google/wiki40b huggingface dataset:
Yhdystie 2052

Yhdystie 2052 on tie, joka kulkee Rauman Ottilasta Laitilan Suontaalle. Tien pituus on 28 kilometriä ja se on profiililtaan pääosin mutkainen.

Tien kulku

Tie saa alkunsa Eurooppatien 8 ja Valtatien 8 eritasoliittymästä Rauman Ottilasta. Ensin tie kohtaa Rauman alueella Pitkäjärven vesistöön kuuluvat joet sekä ohittaa Kourujärven kaupunginosan. Pian tämän jälkeen tie kohtaa Monnan kylän, jossa se sivuaa Monnan hautausmaan ja kappelin sekä ohittaa Koilahdentien risteyksen. Sitten tie sivuaa Vasaraisten kylän sen eteläpuolelta. Noin viiden kilometrin jälkeen tie saapuu entisen Kodisjoen kunnan kyläkeskukseen, jossa se esimerkiksi kohtaa Lapintien, Silontien sekä Ihodentien risteykset. Noin kahden kilometrin päässä Kodisjoelta tie kohtaa Varsinais-Suomen maakuntarajan, josta tie jatkuu neljä kilometriä kohdaten Laitilan Padon kyläkeskuksen. Padon alueella tie ohittaa Sipoontien risteyksen. Sieltä tie jatkuu vielä kahden kilometrin verran, saapuen lopulta Suontaan kyläkeskukseen jossa se päättyy Kantatien 43 risteykseen.
Tie kulkee ensin nimellä Kodisjoentie Eurooppatien 8 eritasoliittymästä Saluksentien risteykseen asti. Sen jälkeen tie jatkuu Raumantienä Lapintien risteykseen Kodisjoelle. Kodisjoelta tie jatkuu Laitilantienä Vaimarontien risteykseen, josta se kulkee lopun matkaa Kantatielle 43 nimellä Padontie.
Evoluutioalgoritmi

Evoluutioalgoritmi on tietokoneohjelman tekotapa, joka jäljittelee evoluutioteorian mukaista mekanismia, jossa luonnonvalinta valitsee sopivimmat mutaatiot jatkoon. Ohjelma tuottaa useita ehdokasratkaisuja, jotka kilpailevat keskenään siitä, miten hyvin ne täyttävät kustannusfunktion tai kelpoisuusfunktion. Jos ehdotus tuottaa kelposuudeltaan tai kustannuksiltaan riittävän hyvän ratkaisun, se pääsee jatkoon tuottamaan ratkaisuehdotuksia. Näin huonot ehdokasratkaisut poistuvat pelistä, ja jäljelle jää koko ajan optiimisempia ratkaisuja. Evoluutioalgoritmien eräs suuri ongelma on, miten ratkaistava ongelma saadaan mallinettua algoritmille sopivalla tavalla. Geneettiset algoritmit ovat yksi evoluutio-ohjelmoinnin osajoukko.
Sofía Vergara

Varhaiselämä

Vergara syntyi Barranquillan kaupungissa karjatilallisen tyttäreksi. Hänen perheensä on roomalaiskatolinen. High schoolin jälkeen Vergara lähti opiskelemaan hammaslääketiedettä, mutta  sai mainosroolinsa seurauksena töitä Kolumbian televisiosta ja opinnot jäivät lopulta kesken kolmen vuoden jälkeen. Vergara teki ensimmäisen julkisen esiintymisensä Pepsin mainoksessa 17-vuotiaana. Hän alkoi sen jälkeen opiskella Creative Workshop-näyttelijäkoulussa, jota myös Gloria Estefan kävi. Vuonna 1998 Vergara muutti Miamiin, Floridaan, vanhemman veljensä saatua surmansa epäonnistuneessa kidnappausyrityksessä Bogotássa.

