google/wiki40b huggingface dataset:
Fisherman

Hahmo

Kalastaja on salaperäinen rikollinen, joka on erikoistunut varastamaan huipputeknisiä laitteita ja myymään niitä eteenpäin pimeillä markkinoilla. Hän käyttää aseinaan erikoissyöttejä ja ongenvapaa, jossa on terävä titaanikoukku.
Myöhemmin Kalastajan kypärän kerrottiin olevan xenofrom parasiitti, joka on Lovecraft-tyylinen avaruusolento. Se oli kiinnittynyt Kalastajan päähän ja käyttää telepaattisia kykyjä valtaakseen isäntänsä pelolla.

The Superman/Aquaman Hour of Adventure

Kalastaja vieraili The Superman/Aquaman Hour of Adventure ohjelmassa ja sittemmin Aquaman-sarjassa, kun jaksot kasattiin Vesimiehen omaksi sarjaksi edellämainitusta ohjelmasta. Hahmon äänenä toimi Ted Knight.
Kalastaja esiintyi sarjassa vuonna 1968, ensimmäisen kerran jaksossa "Where Lurks the Fisherman". Sillä oli oma alus, jolla se kierteli pitkin merta. Lisäksi Kalastajalla oli kätyreitä, joita hän nimitti vasarapäiksi. Jaksossa Kalastaja yritti tuhota Vesimiehen vaihtamalla Vesimiehen luolassa olleeseen kauko-ohjaimeen räjähteen. Vesimiehen palattuaan luolaansa Vesipojan kanssa heidän hylkeensä Tusky aavisti ohjaimen sisältäneen pommin ja vei sen pois luolasta, jolloin se räjähti. Kalastaja oletti päässeensä Vesimiehestä eroon ja suuntasi kohti Atlantista tuhotakseen sen ohjuksilla, mutta joutui toteamaan Vesimiehen olevan yhä elossa. Siitä huolimatta Kalastaja oli lähellä tuhota Atlantiksen, mutta Vesimies pelasti kaupunkinsa. Kalastaja jäi kiinni verkkoon vajoten pohjaan, mutta onnistui pakenemaan.
Toisen esiintymisen Kalastaja teki sarjan viimeisessä jaksossa "To Catch A Fisherman". Jaksossa hän haki kostoa Vesimieheltä ja sieppasi Tuskyn. Tämä herätti Vesimiehen kiinnostuksen ja hän kysyi neuvoa Oceanus-tietäjältä, joka olikin naamtioitunut Kalastaja. Löydettyään Kalastajan arvoitusohjeen avulla tien perille Vesimies huomasi Vesipojan kanssa loukussa olleen Tuskyn olevan vain nukke. Kalastaja ilmaantui samalla paikalle ja sai vangittua Vesimiehen ja Vesipojan laavapallon sisälle. Vesipoika onnistui kuitenkin pakenemaan ja hämäsi menettäneensä tajun Fishermanin hyökkäyksen jälkeen. Vesipoika löysi lopulta oikean Tuskyn ja Oceanuksen. Lopulta Vesipoika ja Tusky vangitsivat Kalastajan pelastettuaan ensin Vesimiehen.

Batman – pelottomat

Kalastajalla oli pieni rooli Batman – pelottomat -sarjassa, jossa hän esiintyi jaksossa "Aquaman's Outrageous Adventure" 8. tammikuuta 2010. Hahmon äänenä toimi Dee Bradley Baker. Kalastaja esiintyi jaksossa Vesimiehen muistelmissa taistellessaan Vesimiestä vastaan. Kalastaja piti sukellusvenettä vankina.
Giuseppe Coluccio

Giuseppe Coluccio (s. 12. huhtikuuta 1966) on italialaisen rikollisjärjestön 'Ndranghetan jäsen. Hän oli etsintäkuulutettuna vuodesta 2005, ja hänet saatiin kiinni 7. elokuuta 2008 Torontossa Kanadassa.

