google/wiki40b huggingface dataset:
Fever (Kylie Minoguen albumi)

Albumin tiedot

Fever palautti Kylien listahuipulle. Cathy Dennis ja Rob Davis kirjoittivat jättihittin "Can't Get You Out of My Head" Kylielle ja se julkaistiin ensimmäisenä singlenä albumilta. Se nousi 40 maassa listaykköseksi ja singleä myytiin yli 4 miljoonaa kappaletta. Kappale kasvoi megahitiksi myös Yhdysvalloissa, jossa Kylien ura oli ollut melkoisessa jäässä sitten 1980-luvun suurien hittien. Kappale on myös koko 2000-luvun viidenneksi menestynein single ja maailman kaikkien aikojen 51:seksi myydyin single. Yhdysvalloissa yhteensä lasketun myynnin, radiosoiton ja klubisoiton ansiosta "Can't Get You Out of My Head" oli Yhdysvaltain listaykkönen yhdeksän viikkoa.
Albumi on myynyt maailmanlaajuisesti hieman yli kahdeksan miljoonaa kappaletta. Myös muut albumilta irrotetut singlet "In Your Eyes", "Love at First Sight" ja "Come into My World" olivat suuria kansainvälisiä hittejä. Albumi myi kolminkertaista platinaa Britanniassa sekä platinaa Yhdysvalloissa (yli miljoona albumia). Albumi saavutti platinastatuksen lähes kaikkialla Euroopassa.

Singlet

Albumin ensimmäinen single "Can't Get You Out of My Head" julkaistiin 8. syyskuuta 2001. Toinen single "In Your Eyes" julkaistiin 21. tammikuuta 2002 Australiassa ja 18. helmikuuta 2002 Britanniassa. Kolmas single "Love at First Sight" julkaistiin 10. kesäkuuta 2002. Neljäs ja viimeinen single "Come into My World" julkaistiin 2. marraskuuta 2002 Australiassa ja 11. marraskuuta Britanniassa.
Tutkija

Tutkija on Suomessa ammattinimike, ja tutkijan työnantaja on yleensä  yliopisto, ammattikorkeakoulu, itsenäinen tutkimuslaitos tai suuryrityksen tutkimusosasto. Lisäksi tutkijoiksi kutsutaan tieteitä tai muita asioita intensiivisesti ilman tutkijan työtehtävää tutkivia henkilöitä. Tieteen tai tutkimuksen harrastajia kutsutaankin joskus yleistermillä harrastajatutkija sekä joillakin laajemmin harrastetuilla aloilla erilaisilla tutkija-termin johdannaisilla (esimerkiksi sukututkija tai ufotutkija).

Koulutus

Tutkijana toimimiseen vaaditaan yleensä tutkimusalalta tai sen lähialalta suoritettu ylempi korkeakoulututkinto ja ammattimaisiin tutkijanvirkoihin tohtorin tutkinto. Suomessa tutkimushenkilöstöä on kaikkiaan noin 80 000. Tutkijoista varsinainen tutkijankoulutus on noin 13 prosentilla. Tohtorintutkintoja suoritetaan vuosittain noin 1 500.

