google/wiki40b huggingface dataset:
The Prisondream

The Prisondream oli 1997 perustettu indierockyhtye.

Tarina

The Prisondream oli alun perin Kauhajoella 1997 perustettu indierockyhtye. Yhtyeen perustajajäsenet olivat Jukka Kujansivu (laulu, kitara), Nuutti Palonen (rummut) ja Timo Ala-Opas (basso). Tällä kokoonpanolla yhtye osallistui Spoonriver Anthology (2000) -kokoelmalevylle.
Timon siirryttyä ulkomaille opiskelemaan, basson varteen värvättiin Iiro Rantanen, joka niihin aikoihin soitti mm. Nicole -yhtyeessä. Tällä kokoonpanolla yhtye äänitti omakustannesinglen "Desires?" (2001) joka sisälsi kaksi kappaletta. Samoihin aikoihin yhtye tamperelaistui ja Nuutti ja Iiro päättivät kiireidensä vuoksi jättäytyä yhtyeestä. Jukan seuraksi mukaan tulivat mm. Cosmobilesta tuttu Jonni Kullas (basso), joka oli jo joillain keikoilla tuuraillut Iiroa, sekä mm. Sara -yhtyeestä tuttu Eetu Uusitalo (rummut). Yhtye oli osa tamperelaista TreUnion-kollektiivia, oli mukana monien skeittileffojen soundtrackeilla ja se soitti keikkoja ympäri Suomea.
Vuonna 2004 julkaistiin sittemmin loppuunmyyty debyyttialbumi, "Songs Of Falling Apart", bändin vokalistin omalla Keinu [a record co.] -levymerkillä. Debyyttialbumi oli yllättävä arvostelumenestys ja sen tiimoilta yhtye keikkaili entistä ahkerammin. Levyn avausraidasta "Reader's Digest" tehtiin musiikkivideo jonka ohjasi Aleksi Koskinen.
Debyyttialbumin julkaisun jälkeen värvättiin yhtyeeseen toinen kitaristi, Ville Haapajoki. Vuonna 2005 Jukeboss Records kiinnostui yhtyeestä, jonka seurauksena julkaistiin kolmiodraamanovelliin perustuva konseptialbumi "Further Away In Silence" (2006). Näihin aikoihin yhtyeen vokalisti Jukka Kujansivu vieraili myös ulkomaan keikkakitaristina mm. Bitch Alert -yhtyeen Englannin kiertueella ja taustalaulajana mm. Lapko -yhtyeen levyllä Scandal.
Sittemmin yhtyettä nähtiin keikoilla siellä täällä mm. Lapkon ja Disco Ensemblen seurassa, mutta muiden kiireiden vuoksi The Prisondream hiipui hiljalleen hiljaiseloon. Yhtyeen tiettävästi viimeinen keikka nähtiin Tampereen Klubilla vuonna 2008.
Kim Kum-il

Kim Kum-il (kor. 김금일; s. 10. lokakuuta 1987 Pjongjang) on pohjoiskorealainen jalkapalloilija (hyökkääjä). Hänen seuransa on ollut vuodesta 2005 lähtien 4.25 SC. Hän on lisäksi pelannut Pohjois-Korean jalkapallomaajoukkueessa; hän osallistui muun muassa vuoden 2010 maailmanmestaruuskilpailuihin.
Michelangelo Rampulla

