google/wiki40b huggingface dataset:
Obuhovin terästehdas

Obuhovin terästehdas (ven. Обуховский Завод, Obuhovski Zavod) oli Euroopan merkittävimpiä tykkitehtaita 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa. Se sijaitsee Nevan rannalla Pietarin lähellä. Vuodet 1922–1992 tehtaan nimi oli Bolševik. Vuodesta 2002 Obuhovin tehdas on ollut osa erityisesti ohjus- ja tutkavalmistajana tunnettua venäläistä Almaz-Antei -teollisuuskonsernia.
Obuhovin terästehdas perustettiin vuonna 1863. Pavel Obuhov, Nikolai Putilov ja Sergei Kudrjatsev sopivat Venäjän keisarikunnan meriministeriön kanssa tehtaan perustamisesta ja keisari Aleksanteri II määräsi luovutettavaksi tarpeellisen maa-alan entiseltä Keisarilliselta Aleksanterin manufaktuurilta 12 virstaa Pietarista Nevan rannalta. Tehdas nimettiin aseteräksen valumenetelmän keksineen Pavel Matvejevitš Obuhovin mukaan, ja tehdas sai oikeudet menetelmän käyttämiseen. Tehtaan perustaminen oli tarpeen Krimin sodan tappion jälkeen armeijan kehittämiseksi ja ulkomaisen riippuvuuden vähentämiseksi.
Aseiden lisäksi tehdas valmisti pyöriä ja akseleita Venäjän rautateille, höyrykoneen osia, leikkausinstrumentteja ja työkaluja, panssarilevyjä laivoihin, Berdan-kiväärin piippuja ja torpedoita. Perustajien ja ministeriön välisen sopimuksen mennessä umpeen ministeriö ei halunnut luopua kannattavasta tehtaasta ja lunasti vuonna 1886 sen osakkeet. Vuonna 1905 perustettiin optis-mekaaninen työpaja, joka valmisti tähtäimiä, kiikareita, teleskooppeja ja mittareita.
Tehdas laajeni ja kehittyi nopeasti. Vuonna 1914 siellä työskenteli 10 266 henkeä. Ensimmäisen maailmansodan mennessä se oli yksi Euroopan suurimmista asetehtaista ja kilpaili mm. Kruppin ja Armstrongin kanssa. 
Ensimmäisen maailmansodan aikana se oli ainoa venäläinen tehdas, joka teki kaliiperiltaan yli 152 millimetrin tykkejä.
Vuonna 1922 Obuhovin terästehtaan nimeksi vaihdettiin Bolševik. Tehdas aloitti 1929 ensimmäisen neuvostoliittolaisen sarjatuotantotankin, T-18:n, valmistamisen. Vuonna 1930 tehtaalle perustettiin AVO-5-suunnittelutoimisto, joka sai pian nimen OKMO. Se suunnitteli T-26-vaunun. Panssarivaunujen valmistus ja suunnittelu eriytettiin pian omaksi tehtaakseen nimelle Tehdas Nro 173 (K. E. Vorošilov), sitten Tehdas Nro 185 (S. M. Kirov) (ei tule sekoittaa Kirovin tehtaaseen). OKMO, johdossaan Semjon Ginzburg suunnitteli mm. T-33, T-43, T-29, T-46-5, T-100 ja T-126SP -vaunut ja tehdas valmisti T-26, T-28, T-35 ja T-50 -vaunuja. OKMO likvidoitiin puhdistuksissa ja Ginzburg kuoli rintamalla 1943. Bolševik-tehtaalle jäi tykkien valmistus.
Toisen maailmansodan alussa tehtaan tankkituotanto evakuoitiin Omskiin ja tykkituotanto oli seisahduksissa Leningradin piirityksen ajan. Tehdas siirtyi myöhemmin asetuotannosta siviilituotantoon. Vuonna 1992 muodostettiin Unitaarinen yritys Obuhovin valtiontehdas, joka liitettiin osaksi Almaz-Antei -konsernia ja muutettiin 2003 osakeyhtiöksi.
Suomen puolustusvoimat on käyttänyt useita Obuhovin terästehtaan järeitä tykkejä. Tunnetuin malli lienee 305/52 O.
Sagiri (1929)

