google/wiki40b huggingface dataset:
Jasmine Fioren murha

Jasmine Fioren murha tapahtui 15. elokuuta 2009. Fiore (syntyjään Jasmine Lepore) oli kalifornialainen uimapukumalli. Hänen alaston  ruumiinsa löydettiin 15. syyskuuta 2009 kuristettuna ja tungettuna matkalaukkuun. Fioren jäänteet oli silvottu tunnistamisen estämiseksi; tutkijat onnistuivat lopulta selvittämään hänen henkilöllisyytensä hänen silikonirintojensa sarjanumeron perusteella. Kuollessaan Fiore oli 28-vuotias.
Hänen miehensä, entinen tosi-tv-kilpailija Ryan Alexander Jenkins oli ainoa epäilty. 23. elokuuta 2009 Jenkins löydettiin itsemurhan tehneenä kanadalaisesta hotellihuoneesta. Hän oli 32-vuotias.

Tausta

Fiore oli uimapukumalli ja näyttelijä, joka toimi usein myös body painting -mallina. Hän esiintyi Las Vegasin kasinoilla. Hän oli näytellyt myös aikuisviihdemainoksissa ja oli aikaissa avata oman kuntosalinsa.

Avioliitto

Fiore tapasi kanadalaissyntyisen Ryan Jenkinsin Las Vegasin kasinolla pian sen jälkeen, kun Jenskins oli osallistunut VH1-kanavalla esitettyyn tosi-tv-ohjelmaan Megan Wants a Millionaire, jossa nainen etsii itsellen varakasta miestä. Kaksi päivää myöhemmin – 18. maaliskuuta 2009 – pari avioitui Las Vegas Stripissa. 
Jenskinsin rikosrekisteristä käy ilmi, että häntä syytettiin kesäkuussa 2009 Clarkin piirikunnassa tapahtuneesta Fioreen kohdistuneesta väkivallasta.  Travis Heinrich, joka oli paikalla, kertoi Jenkinsille ja Fiorelle tulleen kiistaa Fioren ystävyydestä Heinrichiin, jonka johdosta Jenkins löi Fiorea, joka putosi läheiseen uima-altaaseen. Jenkinsin oikeudenkäynnin oli määrä alkaa joulukuussa.
Fioren äiti Lisa Lepore väittää, että nämä kaksi taistelivat usein ja että Jenkins oli kateellinen Fioren ystävyyssuhteista entisiin poikaystäviinsä. Ryan Jenkinsin isä Dan Jenkins sen sijaan kertoo Fioren olleen poikansa ainoa ystävä Kaliforniassa ja hänen voineen kadota päiväkausiksi ja valehdella siitä pojalleen.
Hollanninjalavatauti

Hollanninjalavatauti (jalavatauti) on kaarnakuoriaisten Scolytus multistriatus, S. laevis ja Hylurgopinus rufipes levittämä sienitauti, jota aiheuttavia sieniä ovat Ophiostoma ulmi ja Ophiostoma novo-ulmi. Tauti tappaa jalavia tukkimalla puun ravinnonkuljetusjärjestelmän. Sen voi havaita ennenaikaisesta lehtien kellastumisesta tai saastuneen osan mustaksi muuttunesta jällestä.
Hollanninjalavatauti levisi Yhdysvalloista Etelä-Eurooppaan 1900-luvun alussa. Länsi-Euroopassa se on tappanut paljon jalavia, muun muassa Englannissa lähes kaikki. Suomessa vahvistetut tautitapaukset ovat 1960-luvulta.
Sanni Turtola

Sanni Turtola on suomalainen uransa päättänyt kuulantyöntäjä. Turtola edusti urallaan Karijoen Tapparaa.
Turtola saavutti kuulantyönnössä SM-pronssia vuonna 1946 tuloksella 10,46 m. Vuonna 1947 Turtola työnsi tuloksen 10,51 m.
Sirppi

