google/wiki40b huggingface dataset:
Petri Sakari

Petri Kullervo Sakari (s. 25. marraskuuta 1958 Helsinki) on suomalainen viulisti ja kapellimestari.

Ura

Sakari opiskeli musiikkia Tampereen konservatoriossa 1970–1986, Sibelius-Akatemiassa 1979–1986 ja Yhdysvalloissa Aspenin musiikkikoulussa 1979–1980 opettajanaan Murry Sidlin. Sakari suoritti Sibelius-Akatemiassa kapellimestaridiplomin 1981 Jorma Panulan kapellimestariluokalla ja viuludiplomin 1986. Lisäoppia hän hankki mestarikursseilta Italian Sienassa, jossa häntä opetti Franco Ferrara, ja Sveitsin Luzernissa opettajanaan Rafael Kubelík.
Sakari aloitti kapellimestariuransa Ylioppilaskunnan Soittajissa 1979–1985 ja Vaasan kaupunginorkesterissa, jota hän johti 1983–1984. Islannin sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina ja taiteellisena johtajana hän toimi 1988–1992 ja 1996–1998, ja päävierailijana 1993–1996. Lohjan kaupunginorkesterin kapellimestarina hän oli 1993–1999, Ruotsalaisen kamariorkesterin päävierailijana 1995–1997 ja Gävlen sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina ja taiteellisena johtajana 2000–2004. Pori Sinfoniettan taiteellisena koordinaattorina Sakari toimi 2005–2006. Turun filharmonisen orkesterin vierailijana ja taiteellisena  neuvonantajana hän toimi 2006 ja orkesterin ylikapellimestarina ja taiteellisena johtajana hän aloitti tammikuussa 2007.
Sakari on johtanut lukuisia sinfoniaorkestereita Euroopassa, Singaporessa, Yhdysvalloissa, Meksikossa ja Brasiliassa. Yhdistyneessä kuningaskunnassa hän on johtanut muun muassa BBC:n Walesin kansallisorkesteria ja Bournemouthin sinfoniaorkesteria. Saksassa hän on toiminut Stuttgartin ja Saarbrückenin radion sinfoniaorkesterin sekä Itävallassa Wienin radion sinfoniaorkesterin kapellimestarina.
Ooppera- ja balettiesityksiä Sakari on johtanut muun muassa Suomen Kansallisoopperassa, Tukholman kuninkaallisessa oopperassa sekä Göteborgin ja Islannin oopperassa. Hän on levyttänyt kaikki Leevi Madetojan ja Jean Sibeliuksen sinfoniat sekä Hugo Alfvénin, Franz Berwaldin, Edvard Griegin, Uuno Klamin ja Jón Leifsin musiikkia.
Yhdysvaltain avoin tennisturnaus 2004

Vuoden 2004 Yhdysvaltain avoin tennisturnaus alkoi 30. elokuuta ja päättyi 12. syyskuuta 2004. Kilpailu oli järjestyksessään 124:s. Miesten kaksinpelin voitti Roger Federer. Naisten kaksinpelin voitti Svetlana Kuznetsova, joka saavutti ensimmäisen Grand Slam -turnausvoittonsa. Miesten nelinpelin voittivat Mark Knowles ja Daniel Nestor ja naisten nelinpelin Virginia Ruano Pascual ja Paola Suárez. Sekanelinpelin voittivat Vera Zvonarjova ja Bob Bryan.

