google/wiki40b huggingface dataset:
Sherlock Holmes (vuoden 2013 televisiosarja)

Juoni

Tapahtumat sijoittuvat 1800-luvun Englantiin. 27-vuotias Sherlock Holmes (Igor Petrenko) tapaa tohtori Watsonin (Andrei Panin) – kokeneen lääkärin, joka on juuri palannut sodasta Afganistanista. Säästääkseen rahaa he päättävät jakaa asunnon Lontoon keskustassa yhdessä rouva Hudsonin kanssa. Useimmista Sherlock Holmes -tulkinnoista poiketen Watson on 15 vuotta Holmesia vanhempi.  
Watson saa pian selville, että hänen uusi asuintoverinsa on yksityisetsivä, ja huomaa pian joutuvansa mukaan Holmesin johtamaan rikostutkintaan. Kun Watson huomaa Holmesin olevan epätavallisen älykäs ja lahjakas, hän alkaa kirjoittaa tämän etsiväntaidoista lehteen. Hän paljastaa Holmesin ratkaisemat mysteerit koko maailmalle, vaikka usein kaunisteleekin tapahtumia. Holmes polttaa tavallisia savukkeita, mutta Watson keksii käyttää tarinoissa sen sijaan kuuluisaksi tulevaa piippua, koska se vaikuttaa erikoisemmalta. Myöhemmin Watson jopa yrittää suostutella Holmesin polttamaan sitä oikeasti. 
Kaksikon pyytää yleensä osallistumaan rikostutkintaan Scotland Yardissa työskentelevä tarkastaja Lestrade (Mikhail Boyarsky), joka joutuu usein umpikujaan syyllistä etsiessään. Epätavallisen nerokas salapoliisi ja hänen apulaisensa kohtaavat epätavallisia roistoja, kuten professori Moriartyn (Alexei Gorbunov) ja hurmaavan Irene Adlerin (Lyanka Gryu).
Guy Ritchien elokuvan esimerkkiä seuraten Irene Adlerin roolia on laajennettu. Adlerin ja Sherlock Holmesin välinen rakkaustarina on yksi sarjan tärkeimmistä juonikuvioista. Ohjaaja Kavunin mukaan on muutenkin tarkoitus ottaa alkuperäisteoksista motiivit, mutta luoda tarinat muuten lähes tyhjästä.
Aïssatou Tounkara

Aïssatou Tounkara (s. 16. maaliskuuta 1995) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Ranskan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 12 ottelua. MM-kilpailuissa 2019 hän kuului joukkueeseen mutta ei päässyt pelaamaan. Vuonna 2012 hän oli voittamassa alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruutta.
Tounkara edustaa seuratasolla espanjalaista Atlético Madridia.
Iloiset veronmaksajat

Iloiset veronmaksajat ry on vuonna 2004 perustettu ja 2006 rekisteröity Suomessa toimiva yhdistys, jonka tarkoitus on puolustaa veroilla rahoitettavaa yhteiskuntaa ja lisätä ihmisten halukkuutta maksaa veroja. Aktiivisimmin yhdistys toimi vuosina 2004–2013 ja toimintamallinaan yhdistys otti osaa julkiseen keskusteluun ja järjesti keskustelutilaisuuksia. Järjestön puheenjohtajana toimi vuonna 2013 Minna Salminen ja sen ensimmäisenä puheenjohtajana toimi Aleksis Nokso-Koivisto. Yhdistyksellä oli vuonna 2010 noin 600 maksavaa jäsentä. Vuonna 2008 iloisten veronmaksajien Kati Peltola julkaisi Reilu verokirja -pamfletin WSOY:n Barrikadi-sarjassa.

