google/wiki40b huggingface dataset:
Innovatiivisuus

Innovatiivisuuden osatekijät

Innovatiivisuuden voidaan katsoa olevan luovuutta, johon liittyy käytäntöönsaattamispyrkimys. Esimerkiksi innovatiivisuudesta väitelleen Reijo Siltalan mukaan innovatiivuus on monipuolista oppimista edellyttävää (1) luovuutta, jolla on prosessiin tai tapahtumaan liittyviä (2) positiivisia vaikutuksia (3) käytännössä.

Innovatiiviseksi työyhteisöksi kehittyminen

Robert D. Behnin mukaan innovatiiviseksi työyhteisöksi voi tietoisesti pyrkiä kehittymään. 
Tärkeää tällöin on kymmenen perusperiaatetta:
1. Vastaa välittömästi pyyntöihin työolosuhteiden parantamisesta
2. Salli virheitä
3. Luo tietty päämäärä ja tapa arvioida suorituksia
4. Laajenna työnkuvia
5. Siirrä ihmisiä eri tehtäviin
6. Palkitse ryhmiä, älä yksittäisiä henkilöitä
7. Tee hierarkia niin merkityksettömäksi kuin mahdollista
8. Hajota toiminnallisia yksiköitä
9. Anna jokaiselle kaikki työssä tarvittava tieto
10. Tuo esiin ja kerro toimivista innovaatioista
Tommy Kristiansen

Seuraura

Kristiansenin kasvattajaseura on Sparta HK. Hän pelasi debytoi Norjan pääsarjassa vain 16-vuotiaana kaudella 2005–2006, jolloin Kristiansen pelasi 11 runkosarjaottelussa. Kaudella 2007–2008 hän vakiinnutti paikkansa GET-ligaenissa, teki 37 runkosarjaottelussa tehot 7+11=18 ja keräsi runsaat 111 jäähyminuuttia. Kaudella 2010–2011 Kristiansen teki liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 17+17=34. Hän teki runkosarjassa myös yhden kauden jäähyennätyksensä 115 minuutillaan, joilla Kristiansen sijoittui GET-ligaenin jäähypörssissä viidenneksi. Hän voitti Norjan-mestaruuden keväällä 2011.
Kristiansen aloitti Spartassa myös kaudella 2011–2012, mutta lokakuussa 2011 joukkue lainasi hänet Ruotsin Elitserienissä pelanneeseen HV71:een Karjala-turnaukseen asti kestävällä sopimuksella paikkaamaan loukkaantumisia. Maaottelutauon jälkeen Kristiansen teki kevääseen 2013 ulottuvan jatkosopimuksen joukkueen kanssa.
Kaudella 2012–2013 Kristiansen pelasi HV71:n myös 11 ottelua lainalla kasvattajaseurassaan Spartassa tammikuussa 2013. Kaudeksi 2013–2014 hän palasi kotimaahansa ja siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Stavanger Oilersin riveihin. Kristiansen voitti 172 minuutillaan koko GET-ligaenin jäähypörssin. Hän voitti kauden päätteeksi Norjan-mestaruuden. Kristiansen edusti Oilersia kauden aikana myös Continental Cupissa, jossa hän oli neljällä osumallaan joukkueen paras maalintekijä Christian Dahl Andersenin ja Petter Røste Fossenin kanssa. Turnaus päättyi Oilersin voittoon. Kaudella 2014–2015 Kristiansen oli 20 osumallaan joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä. Hän sijoittui 135 minuutillaan GET-ligaenin jäähypörssissä toiseksi edellään vain Lørenskog IK:n Alex Plante. 
Kaudella 2015–2016 Kristiansen oli 18 osumallaan Oilersin toiseksi paras maalintekijä Josh Soaresin jälkeen. Hän sijoittui 128 minuutillaan GET-ligaenin jäähypörssissä toiseksi edellään vain Manglerud Starin Cato Cocozza. Pudotuspeleissä Kristiansen oli seitsemällä osumallaan joukkueen paras maalintekijä, kuten myös Mestarien liigassa kolmella osumallaan. Hän voitti kauden päätteeksi Norjan-mestaruuden. Kaudella 2016–2017 Kristiansen oli tehoilla 21+16=37 Oilersin kolmanneksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies. Hän jakoi koko GET-ligaenin maalipörssin kahdeksannen sijan Lørenskog IK:n Jason Krogin ja Sparta Warriorsin Niklas Roestin kanssa. Kristiansen sijoittui myös 146 minuutillaan koko liigan jäähypörssissä toiseksi edellään vain Lillehammer IK:n Brett Cameron. Hän voitti kauden päätteeksi Norjan-mestaruuden.
Kristiansen siirtyi kaudeksi 2017–2018 vuoden mittaisella sopimuksella Saksan DEL-liigan Krefeld Pinguineen.

