google/wiki40b huggingface dataset:
Henrik Barruk

Lars Henrik Andreas Barruk (s. 26. helmikuuta 1961 Västerås) on Ruotsissa asuva uumajansaamelainen kielentutkija ja opettaja, joka on tehnyt merkittävää työtä uumajansaamen kielen elvyttämisessä ja dokumentoinnissa.
Barruk oppi uumajansaamen kielen omalta äidiltään ja on opettanut sen myös lapsilleen. Hänen tyttärensä Katarina Barruk on julkaissut lauluja uumajansaameksi ja tekee esiintymisellään kieltä tunnetuksi. Barruk on pitänyt uumajansaamen kielen kursseja Uumajan yliopistossa. Hän on ollut yhdessä kielentutkijoiden Ole Henrik Maggan, Pekka Sammallahden ja Olavi Korhosen kanssa ollut laatimassa uumajansaamen ortografiaa, joka valmistui vuonna 2016. Vuonna 2019 julkaistiin Barrukin laatima uumajansaame-ruotsi - ruotsi-uumajansaame -sanakirja Báhkuogirjjie.

Tunnustukset

Barruk sai vuonna 2008 Gollegiella -kielipalkinnon työstään uumajansaamen hyväksi.
Sekatyömies

Sekatyömies tai sekatyöläinen on tiettyyn osaamisalueeseen erikoistuneen ammattityöläisen vastakohtaan viittaava työntekijän nimitys. Sekatyömiehet tai -työläiset muodostivat aiemmin merkittävän osan erityisesti tehtävästä toiseen liikkuvasta apu- ja sesonkityövoimasta. Sekatyömiehen tehtäviin ei ollut koulutusta, vaan osaaminen kehittyi tekemällä oppimisen kautta. Sekatyöläinen edusti tietynlaista ylijäämäkategoriaa, kaatoluokkaa; sitä ei välttämättä pidetty "oikeana" ammattinimikkeenä.

Tehtäviä

Sekatyömiehiä oli rakennustyömailla avustavissa tehtävissä. He saattoivat myös tehdä sementti- ja betonitöitä. Heitä toimi paljon satamissa ja maanrakennustöissä. He huolehtivat esimerkiksi tehtaiden polttoainehuollosta halkotarhoilla. Talvisin lumityöt tarjosivat heille paljon työmahdollisuuksia.

Järjestäytyminen Suomessa

Sekatyöläiset järjestäytyivät useaan eri ammatilliseen organisaatioon: Suomen tehdas- ja sekatyöväen liitto piti ensimmäisen edustajakokouksensa vuonna 1909. Uusia työntekijäryhmiä liittyi mukaan ja liitto muuttui nimeltään Suomen saha-, kuljetus- ja sekatyöväen liitoksi ja sen perustava edustajakokous pidettiin vuonna 1921. Suomen maa- ja sekatyöväen liitto puolestaan toimi vuosina 1945-1992. Vuonna 1949 liitossa oli 12 674 jäsentä.
Nykyään sanaa sekatyömies saatetaan Suomessa käyttää tarkoittamaan monialaista, lyhytaikaisissa työsuhteissa toimivaa ammattilaista esimerkiksi media-alalla.
Darryl F. Zanuck

