google/wiki40b huggingface dataset:
Ivan Vyhovskyi

Ivan Vyhovskyi (ukr. Іван Виговський; k. 19. maaliskuuta 1664 Olhivka, lähellä Korsunia) oli Ukrainan Kasakkahetmanaatin hetmani vuosina 1657–1659.
Mohyla-kollegiossa opiskellut Vyhovskyi työskenteli nuoruudessaan virkamiehenä Kiovassa. Hänet tuomittiin kuolemaan kirjojen kavaltamisesta, mutta armahdettiin. Sen jälkeen hän toimi puolalaisen käskynhaltijan kirjurina Lutskissa. H’melnytskyin kansannousun puhjettua Ukrainassa vuonna 1648 Vyhovskyi liittyi aluksi kasakoita vastaan lähetettyyn Stanisław Potockin komentamaan puolalaiseen armeijaan, mutta hän jäi Žovti Vodyn taistelussa tataarien sotavangiksi. Kapinallisia johtanut hetmani Bohdan H’melnytskyi järjesti hänet vapaaksi ja värväsi hänet palvelukseensa. Vyhovskyi yleni uudessa kasakkahetmanaatin hallinnossa pääkansleriksi. Bohdan H’melnytskyin kuoltua vuonna 1657 uudeksi hetmaniksi valittiin tämän alaikäinen poika Juri H’melnytskyi, jonka holhoojaksi Vyhovskyi määrättiin. Vielä saman vuoden aikana Vyhovskyi valitutti itsensä muodollisestikin hetmaniksi nuoren Jurin tilalle.
Vyhovskyi halusi irrottaa kasakkahetmanaatin Venäjän kanssa solmitusta liitosta ja haettuaan ensin yhteistyötä Ruotsin kanssa hän päätti kääntyä takaisin vanhan emämaan Puola-Liettuan puoleen. Saatuaan hädin tuskin kukistettua sisäisen kapinan Pultavassa kesäkuussa 1658 hän katsoi hallintonsa tarvitsevan entistä kipeämmin ulkoista liittolaista. Hän solmi syyskuussa 1658 Hadjatšin sopimuksen, jonka mukaan Ukrainan hetmanaatista olisi tullut Rusin suuriruhtinaskunta -niminen kolmas osapuoli Puola-Liettuan valtioon. Sopimus teki kasakkahetmanaatista osapuolen Venäjän–Puolan sodassa. Puolalaisten ja Krimin tataarien tuella Vyhovskyi löi Aleksei Trubetskoin komentamat venäläiset Konotopin taistelussa heinäkuussa 1659. Pian tämän jälkeen puolalaisvallan paluuta pelänneet kasakat ja ukrainalaiset talonpojat nousivat uuteen kapinaan. Kapinalliset pakottivat syyskuussa 1659 Vyhovskyin perääntymään Puolan armeijan turviin Hermanivkaan ja Bila Tserkvassa kokoontunut kasakoiden yleiskokous palautti Juri H’melnytskyin hetmaniksi. Puolan kuningas antoi Vyhovskyille erilaisia kunniavirkoja, kuten Kiovan voivodin aseman. Vuonna 1664 Länsi-Ukrainaa Puolan alaisuudessa hallinnut hetmani Pavlo Teterja syytti Vyhovskyitä kapinasta Venäjän tukeman vastahetmanin Ivan Brjuh’ovetskyin hyväksi. Puolalainen sotaoikeus tuomitsi Vyhovskyin kuolemaan ja hänet teloitettiin Korsunin lähellä.
Ukrainalaisessa historiankirjoituksessa Vyhovskyi on yleensä kuvattu Ukrainan itsenäisyyden esitaistelijana ja venäläisessä historiankirjoituksessa petturina, joka rikkoi liiton Venäjän ja Ukrainan välillä.
Tarick Salmaci

Tarick Salmaci (s. 28. helmikuuta 1973) on libanonilaissukuinen yhdysvaltalainen nyrkkeilijä.

