google/wiki40b huggingface dataset:
Azores Airlines

Azores Airlines (aiemmin SATA International; IATA: S4, ICAO: RZO, kutsutunnus: AIR AZORES) on SATA Air Acoresin omistama portugalilainen lentoyhtiö, joka pitää pääpaikkanaan Azorien Ponta Delgadaa. Yhtiö lentää mm. manner-Portugaliin, Eurooppaan sekä Pohjois-Amerikkaan.

Laivaston kehitys

Azores Airlines vuokrasi Air Lease Corporationilta kuusi Airbus A321neo -lentokonetta. Ensimmäinen kone toimitettiin lentoyhtiölle 15. joulukuuta 2017.
Guido Hagelin

Guido Alexander Hagelin (28. helmikuuta 1897 Helsinki – 21. heinäkuuta 1950 Helsinki) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Johansson–Kaila

Johansson–Kaila on nimitys suomalaiselle suvulle, jonka jäsenistä osa otti 1900-luvun alussa sukunimen Johansson tilalle nimen Kaila. Suvussa on muun muassa kolme arkkipiispaa. Suvun nuoremmassa polvessa on tunnettuja professoreita muun muassa filosofiassa ja lääketieteessä. Suvun kantaisä on Lempäälän kirkkoherra Gustaf Johansson vanhempi (1810–1872), joka oli lähtöisin Tarvasjoen pitäjän Tuorlan kylän Rakkilan eli Vähäkankareen talosta. Hänen äitinsä oli kotoisin Paimion Kailan kylästä, minkä vuoksi useat hänen jälkeläisistään suomensivat 1900-luvun alussa sukunimensä muotoon Kaila.
Suvun arkkipiispoihin lasketaan Gustaf Johanssonin ja Erkki Kailan lisäksi Mikko Juva (1918–2004), joka oli Edvard Johanssonin tyttärenlapsi.
Maanosaliittojen cup 2017 – Lohko B

Maanosaliittojen cupin 2017 lohko B:ssa pelasivat Kamerun, Chile, Australia ja Saksa. Ottelut pelattiin 18.–25. kesäkuuta 2017. Lohkon kaksi parasta etenivät välieriin.

Ottelut

Kaikki kellonajat Moskovan aikaa (UTC+3).
Pitkälehtiviikuna

Huonekasvina

Pitkälehtiviikunan erityisen pitkälehtistä lajiketta 'Alii' (kauppanimenä myös Ficus alii tai Ficus 'Alii') kasvatetaan viherkasvina pensaana tai pienenä puuna. Se on verrattain helppohoitoinen viherkasvi, joka viihtyy tavanomaisessa huoneenlämmössä hajavalossa. Pitkälehtiviikunaa lisätään latvapistokkaista. Kasvista on myös saatavilla lajiketta 'Amstel Queen'.
Taru Valjakka

Taru Aura Helena Valjakka (o.s. Kumpunen; s. 16. syyskuuta 1938, Helsinki) on suomalainen oopperalaulaja (sopraano) ja laulunopettaja. Hän on myös julkaissut runokirjan vuonna 2006.
Ennen laulu-uraansa Valjakka työskenteli musiikinopettajana ja kuoronohjaajana Helsingissä. Laulamista hän opiskeli Helsingissä, Tukholmassa, Lontoossa ja Santiago de Compostelassa. Valjakka teki ensiesiintymisensä oopperalavalla Helsingin Oopperan Don Giovanni -oopperassa Donna Annan roolissa vuonna 1964. Vuonna 1980 Valjakka lauloi pääroolin Aulis Sallisen oopperan Ratsumies Saksan ensinäytöksessä. Valjakan merkittävimpiin rooleihin kuuluvat kreivitär oopperassa Figaron häät, Fiordiligi oopperassa Così fan tutte, Pamina oopperassa Taikahuilu, Desdamona Giuseppe Verdin oopperassa Othello ja päärooli oopperassa Ariadne Naksoksessa.
Valjakka on myös esiintynyt elokuvassa Uuno Turhapuro muuttaa maalle.
Stadin Slangi ry valitsi Valjakan vuoden 2012 Stadin Friiduksi Helsinki-päivänä 12. kesäkuuta 2012.
Kangashapero

