google/wiki40b huggingface dataset:
Pacojet

Pacojet on sveitsiläinen keittiökone, jota käytetään pakastettujen raaka-aineiden käsittelyyn. Laitetta käytetään ravintolakeittiöissä lähinnä makeiden jälkiruokien, kuten jäätelön ja sorbetin valmistukseen. Se soveltuu hyvin myös moussen, keittojen ja kastikkeiden valmistukseen. Pacojet on kehitetty 1980-luvulla.Ravintolakeittiössä Pacojet mahdollistaa vaativien makujen valmistuksen tehokkaasti ja taloudellisesti. Pacojetia hyödynnettäessä komponentit voidaan valmistaa suurempina erinä ja pakastaa käytettäviksi tarpeen mukaan. Koneessa olevat terät rouhivat jäisestä massasta halutun annosmäärän. Loput voidaan laittaa pakkaseen odottamaan myöhempää käyttöä, joten hävikki minimoituu.
Kotikeittiöissä Pacojet on harvinainen. Forbeslehti kuvailee Pacojetiä 4000 dollaria maksavaksi jäätelökoneeksi ja sen mukaan rikkaat laitteista kiinnostuneet ruokaharrastajat ovat kehittäneet sen ympärille vähän kultin kaltaista ilmiötä.
Virolahden vaakuna

Virolahden vaakuna on Virolahden kunnan tunnus. Sen on suunnitellut heraldikko Olof Eriksson vuonna 1951.
Virolahden vaakunassa on punaisella taustalla kulta-apiloita ja hopeinen ankkuri. Vaakunan aiheet kuvaavat Virolahden vanhaa satamapaikkaa, kalastusta, merenkulkua, kaupankäyntiä, maanviljelyä ja Kymenlaakson maakunnan tiettävästi vanhinta seurakuntaa. Vaakunan värityksessä käytetty Karjalan vaakunan väripaletti kertoo pitäjän sijainnista Karjalan historiallisessa maakunnassa.
Alessandro Farnese

Alessandro Farnese (1545–1592) oli Parman herttua vuosina 1586–1592, ja Espanjan Alankomaiden kuvernööri vuosina 1578–1592. Hän oli paavi Paavali III:n pojanpojanpoika, ja sukua monille muillekin Euroopan mahtimiehille. Alessandron vanhemmat olivat Parman herttua Ottavio Farnese ja Margareeta Parmalainen, joka oli keisari Kaarle V:n avioton tytär. Espanjan Filip II oli Alessandron eno ja kasvatti tätä Espanjan hovissa serkkujensa seurana. Vartuttuaan Alessandro teki merkittävän uran Espanjan armeijan palveluksessa, ja Filip nimitti hänet Alankomaiden kuvernööriksi kahdeksankymmenvuotisen sodan aikana.  
Vuonna 1586 isänsä kuoltua Alessandro nousi Parman herttuaksi. Hän pyysi virkavapaata enoltaan käydäkseen isänsä maalla, mutta Filip sanoi että Alessandroa tarvittiin Alankomaissa, missä Espanja kävi sotaa liki kaikkia naapureitaan vastaan vuorotellen. Niinpä Alessandro nimitti poikansa Ranuccion sijaishallitsijaksi Parmaan. 
Farnese osallistui myös Lepanton taisteluun eurooppalaisissa joukoissa.
Psycroptic (albumi)

Taustaa

Lokakuussa 2014 yhtye solmi levytyssopimuksen yhdysvaltalaisen Prosthetic Recordsin kanssa. Albumin ensimmäinen singlelohkaisu "Echoes to Come" julkaistiin digitaalisena latauksena 4. marraskuuta 2014. Kappaleesta julkaistiin musiikkivideo joulukuussa 2014.
Primula (yritys)