Maajoukkueura

Kristiansen edusti Norjaa MM-kilpailuissa vuosina 2011 ja 2012. Hän pelasi myös Pyeongchangin olympiakisojen 2018 karsinnoissa. 
Kristiansen pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2008 ja 2009, joista molemmat turnaukset päättyivät lohkopronssiin. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2006, mutta Norja putosi kuitenkin I-divisioonaan vuodeksi 2007, jolloin Kristiansen oli tehoilla 5+4=9 joukkueen paras pistemies ja maalintekijä.
Differentiaalinen GPS

Differentiaalinen GPS-paikannus (DGPS) on GPS-paikannuksen alueellinen tarkennusmenetelmä. Se käyttää tarkkaan paikannettuja kiinteitä maa-asemia, jotka mittaavat GPS-signaaleista alueellisen paikannusvirheen ja välittävät paikannukseen korjaustiedon alueella liikuville laivoille jne.

Merenkulku

Yhdysvaltain rannikkovartiosto ylläpitää sen rannikoiden merenkulun DGPS-järjestelmää, jossa korjaustieto välitetään laivoille 285 kHz - 325 kHz taajuuksilla. Samanlainen järjestely on myös Australiassa.  
Euroopassa DGPS-järjestelmiä ovat kehittäneet mm. Ruotsin ja Suomen merenkulkuhallinnot. Suomessa merenkulkulaitoksella on yhdeksän rannikkoasemaa DGPS-korjaustietojen välittämiseen laivoille.

Ilmailu

DGPS:n nähdään aikanaan korvaavan lentokoneiden laskussa käytettävän ILS-paikannuksen. Ilmailussa Yhdysvaltain, Kanadan ja Meksikon alueella toimii WAAS DGPS-järjestelmä. EU:n kehittämä EGNOS-järjestelmä on otettu käyttöön 1. lokakuuta 2009. EGNOS on laajemman Galileo-palvelun edeltäjä.

Tausta

DGPS sai alkunsa siitä, että GPS:n julkista signaalia huononnettiin 2000-luvun alkuun asti tarkoituksella. GPS:n tullessa käyttöön myös DGPS-järjestelmät oli rakennettu.
Jaime Vendera

Jaime Vendera on yhdysvaltalainen rock-laulaja ja ensimmäinen henkilö, joka sai kameran edessä kristallilasin rikki pelkän oman äänensä avulla. Ennätys kuvattiin Myytinmurtajat-sarjaan. Jaimen ääniala on kuusi oktaavia.
Jaime on kirjoittanut useita kirjoja, kuten Raise Your Voice ja The Ultimate Breathing Workout.
Mindoro (1886)

Palvelus

Espanjan-Yhdysvaltain sodassa alus valvoi Panayn aluetta. Sodan jälkeen alus myytiin 12. kesäkuuta 1899 Yhdysvalloille.
Alus liitettiin Yhdysvaltain laivastoon. Alus myytiin 19. huhtikuuta 1912 romutettavaksi.
Keski-Euroopan mäkiviikko