Koko ja ulkonäkö

Kangashaperon 5–15 cm leveän lakin väri voi vaihdella oranssinkeltaisesta ruskeanpunaiseen. Lakki on aluksi puolipallon muotoinen, mutta se laakenee sienen vanhetessa. Lakin värillinen pintakelmu lähtee helposti irti lakin reunoilta. Heltat ovat väriltään kellertävän valkeita, mutta ne harmaantuvat vanhemmilla yksilöillä. Jalka on muodoltaan tanakka, ja sen väri on harmahtavan valkoinen. Malto on saman väristä, tosin joskus se saattaa punertua leikkuskohdasta. Mallon maku on mieto ja heikosti kirpeä.

Samankaltaiset lajit

Kangashaperoa muistuttavia lajeja ovat selvästi kirkkaankeltainen keltahapero (Russula claroflava) ja väriltään viininpunainen viinihapero (R. vinosa), joista kangashapero kuitenkin on erotettavissa pintakelmun värin perusteella. Myös isohapero (R. paludosa) voi joskus muistuttaa kangashaperoa, tosin sen kirkkaan punainen pintakelmu tekee siitä helposti tunnistettavan.

Kasvuaika ja -paikka

Kangashapero kasvaa tyypillisesti karuilla ja kuivilla kankailla havu- ja sekametsissä, heinä- elokuusta aina lokakuuhun asti. Laji on hyvin yleinen koko Suomessa.

Käyttö ravinnoksi

Sienen maku on lähes mieto, joten se kelpaa varsin hyvin ruoaksi vaikkapa pannulla paistettuna, eikä esimerkiksi ryöppäys ole tarpeen. Sieni voidaan myös pakastaa tai kuivata
O-Asetyylipsilosiini

Kemia

O-Asetyylipsilosiini on nimensä mukaisesti psilosiinin asetyloitu muoto. Yhdiste on puhtaasti synteettinen, eikä sitä esiinny luonnossa. Ihmiselimistössä O-Asetyylipsilosiini metabolisoituu sisaryhdisteensä psilosybiinin tavoin nopeasti psilosiiniksi, jota löytyy luonnollisesti etenkin Psilocybe-suvun sienistä. Yhdiste on psilosiinia kestävämpi asetoksiryhmänsä vuoksi.
Yhdiste on löytönä melko uusi ja luokitellaan täten tutkimuskemikaaliksi. Suoraan O-Asetyylipsilosiinia koskevia tutkimuksia ei juurikaan ole, mutta ominaisuuksiensa vuoksi siihen voidaan rinnastaa psilosiinia koskevia tutkimuksia.

Annostus ja vaikutusten kesto

O-Asetyylipsilosiinia käytetään syötynä useimmiten 10-25 mg annoksissa. Täydet vaikutukset ilmenevät vasta noin 2 tunnin jälkeen annoksen ottamisesta. Vaikutusten kesto on noin 4–6 tuntia. Nuuskattuna tyypilliset annokset ovat 8-20 mg.

