google/wiki40b huggingface dataset:
Herman Andimba Toivo ya Toivo

Herman Andimba Toivo ya Toivo (22. elokuuta 1924 – 9. kesäkuuta 2017 Windhoek) oli namibialainen poliitikko, joka osallistui aktiivisesti toimintaan maansa itsenäistymiseksi. Hän oli perustamassa Ovambomaan kansankongressia (OPC) vuonna 1957, kun itsenäisyysliike sai alkunsa.
Poliittinen aktivismi johti siihen, että Etelä-Afrikan viranomaiset vangitsivat Toivo ya Toivon vuonna 1966. Hänet tuomittiin 26. tammikuuta 1968 pretorialaisessa tuomioistuimessa 20 vuoden vankeuteen. Hänet lähetettiin Robben Island -saarelle, lähelle Kapkaupunkia.
Hän toimi vuosia Lounais-Afrikan kansanjärjestön (SWAPO) pääsihteerinä.
Namibian itsenäistyttyä hän sai hallittavikseen useita ministerinsalkkuja: työministerin (1990–1999), kaivos- ja energiaministerin (1999–2003) sekä vankilaministerin (2003–2006).
Nimi "Toivo ya Toivo" on suomeksi "Toivo Toivonpoika". Toivo ya Toivon isä työskenteli paikallisessa, suomalaisten lähetyssaarnaajien perustamassa evankelis-luterilaisessa kirkossa.
Herman Toivo ya Toivo vieraili pääministeri Kalevi Sorsan kutsumana Suomessa kesäkuun alussa 1984.
Rievelilampi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 4,6 hehtaaria, se on 600 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Ylä-Rievelin–Enonveden alueeseen (14.172) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 83,3 metriä mpy.
Gammayökkönen

Koko ja ulkonäkö

Gammayökkösen lisäksi suvussa Autographa on myös muita, huomattavan samannäköisiä lajeja. Nimensä gammayökkönen on saanut etusiivessä olevasta vaaleasta kreikkalaisten kirjainten gammaa tai pientä y-kirjainta muistuttavasta kuviosta. Etusiivet ovat tummanruskeat ja niissä on monimutkaista kuviointia, jonka tarkoituksena on perhosen piilottaminen saalistajilta. Sisempi ja ulompi poikkiviiru ovat vaaleat ja selvästi mutkittelevat. Etusiiven keskiosa on tummavarjosteinen kuten myös melko heikosti erottuvan tumman aaltoviirun sisäreuna. Ruskeanharmaissa takasiivissä on melko selvärajainen tumma reunus ja tummat siipisuonet. Takasiipien väritys erottuu hyvin myös lentävällä perhosella. Levätessään perhonen pitää siipiään kattolaskuisesti eli harjakattoa muistuttavassa asennossa ruumiin sivuilla. Siipiväli on 36–43 mm.
Toukka on noin 3 cm pitkä, vaaleanvihreä ja sillä on vaaleat sivujuovat. Toukan päässä on selvästi erottuva tumma juova.

Levinneisyys ja lentoaika

Gammayökkönen on levinneisyydeltään afrikkalainen ja eteläeurooppalainen laji ja vakituisella elinalueellaan sitä tavataan lähes ympäri vuoden. Ahkerana vaeltajana se esiintyy laajalti vakituisen elinalueensa ulkopuolella ja Suomessakin lajia tavataan kesäviipyjänä vuosittain koko maassa Lappia myöten. Joinakin vuosina lajilla saattaa olla myös pieni talvehtiva kanta. Koska perhosen esiintyminen riippuu vaelluksista, lajin runsaudessa on huomattavan suuria vuosittaisia eroja. Ensimmäiset gammayökköset lentävät Suomeen keväällä ja suurin osa syyskesällä ja syksyllä tavattavista yksilöistä osa on näiden keväällä saapuneiden perhosten täällä syntyneitä jälkeläisiä.
Lajin levinneisyys kattaa koko Euroopan, Pohjois-Afrikan, Lähi-idän ja Aasian pohjoisosat aina Tyynellemerelle saakka. Sitä tavataan myös Färsaarilla ja Islannissa. Suomessa perhosia tavataan kahtena sukupolvena, joista vähälukuisempi ensimmäinen polvi on lennossa toukokuulta heinäkuulle ja toinen, yksilömäärältään selvästi suurempi heinäkuusta lokakuulle.