Darryl Francis Zanuck (5. syyskuuta 1902 – 22. joulukuuta 1979) oli Oscar-palkittu yhdysvaltalainen tuottaja, näyttelijä, ohjaaja ja käsikirjoittaja.
Zanuck syntyi Nebraskan osavaltiossa, mutta muutti 6-vuotiaana äitinsä kanssa Los Angelesiin. Jo 8-vuotiaana hän esiintyi ensimmäisessä elokuvassaan, tosin vain extran roolissa. Hänen isänsä ei kuitenkaan ollut mielissään poikansa näyttelijäinnostuksesta, vaan kutsui tämän takaisin kotiin Nebraskaan. Vuonna 1917 Zanuck liittyi Yhdysvaltain armeijaan ja palveli muutaman vuoden ajan Ranskassa. Yhdysvaltoihin palattuaan hän päätti koettaa kykyjään käsikirjoittamisen parissa. Hän saikin myytyä muutamia käsikirjoituksiaan eri elokuvayhtiöille. Vuonna 1924 Zanuck sai vakituisen paikan Warner Bros.-yhtiöstä. Hän siirtyi ensin hallintopuolelle ja kohosi lopulta yhtiön tuotantopuolen johtoon vuonna 1931. 
Kahta vuotta myöhemmin Zanuck kuitenkin jätti yhtiön työskennelläkseen sen sijaan Twentieth Century Pictures-yhtiölle. Vuonna 1935 hän kumppaneineen osti Fox-yhtiön ja liitti sen yhteen vanhan yhtiönsä kanssa. Tästä muodostuneelle uudelle yhtiölle annettiin nimeksi 20th Century Fox. Zanuck toimi sen varapääjohtajana. Toisen maailmansodan aikaan hän otti vapaata yhtiöstä ja palveli jälleen armeijassa. 1950-luvulla hän vetäytyi yhtiöstä tuottaakseen itsenäisesti elokuvia Euroopassa. Zanuck palasi kuitenkin jo vuonna 1962 takaisin yhtiön johtoon. Hän myös nimitti poikansa Richard D. Zanuckin tuotannon johtajaksi, mikä osoittautui virheeksi, sillä vuonna 1971 hänen poikansa yhdessä yhtiön johtokunnan kanssa pakotti Zanuckin eroamaan virastaan.
Zanuck kuoli keuhkokuumeeseen vuonna 1979. Hänet on haudattu Kaliforniaan. Hänellä on lisäksi tähti Hollywood Walk of Famella.
Vladko Maček

Vladko Maček (20. heinäkuuta 1879 Jastrebarsko, Itävalta-Unkari – 15. toukokuuta 1964 Washington, Yhdysvallat) oli kroatialainen poliitikko, joka toimi Kroatian talonpoikaispuolueen johtajana vuodesta 1928 kuolemaansa asti. Edeltäjänsä Stjepan Radićin tavoin hän ajoi Jugoslaviaan kuuluneelle Kroatialle itsehallintoa. Toisen maailmansodan jälkeen Maček eli maanpaossa.
Maček liittyi Kroatian talonpoikaispuolueeseen vuonna 1905, jolloin Kroatia kuului vielä Itävalta-Unkariin. Hänet valittiin vuonna 1920 Jugoslavian perustuslakia säätävän kansalliskokouksen jäseneksi. Hänestä tuli puolueensa puheenjohtaja vuonna 1928, kun puolueen perustanut Radić murhattiin. Kroatian talonpoikaispuolue oli tuolloin muutosvaiheessa. Alkujaan se oli ollut talonpoikien asiaa ajanut sosiaalinen liike, mutta muuttui vähitellen keskiluokan ja älykköjen hallitsemaksi nationalistiseksi puolueeksi, joka vastusti serbien hallitsevaa asemaa Jugoslavian valtiossa ja kannatti maan muuttamista liittovaltioksi. Kuningas Aleksanteri I:n ryhdyttyä hallitsemaan diktatorisesti Maček joutui olemaan vangittuna vuosina 1929–1930 ja 1933–1934.
Aleksanterin kuoleman jälkeen sijaishallitsija Paulin kaudella maassa ryhdyttiin taas järjestämään vaaleja, ja talonpoikaispuolue sai Kroatian alueella ylivoimaisen kannatuksen vuosien 1935 ja 1939 parlamenttivaaleissa. Elokuussa 1939 Maček sai neuvoteltua pääministeri Dragiša Cvetkovićin kanssa kompromissin, jonka mukaan Kroatia saisi autonomian ja oman parlamentin sekä edustuksen Jugoslavian hallitukseen. Maček nimitettiin jo samassa kuussa Jugoslavian varapääministeriksi. Hallituksen jäsenenä hän hyväksyi vastentahtoisesti Jugoslavian liittymisen Antikomintern-sopimukseen 25. maaliskuuta 1941. Kun sotilasvallankaappaus kaksi päivää myöhemmin syrjäytti sijaishallitsija Paulin, Maček sai pitää ministerinpaikkansa myös uudessa hallituksessa. Saksan vallatessa Jugoslavian huhtikuussa 1941 Maček ei lähtenyt maanpakoon, mutta hän kieltäytyi tarjouksesta ryhtyä Saksan alaisen nukkehallituksen johtoon, ja vetäytyi julkisesta toiminnasta. Hän joutui olemaan syksystä 1941 seuraavaan kevääseen vangittuna ja sitten kotiarestissa aina toisen maailmansodan loppuun asti.
Kommunistien tultua valtaan sodan jälkeen vuonna 1945 Maček pakeni ensin Pariisiin ja lopulta Washingtoniin Yhdysvaltoihin, jossa myös kuoli. Hänet uudelleenhaudattiin Zagrebiin vuonna 1996.
Manuel Fulcheri y Pietrasanta

