google/wiki40b huggingface dataset:
Killer Aspect

Killer Aspect on suomalainen rockyhtye, joka perustettiin Helsingissä vuonna 2004.

Historia

Killer-yhtyeessä soittaneet basisti Timo Huhtala ja rumpali Teijo Jämsä sekä yhtyeissä The Winyls ja Personal Aspect kitaraa soittanut Samuli Relander perustivat Killer Aspectin alun perin nimellä Cabincrew vuonna 2004. Kun ilmeni, että toinen yhtye käyttää jo nimeä Cabin Crew, nimi vaihdettiin Killer Aspectiksi, joka juontui jäsenten entisten yhtyeiden, Killer ja Personal Aspect, nimistä.
Myöhemmin mukaan liittyivät laulaja Max Paananen ja kosketinsoittaja Jukka Backlund, joka kuitenkin jätti yhtyeen vuonna 2006 liittyäkseen Sunrise Avenuehun. Vuonna 2007 mukaan liittyi kitaristi Valeri Drobych, ja vielä saman vuoden joulukuussa kuultiin radiossa yhtyeen debyyttisingle TV, joka nousi pian YleX:n listaykköseksi. Seuraavana vuonna julkaistu single Bloodshot ylsi vuoden hittilistan viidenneksi, ja sitä seurasi yhtyeen debyyttialbumi How Does It Work, joka julkaistiin huhtikuussa 2008. Saman vuoden lopulla yhtyeen jättäneen Huhtalan paikalle basistiksi tuli Jaakko Pulkki.
Mod DB

Mod Database, tai Mod DB, on tietokonepelien modeihin ja pelien modaamiseen liittyvä Internet-sivusto. ModDB:een perusti Scott "INtense!" Reismanis vuonna 2002, jonka jälkeen se nopeasti levisi ja kasvoi luokkansa suurimmaksi sivustoksi internetissä. Sivustoa pitää yllä DesuraNET.
Rehman Dheri

Rehman Dheri oli muinainen asutuskeskus lähellä nykyistä Dera Ismail Khanin kaupunkia nykyisessä Luoteis-Pakistanissa. Neliömäisen rauniokummun ala on 22 ha. Paikka oli asuttu noin 3300–1900 eaa. Rehman Dheri on yksi varhaismmista Etelä-Aasian kaupungeista, ja myös varhaismmista asemakaavan mukaan rakennetuista paikoista. Esiharappalaisessa Rehman Dherissä väitetään asuneen jopa 10000 asukasta. Sieltä on löydetty varhaista Indus-kirjoitusta. Paikalla oli varhaista teollisuutta: helmitehtailua ja saviruukun polttouuneja. Näin se edelsi myöhempää Indus-asutusta, jonka suuret keskukset olivat käsityökeskuksia.

Sijainti

Paikka on Luoteis-Pakistanissa Indus-joen sivuhaaran varrella. 22 km siitä etelään on Dera Ismail Khan -niminen nykyinen kaupunki. Gumlan ja Hisam Dherin löytöpaikat ovat lähellä Rehman Dheriä.

Historia

Varhaisimmassa vaiheessa n. 3300–2850 eaa. Rehman Dheriin syntyi säännöllisen asemakaavan mukaan rakennettu asutuskeksus. Sen ala on noin 500x325 m.
Asutus jatkui 2850–2500 BC. Mutta viimeinen Indus-kulttuurin ajan asutus 2500–1900 eaa. oli suppea.
Petri Laukka

Petri Laukka (s. 1964) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija. 
Laukka on työskennellyt journalistina muun muassa sanomalehti Kalevan kulttuuritoimituksen päällikkönä sekä uutispäällikkönä. Nykyisin hän on Kalevan pääkirjoitustoimittaja Oulussa. Laukka on väitellyt filosofian tohtoriksi Lapin yliopiston yhteiskuntatieteellisessä tiedekunnassa Hurriganesin ja populaarikulttuurin merkityksestä 1970-luvun suomettuneessa Suomessa. 
Laukka on julkaissut teokset Remu & Hurriganes Kekkoslovakiassa (2014) sekä Pieni kansa pyristeli – sata tarinaa itsenäisestä Suomesta (2017). Hän on ollut mukana Tieto-Finlandia -ehdokkaana olleessa Maamme - Itsenäisen Suomen kulttuurihistoria (2016) -kirjassa ja toimittajana Pentti Haanpään parhaat (2018) -novellikokoelmassa.
Käännepiste