Laki

4-AcO-DMT on luokiteltu huumausaineeksi Suomessa.
Flowrox

Flowrox Oy (vuosina 1993–2011 Larox Flowsys Oy)  on suomalainen perheyritys, Flowrox on globaalisti toimiva virtauksensäätö-, pumppaus- ja ympäristöteknisten ratkaisujen sekä älykkäiden sovellusten ja systeemien toimittaja. Flowrox keskittyy kuluttavien ja muiden vaativien väliaineiden sulku-, säätö-, pumppaus- ja erotusongelmien ratkaisemiseen sekä IIoT-ratkaisujen toimittamiseen lukuisille prosessiteollisuuden sovelluksille, erityisesti kaivos- ja mineraaliteollisuuden sekä energia- ja ympäristöteollisuuden kohteissa.
Flowroxin pääkonttori sijaitsee Lappeenrannassa, ja Suomessa sillä on myös sivutoimipiste Kouvolassa. Flowroxilla on tytäryhtiöt Yhdysvalloissa, Australiassa, Etelä-Afrikassa, Venäjällä Chilessä sekä Kiinassa, sekä myyntiedustajia yli 220 konttoria 81 eri maassa.
Flowroxilla on yhteensä noin 160 työntekijää. Lappeenrannassa yritys toimii 1930-luvulla rakennetussa entisessä maneesissa Leirin kaupunginosassa.
Flowrox perustettiin vuonna 1993 suodatinvalmistaja Laroxin tytäryhtiöksi nimellä Larox Flowsys. Vuonna 1999 siitä tuli Laroxin osakkuusyhtiö, ja vuonna 2011 se muutti nimekseen Flowrox Outotecin ostettua Laroxin. Flowroxin, samoin kuin Laroxin ennen kauppaa, omistaa Vartiaisen suku. Nuutti Vartiainen (1925–2017) perusti Laroxin vuonna 1977 Lappeenrannan konepajan tiloihin, ja 1990-luvulta alkaen työtä ovat jatkaneet hänen lapsensa Timo Vartiainen, Katariina Aaltonen ja Karoliina Kupias sekä heidän lapsensa. Timo Vartiainen toimii Flowroxin hallituksen puheenjohtajana.
Abu Dhabin Grand Prix 2013

Vapaat harjoitukset

Force Indian kolmoskuljettaja James Calado ajoi perjantain ensimmäisissä vapaissa harjoituksissa Adrian Sutilin tilalla. Caterhamin Heikki Kovalainen ajoi Giedo van der Garden tilalla.
Leaving Neverland

Kritiikki

Venäläisen RT-uutiskanavan artikkelissa Wade Robsonin ja James Safechuckin kertomusta nimitetään #MeToo-sukupolven jutuksi, jota sen mukaan harva toimittaja kyseenalaisti. Siinä kerrotaan sekä Jacksonin elämäkerran kirjoittaja Mike Smallcomben että toimittaja John Zieglerin väittäneen löytäneensä kertomuksesta aukkoja. Zieglerin mukaan #MeToo-aikakaudella syytösten esittämisen säännöt ovat muuttuneet radikaalisti.
Laulaja Madonna puolusti Michael Jacksonia brittiläisessä Vogue-lehdessä ja kutsui dokumenttia mockumentaryksi. Madonna sanoi, että hänellä ei ole lynkkausjoukon mentaliteettia ja että Jackson on syytön kunnes toisin todistetaan.
Belgian Grand Prix 2004

Lauantain ensimmäinen harjoitusjakso

Lauantain ensimmäinen harjoitusjakso peruttiin sateen ja sumun takia.
Radiumtytöt

Radiumtytöt (eng. Radium Girls) oli joukko noin 1920-luvulla Yhdysvalloissa tehtaassa työskenteleviä naisia, jotka saivat työnsä vuoksi radiumin käsittelystä säteilymyrkytyksen. Naiset maalasivat tehtaassa kelloja pimeässä hohtavalla radiumia sisältävällä maalilla. 
Naisille oli kerrottu maalin olevan harmitonta ja että heidän pitäisi kostuttaa maalipensseliä huulillansa ennen kellojen maalaamista, jotta jälki olisi tarkkaa. Tästä syystä he usein saivat elimistöönsä tapavan määrän radiumia. Osa naisista käytti hohtavaa maalia myös huulipunana ja kynsilakkana, sekä maalasivat sillä joskus jopa hampaansa.
Osa New Jerseyssä työskennelleistä naisista haastoivat työantajansa oikeuteen saatuaan oletetusti oireita tekemästään työstä, mutta he hävisivät oikeudessa. Illinoissakin työskennelleet naiset haastoivat työnantajansa, ja voittivat jutun vuonna 1938.