Manuel Fulcheri y Pietrasanta (18. toukokuuta 1874 – 30. kesäkuuta 1946) oli meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Méxicon arkkihiippakuntaan 17. joulukuuta 1898 ja nimitettin Cuernavacan hiippakunnan johtoon 6. toukokuuta 1912. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi José Mora y del Rio, jota avustivat Leopoldo Ruiz y Flóres ja Vicente Castellanos y Núñez. Fulcheri y Pietrasanta asetettiin virkaansa 19. joulukuuta.
Fulcheri y Pietrasanta sai 21. huhtikuuta 1922 nimityksen Zamoran piispaksi, ja hänet asetettiin uuteen virkaansa 25. kesäkuuta. Hän kuoli 72-vuotiaana virassa.
I-8 (1936)

Palvelus

Alus upposi 31. maaliskuuta 1945 taistelussa Okinawan eteläpuolella ja  se poistettiin alusluettelosta 10. elokuuta.
Kansas City Scouts

Historia

Vuonna 1974 NHL laajensi sarjaa ottamalla mukaan joukkueet Kansas Citystä, Missourista ja Washington DC:stä. Kansas Cityyn perustettiin tuolloin New Jersey Devilsin edeltäjä. Kansas Cityn uuden seuran nimeksi piti tulla Kansas City Mohawks. Chicago Blackhawks kuitenkin vastusti nimien samankaltaisuutta. Niinpä nimeksi otettiin Scouts kaupungissa olevan patsaan mukaan.
9. lokakuuta vuonna 1974 Scouts pelasi ensimmäisen ottelunsa NHL:ssa Toronto Maple Leafsia vastaan. Ottelu päättyi Toronton voittoon lukemin 6–2. Rodeota arvostettiin Kansas Cityssä ja se sai parhaat ajat Scoutsin kotihallista Kemper Arena. Niinpä Scoutsin piti odottaa yhdeksän ottelua ennen kuin pääsi pelaamaan ensimmäisen kotiottelunsa. Sen ottelun Scouts hävisi Blackhawksille luvuin 4–3, mutta pian toinen laajennusjoukkue Washington Capitals kaatui luvuin 5–4. Kuten usein laajennusjoukkueilla, myös Kansas Cityllä oli huono avauskausi. Se keräsi ainoastaan 41 pistettä. Kausi 1975–1976 toi kuitenkin ainoastaan 12 voittoa. Joukkue ei päässyt kummallakaan kaudella pudotuspeleihin voitettuaan vain 27 160:stä ottelustaan.
Vaikka Scouts pelasikin paremman avauskauden kuin Capitals, alkoi seura kärsiä Midwestin taloudellisesta taantumasta. Toisella kaudellaan Scouts myi ainoastaan 2000 heidän 8000:sta kausikortistaan ja oli lähes miljoona dollaria velkaa. Niinpä seura siirrettiin Denveriin ja sen uudeksi nimeksi tuli Colorado Rockies.
Napapohjoinen