Palvelus

Keisarillisen Japanin laivaston hyökätessä Pearl Harboriin Sugioka Koshischin komentama alus oli sijoitettuna keisarillisen Japanin laivaston 1. laivaston 3. hävittäjälaivueen 20. hävittäjäviirikköön, jonka muut alukset olivat Yūgiri, Asagiri ja Amagiri. Alus siirtyi 20.–26. marraskuuta 1941 viirikkönsä mukana Kuresta Hainaniin Samahin alueelle. Se suojasi Chōkain Samahista tukemaan Malakan niemimaan valtausta, minkä jälkeen alus jatkoi matkaansa Cam Ranh Bayhin. Alus suojasi 16. joulukuuta Brittiläisen Borneon maihinnousujoukkoja kuljettanutta saattuetta.
Alankomaiden kuninkaallisen laivaston sukellusvene K-XVI:n laukaisema torpedo upotti aluksen 24. joulukuuta 1941 lähellä Sarawakin Kuchingia. Aluksen taaempi ammusvarasto räjähti osumasta tuhoten perän, jolloin aluksen miehistöstä sai surmansa 121 henkeä. Shirakumo ja miinanraivaaja No.3 pelastivat 120 eloonjäänyttä mukaan lukien aluksen päällikkö Sugiokan, joka myöhemmin sai komentoonsa Arashin. Sagiri poistettiin alusluettelosta 15. tammikuuta 1942.
Malmin sairaala

Malmin sairaala on Helsingissä, Malmin kaupunginosassa sijaitseva sairaala-alue. Vuonna 2014 valmistuneessa rakennuksessa 2 on päivystystoimintoja: terveyskeskuspäivystys, pientraumapäivystys, psykiatrinen päivystys, sairaalapäivystys, päivystysosasto, valvontayksikkö ja päivystystä tukevat vuodeosastot. Lisäksi samassa rakennuksessa sijaitsee sisätautien poliklinikka, murtumien jälkitarkastuspoliklinikka ja yksi geriatrinen vuodeosasto sekä HUS:n toimintoina laboratorio ja kuvantaminen. Rakennuksessa 18 puolestaan toimii Helsingin sairaalan vuodeosastoja sekä psykiatria- ja päihdepalvelujen katkaisuhoito-osasto. Malmin sairaala -nimistä organisaatiota ei siis enää ole, vaan eri toiminnoista vastaavat eri toimijat. Sairaalan osoite on Talvelantie 6.
Malmin ilta-, viikonloppu- ja yöpäivystys on tarkoitettu erityisesti itäisen, kaakkoisen, koillisen ja pohjoisen Helsingin vähintään 16-vuotiaille asukkaille kiireellisissä sairaustapauksissa.

Historia

Malmin sairaala rakennettiin vuonna 1908 kulkutautisairaalaksi. Sairaalaa laajennettiin ensimmäisen kerran vuonna 1916, ja vuosisadan alkupuolella siellä hoidettiin lähinnä infektiopotilaita. Kokonaan uusi kolmikerroksinen sairaalarakennus, nykyinen rakennus 1, saatiin valmiiksi vuonna 1930, ja vuoteen 1938 mennessä rakennuksia oli jo yhteensä seitsemän ja sairaansijoja 93. Tuolloin Malmin sairaalassa oli oma laboratorio, apteekki, leikkaus- ja röntgenhuoneet sekä kaksi lääkärinvirkaa. Sodan aikaan vuosina 1939–1944 rakennus 1:ssä toimi sotilassairaala, ja sodan jälkeen sairaala siirtyi Helsingin kaupungin alaisuuteen ja nimettiin Malmin sairaalaksi. Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirin (HUS) uudistuksen jälkeen 1999–2000 Malmista tuli Helsingin terveyskeskussairaala.

