google/wiki40b huggingface dataset:
Philippe Lakos

Seuraura

Lakosin kasvattajaseura on WAT Stadlau. Hänen vanhempansa erosivat, kun hän oli 12-vuotias, ja hän muutti äitinsä kanssa Montréaliin. Lakos pelasi Kanadassa viimeisinä juniorivuosinaan 1998–2001 OHL-joukkue Toronto St. Michael's Majorsissa ja sittemmin miesten pelejä ECHL:ssä vuosina 1999–2003. Hän edusti siellä neljän kauden aikana peräti kuutta eri seuraa; Jacksonville Lizard Kingsiä, Toledo Stormia, Florida Everbladesia, Reading Royalsia, Augusta Lynxiä sekä Arkansas RiverBladesia.
Viimeisen ECHL-kautensa 2002–2003 lopulla Lakos palasi kotimaahansa ja siirtyi Vienna Capitalsin riveihin. Seuraava kausi 2003–2004 oli hänelle ensimmäinen kokonainen miesten pääsarjoissa. Lakosin tulokaskausi Erste Bank Eishockey Ligassa toi 45 runkosarjaottelussa tehot 2+2=4 sekä 161 jäähyminuuttia, joilla hän voitti koko liigan jäähypörssin. Kausi 2004–2005 Lakosilla päättyi Itävallan-mestaruuteen.
Kaudella 2005–2006 Lakos teki Erste Bank Eishockey Ligan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 2+11=13 ja saavutti sittemmin saman tehopistemäärän myös kaudella 2009–2010. Kaudella 2006–2007 hän teki liigan yhden kauden jäähyennätyksensä 206 minuutillaan, joilla hän sijoittui jäähypörssissä toiseksi. Lakos on edustanut koko tähänastisen EBEL-uransa ajan Vienna Capitalsia, lukuun ottamatta kautta 2008–2009 HC TWK Innsbruckissa, josta hän palasi taas seuraavaksi kaudeksi kotikaupunkiinsa Wieniin.
Lakos voitti kaudella 2012–2013 pudotuspeleissä Capitalsin sisäisen tehotilaston lukemalla +8.

Maajoukkueura

Lakos edusti Itävaltaa MM-kilpailuissa vuosina 2003, 2004, 2005, 2007, 2009 ja 2011. Vuoden 2007 turnauksessa hän voitti joukkueensa sisäisen tehotilaston lukemalla +2. Lakos jakoi vuoden 2011 turnauksen jäähypörssin voiton Latvian Georgijs Pujacsin kanssa 33 minuutillaan ja hänet valittiin Itävallan top-3-pelaajaksi. Lakos pelasi myös I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2006 ja 2008, joista kumpikin turnaus päättyi lohkokultaan ja sarjanousuun A-sarjaan. Hän pelasi myös Torinon olympiakisojen 2006 ja Vancouverin olympiakisojen 2010 karsinnoissa. Lakos voitti jälkimmäisessä turnauksessa Itävallan sisäisen tehotilaston lukemalla +5. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä 13. huhtikuuta 2002 Rosenheimissa Saksaa vastaan.
Lakos pelasi myös alle 20-vuotiaiden C-sarjan MM-kilpailuissa vuosina 1999 ja 2000 sekä alle 18-vuotiaiden C-sarjan EM-kilpailuissa vuosina 1997 ja 1998.

Muuta

Lakosin isoveli André on myös Itävallan maajoukkuepuolustaja. Hän pelaa EBEL:ää Orli Znojmossa.
Nathalie Martinau

Nathalie Martinau (30. toukokuuta 1845 Nikolajevsk, Hersonin kuvernementti, Venäjä – 15. marraskuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari.
Martinaun vanhemmat olivat Haminan kadettikoulun johtaja, kenraaliluutnantti Karl Mauritz Martinau (1797–1863) ja Wilhelmina Amalia Tigerstedt (1821–1906). Hän opiskeli Schwemmerin ja Carl Ehrenbergin johdolla Dresdenissä vuodesta 1876 alkaen sekä Doillardin ja N. P. Collinin johdolla Pariisissa 1881–1882. Nathalie Martinaun nuorempi sisar oli taidemaalari Maria Martinau (1847–1914). He työskentelivät yhdessä ja heidän maalaustapansa olivat hyvin samanlaiset.
Jakob Kölliker