Napapohjoinen on kartalla suunta, joka osoittaa kohti pohjoisnapaa.
Napapohjoisen suunta riippuu käytetystä karttaprojektiosta sekä pisteen pituus- ja leveysasteesta. Karttalehden alueella napapohjoisen suunta saattaa vaihdella. Napapohjoisen ja karttapohjoisen ero on napaluvunkorjaus.
Napapohjoinen ei yhdy karttapohjoiseen kuin erikoistapauksissa. Tällaisia erikoistapauksia ovat muun muassa Mercatorin projektio, johon laaditun kartan napaluvunkorjaus on koko kartan alueella nolla, ja Gauss-Krüger-projektion keskimeridiaani, jonka kohdalla karttapohjoinen ja napapohjoinen yhtyvät.
Fairey III

Varhaisemmat versiot

Fairey IIIA ja IIIB koneet olivat palveluksessa sodan lopulla ja joitakin IIIB koneita käytettiin merimiinojen paikantamiseen. Fairey IIIC otettiin palveluskäyttöön marraskuussa 1918 ja se ei kerennyt mukaan sotatoimiin ennen aselepoehtojen astumista voimaan. Seitsemän Fairey IIIC:tä siirrettiin HMS Pegasuksella Arkangeliin Pohjois-Venäjällä oleville joukoille.

Fairey IIID

Fairey IIID oli palveluskäytössä Kuninkaallisilla ilmavoimilla ja Fleet Air Armilla. Lisäksi yksitoista konetta myytiin Portugalin ilmavoimille ja joitakin kuusi konetta siirrettiin Australian laivastolle. Konetta myytiin myös Alankomaille ja Ruotsille.

Fairey IIIF

Fairey IIIF otettiin palveluskäyttöön Kuninkaallisissa ilmavoimissa ja Fleet Air Armissa 1927. Hieman myöhemmin kone otettiin palveluskäyttöön Uudessa Seelannissa. Konetta myytiin myös Argentiinaan, Chileen, Kreikkaan, Irlantiin ja Neuvostoliittoon.
Johnny Nguyen

Johnny Nguyen (s. 1974 Bình Dương, Vietnam) on vietnamilaissyntyinen, yhdysvaltalainen näyttelijä ja stuntmies. Hänet tunnetaan muun muassa televisiosarjoista Martial Law, Alias ja Shield - lain varjolla sekä elokuvista Olimme sotilaita (2002) ja The Rebel (2006). Nguyen on tehnyt stuntteja mm. elokuviin Spider-Man – Hämähäkkimies (2002), Spider-Man 2 – Hämähäkkimies 2 (2004), Collateral – väärä aika, väärä paikka (2004), Starship Troopers 2 (2004), Merijalkaväen mies (2005) ja Serenity (2005).
2-kloorifenoli

Valmistus

2-kloorifenolia valmistetaan klooraamalla fenolia. Tässä prosessissa muodostuu myös 4-kloorifenolia. 2-kloorifenolin muodostumista suosivat poolittomien liuottimien, kuten halogeenialkaanien käyttö, sekä etikkahappoanhydridin läsnäolo tai natriumhypokloriitin tai tert-butyylihypokloriitin käyttö klooraavana reagenssina. Yhdistettä voidaan valmistaa myös hydrolysoimalla o-diklooribentseeniä.
Formicofilia

Formicofilia on zoofilian muoto, jossa ihminen kiihottuu, kun hyönteiset kuten muurahaiset tai muut hyvin pienet eläimet ryömivät tämän iholla ja/tai purevat tätä. Tässä parafiliassa ihminen saattaa laittaa hyönteisiä esimerkiksi sukupuolielimiinsä, mutta jotkut laittavat hyönteisiä myös muihin ruumiinosiin.
Winston Bogarde