Ura

Vergara on esiintynyt useissa yhdysvaltalaisissa televisiosarjoissa ja muun muassa elokuvissa New Year's Eve (2011) ja Hot Pursuit (2015). Syksystä 2009 lähtien hän on näytellyt yhtä päärooleista yhdysvaltalaisessa komediasarjassa Moderni perhe. Vergara oli vuonna 2002 Maximin ”100 seksikkäimmän naisen” listan 23. sijalla. Vuonna 2012 Vergara äänestettiin AskMen.com-sivustolla vuoden seksikkäimmäksi naiseksi.

Yksityiselämä

18-vuotiaana Vergara meni naimisiin lukioaikaisen poikaystävänsä kanssa ja heille syntyi poika Manolo syyskuussa 1992. Liitto kariutui vuonna 1993. Vergara seurusteli vuodesta 2014 lähtien näyttelijä Joe Manganiellon kanssa. Pari meni naimisiin vuonna 2015.
Vergara sairastui 2000-luvun alussa kilpirauhassyöpään, josta hän toipui. Hänen nuorempi veljensä Julio karkotettiin takaisin Kolumbiaan vuonna 2011.
Vuonna 2014 Vergara kertoi saaneensa Yhdysvaltain kansalaisuuden.
Oscar Pahlman

Oscar Adam Pahlman (1839–1935) oli suomalainen kirkkomuusikko. Hän oli urkuri Vaasassa 1866–1876, Turussa vuodesta 1876. Hän perusti C. G. Waseniuksen kanssa 1878 Turun lukkari- ja urkurikoulun ja toimi sen johtajana ja opettajana vuoteen 1928.
Pahlman opiskeli Suomen valtion stipendiaattina Saksan Dresdenissä 1862–1864 Gustav Merkelin johdolla. Lisäoppia hän haki Leipzigista ja Berliinistä. Hän oli urkurin toimessa Vaasassa ja siirtyi Turun tuomiokirkon urkuriksi 1876.
Kirkollinen laulumusiikki oli tärkeällä sijalla Pahlmanin sävellystuotannossa. Lisäksi hän loi useita romantiikkaa edustavia urkuteoksia, jotka oli tarkoitettu lähinnä liturgiseen käyttöön. Häneltä on julkaistu sävellyskokoelma Orgel-Musik (1891), joka sisältää valikoiman saksalaisia, jumalanpalveluskäyttöön luotuja urkusävellyksiä 1800-luvulta.
Hänen veljensä oli säveltäjä Emil Pahlman.
Kiialan Rajalammi

Maantietoa

Lampi sijaitsee Sammaljärven pohjoispuolella soistuneessa painanteessa. Sen pinta-ala on 2,7 ha ja se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammen rantaviivan pituus on 700 metriä ja rannat ovat ojitettua suota. Lampi on autio eukä siihen johta teitä.

Vesistösuhteet

Lampi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Puujoen alueeseen. Se jaetaan vielä Heinäjoen valuma-alueeseen, johon lampi kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 126,7 metriä mpy. Lampeen on kaivettu Rajalamminsuolta yksitoista ojaa, joista yksi toimii myös laskuojana. Se laskee Sammaljärveen, josta vedet kulkeutuvat Heinäjokea, Puujokea ja Hiidenjokea myöten Vanajaveteen.

Historiaa

Vuoden 1964 peruskartassa Rajalammin kautta kulki kolmen kylän raja ja kahden kylän välinen raja jatkoi kaakkoon kolme kilometriä toiselle Rajalammille. Suo oli tuolloin ojittamaton, mutta seuraavassa vuoden 1979 kartassa se oli tiheästi ojitettu.
Emanuele Filiberto di Savoia

Emanuele Filiberto di Savoia (s. 22. kesäkuuta 1972, Geneve, Sveitsi) on italialainen kruununtavoittelija, televisiopersoona ja yrittäjä. Hänen isänsä on prinssi Vittorio Emanuele di Savoia, joka käyttää kruununtavoittelijan asemassa nimeä Viktor Emanuel IV (Vittorio Emanuele IV), ja isoisänsä Umberto II, joka oli viimeinen Italian kuningas.