Oy Primula Ab on suomalainen elintarvike- ja ravintola-alan perheyritys. Yritys on perustettu vuonna 1908. Konserniin kuuluu myös Primula Ravintolat Oy, joka omistaa esimerkiksi ravintola Vespan ja Baker'sin sekä yökerho Kaarle XII:n. Primula Herkkutehdas Oy haettiin konkurssiin marraskuussa 2011. Itse Primula asetettiin konkurssiin toukokuussa 2012. Konkurssin syynä on Herkkutehtaan konkurssi. Tuotantotila jäi tyhjäksi, eikä sille löytynyt uutta vuokralaista. Primulan haki konkurssiin työeläkeyhtiö Varma vuokrarästien vuoksi. Perheleipurit osti Primulan vuonna 2013 ja samalla siirtyi Primulan leipomo Järvenpäässä Perheleipureiden omistukseen. Uusi perustettava yhtiö Primula Oy keskittyy kaupoissa paikan päällä paistettaviin pakasteleipiin. Uuden Primula Oy:n suurimmat sijoittajat ovat Leipomo Salonen ja Pulla-Pirtti.

Historiaa

Primulalla oli 1900-luvun jälkipuoliskolla paljon kahvila- ja ravintolatoimintaa pääkaupunkiseudulla. Esimerkiksi vuonna 1975 Primula-kahviloita oli kymmenkunta Helsingissä ja yksi Espoon Tapiolassa, sekä niiden lisäksi ravintola Laivuri Viiskulmassa, ravintola Ylä-Primula Mannerheimintie 12:ssa ja ravintola Kymppi Mustalahdentie 4:ssä. Vuonna 1958 valmistuneessa Kampin Autotalossa oli Primulan kahvilan lisäksi Primulan omistama 250-paikkainen tanssiravintola Lido ainakin läpi 1960-luvun.
Kansanedustaja Pertti Salolainen teki Primulan kahvilaa tunnetuksi mainostamalla olevansa siellä ajoittain ”tavattavissa vaalien välilläkin”.
Edi Gathegi

Varhaisvaiheet

Gathegi syntyi Nairobissa, Keniassa, mutta kasvoi Kaliforniassa. Valmistuttuaan ylioppilaaksi Kaliforniassa hän oli kiinnostunut koripallosta, kunnes loukkasi polvensa. Hän aloitti helpot näytelmätunnit, koska oli masentunut, mutta löysikin sitten intohimonsa näyttelemisestä. Tämän jälkeen hän kävi Tisch Schoolia. Gathegin näyttelijän ura alkoi teatterista, jossa hän teki monenlaisia näytelmiä.

Näyttelijän ura

Gathegin ensimmäinen "ammattilaisen" rooli oli haitilainen taksinkuljettaja vuonna 2006 elokuvassa Crank. Hän oli käynyt koe-esiintymisissä Kaylon rooliin, mutta tuottajat antoivat roolin Efren Ramirezille ja tarjosivat Gathegille sen sijaan haitilaisen taksinkuljettajan roolia. Aluksi häntä epäilytti haitilaisen rooli, sillä hän mietti, ettei osaisi matkia tämän aksenttia, mutta hänen haitilainen ystävänsä valmensi häntä. Vuonna 2007, sen jälkeen kun oli vieraana muun muassa Lincoln Heightsissä ja Veronica Marsissa, Gathegi sai Bodien roolin elokuvasta Death Sentence, Darudin roolin elokuvasta The Fifth Patient ja Cheesen roolin elokuvasta Gone Baby Gone. Myöhemmin hän sai roolin TV-sarjasta House, jossa hän esitti tohtori Jeffrey Colea. Gathegi vieraili myös rikossarjassa CSI: Miami ja CSI. Tämän jälkeen hän sai elokuvasta Twilight - Houkutus Laurent-vampyyrin roolin. Kun Gathegi kävi ensimmäisessä koe-esiintymisessä elokuvaan, hän ei tiennyt mitään elokuvaan perustuvasta kirjasarjasta, eikä että hänen roolihahmonsa olisi vampyyri. Sittemmin hän luki kaikki sarjassa ilmestyneet neljä kirjaa ja kutsuu itseään kovaksi faniksi.
Gathegi on mukana elokuvassa My Bloody Valentine, jossa hän esittää apulaissheriffi Martinin roolia. Hän myös jatkaa Laurentin roolia Twilight – Houkutus -elokuvan jatko-osassa Twilight – Uusikuu, jonka ensi-ilta oli 20. marraskuuta 2009. Uusikuu on kirjasarjan toinen osa.
Lauri Rechardt

Lauri Fredrik Rechardt (s. 24. huhtikuuta 1965 Helsinki) on suomalainen entinen kilpapurjehtija ja Musiikkituottajien toiminnanjohtaja vuosina 2010-2014. Nykyisin Rechardt työskentelee musiikkialan toimialajärjestössä IFPI:ssä Lontoossa vastaten lisensoinnista ja lakikäytännöistä.

