google/wiki40b huggingface dataset:
Valkoniskaluri

Koko ja ulkonäkö

Valkoniskalurin pituus on noin 26–28 cm. Se muistuttaa paljon aitoluria. Sen höyhenpuvun yleisväri on punainen. Päälaki ja otsa ovat mustat, niskassa on mustan rajaama valkoinen laikku, siivet ovat päältä vihreät ja siipien alapeitinhöyhenet ovat punaiset. Siipisulkien alapinnalla on leveä keltainen raita. Pyrstö on punainen ja sen kärkiosa on vihreä. Nokka on punaoranssi, iiris keltainen tai punertava ja koivet mustahkot.

Esiintyminen

Valkoniskaluri elää Papua-uusi-guinealla Bismarckinsaarilla sijaitsevalla Uuden-Irlannin saarella.

Elinympäristö

Valkoniskalurit asuvat vuoristometsissä 500–2 000 metrin korkeudella, joskus alempanakin. Populaation koko on luultavasti alle 10 000 yksilöä ja kanta on pienenevä.

Lisääntyminen

Pesintä tunnetaan puutteellisesti.

Ravinto

Valkoniskalurit syövät todennäköisesti samanlaista ravintoa kuin aitolurit.
Air Afrique

Alkuvaiheet

Air Afrique perustettiin helmikuussa 1960, Air Francen ja Union Aéromaritime de Transportin (UAT) uudeksi tytäryhtiöksi Afrikan sisäistä liikennettä varten. Uusi yritys rekisteröitiin syyskuussa 1960 nimellä Air Afrique (Société de Transports Aériens en Afrique). Ensimmäisessä frankofonisten maitten kokouksessa, lokakuussa 1960 Norsunluunrannkon presidentti, Félix Houphouët-Boigny ehdotti että näillä mailla olisi yksi ja sama "päälentoyhtiö". Seuraavassa kokouksessa yksitoista edustajaa hyväksyi ehdotuksen. Gambia, Ghana ja Mali päättivät olla projektin ulkopuolella koska näillä mailla oli oma suunnitelma jonka he tekivät yhdessä Neuvostoliiton kanssa. 
Yrityksen perustaminen tapahtui kolmannessa kokouksessa joka järjestettiin Yaoundéssa  vuoden 1961 alkupuolella. Air Afrique (Société de Transports Aériens en Afrique) muutti nimensä Société pour le Développement du Transport Aérien en Afrique (SODETRAF). SODETRAF ja ne yksitoista maata jotka tukivat lentoyhtiöprojektia perustivat uuden lentoyhtiön. Sekä Air Francella ja UAT saivat uudesta lentoyhtiöstä 17%. Juuri Ranskasta itsenäistyneet valtiot: Benin, Ylä-Volta, Kamerun, Keski-Afrikan tasavalta, Tšad, Norsunluurannikko, Gabon, Mauritania, Niger, Kongon tasavalta ja  Senegal saisivat 66% yhtiöstä.
Cheikh Fall oli yhtiön ensimmäinen toimitusjohtaja 25. kesäkuuta 1961 lähtien. Air Afrique aloitti lentonsa 1. elokuuta 1961 kahdellatoista vuokratulla Douglas DC-4-potkurikoneella. 15. lokakuuta 1961 Air France siirsi yhden Lockheed Constellation-koneistaan Air Afriquen käyttöön, aloittaen Air Afriquen pitkän matkan lennot. UAT vuokrasi 1960-luvun alussa Air Afriquelle Douglas DC-6-koneita. 5. tammikuuta 1962 yhtiö vastaanotti sen ensimmäiset Boeing 707 jotka se oli vuokrannut Air Francelta. 707:t olivat Air Afriquen ensimmäiset suihkukoneet jolla se lensi mannerten-välisiä lentoja. Joulukuussa samana vuonna se tilasi kaksi uutta Douglas DC-8-konetta.
Me at the zoo