Urakehitys yliopistoissa

Suomessa yliopistollinen tutkijanura on neliportainen. Ensimmäiselle portaalle kuuluvat väitöskirjaa tekevät tohtorikoulutettavat eli nuoremmat tutkijat, toiselle tutkijatohtorit ja yliopisto-opettaja, kolmannelle yliopistonlehtorit ja apulaisprofessorit, ja neljännelle professorit. Yliopisto-opettajat, yliopistonlehtorit ja professorit ovat tyypillisesti vakinaisia työsuhteita, muut määräaikaisia. Neliportainen järjestelmä on jo yleisesti käytössä, mutta vanhasta järjestelmä on vielä jäänteitä näkyvissä (mm. assistentti-, yliassistentti- ja lehtorinimikkeet). Järjestelmä tuli käyttöön aluksi Helsingin ja Oulun yliopistoissa.
Yliopistoissa monet tutkijat pitävät myös luentoja tai antavat muuta opetusta. Työehtosopimus rajoittaa muuhun kuin tutkimukseen käytettävää aikaa erityisesti tohtorikoulutettavien osalta.
Tutkimuksen rahoitus voi tulla tutkijan edustaman laitoksen rahoituksesta, tai sitä voi erikseen hakea jostain rahastosta. Joskus myös yritykset rahoittavat tutkimusta. Erilaisten apurahojen turvin työskentelemisestä ei ole aikaisemmin kertynyt eläkettä eikä se edelleenkään tarjoa tavanomaista työntekijän sosiaaliturvaa, mikä on nähty ongelmallisena. Muita tutkijoiden urakehityksen haasteita ovat Suomessa mm. työsuhteiden epätyypillisyys, matalaksi koettu palkka, kilpailu työpaikoista ja tutkimusrahoituksesta sekä naistutkijoiden miestutkijoita hitaampi urakehitys.
Jane Ace

Jane Ace (o.s. Epstein, n. 1900 Kansas City, Missouri − 11. marraskuuta 1974 New York, New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet muistetaan parhaiten radiosarjasta Easy Aces, jota hän teki yhdessä miehensä Goodman Acen kanssa.
Jane Epstein tapasi tulevan miehensä Goodman Acen High Schoolissa ollessaan. Avioliiton he solmivat 1922 (joissain lähteissä 1928). Avioliitto huononsi Janen suhdetta isäänsä Jacob Epsteiniin, sillä isä oli toivonut tulevan vävynsä osallistuvan perheen liikeyrityksen toimintaan. Yhdessä miehensä kanssa Ace loi radiokuunnelmasarjan Easy Aces, jota esitettiin vuosina 1929–1945. Jane Ace yritti tehdä paluun radioon ensin vuosina 1948–1949 esitetyssä Mr. Ace and Jane -ohjelmassa ja vuonna 1952 ohjelmassa Jane Ace, Disc Jockey, mutta ilman menestystä. Televisiossa hän ei koskaan esiintynyt.
Jane Ace nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 1990.
Norma Shearer

Elämä

Edith Norma Shearer syntyi 10. elokuuta vuonna 1902 Kanadan Montrealissa. Hänen äitinsä oli näyttelijätär Edith Shearer ja hänen isänsä kuului Kanadan ratsupoliisiin. 1920-luvun alussa Shearer aloitti uransa toimimalla extrana useissa elokuvissa. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli The Star Boarder (1919), jossa hän esitti yhtä kauneuskilpailuun osallistuvista tytöistä. Shearer teki tähän aikaan myös hetken ajan mallin töitä. Elokuvissa hänen rooleikseen tulivat kiltit ja kunnolliset tytöt. Vuonna 1925 hän teki ensimmäisen elokuvansa Joan Crawfordin kanssa, joka oli silloin vasta aloittelemassa uraansa. Crawford esitti Shearerin "body doublea" elokuvassa Sydämen ääni (1925). 
Vuonna 1927 Shearer oli jo kuuluisa tähti. Hän meni samana vuonna naimisiin yhden elokuvastudionsa MGM:n johtajan Irving Thalbergin kanssa. He saivat yhdessä kaksi lasta. Kolme vuotta myöhemmin Shearer sai ensimmäisen Oscar-palkintonsa elokuvasta Eronneita. Elokuva myös teki hänestä seksisymbolin. Elokuvaa seuranneina vuosina Shearer oli uransa huipulla; hän sai yhteensä viisi Oscar-ehdokkuutta, mutta ei onnistunut voittamaan enää kertaakaan, Eronneita-elokuvasta tullut Oscar jäi hänen ainoakseen. 
George Cukorin ohjaamassa komediaelokuvassa Naiset (1939) Shearer näytteli jälleen Joan Crawfordin kanssa. Kaksi näyttelijätärtä eivät tulleet toimeen keskenään, sillä he olivat olleet kilpailijoita ollessaan molemmat kiinnitettyinä samaan elokuvayhtiöön. Shearerin ura oli myös jo hiipumassa siinä missä Crawfordin kohoamassa. Naiset jäikin yhdeksi Shearerin viimeisistä elokuvista, sillä sen jälkeen hänen suosionsa laski lopullisesti. Hänen viimeiseksi elokuvakseen jäi vuoden 1942 Korvikerakastaja, jonka Cukor jälleen ohjasi. 
Miehensä kuoleman jälkeen Shearer meni uusiin naimisiin hiihto-opettaja Martin Arrougén kanssa. Liitto kesti aina Shearerin kuolemaan asti. Shearer kuoli 12. kesäkuuta vuonna 1983 sairastuttuaan keuhkokuumeeseen. Hän sairasti kuolemansa aikaan myös Alzheimerin tautia. Hänet haudattiin kryptaan ensimmäisen miehensä viereen Glendaleen, Kaliforniaan.
Shearerilla on tähti Hollywood Walk of Famella.
Luhtalampi (Iitti)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 9,2 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Pyhäjärven alue (Kymijoki)ella (14.12), jonka Pyhäjärven lähi-alueeseen (14.121) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 65,5 metriä mpy.
Andrea Reuter