Elämä

Emanuele Filiberto syntyi Sveitsissä, sillä vuonna 1948 säädetty laki kielsi Italian vallasta luopuneen kuningasperheen miespuolisia jäseniä tulemasta Italiaan. Emanuele Filiberton mukaan hän oppi sanat "Italia" ja "maanpako" samaan aikaan kolmivuotiaana.

Ura

Työskenneltyään ensin pankkiirina ja hedgerahaston johtajana Emanuele Filiberto matkusti Italiaan ensi kertaa joulukuussa 2002 sen jälkeen, kun sen estänyt vuoden 1948 laki oli tullut kumotuksi. Hänen isänsä oli kuitenkin vastineeksi ollut pakko julkisesti luopua kruunun tavoittelusta. Hän toimi jonkin aikaa jalkapallokommentaattorina ja osallistui vuonna 2009 Ballando con le stelle ("tanssii tähtien kanssa") -televisiosarjaan, jonka voitti ylivoimaisesti toistaiseksi ainoana miehenä, sekä San Remon musiikkifestivaaleille. Vuonna 2012 hän esiintyi omassa tosi-tv-sarjassaan nimeltä Il Principiante, jossa kokeili erilaisia tavallisia ammatteja, kuten muurarin ja pizzerian työntekijän töitä. Vuonna 2016 hän perusti Los Angelesissa Yhdysvalloissa pastaa myyvän ravintola-autoliikkeen.
Emanuele Filiberto omistaa oman elokuvatuotantoyhtiönsä AristoCrazyn sekä oman luksusvaatebrändinsä nimeltä PrinceTees. Hän on myös aktiivinen hyväntekeväisyysliikkeissä.
Italialaiset kuningasmieliset tukevat pääasiassa kilpailevaa kruununtavoittelijaa Amedeo di Savoia-Aostaa Vittorio Emanuele di Savoian jouduttua luopumaan pyrkimyksistään kuninkaan asemaan pääsystä vuonna 2002. Vittorio Emanuele päätyi lisäksi Italiassa lyhyeksi aikaa vankilaan kesäkuussa 2006, minkä vuoksi Emanuele Filiberto on suurelta osin ottanut tämän paikan kruununtavoittelijana. Emanuele Filiberto rohkaisi vuonna 2018 kannattajiaan muodostamaan uuden kilpailevan puolueen, joka voisi tukea hänen omia yrityksiään nousta Italian kuninkaaksi. 
Emanuele Filiberto asuu Pariisissa.

Perhe

Emanuele Filiberto on naimisissa ranskalaisen näyttelijättären Clotilde Couraun kanssa. Heillä on kaksi lasta, tyttäret Vittoria ja Luisa. Ennen avioliittoaan Emanuele Filiberto oli ollut kihloissa sveitsiläis-amerikkalaisen Sotheby’s-huutokauppakamarin työntekijän Natasha Andress Geitlingin kanssa.
Chryse Planitia

Chryse Planitia on Marsin päiväntasaajan pohjoispuolella sijaitseva tasanko. Se on läpimitaltaan 1 542 kilometriä ja syvyydeltään 2,5 kilometriä. Sen oletetaan olevan vanha törmäyskraatteri. Chryse Planitialla näkyy jälkiä veden aiheuttamasta eroosiosta, ja useat eteläisten ylänköalueiden ja Valles Marineriksen uomat sekä Tharsiksen ylängön rinteet viettävät Chrysen tasangolle. Tämän vuoksi uskotaan, että alue on muinoin ollut merenlahti tai suuri järvi. Viking 1 -luotain laskeutui Chryse Planitialle vuonna 1976.
FS Lapérouse (A791)

