google/wiki40b huggingface dataset:
The New Adventures of Zorro

Tarina

Don Diego de la Vega on nuorimies korkealuokkaisesta yhteisöstä, joka asuu Los Angelesissa. Kenenkään tietämättä hän taistelee Zorrona kaupungin tyranniaa vastaan. Hänen apunaan on musta hevonen nimeltä Tempest ja nuori miekkailija Miguel. Zorron päävihollinen on kapteeni Ramón, joka yrittää päästä Zorrosta eroon saadakseen kaupungin haltuunsa.
HMS Thunderer (1872)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta ja se myytiin romutettavaksi heinäkuussa 1909 Inverkeithingiin T. W. Wardille.
Edvard Maanpakolainen

Edvard Maanpakolainen (engl. Edward the Exile, s. 1016 – k. helmikuussa 1057) oli Englannin kuningas Edmund Rautakyljen ja Ealdgythin poika. Hän sai lisänimen "Maanpakolainen" vietettyään suuren osan elämästään poissa Englannista. Edvardin oltua vain muutaman kuukauden ikäinen, vallananastaja Knuut Suuri lähetti hänet murhattavaksi Tanskassa Englannin maaperän sijaan. Näin ei kuitenkaan tapahtunut vaan Edvard kuljetettiin salaa Kiovaan, josta hän siirtyi Unkariin.
Kuultuaan Edvardin olevan elossa, Edvard Tunnustaja kutsui hänet Englantiin ja teki hänestä perillisensä. Edvard Maanpakolainen kuoli kuitenkin pian maahan saapumisensa jälkeen. Tämän jälkeen perijäksi nimettiin hänen poikansa Edgar Atheling, joka ei kuitenkaan ehtinyt hallita kuninkaana normannien vallattua Englannin vuonna 1066.
Edvardin vaimo oli mystinen nainen nimeltä Agatha. Heidän lapsiaan olivat Edgar Atheling, Skotlannin Pyhä Margareta ja Cristina.
Pål Varhaug

Pål Varhaug (s. 26. tammikuuta 1991 Stavanger, Norja) on norjalainen autourheilija. Hän ajoi kaudella 2011 ja 2013 GP2-sarjassa.

Ura

Varhaug aloitti karting-uransa vuonna 2005. Hän sijoittui viidenneksi ja voitti Norjan ICA junior sarjan mestaruuden. Vuonna 2007 Varhaug voitti Sveitsin Formula Renault 2.0 -sarjan mestaruuden Jenzer Motorsport -tallissa. Hän otti seitsemän palkintosijaa, joista neljä oli kilpailun voittoja. Hän osallistui myös Italian Formula Renault 2.0 ja Formula Renault 2.0 NEC -sarjoihin. Vuoden 2008 loppupuolella hän osallistui Formula Renault 3.5 auton testeihin.
Vuonna 2009 Varhaug kilpaili Formula Master -sarjassa, sijoittumalla sarjan viidenneksi. Hän saavutti viisi palkintosijaa ja yhden paalupaikan. Vuonna 2010 Varhaug siirtyi uuteen GP3 -sarjaan ajaen jälleen Jenzer Motorsport -tallissa. Hän voitti kauden ensimmäisen kisan, mutta muissa kilpailussa hän ei pisteitä pystynyt ottamaan. Hän sijoittui loppupisteissä 13:ksi ottaen 10 pistettä. Vuonna 2011 Varhaug ajoi GP2 -sarjassa DAMS -tallissa. Hän ei saavuttanut pisteitä. Hänen paras kisasijoituksensa oli kahdeksas sija. Samana vuonna hän ajoi Aasian GP2-sarjassa saavuttaen yhden pisteen.
Vuonna 2012 Varhaug kilpaili Auto GP World Series -sarjassa brittiläisessä Virtuosi UK -tallissa. Hän saavutti kauden aikana kolme voittoa ja yhden nopeimman kierroksen sijoittuen sarjan toiseksi. Vuonna 2013 Varhaug teki paluun GP2-sarjaan Hilmer Motorsport -tallissa. Hän ajoi neljä kilpailua, kunnes rahoitus ongelmien takia hänet korvattiin Espanjasta lähtien Jon Lancasterilla. Vuonna 2014 Varhaug teki paluun GP3-sarjaan kilpaillen jälleen Jenzer Motorsport -tallissa saavuttaen 12 pistettä.
Porosuo