Urheilu-ura

Rechardt osallistui Soulin olympialaisiin 1988 ja sijoittui Finnjolla-luokassa yhdeksänneksi. MM-kisoissa hänen paras sijoituksensa oli samana vuonna tullut seitsemäs tila. Vuonna 1989 hän voitti EM-pronssia ja PM-kultaa. Hän voitti urallaan myös kaksi Suomen mestaruutta vuosina 1987 ja 1989 sekä kolme SM-hopeaa vuosina 1986, 1990 ja 1991. Hänen veljensä Esko Rechardt on purjehduksen olympiavoittaja.

Henkilöhistoria ja ammattiura

Rechardtin vanhemmat ovat diplomi-insinööri Yrjö Tapani Rechardt (s. 1931) ja lääkäri Anna Leena Nikula (s. 1934). Koulutukseltaan Rechardt on oikeustieteen kandidaatti ja hän siirtyi Musiikkituottajien toiminnanjohtajaksi lakimiehen tehtävästä. Aiemmin hän on toiminut muun muassa Gramex ry:n apulaisjohtajana sekä äänitetuottajien kansainvälisessä kattojärjestössä IFPI:ssä muissa tehtävissä.
Tuvalu Echoes

Tuvalu Echoes on Tuvalulla ilmestyvä englanninkielinen sanomalehti. Sen omistaa hallitus. Lehden julkaisu aloitettiin vuonna 1984, mutta se lopetettiin 1990-luvun puolivälissä. Lehteä on taas julkaistu marraskuusta 1998 lähtien. Lehti ilmestyy kahden viikon välein. Sen levikki vuonna 2002 oli 250.
Bürchen

Sijainti

Bürchen sijaitsee Rhônen laakson etelärinteellä viisi kilometriä Vispstä lounaaseen. Kylä on 1 300–1 700 metrin korkeudessa, vajaan kilometrin Rhônen laaksoa korkeammalla.

Historiaa

Alemannit asuttivat alueen 800–900-luvuilla. Kylään rakennettiin ensimmäinen tie 1930-luvulla.

Liikenne

Bürcheniin johtaa kaksi tietä, idästä Vispistä ja lännestä Turtmannista. Lisäksi läntiseen naapurikylään, Unterbächiin, kulkee köysirata Turtigista.

Kuuluisia bürcheniläisiä

Vuoden 2018 talviolympialaisissa kaksi mitalia voittanut Ramon Zenhäusern on kotoisin Bürchenistä.
Mulla Sadra

Mulla Sadra (pers. ‏ملاصدرا‎) eli Sadr al-Din al-Shirazi (n. 1571–1640) oli persialainen filosofi, joka johti iranilaisen kulttuurin renessanssia 1600-luvulla.
Sadra edusti filosofi-mystikkojen illuminationistista Ishraghi-koulukuntaa. Hänen filosofiaansa kutsutaan myös nimellä transsendentti teosofia eli al-hikmat al-muta’liyah. Sadra käsitteli teoksissaan usein varsinkin olemassaoloa.
Juho Tervonen

Juho Tervonen (24. syyskuuta 1885 Pyhäjärvi Vpl – 16. elokuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen kääntäjä.
Tervosen vanhemmat olivat sahanhoitaja Anton Tervonen ja Anna Stiina Saukkonen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1905 Lahden yhteiskoulusta ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa.
Tervonen toimi 1911-1918 Hangon yhteiskoulun venäjän kielen ja voimistelun opettajana ja myöhemmin hän toimi liikemiehenä.
Tervonen oli naimisissa vuodesta 1919 Ester Lempi Haapasen kanssa. .
Anjou