Palvelus

Alus on sijoitettuna Brestiin.
Toshiba

Historia

Yhtiö on syntynyt vuonna 1939 nimellä Tokyo Shibaura Electric Company (Tōkyō Shibaura Denki KK) kun Shibaura Engineering Works ja Tokyo Electric Company yhdistyivät. Nykyisen nimen yhtiö otti vuonna 1978.
Alkuperäinen Shibaura-yhtiö perustettiin vuonna 1875 ja se kasvoi Tanaka Hisashigen tehtaasta. Yhtiö aloitti valmistamalla merimoottoreita ja oli välillä osa Mitsui-ryhmää.
Toshiban pääkonttori on Tokiossa ja sen liikevaihto oli vuonna 2007 63 miljardia dollaria ja työvoima 190 000 ihmistä.
2010-luvulla Toshiba on ollut suurissa vaikeuksissa. Yhtiö väärensi kirjanpitoaan todellista voitollisemmaksi seitsemän vuoden ajan ja sai siitä ennätyssuuret yrityssakot. Toshiba osti vuonna 2006 ydinvoimarakentaja Westinghousen, mutta kauppa on osoittautunut kannattamattomaksi Westinghousen hakiessa Chapter 11 -saneerausmenettelyä. 
Toshiban osakekurssi on ollut nopeassa laskussa vuosina 2015–2016.
Vuonna 2019 yhtiö on ilmoittanut lisäävänsä ulkopuolisia johtokunnan jäseniä.

Tuotteet

Yhtiö on valmistanut Tokion yliopiston kanssa vuonna 1959 TAC (Tokyo Automatic Computer) tietokoneen.
Yhtiö on valmistanut MSX-yhteensopivia mikrotietokoneita sekä varhaisia kannettavia tietokoneita kuten Toshiba T1000.
Yrityksen valmistamia matkapuhelimia ovat muun muassa Toshiba TG01.
Golden Globe 2006

Golden Globe 2006 oli järjestyksessään 63. Golden Globe -palkintogaala, jossa jaettiin palkintoja vuoden 2005 elokuville ja televisiosarjoille. Gaala järjestettiin Beverly Hilton -hotellissa Los Angelesissa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa 16. tammikuuta 2006.
Sinfonia nro 1 (Beethoven)

Säveltäminen

Toisin kuin esimerkiksi Mozart, Beethoven kypsytteli teoksiensa teemoja ja rakenteita pitkään. Tästä syystä on vaikea sanoa, milloin hän aloitti 1. sinfoniansa säveltämisen. Varhaisimmat säilyneet nuottikäsikirjoitukset ovat vuodelta 1799, mutta on hyvinkin mahdollista, että hän hahmotteli jo huomattavasti aiemmin tämän sinfonian teemoja muistilehtiöihinsä.
Beethoven sävelsi 1. sinfoniansa hyvin perinteiseen 1700-luvun klassiseen tyyliin, suurten edeltäjiensä Haydnin ja Mozartin antamaa esikuvaa kunnioittaen. Tosin tarkkaavainen kuulija saattaa jo aavistella, että säveltäjä on ottamassa ensimmäisiä askeleita kohti sitä omaa vallankumouksellista tyyliä, jolla hän 3. sinfoniassaan (kantaesitys 1805) murtaa klassismin asettamat rajat ja siirtyy kohti romanttista ilmaisumuotoa.
Beethoven oli sinfonian valmistumisen aikoihin 29-vuotias. Kuurous ei vielä tuolloin synkistänyt hänen elämäänsä, ja niinpä 1. sinfonia on energistä, valoisaa ja optimistista musiikkia.
Sinfonia on omistettu paroni Gottfried van Swietenille (1733–1803), joka oli tärkeä Beethovenin rahoittaja ja tukija.

Kantaesitys

Sinfonia esitettiin ensimmäisen kerran Wienissä 2. huhtikuuta 1800. Beethoven oli noihin aikoihin vielä varsin tuntematon säveltäjä. Sinfonia sai yleisöltä kuitenkin melko hyvän vastaanoton, ja vähitellen se alkoi levittää Beethovenin mainetta muuallekin Eurooppaan. Pariisissa sinfonia kuultiin ensimmäisen kerran vuonna 1807, Lontoossa vuonna 1813.
Y2K

