google/wiki40b huggingface dataset:
Ken Daneyko

Ura

Daneyko aloitti uransa Yorkton Terriersissä SJHL:ssä 1979. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi WHL:ään, ensin Great Falls Americansiin ja sitten Spokane Flyersiin. Hyvät esitykset johtivat siihen, että hänet varattiin NHL:n varaustilaisuudessa numerolla 18 New Jersey Devilsiin vuonna 1982.
Daneykon ensimmäinen kausi NHL:ssä kului poukkoillessa NHL:n ja WHL:n välillä. Kaksi seuraavaa puolestaan farmijoukkueen Maine Marinersin ja Devilsin kokoonpanojen välillä. Daneykon läpimurtokausi oli 1985–86, jonka jälkeen hän pysyi Devilsin kokoonpanossa uransa loppuun asti.
Daneyko tuli tunnetuksi etenkin puolustavana puolustajana, joka ei kaihtanut rajuja otteita ja uhrauksia. Mm. hän menetti etuhampaansa syöksyessään kiekon eteen. Hän oli fanien suosikki ja hänen harva hymynsä oli laajalti tunnettu. Fanit nimesivät hänet "Mr. Deviliksi", sillä hän pysyi koko uransa joukkueessa.
Urallaan Daneyko onnistui samaan yli 2500 rangaistusminuuttia, ja vaikkei hän ollutkaan pisteitä tekevä puolustaja, sai hän paljolti peliaikaa. Devils jäädytti Daneykon pelinumeron nro. 3:n vuonna 2006.
1990-luvun lopussa Daneyko kärsi alkoholismista, mutta GM Lou Lamoriello ei suostunut erottamaan häntä, vaan määräsi hänet vieroitukseen. Daneyko pääsi eroon alkoholista, ja pelasi joka ottelun vuoden 2000 pudotuspeleissä voittaen Bill Masterton Memorial Trophyn.
Scott Stevensin kanssa Daneyko oli voittamassa Devilsille Stanley Cupin kolmesti: 1994–95, 1999–00 ja 2002–03. Daneyko lopetti uransa kolmanteen Stanley Cup -voittoon.
Nykyään Daneyko toimii kommentaattorina ja ammattilaisanalyytikkona MSG+ -tv-kanavalle Devilsin otteluiden erätauoilla.
Brightonin lelu- ja pienoismallimuseo

Brightonin lelu- ja pienoismallimuseo, ennen Sussexin lelu- ja pienoismallimuseo, on Brightonissa, Englannissa, Brightonin rautatieaseman alla sijaitseva museo. Christopher Littledale perusti museon vuonna 1990, ja sen kokoelmaan kuuluu nykyisin yli 10 000 lelua ja pienoismallia.
Rautatiaseman holvikaaret rakennettiin vuonna 1845 tukemaan rautatieaseman edustaa. Paikkaa käytettiin aluksi olutpanimon tynnyreiden varastoimiseen. Alempi holvikäytävä, missä museon nykyinen sisäänkäynti sijaitsee, oli neljän vaunuhevosen ja maissisiilon majoituspaikka. Toisen maailmansodan aikana siellä oli Britannian armeijan päämajana.
Säätiö hankki paikan vuonna 1990, mutta vasta lähes vuoden kunnostustöiden jälkeen museo voitiin avata.

Historia

Christopher Littledale, museon johtaja, perusti Brightonin lelu- ja pienoismallimuseon vuonna 1990 hyväntekeväisyyssäätiönä. Museon silloinen nimi oli Sussexin lelu- ja pienoismallimuseo. Toukokuussa 1998 museossa oli vuotoja, ja se jouduttiin sulkemaan saman vuoden marraskuussa. Railtrack-yhtiön urakoitsijat aiheuttivat vuodot, kun he puuttuivat vanhoihin salaojitusjärjestelmään rautatieaseman edustan ja taksialueen päällystystöiden aikana. Siihen aikaan Brightonin lelu- ja pienoismallimuseo oli Englannin ainoa lelumuseo.
Brightonin lelu- ja pienoismallimuseo oli suljettuna kolmen vuoden ajan. Sen aikana Railtrackin ja sitä isännöivän osaston, Espacian, kanssa käytiin neuvotteluja. Lopulta Railtrack suostui käyttämään 130 000 puntaa museon vedeneristystöihin ja antamaan julkistamattoman summan korvaukseksi säätiölle. Museo avattiin uudelleen lokakuussa 2001. Marraskuussa 2004 Gloucesterin herttua vieraili museossa ja paljasti muistolaatan. Lokakuussa 2005 Brightonin lelu- ja pienoismallimuseo järjesti "Make History Fun" -kampanjan.
Marraskuussa 2005 museo sai 1 594,70 punnan apurahan Surreyn, East Sussexin ja West Sussexin museovirastolta. Raha käytettiin tietokonetarvikkeiden ja lelujen erityistiedoista tehtävään tietokantaan.
Vuoden 2005 syksyllä ja talvella museo kärsi taas vuodoista ja työt saatiin päätökseen vuonna 2006.
Alfred Ketola