Taustaa

Tarickille sovittiin aikoinaan ottelu maailmanmestaruudesta, mutta mestari perui viime hetkellä. Tarick on naimisissa vaimonsa Denan kanssa ja heillä on yhteinen tytär.

Contender – Haastaja

Otellen lännen joukkueessa Tarick sai viimeisen mahdollisuutensa Haastajassa. Ensimmäisen kierroksen seitsemännellä viikolla Tarick haastaoi Juan De La Rosan. Juan voitti ottelun yksimielisesti. Tarick poistui sanoen, että teki kaikkensa, ja että tämä oli hieno kokemus.
Alexander Paischeff

Alexander Paischeff (1. maaliskuuta 1894 Viipuri – 15. marraskuuta 1941 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari, kuvittaja ja taidegraafikko. 
Paischeff opiskeli aluksi syntymäkaupungissaan Viipurin taiteen ystävien piirustuskoulussa 1908–1912 sekä myöhemmin Helsingissä Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa ja Taideteollisessa keskuskoulussa 1912–1915. Debyyttinäyttelynsä hän piti Helsingissä vuonna 1914. Sen jälkeen Paischeffin teoksia oli 1930-luvulla esillä Suomen lisäksi myös Neuvostoliitossa, Latviassa, Saksassa, Itävallassa, Unkarissa ja eri Pohjoismaissa. Paischeff kuvasi uransa alkuaikoina lähinnä eläimiä, erityisesti hevosia, mutta siirtyi myöhemmin maisemamaalauksiin, joita hän teki Helsingistä sekä kaupungin ympäristöstä. Akvarellien ja öljymaalausten lisäksi Paischeffin tuotanto käsittää grafiikkaa. Hän kuvitti erilaisia lehtiä ja kirjoja sekä teki myös postikortteja ja opetustauluja. Hän teki yhteistyötä muun muassa venäläissyntyisen Elena Kojinen kanssa. 
Paischeff toimitti myös Suomen Taiteilijaseuran julkaiseman Kuvataiteilijamatrikkelin toisen laitoksen, joka julkaistiin kaksi vuotta hänen kuolemansa jälkeen nimellä Suomen Kuvaamataiteilijat. Paischeffin puoliso oli vuodet 1917–1918 taidemaalari ja tekstiilitaiteilija Eva Anttila. Heidän tyttärensä Eila Pajastie tuli tunnetuksi taidekriitikkona.
Kallonporaus

Trepanaatio eli kallonporaus on kirurginen toimenpide, jossa pääkalloon porataan tai raaputetaan reikä. Trepanaatiota on harjoitettu vuosituhansia, mutta muinaisina aikoina Egyptissä, inkojen keskuudessa (400 eaa. lähtien) ynnä muualla sen tarkoitus oli päästää ulos päässä olevia ”pahoja henkiä”. Esimerkiksi migreenin ja epilepsian uskottiin olevan päässä olevien pahojen henkien aiheuttamia.
On löydetty hyvin vanhoja pääkalloja, joissa kalloon porattu reikä on kasvanut umpeen. Tästä on päätelty, että potilaista osa on elänyt pitkään trepanaation jälkeen. Useimmiten kallonporauksen jälkeen potilas kuitenkin kuoli nopeasti. Egyptissä parantumattomasti ja vaikeasti sairaat vietiin kallonporaajalle heidän kuolemansa nopeuttamiseksi. Kyseessä oli siis eräänlainen eutanasian esiaste.
Nykyisin kraniotomiaa, kallon rei'itystä, käytetään lääketieteessä aivojen tulehduksiin ja verenvuotoon.
Tachibana (1912)

Palvelus

Alus luokiteltiin 28. elokuuta 1912 toisen luokan hävittäjäksi ja se poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1932.
Koripallon I-divisioona-kausi 2015–2016