Elinympäristö ja elintavat

Gammayökkösen voi tavata lähes missä tahansa ympäristössä, mutta parhaiten laji viihtyy avoimilla niityillä ja tienpientareilla ja perhonen vierailee ahkerasti kukilla. Ainoastaan tiheissä metsissä perhosia ei juuri tapaa. Monista muista yökkösistä poiketen gammayökkönen on aktiivinen yön lisäksi myös päiväsaikaan. Laji lentää helposti kirkkaiden valojen luokse ja tulee monia sukulaisiaan helpommin myös makealla nesteellä kostutetulle syötille.
Esiintyessään runsaana, gammayökkösen toukat aiheuttavat viljelyskasveille huomattavia vahinkoja. Suomessa taloudellisesti huomattavia vahinkoja on tapahtunut ainakin vuosina 1922 ja 1946 sekä 2018. Alueilla, joilla laji talvehtii, se talvehtii pienenä toukkana. Kotelo on löyhässä kotelokopassa ravintokasvin yhteensidottujen lehtien välissä.

Ravinto

Toukka kelpuuttaa ravinnokseen varsin laajan kirjon eri kasvilajeja. Näihin kuuluvat muiden muassa monet hernekasvit ja kaalit.
Nkosinathi Joyi

Nyrkkeilyura

Nyrkkeilemisen Joyi aloitti vuonna 2002. Vuonna 2006 Joyi voitti IBO-liiton mestaruuden tyrmäämällä Arman dela Cruzin ottelun toisessa erässä. Mestaruutta Joyi puolusti kolmesti, kunnes luopui vyöstä vuonna 2008. Vuonna 2009 Joyi voitti IBF-liiton karsintaottelussa Florante Condesin kaikin tuomariäänin 12-eräisen ottelun päätteeksi. Vuonna 2010 Joyi kohtasi ja voitti Raul Garcian kaikin tuomariäänin 12-eräisessä ottelussa kohoten IBF liiton mestariksi. Mestaruutta Joyi puolusti onnistuneesti kaksi kertaa Katsunari Takayamaa vastaan. Ensimmäinen kohtaaminen päättyi kolmannessa erässä ratkaisemattomaan miesten päiden kolahdettua yhteen. Miesten välisessä uusintaottelussa Joyi osoittautui paremmaksi. Joyi menetti IBF liiton tunnustaman mestaruuden kolmannessa puolustusottelussaan Mario Rodriguezille tyrmäyksellä ottelun vanhettua seitsemänteen erään. Seuraavassa ottelussa Joyi kohosi hallitsevaksi WBA liiton mestariksi voittamalla Walter Rojasin teknisellä tyrmäyksellä. Seuraavassa ottelussa Joyi kohtasi Hekkie Budlerin IBO liiton mestaruusottelussa häviten hajaäänituomiolla.
Joyi jatkoi uraansa ja tyrmäsi seuraavassa ottelussa WBC international liiton mestaruusottelussa heikkotasoisen Benezer Alolodin. Tämän jälkeen Joyi pääsi IBO liiton mestaruusotteluun Rey Loretoa vastaan mutta kärsi kolmannen erän tyrmäystappion.
Bergstraße