Miesten nelinpeli

Mark Knowles /  Daniel Nestor –  Leander Paes /  David Rikl 6–3, 6–3

Naisten nelinpeli

Virginia Ruano Pascual /  Paola Suárez –  Svetlana Kuznetsova /  Jelena Lihovtseva 6–4, 7–5

Sekanelinpeli

Vera Zvonarjova /  Bob Bryan –  Alicia Molik /  Todd Woodbridge 6–3, 6–4
Sami Peltomäki

Sami Markus Peltomäki (s. 11. tammikuuta 1991 Alajärvi) on suomalainen keihäänheittäjä. Hän voitti vuonna 2012 alle 23-vuotiaiden Suomen mestaruuden tuloksella 76,60 ja sijoittui hopealle alle 23-vuotiaiden Pohjolan mestaruuskilpailuissa Ullensakerissa Norjassa tuloksella 74,63. Kalevan kisoissa Lahdessa vuonna 2012 hän sijoittui kuudenneksi tuloksella 76,48. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tampereella 2013 hän sijoittui seitsemänneksi tuloksella 76,77. Hänellä on myös SM-mitaleja M16- ja M17-sarjoissa ja pari maaotteluedustusta.
29.6.2014 Peltomäki ylitti Pihtiputaan Keihäskarnevaaleilla ensimmäisen kerran urallaan 80 metrin rajan. 
Peltomäkeä valmentaa Petteri Piironen.
Valentyn Sylvestrov

Valentyn Vasylovytš Sylvestrov (ukr. Валенти́н Васи́льович Сильве́стров; s. 30. syyskuuta 1937, Kiova) on ukrainalainen nykysäveltäjä. Hänen päätyönään pidetään Mahler-vaikutteista V sinfoniaa.
S-Video

S-Video on standardi analogisen videosignaalin siirtämiseen televisiolaitteistojen välillä. S-Video tulee sanasta separated video. S-Videota kutsutaan usein virheellisesti S-VHS:ksi tai super videoksi. Ammattilaiset käyttävät S-Videosta nimitystä Y/C, joka tarkoittaa yksinkertaisesti kahta johdinta, joista toisessa kulkee kirkkaus- (Y, luminanssi ja tahdistuspulssit) ja toisessa väritieto (C, krominanssi). S-Video -kaapelissa ei kulje audiosignaalia lainkaan, joten ääntä varten tarvitaan erillinen kaapeli. S-Video -kaapelin kautta siirretty kuvasignaali on parempilaatuista kuin komposiittivideo, jossa kirkkaus- ja väritieto kulkevat yhdessä johtimessa. S-Video kuitenkin häviää kuvanlaadussa RGB- ja komponenttivideosignaaleille sekä uusille digitaalisille kuvasignaalin siirtotavoille.

Mustavalkoinen kuva

Mikäli S-videosignaali johdetaan SCART-liittimeen, kuva saattaa näkyä mustavalkoisena, koska laite ei tunnista signaalia oikein ja luulee S-videosignaalin kirkkaussignaalia komposiittisignaaliksi. Värit saa näkymään vaihtamalla videokanavaa tai muulla tavoin säätämällä laitteen asetuksista S-videovastaanoton päälle. Syynä mustavalkoiseen kuvaan voi olla myös vääränlainen SCART-kaapeli tai sovitin. Mikäli televisiossa on kaksi SCART-liitintä, yleensä niistä vain toinen kykenee vastaanottamaan S-videosignaalia ja toinen RGB-signaalia.
Das Lied von der Erde

