google/wiki40b huggingface dataset:
Jari Lindström

Elämä ja ura

Lindström työskenteli Voikkaan paperitehtaalla 1984–2006, Stora Enson Anjalankosken tehtailla 2007–2008 ja Kymin paperitehtaalla 2008 ja 2010. Hän on opiskellut laborantiksi.
Lindström liittyi perussuomalaisiin vuonna 2006. Hän on kertonut ”simppelisti” maahanmuutosta puhuneen Tony Halmeen ajatusten ratkaisseen puoluevalintansa. Hän oli ehdolla vuoden 2007 eduskuntavaaleissa, joissa sai 920 ääntä eikä tullut valituksi. Vuoden 2008 kunnallisvaaleissa Lindström valittiin Kouvolan kaupunginvaltuustoon. Vuoteen 2008 saakka Lindström toimi Pohjois-Kymen Perussuomalaiset ry:n puheenjohtajana. Lindström toimi myös Perussuomalaisten Kymen piirin puheenjohtajana vuoteen 2012 asti Juho Eerolan jälkeen. Eduskunnassa Lindström on ollut työelämä- ja tasa-arvovaliokunnan ja ympäristövaliokunnan jäsen.
Lindström uhkasi työnantajia KELA-maksun palautuksella, jos ne eivät lähde mukaan Juha Sipilän yhteiskuntasopimukseen. Hallitusta oli kritisoitu siitä, että kaikki painostustoimet yhteiskuntasopimusta koskien kohdistuivat työntekijäpuoleen, minkä johdosta Lindström kirjoitti lausunnossaan: ”On synnytetty kuva siitä, että työnantajien ei tarvitse muuta kuin odotella, että Sipilän hallitus hoitaisi heidän puolestaan kilpailukyvyn palauttamisen.” Elinkeinoelämän keskusliiton toimitusjohtaja Jyri Häkämies syytti heti lausunnon jälkeen työministeriä sooloilusta, minkä jälkeen pääministeri otti Lindströmin puhutteluun. Keskustelun jälkeen Lindström myönsi, ettei asia kuulunut hallitusohjelmaan, vaan se oli hänen oma ”ulostulonsa”.
Tammikuussa 2019 Lindström ilmoitti olevansa ehdolla vuoden 2019 eduskuntavaaleissa ja EU-vaaleissa. Lindström sai eduskuntavaaleissa 1690 ääntä ja ei tullut valituksi. Samalla Lindström ilmoitti ettei lähde ehdolle EU-vaaleihin.

Näkemyksiä

Lindström on kertonut voivansa harkita kuolemanrangaistusta joissain tapauksissa.

Yksityiselämä

Lindström asuu Kuusankoskella yhdessä vaimonsa Outin kanssa. Hän harrastaa kuntosalia ja lukemista. Sotilasarvoltaan Lindström on korpraali.
Soltinjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 14,2 hehtaaria, se on 1,2 kilometriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 3,1 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Vesijärven valuma-alue (Päijänne)ella (14.24), jonka Vesijärven lähialueeseen (14.241) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 122,3 metriä mpy.
Lauri Loimaranta

Aimo Lauri Vilho Loimaranta, vuoteen 1906 Lindstedt (13. maaliskuuta 1879 Oulu – 21. maaliskuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen kemisti, opettaja, koulunjohtaja ja yritysjohtaja.
Loimarannan vanhemmat olivat rovasti Wilhelm Lindstedt ja Hilma Nyholm. Piispa Yrjö Loimaranta, opettaja ja järjestötyöntekijä Siiri Loimaranta sekä opettaja, rovasti Sakari Loimaranta olivat hänen sisaruksiaan. Lauri Loimarannan puoliso vuodesta 1907 oli Aili Augusta Heikinheimo, kirkkoherra Karl Abiel Heikelin tytär. Loimaranta tuli ylioppilaaksi 1897 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1903. Hän oli Helsingin yliopiston kemiallisen laboratorion assistentti 1902–1906 ja opiskeli fysiikkaa ja kemiaa Breslaussa 1906–1909. Loimaranta toimi opettajana Helsingissä 1903–1907 ja kauppakoulun johtajana Sortavalassa 1908–1913 ja Raahessa 1913–1915. Oltunaan SOK:n palveluksessa 1915–1918 Loimaranta tuli Suomen Raakasokeri Oy:n toimitusjohtajaksi vuonna 1918. Helsingin Teollisuus Oy:n johtaja hänestä tuli vuonna 1933.
Edm (makuuvaunu)

