google/wiki40b huggingface dataset:
Step Up 2 the Streets

Juoni

Andie West (Briana Evigan) haluaa tulla tanssijaksi. Hänen äitinsä kuoli syöpään Andien ollessa 16-vuotias. Andie asuu hänen äitinsä parhaan ystävän Sarahin (Sonja Sohn) luona. Andie ei käy koulussa, ja tanssi tuo hänelle edes jotain hyvää elämään. Hän harjoittelee säännöllisesti ryhmänsä, 410:n, kanssa the Streets-kilpailua varten. Sarah haluaa huolehtia Andiesta ja on väsynyt tämän rikollisuuteen. Hän sanoo, että hän vie Andien asumaan tätinsä luo Texasiin, ellei hän muutu.
Andien ystävä ja vanha velihahmo Tyler Gage (Channing Tatum) suostuttelee Andien koe-esiintymiseen Maryland School of the Artsiin, josta Andie saa paikan. Andie tapaa Chase Collinsin (Robert Hoffman). Andien ryhmän jäsenet eivät ole iloisia asiasta, ja lopulta päättävät erottaa hänet ryhmästä. Andie ja Chase perustavat oman ryhmän. Chase kopioi koulun avaimen, jolla he pääsevät iltaisin sisään koululle harjoittelemaan the Streetsiä varten. Missy, Andien ystävä, eroaa 410:sta ja liittyy Andien ja Chasen ryhmään. Missy kertoo, että ryhmän pitäisi ensin tehdä "temppuiluvideo" ja laittaa se internetiin. Videossa ryhmä on kuvannut 410:n johtajaa Tuckia, ja vieneet hänen asuntonsa lattian alle kuolleen kalan.
410 ei pidä siitä, että kisassa olisi uusi ryhmä ja he varoittavat, että Andien uuden ryhmän tulisi pysyä poissa the Streetsistä. Kun Tuck löytää Chasen, hän hyökkää hänen kimppuunsa videon takia. Chase tulee seuraavana päivänä kouluun pahasti ruhjeilla ja loukkaantuneena. 410 on myös hajottanut tanssistudion. Johtaja Collins (Will Kemp), Chasen isoveli, erottaa Andien koulusta. Hän kysyy Andieltä, onko kukaan muu koulun oppilas osallistunut harjoituksiin, eikä Andie kerro ryhmästänsä ja sanoo, että hän harjoitteli yksin.
Kun Andien huoltaja Sarah kuulee tästä, hän sanoo, että Andien täytyy nyt mennä tätinsä luokse Texasiin. Kun Andie on pakkaamassa, hän saa tekstiviestin, että the Streets on tänä iltana, samana iltana, kun MSA on keräämässä rahaa koulun uudistusta varten. Kaikki Andien ryhmäläisetkin saavat tekstiviestin. He menevät hakemaan Andien, ja Andie saa Sarahilta luvan lähteä the Streetsiin.
Kun johtaja Collins etsii hänen oppilaitaan, hän saa ääripisteen the Streetsistä. Moose vie hänet paikan päälle, ja hän näkee heidän tanssinsa. Andie pääsee takaisin kouluun. Elokuva saa onnellisen lopun, kun Andien ryhmä voittaa the Streetsin ja Andie ja Chase jakavat suudelman.
Viitayökkönen

Koko ja ulkonäkö

Varsin poikkeuksellisen näköinen, pienehkö ja hentorakenteinen yökkönen. Etusiipien pohjaväri on siniharmaa ja sen siiven poikki kulkee vinottain kolme selkeää ruskeaa viirua. Kunkin viirun molemmila puolilla on nähtävissä hieman kellertävää väriä. Uloin viiruista päättyy siiven kärkeen. Takasiivet ovat tasaisen ruskeat ja niitä reunusta ohut ja katkonainen tumma viiru. Siipiväli 23–29 mm.