Peruskorjaus ja laajennus

Sairaalan päivystystoiminta päättyi 16. syyskuuta 2010 ja avautui uudelleen 27. marraskuuta 2014, yli puolitoista vuotta alkuperäisestä aikataulusta myöhässä. Tänä aikana purettiin vanhan päärakennuksen kaksi siipeä, jotka olivat valmistuneet 1950- ja 1980-luvuilla ja joissa sijaitsivat päivystyspoliklinikka ja terveyskeskuspäivystys. Tilalle rakennettiin uudisrakennus (rakennus 2), joka yhdistettiin korkealla lasisella aulalla kahteen vanhaan suojeltuun rakennukseen, jotka peruskorjattiin. Malmin sairaalan väliaikaistiloina toimi Marian sairaala, jossa päivystys lopetettiin 26. marraskuuta 2014. Osa vuodeosastoista (A-osastot) kuitenkin pysyivät koko remontin ajan Malmilla rakennuksessa 18.
Tryptamiinit

Tryptamiineihin kuuluviksi yhdisteiksi sanotaan yhdisteitä, jotka sisältävät tryptamiinin kemiallisen rakenteen. Tryptamiini on kasveissa, eläimissä ja sienissä luontaisesti esiintyvä myrkky. Tryptamiineja löytyy samaten useista kasvi-, eläin- ja sienilajeista, ja monet niistä ovat myrkyllisiä. Tryptamiini on biogeeninen amiini, jollaisia muodostuu elintarvikkeisiin pilaantumisen yhteydessä. Muiden muassa aivojen välittäjäaine serotoniini kuuluu tryptamiineihin.
Kasveissa tryptamiini toimii auksiini indoli-3-etikkahapon biosynteesin välivaiheena. Tryptamiinin kemiallisesti valmistettavia lukemattomia johdannaisia ja sukulaisaineita käytetään niin sanottuina design-huumeina, malliesimerkki tällaisesta aineesta on LSD. Myös luonnosta löytyviä tryptamiineja, kuten useissa sienilajeissa esiintyvää psilosybiiniä voidaan käyttää päihtymistarkoitukseen.
Alain Boghossian

Ura pelaajana

Boghossian aloitti aikuisten tasolla vuonna 1988 Olympique Marseillen reservijoukkueessa. Kauden 1992-93 hän pelasi FC Istresissä ja seuraavan kauden Olympique Marseillen ykkösjoukkueessa, joka oli hänen ensimmäinen kautensa pääsarjatasolla. Sieltä Boghossian siirtyi vuonna 1994 Italian Serie A:han SSC Napolin joukkueeseen. Kauden 1997-98 Boghossian pelasi UC Sampdoriassa, jonka jälkeen siirtyi Parma AC:hen, jossa tuli hänen seurajoukkueuransa parhaat saavutukset. Hän voitti vuonna 1999 Parma AC:ssä kolme cup-mestaruutta merkittävimpänä UEFA Cupin voitto. Boghossian lopetti uransa kauteen 2002–2003, jolloin hän pelasi Espanjan Primera Divisiónin Espanyolissa.
Ranskan jalkapallomaajoukkueessa Alain Boghossian esiintyi 26 kertaa tehden kaksi maalia. Suurin saavutus oli maailmanmestaruuden voitto vuoden 1998 MM-kisoissa; hän pelasi turnauksessa viidessä Ranskan seitsemästä ottelusta ja pääsi loppuottelussa vaihtopelaajana kentälle 57. minuutilla Ranskan johtaessa 2–0. Vuoden 2000 EM-kisat jäivät häneltä väliin loukkantumisen vuoksi. Boghossian oli vielä mukana Ranskan joukkueessa vuoden 2002 MM-kisoissa mutta ei päässyt turnauksessa pelaamaan.