I-valmistussarja

VR-Yhtymä ja Talgo Oy sopivat 29. lokakuuta 2003 20 makuuvaunun tilauksesta, jonka arvo oli noin 59 miljoonaa euroa. Tilaukseen sisältyi optio toisesta 20 vaunun erästä.
Ensimmäinen vaunu – numeroltaan 28501 – valmistui koeajoihin lokakuussa 2005. Vaunu palautettiin tehtaalle ja toimitettiin vaunun 28502 kanssa joulukuussa 2005. Uudet makuuvaunut otettiin kaupalliseen liikenteeseen 1. helmikuuta 2006. Vaunujen ensimmäinen junavuoro oli P 61 Helsingistä Rovaniemelle.
Valmistuessaan Edm-vaunut korvasivat vähitellen sinisten CEmt-makuuvaunujen vanhimman valmistuserän.

II-valmistussarja

Toukokuussa 2005 – ennen kuin yhtäkään vaunua oli valmistunut – oli VR ilmoittanut, ettei se aio käyttää optiotaan. VR:llä oltiin arvioitu, että uusia makuuvaunuja ei tarvitse tilata, ennen kuin vasta vuoden 2015 tienoilla.
Valtio kiirehti kalustohankintojen kanssa aluepoliittisista syistä. VR-Yhtymän ylimääräisessä yhtiökokouksessa valtion omistajaohjauksesta vastannut ministeri Jyri Häkämies (Kok.) päätti, että VR tilaa 20 makuuvaunua. Tilauspäätös johti VR-Yhtymän hallituksen puheenjohtaja Antti Lagerroosin ja pääjohtaja Henri Kuitusen eroon.
Toisesta makuuvaunuerästä järjestettiin EU-säännösten mukainen kilpailutus. Vaunutilauksesta olivat kiinnostuneita Transtech ja Alstom. Sopimus Transtechin kanssa tehtiin 17. huhtikuuta 2009 ja tilauksen arvoksi tuli noin 60 miljoonaa euroa.
Toisen valmistuserän ensimmäiset vaunut valmistuivat toukokuun 2010 lopulla, ja ne toimitettiin 2. kesäkuuta 2010. Vaunut saivat heti valmistuessaan vihervalkoisen värityksen ja eurooppalaisen standardinumeron. Kaupalliseen liikenteeseen vaunut otettiin kesä-heinäkuun 2010 aikana.

Hytit

Ala- ja välitasolla on 11 hyttiä, joiden pinta-ala on 3,3 m². Ylätasolla on 8 hyttiä pinta-alaltaan 4,2 m² ja ne ovat suihkullisia. Osa alatason hyteistä voidaan yhdistää väliovella neljän hengen hyteiksi.
Vaunuissa on kaksi 4,0 m²:n invahyttiä, jotka sijaitsevat alatasolla.
Välitasolta löytyy lemmikeille kaksi paikkaa, joista löytyy kopalle syvennys, jonka koko on 50 cm × 80 cm × 90 cm.
Allergisille on varattu kaksi hyttiä välitasolta.

