Carlo Colaiacovo

Junioriura

Colaiacovo siirtyi GTHL-joukkue Mississauga Repsistä kaudeksi 1999–2000 OHL-joukkue Erie Ottersiin, jossa tulokaskausi toi tehot 4+18=22. Seuraavalla kaudella 2000–2001 hän oli tehoilla 12+27=39 joukkueen tehokkain puolustaja. Colaiacovo oli sitä myös kevään 2001 pudotuspeleissä tehoilla 4+7=11. Toronto Maple Leafs varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 17. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2001.
Colaiacovo pelasi varauksensa jälkeen vielä kaksi kautta Ottersissa. Kaudella 2001–2002 hän teki tehoilla 13+27=40 OHL:n yhden kauden piste-ennätyksensä ja oli joukkueen tehokkain puolustaja. Ottersin kapteenina pelannut Colaiacovo oli joukkueen tehokkain puolustaja myös kevään 2002 pudotuspeleissä tehoilla 7+10=17 ja hän voitti kauden päätteeksi OHL:n mestaruuden sekä valittiin liigan toiseen tähdistökentälliseen. Kaudella 2002–2003 Colaiacovo oli 14 osumallaan Ottersin eniten maaleja tehnyt puolustaja. Hän pelasi syksyllä 2002 myös kaksi NHL-ottelua Maple Leafsissa tehden yhden syöttöpisteen, kunnes Colaiacovo passitettiin takaisin OHL:ään.

Ammattilaisura

Kaudeksi 2003–2004 Colaiacovo siirtyi Toronto Maple Leafsin organisaatioon. Hän jälleen aloitti kauden NHL:ssä pelaten kaksi ottelua tehden yhden syöttöpisteen, mutta Colaiacovo pelasi lähes koko kauden AHL-joukkue St. John's Maple Leafsissa tehden 62 runkosarjaottelussa tehot 6+25=31, joilla hän oli joukkueen tehokkain puolustaja. Kauden 2004–2005 Colaiacovo pelasi kokonaan St. John'sissa NHL:n työsulun takia.
Kaudella 2005–2006 Colaiacovo oli jo murtautumassa Maple Leafsin runkomiehistöön. Hän pelasi NHL:n runkosarjassa 21 ottelua tehoin 2+5=7. Colaiacovon NHL-uran avausmaali syntyi 8. marraskuuta 2005 Washington Capitalsia vastaan. Hänen kautensa päättyi kuitenkin jo 23. tammikuuta 2006, kun Colaiacovo sai aivotärähdyksen yritettyään taklata Ottawa Senatorsin Václav Varaďaa. Jopa hänen uransa oli vaarassa päättyä, mutta Colaiacovo palasi jäälle huhtikuussa. Hän pelasi ison osan kaudestaan myös AHL-joukkue Toronto Marliesissa.
Colaiacovo kärsi seuraavinakin kausinaan paljon loukkaantumisista. Kausi 2006–2007 oli hänen pisin ja tehojen valossa paras Maple Leafsissa Colaiacovon tehdessä 48 runkosarjaottelussa tehot 8+9=17. Hän pelasi myös viisi AHL-ottelua Marliesissa. Kausi 2007–2008 jäi Colaiacovolle edellistäkin lyhyemmäksi. Hän loukkasi kätensä syksyllä, mutta toivuttuaan Colaiacovo loukkaantui viiden ottelun jälkeen uudelleen tammikuussa 2008 ja hänen kautensa päättyi polvivammaan. Colaiacovo pelasi runkosarjassa vain 28 NHL- ja kaksi AHL-ottelua. Hänen polvensa leikattiin huhtikuussa.
Toronton pitkäaikainen lupaus Colaiacovo pelasi kaudella 2008–2009 vielä kymmenen ottelua Maple Leafsissa, kunnes hänet kaupattiin Alexander Steenin kanssa St. Louis Bluesiin vaihdossa Lee Stempniakiin marraskuussa 2008. Colaiacovo teki läpimurtonsa NHL:ssä ja kausi toi yhteensä 73 runkosarjaottelussa tehot 3+27=30. Niistä 29 pistettä syntyi Bluesissa, joiden tehokkain puolustaja hän oli. Kaudella 2009–2010 Colaiacovo teki yhden kauden piste-ennätyksensä NHL:ssä tehoilla 7+25=32.
Toukokuussa 2010 Colaiacovo teki kaksivuotisen ja 4,25 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen Bluesin kanssa. Tultuaan vapaaksi pelaajaksi hän siirtyi syyskuussa 2012 kaksivuotisella sopimuksella Detroit Red Wingsiin. Hän kuitenkin pelasi Detroitissa vain kauden 2012–2013. Kaudella 2013–2014 hän edusti jälleen St. Louis Bluesia.

Muuta

Colaiacovon kaksoisveli Paulo on pelannut maalivahtina ja hänellä on pääsarjakokemusta Hollannista.