google/wiki40b huggingface dataset:
Maaseutupolitiikka

Euroopan unionin maaseutupolitiikka

Suomen kansallinen maaseutupolitiikka toimii yhdessä Euroopan unionin yhteisen maaseutupolitiikan kanssa. Euroopan unionin maaseutupolitiikan tavoitteitta ja keinoja tavoitteiden saavuttamiseksi linjattiin vuonna 1989 tehdyssä ’The Future of Rural Society’ -raportissa. Sen sisältö luetteli maaseudun suurimpia ongelma ja kehityskohteita. Niitä olivat modernin elämäntyylin ja kehityksen paine, maaseudun rappeutuminen, heikoimpien alueiden asema sekä maatalouden sopeuttaminen.
Euroopan unionin Maaseudun kehittämisrahaston rahoitus kohdistuu suurimmaksi osaksi maatalouden tukemiseen ja kehittämiseen, mutta sisältää toimia myös laajempaan maaseudun elinkeinojen ja elinolojen kehittämiseen.

Ohjelmaperusteinen maaseudun kehittäminen

Ohjelmaperusteisen maaseutupolitiikan ideana on käsitellä maaseutua eri kehitysalueina ja tehdä alueille omia kehitysohjelmiansa. Ohjelmat sisältävät paljon erilaisia hankkeita ja toimintoja, joilla kehitetään maaseutua. Ohjelmia on kansallisia ohjelmia (esimerkiksi Suomessa ELMA ja POMO+), jotka rahoitetaan kansallisin varoin ja Euroopan unionin rakennerahaston rahoittamia ohjelmia (esimerkiksi Tavoite-ohjelmat). 
Ohjelmat eivät sinänsä tee mitään, vaan ne rahoittavat ohjelman toimipiiriin kuuluvia projekteja eli hankkeita. Hankkeita ei kuitenkaan yleensä rahoiteta pelkästään ohjelman kautta, vaan siihen tarvitaan myös tietty prosentuaalinen osuus yksityistä ja julkista esimerkiksi kuntien rahoitusta. Hankerahoitusta jakavat muun muassa ELY-keskukset, maakuntien liitot ja maaseudun kehittämisyhdistykset.
Heretic II

Pelaaminen

Peli on kolmannesta persoonasta kuvattu. Pelaaminen koostuu kenttien tutkimisesta ja vastustajien ampumisesta loitsuilla.
Jovanka Trbojević

Jovanka Trbojević (27. maaliskuuta 1963 – 12. toukokuuta 2017) oli Jugoslaviassa syntynyt suomalainen säveltäjä.  
Trbojević syntyi Bosniassa ja kasvoi Belgradissa. Hän opiskeli Mokranjac-musiikkikoulussa ja jatkoi pianonsoiton opiskelua Prahan musiikkiakatemiassa ja sävellystä Sibelius-Akatemiassa. Hän opiskeli sävellystä Eero Hämeenniemen ja Paavo Heinisen kanssa Helsingissä.   
Hän teki kamarimusiikkia, orkesterimusiikkia ja oopperoita sekä musiikkia elokuviin ja televisioon. Hänen radiofoninen teoksensa CreationGame (2009) voitti Prix Italian vuonna 2009. Ooppera Opera Absurdium (2011) esitettiin ensimmäisen kerran vuoden 2014 Musiikin aika -festivaaleilla Viitasaarella.  Hänen muita teoksiaan ovat esimerkiksi In the View of the Wise (2001) kolmelle laulajalle ja heidän käsilleen, Orgone accumulator (2005) ja Vertigo (2010) orkesterille sekä kamariooppera Heart in a Plastic Bag (2002).    Soololevy Longing for a brilliant light ilmestyi 1998 kamariorkesteri Avanti!n soittamana. 
Trbojevicin teoksia on esitetty kaikissa Pohjoismaissa ja useissa Euroopan maissa sekä Etelä-Amerikassa, Japanissa ja Australiassa. Hän on mukana useilla äänitteillä yhdessä muiden säveltäjien kanssa. Lisäksi hän on säveltänyt musiikkia lapsille ja opettanut sävellystä. 
Hänen musiikkiaan kuullaan Kaisa Rastimon elokuvissa Suolaista ja makeaa (1995) ja Säädyllinen murhenäytelmä (1998). 
Trbojević kuoli Helsingissä 54-vuotiaana.
Ahti Kylmänen