Jakob («Köbi») Kölliker (s. 21. heinäkuuta 1953) on entinen sveitsiläinen jääkiekkoilija. Kölliker toimi Saksan jääkiekkomaajoukkueen päävalmentajana 2011–2012.  Hän otti osaa 14 kertaa jääkiekon arvokisoihin. Hänet kutsuttiin International Ice Hockey Federation Hall of Famen 2007.
Kölliker debytoi 1973 20-vuotiaana Sveitsin jääkiekkomaajoukkueessa. Kahdet olympialaiset ja  12 MM-turnausta myöhemmin hän oli kirjauttanut tililleen 213 tuolloin sveitsiläisittäin ennätyksellistä maaottelua. Määrään ylsi 2007 Martin Steinegger ja huhtikuussa 2009 Ivo Rüthemann vuorostaan otti nimiinsä kansainvälisten otteluiden Sveitsin-ennätyksen.
Puolustaja Kölliker pelasi kansallisella tasolla ainakin 500 liigapeliä ja saavutti EHC Bielissä kolme Sveitsin mestaruutta.
Cetrion

Cetrion on fiktiivinen hahmo Mortal Kombat-pelisarjassa. Hahmo teki ensiesiintymisensä Mortal Kombat 11-pelissä.

Taustaa

Cetrion on naispuolinen jumalatar ja Shinnokin sisar ja Kronikan tytär. Cetrion kuvataan naishahmona, jolla on vihreä jadekristalleista ja lehdistä koostuva asu. Cetrion on yksi Vanhimmista Jumalista ja hänellä on kyky muovata luontoa ja maan elementtejä. Juuri Cetrion oli karkoittanut Shinnokin taivaista tämän korruptoiduttua pahaksi. Cetrion oli ohjeistanut Raidenia tämän kysyttyä neuvoa Kronikan voittamiseksi. Myöhemmin Cetrion avusti äitiään tämän suunnitelmassa uuden aikakauden luomiseksi ja petti muut Vanhimmat Jumalat aiheuttaen heidän kuolemansa Raidenin kauhuksi. Cetrion onnistui vanhemman Jaxin avulla toimittamaan Kronikalle Sielujen kruunun Shang Tsungin saarelta taisteltuaan Jacquita vastaan. Myöhemmin Cetrion hävittyään taistelun Jumalaksi muuttuneelle Liu Kangille antoi elinvoimansa äidilleen viimeisenä palveluksenaan. Liu Kangin tuhottua Kronikan myös Cetrionkin tuhoutui.
Swing

Swing Suomessa

Suomessa swingin kulta-ajan perinteitä on vaalinut Lahti Big Band. Orkesterilla on käytössään alkuperäisiä sovituksia 1930- ja 1940-luvuilta. Lisäksi soittotyyliin on panostettu. Aikakaudelle tyypillinen fraseeraus poikkeaa melkoisesti nykyajan big band -fraseerauksesta.
Vuonna 2005 perustettiin Suomeen uusi swing-musiikkiin erikoistunut ammattimuusikoista koostuva big band nimeltään The Great Helsinki Swing Big Band.(www.helsinkibigband.com) Orkesterin ohjelmisto koostuu nimenomaan edellä mainittujen artistien musiikkiin.
Juhani Risku

Juhani Henrik Risku (s. 1956 Vaasa) on suomalainen arkkitehti, akustikko ja teollinen muotoilija. Vuosina 2001–2009 hän toimi omien sanojensa mukaan Nokian käyttöliittymämuotoilijana sekä muotoilu- ja innovaatiojohtajana. Sittemmin hän on tullut tunnetuksi Nokian strategian ankarana kriitikkona ja kärkevänä kirjoittajana monista muistakin aiheista.
Risku opiskeli arkkitehtiopintojensa ohella Alpo Halmeen toimistossa akustista suunnittelua 1981–1982 ja valmistui arkkitehdiksi Tampereen teknillisestä korkeakoulusta 1986. Hän työskenteli 1980-luvun lopulla skenografian opettajana Tampereen yliopiston draamastudiolla ja on sittemmin suunnitellut lavastuksia ja puvustuksia moniin ammatti- ja harrastajateattereiden tuotantoihin. 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa Risku työskenteli Pariisissa toimistossaan Atelier Risku Architectes.
Vuonna 2010 Risku julkaisi Nokiaa kriittisesti käsittelevän kirjan Uusi Nokia – käsikirjoitus (Differ Books 2010, ISBN 9789526736914).
Lännenkeltabulbuli