Taustaa

Vuosilukuja kirjoitetaan yleisesti eri yhteyksissä neljän numeron sijasta kahdella numerolla. Näissä käyttökohteissa vuosisatojen kesken ei ole ilmeistä sekaantumisvaaraa. Tietojenkäsittelyn alkuaikoina tietokonelaitteiden muistimäärät olivat pieniä ja sisälsivät rajoituksia. Lisäksi muisti oli kallista. Muistia yritettiin säästää esittämällä vuosiluku kahdella merkillä, esimerkiksi ”88” (tarkoittaa vuotta 1988).
Vuosituhannen vaihtuessa tämä menetelmä aiheutti ajan vuosilukeman ”pyörähtämisen ympäri”, jolloin ”00” saattoi tarkoittaa joko vuotta 1900 tai 2000. Vuosituhannen vaihtuminen ei ollut ainoa ongelma, ongelmia aiheutti myös vuoden 2000 karkauspäivä: gregoriaanisessa kalenterissa vain 400:llä jaolliset tasasatavuodet ovat karkausvuosia: vuosi 1900 ei ollut, vuosi 2000 oli.
Vastaavanlaisia ongelmia, vaikkakin pienemmässä mittakaavassa, koettiin vuodenvaihteessa 2010 - niin kutsuttu Y2.01K-ongelma. Seuraavan kerran vastaavan kaltainen ongelma tullaan mahdollisesti kokemaan vuonna 10 000. Tätä ongelmaa kutsutaan (ehkä vielä leikkisästi) Y10K:ksi. Toistaiseksi hieman realistisempi ongelma saattaa olla Y2K38–ongelma vuonna 2038, jolloin joidenkin tietokoneiden tai käyttöjärjestelmien sisäinen, 32-bittinen kello saattaa ”pyörähtää ympäri”.

Vaikutukset

Ongelmia alkoi ilmaantua jo 1990-luvun kuluessa tulevaisuuden päivämäärien mennessä vuosituhannen vaihteen yli. 1990-luvun lopussa käytettiin valtavasti rahaa Y2K-ongelmien korjaamiseen ennalta. Useimmat suuret yritykset kävivät kaikki käyttämänsä järjestelmät ja ohjelmat läpi vuosilukuongelmien korjaamiseksi. Monia vanhoja järjestelmiä korvattiin kokonaan uusilla.
Y2K-ongelmaa lietsottiin etenkin vuoden 1999 aikana, jotkut jopa keräsivät ruokavarastoja tulevan katastrofin odotuksessa.
Mitään merkittäviä ongelmia ei lopulta ilmaantunutkaan vuoden vaihtuessa. Suurimmat ongelmat koettiin maissa joissa tietokoneiden määrä on vähäinen, ja ongelmaan ei ollut varauduttu ennalta. Osa tapahtumista pääsi julkisuuteen, kuten ydinvoimalan pysäytys Japanissa varajärjestelmässä ilmenneiden ongelmien vuoksi, mutta useimmissa tapauksissa kohdatut ongelmat olivat pieniä ja helposti korjattavissa.
Vuoden 2000 lähestyminen oli loistokautta ohjelmistoteollisuudelle, joka ajautui lamaan (IT-kupla) pian vuosituhannen vaihteen jälkeen.
Murhanhimo

Arvioita

Ilta-Sanomien Timo Malmin mukaan psykologinen draama on Shōhei Imamuran tasokkaan tuotannon myöhäislöytöjä.
Robert Mulliken

Elämä

Mulliken syntyi Newburyportissa Massachusettsissa. Hänen isänsä, Samuel Parsons Mulliken, oli orgaanisen kemian professori MIT:ssä. Lapsena Mulliken oli erityisen kiinnostunut puista ja kasveista ja oppi nopeasti niiden nimet ja niiden luokituksen.
Mulliken valmistui Newburyportin high schoolista vuonna 1913 ja pääsi jatkamaan opiskelua MIT:iin. Isänsä tavoin hän valitsi pääaineekseen kemian. Yliopisto-opiskelijana hän teki ensimmäisen tieteellisen tutkielmansa: Orgaanisten kloridien synteesistä. Mulliken ei ollut täysin varma tulevaisuudestaan, joten hän päätti sisällyttää opiskeluihinsa myös kemiantekniikan kursseja. Mullikenista tuli kandidaatti vuonna 1917, ja hän väitteli tohtoriksi vuonna 1921 Chicagon yliopistossa.
Mulliken meni jouluaattona 1929 naimisiin Mary Helen von Noén kanssa, ja he saivat myöhemmin kaksi tytärtä.
Daniel Barenboim

