google/wiki40b huggingface dataset:
Risifrutti

Risifrutti on norjalaisen Orklan valmistama maitotuote. Sitä markkinoi ja myy Suomessa Orkla Foods Finland. Suomen lisäksi Risifruttia myydään enimmäkseen Ruotsissa ja Tanskassa.
Risifrutti koostuu maidosta, riisistä, sokerista, marjoista, kermasta, sakeuttamisaineesta ja aromeista, kuten vanilliinista. Tuotetta myydään muun muassa mansikan-, vadelman- ja mustikanmakuisena sekä XL-koossa. Perinteisen riisikoostumuksen rinnalla myydään mannasuurimosta tehtyä Mannafrutti-välipalaa.
Clark Gillies

Clark ”Jethro” Gillies (s. 7. huhtikuuta 1954 Moose Jaw, Saskatchewan, Kanada) on entinen jääkiekkoilija. Hän tuli tunnetuksi fyysisestä pelistään NHL-liigan New York Islandersissa, jonka riveissä voitti neljä Stanley Cup -mestaruutta. 958 NHL-ottelussaan laitahyökkääjä Gillies teki 319 maalia, antoi 378 maalisyöttöä ja istui 1 023 jäähyminuuttia.
Gilliesin huippuaikojen kentällisen keskushyökkääjä oli Bryan Trottier ja ketjun toisessa laidassa pelasi Mike Bossy. He pelasivat myös Challenge Cupissa NHL:n joukkueessa Neuvostoliittoa vastaan 1979.
P. J. O’Rourke

Patrick Jake O’Rourke (s. 14. marraskuuta 1947, Toledo, Ohio) on  yhdysvaltalainen poliittinen satiirikko, journalisti ja kirjoittaja. Hän työskentelee Cato-instituutissa.
Lauluja Nuppilasta

Taustaa

Albumilla esiintyvät yhtyeen varsinaisen kokoonpanon lisäksi sen entinen rumpali Jan Noponen ja ex-pianisti Ari "Arvid" Kettunen, joista jälkimmäinen esitti itse säveltämänsä kappaleen "Patja-apina". Se oli viimeinen Kettusen yhtyeelle tekemä sävellys tai esiintyminen, Noponen on tämän jälkeen vielä toisinaan esiintynyt yhtyeen klassisten kokoonpanojen (Lapinlahden Linnut vm. -83 ja The Original Lapinlahden Linnut ovat olleet ennen yhtyeen vuoden 1990 kokoonpanon comebackia ajoittain esiintyneitä erikoiskokoonpanoja) konserteissa.
Lisäksi albumilla vierailevat yhtyeen pitkäaikaiset sessiokitaristi Pekka Rechardt (josta myöhemmin tuli yhtyeen vakituinen jäsen) sekä -basisti Pekka Pohjola.
Useimpien muiden yhtyeen albumien tavoin myös tämän levyn kannen on piirtänyt Matti Jaaranen.

Tyyli

Albumin tyyli on hyvin vaihteleva. Osa kappaleista, kuten "Miksi surisin" ja "Saako niin tehdä" on Lapinlahden Linnuille perinteisiä humoristisia poprock-ralleja, kun taas "Kohta varisee!" on tyylillisesti lähellä rock 'n' rollia. Albumilla on myös kokeellisempia kappaleita, kuten rockin ja tangon risteyttävä "Kuppilan tango" ja B-puolen progressiivisiakin vivahteita sisältävät "Suuri juokseva ihminen" ja "Talonmiehen perhonen".