Anjou (lat. Andegavia) on historiallinen maakunta Loiren laaksossa Länsi-Ranskassa. Se vastaa suunnilleen nykyistä Maine-et-Loiren departementtia. Maakunnan nimi tulee gallialaisesta Andecavi-heimosta.
Anjou sai kreivikunnan oikeudet 900-luvulla, herttuakunnan oikeudet vuonna 1360. Se kuului Englannin kuninkaalle 1154–1204 ennen joutumistaan Ranskalle.
Kuningas Ludvig IX antoi 1246 Anjoun herttuan arvon veljelleen Kaarlelle, josta tuli myöhemmin Napolin ja Sisilian kuningas Kaarle I. Anjoun suku hallitsi Napolia vuoteen 1435 asti. Viimeinen Anjoun herttua kuoli 1481, ja Anjou joutui takaisin Ranskalle.
Anjoun suvun kuninkaat hallitsivat 1300-luvulla myös Puolaa ja Unkaria. Unkarissa ensimmäinen Anjoun suvun kuningas oli Kaarle Robert, Kaarle I:n pojanpojanpoika, joka hallitsi 1310–1342. Kaarle Robertin poika Ludvig tuli Unkarin kuninkaaksi isänsä kuoleman jälkeen ja nousi 1370 myös Puolan valtaistuimelle. Ludvigin kuoltua 1382 Puolan ja Unkarin personaaliunioni hajosi. Hänen tyttärestään Mariasta tuli Unkarin ja Jadwigasta Puolan kuningatar.
Teleologia

Teleologia (kreik. telos, ”lopputulos”; logos, ”oppi”) eli tarkoitusperäisyys tai päämäärähakuisuus on a) filosofinen oppi, jossa pohditaan tarkasteltavan kohteen (esimerkiksi jonkin toiminnan) tavoitetta b) oppi esimerkiksi kaikkeuden rakenteen ja järjestyksen tarkoitusperäisyydestä. Teleologialla tarkoitetaan kuvaus- ja selitystapaa, jossa jonkin tapahtuman tai prosessin olemassaoloa ja luonnetta selitetään viittaamalla sen tulokseen, päämäärään. Teleologia on keskeistä Aristoteleen ajattelussa.

Teleologinen selittäminen

Teleologinen selittäminen muistuttaa funktionaalista selitystä. Monet pitävät asioiden teleologisia selittämistä näennäistieteenä, osittain koska niihin usein liittyy ilmiöitä luovan henkilön subjektiivisiakin näkemyksiä, osittain koska teleologisesti on helppo selittää mitä vain.
Väärä teleologia syntyy, kun joku väittää ilman hyviä perusteluja, että X aiheuttaa Y:n, koska Y:n täytyy tapahtua.
Louis-Joseph Gay-Lussac

Elämä

Gay-Lussac syntyi ranskalaisessa Saint-Léonard-de-Noblat’n kaupungissa. Opetuksensa hän sai kotona ja vasta vuonna 1794 hänet lähetettiin Pariisiin valmistautumaan opintoihinsa École polytechniquessa. Myöhemmin hän siirtyi opiskelemaan École nationale des ponts et chausséeseen ja pian siirron jälkeen hänestä tuli Claude Louis Berthollet’n apulainen. Gay-Lussac toimi Sorbonnessa fysiikan professorina vuosina 1808–1832 ja sen jälkeen kemian professorian Jardin des Plantes’ssa.
Gay-Lussac meni naimisiin Geneviève-Marie-Joseph Rojot’n kanssa vuonna 1809. Pariskunnalle syntyi viisi lasta.

