google/wiki40b huggingface dataset:
James S. Cutsinger

James S. Cutsinger (s. 1953) on yhdysvaltalainen teologi ja uskontotieteilijä sekä perennialismin tutkija.
Cutsinger opettaa uskontotiedettä Etelä-Carolinan osavaltionyliopistossa ja on tutkinut erityisesti itäisen kristillisyyden henkisyyttä ja mystiikkaa, traditionalistista koulukuntaa, perennialismia ja Frithjof Schuonin ajattelua. Uskonnoltaan hän on ortodoksi.
1975 Cutsinger valmistui Cornell Collegesta pääaineinaan poliittinen teoria sekä venäjän kieli ja kirjallisuus. Vuonna 1980 hän valmistui tohtoriksi Harvardista pääaineenaan teologia ja uskontotiede. Hän on toimittanut lukuisia uskonnollista mystiikkaa käsitteleviä kirjoja ja osallistunut kansainvälisiin ekumeenisiin konferensseihin, joita on hän on myös järjestänyt. Pääasiallinen toimitustyön kohde on ollut Frithjof Schuonin kirjallinen tuotanto. Ensisijaisesti Cutsinger pitää kuitenkin itseään ”opettajana”.
Cutsinger käyttää opetuksessaan sokraattista metodia. Hänen kurssinsa ovat luonteeltaan keskustelua ja väittelyä. Jokainen hänen kurssinsa on ”laajennettu argumentti”. Yhtäkään hänen teoksistaan ei ole suomennettu.
Cutsinger kuuluu American Academy of Religion -järjestöön, International Society for Neoplatonic Studies -seuraan sekä Foundation for Traditional Studies -yhdistykseen, jonka sihteerinä hän toimii. Hän asuu vaimonsa kanssa Columbiassa, Etelä-Carolinassa. Cutsingerilla on neljä lasta. Poliittisesti hän sanoo olevansa radikaali traditionalisti.
Arto Nieminen (journalisti)

Arto Nieminen (s. 31. joulukuuta 1957) on journalisti ja Suomen Journalistiliiton entinen puheenjohtaja. Hän toimi tehtävässä vuosina 2006–2014.
Nieminen on työskennellyt toimitussihteerinä Virkamiesten ja toimihenkilöiden yhteisjärjestön VTY:n lehdessä 1985–1988. Hän työskenteli työmarkkinatoimittajana Yleisradion Radiouutisissa 1989–2004 ja politiikan toimittajana TV2:n Ajankohtaisessa kakkosessa 2004–2006. Hänet valittiin Journalistiliiton puheenjohtajaksi vuonna 2006, ja siitä tehtävästä hän palasi Yleisradion palvelukseen vuonna 2015. Nieminen sai Journalistiliiton ansiomerkin vuonna 2015.
Rakkautta Karibialla

Juoni

Karibian saarella on 12 naista, jotka etsivät sitä oikeaa. Sinkkumiehet saapuvat paikalle yksitellen tavatakseen kunkin naisen erikseen kasvokkain. Ensikohtaamisen jälkeen naiset päättävät, haluavatko he jatkaa tapailua. Jos nainen poistuu vasemmalle, hän ei halua enää tavata miestä, kun taas kiinnostuneet naiset kulkevat oikealle (perustuen deittisovellus Tinderiin).
Suhteissa valta vaihtuu nopeasti, ja sen jälkeen on miehen vuoro valita kaksi hänestä kiinnostunutta naista, joiden kanssa hän haluaa tehdä lähempää tuttavuutta. Vuorokauden jälkeen miehen on päätettävä kummalle hän antaa pakit, jolloin toisen naisen on palattava odottamaan seuraavaa miestä. Ohjelman aikana muodostuu useita pareja ja lopulta he itse päättävät suhteensa jatkosta.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2017