Vastaanotto

Lauluja Nuppilasta on yksi Lapinlahden Lintujen arvostetuimpia levyjä, mutta ilmestyessään sitä arvosteltiin mm. "kuivaksi ja väkinäiseksi". Sittemmin albumin arvostus on kuitenkin noussut.
Oguchi Onyewu

Ura

Onyewu aloitti ammattilaisuransa vuonna 2002, kun hän siirtyi Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaan Metziin. Vuonna 2003 hänet lainattiin belgialaiseen La Louvièreen, josta hän siirtyi Standard Liègeen vuotta myöhemmin. Siellä hänet valittiin muun muassa vuoden ulkomaiseksi pelaajaksi.
Joulukuussa 2006 Onyewu valittiin Yhdysvaltojen vuoden jalkapalloilijaksi. Hän kirjoitti lainasopimuksen tammikuussa 2007 Newcastle Unitedin kanssa. Onyewu debytoi Valioliigassa Fulhamia vastaan. Uuden valmentajan saavuttua Onyewun peliaika väheni ja Newcastle päätti olla tekemättä sopimusta hänen kanssaan. Tämän jälkeen Onyewu palasi Standardiin, jossa hän pelasi vakuuttavasti. Hän oli tärkeä osa joukkuetta sen voittaessa mestaruuden kaudella 2007–2008. Hänet valittiin toisen kerran tähdistökentälliseen. Hyvä vire jatkui myös seuraavalla kaudella, kun hän voitti toisen peräkkäisen mestaruutensa.
Onyewu teki kolmevuotisen sopimuksen Milanin kanssa heinäkuussa 2009. Onyewu pelasi virallisen debyyttinsä Milanin paidassa Mestarien liigassa Zürichiä vastaan, kun hän korvasi Alessandro Nestan. Onyewun kausi meni pilalle loukkaantumisten vuoksi – hän pelasi vain yhdessä liigaottelussa kaudella polvivamman vuoksi. Kauden lopussa Onyewun sopimusta laajennettiin yhdellä vuodella.

Maajoukkueura

Onyewu on ollut Yhdysvaltain maajoukkueen vakiopelaajia ja pelannut kaikkiaan 69 A-maaottelua sekä tehnyt niissä kuusi maalia vuosina 2004–2014. A-maajoukkueen lisäksi hän on edustanut Yhdysvaltojen nuorisomaajoukkueita ja pelannut nuorten MM-kilpailuissa vuonna 2001. Onyewu debytoi A-maajoukkueessa lokakuussa 2004 Panamaa vastaan. Onyewu pelasi MM-kilpailuissa 2006 ja oli avauskokoonpanossa kaikissa Yhdysvaltojen peleissä. Yhdysvallat ei kuitenkaan päässyt jatkoon alkulohkosta, kun se hävisi Ghanalle 2–1. Vuoden 2009 Maanosaliittojen cupissa Onyewyn Yhdysvallat eteni finaaliin Brasiliaa vastaan, jolle se kuitenkin hävisi 3–2. Maajoukkueurallaan hän on voittanut kahdesti CONCACAF Gold Cupin; vuosina 2005 ja 2007. Onyewu valittiin Yhdysvaltojen joukkueeseen vuoden 2010 MM-kisoihin, jotka olivat hänelle toiset MM-kisat.
Uudenkaupungin Urheilijat

Uudenkaupungin Urheilijat (lyhyemmin UU) oli uusikaupunkilainen urheiluseura. Seura tunnettiin parhaiten koripallojoukkueestaan sekä yleisurheilujaostostaan. Seura perustettiin vuonna 1898. Vuonna 1994 se ajettiin konkurssiin.

Muu urheilu

Seuralla oli toimintaa lentopallossa, yleisurheilussa, tenniksessä, pöytätenniksessä sekä hiihdossa.
Kuutytönkorento

Ulkonäkö ja koko

Ulkonäöltään kuutytönkorento on monien muiden tytönkorentolajien kaltainen. Koiraalla on takaruumiin toisessa jaokkeessa kuun muotoinen musta kuvio, jonka etupuolella on pitkittäissuuntaiset viivat. Ne voivat joillakin yksilöillä olla yhdistyneet. Kolmannen ja neljännen jaokkeen etuosat ovat vaaleat niiden selkäpuolten ollessa muuten enimmäkseen tummat. Naaraalla taas on selkäpuolelta pääosin tumma takaruumis, mutta 8. jaoke on etuosastaan vaalea. Iso keskiliuska naaraan kauluksessa ylettyy hiukan sivuliuskien ohi.
Kuutytönkorennon takaruumiin pituus on 23–28 mm ja takasiiven pituus 17–23 mm.