Tutkimukset ja kokeilut

Opettajansa  Antoine-Laurent Lavoisierin tavoin Gay-Lussac oli kiinnostunut kaasujen ominaisuuksista. Hänen ensimmäisen suuren tutkimusprojektinsa tuloksena oli, että kaikkien kaasujen tilavuus muuttuu lämpötilanmuutoksissa samalla tavalla, jos paine on vakio  (Charlesin laki). Gay-Lussac julkaisi periaatteen vuonna 1802, mutta periaate on kirjattu Jacques Charlesin nimiin, sillä tämä oli päätellyt saman asian 15 vuotta aikaisemmin, vaikkakaan ei julkaissut sitä. 
Vuonna 1804 Gay-Lussac nousi vetypallojen kannattelemana yli seitsemän kilometrin korkeuteen, ja mittasi painetta, lämpötilaa, kosteutta ja ilman koostumusta eri korkeuksilla. Hän teki samalla myös magneettisia havaintoja.
Vuonna 1808 Gay-Lussac julkaisi tunnetun tuloksensa samassa paineessa ja lämpötilassa yhdistettyjen kaasujen tilavuuden säilymisestä. Tästä muotoutui Gay-Lussacin laki.
Kemian alalla Gay-Lussac valmisti kaliumia ja booria, tutki klooria, jodia ja syaania sekä paransi rikkihapon valmistustapaa.
Juho Aitamurto

Juho Aitamurto (14. maaliskuuta 1864 Utajärvi – 12. joulukuuta 1939 Utajärvi) oli yksi Aitamurron veljessarjan suurhiihtäjistä.

Aitamurto henkilönä

Juho Aitamurron hiihtävät veljet olivat Aapo Aitamurto ja Antti Aitamurto (1878–1925). Juho Aitamurto oli hiihtouransa jälkeen teurastaja ja postinkuljettaja Utajärven Murronkylässä. Talvisin hän teki postimatkat hiihtäen. Tarinan mukaan hän aina laittoi mäystinsuksensa postitoimistoon mennessään valmiiksi paluumatkaa varten. Kerran pojat käänsivät tahallaan sukset väärin päin ja heikkonäköinen Aitamurto lähti paluumatkalle kannat edellä, murahdellen: ”Karraa mitä karraat, mutta Murtoon mennään.”
Kerran Aitamurto oli kutsuttu kunniavieraaksi Oulun hiihtojen 50-vuotisjuhlaan ja kävi palatessa Rotosen kaupassa Utajärvellä, näyttäen saamaansa kirjaa. Kansisivulla oli omistuskirjoitus ”Nuoruuteni suurelle urheiluidolille Juho Aitamurrolle”, jonka akateemikko V. A. Koskenniemi oli allekirjoittanut. Vuoden 1895 Oulun hiihtojen kuninkaiden Aitamurron ja Juho Ritolan kunniaksi hän oli laatinut jo aikoinaan seuraavan runon: ”Nyt vähitellen, kukin suunnaltansa; jo saapui päivän sankarit. He oli otteluhun valmiit; ja kukin yhtä varma voitostaan. Tuolt tuli Ritola ja Aitamäki; van ensi palkintoja kummallakin. Jo ympär Ritolan ja Aitamäen; nyt kokoutuvan muunkin hiihtoväen; jo nähtiin suksillansa keinutellen; ja tamineita lähtöön valmistellen.”
Aitamurto menehtyi postinhakumatkalla, hiihtäessään. Huonokuuloisena hän jäi junan alle Utajärven asemalla 12. joulukuuta 1939.

Kilpailu-ura

Aitamurto aloitti kilpauran 26-vuotiaana vuonna 1890, jolloin ilmeisesti pidettiin ensimmäiset hiihtokilpailut Utajärvellä. Harjoittelun vuoksi hän usein hiihti Utajärven Murronkylästä Muhoksen Muhosperän kautta Ouluun, matka on noin 70 kilometriä yhteen suuntaan.
Aitamurron varsinaiset ensimmäiset suuret kilpailut olivat samana vuonna järjestetyt Oulun hiihtokisat, joissa hän sijoittui vasta 10. sijalle. Seuraavana vuonna vastaavissa kisoissa hän hiihti Juho Ritolan kannoilla ja sijoittui neljänneksi. Vuodesta 1892 alkaen Aitamurto ei keskeyttänyt yhtään kilpailua eikä koskaan jäänyt ilman palkintoa, tuolloin hän voitti Oulun Hiihdot -kilpailun päämatkan 30 kilometriä ajalla 2.46.12. Ritola ja Juho Räihä eivät kilpailuun ehtineet Tukholman kisoista. Aitamurron monista kisoista mieluisin lienee ollut vuoden 1895 Helsingin hiihtojen 60 kilometriä, jossa maan parhaat hiihtäjät tavoittelivat 200 markan suurpalkintoa. Helsingistä Utajärvelle palatessaan Aitamurto pysähtyi Tampereella, jossa hiihti 30 kilometriä ja voitti 100 markan palkinnon. Kilpailu-uransa aikaan Aitamurto asui usean vuoden ajan Helsingissä, jossa työskenteli Brandtin suksiliikkeessä. Kilpailemisen hän lopetti 33-vuotiaana.
Viron kansallismuseo

