google/wiki40b huggingface dataset:
Vasemman käden polku

Vasemman käden polku on uskonnollinen menetelmäoppi, jonka mukaan olennaista on yksilön valaistuminen ja äärimmäinen yksilöajattelu äärimmäisten tekojen kuten vallitsevan kulttuuriympäristön kieltojen rikkomisen ja yhteisöllisen moraalin kieltämisen kautta. Käsitteen vastakohtana pidetään oikean käden polkua, jonka tarkoitus on valaistuminen yksilön äärimmäisen nöyryyden ja vaatimattomuuden kautta. Oikean käden polun katsotaan usein edustavan yhteisöllistä hyvää ja moraalisääntöjä.
Käsite on lähtöisin Intian hindulaisuudesta, erityisesti tantrasta. Sekä vasemman että oikean käden poluista on esitetty monia erilaisia käsityksiä. Yhteistä näille tulkinnoille on vain yleinen yksilökeskeisyys ja kulttuuristen sääntöjen vastustaminen. Nimitys juontuukin juuri tästä:  vasenkätisyyttä on monissa kulttuureissa pidetty kielteisenä ja epäsopivana.

Intia ja tantra

Intian kulttuurissa kummallakin kädellä on tehtävänsä. Esimerkiksi, oikea käsi on tarkoitettu ravinnon käsittelyyn kun taas vasen käsi on tarkoitettu likaisten töiden tekoon kuten kehon puhdistukseen. Myös hindulaisuudessa esiintyvän jumaluuden, Kalin monikätinen naishahmo ilmentää tätä: Kalin oikeat kädet ovat luovia kun taas vasemmat ovat tuhoavia. 
Tantrassa vasemman käden polulla viitataan äärimmäisiin keinoihin valaistuksen saavuttamiseksi (esimerkiksi kuolleiden seurassa mietiskely, seksuaaliset rituaalit, lihansyönti ja päihteiden nauttiminen), ja sitä pidetään vaarallisempana kuin asketismiin ja meditaatioon keskittyvää oikean käden polkua.

Länsimaisia muotoja

Länsimaissa vasen on liitetty monesti noituuteen ja mustaan magiaan, niinpä vasemman käden polku esiintyy yleensä okkulttisten suuntauksien yhteydessä. Tavallisesti viitataan moraalittomaksi katsottuihin taikuuden muotoihin. Usein myös tantrasta kumpuava hengellisempi puoli esitetään riisutussa ja länsimaisemmaksi muokatussa muodossa. Äärimmilleen vietynä tämä ilmenee esimerkiksi laveylaisessa satanismissa, jossa vasemman käden polku liitetään pitkälti pelkästään itsekkyyteen ja nautinnontavoitteluun ilman mitään hengellisyyttä. 
Kaikki tulkinnat eivät kuitenkaan ota lähtökohdaksi etiikkaa, vaan sen sijaan korostavat jatkuvaa itsekehitystä - monesti viitataan yksilön pyrkimykseen jumalistaa itsensä. Tällaista muotoa edustaa muun muassa Setin Temppeli.
Satanic Reds on Yhdysvalloista kotoisin oleva vuonna 2000 internetissä esittäytynyt  okkultistinen järjestö. Tämä satanismia lähellä oleva niin sanottuihin vasemman käden polun järjestöihin kuuluva vasemmistolainen liike kutsuu itseään ”yhteiskuntarealistiseksi”.
Aija Andrejeva

Aija Andrejeva (taiteilijanimeltään Aisha) (s. 16. tammikuuta 1986 Ogre, Latvian SNT, Neuvostoliitto) on latvialainen laulaja. Hän edusti Latviaa Eurovision laulukilpailussa 2010 kappaleella What For?. Esitys putosi jatkosta kilpailun semifinaalissa tultuaan viimeiseksi.
Romanian väestö