Ura

Rampulla aloitti uransa 1970-luvulla Pattesen junioreissa ja siirtyi pian aikuisten tasolle Serie B:ssä pelaavaan Cesenaan, jossa hän vietti kolme vuotta pelaten lähes sata ottelua. Seuraavaksi osoitteena oli Varese, jossa Rampulla jatkoi tasaisia otteitaan kahden kauden ajan. Vuonna 1985 hän siirtyi silloiseen Serie B:n kärkijoukkueeseen Cremoneseen, joka onnistui nousemaan heti seuraavaksi kaudeksi Serie A:han. Cremonese ei kuitenkaan onnistunut vakiinnuttamaan paikkaansa pääsarjassa tehden jatkuvasti putoamista ja nousua Serie A:n ja Serie B:n välillä. Rampullan viettämä aika Cremonesesessa tuli päätökseen kaudella 1991–1992, jolloin hän myös teki ensimmäisenä maalivahtina maalin Italian liigassa. Kesällä 1992 hän siirtyi Juventukseen, jossa menestyksestä huolimatta Rampullan peliaika jäi todella vähiin. Parhaimmillaan hän sai pelata yhden kauden aikana yhdeksän sarjaottelua. Viimeiset kaudet Rampulla vietti lähinnä kolmosmaalivahdin roolissa ja lopulta päätti uransa kauteen 2001–2002.
Peliuransa jälkeen Rampulla siirtyi valmentajaksi; hän on toiminut Juventuksen maalivahtivalmentajana vuodesta 2006 lähtien.
Vapaa-aikanaan Rampulla harrastaa lukemista ja musiikin kuuntelua. Hän pitää myös matkustamisesta.
Atıraw

Historia

Kaupunki on saanut alkunsa Gurjevin kauppiasveljesten vuonna 1640 rakentamasta puisesta linnoituksesta. Paikalliset kazakit kutsuivat sitä nimellä Üyşik. Vuosina 1647–1662 Gurjevit rakensivat merelle johtavia kauppareittejä suojaamaan streltsien vartioimaa kivilinnoitusta. Vuosina 1667–1668 se oli Stepan Razinin johtamien kapinallisten hallussa. Linnoitus lakkautettiin vuonna 1810. Vuonna 1865 Gurjevista tuli kihlakuntakaupunki, jonka pääelinkeino oli kalastus. Vuonna 1916 se oli Ötepqalï Ïsataewin johtaman kapinan näyttämönä. Neuvostoaikana siitä kehittyi suuri öljy- ja kemian teollisuuden keskus.

Liikenne, talous ja kulttuuri

Atırawin kautta kulkevat eurooppatiet E40 ja E121. Siellä on satama, kansainvälinen lentokenttä ja rautatieasema. Kaupungissa on öljynjalostamo ja sen sivutuotteita hyödyntävä kemian tehdas. Siellä on myös koneenrakennus-, elintarvike- ja kevyttä teollisuutta. Atırawissa on yliopisto, draamateatteri ja kotiseutumuseo. Kaupungissa ilmestyy paikallislehti Atıraw.

Kaupunkikuva

Atıraw on maantieteellisen Euroopan ja Aasian rajapaikkakunta. Yksikerroksisista puu- ja tiilitaloista koostuva vanha kaupunki sijaitsee Uraljoen länsirannalla. Joen itäpuolella ovat öljynjalostamon, kemian tehtaan ja Novostroikan taajamat. Kaupungin eteläpuolella sijaitsee Balıqşın kalastustaajama.
Paul Bunyan

Paul Bunyan on pohjoisamerikkalaisen, etenkin yhdysvaltalaisen kansanperinteen myyttinen hahmo, jättimäinen ja työteliäs metsuri. Paul Bunyanin legenda syntyi luultavasti 1800-luvulla Wisconsinin metsuriyhteisöissä, ja hänestä tuli kirjoissa julkaistujen tarinakokoelmien myötä Yhdysvalloissa tunnettu hahmo 1920-lukuun mennessä. Paul Bunyanin legendaa ylläpidetään Yhdysvalloissa edelleen kirjoissa sekä patsain ja festivaalein. Hän edustaa amerikkalaisille ihannoitua menneisyyttä, ahkeruutta, isänmaallista voimaa ja miehekkyyttä.

