google/wiki40b huggingface dataset:
Salmilompolo (Pello)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 26 hehtaaria, se on 1,0 kilometriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 2,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Lankojärven alueella (67.94), jonka Lähtemäjoen valuma-alueeseen (67.944) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 189,9 metriä mpy.
VL Pyörremyrsky

Koneen tilaus ja prototyyppi

13. huhtikuuta 1943 Suomen ilmavoimat tilasi kaksi Pyörremyrskyn prototyyppiä (alustava tilaus oli tehty 26. marraskuuta 1942). Koneiden tuli olla valmiina toukokuussa 1944. Spesifikaatio oli tässä vaiheessa hyvin paljon toteutuneen mukainen. Myöhemmin spesifikaatiota muutettiin niin paljon, että Pyörremyrskyn rinnalla alettiin suunnitella kevyemmällä aseistuksella ja pienemmällä siivellä varustettua ”kansanhävittäjää”, joka sai nimekseen Puuska. VL Puuska jäi kuitenkin suunnitteluasteelle ja Pyörremyrsky toteutettiin. Jatkosodan lopulla oli pakko priorisoida myös Valtion lentokonetehtaan projektit ja Pyörremyrsky siirrettiin täytetyöksi. Toinen prototyypeistä peruutettiin ja vain yksi kone valmistui. Toisinaan konetta kutsutaan merkinnällä VMT Pyörremyrsky, koska se rakennettiin Valtion Metallitehtaiden synnyttyä entisistä Puolustusministeriön asetehtaista, mukaan lukien VL.
Pyörremyrsky ei ehtinyt jatkosotaan, mutta kone haluttiin viedä viedä koelentovaiheeseen saakka nähtävästi uteliaisuudesta tietää, millainen siitä tuli. Prototyyppi tyyppimerkinnältään PM-1 lensi ensimmäisen kerran 21. marraskuuta 1945 Härmälässä, ohjaajana koelentäjä Esko Halme. Koneen ensimmäisellä 25 minuutin mittaisella koelennolla koneesta irtosi muotopellin kappale. Koelentäjä Halme joutui tulemaan laskuun, pakoputkien ulostulon johtaessa moottorin pakokaasut ohjaamoon. Halme pelastui tilanteesta koneen happilaitteen käytöllä. Koneella lennettiin vain kolme lentoa Tampereella, kolmas oli siirtolento Kuorevedelle 16. tammikuuta 1946. Siellä lennettiin 31 lentoa, kokonaislentoaika oli 27 tuntia vuoteen 1947 mennessä. Koneella ehti lentää kahdeksan ohjaajaa: Esko Halme, Lauri Hämäläinen, Erkki Itävuori, Osmo Kauppinen, Lasse Heikinaro, Martti Laitinen, Heikki Keso ja Lauri Lautamäki. Viimeisen 20 minuuttia kestäneen lennon lensi kapteeni Osmo Kauppinen Kuoreveden kentältä 22. heinäkuuta 1947. PM-1 poistettiin vahvuudesta 1. huhtikuuta 1953. Poistamisen yhteydessä prototyyppi määrättiin museoitavaksi. Kone kunnostettiin vuosina 1970–1972 Tampereen varikolla. PM-1 on entisöitynä näytteillä Keski-Suomen ilmailumuseossa.
Pyörremyrsky oli lento-ominaisuuksien osalta lähes tuotantovalmis konstruktio, joskin siiveke- ja peräsinvoimien säätämistä ja pituusepävakavuuden poistamista varten olisi ollut tehtävä töitä. Myös puurakenteen soveltuvuutta kenttäolosuhteisiin on epäilty, koska muun muassa vanerisaumojen kestävyys ja liimojen huono laatu koitui niin ikään puurakenteisen VL Myrskyn kohtaloksi. Myös sodan loppuminen vaikutti luonnollisesti koelento-ohjelman keskeyttämiseen. Siipiprofiilia käytettiin kuitenkin myöhemmin Valmet Vihuri -koulukoneessa.
Pyörremyrskyn suoritusarvot olivat hyvät. Se oli ketterämpi kuin Messerschmitt Bf 109 G ja se nousi Bf 109:ää nopeammin. Sen huippunopeus oli kuitenkin Bf 109:ää pienempi. Bf 109:n suurin ongelma, kapea laskuteline, oli korvattu PM:ssä sisäänpäin sulkeutuvalla telineellä, ratkaisten näin kenttäkelpoisuusongelman.
Alexander Chmelevski

Pelityyli

The Sports Forecaster -sivuston mukaan Chmelevski on lahjakas, hyökkäyssuuntaan pelaava pelaaja, joka tekee hyvin maaleja sekä omaa kovan ja tarkan laukauksen. Hänellä on hyökkäyspäässä erinomaiset vaistot. Chmelevskilla on kuitenkin parannettavaa puolustuspelaamisessa, jotta hän voisi luoda uran sentterinä. Chmelevskilla on todistettavaa myös pelintekijänä ammattilaistasolla.

