Kaudeksi 2005–2006 Tieranta lähti joukkuetoverinsa Juha Keinäsen kanssa Bemidji State Universityn joukkueeseen, NCAA:han. He voittivat keväällä 2006 CHA:n mestaruuden. Yhden siellä vietetyn kauden jälkeen Tieranta palasi toukokuussa 2006 Suomeen ja hän siirtyi kaksivuotisella sopimuksella pelaamaan SM-liigaa Porin Ässiin, jonne Tierannan kaappasi Ilveksen A-nuorista tuttu uusi päävalmentaja Juha Pajuoja. Tieranta teki tulokaskaudellaan 2006–2007 46 runkosarjaottelussa kolme syöttöpistettä. Kaudella 2007–2008 hän pelasi vain 20 ottelua ilman tehopisteitä, sillä nivusvamma piti Tierannan ison osan kaudesta sivussa. Hän pelasi kauden aikana myös yhteensä viiden ottelun verran lainalla Lempäälän Kisassa. Maaliskuussa 2008 Tieranta teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Ässien kanssa.
Kaudella 2008–2009 erilaisista vammoista kärsinyt Tieranta ei pelannut otteluakaan. Ässät purkivat hänen kauden 2009–2010 kattavan sopimusvuotensa helmikuussa 2009. Kaudeksi 2009–2010 Tieranta palasi kotikuntaansa Lempäälään ja siirtyi pelaamaan Mestistä Lempäälän Kisan riveihin. Joukkue sijoittui keväällä 2010 neljänneksi hävitessään pronssiottelussa KooKoolle lukemin 4–2. Tieranta teki toukokuussa 2010 vuoden mittaisen jatkosopimuksen LeKin kanssa. Hänestä tuli kaudella 2010–2011 joukkueen kapteeni.

Maajoukkue

Tieranta edusti Suomea alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2005.

Muuta

Tierannan pikkuveli Teppo pelaa hyökkääjänä II-divisioonajoukkue HC Nokiassa. Teppo pelasi veljensä joukkuetoverina LeKissä kaudella 2007–2008.