Romanian väestö muodostuu noin 22 miljoonasta Romanian asukkaasta. Heinäkuussa 2011 asukkaita arvioitiin olevan kaikkiaan 21 904 551, väkiluku on hiukan vähenemässä. Väestöstä 89,5 % on romanialaisia, 6,6 % unkarilaisia ja 2,5 % romaneja (2002). Romanien eli sikaanien (cigány eli mustalaiset) lukumäärän määrittely on vaikeaa, sillä joidenkin lähteiden mukaan he pyrkivät rekisteröitymään mieluummin romanialaisiksi tai unkarilaisiksi. Eräiden lähteiden mukaan heitä on noin kaksi miljoonaa eli 10 % väestöstä. Kaikilla ei ole henkilöpapereita, joten he jäävät väestönlaskennan ulkopuolelle. Maan virallinen kieli on romania.

Uskonnot

87 % ortodokseja, 5,4 % katolilaisia (4,5 % roomalaiskatolilaisia ja 0,9 % idän katolilaisia eli uniaatteja), 6,8 % protestantteja, 0,3 % muslimeja, 0,1 % muita, 0,2 % kirkkokuntiin kuulumattomia.
Thilo Kehrer

Ura

Jalkapallon harrastamisen Kehrer aloitti TSG Tübingenin joukkueessa. Vuodesta 2012 hän pelasi Schalken juniorijoukkueessa. Kausilla 2015–2016 hän pelasi Schalken edustusjoukkueessa, sekä seuran kakkosjoukkueessa.
Kehrer depytoi Bundesliigassa 6.2.2015 VfL Wolfsburgia vastaan. Schalke voitti ottelun kotonaan 3–0. Ensimmäisen maalinsa hän iski 1.4.2017 kotiottelussa Borussia Dortmundia vastaan. Hän maalasi 1–1 tasoituksen Schalkelle.
Thilo Kehrer siirtyi elokuussa 2018 PSG:n riveihin 37 miljoonan euron siirtokorvauksella. Saksalaisen sopimus oli viiden vuoden pituinen.
Kehrer on pelannut Saksan juniorimaajoukkueissa joitakin otteluita ja iskenyt kolme maalia. Hän on pelannut ensimmäiset ottelunsa myös aikuisten maajoukkueessa.

Perhe

Kehrerin isä on saksalainen, ja äiti syntyperäinen burundilainen.
Nikolai Romanovitš Romanov

Nikolai Romanovitš Romanov (ven. Николай Романович Романов; 26. syyskuuta 1922 Antibes, Ranska – 15. syyskuuta 2014 Toscana, Italia) oli oman tulkintansa mukaan Romanovin aatelis- ja hallitsijasuvun päämies. Ruhtinas Nikolai Romanovitš Romanov oli ruhtinas Roman Petrovitš Romanovin vanhin lapsi, joka puolestaan oli suuriruhtinas Pjotr Nikolajevitš Romanovin vanhin poika, joka oli taas keisari Nikolai I:n lapsenlapsi. Myös useat muut Romanov-suvun jäsenet ovat väittäneet itseään suvun päämieheksi.

Elämänvaiheet

Nikolai sai koulutuksensa Ranskassa. Hän pyrki ja pääsi Italian laivastoon. Nikolain perheellä oli hyvä suhde Italian kuninkaalliseen perheeseen. Nikolain isoäiti Militsa, Pjotr Nikolajevitš Romanovin puoliso, oli Italian kuningatar Helenan sisar ja Montenegron Nikola I Petrović Njegošin tytär. Vuonna 1936 Nikolain perhe muutti Italiaan.
Toisen maailmansodan aikana Nikolain perhe asui kuningas Viktor Emanuel III:n palatsissa. Kun Italian kuningas pakeni maasta, Nikolain perhe painui maan alle 9 kuukaudeksi. Kun Saksa miehitti Rooman, Nikolain isoäiti Militsa, Nikolain äiti ja Nikolai anoivat turvapaikkaa Vatikaanista, jossa he asuivat sodan loppuaikana. Sodan jälkeen Nikolai asui Egyptissä, mutta palasi pian Italiaan.
Nikolai asui Roomassa, ja hänellä oli talo myös Rougemontissa, Sveitsissä. Nikolai käytti vielä juliaanista kalenteria. Hän puhui ranskaa, venäjää, italiaa ja englantia. Hänellä oli kolme tytärtä.
Nikolain kuoltua vuonna 2014 Romanov-suvun päämiehen asema katsottiin siirtyneeksi hänen nuoremmalle veljelleen Dimitri Romanoville.
Kuvitteellisten olentojen kirja