Käännepiste on käyrän piste, jossa sen kaarevuussuunta vaihtuu. Käyrä on joko käännepisteen vasemmalla puolella ylöspäin kupera ja oikealla alaspäin kupera tai päinvastoin. Jos käyrä on jonkin kahdesti derivoituvan funktion  kuvaaja, sen toisen derivaatan etumerkki vaihtuu käännepisteessä.
Vaihtoehtoisesti käännepiste voidaan määritellä myös pisteeksi, johon piirretty käyrän tangentti lävistää käyrän.
Jos funktio  on jatkuva ja sillä on kaikkien kertalukujen derivaatat, välttämätön ehto sille, että piste on käännepiste, on että sen toinen derivaatta tässä pisteessä on nolla. Tämä ei kuitenkaan ole riittävä ehto, sillä esimerkiksi myös funktion  toinen derivaatta on nolla origossa, mutta sillä ei ole käännepistettä. Käännepiste edellyttääkin, että kertaluvultaan alin derivaatta, joka ei ole nolla, on paritonta kertalukua. Niinpä esimerkiksi potenssifunktion  kuvaajalla on käännepiste origossa vain, jos n on pariton.
HMS Golden Fleece

Palvelus

Alus romutettiin 1960 Llanellissa.
William J. Mann

William J. Mann (s. Connecticut) on yhdysvaltalainen kirjailija, toimittaja ja elokuvahistorioitsija. Mann asuu Provincetownissa Massachusettssissa. Salanimellä Geoffrey Huntington hän on julkaissut nuorten kauhufantasiaa. 
Hänen teoksiaan ovat mm. Yönsiiven velhot (2003), Demoninoita (2004) ja Verikuu (2014).
E.dams-Renault

Historia

Talli aloitti toimintansa e.dams-Renault -nimellä ja saavutti ensimmäisen voittonsa kun Sébastien Buemi ajoi Uruguayn ePrix'in voittoon kaudella 2014–2015. Nicolas Prost ajoi tallille toisen voiton Miamin ePrix'issä.
Talli voitti sarjan debyyttikaudella valmistajien maailmanmestaruuden. Kaudella 2015–2016 kuljettajina jatkoivat Prost ja Buemi, ja talli alkoi tehdä yhteistyötä Renault'n kanssa. Talli voitti sekä kauden 2015-2016 kuljettajien että valmistajien maailmanmestaruuden Sebastien Buemin voittaessa kuljettajien maailmanmestaruuden.
Seuraavaksi kaudeksi talli vaihtoi nimekseen Renault e.dams Formula E Team.
Jori Turja

Jori Turja (s. Lapua) suomalainen ravivalmentaja, joka on vaikuttanut pitkään Italiassa. Hänen valmentamistaan hevosista Varenne voitti vuosina 2001 ja 2002 Euroopan arvostetuimmat ravikilpailut, Prix d'Amériquen, Elitloppetin ja Lotterian.
Jori Turjan tytär Susanna Turja valittiin vuoden 2010 Miss Suomi -kilpailussa toiseksi perintöprinsessaksi ja lehdistön ihannetytöksi.
Giuseppe Orlandoni

Giuseppe Orlandoni (s. 12. maaliskuuta 1939) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 11. syyskuuta 1965 ja nimitettiin Senigallian hiippakunnan piispaksi 21. tammikuuta 1997. Piispaksi vihkiminen seurasi 5. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ersilio Tonini, jota avustivat Luigi Conti ja Odo Fusi Pecci. Orlandoni asetettiin virkaansa 13. huhtikuuta.
HMS Courageous (50)