The United States Radium Corporation

The United States Radium Corporation tuotti pimeässä hotavia kelloja sotilaille maailmansotien aikoina. Yritys palkkasi naisia käsittelemään radioaktiivista radiumia, ja antoivat heidän käsitellä sitä ilman minkäänlaisia turvavarusteita siitä huolimatta, että radioaktiivisen säteilyn terveysvaikutukset tiedettiin jo.
USA:ssa ja Kanadassa palkattiin yhteensä jopa 4000 naista maalaamaan kelloja. Naiset maalasivat yli 200 kelloa päivässä kostuttaen pensseliä huulillansa useita kertoja yhtä kelloa maalatessa. Koska radiumia sisältävän maalin haittavaikutuksista ei kerrottu naiset maalasivat sillä kehoaan huvin vuoksi. Moni tehtaan työntekijä sairastui ja osa kuoli radiumin takia. Radiumin takia kuolleiden tarkkaa lukumäärää ei tiedetä.

Radium Dial Company

Radium Dial Companyn työntekijät maalasivat myös kelloja. Yritys perustettiin U.S. Radium Co:ta myöhemmin, ja sinne palkatut työntekijät eivät vielä olleet tietoisia New Jerseyssä tapahtuneista kohuja nostattaneeista oikeusjutuista. Kun Radium Dial Co:n naiset kuulivat jutuista ja kyseenalasitivat radiumin turvallisuuden, vakuuttelivat työnantajat heitä siitä, että New Jerseyn naisten oireet eivät johtuneet radiumista.

Säteilysairaus

Tehtaan työntekijät kärsivät useista sairauksista kuten anemiasta, nekroosista eli solukuolemasta etenkin leuassa, sekä luiden heikkenemisestä. Tehtaat kielsivät työntekijöiden sairauksien johtuvan altistumisesta radiumille, ja useat lääkärit sekä hammaslääkärit salasivat tietoja yritysten pyynnöstä. Lääkäreiden pyydettiin kertomaan sairauksien ja kuolemien johtuvan muista syistä kuten sukupuolitaudeista, etenkin kupasta. Seksitaudit olivat pahamaineisia siihen aikaan, ja syyttämällä naisia niistä yritettiin samalla tahrata heidän mainetta. 
Kun radiummaalin keksijä Sabin A. Von Sochocky sairastu itsekin radiumin takia, hän alkoi tukea tehtaiden naisia heidän lakijutuissaan. Hän kuoli vuonna 1928 ja oli 16 tiedetty radiumin takia kuollut.
Shenzhou 6

Lento

Shenzhou 6:n laukaisu tapahtui 12. lokakuuta 2005 kello 01:00:03.583 UTC Jiuquanin  satelliittien laukaisukeskuksesta. Shenzou 6 irtautui 200 kilometrin korkeudessa Pitkä Marssi -kantoraketista ja käynnisti omat moottorinsa, mitkä veivät sen 211 km x 345 km kiertoradalle 21 minuutin kuluttua lähdöstä. Kiinan keskustelevisio esitti laukaisun suorana lähetyksenä.
Myöhempi ratamuutos  nosti aluksen 332 km x 336 km kiertoradalle. Miehistö avasi aluksen laskeutumis- ja kiertoratamoduleja erottavan luukun ja työskenteli myös kiertoratamoduulissa. Miehistön tieteellisistä kokeista ei kovin paljon kerrottu julkisuudessa. Lännessä onkin epäilty osan kokeista olleen luonteeltaan sotilaallisia.
Maahanlaskeutumistoimet aloitettiin 16. lokakuuta kello 19:44 irrottamalla kiertoratamoduuli laskeutumismoduulista. Toisin kuin Sojuz-avaruusaluksissa tämä tapahtuu ennen maahanlaskeutumispolttoa, mikä sallii kiertoratamoduulin jäävän kuukausien ajan kiertoradalle tai toimivan seuraavien lentojen telakoitumiskohteena (kiertoratamoduuli käynnistikin myöhemmin kahdesti omat moottorinsa 19. lokakuuta nostaen sen 355 kilometrin ympyränmuotoiselle kiertoradalle). Avaruuskapseli laskeutui laskuvarjojen varassa noin kilometrin päähän tarkoitutetusta laskeutumispaikastaan Sisä-Mongolian ruohoaroille kello 4:33 paikallista aikaa (20:33 UTC). Miehistö kuljetettiin erikoislentokoneella Pekingiin kahdeksi viikoksi lääketieteelliseen eristykseen. Kapseli kuljetettiin Pekingiin junalla.
Panhard PL 17