Legenda

Paul Bunyan oli legendan mukaan yli 210 senttimetriä pitkä, väkivahva ja kuuluvaääninen. Metsurina hän oli vertaansa vailla, ja hänen ansiokseen luettiin Pohjois-Dakotan metsien kaataminen ja Yläjärven kaivaminen. Bunyanin leirin kerrottiin olleen Big Onion River -joella, ja hänen sanottiin omistaneen jättimäisen sinisen härän, jolle annettiin jälkikäteen nimeksi ”Babe”.
Vanhat metsurit kertoivat savotoilla tarinoita Bunyanista usein improvisoiden ja liioittelussa toistensa kanssa kilpaillen, tai tulokkaiden herkkäuskoisuutta testatakseen. Ensimmäiset ajoitetut viittaukset Paul Bunyaniin ovat tiettävästi talvelta 1885–1886 Tomahawkin kaupungin pohjoispuolen savotoilta. 1900-luvun alkuun mennessä Bunyanin legenda oli jo tunnettu metsuriyhteisöissä kautta maan. Ensimmäinen sanomalehtimaininta hänestä on vuodelta 1904 Duluth Evening Newsissä, ja vuonna 1910 hänet mainittiin ensimmäisen kerran suurissa kansallisissa sanomalehdissä. Ensimmäiset Bunyania käsittelevät kirjat julkaistiin vuonna 1914, ja autenttisin tarinakokoelma hänestä julkaistiin Transactions of the Wisconsin Academy of Arts, Sciences and Letters -julkaisussa vuonna 1916. Vuosisadan puoliväliin mennessä Bunyanista oli tullut jo hyvin tunnettu hahmo, jota hyödynnettiin laajalti mainonnassa ja markkinoinnissa.

Autenttisuus

Jotkut tutkijat ovat epäilleet Bunyan-tarinoiden autenttisuutta; esimerkiksi Carleton C. Adams esitti vuonna 1940, että todisteita ei juurikaan ole tarinoiden laajasta esiintymisestä metsurien keskuudessa ennen kuin ne painettiin. Suuri osa tarinoista onkin julkaistu Red River Lumber Company -puuyhtiön markkinointitarkoituksissa 1910- ja 1940-lukujen välillä. Vanhojen metsurien kertomusten mukaan itse hahmo oli kuitenkin olemassa metsurien kansanperinteessä jo 1800-luvulla. Suuri osa legendasta on silti mahdollisesti vasta 1900-luvun kirjoittajien keksimää.
Kai Hahto

Ura

Rotten Soundin edellisen rumpalin lähtiessä vuonna 1994 yhtyeestä tuli Kai hänen tilalleen. Rotten Sound oli alun perin tarkoitettu vain lyhytaikaiseksi projektiksi soittaa grindcorea. Vuoden 2000 jälkeen yhtye on käynyt ainakin kerran maailmankiertueella ja soittanut noin 15 maassa. Hahto lähti yhtyeestä perhesyistä.
Hahto on soittanut myös yhtyeissä Cartilage, Vomiturition, Wings, Misantropia, Agressor, Enochian Crescent, Tiny Tones, Vaasa Big Band ja Vaasan kaupunginorkesterissa. Hän opettaa rumpujen soittoa Vaasan Kuula-opistossa. Hahdon opetuksessa ovat käyneet muun muassa Patrik Fält (Feastem, Brymir), Panu Posti (Afgrund, Murdershock), Sami Latva (Rotten Sound, Deathbound), Teppo ”Kake” Velin (Stam1na), Timo Häkkinen (Sotajumala), Mikael Ahlsten (0xist, Saattue).
Hahto tuurasi Nightwishin Jukka Nevalaista tämän ilmoitettua siirtyvänsä sivuun ajoittaisen unettomuuden takia. Yhtye kiinnitti aiemmin muun muassa rumputeknikkona toimineen Hahton vakituiseksi jäsenekseen elokuussa 2014.
Ernie Terrell

Ernie Terrell (4. huhtikuuta 1939 Belzoni, Mississippi – 16. joulukuuta 2014 Evergreen Park, Illinois) oli yhdysvaltalainen nyrkkeilijä, joka hallitsi WBA:n raskaansarjan maailmanmestaruutta vuosina 1965–1967. Hänen siskonsa oli The Supremes -yhtyeen laulaja Jean Terrell, jonka kanssa hänellä oli 1960-luvulla myös yhtye Ernie Terrell & Knockouts.