Ahti Olavi Kylmänen (26. toukokuuta 1912 Kempele – 9. maaliskuuta 1996 Oulu) oli suomalainen betonimies ja kirjailija.
Ahti Kylmänen työskenteli betonimiehenä Oulu Oy:n Nuottasaaren tehtaalla 1937–1972. Hän kirjoitti nimimerkillä Salttu oululaiseen Kaleva-lehteen Viikon varrelta otsikon alla pakinoita 1946–1993. Kylmänen kirjoitti myös runoja Nyyrikki- ja Sirpale-lehtiin nimimerkeillä Tauno Satama, Olavi Meri ja Jarmo Routa ja lisäksi hänen runojaan ilmestyi hOulu Oy:n Hakkeita-perhelehdessä vuosina 1947–1972.
Ahti Kylmäsen poika Aarre Olavi Kylmänen on kirjoittanut vuonna 2002 isästään elämäkerran Ahti Olavi 'Salttu' Kylmänen – kynän, kiekon ja kuulan mestari 1912-1996. Kirjassa on mukana myös Ahti Kylmäsen kirjoittamia runoja.
Fincke (suku)

Fincke-suku on suomalainen suku, josta ensimmäiset kirjalliset maininnat Suomessa ovat vuosilta 1370–1385. Nimi on kulkenut kolmessa suvussa naislinjaa pitkin 1700-luvulle.

Historia

Drotsina toimineen Bo Joninpoika Gripin palvelija sai isännältään 1381 rälssin tiloilleen Turun hiippakunnassa. Hän on luultavasti ”vanha Gödeke Fincke”, jolle kuningatar Margareeta I ja kuningas Eerik antoivat lainasta pantiksi Pyhäjoen kuninkaankartanon Perniön pitäjässä Varsinais-Suomessa.
Bo Joninpoika Gripillä oli vain tyttäriä. Yksi heistä sai pojan nimeltä Per Nilsson till Laukko. Toinen tytär Metta meni naimisiin erään Henrikin kanssa. Gödeke Fincke oli heidän poikansa, joka mainitaan 1439–1447 ja joka kuoli ennen vuotta 1467. Hänen puolisonsa oli Katarina Nilsdotter (Tavast) ja heillä oli poikansa Jeppe Fincken (mainittu 1440–1459) lisäksi neljä tytärtä. Yksi tyttäristä, Anna, oli naimisissa Sten Henrikssonin kanssa. 
"Vanhan" Gödeke Fincken yksi tytär meni naimisiin Nils Jönsson Rengonpojan kanssa. Nils oli Jöns (Larsson) Rengonpojan poika. Ensimmäistä kertaa Jöns Larsson tai Jöns Rengonpoika mainitaan niiden Turun porvareiden joukossa, jotka 1415 kärsivät vahinkoja novgorodilaisten ryöstöistä. Hän meni naimisiin Johanna Bengtsdotterin kanssa. Johanna oli valtaneuvos Bengt Lydekessonin tytär.
Nilsin poika Gödeke (Nilsson) otti äitinsä nimen ja kutsui itseään nimellä Gödeke Fincke. Hänet mainitaan 1490–1518. Hänen poikiaan olivat linnanherra Gustaf Fincke ja valtaneuvos Jöran Fincke.
Glenn Resch