WC-tilat

Vaunussa on WC-tiloja 2 kpl; välitasolla on pieni WC ja alatasolla inva-WC, jossa on myös lastenhoitotila.
Välitasolla on suihku, joka on tarkoitettu ala- ja välitason matkustajille.
Processing

Esimerkki

Tässä esimerkissä, Hei maailma -ohjelma, on yksinkertaisesti piirtää viiva:
line(15, 25, 70, 90);
Seuraava koodi on parempi esimerkille.
//Hello mouse.void setup() {
       size(400, 400);
       stroke(255);
       background(192, 64, 0);}void draw() {
       line(150, 25, mouseX, mouseY);}
Venäjän rajavartiolaitos

Venäjän rajavartiolaitos eli nykyiseltä koko nimeltään Venäjän federaation turvallisuuspalvelun rajapalvelu tai Polgranitšnaja služba FSB Rossii (ven. Пограни́чная слу́жба Федера́льной слу́жбы безопа́сности Росси́йской Федера́ции, Polgranitšnaja služba federalnoi služny bezopasnosti Rossijskoi federatsii, PS FSB Rossii) on Venäjän federaation turvallisuuspalvelu FSB:n alaisuudessa toimiva, Venäjän rajavalvonnasta vastaava viranomainen.
Venäjän rajavartiolaitoksen keskushallinto on Moskovassa. Sillä on 39 alueorganisaatiota, joiden kautta se valvoo Venäjän federaation ulkorajoja. Tyypillisesti kunkin alueorganisaation vastuulla on rajavalvonta yhden federaatiosubjektin alueella: esimerkiksi Leningradin alueen tai Karjalan tasavallan rajojen osalta.
Venäjän rajavartiolaitos perustettiin Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen vuonna 1992. Organisaation nimenä oli vuosina 1993-2003 Venäjän federatiivinen rajavartiolaitos (ven. Федеральная пограничная служба, federalnaja polgranitšnaja služba, FPS Rossii) tai joku tämän nimen muunnos.
First National

First National oli vuonna 1917 perustettu itsenäisten teatteriomistajien muodostama yhdistys, joka alkuun näytti ja levitti elokuvia. Se alkoi kuitenkin myös tuottaa elokuvia nimellä First National Pictures. Vuonna 1928 Warner Bros. osti First Nationalin.

Historia

First Nationalin taustalla oli Paramount Picturesin johtajan Adolph Zukorin yritys hallita elokuvamarkkinoita. Zukor osti satoja elokuvateattereita ympäri Yhdysvaltoja ja vaati, että ne näyttäisivät vain hänen elokuviaan tai ne jäisivät ilman Paramountin parhaimpia elokuvia. Zukor uskoi, että yleisöä kiinnostivat tähdet ja että ihmiset menisivät massoittain katsomaan elokuvia, joissa olisi heidän suosikkinäyttelijöitään. Paramountilla oli puolen tusinaa tunnetuimmista näyttelijöistä, muun muassa aikansa suurin tähti Mary Pickford. Zukor nosti hiljalleen elokuvien hintojaan ja antoi etuoikeuksia teattereille, jotka näyttivät vain ja ainoastaan hänen elokuviaan.
Teatteriomistajat alkoivat etsiä mahdollisuutta rikkoa Zukorin valtausyritykset. Teatterin Los Angelesiin vuonna 1902 perustanut Thomas L. Tally keksi idean esittäjien organisaatiosta, joka pyrki ostamaan, levittämään ja tekemään omia elokuvia. Tally esitti ajatuksensa länsivirginialaiselle James Dixon Williams, joka aloitti yhteistyön Tallyn kanssa. He nimesivät yrityksensä First National Exhibitors Circuitiksi, ja siihen liittyi pian muitakin teatterinomistajia. Uuden organisaation ensimmäinen kokous järjestettiin 25. huhtikuuta 1917, ja siihen kuului yli 20 elokuvien esittäjää.
First Nationalilla oli aluksi noin 100 teatteria 35 merkittävässä kaupungissa, mutta pian siihen kuuluneiden teattereiden määrä kasvoi yli 600:aan. First Nationalilla ei ollut aluksi omia tuotantotiloja, vaan se hankki oikeuksia tunnettujen tuottajien, D. W. Griffithin, Louis B. Mayerin ja Joseph Schenckin, elokuviin. Pian se alkoi hankkia palkkalistoilleen suuria elokuvanimiä, ja Charles Chaplinin kanssa se teki vuonna 1918 yli miljoonan dollarin sopimuksen.
First National laajeni vuonna 1924 myös tuottamaan elokuvia. Samalla yhtiön nimi muutettiin First National Picturesiksi. Se rakensi vuonna 1926 Burbankiin 0,25 neliökilometrin studioalueen.
Warner Bros.:in äänielokuva Jazzlaulaja oli suuri menestys, ja se osti vuonna 1928 siitä tienaamilla rahoillaan teatteriketju Stanley Companyn. Tämä aloitti lyhyen kilpailun Warnerin ja First Nationalin välillä. Stanley Company omisti kolmanneksen First Nationalista, ja Warner Bros. osti loputkin First Nationalista käytyään siitä tarjouskilpailun William Foxin kanssa. Warner sai 1930-luvun laman aikana luvan yhdistää yritykset, mutta Warnerin piti silti tehdä vuodessa kaksi elokuvaa First Nationalin nimellä. Tämä vaatimus päättyi vuonna 1938, mutta verotuksillisista syistä Warnerin elokuvia tuotettiin vielä kolmen vuosikymmenen ajan nimellä Warner Bros. – First National Picture.
Poughkeepsie