Ura

Terrell otteli varhaisella urallaan monia merkittäviä nyrkkeilijöitä vastaan. Hän hävisi Cleveland Williamsille tyrmäyksellä parin välisessä ensimmäisessä ottelussa, mutta voitti toisen kohtaamisen. Tämän lisäksi Terrell voitti Zora Folleyn ja kevyen raskaansarjan tulevan maailmanmestarin Bob Fosterin ennen nousuaan maailmanmestariksi.
Terrell voitti raskaansarjan maailmanmestaruutensa erikoisten tapahtumien kautta. Hänet oli asetettu raskaansarjan kiistattoman maailmanmestarin Muhammad Alin haastajaksi, mutta Alin peräännyttyä haasteesta WBA-nyrkkeilyliitto, joka ei hyväksynyt päätöstä, otti mestaruusvyönsä pois Alilta. Terrell otteli vapaana olevasta tittelistä Eddie Machenia vastaan 5. maaliskuuta 1965 ja nousi lajin maailmanmestariksi voittamattomana otelleen Muhammad Alin rinnalle, joka piti yhä hallussaan WBC:n mestaruutta.
Terrell puolusti mestaruuttaan kahdesti Doug Jonesia ja George Chuvaloa vastaan ennen kuin hän ja Ali viimein kohtasivat kehässä. Ottelu oli ensimmäinen mestaruusvöiden yhdistäminen nyrkkeilyhistoriassa, sillä vielä kertaakaan aiemmin ne eivät olleet olleet kahden eri henkilön hallussa samanaikaisesti. Ottelu tunnetaan erityisesti siitä, miten Ernie Terrell kieltäytyi kutsumasta ennen muslimiksi kääntymistään Cassius Clay -nimellä tunnettua Muhammad Alia tämän uudella nimellä. Ottelusta tuli 15 erän mittainen julma näytelmä Alin lyödessä Terreliä kasvoihin niin, että tämän silmät turposivat umpeen. Ali myös huusi päin piestyn Terrelin kasvoja: ”Mikä minun nimeni on?” Terrell menetti mestaruutensa Alin voitettua hänet selvästi pisteillä Alin lyötyä hänet sinettinä kanveesiin ottelun viimeisessä erässä.
Kun Ali vuonna 1967 menetti mestaruutensa kieltäydyttyään astumasta palvelukseen, osallistui Terrell nyrkkeilyturnaukseen, jonka tarkoituksena oli löytää entiselle mestarille seuraaja. Terrell kuitenkin hävisi ja WBA:n uudeksi raskaansarjan mestariksi nousi Joe Frazier.
Andi Deris

Lapsuus ja nuoruus

15-vuotiaana Andi Deris aloitti laulamisen ja perusti ensimmäisen bändinsä nimeltä Paranoid, jonka nimeksi vaihtui kaksi vuotta myöhemmin Nameles. Rumpalina toimi Ralf Maurer, joka on ollut hänen hyvä ystävänsä kuudennesta luokasta asti ja on soittanut rumpuja myös Derisin soololevyillä.

Ura

Vuonna 1984 Deris ja Maurer perustivat bändin nimeltä Kymera, mutta tämä päätti lopettaa ja hän meni yliopistoon. Kosta Zafiriou tuli hänen tilalleen rumpuihin. Kolme vuotta myöhemmin Deris ja Kosta vaihtoivat bändin nimeksi Pink Cream 69, jonka ensimmäisessä kokoonpanossa olivat Andi Deris, Alfred Koffler, Dennis Ward ja Kosta Zafiriou. Bändistä tuli suosittu Euroopassa sen voittaessa Metal Hammerin uuden tulokkaan palkinnon vuonna 1988. Levytyssopimus syntyi silloisen CBS:n kanssa (nykyinen Sony Music). Ensimmäinen albumi Pink Cream 69, joka julkaistiin vuonna 1989, sai hyvän vastaanoton kriitikoilta ja yleisöltä. Bändi keikkaili White Lion nimisen bändin lämmittelijänä ja vuonna 1990 he soittivat ensimmäistä kertaa Yhdysvalloissa. Seuraava levyn One Size Fits All julkaisu oli vuonna 1991 ja se nousi joissakin Euroopan maissa levylistojen ensimmäiselle sijalle. Vuonna 1992 Pink Cream 69 keikkaili ensimmäistä kertaa Japanissa ja Suomessa kahdesti Europen lämmittelijänä. Kolmas albumi Games People Play julkaistiin 1993.
Vuonna 1994 kolmen Pink Cream 69 -albumin jälkeen Deris joutui kohtaamaan suuren haasteen korvatessaan Michael Kisken Helloweenin laulajana. Kiske oli eronnut Helloweenista kaupallisesti epäonnistuneen Chameleonin jälkeen musiikillisten erimielisyyksien takia. Deris kesti paineet ja suoriutui debyytistään Helloween -laulajana hyvin. Vuonna 1994 julkaistu Master of the Rings herätti Helloweenin jälleen henkiin.
Deris muutti Saksasta yhdeksänkymmentäluvun puolivälin jälkeen perheineen asumaan Teneriffalle Kanariansaarille, mihin hän myös rakensi kotistudionsa. Master of the Ringsin jälkeen Helloween on julkaissut kahdeksan studioalbumia, kaksi livelevyä, yhden coverlevyn ja Deris julkaissut myös kaksi soololevyä. Helloweenin albumit vuoden 2000 The Dark Ridesta lähtien on kokonaisuudessaan tuotettu hänen Mi Sueno -studiolla.
Mehiparrat