Elämäkerta

Coluccio oli vielä lapsi, kun hänen isänsä surmattiin 'Ndrangheta-klaanien välisessä sukuriidassa. Hänet pidätettiin ensimmäisen kerran 1991, ja syynä olivat huumekauppa ja laiton kauppaaminen.

Karkulainen

Vuodesta 2005 Coluccio oli ollut karkulaisena saatuaan syytteet huumekaupasta. Samassa yhteydessä Italian poliisi pidätti 30 henkilöä (Operaatio Nostromo), joihin kuului myös Giuseppen veli Salvatore Coluccio.
7. elokuuta 2008 Coluccio pidettiin kauppakeskuksen pihalla Ontarion Markhamissa, joka sijaitsee Toronton pohjoispuolella.

Yhteydet muihin rikollisryhmiin

Coluccion pidätys oli osa Yhdysvalloissa, Meksikossa ja Italiassa tehtyä isompaa operaatiota, joka tunnettiin myös nimellä Operaatio Solare. Tarkoituksena oli saada kuriin huomattava määrä huumeiden tuontia Kolumbiasta Yhdysvaltoihin ja Eurooppaan. Operaatiossa otettiin kiinni 200 henkilöä syyskuussa 2008. Joukossa oli kuusitoista henkilöä Aquiona-Coluccio-klaanista. Heidät tunnistettiin ja pidätettiin New Yorkissa ja Calabriassa.
Šaranin piiri

Šaranin piiri (baškiiriksi Шаран районы, Šaran raiony, ven. Шаранский район, Šaranski raion) on hallinnollinen piiri Baškortostanin länsiosassa. Piirin hallinnollinen keskus on Šaran kylä, joka sijaitsee 180 kilometriä pääkaupungista Ufasta. Piiriin kuuluu 14 kylähallintoaluetta, joissa on yhteensä 109 asutuskeskusta. Piiri on perustettu vuonna 1935.
Šaranin piirin pinta-ala on 1 384 km². Piirin asukasluku on noin 24 570 ja asukastiheys 17,8 asukasta/km². Suurimmat etniset ryhmät ovat tataarit, marit, tšuvassit, venäläiset ja baškiirit.
Piirissä toimii 49 yleissivistävää koulua mukaan luettuna 17 keskiasteen oppilaitosta, 26 kirjastoa ja 4 sairaalaa. Piirin alueella ilmestyy sanomalehti Lokakuun lippu venäjäksi (Знамя Октября) ja tataariksi (Октябрь байрагы).
Ekpyrosis

Ekpyrosis (muinaiskreikaksi ἐκπύροσις, ”tulesta”) on erityisesti stoalaisen filosofian termi, joka tarkoittaa maailmanpaloa, jossa ikuisesti sykleissä toistuva kaikkeus tuhoutuu jokaisen syklin lopussa ja josta kaikkeus syntyy aina uudelleen.
Ajatus on hyvin vanha, ja esiintyy jo zarathustralaisuudessa. Herakleitoksen mukaan maailman perusaines on tuli, ja ekpyrosis on kaikkeuden alku ja loppu. Lucretiukselle ekpyrosis oli ”luonnon sisällissota”, ja samanlainen ajatus voidaan löytää myös Senecalta.
Nykyaikaisessa fysikaalisessa kosmologiassa tunnetaan ekpyroottinen malli (ekpyroottinen universumi) , joka on malli kaikkeuden alkuperästä ja muodosta. Se on saanut nimensä stoalaisen ajatuksen mukaan. Malli pyrkii selittämään ennen alkuräjähdystä vallinnutta tilaa. Ekpyroottinen malli perustuu säieteoriassa esiintyviin kolmiulotteisiin braaneihin, jotka liikkuvat viisiulotteisessa avaruudessa. Braanien törmäyksestä voi syntyä kolmiulotteinen universumi, ja universumin sisälle tämä tapahtuma näyttäytyy alkuräjähdyksenä. Malli on vaihtoehto muun muassa pre-Big Bang -mallille, sykliselle mallille ja kosmiselle inflaatiolle.
Antoni (arkkipiispa)