Bergstraße [ˈbɛʁkʃtʁaːsə] on vanha tie, joka johtaa Saksassa Hessenin ja Baden-Württembergin osavaltioiden halki Darmstadtista Wieslochiin. Bergstraßen nimi merkitsee sananmukaisesti "vuoritietä", viitaten reitin kulkuun Odenwald-vuoriston länsireunaa pitkin. Myös tien varrella olevaa seutua kutsutaan Begrstraßeksi. Hessenin osavaltiossa on myös Kreis Bergstraße -niminen piirikunta ja viininviljeilyalue nimeltä Hessische Bergstraße.
Bergstraßen reitillä kulki jo roomalaisten aikana kauppiaiden ja sotaväen käyttämä tie. Nimi Bergstraße esiintyy ensi kertaa vuonna 1165. Reitin varrella on lukuisia keskiaikaisia linnoja sekä historiallisia vanhojakaupunkeja, minkä ansiosta Bergstraße on suosittu matkailutie.
Suojaisa sijainti Odenwaldin reunalla tekee Bergstraßen seudusta yhden saksan lämpimimmistä alueista. Keisari Joosef II:n sanotaankin lausahtaneen vierailtuaan keväällä 1764 Bergstaßella: "Täällä Saksa alkaa olla Italiaa". Suopean ilmaston ansiosta seudulla kasvaa joitakin Keski-Euroopan oloihin eksoottisia kasveja kuten manteli-, persikka- ja aprikoosipuita. Myös viiniä viljeillään Bergstaßen varrella. Viininviljeilyalueen kokonaispintaala on noin 840 hehtaaria ja se jakautuu Hessische Bergstraßen viininviljeilyalueeseen ja Badenin viininviljeilyalueeseen kuuluvaan Badische Bergstraßeen.
Roomalainen agora

Historia

Roomalaiselle ajalle tultaessa Ateenan klassisen ajan Agora oli muuttunut epäkäytännölliseksi alkuperäistä tarkoitustaan eli kaupankäyntiä varten osin siksi, että se oli paljolti rakennettu umpeen. Siksi kaupunkiin päätettiin rakentaa uusi agora. Niin kutsuttu Roomalainen agora rakennettiin vanhan itäpuolelle vuosina 19–11 eaa. Julius Caesarin ja keisari Augustuksen tekemien lahjoitusten avulla. Sitä paranneltiin edelleen keisari Hadrianuksen aikana 100-luvulla jaa. samalla kun sen pohjoispuolelle rakennettiin Hadrianuksen kirjasto.
Herulien hyökkäyksen vuonna 267 jälkeen koko kaupungin hallinto siirrettiin vanhalta Agoralta Roomalaiselle agoralle ja se toimi näin kaupungin keskuksena. Hyökkäyksen jälkeen rakennettiin myös uusi kaupunginmuuri, joka sulki sisäänsä Akropoliin ympäristön ja Roomalaisen agoran, kun taas vanhempi Agora jäi muurin ulkopuolelle.
Bysanttilaisena ja osmanivallan aikana Roomalaisen agoran alue oli kaupungin asuinkorttelien peittämänä. Alueella oli lukuisia kirkkoja. Osmaniajalla 1600-luvulla agoralle rakennettiin Fetihién moskeija, joka on edelleen jäljellä. Alueen arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1837, ja ne ovat jatkuneet 1990-luvulle saakka. Kaivausten yhteydessä alueen uudemmat rakennukset on purettu vaiheittain. Kaivauksia ovat suorittaneet kreikkalaiset (Ateenan arkeologinen seura) ja italialaiset arkeologit.
Douz

Elinkeino

Douz on perinteinen kauppapaikka. Keidaskaupunkina siellä on myös muun muassa taatelien viljelyä. Nykyään turismilla on alueelle tärkeä osuus. Alueella on hotelleja ja sieltä järjestetään erilaisia retkiä, kuten kameliretkiä, Saharan hiekkadyyneille.
Otto von Sadovszky