Levinneisyys ja elinympäristö

Kuutytönkorentoa elää Keski- ja Pohjois-Euroopan itäosissa, paikoin Irlannissa ja Ranskassa sekä Pohjois-Aasiassa Kamtšatkan niemimaalle asti. Suomessa laji elää lähes koko maassa, mutta sen yleisyys vaihtelee alueittain. Se elää Etelä- ja Keski-Suomessa harvinaisena ja yleisempänä Pohjois-Lapissa ainakin Inarijärven alueella. Muun muassa Lappeenrannan seudulta on 2000-luvulla löytynyt suurilukuisia esiintymiä. Toisaalta lajista ei tunneta havaintoja laajoilta alueilta Kainuusta ja Keski-Lapista. Ahvenanmaalta sitä ei ole havaittu.
Suomessa kuutytönkorennon elinympäristöt keskittyvät etelässä varsinkin suurille soistuneille lammille, joilla kasvaa paljon kelluslehtisiä kasveja, ja Inarijärven seudulla mäntyvaltaisten sora- ja hiekkamaiden matalille lampareille.

Elintavat

Kuutytönkorennon lentoaika ajoittuu toukokuun lopulta heinäkuun lopulle päälentoajan ollessa kesäkuussa. Etelä-Suomen varhaisen ja lyhyen lentoajan vuoksi laji saattaa vaikuttaa todellista harvinaisemmalta.
Anders Johan Sjögren

Anders Johan Sjögren (ven. Андре́й Миха́йлович Шёгрен, Andrei Mihailovitš Šogren, 8. toukokuuta 1794 Iitti – 18. tammikuuta 1855 Pietari) oli suomalainen kirjailija ja suomen kielen, kansatieteen tutkija, historiantutkija ja tutkimusmatkailija.

Elämäkerta

Sjögren oli pitäjänsuutarin ainoa eloon jäänyt lapsi, joka lahjakkaana pääsi pitäjän papiston tuella koulutielle. Hänen koulutiensä kulki Loviisan alakoulusta Porvoon kymnaasiin ja sitten Turun akatemiaan, josta hän valmistui 1819. Hän toimi vuosina 1820–1821 Pietarissa kotiopettajana piispa Zacharias Cygnaeuksen perheessä. Vuodesta 1823 hän toimi kreivi Nikolai Rumjantsevin kirjastonhoitajana, vuodesta 1831 ylimääräisenä akateemikkona ja vuodesta 1844 suomalais-ugrilaisen ja kaukasialaisen kieli- ja kansatieteen varsinaisena akateemikkona Pietarin tiedeakatemiassa, vuodesta 1845 sen kansatieteellisen museon johtajana.
Sjögrenin ensimmäinen tutkimusmatka (1824–1829) suuntautui Karjalan ja Lapin kautta vepsäläisalueille ja sieltä lähelle Uralia Permin kuvernementtiin tutkimaan suomensukuisia kansoja. Aiheet olivat niin kieli- ja kansatieteellisiä kuin maantieteellisiä ja taloudellisia. Matkan tuloksena hän julkaisi 1826 kirjoitelman Anteckningar om församligarne i Kemi-Lappmark. Matkan aikana hän identifioi ensi kertaa vepsäläiset ja heidän kielensä. Saman matkan tuloksena hän julkaisi 1829 tutkielman komeista eli syrjääneistä, Die Sürjänen, ein historisch-statistisch-philologischer Versuch. Matkan jälkeen hän sai Venäjän historian ja muinaistieteen apulaisen viran Pietarin tiedeakatemiassa. Tässä asemassa hän esitteli tiedeakatemialle lisää matkansa tuloksia. Yksi tällainen tutkielma oli teos Über die Finnische Bevölkerung des St.-Peterburgschen Gouvernements und über den Ursprung es Names Ingermanland, joka esitteli Inkerinmaan väestöä. Myöhemmät tutkimusmatkat koskivat 1835–1837 Pohjois-Kaukasiassa osseetteja ja Krimillä tataarien kieltä sekä vuosina 1846 ja 1852 Baltian liiviläisiä.
Sjögrenin merkitys korostuu siinä, että hän oli varhainen tutkimusmatkailija, joka aluksi keskittyi suomensukuisiin kansoihin. Myös hänen yhteytensä itseään nuorempaan Elias Lönnrotiin oli merkittävää. Sjögren ja Lönnrot tapasivat ensi kerran 1834. Heidän välilleen kehkeytyi kirjeenvaihto, joka käsitteli erityisesti suomen kieltä ja kansanrunoja. Pietarin asemastaan käsin Sjögren pystyi helpottamaan muiden suomalaisten tutkijoiden tavoitteita Venäjälle suoritettavissa tutkimusmatkoissa (esim. Castrén). Kielitieteilijänä ja kielinerona hän oli sittemmin kiinnostunut myös muista kielistä, esim. osseettien kielestä, jonka kieliopin ja sanakirjan hän laati. Nykyään mielenkiinto kohdistuu Sjögrenin päiväkirjoihin (Ephemerider), joita hän kirjoitti koko toimintansa ajan. 
Sjögrenin muistokivi sijaitsee Iitin Sitikkalassa ja muistomerkki Iitin kirkonkylässä vastapäätä kirkkoa. Vladikavkazissa on Sjögrenille nimetty katu.
Enontekiön Lappi