Tausta

Iloisten veronmaksajien taustalla on ajatus verorahoilla rahoitetuista laadukkaista, tasa-arvoisista hyvinvointipalveluista ja vakaasta yhteiskunnasta ja se kohdisti kritiikkiä erityisesti yksipuoleiseen veronalennuskeskusteluun. Yhdistyksen perustamisaikaan keskustelua hallitsivat Veronmaksajain Keskusliitto ja valtiovarainministeriö, jotka molemmat kampanjoivat veronalennusten ja hyväosaisia suosivan veropolitiikan puolesta.
Yhdistystä perustettaessa vuonna 2004 Veronmaksajain Keskusliitto vastusti järjestön nimivalintaa, koska heistä sana veronmaksajat yhdistettiin Veronmaksajain Keskusliittoon ja nimi oli siten harhaanjohtava. Tästä syystä yhdistyksen rekisteröinti onnistui vasta vuonna 2006.
Vähä Kurkijärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,2 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Iso-Pihlajajärven valuma-alueeseen (14.225) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 118,8 metriä mpy.
Iloluodonjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,9 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Kivijärven alueeseen (14.192) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 82 metriä mpy.
St. Mary’s Catholic Church

St. Mary's Catholic Church (suom. 'Neitsyt Marian katolinen kirkko') on roomalaiskatolinen kirkko Indianapolisin kaupungissa Indianan osavaltiossa Amerikan Yhdysvalloissa. Kirkko edustaa tyyliltään uusgotiikkaa. Kirkon rakentaminen aloitettiin vuonna 1910 ja se päättyi vuonna 1912. Kirkon suunnitteli arkkitehti Hermann Gaul. Kirkko on päässyt National Register of Historic Places -rekisteriin. Kirkon ulkoasu on osittain kopioitu Kölnin tuomiokirkolta.
Hear ’n Aid

Hear 'n Aid oli projekti jossa 1980-luvun heavy metal -tähdet keräsivät rahaa Etiopian nälänhädän uhrien auttamiseksi. Ronnie James Dio perusti sen Band Aidin ja We Are the Worldin kaltaisten projektien innoittamana. Rahaa kertyi vuodessa miljoona dollaria.
Muusikot nauhoittivat yhdessä kappaleen Stars toukokuun 20. ja 21. päivinä vuonna 1985 A&M Records Studiolla Los Angelesissa Hollywoodissa. Kappale on julkaistu singlenä 1. tammikuuta 1986. Samaan aikaan julkaistiin myös albumi, joka Stars kappaleen lisäksi sisälsi lähinnä eri yhtyeiden live-versioita kappaleistaan. Projektista on julkaistu myös videot VHS ja Video 8 -formaateissa, jotka sisältävät kuvamateriaalia kappaleen äänityssessioista. Sen lisäksi on julkaistu eri oheistuotteita, kuten paitoja, huiveja, julisteita jne..
Iron Maidenin Dave Murray ja Adrian Smith lensivät kesken yhtyeen World Slavery Tour kiertueen äänittämään osuuksiaan kappaleeseen.
Knowit

Historia

Knowit Oy oli aikaisemmalta nimeltään Endero Oy. Vuonna 2010 Endero siirtyi yrityskaupalla osaksi Tukholmassa pörssilistattua Knowit-konsernia, jonka pääkonttori sijaitsee Tukholmassa. Knowit:n ylimääräinen yhtiökokous hyväksyi kaupan 29.12.2009 ja kauppa astui voimaan 1.1.2010. Endero Oy muutti nimensä Knowit Oy:ksi 22.5.2012. Knowit Oy:n toimitusjohtajana toimii Ville Särmälä.

Saavutuksia

Knowit Oy voitti pääpalkinnon The European Software Testing Awards 2013 -kilpailussa kategoriassa ”Paras julkisen sektorin testausprojekti”. ja vuonna 2014 Knowitin toteuttama Suunto Sport Pages valittiin eurooppalaisessa Digital Communication Awards -kilpailussa parhaaksi verkkosivustoksi.  Lokakuussa 2017 Knowit Oy valittiin maailman suurimman ohjelmistotestausyhdistyksen ISTQB:n Global Partneriksi ensimmäisenä Pohjoismaissa.  Knowit Oy valittiin Episerverin vuoden 2017 kumppaniksi.
Toivo Peltonen

Toivo Harald Peltonen (4. huhtikuuta 1921 Lohja – 4. tammikuuta 2000 Lohja) toimi Lohjan kauppalan- ja kaupunginjohtajana kolmekymmentä vuotta.

