google/wiki40b huggingface dataset:
Alfred Edmund Brehm

Alfred Edmund Brehm (2. helmikuuta 1829, Unterrenthendorf (nykyisin Renthendorf)–11. marraskuuta 1884, Renthendorf) oli saksalainen luonnontutkija, Berliinin akvaarion perustaja ja tietokirjailija. Hänen tunnetuin teoksensa on Tierleben.
Hänen isänsä oli Christian Ludwig Brehm, pappi ja lintutieteilijä, ja äitinsä Christian Brehmin toinen puoliso Bertha. Kiinnostus luonnontieteisiin syntyi isän työskentelyä seuratessa, mutta ennen muuta Alfred halusi tulla arkkitehdiksi. Keväällä 1844 hän aloitti opinnot Altenburgissa rakentajan apulaisena, ja jatkoi niitä syyskuuhun 1846, jolloin hän lähti Dresdeniin tarkoituksenaan opiskella arkkitehtuuria. Hän opiskeli 2 lukukautta, kunnes tunnettu lintutieteilijä Johann Wilhelm von Müller pyysi hänet mukaansa tutkimusretkelle Afrikkaan. Alfred Brehm liittyi von Müllerin seurueeseen 31. toukokuuta 1847 sihteerin ja apulaisen ominaisuudessa. Retki vei hänet Egyptiin, Sudaniin ja Siinain niemimaalle. Tutkimustulokset olivat niin merkittäviä, että hänestä jo 20-vuotiaana tuli Saksan luonnontieteiden akatemian Leopoldinan jäsen.
Palattuaan Saksaan 1853 hän aloitti luonnontieteen opinnot Jenan yliopistossa. Hän valmistui 1855 ja 1856 hän matkusti kahdeksi vuodeksi Espanjaan veljensä Reinholdin kanssa. Myöhemmin hän asettui Leipzigiin vapaaksi kirjailijaksi ja kirjoitti useita kansantajuisia tiedeartikkeleita Die Gartenlaubeen ja muihin aikakauslehtiin. 1860 hän osallistui retkelle Norjaan ja Lappiin.
Toukokuussa 1861 Alfred Brehm avioitui serkkunsa Mathilde Reizin kanssa. Heille syntyi 5 lasta. 1862 hän osallistui Saxe-Coburg-Gothan herttuan Ernst II:n matkalle Abyssiniaan (nykyisin Etiopia). Myöhemmin hän matkaili uudelleen Afrikassa, kuten myös Skandinaviassa ja Siperiassa. Hänen esseensä ja matkakertomuksensa olivat hyvin suosittuja kouluja käyneen porvariston keskuudessa. Tämän vuoksi Bibliographisches Institutin toimittaja Herrmann Julius Meyer tilasi häneltä moniosaisen teoksen eläinten maailmasta. Tästä kirjasta tuli edellä mainittu maailmankuulu Brehmin Tierlebe (englanniksi Brehm's Life of Animals).
Vaikka Brehmin elämä olikin täynnä kirjoittamista, matkailua ja luentoja, hyväksyi hän silti 1862 tarjouksen Hampurin eläintarhan ensimmäiseksi johtajaksi, ja pysyi tässä virassa vuoteen 1867. Myöhemmin hän muutti Berliiniin, minne hän avasi akvaarion, jota hän hoiti vuoteen 1874. Hän jäi leskeksi 1878. Talveksi 1883–1884 hän oli lupautunut luentokiertueelle Yhdysvaltoihin, mutta juuri ennen lähtöä hänen 4 lastaan sairastuivat kurkkumätään. Koska ei katsonut voivansa rikkoa sopimustaan, hän matkusti Amerikkaan. Tammikuun lopulla 1884 hän sai viestin nuorimman poikansa kuolemasta. Tämä oli niin kova isku, että hänen aikaisemmin Afrikassa sairastamansa malaria uusiutui. 11. toukokuuta 1884 hän palasi Berliiniin. Heinäkuussa hän muutti takaisin entiseen kotikaupunkiinsa Renthendorfiin saadakseen levätä rauhassa. Täällä hän kuoli 11. marraskuuta.
Brehmin Museo sijaitsee Renthendorfissa.
Andrew Bolt