Levinneisyys ja lentoaika

Viitayökkösen levinneisyys yltää Euroopasta Lähi-Itään, Siperiaan ja Japaniin saakka. Laji on Suomessa verraten tuore tulokas, sillä se tavattiin ensimmäisen kerran vasta vuonna 1908. Nykyisin laji on melko yleinen Etelä- ja Keski-Suomessa. Lisäksi se on 2000-luvun aikana levinnyt pohoisemmaksi ja havaintoja on jo Kajaanin korkeudelta. Lento alkaa kesäkuun alussa ja jatkuu heinäkuun puoliväliin saakka.

Elinympäristö ja elintavat

Perhoset elävät kosteilla niityillä, pensaikoissa, lehti- ja sekametsissä, puistoissa ja putarhoissa. Perhoset ovat aktiivisia öisin ja tulevat sekä valolle että syötille. Ne myös lähtevät häirittyinä helposti lentoon päivälläkin. Toukka elää yhteenkehrääminsä lehtien välissä. Kotelo talvehtii.

Ravintokasvi

Toukka elää pajuilla (Salix)
Kuurikanjärvi

Maantietoa

Järvi sijaitsee tiheästi ojitetulla Murronsuolla Kuurikassa. Se muodostuu kahdesta järvialtaasta, joita yhdistää keskellä sijaitseva 100-metrinen ruohottunut kapeikko. Sen pinta-ala on 33 ha ja se on 1,1 kilometriä pitkä ja 600 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 3,3 kilometriä ja rannat ovat kokonaan suota. Järvi on asumaton lukuun ottamatta koillispään mökkiä.

Vesistösuhteet

Järvi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Teuronjoen valuma-alueeseen. Se jaetaan vielä Haarajoen valuma-alueeseen, johon järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 115,6 metriä mpy. Järveen laskee suolta lukematon määrä suo-ojia sekä Muistianjoki, joka on Matkarin, Lahijärven ja Tevännin yhteinen laskujoki. Sen laskujoki on Haarajoki, joka laskee kuuden kilometrin jälkeen Pääjärveen. Pääjärvi laskee Teronjokea myöten Puujokeen ja sitten Hiidenjokeen, joka laskee Vanajaveteen.
Mikkelin vaakuna

Mikkelin vaakuna on  Mikkelin kaupungin virallinen tunnus ja sen aiheena on Savon jousi ja marsalkansauvat. Vaakunaan on liitetty Vapaudenristi ja sen yllä käytetään ruotsalaismallista kreivin kruunua. Vaakunan on suunnitellut Gunnar Clément ja uudelleen piirtänyt Eero Jokilehto. Se on vahvistettu vuonna 1943.

Nykyinen vaakuna

»Poikittain jaettu kilpi, jossa kuvataan sen yläkentässä kultaisella pohjalla Suomen marsalkan, vapaaherra C. G. E. Mannerheimin marsalkansauvaa kaksin kappalein vinoristisuunnassa sekä alakentässä mustalla pohjalla ylöspäin suunnattu Savon maakunnan kultainen jousi, jossa jänne, nuolenkärki ja sulitettu pyrstö ovat hopeaa.» 
(Vaakunaselitys.)
Mikkelin nykyinen vaakuna on laadittu Suomen armeijan päämajan kunniaksi; tämä oli sijoitettuna kaupunkiin talvisodassa, jatkosodassa ja Lapin sodassa. Vaakunaa käytettiin aluksi ilman kunniamerkkiä, ja se on järjestyksessä kolmas kaupungille vahvistettu vaakuna.
Mikkelin kaupungille myönnettiin 4. luokan Vapaudenristi miekkoineen joulukuussa 1944 kiitokseksi sen toimimisesta sotilasjohdon ja marsalkan päämajana. Kunniamerkin kantajana on kaupungin vaakuna.