Enontekiön Lappi (EnL, lat. Lapponia enontekiensis)  on Suomen toiseksi pohjoisin luonnontieteellinen maakunta ja eliömaakunta Enontekiön kunnan alueella. Enontekiön Lappi kuuluu pohjoisboreaaliseen vyöhykkeeseen ja alueen pohjoisosassa sijaitsee Kölivuoristoon kuuluva Käsivarren Yliperä, missä sijaitsevat Suomen kaikki yli tuhannen metrin korkeuteen yltävät vuoret. Maakunnan rajanaapureita ovat Kittilän Lappi (KiL) ja Inarin Lappi (InL) Suomessa, Torne lappmark (TL) Ruotsissa ja Troms (Tr) sekä Vest-Finnmark (VFi) Norjassa.

Linnusto

Alueen pohjoispuolella oli 1996 mennessä tavattu 148 lintulajia, joista 97 on pesiviä.  Enontekiön Hetassa tavatuista linnuista harvinaisimpia ovat mehiläissyöjä, isokihu, pikkutuulihaukka ja ruostesiipirastas.

Kasvillisuus ja kasvisto

Enontekiön Lapissa kasvillisuus muuttuu suuresti etelä-pohjoissuunnassa. Alue sijaitsee havupuiden pohjoisella kasvurajalla. Kuusimetsiä on aivan Enontekiön eteläosassa ja männyn pohjoisraja kulkee kunnan puolessavälissä. Tunturikoivu muodostaa metsänrajan noin 600 metrin korkeudella. Käsivarren pohjoisosan kasvillisuutta monipuolistavat kaledonisten kivikerrostumien dolomiitti ja ultraemäksiset syväkivet.

Sammalet

Useat Suomen sammallajeista esiintyvät ainoastaan Enontekiön Lapissa, esimerkiksi: kiirunansammal (Oedipodium griffithianum), piekananpaasisammal (Schistidium poeltii), alppilapiosammal (Tortula systylia), napalovisammal (Lophozia polaris) ja pärskesammal (Eremonotus myriocarpus).  Vuonna 2009 Kilpisjärveltä löytyi turjanlovisammal (Lophozia murmanica) uutena lajina Suomessa.
Eugène Schueller

Eugène Schueller (20. maaliskuuta 1881 − 23. elokuuta 1954) oli ranskalainen liikemies ja L’Oréalin, maailman johtavan kosmetiikka- ja kauneustuotteita valmistavan yhtiön perustaja.