Urasta ja elämästä lyhyesti

Barenboim syntyi Buenos Airesissa, hänen vanhempansa olivat Ukrainan juutalaisia ja toimivat pojan ensimmäisinä soitonopettajina. Perhe muutti Israeliin 1952. Kaksi vuotta myöhemmin Barenboim muutti Itävaltaan opiskelemaan pianonsoittoa ja orkesterin johtamista.
Barenboimin debyytti oopperakapellimestarina oli vuonna 1973 Edinburghin festivaaleilla, jossa hän johti Mozartin Don Giovannin. Ensiesiintyminen Bayreuthissa oli 1981. Hän johti siellä säännöllisesti aina vuoteen 1999 asti. Barenboim oli naimisissa kuulun sellistin, Jacqueline du Prén, kanssa. Du Pré menehtyi ennenaikaisesti multippeliskleroosiin. Barenboim on sittemmin elänyt Pariisissa pianisti Jelena Baškirovan kanssa. Pari meni naimisiin 1988 ja heillä on kaksi lasta.
Vuosina 1991-2004  Daniel Barenboim oli Chicagon sinfoniaorkesterin musiikillinen johtaja. Hän on myös Berliinin valtionoopperan musiikillinen johtaja vuodesta 1992.  Barenboimin Wagner-esitys Jerusalemissa 2001 herätti vihaa, koska Wagner yhdistetään Israelissa antisemitismismiin.
Barenboim on Israelissa kiistelty hahmo, koska hän edistää saksalaista musiikkia ja vastustaa julkisesti Israelin Länsirannan miehitystä. Barenboim hankki alkuvuodesta 2008 Palestiinalaishallinnon passin. Hänellä on myös Israelin, Argentiinan ja Espanjan kansalaisuus.
Sinertävä aivotäplä

Sinertävä aivotäplä tai sinitumake (lat: locus caeruleus) on valveen ylläpidon kannalta tärkeä aivorungon pientumake. Se reagoi varsinkin stressin yhteydessä syntyviin aistinärsykkeisiin erittämällä noradrenaliinia, joka ylläpitää aivokuoren reaktiokykyä.
Peittokyky

Peittokyky (hiding power) on kemian käsite, joka kertoo siitä, miten hyvin alla oleva pinta jää näkyviin kun se peitetään. Esimerkiksi paksu lakkakerros peittää paremmin kuin ohut. Maalisovelluksissa peittokykyä mitataan vastakkaisen värin kohdalta. Valkoisen maalin peittokykyä mitataan maalatusta mustavalkoisesta kortista. Peittokykyä nimitetään toisinaan opasiteetiksi tai kontrastisuhteeksi.  
Maalin peittokyky saadaan aikaan väripigmenttien avulla. Peittokyky saadaan parhaiten aikaan epäorgaanisten pigmenttien avulla, joista tärkein on titaanidioksidipigmentti. Pigmentin peittokyky on riippuvainen sen taitekertoimesta. Titaanidioksidilla on selvästi korkeampi taitekerroin kuin muilla valkoisilla pigmenteillä (sinkkioksidi, kalsiumkarbonaatti). Titaanidioksidin Kide- ja partikkelikoko sekä partikkelijakauma optimoidaan valmistusprosessissa. Pigmenttipartikkelien jakautuminen ja määrä maalissa vaikuttaa sen peittokykyyn. Peittokyky heikkenee voimakkaasti, kun titaanidioksidipartikkelien etäisyys toisistaan on pienempi kuin näkyvän valon aallonpituus.
Pigmenttien peittokyky maalissa mitataan määrittämällä Kubelka-Munkin teoriaan perustuva sirontakerroin.  Mittaus tehdään mustavalkokortilta, jonka päällä on vakiopaksu maalikerros.
William G. Lennox

William Gordon Lennox (1884–1960) oli yhdysvaltalainen neurologi ja epileptologi, joka oli edelläkävijä aivosähkökäyrän (EEG) käytössä epilepsian diagnosoinnissa ja hoidossa.