Winston Bogarde (s. 11. lokakuuta 1970, Rotterdam, Alankomaat) on alankomaalainen entinen jalkapalloilija.
Hän aloitti uransa SVV:n joukkueessa, ja edusti sen jälkeen Excelsioria, Sparta Rotterdamia ja Ajax Amsterdamia kotimaassaan ja lisäksi AC Milania, FC Barcelonaa ja Chelsea FC:ia ulkomailla. Viimeiseksi jääneessä seurassaan Chelseassa Bogarde vietti neljä kautta, joiden aikana hän pelasi vain 11 ottelua nostaen kuitenkin 40 000 punnan viikkopalkkaa kieltäytyen seuran toistuvasti vaatimasta sopimuksen purkamisesta.
8. marraskuuta 2005 Bogarde ilmoitti lopettavansa uransa, koska hän ei ollut löytänyt itselleen uutta seuraa Chelsea-sopimuksen päätyttyä vuonna 2004.
Alankomaiden maajoukkueessa Bogarde pelasi 20 ottelua.
Haminan kaupunginmuseo

Haminan kaupunginmuseo on museo Haminassa osoitteessa Kadettikoulunkatu 2 B. Museo esittelee perusnäyttelyssä Haminan historiaa, minkä lisäksi museossa on vaihtuvia näyttelyitä.

Historia

Haminan kaupunginmuseo sijaitsee noin vuonna 1760 valmistuneessa rakennuksessa, niin sanotussa "Katariinan palatsissa", jonka rakennutti tullipäällikkö Herman von Brummer. Talo on toiminut aikojen saatossa yksityisasuntona, meritullikamarin pakkahuoneena, leipomo-kahvilana, räätälin liikkeenä ja teollisessa käytössä. Venäjän keisarinna Katariina II ja Ruotsin kuningas Kustaa III kävivät rakennuksessa kolmen päivän ajan neuvotteluja kesällä 1783. Tästä kohtaamisesta kertova muistokyltti on kiinnitetty rakennuksen kadunpuoleiseen seinään.

Museotoiminta

Kaupunginmuseo muutti tiloihin vuonna 1957. Rakennuksen remontti valmistui vuonna 2007. Museossa on niin kutsuttu Katariinan kamari, joka on sisustettu Katariina II:n ja Kustaa III:n tapaamista esitteleväksi huoneeksi.
Anthony Pilla

Anthony Michael Pilla (s. 12. marraskuuta 1932) on katolisen kirkon yhdysvaltalainen pappi. Hänet vihittiin papiksi 23. toukokuuta 1959, sitten piispaksi 1. elokuuta 1979.
Pilla toimi Clevelandin hiippakunnan piispana Ohiossa vuosina 1980–2006. Häntä seurasi Richard Lennon.
Elissa

Elissa (oikealta nimeltään Alissar Khoury, s. 27. lokakuuta 1972) on libanonilainen poplaulajatar. Hän esiintyi ensimmäistä kertaa vuonna 2001 Baddi Doubin kanssa, mutta hänen ensimmäinen hittinsä oli vuonna 2002 julkaistu duetto Ragheb Alaman kanssa. Kaksi vuotta myöhemmin Elissa teki levytyssopimuksen Rotanan kanssa.
Rodeo (energiajuoma)

Rodeo on kofeiini- ja tauriinipitoinen energiajuoma. Juoma tuli Suomessa markkinoille syyskuussa vuonna 2007, ja sitä valmistaa VIP-Juicemaker. Rodeota myydään 33 senttilitran tölkeissä ja puolen litran muovipulloissa. Rodeo-energiajuoma on sitrusmaisen makuista ja sisältää kofeiinin ja tauriinin lisäksi useita eri vitamiineja pienissä määrin. Nykyään tuote on saatavilla myös sokerittomana sekä mehunmakuisena, joka tuli markkinoille 2011 tammikuussa.
Viimeinen elokuva