Ura valmentajana

Elokuussa 2008 Ranskan maajoukkuevalmentaja Raymond Domenech nimesi Boghossianin täydentämään maajoukkueen valmennusjohtoa.  Hän toimi osana Domenechin valmennustiimiä Ranskan epäonnistuessa MM-kisoissa 2010. Boghossian jatkoi kisojen jälkeen uuden päävalmentajan Laurent Blancin apuvalmentajana. Ranskan jalkapalloliitto ei uusinut Blancin valmennustiimin sopimusta EM-kisojen 2012 jälkeen ja näin myös Boghossian joutui jättämään tehtävänsä.
Patricio Guzmán

Patricio Guzmán Lozanes (s. 11. elokuuta 1941 Santiago de Chile) on chileläinen elokuvaohjaaja. Hänen työtään on muun muassa Chilen entistä presidenttiä käsittelevä dokumentti Salvador Allende (2004).
Guzmán kirjoitti nuorena romaaneja, opiskeli sitten elokuvaa ensin Santiagon katolisessa yliopistossa kunnes lähti Madridin Escuela oficial de cinematografia -oppilaitokseen (EOC), josta valmistui 1969. Palattuaan hän sai paikan kansallisesta Chile-Films-yhtiöstä dokumenttiosaston päällikkönä. Vuoden 1973 sotilasvallankaappauksen jälkeen Guzmán oli hetken vangittuna ja lähti sitten maanpakoon ensin Kuubaan 1977 ja sitten Espanjaan 1980.
Guzmánin on saanut uransa aikana lukuisia palkintoja ja palkintoehdokkuuksia eri maissa.
Siroahvenet

Lajit ja anatomia

Siroahventen heimoon kuuluu 2 sukua ja lähteestä riippuen noin 9–12 lajia. Lajeja ovat muun muassa kaijasiroahven (Callanthias ruber) ja viirisiroahven (Grammatonotus crosnieri). Aikaisemmin siroahventen katsottiin kuuluvan meriahventen heimoon (Serranidae). Lajit ovat melko pieniä ja suurimmat lajit ovat kooltaan korkeintaan noin 25 cm pitkiä. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat melko pitkulaisia ja siroja. Pyrstöevä lajeilla on usein kuunsirpinmuotoinen ja ylimmät ja alimmat pyrstön ruodoista ovat pidentyneet. Selkäeviä siroahvenilla on yksi ja etureunassa on teräviä piikkejä ja evä on eräillä lajeilla korkeampi takaosastaan. Siroahvenet ovat hyvin värikkäitä, punaisia, keltaisia, oransseja, violetteja tai sisnisiä kaloja. Suomut ovat lajeilla melko kookkaat ja kylkiviiva kulkee lähellä selkäevää. Siroahvenlajit ovat mahdollisesti hermafrodiitteja.

Levinneisyys ja elintavat

Siroahvenia tavataan lämpimistä vesistä itäiseltä Atlantilta, Välimerestä, Intian valtamereltä ja Tyyneltämereltä. Ne elävät lähellä koralliriuttoja ja kivikkoisia alueita yleensä 4–660  metrin syvyydessä merenpinnasta. Lajien ravintoa on eläinplankton. Eräitä siroahventen heimon kaloja voidaan pitää akvaariokaloina.
Arimo Raeste

Mika Väinö Arimo Raeste (12. helmikuuta 1930 – kesä 1995) oli suomalainen diplomaatti ja Presidentinlinnan pitkäaikainen linnanvouti.
Raeste valmistui ylioppilaaksi Helsingin SYK:sta. Hän opiskeli Helsingin kauppakorkeakoulusta ja suoritti ekonomin tutkinnon. Ulkoministeriöön Arimo Raeste palkattiin 27-vuotiaana. Hän toimi muun muassa Pariisin suurlähetystössä avustajana ja varakonsulina, sittemmin kymmenkunta vuotta ulkoministeriön hankintapäällikkönä.
Arimo Raeste palveli linnanvoutina kahta presidenttiä vuosina 1973–1990. Valtiovierailujen, kongressien, SALT I:n, Etykin, kansallisten ja kansainvälisten tapahtumien järjestelyistä ja muista ansioista hän sai lukuisia kunniamerkkejä niin kotimaasta kuin ulkomailtakin. Raesteen voutikauden loppujaksoon kuului keskeisesti osallistuminen Mäntyniemen ideointiin, suunnitteluun ja toteutukseen.
Eläkkeelle siirryttyään Arimo Raeste kirjoitti kaksi muistelmakirjaa.
Täplämerikissa