Seuraura

Chmelevski syntyi Kalifornian Huntington Beachilla, mutta hän muutti perheineen Michiganin Northvilleen ennen teini-ikäänsä. Chmelevski siirtyi kaudeksi 2014–2015 Belle Tiren junioreista HPHL-juniorisarjan Honeybakediin, jonka jälkeen Sarnia Sting varasi hänet koko OHL:n varaustilaisuuden kymmenentenä pelaajana ja ensimmäisenä yhdysvaltalaispelaajana kesällä 2015. Chmelevski siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2015–2016, mutta kesken kauden, tammikuussa 2016 Sting kauppasi hänet, hyökkääjä Chase Campbellin sekä kolme toisen, kolme kolmannen ja kaksi viidennen kierroksen varausvuoroa Ottawa 67’siin vaihdossa hyökkääjä Travis Konecnyyn ja Sam Studnickaan. Chmelevskin tulokaskausi toi kaikkiaan 34 runkosarjaottelussa tehot 11+8=19. Hän esiintyi kauden aikana myös Yhdysvaltain maajoukkueen kehitysohjelman mukana. 
Kaudella 2016–2017 Chmelevski oli tehoilla 21+22=43 67’sin neljänneksi paras pistemies. Hänet palkittiin kauden päätteeksi OHL:n parhaiten opiskelun ja jääkiekkoilun yhdistäneenä pelaajana Bobby Smith Trophylla sekä koko CHL:n parhaiten opiskelun ja jääkiekkoilun yhdistäneenä pelaajana. Chmelevski esiintyi kauden aikana jälleen myös Yhdysvaltain maajoukkueen kehitysohjelman mukana. Hän pelasi myös CCM/USA Hockey All-American Prospects Gamessa.
San Jose Sharks varasi Chmelevskin kuudennella kierroksella 185. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2017. Kaudella 2017–2018 hän oli tehoilla 35+41=76 67’sin paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä. OHL-kauden päätteeksi, huhtikuussa 2018 Chmelevski teki Sharksin kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen. Hän siirtyi samalla loppukevääksi amatööritry-out -sopimuksella AHL-joukkue San Jose Barracudan vahvuuteen. Chmelevski teki siellä kuudessa runkosarjaottelussa tehot 3+1=4 ja neljässä playoff-ottelussa tehot 1+1=2. Kauden 2018–2019 hän aloitti 67’sin vahvuudessa.

Muuta

Chmelevskin pikkuveljet Nicholas ja Ilia ovat pelanneet myös jääkiekkoa. Nicholas pelaa hyökkääjänä T1EHL-juniorisarjaa Belle Tiressa. Veljesten vanhemmat ovat lähtöisin Ukrainasta.
Masmalokirva

Koko ja ulkonäkö

Siivettömät yksilöt ovat väriltään harmaanvihreästä tumman vihertävänruskeaan. Takaruumiin selkäpuolella on tummaa kuviointia. Kirvat eivät ole vahapeitteisiä. Tuntosarvet ovat vaaleat, samoin raajat, mutta reiden, säären ja nilkan kärkiosat ovat tummat. Takaruumiin kärjen cauda ja vaharauhasputket ovat tummat. Koiraat ovat siivettömiä. Ruumiin pituus 1,2–2,3 mm.

Levinneisyys

Masmalokirva esiintyy Euroopassa Italiaa ja Iberian niemimaata lukuun ottamatta. Suomessa lajia on tavattu ainoastaan Varsinais-Suomesta

Elinympäristö ja elintavat

Masmalokirvan elinkierto on holosyklinen eli kesän ajan naaraat lisääntyvät neitseellisesti synnyttäen eläviä poikasia ja syksyllä muodostuu koiraista ja naaraista muodostuva suvullisesti lisääntyvä sukupolvi. Kirvat elävät ainoana ravintokasvina toimivan masmalon alalehdillä muurahaisten rakentamissa suojissa.
Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 masmalokirva on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi. Elinympäristöiksi ilmoitetaan järvien ja jokien niitty- ja luhtarannat. Uhkatekijöitä ovat avoimien paikkojen umpeenkasvu sekä rakentamisen vaikutukset. Vuoden 2000 arvioinnissa laji oli silmälläpidettävä.