Antoni (siviilinimeltään Aleksander Vasiljevitš Vadkovski; 3. elokuuta 1846 Schiringusch, Tambovin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 1912 Pietari, Venäjän keisarikunta) oli Suomen ortodoksisen hiippakunnan ensimmäinen arkkipiispa vuosina 1892–1898.
Suomen ortodoksit kuuluivat tuohon aikaan Venäjän ortodoksisen kirkon alaisuuteen. Vallankumouksen jälkeen Suomen ortodoksit erkanivat Venäjän kirkosta ja liittyivät Konstantinopolin ekumeenisen patriarkaatin alaisuuteen.
Aleksander Vadkovski syntyi pappisperheeseen Venäjän Tambovin kuvernementissa. Hän oli naimisissa oleva uskonnon opettaja ja kahden lapsen isä, kun hänen puolisonsa sairastui ja kuoli nopeasti; vuoden sisään myös lapset seurasivat äitiään lavantautiepidemian uhreina. Leskeksi jäänyt ja lapsensakin menettänyt Vadkovski päätti etsiä lohdutusta suruunsa luostarista; hänet vihittiinkin pian munkiksi nimellä Antoni, mutta hänen levoton mielensä ei sallinut jäädä toimettomaksi; tuota pikaa hän tarttuikin jatko-opintoihinsa, ja hänestä tuli teologian tohtori.
Isä Antoni kohosi nopeasti ensin arkkimandriitaksi ja sittemmin apulaispiispaksi. Hänet nimitettiin Viipurin piispaksi vuonna 1890 ja seuraavana vuonna, kun Suomi erotettiin Pietarin hiippakunnasta omaksi itsenäiseksi hiippakunnakseen, isä Antonista tuli sen ensimmäinen arkkipiispa. Diplomaattinen ja pappina taitava Antoni oli pidetty ja arvostettu piispa; hän sai ensimmäisenä Suomessa valkean briljanttiristillä varustetun piispanpäähineen – tosin vasta maasta lähtiessään. Hän kävi myöhemminkin Suomessa, mm. vihkimässä Hyrylän sotilaskirkon.
Kuollessaan vuonna 1912 Antoni oli metropoliitta sekä Pyhä Synodin ja Venäjän valtakunnanneuvoston jäsen.
Eerik Voittoisa

Eerik Voittoisa (ruotsiksi Erik Segersäll, noin 945–995) tuli kuninkaaksi Uplannin alueella 970-luvulla. 
Adam Bremeniläinen kertoo, että Eerik myös taisteli vallasta tanskalaisen Sven Haaraparran kanssa. Hän olisi myös ollut naimisissa Puolan Boleslav I:n sisaren kanssa. 
Islantilaisissa saagoissa kerrotaan Eerikin taistelleen veljenpoikaansa Styrbjörn Starkea vastaan suuressa taistelussa Fyrisjoen tasangolla Vanhan Uppsalan liepeillä (slaget vid Fyrisvallarna).
John Mazur

John Edward Mazur (17. kesäkuuta 1930 – 1. marraskuuta 2013) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja ja valmentaja.
Mazur nousi maineeseen pelinrakentajana Notre Damen yliopistolla, mutta vaikutti uransa aikana myös Yhdysvaltain ulkopuolella: hän pelasi 1950-luvulla vuoden Canadian Football Leaguen British Columbia Lionsissa.
Myöhemmällä urallaan Mazur saavutti julkisuutta varsinkin New England Patriotsin päävalmentajana, jona hän toimi vuosina 1970–1972. Hän sairastui vanhemmiten Parkinsonin tautiin. Hän oli naimisissa Bernadine Mazurin (o.s. Melovitz) kanssa ja hänellä oli kaksi lasta, tytär ja poika.
ASEAN+3

ASEAN+3 eli ASEAN Plus Three on kansainvälinen foorumi, joka toimii yhteistyöelimenä Kaakkois-Aasian yhteistyöjärjestö ASEANin ja kolmen suuren Itä-Aasian valtion, Kiinan, Japanin ja Korean tasavallan välillä.
Ensimmäinen ASEAN+3:n kokous pidettiin vuonna 1997, ja sen merkitys korostui Aasian talouskriisin vuoksi. Yhteistyöprosessista tehtiin pysyvä vuonna 1999. Viime aikoina East Asia Summit -kokouksen on arveltu jättävän ASEAN+3-prosessi varjoonsa, mutta toistaiseksi EAS on vasta varhaisvaiheessaan. Yksi ASEAN+3:n saavutuksista on ollut Aasian talouden vakauden lisääminen Chiang Mai Initiative -sopimusverkoston kautta.