Alfred Herman Ketola (ent. Andersson, 30. lokakuuta 1882 Pietari – 30. huhtikuuta 1965) oli suomalainen oppikoulun lehtori, taide- ja teatteriarvostelija sekä taidemaalari.
Ketola opiskeli maalausta Pekka Halosen johdolla vuonna 1896 ja myöhemmin Helsingin yliopiston piirustussalissa vuosina 1902–1907. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1907, 1908 ja 1939. Ketola toimi kielten lehtorina oppikouluissa.
Veteraanin iltahuuto

Veteraanin iltahuuto on musiikinopettaja, kamarineuvos Kalervo Hämäläisen 1980-luvun loppupuolella säveltämä ja sanoittama laulu, josta on tullut yksi Suomen tunnetuimmista veteraanilauluista.
Laulu äänitettiin esimmäisen kerran syksyllä 1988 Suomen sotaveteraaniliiton kustantamana. Solistina lauloi Jorma Hynninen, jota avusti kadettikuoro (KadK74 / KadK75) ja Helsingin Varuskuntasoittokunta. Kasetin B-puolella on Ella Erosen lausuman Maamme-runon tallenne. Kasetti saavutti kultalevyyn oikeuttavan levityksen viikossa . Ensiesitys samalla kokoonpanolla oli Finlandiatalolla järjestetyssä veteraanijuhlassa samana syksynä. 
Myöhemmin Veteraanin iltahuudon ovat levyttäneet muun muassa Korsuorkesteri ja Kaartin soittokunta.
Itsenäisyyspäivänä 2015 sotaveteraanit esittivät laulun presidenttiparille ja yli 2 miljoonalle tv-katsojalle Linnan juhlissa 95-vuotiaan sotaveteraani Armas Ilvon johdolla. Esitys nousi yhdeksi vuoden 2015 mediailmiöistä, ja Yleisradion tallennetta katsottiin sittemmin esimerkiksi Facebookissa yli 850 000 kertaa.
Jorma Hynninen esitti Veteraanin iltahuudon presidentti Mauno Koiviston siunaustilaisuudessa Helsingin tuomiokirkossa 25. toukokuuta 2017 Kaartin soittokunnan ja poikakuoro Cantores Minoresin kanssa.
Halasarna

Maantiede

Halasarna oli rakennettu saaren etelärannikolle nykyisen Kardámainan länsipuolelle lähelle niemeä, joka tunnettiin nimellä Laketer tai Laketerion (lat. Laceterium). Kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä. Saarella oli samaan aikaan myös kaksi muuta polista, Astypalaia ja Kos Meropis (myöhempi Kos).

Historia

Halasarna oli perustettu viimeistään arkaaisella kaudella 500-luvulla eaa. Kaupungin arvioidaan olleen olemassa poliksena ainakin suurimman osan klassista kautta. Se on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi sillä perusteella, että monet seikat tukevat tällaista tulkintaa, vaikka sitä ei suoraan kutsutakaan polikseksi missään tuon aikaisessa lähteessä. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Halasarnitas (Ἁλασαρνίτας). Sen jälkeen kun Kosin polis perustettiin saaren keskukseksi vuonna 366 eaa., Halasarna oli sen alainen demos (δήμος Ἁλασαρνιτών, dēmos Halasarnitōn).
Halasarnan paikalla on ollut asutus ainakin vielä varhaisella kristillisellä kaudella. Kaupungin arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1985, kun joitakin muinaisjäänteitä oli tullut esiin hotellin rakennustöiden yhteydessä.