Sirppi on alun perin viljan leikkuuseen eli elonkorjuuseen suunniteltu käsityökalu.
Siinä on lyhyt kahva, johon on kiinnitetty leikkuuterä. Terä on yleensä kaareva, mutta myös suorateräisiä sirppejä tunnetaan. Olennaista sirpille on, että terä ei jatku suoraan kahvan suuntaisesti vaan kaartuu eteenpäin. Nykyaikaiset eurooppalaiset sirpit ovat kaarevateräisiä, itämaiset sirpit, esimerkiksi japanilainen kama, viikatteen tapaan suorateräisiä. 
Suomalaiset sirppimallit jaetaan itäsuomalaiseen (itäeurooppalaiseen) eli kaarevateräiseen sirppiin ja läntiseen eli lounaissuomalaiseen kamppiin, jota kutsutaan myös pivo- tai niittosirpiksi. Kamppi muistuttaa väärävartista viikatetta, ja sen terä on vain vähän kaareva. Sirpillä leikataan viiltämällä, kampilla työskentely muistuttaa enemmän viikatteella niittämistä. Sirpinmuotoisia työkaluja tehtiin jo kivikaudella. Kivikautiset sirpit olivat hammasteräisiä, ja sama perinne jatkuu monissa metallisissa sirppityypeissä. Kuparisirpit olivat eräitä ensimmäisiä metalliesineitä Suomessa.
Sirppi teroitetaan viistoksi yläpuolelta, alapuoli terää jää tasaiseksi. Sirpillä leikataan etukumarassa asennossa. Leikatessa kootaan vasempaan käteen suuri kourallinen korsia, ja tietystä määrästä kourallisia tulee kunkin viljalajin mukainen lyhde. Ruislyhteeseen pannaan viisi kourallista, toukolyhteisiin tavan, sidetarpeiden ja sään mukaan vaihteleva määrä. Rukiinleikkuussa jokainen kourallinen nostetaan lyhteelle pystyyn nousten; vasemmalla kädellä pidetään leikattua kourallista tyvestä, ja oikeassa kädessä olevalla sirpillä kannatetaan tähkiä. Näin tehdään, jotta korret pysyisivät järjestyksessä ja jotta selkää voisi kumarassa työssä oikaista. Leikatessa kertyvää kourallista kuljetetaan painamalla sitä vasemmalla kädellä pitkin pystyn viljaa reunaa, sirpillä taas kannatellaan siirrettävää kourallista altapäin. Näin suurikin nippu olkia pysyy koossa. Sirppiä käytellään mahdollisimman pienin liikkein, jottei ranne kipeydy. Korret katkaistaan pienellä kiertävällä vetoliikkeellä. eli ne viilletään poikki, ei repäistä.
Elonleikkuuaikana tavallinen yhden ihmisen päivässä leikkaamien lyhteiden määrä on 50-70 kpl. Enempää ei kannata leikata, jottei tule kipeäksi. Kiireisenä päivänä tai talkoissa tottunut sirpinkäyttäjä pystyy leikkaamaan hyvinkin 200 lyhdettä ruista, nopeimmat enemmänkin.

Symbolista käyttöä

Kaareva sirppi on tunnettu symboli, jolla on useita merkityksiä. Uskotaan, että kuunsirppi on yhdistetty kasvuun ja naiseuteen. Kuunsirpin muotoinen "hedelmällinen puolikuu" oli alue Lähi-idässä, jolla maanviljely paikallisesti syntyi. Islamin tunnuksia on kuunsirppi.
Kommunismi on myös käyttänyt sirppiä tärkeimmässä tunnuksessaan yhdessä vasaran kanssa. Se on symboloinut maatalousväestön osuutta uudessa yhteiskunnassa, vasara tehdastyöväestön.
Bidarin sulttaanikunta

Bidarin sulttaanikunta oli yksi viidestä Deccanin ylänköalueella sijainnesta Deccanin sulttaanikunnasta, jotka syntyivät Bahmanin sulttaanikunnan hajotessa. Bidaria hallitsi Barid-Shahi-dynastia, jonka jäsenet toimivat Bahmanin sulttaanikunnan lähettiläinä Bidarissa. Bahmanin heikennyttyä Bidaria hallinnut Barid-Shahi-dynastia alkoi toimia itsenäisesti vuonna 1492. Bidar oli pienin viidestä Deccanin sulttaanikunnasta ja vuonna 1619 Bijapurin sulttaanikunta valloitti sen.
Grönlanninmeri