Kausi 2015–2016 oli koripallon I-divisioonan 41. kausi.
I-divisioona pelattiin kahtena erillisenä sarjana, jotka olivat I-divisioona A ja I-divisioona B. Sarjojen alkuperäiset sarjaohjelmat julkaistiin heinäkuun 2015 alkupuolella. Elokuun lopulla myönnettiin sekavien vaiheiden ja urheilun oikeusturvalautakunnalle valittamisen jälkeen Helsingin NMKY:lle ja Namika Lahti Junioreille (sittemmin Lahti Basketball) osallistumisoikeus I-divisioona B:hen.
Kauden lopuksi FoKoPon loppuotteluissa voittanut UU-Korihait nousi Korisliigaan ja Tapiolan Honka ja Lahti Basketball nousivat I-divisioona A:han. Lahti voitti M1DB:n mestaruuden. Tampereen Pyrintö II säilytti sarjapaikkansa I-divisioona A:ssa voitettuaan karsinnassa PeU-Basketin.

Sarjajärjestelmä

I-divisioona B pelattiin 15 joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Runkosarjan neljä huonointa joukkuetta putosivat alueellisiin II divisiooniin seuraavaksi kaudeksi, ja niistä nousevat karsintojen voittaja ja rankingin kaksi seuraavaksi parasta joukkuetta. I-divisioona B:n neljä parasta joukkuetta etenivät pudotuspeleihin, joissa välierien voittajat nousivat seuraavaksi kaudeksi I-divisioona A:han. Välierien häviäjistä paremmin runkosarjassa sijoittunut joukkue karsi I-divisioona A:n viimeiseksi sijoittunutta joukkuetta vastaan paras kolmesta -menetelmällä. I-divisioona A:sta ei näin ollen pudonnut yksikään joukkue suoraan. Ylemmän divisioonan neljä parasta joukkuetta etenivät pudotuspeleihin, joiden voittaja nousi seuraavaksi kaudeksi Korisliigaan.
JamLegend

Historia

JamLegendin perusti yhdysvaltalaiskolmikko Andrew Lee, Arjun Lall ja Ryan Wilson. Idea muuttui yritykseksi Washington DC:ssä toimivan venture capital -rahasto LaunchBox Digitalin avulla, joka siemenrahoitti JamLegendia kesällä 2008 kahdeksan muun yrityksen ohella.
Vuonna 2011 peli jouduttiin kuitenkin lopettamaan. Samalla pelin palvelimet ja käyttäjätunnukset kaadettiin lopullisesti. Pelin tekijät eivät kertoneet tähän syytä, mutta kiittivät artisteja sekä pelaajia hyvistä pelimuistoista. Pelistä on kuitenkin vielä jäljellä vanha beta-versio. Se toimii edelleen koska versio oli irrallinen flash, eikä sitä pelattu pelin virallisten sivujen kautta.
CNET nimesi JamLegendin vuoden 2009 Webware 100 -voittajiin sarjassa Audio & Music.

Pelimuodot

Pelissä oli kolmea pelimuotoa: BeatJam, GuitarJam ja showdown.
BeatJamissa piti ainoastaan painaa 1, 2, 3, 4 ja 5 näppäimiä (perusnäppäimet) kun taas GuitarJamissa piti painaa jokaisen värinuotin kohdalla myös Enteriä. Showdown oli pelin suosittu moninpeliominaisuus joka tuki jopa 20 pelaajan verkkopeliä.

Kappaleet

JamLegendissä oli pelattavia kappaleita nykyisellään yli 200, yli 100 eri artistilta. Kaikki ovat indie-tuotantoa. Bändit pystyivät lataamaan myös omia kappaleitaan yleisön saataville.

Canon Rock

Ylivoimaisesti suosituin kappale oli Jerry C - Canon Rock, jota on pelattu yli viisi miljoonaa kertaa. JamLegend saavutti 5 miljoonan pelatun kappaleen merkkipaalun 11. maaliskuuta 2009.