Juoni

Elokuvan tarina sijoittuu texasilaiseen pikkukaupunkiin marraskuusta 1951 lokakuuhun 1952. Nuoret Sonny Crawford (Timothy Bottoms) ja Duane Jackson (Jeff Bridges) käyvät high schoolin viimeistä luokkaa. Duane seurustelee Jacy Farrow’n kanssa, joka on kaupungin rikkaimman perheen kuvankaunis tyttö (Cybill Shepherd esikoisroolissaan). Molemmat pojat toimivat kapteeneina koulunsa heikosti menestyvässä amerikkalaisen jalkapallon joukkueessa, eikä asioita tee helpommaksi se, että Sonny aloittaa suhteen joukkueen valmentajan vaimon kanssa.
Pikkukaupunki on tekemässä kuolemaa, kun sen väestö muuttaa työn perässä isompiin naapurikaupunkeihin. Sonny ja Duane elävät samaan aikaan nuoruutensa loppua erilaisine seikkailuineen, edessään vastuun ottaminen itsestään. Ainoat jäljellä olevat huvitukset kaupungissa ovat heidän ystävänsä Sam the Lionin pyörittämät elokuvateatteri, biljardisali ja kahvila. Sitten tulee aika, että elokuvanäytännötkin joudutaan lopettamaan katsojien puutteessa.

Vastaanotto

Ben Johnson sai roolistaan parhaan miessivuosan ja Cloris Leachman parhaan naissivuosan Oscar-palkinnot. Lisäksi elokuva oli Oscar-ehdokas useassa sarjassa: paras elokuva, ohjaus, sovitettu käsikirjoitus, kuvaus, ja Jeff Bridges ja Ellen Burstyn olivat sivuosa-Oscarien ehdokkaina.
Viimeinen elokuva valittiin vuonna 1998 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Jatko-osa ja ohjaajan versio

Vuonna 1990 Bogdanovich toi ensi-iltaan Viimeisen elokuvan jatko-osan Texasville – unohduksen maa, joka myös perustui McMurtryn tekstiin, vuonna 1987 julkaistuun romaaniin Texasville. Viimeisen elokuvan näyttelijöistä mukana ovat Jeff Bridges, Cybill Shepherd, Timothy Bottoms, Cloris Leachman, Eileen Brennan, Randy Quaid, Sharon Ullrick ja Barc Doyle.
Vuonna 1992 Bogdanovich teki elokuvasta ohjaajan leikkauksen, johon hän otti mukaan seitsemän minuuttia kohtauksia, jotka Columbia Pictures oli vuonna 1971 vaatinut poistamaan pitääkseen elokuvan alle kahden tunnin mittaisena.
Elokuvat esitetään viimeisinä Yle Teeman teemalauantain elokuvina 22. huhtikuuta 2017, ja The Last Picture Show’sta esitetään ohjaajan leikkaus.
Vuoden 2014 Atlantin hurrikaanikausi

Vuoden 2014 Atlantin hurrikaanikausi käsittää hurrikaanit ja niitä heikommat trooppiset myrskyt, joita nimettiin Atlantilla 1. kesäkuuta – 29. marraskuuta 2014.
Kausi oli keskimääräistä rauhallisempi: vain yksi hurrikaani tuli maihin Yhdysvaltojen itärannikolla. Kauden aikana muodostui yhdeksän trooppista matalapainetta, joista kahdeksan sai nimen. Lukumäärä on pienin vuoden 1997 jälkeen.
Matalapaine on trooppinen, jos siinä ei ole keskileveysasteiden matalapaineille tyypillisistä rintamarakennetta ja se on silti aktiivinen yli 24 tuntia ja jos se muodostuu tropiikissa tai subtropiikissa. Trooppista matalapainetta sanotaan trooppiseksi myrskyksi, jos sen tuulennopeuden suurin minuutin keskiarvo kymmenen metrin korkeudella on yli 32 m/s, ja hurrikaaniksi, jos tuulennopeus ylittää 33 m/s.
Geoffrey A. Parker