Grönlanninmeri on merialue Pohjoisella jäämerellä. Toisaalta joskus Grönlanninmerta luonnehditaan Atlantin sivumereksi, osaksi Atlanttia. 
Pinta-alaltaan Grönlanninmeri on noin 1 205 000 neliökilometriä. Meren keskisyvyys on 1 450 metriä, ja syvin tunnetuin kohta on noin 4 800 metriä syvä.
Florence L. Barclay

Elämäkerta

Florence Louisa Charlesworth syntyi anglikaanisen rehtorin tyttärenä Surreyn Limpsfieldissä, Englannissa. Perheen kolmesta tyttärestä Maud Ballington Boothista tuli pelastusarmeijan johtaja ja Amerikan vapaaehtoistyön perustaja. Florencen ollessa seitsemänvuotias perhe muutti Limehouseen Tower Hamletsiin.
Vuonna 1881 Florence Charlesworth avioitui pastori Charles W. Barclayn kanssa. He viettivät kuherruskuukautensa Pyhässä maassa. Sikemissä heidän kerrottiin löytäneen Johanneksen evankeliumissa mainitun Jaakobin kaivon paikan. Siellä Jeesus tapasi samarialaisen naisen (Joh. luku 4). Barclayn pariskunta asettui Hertfordshiren Hertford Heathiin, jossa rouva toimi rehtorin vaimona. Florencesta tuli kahdeksan lapsen äiti. Neljäkymmentä täytettyään terveysongelmat johtivat hänet joksikin aikaa vuodelepoon. Ajankuluksi hän rupesi kirjoittamaan. Ensimmäinen romanttinen romaani sai nimekseen The Wheels of Time (Ajan rattaat). Seuraava romaani, Rosary (Rukousnauha), tarina kuolemattomasta rakkaudesta julkaistiin vuonna 1909. Kuvaavaa teoksen menestymiselle on se, että se on käännetty kahdeksalle kielelle ja teoksesta on tehty viisi elokuvaa, useilla kielillä. New York Timesin mukaan Rosary oli vuonna 1910 myydyin romaani Yhdysvalloissa. Kirjan suosio säilyi. Kaksikymmentäviisi vuotta myöhemmin viikkolehti Sunday Circle julkaisi teoksen artikkelisarjanaan. Vuonna 1926 huomattava ranskalainen näytelmäkirjailija Alexandre Bisson teki romaanista kolminäytöksisen näytelmän, jota esitettiin Pariisissa.
Florence Barclay kirjoitti yksitoista kirjaa, mukaan lukien tositarinoita.  1910 julkaistusta romaanista The Mistress of Shenstone (Shenstonen rouva) tehtiin samanniminen mykkä filmi vuonna 1921. Barclayn lyhyt tarina Under the Mulberry Tree (Silkkiäispuun alla) ilmestyi 11. toukokuuta 1911 Ladies Home Journal –lehden erikoisjulkausuna "The Spring Romance Number".
Florence Barclay kuoli vuonna 1921 viisikymmentäkahdeksanvuotiaana. Eräs hänen tyttäristään julkaisi G. P. Putnam's Sonsin kustantamana samana vuonna anonyymisti The Life of Florence Barclay: A Study in Personality.
Kaukalopikaluistelu

Kaukalopikaluistelu eli short track (suom. "lyhyt rata") on jääkiekkokaukalossa kilpailtava pikaluistelulaji. Yleisesti radan pituus on 111,12 metriä.
Erona tavalliseen pikaluisteluun, kaukalopikaluistelussa rata on lyhyempi, käännökset jyrkempiä ja kilpailut käydään yhteislähdöllä (4–6 kilpailijaa). Nämä seikat tuovat lajiin erityistä nopeatempoisuutta ja sähäkkyyttä. Yhteentörmäykset ja kolaroinnit ovat yleisiä.
Kaukalopikaluistelussa käytettävissä luistimissa terää on siirretty kengän pohjan vasemmalle reunalle, mikä helpottaa luistelua jyrkissä kaarteissa. Usein luistelijat ottavatkin kallistuksen puoleisella kädellä jäästä tukea kaarteissa.