Porosuo on Sourunsalossa Iisalmessa sijaitseva kylä. Kylä sijaitsee 12 kilometriä Iisalmen eteläpuolelle Pielavedelle menevän tien varressa. Pohjoinen puoli alkaa Pielavedelle menevästä tiestä, noin 9 kilometriä Iisalmen keskustasta. Kylän eteläinen puoli päättyy Kotikylään. 
Porosuo-nimen alkuperästä ei olla varmoja. Kylällä arvellaan olleen joskus poroja. Peltojen raivausten yhteydessä kaivettiin esille paljon hiiltyneitä puita. Alueella on riehunut joskus metsäpalo, joka poltti puut poroksi. Siitäkin olisi voitu johtaa paikan nimeksi Porosuo.
Asutus on syntynyt 1940-luvun lopussa ja 1950-luvun alussa veteraanien voimin. Monet tilat ovat olleet niin sanottuja kylmiä tiloja. Osa väestöstä on savolaisia ja osa Karjalan evakkoja, lähinnä Suistamon pitäjän alueelta. Suurin osa asukkaista saa toimeentulonsa muualta kuin maa- ja metsätaloudesta. Kylä on kytketty Iisalmen vesijohtojärjestelmään. Jätevedet johdetaan Iisalmen jätehuoltojärjestelmään. 
Siellä sijaitsee Kakkisenlampi.
Kaviteetti-QED

Kaviteetti-QED eli kaviteettikvanttielektrodynamiikka on yksi mahdollisista kvanttitietokoneiden fyysisistä toteutustavoista. Siinä hyödynnetään valo käyttäytymistä pienissä onkaloissa joissa on erittäin heijastavat seinät.
M/S Longstone

Käyttöhistoria

8. marraskuuta 2002 alus laskettiin vesille. 6. helmikuuta 2003 alus luovutettiin Andrew Weir Ltd:n omistukseen, joka rekisteröi aluksen Yhdistyneen kuningaskunnan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Lontoo. Maaliskuun lopulla Transfennica vuokrasi aluksen liikenteeseensa reitille Lyypekki–Hanko–Paldiski. Vuoden 2009 alussa alus siirtyi Finnlinesin liikenteeseen.
Tekoturkis

Tekoturkis on oikeaa turkista jäljittevä karvainen materiaali, jota ei ole valmistettu eläimestä.

Valmistus

Tekoturkis valmistetaan yleensä öljystä saatavasta synteettisestä kuidusta, kuten polyesteristä tai akryylistä, koska synteettinen kuitu on helpompi nukittaa aidon näköiseksi. Tekoturkiksia tehdään myös luonnonkuiduista kuten hampusta ja puuvillasta sekä muuntokuiduista kuten viskoosista.
Tekoturkikset neulotaan samoin kuin frotee, jolloin lanka muodostaa silmukoita kankaan oikealle puolelle. Karvan pituus riippuu silmukoiden pituudesta, koska silmukat leikataan auki ja nukitetaan voimakkaasti. Tästä syntyy turkiksen kaltainen ulkonäkö.

Vaikutukset ympäristöön ja eläimiin

Yleisesti ottaen keinomateriaalien on todettu kuormittavan ympäristöä aitoja turkiksia enemmän. Tuotannosta syntyvät hiilidioksidipäästöt ovat kuitenkin huomattavasti turkista pienemmät. Synteettisen kuidun valmistus kuluttaa öljyä, joka on uusiutumaton luonnonvara.
Osa haluaa tekoturkiksia ostamalla välttää turkistuotannon tukemista, sillä turkistarhausta pidetään eläinrääkkäyksenä ja/tai eläinten lajityypillisen käyttäytymisen vakavana laiminlyömisenä.