Otto J. von Sadovszky (1925-2004), oli unkarilais-amerikkalainen antropologi ja kielitieteilijä.
Otto von Sadovszky on antropologian professori California State Universityssä. Hän on tullut tunnetuksi siitä, että hän väittää todistaneensa suomalais-ugrilaisten kielten hantin ja mansin sukulaisiksi 80 prosentille kielistä, joita on käyttänyt 19 intiaaniheimoa Kaliforniassa. Hän todistelee sukulaisuutta 10 000 erilaisella sanallisella ja kieliopillisella piirteellä. Kyseiset intiaanikansat asuivat Kalifornian rannikolla Montereystä Bodega Bayhin ja Sacramentoon ynnä San Joaquinlaaksoon.
Olympian kisojen historian museo

Historia

Museo toimii uusklassisessa rakennuksessa, joka on valmistunut vuonna 1888. Se rakennettiin Andréas Syngróksen rahoituksella ja sen suunnittelivat Friedrich Adler ja Wilhelm Dörpfeld. 
Rakennuksessa toimi alun perin Olympian arkeologinen museo, joka oli Kreikan ensimmäisiä maakunnallisia museoita ja myös ensimmäisiä museoksi alun perin rakennettuja rakennuksia. Se siirtyi nykyiseen museorakennukseensa vuonna 1982. Tämän jälkeen vanha museorakennus oli lähinnä varastokäytössä useita vuosia.
Rakennus kunnostettiin vuosina 1999–2004 Ateenan olympialaisten alla, sillä läheiselle Olympian arkeologiselle alueelle oli odotettavissa paljon turisteja, ja siihen perustettiin Olympian kisojen historiaa erittelevä museo. Museo avattiin 24. maaliskuuta 2004. Museon vieressä sijaitsee Olympian kaivausten historian museo.

Kokoelmat

Museon näyttely esittelee Olympian kisojen sekä antiikin kreikkalaisen urheilun yleistä historiaa esihistorialliselta ajalta 1000-luvulta eaa. aina antiikin ajan lopulle saakka. Se esittelee kisojen urheilulajeja erilaisten arkeologisten löydösten kautta. Kokoelmiin kuuluu yli 460 esinettä, mukaan lukien minolaisen ja mykeneläisen ajan löytöjä; varhaisia pronssisia ja terrakotasta tehtyjä figuriineja, jotka esittävät muun muassa vaunoajoa; urheilijoita esittäviä pienoispatsaita ja keramiikkaa, jonka koristelut esittävät eri urheilulajeja; urheilijoita esittäneiden patsaiden jalustoja ja niiden piirtokirjoituksia; sekä urheilijoiden käyttämiä esineitä, kuten kiekkoja, painoja ja aryballoksia.
Museossa on esillä myös muihin panhelleenisisiin kisoihin (Isthmian kisat, Nemean kisat ja Python kisat) sekä Panathenaia-juhlan kisoihin liittyviä löytöjä eri puolilta Kreikkaa.
Suomen Tallinnan-suurlähetystö

Suomen Tallinnan-suurlähetystö on Suomen tasavallan suurlähetystö Viron pääkaupungissa Tallinnassa. Se sijaitsee Toompeanmäellä lähellä Riigikogua osoitteessa Kohtu 4. Nykyinen suurlähettiläs on Timo Kantola, joka jätti valtuuskirjeensä 4. syyskuuta 2018.