Tuntomerkit

Mehiparrat ovat monivuotisia karvattomia ruohoja, jotka kasvavat 8–25 senttimetriä korkeiksi. Ne ovat pystyvartisia ja haarattomia, varreltaan meheviä eli sukkulenttisia. Lehdet ovat monivuotisia, ruodittomia ja muodostavat tyviruusukkeen kiinnittyen varteen kierteisesti. Lapa on tavallisesti 2–4, joskus jopa kuusi cm pitkä, muodoltaan pitkänomainen tai vastapuikea, mehevä, tyveltään kannukseton, ehyt- ja toisinaan ripsilaitainen. Suonet ovat huomaamattomia.
Kukinnot ovat varsipäätteisiä viuhkoja. Kukkaperät puuttuvat tai ovat korkeintaan millimetrin mittaisia. Kukat ovat pystyjä ja kuusi- tai seitsenlukuisia. Niissä on tyveltään yhdistynyt verhiö. Terälehdet ovat pystyjä, erillisiä, vihertävän valkoisia, vihertävän keltaisia tai keltaisia ja ripsureunaisia. Mesiäiskehrä on neliömäinen. Heteiden määrä on kaksi kertaa niin suuri kuin verholehtien, ja palhot ovat terälehtiin kiinnittymättömiä. Emit ovat pystyjä ja toisiinsa yhtyneitä; vartalot ovat neljä tai viisi kertaa sikiäintä lyhempiä. Hedelmä on kotamainen, pysty ja koostuu tyvestään yhteen kasvaneista emilehdistä. Siemenet ovat soikeita ja uurteisia.

Levinneisyys

Mehiparrat ovat kotoisin Euraasiasta.
Taifa

Taifan hallinto

Jokaista taifaa hallitsi alikuningas, joka otti tittelin hajib luodakseen vaikutelman poissaolevaa kalifia edustavasta pääministeristä. Ja luultavasti jokainen heistä haaveili itse kohoavansa kalifiksi, haave joka ei kenellekään toteutunut.

Etniset ryhmät

Taifat jakaantuivat kolmeen ryhmään, joista jokainen edusti omaa etnistä ryhmäänsä. Sinhajan ja Zanatan berberit, jotka oli tuotu Espanjaan palvelemaan Almanzorin armeijaa, muodostivat niemimaan eteläisimmät taifat. Pohjois-Euroopasta tuodut orjat (saqaliba) dominoivat itäisiä rantavaltioita ja muwalladit eli arabit hallitsivat kaikkialla muualla.