Vastaanotto

Kumppani-lehden arvostelijan Silja Ylitalon mukaan kirjan sisältöön kannattaa tutustua ”vähän kerrassaan, valtavaa tietomäärää sulatellen ja ihmismielen loputtomasta kekseliäisyydestä nauttien”.
Katja Alvik

Eva Unelma Vaahtera, kirjailijanimi Katja Alvik (s. 1. syyskuuta 1929 Helsinki) on suomalainen kirjailija.
Alvikin esikoisromaani Syntisten paratiisi sijoittui 1920-luvun kieltolakiajan ruotsinkieliseen rannikkokylään pirtun salakuljettajineen. Romaani Keisarin linnoitus sijoittui ensimmäisen maailmansodan aikoihin kun venäläiset tekivät linnoitustöitä Helsingin ympäristössä. Rakkautta ruukin varjossa on taas 1900-luvun alkuun Finkkelin ruukinkylään sijoittuva rakkaustarina.
Nora Löfving

Nora Löfving (s. 1974) on suomalainen näyttelijä. Hän näytteli vuosina 1998–2000 MTV3-kanavalla esitetyssä sarjassa Samaa sukua, eri maata. Löfvingin roolihahmo oli Titti Ihalainen. Löfving on esiintynyt myös Salatut elämät -sarjassa vuonna 2005. Vuonna 2001 Löfving näytteli elokuvassa Muovielämää.
Jääkiekko nuorten talviolympialaisissa 2012 – poikien turnaus

Mitalipelit

Ottelujen alkamisajat paikallisia aikoja (UTC+1)
Dagen (norjalainen lehti)

Dagen, aiemmin Magazinet, on norjalainen evankelinen sanomalehti, jota julkaisi Elämän Sana ("Livets Ord")-niminen seurakunta 1980- ja 1990-luvuilla. Lehti ilmestyi aluksi kuukausittain viikkolehtityyppisin artikkelein kiiltävin etusivuin sisältäen keskellä kullanvärisen uutisliitteen. Myöhemmin lehti alkoi ilmestyä viikkolehtenä muistuttaen ulkoasultaan iltapäivälehteä.
Lehden toimituksellinen linja keskittyi kristillisyyteen Ruotsissa ja maailmassa, Israeliin ja juutalaisiin sekä ruotsalaiseen ja eurooppalaiseen politiikkaan eettisistä kysymyksistä. Lehden päätoimittajana oli Ruben Agnarsson. Magazinet-lehden journalistista perintöä on jäljellä päivälehdessä Världren idag ("Maailma tänään"), mikä kuitenkin käsittelee tätä laajemmin ruotsalaista kristillisyyttä. Norjassa on Magazinetin sisarjulkaisu, joka jatkaa samalla nimellä viikkolehtenä.