Ravintokasvit

Ravintokasvi on masmalo (Anthyllis vulneraria).
Medinan piirikunta (Ohio)

Väestö

Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 172 332 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin (96,1 %), mustiin (1,2 %), alkuperäisamerikkalaisiin (0,1 %) ja aasialaisiin (1,0 %). Köyhyysrajan alapuolella elää 6,6 % asukkaista.
Silvio Leonard

Ura

Ensimmäiset näytöt Leonardin kyvyistä saatiin vuonna 1973, jolloin hän juoksi Kuuban juniorimestariksi uudella ennätysajalla 10,24. Seuraavana vuonna hän voitti kultaa molemmilta pikamatkoilta Keski-Amerikan ja Karibian kisoissa. Maailmanlaajuiseen tietoisuuteen Leonard tuli viimeistään kesällä 1975 kun hän sivusi 100 metrin silloista ME-tulosta 9,9 sekuntia (käsiajanotolla) Ostravassa.
Leonard voitti myös Pan-Amerikan kisoissa kaikkiaan kolme kultaa. Kahdesti 100 metrillä (1975 ja 1979) ja kerran200 metrillä (1979). Juhliessaan 100 metrin voittoaan 1975 kisoissa Leonard kompastui ja kaatui stadionin vesihautaan loukaten selkänsä. Vamma vaati leikkaushoitoa ja vaikeutti hänen valmistautumistaan Montrealin olympialaisiin. Itse kilpailussa Leonard voitti mm. Trinidadin Hasely Crawfordin, josta oli tuleva olympiavoittaja seuraavana vuonna.
Leonard kuntoutui Montrealin kisoihin mennessä, mutta epäonnekseen teloi jalkansa lasinsiruihin olympiakylässä. Vamma vaikeutti olennaisesti juoksemista, joten Leonard ei selvinnyt välieristä itse finaaliin.
Vuonna 1977 Leonard oli uransa huipulla. Hän alitti toisena juoksijana 10 sekunnin haamurajan elektronisella ajanotolla juostessaan 9,98 Meksikon Guadalajarassa 11. elokuuta. Ensimmäisenä rajan oli alittanut Yhdysvaltain Jim Hines. Leonard myös osoitti vauhtikestävyytensä juoksemalla 200 metrillä vuoden nopeimman ajan 20,08. Samana vuonna Leonard juoksi ensimmäisessä yleisurheilun maailmancupissa pronssia Amerikan joukkueessa molemmilla pikamatkoilla. Leonard voitti myös opiskelijoiden MM-kilpailujen kultamitalin 100 metrillä myöhemmin samana vuonna.
Vuonna 1978 Leonard puolusti onnistuneesti kultamitaleitaan Keski-Amerikan ja Karibian kisoissa. Hän myös juoksi kesällä 200 metrillä oman ennätyksensä Varsovassa pysäyttäen kellot aikaan 20,06. Tulos oli myös kauden kärkiaika.
Vuoden 1979 Maailmancupissa Leonard juoksi kultaa 200 metrillä ja pikaviestissä ja sijoittui 100 metrillä toiseksi. Muita vuoden kohokohtia olivat Kuuban mestaruus sekä voitto Neuvostoliiton mestaruuskilpailujen 100 metrillä.
Vuoden 1980 Moskovan olympialaisissa Leonard hävisi 100 metrillä Iso-Britannian Allan Wellsille ja sijoittui 200 metrillä neljänneksi ajalla 20,30 häviten pronssimitalin vain niukasti.
Vuoden 1980 jälkeen Leonard ei saavuttanut mainittavaa kansainvälistä menestystä. Leonard pitää edelleen hallussaan maansa ennätystä 100 metrillä ja on 200 metrillä listalla sijalla 2.
Harmaariuttahai

Kuvaus

Harmaariuttahai on tummanharmaa selkäpinnalta ja valkoinen vatsan puolelta. Niiden suurin mahdollinen pituus on 233-255 senttimetriä. Uroksen pituus on noin 130-145 senttimetriä, kun taas naaran koko on noin 122-137 senttimetriä. Syntymäkoko on 45-60 senttimetriä. Niiden paino on noin 33 kilogrammaa ja ne voivat elää noin 25 vuotta. Niillä on pitkä ja laajasti pyöristynyt kuono ja suuret silmät.