Kill the Alarm

Pelin suosituimmaksi artistiksi päätyi Kill the Alarm, jonka kappaleita pelattiin yhteensä 2,219,908 kertaa. Pelin myötä yhtyeen kappaleet fire away, sit up ja monet muut nousivat hiteiksi.

Stratovarius

Myös Stratovarius löytyi artistilistalta ja sijoittui pelin päätyttyä artistilistalla sialle 19. Stratovariuksen kappaleita pelattiin yhteensä 431,370 kertaa.

Sonata Arctica

JamLegend pelistä löytyi myös kuuluisa suomalainen Sonata Arctica.
Niemelänjärvi (Keuruu)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 23 hehtaaria ja se on 1,1 kilometriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,8 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Ristajoen valuma-alueella (35.65), jonka Petäisjärven alueeseen (35.653) se kuuluu.
Gustav Kramer

Gustav Kramer (11. maaliskuuta 1910 Mannheim - 19. huhtikuuta 1959 Castrovillari, Italia) oli saksalainen ornitologiaan erikoistunut eläintieteilijä.
Kramer väitteli Berliinissä 1933 afrikankynsisammakon biologiasta (Untersuchungen über die Sinnesleistungen und das Orientierungsverhalten von Xenopus laevis Daud). Hän työskenteli Kaiser-Wilhelm-Institutissa Heidelbergissä, ja sittemmin saksalais-italialaisessa instituutissa Rovignossa, missä hän tutki Lacertidae-heimon liskoja sekä adriansisiliskon (Podarcis melisellensis) biologiaa.
Vuonna 1948 Kramer sai viran Max Planck -instituutin Wilhelmshavenin tutkimusasemalta. Hän huomasi häkkilintujen asettuvan nokka muuttosuuntaan niiden ollessa muuttolevottomuuden vallassa. Kramer oppilaineen ryhtyi tutkimaan muuttolintujen suunistautumista ja muuttolevottomuutta (Zugunruhe) koeolosuhteissa. He rakensivat metalliverkkopohjaisia häkkejä. Tutkija makasi häkin alla ja kirjasi, mihin suuntaan linnun nokka näytti ja millä orrella se istui. Myöhemmin häkkeihin asennettiin sähköiset rekisteröintilaitteet.
Kramer ohjasi Konrad Lorenzin kanssa Eberhard Gwinnerin väitöstyötä.
Kramer kuoli pudotessaan kyyhkynpesältä. Hänen poikansa Peter Kramer on Charles Darwin Foundationin hallituksen puheenjohtaja.
Avraam Melnikov

Avraam (Abram) Ivanovitš Melnikov (ven. Авраа́м (Абрам) Ива́нович Ме́льников: 10. elokuuta (J: 30. heinäkuuta) 1784 Rampova – 13. tammikuuta (J: 1. tammikuuta) 1854 Pietari) oli venäläinen arkkitehti. Hänen työnsä edustavat myöhäistä empiretyyliä.
Avraam Melnikov opiskeli Pietarin taideakatemiassa Andrejan Zaharovin johdolla. Vuonna 1812 hänestä tuli akateemikko, vuodesta 1818 lähtien hän toimi taideakatemian professorina ja vuodesta 1843 sen rehtorina. Melnikovin tärkein työ Pietarissa on Nikolaoksen vanhauskoisten kirkko (1820–1826). Hän rakensi myös useita yksityistaloja ja osallistui Iisakinkirkon suunnitteluun.
Mário Bližňák

Seuraura

Bližňák on HK Dubnican kasvatti. Hän voitti kaudella 2003–2004 alle 18-vuotiaiden sarjan maali- ja pistepörssin tehoilla 25+26=51. Hän pelasi joukkueessa ensimmäiset miesten pelinsä 17-vuotiaana kaudella 2004–2005. Vancouver Canucks varasi hänet seitsemännellä kierroksella 205. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa kesällä 2005.
Kaudeksi 2005–2006 Bližňák siirtyi Pohjois-Amerikkaan WHL-juniorisarjaan Vancouver Giantsiin ja voitti WHL:n mestaruuden. Seuraavalla kaudella hän voitti Memorial Cupin ja oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 1+5=6 Michal Řepíkin ja Milan Lucicin jälkeen.
Nick Castle