Taustaa

Courageous ja sen sisaralukset HMS Glorious sekä HMS Furious oli suunniteltu amiraali Fisherin suunnitelmien pohjalta iskuihin Saksan Itämeren satamiin, ja siksi ne oli rakennettu normaalia pienemmiksi syväykseltään, jotta ne pystyisivät kulkemaan matalasta Ison-Beltin salmesta.
Alus tilattiin 1915 Armstrong-Whitworthin High Walkerin telakalta Newcastle-on-Tynestä. Suunnittelun pohjana käytettiin keveitä risteilijöitä, mutta sen aseistukseksi määritettiin taisteluristeiijän aseistus ja siten aluksia usein kutsutaankin keveiksi taisteluristeilijöiksi. Sen köli laskettiin 18. maaliskuuta 1915 ja alus laskettiin vesille 4. helmikuuta 1916. Alus valmistui tammikuussa 1917.

Ensimmäinen maailmansota

Courageous liitettiin osaksi Suuren laivaston 3. kevyttä risteilijäviirikköä. Keväällä 1917 alus muutettiin miinalaivaksi, joka kykeni kuljettamaan yli 200 miinaa kiskoille asennettuna kannellaan. Aluksen miinakiskot kuitenkin poistettiin 23. marraskuuta ja alusta ei koskaan käytetty miinan laskuun.
Alus osallistui yhdessä HMS Repulsen ja Gloriousin kanssa toiseen Helgoland taisteluun 17. marraskuuta 1917. Alus käytti 92 15 tuuman kranaattia ja ainakin joitakin kirjattiin osuneeksi saksalaiseen risteilijään SMS Pillauhun. Courageous käytti yhdessä Gloriousin kanssa 393 neljän tuuman kranaattia, mutta osumia ei havaittu. Alus kärsi pieniä vaurioita taistelussa. Alus siirrettiin myöhemmin 1. kevyeen risteilijäviirikköön Pohjanmerelle.
Aluksen 15 tuuman tykkitornien katoille asennettiin lentokoneiden lähtöalustat vuonna 1918 ja se oli vastaanottamassa antautuvaa Saksan keisarikunnan laivastoa 21. marraskuuta Scapa Flow'ssa.

Toinen maailmansota

Toisen maailmansodan alkaessa Courageous palveli Kotilaivaston Kanaalille sijoitetuissa joukoissa. Aluksen tehtävänä oli sodan alussa sukellusvenepartiointi lounaisen reitin alueella (engl. SW Approaches). 
Alus lähti Plymouthista sukellusveneentorjuntapartioon 16. syyskuuta suojanaan hävittäjät HMS Inglefield, HMS Ivanhoe, HMS Impulsive ja HMS Intrepid. Seuraavana päivänä Irlannin rannikolla Inglefield ja Intrepid lähetettiin auttamaan sukellusvene U-53:n hyökkäyksen kohteeksi joutunutta kauppa-alus SS Kafiristania. Courageous kääntyi tuuleen lähettääkseen kaksi kannellaan olevaa lentokonetta ilmaan. Tällöin se käänsi kylkensä väijymässä olleelle Saksan laivaston sukellusveneelle U-29, joka laukaisi kolme G7e-torpedoa. Kaksi torpedoista osui, jolloin lentotukialus kaatui ja upposi viidessätoista  minuutissa vieden mukanaan aluksen kapteenin W. T. Mackaig-Jonesin, seitsemäntoista muuta upseeria sekä 501 miehistön jäsentä.
Courageous oli ensimmäinen uponnut brittiläinen sotalaiva toisessa maailmansodassa.
Pjotr Denisenko