Keski-Euroopan mäkiviikko (saks. Vierschanzentournee) on mäkihypyn seuratuimpia tapahtumia. Se koostuu neljästä Saksan ja Itävallan maaperällä käytävästä mäkihyppykilpailusta. Mäkiviikko kilpaillaan vuodenvaihteessa ja se päättyy loppiaisena.
Ensimmäinen Keski-Euroopan mäkiviikko kilpailtiin jo vuosien 1952 ja 1953 vaihteessa, jolloin kokonaiskisan voiton vei Josef Bradl. Mäkiviikko on sittemmin kuulunut mäkihypyn maailmancupin ohjelmaan heti sen ensimmäisestä kaudesta 1979–1980 lähtien. Useimmat mäkihyppääjät pitävät mäkiviikkoa koko lajin kovimpana mahdollisena sarjamuotoisena kilpailuna eli kovempana kuin esimerkiksi maailmancupia. Vain kaikkein tasaisin kilpailija pystyy voittamaan sen. Useiden mielestä mäkiviikon voitto on heti olympiakullan jälkeen kovin saavutus mäkihyppääjältä. Yhteensä yhdeksän mäkihyppääjää on saavuttanut mäkiviikon voiton lisäksi henkilökohtaisen olympiakullan ja maailmanmestaruuden: Helmut Recknagel, Toralf Engan, Hans-Georg Aschenbach, Matti Nykänen, Jens Weißflog, Espen Bredesen, Kazuyoshi Funaki, Thomas Morgenstern ja Kamil Stoch.

Kilpailusysteemi

Mäkiviikolle ominaista on muista mäkihyppykilpailuista poikkeava käytäntö, jossa hyppääjistä muodostetaan kilpailun ensimmäiselle kierrokselle kamppailupareja, ja pudotuspelityyliin voittaja parista, samoin kuin viisi parasta häviäjää (ns. "lucky losers"), pääsevät mukaan kilpailun toiselle kierrokselle. Tämä järjestelmä otettiin käyttöön mäkiviikolla 1996–1997.
Mäkiviikon kokonaiskilpailun sijoitus määräytyy neljän kilpailun yhteispistemäärän perusteella.
Mäkiviikon kisoista jaetaan myös normaaliin tapaan mäkihypyn maailmancupin pisteitä.
Jos karsinta joudutaan olosuhteiden vuoksi siirtämään kilpailupäivälle tai perumaan kokonaan, kilpailussa hypätään normaaleilla säännöillä pudotuspelin sijaan. Tästä syystä mäkiviikolla 2007–2008 vain Oberstdorfin kilpailussa käytettiin pudotuspelisysteemiä.

Menestyneimmät hyppääjät

Eniten mäkiviikon voittoja on ottanut Suomen Janne Ahonen, viisi kertaa. Saksaa ja Itä-Saksaa edustanut Jens Weißflog on voittanut neljä kertaa sekä Norjan Bjørn Wirkola ja Itä-Saksan Helmut Recknagel kolme kertaa. Suomalaisista mäkiviikon on voittanut kahdesti Veikko Kankkonen ja Matti Nykänen. 
Saksan Sven Hannawald (2001–2002), Puolan Kamil Stoch (2017–2018) ja Japanin Ryōyū Kobayashi (2018–2019) ovat ainoina voittaneet kaikki neljä mäkiviikon osakilpailua samalla kaudella. Suurimmalla voittomarginaalilla mäkiviikon on voittanut Puolan Adam Małysz.
Iso Muurajärvi

Maantietoa

Järven pituus on 500 metriä, leveys 350 metriä ja sen pinta-ala on 7,0 hehtaaria. Se sijaitsee Muuransuon pohjoisosassa Muurajärvenkolun itäpuolella. Siihen on kaivettu kahdeksan suo-ojaa, joista yksi toimii järven laskuojana. Laskuoja päättyy puolen kilometrin päässä alavalle suolle, joka reunustaa Pikku Muurajärveä. Rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä. Rannoille on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa metsätiet eri suunnista.