"Me at the zoo" (suom. ”Minä eläintarhassa”) on internetsivusto YouTuben kaikkien aikojen ensimmäinen video. Sen latasi lauantaina 23. huhtikuuta 2005 kello 20.27 Jawed Karim, joka oli yksi koko sivuston perustajista, käyttäjänimellä ”jawed”. The Observerin ”huonolaatuiseksi” kuvaileman videon kuvasi Yakov Lapitsky San Diegon eläintarhassa. Videolla Karim on norsujen edessä selittämässä, miten kiinnostavia niiden ”todella, todella, todella pitkät kärsät ovat”. Koko video on 18 sekuntia pitkä.
Los Angeles Times kuvaili vuonna 2010 videota näin: ”Ensimmäisenä YouTubeen ladattuna videona sillä oli keskeinen rooli muuttaa ihmisten median käyttöä, ja se auttoi 60 sekunnin videoiden kultakauden aloittamisessa.” Maaliskuussa 2014 video oli kerännyt yli 15 miljoonaa näyttökertaa ja yli 97 000 kommenttia. Vuonna 2013 Jawed Karim päivitti videon kuvausta protestoidakseen sitä, että häneltä vaaditaan Google+:n käyttäjätili. Elokuussa 2014 videota oltiin katsottu jo yli 16 miljoonaa kertaa, ja sillä oli hieman yli 102 000 kommenttia. Maaliskuussa 2015 videota oltiin katsottu yli 19 miljoonaa kertaa, ja kommentteja oli kertynyt hieman yli 131 000. Kesäkuussa 2016 videota oltiin katsottu noin 31 miljoonaa kertaa. Toukokuussa 2018 videolla oli 49,8 miljoonaa näyttökertaa sekä noin 516 tuhatta kommenttia.
Kesäkuussa 2019 videolla oli 70 miljoonaa näyttökertaa ja noin 2,5 miljoonaa kommenttia.
Kolmas sääty

Kolmas sääty (ransk. tiers état) oli yksi kolmesta Ranskan säätykokouksessa edustetusta yhteiskuntaluokasta ennen Ranskan suurta vallankumousta ja sen aikana. Säätyyn kuuluivat keskiluokka eli porvarit ja talonpojat. Siihen kuului myös pappeja ja aatelisia. Se edusti valtaosaa väestöstä. Vuonna 1789 valtiomies Emmanuel Joseph Sieyès kirjoitti pamfletin koskien kolmatta säätyä Qu'est-ce que le tiers état? (Mikä on Kolmas sääty?). Toukokuussa 1789 kolmas sääty julistautui kansalliskokoukseksi ja aloitti vallankumouksen. Myöhemmin kolmannella säädyllä on viitattu omistavaan luokaan eli porvaristoon erotukseksi köyhälistöstä eli neljännestä säädystä.
Liikkeenjohdon konsultit LJK

Historiaa

Suomalaiseen tyyliin järjestötoiminta alkoi liikkeenjohdon konsulttien keskuudessa jo aikaisessa vaiheessa 1960-luvulla.  Rastorin toimitusjohtaja Leo Suurla sai tietoonsa, että Eurooppaan oltiin perustamassa kansallisten liikkeenjohdon konsultoinnin järjestöjen kattojärjestöä. Tämä vuonna 1960 perustettu järjestö sai nimekseen FEACO. Samana vuonna aloitti Suomessa toimintansa Liikkeenjohdon Konsultit LJK ry, joka hyväksyttiin heti FEACO:n jäseneksi.  LJK on ollut perustamisestaan mukana Tehokkaan Tuotannon Tutkimussäätiössä, joka on Elinkeinoelämän keskusliitton hallinnoima säätiö.  LJK:n 50-vuotishistoriikki Voimaa, nöyryyttä, viisautta ilmestyi vuonna 2011 Pekka Kurvisen toimittamana . Suomen Standardisoimisliitto SFS ry julkaisi vuonna 2012 suomeksi johdon konsultoinnin Euroopan laajuinen standardin, joka toi konsultointiin yhteiset pelisäännöt .