Edelliset vaakunat

Mikkelin ensimmäinen vaakuna vahvistettiin 1842. Vaakunan ylemmässä, sinisessä kentässä oli kaupungin perustajan Nikolai I:n kruunattu monogrammi eli kyrillinen aakkonen Н ja roomalainen järjestysnumero I. Keskellä kultaisessa poikkihirressä oli perustamisvuosi 1838 ja alaosan mustassa kentässä kullanvärinen viritetty Savon jousi. Vaakunan oli suunnitellut ilmeisestikin kuvernööri Otto Boije.
Suomen itsenäistyttyä kaupunkien vaakunat haluttiin puhdistaa venäläisvallan tunnuksista. Tämän vuoksi myös Mikkelin vaakuna uudistettiin. Mikkeli sai uuden vaakunan vuonna 1922. Siinä oli kilven katkaiseva kultainen hirsi. Sinisessä yläkentässä oli viisisakarainen hopeatähti, josta lähti viisi kapeata hopeasädettä, yksi kunkin kärkiparin välistä. Mustassa alakentässä oli ylöspäin suunnattu, jännitetty kullanvärinen Savon jousi. Hirressä luki mustin kirjaimin kaupungin perustamisvuosiluku 1838.
Kari Kuuramaa

Kari Kuuramaa on Enonkosken kunnanjohtaja. Hän on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri. Aikaisemmin hän oli Punkaharjun kunnan perusturvajohtaja. Enonkosken valtuusto valitsi hänet yksimielisesti kunnan historian neljänneksi kunnanjohtajaksi vuonna 2012. Hän kannattaa Enonkosken pysymistä kuntana. Vuonna 2012 hän arveli, että Enonkoski voisi pysyä omana kuntanaan vielä viisi vuotta.
Swordsman II

Swordsman II (kiin. 笑傲江湖之東方不敗) on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut wuxia-elokuva ja jatko-osa elokuvalle The Swordsman. Elokuvan pääosia esittävät Jet Li, Brigitte Lin, Michelle Reis, Rosamund Kwan, Waise Lee, Chin Kar-lok, Lau Shun, Fennie Yuen, Yen Shi-kwan, Candice Yu, Cheung Kwok-leung, Wong Chi-yeung ja Yeung Wah. Elokuvan ovat ohjanneet Ching Siu-tung ja Stanley Tong. Elokuva perustuu Louis Chan romaaniin The Smiling, Proud Wanderer. Elokuva sai myöhemmin jatko-osan The East Is Red.
Tamara Karsavina

Tamara Platonovna Karsavina (ven. Тамара Платоновна Карсавина; 9. maaliskuuta (J: 25. helmikuuta) 1885 Pietari, Venäjä – 26. toukokuuta 1978 Beackonsfield, Englanti) oli venäläinen balettitanssija. 
Karsavina opiskeli Pietarin Keisarillisessa balettikoulussa mm. Ceccettin, Christian Johnssonin ja Paul Gerdtin johdolla valmistuen vuonna 1902. Mariinski-teatterin ballerinana hän esiintyi muun muassa Gisellen ja Joutsenlammen Odette-Odillen rooleissa. Parhaiten hänet muistetaan Sergei Djagilevin venäläisen baletin Ballets russesin ballerinana sen alusta vuonna 1909 aina vuoteen 1922. Hän asettui myöhemmin Englantiin, missä oli mukana perustamassa kuuluisaa tanssikoulua, Royal Academy of Dancea vuonna 1920.
Staroje Šaigovo

Staraja Terizmorga

Vain runsas 5 kilometriä kaakkoon Staroje Šaigovon piirin keskuskylästä sijaitsee melko tunnettu kylä, 2000-luvun alkuvuosina valtionjohdon ohjauksella mokšalaiseksi mallikyläksi uudistettu Staraja Terizmorga (ven. Старая Теризморга, mokšaksi Сире Теризморга). Vuoden 2007 suomalais-ugrilaisten kansojen kulttuurifestivaalin "Šumbrat, Fenno-Ugria!" ("Tervehdys, suomalais-ugrilaiset!") aikana siellä avattiin Mokšalaisen kansallisen kulttuurin keskus. Kylässä vierailivat tällöin niin presidentit Vladimir Putin ja Tarja Halonen kuin Unkarin pääministeri Ferenc Gyurcsanykin.
Adolf von Auersperg