Henkilöhistoria

Toivo Peltosen vanhemmat olivat työnjohtaja Frans Peltonen ja Lydia Johanna Lähteenmäki ja puoliso vuodesta 1946 Tuija Ester Ketola. Peltonen tuli ylioppilaaksi Lohjan yhteiskoulusta 1939 ja valmistui lainopin kandidaatiksi 1950. Hän oli Riihimäen kauppalansihteeri 1950–1952 ja Lohjan kauppalanjohtaja ja sittemmin kaupunginjohtaja vuodesta 1952 aina vuoteen 1982. Sotilasarvoltaan Peltonen oli reservin kapteeni (1967).
Velie

Velie on yhdysvaltalainen vuosina 1908-1928 valmistettu automerkki. Autoa valmistettiin Molinessa Illinois'n osavaltiossa. Automerkin loi Willard Velie, John Deeren tyttären poika. Alkuvuosina Velie-autoissa oli nelisylinterinen rivimoottori. Vuodesta 1916 lähtien niissä käytettiin kuusisylinteristä rivimoottoria. Vuonna 1926 tehdas tarjosi myös 8-sylinteristä rivimoottoria.
Vuonna 1974 Velie-autoja oli jäljellä Euroopassa vain kaksi, joista toinen oli Suomessa. Aikoinaan merkkiä oli tuotu Suomeen vain neljä yksilöä. Säilynyt yksilö laitettiin vuonna 1932 Oulunkylässä liiteriin, josta se löydettiin vuonna 1963. Vuonna 1972 auto myytiin Seinäjoelle, jossa se kunnostettiin. Seinäjoen Törnävälle kokoontui vuonna 1974 vanhoja autoja, joista harvinaisin oli Velie 60 Sedan vuosimallia 1926. Kyseisessä Velie-autossa oli 6-sylinterinen kansiventtiilimoottori, 3633 cm3, suurin teho 58 hevosvoimaa (43 kilowattia) kierrosluvulla 2 800. Vuonna 1926 auton hinta Suomessa oli 66 000 markkaa.
Eridu

Eridu

Muinainen jo hylätty Eridun kaupunki on Etelä-Irakissa oleva
nykyinen rauniokumpu Tell Abu Shahrain. Se on Etelä-Irakissa Dhi Qarin maakunnassa noin 315 km Bagdadista kaakkoon ja suunnilleen 180 km Basrasta länteen. Eridu on noin 30 km An Nasiriyahin kaupungista etelälounaaseen ja noin 30 km Ash Shyukista länsilounaaseen.
Se sijaitsee paikassa 30° 48′ 34″ N 45° 59′ 31″ E eli 30.809532, 45.992031 Eridu noin 12 km muinaisesta Urin kaupungista lounaaseen.
Kaupunki oli Eufratin sivuhaaran varrella, ei meren rannalla ainakaan historiansa myöhemmässä vaiheessa.
Eridun nimi oli sumeriksi Eri.dugga ("hyvä kaupunki") tai NUN.KI ("mahtipaikka").
Eridun kylä perustettiin varhaisella Ubaid-kaudella ehkä jo noin 5850 eaa., viimeistään 5400 eaa. Tällöin varhainen asutus oli levittäytynyt Mesopotamian tulvatasangolle. Kylän asukkaat elivät muun muassa kasteluviljelyllä.
Eridu kasvoi nopeasti muutaman tuhannen asukkaan keskukseksi ja sinne rakennettiin temppeli. Se oli koostaan päätellen merkittävä keskus tuohon aikaan. Kylästä tuli Etelä-Mesopotamian suurin asutuskeskus. Sumerilainen kuningasluettelo mainitsee ensimmäisen kuninkaan Alulimin asuneen Eridussa. Alulimin poika oli sumerilaisten myyttien mukaana puolijumalana palvottu Adapa.
Ei silti olla varmoja, keitä Eridun esihistorialliset asukkaat olivat.
Sumerilaiset saapuivat Eriduun joko pohjoisesta tai Persianlahdelta, ehkä Dilmunista Bahrainin seuduilta.
Gwendolyn Leick on väittänyt Eridun kehittyneen kolmen kulttuurin kautta: Pohjoisesta saapui mutatiilitaloissa kasteluviljelyn tuonut Samarran kulttuuri, etelästä kaistalatoissa alkujaan asuneiden sumerilainen kalastukseen ja simpukan keräilyyn perustuva kulttuuri, ja aavikoilta ja aroilta seemiläinen paimentolaiskulttuuri. Nämä kulttuurit näkyisivät jo varhain kaupungissa.
Joidenkin tietojen mukaan Ubaid-kaudella ehkä noin 4000 eaa. Eridun ala oli 8-10 ha ja siellä asui noin 4000 as.
Erään arvion mukaan kaupungissa olisi asunut varhaisella Uruk-kaudella noin 3700 eaa. 6000-10000 as. ja kaupungin ala 40 ha.
Kaupunkiin rakennettiin lopulta 400x100 m muurien ympäröimä pyhä alue.
Kaupungin väkiluku romahti jo noin 2050 eaa., niihin aikoihin, jolloin Uus-Sumeri luhistui. Edelleen väestökato koetteli joskus vuosien 1800-1600 välillä eaa. Viimeinenkin asutus hävisi varmasti noin 600 eaa.
Kaluga