Poughkeepsie [pə'kɪpsiː] on kaupunki Yhdysvaltojen New Yorkin osavaltiossa. Se on Dutchessin piirikunnan keskuskaupunki. Vuonna 2010 itse kaupungin (City of Poughkeepsie) asukasluku oli 32 736 ja sitä ympäröivän esikaupungin (Town of Poughkeepsie) 43 341. Poughkeepsie sijaitsee Hudsonjoen laaksossa puolivälissä New Yorkin ja Albanyn kaupunkeja ja on osa New Yorkin metropolialuetta.
Nimi Poughkeepsie tulee wappinger-intiaanien kielestä ja tarkoittaa kaislakattoista taloa pienen puron varrella. Poughkeepsien ensimmäiset eurooppalaissiirtolaiset olivat hollantilaisia ja kaupungista tuli New Yorkin osavaltion toinen pääkaupunki pian Amerikan vallankumouksen jälkeen. Se sai kaupunkioikeudet vuonna 1854. Kaupungin maamerkki on Hudsonjoen ylittävä korkea Poughkeepsie Bridge, entinen rautatiesilta vuodelta 1900, joka vaurioitui tulipalossa 1974 ja avattiin uudelleen kävelysiltana 2009. Toinen tärkeä silta, Mid-Hudson Bridge, on vuodelta 1930 ja sitä pitkin joen ylittää U.S. Route 44.

Historiaa ja nähtävyyksiä

Poughkeepsiesta tuli 1700-luvulla tärkeä valaiden jatkokäsittelypaikka, ja 1800-luvulla se oli merkittävä teollisuuskeskus paperitehtaineen, hattutehtaineen ja panimoineen. Alueen luonnonkauneus sai monet rikkaat perheet kuten Astorit, Rogersit ja Vanderbiltit rakentamaan sinne loisteliaita lomapalatseja. Vanderbiltien talo Hyde Parkin esikaupungissa on listattu kansallisten historiallisten muistomerkkien joukkoon. Poughkeepsie tunnetaan myös osavaltion vanhimmasta kulttuurilaitoksesta, Bardavonin vuonna 1869 perustetusta oopperatalosta, joka toimii myös Hudson Valley Philharmonic -orkesterin kotisalina. Kaupungin taidemuseoita ovat Frances Lehman Loeb Art Center ja The Barrett Art Center.

Korkeakouluja

Poughkeepsiessä toimii kaksi yliopistoa, Adelphi Universityn Hudson Valleyn kampus ja Ridley-Lowell Business and Technical Institute, sekä vuonna 1861 perustettu, alun perin naisille tarkoitettu korkeakoulu Vassar College. Hyde Parkissa on ravintolakoulu The Culinary Institute of America. Muita oppilaitoksia ovat Dutchess Community College ja Marist College.