Andrew Bolt (s. 26. syyskuuta 1959 Adelaide, Etelä-Australia) on australialainen konservatiivinen toimittaja, kolumnisti, radiokommentaattori, bloggaaja ja televisiojuontaja. Hän kirjoittaa kolme kertaa viikossa melbournelaiseen Herald Sun -sanomalehteen, ja hänen kolumninsa julkaistaan myös muissa News Corp Australian julkaisuissa. Bolt juontaa myös arkipäivisin The Bolt Report -talkshow’ta Sky News Livellä. Hänen kirjansa Still Not Sorry: The Best of Andrew Bolt ilmestyi vuonna 2005.
Uinnin Suomen-mestaruuskilpailut 1911

Suomen Uimaliitto järjesti mestaruuskilpailunsa 1911 useammassa eri paikassa ja eri aikoina.
Vaasassa 29.-30. heinäkuuta 
Helsingissä 5.-6. elokuuta 
Tampereella 12.-13. elokuuta

Vesipallo

12. - 13. elokuuta Tampereella.
Vesipallomestaruuden voitti Helsingfors Simsällskap, joka voitti Turun joukkueen jatkoajan jälkeen 5-2 (1-1,1-1,3-0) ja loppuottelussa Tampereen joukkueen 9-0. Helsingin joukkueessa pelasivat H. Johnsson, V. Varelius, Jarl Wasström, H. Bergström, V. Petroff, V. Sjöholm ja A. Haavisto.
Suunduk

Pääuoma

Joen lähteet sijaitsevat ylängöllä lähellä Tšeljabinskin alueen rajaa ja se virtaa 174 kilometriä kunnes se yhtyy Uraljokeen 1 828 kilometriä  ennen sen Kaspianmerellä sijaitsevaa suistoa. Joki kulkee aluksi metsäiseltä kukkulalta etelään alavalle arolle ja kääntyy sitten kohti kaakkoa. Joen varressa sijaitsee Zelenodolbsk (ven. Зеленодольск) ja sen talousvesiallas, jonka jälkeen joki kääntyy taas etelään. Eteläisellä reitllä sijaitsevat kylät Andrianopol (ven. Андрианополь) ja Bolotovsk (ven. Болотовск). Sitten joki kääntyy lounaaseen ja siihen yhtyy luoteesta Karabutakin, Baitukin ja Solontšankan sivujoet. Joen varressa sijaitsee Kvarkenon (ven. Кваркено) pikkukaupunki. Kun saavutaan Urus-Kiskenin ja Jakši-Akžarin sivujoille, alkaa Suunduk mutkitella voimakkaasti. Ennen Kusemia siihen yhtyy vielä Žaman-Akžar ja Kusemissa Žuldybai.
Pääuoma päättyy Uraljokeen, jonka vedenpintaa on nostettu alempana sijaitsevalla padolla niin, että patoallas ulottuu lähes Kusemin kylään asti. Padolla korkeuseroa voi olla 43 metriä ja siinä toimii Iriklinskaja GES (ven. Ириклинская ГЭС), joka on 30 megavatin vesivoimalaitos.
Iriklinskin patoallas on aluksi kapea, kun se seuraa Suundukin jokilaaksoa, mutta levenee matkalla kohti Uraljokea. Etelästä siihen liittyy sivujoki Žusa, jonka laaja valuma-alue tuo eniten vettä. Myös sen aikaisempi joensuu jää patoaltaan veden alle. Ennen entistä Uraljoen uomaa altaaseen ehtii laske vetensä vielä sivujoet Bazarbai ja Karaganka.
Silkkikana