Ravinto

Täplämerikissa syö äyriäisiä, nilviäisiä ja piikkinahkaisia. Paksut huulet ja terävät hampaat ovat sopeutuma tähän ruokavalioon.
Ralf Örn

Ralf Örn on suomalainen tuottaja. Örn oli aktiivisesti mukana 1970-luvun lopulla helsinkiläisissä musiikkipiireissä punkin ja uuden aallon saapuessa Suomeen. Hän sanoitti ja sävelsi muun muassa Maukka Perusjätkän hittikappaleet (”Sotaa apatiaa vastaan”, ”Vaatteet (on mun aatteet)”, ”Herneenpalot”, ”Säpinää” ym.) Ralf Örn suunnitteli Mauri Airtalle Maukka Perusjätkä -brandin ja tuotti, sävelsi sekä sanoitti Maukka Perusjätkä -albumit Säpinää (1979), Ennen kolmatta maailmansotaa (1980) ja Koiranpennut (1981). Örn lauloi myös jokaisella levyllä muutaman kappaleen. 1970-luvulla Ralf Örn perusti ja pyöritti underground rockklubia Freak Outia.
Örn oli mukana myös Hanoi Rocksin alkutaipaleella. Yhtyeen kappaleista ”Kill City Kills” on Andy McCoyn ja Örnin yhteistyön tulosta. McCoy myös soitti uransa alkuvaiheessa Ralf Örn Pop -yhtyeessä. Esa Saarisen levyt Filosofia ja Rakkaus sisältävät Örnin säveltämää musiikkia ja Saarisen puhetta. Esa Saarisen tunnetuin kappale ”Poikarakkaus” on Ralf Örnin säveltämä.
Ralf Örn tuotti One Inch Rock -levy-yhtiön julkaisut vuosina 1986–1992; mm. Melrosen, Cliftersin, Aki ja Turon ja Frederikin levyjä, joista useimmat osoittautuivat myös kaupallisiksi menestyksiksi.
V.V.V.

V.V.V. (oik. Marko Antero Viitasaari) on Maj Karma -yhtyeessä vuosina 1992–2004 soittanut basisti.
Lentäjä

Palkka

Lentäjän työ on vastuullista ja vaativaa. Tämä on johtanut ankariin valintakriteereihin, joka on osaltaan johtanut työntekijän hyvään asemaan palkkaneuvotteluissa. Työ on kansainvälistä, joten lentoyhtiöt kilpailevat osin globaalisti työvoimasta. Sotilaslentäjien kohdalla vastaava, tiukempikin soveliaiden valinta, ei suoraan saa aikaan korkeita palkkoja, mutta sotilaslentäjien koulutuksen kalleus on nostanut heidän palkkaansa. Työ on epäsäännöllistä, ja työvuorot saattavat olla viranomaissääntöjen rajoitusten puitteissa suhteellisen pitkiäkin. Nämä seikat ovat johtaneet siihen, että lentäjän työ on maailmanlaajuisesti hyvin palkattua. Esimerkiksi Finnairilla lentäjän alkupalkka on noin 2 500 €, ja peruspalkan lisäksi maksetaan erilaisia lisiä 0–25 % peruspalkasta riippuen muun muassa kokonaistyömäärästä ja työajoista sekä virkapukurahaa. Palkkaluokkia on 20, ja palkka nousee vuosittain yhden palkkaluokan. Tehtävän vastuullisuuden vuoksi kapteeni saa parempaa palkkaa kuin perämies. Kaukolennoista voi ansaita jopa 20 000 € kuukaudessa.
Puzzle Station