Andrea Mikaela Elisabet Reuter (s. 15. kesäkuuta 1978 Helsinki) on Ruotsissa asuva suomenruotsalainen elokuvakriitikko ja hän on toiminut Filmkrönikan-televisio-ohjelman juontajana vuodesta 2007. Aikaisempina esityskausina hän on toiminut ohjelman vierailevana kriitikkona. Huhtikuusta 2009 alkaen Reuter on toiminut projektipäällikkönä Svenska Filminstitutetin ulkomaanosastolla. Hänellä on ollut oma elokuvaohjelma myös Ruotsin TV400-kanavalla. Andrea Reuter on kielitieteilijä Mikael Reuterin tytär. Hän toimii poplaulaja Navid Modirin managerina.
Charles Aznavour

Henkilökuva

Aznavourin vanhemmat tutustuttivat pojan teatteriin jo lapsena. Poika otti taiteilijanimen Aznavour käyttöön jo yhdeksänvuotiaana. Aznavour lauloi seitsemällä kielellä (ranskan, armenian, espanjan, saksan, italian, englannin, venäjän kielillä) ja esiintyi kuolemaansa asti ympäri maailmaa. Aznavourista käytetään usein nimitystä ”Ranskan Frank Sinatra”. Hänen kuuluisimpia laulujaan ovat ”La Bohème”, ”La Mama” ja englanninkielinen ”She”. 
Aznavour auttoi Armeniaa siellä vuonna 1988 tapahtuneesta maanjäristyksestä lähtien. Aukio Jerevanin keskustassa on nimetty Aznavourin mukaan. Hän otti vuonna 2008 Armenian kansalaisuuden ja toimi maan suurlähettiläänä Sveitsissä.
Aznavourille on myönnetty Ranskan Kunnialegioonan kunniamerkki 1997.
Aznavour kuoli 94-vuotiaana 1. lokakuuta 2018.
Sulo Aro