Petokset

Pistokokeissa on paljastunut, että monet hupuissa ja kauluksissa käytettävät karvat, joiden sanotaan olevan keinokuitua, ovat todellisuudessa aitoa turkista. On arveltu, että valmistajat eivät merkitse aidon turkiksen käyttöä vaatteisiin, koska moni asiakas ei suostu ostamaan aitoa turkista. Kauppaketjut ovat voineet myös itse tulla valmistajien huijaamiksi. Valmistajien harjoittama huijaaminen johtuu siitä, että esimerkiksi supikoiran aito turkki tulee halvemmaksi kuin keinokarva, sillä suurin osa vaatteista on valmistettu Kiinassa, jossa turkiseläinten pitoa tai kohtelua ei säädellä minkäänlaisella lainsäädännöllä.
EU:n lainsäädännön mukaan tuotteesta on selvittävä, mikäli se sisältää tekstiilien lisäksi eläinperäisiä osia. Virheellisistä tai valheellisista merkinnöistä ei kuitenkaan seuraa valmistajille sakkoja, joten merkinnöissä on usein puutteita.
Kari Haakana (digimedia-asiantuntija)

Kari Haakana on suomalainen digimedia-asiantuntija ja toimittaja. Hänet tunnetaan erityisesti bloggaajana. Haakana työskentelee Ylen internet-osastolla palvelupäällikkönä vastaten uutisten ja asian verkkopalvelujen kehityksestä sekä Yle.fi-kattokonseptista. Aiemmin hän on toiminut muun muassa Sanoma Magazines Finlandin Digital Media -yksikön kehityspäällikkönä ja Tietokone-lehden toimituspäällikkönä.
Vuonna 2011 Ylen uutisten ja asian Beta.yle.fi -palvelu palkittiin interaktiivisten medioiden käyttöä edistävän IAB:n Grand One -kilpailussa parhaana kuluttajapalveluna. 
Vuonna 2004 Kari Haakana sai Suomen blogiyhteisön jakaman Kultainen Kuukkeli -palkinnon vuoden parhaasta kolumnista.
Antti Santaholma

Antti Juhonpoika Santaholma (sukunimi alun perin Pahikkala) (2. heinäkuuta 1840 Kalajoki – 26. tammikuuta 1918 Kalajoki) oli keskipohjalainen kauppias, laivanvarustaja, sahateollisuuden harjoittaja ja maanviljelijä.

Henkilöhistoria

Santaholman vanhemmat olivat talollinen Juho Antinpoika Ventelä eli Pahikkala ja Susanna Matintytär Rahkola. Hän oli naimisissa vuodesta 1864 Josefiina Amalia Helanderin (1834 – 1914) kanssa. Heillä oli viisi poikaa: Sivert, Juhani, Antti, Olli ja Oskari. Oskari Santaholmasta (1878 – 1956) tuli A. Santaholma Oy:n toimitusjohtaja vuonna 1924.