Elämäkerta

Lennox kiinnostui epilepsiasta, kun hän työskenteli lähetyssairaalassa Kiinassa. Harvardin lääketieteellisessä koulussa hän työskenteli yhdessä ja julkaisi monia papereita Erna ja Frederic Gibbsin sekä Stanley Cobbin kanssa. Hänet palkittiin yhdessä Frederic Gibbsin kanssa Albert Lasker -palkinnolla kliinisestä lääketieteellisestä tutkimuksesta vuonna 1951. Hän kirjoitti tyttärensä Margaretin kanssa teoksen "Epilepsy and Related Disorders" (suom. Epilepsia ja siihen liittyvät häiriöt).  
Vuonna 1951 hän kuvaili erityisen epilepsian oireyhtymän, joka nimettiin hänen ja ranskalaisen neurologin ja epileptologin Henri Gastaut'n mukaan Lennox–Gastaut'n oireyhtymäksi.
Erkki Eirto

Erik (Erkki) Vilhelm Eirto (vuoteen 1935 Eklund; 6. huhtikuuta 1907 Helsinki – 1. elokuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja (baritoni), joka lauloi vuodesta 1931 alkaen yhteensä parinkymmenen vuoden ajan erilaisia rooleja oopperassa. Eirto levytti myös iskelmiä, joista parhaiten muistetaan kappaleet "Vartiossa" ja "Ilta kannaksella". Muita Eirron, tosin muiden tunnetummaksi tekemiä ensilevytyksiä olivat mm. Leif Wagerin bravuuri "Romanssi" elokuvasta Katariina ja Munkkiniemen kreivi, tangon "Mustasukkaisuutta" ensimmäinen suomenkielinen levytys sekä "Tahiti", jonka Pirkka-Pekka Petelius teki uudelleen tunnetuksi 1980-luvun alkupuolella TV-ohjelmassa Velipuolikuu ja matki koomisesti jopa Eirrolle tyypillistä voimakasta vibratoa. Erkki Eirto on levyttänyt iskelmiä myös salanimillä Eero Tammisto ja Tauno Eskola. Hänen poikansa Juha Eirto (1934–2011) menestyi levylaulajana.
Espanjantauti

Espanjantauti oli vuosina 1918–1919 riehunut pandemia, jonka aiheutti harvinaisen tappava influenssa A:n alatyyppi H1N1. Puolentoista vuoden aikana tauti surmasi noin 30–100 miljoonaa ihmistä. Luonteeltaan espanjantauti oli influenssa, jonka oireina olivat yskä, kuume ja särky. Jälkitauteina se saattoi aiheuttaa muun muassa keuhkokuumeen. Pelkästään Suomessa espanjantautiin kuoli noin 25 000 ihmistä.
Viruksen uskottiin kuolleen, mutta vuonna 2006 tutkijat onnistuivat jäätyneistä uhreista saatujen kudosnäytteiden avulla luomaan viruksen uudelleen tutkimustarkoituksia varten. Viimeaikainen tutkimus on osoittanut, että taudista aikanaan selvinneet nykyiset vanhukset kantavat edelleen espanjantautia aiheuttavan influenssaviruksen vasta-aineita veressään.