Historia

Kaukalopikaluistelun ajatus juontaa juurensa Yhdysvalloissa ja Kanadassa kilpailluista yhteislähdöllä käydyistä pikaluistelukilpailuista, kun kansainvälisesti oli totuttu käyttämään parikilpailusysteemiä. Pohjois-Amerikassa luistelukilpailuja oli pitkän aikaa totuttu käymään jäähalleissa, muun muassa New Yorkin Madison Square Gardenissa jääkiekkokaukalossa, ja näin lyhyen radan luistelu oli täysin luonnollista. Ensimmäiset kilpailut kaukalossa käytiin vuoden 1906 tietämillä, ensimmäinen virallinen kilpailu vuonna 1910. Vuoden 1932 talviolympialaisissa Lake Placidissa pikaluistelussa käytettiin yhteislähtöä.
Vuonna 1967 kansainvälinen luisteluliitto ISU otti kaukalopikaluistelun ohjelmaansa, mutta kansainvälisiä kilpailuja on järjestetty vasta vuodesta 1976. Maailmanmestaruuskilpailut käytiin ensimmäistä kertaa vuonna 1981. 1988 talviolympialaisissa Calgaryssä kaukalopikaluistelu oli näytöslajina, ja 1992 Albertvillessä laji oli osana virallista kisaohjelmaa. Kanada on pitkään ollut kaukalopikaluistelun hallitseva maa, mutta laji on erittäin suosittua monissa itäisen Aasian maissa kuten Kiinassa, Etelä-Koreassa ja Japanissa, jossa se on kasvanut harrastajamäärältään isoaveljeään isommaksi. Kaukalopikaluistelun maailmancup käynnistyi vuonna 1997. Samana vuonna järjestettiin ensimmäisen EM-kisat.
2002 Salt Lake Cityssä Australia sai historiansa ensimmäisen talviolympialaisten kultamitalin kaukalopikaluistelussa, kun Steven Bradbury pysyi 1 000 metrin loppukilpailussa ainoana pystyssä kanssakilpailijoiden törmäillessä keskenään.
Damaskoksen taistelu 2012

Damaskoksen taistelu 2012 oli Syyrian sisällissotaan liittynyt taistelu, jossa kapinalliset yrittivät vallata Damaskoksen kesällä 2012. Kapinalliset kutsuivat hyökkäystä nimellä "Operaatio Damaskoksen tulivuori".
Hyökkäyksessä kapinalliset valtasivat kuusi kaupunginosaa ja tekivät pommi-iskun, jossa kuoli muiden muassa varapuolustusministeri. Laajoja taisteluja ja pienempiä kahakoita käytiin. Samoihin aikoihin kapinalliset hyökkäsivät Aleppoon. Hallituksen joukot ottivat Damaskoksessa tilanteen haltuun melko nopeasti. Kapinalliset joutuivat pakenemaan Midanista hallituksen joukkoja.
Operaatio päättyi kolmessa viikossa kapinallisten tappioon. Molemmin puolin kaatui arviolta 100–300 taistelijaa.
Merikasarmin kirjasto

Merikasarmin kirjasto on (ent. ulkoministeriön kirjasto) on valtioneuvoston sisäinen virastokirjasto. Kirjasto sijaitsee Merikasarmissa.
Kirjastossa on 30 000 nimikettä. Kirjasto ylläpitää myös arkistoa, jossa on aineistoa noin 12 hyllykilometriä. Aineiston yleinen vanhenemisaika on ollut vuodesta 2001 alkaen 25 vuotta. Kirjastosta lainattiin aineistoa aiemmin vapaasti myös yleisölle.
Mannoosi-6-fosfaatti