Sulo Arvo Aro (4. toukokuuta 1904 Dresden – 23. toukokuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen viulisti ja konserttimestari.
Sulo Aron vanhemmat olivat muusikko Toivo Johannes (Jussi) Aro ja Johanna Huuhka. Hänen ensimmäinen puolisonsa 1922–1936 oli Jenni Vasiljeff ja toinen 1939–1953 Liisa Linnea Järvinen. Aro kävi Leipzigin konservatorion 1921–1922 ja Viipurin musiikkiopiston 1929. Leipzigin Gewandhaus-orkesterissa hän soitti Arthur Nikischin johdolla, Viipurissa hänen opettajanaan oli Boris Sirpo. Aro oli Viipurin Musiikin Ystäväin seuran orkesterin 1. ja 2. konserttimestari 1923–1936, soittaen muun muassa Jean Sibeliuksen johdolla. Radio-orkesterin 1. viulun soittaja hän oli 1937–1945,  Helsingin kaupunginorkesterin jäsen 1942–1953, Göteborgin sinfoniaorkesterin 2. konserttimestari 1946–1947 ja Radion sinfoniaorkesterin 1. konserttimestari 1953–1963. Ensikonserttinsa Aro piti Viipurissa jo 1915, Oskar Merikanto toimi konsertissa pianistina. Nürnbergin sinfoniaorkesterin 2. konserttimestarina hän soitti vielä 1963–1972.
Heurlinska skolan

Heurlinska skolan oli Turussa 1861–1955 toiminut tyttökoulu. 
Koulun perusti 1861  Augusta Heurlin keisarin luvalla, ja Heurlin oli myös koulun ensimmäinen johtaja 1861–1888. Koulu oli ensimmäinen tyttökoulu Suomessa, joka oli yliopistoon johtava koulu (vuodesta 1891), ja ensimmäiset naisylioppilaatvalmistuivat keväällä 1894.
Koulu lakkasi, kun se  1955 yhdistettiin kouluun Svenska fruntimmersskolan i Åbo ja siitä tuli valtion koulu Åbo svenska flicklyceum joka vuorostaan 1971 liitettiin Katedralskolan i Åbo
Santonit

Santonit (Santones) olivat Galliassa asunut kelttiläinen heimo. He asuivat nykyisen Saintongen alueella ja ovat anataneet Saintesin kaupungille nimensä. Roomalaiset valloittivat santonien alueen ensimmäisellä vuosisadalla eaa.
Pikku Kaukasenviidanlammi

Maantiede

Lampi on 120 metriä pitkä ja 50 metriä leveä suolampi. Siihen laskee kolme metsäojaa ja neljä on sen laskuoja Tuomistonlammiin. Lammen ympäristö on metsäistä suomaata ja sen rannat ovat rakentamattomia. Lähin metsäautotie ohittaa lammen 250 metrin päässä.
Canada Olympic Park bobsleigh, luge, and skeleton track

Historia

Rataa rakennettiin syksystä 1984 kevääseen 1986 vuoden 1988 Calgaryn talviolympialaisia varten. Talviolympialaisissa Jamaika osallistui ensimmäistä kertaa neljän hengen rattikelkailukilpailuun, josta tehtiin myöhemmin Kelkkajengi-elokuva.
Peltoviiriäinen

Tuntomerkit

Peltoviiriäinen on 24-26 senttimetriä pitkä. Sen höyhenpuku on väritykseltään punaruskea ja siinä on mustia ja valkoisia täpliä sekä juovia. Koiraan pää on musta ja sillä on valkoinen silmäkulmajuova ja kurkku. Naaraalla on päässään tumman- ja ruosteenruskeita kuvioita. Peltoviiriäisen soidinääni on kirkas ”tih tviit” -vihellys.

Levinneisyys

Peltoviiriäisiä pesii luonnonvaraisena Pohjois-Amerikassa. Sitä on istutettu paikoin Etelä-Eurooppaan.
Gaesatae

