Rauha Rentola

Rauha Olivia Elisabet Rentola (4. helmikuuta 1919 Kuhmoinen – 20. heinäkuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Rentola tunnettiin älykkäänä ja monipuolisena näyttelijänä, joka esiintyi lähes sadassa elokuvassa ja Suomen Kansallisteatterissa puoli vuosisataa. Rentola pääsi myös pari kertaa Guinnessin ennätysten kirjaan näyttelijänä, joka teki 6–7 elokuvaroolia vuodessa. Siiri Angerkosken ja Irja Rannikon jälkeen Rentola oli Suomen kolmanneksi eniten elokuvarooleja näytellyt nainen. Suomi-Filmin vakituinen näyttelijä Rentola oli vuosina 1940–1944. Hän voitti parhaan naissivuosan Jussi-palkinnon kolme kertaa.

Lapsuus

Rauha Rentola syntyi Kuhmoisissa 4. helmikuuta 1919 pastori Antti Rentolalle ja laulajatar Suoma Konkolalle. Hän oli kulttuurikodin kasvatti. Rentolan ollessa vielä vauva hänen isänsä kuoli. Isän kuoleman jälkeen perhe muutti Helsinkiin. Rentolalla oli neljä sisarusta, jotka vierailivat usein sukulaistensa luona. Rentoloilla kävi myös paljon tunnettuja laulajia ja näyttelijöitä. Liikunnallisena lapsena Rentola pääsi nuorena Helvi Salmisen tanssikouluun ja Kansallisteatterin satunäytelmiin jo yhdeksänvuotiaana. Rentola alkoi haaveilla teatteriurasta.

Ura

Rentola pyrki Suomen Näyttämöopistoon silloin, kun oli jo selvinnyt, ettei hänestä olisi oikein pianistiksi eikä sairaanhoitajaksikaan. Rentola teki aluksi pieniä rooleja Helsingin Kansanteatterissa. Hänet kiinnitettiin 1. heinäkuuta 1944 Suomen Kansallisteatterin näyttelijäkuntaan, ja hän työskenteli siellä puolen vuosisadan ajan. Rentola oli keskeisissä rooleissa Eino Kaliman kansainvälistä huomiota herättäneissä Anton Tšehov -tulkinnoissa. Hän oli sekä Lokin että Kolmen sisaren Maša, Kirsikkapuiston Varja ja Vanja-enon Jelena. Rauha Rentolan uran viimeinen esiintyminen Kansallisteatterissa oli 11. marraskuuta 1992 ensi-iltaan tulleessa venäläisen Juri Ljubimovin ohjaamassa näytelmässä Komeljanttarit, jossa hänellä oli mamma Balzaminovan rooli. 
Rentola oli tehnyt ensimmäisen elokuvaroolinsa jo vuonna 1939 elokuvassa Vihtori ja Klaara, jossa esitti sairaanhoitajaa. Viimeinen elokuvarooli oli Speden elokuvassa Liian iso keikka (1986), jossa Rentola vain vilahtaa nopeasti kuvassa koiraa ulkoiluttavana naisena. Hän esiintyi 1990-luvulla televisiosarjassa Bongari. Valkokankaalla Rentolan monipuolinen roolivalikoima ulottui sotilasfarssien palvelustytöistä pukudraamojen hienostonaisiin. Jussi-patsaan hän sai sivurooleista elokuvissa Vuokrasulhanen (1945), Asessorin naishuolet (1958) ja Me (1961). Pro Finlandia -mitali hänelle myönnettiin vuonna 1967.
Rauha Rentola näytteli paljon sivurooleja elokuvissa, mutta niiden lisäksi hän teki myös muutamia isoja rooleja. Teatterissa hänet tunnettiin kuitenkin paremmin isojen roolien näyttelijänä. Hän esiintyi myös lukuisissa radiokuunnelmissa, kuten Toini Vuoriston sovittamassa Bambi-kuunnelmassa Bambin äitinä, sekä niin ikään Vuoriston Noita Nokinenä -kuunnelmissa noitasisko Vilma Väkäleukana. Hän esiintyy myös Knalli ja sateenvarjo -kuunnelmasarjan jaksoissa "Päävoitto", "Viimeinen tahto vie läpi harmaan kiven", "Liukkaasti lääkärille", "Varsinaiset vaalit" ja "Nainen kuin nainen". Radiokuunnelmien lisäksi hän lainasi ääntään useille Disney-elokuvien hahmoille. Elämänsä viimeisen roolin Rentola teki ollessaan mukana Disneyn piirroselokuvassa Kaunotar ja Kulkuri II – Pepin seikkailut vuonna 2001 tehden muutaman vuorosanan elokuvaan. 
Rauha Rentola kuoli Meilahden sairaalassa pitkälliseen sairauteen 86-vuotiaana. Hänet on haudattu Jämsän Vanhalle hautausmaalle.