Historiaa ja nähtävyyksiä

Kalugan kaupunki on perustettu 1371. Kalugasta Moskovaan johtava tie on ikivanha ja sitä kutsutaan Kalugan tieksi. Gustaf Mauritz Armfelt oli karkotettuna Kalugassa 1794–1797. Hän käytti salanimeä 'apteekkari Brandt'. Vuonna 1812 Kalugan lähellä käytiin taisteluita Ranskan ja Venäjän joukkojen välillä. Vuonna 1941 Kaluga oli Saksan miehittämä lokakuusta joulukuuhun.
Tunnetuin kalugalainen on avaruusteknologian tutkija ja kehittäjä Konstantin Tsiolkovski, jonka kunniaksi kaupunkiin rakennettiin Tsiolkovskin valtiollinen avaruusmuseo vuonna 1967. Kaupungissa on myös taidemuseo ja historiallinen museo. Kulttuuri- ja kirkkohistoriallisiin nähtävyyksiin kuuluu myös useita 1700-luvulla rakennettuja kirkkoja.

Liikenneyhteydet

Kalugasta on rautatieyhteydet koilliseen Moskovaan, kaakkoon Tulaan, lounaaseen Brjanskiin ja luoteeseen Smolenskiin. Kahdesta kaupungin nimeä kantavasta päärautatieasemasta Kaluga-1 sijaitsee kantakaupungissa ja Kaluga-2 noin 10 kilometriä lännempänä Moskovasta Kalugan keskustan ohi Brjanskiin ja edelleen Valko-Venäjän Homeliin johtavan pääradan varrella.
M/S UN Trieste

Tekniset tiedot

Pituutta UN Triestellä on 193 metriä, leveyttä 26 metriä ja syväys on 7 metriä. Laivan koko tilavuus (bruttovetoisuus) (GT) on 26 700 ja matkustus- ja lastitilojen tilavuus (nettovetoisuus) (NT) 14 650. Aluksen lastikapasiteetti on 3 726 metriä ja konttikapasiteetti (TEU) on 550. Laivan huippunopeus on 21,5 solmua.
Laivan pääkoneina on kaksi MaK 9M43 dieselmoottoria, jotka yhdessä kehittävät 16 200 kilowatin tehon.

Alustyyppi

UN Trieste on ro-ro-alus (roll on roll off), eli sen lastaus tapahtuu perästä pyörien päällä ilman nosturia. Ro-ro-alus on kaikkein kilpailukykyisin ratkaisu nopeutta vaativissa ja lyhyissä kuljetuksissa, sillä se on nopea lastata ja purkaa. Rahtitilaan jää aina paljon käyttämätöntä tilaa, minkä vuoksi aluksia ei juuri valtameriliikenteessä käytetä.