Pelaaminen

Pelin ideana on pudotella väripalikoita toistensa päälle. Kun vähintään neljä samanväristä palaa koskettavat toisiaan, ne poistuvat pelikentästä. Pelissä on monia tuhottavia väripalikoita. Tämän lisäksi on kivipalikoita jotka tuhoutuvat, mikäli väripalikat tuhoutuvat niiden vieressä. Pelissä olevia metallipalikoita ei voi tuhota.
Pelissä on kaksi pelimuotoa, joissa kummassakin on 50 tasoa, jotka on jaettu kymmeneen World-osioon. Arcade-pelissä tavoite on räjäyttää mittarin näyttämä määrä palikoita määrätyssä ajassa. Räjäytetty palikka vähentää mittarin lukumäärää, joka kertoo kuinka monta palikkaa täytyy vielä räjäyttää kentän selvittämiseksi. Jokaisen kentän jälkeen lasketaan pisteet. Pistemäärään vaikuttaa räjäytettyjen palikoiden määrän lisäksi myös jäljelle jäänyt aika. Tekemällä chain- ja combo-temppuja saa enemmän pisteitä. Puzzle-pelin tavoitteena on tyhjentää pelikenttä kaikista värillisistä palikoista. Pelaajalla on käytössään "pudotusvuoromittarin" näyttämä määrä pudotuksia. Kentälle saa jäädä ainoastaan kivi- tai metallipalikoita.

Puzzle Station 15th Anniversary Retro Release

Steam-palvelussa on Puzzle Station 15th Anniversary Retro Release Windows-alustalle, jossa julkaisijana on YeaBoing.
Runsaudensarvi

Runsaudensarvi (lat. cornu copiae) on muinaisten kreikkalaisten ja roomalaisten käyttämä yltäkylläisyyden ja vaurauden symboli. Taiteessa sarvi esitettiin usein kierteisenä ja kukilla tai hedelmillä täytettynä. Se nähtiin usein vaurauden jumala Plutoksen tai onnen jumalatar Fortunan tyyppisten jumaluuksien kädessä. Se oli myös vaurauden ja yltäkylläisyyden jumalatar Abundantian tunnuksena. Symboli juontaa todennäköisesti juurensa härän sarvien käyttämiseen juomapikareina. Nykyisin käsitettä "runsaudensarvi" käytetään kielikuvana tarkoittamaan jotain vaurautta tuottavaa tai ehtymätöntä asiaa. Itämerensuomalaisen mytologian Sampo on samantapainen vaurauden lähde.
Motti (ravintola)

Ravintola Motti oli Helsingissä Taka-Töölössä vuosina 1941–1987, 1997–2007 ja 2011–2012 toiminut ravintola.
Ravintola Motti avattiin ruokaravintolana 26. huhtikuuta 1941 silloisen Helsingin suojeluskuntatalon tiloissa osoitteessa Töölöntorinkatu 2 - Pohjoinen Hesperiankatu 15. Funkkistyylisen ravintolan pinta-ala oli 300 neliömetriä ja siellä oli 300 paikkaa. Ravintolan perustaja ja toimitusjohtaja oli Oy Skoha Ab:n toimitusjohtaja, majuri Aarne Wilhelm Jusu. Myöhemmin ravintolan toimitusjohtajana oli muun muassa Pauli Velanko (1912–1997) vuosina 1954–1977. Ravintolayhtiön Oy Motti omistajina olivat Jusun lisäksi muun muuassa Antti Wihuri, Rakel Wihuri ja Oy Skoha Ab:n toimitusjohtaja Hannes Vartama (1901–1973). 1980-luvulla ravintolan omisti ensin tukholmalainen Holger Eklund ja sitten Tapio Seeste. Ravintolayhtiö asetettiin konkurssiin 1994 mutta konkurssi raukesi varojen puutteeseen. Oy Motti lopetettiin 1997 mutta ravintola toimi vielä samalla nimellä pariin otteeseen. 
Ravintola Motti tuli suosituksi jo jatkosodan aikana ja sen kanta-asiakkaisiin kuuluivat muun muassa marsalkka Carl Gustaf Mannerheim, presidentti Urho Kekkonen, kansanedustaja Hertta Kuusinen ja kirjailija Mika Waltari. Ravintolan erikoisuuksiin kuuluivat liekitetyt Pässin kivekset sekä vasikan Palavat munuaiset ja ruokalistalla oli myös muun muassa karhua, majavaa, oravaa, piisamia, riekkoa, sorsaa ja pyytä. Tunnetuimpia ruokalajeja kehitti muun muassa keittiömestari Leo Salonen, joka oli Motin ravintolapäällikkö vuosina 1959–1967, ja joka   kuului myös Suomen ensimmäisiin tv-kokkeihin tänä aikana. Salonen sai vastuulleen paljolti Motissa toteutetut presidentti Kekkosta tapaamaan tulleiden valtiovierailujen ruokatarjoilujen hoitamisen vuosina 1961-1966; sittemmin valtiovierailujen tarjoilut siirtyivät Marskiin ja Smolnaan. 
Alkuperäinen ravintola Motti toimi vuoteen 1987 saakka. Tämän jälkeen samoissa tiloissa toimi erinimisiä ja -tasoisia ravintoloita. Motti-nimellä ravintola toimi taas vuosina 1997–2007. Sen jälkeen tiloissa toimi marokkolaista ruokaa tarjonnut ravintola Fez vuoteen 2010 saakka. Uusien omistajien omistama ravintola Motti avattiin 2011 mutta ravintola teki konkurssin jo 2012. Sen jälkeen tiloissa on toiminut italialaisravintola Trattoria Sogno.
Équateur