Liikkeenjohdon konsulttien sertifiointi

LJK organisoi Suomessa liikkeenjohdon konsulttien kansainvälistä sertifiointia (Certified Management Consultant, CMC). Sen yhteistyökumppanina toimii Aalto-yliopiston  kauppakorkeakoulun johtamisen ja kansainvälisen liiketoiminnan laitos, joka vastaa CMC-ohjelman suunnittelusta ja toteutuksesta.
Proof

Proof, oikealta nimeltään DeShaun Dupree Holton, (2. lokakuuta 1973 – 11. huhtikuuta 2006) oli yhdysvaltalainen rap-artisti. Hän oli mukana perustamassa D12 -rap-yhtyettä.

Kuolema

Proof haavoittui  vakavasti, kun häntä kohden ammuttiin detroitilaisessa CCC Club yökerhossa huhtikuussa 2006. Klubin ovivahti Mario Etheridge ampui Proofia kerran päähän sekä kahdesti rintakehään. 
Proof kuoli matkalla sairaalaan.
William Emory

William Hemsley Emory (7. syyskuuta 1811 Queen Anne's'n piirikunta, Maryland – 1. joulukuuta 1887 Washington (DC)) oli yhdysvaltalainen sotilas, joka palveli Yhdysvaltoja Meksikon–Yhdysvaltain sodassa sekä Unionia Yhdysvaltain sisällissodassa.

Yhdysvaltain sisällissota

Yhdysvaltain sisällissodan syttyessä Emory oli sijoitettuna Indianan territorion alueelle. Vuonna 1862 hänestä tehtiin prikaatin komentaja Potomacin armeijaan. Vuonna 1863 käydyssä Port Hudsonin taistelussa sekä muissa siihen liittyneissä taisteluissa hän komensi jo omaa divisioonaa. Myöhemmin hän sai komentoonsa vielä kokonaisen armeijakunnan, kun hänestä tehtiin Unionin 19. armeijakunnan ylin komentaja. Tässä roolissa hän osallistui kaikkiin Shenandoahin laakson vuoden 1864 sotaretken yhteydessä käytyihin taisteluihin.
Vapautuessaan sodan jälkeen palveluksesta Emory oli sotilasarvoltaan vakituisen armeijan eversti ja vapaaehtoisarmeijan kenraalimajuri.
Leslie West

Leslie Weinstein (West) (s. 22. lokakuuta 1945 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen rock- ja blueskitaristi, -laulaja ja -lauluntekijä. Parhaiten hänet tunnetaan Mountain-yhtyeestä.
West aloitti uransa 1960-luvulla The Vagrants -yhtyeessä. Yhtyettä tuottanut Felix Pappalardi piti Westin kitaroinnista. Tämä johti ensin Westin sooloalbumin tekoon ja sen jälkeen Mountain-yhtyeen perustamiseen. Mountainin ohella West on tehnyt lukuisia studiosessioita muiden artistien levyillä sekä julkaissut sooloalbumeja. Hänet valittiin Long Island Music Hall of Fameen vuonna 2006.
Justin Rose