Ura ja L’Oréalin ensiaskeleet

Eugène Schueller valmistui vuonna 1904 kemistiksi koulusta nimeltään Ecole Nationale Supérieure de Chimie de Paris. Vuonna 1907 Schueller kehitti hiusten värjäykseen soveltuvan aineen. Eugène kehitti ja valmisti omia tuotteitaan ja myi niitä Pariisin kampaajille. Tätä ennen hiuksia oli värjätty vain hennalla tai mineraalisuoloilla, kun taas Schuellerin tuotteilla sai monia eri värisävyjä ja luonnollisemman näköisen lopputuloksen. Hän kutsui keksintöään Oréaleksi. Tästä alkoi L’Oréalin historia.
Vuonna 1909 Eugène perusti yrityksen, Société Française de teintures inoffensives pour cheveux, josta myöhemmin tuli L’Oréal. Yhtiön periaatteet, tutkimus ja kiinnostus kauneuden hoitoon, suuntasivat sen kohti hyvää tulevaisuutta ja L’Oréalia.
1930-luvun puolivälissä Schueller tuki taloudellisesti nimellä La Cagoule tunnettua fasistista terroristijärjestöä. Heillä oli muutamia yhteisiä kokouksia L’Oréalin pääkonttorissa. Ryhmän toiminta kuitenkin loppui vuonna 1937 epäonnistuneen vallankaappausyrityksen jälkeen monien jäsenten joutuessa vangituiksi. L’Oréal otti La Cagoule -ryhmästä jäseniä hallitukseensa toisen maailmansodan jälkeen, mm. Jacques Corrèzen, joka toimi toimitusjohtajana L’Oréalin Yhdysvaltain sektorilla.

Perhe

Schueller meni naimisiin 1909, sai tyttären 1922 ja jäi leskeksi 1927. Tytär, Liliane Bettencourt jäi myöhemmin André Bettencourtin leskeksi. Heilläkin oli vain yksi tytär, Françoise Meyers, joka on L’Oréalin hallituksen jäsen. Liliane Bettencourt on maailman rikkaimpia naisia, mutta hän on dementoitunut ja perheensä holhouksessa vuodesta 2010 alkaen.
Al Plastino

Nuoruus

Al Plastino syntyi Manhattanilla vuonna 1921 ja varttui Bronxissa. Hän oli vasta kuusivuotias, kun hänen äitinsä kuoli. Hänen isänsä valmisti ja myi hattuja. Plastino värvättiin toisen maailmansodan aikana veljensä kanssa armeijaan. Suurimman osan armeija-ajastaan hän piirsi sotajulisteita ja teki kuvituksia armeijan lehtiin.

Ura

Plastino teki vuosina 1944–1948 sarjakuvaa Hap Hopper, Washington Correspondent, jonka tekijänä hän seurasi Jack Sparlingia. Sodan jälkeen hän työskenteli newyorkilaisella studiolla, jossa hän teki piirroksia armeijan harjoitusoppaisiin. Siellä Plastino kuuli, että DC Comics etsi Teräsmiehen piirtäjää. DC Comicsilla hänestä tuli Wayne Boringin ohella 1950-luvun merkittävimpiä Teräsmiehen piirtäjistä. Hän työskenteli Superman-sarjakuvalehden parissa vuoteen 1968. Hän piirsi DC Comicsille myös useisiin Teräsmiehen spin-off -lehtiin, kuten Superman’s Girl Friend, Lois Lane ja Superboy. Terästyttö-hahmon Plastino loi vuonna 1959 yhdessä Otto Binderin kanssa.
Plastino piirsi 1966–1972 päivittäistä Batman-strippiä, ja vuonna 1970 hän jatkoi Henning Dahl Mikkelsenin Ferd'nand-strippiä, jota hän teki eläköitymiseensä vuoteen 1989 saakka. Plastino piirsi 1982–1983 myös Miina ja Kusti -strippiä Ernie Bushmillerin kuoleman jälkeen.
Emil Kristensen