Työnantajia

IBM-tietotekniikkayhtiöllä on paljon toimintaa Poughkeepsiessä, joskin tämä aiemmin yhtiön päätehtaaksi kutsuttu yksikkö on ollut pienenemään päin 2000-luvulla.

Liikenneyhteydet

Poughkeepsie on New Yorkista tulevan Metro-North-rautatien Hudson Line -haaran pohjoinen pääteasema. Myös Amtrak -kaukojunat pysähtyvät kaupungissa matkallaan Manhattanin Pennsylvania Stationilta kohti Albanya ja Chicagoa.
Lähimmät liikennelentokentät ovat Stewart International Airport noin 40 kilometriä etelään Newburghissa sekä Albany International Airport noin 137 km pohjoiseen. Kansainvälistä lentoliikennettä palvelevat New Yorkin kolme kenttää, JFK (142 km etelään), Newark (142 km etelään) ja LaGuardia (130 km etelään).
HMS Colossus (1910)

Ensimmäinen maailmansota

Ensimmäisen maailmansodan syttyessä HMS Colossuksesta tehtiin 1. Taistelulaivaviirikön lippulaiva Suureen laivastoon (engl. Grand Fleet). Se otti osaa Skagerrakin taisteluun 1916 kontra-amiraali Ernest Gauntin lippulaivana kapteenina Dudley Pound. Taistelussa HMS Colossus oli ainoa brittiläinen taistelulaiva, johon osuttiin. Kaksi osumaa eivät aiheuttaneet merkittäviä vaurioita ja pahemmat vauriot aiheutti etummaisen savutorven juureen osunut laukaus. Osumien seurauksena kaatui viisi miestä.

Sodan jälkeen

Sodan jälkeen HMS Colossus muutettiin koululaivaksi, kunnes Washingtonin laivastosopimuksen seurauksena poistettiin 1920 käytöstä ja lopulta 1928 romutettiin.
Aika on meidän

Aika on meidän on ruotsalainen draamasarja, jonka 30 jaksoa on jaettu kolmeen kauteen.
 Sarja sai ensi-iltansa Ruotsin televisiossa (SVT) 2. lokakuuta 2017. Tuotantoa on kuvattu Ruotsin television suurimmaksi draamatuotannoksi kautta aikojen ja se kuvaa useita vuosikymmeniä alkaen sodan lopusta vuonna 1945. Päärooleissa nähdään Hedda Stiernstedt, Charlie Gustafsson, Mattias Nordkvist, Adam Lundgren, Suzanne Reuter ja Josephine Neldén. Ohjelma voitti Kristallen 2018 -palkinnon Vuoden TV-draamana ja Hedda Stiernstedt Vuoden naisnäyttelijä -palkinnon sarjan TV-tuotannossa. Sarjaa on esitetty Suomen TV:ssä Ylen ohjelmistossa.

Sisältö

Yläluokan perhe Löwander – sisarukset Gustaf, Peter ja Nina sekä äiti Helga – pitää yhtä Tukholman suosituimmista ravintoloista nimeltään Djurgårdskällaren, kun toinen maailmansota loppuu. Vanhin poika Gustaf on vienyt ravintolan läpi kovien sotavuosien ja haluaa pyörittää toimintaa sellaisena, miltä se on aina näyttänyt, kun taas sisar Nina rakastuu Calleen, joka työskentelee keittiöapulaisena ja jolla on työläistausta, mitä kautta Nina toivottaa uuden ajan hengen tervetulleeksi. Keskimmäinen poika Peter palaa pääkaupunkiin pakolaisleiriltä, jossa hän on työskennellyt sotavuosien aikana, ja ymmärtää pian, että perheyrityksellä on ongelmia. Samanaikaisesti äiti Helgalla on edelleen kokonaiskuva toiminnasta keittiöpäällikkö Stig "Stickan" Backen kautta. Ruokasalissa mellastaa perhe Löwanderin uskollinen palvelija, hovimestari "Bellan" Roos.