Équateur on yksi Kongon demokraattisen tasavallan 26 maakunnasta. Sen pääkaupunki on Mbandaka. Vuoden 2005 perustuslakiin kirjatussa hallinnonuudistuksessa siitä erotettiin Mongalan, Pohjois- ja Etelä-Ubangin sekä Tshuapan maakunnat. Jäljelle jääneen osan pinta-ala on 103 903 neliökilometriä.
Namakunde

Namakunde lähetysasemana

Namakunde oli Reinin Lähetysseuran kolmas lähetysasema Oukwanyamassa. Sen perusti vuonna 1900 saksalainen lähetyssaarnaaja Wilhelm Ickler. Tämän alueen uskottiin tuolloin kuuluvan Saksan Lounais-Afrikkaan.
Juuri kun Ickler sai tämän lähetysaseman rakennetuksi, hän sairastui mustavesikuumeeseen ja kuoli 22.6. 1900.
Marraskuussa 1915 saksalaisten oli lähdettävät Namakundesta, josta nyt tuli Portugalin Länsi-Afrikan ja Brittiläisen Lounais-Afrikan välinen raja-aseama.
Volkswagen Golf II

Volkswagen Golf (1983–1992)

Toisen sukupolven Volkswagen Golf esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 1983. Malli haluttiin säilyttää mahdollisimman samanlaisena kuin edeltäjänsä, joten ulkonäköä ei lähdetty merkittävästi muuttamaan. Sen sijaan kooltaan auto kasvoi huomattavasti ja oli nyt suunnilleen samaa luokkaa Opel Kadettin kanssa. Sisätilat olivat luokan kärkitasoa huolimatta siitä, että akseliväli oli melko lyhyt. Pohjoisamerikkalaisessa mallissa oli eurooppalaisesta poiketen kulmikkaat ajovalot.
Bensiinimoottorit olivat Suomessa aluksi 1,3 (55 hv), 1,6 (75 hv), 1,8 (90 hv) ja urheilullinen 1,8 GTI (112 hv). Dieselmallit olivat 1,6 D (54 hv) ja TD (70 hv).
Vuonna 1985 valikoimaa laajennettiin malleilla GTI 16V (139 hv) ja Syncro. GTI 16V:ssä oli uutena ominaisuutena moniventtiilikansi. Syncro oli 1,8-litrainen nelivetomalli, jonka nelivetojärjestelmä perustui viskokytkimeen. Vetosuhde oli normaalisti 90/10, mutta tarpeen vaatiessa kaikki voima oli mahdollista välittää takapyörille. Samaan tekniikkaan perustui myös vuonna 1990 esitelty korkea, maasturimaisempi Golf Country -malli.