Ura

Rose nousi ensimmäistä kertaa julkisuuteen vuoden 1998 Britannian avoimessa golfturnauksessa 17-vuotiaana amatöörinä, kun hän onnistui viimeisellä reiällä lyömään suoraan väylältä reikään birdien, ollen lopulta neljäs. Hän siirtyi ammattilaiseksi seuraavalla viikolla, mutta karsiutui viimeisiltä kierroksilta 21 kertaa peräkkäin.
Rose voitti ensimmäisen ammattilaiskilpailunsa, Etelä-Afrikassa pelatun Dunhill Championshipin vuonna 2002. Hänet oli rankattu golfin virallisella ranking-listalla maailman 33. parhaaksi miesgolfinpelaajaksi vuonna 2003. Vuonna 2004 hän pelasi pääosin Amerikassa PGA Tourilla. Rose ei kuitenkaan saavuttanut kovinkaan suurta menestystä ja putosi 50 parhaan joukosta ranking-listalla. Hänen sijoituksensa lasku jatkui alkuvuonna 2005, ja hän päätti lopettaa kokonaan European Tourilla pelaamisen, keskittyen Yhdysvaltain kentille. Rosen suorituksiin tämä ei vaikuttanut, ja vuoden puolessavälissä hän oli pudonnut sadan parhaan joukosta. Saman vuoden elokuussa Rose päätti palata takaisin European Tourille. Hänen vuoden 2005 paras sijoituksensa tuli myöhemmin samalla viikolla, kun hän johti Buick Championshipia ennen päätöskierrosta, jolla putosi kolmanneksi. Hän sai vielä loppuvuodesta vielä muutaman hyvän sijoituksen.
Syyskuussa 2006 pelatussa Kanadan avoimessa turnauksessa Rose johti PGA Tourin kilpailua ensimmäistä kertaa ennen viimeistä kierrosta. Englantilaisen harmiksi hänen kierroksensa (74 lyöntiä) ei riittänyt voittoon. Hän sijoittui toiseksi Disney Resort Tournamentissa ja oli 47. eniten ansainnut golfaaja 1,629 miljoonan dollarin turnauspalkkioillaan. Marraskuussa 2006 Rose voitti Australian Mastersin, joka oli samalla hänen ensimmäinen voittonsa neljään vuoteen. Hänen hyvät sijoituksensa jatkuivat, kun hän sijoittui vuoden 2007 US Mastersissa viidenneksi. Rose oli rankingissa ensimmäistä kertaa 20 parhaan joukossa 2007, ollen 17.
Vuoden 2012 Ryder Cupissa Rosella oli merkittävä rooli Euroopan joukkueen voittaessa Yhdysvallat nousemalla viimeisenä päivänä historiallisesti voittoon neljän pisteen takaa-ajoasemasta. Rose toi Euroopalle finaalipäivänä pisteen voittamalla Phil Mickelsonin.
16. kesäkuuta 2013 Rose voitti ensimmäisen Major-turnauksensa ottamalla Merionin kentällä Yhdysvalloissa Yhdysvaltain avointen mestaruuden ensimmäisenä englantilaisena sitten vuoden 1970, jolloin turnauksen voitti Tony Jacklin. Jaetulle toiselle sijalle kahden lyönnin päähän Rosesta jäivät Yhdysvaltojen Phil Mickelson ja Australian Jason Day. Voittonsa ansiosta Rose nousi maailmanlistalla maailmanrankingissa kolmanneksi.
Rion olympialaisissa vuonna 2016 Rose voitti olympiakultaa tuloksella 16 lyötiä alle kentän ihannetuloksen (parin).
Eeva Lindén

Eeva Maria Lindén (29. helmikuuta 1896 Sortavala – 19. marraskuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen kielitieteilijä ja Helsingin yliopiston suomen kielen lehtori. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1915 ja työskenteli yli 20 vuotta suomen kielen opettajana eri oppikouluissa. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1942 aiheenaan kaakkoishämäläiset murteet. Hän oli ensimmäinen suomen kielen alalta väitellyt nainen. Lindén oli suomen kielen dosenttina Turun yliopistossa vuosina 1948–1956, hoitaen välillä suomen kielen professorin virkaa, ja Helsingin yliopistossa vuosina 1952–1955. Helsingin yliopiston suomen kielen lehtorina hän toimi 1955–1965. Hän sai professorin arvonimen vuonna 1964. Pääosa hänen tutkimuksistaan kosi suomen lauseopin ongelmia.
Lakeuden Suunta