Levinneisyys

Lännenkeltabulbulia tavataan Afrikan länsi- ja keskiosissa. Sen on kuvattu olevan paikallisesti yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Hopeaniska-apotti

Levinneisyys

Hopeaniska-apottia tavataan Australiassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Rusohuppuorneero

Levinneisyys

Rusohuppuorneeroa tavataan Ecuadorissa ja Perussa. Sen kannan arvioidaan olevan 3 500–15 000 yksilöä. Lajia uhkaa nopea metsien tuhoutuminen, ja se on luokiteltu vaarantuneeksi.
Kawasaki Ninja 250 R

Kawasaki Ninja 250 R on Kawasakin valmistama moottoripyörämalli, jonka kokonaan uusittu 4. sukupolvi tuli markkinoille vuonna 2008. Siinä on kaksisylinterinen rivimoottori, joka tuottaa 24,6 kW (33 hv), joten se sopii hyvin 35 kW:iin rajoitetun moottoripyöräkortin (A2-kortti) haltijalle. Polttoaineen syöttönä on eurooppalaisissa malleissa Keihinin 28 mm polttoaineensuihkutus ja Yhdysvalloissa tavanomainen kaasutin.

Historia

Alkuperäinen Ninja 250 R esiteltiin Japanin sisämarkkinoilla jo vuonna 1983. Vuonna 1986 julkaistiin vientimalli EX250E, jota oli saatavilla Kanadassa ja Yhdysvalloissa, mutta Euroopassa sitä markkinoitiin nimellä GPZ-250R. Vasta 2008 esitelty Ninja 250 R käyttää samaa mallinimeä kaikilla markkina-alueilla.

Valmistus

Eurooppaan ja Yhdysvaltoihin tuotavat Ninja 250 R:t valmistetaan Thaimaassa. Intian markkinoilla myytävät Ninja 250R -moottoripyörät kootaan thaivalmisteisista CKD-kiteistä (Complete Knock Down) Bajaj:n tehtailla Chakanissa Punen lähellä.
Ksenija Zasorina

Varhaisvuodet

Zasorina suoritti 1. danin mustan vyön karatessa 2010 ja pian kaksi vuotta myöhemmin hän suoritti 2. danin.

Kilpaura

Zasorina voitti elokuussa 2013 hopeaa katassa All American Openissa.
Zasorina saavutti ensimmäisen kerran menestystä 2014 EM-kilpailuissa Bulgariassa, jossa hän voitti pronssia Maria Rasia vastaan käydyn ottelun päätteeksi.
2015 Zasorina saavutti EM-hopeaa Saksassa, jossa hän hävisi loppuottelussa Julija Grigorjevalle.
2016 Zasorina siirtyi ottelemaan raskassarjaan ja saavutti EM-hopeaa hävittyään loppuottelussa kolminkertaiselle Euroopan-mestarille Uljana Grebenštšikovalle.
2018 Zasorina saavutti keskisarjan maailmanmestaruuden Tokiossa, voitettuaan loppuottelussa Irina Kriazhevan. Syyskuussa Zasorina saavutti Venäjän mestaruuten keskisarjassa voitettuaan loppuottelussa Julija Grigorjeva.
2019 Zasorina saavutti ensimmäisen painoluokallisen Euroopan-mestaruuden voitettuaan keskisarjan loppuottelussa Julija Grigorjevan.