Rakennukset ja löydökset

Halasarnan akropoliina toimi Kardámainan länsipuolella oleva kukkula (36°46′37″N, 27°07′43″E ), jolla on nykyisin pieni sotilastukikohta. Kaupungin laajin arkeologinen alue sijaitsee nykyisen Kardámainan länsilaidalla (36°46′41″N, 27°08′16″E ). Sen löytöihin kuuluu Apollon Pythaiokselle omistettu temppeli, joka oli rakennettu hellenistisellä kaudella 200-luvulla eaa. Varhaiskristillisellä ajalla 400-luvulla jaa. sen paikalle rakennettiin Pyhän Theoteen (Agía Theótis) basilikakirkko. Kirkossa oli kolme laivaa ja länsipäässä nartheks ja baptisterion. Alueelta on löydetty myös varhaiskristillisen kauden asutuksen ja hautausmaan jäänteitä sekä toisen basilikakirkon rauniot.
Halasarnassa oli Apollonin temppelin lisäksi pyhäköt myös muun muassa Afroditelle, Artemiille, Asklepiokselle, Hekate Stratialle ja Herakleelle. Kaupungin paikalta on löydetty myös muun muassa kreikkalainen teatteri, joka oli rakennettu hellenistisellä kaudella. Sen katsomosta on säilynyt noin kolmen penkkirivin verran.
Roman Novotný

Roman Novotný (s. 5. tammikuuta 1986 Přerov) on tšekkiläinen pituushyppääjä.
Novotný sijoittui seitsemänneksi alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa 2003 tuloksella 696 cm ja kolmanneksi alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa 2007 tuloksella 787 cm. Ensimmäisissä aikuisten arvokisoissaan, Pekingin olympialaisissa 2008, hän oli kahdeksas hypättyään tasan 8 metriä. Seuraavana vuonna hän karsiutui sekä Torinon sisäratojen EM-kisoissa että Berliinin MM-kisoissa, mutta Barcelonan EM-kisoissa 2010 hän oli kahdestoista tuloksella 765 cm. Pariisin sisäratojen EM-kisoissa 2011 hän oli kahdeksas tuloksella 766 cm.
Novotnýn ennätys on 821 cm, jonka hän hyppäsi Brnossa 22. heinäkuuta 2008. Sisäradoilla hän on hypännyt 805 cm Prahassa 26. helmikuuta 2009. Hän on lisäksi hypännyt korkeutta 215 cm ja kolmiloikkaa 15,49 m sekä juossut 60 metriä aikaan 6,81 s ja 100 metriä aikaan 10,64 s.
Ranskan 1. armeija

1940

Saksa hyökkäsi Ranskaan ja Alankomaihin 10. toukokuuta 1940. 1. armeija siirrettiin Pohjois-Ranskaan brittiläisen siirtoarmeijan tueksi. Armeija jäi Dunkerquen alueella Lillessä mottiin ja se antautui saksalaisille 29. toukokuuta 1940. Vain pieni osa armeijasta onnistui evakuoimaan Englannin kanaalin yli Isoon-Britanniaan jatkaakseen taistelua myöhemmin.

1944–1945

Jean de Lattre de Tassignyn johtama armeija B osallistui operaatio Dragooniin, joka oli liittoutuneiden maihinnousu Etelä-Ranskaan elokuussa 1944. Syyskuussa armeija B nimettiin uudelleen 1. armeijaksi. Se muodosti liittoutuneiden joukkojen oikean sivustan edeten kohti Saksaa Sveitsin rajan myötäisesti. Tammikuun alussa 1945 se osallistui Saksan viimeisen länsirintaman  hyökkäysoperaation Nordwindin torjumiseen.