Das Lied von der Erde (Maan laulu) on Gustav Mahlerin sinfoninen lauluteos altolle, tenorille ja orkesterille. Teos on sävelletty kahdeksannen sinfonian jälkeen vuosina 1908–1909.
Laulujen tekstit ovat ranskan kautta saksaksi käännettyjä kiinalaisia runoja. Teoksessa on sekä altolle että tenorille kolme laulua. Mahler kirjoitti, että baritoni voi korvata alton, jos välttämätöntä – ja sellaisiakin levytyksiä on tehty. Teoksen aloittava ensimmäinen tenorin kappale on elämän turhuutta kuvaava ironisella tavalla mahtipontinen "juomalaulu". Sen jälkeen tulee alton yksinäistä syksyä käsittelevä apaattinen laulu. Kolmas kappale (tenorille) käsittelee nuorisoa, ja se on sävyltään hilpeä, ja sen melodia ja orkestraatio kuulostavat osin kiinalaiselta musiikilta. Neljäs laulu on alton kauneutta käsittelevä kappale, jossa kuvataan nuoria neitoja ja ratsastajia. Kappaleen siro melodia keskeytyy ratsastajien saapuessa orkesterin voimakkaaseen osioon. Ennen finaalia kuullaan vielä lyhyt tenorin osa, jossa lintu kertoo juopolle kevään tulosta.
Altolle sävelletty finaali on teoksen ylivoimaisesti pisin osa, ja sen puolen tunnin kesto on suunnilleen yhtä pitkä kuin aikaisemmat osat yhdessä. Finaali on tunnelmaltaan osin lähellä apaattista toista osaa, joka oli myös alton esittämä. Finaaliin sisältyy kaksi runoa, jotka molemmat käsittelevät jäähyväisten jättämistä. Välillä finaalissa seuraa pidempiä instrumentaalisia jaksoja, mutta kovin voimakkaita kohtia ei kuitenkaan kuulla, vaan kamarimusiikin tavoin orkestraatio suosii yksittäisten soittimien soolo-osuuksia. Teoksen kokonaiskesto on runsas tunti.
Säveltäjä Arnold Schönberg on muokannut teoksen orkesteriosuudesta version kamariorkesterille.
Krepidoma

Krepidoma (m.kreik. κρηπίδωμα, krēpidōma) eli krepis (κρηπίς, krēpis) (”jalusta”, ”perustus”) on antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa temppelin näkyvissä oleva kivijalka. Se oli yleensä kolmiportainen ja suuremmissa temppeleissä sekä usein Sisilian temppeleissä neliportainen. Näin krepidoma muodosti portaikon temppelin ympärille kaikille sivuille.
Krepidoman ylin osa tunnetaan nimellä stylobaatti. Krepidoman alla eli maanpinnan alapuolella oli stereobaatti, jonka ylimmästä osasta käytetään nimeä euthynteria. Itaalisissa eli etruskisissa ja roomalaisissa temppeleissä krepidomaa vastasi podium, joka oli yleensä korkeampi.
Yhdistyneen kuningaskunnan vallanperimyslaki

Yhdistyneen kuningaskunnan vallanperimyslaki (engl. Act of Settlement 1701) vuodelta 1701 on laki, joka määrittelee, miten päätetään kuka nousee Yhdistyneen kuningaskunnan ja Kansainyhteisömaan valtionpäämieheksi. Se on osa Yhdistyneen kuningaskunnan ja muiden Kansainyhteisön jäsenmaiden perustuslakia.
Laki hyväksyttiin Englannin parlamentissa Vilhelm III Oranialaisen ollessa kuninkaana. Hän ja edesmennyt vaimonsa Maria II olivat lapsettomia, joten kruunun oli määrä siirtyä seuraavaksi Marian sisarelle Annalle. Annan viimeinen henkiin jäänyt lapsi kuoli vuonna 1700, ja oli epätodennäköistä että hän saisi enempää lapsia. Tuolloisen perustuslain mukaan vallanperimys päättyi Mariaan ja Annaan, joten tarvittiin uusi laki, joka huolehtisi siitä että seuraavakin hallitsija olisi vakaumukseltaan protestantti ja torjuisi syrjäytetyn Jaakko II:n ja hänen poikansa haaveet vallasta.
Uuden lain mukaan valta menisi Hannover-suvun prinsessalle Sofialle, joka oli Jaakko I:n lapsenlapsi, ja sellaisille hänen jälkeläisilleen, jotka eivät olleet katolisia eivätkä naimisissa katolisen kanssa. Lisäksi laki määritteli että on parlamentin asia päättää vallanperijästä, ei hallitsevan monarkin.
Tämä laki johti Skotlannin kuningaskunnan liittämiseen Englantiin ja Walesiin. Skotlannin parlamentti ei ollut tyytyväinen siihen, vaan vahvisti oman lain, joka antoi Skotlannille oikeuden valita eri seuraaja Skotlannin kuningatar Annalle. Tästä seurasi että Englannin parlamentti totesi että parlamentit ja valtiot on yhdistettävä ennen kuin kuningatar Anna kuolisi.
Nykyisin laista ja etenkin sen katolisuus-pykälästä käydään keskustelua. Englannin katolinen arkkipiispa on huomauttanut, että on outoa, että Prinssi William saa naida hindun tai muslimin muttei perienglantilaista katolista.
2011 perimysjärjestystä ehdotettiin muutettavaksi niin, että esikoinen perii aina huolimatta sukupuolesta. Lisäksi katolilaisen kanssa avioituminen ei enää poistaisi kruununperimyksestä. Katolinen ei kuitenkaan edelleenkään voisi olla Britannian monarkki.
Vihterpalun kartano