Adolf von Auersperg (21. heinäkuuta 1821 Praha, Böömi – 5. tammikuuta 1885 Goldeggin linna) oli itävaltalainen ruhtinas ja valtiomies, joka toimi Itävallan pääministerinä vuosina 1871–1879.
Adolf von Auersperg kuului vanhaan, jo 1000-luvulta tunnettuun Auerspergin aatelissukuun. Hänen vanhempi veljensä oli Karl von Auersperg, joka toimi vuonna 1868 lyhyen aikaa pääministerinä. Adolf von Auersperg palveli aluksi ratsuväenupseerina, kunnes hänet vuonna 1860 valittiin Böömin maapäiville niin sanotun perustuslaillisen puolueen edustajana. Vuonna 1867 hänet nimitettiin Böömin ylimaamarsalkaksi (oberstlandmarschall) ja 1870 Salzburgin paikallishallinnon johtajaksi (landespräsident). Kun Karl Siegmund von Hohenwartin hallitus kaatui 1871 epäonnistuneeseen yritykseen luoda Böömille itsehallinto, keskitettyä hallintoa kannattanut Auersperg tuli uudeksi pääministeriksi. Hän kokosi professoreista ja juristeista hallituksen, joka keskittyi hallinnollisiin uudistuksiin. Böömin suhteen se vetäytyi täydellisesti Hohenwartin linjasta, joten tšekit alkoivat protestina boikotoida parlamenttia ja Böömin maapäiviä. Auerspergin hallitus toteutti vuonna 1873 vaalijärjestelmän uudistamisen ja vähensi kirkon vaikutusvaltaa, mutta se kärsi poliittisista skandaaleista ja puolueiden sisäisistä riidoista. Vuoden 1878 Berliinin kongressin jälkeen Itävalta ryhtyi miehittämään Bosnia-Hertsegovinaa Balkanilla. Valtakunnan slaavilaisen väestön lisääntymistä pelännyt saksalaisten liberaalien puolue veti tämän seurauksena tukensa pois hallitukselta, minkä jälkeen Auersperg erosi helmikuussa 1879. Myöhemmin samana vuonna pääministeriksi tullut Eduard Taaffe sai suostuteltua tšekkiedustajat palaamaan valtiopäivätyöhön. Pääministerikautensa jälkeen Auersperg oli kuolemaansa asti valtakunnan tilintarkastustuomioistuimen presidentti.
Otto Reinhold af Schultén