Silkkikana on kanarotu, joka on alkujaan kotoisin Itä-Aasiasta. Silkkikanan näkyvin erityispiirre on pehmeän ja tuuhean turkkimainen höyhenpeite. Useimpien lintujen höyhenten ruodosta haarautuvat höydyt ovat kiinnittyneet toisiinsa pienillä väkäsillä, jolloin höyhen pysyy muodossaan, mutta silkkikanoilta nämä väkäset puuttuvat kokonaan, jolloin höyhenten höydyt osoittavat pöyhistyneinä eri suuntiin. Silkkikanoja pidetään toisinaan lemmikkeinä.
Henry Ogg Forbes

Henry Ogg Forbes (30. tammikuuta 1851 Drumblade, Aberdeenshire, Skotlanti – 27. lokakuuta 1932 Liverpool, Englanti) oli skottilainen tutkimusmatkailija ja lintutieteilijä.
Forbesin vanhemmat olivat Alexander Forbes ja Mary Ogg. Hän opiskeli lääketiedettä Aberdeenin ja Edinburghin yliopistoissa, mutta saatuaan silmävamman hän päätti opintonsa, ja muutti Portugaliin keräämään näytteitä vuosiksi 1875–1877. Vuosina 1878-1884 hän keräsi näytteitä Itä-Intiassa, missä hän avioitui skotlantilaisen Anabella Keithin kanssa 1881.
Vuonna 1885 Forbes johti tutkimusretkikunnan Uuteen-Guineaan. Rahoitusongelmien takia retki epäonnistui, Forbes menetti maineensa Australiassa, ja hänet nimitettiin säätarkkailijaksi Port Moresbyyn. Lokakuussa 1887 Forbes aloitti uuden retken, joka sekin oli tuomittu epäonnistumaan, ja hän palasi Port Moresbyyn marraskuussa. Pettyneenä Forbes palasi Englantiin 1888. Vuosina 1890–1893 hän toimi Canterburyn museon johtajana Uudessa-Seelannissa, jonka jälkeen hän palasi jälleen Englantiin, missä loi huomattavan tieteellisen uran. 1911 hänet nimitettiin Liverpoolin museoiden johtajaksi, missä virassa hän pysyi kuolemaansa saakka.
Forbes nimesi linnuista muun muassa molukkienpunamesikon (Myzomela boiei) alalajin wakoloensis.
Turun yliopiston kasvatustieteiden tiedekunta

Kasvatustieteiden tiedekunta on eräs Turun yliopiston tiedekunnista. Se perustettiin vuonna 1974 ja on siten nuorin yliopiston tiedekunnista. Tätä ennen oli toiminut erillinen Turun väliaikainen opettajakorkeakoulu, joka perustettiin vuonna 1949.
Tiedekunnan dekaanina toimii professori Marja Vauras.
Matti Edvard Alanko

Matti Edvard Alanko, vuoteen 1906 Helander (17. kesäkuuta 1889 Hämeenlinna – 16. tammikuuta 1963 Hämeenlinna) oli lehtiyhtiön toimitusjohtaja ja kunnallisneuvos, joka toimi vuosikymmeniä Hämeenlinnan kunnalliselämässä, mutta myös Hämeenlinnan vt. kaupunginjohtajana.
Alangon vanhemmat olivat räätäli Eemil Helander ja Aliina Sofia Malin ja puoliso vuodesta 1912 Sofia Autere. Alanko kävi kansa- ja ammattikoulun. Latojan koulutuksen saanut Alanko työskenteli kirjapainoalalla Helsingissä ja Hämeenlinnassa ja tuli 1909 töihin uuteen Hämeen Kansan kirjapainoon. Sen tekninen johtaja hän oli 1921–1933 ja koko lehtitalon toimitusjohtaja vuodesta 1933 vuoden 1959 alkuun, jolloin hän jäi eläkkeelle. Alanko oli myös Työväen Toverin ja Kullervon toimittaja 1924 ja 1940. Puoluekannaltaan sosiaalidemokraatti Alanko oli Hämeenlinnan kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1921 vuoteen 1958, jolloin hän siirtyi hoitamaan väliaikaisesti kaupunginjohtajan tehtäviä. Alanko toimi sekä valtuuston varapuheenjohtajana että puheenjohtajana. Kaupunginhallituksen jäsen hän oli 1934–1944. Alangolle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvo vuonna 1949.
Raittiusmiehenä tunnettu Alanko sai nimikkokadun Hämeenlinnan Kaurialaan vuonna 1979.
Elfmania