Seuraura

Kristensen on Esbjerg IK:n kasvatti. Hän debytoi EfB Ishockeyn miesten joukkueessa vain 15-vuotiaana Tanskan I-divisioonassa kaudella 2007–2008. AL-Bank Ligaenissa Kristensen debytoi kaudella 2009–2010, jolloin hän pelasi siellä 11 runkosarja-, yhden playoff- ja yhden Tanskan Cupin ottelun ilman tehopisteitä. Varsinaisella tulokaskaudellaan 2010–2011 Kristensen teki 39 runkosarjaottelussa tehot 4+3=7. Hänet palkittiin AL-Bank Ligaenin helmikuun 2011 kuukauden pelaajana. Kaudella 2012–2013 Kristensen oli tehoilla 5+17=22 Esbjergin tehokkain puolustaja ja neljänneksi paras pistemies. Hän jakoi AL-Bank Ligaenin puolustajien pistepörssin kuudennen sijan Frederikshavn White Hawksin Mads Bech Christensenin kanssa.
Kaudeksi 2013–2014 Kristensen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue IK Oskarshamnin riveihin. Kaudella 2014–2015 hän oli kahdeksalla osumallaan joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja. Kaudeksi 2015–2016 Kristensen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella SHL:n nousijajoukkue Rögle BK:hon. Hän pelasi joukkueessa kauden aikana 13 runkosarjaottelua tehopistein 2+1=3 sekä viisi ottelua Röglen A-nuorissa. Lokakuussa 2015 seura kuitenkin lainasi Kristensenin aluksi kahden viikon ajaksi aiempaan seuraansa IK Oskarshamniin, jossa hän pelasi lopulta kauden loppuun.
Kristensen siirtyi kaudeksi 2016–2017 kaksivuotisella sopimuksella Linköpings HC:hen. Hän teki joukkueessa 23 runkosarjaottelussa tehot 3+3=6 ja kolmessa playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Tammi-helmikuun 2017 vaihteessa Kristensen pelasi jälleen kaksi Allsvenskan-ottelua lainalla IK Oskarshamnissa. Hän ei pelannut Linköpingissä enää toista sopimuskauttaan, vaan siirtyi kaudeksi 2017–2018 vuoden mittaisella sopimuksella SM-liigajoukkue KooKoohon. Kristensen oli tehoilla 7+10=17 joukkueen tehokkain puolustaja kesken kauden JYPiin siirtyneen Jake Newtonin jälkeen. Helmikuussa 2018 hän teki KooKoon kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Kaudella 2018–2019 Kristensen ehti pelata vain kuusi ottelua, kunnes hänen kautensa päättyi jo syyskuussa 2018, kun HIFK:n Kyle Quincey taklasi Kristenseniä pään seudulle. Quinceylle tuomittiin tilanteesta 2+10-minuutin rangaistus pään tai niskan alueelle kohdistuneesta taklauksesta.

Maajoukkueura

Kristensen edusti Tanskaa MM-kilpailuissa vuosina 2014, 2015, 2016, 2017 ja 2018, joista ensimmäisessä turnauksessa hänet palkittiin joukkueensa yhtenä kolmesta parhaasta pelaajasta. Kristensen pelasi myös Pyeongchangin olympiakisojen 2018 karsinnoissa. Yhteensä Kristensen on pelannut 108 A-maaottelua tehopistein 7+16=23.
Kristensen pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2012, jolloin valmennus valitsi hänet Tanskan turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta.

Muuta

Kristensenin isovelipuoli Esben Nielsen pelasi omalla urallaan hyökkääjänä pudotuspelit mukaan lukien yli 500 ottelua Tanskan pääsarjatasolla.
Standardi

Standardi (normi) on jonkin organisaation esittämä määritelmä siitä, miten jokin asia tulisi tehdä. Merkittäviä ”virallisia” standardisoimisjärjestöjä ovat kansainväliset ISO ja IEC, saksalainen DIN, eurooppalaiset CEN, Cenelec ja ETSI sekä suomalainen SFS. ITU on tietoliikennehallintojen yhteinen standardisointielin. Standardeja laativat myös ammatilliset organisaatiot kuten IEEE (Ethernet-lähiverkot ym.) ja vielä vähemmän organisoitunut IETF (Internet). ANSI on Yhdysvaltojen virallinen edustaja ISO:ssa ja IEC:ssä. NIST on Yhdysvaltojen kauppaministeriön alainen virasto joka kehittää mm. mittausstandardeja.
Standardeja on käytetty hyväksi jo Kheopsin pyramidissa 4 500 vuotta sitten. (Yrjölä 1990, 8). Sähköalalla ensimmäisenä standardina pidetään Morsen aakkosjärjestelmää vuodelta 1832. (Yrjölä 1990, 11). Ensimmäinen kansallinen standardointiorganisaatio oli Britanniassa 1901 perustettu BSI (British Standards Institution). Suomessa SFS perustettiin 1924.
Henry Kvist