Otto Reinhold af Schultén (1. joulukuuta 1798 Solna, Ruotsi – 8. marraskuuta 1884 Helsinki) oli suomalainen senaattori, valtiopäivämies, todellinen valtioneuvos ja Viipurin hovioikeuden presidentti.
Af Schulténin vanhemmat olivat senaattori, professori Nathanael Gerhard Schultén, aateloituna vuodesta 1809 af Schultén (1750–1825) ja Jakobina Teodora Finckenberg. Hän pääsi ylioppilaaksi Uppsalassa 1812 ja valmistui Uppsalan yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1818 sekä molempien oikeuksien kandidaatiksi 1819. Hänestä tuli riemumaisteri 1869.
Af Schultén muutti Ruotsista Suomeen 1819. Hän oli Suomen senaatin talousosastolla ylimääräisenä kopistina 1820–1821, kansliatoimituskunnan kopistina 1821–1823, Suomen asiain komitean kanslistina Pietarissa 1823–1826 ja keisarin kanslian ja Suomen valtiosihteerinviraston arkistonhoitajana 1826 ja kirjaajana 1826–1831. Hän sai protokollasihteerin arvonimen 1830. Af Schultén oli sitten valtiosihteerinviraston 2. osaston 2. toimitussihteerinä 1831–1833 ja 1. toimitussihteerinä ja 2. osaston päällikkönä 1833–1844 sekä samalla yliopiston kanslerinsihteerinä 1831–1844. Hän sai valtioneuvoksen arvonimen 1839. Tämän jälkeen hän oli senaatin talousosaston jäsenenä 1844–1854, sai todellisen valtioneuvoksen arvonimen 1848 ja oli Viipurin hovioikeuden presidenttinä 1854–1863. Hänestä tuli vapaaherra 1859. Viimeksi hän oli senaattorina senaatin oikeusosastolla 1863–1874 ja oikeusosaston varapuheenjohtajana 1865–1874. 
Af Schultén osallistui säätyvaltiopäiville ritariston ja aatelin edustajana 1863–1864 ja 1867. Hän omisti Nauvossa Prostvikin tilan. 
Af Schultén oli naimisissa 1842–1856 Anna Karolina Törnqvistin (k. 1856) ja 1860–1866 Naema Aurora von Haartmanin (k. 1866) tämän toisessa avioliitossa. Hänen pojistaan Maximus Widekind af Schultén (1847–1899) oli Helsingin yliopiston kirurgian klinikan professori, Karl Hugo Brynolf af Schultén (1850–1891) oli Nya Pressen-lehden toimittajana ja August Benjamin af Schultén (1856–1912) oli Helsingin yliopiston kemian dosentti.
Souleymane Coulibaly

A.C. Siena

Coulibaly aloitti seurajoukkueuransa AC Sienan nuorisojoukkueessa. Kaudella 2010–2011 hän pelasi 10 ottelua Sienan alle 19-vuotiaissa, tehden yhden maalin.

Tottenham Hotspur

18. heinäkuuta Tottenham Hotspur FC vahvisti päässeensä sopimukseen Coulibalyn kanssa. Debyytissään Tottenhamin paidassa, Brightonia vastaan käydyssä ystävyysottelussa, Coulibaly tuli vaihdosta puoliajalla sisään ja viimeisteli maalin vain 10 minuutissa.   Tottenhamissa Coulibaly pääsi pelaamaan vain alle 21-vuotiaiden joukkueessa.

Bari

Bari osti Coulibalyn kaudelle 2014/15, mutta hän sai peliaikaa vain lainalla Italian kolmannella sarjatasolla Pistoiesessa.

Peterborough

20. heinäkuuta 2015 Coulibaly siirtyi ilmaisella siirrolla Peterboroughiin.

Maajoukkueura

Souleymane Coulibaly aloitti kansainvälisen uransa pelatessaan alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa vuoden 2011 MM-kisoissa. Coulibaly herätti huomiota huikeilla peliesityksillään tehden kahdeksan maalia kolmessa ottelussa kisojen alkulohkossa. Hän teki Australiaa vastaan yhden, Tanskaa vastaan neljä ja Brasiliaa vastaan kolme maalia. Coulibaly teki joukkueensa kaikki maalit alkulohkossa.Coulibaly teki myös maalin 2-3 tappioon päättyneessä puolivälieräottelussa Ranskaa vastaan. Coulibaly teki MM-kisoissa 4 ottelussa 9 maalia. Kisojen päätyttyä Coulibaly palkittiin kultaisella kengällä.  Hienojen peliesitystensä ansiosta Coulibaly herätti kiinnostusta monissa huippuseuroissa mm. Manchester Unitedissä ja Real Madridissa.
Jauhopukki

Aikuinen jauhopukki

Aikuisena jauhopukki on litteä, musta tai tummanruskea kovakuoriainen. Tuntosarvet ja jalat ovat usein muuta ruumista vaaleammat. Sen pituus on 12-18 millimetriä. Koiraalla on hieman käyremmät sääret kuin naaraalla.
Kesäyön hymyilyä