Käyttöhistoria

8. elokuuta 2005 tapahtui kölin lasku. 28. lokakuuta alus laskettiin vesille ja 12. tammikuuta 2006 se luovutettiin U.N Deniz Isletmeciligi A.S:n omistukseen, joka rekisteröi sen Turkin lipun alle nimellä UN Trieste. Kotisatamaksi tuli Istanbul. Tämän jälkeen alus aloitti liikennöinnin Istanbulin ja Italian Triesten välillä. Vuonna 2007 alus siirtyi U.N Ro-Ro İşletmeleri A.Ş:n omistukseen.
Friedrich Kress von Kressenstein

Friedrich Kress von Kressentein (24. huhtikuuta 1870 – 16. lokakuuta 1948) oli saksalainen tykistönkenraali, joka oli Osmanien valtakunnan armeijassa ensimmäisen maailmansodan aikana ja osallistui muun muassa osmanien ja brittien väliseen sotaan Palestiinasta. Hän myös johti saksalaista joukkoa Kaukasuksella Georgiassa 1918. Alkuperäisenä tarkoituksena oli saada Georgian hallitus vastineeksi saksalaisten turvallisuustakuusta bolševikkeja vastaan luovuttamaan islamilaiset alueensa Osmanien valtakunnalle. Suunnitelma kariutui Saksan tappioon ensimmäisessä maailmansodassa, jolloin Georgiaan tulivat britit, jotka olivat sotineet Osmanien valtakuntaa vastaan, minkä vuoksi islamilaiset alueet jäivät Georgian demokraattiselle tasavallalle, sittemmin Gruusian sosialistiselle neuvostotasavallalle.
Kjell Lagerroos

Kjell Mikael Lagerroos (s. 29. syyskuuta 1962 Kemiö) on suomalainen elokuvaaja. Hän valmistui taiteen maisteriksi Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 1988. Hän opiskeli myös taidehistoriaa Åbo akademissa 1981–1983.
Lagerroosin tunnetuimpia elokuvia kuvaajana ovat Ystävät, toverit (1990), Tulennielijä (1998), Rukajärven tie (1999) ja Leijat Helsingin yllä (2001). Lagerroos on kuvannut myös useita ruotsalaisia elokuvia, joista maineikkaimpia ovat Jägarna (Metsästäjät, 1995), Pensionat Oskar (1994), Sista Kontraktet (Viimeinen sopimus, 1998) ja Rancid (2004). Hänen käsialaansa on myös Tuntemattomalle jumalalle -televisiosarjan kuvaus vuonna 1993.
Lagerroos on palkittu kahdella Jussi-patsaalla, elokuvista Tulennielijä ja Rukajärven tie. Hänet on myös nimetty ruotsalaisen Guldbagge-palkinnon saajaehdokkaaksi 1995 ja 1997 sekä Golden Frog -palkinnon saajaehdokkaaksi 2001. Suomipalkinto hänelle myönnettiin 1999. Suomalaisessa Voitto-mainoselokuvakilpailussa 2010 Lagerroos palkittiin Vuoden kuvaajana.
Lagerroos on Suomen Elokuvaajien Yhdistyksen jäsen.
Heimo Iivonen

Heimo Matti Iivonen (s. 24. elokuuta 1935) on Antreassa, Karjalassa syntynyt suomalainen sotilas. Hänet ylennettiin 1989 kontra-amiraaliksi. Hän oli Suomenlahden merivartioston komentaja 1979–1988 ja rajavartiolaitoksen meriosaston osastopäällikkö 1988–1993. Hän oli Meripelastusseuran toiminnanjohtaja vuosina 1993–2000 ja oli Estonian onnettomuutta tutkineen kansainvälisen tutkintakomission meripelastusasiantuntija.
Iivosella on kaksi lasta ja neljä lastenlasta edesmenneen puolisonsa, Rauni Iivosen, kanssa.
Kolmisoppinen (Keuruu, Pyörkkilänperä)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 7,7 hehtaaria, se on 750 metriä pitkä ja 450 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,2 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Hietasenpuron valuma-alueeseen (35.486) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 172,2 metriä mpy.
Katekismus