Lakeuden Suunta oli Seinäjoella vuosina 1933–1934 ilmestynyt Isänmaallisen kansanliikkeen sanomalehti.
IKL:n pää-äänenkannattajan Ajan Suunnan kustannusyhtiön julkaisema Lakeuden Suunta korvasi puolueen piirijärjestön aikaisemmin julkaiseman Lakeuden Sanan. Edeltäjänsä tavoin se oli alun perin valtakunnallista levikkiä tavoitellut viikkolehti. Kesällä 1934 Ajan Suunnan yhtiö osti kokoomuslaisen Kokkola-lehden, joka päätettiin yhdistää Lakeuden Suunnan kanssa Etelä- ja Keski-Pohjanmaata varten tarkoitetuksi Pohjanmaan Suunnaksi. Sitä ennen Lakeuden Suunta toimi syys-marraskuussa 1934 määräajaksi lakkautetun Ajan Suunnan korvikkeena, jolloin se ilmestyi kuudesti viikossa IKL:n linjoille siirtyneen hämeenlinnalaisen Hämeen Sanomien kirjapainosta. Lehden päätoimittajana työskenteli Reino Ala-Kulju.
Yökköset

Tuntomerkit

Useimmat yökköset ovat vankkaruumiisia ja kapeasiipisiä. Etusiivissä on lähes aina suojaväritys. Takasiivet ovat toisinaan kirkkaanväriset. Etusiivissä on yleensä tunnusomaiset niin sanotut yökköskuviot: sisempi ja ulompi poikkiviiru, keilatäplä sisemmän poikkiviirun keskikohdan ulkopuolella, pyöreä rengastäplä keilatäplän ulkopuolella, sekä munuaisen muotoinen täplä rengastäplän ulkopuolella. Lepoasennossa siivet ovat joko litteästi ruumiin päällä tai kattolaskuisesti ruumiin sivuilla.

Vaikutukset

Monet yökkösistä ovat merkittäviä viljelykasvien tuholaisia. Monet yökkösentoukat elävät maanpinnan alla ja nousevat öisin pinnalle pureskelemaan kasvintaimien varsia. Tämä johtaa kasvin lakastumiseen. Erityisesti viljojen oraat sekä vastaistutetut salaatin ja kaalin taimet ovat vaarassa joutua toukkien ravinnoksi.
Dick Motta

John Richard "Dick" Motta (s. 3. syyskuuta 1931) on yhdysvaltalainen koripallovalmentaja. Hän syntyi Utah'n osavaltiossa, jonka Weber State Universityssa hän työskentelynsä aloitti.
Motta pääsi ammattilaistason vaikuttajaksi vuonna 1968, jolloin hänestä tuli Chicago Bullsin päävalmentaja vuoteen 1976. Myöhemmät joukkueet, joita hän valmensi, olivat Washington Wizards (1976–1980), Dallas Mavericks (1980–1987, 1994–1996), Sacramento Kings (1990–1991) ja Denver Nuggets (1996–1997).
Motta nimitettiin kaudella 1970–1971 NBA:n "vuoden valmentajaksi".
Kauainamakihi

Levinneisyys

Kauainamakihia tavataan Havaijisaariin kuuluvalla Kauain saarella. Lajin populaatioksi on arvioitu 50 000–999 999 yksilöä. Se on luokiteltu vaarantuneeksi, koska sen levinneisyysalue on hyvin pieni. Vaikka sen alkuperäisiä elinympäristöjä on tuhoutunut, on laji ilmeisesti hyötynyt saarelle tuodusta Passiflora tarminiana -passiolajista, ja se pystyy elämään monenlaisissa ympäristöissä.