Regionalismi ja talouskriisi

1990-luvun alussa perustettujen EUn ja NAFTAn myötä regionalismi Itä-Aasiassa näkyi entisen Malesian pääministerin Mahathir bin Mohamadn ehdotuksessa perustaa East Asia Economic Caucus (EAEC) tai East Asia Economic Group (EAEG) -vapaakauppa-aluesopimukset. Kuitenkin tuolloin muut Aasian maat olivat enemmän huolissaan USA:n negatiivisesta suhtautumisesta aloitteeseen, jonka vuoksi EAEG:n sijaan Tyynenmeren alueen valtiot kannattivat Asia-Pacific Economic Cooperation (APEC) -talousliiton perustamista.
Talousalueena Itä-Aasia on hyvin monipuolinen, tutkijat ovat arvioineen alueen olevan jopa maailman monitahoisin alue. Alueen hallintojärjestelmät, tavat, kulttuurit ja uskonnot vaihtelevat suuresti keskenään, joka osaltaan aiheuttaa suuriakin ongelmia alueen sisäisessä yhteistyössä. Regionalismi itsessään on aikaisemmin kiihdyttänyt alueellista vaihtoa, investointia, kauppaa ja makrotaloutta, vaikkakin vasta viime vuosina keskittynyt taloudelliseen itsenäistymiseen.
1997/1998 puhjennut Aasian talouskriisi sai alkunsa Thaimaasta ja levisi sieltä muualle Kaakkois-Aasiaan: Malesiaan, Indonesiaan, Singaporeen, Filippiineille, Laosiin, Etelä-Koreaan, Bruneille, Taiwaniin, Kambodžaan, Vietnamiin ja Hongkongiin. Myös Kiina, Japani ja Intia kärsivät talouskriisin vaikutuksista. Pahimmat kärsijät olivat kuitenkin Thaimaa, Indonesia ja Etelä-Korea.
Asian Monetary Fund (AMF) perustettiin Japanin ehdotuksesta parantamaan alueen poliittista yhteistyötä. AMFn perustaminen sai jyrkän vastalauselman Amerikalta ja kansainväliseltä rahajärjestö IMF:ltä, jotka pelkäsivät oman valtansa vähenemistä alueella. Japani luotsasi myös the New Miyazawa Initiativen tuloa viiteen Itä-Aasian maahan, joka olisi auttanut rahallisesti ahdingossa olevia maita. Vaikkakin Itä-Aasian hallitukset olivat tietoisia alueellisen talousyhteisön tarpeesta, useiden vastustelujen jälkeen AMF lopulta hylättiin.
Harry Kivijärvi

Harry Mikael Kivijärvi (25. heinäkuuta 1931 Turku – 15. huhtikuuta 2010 Espoo) oli suomalainen kuvanveistäjä. Kivijärvi tuli suuren yleisön tuntemaksi voitettuaan presidentti J. K. Paasikiven muistomerkin suunnittelukilpailun vuonna 1976.
Kivijärvi kävi Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulun vuosina 1947–1950. Hän alkoi tehdä metallisia, esittäviä pienoisveistoksia ja osallistui muun muassa kilpailuun Sibelius-monumentista figuratiivisella luonnoksella, joka tuli kilpailussa toiseksi. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat kuitenkin järkälemäiset kivityöt, usein mustat tai valkeat, joiden pinnat ovat sileät ja sommittelu muodostuu usein suurista kivipaasista.
Taidehistorioitsija ja eduskunnan taidekokoelman intendentti Liisa Lindgren on Harry Kivijärven tytär.