Katolisen kirkon katekismus

Katolisen kirkon katekismus eli KKK julkaistiin 1992 ja sen suomenkielinen versio julkaistiin 2005. Paavi Johannes Paavali II julisti katekismuksen päteväksi opilliseksi teokseksi tämän julkaisuvuonna. Katolisen kirkon katekismus koostuu neljästä osasta, jotka ovat uskon tunnustaminen, kristillisen salaisuuden vietto eli sakramentit, elämä Kristuksessa ja kristillinen rukous.
Roomalais-katolisella kirkolla on ollut useita pienempiä katekismuksia historiansa aikana. KKK on ensimmäinen laaja katekismus sitten vuoden 1566 Roomalaisen katekismuksen.

Luterilaisen kirkon katekismukset

Protestantisille historiallisesti merkittävin katekismus (Suomen vuoden 1869 kirkkolaissa muodossa katkismus) lienee Martti Lutherin Vähä katekismus, jonka uskonpuhdistaja kirjoitti vuonna 1529 seurakuntien huutavaan tarpeeseen. Luther oli tarkastusmatkoilla Saksissa kohdannut sellaista tietämättömyyttä, että hän päätti korjata tilanteen kirjoittamalla katekismuksen. Lutherin Vähä katekismus leviää jatkuvasti maailmassa uusilla kielillä. Samana vuonna 1529 Luther laati myös Ison katekismuksen lähinnä papistoa ja opettajia varten. Katekismukset kuuluvat luterilaisen kirkon tunnustuskirjoihin.
Lutherin Vähässä katekismuksessa on kuusi opinkohtaa (10 käskyä, Uskontunnustus, Herran rukous, Pyhä kaste, Rippi ja synninpäästö, Alttarin sakramentti) sekä rukousten ja ns. Huoneentaulujen osasto.
Ensimmäinen suomenkielinen katekismus oli uskonpuhdistaja Mikael Agricolan "Alcu opista uskoon" vuonna 1543. Siitä on säilynyt osia kolmesta painoksesta, joita yhdistämällä on saatu kokoon kokonainen teos. Seuraavaksi ilmestyi Paavali Juustenin katekismus, josta ei ole säilynyt mitään. Jaakko Finnon suomennos on säilynyt osaksi. Vanhin tunnettu suomennos Lutherin Vähästä katekismuksesta on vuodelta 1607.
Tärkein Lutherin Vähän katekismuksen laitos oli Uppsalan arkkipiispan Olav Svebiliuksen vuonna 1689 laatima. Svebilius suomensi sen vuonna 1745, ja se oli käytössä koko kirkossa 1800-luvun lopulle asti ja sen jälkeenkin eri herätysliikkeillä nykypäivään saakka. Svebiliuksen katekismus eli "pitkä kirja" on myös artikkelin kuvassa. 1800-luvun lopulta lähtien alettiin käyttää sanaa "Kristinoppi" Vähän katekismuksen selityksestä. Edellinen kristinoppi oli vuoden 1948 kirkolliskokouksen hyväksymä piispa Eino Sormusen laatima esitys.
Mario Party