Biologinen rooli

Mannoosi-6-fosfaatti on välituote mannoosin aineenvaihduntareaktioissa. Eliöiden soluissa mannoosi fosforyloidaan mannokinaasi- tai heksokinaasientsyymien katalysoimana mannoosi-6-fosfaatiksi. Se voidaan isomeroida mannoosifosfaatti-isomeraasin katalysoimana fruktoosi-6-fosfaatiksi. Reaktio on reversiibeli ja sama entsyymi katalysoi myös mannoosi-6-fosfaatin muodostumista fruktoosi-6-fosfaatista.
Mannoosi-6-fosfaatista eliöt muodostavat muun muassa GDP-mannoosia. Manoosi-6-fosfaattiryhmällä on merkitystä myös proteiinien tunnistamisessa. Golgin laitteen cis-osassa lysosomeihin lähetettävien proteiinien mannoosiryhmistä muokataan mannoosi-6-fosfaattiryhmiä. Ryhmän muodostaminen tapahtuu kahdessa vaiheessa. Ensin eräs fosfotransferaasientsyymi liittää proteiinin mannoosiin uridiinidifosfaatti-N-asetyyliglukosamiiniryhmän, joka hajotetaan toisessa vaiheessa N-asetyyliglukosaminidaasientsyymin katalysoimana N-asetyyliglukosamiiniksi ja mannoosi-6-fosfaattiryhmäksi. Golgin laitteen trans-sivulla on mannoosi-6-fosfaattireseptoreja, jotka tunnistavat mannoosi-6-fosfaattiryhmän ja ohjaavat nämä proteiinit kulkeutumaan lysosomiin.
Lord Valentine’s Castle

Lord Valentine’s Castle on Robert Silverbergin romaani, ensimmäinen osa Majipoor -sarjaa.
Feodor Kiseleff (nuorempi)

Feodor Kiseleff nuorempi (14. helmikuuta 1823 Helsinki – 7. elokuuta 1874 Espoo) oli suomenvenäläinen liikemies ja tehtailija.
Kiseleffin vanhemmat olivat helsinkiläinen sokeritehtailija, kauppaneuvos Feodor Kiseleff ja Lovisa Margareta Sahlstedt. Hän kävi Helsingin yksityislyseota ja pääsi ylioppilaaksi 1842. 
Kiseleff toimi liikemiehenä ja teollisuudenharjoittajana Helsingissä ja johti isänsä kuoltua 1847 F. P. Kiseleff & Söner -nimiseksi muutettua perheyritystä yhdessä veljensä Nikolai Kiseleffin kanssa. Tärkeimmän osan siitä muodosti Töölön sokeritehdas, joka muutettiin vuonna 1859 Tölö Sockerbruks Bolag -nimiseksi osakeyhtiöksi. Feodor nuorempi toimi molempien yritysten toimitusjohtajana vuonna 1874 tapahtuneeseen kuolemaansa asti. Hän perusti myös yhtiökumppaninsa kanssa vuonna 1860 Helsingin kaasulaitoksen. Feodor Kiseleff osallistui säätyvaltiopäiville vuonna 1872. Kiseleff asui viimeksi Espoossa jossa hän omisti vuodesta 1854 alkaen Albergan kartanon. Kiseleff aloitti 1874 rakentamaan kesähuvilakseen kartanon vuonna 1876 valmistunutta uusrenessanssityylistä päärakennusta jonka suunnitteli arkkitehti Frans Ludvig Calonius.
Kiseleff oli naimisissa vuodesta 1849 Amalia Matilda Gustava Mattheiszenin (1826–1900) kanssa jonka isä oli helsinkiläinen kauppias Gustaf Adolf Mattheiszen (1778–1836).
Jonne Hattunen