Pudotuspelit

Kaikki ajat  paikallista aikaa; UTC+2.
Hadera

Historia

Haderan nykyinen nimi on johdettu arabiankielisestä nimestä al-Khaḍrāʾ eli vihreä, mikä viittasi alueen soihin ja niillä kasvaneisiin leviin. Varhaisimmat merkit asutuksesta Haderan alueelta ovat peräisin kalkoliittiselta kaudelta. Alueelta on tehty runsaasti pronssikautisia löytöjä, kuten rakennuksia, mosaiikkeja ja esimerkiksi roomalainen silta. Ristirekeläiset kutsuivat paikalla ollutta kaupunkia nimellä Lictera, mutta paikka hylättiin ristiretkien jälkeen.
Nykyisen Haderan perustivat vuonna 1890 Hovevei Zionin jäsenet Vilnasta, Kovnosta ja Riiasta tulleet siirtolaiset. Soista seutua vaivasi malaria, ja noin puolet Haderan juutalaisista siirtolaisista kuoli ensimmäisten 20 vuoden aikana. Edmond de Rothschild alkoi rahoittaa siirtokunnan kehittämistä vuodesta 1895 eteenpäin. Kehitystyöhön lukeutui esimerkiksi alueen soiden kuivattaminen ja eukalyptuspuiden istuttaminen. Eukalyptuksista tuli sittemmin kaupungin symboli. Lyddan ja Haifan välinen rautatie valmistui vuosina 1918 ja 1919, jolloin Hadera sai rautatieaseman. Haderan ja Petahin välinen maantie valmistui vuonna 1937, ja viimeiset suot kuivatettiin vuonna 1945, jolloin rakennettiin suuri merelle johtava kanaali. Kaupungin asukasluku vuonna 1898 oli ollut 152, ja vuonna 1948 se oli 11 819.
Haderan väestö kasvoi nopeasti Israelin itsenäisyyssodan jälkeen vuonna 1948. Vuonna 1968 kaupungissa oli 31 100 asukasta. Toisen intifadan aikana Haderassa tehtiin useita terrori-iskuja.

Talous

Hadera on yksi Israelin pääasiallisista sitrushedelmien tuotantoalueista. Kaupungissa on myös huomattavaa teollisuutta. Paikallinen paperitehdas kattaa suuren osan paperin paikallisesta kysynnästä ja kaupungissa sijaitsee myös rengastehdas. Muihin teollisuuden osa-alueisiin lukeutuvat metalliteollisuus ja esimerkiksi sitrushedelmien jalostus. Kaupungissa sijaitsee myös Israel Electric Corporationin Orot Rabinin hiilivoimala. Hiilen käyttö aijotaan korvata tulevaisuudessa maakaasulla.

Väestö

Haderan asukasluku vuoden 2017 lopussa oli 93 973.
U-käännös

Liikenteessä U-käännös on 180 astetta kattava käännös, jolla vaihdetaan ajosuuntaa vastakkaiseen. Eri lainsäädännöissä suhtautuminen U-käännöksiin vaihtelee.

U-käännös kielletty

U-käännös on Suomessa kielletty seuraavien liikennemerkkien vaikutusalueella:
Paatsivuono

Historia

Alueen ensimmäiset asukkaat olivat saamelaisia. Alueelle saapui uudisasukkaita Etelä-Norjasta sekä myös Suomesta.
Malankivuonon rannalla sijaitseva kunnan länsiosa muodosti aiemmin itsenäisen Malangenin kunnan, joka liitettiin Paatsivuonoon vuonna 1964.
John Neville

John Neville (2. toukokuuta 1925 Lontoo – 19. marraskuuta 2011 Toronto) oli brittiläinen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa pääroolistaan Terry Gilliamin elokuvassa Paroni von Münchhausenin seikkailut (1988).
Neville syntyi Lontoossa ja teki elokuvarooliensa ohella työtä televisiossa ja teatterissa. Hän esiintyi Salaiset kansiot -televisiosarjassa ja siitä tehdyssä elokuvassa X-Files – taistelu tulevaisuudesta (1998).
Neville oli Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseeri (OBE) vuodesta 1965 ja Kanadan ritarikunnan jäsen (CM) vuodesta 2006. Hän asettui Kanadaan vakituisesti vuonna 1972.
Viisari