Taifat 1100-luvulla

Almoravidi-dynastian heikettyä tilalle syntyi 1143/45 yli kaksikymmentä taifaa, joista suurin osa oli itsenäisiä vain muutaman vuoden ajan, jonka jälkeen ne joutuivat Almohadien haltuun. Pisimpään itsenäisenä sinnitteli Valencia (1145–1172).
Kidō senshi Gundam Seed C.E. 73 – Stargazer

Yleistä

Stargazer suunniteltiin ”X”plosion Gundam Seed -projektin ensimmäiseksi teokseksi, ja se oli aluksi nähtävillä internetissä ja erilaisissa tapahtumissa. Ensimmäinen osa oli nähtävillä maksua vastaan Bandai Channelillä 14. heinäkuuta 2006 alkaen. Minisarjassa on kolme 15-minuuttista osaa.
24. marraskuuta 2006 julkaistiin DVD, jossa on sarjan kaikki kolme osaa. DVD:lle on lisätty uusi loppuanimaatio, ja bonusmateriaalina levyllä on myös siihen asti vain Bandain tuotteita myyneissä kaupoissa nähdyt Kidō senshi Gundam Seed Astray: Red Frame & Blue Frame -lyhytanimaatiot.
26. kesäkuuta 2009 julkaistiin myös UMD-painos.
Stargazer sijoittuu tv-sarja Kidō senshi Gundam Seed Destinyn tavoin kosmiseksi aikakaudeksi (Cosmic Era, C.E.) kutsutun jatkumon vuoteen 73, Junius Sevenin putoamisen jälkeiselle Maapallolle. Sarjan tuotantohekilöstö koostui eri jäsenistä kuin Seed Destinyn, mutta siihen kuului paljon Kidō senshi Gundam Seedin tekoon osallistuneita henkilöitä. Stargazerissä ei esiinny juuri lainkaan Gundam Seedin ja Seed Destinyn hahmoja – poikkeuksen muodostavat vain ääninä kuultavat Gilbert Dullindal ja Sato sekä äänettömissä cameoissa Multa Azrail, Sting Oakley ja Stellar Loussier.
Gundam Seed Destinyn avainasema MBS (Mainichi hōsō) ei osallistunut minisarjan tekoon, mutta se omistaa silti oikeudet siihen.

Juoni

Kosmisen aikakauden vuonna 73 Z.A.F.T.in Minerva-alus ja Jule-yksikkö tuhoavat Junius Sevenin maahanpudotusoperaation käynnistäneen Z.A.F.T.in sotilaskarkurien joukon, ja Maata kohti matkannut Junius Sevenkin hajotetaan osiin meteo breaker -aseilla. Siirtokunnan palaset kuitenkin putoavat maahan ja aiheuttavat valtavia tuhoja, joista henkiinjääneet ovat katkeria ja vihaisia.
Jälleen sodan pyörteisiin joutuneessa Maassa D.S.S.D:n tutkimuslaboratoriossa ryhdytään valmistelemaan ”Stargazer”-projektia, jonka tavoitteena on laukaista yksinäinen mobile suit avaruuteen. Tämä hiljaa tähtitaivaalle katsova, puhtaan valkea mobile suit tunnetaan nimellä Stargazer.
Tarinan keskiössä ovat avaruudessa syntynyt ja kasvanut koordinaattori Selene McGriff ja Strike Noirin pilotti Sven Cal Payang, joka lapsuudessaan sattuneen tapauksen vuoksi tuntee syvää vihaa koordinaattoreita kohtaan. Stargazerin tarina käynnistyy näiden kahden ympärillä...
Skal (virvoitusjuoma)

Skal (スコール Squall) on japanilainen virvoitusjuoma, jota valmistetaan Miyakonojossa, Miyazakin prefektuurissa. Skalin myynti aloitettiin vuonna 1972, jolloin sitä oli saatavilla jogurtinmakuisena. Juoman nykyisenä markkinoijana toimii MINAMI NIHON RAKUNO KYODO Co.LTD.
HMS Cardiff (D58)

Sotien välillä

Saksan avomerilaivaston purjehtiessa Scapa Flowhun 21. marraskuuta 1918 valittiin HMS Cardiff laivaston lippulaivaksi ja ohjaamaan saksalaisalukset satamaan. Alus oli Itämeren laivaston lippulaivana marraskuusta 1918 vuoden 1919 alkupuolelle, minkä jälkeen alus siirrettiin Välimerelle 3. Kevyt risteilijäviirikköön 1919 - 1929.
HMS Cardiff oli huollossa 1929 - 1931, minkä jälkeen alus Afrikan asemalla 6. Kevyt risteilijäviirikön lippulaivana toukokuuhun 1933. Alus oli reservialuksena heinäkuusta 1933 heinäkuuhun 1938, jolloin se otettiin uudelleen palvelukseen 5. Risteilijäviirikköön Kiinan asemalle. HMS Cardiff lähti Hong Kongista 29. huhtikuuta 1939 palatakakseen reserviin. Reservissä alus oli toisen maailmansodan syttymiseen saakka.