Liikemiesuran alkuvaiheet ja kehitys

Saatuaan perusopetusta luku- ja laskutaidossa pastori Alceniukselta Santaholma ryhtyi kauppa-apulaiseksi ja vuonna 1866 hän perusti oman kauppakartanonsa Kalajoen markkinapaikalle. Hän osti viljaa, voita, potaskaa ja tervaa sekä myi nahkoja, suolaa, rautaa ja muita maataloudessa tarvittuja artikkeleja. Hänellä oli myös kauppansa yhteydessä nahkatehdas, jossa valmistettiin vuotia sekä kotimaasta että ulkomailta hankituista nahoista. Hän osti näihin aikoihin myös Santaholma-nimisen maatilan ja ryhtyi käyttämään tilan nimeä sukunimenään. Santaholman liiketoimet lähtivät nousuun 1860-luvun suurten nälkävuosien aikana, jolloin hän tuotti Pietarista ostamaansa viljaa laivoilla suoraan Kalajoen satamaan, jauhatti viljan omistamissaan vesimyllyissä ja myi sen eteenpäin. Seuraavina vuosina hän alkoi tuottaa suuria määrä tervaa sisämaasta Kalajoelle, josta se lastattiin ulkomaille vietäväksi. Hän harjoitti myös suurimittaista viljakauppaa ja alkoi ostaa metsiä Kalajoen yläjuoksun varrelta. Tukit sahattiin Santaholman omissa vesisahoissa ja sahatavara myytiin ulkomaille. Hän ryhtyi myös hankkimaan omia laivoja. Ensimmäinen, vuonna 1874 Kalajoella rakennettu parkki Kalaja, upposi 1885 Atlantilla ja aiheutti Santaholmalle suuret taloudelliset tappiot. Myöhemmin hän osti Joutsen-nimisen purjelaivan, jolla kuljetettiin puutavaraa ja tervaa Englantiin ja Saksaan. Tervakaupan alkaessa hiipua 1800-luvun lopulla Santaholma alkoi louhia Kalajoen tummaa graniittia ja käynnisti 1890 raakakiven viennin Englantiin ja Skotlantiin. Vuonna 1904 hän perusti vielä kivihiomonkin, jossa kiviä jalostettiin pidemmälle ennen niiden myyntiä. Hiomon toiminta jatkui vuoteen 1918.

A. Santaholma Oy

Vuonna 1903 Santaholma perusti poikiensa kanssa A. Santaholma Oy-nimisen osakeyhtiön, joka omisti samana vuonna perustetun Jokisuun höyrysahan Kalajoella. Yhtiön toiminta laajeni, kun 1905 Pyhäjoella aloitti toimintansa Pohjois-Suomen ensimmäinen puuhiomo. Vuonna 1915 yhtiö hankki vielä sahan Haukiputaalta ja 1934 Pirttiniemen sahan Raahesta. A. Santaholma Oy oli parhaimpina aikoinaan Kalajoen suurin työnantaja. Jokisuun sahan toiminta jatkui sota- ja pulavuosien aiheuttamista katkoista huolimatta vuoteen 1996 saakka.

Muu toiminta

Santaholma teki myös monia lahjoituksia kotikunnassaan Kalajoella. Hän muun muassa hankki Kalajoen kirkkoon 24-äänikertaiset urut ja lahjoitti omistamansa äitinsä syntymätalon Rahkolan Kalajoen kunnalle. Taloon perustettiin 1920 Kalajoen kunnalliskoti.
Lippupyrstöt

Taksonomia

Lippupyrstöjen heimoon kuuluu noin 10 lajia yhdessä suvussa. Aikaisemmin heimoon luettiin kuuluvaksi myös kolme muuta sukua, jotka ovat Edelia, Nannatherina ja Nannoperca, mutta nykyään ne luokitellaan etelänbasseihin (Percichthyidae). Joskus lippupyrstöjen kanssa samaan heimoon on luokiteltu myös murisijoihin (Haemulidae) kuuluvat Parakuhlia-suvun lajit.

Koko ja ulkonäkö

Lippupyrstöt kasvavat suurimmillaan noin 50 cm:n pituisiksi. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat pitkulaisehkoja kaloja. Selkäevässä on lajeilla selkeä lovi piikikkään ja pehmeäruotoisen osan välillä. Selkä- ja peräevien vieressä on suomuista muodostunut harjanne. Lippupyrstöjen pyrstö on suora tai hieman haarautunut ja siinä on usein tummia viiruja. Kalojen silmät ovat keskikokoiset ja suu pieni. Väritykseltään lajien suomut ovat tyypillisesti hopeanharmaita.