Glenn Allan ”Chico” Resch (s. 10. heinäkuuta 1948 Moose Jaw, Saskatchewan, Kanada) on entinen kanadalainen jääkiekkomaalivahti, jolla on myös Yhdysvaltain kansalaisuus. Hän pelasi National Hockey Leaguessa (NHL) vuodesta 1973 vuoteen 1986. Hänen NHL-seuransa olivat New York Islanders, Colorado Rockies, New Jersey Devils ja 
Philadelphia Flyers. Nyttemmin hän toimii televisiokommentaatorina.
Jere Elo

Ura

Elo on Espoon Kiekkoseuran kasvatti. Hän pelasi juniorina sittemmin Kiekko-Espoossa, jonka C-nuorten paras pistemies Elo oli sekä I-divisioonassa että SM-karsinnoissa kaudella 2007–2008. Kaudella 2009–2010 hän edusti sekä Kiekko-Espoon B-nuoria SM-karsinnoissa että Espoo Bluesin B-nuoria SM-sarjassa. Kaudeksi 2010–2011 Elo palasi kasvattajaseuraansa EKS:ään, jonka A-nuorten III-divisioonajoukkueen paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä hän oli tehoilla 28+26=54. Elon paluuseen kasvattajaseuraan ja A-nuorten III-divisioonaan siirtymiseen vaikutti myös hänen koulunkäyntiin keskittymisensä. 
Kaudeksi 2011–2012 Elo siirtyi Saimaan Pallon A-nuoriin. Hän oli joukkueen toiseksi paras pistemies Henri Niemen jälkeen tehoilla 14+11=25. Kaudella 2012–2013 Elo oli SaiPan toiseksi paras pistemies Rasmus Hämäläisen jälkeen tehoilla 17+14=31.
Huhtikuussa 2013 Elo siirtyi 1+1-vuotisella ja elokuun loppuun asti kestäneen try-outin sisältäneellä sopimuksella Espoo Bluesin SM-liigajoukkueeseen. Hän sai koejakson päätteeksi sopimuksen joukkueeseen. Elo teki SM-liigadebyyttinsä 27. syyskuuta 2013 vieraissa Rauman Lukkoa vastaan. Hänet merkittiin ottelussa heti Bluesin ykkösketjuun Tommi Huhtalan ja Kim Hirschovitsin viereen. Ottelu jäi Elon kauden ainoaksi SM-liigassa ja hänen loppukautensa eteni pääosin lainalla Mestis-joukkue Kiekko-Vantaassa, jossa Elo teki 26 runkosarja- ja neljässä playoff-ottelussa tehot 2+3=5.
Kaudeksi 2014–2015 Elo oli siirtymässä vuoden mittaisella sopimuksella Norjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla I-divisioonassa pelaavaan Nes IK:hon. Hän ei kuitenkaan aloittanut siellä kauttansa, vaan palasi Suomeen ja siirtyi III-divisioonassa pelaavan kasvattajaseuransa Espoon Kiekkoseuran riveihin. Elo oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä alkusarjassa tehoilla 10+8=18 sekä koko Etelän alueen kevään 2015 pudotuspelien paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 4+9=13. Kaudella 2015–2016 Elo oli runkosarjan yhteistehoilla 22+21=43 EKS:n paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä.

Muuta

Elon pikkuveli Kasper pelaa Mestis-joukkue Savonlinnan Pallokerhossa.
Katariinan puisto

Katariinan puisto on Katariinan palatsia ympäröivä puisto Puškinin esikaupunkialueella, lähellä Pietarin kaupunkia, entisessä Tsarskoje Selossa. Siinä on sekä 1700- että 1800-luvun elementtejä: muotopuutarha ja maisemapuistoa.
Muotopuutarha on aivan palatsin vieressä, ja sen suunnitteli keisarinna Elisabetin ohjeiden mukaan Rastresllin johtama arkkitehtiryhmä. Englantilaisenksi puutarhaksi kutsutun osan suunnitteli 1770-luvulla englannissa opiskellut Johann Busch.
Carl Brashear