Historia

Viron kansallismuseo perustettiin Tartossa vuonna 1909. Kiireellisimpänä tavoitteena oli tuolloin talonpoikaiskulttuurin perinnön säilyttäminen. Tarton kaupunki antoi ensimmäisen museohuoneen kansallismuseon käyttöön Gildi-kadulta. Vuonna 1922 kansallismuseolle nimettiin ensimmäinen pääjohtaja, suomalainen Ilmari Manninen ja museo sai toimitilakseen Raadin kartanon päärakennuksen Tarton laitamilta. Sotavuotena 1944 Raadin kartano vaurioitui tulipalossa ja kartanon alue jäi neuvostoarmeijan haltuun. Museo siirrettiin Tarttoon entiseen tuomioistuimen rakennuksen Veski-kadulle, mutta osa museon kokoelmista hajautettiin eri paikkoihin kuten neuvostovallan takavarikoimaan Paavalinkirkkoon.

Uudisrakennus

Vuonna 2003 tehtiin päätös kansallismuseon uudisrakennuksesta Raadin kartanon maille, ja kansainvälinen arkkitehtuurikilpailu päättyi vuonna 2006. Kilpailun voitti arkkitehtien Dan Dorellin, Lina Ghotmehin ja Tsuyoshi Tanen Muistojen kenttä. Kansallismuseo rakennettiin Raadin entisen lentokentän kiitotielle. Rakennuksesta tuli Viron suurin museorakennus. Rakennuksen pituus on 356 metriä, pinta-ala 33 876 m² ja se ylittää Raadi järven 43 metriä pitkällä sillalla. Uuden museorakennuksen avajaiset pidettiin 22. syyskuuta 2016.

Näyttelyt

Viron kansallismuseossa on kaksi pysyvää näyttelyä. Suurin osa näyttelytilasta on omistettu Kohtaamisia-näyttelylle, joka esittelee Viron historiaa nykypäivästä aikaan 11 000 eaa. Toinen pysyvä näyttely Uralin kaiku keskittyy suomalais-ugrilaisten kansojen kuten vepsäläisten, liiviläisten ja marien kieliin ja kulttuureihin. Neuvostoliiton vallan aikana tutkijat kävivät kenttätöissä täydentämässä kokoelmia ja tallentamassa nykyhetkeä toisten suomalais-ugrilaisten kansojen parissa. Kansallismuseon suomalais-ugrilaiset kokoelmat ovatkin tällä hetkellä yksi merkittävimpiä katoavien suomalais-ugrilaisten kansojen tietolähteitä. 
Pysyvien näyttelyiden lisäksi on vuosittain vaihtuvia näyttelyitä, ja osa tiloista on annettu yhteisöjen ja yhdistysten käyttöön, esimerkiksi amatööriarkeologeille. Museossa on hyvin varustettu auditorio, musta laatikko -teatteri ja kirjasto.
Kaliforniantikli

Levinneisyys

Kaliforniantikliä tavataan Yhdysvaltain lounaisosissa ja Meksikon luoteisosissa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kilpilahti