Vihterpalun kartano on virolainen kartano, joka sijaitsee 65 kilometrin päässä Tallinnasta.

Historia

Kuningas Kustaa II Adolf lahjoitti Padisen Vihterpalun tilukset Thomas Rammille vuonna 1662. Pari vuotta myöhemmin kuningas antoi Rammille aatelistittelin ja läänitti Vihterpalun kartanon von Rammille. Vihterpalun tilukset pysyivät von Rammin suvulla vuoteen 1919, kunnes maat takavarikoitiin omaisuuden valtiollistamisen yhteydessä.
Kun Viron itsenäisyys palautui vuonna 1992, kartano luovutettiin takaisin Rammin suvulle. Tilan heikon kunnon vuoksi Rammin suku lahjoitti tilan Viron valtiolle. Vihterpalun tila myytiin huutokaupassa vuonna 1994 norjalaisille liikemiehille, jotka halusivat kunnostaa paikan. Valitettavasti liikemiehet matkasivat kotiin Estonia-matkustaja-aluksella, joka upposi 28. syyskuuta 1994. Liikemiehet eivät selviytyneet onnettomuudesta.
Monien sattumien kautta kartanon löysi suomalainen liikemies Timo Lemberg, joka kunnosti kartanon nykyiseen tilaansa moderniksi juhla- ja kokouskeskukseksi.
Villemarkus Elorinne

Villemarkus Elorinne on Vuoden mies 1993 -kilpailun voittaja.
Elorinne on valmistunut erityisopettajaksi. Hänen isänsä on oopperalaulaja Jorma Elorinne ja siskonsa laulaja Jippu eli Meri-Tuuli Elorinne.
Internethuijaus

Internethuijaus eli nettihuijaus on huijaus, joka on yleensä rahallinen huijaus kuten nigerialaiskirjeet, nettideittailun romanssihuijaus tai jonkinlainen tietojenkalasteluhoukutus. Alkujaan viestit tulivat kirjeitse tai faksin avulla, nyttemmin suurin osa tulee sähköpostina tai yhteydenottona sosiaalisen median kautta.

Nettihuijauksen tavat

Tyypillisissä petoksissa uhria pyydetään auttamaan rahansiirrossa, kun huijarin kerrotaan voittaneen merkittävän summan rahaa. Viimeisin tilasto vuodelta 2013 osoittaa huijauksien tuottaneen vuodessa 12,7 miljardin dollaria. Nettideittailussa huijarit luovat profiilisivuja vetovoimaisin valokuvin. Esimerkiksi Venäjällä, Ghanassa ja Malesiassa tästä osasta huijauksia on tullut jopa satoja miljoonia tuottava rikollisuuden ala.
Nettideittiin kokonaisia huijaussivustoja on perustettu suomenkielisenäkin kymmeniä, joiden maksullisiin viesteihin vastaa robotti tai joukko henkilökuntaa. Sivustot perustuvat suurelta osin tehtyihin valeprofiileihin.
Nettihuijauksia ovat esimerkiksi mainokset, joissa on tarjous joka kuulostaa uskomattoman hyvältä (esimerkiksi Saat IPod- soittimen uskomattoman halvalla! ). Yleensä tuote ei tule koskaan sen ostajalle. Nettihuijaajien tavoite on kalastella tietoa eli napata tietoon ihmisten henkilökohtaisia tietoja ja levittää tietokoneisiin viruksia. Tämän takia nettihuijaussivustot ovat selvästi epäluotettavia ja rikollisia. Tietoja voi kerätä muillakin kuin myyntisivuilla, esim. kaikki kirjautumiset ja kyselykaavakkeet saattaa kerätä tietoa vääriin käsiin, jos sitä ylläpitää nettihuijaussivusto.