Historiaa

Vuonna 1855 julkaistussa Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Iso Morajärvi” . Ensimmäiset tiet johtivat järveä ympäröiviin metsiin vasta vuoden 1980 kartassa. Kahdesta asunnosta pohjoisin näkyi vuoden 1991 kartassa ja toinen valmistui sen jälkeen.
Srbská Kamenice

Srbská Kamenice (saks. Windisch Kamnitz) on kylä Tšekissä aivan Saksan rajan lähellä.  Vuonna 2005 kylässä oli 206 asukasta. Kylän perustivat 1000-luvulla sorbipakolaiset, jotka saapuivat Saksasta Henrik II:n sotaretken jälkeen. Srbská Kamenice sijaitsee 106 kilometriä Prahasta pohjoiseen.
Jugoslovenski Aerotransportin lentokone räjähti 26. tammikuuta 1972 Srbská Kamenicen yläpuolella Ustaša-terroristijärjestön asetettua koneeseen pommin. Koneessa olleista 28 henkilöstä selviytyi ainoastaan lentoemäntä Vesna Vulović, joka pelastui onnistuttuaan kiinnittämään itsensä istuimeensa koneen takaosassa ja pudottuaan 10 160 metriä ilman laskuvarjoa.
Verhaert

Verhaert on belgialainen teknologiakonserni. Konserni toimii lääke-, terveys-, tietotekniikka, ajoneuvo-, liikenne-, teollisuus-, kulutustavara- ja avaruusmarkkinoilla. Yhtiö on perustettu vuonna 1969.

Avaruusosasto

Sen avaruusosasto Verhaert Space on toteuttanut PROBA-mikrosatelliitit. Yhtiössä toimii 75 henkilöä. Avaruusosasto on perustettu 1984.
Verhaert myi vuonna 2005 avaruusosastonsa englantilaiselle QinetiQ-teknologiayhtiölle, joka on yksityistetty Englannin asevoimien Royal Aeronautical Establihment-testikeskus Farnborough'sta.  Englantilainen omistaja muutti Belgian Kruibekissä sijaitsevan tehtaan nimen muotoon QinetiQ Space NV.
Mustakurkkuräätäli

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan mustakurkkuräätäli on noin 13 cm. Lajin selkä siivet ja pitkä pyrstö ovat väriltään oliivinvihreät. Vatsan väri on vaaleanharmaa, ja kurkku on tummempi lähes musta. Mustakurkkuräätälin päälaki on väriltään punainen.

Elinympäristö ja ravinto

Mustakurkkuräätälit elävät pääosin sademetsissä. Mustakurkkuräätälien ravinto koostuu suurelta osin hyönteisistä. Lajin ravinnonhankintatavat vaihtelevat. Laji saattaa kerätä ravintonsa lehdiltä, väijyä saalista ja myös pyydystää hyönteisiä ilmassa. Mustakurkkuräätälit voivat käyttää apunaan myös tikkuja ja napsia ravintoa myös hämähäkkien verkoista.
Dorothea Caesarealainen

Pyhä Dorothea Caesarealainen (ital. Santa Dorotea, esp. Santa Dorotea) oli varhais­kristillinen marttyyrineitsyt, joka kirkollisen perimätiedon mukaan teloitettiin Kappadokian Caesareassa noin vuonna 311. Hänen todellisesta historiallisesta olemassa­olostaan tai teoistaan ei ole juuri nimeksikään luotettavaa tietoa. Hänet luetaan Diokletianuksen vainoissa surmattujen marttyrien joukkoon, vaikka hän kuolikin vasta Diokletianuksen luovuttua vallasta. Häntä ei pidä sekoittaa toiseen 300-luvun pyhimykseen, Dorothea Aleksandria­laiseen.
Dorothea ja Theophilus mainitaan roomalaisessa martyro­logiassa Kappadokian Caesarean marttyreinä, ja hänen muistopäivänsä on 6. helmikuuta. Häntä pidetään siis virallisesti pyhimyksenä, mutta koska hänestä ei ole juuri muuta kuin tietoa kuin legendat, hän ei ole enää vuoden 1969 jälkeen ollut mukana katolisen kirkon pyhimyskalenterissa.