Sarjasta

Sarjan pääkirjoittaja on Ulf Kvensler ja pääohjaaja Harald Hamrell. Sarja, jonka kaksi ensimmäistä kautta kuvattiin samanaikaisesti, on Ruotsin television, Viaplayn ja Film i Väst-elokuvasäätiön yhteistuotanto. Kuvaukset aloitettiin toukokuussa 2016 ja kuvauspaikkana on ollut enimmäkseen Göteborg. Sarjaa on kuitenkin osittain kuvattu Jonseredissa.
Keltakaulaorneero

Levinneisyys

Keltakaulaorneeroa tavataan Ecuadorissa ja Perussa. Sen kannaksi arvioidaan 10 000–19 999 yksilöä. Lajia uhkaa elinympäristöjen tuhoutuminen, ja se on luokiteltu vaarantuneeksi.
Puitepäätös

Puitepäätös oli Euroopan unionin säädös Amsterdamin sopimuksen mukaisesti. Sitä käytettiin poliisiyhteistyön ja rikosasioissa noudatetun oikeudellisen yhteistyön (niin sanotun kolmannen pilarin) välineenä. Puitepäätöstä käytettiin jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämiseen. Puitepäätöstä saattoi ehdottaa komissio tai jäsenvaltio, ja se oli hyväksyttävä ministerineuvostossa yksimielisesti. Se velvoitti jäsenvaltiot saavuttamaan tietyn tuloksen, mutta antoi kansallisten viranomaisten päättää, missä muodossa ja millä tavoin tulos saavutetaan.
Lissabonin sopimuksen myötä puitepäätös jäi pois käytöstä. Lissabonin sopimuksen mukaan myös poliisi- ja oikeusalan yhteistyö toteutetaan direktiiveillä, eikä yksimielisyyttä enää vaadita.
Puitepäätös annettiin mm. Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä.
Saguenay-Lac-Saint-Jean

Saguenay-Lac-Saint-Jean on hallinnollinen alue Québecin provinssissa Kanadassa. Sen pinta-ala on 98 708 neliökilometriä, joten se on kolmanneksi suurin Quebecin alueista Nord-du-Québecin ja Côte-Nordin jälkeen. Alueen väkiluku on 272 610 ja väentiheys 2,8 asukasta neliökilometrillä.
Saguenay-Lac-Saint-Jean on osa vuoristoista Kanadan kilpeä. Sen tärkeimmät vesistöt ovat Saint-Jeanin järvi ja Saguenayjoki, joilla on ollut tärkeä merkitys sen historiassa. Se on myös suosittu lomakohde sekä Quebecin itsenäisyysliikkeen vahvinta tukialuetta.
Tarkastaja Ankardo

Ankardo (ransk. Canardo) on Benoît Sokalin luoma aikuissarjakuva, jonka päähenkilö on samanniminen yksityisetsivä. Ankardo on ankka, joka pukeutuu pitkään takkiin. Ankardon hahmo viittaa paitsi Aku Ankkaan, myös stereotyyppiseen kovaksikeitetyn dekkarin etsivään. Seikkailut sijoittuvat eläinmaailmaan, joka varhaisissa albumeissa on tarkemmin selittämättä olemassa ihmisten maailman rinnalla ja myöhemmissä itsenäisesti. 
Sarjakuvan muita hahmoja on muun muassa Rasputin, joka on venäläinen kollikissa.
Tyk-toiminta

Tyk-toiminta (työkykyä ylläpitävä ja parantava valmennus) on Kelan kuntoutuslain (566/2005) mukaista ammatillista kuntoutusta, jota järjestetään silloin, kun työpaikan ja työterveyshuollon toimenpiteet työntekijän työkyvyn ja työssä suoriutumisen hyväksi eivät ole olleet riittäviä ja työntekijää uhkaa asianmukaisesta sairaanhoidosta ja lääkinnällisestä kuntoutuksesta huolimatta työkyvyttömyyseläkkeelle päätyminen. Vuonna 2016 Kela uudistaa työikäisten kuntoutusta ja samalla myös Aslak- ja Tyk-kuntoutukset korvataan uudella AURA-kuntoutusmallilla. AURA-kuntoutuksessa kuntoutus kytkeytyy aiempaa voimakkaammin kuntoutujan omaan työhön.