Väärinkäyttö-huijaus Wikipediassa

The Daily Dotin mukaan näyttäisi olevan niin että Wiki-PR nimellä toimiva yritys on palkannut wikipedia-toimittajia luomaan kaupittelemiaan pienistä yrityksistä ja yksityishenkilöistä tarjoamiaan artikkeleja wikipediaan, mikä on wikipedian sääntöjen ja periaatteiden vastaista kaupallista toimintaa.
Laura Mohr

Laura Mohr, kirjailijanimi Laura Marholm ja Leonard Marholm, (1. toukokuuta 1854 Riika, Latvia – 6. lokakuuta 1928) oli baltiansaksalainen esseekirjailija ja novellisti.
Mohr oli sukuperältään osittain tanskalainen. Hän avioitui ruotsalaisen kirjailijan Ola Hanssonin kanssa 1889. He saivat pojan, Olan (8. syyskuuta 1890).
Marholm analysoi teoksissaan naisen sisäisyyttä. Hänen merkittävimmät teoksensa ilmestyivät 1890-luvun puolivälin tienoilla.
Petenaeaceae

Tuntomerkit

Petenaea cordata on puu tai kookas pensas, jonka lehdet sijaitsevat kierteisesti ja ovat kourasuoniset, tiheähampaiset ja korvakkeelliset. Kukat sijaitsevat haaraisissa kukinnoissa. Kukassa on yksikiehkurainen kehä, jossa on vaaleanpunaisia väkäskarvoja sisäpinnalla ja tyvirauhasia. Heteitä on 8-12. Yhdislehtinen sikiäin koostuu viidestä emilehdestä, ja siinä on paljon siemenaiheita; vartalo on pitkä. Hedelmä on liuskainen marja, jossa vartalon jäänne on jäljellä.

Levinneisyys

Laji kasvaa Keski-Amerikassa.

Luokittelu

Petenaea luokitellaan nykyään Huerteales-lahkoon, ja sen lähin sukulaisheimo on Gerrardinaceae. Aiemmin sitä on pidetty lehmusten (ent. heimo Tiliaceae) ja heimon Elaeocarpaceae sukulaisena. On myös molekyylitaksonomisia viitteitä siitä, että se saattaisi olla sukua Muntingiaceae-heimolle, joka on lahkossa Malvales.
Rack unit

Rack unit eli räkkiyksikkö tai "räkkiunitti" on mittayksikkö, jota käytetään kuvaamaan yksittäisen laitteen korkeussuunnassa vaatimaa tilaa laitetelineessä eli räkissä. Räkki on leveydeltään yleisimmin 19 tuumaa (482,6 millimetriä).
Räkkien koko ilmoitetaan usein vain yksiköiden lukumääränä, ja yksittäinen laite voi vaatia yhden tai useamman yksikön verran tilaa. Yksi yksikkö vastaa korkeudeltaan 1,75 tuumaa eli 44,45 millimetriä. Räkkien valmistajat käyttävät kiinnityskiskoja, joissa on kiinnitysreiät laitteille EIA-310 standardin mukaan. EIA tulee sanoista Electronic Industries Alliance.
Räkkejä käyttävien ammattialojen termein voidaan puhua esimerkiksi "kooltaan 2U:n laitteista", mikä siis tarkoittaa laitteen vaativan kaksi yksikköä eli 88,9 millimetriä korkeustilaa. Räkkiunittia voidaan käyttää myös leveysmittana. Tällöin puolen unitin laite tarkoittaa 9,5 tuuman (241 mm) leveyttä.
Tyrannion