Vastaanotto

Peli sai Amiga Formatin arvostelussa arvosanaksi 92%.
Sri Potti Sriramulu Nelloren piirikunta

Piirikunnan nimi

Vuonna 2008 Nelloren piirikunta uudelleennimettiin Sri Potti Sriramulu Nelloren piirikunnaksi vapaustaistelija Potti Sriramulun mukaan.
Sofia (gnostilaisuus)

Sofia (muinaiskreikaksi Σοφία 'viisaus') viittaa gnostilaisessa perinteessä Jumalan viimeiseen ja alimpaan emanaatioon. Useimmissa ellei kaikissa gnostilaisissa myyteissä, kuten klassisessa setiläisen gnostilaisuuden myytissä, Sofia sai aikaan epävakauden jumalallisessa Pleromassa eli Täyteydessä, mikä sai vuorostaan aikaan materiaalisen maailman luomisen. Myönteinen tai kielteinen asenne aineelliseen maailmaan riippuu näin ollen siitä, kuinka Sofian tekoihin suhtaudutaan.
Bohnanza

Bohnanza on Uwe Rosenbergin vuonna 1997 suunnittelema korttipeli. Pelissä on tarkoituksena saada mahdollisimman paljon kolikoita myymällä papuja. Peli on suunniteltu kahdesta seitsemään pelaajan pelattavaksi. Peli koostuu 154:stä papukortista.

Pelin idea

Papuja istutetaan palstoille, ja riittävän määrän papuja saatuaan pelaaja voi myydä pavut. Papuja on yhtätoista erilaista, ja mitä vähemmän tiettyjä papuja pelissä on, sen arvokkaampia ne ovat. Pelissä voi myös ostaa lisäpalstoja.
Lykurgos (Arkadia)

Lykurgos oli Nemean kuningas ja Aleoksen ja Neiarian poika ja siten Augen ja Kefeuksen veli. Hänen vaimonsa Kleofyle tai Eurynome synnytti hänelle Amfidamaan, Epokhoksen, Ankaioksen ja Iasoksen.
Lykurgos oli tunnettu siitä, että hän tappoi Areithooksen keihäällään kapeassa käytävässä. Hän saavutti itse korkean iän, mutta hänen kuolemansa jälkeen valta siirtyi pois hänen suvultaan hänen poikiensa kuoltua jo häntä aiemmin.
Amprolium

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa amprolium on väritöntä kiteistä ainetta. Usein sitä käytetään hydrokloridisuolana, joka liukenee hyvin veteen, etanoliiin, metanoliin ja dimetyyliformamidiin, mutta ei esimerkiksi asetoniin, asetonitriiliin tai etyyliasetaattiin.
Amprolium tehoaa kokkidioosia aiheuttavien Eimeria-suvun alkueläimiin. Yhdisteen rakenne muistuttaa tiamiinin rakennetta. Yhdiste ei kuitenkaan sillä hydroksyyliryhmää, josta voisi muodostua pyrofosfaattijohdannaista tiamiinipyrofosfaatin tavoin. Yhdiste myös estää tiamiinin pääsyä alkueläinsolujen sisään. Tällöin alkueläinten soluille elintärkeän pyruvaattidehydrogenaasientsyymin toiminta estyy. Tehon parantamiseksi amproliumia käytetään usein yhdessä muiden kokkidiostaattien kanssa.