Henry Kvist (11. huhtikuuta 1920 Helsinki – 23. tammikuuta 1999 Mäntyharju) oli suomalainen jääkiekkopuolustaja ja -valmentaja, joka valmensi maajoukkuetta vuosina 1946–1949.
Kvist pelasi urallaan Tampereen Ilveksessä kaudet 1938–1947. Hän voitti kaksi Suomen mestaruutta. Viimeisellä kaudellaan Kvist toimi myös Ilveksen valmentajana. Hän valmensi vuodet 1946–1949 sekä Ilvestä että maajoukkuetta.
Riihivaaran mäkikeskus

Historia

Vuonna 1972 parannetiin mäkikeskuksen valaistusta. Järjestäytynyt mäkihyppytoiminta loppui vuonna 1979. Vuonna 1990 K55-mäki remontoitiin hyppykuntoiseksi, lisäksi mäkikeskukseen rakennettiin hissi. Kesällä 1991 K55-mäen hyppyrin keulaa madallettiin 22 senttimetrillä jotta hyppyjen lentorata olisi matalampi, lisäksi lähtölavat korvattiin seitsemällä lähtöpuomilla. Vuonna 1993 K15-mäen alastulorinteeseen asennettiin muovitus. Vuonna 1996 K28-mäki purettiin ja tilalle rakennettiin K35-mäki. Kesällä 1999 K55-mäen alastulorinteeseen asennettiin muovitus. Nykyisin muovitus on K55, K35, K23 ja K15-mäissä
Vuodesta 2000 asti on järjestetty heinäkuussa Vaskiyhdistettykilpailut, joihin on osallistunut mm. Bernhard Gruber, Marco Pichlmayer ja kaikki Suomen ja Viron kansainvälisentason yhdistetyn kilpailijat. Mäkiosuus hypätään Riihivaaran hyppyrimäestä ja hiihto-osuus kilpaillaan Pielisentiellä.

Riihivaaran hyppyrimäki

Mäen K-piste on 55 metrissä, mäessä on muovitus.

K35

Mäen K-piste on 35 metrissä, mäessä on muovitus.

K23

Mäen K-piste on 23 metrissä, mäessä on muovitus.
Homework

Albumin historia

Vuonna 1993 Thomas Bangalter ja Guy-Manuel de Homem-Christo tarjosivat demoaan Slam-yhtyeen Stuart Macmillanille rave-tapahtumassa EuroDisneyssa. Kasetin sisältö päätyi myöhemmin julkaistavaksi The New Wave-singlenä, joka julkaistiin 11. huhtikuuta 1994 Slamin Soma Quality Recordings -levymerkillä. Julkaisu sisälsi myös lopullisen miksauksen "The New Wavesta" nimellä "Alive".
Kappaleet "Da Funk" ja Rollin’ & Scratchin’ julkaistiin myös singleinä Soma-levymerkillä vuonna 1995. The Chemical Brothers soitti kappaleita DJ-seteissään The Heavenly Social -klubilla Lontoossa. Samana vuonna Tom Rowlands ja Ed Simons pyysivät Daft Punkia tekemään remixin kappaleestaan "Life Is Sweet", ja esiintymään avausaktina yhtyeen Ison-Britannian kiertueella. Daft Punkin singlejulkaisujen kasvava menestys johti lopulta levytyssopimukseen Virgin Recordsin kanssa syyskuussa 1996.
Vaikka Virgin pitääkin hallussaan levitysoikeudet yhtyeen tuotantoon, kaksikko omistaa kappaleiden masternauhat Daft Trax -merkillään.
Veil of Remembrance