Sodan jälkeen

1980-luvun lopulla 1. armeijan esikunta oli Strasbourgissa, jolloin siihen kuuluivat Metzissä I, Baden-Badenissa II ja Lillessä III armeijakunta sekä armeijajoukkoja. Lisäksi armeijan alaisuuteen kuuluivat St. Germain-en-Layeen sijoitetut Ranskan nopean toiminnan joukot ja kuusi sotilasaluetta. Armeijan vastuulla olivat myös Ranskan plutoniumvarastot. III armeijakuntaan kuului Maillyyn sijoitettu 4. tykistörykmentti, jonka kalustona kuusi Pluton SSM -ohjusjärjestelmää.
Totojärvi

Maantiede

Järven pinta-ala on 0,75 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Siihen laskee yksi metsä ja pelto-oja. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkuunsa 2,1 kilometriä pitkä laskuoja Sirppujokeen. Järvellä on 460 metriä rantaviivaa ja sen ranta on pääosin kallio- ja moreenipohjaista metsämaastoa, joka on rannassa soistunutta. Länsipuolella on järveä isompi pelto. Rannoille on rakennettu yksi loma-asunto.
Helsingin Sanomain Säätiö

Helsingin Sanomain Säätiö on yksityinen, yleishyödyllinen säätiö. Sen tarkoituksena on edistää ja tukea korkeatasoista tutkimusta ja sananvapauden toteutumista. Erityisesti säätiö tukee viestintään liittyvää tutkimusta ja tulevaisuuden ennakointiin tähtäävää tutkimusta. Tehtäväänsä säätiö toteuttaa jakamalla apurahoja ja ylläpitämällä Päivälehden arkistoa ja Päivälehden museota. Nimensä arkisto ja museo ovat saaneet Helsingin Sanomien edeltäjästä Päivälehdestä, joka ilmestyi vuosina 1889–1904.
Toiminnallaan säätiö haluaa olla kehittämässä suomalaista viestintäteollisuutta ja olla vaikuttamassa erityisesti sanomalehden menestykseen tulevaisuudessakin. Vuosittain säätiö käyttää yleishyödylliseen toimintaansa noin viisi miljoonaa euroa. Tästä summasta apurahoina ja stipendeinä jaetaan noin kolme miljoonaa euroa. Helsingin Sanomain Säätiö perustettiin vuonna 2005, kun Helsingin Sanomain 100-vuotissäätiö ja Päivälehden arkistosäätiö yhdistettiin.
Helsingin Sanomain Säätiö jakaa apurahoja pääasiassa viestintään ja viestintäteollisuuteen liittyvään tutkimukseen. Se myöntää apurahoja myös viestinnän alalta väitelleille tohtoreille ulkomailla tehtävää tutkimusta varten. Lisäksi säätiö myöntää keskivälillä uraansa oleville toimittajille stipendejä jatko-opiskeluun ulkomaisissa huippuyliopistoissa Britanniassa, Kiinassa, Saksassa ja Yhdysvalloissa. Säätiö järjestää kilpailuja, joiden tarkoituksena on synnyttää uusia innovaatioita journalismiin ja viestintäteollisuuteen sekä vahvistaa alan monipuolista kehitystä.
Säätiön yliasiamiehen Heleena Savelan seuraajaksi nimitettiin vuoden 2015 lopussa Ulla Koski. Säätiön toiminnasta teetettiin vuonna 2017 laaja vaikuttavuusarviointi.
Colin Imber

Colin Imber on brittiläinen professori, historioitsija, kirjailija ja luennoitsija. Hän on kirjoittanut useita Turkin ja Osmanien valtakunnan historiaa käsitteleviä teoksia.
Imber opiskeli ja väitteli tohtoriksi Kuninkaallisessa teknillisessä korkeakoulussa 1970. Hän toimi sittemmin Turkin historian tutkijana ja luennoitsijana Manchesterin yliopistossa eläkkeelle jäämiseensä saakka. Hänen oppiarvonsa oli Reader in Turkish.
Imber on myös kirjoittanut vertaisarvosteluja toisten historioitsijen teoksista. Hänet tunnetaan ankarasta sanankäytöstä kritiikeissään, jos hän löytää kohteena olevasta teoksesta virheitä ja virheellisiä tulkintoja. Esimerkiksi arvostelussaan Norman Stonen teoksesta Turkey: A Short History (2011) Imber kirjoitti: "Sekametelisoppa virheitä, puolitotuuksia, fantasioita, non sequitureja ja epäoleellisuuksia". Justin McCarthyn teoksesta The Ottoman Turks: An Introductory History (1997) Imber kirjoitti: "Roskaruokaa, roskaobligaatioita ja nyt myös roskahistoriaa".
Imber arvosteli myös Stanford J. Shawin ja hänen vaimonsa Ezel Kural Shawin kaksiosaista koko Osmanien valtakunnan aikakauden kattavaa teosta History of the Ottoman Empire and Modern Turkey Turkin historian valkopesemisestä. Shawit muun muassa esittivät revisionistisesti, ettei Armenian kansanmurhaa olisi tapahtunut. Lisäksi Imber laski teoksen sisältävän lukemattomia asiavirheitä. Arvostelussaan hän sanoi: "Ne [teoksen osat] ovat niin täynnä virheitä, puolitotuuksia, liiallisia yksinkertaistuksia ja epätarkkuuksia, että maallikko johdattuu helposti harhaan. Samanaikaisesti ne luottavat niin paljon toissijaisiin lähteisiin ja toisen käden tulkintoihin, ettei niistä ole hyötyä asiantuntijallekaan. Kun lähes jokainen sivu on väärän tiedon miinakenttä, teoksesta on mahdotonta kirjoittaa yksityiskohtaista arviointia."
Adnan Khashoggi