Ravinto

Harmaariuttahain ravintoon kuuluvat riuttakalat, kalmarit ja mustekalat, sekä katkaravut ja hummerit. Näiden lisäksi myös luukalat, losserokalat, välskärikalat ja perhokalat. Se saalistaa yöllä, jolloin se on aktiivisin.

Elinalue

Harmaariuttahain levinneisyysalue on Länsi-Tyynenmeren alue ja Keski-Tyynenmeren alue, johon kuuluu Madagaskar ja Mauritiuksen ja Seychellien alue Tuamoton saaristo, Etelä-Kiina ja Pohjois-Australia.

Elinympäristö

Harmaariuttahai elelee matalissa, trooppisia ja vesissä korallinriuttojen läheisyydessa ja laguunien lähellä. Sen uintisyvyys vaihtelee 0-164 metrin välillä.

Lisääntyminen

Naaraspuolinen harmaariuttahai voi saada 1-6 poikasta. Raskausaika on noin yksi vuosi. Poikasen koko syntymän jälkeen on noin 50 - 60 senttimetriä.

Vaarat

Harmaariuttahaita on kalastettu kaupallisesti lähinnä niiden evien osalta, joita käytetään ruokana, samoin kuin niiden lihaa.

Vaara ihmiselle

Harmaariuttahaita pidetään yhtenä aggressiivisimmista haista, mutta ne käyttäytyvät tyypillisesti aggressiivisesti ihmisiä kohtaan vain, jos ne tuntevat itsensä uhatuksi. Laji on hyökännyt ihmisten kimppuun kahdeksan kertaa. Näistä vain yksi oli kohtalokas.
Minuuttivalssi

Minuuttivalssi op. 64 nro 1 (ransk. Valse minute 'pikkuvalssi') on Frédéric Chopinin soolopianolle säveltämä valssi Des-duuri.
Minuuttivalssin tempomerkintä on "molto vivace". Kappale sävellettiin vuosina 1846–1847 ja julkaistiin Trois valses -kokoelman ensimmäisenä osana. Nimestään huolimatta Minuuttivalssi kestää esitettynä tyypillisesti puolestatoista kahteen minuuttia.
Minuuttivalssi omistettiin Madame la Comtesse Delphine Potockalle. Chopin ajatteli alun perin antaa teokselleen nimeksi Petit Chien ("Pieni koira").
Minuuttivalssia käytetään BBC:n radio-ohjelman Just a Minute teemasävelmänä. Viihdelaulaja Marion Rung levytti vuonna 1969 humoristisen lauluversion Chopinin kappaleesta. Minuuttivalssi soi myös Jean Renoirin elokuvassa Pelin säännöt (1939).
Johanna Navarralainen

Johanna Navarralainen (1273–1305) oli Navarran kuningatar ja Filip IV:n puolisona myös koko Ranskan kuningatar. Hänen kolmesta pojastaan tuli Ranskan kuninkaita: Ludvig X, Filip V ja Kaarle IV. 
Johanna oli Navarran kuninkaan Henrik I:n ja Artoisin Blanchen ainoa tytär ja perillinen, sillä hänen veljensä Thibaut kuoli nuorena. Henrik I kuoli Johannan ollessa puolitoistavuotias. Navarran kruununperimysjärjestys salli naisten nousta valtaistuimelle, ja Johannasta tuli Navarran ensimmäinen naishallitsija. Sijaishallitsijana oli aluksi hänen äitinsä, mutta äiti ja tytär pakenivat pian maasta turvallisuussyistä. Johanna kihlattiin ensin Englannin prinssille, mutta tämän kuoltua sovittiin avioliitosta hänen serkkunsa, Ranskan kuninkaan jomman kumman pojan kanssa. Ludvigin kuoltua sulhaseksi tuli Filip. Heidät vihittiin 1284, kun Johanna oli vasta 11-vuotias. 
Johanna oli perinyt isältään Navarran lisäksi Brien ja Chambagnen kreivikunnan. Vaikka maat liitettiin Ranskaan avioliiton myötä, hänellä säilyi niihin jonkinlainen oma päätösvalta, ja hän puolusti Champagnea oman pienen armeijansa johdossa.
Johanna  oli älykäs ja oppinut nainen, joka perusti Collège de Navarren osaksi Pariisin yliopistoa. 
Johanna kuoli lapsivuoteeseen vuonna 1305.
Udmurtian vaakuna