Yksityiselämä

Zasorina on ollut naimisissa Alejandro Navarron kanssa. Pari meni naimisiin Habarovskissa, Venäjällä 14. huhtikuuta 2018.
Robert Arthur

Robert Arthur (10. marraskuuta 1909 – 2. toukokuuta 1969) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut muun muassa kymmenen 3 etsivää -kirjasarjan kirjaa. Arthur toimi 1942–1953 Mutual Broadcasting Systemillä käsikirjoittajana, ohjaajana ja tuottajana. Tuona aikana hän teki muun muassa radiokuunnelmasarjaa The Mysterious Traveler.
Kaikkialla jatkuva ei-missään derivoituva funktio

Funktio on kaikkialla jatkuva ei-missään derivoituva, mikäli se on jatkuva, mutta ei-derivoituva jokaisessa funktion pisteessä. Tällaisia funktioita on suomen kielessä kutsuttu myös patologiksi funktioiksi.

Historia

1800-luvun loppupuolelle asti oletettiin, että jokainen jatkuva funktio on myös vähintään yhdessä sen pisteessä derivoituva. Syynä tähän oli liiallinen luottamus fysikaaliseen intuitioon ja määritelmien epätäsmällisyys; funktioiden tulkittiin olevan vain fysikaalisten ilmiöiden matemaattinen muoto.
Ensimmäisen esimerkin kaikkialla jatkuvasta ei-missään derivoituvasta funktiosta antoi tšekkiläinen matemaatikko Bernard Bolzano vuoden 1830 tienoilla. Tämä funktio oli konstruoitu geometrisesti tietyllä suljetulla välillä. Valitettavasti tämä esimerkki unohtui ja julkaistiin vasta sata vuotta myöhemmin, vuonna 1922. Vuoden 1860 tienoilla matemaatikko Charles Cellerier julkaisi esimerkkinä asiasta seuraavan funktion:
, joka on kaikkialla jatkuva ei-missään derivoituva, kun  on parillinen. Tämä tulos hautautui ja julkaistiin vasta Cellerierin kuoleman jälkeen vuonna 1890.
Ensimmäinen julkaistu esimerkki kaikkialla jatkuvasta ei-missään derivoituvasta funktiosta on Karl Weierstrassin vuonna 1872 julkaisema funktio:
, missä  pariton ja .

Puolalainen matemaatikko Stefan Banach todisti vuonna 1931 seuraavan tuloksen:
Kaikki ne välin  jatkuvat funktiot, joilla on derivaatta vähintään yhdessä kyseisen välin pisteessä, sijaitsevat välin kaikkien jatkuvien funktioiden joukossa samantyyppisesti kuin rationaaliluvut reaalilukujen joukossa. Toisin sanoen, välillä  jatkuvat ei-missään derivoituvat funktiot ovat huomattavasti yleisempiä kuin derivoivat.
Vuonna 1953 John McCarthy julkaisi seuraavan esimerkin:
Määritellään funktio  seuraavasti:
Olkoon apufunktio  funktion  neljäperiodinen laajennus eli
 aina, kun  ja .
Tämä funktio on jatkuva kaikkialla, mutta ei-derivoituva pisteissä .
Näillä merkinnöillä ja määritelmillä voidaan kirjoittaa varsinainen McCarthyn funktio , joka on
.

Funktion muodostaminen

Edellä esitetty McCarthyn funktio on esimerkki siitä, kuinka tämän tyyppisiä funktioita tavallisesti muodostetaan. Aluksi määritellään jaksollinen ja jatkuva "sahanteräfunktio", joka on ei-derivoiva yksittäisissä kärkipisteissä. Tämän jälkeen funktion kuvaajaa "rypytetään" siten, että lopulta funktion jokainen piste on kärkipiste ja täten derivaattaa ei ole määritelty missään funktion pisteessä.
Eino Katajavuori