Pjotr Denisenko (ven. Пётр Денисенко; s. 13. syyskuuta 1920 Tšernihiv – 9. syyskuuta 1998) oli neuvostoliittolainen seiväshyppääjä ja kymmenottelija.
Denisenko oli kymmenottelussa maailmantilaston kymmenen parhaan joukossa vuonna 1946 ja vuosina 1948–1951. Hän kilpaili seiväshypyssä Helsingin olympialaisissa 1952 ja sijoittui neljänneksi tuloksellaan 440 senttimetriä. Denisenko sivusi seuraavana vuonna lajin Euroopan-ennätystä tuloksellaan 444.
Susanna Laaksonen

Susanna Laaksonen (s. 2. huhtikuuta 1970 Taivassalo) on suomalainen käsikirjoittaja, joka on kirjoittanut muun muassa Pelkovaara-nimisen televisiosarjan, sekä ollut mukana kirjoittamassa Käenpesä- ja Salatut elämät -sarjoja. Lisäksi hän on kirjoittanut muun muassa näytelmiä (esimerkiksi Tumma Nainen helsinkiläiseen KokoTeatteriin), lyhytelokuvan Cataract, runoja, ja toimittanut Tuuhea-nimistä verkkolehteä.
Curt Lindström

Curt "Curre" Lindström (s. 26. marraskuuta 1940 Uppsala) on ruotsalainen jääkiekkovalmentaja, joka tuli tunnetuksi toimiessaan Suomen jääkiekkomaajoukkueen (1993–1997) päävalmentajana, kun Suomi voitti vuoden 1995 jääkiekon maailmanmestaruuden. Hän on valmentanut myös Ruotsin (1985–1986) ja Latvian jääkiekkomaajoukkueita (2001–2004). 
Jääkiekon SM-liigassa Lindström on toiminut Ilveksen (kausi 2004–2005) ja Jokerien (kausi 2005–2006) päävalmentajana.
Curt Lindströmillä on maailmanmestaruuden lisäksi MM-hopea ja olympiapronssi, molemmat vuodelta 1994. Suomen Jääkiekkomuseo aateloi Lindströmin Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 148. Hän sai myös vuonna 1994 Vuoden valmentaja -äänestyksessä kunniamaininnan.

Urheilun ulkopuolella

Curt Lindström sai helmikuussa 2007 tuomion talousrikoksista. Henkilöstövuokrausyritys Curre Lindström i Mälardalen AB jätti maksamatta veroja Ruotsin valtiolle. Lindström ajoi puolustustaan väitteellä "olin vain yrityksen keulahahmo", mutta sai oikeudessa ehdollista vankeutta ja 200 tuntia yhdyskuntapalvelua.
Lindström asuu avoliitossa thaimaalaisen Wan-nimisen naisen kanssa ja viettää Thaimaan Hua Hinissä noin kahdeksan kuukautta vuodesta.
Vuoden 2017 elokuvassa 95 Lindströmiä näyttelee ruotsalainen Jens Hultén.
Harri Filppa

Harri Filppa (s. 1980) on suomalainen sarjakuvapiirtäjä, kuvittaja ja graafinen suunnittelija. Oulun Sarjakuvakeskuksen toiminnanjohtajana työskentelevä Filppa on julkaissut kaksi lapsille suunnattua Vastarannan siili -sarjakuvakirjaa ja omaelämäkerrallisen Kuolema meidät erotti -albumin. Kuolema meidät erotti on vuoden 2018 Sarjakuva-Finlandia-palkintoehdokkaana.
Lapin yliopistosta taiteiden maisteriksi valmistunut Filppa teki pro gradu-työnsä sarjakuvamuotoisena. Mainossarjakuvaa käsittelevä gradu on julkaistu nimellä Tiedettä ja sarjakuvaa. Hänen sarjakuviaan on lisäksi julkaistu esimerkiksi Oulu-lehdessä, nuorisolehti Kaaoksessa, Oulun ylioppilaslehdessä, Ilta-Sanomissa ja Sarjarissa. Filppa toimittaa Oulun sarjakuvaseuran nettilehti Ruutukaavaa.
Teijo (auto)