Ura

Hattunen on Kajaanin Hokin kasvatti. Hän pelasi joukkueessa ensimmäiset miesten pelinsä jo 16-vuotiaana Suomi-sarjassa kaudella 2001–2002. Hattunen voitti sarjan mestaruuden ja oli nostamassa Hokkia Mestikseen kaudeksi 2002–2003, jollon hän pelasi sarjatasoa ylempänä seitsemän runkosarja- ja yhden playoff-ottelun. Hattunen pelasi kauden aikana myös kaksi ottelua lainalle Porin Ässien A-nuorissa.
Kauden 2003–2004 Hattunen pelasi Pelicansin A-nuorissa. Hän pelasi kauden aikana joukkueessa myös yhden SM-liigaottelun. Kaudeksi 2004–2005 Hattunen siirtyi Rauman Lukkoon. Hän pelasi siellä kaksi kautta kokonaan A-nuorissa. Kaudella 2006–2007 Hattunen kuului Lukon SM-liigarinkiin. Hän aloitti kautensa lainalla Mestis-joukkue Forssan Palloseurassa, josta Hattunen palasi marraskuussa 2006 joulutaukoon asti kestävällä lainasopimuksella Kajaanin Hokkiin. Hattunen jatkoi joukkueessa lopulta koko loppukauden ja voitti Mestiksen mestaruuden keväällä 2007. Hattunen jatkoi uudella sopimuksella Hokissa kaudella 2007–2008, joka päättyi Mestis-hopeaan. Hän jatkoi sopimustaan myös kaudelle 2008–2009, jolloin Hattunen teki Mestiksen yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 7+9=16. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia.
Hattunen jatkoi Hokissa jälleen kaudella 2009–2010, joka päättyi kuitenkin olkapäävammaan 30 pelatun ottelun jälkeen. Hän kävi keväällä 2010 leikkauksessa ja palasi Hokkiin kuntouduttuaan loppukauden 2010–2011 kattavalla sopimuksella joulukuussa 2010. Huhtikuussa 2011 Hattunen solmi taas vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.

Muuta

Hattusen pikkuveli Jarkko pelaa laitahyökkääjänä SM-liigaa TPS:ssä. Myös hänen nuorempi pikkuveljensä Jesse on pelannut jääkiekkoa.
Julian Nott

Julian Nott (s. 1960) on brittiläinen animaatioihin erikoistunut elokuvasäveltäjä. Hänet tunnetaan parhaiten Aardman-studion Wallace ja Gromit -vahanukkeanimaatioiden säveltäjänä.
Nott on opiskellut Oxfordin yliopistossa ja National Film and Television Schoolissa. Hän työskenteli nuoruudessaan konsulttiyrityksessä Lontoon Cityssä ja sen jälkeen televisiodokumenttien tuottajana. Sävellettyään musiikin Nick Parkin ensimmäisiin Wallace ja Gromit -animaatioihin hän alkoi saada niin paljon työtarjouksia alalta että päätti siirtyä päätoimiseksi elokuva- ja televisiosäveltäjäksi. Nott sai vuonna 2006 parhaan musiikin Annie-palkinnon elokuvasta Wallace & Gromit: Kanin kirous.
Julian Nottin isä on entinen Ison-Britannian puolustusministeri John Nott.
Kigali

Maantiede

Kigali sijaitsee Ruandan keskiosassa Ruganwa-joen varrella. Se on kasvanut neljän kukkulan alueelle. Kaupungin pohjoiosassa on slummeja, ja kaakkoispuolella on teollisuusalue. Kigalista on tieyhteydet maan kaikille neljälle rajalle. Siellä on myös lentoasema.
Sijainti korkealla ylängöllä vaikuttaa siihen, että Kigalissa on melko lauhkea ilmasto, lämpötila koko vuoden noin 21 °C. Sateet keskittyvät kahteen sadekauteen, helmi-toukokuussa ja loka-joulukuussa.

Historia

Kigali perustettiin vuonna 1907 Ruandan ollessa Saksan siirtomaavallan alla osana Saksan Itä-Afrikkaa, johon kuuluivat myös nykyinen Burundi ja Tansanian manneralueet. Ruandan itsenäistyttyä vuonna 1962 Kigali valittiin pääkaupungiksi keskeisen sijaintinsa takia. Entniset jännitteet johtivat Ruandan kansanmurhaan 1990-luvulla, josta kaupunki alkoi toipua 2000-luvun puolella. 
Sisämaavaltiona Ruandassa kuljetuskustannukset ovat suhteellisen kalliita, ja kaupungistumisen ja pakolaisten palaamisen jäljiltä asuntopula on suuri. Vuonna 2012 arvioitiin, että Kigalissa tarvitaan seuraavan 10 vuoden aikana 30 000 uutta asuntoa. Niitä valmistuu kuitenkin vain tuhannen asunnon vuosivauhtia. Voimakkaan jälleenrakennuksen aikana Kigali on panostanut ympäristöasioihin ja esimerkiksi rajoittanut muoviroskan määrää säädöksin. Se pyrkii houkuttelemaan konferenssinjärjestäjiä, matkailijoita ja sijoittajia.
Tšekin lippu