Muhammad-pilapiirrosjupakka

Magazinet tuli ulkomailla kuuluisaksi tukemalla Jyllands-Postenia profeetta Muhammadiin liittyvien piirrosten julkaisuasiassa (Muhammad-pilapiirrosjupakka) ja sai Norjan samalla Tanskan tapaan kiistan osapuoleksi.
10. tammikuuta 2006 julkaisee Magazinet Jyllands-Postenin Flemming Rosen tilaamat 12 profeetta Muhammadia ja islamia loukkaaviksi todetut 30. syyskuuta 2005 julkaisemat pilakuvat.
9. helmikuuta 2006 kello 09:57 sai lehden päätoimittaja Vedbjörn Selbekk uhkaussähköpostin lehden verkkosivuille Lähi-idässä suositulta anonyymipalvelimelta, missä luki:"Olet kuollut mies!".
10. helmikuuta 2006 päätoimittaja Vedbjörn Selbekk pyysi anteeksi sitä, että lehti julkaisi profeetta Muhammadia pilkanneet kuvat. Norjan imaamineuvosto oli tyytyväinen anteeksipyyntöön ja tuomitsi kaikenlaisen väkivallan.
David Thornton

David Thornton (s. 12. kesäkuuta 1953) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on naimisissa Grammy-palkitun laulajan ja lauluntekijän Cyndi Lauperin kanssa vuodesta 1991 lähtien. Heillä on yksi poika, Declyn Wallace Thornton s. 19. marraskuuta 1997. Thorntonin äiti on Grace Thornton.
EDIC 9095

Valmistus

Alus tilattiin Villeneuve la Garennesta Société finistérienne de construction navalelta (SFCN). Sen köli laskettiin 1957 ja alus laskettiin vesille 11. huhtikuuta 1958. Alus otettiin palvelukseen 1. tammikuuta 1959.

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 7. tammikuuta 1974 ja se siirrettiin Senegalin laivastolle, joka kastoi sen Faléméksi. Se poistettiin palveluksesta 21. tammikuuta 2000 ja alus siirrettiin reserviin.
Neitsytperho

Neitsytperho (Butterfly) on vuonna 1982 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen rikosdraamaelokuva, joka perustuu James M. Cainin romaaniin The Butterfly vuodelta 1947. Matt Cimberin ohjaamassa elokuvassa esiintyvät Stacy Keach, Pia Zadora, Orson Welles, Lois Nettleton, Edward Albert, James Franciscus, Stuart Whitman, June Lockhart, Ed McMahon, Paul Hampton, George Buck Flower ja Dylan Urquidi.
Pia Zadora sai roolistaan parhaan uuden naistähden Golden Globe -palkinnon, mutta hänen puolisonsa ja elokuvan rahoittajan, miljonääri Meshulam Riklisin, kritisoitiin vaikuttaneen valintaan muun muassa kestitsemällä Hollywood Foreign Press Associationin jäseniä hotellissaan Las Vegasissa ja kartanossaan Beverly Hillsissä juuri ennen valintaa. Neitsytperho sai myös kolme parodista Razzie-palkintoa huonoimmasta naispääosasta, huonoimmasta miessivuosasta ja huonoimmasta uudesta tähdestä.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen pitää elokuvaa Cainin romaanin tökerönä ryöstöviljelynä ja antaa sille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Aarne Manninen

Aarne Manninen ent. Thonberg (16. syyskuuta 1896 Enontekiö – 20. kesäkuuta 1922) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan komppanian päällikkönä.

Perhetausta ja koulutus

Mannisen vanhemmat olivat maalari Viktor Thonberg ja Helmi Viktoria Gustava Ahlgren, mutta kasvatusisänsä oli nimismies Artturi Aleksanteri Manninen. Manninen kävi Oulun suomalaista reaalilyseota, josta hän erosi seitsemänneltä luokalta liittyäkseen jääkäriliikkeeseen.

Jääkärikausi

Manninen liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 3. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Pataljoonan rintamalta paluun jälkeen Manninen Libaussa vuonna 1917 järjestetyille moottoripyöräkursseille.