Teijo oli suomalainen avolavapakettiauto, jota valmistettiin noin 100 kappaletta Wihuri-yhtymän Teijon tehtaalla vuosina 1975–1976.
Teijon suunnittelija oli kilpa-autojen suunnittelijana tunnettu Max Johansson ja siinä käytettiin Volkswagenin tekniikkaa. Nelisylinterisen ilmajäähdytteisen Volkswagen-teollisuusmoottorin teho oli 45 hevosvoimaa ja tilavuus 1584 cm³. Auto oli etuvetoinen ja sen kantavuus oli 1 500 kiloa. Ohjaamo oli valmistettu lujitemuovista tai joskus myös pellistä. Auton suunnittelussa oli pyritty mahdollisimman yksinkertaisiin ratkaisuihin ja halpaan toteutukseen. Teijon pohjana oli Volkswagenin 1970-luvulla Saksassa valmistama ns. kehitysmaa-auto EA 489. Volkswagenin tekniikan käyttö oli luontevaa, koska Wihuri toimi silloin myös automerkin maahantuojana. Joitakin Teijo-autoja vietiin 1970-luvulla Suomen kehitysapuna Afrikkaan.
Teijon tuotannon lopettamisen syynä oli Mobilisti-lehden mukaan Toyota Hiacen avolavaversion tulo Suomen markkinoille. Teijo auton ongelmia olivat myös alimitoitetut jarrut ja ohjaamosta puuttunut äänieristys.
Suurkaupungin yöelämän seuraukset

Juoni

Aage on valtioneuvoksen lesken poika, joka tuhlaa rahansa suurkaupungin öisiin huvituksiin. Äiti suostuu maksamaan hänen velkansa, mutta kun poika tuo kotiin rahanlainaajan tyttären Annan, hän heittää heidät molemmat pihalle. Uudelleen velkaantunut Aage väärentää äitinsä allekirjoituksen ja yrittää epätoivoissaan varastaa hänen rahansa. Sillä aikaa Anna saa Aagen velkakirjan käsiinsä, hänen isänsä kuolee sydänkohtaukseen ja kaikki päättyy nuorenparin kannalta onnellisesti.

Tuotanto ja vastaanotto

Nordisk Films Kompagnin tuottama Suurkaupungin yöelämän seuraukset oli Valdemar Psilanderin läpimurtoelokuva ja yhtiön suurimpia menestyksiä. Sen ansioita ovat onnistuneet näyttelijäsuoritukset, tehokas tarinankerronta ja ulkokuvien luoma autenttisuuden tuntu. Paikallaan pysyvää kameraa kompensoivat erilaiset kuvakoot ja määrätietoinen leikkaus. Huomio kiinnittyy myös dramattiseen valaistukseen ja peilin käyttöön tilan luojana. Elokuvan juoni on nykynäkökulmasta banaali ja jopa huvittava, ja sen yhteiskuntakritiikki on latteaa.
Suurkaupungin yöelämän seuraukset myi 246 kopiota, lähes yhtä paljon kuin Nordisk Filmin edellinen suuri menestys, Viggo Larsenin Leijonanmetsästys vuonna 1907. Se sai kiittäviä arvioita Tanskan lehdistössä ja teki Psilanderista Asta Nielsenin jälkeen maan tunnetuimman elokuvatähden. Karismaattisesta näyttelijästä tuli erityisen suosittu Saksassa, Venäjällä ja Unkarissa.
Elokuvaa esitettiin Suomessa aluksi nimellä Suuren kaupungin yöelämän seuraukset. Sen alaotsikot Valkoinen orjakauppa III ja Valkoisen orjakaupan hedelmät viittasivat Alfred Cohnin ja Alfred Lindin Fotoramalle tekemään eroottiseen melodraamaan Den hvide Slavehandel (1910), josta August Blom ja Nordisk olivat kopioineet oman versionsa. Suurkaupungin yöelämän seuraukset sai Helsingissä heti suuren suosion ja sitä näytettiin elokuvateatteri Lyyrassa poikkeuksellisesti kahden viikon ajan.