Udmurtian vaakuna on yksi Venäjän federaatioon kuuluvan Udmurtian tasavallan valtiollista tunnuksista. Vaakuna on pyöreä kilpi, joka jakautuu kahteen osaan: yläosa on punainen ja alaosa musta. Kilven keskellä on valkoinen joutsen levitettyine siipineen. Joutsenen keskellä on punainen aurinkosymboli (kahdeksankärkinen tähti), jollainen on myös Udmurtian lipussa. Joutsenen siipien yläpuolella on samanlaiset aurinkosymbolit, mutta ne ovat pienemmät ja väriltään valkoiset. Kilpeä ympäröi neljä kapeaa raitaa, jotka ovat sisältä päin lueteltuna: valkoinen, punainen, valkoinen ja musta.
Vaakunassa on kaiken kaikkiaan kolmea väriä, jotka ovat samat kuin Udmurtian lipussa. Väreillä on omat merkityksensä. Musta symboloi maata ja vakautta, punainen aurinkoa ja elämää ja valkoinen tilaa ja siveyttä. Vaakunassa oleva valkoinen joutsen tai ihmislintu puolestaan kuvaa elpymistä, viisautta, urheutta ja täydellisyyttä. Se perustuu Udmurtian eri väestönryhmien, pääasiassa udmurtien, venäläisten ja tataarien, mytologioihin. Perinteisesti aurinkosymbolin katsotaan tuovan ihmisille hyvää onnea.
Rakkaudella merkitty mies

Singlet

Albumin ensimmäinen single ”Malagaan” julkaistiin 13. kesäkuuta 2014. Kappale nousi kesällä 2014 parhaimmillaan latauslistan 15:nneksi sekä kymmenenneksi soitetuimmaksi radiokappaleeksi. Syyskuussa 2014 julkaistu toinen single ”Tanssii kuin John Travolta” tilastoitui parhaimmillaan vain radiolistan 36:nneksi. Kolmantena singlenä julkaistusta ”Sinä ansaitset kultaa” -kappaleesta on muodostunut yksi Sillanpään viime vuosien suurimmista hiteistä. Kappale sijoittui latauslistan ensimmäiseksi, eli myydyimmäksi digitaaliseksi kappaleeksi, viikoilla 51–52/2014. Se on sijoittunut myös single- ja radiolistalle. Kappaleen musiikkivideotakin on katsottu YouTubessa yli 6,6 miljoonaa kertaa.
Aavikkovarpunen

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 13,5 senttimetriä, siipien kärkiväli 22-25 senttiä ja paino 19-21 grammaa. Hieman varpusta pienempi, hyvin vaalea. Vatsapuoli on valkoinen ja selkä harmaa (juhlapukuinen koiras) tai hiekanruskea (naaras, nuori ja talvipukuinen koiras). Juhlapukuisella koiraalla on musta kurkku ja sen nokka on musta.

Esiintyminen

Esiintymisalue on huonosti tunnettu. Alalaji saharae (Carlo von Erlanger, 1899) esiintyy laikuttaisesti Pohjois-Afrikassa ja Saharassa, nimialalaji simplex Etelä-Saharassa Malista Sudaniin ja erillinen alalaji zarudnyi (Pleske, 1896) Turkmeniassa ja Uzbekistanissa. Laji on pääasiassa paikkalintu, mutta paikallisia vaelluksia talveksi etelämmäs tapahtuu. Lajin esiintymisalueen laajuus on 1–10 miljoonaa neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen, vaikka paikallista taantumista tapahtuu.

Elinympäristö

Afrikassa hiekka-aavikot ja keitaat ihmiskulttuurin naapurissa, Aasiassa laji karttaa ihmisasutusta.