Levinneisyys ja elintavat

Lippupyrstöt ovat pääosin mereisiä kaloja, joita tavataan Indopasifiselta merialueelta läheltä rannikkoseutuja. Laajimmalle levinnyt on keltalippupyrstö (Kuhlia taeniura). Yksi lajeista, kalliolippupyrstö (Kuhlia rupestris), elää muun muassa Madagaskarin, Australian ja Intian nopeastivirtaavissa kirkasvetisissä sademetsäpuroissa. Mereiset lajit elävät koralliriutoilla, kivikkoisilla alueilla ja erityisesti nuoret yksilöt myös vuorovesilammikoissa. Toisinaan pääasiassa meressä elävät lajit vaeltavat myös jokiin. Lippupyrstöjen ravintoa ovat äyriäiset, joita ne pyydystävät öisin. Lippupyrstölajit ovat hyviä ruokakaloja, mutta eivät melko pienen kokonsa vuoksi kovin merkittäviä kaupallisesti.
Eteeni

Käyttö

Eteeni on useiden kemianteollisuuden tuotteiden raaka-aine, erityisesti muovien. Eteeniä polymeroimalla saadaan  polyeteeniä, maailman käytetyintä muovia. Eteeniä klooraamalla saadaan 1,2-dikloorietaania (C₂H₄Cl₂), josta valmistetusta vinyylikloridista (C₂H₃Cl) tehdään polyvinyylikloridi ((C₂H₃Cl)ₙ). Eteenin reaktio bentseenin (C₆H₆) kanssa tuottaa etyylibentseeniä (C₈H₁₀), joka dehydrogenoidaan styreeniksi (eli fenyylietyleeniksi) (C₆H₅C₂H₃), joka polymeroidaan polystyreeniksi ((C₈H₈)ₙ).
Vesi liittyy yksinkertaisiin alkeeneihin tuottaen alkoholia, ROH. Tätä prosessia kutsutaan hydratoitumiseksi. Teollisuudessa tätä prosessia käytetään alkoholien tuotannossa. Prosessi vaati rikkihappoa katalysaattoriksi ja riittävän korkean lämpötilan.
Eteeniä käytettiin myös aikoinaan yleisanestesiaan, mutta se on korvattu vuosien saatossa syttymättömillä kaasuilla.
Koska eteeni on myös kasvihormoni, sitä voidaan hyödyntää kasvituotannossa. Esimerkiksi hedelmäpuiden käsittely eteenillä saa hedelmät kypsymään samaan aikaan.
Maailmanlaajuinen eteenin tuotanto oli 107 miljoonaa tonnia vuonna 2005 ja 109 miljoonaa tonnia vuonna 2006.

Eteeni kasvihormonina

Eteeni saa aikaan kasveissa mm. hedelmien kypsymistä ja lehtien vanhenemista. Eteeniä tuottuu etenkin kypsyvissä hedelmissä ja ikääntyvissä solukoissa. Mikäli kukkiva kasvi sijoitetaan hedelmien läheisyyteen, saattaa niistä erittyvä eteeni aikaistaa kasvin lakastumista. Etenkin banaanit, omenat ja tomaatit muodostavat eteeniä eikä niitä sen takia kannata sijoittaa leikkokukkien läheisyyteen.
Eteeni aiheuttaa myös solujen leveyskasvua muuttamalla solun kasvusuuntaan vaikuttavien mikrotubulusten orientaatiota. Eteenin vaikutuksesta kaksisirkkaisella itävällä taimella säilyy sen koukkumainen mullan läpi tunkeutumista helpottava rakenne, kunnes taimi on päässyt valoon. Eteenillä on vaikutusta myös juurikarvojen muodostumiseen ja kasvin kasvamiseen maata pitkin vaakasuoraan.
Eteeni toimii myös eräillä eliöillä semiokemikaalina eli kemiallisten viestien välittäjäaineena.
Beitske Visser

Beitske Visser (s. 10. maaliskuuta 1995 Dronten) on hollantilainen moottoriurheilija.