Geoffrey Alan Parker FRS (s. 24. toukokuuta 1944) on brittiläinen biologi, joka on erikoistunut evoluutiobiologiaan.
Parker kävi Lymmin oppikoulua Lymmissä Cheshiressä. Hän valmistui Bristolin yliopistosta 1965 ja väitteli filosofian tohtoriksi samassa laitoksessa 1969. Hänen väitöskirjansa käsitteli kultalantakärpäsen (Scatophaga stercoraria) lisääntymiskäyttäytymistä ja sukupuolivalintaa (The reproductive behaviour and the nature of sexual selection in Scatophaga stercoraria L.).
Parker havaitsi lantakärpäskoiraiden parittelevan useiden naaraiden kanssa, samoin kuin naaraiden parittelevan useiden koiraiden kanssa. Hän loi käsitteen siittiökilpailu, joka tarkoittaa koiraiden pyrkimystä siittää mahdollisimman paljon omia jälkeläisiä ja pyrkiä näin levittämään omia geenejään mahdollimman paljon. Naaraan osalta siittiökilpailu varmistaa hedelmöityksen ja edesauttaa geneettisen monimuotoisuuden lisääntymistä.
Vuonna 1969 Parker siirtyi Liverpoolin yliopistoon, jonka biologian professorina hän on toiminut vuodesta 1989 alkaen. 10. kesäkuuta 1997 Parker toimi Hanna Kokon vastaväittäjänä tämän väitöstilaisuudessa Helsingin yliopistossa. Parker on Royal Societyn jäsen.
Melodinen black metal

Melodinen black metal on black metalin alalaji. Siinä on monia "perinteisen" black metalin piirteitä (murinalaulu, nopea tempo, korkeaääniset sähkökitarat), mutta eroaa tästä muutamassa keskeisessä elementissä. Melodinen black metal on pehmeä-äänisempää ja melodisempaa. Sähkökitaraa soitetaan usein vähemmällä säröllä ja kitarasoolot ovat yleisempiä. Kappaleet sävelletään sovinnaisempien rakenteiden mukaan ja kosketinsoittimia ja muita soittimia käytetään enemmän.
Melodinen black metal sekoitetaan joskus goottimetalliin, doom metaliin ja sinfoniseen black metaliin tyylien samankaltaisten piirteiden takia.
Dosso (departementti)

Dosso on departementti Nigerin Dosson alueella. Sen pinta-ala on 9 175 neliökilometriä. Asukkaita on 492 560 henkeä (vuonna 2012, väestönlaskenta).
Dosson departementti sijaitsee Dosson alueen keskiosassa. Se rajoittuu lännessä Falmeyn ja Boboyen, pohjoisessa Logan ja Dogondoutchin ja idässä Tibirin, Dioundioun ja Gayan departementteihin sekä etelässä Beniniin.
Departementin hallinnollinen keskus on Dosson kaupunki. Samannimisen kaupunkikunnan lisäksi siihen kuuluu kymmenen maalaiskuntaa Farey, Garankedey, Gollé, Goroubankassam, Karguibangou, Mokko, Sakadamna, Sambéra, Tessa, Tombokoirey I ja Tombokoirey II. Kyliä on yhteensä 1196.
Sanlam

Sanlam on vuonna 1918 perustettu Etelä-Afrikan johtava rahoituslaitos, joka on listattuna JSE Securities Exchangessa ja Namibian pörssissä. Vuonna 2005 yritys hallinnoi 353 miljardin randin pääomaa.
Mikael Källman

Paul Mikael Källman (s. 12. helmikuuta 1964 Karjaa) on entinen suomalainen käsipalloilija.  Hän on lajin kaikkien aikojen menestynein suomalaispelaaja.

Pelaajaura

Källman on valittu Suomen parhaaksi käsipallonpelaajaksi 14 kertaa: 1985–1996 (12 kertaa peräkkäin) sekä 2000 ja 2002.

Seurataso

Källman aloitti käsipallon pelaamisen 12-vuotiaana Karjaan BK-46:ssä vuonna 1976 ja pelasi seuran edustusjoukkueessa 1980–1987.
Seuraavana vuonna hän siirtyi ammattilaiseksi Saksan Bundesligan SG Wallau-Massenheimiin. Wallau-Massenheimissä hänet valittiin parhaaksi ulkomaalaiseksi pelaajaksi neljä kautta ja yleisö valitsi hänet Bundesligan parhaimmaksi pelaajaksi 1992. Hän voitti Saksan mestaruuden kaksi kertaa, Saksan cupin kaksi kertaa, Saksan supercupin kerran ja EHF-cupin kerran.
Yhdeksän vuoden jälkeen Källman palasi Suomeen ja pelasi Ekenäs IF:ssä yhden kauden. Tämän jälkeen Källman siirtyi taas Saksaan, TUSEM Esseniin missä hän pelasi kaksi vuotta. Uran päätteeksi Källman pelasi BK-46:ssa 1997–2003. Yhteensä Källman teki SM-sarjassa 2560 maalia.