Taustaa

Khashoggin isä oli turkkilaissyntyinen lääkäri Muhammad Khashoggi, joka oli Saudi-Arabian kuninkaan Ibn Sa’udin henkilökohtainen psykologi.
Khashoggi sai koulutuksena Egyptissä ja Yhdysvalloissa. Khashoggi meni töihin Triad Holding Companyyn, joka toimii Salt Lake Cityssä. Myöhemmin firma teki konkurssin. Adnan rupesi myöhemmin asekauppiaaksi ja osti aseita Yhdysvalloista Saudi-Arabiaan 1960-1970-luvuilla.

Asekauppias

Etevänä liikemiehenä Adnan perusti monia yrityksiä Sveitsiin ja Liechtensteiniin niiden löyhän verotuksen takia. Liiketoiminalla hän solmi suhteita merkittäviin henkilöihin, kuten CIA-agentteihin James H. Critchfieldiin ja  Kim Rooseveltiin ja amerikkalaiseen liikemieheen Bebe Rebozoon, joka oli presidentti Richard Nixonin tuttava.
1970-luvulla hän vieraili Suomessa, jonka mediassa häntä kutsuttiin "maailman rikkaimmaksi mieheksi". Vierailu liittyi Suomen ja arabimaailman väliseen kauppaan ja Valmetiin. Suuret kaavaillut miljoonakaupat supistuivat lopuksi muutaman sairaalasängyn ostoon.
Adnan sotkeutui Iran-Contra skandaaliin 1980-luvulla. Hänen osuutensa skandaaliin oli solmia suhteita iranilaiseen liikemieheen Manucher Ghorbanifariin, joka oli lainannut rahaa ostamaan aseita Khashoggilta konkurssiin menneestä pankista. Vuonna 1988 Khashoggi pidätettiin Sveitsissä ja luovutettiin Yhdysvaltoihin, jossa hänet vapautettiin todisteiden puutteessa. 
Viimeinen julkisuuteen tulo oli vuonna 1992, joilloin hän hoiti Libyan johtajan Muammar Gaddafiin sijoituksia Isoon-Britanniaan ja Monacoon.
Khashoggi osti kesällä 2001 lainarahalla GenesisIntermedia -nimisen teknologiayrityksen osakkeita. GenesisIntermedian arvo oli noin 15-kertaistunut parissa vuodessa ja sen kurssi oli kovassa nousussa. Pian Khashoggin oston jälkeen terroristit hyökkäsivät WTC-torneja vastaan ja yrityksen arvo romahti hetkessä. Khashoggille jäi ostosta 21 miljoonan dollarin velat Fleet Securities -nimiselle sijoitusyhtiölle (nykyisin osa Broadridgea), joita velkojat yrittävät yhä periä Khashoggilta oikeusteitse. Khashoggi itse julistautui varattomaksi.