Kilpilahti (ruots. Sköldvik) on Porvoon kaupungin kylä, joka sijaitsee meren rannalla noin 15 kilometriä Porvoon keskustasta länteen, entisen Porvoon maalaiskunnan alueella.
Kilpilahdessa on öljynjalostusta ja kemianteollisuutta. Kokonaispinta-alaltaan Kilpilahden alue on noin 13 neliökilometriä.
Kilpilahdessa toimii myös tonnimäärältään Suomen suurin satama Sköldvikin satama, maantiejakeluterminaali, rautatievaunujen purkausterminaali ja teknologiakeskus. Lisäksi alueella on Nesteen Porvoon öljynjalostamo, kemian teollisuutta, muun muassa Borealis Polymers Oy:n muovi- ja petrokemiantehtaat, BEWi StyroChemin EPS-tehdas, Ashland Finland Oy ja maakaasuun erikoistuneen Gasum Oy:n nesteytetyn maakaasun (LNG) tuotantolaitos.
Teollisuusalueella työskentelee vakituisesti noin 3 500 ihmistä. Kilpilahdessa sijaitsee myös Sköldvikin rautatieasema.

Historiaa

Fortum Oyj:n edeltäjäyhtiö Neste Oy osti Sköldvikin kartanon vuonna 1962 ja perusti sen maille sataman sekä öljynjalostamon.
1970-luvun alussa Pekema Oy rakensi öljynjalostamon viereen polyolefiini-, PVC-muoveja sekä liimahartseja valmistavat tehtaat, joiden toiminta käynnistyi 1972 mutta osoittautui kannattamattomaksi. PVC-tehdas vaihtoi 1970-luvun lopulta lähtien useamman kerran omistajaa kuuluen vuoroin niin Neste Chemicalsiin kuin Dyneaankin. Lopulta tehdas meni Finnplast Oy-nimisenä konkurssiin vuonna 2007.
Aaltolevy

Aaltolevy on rakennuslevy, joka on tehty aaltomaiseksi, jotta saavutetaan suurempi jäykkyys. Aaltolevyt valmistetaan yleensä metallista tai muovista. Aaltolevyjä käytetään katto- ja seinärakenteissa sekä nopeasti pystytettävissä tilapäisrakennuksissa.
Bjørn Wirkola

Bjørn Wirkola (s. 4. elokuuta 1943 Alattio) on norjalainen mäkihyppääjä, joka voitti 1960-luvun jälkipuoliskolla kaksi maailmanmestaruutta ja kolme kertaa Keski-Euroopan mäkiviikon sekä pelasi kansallisella huipulla jalkapalloa. Wirkola oli sukujuuriltaan kveeni.
Wirkola voitti Oslon MM-kilpailuissa 1966 maailmanmestaruuden sekä normaali- että suurmäessä. Olympialaisissa hän sijoittui parhaimmillaan neljänneksi normaalimäessä Grenoblessa 1968. Innsbruckin olympialaisissa 1964 hän oli yhdistetyssä hiihdossa yhdestoista ja suurmäessä kuudestoista. Sapporon olympialaisissa 1972 hän jäi suurmäessä 37:nneksi. Wirkola voitti Keski-Euroopan mäkiviikon kolme kertaa peräkkäin vuosina 1967–1969 sekä sijoittui toiseksi vuonna 1965 ja kolmanneksi vuonna 1966. Hän paransi mäkihypyn pituusmaailmanennätystä viisi kertaa: pisin hyppy kantoi 162 metriä Planicassa 1969.
Wirkola pelasi myös jalkapalloa. Hän edusti uransa aikana Altaa ja Rosenborgia. Rosenborgin riveissä hän voitti sekä liiga- että cup-mestaruuden.
Heikki Kyöstilä

Karl Heikki Kyöstilä (s. 19. tammikuuta 1946 Orimattila) on suomalainen yrittäjä ja teollisuusneuvos, joka toimii perustamansa hammaslääketieteellisiä instrumentteja valmistavan Planmeca Groupin toimitusjohtajana ja hallituksen jäsenenä. Hän sai teollisuusneuvoksen arvon 2005. Koulutukseltaan hän on merkonomi. Vuonna 2018 Forbes-talouslehti arvioi Heikki Kyöstilän olevan maailman 1103:nneksi rikkain ihminen.