Palkinnot ja tunnustukset

Harry Kivijärvi on palkittu työstään muun muassa Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1970 ja ruotsalaisella Prinssi Eugen -mitalilla vuonna 1987. Hän sai Ars Fennica Elämäntyöpalkinnon 2003. Vuonna 1987 hänet kutsuttiin Suomen Kuvanveistäjien liiton kunniajäseneksi.

Harry Kivijärven taidekokoelma

Harry Kivijärven taidekokoelma lahjoitettiin vuonna 2012 Gösta Serlachiuksen taidesäätiölle Mänttään. Kokoelmassa on yhteensä 87 taideteosta. Niistä 23 on Harry Kivijärven omia teoksia, joista 21 on isompiin ulkotiloihin tarkoitettuja teoksia ja kaksi Harry Kivijärven itse suunnittelemaa ja kutomaa gobeliinia. Kokoelman teoksista 64 on Kivijärven taidekeräilijänä hankkimia muiden taiteilijoiden teoksia. Se sisältää teoksia, joita on attribuoitu muun muassa Akseli Gallen-Kallelalle, Hugo Simbergille, Pekka Haloselle, Tyko Salliselle, Albrecht Dürerille, Marc Chagallille, Henri Matisselle, Alberto Giacomettillle ja Pablo Picassolle. Lisäksi mukana on antiikin kreikkalaista ja roomalaista taidetta sekä kiinalaista ja japanilaista taidetta.
Leninin patsas (Suomen asema)

Leninin patsas (ven. па́мятник Ле́нину, pamjatnik Leninu) on V. I. Leninin muistomerkki Pietarin Leninin aukiolla Suomen aseman edessä.
Kuvanveistäjä Sergei Jevsejevin sekä arkkitehtien Vladimir Štšukon ja Vladimir Hellfreichin suunnittelema muistomerkki paljastettiin lokakuun vallankumouksen vuosipäivänä vuonna 1926. Se esittää huhtikuussa 1917 ulkomailta palannutta Leniniä, joka puhuu Suomen aseman luona ”Pääoman viholliseksi” nimetyn panssariauton päältä. Neuvostoaikaisen tulkinnan mukaan patsaalle antaa emotionaalisuutta Leninille ominainen ”tarmokas kädenliike, joka ilmaisee samalla sekä uskoa voittoon että taistelukutsua”. Sen kerrottiin olleen maan ensimmäinen vallankumousjohtajalle pystytetty muistomerkki.
Pronssista valettu patsas on 4,3 metriä korkea. Graniittijalustoineen muistomerkin korkeus on 10,7 metriä. Panssariauton jäähdyttimeen on valettu teksti ”...ja eläköön koko maailman sosialistinen vallankumous! 17. huhtikuuta 1917”.
Alun perin muistomerkki seisoi vanhan aseman julkisivun edessä sijainneella pienellä aukiolla. Myöhemmin se siirrettiin uuden asemarakennuksen ja Nevan väliin toisen maailmansodan jälkeen raivatulle uudelle Leninin aukiolle.
Tuntemattomiksi jääneet vandaalit räjäyttivät huhtikuussa 2009 patsaan takaosaan kiinnitetyn pommin, joka teki siihen noin metrin levyisen aukon. Korjattu patsas palautettiin jalustalleen vuoden kuluttua. Muistomerkki kuuluu Venäjän federaation suojelukohteisiin.
Oliver Knussen