Gaesatae, (kreik. Γαισάται, keihäsmiehet) olivat kelttiläisiä, erityisesti gallialaisia, isännättömiä sotureita antiikin aikaan. Polybios käänsi sanan virheellisesti mutta osuvasti "palkkasotureiksi", koska he olivat palkattavissa. Käytäntö oli verraten yleinen, ja se saattoi olla keino työllistää ylimääräisiä nuoria miehiä kelttiyhteiskunnassa. 200-luvulla eaa. Alppien pohjoispuolella heitä oli tuhansia. Gaesatae järjestivät sotaretkiä myös omin päin, ja he aiheuttivat ainakin Telamonin taisteluun johtaneen hyökkäyksen Pohjois-Italiassa 225 eaa. Heillä oli vahva taistelutahto, ja joskus he taistelivat alasti. Kelttiläiset palkkasoturit palvelivat varsin mielellään ulkomaisia isäntiä, varsinkin itäisen Välimeren helleenisissä valtioissa.
Raúl Spank

Ura

Spank sijoittui korkeushypyssä seitsemänneksi Marrakechin alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2005. Seuraavana vuonna hän oli viides alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Pekingissä. Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Hengelossa 2007 hän sai hopeaa tuloksella 221 cm. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui viidenneksi tuloksella 232 cm ja Torinon EM-hallikisoissa 2009 seitsemänneksi. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 Spank jakoi pronssimitalin Sylwester Bednarekin kanssa tuloksella 232 cm. Pariisin EM-hallikisoissa 2011 hän oli kahdeksas ja saman vuoden Daegun MM-kilpailuissa yhdeksäs. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 hän oli jälleen yhdeksäs.
Spankin korkeushyppyennätys ulkoradoilla on 233 cm ja sisäradoilla 232 cm. Kolmiloikkaa hän on hypännyt ulkoradoilla parhaimmillaan 16,44 m ja sisäradoilla 16,54 m. Hän on voittanut korkeushypyssä Saksan mestaruuden ulkoradoilla vuosina 2008, 2010 ja 2011 ja sisäradoilla 2009, 2011 ja 2012 sekä kolmiloikassa ulkoradoilla vuonna 2015.
Fodil Megharia

Ura

Megharia vietti koko 1980-luvun kotikaupunkinsa seurassa ASO Chlefissa, josta hän siirtyi Tunisiaan Club Africainiin vuonna 1989. Megharia pelasi joukkueessa neljä kautta ja saavutti menestystä voittaen muun muassa kahdesti Tunisian mestaruuden vuosina 1990 ja 1992, sekä Afrikan Mestarien liigan vuonna 1991. Menestys vuosien jälkeen Megharia palasi kasvattajaseuraansa ASO Chlefiin, jossa hän päätti uransa kauteen 1994-1995.
Megharia pelasi Algerian maajoukkueessa 73 ottelua vuosien 1984–1992 aikana. Hän kuului Algerian maajoukkueeseen vuoden 1986 MM-kisossa.
Schapendoes

Rodun historia

1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa schapendoeseja esiintyi kaikkialla Alankomaissa missä vain oli laidunalueita ja lampaita. Paimenet arvostivat koiraa sen ahkeruuden, työnilon ja älykkyyden vuoksi. 
Lähes täysin sukupuuttoon hävinnen rodun "löysi" P. M. C Toepoel, ja hän kasvatti schapendoeseja toisen maailmansodan aikaan (1940-1945). 
Hollantilainen schapendoes-jalostajien kerho perustettiin 1947. Alankomaiden kennelklubi Raad van Beheer tunnusti rodun 1952. Rotu polveutuu samoista koirista kuin suurin osa ranskalaisista paimenkoiraroduista, katalonianpaimenkoirasta, ja rodun kehitykseen ovat myös vaikuttaneet partacollie, puli ja bergamasco. Rotumääritelmä kehitettiin 1954 ja sukukirjaa alettiin kirjoittaa. FCI hyväksyi rodun 1971, jonka jälkeen vain rekisteröityjä koiria on käytetty jalostukseen.

Schapendoesit suomessa

Ensimmäinen schapendoes tuli suomeen vuonna 1989 Tanskasta, Fagus Funny Fellow ja sen vanhemmat olivat hollantilaisia. Suomen ensimmäinen schapendoes pentue syntyi Nalle-Haukun kenneliin vuonna 1993.