Eino Kullervo Katajavuori (vuoteen 1906 Ehnberg; 1. joulukuuta 1905 Helsinki – 9. huhtikuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen ksylofonisti, laulaja, näyttelijä ja orkesterinjohtaja. 
Alun perin sähköasentajana työskennellyt Katajavuori pääsi soittamaan 1920-luvun puolivälissä helsinkiläisen ravintola Cuban orkesteriin. Sieltä hänet kiinnitettiin vuonna 1926 Dallapéhen, jossa hän soittikin aina vuoteen 1938, opiskellen välillä Helsingin musiikkiopistossa ja Helsingin kansankonservatorion näyttämöluokalla. Dallapéssa Katajavuori toimi myös kapellimestarina vuosina 1937–1938 Georg Malmstenin jälkeen. Ksylofoninsoiton lisäksi hän oli aika ajoin yhtyeen laulusolistina myös laulaen muutamalla levyllä. Näistä tunnetuin lienee Ikkunanpesijä vuodelta 1938.
Sotien jälkeen Katajavuori näytteli useissa elokuvissa vuosina 1945–1960. Vuonna 1958 hän liittyi Pumppu-Veikkoihin, josta muotoutui suosittu Humppa-Veikot. Humppa-Veikoissa hän oli niin kauan kuin terveyttä riitti. 1970-luvun alussa Katajavuorelta ilmestyi myös muutama soololevy.
Eino Katajavuoren sisar oli kanteletaiteilija Ulla Katajavuori. Hänen poikansa on jazz- ja viihdepianisti Esa Katajavuori (s. 27. huhtikuuta 1940 Helsinki), joka on toiminut myös teatterikapellimestarina mm. Hämeenlinnan kaupunginteatterissa.
Amerikkalainen ystävä

Juoni

Amerikkalainen Tom Ripley (Dennis Hopper) esittelee ammatikseen kehyksiä valmistavalle ja kuolemansairaaksi itsensä uskovalle ystävälleen Jonathan Zimmermannille (Bruno Ganz) rikollisen, jonka mielestä Zimmermannin kannattaisi ryhtyä salamurhaajaksi, jotta hän voisi varmistaa perheelleen mittavan perinnön.
Leppäjärvi

Leppäjärvi (pohjoissaameksi Leaibejávri) on Enontekiön kunnassa sijaitseva alle 200 asukkaan kylä. Leppäjärven kylä sijaitsee kantatien 93 varrella noin 19 kilometriä kirkonkylältä pohjoiseen Leppäjärvi-nimisen järven rannalla. Järven pinta-ala on 27,5 hehtaaria ja sen rantaviivan pituus on 4,1 kilometriä. Järveen on istutettu pohjasiikaa.
Donald Bradman

Sir Donald (Don) George Bradman (27. elokuuta 1908 Cootamundra, Uusi Etelä-Wales – 25. helmikuuta 2001 Adelaide, Etelä-Australia) oli australialainen kriketinpelaaja.
Bradmania pidetään kriketin kaikkien aikojen parhaana lyöjänä. Hän pelasi Australian maajoukkueessa vuosina 1928–1948 yhteensä 52 maaottelua, test matchia, joissa pelasi 80 sisävuoroa tehden yhteensä 6 996 juoksua. Erilaiset lisäpisteet mukaan laskien hänen keskiarvokseen lyöntivuoroa kohti tuli 99,94 juoksua. Ironista on, että maajoukkueuransa viimeisessä sisävuorossa vuonna 1948 Lontoon Oval-stadionilla Bradman jäi juoksuitta – neljä juoksua olisi nostanut hänen uransa keskiarvon yli sadan juoksun. Bradmanin ylivoimaa kuvaa, että uransa päättäneistä pelaajista toiseksi paras keskiarvo on Etelä-Afrikan Graeme Pollockilla: 60,97.
Bradmanin uran aikana Australia hävisi seitsemästä maaottelusarjastaan Englantia vastaan vain yhden, vuosina 1932–1933, jolloin Englanti käytti häntä vastaan bodyline-syöttötapaa, jota monet pitivät sääntöjenvastaisena.
Risto Lauriala