Kunnioitus

Varhaisin lähde, jossa Dorothea mainitaan, on Martyrologium Hieronymianum. Siinä hänestä mainitaan vain kolme seikkaa: marttyyri­kuoleman päivämäärä ja paikka sekä hänen ja Theophiluksen nimet.
Dorothean kultti levisi keskiajalla Euroopassa laajalle. Häntä kunnioitettiin Euroopassa 600-luvulta lähtien. Ruotsissa häntä pidettiin keskiajan lopulla 15. jäsenenä neljän­toista pyhän auttajan joukossa, ja taiteessa hän esiintyy yhdessä Pyhän Barbaran, Katariina Aleksandria­laisen ja Margareta Antiokia­laisen kanssa, joiden kanssa hän muodostaa pääneitsyinä (ruots. Huvudjungfrur) tunnetun neljän naispyhimyksen ryhmän.
Philip Massingerin ja Thomas Dekkerin vuonna 1622 julkaistu näytelmä The Virgin Martyr perustuu Dorothea Caesarealaisen elämään ja marttyyrikuolemaan.
Dorothea Caesarealaisen mukaan on nimetty Pyhän Dorothean sisarten kongregaatio, nunnien yhteisö, joka harjoittaa opetus­toimintaa sekä kukkien viljelyä.
Dorothea syntyi aikana, jolloin kristittyjä vainottiin. Legendan mukaan hän vihasi epä­jumalien kuvien palvontaa, ja niinpä hän pyysi isäänsä, äitiään ja sisariaan Christineä ja Celestineä hylkäämään omistamansa kuvat. Niin he tekivätkin, ja pakenivat Kappadokiaan, Caesarean kaupunkiin, jossa he lähettivät Dorothean kouluun. Pian sen jälkeen hänet kastoi piispa Appollinarius, joka antoi hänelle nimen Dorothea, ja hän täyttyi Pyhällä Hengellä ja tuli kaikkia muita seudun nuoria naisia kauniimmaksi.
GRAU

GRAU on Venäjän ja entisen Neuvostoliiton puolustusministeriön ohjusten ja tykistön päävirasto (ven. Главное ракетно-артиллерийское управление МО РФ eli ГРАУ). Se toimi apulaispuolustusministerin, joka oli samalla Asevoimien ase- ja ammuspäällikkö (venäjäksi начальник вооружения ВС РФ - заместитель Министра обороны РФ), alaisuudessa.
GRAU antoi nk. GRAU-koodit Neuvostoliiton ammuksille ja asejärjestelmille. Nämä koodit eivät siis olleet suunnittelutoimistojen tai teollisuusyritysten koodeja.

Koodisto

Ensimmäinen merkki kertoo laitteen kategorian numerolla. Toinen merkki alikategorian kirjaimella ja kolmas määrittää tuotteen numerolla. Lisämerkeillä erotetaan tuoteen versiot.
Józef Kupny

Józef Piotr Kupny (s. 23. helmikuuta 1956) on puolalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Herbert Bednorz vihki hänet Katowicen hiippakuntaan diakoniksi 28. helmikuuta 1982 ja papiksi 31. maaliskuuta 1983. Hänet nimitettiin Katowicen vihkipiispaksi sekä Vanarionan titulaaripiispaksi 21. joulukuuta 2005, ja piispaksi vihkiminen seurasi 4. helmikuuta 2006. Pääkonsekraattorina toimi Damian Zimoń, jota avustivat Wiktor Paweł Skworc ja Stefan Cichy.
Kupny sai 18. toukokuuta 2013 nimityksen Wrocławin arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 16. kesäkuuta.
Vuoden huvijärjestäjä

Vuoden huvijärjestäjä on Suomen Huvijärjestäjien Keskusliitton jäsenistöstään valitsema vuoden huvijärjestäjä. Jäsenistö koostuu yhdistyksistä, joiden tavoitteena on rakentaa puitteet huvitoiminnan parantamiseksi.