Nick Castle (s. 21. syyskuuta 1947) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka esitti murhaaja Michael Myersiä John Carpenterin elokuvassa Halloween – naamioiden yö. Hän esittää Myersiä koko elokuvassa paitsi kohtauksessa, jossa Myersin kasvot näytetään. Siinä Myersiä esitti Tony Moran. Castle on myös sekä näytellyt että ohjannut elokuvia Halloweenin jälkeen, esimerkiksi Carpenterin elokuvassa Pako New Yorkista (hän myös avusti Carpenteria sen käsikirjoituksessa) hän esitti pianistia makaaberissa teatteriesityksessä. Castle palaa esittämään Michael Myersiä David Gordon Greenin elokuvaan Halloween (2018)
David Kolomatis

Seuraura

Kolomatis syntyi ja pelasi varhaisimmat juniorivuotensa New Jerseyssä. OHL-joukkue Owen Sound Attack varasi hänet 219. pelaajana vuonna 2005. Kolomatis vietti kauden 2005–2006 Yhdysvaltain maajoukkueen kehitysohjelmassa pelaten mm. NAHL-liigaa, jonka jälkeen hän siirtyi Sound Attackiin kaudeksi 2006–2007. Kaudella 2007–2008 Kolomatis oli joukkueen paras syöttäjä, kolmanneksi paras pistemies ja tehokkain puolustaja tehoilla 9+36=45. Viimeisen OHL-kautensa 2008–2009 päätteeksi, huhtikuussa 2009 hän siirtyi amatööritry-out -sopimuksella loppukevääksi AHL-joukkue Providence Bruinsiin.
Los Angeles Kings varasi Kolomatisin viidennellä kierroksella 126. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2009. Hän siirtyi kaudeksi 2009–2010 seuran organisaatioon ja farmijoukkue Manchester Monarchsiin, mutta Kolomatis pelasi kautensa kuitekin lokakuussa 2009 ammattilaistry-outin kautta tehdyllä AHL-sopimuksella. Hänen tulokaskautensa toi 76 runkosarjaottelussa tehot 8+21=29 sekä 15 playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Syyskuussa 2010 Kolomatis teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Kingsin kanssa. Hän pelasi kaikki sopimuskautensa kokonaan Monarchsissa, jonka tehokkain puolustaja Kolomatis oli kaudella 2012–2013 tehoilla 8+20=28.
Heinäkuussa 2013 Kolomatis teki vapaana agenttina vuoden mittaisen ja kaksisuuntaisen sopimuksen Washington Capitalsin kanssa. Hän pelasi kauden 2013–2014 myös kokonaan farmissa ja oli Hershey Bearsin tehokkain puolustaja tehoilla 7+23=30. Kaudeksi 2014–2015 Kolomatis siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella SM-liigajoukkue Tapparaan. Hän vastasi Mestarien liigan otteluissa häneen kohdistuneisiin odotuksiin johtavana kiekollisena puolustaja ja iski kahdeksaan otteluun piste per peli -tahdilla tehot 4+4=8, joilla Kolomatis jakoi Tapparan sisäisen pistepörssin voiton Pekka Jormakan kanssa. Hän sai runkosarjan alussa paljon ylivoimavastuuta, mutta osoittautui kauden mittaan kuitenkin pettymykseksi ja teki runkosarjassa lopulta 45 ottelussa vain tehot 1+11=12. Kevään 2015 pudotuspeleissä Kolomatis ei mahtunut enää kertaakaan Tapparan kokoonpanoon. Hän voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa.
Lokakuussa 2015 Kolomatis teki vuoden mittaisen sopimuksen aiemman seuransa, ECHL:ään pelaamaan siirtyneen Manchester Monarchsin kanssa. Kesken kauden 2015–2016, tammikuussa 2016 hän siirtyi sieltä loppukauden sopimuksella AHL-joukkue Toronto Marliesin riveihin. Kaudeksi 2016–2017 Kolomotis palasi taas vuoden mittaisella sopimuksella Manchester Monarchsiin.