Suomen sisällissota

Manninen astui Suomen Valkoisen armeijan palvelukseen Saksassa 7. helmikuuta 1918 ensin vannottuaan sotilasvalan ja allekirjoitettuaan palvelusitoumuksen armeijalle. Tässä yhteydessä hänet ylennettiin vänrikiksi. Takaisin Suomeen hän palasi 18. helmikuuta 1918 jääkärien etujoukon mukana Vaasaan. Vaasasta hänet komennettiin Ouluun, missä hänen tehtävänään oli kouluttaa värvättyjä joukkoja. Koulutusvaiheen jälkeen hän sai päällikkyyden kouluttamistaan joukoista muodostetun 1. Krenatöörirykmentin III Oulun krenatööripataljoonan 2. komppaniasta. Hän osallistui tämän komppanian päällikkönä taisteluihin Luhalahdella, Viljakkalassa, Mannanmäen-Kyröskosken akselilla, Epilän-Tampereen akselilla, Mouhijärvellä (Häijään), Karkussa ja Lempäälässä sekä rykmentin etenemiseen Valkeakosken, Tuuloksen ja Lammin kantta Koskelle.
Onkimus

Maantietoa

Järvi on 800 metriä pitkä, 350 metriä leveä ja sen pinta-ala on 23 hehtaaria. Se sijaitsee peltojen äärellä painaumassa, jonne laskee yksi suuo-oja, yksi pelto-oja, joka on Kaakkurin laskuoja, ja idästä laskee Pikku-Onkimuksen laskuoja. Järven laskuoja lähtee länsikulmasta ja yhtyy 600 metrin jälkeen Tavinojaan. Rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä, mutta ranta on pääosin suota ja vain etelässä rantaan ulottuu kallioita. Rannalla on vain yksi rakennus eikä rantaan johda teitä. Yhdystie 2763 ohittaa järven länsipään 200 metrin etäisyydeltä.

Luonto

Sekä Pikku-Onkimus että Onkimus ovat molemmat reheviä järviä, jotka muodostavat yhdessä 24 hehtaarin alueen Onkimuksen ollessa selvästi suurin järvi. Lammet ovat rannoiltaan soistuneita ja järven keskiosat ovat kasvaneet lähes umpeen sarakasvuston takia. Nykyään ei tunneta linnuston tilaa, mutta ennen täällä tavattiin heinätavia, mustakurkku-uikkua, harmaahaikaraa ja naurulokkia.

Historiaa

Järven vanha nimi on ollut myös Kohosjärvi  tai Korhostenjärvi . Vuonna 1885 talollinen Johan Nisu Viljakkalasta haki lupaa saada laskea "Onkimusjärvi". Järvenlasku on harkittu, sillä myös katselmus suoritettiin ja se johti nopeaan päätökseen. Vuonna 1886 lupa saatiinkin. Laskun seurauksena järvi kutistui ja muodosti kaksi järviallasta, joista Pikku-Onkimus on toinen. Järvenlaskun aikataulusta tiedetään, että vuoden 1884 Senaatinkartaston Viljakkalan kartassa järvi on jo piirretty kaksiosaisena. Vuoden 1907 lohkorajakartassa kuivatettu alue näkyy vielä jakamattomana ja yhteisenä vesijättömaana.
Pohjanlampi (Orivesi)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,3 hehtaaria ja se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee Koivistonselän lahdenpohjukan Holminpohjan ja Raijalanvuoren välissä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä ja sen rannat ovat metsää tai peltomaata.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueella (35.7) Längelmäveden alueeseen (35.72), jonka Koljonselän alueeseen (35.722) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 84,2 metriä mpy. Siihen laskee metsäoja vuorten välistä ja sen laskuoja laskee 200 metrin päähän Holminpohjaan.

Historiaa

Vuoden 1957 peruskartassa järven rannat oli merkitty soistuneiksi, mutta myöhemmässä kartassa vuodelta 1977 ympäröivät pellot ulottuivat sen rannoille asti . Vuosien aikana kartoista ei huomaa suuria viljelyyn tai asutukseen liittyviä muutoksia.
Stig Ahlgren