Risto Vilho Johannes Lauriala (s. 21. marraskuuta 1949 Oulu) on suomalainen pianisti.
Lauriala on opiskellut 1969-72 Sibelius-Akatemiassa ja suorittanut pianonsoiton diplomitutkinnon 1972. Hän valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1973 pääaineenaan musiikkitiede. Lisäksi hän on opiskellut pianonsoittoa yksityisesti Lontoossa Ilona Kaboksen ja Mario Curcion oppilaana 1972 ja 1973 sekä Wienin musiikkikorkeakoulussa Dieter Weberin oppilaana 1973-75.
Hän on esiintynyt Suomessa lähes kaikkien sinfoniaorkestereiden solistina. Lisäksi hänellä on ollut esiintymisiä omin konsertein, solistina, kamarimuusikkona ja liedpianistina kotimaassa ja ulkomailla. Hän on toiminut opettajana ja säestäjänä Sibelius-Akatemiassa 1976-77 ja 1978-81, säestyksen vs. lehtorina 1977-78, piano- ja kamarimusiikin lehtorina 1981-82 ja säestyksen lehtorina vuodesta 1982.
Lauriala on saanut ensimmäisen palkinnon vuonna 1970 Maj Lind -pianokilpailussa ja vuonna 1974 Stepanov-kilpailussa Wienissä. Lisäksi hän on ollut Leipzigin Bach-kilpailun semifinaalissa vuonna 1980. Hän on tehnyt useita levytyksiä Alba- ja Naxos-yhtiöille mm. Johann Sebastian Bachin tuotannosta.
Basaari

Basaari, persiaksi bāzār, on persialaisperäinen sana kauppakadulle tai paikalle. Sana tarkoittaa "paikkaa jossa voi kuljeskella". Basaari voi olla avoin tai katettu, esimerkiksi Istanbulin Suuri basaari on katettu katu tai tori.
Basaarit kuuluvat erityisesti islamilaiseen kaupunkirakentamisperinteeseen. Basaareissa on usein suljettavia myyntipaikkoja, jotka ovat pysyviä kaikenlaisen tavaran myyntipaikkoja ja jotka perinteisesti muodostavat kaupungin liike-elämän keskuksen.
HMS Capetown

Palvelus

HMS Capetown hinattiin Pembroken telakalle viimeisteltäväksi ja palvelukseen otettaessa alus liitettiin huhtikuussa 1922 Amerikan ja Länsi-Intian asemalle. Alus palasi Englantiin ja siirrettiin reserviin 1929.
HMS Capetown palasi palvelukseen 17. heinäkuuta 1934, kun se liitettiin osaksi 5. Risteilijäviirikköä Kiinan asemalla (Hongkong). Alus palasi Englantiin elokuussa 1938 ja sijoitettiin reserviin.
HMS Capetownin muutostyöt ilmatorjuntaristeilijäksi peruutettiin toisen maailmansodan puhjetessa, jolloin alus oli Pohjois-Atlantin osastossa sijoituspaikkana Gibraltar. Gibraltarilta alus siirrettiin Välimeren laivaston 3. Risteilijäviirikköön suojaamaan Adrianmeren saattueita.
HMS Capetown siirrettiin Intian valtamerelle 1941 tukemaan hyökkäystä Italian Somalimaahan. Alukseen osui Italian laivaston moottoritorpedoveneen MAS213:n laukaisema torpedo 6. huhtikuuta. HMS Parramatta hinasi vaurioituneen aluksen Port Sudaniin, jossa alus vietti lähes vuoden korjattavana.
HMS Capetown liitettiin palvelukseen palattuaan Itäiseen laivastoon, ja palasi Englantiin 1944. Alus oli tukemassa Normandian maihinnousua kesäkuussa, mutta loppuosan sodasta alus toimi majoituslaivana.
HMS Capetown siirrettiin 5. huhtikuuta 1946 BISCOlle romutettavaksi. Alus saapui 2. kesäkuuta T W Wardille Prestoniin, jossa varsinainen romutus tapahtui.
Ana Maria Popescu

Ana Maria Popescu (ent. Brânză, s. 26. marraskuuta 1984) on romanialainen kalpamiekkailija ja olympiavoittaja. Hän saavutti Rio de Janeiron olympialaisissa kalvan joukkuekultaa Romanian joukkueessa. Pekingin olympialaisissa Popescu saavutti yksilökilpailussa olympiahopeaa. Hänellä on kaksi joukkuemaailmanmestaruutta sekä kaksi henkilökohtaista maailmanmestaruuspronssia. Popescu on voittanut useita Euroopan-meastaruuksia. Hän edustaa CSA Steaua Bukarestia.
Kesäjoki