Alkuperä

Ensimmäiset espanjantautitapaukset havaittiin yhdysvaltalaisella sotilasleirillä 11. maaliskuuta 1918. Pandemian, maailmanlaajuisen epidemian, alkuperämaasta ei ole varmuutta. Koska sotivissa maissa sotasensuuri salasi tautiuutiset, pandemia tuli julkisuuteen vasta, kun tauti levisi sodan ulkopuolella olleeseen Espanjaan. Näin sen nimeksi vakiintui espanjantauti.
Heinäkuussa 1918 tauti oli levinnyt jo eri puolille maailmaa. Siihen asti kuolleisuusluvut olivat pysyneet pieninä, mutta 22. elokuuta 1918 havaittiin Brestissä Ranskassa taudista entistä vaarallisempi muunnos. Muuntunut virus aiheutti espanjantaudin toisen aallon saman vuoden lopulla, ja kuolleisuusluvut kasvoivat suuresti kaikkialla, missä tautia esiintyi. Influenssa levisi ympäri maapalloa muutamassa kuukaudessa.
Erään tutkimuksen mukaan taudin sairastaneilta saadulla verellä tehdyt verensiirrot ovat saattaneet auttaa tautiin sairastuneita. Tutkimuksen tehneet uskovat että vastaavassa pandemiatapauksessa kehitysmaille verensiirrot on lupaava hoitokeino.

Arviot kuolonuhrien määrästä

Espanjantauti on ollut kaikkien aikojen tuhoisin influenssapandemia, ja siihen kuoli  30–100 miljoonaa ihmistä. Poikkeuksellista espanjantaudissa oli nuorten aikuisten suuri kuolleisuus. Tautiin sairastui arviolta 20–50 prosenttia maapallon kaikista ihmisistä, ja heistä jopa yli kolme prosenttia kuoli. Erään arvion mukaan tautiin olisi sairastunut maailmalla noin miljardi ihmistä. Suomessa tautiin kuoli noin 25 000 ja Yhdysvalloissa yli 500 000 ihmistä.

Viruksen analyysi

Vuonna 1918 otetusta ja jäädytetystä keuhkokudoksesta on tehty espanjantaudin analyysi. Tutkimusten mukaan espanjantaudin aiheutti virus, joka muistutti perusrakenteeltaan lintuinfluenssavirusta. Lintuinfluenssa tarttuu harvoin ihmiseen, mutta tarttuessaan se voi olla hengenvaarallinen. Huhtikuussa 2009 Meksikosta maailmalle levinneen sikainfluenssan H1N1-virusrakenne on puolestaan sama kuin espanjantaudin aiheuttajaviruksella.
Pauliina Isomäki

Pauliina Isomäki (s. 1964 Vehmaa) on suomalainen säveltäjä. Hän opiskeli musiikkia Yhdysvalloissa Valdosta State Collegessa Georgiassa ja Catawba Collegessa Pohjois-Carolinassa sekä musiikkitiedettä Åbo Akademissa, josta valmistui maisteriksi 1992. Isomäki on säveltänyt erityisesti vokaalimusiikkia, mm. kolme oopperaa. Tyylillisesti Isomäkeä voi kuvailla melodikoksi, joka yhdistää luontevasti tonaalista harmoniaa moderniin ilmaisuun.

Oopperat

Unissa kaikki oli selkeämpää (libretto Emma Puikkonen)
Tahdon! (libretto Emma Puikkonen)
Pieni seksiooppera (libretto Anne Lehikoinen)

Vokaalimusiikkia

Den väntande själen (mezzosopraano ja piano/kamariorkesteri, teksti Edith Södergran)
Arpi (sopraano, klarinetti, sello, harppu, teksti Niina Repo)
Magnificat (naiskuoro)
Kanteletar-lauluja (naiskuorolle, mieskuorolle, sekakuorolle)
Sähkömiehen kalajutut (sarja lastenlauluja, tekstit mm. Kirsi Kunnas)

Kamarimusiikkia ja orkesteriteoksia

Pilvet kuin… (soolohuilulle ja orkesterille)
In Her Dreams (orkesterille)
Källskärin Hermes (2 trumpetille, käyrätorvelle, pasuunalle ja pianolle)
Mielialoja (sopraanosaksofonille ja pianolle)
Valkea tyrsky (vc solo)