Elintavat

Kauainamakihi elää yli 600 metrin korkeudella merenpinnasta. Se käyttää ravinnokseen hyönteisiä, joita se kerää puiden rungoilta ja kukista. Se syö myös kukkien mettä, ja hakkaa puiden kuorta etsiäkseen kuoren alla eläviä niveljalkaisia.
Fernando Sucre

Taustaa

Sucre on kotoisin Puerto Ricosta. Hän kasvoi Chicagossa, jossa hän välillä rikkoi lakia. Tämän takia hänen äitinsä lähetti Sucren New Yorkiin sukulaisen luokse kasvamaan. Siellä hän löysi vakituisen työn varastolla ja naisystävänsä Maricruz Delgadon.
Karhu-Kissat

Historia

Seuran ensimmäisenä puheenjohtajana vuosina 1938–42 toimi perustajajäsen Otto Wuorio. Karhu-Kissat pelasi SM-sarjassa ensi kertaa vuonna 1945. Kauden 1948–49 päätteeksi joukkue tippui Suomensarjaan jäätyään SM-sarjan viimeiseksi, mutta nousi takaisin jo kaudelle 1950–51.  Kaudella 1953–54 Karhu-Kissat raivasi tiensä loppuotteuihin, joissa TBK oli kuitenkin parempi, voittaen kahdesti 4–0. Tuloksena oli kuitenkin hopeaa, joka on seuran ainoa mitali pääsarjasta. Kausi 1956–57 puolestaan päättyi putoamiseen suomensarjaan, josta nousi uudelleen vasta 1970-luvulla, pelaten SM-sarjaa kauden 1971–72. Toistaiseksi viimeisen kerran Karhu-Kissat-nimi näkyi SM-sarjassa seuran yhdistyttyä Helsingin Jääkiekkoklubin kanssa pelaten K-Kissojen nimellä kauden 1973–74 viimeisessä pelissään. Yhteensä Karhu-Kissat on pelannut 13 kautta pääsarjatasolla.
I-divisioonassa Karhu-Kissat pelasi aina joulukuuhun 1994 asti, jolloin seura luopui sarjasta talousvaikeuksien vuoksi.
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 1924

Vuoden 1924 ammunnan maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Reimsissa. Kilpailut olivat 22. maailmanmestaruuskilpailut ammunnassa. Ohjelmassa olivat vapaakivääri, vapaapistooli ja sotilaskiväärikilpailut. Kilpailut alkoivat 14. kesäkuuta ja päättyivät 19. kesäkuuta. Sammalla radalla alkoivat olympia-ammunnat jo 23. kesäkuuta.
Peukaloisen retket

Juoni

Nils Holgersson on 14-vuotias poika köyhästä maalaisperheestä. Hän on laiska ja epäkunnioittava lähimmäisiään kohtaan. Vapaa-aikanaan hän nauttii kotitilan eläinten härnäämisestä. Eräänä päivänä, kun Nilsin vanhemmat ovat lähteneet kirkkoon ja jättäneet pojan yksinään kotiin lukemaan Raamattua, Nils näkee sattumalta pienen kotihaltijan kävelemässä huoneen lattialla. Nils onnistuu pyydystämään haltijan haaviin, jolloin tämä sanoo, että jos Nils päästää hänet vapaaksi, haltija antaisi tälle ison kultakolikon. Nils hylkää ehdotuksen, jolloin haltija suuttuu ja muuttaa hänet peukalon mittaiseksi.
Peukalon mittaisena Nils ymmärtää eläinten puhetta. Kun kotitilan eläimet huomaavat pikkuisen Nilsin, nämä päättävät kostaa. Samaan aikaan tilan yläpuolella lentelee parvi villihanhia, jotka huutelevat tilan eläimille Lappiin lähdöstä. Martti-hanhikukko haluaa lähteä villihanhien mukaan ja vaikeuksien jälkeen onnistuu pääsemään lopulta lentoon. Nils tarrautuu Martin kaulasta roikkuvaan naruun ja lähtee hamsterin kanssa tämän mukaan.
Villihanhet eivät ole mielissään siitä, että heidän seuraansa on liittynyt ihminen ja kotihanhi, mutta aikanaan ottavat nämä mukaansa halki Ruotsin ja kokevat monenlaisia seikkailuja yhdessä näiden kanssa. Smirre-niminen kettu jahtaa Nilsiä ja villihanhia lähes koko matkan aikana. Matkalla Nils oppii auttamaan eläimiä ja ihmisiä sekä olemaan epäitsekäs. Nils saa kuulla, että kotihaltija saattaa muuttaa hänet normaaliksi, jos hän pystyy todistamaan muuttuneensa paremmaksi.