Toinen maailmansota

HMS Cardiff sijoitettiin 12. Risteilijäviirikköön tehtävänään Pohjois-Atlantin meriliikenteen valvonta 1939 - 1940. Tämän jälkeen alus palveli loppu sodan tykistönkoulutusaluksena länsirannikolla.
Sodan aikana alukseen asennettiin kuusi 20 millimetrin yksiputkista ilmatorjuntatykkiä sekä tyypin 290 tutka huhtikuussa 1940 sekä tyypin 273 tutka alkuvuonna 1943.

Sodan jälkeen

HMS Cardiff siirrettiin BISCOlle 23. tammikuuta 1946. Alus saapui Arnott Youngille Dalmuiriin Skotlantiin romutettavaksi 18. maaliskuuta.
Sextus Otto Lindberg

Sextus Otto Lindberg (29. maaliskuuta 1835 Tukholma – 20. helmikuuta 1889 Helsinki) oli Helsingin yliopiston kasvitieteen professori vuodesta 1865 aina kuolemaansa saakka vuoteen 1889. Hän oli aikansa johtavia sammalten systematiikan tutkijoita ja loi pohjan sammaltutkimuksen pitkälle perinteelle Helsingin yliopistossa.
Lindberg oli alkujaan ruotsalainen ja syntyi Tukholmassa vuonna 1835. Ylioppilaaksi hän valmistui vuonna 1855. Hän opiskeli lääketiedettä, mutta oli varsinaisten lääketieteen opintojensa ohella erittäin kiinnostunut kasvitieteestä ja sammaleista. 21-vuotiaasta lähtien hän julkaisi useita tutkielmia, joissa hän kuvasi siihen asti tuntemattomia lajeja ja kasvupaikkoja sekä korjasi havaitsemiaan virheitä. Lindberg valmistui kirurgian kandidaatiksi vuonna 1859 ja lääketieteen lisensiaatiksi vuonna 1863 Karoliinisesta instituutista. Hän väitteli tohtoriksi Uppsalan yliopistossa vuonna 1865 kiinanpuun kuoren ominaisuuksista. Kiinanpuun kuorta käytettiin malarialääke kiniinin raaka-aineena. 
Vuonna 1863 Helsingin yliopistossa, silloisessa Keisarillisessa Aleksanterin-Yliopistossa, vapautui kasvitieteen oppituoli, kun viran edellinen haltija William Nylander oli irtisanoutunut ja muuttanut Pariisiin. Lindberg tuli valituksi ainoana hakijana, joskin fennomaanit vastustivat ankarasti ulkomaalaisen ja suomen kieltä taitamattoman nimittämistä. Lisäksi epäiltiin 30-vuotiaan sammaltutkimukseen erikoistuneen lääketieteen tohtorin edellytyksiä oppituolin haltijaksi. Hän aloitti virassa vuonna 1865.
Tutkijana hän keskittyi sammalten ja siemenkasvien luokitteluun ja toi tieteellisen sammaltutkimuksen Suomeen. Lindberg loi pohjan maksasammalten luokittelulle Euroopan maksasammaleiden taksonomiaa ja nimistöä koskevilla tutkimuksillaan. Hän löysi ja kuvasi noin 50 uutta lajia Fennoskandian alueelta. Hän oli hyvin kiinnostunut sammalten nimistöstä ja nimeämisestä. Lindberg edusti Carl von Linnén periaatteita, että tieto lisääntyi luonnossa retkeilemällä ja että keskeistä kasvitieteessä oli uusien lajien löytäminen ja järjestäminen. Hän julkaisi kaikkiaan noin 250 tieteellistä tutkimusta.
Opetuksessaan Lindberg korosti sekä putkilokasvien että sammalten tuntemista maastossa. Opettajanakin hänen kerrotaan olleen parhaimmillaan maastossa. Tämä maastotuntemuksen perinne elää yhä Helsingin yliopistossa. Lindbergin tunnetuin oppilas ja sammaltutkimuksen jatkaja oli V. F. Brotherus. Lindbergin pojista tuli myös kasvitieteilijöitä, heistä Harald Linberg toimi Kasvimuseon kustoksena eli osastonjohtajana.
Lindberg kokosi 47 758 sammalnäytettä kaikkiaan 5 046 lajista käsittävän herbaarion. Näytteistä noin puolet ja lajeista 921 on Fennoskandian alueelta. Hyvin paljon tyyppiaineistoa sisältävästä kokoelmasta tuli 1930-luvulla tärkeä lähde sammalten nimistötutkimukselle. Kokoelmaa säilytetään Helsingin yliopiston Luonnontieteellisen keskusmuseon Kasvimuseossa. Hän myös kokosi museolle merkittävän kokoelman sammaltieteellistä kirjallisuutta, joista vanhimmat ovat peräisin 1600-luvulta.
S. O. Lindberg kuoli virkaansa vuonna 1889. Hänen seuraajakseen nimitettiin vuonna 1892 Fredrik Elfving.
James Toney