Ura

Orimattilalaiseen viljelijäperheeseen syntynyt Heikki Kyöstilä kävi keskikoulun ja valmistui merkonomiksi Lahden kauppaoppilaitoksesta 1965. Hän perusti perheen jo teini-iässä ja sai armeijan jälkeen myyntiedustajan paikan helsinkiläisestä hammaslääkintäalan yrityksestä Oy Dentaldepot Ab:sta. Vuonna 1969 veljekset Heikki ja Tapio Kyöstilä rekisteröivät toiminimen Planmeca ja päättivät ryhtyä valmistamaan alan tuotteita itse. Ensimmäinen tuote, hammaslääkärin aputuoli, syntyi kulosaarelaisessa autotallissa 1971.
Planmeca Group on vuosikymmenten mittaan kasvanut yhdeksi maailman johtavista hammashoitolaitteiden valmistajista. Konsernin liikevaihto oli vuonna 2015 noin 730 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä lähes 2 700. Heikki Kyöstilä toimi yhtiönsä toimitusjohtajana ja hallituksen puheenjohtaja 1990-luvun lopulle saakka, kunnes siirsi  puheenjohtajuuden vaimolleen Tuula Kyöstilälle. Hän on yhä Planmecan hallituksen jäsen.
Kyöstilä oli vuosina 1989–1998 Teollisuuden ja Työnantajain Keskusliiton tutkimus- ja teknologiavaliokunnan jäsen. Hän on istunut myös  sairaalatarvikevalmistajien järjestön SAVAn ja Yritys-Sammon hallituksissa, vakuutusyhtiö Kalevan hallintoneuvostossa sekä Nordean yrityskonttorin valvojana.

Yksityiselämä

Kyöstilä on alusta asti ollut Planmecan pääomistaja. Forbes-lehden mukaan hänen omaisuutensa arvo alkuvuodesta 2018 oli noin 2,2 miljardia dollaria.
Heikki Kyöstilän äidinisä oli taidemaalari Carl Bengts.
HSBC Tower

HSBC Tower on pilvenpiirtäjä Lontoon Docklandsin alueella Canary Wharfissa. Se toimii pankkitoimintaa harjoittavan HSBC:n kansainvälisenä pääkonttorina ja rakennettiin vuosina 1999–2002. Rakennuksen suunnittelusta on vastannut Norman Fosterin arkkitehtitoimisto. Se yltää 200 metrin korkeuteen ja siinä on 42 kerrosta. Fuhtikuussa 2007 pilvenpiirtäjä myytiin Ison-Britannian kaikkien aikojen suurimmassa kiinteistökaupassa 1,09 miljardilla Englannin punnalla espanjalaiselle kiinteistöyhtiölle Metrovacesalle.
Vasili Suosaari

Vasili Suosaari (sukunimi aikaisemmin Tihanov, käytti Australiassa nimeä Basilius Suosaari, 4. huhtikuuta 1861 Impilahti – 4. heinäkuuta 1939 Nambour, Australia) oli puutyömies ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Suosaaren vanhemmat olivat tilallinen Vasili Tihanov ja Vassa Porfirintytär. Hän oli huutolaisena 13 vuotta ja työskenteli muun muassa puutyömiehenä ja lautamiehenä vuodesta 1872 alkaen ja oli myös maanviljelijänä. Suosaari toimi tämän lisäksi ennen kansanedustajaksi valintaansa noin 3 vuotta poliisina. Hän oli naimisissa vuodesta 1894 Anna Riitta Hyppösen kanssa. Heillä oli viisi poikaa ja tytär.
Vuonna 1899 Suosaari oli kotipitäjänsä Impilahden edustajana mukana suuressa lähetystössä, joka vei Venäjän tsaarille Nikolai II:lle Pietariin Suomesta kerätyn suuren adressin, jossa vaadittiin helmikuun manifestin kumoamista. Suosaari oli SDP:n kansanedustajana vuosina 1907–1908 ja 1909 edustaen Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä.
Suosaari muutti perheineen 1911 Australian Queenslandiin. Hän viljeli siellä sokeriruokoa Bli Bli -nimisen kaupungin lähistöllä ja otti osaa myös alueen suomalaisyhteisön toimintaan ollen vielä jonkin aikaa mukana sikäläisten sosialistien toiminnassa. Suosaari luopui kuitenkin pian politiikasta ja keskittyi sokeriruo'on viljelyyn. Hän kuoli 1939.