Panhard PL 17 on vuosina 1959–1965 valmistettu etuvetoinen alemman keskiluokan automalli. Panhardin sisätilat ja ulkomitat ovat melko isot, mutta moottori on hyvin pieni alle 0,9-litran moottori. Suomessa malli oli melko harvinainen.
Panhard PL 17:n moottori on ilmajäähdytteinen nelitahtinen kaksisylinterinen 848 cm³ bokserimoottori, jonka teho on 31 kW (42 hv, DIN, liioitteleva SAE bruttoteho 50 hv). Vaihteita on neljä, jotka kaikki ovat synkronoituja. Vaihdevipu on ohjaustangossa.
Panhard PL 17:n kiihtyy 0-100 km/h 37 sekunnissa. Huippunopeus on 130 km/h.
PL 17:n mallinimen PL tulee Panhard-Levassorin alkukirjaimista ja numero 17 yhteenlaskusta 5 (verohevosvoimaa) + 6 (6 litraa bensiiniä / 100 km) + 6 (istumapaikkoja) = 17.
Panhard PL 17 maksoi Suomessa vuonna 1962 955 000 markkaa.
Rahitunlammi

Maantietoa

Lampi sijaitsee harjujaksoon kuuluvan Rahitunmäen pohjoisreunalla. Lammen pinta-ala on 2,2 ha ja se on 350 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammen tilavuus on 110 000 m³ . Sen rantaviivan pituus on 800 metriä ja rannoilla kasvaa kangasmetsää. Etenkin lammen lounaisranta kohoaa jyrkkänä mäelle. Mäen huippu sijaitsee 35 metriä ylempänä kuin lammen vedenpinta, joka on 80,2 metriä mpy. Lampi on autio, mutta sen itärannalla sijaitsee yleinen uimaranta. Lammen luoteispuolella on vedenottamo, jonka vesi on todennäköisesti peräisin Limmamäen paksusta sorakerrostumasta.

Vesistösuhteet

Lampi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hiidenjoen alueeseen. Se jaetaan vielä Hiidenjoen suualueeseen, johon lampi kuuluu. Sillä oli laskuoja, joka on ilmeisesti tukittu. Se saa vetensä lähinnä harjun pohjavedestä ja on siten umpijärvi. Veden teoreettinen viipymä järvessä on 849 vuorokautta  eli 2,3 vuotta.

Historiaa

Rahitunmäki on viimeisen jääkauden jälkeisen sulamisvaiheen jäätikköjoen uomaan muodostunut harju, jota kutsutaan Rahitunmäen selänteeksi. Mannerjään reuna sijaitsi Rahitunmäen kohdalla, kun jäätikköjoen vedet purkautuivat mereen ja levittivät joen mukanaan tuoman hiekan ja soran purkautumisaukon eteen muodostaen ensin Kirkonmäen deltan ja sitten myöhemmin Linnamäen deltan. Hiekan joukkoon hautautui runsaasti suuria jäälohkareita, joiden jättämiä suppakuoppia näkee maastossa edelleen. Rahitunlammi on suppia, jonka pohja on suhteellisen matalalla ja siksi siihen on kertynyt pysyvästi vettä.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa lampi on merkitty nimettömänä ja pienellä Puujoen mutkaan laskevalla ojalla varutettuna. Lampi oli tuolloin autio.
Vuoden 1962 peruskartassa lammen pohjoisrannassa sijaitsi talo ja lammen länsipäästä lähti Puujokeen suoraksi kaivettu oja. Lammelle ja talolle johti vain polkuja tai yksityistie. Vuoden 1979 kartassa pelto oli ostettu kunnalle ja maille oli rakennettu vedenottamo, jolle johti tie. Vuoden 1989 kartassa laskuojan suuhun suolle oli kaivettu vesiallas, jota ei nykykartoissa enää näy.