Golfia uudistettiin syksyllä 1989. CL-mallia lukuun ottamatta siihen tuli suuremmat ja nykyaikaisemmat muovipuskurit. Moottorivalikoimaan tuli turboahdettu ja katalysaattorilla varustettu 1,6-litrainen (60 hv) Eko-Diesel.
Juha Jääskeläinen (jääkiekkomaalivahti)

Seuraura

Jääskeläinen on Joensuun Kiekko-Poikien kasvatti. Hän esiintyi seuran miesten I-divisioonajoukkueessa ensimmäisen kerran kaudella 1980–1981. Jääskeläinen sai ensimmäiset peliaikansa joukkueessa kuitenkin kaudella 1982–1983, jolloin hän pelasi 19 runkosarjaottelua. JoKP sijoittui I-divisioonan runkosarjassa toiseksi ja eteni aina SM-liigakarsintoihin, mutta joukkue jäi kuitenkin ilman sarjanousua Oulun Kärppien voitettua ottelusarjan lukemin 3-2. Kauden 1986–1987 päätteeksi Jääskeläinen valittiin I-divisioonan toiseen tähdistökentälliseen. Kauden 1988–1989 päätteeksi hän torjui JoKP:n SM-liigaan ja Jääskeläinen valittiin I-divisioonan ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Kaudella 1989–1990 Jääskeläinen kantoi valtaosan JoKP:n torjuntavastuusta SM-liigassa ja hän pelasi 29 runkosarjaottelua. Joukkue jäi kuitenkin runkosarjassa viimeiseksi ja putosi kaudeksi 1990–1991 takaisin I-divisioonaan. Jääskeläinen oli kuitenkin sarjan torjuntaprosenteissa (90,4 %) ja päästyttyjen maalien keskiarvoissa (2.52) toiseksi paras TuTon Jim Bedardin jälkeen. Hän torjui JoKP:n runkosarjan voittoon ja takaisin SM-liigaan kaudeksi 1991–1992. Jääskeläinen valittiin I-divisioonan ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Kaudella 1991–1992 hän jäi SM-liigassa joukkueensa kakkosmaalivahdiksi Juha Vireniukselle ja pelasi vain 12 runkosarja- ja yhden liigakarsintaottelun. JoKP putosi kauden päätteeksi jälleen I-divisioonaan.
Jääskeläinen jatkoi kaudella 1992–1993 JoKP:n kakkosmaalivahtina Janne Valtoselle. Hän puki kauden aikana myös Savonlinnan Pallokerhon paidan yhteen II-divisioonaotteluun. Kaudeksi 1993–1994 Jääskeläinen siirtyi Kajaanin Hokkiin, jota hän oli nostamassa III-divisioonasta II-divisioonaan. Kaudella 1994–1995 hän jatkoi II-divisioonassa Suomussalmen Palloseuran maalinsuulla ja kaudella 1995–1996 Rovaniemen Kiekossa. Jääskeläinen lopetti RoKissa pelaajauransa kevääseen 1998.

Maajoukkueura

Jääskeläinen pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 1983, jolloin hän toimi Suomen pääasiallisena kakkosmaalivahtina Matti Rautiaiselle ja pelasi vain yhden ottelun. Jääskeläinen pelasi myös alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 1988, jolloin hän voitti hopeaa. Eskelinen palkittiin turnauksen parhaana maalivahtina.

Muuta

Jääskeläisellä on ollut uransa jälkeen Rovaniemellä jääkiekkoaiheista lahjatavaroiden ja askartelutarvikkeiden vähittäiskauppaa harjoittanut yritys Liiga Jässi Oy.
Filosofian, historian, kulttuurin ja taiteiden tutkimuksen laitos

Filosofian, historian, kulttuurin ja taiteiden tutkimuksen laitos on yksi Helsingin yliopiston humanistisen tiedekunnan neljästä suurlaitoksesta. Se muodostettiin 2010 neljästä laitoksesta ja siellä voi opiskella 13:a eri pääainetta. Laitoksessa on myös kuusi eri maisteriohjelmaa. Laitoksen johtaja on yleisen historian professori Hannes Saarinen.