Lähetystörakennus

Suomen Tallinnan-suurlähetystön muodostaa viiden rakennuksen kokonaisuus. Vanhimman rakennuksen historia ulottuu 1770-luvulle saakka. Kokonaisuus saatiin viimeisteltyä 1850-luvulla, kun kokonaisuuden päärakennus saatiin valmiiksi. Sen rakennutti aatelismies Otto Jakob von Uexküll, ja sen suunnittelusta vastasi arkkitehti Georg Winterhalter. 
Von Uexküllien suku joutui jättämään hyvästit kaupunkipalatsilleen Viron itsenäistyttyä vuonna 1918. Sen jälkeen rakennuksen hallinta siirtyi Konstantin Pätsille vuonna 1922. Hän muutti osan rakennuksesta omaksi asunnokseen, ja osan hän vuokrasi. Vuokralaisiksi löytyi Suomen ja Unkarin valtiot, jotka sijoittivat sinne lähetystönsä. Myöhemmin Päts kuitenkin joutui talousvaikeuksien johdosta myymään rakennuksen. Ostajaksi löytyi Suomi, joka osti sen 25 miljoonalla Viron markalla. 
Neuvostoliiton tultua valtaan Virossa Suomi joutui jättämään edustustonsa. Unkari oli sen jättänyt jo aiemmin, vuonna 1928. Neuvostoliitto osti talon yhteiskaupassa Pietarissa sijainneen Suomen Pankin talon kanssa keväällä 1947. Kiinteistöjen hinta 60 miljoonaa markkaa maksettiin Suomessa rauhansopimuksen nojalla takavarikoiduilla entisillä saksalaisilla rahavaroilla.
Rakennukseen sijoitettiin Tallinnan teknillisen korkeakoulun asuntola ja Viron kansalliskirjaston tiloja. Ne viipyivät rakennuksessa vuoteen 1991 saakka, jolloin Viro itsenäistyi Neuvostoliitosta. Tämän jälkeen Suomen valtiolle tuli tilaisuus jälleen ottaa rakennuskokonaisuus huostaansa ja sijoittaa sinne Tallinnan-suurlähetystönsä. Näin tapahtui vuonna 1993. Rakennus entisöitiin pieteetillä, ja prosessia johtivat arkkitehdit Käpy ja Simo Paavilainen. Entisöintiprosessi oli vuonna 1996 edennyt siihen pisteeseen, että suurlähetystö pystyi muuttamaan rakennukseen takaisin. Viralliset avajaiset pidettiin 12. marraskuuta 1996.
Daniel Voženílek

Seuraura

Voženílek on HC Pardubicen kasvatti. Hän siirtyi 16-vuotiaana HC Hradec Královén junioreihin kaudeksi 2012–2013. Voženílek oli seuran B-nuorten paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 31+22=53. Hän sijoittui Tšekin B-juniorisarjan maalipörssissä viidenneksi. Voženílek voitti myös Hradec Královén sisäisen tehotilaston lukemalla +14. Kaudeksi 2013–2014 hän palasi Pardubiceen. Voženílek debytoi myös seuran Extraliga-joukkueessa, jossa hän pelasi yhden runkosarjaottelun. 
Varsinaisella Extraligan tulokaskaudellaan 2014–2015 Voženílek pelasi 33 runkosarja- ja kaksi Mestarien liigan ottelua ilman tehopisteitä. Hän vahvisti myös yhden playoff-ottelun verran 1. česká hokejová ligan SK Horácká Slavia Třebíčiä. Kaudella 2015–2016 Voženílek avasi pistetilinsä pääsarjatasolla ja pelasi 32 runkosarja-, yhden karsintasarjan ja kolme CHL-ottelua tehopistein 1+2=3. Hän pelasi myös yhteensä 15 ottelua lainalla 1. ligan HC Šumperkissa ja LHK Jestřábi Prostějovissa.
Kaudeksi 2016–2017 Voženílek sai koeaikatapahtuman kautta vuoden mittaisen sopimuksen Mestis-joukkue Rovaniemen Kiekkoon. Toukokuussa 2017 hän palasi try-outin kautta kasvattajaseuraansa HC Pardubiceen. Voženílek pelasi kauden 2017–2018 kuitenkin kokonaan lainalla 1. ligan LHK Jestřábi Prostějovissa ja HC Litoměřicessä.