Juoni

Elokuva on saanut innoitusta Shakespearen Kesäyön unelmasta. Bergmanin runollisessa tarinassa kesäyö hymyilee ensin nuorenparin puhtaalle rakkaudelle. Toisen hymyn se suo “narreille, hulluille, parantumattomille”, aistillisten seksileikkien harjoittajille. Kolmannen hymyn kohteena ovat “surumieliset, raskautetut, yksinäiset”, keski-iän rauhoittuneen hellyyden ja toveruuden saavuttaneet.
Konkreettisemmin tarina sijoittuu 1800-luvun lopun Ruotsiin, jossa keski-ikäinen lakimies Fredrik Egerman on mennyt toisen kerran naimisiin, nyt nuoren Anna Egermanin kanssa, joka on kuitenkin yhä neitsyt. Anna huomaakin olevansa ihastunut iäkkäämmän aviomiehensä samanikäiseen poikaan Henrikiin. Tämä on myös yhä neitsyt ja opiskelee papiksi, mutta hänen kanssaan flirttailee palvelija Petra. Äitinsä taloon heidät kaikki on kutsunut Fredrikin entinen naisystävä, näyttelijä Desirée Armfelt, joka elää nyt kreivi Malcolmin kanssa vapaassa suhteessa, jossa molemmat voivat toteuttaa mielihalujaan myös muiden kanssa. Kesäisen yön mittaan suhteiden jännitteet alkavat purkautua.

Vastaanotto ja myöhempi maine

Ingmar Bergman oli Kesäyön hymyilystä ehdolla Kultaisen palmun saajaksi Cannesin elokuvajuhlilla. Hänelle myönnettiin siellä ”runollisen huumorin palkinto” (Prix de l’Humour Poétique), vaikkei hän ollut paikalla eikä edes tiennyt elokuvaansa esitettävän festivaaleilla. Hän on kertonut lukeneensa asiasta sanomalehdestä istuessaan kotona vessassa.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Kesäyön hymyilyn vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Muita teoksia elokuvan pohjalta

Stephen Sondheimin musikaali A Little Night Music perustuu Kesäyön hymyilyn tarinaan . Sitä on esitetty Juice Leskinen suomennoksena Turun kaupunginteatterissa vuonna 2011 nimellä Kesäyön hymyilyä ja Tampereen Työväen Teatterissa vuonna 2015 nimellä Desirée – Pieni yösoitto. Musikaalista on peräisin sävelmä ”Send In the Clowns”.
Myös Woody Allenin elokuva Kesäyön seksikomedia (1982) perustuu Bergmanin Kesäyön hymyilyyn.
Dornier Flugzeugwerke

Alkuhistoria

Dornier, jonka alkuperäinen nimi oli Dornier Metallbau, nousi maailman johtavaksi lentoveneiden valmistajaksi 1920-luvulla. Tällöin yhtiö suunnitteli Dornier Wal (1924) ja Do X -lentoveneet. Kokometalliset lentoveneet oli sen perusliiketoimintaa toisen maailmansodan varusteluun asti. 
Yhtiö valmisti myös maakoneita, esimerkiksi Dornier Komet ja Dornier Merkur. Ne olivat muun muassa Lufthansan käytössä 1920- ja 1930-luvuilla. 
Dornier rakensi lentokoneensa 1920-luvulla ja 1930-luvun alussa ulkomailla, koska ensimmäisen maailmansodan häviöstä johtunut Versailles’n rauhansopimus kielsi lentokoneenrakennuksen Saksassa. Dornierin koneita valmisti muun muassa CMASA ja Piaggio Italiassa, CASA Espanjassa, Kawasaki Heavy Industries Japanissa ja Aviolanda Hollannissa.
Dornier tuli kuuluisaksi myös pommikoneistaan (muun muassa Dornier Do 17 eli ”lentävä lyijykynä” ja sen seuraja Do 217). Sekin oli alun perin matkustajakone, vaikka runko ei matkustajien kuljetukseen sopimut lainkaan.
Dornier kehitti toisen maailmansodan nopeimman potkurikoneen, Dornier Do 335-hävittäjän.