Stuart Oliver Knussen ['nʌsən] (12. kesäkuuta 1952 Glasgow, Skotlanti – 8. heinäkuuta 2018 Snope, Englanti) oli brittiläinen taidemusiikin säveltäjä ja kapellimestari. Hänen kuuluisimpia teoksiaan on oopperasovitus Maurice Sendakin lastenkirjasta Hassut hurjat hirviöt (Where the Wild Things Are).
Oliver Knussen syntyi Skotlannin Glasgow’ssa ja varttui lähellä Lontoota, jossa hänen isänsä toimi kontrabasson äänenjohtajana Lontoon sinfoniaorkesterissa. Poika alkoi säveltää kuusivuotiaana, kirjoitti ensimmäisen sinfoniansa 15-vuotiaana ja pääsi johtamaan sen LSO:n edessä. Hän opiskeli säveltämistä vuosina 1963–1969 John Lambertin johdolla sekä Gunther Schullerin johdolla Yhdysvaltojen Tanglewoodissa ja sai rohkaisua myös brittisäveltäjä Benjamin Britteniltä. Vuosina 1986–1993 Oliver Knussen toimi Tanglewoodin nykymusiikkitoiminnan johtajana ja vuosina 1983–1998 Aldeburghin festivaalin toisena taiteellisena johtajana.
Säveltäjä Knussen tunnettiin itsekriittisyydestään ja pienestä määrästä julkaistuja sävellyksiä. Teokset ovat usein myös kestoltaan lyhyitä ja instrumentaatioltaan niukkia. Hänen toinen sinfoniansa sai kantaesityksensä BBC Proms -festivaaleilla 1984, joilla hän sittemmin esiintyi lähes vuosittain joko kapellimestarina tai säveltäjänä. Maurice Sendakin kirjoihin perustuvien lastenoopperoiden Where the Wild Things Are ja Higglety Pigglety Pop! lisäksi hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat Ophelia Dances ja Flourish with Fireworks sekä konsertot käyrätorvelle ja viululle.
Vuonna 1994 Knussen sai Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentajan arvonimen (CBE). Vuonna 1998 hänestä tuli London Sinfoniettan musiikillinen johtaja. Vuonna 2006 hän sai Northwestern University School of Musicin myöntämän Nemmers-sävellyspalkinnon.
Knussen vieraili Suomessa usein, viimeisen kerran johtamassa Radion sinfoniaorkesteria maaliskuussa 2018. Vuonna 2007 hänestä tuli ensimmäinen ulkomaalainen, joka on pyydetty suunnittelemaan kamariorkesteri Avantin kesäfestivaali, Porvoon Suvisoitto.
Mangshi

Nimi

Aiemmin kaupunki oli tunnettu nimenä Luxi (kiin. 潞西市, pinyin: Lùxī Shì). Vuonna 2008 mielipidemittauksessa osallistui 4751 ihmistä ja 96,96% kannusti nimen vaihtoa kaupungin historialliseen nimeen Mangshiin. Vuonna 2010 kaupungin nimi vaihtettiin virallisesti Mangshiksi (kiin. 芒市). Kirjoitusmerkki shi (kiin. 市) on osaa kaupungin erisnimeä, samalla se tarkoittaa myös "kaupunkia".

Hallinnollinen jako

Kuntatasolla kaupunki jakauttuu yhteen alipiiriin, viiteen suurkuntaan, viiteen maalaiskuntaan ja yhteen etniseen kuntaan. Kaupungin keskus on Menghuanin alipiiri.
Kosovon demokraattinen liitto

Tavoitteet

Demokraattinen liitto kannattaa Kosovon hakeutumista Euroopan unionin sekä sotilasliitto Naton jäseneksi, valtion omaisuuden yksityistämistä ja neuvotteluja Serbian kanssa.