Valmistus ja käyttö

Amproliumin synteesin ensimmäisessä vaiheessa butyronitriili reagoi ammoniakin kanssa muodostaen amidiinijohdannaisen. Tämä kondensoituu metoksimetyleenimalononitriilin kanssa ja nitriiliryhmän hydrolyysi johtaa pyrimidiinijohdannaisiin. Seuraavassa vaiheessa karbonyyliryhmä pelkistetään hydroksyyliryhmäksi ja hydroksyyliryhmä korvataan klooriatomilla. Muodostunut välituote reagoi 2-metyylipyridiinin kanssa muodostaen amproliumia.
Amproliumia lisätään erityisesti Yhdysvalloissa kanojen, kalkkunoiden ja fasaanien rehuun kokkidioosin hoitamiseksi. Suomessa käytettäviin siipikarjanrehuihin amproliumia ei kuitenkaan saa lisätä. Amproliumia käytetään myös lehmien, vuohien, lampaiden ja koirien kokkidioosin hoitoon.
Pilatus (vuori)

Sijainti

Hallinnollisesti vuori kuuluu Obwaldenin, Nidwaldenin ja Luzernin kantoneille. Vuoren korkein huippu sijaitsee Obwaldenin ja Nidwaldenin rajalla.

Matkailukohde

Pilatuksesta tuli matkailukohde, kun vuorelle rakennettiin ensimmäinen hotelli 1850-luvulla ja rautatie 1880-luvulla. Köysirata tehtiin 1950-luvulla.

Vuorelle kulkeminen

Pilatusvuorelle pääsee ympäri vuoden köysiradalla Kriensistä. Alpnachstadista vuorelle kulkee toukokuulta marraskuulle Pilatus-Bahnen AG:n, maailman jyrkin, hammasratasjuna. Vuorelle pääsee myös kävellen.
Hacklin

Historia

Hacklinin perustivat vuonna 1908 porilaiset veljekset Emil ja Werner Hacklin nimellä Stufverifirma Bröder Hacklin (Laivantäyttämisliike Veljekset Hacklin). Yritys toimi aluksi Reposaaren satamassa. Vuonna 1913 Werner Hackilin perusti lisäksi oman laivanselvitysliikkeen Skeppsagentur O.W. Hacklin & Co.. Emilin kuoltua vuonna 1918 siirtyi myös Veljekset Hacklin kokonaan Wernerin omistukseen.
1920- ja 1930-luvuilla Hacklin alkoi harjoittaa myös laivanvarustamista. Yhtiön alukset tunnisti H-loppuisista nimistä ja kirjain oli myös isolla maalattuna sen höyrylaivojen savupiippuihin. 1950-luvulla laivanvarustamotoiminta supistui nopeasti. Hacklin luopui laivoistaan yhtä lukuun ottamatta vuosikymmenen loppuun mennessä. Viimeinen, m/s Otto H, myytiin romutettavaksi v. 1959.
1950-luvulla Hacklin alkoi myös panostaa Porin satamaan tulevien rautatiekuljetusten käsittelyyn. Lisäksi yhtiö laajensi toimintaansa Porin ulkopuolelle perustamalla Haminan satamaan kaksi ahtausliikettä. Hacklin osti myös aikaisemmin Viipurissa toimineen Viipurin Hiili ja Koksi Oy:n sekä Helsingissä ja Haminassa toimineen ahtausliikkeen John Dahlberg Ab:n.
Porin satamaliikenteen käsittelyä hallinnut Hacklin sai 1960-luvulla kilpailijakseen John Nurminen Oy:n sekä Oy Huolintakeskus Ab:n. Tämän vuoksi yhtiö jatkoi jälleen laajenemistaan Porin ulkopuolelle. Vuosikymmenen lopussa se aloitti toiminnan Uudenkaupungin satamassa ja sai hoitaakseen muun muassa kaikki vastaperustetun Saab-Valmetin autotehtaan kuljetukset. Hacklin toimi myös Rauman satamassa lyhyen aikaa 1980-luvulla.
Vuonna 1980 kaikki Hacklin-yhtiöt koottiin kahteen konserniin. 1990-luvun alussa molemmat yhdistettiin Oy Hacklin Ltd -nimen alle.
2000-luvulla Hacklin on laajentanut toimintaansa merkittävästi erilaisilla yhtiökaupoilla. Se on hankkinut omistukseensa Suomen ja Venäjän välistä liikennettä Haminassa hoitavan Oy Hamiko Agency Ltd:n. Muita yrityskauppoja on tehty Kokkolan ja Kotkan satamissa toimineista yrityksistä. Vuonna 2010 Hacklin osti kaksi helsinkiläistä logistiikka-alan yritystä, joista toinen oli Venäjän ja lähialueiden rautatiehuolintaa harjoittava Alfatrans Oy.
Artur Sirk