DVD-julkaisu

Atlantic Film on julkaissut vuodesta 2012 alkaen jaksoja yksittäisinä levyinä, jokaisessa julkaisussa on neljä jaksoa. Kolme ensimmäistä levyä sisältävä kokoelma on julkaistu 2013.  
Finnkino on julkaissut sarjan jaksot aiemmin kahtena kuuden DVD-levyn boksina.
Tibiri (departementti)

Tibiri (myös Doutchi) on departementti Nigerin Dosson alueella. Sen pinta-ala on 2 541 neliökilometriä. Asukkaita on 270 016 henkeä (vuonna 2012, väestönlaskenta).
Tibirin departementti sijaitsee Dosson alueen itäosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Dogondoutchin, lännessä Dosson ja etelässä Dioundioun departementteihin sekä idässä Nigeriaan.
Departementin hallinnollinen keskus on Tibiri. Siihen kuuluu neljä maalaiskuntaa: Doumega, Guéchéme, Koré Mairoua ja Tibiri. Kyliä on yhteensä 631.
Lepinkäismonarkki

Levinneisyys

Lepinkäismonarkkia tavataan Amerikan Samoassa, Fidžissä ja Tongassa. Lajin yleisyys vaihtelee levinneisyysalueen eri osissa, ja lajia on kuvattu harvinaisesta yleiseksi. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Asia Nitollano

Asian saama kritiikki ohjelmassa

Asiaa kritisoitiin monesti liiallisesta vibratosta ja liiallisen melismaattisesta laulusta.
Ville-Veikko Olli

Ville-Veikko ”Vilze” Olli (s. 4. lokakuuta 1996 Eurajoki) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavaa Koskenkorvan Urheilijoita. Hänen kasvattajaseuransa on Eurajoen Veikot. Aikaisemmin Olli on edustanut Ulvilan Pesä-Veikkoja ja Kankaanpään Mailaa. Hänet valittiin vuonna 2014 Superpesiksen vuoden tulokkaaksi.

Ura

Olli on voittanut A- ja B-poikien Itä-Länsi -otteluiden parhaan pelaajan palkinnon.
Olli pelasi B-poikien SM-sarjassa vuodesta 2011 vuoteen 2014 asti. Vuonna 2014 hän onnistui 17-vuotiaana ottamaan paikan Superpesiksessä Kankaanpään Mailan joukkueessa, jossa hänet valittiin vuoden tulokkaaksi.
Potenssijoukko

Potenssijoukko on joukon kaikkien osajoukkojen joukko.  Joukon  potenssijoukkoa merkitään tyypillisesti symboleilla  tai  tai .

Määritelmä

Muodollinen määritelmä: jos  on mielivaltainen joukko, niin on 
.
Lisa Stansfield

Lisa Jane Stansfield (s. 11. huhtikuuta 1966 Lancashire) on englantilainen moderni R&B- ja soul-laulajatar, joka on ollut ehdolla Grammy-palkinnon saajaksi ja voittanut Brit Awards -palkinnon. Hänen suurin menestyskappaleensa on soolouran ensimmäiseltä albumilta Affection singlenä julkaistu ”All Around the World” (1989). Sitä ennen hän toimi yhtyeessä Blue Zone yhdessä aviomiehensä Ian Devaneyn ja koulutoverinsa Andy Morrisin kanssa, jotka jatkoivat hänen taustayhtyeenään myöhemminkin. Lisa Stansfield on esiintynyt myös valkokankaalla romanttisessa komediassa Swing (1999).
Kalliojärvi (Keuruu, Salmenkylä)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 12,4 hehtaaria, se on 700 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Vihtamonpuron valuma-alueeseen (35.487) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 178 metriä mpy.
Birger Karlsson