Viisari (ruots. visare) eli osoitin on jotakin mitattua arvoa osoittava mekaaninen osa analogisessa mekaanisessa kellossa tai viisarimallisessa mittarissa. Mekaanisessa vaa'assa voi olla viisari, joka näyttää vaakakuppien olevan keskenään tasapainossa.
Kellossa viisari on kellotaulun olennainen osa, jolla ilmoitetaan kellonaika. Viisareita on useita erilaisia, kuten tunti-, minuutti- ja sekuntiviisari sekä herätyskelloissa herätysviisari. Viisarit pyritään saamaan paremmin toisistaan erottuviksi tekemällä ne eripaksuisiksi ja -pituisiksi. Tavallisesti viisarit on kiinnitetty kellotaulun keskelle samankeskeisesti kukin omaan akseliinsa.
Maarit Peltoniemi

Maarit Peltoniemi (s. 10. huhtikuuta 1969 Kaustinen) on suomalainen laulaja, joka Seinäjoen Tangomarkkinoilla vuonna 1994 nimettiin tangoprinsessaksi. Vuonna 1998 julkaistiin hänen ensimmäinen albuminsa Haaveiden laiva.
Lisäksi Maarit vierailee Juhonpojat-yhtyeen levyllä Kohtalo.
M/S Oleander

Käyttöhistoria

M/S Pride of Free Enterprise asetettiin marraskuussa 1980 liikenteeseen välille Dover – Calais ja Dover – Zeebrugge. Vuonna 1987 alus vaihtoi nimeä ja jatkoi liikennöintiä välillä Dover – Zeebrugge. Alus rekisteröitiin P&O European Ferries Ltd:lle samana vuonna. Alus myytiin Howill Shipping Ltd:lle vuonna 1991 mutta vuokrattiin edelleen P&O European Ferries Ltd:lle. Liikenne välillä Dover – Calais aloitettiin 1992. Vuoden 1996 lokakuussa liikennöitiin Calaisin sijasta Zeebruggeen. Alkuvuonna 1998 alus liikennöi P&O Stena Line Ltd:n alaisuudessa välillä Dover – Calais. Samana vuonna alus sai uuden nimen M/S P&O SL Picardy. Tammikuussa 2000 alus liikennöi jälleen välillä Dover – Zeebrugge kunnes telakoitiin helmikuussa Dunkerquessa. Se myytiin 2001 kyproslaiselle Transeuropa Shippingille ja sai uuden nimen. Liikenne välillä Oostende – Ramsgate aloitettiin heinäkuussa 2002.
Karsten Heine

Ura pelaajana

Heine aloitti peliuransa GSK Köpenickissä 1963 siirtyen 14-vuotiaana 1. FC Union Berlinin nuorisojoukkueeseen. 1973 hän debytoi joukkueen edustusmiehistössä kauden viimeisessä ottelussa FC Carl Zeiss Jenaa vastaan. Tulevina vuosina Heine nousi Union Berlinin avainpelaajien joukkoon ja juhli kauden 1975/76 päätteeksi DDR:n mestaruutta. 
Kaudella 1981/82 Heinen ura otti takapakkia ja selkävaivoista kärsinyt keskikenttäpelaaja putosi Union Berlinin avauskokoonpanosta. 1983 hän siirtyi BSG Stahl Brandenburgiin, jossa pelasi kaksi kautta. Heine oli juhlimassa seuran kanssa nousua DDR-Oberligaan kauden 1983/84 päätteeksi. 
Heine palasi vielä 1985 Union Berliniin, mutta pelasi seurassa vain kuusi ottelua ja lopetti uransa joulukuussa 1986.