Toisen maailmansodan jälkeen

Sodan jälkeen Claude Dornier ja yhtiö toimivat Espanjassa ja Sveitsissä. Niistä Dornier palasi Saksaan 1954, jolloin Saksan jälleenvarustautuminen alkoi. 
Dornier pyrki kehittämään STOL-lentokoneita kutem Dornier Do 27 ja Dornier Do 28. Vuonna 1974 valmistui Dassault Breguet Dornier Alpha Jet-harjoitushävittäjä, josta tuli joidenkin NATO-maiden valinta. 
Vuonna 1985 Daimler-Benz-yhtymä osti Dornierin.

Loppu

Vuonna 1996 Dornierien osake-enemmistö meni yhdysvaltalaiselle Fairchild Aircraftille, jolloin syntyi Fairchild Dornier. Tämä yhtiö ajautui vararikkoon vuonna 2002. Konkurssipesää purkamaan perustettiin M7 Aerospace-niminen yhtiö. Dornierin satelliittiteollisuus oli jo ennen tätä vararikkoa siirtynyt Daimler-Benz Aerospacen osaksi ja sitä kautta EADSiin.
Kynsien pureskelu

Kynsien pureskelu eli onykofagia on pakonomainen tapa joka saattaa kehittyä pakko-oireiseksi häiriöksi. Kynsiään säännöllisesti pureskelevat 30 % 7-10 -vuotiaista lapsista ja 45 % teini-ikäisistä.  
Kynsien pureskelu saattaa johtaa sormenpäiden kipeytymiseen kynnen reunan kohdalta. Kynsien reunat saattavat repeytyä ja muodostaa niin kutsuttuja kissankynsiä, joiden repiminen saattaa johtaa kynsivallintulehdukseen. Liian lyhyeksi pureskeltu kynsi taas saattaa kaivautua kynsivallin sisään.
Kynsien pureskelua hoidetaan useimmiten denatoniumbentsoaattilla (jota myydään mm. tuotemerkillä Bitrex), jota on pahanmakuisissa kynsiin levitettävissä lakoissa (jota myydään mm. tuotemerkillä Kynnel). Vakavammissa tapauksissa turvaudutaan terapiaan. Kynsien pureskelu on myös tapa purkaa stressiä.
Nico (elokuva)

Juoni

Nico Toscani on Sisiliasta Yhdysvaltoihin muuttaneen siirtolaisperheen lapsi. Hän opiskeli nuorena kamppailulajeja Japanissa ja myöhemmin herätti CIA:n huomion taidoillaan. He lähettivät Toscanin salaiseen operaatioon Vietnamin ja Kambodžan rajalle, jossa hän huomasi joidenkin upseereiden käyttävän tilaisuuttaan myydä ja salakuljettaa huumeita.
Toscani lähti CIA:n palveluksista ja työskentelee Chicagossa etsivänä. Hän pääsee ison huumekaupan jäljille, jota johtaa salvadorilainen Salvano. Päästessään liian lähelle liittovaltion viranomaiset käskevät häntä pysymään tehtävästä kaukana. Tutkittuaan asiaa tarkemmin Toscanille paljastuu koko operaatioon muut tarkoitukset.

Kuvaukset

Elokuvan alkutapahtumat Vietnamin ja Kambodžan rajalla kuvattiin Oahun saarella Havaijilla. Loput kuvaukset tehtiin Chicagossa.

Jatko-osa

Elokuussa 2016 Steven Seagal ilmoitti palaavansa Nico Toscanin rooliin Above the Law 2 -nimellä kulkevassa jatko-osassa. On epävarmaa palaako Andrew Davis ohjaamaan elokuvaa. Elokuva tuotetaan Seagalin omistaman Steamroller Productions-yhtiön kautta.
Uitamonjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 51 hehtaaria ja se on 2,6 kilometriä pitkä ja 300 metriä leveä.Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 2,5 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0025 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 4,9 metriä ja suurin syvyys on 15,0 metriä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 5,8 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Multianjoen valuma-alueella (35.67), jonka Uitamonjärven alueeseen (35.673) se kuuluu.
Aldudes