Valinta

Suomen Huvijärjestäjien Keskusliitto ry on vuodesta 1985 alkaen valinnut jäsenistöstään vuoden huvijärjestäjän. Palkittu huvijärjestäjä saa Parketti-patsaan ja lisäksi vuodeksi punaisen Huvihattu -kiertopalkinnon. 
Vuoden huvijärjestäjän valinnassa huomioidaan huvipaikan kehittäminen, ohjelmiston toimivuus, oman toiminnan kehittäminen sekä yhdistystoiminnan toimivuus.
Ruskosiippa

Levinneisyys ja elintavat

Ruskosiippoja esiintyy Etelä-Euroopassa, Luoteis-Afrikassa ja se on levinnyt myös itään päin Afganistaniin asti. Laji viihtyy mäkimaastossa ja laaksoissa. Piilopaikkoinaan ne pitävät luolia ja talojen ullakoita. Ruskosiipoille kelpaa ravinnoksi mm. hämähäkit ja hyönteiset. Laji talvehtii yksinään tai 20 yksilön ryhmässä.

Anatomia

Ruskosiippa on väritykseltään punertavanruskea. Lepakon ruumis on 4,1-5,3 cm pitkä ja sillä on massaa 6-10 g. Lajille ominaista on korvan takareunoissa, pitkien korvankansien kärkien kohdalla suorakulmaiset lovet.
Marjatta Pokela

Anna Marjatta Pokela (o.s. Nikula; 5. tammikuuta 1925 Kouvola – 13. huhtikuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen laulaja, sanoittaja ja säveltäjä.
Pokela opiskeli Sibelius-Akatemiassa ja Taideteollisessa korkeakoulussa. Hän kirjoitti uransa aikana kolmisensataa laulua, ja hänet muistetaan parhaiten lastenmusiikin säveltäjänä: hänen tuotantoaan ovat mm. ”Vaarin saari”, ”Mörrimöykky”, ”Mörköooppera”, ”Mörrimöykyn suvi”, ”Mörkö se lähti laivaan”, ”Ihme ja kumma”, ”Pupu Tupunan lauluja” ja ”Karamelliooppera”. Hän esitti myös kansanmusiikkia yhdessä puolisonsa, kanteletaiteilija Martti Pokelan ja tyttärensä Eveliinan (nyk. Eeva-Leena Pokela) kanssa. 
Pokelalle myönnettiin mm. erityis-Emma 1984, Valtion Lastenkulttuuripalkinto ja Artium Cultori -mitali. 
Marjatta Pokela kuoli 77-vuotiaana Helsingissä. Hänet on haudattu Helsinkiin Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäelle.

Nukkearkku

Nukkearkku on Marjatta Pokelan jäämistöstä löytynyt musiikkikuunnelma, jonka viimeistelivät hänen tyttärensä Eeva-Leena Pokela sekä tyttärenpoikansa Jyri Sariola (joka myös sovitti ja sävelsi musiikin lopulliseen muotoonsa). Marjatta Pokela työsti musiikkisatua, ennen kuolemaansa mutta sairauden edetessä energiaa ei enää riittänyt laulujen ja tarinan viimeistelyyn. Hän myös mietti, olisiko satu jopa liian jännittävä pienille lapsille. 
Kuunnelman tarina kertoo, kuinka maalta mummin luokse kaupunkiin muuttavat lapset löytävät ullakolta taianomaisen Nukkearkun, johon liittyy monta ihmeellistä asiaa. Kahden CD:n julkaisu vuodelta 2012 sisältää itse musiikkikuunnelman kertojanaan Eeva-Leena Pokela ja toisella levyllä Marjatta Pokelan sanoittamia lauluja kuunnelmasta.
Laura Feiersinger

Laura Feiersinger (s. 5. huhtikuuta 1993) on itävaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Itävallan naisten maajoukkueessa muun muassa EM-kisoissa 2017, joissa Itävalta selviytyi välieriin.
Seuratasolla Feiersinger on edustanut kotimaansa ulkopuolella saksalaisseuroja Herforder SV kaudella 2010–2011, FC Bayern München vuosina 2011–2016 sekä SC Sand vuodesta 2016.
Govan Mbeki