Luontoarvoja

Lammesta on saatu pyydystettyä harvinainen piikkimonni vuonna 2007, jonka paino oli yli puoli kilogrammaa.
Andrea Romano

Ura

Romano aloitti uransa näyttelijänä New Yorkissa, jossa hän esiintyi teattereissa 1970-luvun lopulla. Hän vaihtoi pian alaa muuttaessaan San Diegoon, Kalifornian osavaltioon. Uudessa kaupungissa hän työskenteli ääninäyttelijöiden agenttien apulaisena noin viiden vuoden ajan, kunnes Romano siirtyi työskentelemään vuonna 1984 Hanna-Barberalla ääniroolittajaksi sarjoissa, kuten Pink Panther and Sons, Snorkkelit, Challenge of the GoBots, The Flintstone Kids ja A Pup Named Scooby-Doo. Hänelle tarjottiin myös paikkaa Turtles – mutanttikilpikonnat sarjan ääniohjaajana, mutta Romano kieltäytyi tarjouksesta Hanna-Barberan vuoksi, joka ei katsonut hyvällä mikäli Romano olisi työskennellyt lakon aikana kahdessa eri yhtiössä.

Walt Disney ja Warner Bros. Animation

Romano siirtyi Walt Disney Television Animationille, joka etsi uutta ääniohjaajaa Ankronikka piirrettyyn, jota esitettiin vuosina 1987–1990. Sarjan myötä Romano ryhtyi työskentelemään ääniroolittajan ohella myös ääniohjaajana ja sai tarjouksen Warner Bros. Animationilta, joka pyysi häntä aluksi ääniohjaajaksi Tiny Toonsiin. Sarjan jälkeen Romano on työskennellyt Warner Brosille sarjoissa, kuten Animaaniset, Batman, Bittipää, Teen Titans ja Justice League Unlimited. Romano on toiminut ääniroolittaja ja ääniohjaajana myös animaatioelokuvissa, kuten Maa aikojen alussa 4, Batman ja Pakkasherra, Batman of the Future: Return of the Joker ja Superman: Doomsday.

Nickelodeon

Romano jatkoi työskentelyä Warner Brosilla ja sai samalla vuonna 2004 tarjouksen työskennellä Nickelodeon Animation Studiosille ääniohjaamaan Avataria. Sarjan jälkeen hän päätyi myös ääniohjaamaan Paavo Pesusientä vuosina 2007–2011. Sittemmin Romanolle tarjottiin Teenage Mutant Ninja Turtles sarjan ääniohjaajan paikkaan.
Soikiomerkit