Maajoukkueura

Voženílek edusti Tšekkiä alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2015 ja 2016. Hän edusti myös maan alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2013. Yhteensä Voženílek on pelannut 22 nuorten ja kolme poikien maottelua.
Georg Adolf Suckow

Georg Adolf Suckow (28. tammikuuta 1751 Jena – 13. maaliskuuta 1813 Heidelberg) oli saksalainen lääkäri, kemisti, mineralogi, kaivosinsinööri ja luonnontieteilijä.
Suckow toimi lääketieteen, kemian ja luonnonhistorian professorina Heidelbergin yliopistossa. Hän kirjoitti useita teoksia eri tieteenaloilta. Vuodesta 1808 alkaen hän oli Baijerin tiedeakatemian jäsen. Hänen puolisonsa oli Regina Elisabetha Meißner, ja heillä oli kaksi poikaa, joista Friedrich Wilhelm Ludwig Suckow oli myös luonnontieteilijä.
Suckow kuvaili ja nimesi linnuista fidžinlurin (Phigys solitarius).
Ei-keynesiläiset vaikutukset

Ei-keynesiläisillä vaikutuksilla viitataan sellaiseen tilanteeseen, jossa esimerkiksi finanssipolitiikkaa kiristävillä toimilla onkin yksityistä kulutusta elvyttävä vaikutus, ja valtion lisävelanotto puolestaan vähentää yksityistä kulutusta. Yleisesti voidaan todeta, että ei-keynesiläiset vaikutukset ovat sellaisia, jotka ovat ristiriidassa perinteisen keynesiläisen mallikehikon tulosten kanssa. Uraa uurtava artikkeli aiheesta on Giavazzin ja Paganon (1990) Can severe Fiscal Contraction Be Expansionary? Tales of Two Small European Countries. Artikkelissa G & P tutkivat Irlantia ja Tanskaa 1980-luvulla ja tulivat siihen johtopäätökseen, että ei-keynesiläisiä vaikutuksia on havaittavissa.
Patina

Patinaa eli esimerkiksi kuparikarbonaattia (CuCO₃) syntyy, kun kupari hapettuu ilman hapen vaikutuksesta ensin tummaksi kuparioksidiksi (CuO) ja tämä reagoi vielä ilman hiilidioksidin (CO₂) kanssa. Patina on väriltään vihreää ja yleistä muun muassa pronssisissa esineissä, koska pronssi sisältää kuparia.
Patinaa voi olla myös muissa metalleissa. Huonekalujen ja kipsiesineiden pintaan vuosien mittaan puhdistuksesta ja kiillotuksesta muodostuvaa metallimaista kiiltoa sanotaan myös patinaksi.
Lainvalvojat

Jaksot

Sarjan ensimmäinen tuotantokausi sisältää 12 jaksoa, toinen kausi 8 jaksoa, kolmas kausi 12 jaksoa ja neljäs kausi 34 jaksoa.
Alun Hoddinott

Alun Hoddinott (11. elokuuta 1929 Bargoed, Wales – 11. maaliskuuta 2008 Swansea, Wales) oli brittiläinen taidemusiikin säveltäjä ja musiikkipedagogi. Tuottelias Hoddinott oli yksi ensimmäisisistä kansainvälistä mainetta saavuttaneista walesiläisistä säveltäjistä. Hän sävelsi seitsemälle vuosikymmenelle ulottuneella urallaan noin 300 erillistä teosta: 10 sinfoniaa, 20 konserttoa, kuusi oopperaa, kymmenen pianosonaattia ja vokaalimusiikkia. Hän toimi pitkään Cardiffin yliopiston professorina.
Alun Hoddinott opiskeli Cardiffin yliopistossa, jossa hän suoritti perustutkinnon 1949 ja tohtorin tutkinnon vuonna 1960. Opinnot saivat alkunsa 16-vuotiaana, kun hän sai sävellyksestään yliopistostipendin. Hän jatkoi sävellysopintojaan Lontoossa australialaisen Arthur Benjaminin johdolla.
Vuosina 1951–1959 Alun Hoddinott toimi Welsh College of Music and Drama -oppilaitoksen professorina ja siirtyi sitten Cardiffin yliopistoon, jossa hän toimi lopulta professorina ja musiikkitieteen laitoksen johtajana 1967–1987. Sen ohella hän johti Cardiffin musiikkifestivaalia, jonka hän perusti ystävänsä, pianisti John Ogdonin kanssa.
Hoddinott nousi julkisuuteen säveltäjänä vuoden 1954 klarinettikonsertollaan, jonka kantaesitti Cheltenhamin musiikkijuhlilla Gervase de Peyer ja John Barbirollin johtama Hallé-orkesteri. Hoddinottin sävellyksiä ovat tulkinneet myös muun muassa viulisti Ruggiero Ricci, sellisti Mstislav Rostropovitš ja käyrätorvensoittaja Dennis Brain.
Vuonna 1957 Alun Hoddinott sai sävellystuotannostaan Arnold Bax -mitalin, ja vuonna 1983 hänet nimitettiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentajaksi (CBE). Hän oli myös monien musiikkioppilaitosten kunniatohtori ja  Royal Academy of Musicin kunniajäsen ja sai monia kulttuuripalkintoja erityisesti kotiseudullaan Walesissä. BBC Cymru Wales -radioyhtiön 350-paikkainen BBC Hoddinott Hall Cardiffissa on nimetty Alun Hoddinottin mukaan. Se on National Orchestra of Walesin kotisali.
Mannarinlahti