Maantiede ja asutus

Kesäjoen kunnan pinta-ala on 889,5 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä ja pohjoisessa Belomorskin piirin Sosnavitsan ja idässä Suman kuntiin sekä etelässä Segežan piirin Idelin ja lounaassa Mustakosken kuntiin. Pinta-alasta valtaosa on metsää.
Seutu kuuluu Vienanmeren alankoon. Sen maisemaa leimaavat laajat suot ja yksittäiset kukkulat. Kunnan alueella virtaavat Tunkuanjoki eli Tungutjoki (ven. Tunguda), Ala-Uikujoki, Kamennaja, Kesäjoki (Letnjaja) ja Ieljoki (Idel). Järvet ovat pieniä. Hyötykaivannaisiin kuuluvat graniitti, hiekka, sora, savi ja turve.
Kesäjoen taajamaan luetaan Palokorgan voimalaitoksen (ven. Palokorgskaja GES) ja Vienanmeren–Itämeren kanavan 12. ja 13. sulun taajamat sekä Olympian (Olimpi) kylä. Kunnan muita asutuskeskuksia ovat Letni-2:n taajama, Tunkuan (Tunguda) asema sekä Niikkananvaaran ja Krasnaja Gorkan kylät. Jälkimmäisissä kahdessa kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta.

Historia

Kesäjoen taajama on perustettu vuonna 1933. Vuoteen 1991 saakka sillä oli kaupunkimaisen taajaman status.

Liikenne, talous ja palvelut

Kunnan läpi kulkee Muurmannin rata sekä Pietarin ja Murmanskin välinen M18-valtatie, josta haarautuu osittain päällystetty tie Kesäjoelle. Taajamasta on linja-autoyhteydet Vienan Kemiin ja Petroskoihin. Rautatiellä on Kesäjoen (ven. Letni) ja Tunkuan (Tunguda) asemat sekä 730. kilometrin eli Krasnaja Gorkan pysäkki. Kunnan keskiosan halki kulkee Vienanmeren–Itämeren kanava, jolla on rahti- ja matkailijaliikennettä. Kevätjoella on huoltoasema.
Taajamassa toimii vuonna 1938 perustettu Kesäjoen saha, tiilitehdas ja leipomo. Kunnan alueella on kaksi kalanviljelylaitosta. Uikujoella sijaitseva Palokorgan vesivoimalaitos kuuluu TGK-1 -energiantuotantoyhtiölle.
Keskustaajaman palveluihin kuuluu lastentarha, koulu, kulttuuritalo, kirjasto, poliklinikka, posti, yleisönpalvelukeskus ja joukko kauppoja. Kesäjoella on kaksi ortodoksista sekä evankelinen kirkko.

Nähtävyydet

Kesä- ja Tunkuanjokien varrella sijaitsee kivikautisia asuinpaikkoja. Historialliset kohteet liittyvät Venäjän kansalaissotaan ja toiseen maailmansotaan sekä Vienanmeren kanavan rakentamiseen.
Jalkaväkirykmentti 28 (jatkosota)

Keskittäminen

Jalkaväkirykmentti 28 keskitettiin tulevalle, suunnitellun puolustustehtävän mukaiselle, toiminta-alueelleen 21.-23. kesäkuuta 1941 välisenä aikana. Toiminta-alue sijoittui noin 15 kilometriä valtakunnan rajasta länteen. Sen itäpuolelle oli ryhmittyneenä Jalkaväkirykmentti 7.
Suomen poliittinen johto totesi Suomen olevan sodassa 25. kesäkuuta 1941.