Ura

Visser aloitti uransa Karting-sarjoissa vuonna 2007 päätyen eri juniori-luokkien kautta KZ1-luokkaan vuonna 2011. Vuonna 2012 Visser aloitti kilpa-uransa Saksan ADAC Formel Masters -sarjassa. Hän voitti kaksi kilpailua ja ajoi kerran paalupaikalle sijoittuen sarjan kahdeksanneksi. Vuonna 2013 hän jatkoi samassa sarjassa voittaen yhden kilpailun sijoittuen jälleen kahdeksanneksi. Vuonna 2014 Visser kilpaili Formula Renault 3.5 -sarjassa AVF-tallissa saavuttaen 11 pistettä. Samana vuonna hän ajoi kaksi kilpailua GP3-sarjassa saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2015 Visser jatkaa FR 3.5 -sarjassa.
Tilsa

Tilsa on eteläisessä Lapin maakunnassa, aivan Posion kunnan eteläosassa sijaitseva selväpiirteinen kallioinen suurehko vaara. Kansanomaisesti sitä kutsutaan Tilsan äläkyksi. Tilsan korkeus merenpinnasta on 360 metriä. Sen huippu on juuri ja juuri puurajan alapuolella, mutta sen puusto on matalakasvuista. Tilsan etelään viettävä rinne on loivasti laskeutuva pohjoisrinteen ollessa erittäin jyrkästi 'hyppyrimäinen' ja kallioinen. Tilsa sijaitsee keskellä laajaa, suojeltua  soista aarnialuetta.
Muita lähialueen tuntureita ja vaaroja ovat Taivalkosken Pyhitysvaara (422 m), Kuusamon Rukatunturi (491 m) ja Pudasjärven Iso-Syöte (431 m). Pyhitysvaara sijaitsee luonnonsuojelualueella, mutta Rukalla ja Iso-Syötteellä on hiihto- ja laskettelukeskukset.
Berens River

Berens River on kylä Berensjoen varrella Winnipegjärven itärannalla, noin 290 kilometrin päässä pohjoiseen Manitoban provinssin pääkaupungista Winnipegistä. Kylän asukasluku on nykyisin 42 (2001). Asukaslukuun ei ole huomioitu Berens River First Nation -intiaanireservaattia, jonka asukasluku on 2 531.

Liikenneyhteydet

Berens Riveriin ei johda kiinteää tieyhteyttä. Maitse kylään pääsee ainoastaan vaeltamalla tai talvisin talvitietä pitkin. Kylään on lauttayhteys järven toiselta puolelta Matheson Islandin saaresta.
Kylän laidalla sijaitsee Manitoba Northern Airportsin ylläpitämä Berens Riverin lentoasema.
Chris Kunitz

Seurajoukkueissa

Pelattuaan neljä edelliskautta yliopistoliiga CCHA:ssa, Kunitz teki sopimuksen Mighty Ducks of Anaheimin kanssa syksyllä 2003. Ensimmäinen kausi meni vielä pääosin farmiliigassa, mutta työsulkukauden 2004–2005 jälkeen Kunitz vakiinnutti paikkansa sittemmin nimensä Anaheim Ducksiksi vaihtaneen joukkueen miehistössä. 
Kunitzin varsinainen läpimurtokausi oli 2005–2006, jolloin hän teki Ducksille 19 maalia ja 41 pistettä, pelattuaan ensin alkukaudesta kaksi ottelua Atlanta Thrashersissa. Atlanta oli ottanut Kunitzin waiver-listalta, josta oli menettänyt Kunitzin hieman myöhemmin uudestaan Anaheimiin. Kunitz rikkoi Anaheimissa seuran tulokkaiden maali- ja piste-ennätykset, jotka olivat aiemmin olleet Paul Kariyan nimissä.
Seuraavalla kaudella Kunitz nosti yhä tasoaan. Hän pääsi Ducksin ykkösketjuun Andy McDonaldin ja Teemu Selänteen rinnalle, nousten 25 maalin hyökkääjäksi liigan kovimmassa joukkueessa. Pudotuspeleissä Kunitz loukkaantui konferenssifinaaleissa, mutta hän palasi jäälle 5. loppuottelussa Ottawa Senatorsia vastaan. Ducks voitti ottelun 5–2 ja seurahistoriansa ensimmäisen Stanley Cupin. Seuraava kausi ei ollut enää yhtä menestyksekäs. McDonald myytiin St. Louis Bluesiin, ja Selänne empi uransa jatkamista. Kaikesta huolimatta Kunitz pelasi taas hienon 50 pisteen kauden, tosin joukkue putosi mestaruustaistelusta heti playoffien avauskierroksella.
Kunitz pelasi Anaheimissa helmikuuhun 2009, jolloin hänet kaupattiin Pittsburgh Penguinsiin, joka oli pitkään etsinyt uutta laitahyökkääjää. Vaihdossa Anaheim sai puolustaja Ryan Whitney.

