Zhengtong

Ensimmäinen hallitsijakausi

Zhu Qizhen oli keisari Xuanden eli Zhu Zhanjin ja hänen toisen vaimonsa, keisarinna Sunin poika. Zheng­tongin hallitsija­kauden alussa Ming-dynastia oli mahtinsa huipulla Xuanden pätevän hallinnon ansioista. Zhengtong tuli ensimmäisen kerran keisariksi kahdeksan vuoden iässä ja oli dynastian ensimmäinen lapsi­keisari, ja muilla, etenkin eunukki Wang Zhengillä oli häneen suuri vaikutus­valta. Zhengtong luotti äysin Wangin neuvoihin ja ohjaukseen.

Mongolien vankina

Vuonna 1449, 22-vuotiaana, keisari Zhengtong joutui mongolien vangitsemaksi, kun hän Wang Zhenin neuvosta itse johti Tumun taistelua Esen Taishin johtamia mongoleja vastaan ja hävisi taistelun.  Keisarin joutuminen vihollisen vangiksi oli Ming-dynastialle kova isku, ja seurannut kriisi olisi vähällä johtanut dynastian kukistumiseen, mutta sen pelasti huomattava ministeri Yi Qian. Vaikka Zheng­tong oli mongolien vankina, hänestä tuli sekä Tayisung Khan Toghtoa Bukhan (1416–1453) että tämän opettajan Taishi Esenin hyvä ystävä. Jotta Kiinaa kohdannut kriisi saatiin ratkaistuksi, Zheng­tongin nuorempi veli Zhu Qiyu asetettiin samaan aikaan keisariksi nimellä Jingtai. Tämä alensi Zheng­tongin asemaa, mutta hänelle myönnettiin arvonimi "suuri keisari".
Tumun taistelun aiheuttama kriisi vaikutti ratkaisevasti siihen, että vanha ja välillä jo rappeutunut Kiinan muuri rakennettiin Ming-dynastian aikana uudestaan suojaksi mongoleja vastaan.

Kotiaresti ja toinen hallitsijakausi

Keisari Zhengtong vapautettiin jo vuoden kuluttua, vuonna 1450, mutta kun hän palasi Kiinaan, hänen veljensä määräsi hänet välittömästi kotiarestiin, jota kesti melkein seitsemän vuotta. Hän asui tällöin Kielletyn kaupungin eteläisessä palatsissa, eikä keisari Jingtai antanut hänen pitää juuri mitään yhteyttä ulkopuolisiin. Zhengtongin poika, myöhempi keisari Chenghua, menetti kruunun­prinssin arvonsa, joka siirrettiin Jingtain omalle pojalle. Tämäkin toimenpide oli suuri isku Zhengtongia vastaan, mutta uusi kruunun­prinssi kuoli pian sen jälkeen. Surun murtamana keisari Jingtai sairastui, ja Zhengtong päätti syrjäyttää hänet palatsi­vallan­kumouksella, jonka tuloksena hän lopulta pääsi uudestaan keisariksi. Toiselle hallitsija­kaudelleen hän antoi nimen Tianshun, joka merkitsee "taivaalle kuuliaista", ja hän hallitsi vielä seitsemän vuotta.
Elokuun 6. päivänä 1461 keisari Tianshun antoi julistuksen, joka varoitti hänen alamaisiaan siitä, että heidän oli oltava uskollisia kruunulle eikä heidän pitänyt rikkoa lakeja. Viesti oli tarkoitettu etenkin kenraali Cao Qinille, joka oli riitautunut keisarin kanssa annettuaan yhden alaisensa tappaa erään miehen, jota Ming-dynastian virkamiehet aikoivat kuulustella saadakseen tietoa Caon laittomista ulkomaisista kauppatoimista.  Seuraavana päivänä Cao Qin ja hänen mongolialaiset sota­joukkonsa nousivat kapinaan keisari Tianshunia vastaan ja yrittivät syöstä hänet vallasta.  Kuitenkin jo varhain aamulla Ming-dynastian huomattavat mongoli­syntyiset kenraalit Wi Jin ja Wu Cong saivat hankkeen tietoonsa ja tiedottivat asiasta välittömästi. Keisari ja hänen hovinsa ryhtyivät tarpeellisiin varotoimiin ja sulkivat palatsin portit. Samana aamuna pää­kaupungissa seuranneen rynnäkön aikana yleisten töiden mnisteri ja keisarillisen kaartin komentaja surmattiin, ja kapinalliset sytyttivät Kielletyn kaupungin portit tuleen. Itäinen ja läntinen portti kuitenkin säilyivät, kun rankkasade sammutti palot. Taistelut kaupungissa kestivät melkein koko päivän. Niiden aikana kolme Cao Qinin veljeä saivat surmansa, ja Qin itse haavoittui molemmista käsi­varsistaan. Kun kapina oli epä­onnistunut, Qin pakeni kotiinsa, ja välttyäkseen teloitukselta hän teki itsemurhan hyppäämällä muurin ympäröimällä pihallaan olleeseen kaivoon.
Keisari Tianshun kuoli 37-vuotiaana vuonna 1464, ja hänet haudattiin Yulingin (裕陵) hauta­kammioon Ming-dynastian hautausmaalle.