Maajoukkueura

Kolomatis edusti Yhdysvaltoja World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2006, jolloin hän voitti hopeaa.

Muuta

Kolomatisin pikkuveli Dan on myös jääkiekkoilija.
Ron Mueck

Ron Mueck (s. 1958 Melbourne) on australialainen kuvanveistäjä, jonka veistämät hahmot ovat hätkähdyttävän realistisia, mutta aina luonnollisesta koostaan poikkeavia, joko monumentaalisen suuria tai pienoisveistoksia.
Mueck oppi kädentaidot saksalaissyntyisiltä vanhemmiltaan, jotka olivat molemmat nukentekijöitä, jollaisena hän toimi itsekin ennen taiteilijauraansa. Myöhemmin hän työskenteli toistakymmentä vuotta elokuvien ja mainosten erikoistehosteiden ja pienoismallien parissa. Näitä taitojaan hän hyödyntää taiteellisessa työssään. Hänellä ei ole muodollista taidekoulutusta.
Mueck aloittaa veistoksen tekemisen perinteisen kuvanveistäjän tavoin muovailemalla savimallin, jonka hän valaa pronssin sijaan silikoniin tai lasikuituun ja viimeistelee erilaisilla materiaaleilla. Veistoksissaan Mueck tavoittaa henkilöhahmojensa ilmeissä, eleissä ja asennoissa hetken, johon katsoja kykenee samastumaan. Teosta tarkkaillessa katsoja tulee luoneeksi sille oman tarinansa.

Näyttelyitä

Taiteellisen läpimurtonsa Mueck teki 1997 taiteenkeräilijä Charles Saatchin järjestämässä Sensation-näyttelyssä Lontoossa, jolloin hänen pienoisveistoksensa Dead Dad nousi huomion keskipisteeksi. Laajempaa kansainvälistä kuuluisuutta hän sai vuoden 2001 Venetsian biennaalissa viisimetriä korkealla veistoksellaan Boy. Vuonna 2016 Mueckilla oli ensimmäinen pohjoismainen näyttely Sara Hildénin taidemuseossa Tampereella. Näyttelyn näki vähän yli 115 000 katsojaa, mikä on museon ennätysmäärä.
L. P. Hartley

Leslie Poles Hartley (30. joulukuuta 1895 – 13. joulukuuta 1972) oli brittiläinen kirjailija. Hän julkaisi romaaneja ja novelleja.
Hartley syntyi Whittleseyssä Cambridgeshiressa. Hän oli pitkään melko vähäinen nimi ennen kuin menestysteos The Go-Between (suom. Sananviejä, 1955) julkaistiin Lontoossa vuonna 1953. Kirjasta on Joseph Losey ohjannut elokuvan Sanansaattaja (1971).Siitä on tehty myös samanniminen televisioelokuva (2015). David Earl on säveltänyt tarinan vuonna 1991 oopperaksi.
Hartley tukahdutti homoseksuaalisuutensa myöhäisimpiin vuosiinsa saakka. Kärsittyään henkisen romahduksen 1920-luvun alussa Hartley vietti runsaasti aikaa Venetsiassa, Italiassa. Hänelle myönnettiin vuonna 1947 James Tait Blackin muistopalkinto ja vuonna 1956 CBE. Hän kuoli 76-vuotiaana.
Kaarlo Kalliala