Maajoukkueessa

NHL-pettymyksen jälkeen Kunitz liittyi Kanadan maajoukkueeseen, joka valmistautui MM-kotikisoihin. Kanada voitti sekä alku- että jatkolohkonsa puhtaalla pelillä. Puolivälierässä se voitti Norjan 8–2, ja välierässä Ruotsin 5–4. Loppuottelu Venäjää vastaan oli huikeaa kiekkodraamaa. Kanada johti ottelua 4–2, kun vielä hieman yli puoli erää oli ottelua jäljellä. Venäjä kuitenkin nousi tasoihin Aleksei Tereštšenkon ja Ilja Kovaltšukin maaleilla, ja jatkoajalla Kovaltšuk laukoi kiekon Kanadan maaliin ja Venäjän maailmanmestariksi. Kunitzille ja Kanadalle siis hopeaa.
Mono (kehitysympäristö)

Historiaa

Miguel de Icaza kiinnostui .NET-teknologiasta heti kun sen dokumentointi julkistettiin joulukuussa 2000. De Icaza aloitti tavukooditulkkiin tutustumisen, mutta innostus koki kolauksen kun dokumenteissa ei ollut määritelty metadataa. Helmikuussa 2001 de Icaza pyysi puuttuvaa dokumentointia .NET-postituslistalla ja samaan aikaan aloitti työskentelyn C#-kääntäjän ohjelmoimiseksi kielellä itsellään harjoituksena C#-kieleen. Kun huhtikuussa 2001 ECMA julkisti puuttuvan tiedostoformaatin dokumentit, de Icaza esitteli ohjelmoimansa kääntäjän ominaisuuksia vuosittaisessa GNOME-työpöytäympäristön kehittäjien konferenssissa. Miguel de Icaza ja Nat Friedman perustivat vuonna 1999 Ximian-yrityksen (aluksi Helix Code) kehittämään Linux-ohjelmistoja. Novell osti Ximianin 2003 ja jatkoi sen toimintaa. Lisäksi Ximianin ohjelmistoihin lisättiin tuki Novellin GroupWise ja ZENworks -ohjelmistoille.
Ximianilla oli useita sisäisiä keskusteluja tuottavuuden parantamiseen käytettävien työkalujen kehittämiseksi; tarkoituksena saada tuottaa enemmän sovelluksia vähemmässä ajassa ja siten vähentää käytetyn ajan ja kustannusten määrää kehitystyössä. Kun Ximianilla oli tutkittu, että projekti oli kannattava aloittaa, henkilökuntaa siirrettiin muualta osallistumaan Monon kehitykseen. Koska ryhmällä ei kuitenkaan ollut riittävästi resursseja täydellisen .NET-ympäristön kehittämiseen 19. heinäkuuta 2001 Mono julkaistiin avoimen lähdekoodin projektina, ja kolme vuotta myöhemmin 30. kesäkuuta 2004 julkaistiin sen ensimmäinen vakaa versio 1.0.
Huhtikuussa 2011 Attachmate osti Novellin 2,2 miljardin US-dollarin hintaan, erotti Novellin aiemmin ostaman SUSE:n Novellista ja erotti satoja Novellin työntekijöitä Yhdysvalloissa. Attachmaten lakkautettua Monon kehityksen se myönsi ohjelmiston lisenssit de Icazan uudelle yritykselle Xamarin. Microsoft ilmoitti helmikuussa 2016 ostavansa Xamarinin.
Schönefeldin lentoasema

Lentoyhtiöt ja kohteet terminaaleittain

Schönefeldin lentoasemalla on neljä terminaalia: A, B, C ja D. Useimmat lentoyhtiöt operoivat lentojaan A-terminaalista; easyJet operoi kohteensa terminaalista B, Germanwings terminaalista D ja Israeli airlines terminaalista C. Terminaalit on yhdistetty toisiinsa.