DVD-julkaisu

Tanskan elokuvainstituutin vuonna 2004 restauroima elokuva on julkaistu samalla DVD:llä kahden muun Psilander-elokuvan kanssa. Elokuvat on varustettu Neil Brandin pianomusiikilla ja englanninkielisellä tekstityksellä.
Beechcraft 17

Rakenne

Beechcraft 17 oli sekarakenteinen nelipaikkainen kaksitasokone. Runko oli hitsattua teräsputkea puisin kaarin ja pituusjäykistein ja verhous pääasiassa kangasta. Aluksi tyypissä oli kiinteä laskuteline, joka muutettiin sisäänvedettäväksi. Vuonna 1937 kone varustettiin laskusiivekkeillä.
D17S-malli oli varustettu 9-sylinterisellä 420 hevosvoiman Pratt & Whitney Wasp Junior -tähtimoottorilla. B17L:n moottorina oli 7-sylinterinen 225 hevosvoiman ilmajäähdytteinen Jacobs L-4M -tähtimoottori.

Käyttö Suomessa

Suomen ilmavoimissa oli käytössä kaksi Beechcraft 17 -konetta, toinen mallia B17L vuosina 1940–1945 tunnukseltaan BC-1 ja toinen mallia D17S vuosina 1951–1958 tunnukseltaan BC-2.
BC-1:n oli alun perin omistanut Etelä-Afrikassa asunut tanskalainen kapteeni Otto Thaning vuonna 1935. Tunnukseltaan ZS-BBC ollut kone tuhoutui Luandassa vuonna 1936, mutta sen moottori lähetettiin tehtaalle, jossa se asennettiin uuteen runkoon, joka sai saman tunnuksen. Tanskaan lennettyään Bröderne Dahls A/S luovutti koneen Suomen edustajalle Malmössä 19. helmikuuta 1940. Siirtolennolla koneen tunnus oli OH-BCI. Kone oli Ilmavoimien esikunnan yhteyskäytössä, kunnes se vaurioitui laskussa 27. tammikuuta 1945. Veljekset Karhumäki peruskorjasi koneen ja se sai siviilitunnuksen OH-PKA. Kone tuhoutui laskussa Kuorevedelle 3. joulukuuta 1947. Koneen lempinimenä oli Kalle-Kustaa.
BC-2 oli vuonna 1944 Yhdysvaltojen ilmavoimille valmistettu D17S, sotilasversioltaan UC-43 Traveler. Veljekset Karhumäki osti koneen Norjasta vuonna 1949, ja seuraavana vuonna se sai tunnuksen OH-VKN. Ilmavoimat lensi koneella 700 tuntia vuoteen 1958 asti ja myi sen 25. huhtikuuta 1960. Koneen lempinimenä oli Piiska.
Alec Issigonis

Alexander Arnold Constantine Issigonis CBE, FRS, RDI (18. marraskuuta 1906 Smyrna – 2. lokakuuta 1988 oli  kreikkalaissukuinen brittiläinen autosuunnittelija, joka muistetaan parhaiten monia uusia ratkaisuja sisältäneen pikkuauto Minin suunnittelijana 1950-luvun lopulta.