Yksityiselämä

Adnanin sisko Samira Khashoggi nai egyptiläissyntyisen liikemiehen Mohamed al-Fayediin, jonka poika Dodi kuoli yhdessä Walesin prinsessa Dianan kanssa vuonna 1997 Pariisissa. Hänen veljenpoikansa oli toimittaja Jamal Khashoggi, joka sai surmansa Istanbulissa Saudi-Arabian konsulaatissa epäselvissä oloissa lokakuussa 2018.   
Khashoggi tuli tunnetuksi tuhlailevasta elämäntyylistään ja hulppeista juhlistaan, jotka lopulta söivät suurimman osan hänen omaisuudestaan. Huippuhetkinään Khashoggin kerrotaan käyttäneen 250 000 dollaria päivässä elämäntyylinsä ylläpitoon. Hän omisti aiemmin asuntoja muun muassa Monte Carlossa, Cannesissa ja New Yorkissa, joista viimeksi mainitussa hän yhdisti 16 asuinhuoneistoa yhdeksi asunnoksi. Omaisuutensa huvettua Khashoggi joutui kuitenkin luopumaan tuhlailustaan ja hulppeista asunnoistaan. Omien sanojensa mukaan Khashoggilla oli vuonna 2013 jäljellä enää kaksi asuntoa Saudi-Arabiassa.
Borovoi

Maantiede ja asutus

Borovoin kunnan pinta-ala on 3 146 neliökilometriä. Se rajoittuu luoteessa Kalevalan piirin Luusalmen ja koillisessa Jyskyjärven, idässä Belomorskin piirin Sosnavitsan ja etelässä Mujejärven piirin Lietmajärven kuntiin sekä lännessä Kostamuksen kaupunkipiirikuntaan. Pinta-alasta valtaosa on metsää ja vesialuetta.
Seutu kuuluu Länsi-Karjalan ylänköön. Kunnan alueella virtaavat muun muassa Tširkkakemijoki, Pizma, Lahna, Kama, Lotka ja Ovrija. Suurimmat järvet ovat Nuokkijärvi, Ala-Kuittijärvi, Kenttijärvi (ven. Kento), Koivajärvi (Koivas), Piismajärvi (Pizmajärvi), Melkkijärvi (Melg) ja Puštosjärvi. Kunnassa on useita hyödyntämättömiä mineraaliesiintymiä.
Borovoin taajama on kunnan ainoa asutuskeskus. Entinen Piismalahden (ven. Pizmaguba) kylä Nuokkijärven rannalla on rekisteröity puutarhapalsta-alueeksi. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 60 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 17 % karjalaisia, 14 % valkovenäläisiä ja 4 % ukrainalaisia.

Historia

Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1959 perustetusta metsäteollisuuspiiristä. Vuonna 1964 sinne vedettiin rautatie ja samalla taajama sai nimen Borovoi. Vuosina 1969–1991 sillä oli kaupunkimaisen taajaman status.