Ura valmentajana

Heine aloitti valmennusuransa 1987 BSG WBK Berlinin pelaajavalmentajana. Tammikuussa 1988 hän siirtyi DDR-Oberligan hännille pudonneen Union Berlinin päävalmentajaksi. Heinen johdolla seura sijoittui liigassa lopulta sijalle 11 ja vältti putoamisen. Seuraava kausi oli murheellisempi ja Union Berlin putosi sarjajumbona liigasta. Heine sai kuitenkin jatkaa tehtävässään, mutta kun nousuhaavet kariutuivat keväällä 1990 sai Heine potkut tehtävistään.
Kesällä 1990 Heine jatkoi uraansa Hertha BSC:n organisaatiossa apulaisvalmentajana.  Toukokuussa 1991 hän nousi hetkeksi seuran päävalmentajaksi Peter Neururerin potkujen vuoksi.
1991 hän jatkoi Herthan II-joukkueen päävalmentajana johdattaen amatöörijoukkueen kaudella 1992/93 sensaatiomaisesti Saksan Cupin loppuotteluun, jossa Bayer 04 Leverkusen oli kuitenkin vahvempi. Huhtikuussa 1994 hän nousi jälleen Herthan edustusjoukkueen peräsimeen, tällä kertaa Uwe Reindersin potkujen myötä. Heine luotsasi seuraa 2. Bundesliigassa puolitoista vuotta, kunnes sai joulukuussa 1995 tehdä tilaa Jürgen Röberille seuran nousuhaaveiden kariuduttua.
Hertha-potkujensa jälkeen Heine toimi 1996–97 Union Berlinin ja 1997–99 SV Babelsbergin päävalmentajana. Babelsbergistä lähtönsä jälkeen Heine toimi nelisen vuotta scouttina, kunnes palasi tammikuussa 2004 Herthan organisaatioon II-joukkueen valmentajaksi. Kauden päätteeksi Herha II juhli nousua Regionalliga Nordiin ja voitti myös Berlin Landespokalin. 
Huhtikuussa 2007 Heinesta tuli jälleen Herthan edustusjoukkueen päävalmentaja, tällä kertaa Falko Götzin potkujen vuoksi.  Jälleen kerran pesti jäi kuitenkin lyhyeksi ja kesällä Hertha palkkasi sveitsiläisen Lucien Favren päävalmentajakseen ja Heine jatkoi II-joukkueen peräsimessä. 
Katastrofaalinen kauden alku 2009/10 toi Favrelle potkut syyskuun lopulla 2009 ja Heine nousi jälleen Herthan päävalmentajaksi.  Friedhelm Funkelin noustua lokakuussa päävalmentajaksi Heine palasi U23-joukkueen valmennustehtäviin.  
Lokakuussa 2013 Heine allekirjoitti vuoteen 2015 ulottuvan sopimuksen 3. Ligassa pelaavan Chemnitzer FC:n päävalmentaja.  Heinen johdolla Chemnitzer pelasi nousujohteisesti ja pelastui kaudella 2013/14 putoamiselta. Heinen ensimmäisellä täydellä kaudella 2014/15 Chemnitzer sijoittui viidenneksi. Kevätkauden 2015/16 heikot peliesitykset johtivat kuitenkin Heinen potkuihin maaliskuun alussa 2016.
Nälkäpeli (elokuva)