Mannarinlahti on suuri matala merenlahti Intian valtameressä Intian eteläkärjen ja Sri Lankan länsirannikon välissä. Leveydeltään Mannarinlahti on 160–200 kilometriä. Mannarinlahti yhtyy pohjoisessa Bengalinlahteen Palkinsalmen kautta. Mannarinlahden ja Palkinsalmen välissä on Aataminsillaksi kutsuttu matalikko.
Proteiinidisulfidi-isomeraasi

Proteiinidisulfidi-isomeraasi on isomeraaseihin kuuluva entsyymi. Se katalysoi proteiineissa kysteiiniaminohappojen välisten disulfidisidosten muodostumista ja virheellisten disulfidisidosten isomeroimista oikeiksi. Entsyymiä esiintyy niin esi- kuin aitotumaisissakin soluissa ja se on tärkeässä roolissa proteiinien oikeanlaisessa laskostumisessa tertiäärirakenteeksi. Proteiinidisulfidi-isomeraasin EC-numero on EC 5.3.4.1.

Rakenne ja toiminta

Aitotumaisten eliöiden proteiinidisulfidi-isomeraasi on rakenteeltaan tyypillisesti monomeeri, jonka molekyylimassa on noin 55 kDa. Eliöissä proteiinidisulfidi-isomeraasia esiintyy solujen endoplasmakalvostossa. Endoplasmakalvostossa vallitsee hapettavat olosuhteet, jotka ovat suotuisia kysteiiniaminohappojen välisten disulfidisidosten eli rikkisiltojen muodostumiselle. Näiden sidosten muodostuminen on tärkeässä roolissa siinä, miten proteiinit laskostuvat ja muodostavat kolmiulotteissen tertiäärirakenteensa. Proteiinidisulfidi-isomeraasi vaattii koentsyymikseen glutationin, joka ylläpitää entsyymin aktiivisen okhdan kysteiiniaminohapon tioliryhmän vapaassa tiolimuodossa. Lisäksi entsyymillä on sitoutumiskohta glutationireduktaasille.
Proteiinidisulfidi-isomeraasi katalysoi sekä rikkisiltojen muodostumista, että väärien kysteiiniaminohappojen välille muodostuneiden sidosten isomeroimista oikeiksi. Entsyymin aktiivisessa kohdassa on kysteiiniaminohappoja, jotka ovat katalyyttisesti tärkeitä. Ensimmäisessä vaiheessa muodostuu disulfidisidos entsyymin ja jonkin substraattiproteiinin kysteiiniaminohappojen välille. Seuraavassa vaiheessa tämä sidos isomeroidaan siten, että jokin toinen substraatin kysteiiniaminohapoista korvaa entsyymin substraattiproteiinista. Tällöin muodostuu disulfidisidos substraattiproteiinin kahden kysteiiniaminohapon välille ja entsyymi vapautuu. Disulfidisidosten isomeroinnissa mekanismi on samankaltainen ja proteiinidisulfidi-isomeraasi toimii näin ollen niin kutsuttuna saperonina.
Gankutsuō