Govan Archibald Mvuyelwa Mbeki (s. 9. heinäkuuta 1910 Transkei - 30. elokuuta 2001 Port Elizabeth) oli eteläafrikkalainen poliitikko, vapaustaistelija ja Afrikan kansalliskongressin (ANC) ja Etelä-Afrikan kommunistisen puolueen (SACP) keskeisiä vaikuttajia.
Mbeki opiskeli Fort Haren yliopistossa missä suoritti opettajan pätevyyden ja Bachelor of Arts -tutkinnon vuonna 1936. Hän liittyi Etelä-Afrikan kommunistiseen puolueeseen 1950-luvulla ja toimi aktiivisesti vahvistaakseen SACP:n, ANC:n ja ammattiyhdistysliikkeen välistä yhteistyötä. Mbeki oli Umkhonto we Sizwen perustajajäseniä, ja hänet tuomittiin vuonna 1964 elinkautiseen vankeusrangaistukseen Rivonia-oikeudenkäynnissä, jossa tuomittiin myös muun muassa Nelson Mandelan ja Walter Sisulun. Mbeki vapautettiin vankilasta vuonna 1987, ja hän jatkoi poliittista toimintaansa ANC:ssä ja SACP:ssä.
Ensimmäisten demokraattisten vaalien jälkeen vuodesta 1994 vuoteen 1997 Mbeki toimi Etelä-Afrikan senaatin ja 1997–1999 senaatin seuraajan provinssien neuvosto varapuhemiehenä. Govan Mbekin poika Thabo Mbeki toimi Etelä-Afrikan presidenttinä vuosina 1999–2008.
Mbeki oli merkittävä poliittinen journalisti ja hän toimitti New Age- ja Inkundla Ya Bantu -lehtiä. Hän kirjoitti myös useita poliittisia teoksia, ja häntä pidetäänkin yhtenä 1900-luvun merkittävimmistä marxilaisista kirjoittajista.
Rocket Lab

Rocket Lab on avaruustoiminta-alan yhtiö, joka kehittää pienille hyötykuormille tarkoitettua laukaisujärjestelmää. Perinteisesti pienet hyötykuormat kuten nanosatelliitit laukaistaan isompien hyötykuormien ohessa, jolloin ne ovat esimerkiksi aikataulun ja kiertoradan suhteen toissijaisessa asemassa.
Yhtiön ensimmäinen kantoraketti Electron kykenee laukaisemaan 150 kg:n kuorman 500 km SSO:lle. Kaksivaiheinen raketti käyttää molemmissa vaiheissa yhtiön kehittämää Rutherford-rakettimoottoria, jonka ajoaine on LOX/RP-1. Erityistä uutta moottoreissa on sähkömoottoritoimiset pumput.
Rocket Labin perusti vuonna 2006 sen nykyinen CEO ja CTO Peter Beck. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Yhdysvalloissa, mutta muiden muassa laukaisukeskus on Uusi-Seelannissa. Laukaisukeskus Rocket Lab Launch Complex 1 avattiin avattiin virallisesti 2016.
Electron raketin koelento tapahtui 25. toukokuuta 2017. Lennolla onnistuneesti testattiin ensimmäisen vaiheen toiminta, vaiheiden irrotus, toisen vaiheen sytytys sekä hyötykuormaa suojaavan nokkakartion irrotus. Raketti ei kuitenkaan saavuttanut kiertorataa.