Carl Brashear [ˈbræʃɪər] (19. tammikuuta 1931 Tonieville, Kentucky – 25. heinäkuuta 2006 Portsmouth, Virginia) oli ensimmäinen afroamerikkalainen, josta tuli Yhdysvaltain laivaston sukeltaja. Sotilasarvoltaan Brashear oli Master Diver eli vääpeli, jonka arvon hän saavutti 1970-luvulla. Brashearin elämäntarinasta on tehty elokuva Kunnian puolesta vuonna 2000, jossa häntä näyttelee Cuba Gooding Jr.

Nuoruus

Brashear syntyi 19. tammikuuta 1931 Tonievillessä, Kentuckyssa. Hän oli kuudes kahdeksasta lapsesta. Brashearin vanhemmat olivat vuokraviljelijät McDonald ja Gonzella Brashear. Vuonna 1935 perhe asettui maatilalle Sonorassa, Kentuckyssa. Brashear kävi Sonora Grade -koulua 1937-1946.
Charles Templon

Charles Templon (s. 26. joulukuuta 1986) on ranskalainen näyttelijä. Templon on näytellyt TV-sarjassa Kesärakkaus, jossa hänen roolihahmonsa on Alex Nelka. Sarjaa on tehty vuosina 2007 ja 2008.
Ylioppilaaksi päästyä Templonin oli tarkoitus opiskella oikeustiedettä, mutta opinnot Pariisin yliopistossa Nanterressa tyssäsivät alkuunsa.
Salakapina

Salakapina oli aiemmin Suomessa nimitys, jolla tarkoitettiin useita erilaisia rikoksia.

Salakapinasta yleensä

Salakapinalla tarkoitettiin useiden henkilöiden yhteenlyöttäytymistä tottelemattomuuteen ja kapinoimiseen esivaltaa vastaan. Vuoden 1889 rikoslaissa puhuttiin vain vankien kapinasta, mutta merilaissa ja sotaväen rikoslaissa oli mainittu merimiesten ja sotaväkeen kuuluvien henkilöiden salakapina.

Vankien salakapina

Jos vankeja oli liittynyt yhteen ja yhdessä olivat tehneet väkivaltaa sille, jonka huostassa tai vartioitavina he olivat, taikka väkivallalla tai väkivaltaa uhaten tehneet hänelle vastarintaa, taikka pakottaneet tai yrittäneet pakottaa häntä johonkin tekoon, taikka murtautuneet tai yrittäneet murtautua vankihuoneesta tai muusta säilöstä, oli olemassa vankien salakapina.

Meriväen salakapina

Jos meriväki yksissä tuumin liittyi yhteen ja kieltäytyi tottelemasta päällikköä, oli vuoden 1873 merilain mukaan kyseessä meriväen salakapina.

Sotilaiden salakapina

Jos sotilaat yksissä neuvoin päättivät kieltäytyä tottelemasta esimiehen käskyä tai väkivallalla tai uhkauksella vastustaa sen toimeenpanoa taikka pakottaa esimiestä jotakin tekemään tai tekemättä jättämään taikka muuten tehdä hänelle väkivaltaa hänen ollessaan palveluksessa tai hänen palveluksensa takia, rangaistiin rikollisia sotilaallisesta salakapinasta.
Sagat