Stig Johna Axel Ahlgren (23. tammikuuta 1910 Karlskrona – 19. toukokuuta 1996 Nynäshamn) oli ruotsalainen kirjailija, julkaisija, kirjallisuuskriitikko, kulttuurijournalisti ja väittelijä. Hän oli naimisissa näyttelijä Birgit Tengrothin kanssa vuosina 1944–1950.
Ahlgren aloitti marxistisena kirjallisuuskriitikkona ja kritisoi kirjoissaan Orfeus i folkhemmet (1938) ja Veckopressen och folket (1940) sen ajan kaunokirjallisuudetta ja lehdistöä. Hän kirjoitti artikkeleita Malmössä ilmestyvään Arbetet-lehteen vuodesta 1937 ja oli tukholmalaisen Afton-Tidningen -lehden kulttuuritoimittaja vuosina 1942–1946.
Vuonna 1946 hänestä tuli hienostuneen Vecko-Journalen -aikakauslehden päätoimittaja. Siellä hän oli edukseen "nokkeluuden kuninkaana" tai purevien nerokkaiden muotoilujen takia Ruotsin ilkeimpänä kynäilijänä ja kirja-arvostelijana. Hän muun muassa sanoi Ruotsin akatemian silloisen vakinaisen sihteerin Karl Ragnar Gierowin olleen "vakava kuin sypressi".
Ahlgren oli 1960-luvulla vähemmän aktiivinen kirjoittajana osittain siksi, että hän muutti Ösmoohon lähelle Nynäshamnia yhdessä entisen vaimonsa Birgit Tengrothin kanssa. He olivat olleet naimisissa vuoteen 1950 saakka. Birgit oli sairas, ja Ahlgren hoiti häntä aina tämän kuolemaan asti 1983. Ahlgrenin viimeinen suuri teos oli elämäkerta hänen ystävästään Karl Gerhardista. 1970-luvlla hän kirjoitti radioarvosteluja Svenska Dagbladetiin.
Ahlgren kuoli 19. toukokuuta 1996 Nynäshamnissa 86-vuotiaana.
Gustaf von Platen, joka vuonna 1951 oli seurannut Ahlgrenia Vecko-Journalenin toimitusjohtajana, kuvasi Ahlgrenia kirjassaan Min vän Stig Ahlgren - kvickhetens konung (1997).
Iva Majoli

Tennisura

Junioriurallaan Majoli voitti vuonna 1989 tenniksen Euroopan mestaruuden. Ammattilaispelaajaksi Majoli siirtyi vuonna 1991, 14 vuoden iässä. Lokakuussa 1995 Majoli voitti ensimmäisen WTA-turnauksensa Zürichissä. Finaalissa hän voitti Mary Piercen. Seuraavalla viikolla hän voitti Filderstadtin turnauksen. Vuoden 1996 Australian avoimissa Majoli selviytyi puolivälieriin, jossa hävisi maailmanlistan ykköselle, Monica Selesille. Australian avointen jälkeen hän voitti Tokiossa pelatun WTA-turnauksen. Helmikuussa hän voitti Essenin turnauksen. Myös Ranskan avoimissa Majoli selviytyi puolivälieriin, mutta hävisi tällä kertaa Steffi Grafille. Atlantan olympialaisissa Majoli hävisi puolivälierissä Lindsay Davenportille.
Vuonna 1997 Majoli saavutti uransa viidennen WTA-turnausvoiton Hannoverissa. Kuudes turnausvoitto tuli huhtikuussa Hampurissa. Ranskan avoimissa hän saavutti uransa ainoan Grand Slam -turnausvoiton. Ikää Majolilla oli turnausvoiton otettuaan 19 vuotta. Loppuottelussa hän voitti suoraan kahdessa erässä turnauksessa ykköseksi sijoitetun Martina Hingisin. Wimbledonissa Majoli putosi puolivälierissä häviten maailmanlistan sijalla 42 olleelle Anna Kurnikovalle. Seuraavana vuonna Majoli hävisi Ranskan avointen puolivälierissä Lindsey Davenportille. Uransa kahdeksannen ja samalla viimeisen turnausvoittonsa Majoli saavutti Charlestonissa huhtikuussa 2002.
Majoli lopetti uransa huhtikuussa 2004 lukuisten loukkaantumisten johdosta.
Harmaakoirahai