Soikiomerkeiksi kutsutaan kahta ensimmäistä suomalaista postimerkkiä. Viiden ja kymmenen kopeekan arvoiset merkit otettiin käyttöön 1. maaliskuuta 1856.
Suomen ensimmäisiä postimerkkejä edelsivät ehiökuoret, jotka oli otettu käyttöön jo vuonna 1845. Ne olivat kirjekuoria, joihin oli painettu valmiiksi postimerkkiä muistuttava kuva. Vuonna 1850 suomalaisiin ehiökuoriin tuli soikionmuotoinen arvoleima, johon käytetyt leimasimet kaiversi ruotsalainen mitalikaivertaja Karl Magnus Mellgren. Samoilla leimasimilla valmistettiin myös ensimmäiset postimerkit. Ne tekivät valtion Raha-asiain kansliatoimikunnan vahtimestarit yksinkertaisella käsileimauskoneella. Soikiomerkit olivat huokoiselle paperille painettuja ja epäsäännöllisesti käsin leikattuja. Tämän vuoksi niistä puuttuu postimerkeissä yleensä oleva hammaste.
Merkkeihin painetun soikion leveys on noin 28 mm ja korkeus noin 24 mm. Viiden kopeekan soikiomerkki on väriltään indigonsininen ja sitä painettiin 235 000 kappaletta. Niistä myytiin merkkien kelpoisuusaikana 138 500 ja loput tuhottiin myöhemmin polttamalla. Alitsariininpunaisia 10 kopeekan merkkejä puolestaan valmistettiin 602 000 kappaletta, joista myytiin 442 439. Ilmestymisvuoden jälkeen merkkejä painettiin lisäksi 1857 ja 1859. Niiden kelpoisuusaika päättyi 31. tammikuuta 1860.
Koska vanhoja ehiökuoria ei ollut pakko mitätöidä, pelkäsi postilaitos, että ihmiset alkavat leikkaamaan irti niissä olevia arvoleimoja ja käyttämään uusien postimerkkien sijaan. Tämän vuoksi soikiomerkkeihin tehtiin pieniä muutoksia, joilla ne pysyttiin erottamaan ehiökuorien leikkeistä. Niitä olivat muun muassa postitorviin ja vaakunaan lisätyt "helmet".
Soikiomerkeistä on vuosien saatossa tehty myös lukuisia väärennöksiä sekä uusintapainamia. Ne erottaa parhaiten paperin laadusta. Aidoissa soikiomerkeissä se on yleensä huokoista, mutta väärennöksissä kiinteää ja valkoista. Soikiomerkkien arvo vaihtelee nykyään muun muassa merkin kunnosta ja sen mitätöintiin käytetystä leimasta riippuen paristakymmenestä eurosta jopa yli kahteen tuhanteen euroon.
RN Spingarda

Palvelus

Saksalaiset valtasivat aluksen 1943 Porto Margherassa Venetsiassa sen ollessa edelleen telakalla valmisteilla. Työt jatkuivat aluksella ja se otettiin palvelukseen 22. huhtikuuta 1944 nimellä Uj208. HMS Avon Vale ja HMS Wheatland upottivat aluksen 1. marraskuuta 1944 tykistötaistelussa Adrianmerellä Pagsaaren edustalla.
Gəncə

Historia

Gəncə on perustettu 400- tai 600-luvulla. 900-luvulta 1200-luvun alkuun saakka se oli huomattava kaupan, käsityöammattien ja kulttuurielämän keskus. Vuoden 1138 tuhoisan maanjäristyksen jälkeen kaupunki siirrettiin uudelle paikalle. Se tunnetaan runoilija Nizamin kotipaikkana. Mongolit hävittivät Gəncən vuonna 1231, minkä jälkeen sen kehitys taantui. Nykyiselle paikalleen kaupunki siirrettiin 1600-luvun alussa.
1700-luvulla kaupungista tuli Gəncən kaanikunnan keskus. Sen ensimmäinen hallitsija oli Persian Nadir-šaahia vastaan taistellut Şahverdi-kaani. Gəncən kaanikunta tasapainoili Persian, Turkin ja Venäjän laajentumispyrkimysten keskellä sekä kävi sotaa Karabahin kaanikuntaa ja Georgiaa vastaan. Cavad-kaani tuki persialaisten hyökkäystä vuonna 1795.
Venäläiset valtasivat Gəncən vuonna 1804 ja nimesivät sen Jelizavetpoliksi (ven. Елизаветпо́ль) Aleksanteri I:n puolison mukaan. Vuonna 1868 siitä tuli Jelizavetpolin läänin keskus. Vuonna 1883 rakennettiin kaupungin läpi kulkeva rautatie. Vuonna 1892 Jelizavetpolissa oli 25 800 asukasta, joista 52,0 % oli azereja ja 40,9 % armenialaisia. Asukkaat harjoittivat etupäässä puutarhanhoitoa, viininviljelyä ja silkin tuotantoa.
Vuonna 1918 Gəncə oli muutaman kuukauden ajan itsenäisen Azerbaidžanin tasavallan pääkaupunki. Puna-armeija valtasi sen toukokuussa 1920. Vuonna 1935 kaupunki nimettiin Sergei Kirovin mukaan Kirovabadiksi (ven. Кироваба́д). Neuvostoaikana siitä kehittyi huomattava teollisuuskeskus.