Birger Gabriel Karlsson (s. 12. syyskuuta 1926 Porvoon maalaiskunta) on suomalainen kilpasoutaja.
Karlsson edusti Suomea Helsingin olympialaisissa 1952 perämiehellisessä nelossa, jossa Suomen joukkue sijoittui viidenneksi. Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän sijoittui neljänneksi vuonna 1954 venekunnassa, johon kuului myös hänen veljensä Harry Karlsson. Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa hän voitti kultaa sisähankanelosessa vuonna 1951.
Seuratasolla Karlsson edusti Soutuseura AEB:tä ja Hamarin Eloa. Hän voitti kahdeksan Suomen-mestaruutta eri luokissa vuosina 1951–1955.
Yö on hellä (kirja)

Synopsis

Dick ja Nicole Diver ovat hyvin lumoava nuori pariskunta, joka asuu huvilassa Ranskan Rivieralla. He järjestävät upeita illalliskutsuja ja viettävät täydelliseltä vaikuttavaa elämäänsä ystäväpiirinsä kanssa kuluttaen rahaa niin paljon kuin mieli tekee. Nuori näyttelijätär Rosemary Hoyt saapuu Rivieralle äitinsä kanssa. Hän lumoutuu heti sekä Nicolesta että Dickistä, jota kohtaan hän alkaa tuntea syvempiäkin tunteita kuin ihailua. Vähitellen Rosemarystä alkaa tuntua, että kaikki ei ole sitä miltä näyttää, ja Diverit salailevat jotain.

Tausta

Monet ovat kokeneet kirjan perustuvan kirjailijan ystäväpariskuntaan, Gerald ja Sara Murphyyn. Monet yksityiskohdat ulkonäköä myöten täsmäävät heihin. Useimmat Zelda ja Scott Fitzgeraldin ystävistä, Murphyt mukaan lukien, olivat kuitenkin sitä mieltä, että Dick ja Nicole Diverin välinen suhde ja heidän luonteensa ovat hyvin samanlaiset kuin kirjailijan ja tämän vaimon. Yö on hellä onkin Fitzgeraldin henkilökohtaisin romaani, jossa hän käsittelee Zeldan mielenterveysongelmia Diverien kautta.
Eschenmoserin suola

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa Eschenmoserin suola on valkoista ja hygroskooppista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin kuten dimetyyliformamidiin, asetonitriiliin, tetrahydrofuraaniin ja dikloorimetaaniin. Muiden iminiumsuolojen tavoin myös Eschenmoserin suola on elektrofiilista.

Valmistus ja käyttö

Eschenmoserin suolaa voidaan valmistaa kuumentamalla jodimetyylitrimetyyliammoniumjodidia tai bis(dimetyyliamino)metaanin ja trimetyylisilyylijodidin välisellä reaktiolla. Tuote puhdistetaan kiteyttämällä sulfolaaniliuoksesta.
Eschenmoserin suola reagoi nukleofiilien kuten enolaattien, enolieetterien ja eräiden ketonien kanssa Mannich-reaktiolla ja tuotteena muodostuu tertiäärinen amiini. Tertiäärisiä amiineja muodostuu myös Eschenmoserin suolan reagoidessa eräiden organometalliyhdisteiden tai elektronirikkaiden aromaattisten yhdisteiden kanssa. Muodostuvista tertiäärisistä amiineista voidaan valmistaa alkeeneja eliminaatioreaktion avulla ja erityisesti tätä käytetään α,β-tyydyttymättömien karbonyyliyhdisteiden valmistukseen.