Tšekin lippu (tšek. vlajka České republiky) on Tšekin tasavallan lippu. Se otettiin käyttöön vuoden 1993 samettieron jälkeen, jolloin Tšekkoslovakia jakaantui Tšekiksi ja Slovakiaksi. Tätä ennen samainen lippu oli ollut Tšekkoslovakian lippuna. 
Lipussa oleva sininen kolmio lisättiin lippuun, jotta se eroaisi Puolan lipusta.
J. V. Kallio

Jaakko Vihtori Kallio (9. elokuuta 1860 Honkajoki – 5. maaliskuuta 1921 Uskela) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja raittiuskirjailija.
Kallio oli naimisissa vuodesta 1886 Johanna Charlotta Åkerroosin kanssa. Heidän poikiaan olivat lyseon lehtori ja harrastajavalokuvaaja Väinö Johannes Kallio (1887–1946) ja ns. 'Kallion laskuopista' vanhemman polven suomalaisille tuttu kouluneuvos Niilo Kallio (1890-1968).
South Sudan Oyee!

South Sudan Oyee! (suomeksi suunnilleen Hurraa, Etelä-Sudan!) on Etelä-Sudanin kansallislaulu. Maa itsenäistyi Sudanista 9. heinäkuuta 2011.

Laulun syntyhistoria

Jo ennen Etelä-Sudanin itsenäistymistä maan väliaikainen hallitus asetti kahdeksanjäsenisen komitean, jonka tehtäväksi annettin maan tulevan kansallislaulun valmistaminen. Komitea järjesti kilpailun, jossa pyydettiin ehdotuksia maan tulevan kansallislaulun tekstiksi. Tekstille asetettiin tiettyjä ehtoja. Sen tuli esimerkiksi viitata maan väestöön ja sen luonnonvaroihin sekä osoittaa kunnioitusta maan vapautussodassa kaatuneille. Kilpailuun lähetettiin kaiken kaikkiaan 49 ehdotusta. Komitea valitsi niistä kymmenen, joiden pohjalta muokattiin kaksi mahdollista kansallislaulun tekstiä. Maata väliaikaisesti hallitsevan Etelä-Sudanin vapautusrintaman politbyroo valitsi toisen ehdotuksista maan tulevaksi kansallislauluksi syyskuussa 2010.
Myös kansallislaulun sävelmästä järjestettiin kilpailu. Sen voitti ehdotus, jonka olivat laatineet maan pääkaupungin Juban yliopiston musiikkitieteen dosentti Addison Arkangelo yhdessä kahden kollegansa kanssa. He valitsivat maan kansallislaululle tietoisesti iloisen ja kevyen melodian, jonka tarkoituksena oli erottaa se Sudanin mahtipontisesta kansallislaulusta.
Kansallislauluehdotuksen alkuperäinen nimi oli "Land of Cush" (Kushin maa). Nimitys Kush viittaa Raamatussa mainittuun muinaiseen Kushin maahan, joka raamatullisten tekstien mukaan on suunnattomien rikkauksien alkuperämaa. Tarunomainen Kushin maa on sijoitettu joskus Etelä-Sudaniin, joskus taas nykyiseen Jemeniin tai Etiopiaan. Laulussa mainittiin myös niin ikään raamatullinen Eedenin puutarha. Raamattuviittausten tarkoituksena oli ilmeisesti korostaa uuden valtion kristillisyyttä pohjoisen islaminuskon vastakohtana. Jo voittanutta tekstiä muokattiin kuitenkin vielä kerran helmikuussa 2011, ja viittaukset Kushiin ja Eedeniin korvattiin viittauksilla maan nimeen Etelä-Sudan.