Juoni

Tarinan tapahtumat sijoittuvat vuoteen 5053.
Käydessään Lunan kuusiirtokunnassa festivaaleja varten tutustuvat varakreivi Albert de Morcerf ja vapaaherra Franz d'Épinay Monte Criston kreiviin, ja lähtiessään kreivi lupaa tulla käymään Albertin luona Pariisissa. Saavuttuaan Pariisiin kreivi esittäytyy Ranskan vaikutusvaltaisimmille perheille (Morcerfeille, Danglarseille, ja Villeforteille).
Anime poikkeaa romaanista aika monella tavalla, mutta perusjuoni on suurin piirtein samanlainen. Romaanissa kerronta seuraa kreiviä aikajärjestyksessä; anime taas alkaa, kun Albert ja Franz tapaavat kreivin Lunassa (tämä tapaaminen, joka alun perin sijaitsi Roomassa, tapahtuu kirjassa paljon myöhemmin) ja kreivin taustatarina selviää sarjan kuluessa. Animen juoniin kuuluu paljon tieteisfiktion elementtejä, mm. avaruusmatkailu, tietokonejärjestelmät ja robotit. Myös joitakin hahmoja kohtaa erilainen kohtalo, jotkut sivujuonet on jätetty pois, ja animen loppu on täysin erilainen kuin kirjan.

Vastaanotto

Gankutsuō sai kriitikoilta hyvän vastaanoton. Etenkin animesarjan visuaalista tyyliä on kehuttu. Sarja voitti Paras TV-sarja -palkinnon Animation Kōbe -tapahtumassa syyskuussa 2005. Myöhemmin Anime News Networkin Theron Martin nimesi Gankutsuōn Vuoden Sarjaksi.
Randy Johnson

Randy Johnson (s. 10. syyskuuta 1963 Walnut Creek, Kalifornia) on yhdysvaltalainen baseball-pelaaja. Häntä pidetään yhtenä aikakautensa parhaista syöttäjistä. 21 ammattilaiskauden aikana Johnson on voittanut 295 peliä ja polttanut 4789 lyöjää kotipesään (toiseksi eniten kautta aikain). Liigan parhaalle syöttäjälle annettavan Cy Young -palkinnon hän on voittanut viidesti. 
Montreal Expos varasi Johnsonin vuoden 1985 draftin 2. kierroksella. Debyyttinsä MLB-tasolla hän teki kauden 1988 aikana. Seuraavana vuonna Seattle Mariners hankki Johnsonin vaihtokaupassa Exposin kanssa. Vasta kyseinen siirto avitti hänen uransa kunnolla käyntiin. Vuonna 1995 Johnson palkittiin liigansa parhaana syöttäjänä ensimmäistä kertaa. 1998 Marinersin pelien sujuessa kehnosti ja sopimuksen umpeutuessa kauden päätyttyä kaupattiin hänet Houston Astrosiin. Houstonin visiitin jäi kuitenkin vain puolen kauden mittaiseksi. Johnson nimittäin siityi kauden päätyttyä vapaana pelaajana Arizona Diamondbacksin riveihin. 
Vasta toista kautta liigassa pelanneelle laajennusjoukkueelle siirto osoittautui täydelliseksi. Randy Johnson voitti Cy Young -palkinnon vuosina 1999–2002 Arizonassa. Kyseisten kausien voitto-tappio saldo oli 81–27. Henkilökohtaisten suoritusten lisäksi Johnson oli suuressa roolissa Diamondbacksin kukistettua New York Yankeesin vuoden 2001 World Seriesissä. Yankees hankkikin Johnsonin kaudelle 2005. Pelit eivät kuitenkaan sujuneet aivan jättimäisten odotusten veroisesti ja hän palasi pian takaisin Arizonaan. 
Joulukuussa 2008 Johnson teki sopimuksen San Francisco Giantsin kanssa.