Tyrannion Amisoslainen (ensimmäinen vuosisata eaa.) oli kreikkalainen grammaatikko ja kirjailija. Hän oli kotoisin Amisoksesta.
Tyrannion oli Hestiaios Amisoslaisen oppilas. Hänen alkuperäinen nimensä oli Theofrastos, mutta hänen kerrotaan saaneen uuden tyranniuteen viittaavan nimensä opettajaltaan, koska hän pyrki hallitsemaan muita oppilaita. Myöhemmin hän opiskeli Dionysios Traakialaisen alaisuudessa Rodoksella.
Tyrannion joutui Murenan ja Luculluksen vangiksi Pontoksen rannikolla vuonna 72 eaa. Mithridateen häviön jälkeen. Hän päätyi Roomaan, ja perusti suuren kirjaston. Kirjasto oli peräisin Apellikon Teoslaiselta, jonka kirjaston Sulla oli tuonut Roomaan. Sudan mukaan kirjastossa olisi ollut yli 30 000 teosta.
Apellikonin kirjaston joukossa oli myös huomattava joukko Aristoteleen teoksia. Tyrannion oli aristoteelikko tai tämän filosofian ystävä (filaristotelês), ja näin ensimmäisiä henkilöitä, joka kokosi Aristoteleen teoksia. Tämän jälkeen varsinaisen työn teosten kokoamisessa ja järjestämisessä teki Andronikos Rhodoslainen Tyrannioksen toimittamasta materiaalista.
Tyrannion perusti myös koulun Ciceroiden taloon, ja toimi muun muassa Ciceron ja tämän veljen opettajana. Myös Strabon on maininnut Tyrannionin yhdeksi opettajakseen erityisesti maantieteen alalla.
Coco Vandeweghe

2010

Australian avointen ensimmäisellä kierroksella Vandeweghe hävisi Sandra Záhlavoválle. Mercury Insurance Openissa Vandeweghe voitti ensimmäisellä kierroksella Gisela Dulkon, joka joutui luovuttamaan toisessa erässä. Toisella kierroksella hän voitti Vera Zvonarjovan luvuin 2–6, 7–5, 6–4. Puolivälierässä hän hävisi Svetlana Kuznetsovalle lukemin 7–5, 6–2.
Toray Pan Pacific Openissa hän voitti karsinnoissa Tathiana Garbinin 7–5, 6–4 ja Jarmila Grothin 6–4, 7–6(2), ja pääsi näin mukaan pääsarjaan. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti Klára Zakopalován 6–4, 7–6(6). Toisella kierroksella hän voitti Aravane Rezaïn 6–4, 6–4 ja kolmannella kierroksella Julia Görgesin 6–3, 6–0. Puolivälierässä hän hävisi Viktoryja Azarenkalle. Yhdysvaltain avoimissa Vandeweghe hävisi avauskierroksella Sabine Lisickille. Marraskuussa hän pelasi Yhdysvaltain joukkueessa Fed Cupin finaalissa, mutta hävisi molemmat ottelunsa Italiaa vastaan.

2011

Australian avoimiin Vandeweghe pääsi mukaan karsintojen kautta. Pääsarjan ensimmäisellä kierroksella hän hävisi Alizé Cornetille. Helmikuussa Memphisin WTA-turnauksessa hän voitti Anna-Lena Grönefeldin ja Alexandra Stevensonin, kunnes hävisi puolivälierissä kuudenneksi sijoitetulle Rebecca Marinolle. Ranskan avointen ensimmäisellä kierroksella Vandeweghe hävisi Marija Kirilenkolle ja Wimbledonissa Eléni Daniilídoulle. Yhdysvaltain avoimissa Vandeweghe voitti Alberta Briantin, mutta hävisi toisella kierroksella Samantha Stosurille.