Juoni

Pohjois-Amerikan raunioista on syntynyt Panem-niminen valtio, joka muodostuu kahdestatoista vyöhykkeestä. Aikanaan vyöhykkeet olivat kapinoineet vaurasta pääkaupunkia Capitolia vastaan, mistä rangaistukseksi kolmastoista vyöhyke hävitettiin ja kehitettiin julma tositelevisiotapahtuma nimeltä Nälkäpeli. Nälkäpeliin arvotaan jokaiselta vyöhykkeeltä yksi poika- ja yksi tyttötribuutti. Kun 16-vuotiaan Katniss Everdeenin 12-vuotias pikkusisko Primrose valitaan Nälkäpeliin, Katniss ilmoittautuu vapaaehtoiseksi siskonsa tilalle. Vyöhykkeen 12 poikatribuutiksi valitaan Peeta Mellark, joka on pelastanut Katnissin ja hänen perheensä nälkäkuolemalta vuosia aikaisemmin. Katnissilla on edessään elämänsä kovin haaste: selviytyä voittajaksi pelissä, jonka voittaminen merkitsee mainetta ja rikkauksia ja häviäminen varmaa kuolemaa. Areenalla Katniss liittoutuu 12-vuotiaan pienen tytön Ruen kanssa. Rue muistuttaa Katnissia Primistä, ja Ruen kuoleman ansiosta Katniss selviää myöhemmin kohdatessaan Treshin, 11-vyöhykkeen toisen tribuutin. Pelissä ollessa enää kuusi tribuuttia ilmoitetaan, että voittajia voi olla kaksi, jos he ovat samalta vyöhykkeeltä. Katniss löytää vakavasti haavoittuneen Peetan ja yrittää pelastaa tämän verenmyrkytykseltä. Katniss lähtee runsaudensarvelle Peetan vastustelusta huolimatta, ja runsaudensarvesta Katniss saa lääkettä, joka pelastaa Peetan. Peeta paranee ja myrkyttää Ketunnaaman vahingossa sysimarjoilla. Tribuutteja on kolme, ja heidät ajetaan yhteen Runsaudensarvelle. Siellä Katniss tappaa Caton, joka oli vainonnut häntä alusta asti. Sääntö kahdesta voittajasta kumotaan ja Peeta käskee Katnissia tappamaan hänet, mutta Katniss ojentaakin Peetalle myrkyllisiä sysimarjoja. He molemmat aikovat tappaa itsensä niillä, mutta juuri ennen nielaisua Claudius Templesmith esittelee Nälkäpelin voittajat Katniss Everdeenin ja Peeta Mellarkin.

Tuotanto

Lionsgate Entertainment hankki maailmanlaajuiset esitysoikeudet Nälkäpelin elokuvaversioon, jonka tuotti Nina Jacobsonin tuotantoyhtiö Color Force. Collins teki kirjasta elokuvakäsikirjoituksen itse. Lionsgaten Alli Shearmur ja Jim Miller tulevat olemaan vastuussa elokuvan tuottamisesta.
16. maaliskuuta 2011 ilmoitettiin, että Katnissin rooliin oli valittu Jennifer Lawrence. Lionsgate vahvisti, että noin 30 näyttelijätärtä oli joko tavattu tai luetettu roolia varten. Heitä olivat Lawrencen lisäksi Hailee Steinfeld, Abigail Breslin, Emma Roberts, Saoirse Ronan, Chloë Moretz, Lyndsy Fonseca, Emily Browning, Shailene Woodley ja Kaya Scodelario. Lionsgate vahvisti 4. huhtikuuta, että Peetan rooliin valittiin Josh Hutcherson ja Galen rooliin Liam Hemsworth.
Elokuvan kuvaukset alkoivat Pohjois-Carolinassa toukokuussa 2011 ja päättyivät 15. syyskuuta 2011. Elokuvan ohjaaja Gary Ross tähtäsi siihen, että elokuva saisi PG-13-ikärajan. Suomessa elokuvan ikärajaksi asetettiin K-12.
Ukrainan alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkue

Ukrainan alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkue edustaa Ukrainaa alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa. Joukkue on parhaimmillaan sijoittunut EM-kisoissa hopealle 2006, jolloin se hävisi finaalissa Alankomaille 0–3. Lisäksi Ukraina pääsi myös 2011 EM-kisoihin, jossa se jäi alkulohkonsa viimeiseksi.
Ada (Minnesota)

Adaon kaupunki Normanin piirikunnassa Minnesotassa, Yhdysvalloissa. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2000 väestönlaskennassa 1 657. Se on Normanin piirikunnan pääkaupunki. Sen asukastiheys oli samaisena vuonna 477.4/km². Tällöin kaupungissa asui 432 perhettä.
Kaupungin asukkaista 24,5% oli alle 18-vuotiaita, 5,9 18-24 vuotta, 25,0% 25-44 vuotta sekä 20,0% 45-64 ja loput 24,5% yli 64-vuotiaita. Kaupungin nykyinen pormestari on Jim Ellefson.
GP3