Englanninkielinen alkuteksti

Oh God

We praise and glorify you

For your grace on South Sudan,

Land of great abundance

Uphold us united in peace and harmony.
Oh motherland

We rise raising flag with the guiding star

And sing songs of freedom with joy,

For justice, liberty and prosperity

Shall forever more reign.
Oh great patriots

Let us stand up in silence and respect,

Saluting our martyrs whose blood

Cemented our national foundation,

We vow to protect our nation
Oh God bless South Sudan.

Suomenkielinen käännös

Oi Jumala,

me ylistämme ja kunnioitamme Sinua

armostasi, jota olet osoittanut Etelä-Sudanille,

yltäkylläisyyden maalle,

varjele meitä rauhan ja yksimielisyyden yhdistäminä.
Oi isänmaa,

me nousemme nostaen lipun, jossa on opastava tähti,

ja laulamme riemuiten vapauslauluja.

Sillä oikeudenmukaisuus, vapaus ja yltäkylläisyys

vallitsevat tästedes ikuisesti.
Oi suuret isänmaanystävät,

nouskaamme hiljaisina kunnioittaen seisomaan

tervehtiäksemme marttyyrejä, joiden veri

lujitti kansakuntamme perustan.

Me vannomme varjelevamme maatamme.
Oi Jumala, siunaa Etelä-Sudania.
Fredrik Theodor Galindo

Fredrik Theodor Galindo oli Haminassa 23. toukokuuta 1838 syntynyt kenraalimajuri. Theodor Galindo hakeutui nuorena Pietarin sotilasoppilaitokseen ja eteni nopeasti urallaan. Hän palveli 1888 everstiluutnanttina 3. tykistöpatteriston 22. kevyen tykistövarikon päällikkönä. Hänet ylennettiin 11.9.1892 everstiksi. Galindo sai 16.11.1899 eron sotapalveluksesta kenraalimajurina.
Kunniamerkit; VenA 3 30.8.1888; VenSt 2 18.12.1894; VenA 2 18.12.1898.
Theodor Galindo avioitui puolalaisen aatelisen Klara Fedorovna Kaminskayan kanssa ja he asettuivat Pietariin. Heillä oli seitsemän lasta joista kaikki pojat valmistuivat upseereiksi Pietarin tunnetusta sotilasoppilaitoksesta Cadet Corpsista.
Lapset; Vladimir (1882–1940), Evgenia (1886–1942) joka avioitui Ilja Speranskyn kanssa ja kuoli Pietarin saarrossa, Boris (1884-?) joka onnistui pakenemaan Pietarista vallankumouksen jälkeen ja asettui Pariisiin, Fedor (1885–1958), Leonid (1888–1918) joka kuoli vallankumouksen taisteluissa, Sergei (1892-?) joka myös onnistui pakenemaan vallankumouksen jälkeen ja asettui Espanjaan, Tamara (1897–1934) joka aviotui Cadet Corpsin upseerin Michail Semenovin kanssa (Michail toimi vallankumouksen jälkeen pappina Pietarissa josta syystä hänet vangittiin ja hävisi).
Theodor Galindon isä, kollegiasessori ja 10. luokan virkamies Jean Kristian de Galindo (s. 25.7.1797 Pietarissa), oli tekniikan ja ranskan kielen opettaja Suomen kadettikoulussa Haminassa. Äiti Sophia Ulrika Silfversvan (s. 12.2.1806 Viaporissa).
Theodor Galindon veli Georg Eberhard Galindo (S 10.11.1835 Hamina) palveli myös Venäjän keisarillisen armeijan kenraalina. Galindon veljeksistä vanhin Johan Frans Andreas Galindo, suoritti sotilasopintonsa Suomen kadettikoulussa Haminassa ja toimi myöhemmin Suomen Yhdyspankin toimitusjohtajana pitkään.
Theodor Galindo on haudattu Volkovon luterilaiseen hautausmaahan Pietarissa 1914.