Artur Sirk (25. syyskuuta 1900 – 2. elokuuta 1937) oli Viron vapaussoturiliikkeen johtajia.
Sirk otti osaa Viron vapaussotaan ja pysyi armeijassa aina vuoteen 1926, jolloin ryhtyi lakimieheksi. Vuonna 1929 hän perusti oikeistoradikaalin Viron vapaussotureiden liiton kenraali Andres Larkan kanssa. 1930-luvulla liike alkoi vaatia siirtymistä vahvan johtajan malliin. Vapsien kannatus kasvoi ja näytti siltä että Larka valittaisiin vuoden 1934 vaaleissa Viron riigivanemiksi. Tuolloin Konstantin Päts käytti uusi valtaoikeuksiaan ja julisti maan poikkeustilaan ja lykkäsi vaaleja. Vapsien johtajat vangittiin ja tuomittiin lyhyisiin vankeusrangaistuksiin.
Sirk pääsi pakoon Suomeen, jossa hän juoni mm. Sinimustat-liikkeen johtohahmojen kanssa vallankaappausta Pätsin syrjäyttämiseksi. Yritys keskeytyi kun Viron agentit saivat siitä vihiä ja pidättivät suunnittelijat.
Sirk lähti Suomesta ja asettui lopulta Luxemburgin. Hän kuoli pudottuaan Echternachissa hotellihuoneen ikkunasta. Luxemburgin viranomaiset totesivat syyn itsemurhaksi. Useat virolaiset historioitsijat uskovat Viron agenttien olleen asialla. Artur Sirk haudattiin Helsinkiin Hietaniemen hautausmaalle ja hänen ruumiinsa siunauksen toimitti Elias Simojoki.
Artur Sirk oli Tarton Yliopiston korporaatio (osakunta) Korp! Sakalan jäsen. Coetus (jäseneksi) 1922-2.
Pihlajalahti

Pihlajalahti on kylä Savonlinnassa Saimaan rannalla, Kommersalmesta noin 10 kilometriä länteen vesitse. Asukasmäärä on noin 250 ja kesäisin asukasmäärä kasvaa aina 2 000 henkeen. Maa- ja metsätalous on edelleen suurin toimeentulon antaja, mutta suuri osa asukkaista käy muualla töissä. Koulua ei kylällä enää ole, ja oppilaat menevät joko Kallislahteen tai Savonlinnaan kouluun. Kylän kyläkauppa lopetettu vuosituhannen vaihteessa, mutta kylällä on edelleen kesäkioski. Pihlajalahdella on myös tanssilava. Kylällä sijaitsee myös vanha Ruotsin ja Venäjän aikainen raja sekä käräjäkivet, jotka ovat vieläkin tallessa.
Carvahall

Carvahall on Eragonin kotikylä Christopher Paolinin kirjoittamassa Perillinen-trilogiassa.