Pelaaminen

Mario Partyn pelaaminen muistuttaa hyvin paljon perinteistä lautapeliä. Pelaajat heittävät vuorotellen noppaa ja liikkuvat arpakuution silmälukujen osoittaman määrän mukaan pelilaudalla. Päätehtävänä on kerätä enemmän tähtiä, kuin kukaan muu pelaaja. Pelin voittaa lopulta se, jolla on pelin loppuessa eniten tähtiä.
Toinen tehtävä pelilaudalla on kerätä kolikoita, joilla voi ostaa erilaisia tavaroita pelilaudalla sijaitsevista kaupoista. Näitä tavaroita voi käyttää joku omaksi hyödykseen tai muita pelaajia vastaan. Mikäli pelin loputtua kahdella pelaajalla on sama määrä tähtiä, voittaa se pelaaja, jolla on enemmän kolikoita. Kolikoita saa kerättyä muun muassa voittamalla minipelejä.
Pelilaudalla näkyy kerralla vain yksi tähti. Tähden voi saada haltuunsa pääsemällä ruutuun, jossa tämä sijaitsee ja sen jälkeen maksamalla 20 kolikkoa Toadille. Kun pelaaja on ostanut tähden, ilmestyy toinen tähti toiseen paikkaan pelilaudalle. Jokaisen pelivuoron päätyttyä, kun jokainen pelaaja on kerran heittänyt noppaa, pääsee pelaamaan minipelejä. Jokaisen kokonaisen pelin jälkeen luovutetaan vielä kolme bonustähteä. Ensimmäinen annetaan pelaajalle, joka on kerännyt eniten kolikoita, toinen sille pelaajalle, joka on päässyt useiten sattuma-ruutuun. Kolmas tähti annetaan pelaajalle, joka keräsi eniten kolikoita minipeleissä.  
Minipelien voittamisesta saa palkinnoksi kymmenen kolikkoa. Joissain minipeleissä hävinneiden täytyy taas luovuttaa omat rahansa voittajalle.

Vastaanotto

Mario Party sai ristiriitaisia, mutta pääosin positiivisia arvosteluja. Pelin suurin kritiikin aihe oli, ettei sitä ollut yhtä hauska pelata yksin kuin kavereiden kanssa. Osa kritiikistä koski myös pelien liiallista sattumanvaraisuutta.

Ohjainten hajoaminen

Mario Partyn julkaisun jälkeen tutkijat selvittivät, että Mario Partyn pelaaminen oli niin vauhdikasta, että se oli vahingoittanut pelaajien käsiä ja rikkonut ohjaimia. Nintendo noteerasi kyseisen vaara-haitan Mario Partyssa ja alkoi jakaa pelin pelaajille erikoisvalmisteisia muovihansikkaita, joita Nintendo suositteli pidettävän peliä pelattaessa.
Leena Erkkilä