Ulkonäkö

Schapendoesin säkäkorkeus on 40–50 cm. Sen luusto on kevytrakenteinen, ja siksi se sopii agilityyn. Paksu turkki voi antaa harhakuvan raskaasta koirasta.
Karva on laadultaan karkeahkoa ja hienolaatuista, mutta ei silkkistä. Sitä on runsaasti myös päässä, ja sillä on viikset ja parta. Karva on pitkä myös riippuvissa korvissa. Häntä on pitkä ja runsaskarvainen. Turkki on laineikas, mutta ei kuitenkaan kihara tai säkkärä. Kaikki värit ovat rotumääritelmän mukaan sallittuja, toivotuimmat värit ovat siniharmaasta mustaan. Rotu ei ole trimmattava. Schapendoes näyttää työkoiralta myös näyttelyissä. Turkiltaan sen pitää siis olla hoidettu mutta ei laitettu. Huolellinen kampaaminen 2-3 viikon välein riittää pitämään takut poissa.

Luonne

Tarmokas ja energinen koira kaipaa paljon tekemistä. Nopeasti oppivana se nauttii harrastuksista. Vaikka se on peloton ja rohkea, se on toisaalta myös pehmeä. Schapendoes tulee hyvin toimeen lasten kanssa, mutta myös muiden ihmistenkin kanssa. Rotu on hyvin ketterä, joten se soveltuu hyvin agilityyn. 
Kotioloissa se pysyttelee ihmisten läheisyydessä. Monet schapendoesit tekevät mitä vain jos tarjolla on herkkuja. Joitain yksilöitä on myös osallistunut luonnetestiin.

Terveys

Rotu on kohtalaisen terve. Suositeltavaa on kuitenkin että jalostukseen käytettävien koirien silmät on tarkastettu ja terveet. Myös lonkkien ja kyynärien kuvausta suositellaan. Suomessa ei ole havaittavissa erityisiä sairauksia.
HMS Flamingo (L18)

Palvelus

Palvelukseen oton ja varustamisen jälkeen alus siirrettiin Portlandiin koulutukseen, jossa se valmistautui Pohjanmeren saattueiden suojaamiseen. Alus vaurioitui 16. marraskuuta kolaroituaan rahtialus SS Downleazen kanssa suojatessaan saattuetta FN137. Aluksen saamat vauriot korjattiin Leithissä ja se palasi palvelukseen joulukuussa liitettynä Rosythin saattajaosastoon.
Alus erkani 6. helmikuuta 1940 saattueesta FN83 liittyäkseen hävittäjien HMS Echon ja HMS Eclipsen sekä sluuppi HMS Westonin muodostamaan osastoon suojatakseen apumiinalaiva HMS Princess Victoriaa harhautusmiinoituksessa osana itäistä miinasulkua operaatiossa LD. Operaatiosta vapauduttuaan alus palasi saattueiden suojaksi.

Länsi-Saksan laivaston Graf Spee

Alus myytiin Länsi-Saksalle, joka liitti sen laivastoonsa 21. tammikuuta 1959 nimellä Graf Spee. Alus myytiin romutettavaksi 25. lokakuuta 1967.
Tennis kesäolympialaisissa 2020 – miesten kaksinpeli

Karsinnat

Olympiaturnaukseen osallistuu 64 urheilijaa. Näistä 56 valitaan kaksinpelirankingin perusteella. Rankingin tarkastuspäivä on 8. kesäkuuta 2020. Jokaiselle maantieteelliselle alueelle on varattu myös vähintään yksi paikka. Jos isäntämaa Japanin urheilija ei ole päässyt rankingin tai alueellisen karsinnan kautta olympialaisiin, pääsee parhaan rankingin omaava urheilija olympialaisiin. Samoin jos edellisen olympiaturnauksen voittaja tai Grand slam -turnauksen voittaja ei ole varmistanut paikkaa olympialaisissa, on hänelle varattu paikka olympialaisiin. Yhdestä maasta saa osallistua korkeintaan neljä urheilijaa olympialaisiin.
Matt Calvert