2014

Vandeweghe voitti uransa ensimmäisen kaksinpelin WTA-turnauksen 's-Hertogenboschissa.

2016

Vandeweghe ylsi vuonna 2016 sekanelinpelissä loppuotteluun Horia Tecăun parina Australian avoimissa ja Rajeev Ramin parina Yhdysvaltain avoimissa. Maaliskuussa hän voitti uransa ensimmäisen nelinpelin WTA-turnauksen Indian Wellsissä ja kesäkuussa uransa toisen kaksinpelin WTA-turnauksen 's-Hertogenboschissa.

2017

Vandeweghe selviytyi Australian avoimissa 2017 kaksinpelin välieriin voitettuaan muun muassa ykköseksi sijoitetun Angelique Kerberin neljännellä kierroksella. Saman vuoden Yhdysvaltain avoimissa hän pääsi välieriin voitettuaan puolivälierissä ykkössijoitetun Karolína Plíškován. Stanfordissa Vandeweghe voitti nelinpelin WTA-turnauksen.

2018

Yhdysvaltain avoimissa 2018 Vandeweghe voitti naisten nelinpelin mestaruuden parinsa Ashleigh Bartyn kanssa. Jo maaliskuussa sama pari voitti Miamin WTA-turnauksen nelinpelin.
M/S Westgard

Käyttöhistoria

Alus valmistui vuonna 2000 alankomaalaiselta Scheepswerf Petersin telakalta. 16. helmikuuta 2006 alus sai nykyisen Westgard -nimensä. Aikaisempi nimi oli Sabinia.
Kaarina Alava

Kaarina Alava (21. kesäkuuta 1913 Pori – 2. syyskuuta 1972 Pori) oli suomalainen kuvaamataidon opettaja ja kirjailija.
SM-62 Snark

Northrop SM-62 Snark on yhdysvaltalainen pitkän kantaman strateginen risteilyohjus. Ohjus saattoi kuljettaa taistelukärkenään yhden, W39-tyyppisen 3,5 - 3,8 megatonnin lämpöydinräjähteen. Ohjus oli alisooninen (0.95 Machia, 1 044 km/h) ja se käytti Pratt & Whitney J-57 suihkumoottoria matkamoottorinaan. Ohjuksen kantama oli mannertenväliseksi luokiteltava 10 200 km. Maksimi lentokorkeus oli 18 300 metriä, joten Snark oli torjuntahävittäjille hyvin vaikea tavoittaa. Ilmatorjuntaohjukset (tuolloin lähinnä S-75) ylsivät SM-62 Snarkin toimintakorkeuteen.
Suurin osa ohjuksen koelaukaisuista toteutettiin Cape Canaveralissa, Floridassa. Ohjuksen kehitysohjelma alkoi varhain toisen maailmansodan jälkeen, vuonna 1946. Aluksi ohjustyypin nimenä oli Boojum. Snark-risteilyohjukseen kaavailtiin muita ydinkärkiä, ainakin W15:ta, mutta se lienee ollut liian painava omamassaltaan (lähes 3 500 kg) tuohon tarkoitukseen.
Pääasiallinen SM-62 Snark-ohjuksen käyttäjä, sen lyhykäisen palvelusuran aikana oli Strategic Air Command eli SAC. Ohjus oli tarkoitettu korvaamaan raskaita pommituskoneita (kuten B-36, B-47 ja B-50), sekä estämään niiden miehistötappioita. Pitkän kantaman ohjusaseena SM-62 oli ensimmäinen lajissaan. Inertiaaliseen suunnistukseen perustuva ohjausjärjestelmä toi 2,4 km:n (2 400 m) osumatarkkuuden (CEP).
SM-62 Snark oli käytössä vain hyvin lyhyen aikaa, eli noin vajaat kolme vuotta (1959-1961). Yhdysvaltain presidentti John F. Kennedy lakkautti Snark-ohjusohjelman. Asetyypin korvasivat hyvin nopeassa tahdissa ballistiset ohjukset. SM-61 Snarkin kehitysohjelmaa ja sen kalleutta on jälkikäteen arvosteltu, jopa irvailevasti. Yksikköhinta on ollut 4,1 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria (USD). Ilmatorjunnan tarkastaja, evp. eversti Ahti Lappi kuvailee kuitenkin, tätä ohjustyyppiä eräänä tärkeänä, kehitykseen liittyneenä merkkipaaluna.
Badr al-Kaddouri