Kilpailuviikonloppu

Kilpailuviikonloppuun kuuluu 30 minuutin vapaa harjoitus perjantaina ja 30 minuutin aika-ajo lauantaiaamuna sekä puolituntiset kisat lauantaina ja sunnuntaina. Lauantain kilpailuun lähdetään aika-ajon tulosten mukaisessa järjestyksessä ja sunnuntain kilpailuun lauantain tulosten mukaan niin, että kahdeksan parasta lähtevät käännetyssä järjestyksessä. Pakollisia varikkokäyntejä ei kilpailuissa ole.
Stojan Protić

Stojan Protić (28. tammikuuta 1857 Kruševac – 28. lokakuuta 1923 Belgrad) oli serbialainen poliitikko ja toimittaja, joka toimi Jugoslavian pääministerinä vuosina 1918–1919 ja 1920. Hän kuului Radikaalipuolueeseen.
Protić opiskeli historiaa ja kielitiedettä Belgradin yliopistossa, työskenteli lyhyen aikaa virkamiehenä ja ryhtyi sen jälkeen Radikaalipuoluetta tukeneen Samouprava-sanomalehden toimittajaksi. Vuodesta 1884 hän oli Odjek (”kaiku”) -nimisen lehden päätoimittaja ja kannatti voimakkaasti Serbian perustuslain uudistamista. Protić valittiin vuonna 1887 parlamenttiin ja hän toimi vuoden 1889 perustuslainuudistusta valmistelleen komitean sihteerinä. Vuonna 1894 hän perusti Delo-kuukausilehden. Entistä kuningas Milania vastaan heinäkuussa 1899 tehdyn murhayrityksen jälkeen Radikaalipuolueen johtajia vainottiin, ja Protić tuomittiin salaliitosta syytettynä 20 vuodeksi pakkotyöhön. Hänet kuitenkin armahdettiin jo seuraavana vuonna ja valittiin 1901 takaisin parlamenttiin.
Vuodesta 1903 Protić oli yksi Radikaalipuolueen johtajista Nikola Pašićin ja Lazar Pacun ohella. Hän toimi vuosien 1903–1918 välillä useasti Serbian sisäministerinä sekä kerran valtiovarainministerinä. Vuoden 1914 heinäkuun kriisin aikana Protić luonnosteli pääministeri Pašićin toimeksiannosta Serbian vastauksen Itävalta-Unkarin uhkavaatimukseen. Kun ensimmäisen maailmansodan jälkeen vuoden 1918 lopussa perustettiin Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunta (sittemmin Jugoslavia), Protić nimitettiin sen pääministeriksi. Hän kokosi hallituksensa eri kansallisuuksien edustajista. Hän toimi pääministerinä joulukuusta 1918 elokuuhun 1919 sekä uudelleen helmikuusta toukokuuhun 1920. Vuosina 1920–1921 Protić toimi perustuslakia säätävästä kansalliskokouksesta vastanneena ministerinä. Toisin kuin Pašić ja pääosa Radikaalipuolueesta, hän ei kannattanut tiukkaa keskusvaltaisuutta, mutta hänen näkemyksensä eivät toteutuneet vuonna 1921 hyväksytyssä perustuslaissa. Tämän seurauksena Protić erosi puolueestaan, perusti uuden Radikal-nimisen lehden äänenkannattajakseen ja yritti vuoden 1923 vaaleissa parlamenttiin itsenäisenä radikaalina.
Cordouanin majakka

Historia

Majakalla on ollut tärkeä tehtävä ohjata laivoja Bordeaux'n satamaan. Ensimmäinen tälle paikalle rakennettu majakka valmistui noin vuonna 1360. Se tunnettiin nimellä Tour aux Anglais (englantilaisten torni), koska sen rakennutti Walesin prinssi Edvard Musta prinssi. Nykyisen majakan määräsi rakennettavaksi Ranskan kuningas Henrik III vuonna 1584. Majakka valmistui vuonna 1611, noin 25 vuoden rakentamisen jälkeen. Majakan suunnitellut arkkitehti Louis de Foix kuoli vuonna 1602, joten hän ei koskaan nähnyt hänen työtään valmiina. Majakan korkeus oli tuolloin 37 metriä, ja sitä pidettiin ”maailman kahdeksantena ihmeenä". Majakka on kuulunut Ranskan historiallisten monumenttien luetteloon vuodesta 1862.
Hurmio (albumi)