Lisääntyminen

Pesä on kolossa, yleensä puunkolossa 1,5-4 m korkealla mutta usein myös kallionkolossa tai rakennuksessa. Rakentaa joskus varpusmaisen pesän puun latvustoon. Naaras munii 2-5 munaa, kuivana kesänä munii vähemmän munia. Muna painaa 2,24 g. Turkmeniassa molemmat puolisot hautovat yhteensä noin 12-13 päivää. Poikaset kuoriutuvat eriaikaisesti. Molemmat emot ruokkivat poikasia, jotka ovat lentokykyisiä 12-14 päivän ikäisinä. Pesii tavallisesti kahdesti kesässä.

Ravinto

Aikuiset linnut syövät pääasiassa siemeniä, poikasille annetaan myös hyönteisiä.
BlacKkKlansman

Arvostelut

Elokuva on saanut kriitikoilta erinoimaisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 259 arvostelun perusteella laskettuna kriitikoiden arvosteluista 96 prosenttia oli positiivisia.
Time-lehden Stephanie Zacharek sanoi arvostelussaan että, ”Tämä on vihainen elokuva, mutta se on myös todella viihdyttävä ja ohjaaja-Leellä on täydellinen kontrolli joka minuutilla elokuvan muuttuviin tunnelmiin”.
Syriana

Tuotanto

Clooney lihotti itseään 15 kiloa CIA:n palkollisen rooliaan varten.

Arvioita

Ilta-Sanomien Harri-Ilmari Moilanen arvioi Syrianan laadukkaaksi ja todistusvoimaiseksi poliittiseksi jännäriksi. ”Syriana on nautittavaa katseltavaa erityisesti sellaisille asiapitoisen jännityksen ystäville, jotka ovat kiinnostuneita verkkojen teoriasta tai ajatuksesta, että ensimmäinen todellinen maailmansota on vasta aluillaan”, hän kirjoittaa.
Suomen Viro-yhdistysten liitto

Suomen Viro-yhdistysten liitto ry. (SVYL) on yhdistys, jonka tarkoituksena on edistää Suomen ja Viron suhteita. SVYL perustettiin vuonna 1991 nimellä Viro-yhdistysten liitto. (VYL). Se kasvoi yli neljänkymmenen paikallisosaston valtakunnalliseksi liitoksi 1990-luvun toisella puoliskolla. Nykyään liittoon kuuluu 39 aktiivisesti toimivaa paikallista Viro-yhdistystä. SVYL kuuluu myös valtakunnalliseen Ystävyysseurojen liittoon.
SVYL edistää erityisesti Suomen ja Viron kulttuurisuhteita ja järjestää erilaisia tapahtumia, seminaareja ja matkoja Viroon. Liiton ansiomerkkiä Suomen ja Viron välisten suhteiden edistämisestä on jaettu vuodesta 2000 alkaen. Liitto kutsuu myös kunniajäseniä. Ensimmäiseksi kunniajäseneksi kutsuttiin vuonna 2012 liiton entinen pääsihteeri, vapaa kirjoittaja Kulle Raig. 
Liiton puheenjohtajana on toiminut muun muassa Turun yliopiston professori Kalervo Hovi. Nykyinen puheenjohtaja on kääntäjä Sanna Immanen. Liiton edellisenä puheenjohtajana toimi pitkään kirjailija Harri Raitis.
Liiton toimisto sijaitsee Helsingin Suvilahdessa, osoitteessa Sörnäisten rantatie 22, 17. syyskuuta 2010 avatussa Eesti Maja -keskuksessa. Samoissa tiloissa toimivat muun muassa Tuglas-seura, Baltia-kirjasto, Viron Suomen-instituutti, Viron matkailun edistämiskeskus, Enterprise Estonia ja Tarton yliopiston edustusto.

viro.nyt-lehti

Suomen Viro-yhdistysten liitto julkaisee viro.nyt-kulttuurilehteä. Lehteä on julkaistu vuodesta 2001 lähtien, ja se ilmestyy neljä kertaa vuodessa. Päätoimittajan tehtävässä toimii Viro-yhdistysten liiton toiminnanjohtaja ja tämän lisäksi toimituskuntaan kuuluvat lehden taittaja sekä lukuisat vapaaehtoiset avustajat.

Verkkopuoti

Suomen Viro-yhdistysten liitolla on myös verkkopuoti, joka on ainoana Suomessa erikoistunut virolaiseen kirjallisuuteen.

Jäsenyys

Suomen Viro-yhdistysten liittoon kuuluu 29 paikallista Viro-yhdistystä ympäri Suomen. Jokainen Viro-yhdistys ottaa vastaan uusia jäseniä. Jäsenetuna liiton jäsenyhdistysten jäsenet saavat muun muassa viro.nyt-kulttuurilehden kotiin neljä kertaa vuodessa sekä SVYL-jäsenkortin.