Liikenne

Kaupungin kautta kulkee Bakun ja Tbilisin välinen rautatie. Se on myös tärkeä maantieliikenteen risteyspaikka. Vuonna 2006 uudistetulta Gəncən lentokentältä on säännölliset lennot Bakuun, Nahitševaniin, Istanbuliin ja Moskovaan.

Nähtävyydet

Nähtävyyksiin kuuluvat vuonna 1606 rakennettu perjantaimoskeija minareetteineen, entinen madrasa, posliinimuseona toimiva Çökək-hamam, 1800-luvun karavaaniseraiji, Tatlarin korttelimoskeija, venäläinen ja armenialainen kirkko sekä erikoinen pulloista rakennettu talo. Kaupungin ulkopuolella sijaitsevat 1600-luvulla uudistettu İmam-zadən mausoleumikokonaisuus ja vuonna 1947 pystytetty Nizamin mausoleumi. Gəncəssä on historiallinen museo, Məhsəti Gəncəville nimetty miniatyyrimuseo ja taidegalleria.
Haruta

Haruta (ven. Харута́) on taajama ja Hoseda-Hardskin maalaiskunnan keskus Zapoljarnyin piirissä. Taajama muodostaa Nenetsian autonomisessa piirikunnan eksklaavin Komin tasavallan pohjoisosassa Pohjois-Venäjällä. Pinta-alaltaan Hoseda-Hardskin maalaiskunta on pieni, vain 5,12 neliökilometriä.
Harutan taajama sijaitsee Petšoran sivujoen Usan oikeanpuoleisen eli pohjoisen sivuhaaran Adzevan alajuoksulla.

Historiaa

Komin tasavallan silloisen Ižman piiri asukkaat perustivat Harutan kylän 1800-luvun loppupuolella. Venäjän keisarikunnan Arkangelin kuvernementin vuoden 1897 väestönlaskentaan liittyvissä dokumenteissa mainitaan "luvattomasti perustettu Harutan asuinpaikka Arkangelin kuvernementin Petšora kihlakunnassa". Hoseda-Hardiskin tundran nomadien neuvosto kokoontui ensimmäisen kerran vuonna 1925.

Väestö

Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Hoseda-Hardskin maalaiskunnassa asui yhteensä 538 ihmistä. Haruta on kunnan ainoa pysyvästi asutettu asutuskeskus.

Harutan palvelut ja liikenneyhteydet

Taajamassa sijaitsee muun muassa päiväkoti, koulu, kolme kauppaa, maataloustuotanto-osuuskunta, terveysasema, kulttuurikeskus, yleinen sauna, postitoimisto, vapaapalokunta ja lentokenttä.
Haruta ei vielä äskettäin johtanut ympärivuotisesti liikennöitävissä olevaa maantietä Komin tai Nenetsian suuremmista taajamista. Heikompilaatuinen kärrytie ja talvitie johtaa Komin Intaan ja Usinskiin; samoin joihinkin Nenetsian puolella tundralla oleviin erillisiin puutaloihin (izba) ja talvella myös Narjan-Mariin. Yhteyslentoja lennetään pienkoneella (An-2) ympärivuotisesti kahdesti viikossa Nenetsian pääkaupunkiin Narjan-Mariin ja tarvittaessa helikopterilla (Mi-8) suurempaan ja läheisempään Komin tasavallan Intaan.