Kappaleet

Kaikki kappaleet on sovittanut Otto Donner.
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1958

Vuoden 1958 hiihdon MM-kilpailut järjestettiin Lahdessa, Suomessa 1.–9. maaliskuuta. Lahti sai kilpailut järjestettäväkseen jo kolmannen kerran historiansa aikana, ja tämä oli ensimmäinen kerta, kun naisille oli kilpailuja Lahden MM-hiihdoissa. Isäntämaa saavutti kisoissa kymmenen mitalia, joista neljä oli kultaa.
Saksa osallistui kisoihin ensimmäistä kertaa vuoden 1939 jälkeen  Itä-Saksan ja Länsi-Saksan joukkueina.
Lahti valittiin kisojen järjestäjäksi 5. kesäkuuta 1955 Montreux’ssä kansainvälisen hiihtoliiton kongressissa.
Tears of Steel

Juoni

Pahantahtoiset robotit ovat vallanneet maailman. Amsterdamissa joukko sotilaita ja tiedemiehiä pyrkii toistamaan tietokonesimulaatiossa tapahtuman, joka käynnisti nämä hyökkäykset 40 vuotta aikaisemmin: Thom loukkasi robotikkotyttöystäväänsä Celiaa. Thom on edelleen elossa, ja Celian aivot, jotka ohjaavat robotteja, on liitetty tietokoneeseen; tiedemiehet pyrkivät keksimään jonkin keinon saada Celia lopettamaan robottisota.
Sämpylä

Sämpylä on pienikokoinen, tavallisesti pitkänomainen tai pyöreä leipä. Sämpylän koko ja ulkomuoto voivat vaihdella valmistustavan mukaan. Sämpylän täytteenä käytetään usein juustoa, makkaraa, kurkkua, salaattia ja tomaattia sekä myös keitettyjä tai paistettuja kananmunia.
Alkuaan sämpylät leivottiin vehnäjauhoista, mutta myöhemmin niihin on käytetty mitä tahansa leipiin sopivaa jauhoa tai varta vasten niihin tarkoitettuja sämpyläjauhoja. Sämpylätaikinaan voi sekoittaa myös vaikkapa porkkanaraastetta tai siemeniä.

Muut sämpyläpohjaiset tuotteet

Jos sämpylän väliin lisää nakin, muodostuu nakkisämpylä, josta käytetään usein myös sen englanninkielistä nimitystä hot dog eli "hodari". Nakkisämpylän välissä käytetään täytteinä usein kurkkusalaattia, sinappia, majoneesia ja ketsuppia. 
Jos sämpylän väliin laittaa esimerkiksi jauheliha- tai kananlihapihvin, muodostuu hampurilainen. Hampurilaisen täytteenä käytetään usein salaattia, sinappia ja ketsuppia sekä joskus myös paistettuja kananmunia.
Briljanttivihreä

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa briljanttivihreä on kullankeltaisia tai vihreitä kiteitä. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja etanoliin ja muodostuva liuos on väriltään vihreä. Liuoksen voimakkain sähkömagneettisen säteilyn absorptio on aallonpituuksilla 428 ja 625 nm. Briljanttivihreä on pH-indikaattori ja vesiliuoksen väri muuttuu pH-alueella 0,0–2,6 keltaisesta vihreäksi.
John Refoua

John Refoua on yhdysvaltalainen elokuvaleikkaaja. Hän on tehnyt paljon yhteistyötä James Cameronin kanssa, joista tunnetuin lienee Avatar, jossa hän toimi elokuvan leikkaajana. Hänen muihin töihinsä lukeutuu muun muassa komediat Reno 911!, Miami and Balls of Fury sekä televisiosarjat CSI: Miami ja Dark Angel.
Ulla Virtanen

Radiossa

Virtanen toimi vuosina 2011–2012 NRJ:n Aamupojat-ohjelman tuottajana ja radiojuontajana. Häntä on kuultu YleX:n sunnuntain "Suorana: Virtanen" -ohjelmassa, sekä vierailijana muissa YleX:n ja Radio NRJ:n ohjelmissa. Virtanen toimi TV2:n Suorana: Kortesmäki -talk show’ssa koomikkona kahden kauden ajan.
Vuodesta 2016 Ulla Virtanen on toiminut myös Me Naiset -lehden kolumnistina.