Liikenneyhteydet

Schönefeldin lentoasemalla on oma rautatieasemansa, jolta on S-Bahn-yhteys Berliinin keskustaan ja RegionalBahn-yhteyksiä eri puolille itäistä Saksaa.
Eero Sahlberg

Pelaajaura

Sahlberg aloitti koripallon menemällä Torpan Poikien koripallokouluun 3–4-vuotiaana. ToPosta tuli Sahlbergin kasvattajaseura, jota tämä edusti B-juniori-ikäiseen asti. A-nuorissa hän pelasi Sykin joukkueessa. Nuorisoikäluokkien jälkeen Sahlberg pelasi aikuisten alasarjoissa. Hän suoritti varusmiespalveluksensa ja haki jatko-opintoihin. Sahlberg ei pitänyt itseään erityisen lahjakkaana pelaajana, mutta koripallo pysyi mukana hänen elämässään. Kaudella 2012–2013 Sahlberg nousi toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelanneen Keravan Energia Teamin edustusjoukkueeseen, ja seuraavalla kaudella hän pelasi I-divisioona B:ssä Pussihukissa. Kesällä 2014 Sahlberg harjoitteli onnistuneesti, ja hän teki sopimuksen Korisliigaan nousseen Helsinki Seagullsin kanssa. Sahlberg ei vielä vuotta aikaisemmin osannut kuvitella pelaavansa Korisliigassa, ja lähes täysipäiväinen koripalloilu oli hänelle uusi kokemus.
Sahlbergin tulokaskauden rooli Seagullsissa oli pieni, ja takamiesten kesken käytiin kovaa kilpailua peliajasta. Sahlberg ei taustaansa vedoten ollut erityisen pettynyt peliaikaansa, jota hänelle kertyi runkosarjassa noin neljä minuuttia ottelua kohden. Hänen ottelukohtaiset keskiarvonsa olivat runkosarjassa 1,2 pistettä ja 0,3 levypalloa. Seagullsin harjoituksissa Sahlberg oli energinen, ja hän halusi luoda joukkueen tekemiseen omalta osaltaan hyvän ilmapiirin. Seagulls sijoittui runkosarjassa kahdeksanneksi ja selviytyi viimeisenä joukkueena pudotuspeleihin, joissa se kuitenkin putosi jo puolivälierissä. Sahlberg ei pudotuspeleissä kentälle päässyt.
Heinäkuussa 2015 Sahlberg teki Seagullsin kanssa 1+1-vuotisen jatkosopimuksen.

Yksityiselämä

Sahlberg opiskelee taloustiedettä Helsingin yliopiston Valtiotieteellisessä tiedekunnassa koripallon pelaamisen ohella. Lisäksi hän on valmentanut Sykin junioreita ja tehnyt töitä. Sahlberg on asunut Töölössä. Sahlbergin myöhemmän ajan esikuva on ollut Antti Niskanen, jonka pelaajaura on ollut samantyyppinen Sahlbergin kanssa.
Väliaine

Väliaine on fysiikassa ja tekniikassa käytetty käsite, jolla kuvataan ympäristöä, jossa jokin ilmiö (yleensä aallon eteneminen) tapahtuu. Yksinkertaisin väliaine on tyhjiö, jolla on vain kaksi ominaisuutta: sähköinen permittiivisyys, ε₀, ja magneettinen permeabiliteetti, μ₀, jotka yhdessä määräävät valon nopeuden. Kaasuilla, nesteillä ja kiinteillä väliaineilla on myös tiheys ja mekaanisia ominaisuuksia sekä virtausnopeus ja suuntaominaisuuksia. Nämä tekevät erityisesti kiinteästä väliaineesta hyvin monimutkaisen.
Historiallisesti, ennen modernin fysiikan aikakautta, kuviteltiin, että valo tarvitsisi materiaalisen väliaineen edetäkseen avaruudessa. Tästä kuvitteellisesta väliaineesta käytettiin nimitystä eetteri.