Ravinto

Harmaahai syö kaikenlaisia eläimiä. Sille kelpaavat esimerkiksi pikkukalat, mustekalat ja raadot.
Valkotähkäyökkönen

Koko ja ulkonäkö

Valkotähkäyökkönen on väritykseltään yksilökohtaisesti erittäin muunteleva perhonen. Lisäksi erittäin samannäköisiä lajeja ovat martotähkäyökkönen (Mesapamea secalella) ja sekotähkäyökkönen (Mesapamea remmi). Kolmikon lajeja ei voi erottaa toisistaan pelkän ulkonäön perusteella vaan vaaditaan perhosyksilön genitaalien tutkimista mikroskoopilla. Melko samannäköisiä ovat myös kosteikkojuuriyökkönen (Apamea unanimis) ja usvayökkönen (Parastichtis suspecta).
Valkotähkäyökkösen siipiväli on noin 30–34 mm. Etusiipien pohjaväri vaihtelee kellanruskeasta ja selväkuvioisesta tummanharmaaseen ja lähes kuviottomaan. Etenkin siiven keskiosa ja ulkoreuna ovat usein selvästi tummemmat. Munuaistäplä, jota reunustaa kaksinkertainen valkoinen viiru erottuu kuitenkin hyvin. Mutkitteleva sisempi poikkiviiru kohtaa siiven takareunan kohtisuorasti. Yleisvaikutelma lajin siivestä on kirjava, vaikka selkeää kuviointia ei olisikaan. Takasiivet ovat vaaleanharmaat, ulkoreunaa kohti hieman tummenevat ja niiden alapinnalla on pieni tumma täplä, joka ei erotu yläpinnalla.

Levinneisyys ja lentoaika

Lajin levinneisyys kattaa Pohjois-Afrikan ja Euroopan. Suomessa valkotähkäyökkönen on erittäin yleinen ja pääasiassa havainnot ovat Raahe–Lieksa-linjan eteläpuolelta, harvakseltaan Tornio–Kajaani-linjalle. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena heinäkuun alkupuolelta syyskuun alkuun.

Elinympäristö ja elintavat

Valkotähkäyökkösen elinympäristöjä ovat avoimet niityt ja viljelysmaat, usein kulttuuriympäristöissä lähellä asutusta. Laji on hyvin yleinen ja usein lentoaikansa runsaslukuisimpia yöperhosia. Perhoset lentävät öisin ja tulevat valolle, mutta selvästi innokkaammin syötille. Toukka elää heinäkasvien varsilla ja tähkissä. Keskenkasvuinen toukka talvehtii.
Lajin solmumadoksi kutsutuilla toukilla on ollut jonkin verran merkitystä etenkin rukiin tuholaisena. Erityisesti Itä-Suomessa vuosina 1896–1897 satotappiot ovat olleet noin 50 %, joillakin tiloilla jopa 80–100 %. Myös 1960-luvulla on Etelä-Savossa ollut mainittavia tuhoja.

Ravintokasvit

Toukka syö erilaisia heiniä.
Yläraja

Yläraja on joukko-opissa käsite, joka määritellään siten että olio M on joukon E yläraja, jos jokaisella joukon E alkiolla x pätee x ≤ M. Vastaavasti määritellään joukon alaraja.

Supremum

Supremumin määritelmä: pienin joukon E ylärajoista. Jokaisella joukon E ylärajoista M pätee sup E ≤ M.
G on joukon E supremum eli G =: sup E ⇔
1) x ≤ G, kaikilla joukon E alkioilla x (eli G on joukon E eräs yläraja)

2) G ≤ M, kaikilla joukon E ylärajoilla M
Pätee myös
G =: sup E ⇔
1) G on joukon E yläraja

2) kaikkia lukuja e > 0 pätee: on olemassa joukon E alkio x siten että x > G - e.
Todistus:
Koska kohta 1 seuraa supremumin määritelmästä, riittää todistaa vain kohta 2. Tehdään vastaoletus eli kaikilla joukon E alkioilla pätee x ≤ G - e (jollakin e > 0) joten tällöin myös G - e olisi joukon yläraja, mikä taasen on ristiriita (G - e < G), joten alkuperäinen väite on totta.