Seurajoukkueura

Al-Kaddouri aloitti uransa Wydad Casablancassa, josta hän siirtyi kahden kauden jälkeen Ukrainaan Dynamo Kiovaan vuonna 2002. Al-Kaddouri siirtyi 1. syyskuuta 2011 lainasopimuksella Skotlantiin Celticin riveihin. Lopulta helmikuussa 2012 al-Kaddouri palasi takaisin Dynamo Kiovaan.
Juhani Riekkola

Juhani Riekkola (s. 1932) on tamperelainen valokuvaaja sekä fotograafikko. Tärkeä osa-alue hänen työssään on ollut Tampere ja tamperelaisuuden kuvaaminen. Riekkola toimi ensimmäisenä valokuvaajana  Hämeen läänin läänintaiteilijana 1974–1976. Hänet palkittiin valtionpalkinnolla 1971 ja valtion ylimääräisellä taiteilijaeläkkeellä 1988.
Juhani Riekkola on julkaissut kaksi valokuvateosta; Amuri (Tammi 1975) ja Pispala (Tampere-seura 1976) sekä yhden omaelämänkerrallisen teoksen nimeltä Jättää jälkeensä (Pilot 2005). Amuri keskittyy 1970-luvun Tampereen Amurin asuinympäristön murrokseen, jolloin lähes kaikki vanhat puutalot purettiin ja tilalle rakennettiin elementtitaloja. Pispala-teoksessaan Juhani Riekkola kuvaa Tampereen Pispalan elämää 1970-luvulla.
Vincent Perez

Vincent Perez (s. 10. kesäkuuta 1964) on sveitsiläinen näyttelijä, ohjaaja ja valokuvaaja.
Attila (rakennus)

Talon historiaa

Kenkätehtaan rakennutti Anton Kustaa Attila vuonna 1915. Suomen sisällissodan aikana vuonna 1918 Attilassa koulutettiin muun muassa punakaartin tykistöä ja rakennuksessa teloitettiin noin 50 punaista. Attila myi tehtaan tehtailija Edvard Rentolle 1920-luvulla. Talo oli Emil Aaltosen kenkätehtaana vuosina 1931–1974. Tehdas teki esimerkiksi luistimia, armeijan saappaita ja kuuluisia pikisaumamonoja. Rakennusta laajennettiin 1950-luvulla, ja työmaan vastaavana mestarina toimi Kalle Päätalo.
Kenkätehtaana toimimisen jälkeen rakennuksessa oli Tampereen yliopiston toimintoja, muun muassa kirjasto. Senaatti-kiinteistöjen teettämän kunnostuksen jälkeen kirjasto siirtyi omaan uudistaloonsa Kalevantielle ja Attilan rakennukseen muuttivat 2007 Pirkanmaan ympäristökeskus, Pirkanmaan-Satakunnan maanmittaustoimisto ja Tiehallinnon Hämeen tiepiiri. Vuonna 2016 Attilaan muutti myös Taiteen edistämiskeskuksen Pirkanmaan aluetoimipiste. Turvallisuus- ja kemikaalivirasto Tukesin Tampereelle alueellistetut osat siirtyivät sinne vuonna 2017.
Louise von Christierson

Louise von Christierson (1836 – 1908) oli suomalainen kulttuurimesenaatti. Hänen kiinnostuksenkohteensa oli suomalainen taidekäsityö.
Hänen puolisonsa oli Kirkniemen kartanon omistaja Carl Gustaf von Christierson.