Aikaisempi ura

Toney debytoi keskisarjassa lokakuun 26 päivänä vuonna 1988 voittaen tuntemattoman Stephen Leen toisessa erässä teknisellä tyrmäyksellä. Toney kohosi keskisarjan mestariksi vuonna 1991 nousten voittoon 11. erässä tyrmäämällä kivikovan Michael Nunnin oltuaan sitä ennen tappiolla tuomarien pistekorteissa.
Toney puolusti mestaruuttaan Iran Barkleyta vastaan.
Toneyn ura lähti laskuun vuonna 1994 kun nuori nouseva kyky, Roy Jones Jr kukisti hänet täysin tuomariäänin. Toney masentui tappiosta pahoin ja nyrkkeilyura joutui pahasti tuuliajolle.
Toney löysi paikkansa kevyestä raskaastasarjasta ja takoi lähellä huippua olevia miehiä kumoon. Vuonna 2003 Toney nujersi alemman raskassarjan mestarin, Vassiliy Jirovin pistein.
Samana vuonna Toney nousi menestyksekkäästi raskaaseensarjaan nujertaen debyyttiottelussaan entisen mestari Evander Holyfieldin keskeytyskuntoon yhdeksässä erässä. Kahta vuotta myöhemmin Toney pääsi WBA-liiton titteliotteluun mestari John Ruizia vastaan ja voitti tämän pistein täysien erien jälkeen. Ruiz kävi hakemassa vauhtia kanveesista 7. erän aikana ja ilmoitti lopettavansa nyrkkeilyn. Myöhemmin ottelun tulos muutettiin tuloksettomaksi Toneyn kärähdettyä dopingtestissä. Ruiz myös haastoi Toneyn oikeuteen ja vaati tältä 10 miljoonan dollarin korvauksia.
Vuonna 2006 Toney otteli tuloksettoman entistä mestaria Hasim Rahmania vastaan. Toney kohtasi tämän jälkeen kahdesti väkivahvan Samuel Peterin häviten molemmat kamppailut täysien erien jälkeen.
Vuonna 2008 Toney kohtasi Rahmanin uudelleen. Miesten välinen koitos päättyi lääkärin keskeytykseen 4 erässä.

Vapaaottelu-ura

Toney tapasi Ultimate Fighting Championshipin presidentin Dana Whiten tammikuussa 2010 ja he tekivät useita otteluja käsittävän sopimuksen maaliskuussa 2010. Toneyn ensimmäinen ottelu oli 28. elokuuta Bostonissa, jolloin hän kohtasi viisinkertaisen UFC-mestari Randy Couturen. Couture voitti ottelun kuristuksella ensimmäisessä erässä.