Kunniajäsenet

1. Kulle Raig, v. 2012 lähtien
Lautiosaari

Lautiosaari on kylä Keminmaan kunnassa. Se sijaitsee Kemijoen itärannalla Isohaaran voimalaitospadon altaan ja tulvakanavan muodostamassa saaressa Kemin kaupunginrajan pohjoispuolella. Kylän eteläpuolella sijaitsee Kemi-Tornion lentoasema. Lautiosaari tunnetaan tuttavallisemmin myös nimellä Lautsikka.
Vaikka Keminmaan asutus keskittyi aluksi Kemijoen itäpuolelle, lähes kaikki kunnan palvelut ovat keskittyneet Kemijoen länsipuolelle. Lautiosaaressa toimii nykyään vain muutama yritys, K-Market Lautia, Posti, perusopetuksen luokka-asteet 1–6 kattava Pölhön koulu ja nuorisotila. Lautiosaaressa sijaitsi aiemmin myös kirjasto, mutta se on lakkautettu kunnan talousvaikeuksien takia ja sen tilalle on perustettu kylätalo. Lautiosaaressa sijaitsee Kaukokiidon Liikenneterminaali.
Lautiosaaresta ovat kotoisin muun muassa näyttelijä Peter Franzén, professori Markus Pessa, liikemies Veikko Lesonen ja jalkapalloilija Hannu Tihinen.
HMS Concord (1916)

Palvelus

HMS Concord liitettiin palvelukseen otettaessa 5. Kevyt risteilijäviirikköön Harwichiin tehtävänään valvoa meriliikennettä Englannin Kanaalin itäpäässä, missä alus palveli maaliskuuhun 1919. Alus poistettiin palveluksesta ja siirrettiin telakalle.
HMS Concord palasi Devonportin telakalta ja otettiin uudelleen palvelukseen lokakuussa 1919. Alus liitettiin Välimeren laivaston 3. Kevyt risteilijäviirikköön. Alus oli huollossa palaten palvelukseen elokuussa 1921. Alus poistettiin palveluksesta ja siirrettiin reserviin heinäkuussa 1923.
HMS Concord oli telakalla Devonportissa ja palasi palvelukseen toukokuussa 1924 Välimeren laivaston 3. Risteilijäviirikköön. Alus siirrettiin Australian asemalle 1925 ja edelleen Kiinan asemalle 1925, mistä alus palasi Välimerelle 3. Risteilijäviirikköön 1926. Alus siirrettiin Portsmouthin reserviin lokakuussa 1927.
Reservissä olo aikana HMS Concord kuljetti joukkoja Kiinaan helmikuussa 1928 ja siirrettiin huoltoon lokakuusta marraskuuhun samaana vuonna ennen siirtoa Viestikouluun Portsmouthiin. 
HMS Concord poistettiin palveluksesta tammikuussa 1933 telakalle siirtoa varten ja sijoitettiin poistolistalle marraskuussa 1934. Alus myytiin romutettavaksi 16. syyskuuta 1935 Metal Industriesille Rosythiin.
AFC Ajax

Akatemia

Ajaxin menestyksen takana on sen junioriakatemia. Akatemialla on oma harjoituskeskus teko- ja nurmikenttineen sekä testikeskus. Akatemiassa on 50 ammattivalmentajaa ja 180 pelaajaa. 85 prosenttia akatemian pelaajista saa jalkapallosta itselleen ammatin.
Jouluilta Impivaarassa

Jouluilta Impivaarassa on Aleksis Kiven Seitsemän veljestä -romaaniin perustuva radiokuunnelma, jota esitetään radiossa joskus jouluisin. Äänite on vuodelta 1984. Ohjaus on Antti-Einari Halosen ja osissa muun muassa Veikko Honkanen, Erkki Saarela, Pertti Sveholm, Markku Huhtamo, Olli Ikonen, Timo Toikka ja Matti Ranin. Musiikki on Edward Vesalan.

Juoni

Kuunnelmassa jouluillan tunnelma lämpenee niin paljon, että loppujen lopuksi rakennus syttyy tuleen ja seitsemän veljestä joutuu pakenemaan yövaatteissa ulos pakkaseen. Ulkona he ovat hätää kärsimässä.