Elämä ja ura

Kalliala valmistui ylioppilaaksi Vaasan lyseosta vuonna 1971 ja teologian kandidaatiksi (vastaa nykyistä teologian maisteria) Helsingin yliopistosta 1977. Hänet vihittiin samana vuonna papiksi Vaasassa. Teologian lisensiaatiksi Kalliala valmistui Helsingin yliopistosta vuonna 1982. Hän on tutkinut roomalaiskatolisen teologin Karl Rahnerin ajattelua ja erityisesti Rahnerin käsitystä sakramentaalisesta todellisuudesta.
Vuonna 1977 Kalliala toimi seurakunnan virallisena apulaisena Alahärmässä ja vuonna 1978 vt. kirkkoherrana Kaskisissa. Vuosina 1979–1982 hän toimi Helsingin yliopistossa vs. dogmatiikan assistenttina. Kalliala työskenteli merimiespastorina Rotterdamin suomalaisessa merimieskirkossa 1983–1989. Hän oli Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymän diakoniajohtaja 1989–1998. Näihin vuosiin osui myös Suomea kohdannut lama, joka teki diakoniatyöstä erityisen tärkeää ja haastavaa. Vuodesta 1998 Kalliala toimi Turun tuomiokapitulin hiippakuntadekaanina. Kalliala valittiin Turun arkkihiippakunnan piispaksi lokakuussa 2010, ja silloinen arkkipiispa Kari Mäkinen vihki hänet piispanvirkaan loppiaisena 2011 (6. tammikuuta 2011). Hän on ilmoittanut jäävänsä eläkkeelle vuoden 2020 aikana.
Kallialalla on useita luottamustehtäviä. Hän on toiminut muun muassa Suomen evankelis-luterilaisen kirkon diakonian ja sielunhoidon toimikunnan puheenjohtajana 2012-2016, Kirkko ja islam -työryhmän puheenjohtaja 2014-2016 ja Herättäjä-Yhdistyksen varapuheenjohtaja 2014-2016. Lisäksi hän on ollut Kirkon vankilasielunhoidon neuvottelukunnan puheenjohtaja vuodesta 2012, Kirkon diakonian neuvottelukunnan puheenjohtaja vuodesta 2017, Kirkon uskontojen kohtaamisen toimikunnan puheenjohtaja vuodesta 2017, uskontojenvälistä vuoropuhelua edistävän Euroopan uskontojohtajien neuvoston (ECRL) jäsen vuodesta 2011 sekä Uskontojen yhteistyöfoorumi Suomessa – USKOT ry:n hallituksen varapuheenjohtaja 2013-2017 ja puheenjohtaja 2017-2019. 
Kalliala on naimisissa ja hänellä on kaksi aikuista lasta.
Ossi Sandvik

Ossi Sandvik (s. 16. huhtikuuta 1953 Jalasjärvi) on perussuomalaisten entinen puoluesihteeri (2007–2013). Hän on toiminut myös kansanedustaja Raimo Vistbackan eduskunta-avustajana ja Perussuomalaisten Etelä-Pohjanmaan piirin piirisihteerinä. 
Sandvik on kotoisin Jalasjärven Luopajärveltä. Vuoden 2008 kunnallisvaaleissa hänet valittiin kotikuntansa valtuustoon 101 äänellä. Vuoden 2012 kunnallisvaaleissa Sandvik valittiin valtuustoon 68 äänellä. Hän oli valtuuston jäsen myös vuosina 1993–1996.
Joulukuussa 2013 Sandvik sai syytteen viestintäsalaisuuden loukkaamisesta. Sandvik oli puoluesihteerinä toimiessaan avannut toiselle henkilölle osoitetun kirjeen ja hävittänyt sen. Hän myönsi teon, mutta kiisti syyllistyneensä rikokseen. Marraskuussa 2014 Helsingin käräjäoikeus tuomitsi Sandvikin 40 päiväsakkoon.
Alejandro Pozuelo

Seurajoukkueura

Pozuelo on Real Betisin junioriakatemian kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä maan pääsarjassa Primera Divisiónissa 2. lokakuuta 2011 ottelussa Levantea vastaan.
Bilino Polje