Leena Inkeri Erkkilä (s. 1930) on suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija. Erkkilän tuotanto käsittää 20 lähinnä lapsille suunnattua kirjaa: etupäässä satuja, lastenrunoja ja lastennäytelmiä.
Erkkilä syntyi Pieksämäellä ja opiskeli Jyväskylän kasvatusopillisessa korkeakoulussa ja Helsingin yliopistossa. Hänen runonlaulaja Matroona Kyyröstä käsittelevä tutkielmansa julkaistiin Kalevalaseuran vuosikirjassa vuonna 1956. 
Erkkilän ensimmäinen kirjajulkaisu oli satukokoelma Kukkutimurusia (WSOY), joka ilmestyi 1968.
Hän on avustanut lukuisia lehtiä pakinoin, artikkelein ja kannanotoin.
Kirjoittaa edelleen, viimeisin julkaisu 2015, Omenapuita ja onnenhetkiä, Aurinkokustannus Oy.
Harrastaa mm. akvarellimaalausta.
Leena Inkeri Erkkilä, tuotanto
Kukkutimurusia,
WSOY, 1968, 5.p.1981,satuja, 6.p. 2009
Unnukkaiset,
WSOY, 1972, 3.p.1981, satuja
Esa
ekaluokkalainen, WSOY, 1974, 3.p. 1985,lasten kertomus
Kuottarulla,WSOY,Tenavapaketti,1974,10.p.1992,
satu
Salakielileikki,
WSOY,1976, lasten "romaani"
Satakieli,
Marian lintu,LK,1979,2.p.1986,legendoja,3. p. 1998
  (ruotsinnos: Irmelin Sandman Lilius: Jungfru Marias
fågel, Bokförlaget
Avant,1986)
Maailman
ihmeellisimmät kengät, LK 1979, näytelmiä, ohjelmistoa
Hymykuoppa,
LK,1980,satuja
Eläinten
koskenlasku, LK,1981,satuja
Luojan
lähde, LK,1983,legendoja
Vallaton
hieho, LK,1983,näytelmiä,ohjelmistoa
Pensasaidan
tarinoita, Kirjapaja,1984 (käännös ja runomuokkaus 
  englannin kielestä, alkuteksti Pat
Wynnejones, neljä kirjaa: Mei Mehiläinen, Kaisa Kaalimadon ihme, Kotisirkka
Sirreli, Lintunen Punarinta.)
Marjatta,
Lemminkäisen äiti, Kirjayhtymä,1985, nuortenkirja
Unohtumaton
ilo, LK,1985, runoja
Revontulet,
kuunnelma kouluradiolle, 1985
Satuja
TV 2:ssa 1986-87
Prinssi
Miro, LK, 1987, saturomaani
Ihmepuu,LK,1988,satuja
Satuja
ja runoja lastenlehdissä ( Lastentarhalehti, Koululainen, Koitto, Totto, 
  Lasten Pyhäkoululehti, Lasten maa, Lasten
Joulukirkko, Julstjärnan)
Osallistunut
antologioihin: Kulkunen, Suomen Nuorisokirjailijat ry:n
  julkaisuja. 
WSOY:n Tenavapaketit
Äänite
Prinssi Mirosta, Suomen äänikirjat, 1988
Lalila,
pikkuruinen, Sinapinsiemen ry, 1994, runoja
Pakinoita
Maatiainen-lehdessä vuodesta 1995 alkaen
Kirjoistani
on otettu tekstejä äidinkielen oppikirjoihin ja oheismateriaaleihin luokille
1.-7.
  (WSOY, Otava, W+G, Caspro ky, Gummerus)
Artikkeli
ja satu Pieksämäen Lyseon Muistojen kirja 2, 1999
Artikkeli
aiheesta Mitä on olla suomalainen, Jyväskylän yliopisto, Fennicum, 1999
Usmalammen
kaislatontut, satu, Sinapinsiemen ry, 2000
Ihmeellinen
silta, lastenkirja, kirjailijatalosarja, Keski-Suomen kirjailijatalo,  2004,
oma
mustavalkokuvitus
Reipas
pieni Mäntymanni, satu, omakustanne, 2005
Lentävät
satutossut, satuja, Edico oy, oma kuvitus, 2007
Runo
tuli rallatellen, runoja lapsille, oma kuvitus, Edico oy, 2008
Sarastus,
romaani, Edico oy, 2010
Heijastus,
runoja, omakustanne, 2013
Omenapuita
ja onnen hetkiä, Aurinko, 2015
Rubén Gallego

Elämä ja ura

Gallego joutui eroon perheestään yhden vuoden iässä. Hänen isoisänsä, Espanjan kommunistisen puolueen pääsihteeri Ignacio Gallego järjesti hänet lastenkotiin, koska häpesi häntä. Ignacio kertoi Aurora-äidille Rubénin kuolleen.
Vammaisuudestaan huolimatta Gallego selviytyi aikuiseksi. Elossa pysyminen ei ollut itsestäänselvyys. Vaikeavammaisia orpoja siirrettiin muun muassa vanhainkoteihin heidän oppivelvollisuutensa tultua täyteen. Vanhainkodeissa liikuntakyvyttömien annettiin nääntyä nälkään, mikäli he eivät syöneet itse.
Gallego on ollut kahdesti naimisissa. Hänellä on kaksi tytärtä. Vuoteen 2000 asti hän asui Venäjällä ja työskenteli tietotekniikan erityisasiantuntijana, kunnes löysi äitinsä Prahasta. Hän muutti äitinsä luo Prahaan ja sitten Madridiin. Myöhemmin hän muutti Freiburgiin, Saksaan ja sieltä Yhdysvaltoihin.
Gallego on kirjoittanut muistelmateoksen Valkoista mustalla. Teos käsittelee hänen ankaraa lapsuuttaan neuvostoaikaisissa hoitolaitoksissa. Kirja sai Venäjän Booker-palkinnon vuonna 2003. Kirja on käännetty yli 20 kielelle. Suomeksi kirja ilmestyi vuonna 2006.