Ura

Calvert aloitti junioriuransa lyhyellä visiitillä Manitoba Hockey Leaguen Winkler Flyers -joukkueessa, jossa hän pelasi vain yhden pelin. Tämän jälkeen hän pelasi kolme kautta Western Hockey Leaguen Brandon Wheat Kings -joukkueessa.
Calvert teki alivoimalla kypärätempun Calgary Hitmeniä vastaan vuoden 2010 WHL:n itäisen konferenssin finaaleissa. Tämän ansiosta Calvertista tuli ainoa pelaaja, joka on tehnyt kolme alivoimamaalia saman erän aikana WHL:n playoffeissa.
Calvert aloitti ammattilaisuransa Blue Jacketsin yhteistyöjoukkueessa, AHL-liigan Springfield Falconsissa, kaudella 2010–2011. Calvert pelasi ensimmäisen NHL-pelinsä 8. tammikuuta 2011. Ensimmäisen NHL-maalinsa hän teki seuraavassa pelissä Los Angeles Kingsiä vastaan. Calvertin ensimmäinen kypärätemppu NHL-urallaan tuli Phoenix Coyotesia vastaan 25. helmikuuta 2011. Tämä oli Blue Jacketsin 19. kypärätemppu.
Jäävuori

Jäävuori on suuri kelluva makeavetinen jääkappale, joka on irronnut jäätiköstä tai jäähyllystä. Jäävuoria irtoaa runsaasti mereen esimerkiksi napajäätiköistä. Jäävuoret voivat olla kooltaan tuhansia neliökilometrejä.

Yleistä

Jäävuoresta on harvoin näkyvissä 13 % enempää, koska meriveden ja jäätikköjään tiheysero on verraten pieni. Pinnan yläpuolella oleva jäävuoren huippu kuluu usein säiden armoilla ollessaan mielikuvituksellisiin muotoihin. 
Vuosittain arktisella alueella syntyy 10 000 jäävuorta, joista suurin osa on peräisin Grönlannin länsirannikolta ja osa Koillis-Kanadasta Nunavutista. Jäävuoret syntyvät useimmiten mantereella olevan jäätikön virratessa mereen, mutta voivat joskus olla ajelehtivia ahtojääröykkiöitäkin.
Etelämantereen Rossin jäähyllystä irtoaa joskus valtavan suuria tasaisia jäävuoria, jotka ajelehtivat toisinaan kauas pohjoiseen, hajoavat ja sulavat. Jäävuorissa saattaa näkyä erilaisen jään aiheuttamia ja sorakerrostumiakin. Sora on irronnut jäätikön virtauksen takia kalliosta.
Jäävuorien liikkumanopeus on yleensä 0,7 km tunnissa, mutta joskus nopeus voi olla jopa 3,6 km/h. Jäävuoren sisällä lämpötila on -15–20 °C, kun taas veden pinnassa lämpötila on nollan tienoilla.
Jäävuoret ovat useimmiten valkoisia jään sisältämien ilmakuplien takia. Erittäin vanhasta ja suuren paineen alla syntyneestä jäästä muodostunut jäävuori voi myös olla sininen. Etelämantereen ympärillä voi myös tavata pullonvihreitä jäävuoria. Tutkijat eivät tarkalleen tiedä, mistä epätavallinen väri johtuu, mutta eräät tutkijat arvelevat pohjasta irronneiden sedimenttihiukkasten taittavan valoa, mikä saa jään näyttämään vihreältä.
Meren yllä oleva suhteellisen yhtenäinen railojen rikkoma jääpeite ja jäävuoret vaeltavat talvella kauas etelään pohjoisella pallonpuoliskolla, mutta vetäytyvät kesällä pohjoiseen. Atlantilla kylmä Labradorinvirta kuljettaa lännessä jäävuoria 40. leveysasteelle etelään, mutta idässä lämmin Golfvirta pitää merta jäävuorettomana Islantiin 60. leveysasteelle. Eri talvina ovat meren jääpeite ja vuoret erilaisia. Joinakin kylminä talvina jäävuoria on nähty huomattavasti normaalia etelämpänä. Yleensä pohjoisen pallonpuoliskon jäävuoret siis sulavat Newfoundlandin tienoilla, mutta joskus ne saattavat joutua Bermudan vesille asti. Eteläisellä pallonpuoliskolla ne kiertävät Etelämannerta myötäpäivään sirkumpolaaristen virtausten mukana.