Bilino Polje on Zenicassa, Bosnia ja Hertsegovinassa sijaitseva urheilustadion, jota käytetään pääasiassa jalkapalloon.
Stadion toimii Bosnia ja Hertsegovinan maajoukkueen pääasiallisena kotikenttänä. Se on myös maan pääsarjassa pelaavan Čelikin kotistadion.
Angelologia

Angelologia tarkoittaa enkelioppia, enkelitiedettä, kirkkojen ja teologien käsityksiä enkeleistä. Erityisesti termi kuvaa kristillisen kirkon systemaattista ajattelua ja opetusta enkeleistä. Mutta myös juutalaisuudessa ja islamissa on omat oppinsa enkeleistä, niiden merkityksestä, asemasta ja hierarkioista. Itse asiassa kaikissa kolmessa monoteistisessä eli yksijumalaisessa uskonnossa vallitsee yllättävän yhtenäinen käsitys enkeleistä taivaallisina henkiolentoina ja Jumalan sanansaattajina, vaikka toki erojakin on.
Angelologia ei ole yhtenäinen ja selvärajainen oppirakennelma, vaan eri teologien tekemien määritelmien ja tulkintojen kudelma. Niinpä esimerkiksi enkelihierarkioista on esitetty erilaisia näkemyksiä: tavallisin on yhdeksänportainen hierarkia, jota kannattivat Pseudo-Dionysios Areopagita ja Tuomas Akvinolainen. Arkkienkelien lukumäärästä – seitsemän – vallitsee laaja yksimielisyys, koska asia on ilmaistu Raamatussa (apokryfikirjoihin kuuluvassa Tobitin kirjassa). Minkä nimisiä nämä seitsemän ovat, siitä esiintyy erilaisia näkemyksiä riippuen mistä perinteestä käsin asiaa tulkitaan. Kristillisen kirkon angelologian mukaan nimeltä mainittuja arkkienkeleitä ovat vain ne, jotka löytyvät Raamatusta: Mikael, Gabriel ja Rafael. Muitakin nimiä esiintyy kirjallisuudessa, mutta mitään ”virallista asemaa” näillä nimillä (esimerkiksi Uriel) ei varsinaisesti ole.
Kristillisten kirkkojen välille ei saa syntymään suurta ekumeenista kiistaa enkeleistä, sillä niiden yhteinen angelologia on melko pidättyväistä. Se perustuu ensisijaisesti Raamatun kertomuksiin. Monet teologit ovat kuitenkin vuosisatojen varrella esittäneet yksityiskohtaisia ja pitkälle meneviä kuvauksia ja tulkintoja enkeleistä. Angelologisia kuvauksia löytyy myös kaunokirjallisuudesta ja runoudesta, kuten Danten Jumalaisesta näytelmästä tai John Miltonin Kadotetusta paratiisista.
New age ja erilaiset uushenkiset opit käyttävät hyväkseen kristillistä, juutalaista ja islamilaista enkeliopetusta, mutta yhdistävät siihen omasta perinteestään ja tarustostaan nousevia käsityksiä. Lopputuloksena on värikästä ja yksityiskohtaista ”angelologiaa”, joka perustuu enemmän mielikuvitukseen kuin vakavasti otettavaan uskonnollisen perinteen tulkintaan.
Angelologiaa voi harjoittaa akateemisena tieteenä, eli enkeleitä voi tutkia samoin kuin muitakin uskonnollisia käsityksiä tai kulttuuri-ilmiöitä.
Björköbyn vaakuna

Björköbyn kunnanvaakuna on saanut aiheensa kunnan historiasta ja nimestä. Björköbyn asukkaat vastasivat aikoinaan postinkulusta Merenkurkun yli, minkä muistona vaakunassa on postitorvi. Torvesta riippuvat koivunlehdet viittaavat kunnan nimeen (ruots. björk, ”koivu”).
Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 6. heinäkuuta 1959. Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä aaltokoroinen tyviö ja postitorvi, josta riippuu kolme koivunlehteä; kaikki kultaa”. Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi vuonna 1972 Björköbyn liityttyä Mustasaaren kuntaan.