Infimum

Määritelmä: suurin alaraja. Merkitään inf E eli joukon E suurin alaraja.
I = inf E ⇔
1) x ≥ I kaikilla x joukossa E

2) I ≥ M kaikilla joukon E alarajoilla <=>
On olemassa joukon E alkio x siten että x < I + e kaikilla e > 0. Jos kaikilla x ≥ I + e niin I + e olisi joukon alaraja, mikä olisi ristiriita.

Huomautuksia

Jos joukolla E on olemassa maksimi eli suurin arvo, on se joukon supremum.
Todistus:
Olkoon a joukon E maksimi eli max E. Tällöin a on joukon E yläraja, koska kaikilla x joukossa E pätee x ≤ a. Koska a kuuluu joukkoon E, niin pätee a ≤ sup E. Koska a on joukon yläraja pätee myös: a ≥ sup E. Näin ollen vain a = sup E käy kyseeseen.
Joona Puhakka

Luottamustoimet

Puhakka on toiminut Uimaliiton hallituksen jäsenenä sekä Unicefin ja Kummit ry:n kummina. Hän toimii myös Unicefin Puhtaan veden puolesta -lähettiläänä.
Bovški sir

Bovški sir on slovenialainen lampaanmaidosta valmistettava juusto.
Bovški sir-juustoa on perinteisesti valmistettu Bovecin kaupungin ympäristössä Slovenian luoteisosassa. Ensimmäinen maininta juustosta historiallisissa lähteissä on juustojen hinnastosta italialaisesta Udinen kaupungista vuodelta 1756. Nykyisin juustolla on Euroopan unionin nimisuojajärjestelmän mukainen suojattu alkuperänimitys.
Bovški sir valmistetaan Bovška Ovca-rotuisten lampaiden maidosta. Säännökset sallivat viidenneksen maidosta olevan lehmän- tai vuohenmaitoa. Juustoa valmistettaessa maito lämmitetään 35–36°C lämpötilaan, jolloin siihen lisätään juoksute. Juustomassa pilkotaan ja puristetaan käsin. Lopputulos pilkotaan vielä kuparilangalla, jonka jälkeen juusto muotitetaan. Muutaman tunnin puristamisen jälkeen juusto suolataan joko kuivana, tai suolaliemessä. Juusto kypsyy vähintään kaksi kuukautta, tai jopa kaksi vuotta.
Valmiilla juustolla on sileä ja harmaa tai ruskea kuori. Juuston sisältö on harmaata tai vaalean keltaista.
Cascades-patsaspuisto

Cascades-patsaspuisto (armeniaksi Կասկադ համալիր) sijaitsee Armenian pääkaupungissa Jerevanissa. Puistossa sijaitsee muun muassa bolivialaisen kuvanveistäjän Boteron kissaveistos.
Cascadesin valtavat portaat johtavat toisen maailmansodan muistomerkille. Puiston yhteydessä on Cafesjian modernin taiteen museo.
Alavus-seura

Alavus-seura ry on vuonna 1946 perustettu kotiseutuyhdistys.
Puoluepoliittisesti sitoutumaton Alavus-seura vaalii ja taltioi kotiseutuperinnettä, kuten vanhaa esineistöä, julkaisuja ja toimintatapoja, järjestää tapahtumia sekä pyrkii syventämään Alavuden seudun entisten ja nykyisten asukkaiden tuntemusta ja kiinnostusta omaa kotiseutuaan kohtaan.
Alavus-seuran kokoelmat kattavat muun muassa Sotavanhuksen museon ja Pankkimuseon.