Näyttelijänä

Virtanen valmistui näyttelijäksi American Academy of Dramatic Arts -koulusta New Yorkissa ja opiskeli improvisaatiota Upright Citizens Brigade -koulussa New Yorkissa sekä Los Angelesissa. Hän on opiskellut TV- ja elokuvatuotantoa vuoden verran Westminsterin yliopistossa Lontoossa.
Vuonna 2008 Virtanen näytteli Riihimäen Teatterin Puhtaana Käteen -farssissa. Hänet valittiin Suomen Standup-klubin Vuoden Tulokas -finalisteihin vuonna 2011. Vuonna 2016 Ulla Virtanen näytteli George Brantin monologinäytelmässä Siipirikko (Grounded) (suomentanut Jyri Numminen) pilotin roolin. 
Suositussa ToosaTV-sketsisarjassa Virtanen on esittänyt useita eri rooleja yhdessä Cristal Snown ja NikoLan kanssa niin Iltasanomat-tuotannossa kuin Fox Suomi -televisiosarjassa.
Litanijoen taistelu

Taustaa

Palestiinan pohjoisosiin kootut Australian joukot ylittivät Vichyn Ranskan hallitseman Libanonin rajan varhain 8. kesäkuuta. Vichyn Ranskan joukkoja kohdattiin ensimmäisen kerran Litanijoen eteläpuolella, mutta vastarinta oli vielä hajanaista.

Taistelu

Australian 21. prikaati eteni pitkin rantatietä kohti Beirutia ja sen piti ylittää Litanijoki. Everstiluutnantti R. L. Pedderin No. 11 (Scottish) Commando teki maihinnousun tavoitteenaan lähellä jokisuuta olevan sillan valtaus, mutta maihinnousu viivästyi vuorokaudella kovan merenkäynnin vuoksi. Viive antoi Vichyn Ranskan joukoille aikaa sillan hävittämiseen. Kommandojen noustua maihin kolmessa eri pisteessä he kärsivät kovia tappioita muun muassa Pedder sai surmansa. Kommandojen komentajaksi tuli Geoffrey Keyes, jonka johdolla joukot saivat varmistettua ylimenon.
Etenevät australialaisjoukot joutuivat Vichyn Ranskan laivaston hävittäjien Guépardin ja Valmyn tuleen. Australian kenttätykit kuitenkin saivat alukset vetäytymään kauemmas rannasta.
Merle Oberon

Ura

Oberon aloitti elokuvauransa 1930-luvulla esiintyen ensin nimellä Queenie Thompson – vasta hänen ensimmäinen aviomiehensä Alexander Korda sai hänet luopumaan tästä vuonna 1938. Hänen uransa kulta-aikaa olivat 1930- ja 1940-luvut, jolloin valmistui suurin osa hänen elokuvistaan. Oberonin kuuluisin rooli on epäilemättä naispääosa elokuvassa Humiseva harju (Wuthering Heights, 1939), jossa hänen vastanäyttelijänään oli Laurence Olivier. Oberon on saanut urastaan tähden Hollywood Walk of Famelle.

Yksityiselämä

Merle Oberon oli naimisissa neljä kertaa, ja hänellä oli kaksi adoptoitua lasta, Francesca ja Bruno Pagliai Jr. kolmannen aviomiehensä Bruno Pagliain kanssa. Hän kuoli halvaukseen 68-vuotiaana jättäen testamentissaan liki koko omaisuutensa jaettavaksi lastensa kesken, lukuun ottamatta miljoonaa dollaria, jotka hän lahjoitti Motion Picture Country Home & Hospitalille.