Historia

Vuonna 1989 perustettu Kosovon demokraattinen liitto on Kosovon vanhin puolue. Puolueen perustivat Kosovon itsenäisyyttä ajanut ja pasifismia kannattanut Ibrahim Rugova ja hänen tuttavansa. Jugoslavian viranomaiset kielsivät puolueen. 1990-luvulla LDK kehotti boikotoimaan etnisten albaanien väestölaskentaa ja järjesti vuonna 1992 äänestyksen siitä, pitäisikö Kosovon saada itsemääräämisoikeus. 87 % äänestykseen osallistuneista albaaneista äänesti itsemääräämisoikeuden puolesta.
Rugova, puolueen ehdokas Kosovon presidentiksi, voitti vaalit ja toimi presidenttinä 2002–2006, kunnes kuoli keuhkosyöpään. Rugovan kuoleman jälkeen puolue jakaantui, kun Nexhat Dacin johtama Dardanian demokraattinen liitto (LDD) erosi siitä. LDK:n puheenjohtajaksi valittiin Fatmir Sejdiu, joka toimi Kosovon presidenttinä vuosina 2006–2010.
Vuoden 2007 vaaleissa puolue tuli toiseksi saaden 27 paikkaa. Se tuli mukaan hallitukseen Demokraattisen puolueen kanssa.
Kansainvälisesti tunnustetun itsenäistymisen jälkeisissä parlamenttivaaleissa vuonna 2010 LDK sai alustavien tulosten mukaan 23,6 % äänistä ollen toiseksi suurin puolue Demokraattisen puolueen jälkeen. Äänestysprosentti jäi epäkansanvaltaisesti kuitenkin 47,8 prosenttiin ja vakavaa vaalivilppiä epäiltiin kahdessa maakunnassa.
Lokakuussa 2009 hallituskumppanien Demokraattisen liiton ja Demokraattisen puolueen välit kiristyivät, osin Prištinan pormestarikampanjan takia ja koska Demokraattinen liitto liittoutui paikallistasolla muiden puoluieden kanssa.
Kesäkuun 2014 parlamenttivaalien jälkeen LDK ja Demokraattinen puolue muodostivat liittouman muutaman pienemmän puoleen kanssa, jotta saivat kokoon enemmistöhallituksen. Elokuussa 2015 hallitus allekirjoitti Serbian kanssa sopimuksen, joka antaisi Kosovon syrjitylle etniselle serbivähemmistölle lisää valtaa. Lokakuussa 2015 hallitus allekirjoitti Euroopan unionin ja Kosovon välisen vakautus- ja assosiaatiosopimuksen, joka oli ehtona suuremmalle yhteistyölle EU:n kanssa. Oppositio arvosteli eniten sopimukseen sisältyvää ehtoa, että Kosovo tekisi tiiviimpää yhteistyötä Serbian kanssa. Maaliskuuhun 2016 mennessä oppositio oli heittänyt vastalauseena parlamenttisaliin yhdeksän kertaa kyynelkaasua. Opposition kannattajat järjestivät mielenosoituksia. Osa kannattajista heitti mielenosoituksissa kivenmurikoita ja polttopulloja.
Sammutus

Sammuttaminen on palon edellytysten poistamista ja sen tarkoituksena on lopettaa palamisreaktio. Alkusammutus on palonalkujen sammuttamista.

Sammutusmenetelmät

Kutakin palamisen perusedellytystä vastaa yksi sammutusmenetelmä.

Sammutusraivaus

Kun syttyvää ainetta poistetaan palosta tai palavaa ainetta syttyvän aineen luota, suoritetaan sammutusraivausta. Palavasta polttonestesäiliöstä voidaan esimerkiksi pohjaventtiilin kautta pumpata polttoneste pois, sillä neste palaa vain pinnastaan. Kotoisampi esimerkki on poistaa vielä syttymätön ikkunaverho palavan verhon vierestä.

Jäähdytys

Palon lämpötilan laskeminen hidastaa paloa ja riittävän kylmässä palamisreaktio ei jatku. Paloa jäähdytetään sitomalla palossa vapautuvaa lämpöenergiaa johonkin sammutettavassa palossa syttymättömään aineeseen. Myös sammutusraivauksen seurauksena palo voi jäähtyä, kun esimerkiksi syttymiskelpoisia kuumia palokaasuja purkautuu palavasta tilasta.