Liikenne, talous ja palvelut

Borovoin kautta kulkee Kepan ja Kostamuksen välinen maantie, jolta haarautuvat paikallistiet Luusalmelle ja Piismalahteen. Taajamasta on linja-autoyhteydet Uhtualle ja Petroskoihin. Suojärven ja Jyskyjärven välisellä rautatiellä on Borovoin tavara- ja matkustaja-asema. Taajamassa on kaksi huoltoasemaa.
Taajaman tärkein yritys on Jyskyjärven metsätalous. Palveluihin kuuluu lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kulttuuri- ja urheilukeskus, kirjasto museoineen, piirisairaala, yleisönpalvelukeskus, posti, pankki, kahvila ja joukko kauppoja. Taajamassa on ortodoksinen kirkko.
Karhujärvi (järvi Sallassa)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 900 hehtaaria eli 9 neliökilometriä. Se on 6,1 kilometriä pitkä ja 3,3 kilometriä leveä ja sillä on jähes koko järven kokoinen järvenselkä. Sen pohjoisrannalla työntyy länteen yli kaksi kilometriä pitkä Pitkäniemi, jonka takana sijaitsee yhtä pitkä Pitkälahti. Muita rannan piirteitä ovat pohjoisrannan Matti-äijän niemi, etelärannan Pikku Lehtoniemi ja länsirannasta puoli kilometriä ulos työntyvä nimetön niemi. Järvelle näkyviä mäkiä ovat etelärannassa järvenpinnasta yli 60 metriä korkeat Karhuvaara ja Leviäisenvaara sekä Pitkälahdella yli 70 metriä korkea Saltsinvaara.
Järvellä on kartasta laskien 54 saarta. Sen suurin saari Kotasaari sijaitsee sen länsipäässä yhdessä Peurasaaren, Joulukarin ja neljän muun saaren kanssa. Pitkäniemen etelärannasta alkaa järvellä rantasaarien ketju, johon kuuluvat Kokkolahden saaret, Matti-äijän niemen ympäristön saaret, näistä idempänä Vatisaari, Ruumissaari, Aittasaari ja lukuisat nimettömät saaret.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 43 miljoonaa kuutiometriä eli 0,043 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 4,8 metriä ja suurin syvyys on 21 metriä. Koska järven pohja on kumpulevaa käyden välillä lähellä pintaa ja sitten taas kymmenen metrin syvyydessä, ei sillä ole varsinaisia suuria syvänteitä. Syvin kohta sijaitsee tällaisen pienen syvänteen keskellä.
Järven rantaviivan pituus on 43 kilometriä ja sen rannat ovat alavaa ja soistunutta metsämaata. Etenkin järven koillisrannoille asti ulottuu laajat kosteikot, mutta muualla järven itäpuolella metsäsoita on raskaasti ojitettu. Karhujärven kylä sijaitsee järven länsipäässä laskujoen luusuassa. Kylän kautta kulkee järven ohi valtatie 5 ja siitä haarautuva yhdystie 9481. Nämä tiet mahdollistavat pääsyn järven länsiosan rannoille, mutta muut rannat ovat erämaata. Sallan ja Posion välinen kuntaraja käy järvenselällä olevalla saarella ja kulkee siitä itään ja lounaaseen päin. Pohjoisosa, jossa on suurin osa järveä, jää Sallan puolelle.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kemijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 65) Kemijärven–Pelkosenniemen alueen (65.3) Jumiskon voimalaitoksen valuma-alueella (65.39), jonka Isojärven alueeseen (65.394) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 262,9 metriä mpy.
Karhujärvi kuuluu Kemijoen vesistön latva-alueisiin ja siksi järvi saa pääosan vedestään omalta valuma-alueeltaan. Isojärven alueella on 82 yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, joista noin kymmenen laskevat suoraan tai välillisesti Karhujärveen. Niistä huomattavimpia ovat Kuvejärvi (26 ha), joka laskee suoraa ojaa myöten etelärantaan, Ukonmurronlammet (3 ha ja 1 ha), jotka kuuluvat itäpäähän laskevat Varpuojan valuma-alueeseen, Peräojan nimetön lampi, laskuojaton Kaivolampi (2 ha) pohjoispuolella, ja näiden lisäksi Likehinen (9 ha), Siltalampi (2 ha) ja Kaakkurilampi (2 ha), jotka laskevat järven länsipäähän.
Karhujärven laskuoja lähtee sen länsipäässä Karhujärven kylässä ja se laskee 700 metrin päässä Hietajärveen (191 ha), jonka vedenpinta on kolmetoista metriä Karhujärven vedenpintaa alempana.
Klaus Elovaara

Klaus Elovaara (s. 1947 Helsinki) on suomalainen omakustannekirjailija, joka on toiminut myös politiikassa. Varsinaiselta ammatiltaan hän on keittiömestari. Vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Elovaara oli perussuomalaisten ehdokkaana saaden 126 ääntä, mutta hänet erotettiin puolueesta vuonna 2011. Elovaara tunnetaan islaminvastaisen Finnish Defence Leaguen sekä Suomen Sisun aktiivina. Hän käytti sosiaalisessa mediassa belgialaisen uusnatsijohtajan mukaan ottamaansa nimimerkkiä "Leon Degrelle". Sittemmin hän on avannut ainakin Facebookiin tilin nimellä "Bernardo Clarevesil". Vuonna 2012 kirjailija Jussi K. Niemelä teki rikosilmoituksen Elovaarasta saatuaan blogissaan uhkaavia kommentteja. Elovaara kiisti olleensa kyseinen kirjoittaja. Elovaara oli yksi suomalaisista, joille Anders Behring Breivik lähetti manifestinsa.
Elovaaran tytär on kansanedustaja Tiina Elovaara.