Maajoukkue

Suomen maajoukkueessa Mikael Källman pelasi 117 A-maaottelua ja teki niissä yhteensä 768 maalia. Ensimmäisen A-maaottelunsa Källman pelasi 7. helmikuuta 1982 Belgiaa vastaan. Hän teki ottelussa viisi maalia. Sadannen A-maaottelunsa hän pelasi 6. marraskuuta 1994 Riihimäellä Ruotsia vastaan. Viimeisen A-maaottelunsa Källman pelasi 6. huhtikuuta 1997 Sveitsiä vastaan.

Valmentajaura

Mikael Källman valmensi Karjaan BK-46:tta kaudesta 2001–2002 kauteen 2007–2008. Ensimmäiset kaudet hän toimi pelaajana-valmentajana, mutta vuonna 2003 hän lopetti pelaajauransa ja ura jatkui ainoastaan valmentajana. Hän johti BK:n kolmeen Suomen mestaruuteen, joista kaksi ensimmäistä tuli pelaaja-valmentajana. 
Källman siirtyi kaudelle 2008–2009 valmentamaan Kauniaisten HC Westiä, joka heti ensimmäisellä valmennuskaudella voitti käsipallon miesten Suomen cupin. 
Kesäkuussa 2009 Källman valittiin kaksivuotisella sopimuksella Suomen miesten käsipallomaajoukkueen päävalmentajaksi.
Kaudella 2009-2010 loukkaantumisista läpi kauden kärsinyt West saavutti Källmanin johdolla toistamiseen hopeaa. Suoritus tiesi Källmanille kauden päätteeksi vuoden valmentajan titteliä. 
HC West voitti seurahistoriansa ensimmäisen Suomen mestaruuden kaudella 2010-2011. Mestaruus on Källmanille kaikkiaan uran 11. ja valmentajana toinen ja tiesi toisena vuotena peräkkäin vuoden valmentajan titteliä.
Källman solmi keväällä 2015 kolmen vuoden valmennussopimuksen Atlas Vantaan kanssa, mutta se purettiin jo elokuussa 2016.

Perhe ja siviiliura

Mikael Källman asuu Tammisaaressa ja työskentelee poliisina. Hänellä on neljä lasta. Hänen poikansa Benjamin Källman on jalkapalloilija.
Jalkapallon seurajoukkueiden maailmanmestaruuskilpailut 2014

Järjestelyt

Vuosien 2013 ja 2014 kilpailujen isännyyttä hakivat Marokon lisäksi myös Etelä-Afrikka, Iran ja Yhdistyneet arabiemiirikunnat. Lokakuussa 2011 FIFA ilmoitti muiden kolmen hakijan vetäytyneen kilvasta ja näin Marokon jääneen ainoaksi hakijaksi. Virallinen vahvistus vuosien 2013 ja 2014 kilpailujen järjestämisestä Marokossa saatiin 17. joulukuuta 2011.
21. elokuuta 2014 FIFA julkaisi lausunnon, jossa se piti kiinni päätöksestään ja uudelleenvahvisti Marokon kilpailuisännyyden, huolimatta huhuista koskien isäntämaan vaihtoa Länsi-Afrikassa helmikuussa 2014 alkaneen ebolaepidemian takia. Myöhemmin vuoden 2014 aikana Marokko perui järjestämästä vuoden 2015 Afrikan-mestaruuskilpailuja epidemian leviämisuhan takia, mutta ilmoitti kuitenkin järjestävänsä seurajoukkueiden maailmanmestaruuskilpailut ja estävänsä pääsyn tulijoilta maista, joissa epidemiatapauksien määrä on suurimmillaan.