Yleistä

Carvahall on pieni kylä, joka sijaitsee Palancarin laaksossa. Palancarin laaksossa on myös toinen kylä, Therinsford. Eragon kasvoi Carvahallissa ja asuu sen lähellä maatilalla. Kylä on sen verran pieni, että se ei pysty tuottamaan kaikkia elintarvikkeita. Sen vuoksi suurin osa tarvikkeista tuodaan muista kylistä tai kaupungeista. Carvahallissa käy myös joka vuosi keväällä kaupankävijöitä, joilta kylän asukkaat ostavat elintarvikkeitaan.
Ursus leijonien laaksossa

Juoni

Vallananastaja Ajakin murhaaman kuninkaan poika eksyy erämaahan, jossa leijonat kasvattavat hänet aikuiseksi. Eräänä päivänä Ursus kohtaa orjatar Anian, ja he rakastuvat toisiinsa. Ursuksen perheeltään saama medaljonki päätyy Ajakille, joka ymmärtää oikean kruununperillisen olevan elossa. Ajak yrittää tappaa Ursuksen, mutta lopulta tyranni saa surmansa ja Ursus ja Ania nousevat valtaistuimelle.

Tuotanto

Carlo Ludovico Bragaglian ohjaustyö on kuvattu Totalscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Incir De Paolisin ja Olimpian studiolla Roomassa. Ulkokuvissa näkyvät Tor Caldaran maisemat, Grotte Di Salonen luolat, Monte Gelaton vesiputoukset ja Roomalaisen sivilisaation museo Rooman EURin kaupunginosassa. Ed Furyn sijaisnäyttelijänä toimii eläintenkesyttäjä Orlando Orfei.
Ursus leijonien laaksossa on tehty Bragaglian ja Furyn erinomaisesti menestyneen Ursus – orjien vapauttajan (1960) vanavedessä. Sen jälkeen valkokankaalle oli ilmestynyt kaksi muutakin Ursus-elokuvaa, joista varteen otettavan kilpailijan muodosti Luigi Capuanon ja Samson Burken Ursuksen kosto (1961). Bragaglian elokuvan mainoslauseen mukaan ”on olemassa vain yksi Ursus – Ed Fury elokuvassa Ursus leijonien laaksossa. Koskaan ennen ei ole nähty yhtä suurenmoista Ursusta!”
Elokuva on vaatimattomasti toteutettu toimintaseikkailu, joka tavanomaisten peplum-teemojen ohella lainaa aineksia Tarzan-elokuvista ja Alessandro Blasettin Rautakruunusta (1941). Sen kohokohtia ovat kesyt leijonat, lihaksikkaan sankarin kamppailut hyeenojen ja norsujen kanssa ja juoksuhiekkaan vajoava nainen.

Vastaanotto

Kaupallisesti kohtalaisen hyvin menestynyt elokuva tuotti Italiassa 446 miljoonan liiran pääsylipputulot. Ranskassa sen näki yli 900 000 katsojaa.
Tarmo Pipatti

Lahden kaupunginjohtajana

Kaupunginjohtaja valittiin toteuttamaan Lahden strategiaa, jonka sisällöksi kaupunginjohtaja täsmensi mm. seuraavia asioita:
Elinkeinopolitiikassa tulee pyrkiä seudullistamiseen, mikä tarkoittaa Lahden ja lähikuntien elinkeinopolitiikan keskittämistä aikaisempaa määrätietoisemmin Lahden Seudun Yrityskeskukseen. Merkittävänä nähtiin myös Kiinan kaupan kehittäminen. Lahden kaupunki solmi kiinalaiseen kaupunkiin yhteistyösopimuksen.
Liikenteessä tuli pyrkiä Lahden ja Lahden seudun keskeisen sijainnin hyödyntämiseen Etelä-Suomessa. 
Lahden oikorataan liittyen piti purettaman nykyinen Lahden linja-autoasema ja siirtää linja-autojen kaukoliikenne rautatieaseman yhteyteen ajanmukaiseksi matkakeskukseksi. Tätä ei hyväksytty kustannustensa vuoksi ja siksi, että linja-autoaseman siirtäminen matkakeskukseksi rautatieasemalle olisi edellyttänyt Salpausselän harjun ylittämistä ja tätä pidempää matkaa.
Kehyskuntien verokilpailun neutraloimiseksi Tarmo Pipatti yhdessä vaikeuksissa olevan Nastolan kunnan johtajan Pauli Syyrakin kanssa ehdotti, että Lahden seudun kunnat sopisivat yhteisestä kunnallisveroprosentista työssäkäyntialueen verokilpailun poistamiseksi. Tämän ehdotuksen torjui Hollolan kunnanvaltuuston puheenjohtaja kansanedustaja Juha Rehula, koska Hollola oli etsimässä vielä säästökohteita. Syksyllä 2005 Pipatti ehdotti Lahden kunnallisveroprosentin korotusta 19,75:een, mitä Hämeenlinnassa Lahden kaupungin budjettiseminaarissa olleet kaupunginvaltuutetut jo ehtivät torjumaan. Veroharmonoinnista ei tehty virallista päätöstä kuntien kesken.