Haittavaikutukset

Jäävuoret saattavat olla vaarallisia laivoille: kuuluisin jäävuoren aiheuttama onnettomuus lienee Titanicin uppoaminen vuonna 1912 sen törmättyä jäävuoreen. On arvioitu, että kyseinen jäävuori olisi irronnut Länsi-Grönlannin jäätiköstä kaksi vuotta aiemmin ja kuten monet muutkin jäävuoret, kulkeutunut merivirtojen mukana Pohjois-Atlantilla kulkevalle laivareitille. Laivan uppoamisen jälkeen alueella kuvattiin useita jäävuoria, mutta ei tiedetä, että mikä niistä laivan oli upottanut. Laivojen lisäksi vaikkapa öljynporauslauttoihin saattaa törmätä jäävuoria. 
Jäävuoren juuttuessa salmeen kiinni se voi haitata merivirtoja ja ilmavirtauksia sekä vaikeuttaa irtojään poistumista ja laivaliikennettä. Samoin esimerkiksi pingviinien ruoanhakumatkat voivat pidentyä.
Tetisheri

Tetisheri oli Matriarkki muinaisessa Egyptissä 17. dynastian loppuvaiheessa ja 18. dynastian alkuvaiheessa.

Perhe

Tetisheri oli Tjennan ja Nefurun tytär. Tetisherin vanhempien nimet tiedetään muumion siteistä jotka löydettiin DB320:ksi nimetystä haudasta. Tetisheri oli naimisissa Senakhtenre Ahmosen kanssa. Tetisheri ja Ahmose saivat varmuudella kaksi lasta: Seqenenre Taon, Ahhotep I ja ehkä Kamosen.
Nils Erik Villstrand

Nils Erik Villstrand (s. 24. toukokuuta 1952 Purmo) on suomalainen historioitsija ja filosofian tohtori (1992). Villstrand työskenteli vuosina 1993–1996 Svenska litteratursällskapetin arkistossa ja oli vuosina 1996–2000 museonjohtajana Pohjanmaan museossa. Vuonna 2000 hänet nimitettiin Åbo Akademin Pohjoismaiden historian professoriksi.
Tutkijana Villstrand on ollut kiinnostunut varsinkin varhaismodernista ajasta Ruotsin valtakunnassa, 1500-, 1600- ja 1700-luvuista sekä Pohjanmaan historiasta. Monet hänen tutkimuksensa, muun muassa väitöskirja Anpassning eller protest. Om utskrivningarna av fotfolk till den svenska krigsmakten på 1600-talet (1992), käsittelevät valtiovaltaa suurvalta-ajan Ruotsissa.
Vuonna 2009 Villstrandilta ilmestyi Svenska litteratursällskapetin julkaisemassa Sarjassa Suomen ruotsalainen historia samaa ajanjaksoa käsittelevä yleisesitys Riksdelen. Stormakt och rikssprängning 1560–1812, joka suomennettiin vuonna 2012 nimellä Valtakunnanosa. Suurvalta ja valtakunnan hajoaminen 1560–1812.