Jatkosodan hyökkäysvaihe

Rykmentti siirtyi 28.-29.6.1941 välisenä yönä Jalkaväkirykmentti 7:n Tarnalassa olevien asemien läpi, aivan valtakunnan rajan tuntumaan, saatuaan käskyn siirtyä hyökkäysvalmiusasemiin. Sen yksiköt etenivät 30. kesäkuuta 1941 klo 19 alkaen valtakunnan rajan yli. Yön aikana joukot etenivät Pieni-Iijärven - Kurkijärven - Joutsenlammen alueelle, jonne vihollinen pysäytti hyökkäyksen. Rykmentin II pataljoona (II/JR 28) eteni noin 3 kilometriä itään Kurkelanjärven - Pienen-Iijärven väliselle kannakselle, jossa eteneminen pysähtyi hetkeksi puna-armeijan joukkojen varustettuihin asemiin.
Hyökkäystä jatkettiin 1. heinäkuuta käytännössä kolmelta suunnalta tavoitteena lyödä alueella olevat puna-armeijan joukot. Hyökkäys johti vihollisjoukkojen perääntymiseen aina noin 10 kilometrin päähän taistelualueesta. Puolen yön aikaan miehitettiin Parikankylän alue ja hyökkäystä jatkettiin siitäkin noin 4 kilometrin päässä olevan Sikopohjan alueelle mainitusta kylästä pohjoiseen.
2.7.1941 annetun divisioonan komentajan käskyn mukaan Jalkaväkirykmentti 28:n tuli edetä divisioonan vastuualueen pohjoisosassa Jaakkiman suuntaan, mikä edellytti asteittaista siirtymistä divisioonan lohkon keskiosista kohti pohjoista. Seuraavana päivänä annettu käskyn tarkennus edellytti Ristilahden valtaamista. Rykmentin joukkoja järjestettiin uudelleen ja täydennettiin 5. heinäkuuta annettujen käskyjen toteuttamiseksi. Samaan aikaan tykistö tulitti Ristilahden aluetta.
Puna-armeijan joukot valmistautuivat 6. heinäkuuta ulosmurtautumiseen uhkaavasta asemastaan. Illalla vihollinen alkoikin kuljettaa vesiteitse joukkojaan pois alueelta ja samanaikaisesti keskitti muitakin yksiköitään rykmentin II pataljoonan lähialueille. Varhain seuraavana aamuna vihollinen aloitti ulosmurtautumisensa, jota II pataljoonan harva miehitys ei rykmentin sille alistamista kahdesta jääkärijoukkueesta ja panssariautosta huolimatta kyennyt estämään. Vihollisjoukot alkoivat valua pois osittaisesta saarrostuksestaan. Taisteluvastuu siirtyi rykmentin III pataljoonan (III/JR 28) alueelle. Tämän jälkeen rykmentin osalta taistelut laantuivat lähinnä paikallisiksi partiokahakoiksi ja tykistötoiminnaksi aina heinäkuun loppuun asti.

Lakkauttaminen

Rykmentti lakkautettiin maaliskuussa 1942.
Kamarikuoro Kaamos

Kamarikuoro Kaamos on vuonna 2007 perustettu noin kolmikymmenjäseninen helsinkiläinen sekakuoro. Sen laulajissa on monen eri alan väkeä kanttorista restonomiin, ja joukossa on myös musiikin opiskelijoita.
Kuoron ohjelmisto käsittää eurooppalaista a cappellaa saksalaisesta romantiikasta skandinaaviseen nykymusiikkiin. Kaamos järjestää konsertteja sekä yksin että muiden kokoonpanojen kanssa. Kesäkuussa 2009 se palkittiin Tampereen Sävel -kuorokatselmuksessa kahdella kultaleimalla. Saman vuoden syyskuussa Kaamos osallistui myös kolmatta kertaa järjestettyyn kansainväliseen Harald Andersén -kamarikuorokilpailuun. Vuonna 2010 Kaamos mm. konsertoi Radion sinfoniaorkesterin kanssa ja teki ensimmäisen ulkomaanmatkansa Itävaltaan sekä kotimaankiertueen Pohjanmaalle. Itävallassa Kaamos osallistui Spittal an der Draun 47. kansainväliseen kuorokilpailuun, jossa se palkittiin kolmannella palkinnolla sekä kansanlaulu- että taidelaulukategoriassa.
Kuoroa on sen perustamisesta saakka johtanut Dani Juris.