Uusi tehtävä

Pipatti erosi kaupunginjohtajan virastaan 16.11.2006. Etelä-Suomen Sanomat ilmoitti samana päivänä, että Tarmo Pipatti siirtyy Rakennusteollisuus RT:n toimitusjohtajaksi 2007 keväällä.
Taifuuni Haiyan

Vaikutukset

Filippiineillä kuolleita ja loukkaantuneita oli yhteensä yli 30 000. Kaikkiaan myrsky kosketti yli 16 miljoonaa henkilöä. Neljä miljoonaa oli joutunut jättämään kotinsa. Tuhojen hinnaksi on arvioitu 36 590 882 497 Filippiinien pesoa. Sähkö- ja vedenjakeluverkoston vahinkoja ei ole vieläkään korjattu kokonaan. Kiinan Hainanissa ja Guangxissa kuolonuhreja oli seitsemän ja tuhojen rahalliseksi määräksi arvioitiin yli 800 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Vietnamissa kuolleita ja kadonneita oli 14. Taiwanissa kahdeksan ihmistä hukkui heidän jouduttuaan mereen korkeiden aaltojen mukana.

Kansainvälinen hätäapu

Lentotukialus USS George Washington (CVN-73) saapui avustamaan kadonneiden etsinnässä ja tarvikkeiden toimituksissa. Sairaalalaiva USNS Mercyn odotettiin saapuvan Filippiineille joulukuussa.
Iso-Britannia lähetti HMS Daring (D32) -aluksen ja C-17 Globemaster III -kuljetuskoneen avustusoperaatiota varten, minkä lisäksi se myönsi katastrofiapua 10 miljoonan punnan edestä.
Ahvenjärvi (Jämsä, Vaheri)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,6 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähi-alueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 148,4 metriä mpy.
Harmaabulbuli

Levinneisyys

Harmaabulbulia tavataan laajalla alueella Länsi- ja Keski-Afrikassa. Sen levinneisyysalue ulottuu Guineasta Nigerian kautta Angolan pohjoisosiin, Kongon demokraattiseen tasavaltaan ja Kenian länsiosiin asti. Lajin kannankehitys on vakaa ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
ATEC

ATEC on vuonna 1992 perustettu tšekkiläinen lentokonetehdas, jonka tuotteet ovat ultrakeveitä lentokoneita.
Tehtaan omistavat Petr Volejník ja Jan Franěk. Petr Volejník on sekä yhtiön pääsuunnittelija että valmituksesta vastaava johtaja. Jan Franěk vastaa markkinoinnista ja on yrityksen toimitusjohtaja.
Yhtiön tuotteisiin kuuluvat ATEC 321 Faeta, ATEC 212 Solo ja ATEC 122 Zephyr -lentokoneet.
Kivelänlampi (Jyväskylä)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 4,8 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 168 000 kuutiometriä eli 0,0002 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 3,5 metriä ja suurin syvyys on 6,0 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Syväojan valuma-alueeseen (14.293) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 158,8 metriä mpy.