Tyk-toiminnan määrällinen kehitys

Tyk-toiminta lakisääteisenä alkoi vuonna, jolloin palvelua järjestettiin noin 1 000 henkilölle. 1990-luvun lopulla toiminnan volyymi kasvoi voimakkaasti kunnes se sitten 2000-luvun puolella alkoi tasaantua noin 6 500:een. Vuonna 2006 Tyk-toimintaa järjestettiin ammatillisena kuntoutuksena 6 340 henkilölle ja harkinnanvaraisena kuntoutuksena 166 henkilölle, jotka eivät täyttäneet kaikkia ammatillisen kuntoutuksen kriteerejä. Tyk-kuntoutujien keski-ikä oli 55 vuotta ja pääosalla heistä (4 245, 67 %) oli sairausperusteena tuki- ja liikuntaelinten sairaus.
Jermu Laine

Elämäkerta

Laine on koulutukseltaan juristi ja varatuomari. Hän työskenteli uransa alussa Kauppa- ja teollisuusministeriössä kymmenen vuotta, joiden väliin mahtuivat vuosi Sveitsissä ja jakso Yhdysvalloissa jatko-opiskelijana Ford-rahaston stipendillä. Virkamiesuran jälkeen Laine siirtyi opettajaksi Pirkanmaalle. Samalla hän alkoi herättää huomiota kirjoituksillaan, joiden ansiosta hänet kutsuttiin pääministerin sihteeriksi vuonna 1972 ja siitä ulkomaankauppaministeriksi.
Laine edusti Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä vuodesta 1975 vuoteen 1987, ja hän on tullut tunnetuksi yhteiskunnallisena keskustelijana ja on julkaissut ahkerasti. Hän on ollut Kanavan kolumnisti vuodesta 1988. Jermu Laine oli presidentin valitsijamies 1978, 1982 ja 1988.
Laine on ollut naimisissa Terttu Laineen kanssa yli 60 vuotta. Heillä on kolme tytärtä.
Virtain pataljoona

Virtain pataljoona alias Pataljoona Hallström oli valkoisten armeijan Hjalmarsonin osastoon kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentajana oli ruotsalainen luutnantti Erik Hallström. Pataljoona liitettiin myöhemmin Pohjois-Pohjanmaan rykmentin 3. pataljoonaksi.

Pataljoonan muodostaminen

Pataljoona muodostamisen ja harjoittamisen sai tehtäväkseen entinen tsaarin armeijan ratsuväen eversti Viljo Forssell eversti Martin Wetzerin käskystä helmikuun lopulla vuonna 1918. Virroille saavuttuaan Forssell jakoi saatavilla olevan miehistön neljään komppaniaan. Erityiskomppanian aseman sai Ähtäriläisiä vaapaaehtoisia johtanut jääkäri Ahtiainen, loput kolme komppaniaa olivat koottu Virtain ja Ruoveden asevelvollisista ja vapaaehtoisista miehistä. Lisäksi pataljoona sai kolme konekivääriä joita johtamaan määrättiin komppanianpäälliköksi jääkäri Kauppinen. Eversti Forssell oli tarkoitus nimittää näin muodostamansa pataljoonan komentajaksi, mutta hän luovutti pataljoonan komentajuuden 7. maaliskuuta 1918 ruotsalaiselle vapaaehtoiselle luutnantti Erik Hallströmille, joka oli kunnostautunut aikaisemmin muun muassa Saksan armeijassa. Erik Hallström oli entuudestaan tuttu suomalaisille jääkäreille olihan hän ollut Jääkäripataljoona 27:ssä päällystö- ja ohjaustoimissa. Virtain pataljoonaa kutsuttiin myös nimellä Hallstömin pataljoona.
Jan & Dean