Elämä ja ura

Alec Issigonis syntyi Turkissa sijainneessa kreikkalaisyhdyskunnassa Smyrnassa (nyk. İzmir), jonne hänen isoisänsä oli muuttanut Paroksen saarelta Kreikasta rakentamaan brittiläisten kanssa rautatietä. Isoisä oli onnistunut sitä myötä saamaan Britannian kansalaisuuden, joka periytyi hänen jälkeläisilleenkin. Alec Issigonisin isä Constantine oli opiskellut Englannissa ja hänen äitinsä oli saksalaista sukua.
Issigonisin perhe pakeni Smyrnan suurta paloa Maltalle 1922. Samana vuonna isä Constantine kuoli, ja äiti lapsineen päätti muuttaa Britanniaan. Siellä Alec Issigonis opiskeli Lontoon Battersean polyteknisessä oppilaitoksessa ja suoritti myös Lontoon yliopiston kursseja.
Issigonis työskenteli 1930- ja 1940-luvuilla suunnittelijainsinöörinä Humber-autonvalmistajan palveluksessa ja ajoi samalla kilpaa menestyksellisesti.  Austin Seven -kilpa-autoonsa tekemän uudenlaisen etuakselirakenteen ansiosta hän pääsi työhön Austin Motor Companyyn, josta hän siirtyi pian Morris Motors -yhtiöön. Siellä ensimmäinen hänen pääsuunnitteluvastuulleen tullut automalli oli Morris Minor, jota valmistettiin vuodesta 1948 aina vuoteen 1971. Kun Austin ja Morris vuonna 1952 yhdistyivät British Motor Corporationiksi, Issigonis siirtyi Alvis-yhtiön palvelukseen. Siellä hän suunnitteli täysalumiinisella V8-moottorilla varustetun ja monia uudenlaisia ratkaisuja sisältäneen automallin, jonka tuotantoon viemiseen Alvis-yhtiöllä ei kuitenkaan ollut resursseja.
Vuoden 1955 lopulla BMC houkutteli Issigonisin takaisin palvelukseensa Austinin Longbridgen tehtaalle ja antoi hänelle tehtäväksi kolmen automallin suunnittelun. XC/9001:n oli määrä olla suuri ja mukava, XC/9002:n keskikokoinen perheauto ja XC/9003:n pieni kaupunkiauto. Issigonis aloitti työnsä suuremmista malleista, kunnes vuoden 1956 Suezin kriisi aiheutti polttoainepulaa ja hänen pyydettiin saattamaan pikkuautosuunnitelma tuotantoon niin pian kuin mahdollista. Elokuussa 1959 automalli esiteltiin nimillä Morris Mini Minor ja Austin Seven, joka pian vaihdettiin nimeksi Austin Mini. Siitä tuli kaikkien aikojen eniten myyty brittiläinen automalli, jota valmistettiin 5,3 miljoonaa kappaletta. Sen perusrakenne poikittain edessä sijaitsevine moottoreineen tuli muodostumaan pikkuautojen standardiratkaisuksi seuraavina vuosikymmeninä.
Vuonna 1961 Issigonis ylennettiin BMC:n tekniseksi johtajaksi ja hänen tehtäväksi saamistaan projekteista keskikokoinen auto eteni tuotantoon nimellä Morris 1100. Isosta autosta tuli vuonna 1964 esitelty Austin 1800 ja siitä edelleen Austin Maxi. Kun vuoden 1969 fuusiossa syntyi British Leyland -yhtiö, liian itsepäisenä ja kustannuksista piittaamattomana pidetty Issigonis joutui pois keskeisistä tehtävistä. Hän jäi virallisesti eläkkeelle 1971, mutta jatkoi autoalan kysymysten parissa kuolemaansa asti.
Hähkäjärvi

Maantietoa

Järvi sijaitsee Kärkölän keskustaajaman kainalossa Santamäen harjun pohjoispuolella. Sen pinta-ala on 27 hehtaaria ja se on 700 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä ja rannat ovat soistunutta tai kuivaa metsämaata. Järven etelärannoille on rakennettu asuinkiinteistöjä ja pohjoisrannan läheisyyteen asuinalue. Järven länsipuolella sijaitsee Koskisen tehtaat, joiden käyttöön on rakennettu järven rantaan viisi vesiallasta. Rantaa käytetään myös varastoalueena. Taajama-alue sulkee järven sisäänsä muualla paitsi eteläisen harjun suunnalla. Riihimäki-Lahti-rata ohittaa järven pohjoispuolelta, missä sijaitsee myös ratapiha.