Aldude (baskiksi) eli Aldudes (ranskaksi) on kunta Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskan Baskimaassa. Kunnassa oli 395 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Alduden pinta-ala on 23 neliökilometriä.
Itä-Karjalan partisaanitaistelut 1942

Aseet ja varusteet

Osastoilla viestivälineinä radio, kompasseja ja valopistooleja. Tiedustelujoukkueella 12 konepistoolia, muilla osaston miehillä puoliautomaattikiväärit. Lääkintäjoukkueen miehet varustettu pistooleilla ja yhdellä teltalla. Taisteluosastoilla kullakin yksi pikakivääri, yhdeksän konepistoolia, muilla kivääri. Repussa 20 päivän kuiva muona.
Fredrika Wetterhoff

Fredrika Sofia Wetterhoff (14. tammikuuta 1844 Helsinki – 14. huhtikuuta 1905 Hämeenlinna) oli suomalainen pedagogi, joka vuonna 1885 perusti nimeään kantavan ompelu- ja kudontakoulun, ”Työkoulun”, joka myöhemmin sai nimekseen Fredrika Wetterhoffin kotiteollisuusopettajaopisto ja liitettiin lopulta Hämeen ammattikorkeakouluun.
Fredrika Wetterhoff vietti lapsuutensa Inkalan kartanossa Hattulassa, jonne perheen isä, laamanni Georg Adolf Wetterhoff ja äiti Sofia Juliana Karolina Stjernvall veivät perheensä Krimin sodan aikana. Fredrika Wetterhoff toimi kotiopettajana Kuljun kartanossa, opiskeli suomen kielen ja kiinnostui kansakoulun perustamisesta Hattulaan. Hänen sisarestaan Mathilda Aspista tuli voimisteluopettaja. 1872 perhe muutti Hämeenlinnaan, mutta Fredrika Wetterhoff lähti Pariisiin opiskelemaan. Myöhemmin Tukholmassa opiskellessaan hän tutustui naisasianaisiin ja työväestön sivistysharrastuksiin ja sai herätteen ryhtyä kehittämään koulutusta kansannaisille. Tästä sai alkunsa idea käsityökoulusta, joka syntyi 1885. Wetterhoff testamenttasi omaisuutensa koululle. Fredrika Wetterhoff -säätiö toimii nykyisin itsenäisenä, ja sen tehtävänä on löytää kotiteollisuudelle uusia, nykyaikaan sopivia toimintamuotoja ja tuotteita.
Siperian kuvernementti

Siperian kuvernementti (myös lääni; ven. Сиби́рская губе́рния, Sibirskaja gubernija) oli hallintoalue Venäjällä vuosina 1708–1781. Se käsitti koko Siperian ja osan Uralin alueesta. Kuvernementin hallinnollinen keskus oli Tobolsk.
Vuoden 1708 hallintouudistus ei muuttanut Siperian aikaisemmin muotoutunutta kihlakuntajakoa. Vuonna 1719 perustettiin viisi kuvernementtiin kuulunutta provinssia, joiden keskuksia olivat Irkutsk, Jeniseisk, Solikamsk, Tobolsk ja Vjatka. Vuonna 1727 Vjatkan ja Solikamskin provinssit liitettiin Kazanin kuvernementtiin. Irkutskin provinssi sai itsenäisen aseman vuonna 1736. Vuonna 1738 perustettu Isetin provinssi liitettiin vuonna 1744 Orenburgin kuvernementtiin.
Alueen eristyneisyydestä johtuen Siperian kuvernöörillä oli mm. oikeus hoitaa ulkomaansuhteita. Vuonna 1764 kuvernementti nimettiin Siperian kuningaskunnaksi, joka sai lyödä omaa rahaa. Se lakkautettiin vuonna 1781, jolloin alue jaettiin Permin, Tobolskin ja Ufan käskynhaltijakunniksi.