Tukahdutus

Kun paloa tukahdutetaan, siitä poistetaan happea tai estetään palon lisähapen saaminen eli annetaan hapen kulua palavasta tilasta loppuun. Mitä pienempi palamisilman happipitoisuus on, sitä hitaampi palamisreaktio. Liian pienessä happipitoisuudessa palaminen ei jatku. Esimerkiksi kynttilän liekki ei pysty palamaan, kun ilmassa on happea alle 14 tilavuusprosenttia. Mitä korkeampi lämpötila on, sitä pienemmässä happipitoisuudessa palo jatkuu. Esimerkiksi tavallisen asuinhuoneen sytyttyä kokonaan palamaan, mutta ovien ja ikkunoiden ollessa kiinni, palo kuluttaa käytännössä kaiken hapen huoneesta ja jää, kuten sanotaan, hengittämään: kun lisähappea imeytyy tilaan ovien ja ikkunoiden raoista, palo kiihtyy hetkeksi ja palokaasut laajenevat. Silloin lisähapen virtaus estyy ja palo hiipuu, mikä pienentää palokaasujen tilavuutta ja kierros alkaa taas alusta.
Tukahduttaminen on helppo sammutusmenetelmä, jos palo on rajatussa tiiviisti suljettavassa tilassa, kuten kattilassa tai roskalaatikossa, jolloin kannen asettaminen paikalleen sammuttaa palon.
Tukahduttaminen ei sovellu sellaisten aineiden sammuttamiseen, joissa palon tarvitsema happi on sitoutunut helposti vapautuvassa muodossa itse palavaan aineeseen.
Tällaisia aineita ovat esimerkiksi räjähteet, kuten TNT, tai hapettavat aineet, kuten orgaaniset peroksidit.

Inhibitio

Inhibitio eli antikatalyysi on sammutusmenetelmä, joka vaikuttaa vain liekkipaloihin. Inhibitiossa puututaan kemiallisesti palon ketjureaktion välituotteisiin, niin sanottuihin vapaisiin radikaaleihin, siten, etteivät välituotteet kohtaa suotuisissa olosuhteissa. Antikatalyyttinen sammute ei muodosta yhdisteitä palamisreaktion välituotteiden kanssa.
Inhibitio ei toimi hehkupaloissa, sillä niissä palaminen tapahtuu suoraan palavan aineen pinnassa ilman välituotteita.
Svante Forsbäck

Svante Forsbäck (s. 1971 Tammisaari) on suomalainen masteroija ja Chartmakers Oy:n omistaja.

Henrik Otto Donnerin opissa

Svante kiinnostui äänittämisestä ja miksaamisesta 1990-luvun alussa, jolloin hän meni opiskelemaan alaa Ruotsiin. Opintojen jälkeen hän aloitti harjoittelijana Tammisaaressa, Henrik Otto Donnerin studiossa, jossa he siirsivät Love Recordsin nauhamateriaalia kovalevyille digitaaliseen muotoon. Digitaalisen musiikin nousu 1990-luvulla johti Digital Editing Room -nimisen masterointistudion perustamiseen Donnerin kanssa, jossa hän on vieläkin mukana pienellä osakkuudella. Forsbäckin perustaessa omaa studiota Donner avusti häntä muun muassa tavaroita lainaamalla.

Äänittäjänä ja miksaajana

Opiskelun ja työn perässä Forsbäck muutti Helsinkiin vuonna 1994. Hän harjaannutti ammattitaitoaan toimien kymmenen vuotta Svenska Teaternissa miksaajana ja äänisuunnittelijana muun muassa Hype-menestysmusikaalissa, jota esitettiin 250 kertaa. Livemiksaajana Forsbäck on tehnyt yhteistyötä muun muassa Ville Pusan, Ben Granfeltin ja Aki Sirkesalon kanssa.
Forsbäck on uransa aikana masteroinut yli 3 000 albumia. Hänen yhteistyökumppaneitaan ovat olleet muun muassa PMMP, The Rasmus, Apocalyptica, Chisu, Ismo Alanko Teholla, Volbeat, Paleface, Jenni Vartiainen, Amorphis ja Sonata Arctica. Forsbäck on myös uudelleenmasteroinut Rammsteinin kuusi albumia.
Jérôme Lalande

Joseph Jérôme Lefrançois de Lalande (11. heinäkuuta 1732 – 4. huhtikuuta 1807) oli ranskalainen tähtitieteilijä, vapaamuurari ja kirjailija.