Vesistösuhteet

Järvi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Teuronjoen valuma-alueeseen. Se jaetaan vielä Valkojan valuma-alueeseen, johon järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 96,5 metriä mpy ja siihen laskee vain yksi oja. Järven laskuoja lähtee itärannasta ja kulkee taajama-alueella yhtyen lopulta Pyhäjokeen.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Hähkjärvi”. Luoteisrannassa sijaitsi torppa ja itärannalla kaksi taloa.
Vuoden 1964 peruskartassa järven länsipuolella kulki vielä harjujakson harjanne. Tehdasalue sijaitsi sen koillispuolella. Ranta oli tuolloin suota ja etelärannoilla viljeltiin vielä peltopalstoja. Taajama-alue alkoi levitä teiden järvenpuoleiselle alueelle. Seuraavassa vuoden 1979 kartassa harjua oli tasoitettu laajentuneen tehtaan alta ja järveä piersi pistorata Santamäen hiekkakuopalle. Vuoden 1988 kartassa huomaa, kuinka maata on viety järveen kasvattamaan varastoaluetta.
Rohkea ritari

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Kari Salminen kutsuu elokuvaa tyhjiä peltipukuja kolisuttavaksi seikkailuksi, joka ei tempaa mukaansa. Hän antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Mustafa Qureshi

Ura

Ennen näyttelijän uraansa Mustafa Qureshi työskenteli Radio Pakistanissa juontajana. Hän ajautui näyttelijäksi sattuman kautta, kun tuleva elokuvaohjaaja Raza Mir, näyttelijä Asif Raza Mirin isä, nappasi hänet tekeillä olevaan elokuvaansa Laakhon Mein Ek (1967). Qureshin tunnetuin rooli on Noori Natt elokuvassa Maula Jatt (1979). Qureshin roolityypiksi muotoutui pikkurikollinen, antagonisti, jonka pääasiallisin tehtävä on saada protagonistit näyttämään mahdollisimman hyveellisiltä.
Qureshin äidinkieli on sindhi, ja hän puhuu erinomaisesti urdua. Hän tuli kuitenkin tunnetuksi elokuvista, joiden kielenä on pandžabi.
Heiða Björg Hilmisdóttir

Heiða Björg Hilmisdóttir (s. 21. helmikuuta 1971 Akureyri) on islantilainen Sosiaalidemokraattista liittoa edustava poliitikko. Hän on toiminut puolueensa varapuheenjohtajana vuodesta 2016 lähtien. Hän on ollut Reykjavíkin kaupunginvaltuutettu vuodesta 2015. Tätä ennen Heiða toimi Sosiaalidemokraatisen liiton naisten puheenjohtajana vuosina 2013–2015. Heiða on naimissa Hrannar B. Arnarssonin kanssa, joka oli entisen pääministerin Jóhanna Sigurðardóttirin avustajana.
Piuru

Ulkonäkö

Piuru kasvaa 0,8–2 metriä korkeaksi. Sillä on pitkä, haarova juurakko. Lehdet ovat 6–12 millimetriä leveät, litteät ja pitkäsuippuiset. Kukinto on enintään 30 senttimetriä pitkä pysty- tai siirottavahaarainen röyhy. Tähkylät ovat 7–10 mm pitkiä ja 3–5-kukkaisia. Piuru muistuttaa isosorsimoa (Glyceria maxima) tai järviruokoa (Phragmites australis).

Piuru Suomessa

Suomessa piuru on harvinainen Etelä- ja Keski-Suomen kasvi. Sen kasvupaikkoja ovat järvien sekä jokien rannat ja Itämeren jokisuistot. Sen esiintymät keskittyvät Kymijoen ja Kokemäenjoen vesistöjen varsille.
16 Wishes

Juoni

Abby Jensen (Debby Ryan) on 16 vuotensa aikana tehnyt listaa asioista, jotka haluaisi muuttaa 16-vuotissynttäreiden jälkeen. Listaan kuuluu niin auto, idolinsa näkeminen, se, ettei häntä enää kohdella lapsena ja tietenkin näpäytys naapurilleen.

Tuotanto

Disney Channelin elokuva.