Yleiskatsaus

Veil of Remembrancella Crimson Moonlight vaihtoi aiemman melodisen black metalinsa death ja black metalin yhdistelmään, jossa on vaikutteita grindcoresta ja thrash metalista. Harm Magazinen haastattelussa laulaja Simon Rosén kertoo tyylimuutoksesta:
»Päätimme jättää kosketinsoittimen pois uudella julkaisullamme, koska huomasimme, että albumin soundista tulisi paljon raskaampi ja raaempi ilman koskettimia. Ja koska monet meistä [yhtyeen jäsenistä] pitävät äärimmäisestä death metalista kuten Nile, Malevolent Creation, Living Sacrifice, Defleshed, Suffocation ja Rotten Sound sekä hieman thrash metal -tyylisemmistä yhtyeistä kuten Death, Believer ja At the Gates, sillä oli myös vaikutuksensa uuteen soundiimme.»
Veil of Remembrance ei menestynyt kaupallisesti yhtä hyvin kuin The Covenant Progress, myyden puolet vähemmän kappaleita. Albumi sai kuitenkin myönteisen vastaanoton lehdistöltä ja ihailijoilta. Rosén kertoo:
»Veil of Remembrancen saama vastaanotto on ollut loistava. Esimerkiksi suurin ruotsalainen metallimusiikin lehti kuvaili albumia: "Upeasti soitettua black metalia, tahkoo eteenpäin hurjalla nopeudella. Jos sanaa 'älykäs' voi koskaan käyttää tässä tyylilajissa, tämä albumi on täydellinen esimerkki." Monet ihmiset sanovat, että he todella pitävät [albumin] nopeasta tykityksestä yhdistettynä synkeisiin, melodisiin riffeihin. Lisäksi se, että olemme yhdistäneet skandinaavista kaoottista black metalia raakoihin death metal -aineksiin, on näköjään myös saanut myönteistä palautetta arvosteluissa.»
Eero Laaksonen

Sulo Eero Laaksonen (13. helmikuuta 1896 Pälkäne – 4. elokuuta 1974 Turku) oli Mannerheim-ristin ritari numero 97. Mannerheim-ristin ritarin arvon hän sai 6. marraskuuta 1942. Sotilasarvoltaan hän oli eversti. 
Laaksonen osallistui Suomen sisällissotaan 1918 Kuopion suojeluskunnassa. Hän kävi Viipurin upseerikokelaskurssin 1918–1919 sekä Kadettikoulun ensimmäisen kurssin 1919–1920 ja yleisen komentajakurssin 1947. Hän toimi nuorempana upseerina eri yksiköissä 1920–1923 sekä komppanianpäällikkönä Polkupyöräpataljoona 2:ssa 1923–1927 sekä Polkupyöräpataljoona 1:ssä 1927–1930. Keski-Suomen rykmentissä hän toimi aliupseerikoulun johtajana ja pataljoonankomentajana 1930–1932. Kannaksen sotilaspiirin päällikkönä hän oli 1932–1933. Suomen valkoisessa kaartissa pataljoonankomentajana hän toimi 1933–1939. 
Talvisodan alussa hän toimi 1. prikaatissa pataljoonankomentajana. 2.2.1940 alkaen hän komensi JR 8:aa jatkaen tehtävässä myös välirauhan aikana. Jatkosodan syttyessä Laaksonen komensi JR 26:ta eli ns. Ässärykmenttiä 18. kesäkuuta 1941 – 23. helmikuuta 1942. Jatkosodan loppuajan hän komensi varsinaissuomalaista JR 35:tä 25. helmikuuta 1942 – 16. marraskuuta 1944. Jatkosodan jälkeen Laaksonen toimi JR 5:n komentajana 1944–1947. Turun sotilaspiirin (TurESp) päällikkönä hän oli 1947–1952. Lounais-Suomen sotilasläänin komentajana hän toimi 1952–1956, kunnes erosi aktiivipalveluksesta.  
Laaksosen Mannerheim-ristin 6. marraskuuta 1942 myönnön perusteissa mainitaan hänen ansioituneen erityisesti Säiniön, Koikarin sekä Karhumäen alueilla käydyissä taisteluissa. 
Ylennykset: reservivänrikki 30.7.1918, vänrikki 31.3.1920, luutnantti 6.12.1920, kapteeni 6.12.1923, majuri 17.4.1930, everstiluutnantti 4.4.1940, eversti 6.8.1942