Jan & Dean oli pop/rockduo, jonka suurin suosio ajoittui 1950-luvun loppuun ja 1960-luvun alkupuoliskolle. Duon jäsenet olivat Jan Berry (s. 3. huhtikuuta 1941– k. 26. maaliskuuta 2004) ja Dean Torrence (s. 10. maaliskuuta 1940). Duo oli surfmusiikin pioneereja. Heidän menestynein kappaleensa oli Berryn ja Brian Wilsonin kirjoittama ”Surf City”, joka nousi sekä Billboardin että Cashboxin listaykköseksi vuonna 1963. Muita yhtyeen top ten -hittejä olivat ”Drag City” (1963), ”The Little Old Lady from Pasadena” (1964) ja ”Dead Man's Curve” (1964). 
Suurimpien surf-menestysvuosien 1963–1964 jälkeen duo etsi musiikillista suuntaansa ja saavutti pikkuhittejä kuten ”You Really Know How to Hurt a Guy” ja ”I Found a Girl”. Aktiivinen musiikinteko duona päättyi Jan Berryn auto-onnettomuuteen 12. huhtikuuta 1966. Yhtye palasi lavoille 1970-luvun alussa ja keikkaili aina vuoteen 2004, jolloin Jan Berry kuoli.
Sólveig Pétursdóttir

Sólveig Guðrún Pétursdóttir (s. 11. maaliskuuta 1952) on islantilainen oikeistolaisen Itsenäisyyspuolueen poliitikko.
Sólveig opiskeli lakia Islannin yliopistossa ja valmistui vuonna 1977. Sólveig valittiin Islannin parlamenttiin ensimmäistä kertaa vuonna 1991. Hän edusti vuosina 1991–2003 Reykjavíkin vaalipiiriä ja sen jälkeen Reykjavíkin eteläistä vaalipiiriä. Hän toimi vuosina 1999–2003 maansa oikeuden ja kirkollisten suhteiden ministerinä. Hän oli vuosina 2005–2007 parlamentin (alltingin) puheenjohtajana.
Nigerian vaalit 2019

Nigerian vaaleissa 2019 järjestetään 23. helmikuuta 2019,  kun aikaisemmin ilmoitettua 16. helmikuuta vaalipäivää lykättiin viikolla. Vaaleissa valitaan presidentti, varapresidentti ja kansalliskokokous. Vaali on kuudes joka neljäs vuosi järjestettävä  vaali sotilasvallan päättymisen jälkeen vuonna 1999. Presidentin esivaalit pidetään todennäköisesti vuoden 2018 viimeisten kuuden kuukauden aikana.

Vaalijärjestelmä

Nigerian presidentti valitaan muunnetulla kahdella äänestyskierroksella. Jos presidentti valitaan ensimmäisellä kierroksella, ehdokkaan on saatava äänten enemmistö ja yli 25 prosenttia äänistä vähintään 24:ssä 36 osavaltiosta. Jos mikään ehdokas ei ylitä tätä kynnystä, järjestetään  toinen kierros.
Edustajahuoneen 360 jäsentä valitaan neljäksi vuodeksi, samaan aikaan presidentin kanssa, käyttäen enemmistövaalitapaa vaalipiireissä, josta valitaan yksi edustaja.
Senaatin 109 jäsentä valitaan neljän vuoden toimikaudeksi, samaan aikaan presidentin valinnan kanssa niistä 108 vaalipiireistä, joista valitaan yksi edustaja ja yksi yhden edustajanpaikan vaalipiiri, joka koostuu liittovaltion pääkaupunkialueesta, kaikki enemmistövaalilla.