Historia

Rocket Labin perusti vuonna 2006 Peter Beck.
Rocket Labin ensimmäinen raketti oli Atea-1, kerran laukaistu suborbitaalinen luotainraketti. Laukaisu 20. marraskuuta 2009 onnistui sinänsä testinä, mutta raketin lentokorkaus jäi epävarmaksi. Yhtiön oman arvion mukaan se saavutti avaruuden 100 km:n rajan mutta mitattua varmennusta tälle ei saatu. Tämän jälkeen yhtiö alkoi kehittämään Electron -rakettia. Alun alkaen sen ensilento oli tarkoitus olla 2015 mutta toteutui lopulta 2017.
Laukaisukeskus Rocket Lab Launch Complex 1 avattiin virallisesti 26. syyskuuta 2016 UTC.
Loredana Dinu

Loredana Dinu (s. 2. huhtikuuta 1984 Craiova) on romanialainen kalpamiekkailija ja olympiavoittaja. Hän saavutti Rio de Janeiron olympialaisissa kalvan joukkuekultaa Romanian joukkueessa. Dinulla on myös kaksi joukkuemaailmanmestaruutta. Hän edustaa CS Dinamo Bukarestia.
Vic Mignogna

Ura

Mignognan ura alkoi vuonna 1986 mainosten tuottajana ja ohjaajana, jolloin hän muun muassa ohjasi musiikkivideoita. Mignogna teki vuosina 1986–1988 mainos- ja opetusvideoita Ocean Cityn poliisiyksikölle Marylandissä. 1990-luvun alussa Mignogna toimi muun muassa Houstonin taideinstituutissa opettajana videon tuottamisessa ja äänten suunnittelijana, sekä säveltäjänä.
Laulajana Mignogna julkaisi ensimmäiset levynsä vuonna 2006.

Ääninäyttelijänä

Mignogna päätyi ääninäyttelemisen pariin työskennellessään Houstonissa videotuotannon parissa, kun hänen työkaverinsa kysyi Mignognan halukkuutta kokeilla ääninäyttelemistä animen parissa. Mignogna esiintyi aikaisemmin pitkään erimuotoisissa teatterinäytelmissä ja suostui ehdotukseen, jonka myötä muutaman kerran ADV Filmsilla työskennellyt kaverinsa lähetti kyseiselle dubbaus-yhtiölle suosituksen Mignognasta. Päästyään koe-esiintymään hän sai myöhemmin vuonna 1999 ensimmäisen ääniroolinsa Street Fighter II V -sarjasta, jossa Mignogna ääninäytteli Vegaa. Sittemmin hän on tehnyt useimmiten äänirooleja AVD:lle, sekä muutaman kerran FUNimationille. Mignogna kertoi myös olevansa harras kristitty, jonka vuoksi hän on valikoiva tiettyjen ääniroolien suhteen mikäli sarja on liian väkivaltainen.
Uransa merkittävämpään roolin hän päätyi Justin Cookin myötä, jonka oli tarkoitus alun perin ohjata Fullmetal Alchemist. Hän kutsui puhelimitse Mignognaa koe-esiintymään Dallasiin. Päästyään paikalle hän istui odotushuoneessa ja huomasi kansion, jossa oli sarjan erihahmojen profiileja. Selatessaan kaikki hahmot läpi sarjan ohjaaja Cook tuli paikalle kutsuessaan Mignognaa koe-esiintymis vuorolleen. Hän näytti Cookille haluavansa kokeilla Edward Elricin roolia tietämättä sen olevan sarjan päähahmo. Cook oli tyytyväinen Mignognan valintaan ja teki hyvin nopeasti demoversion sarjan ensimmäisestä jaksosta, koska Fullmetal Alchemistin japanilaisyhtiö halusi tietää miltä yhdysvaltalaisdubbaus kuulostaisi ja tarvitsisiko siihen tehdä muutoksia ääniroolien suhteen. Mignognan onneksi japanilaiset pitivät hänen roolisuorituksesta, jonka myötä Mignogna myös sai Edwardin roolin. Myöhemmin vuonna 2005 hänet palkittiin roolistaan ADR-palkinnolla kuukauden ääninäyttelijänä Edwardin roolista.
Urallaan Mignogna on dubannut yli 180 animesarjaa, joista merkittävin rooli on ollut Fullmetal Alchemistissa, josta Mignogna palkittiin American Animella vuonna 2007. Samaisessa gaalassa hänet palkittiin Fullmetal Alchemistin ohella Macrossin dubbaamisesta Hikaru Ichijon ääniroolista.