Rooli

Sagat teki ensiesiintymisensä alkuperäisessä Street Fighter -pelissä, jossa se esiintyi viimeisenä pomovastuksena. Pelaajan oli aluksi voitettava hänen oppipoikansa Adon ennen itse mestarin kohtaamista. Toisen kerran Sagat esiintyi esimmäisessä jatko-osassa Street Fighter II:ssa, jossa hän on yksi kolmesta pelin loppuvastuksista ennen M. Bisonin kohtaamista. Sagat haki revanssia Ryusta ja hänellä oli rintakehässään arpi edellisestä kaksikon kohtaamisesta. Myöhemmin Sagat tuli pelattavaksi hahmoksi päivitetyssä Street Fighter II: Champion Edition versiossa.
Sagat esiintyi myös menneisyyteen sijoittuvassa Street Fighter Alpha -pelisarjassa, jossa hän vasta sai Ryun uudeksi kilpailijakseen. Lisäksi Dan Hibiki esiintyi toisena vihollisena, joka tunsi suurta vihaa Sagatia kohtaan, hänen tapettua Danin isän vuosia sitten käydyssä kaksinkamppailussa. Sagat työskenteli Alphassa M. Bisonin Shadaloo rikollisorganisaatiossa, mutta jätti sen Street Fighter Alpha 3:ssa huomatessaan Bisonin halunneen kokeilla psykovoimaansa Ryuta vastaan.
Sagat esiintyi ei kanoonisessa Street Fighter EX3 pelissä lukittuna hahmona, jossa hän alkoi paheksua Ryuta katoamisen vuoksi. Sagat palasi takaisin pelattavaksi hahmoksi Street Fighter IV:sta jäätyään pois Street Fighterin kolmannesta osasta. Hän oli mukana myös Super Street Fighter IV:ssa, jossa Sagatin ja Ryun välinen kilpailu muuttui enemmän ystävällismieliseksi.

Elokuvat

Wes Studi näytteli Sagatia vuoden 1994 elokuvassa Street Fighter, jossa hahmo tunnettiin nimellä Viktor Sagat. Hän oli entinen häkkitaistelija, joka toimi Shadoloo Tong -rikosjärjestön johtajana.

Street Fighter II: The Animated Movie

Sagatilla oli pieni rooli anime-elokuvassa Street Fighter II: The Animated Movie, jossa hän taisteli elokuvan alussa Ryuta vastaan.

Street Fighter II V

Sagat esiintyi vierailevassa roolissa Street Fighter II V animesarjassa, jossa se oli entinen thainyrkkeilyn mestari. Hänen vastuksensa eivät kuitenkaan olleet hänelle tarpeeksi hyviä, eikä Sagat suostunut häviämään tahallaan otteluitaan managerinsa pyynnöstä, jonka mukaan kukaan ei enää lyönyt vetoa hänen varmoista voitoista huolimatta. Sagat sai tarjouksen eräältä rikosjärjestöltä häviämään seuraavan ottelunsa, josta saisi suuren palkkion. Sagatin kieltäydyttyä hänen lavastettiin heroiinin hallussapitäjäksi ja joutui sen myötä vankilaan. Vuosien jälkeen hän tapasi vankilassa Ryun, jota vastaan Sagat otteli, kunnes päätti lopettaa tappelun kesken ja ystävystyi Ryun kanssa, joka muistutti häntä menneistä vuosista kehässä.

Street Fighter

Ensimmäisessä yhdysvaltalaisessa animaatiossa Street Fighterissa Sagat oli M. Bisonin rikosorganisaation varakomentaja. Pääosin Sagat kiersi Shadaloon katuja armeijallaan ja taisteli Street Fighter ryhmää vastaan. Hän kääntyi kuitenkin lopussa M. Bisonia vastaan huomatessaan komentajansa halunneen tuhota maailman.

Arvostelu ja vastaanotto

IGN listasi Sagatin sjialle yksitoista vuonna 2008 laatimassaan 25 parasta Street Fighter -hahmoa. Neljä kuukautta myöhemmin GameDaily sivusto listasi hahmon sijalle kahdeksan laatimassaan kautta-aikain 20 parasta Street Fighter hahmoa.
Islam Saksassa

Islam on Saksan suurin vähemmistöuskonto. Vuonna 2009 Saksassa oli 4,3 miljoonaa muslimia (5,4 % väestöstä), joista 2,6 miljoonaa on sunneja, 400 000 alevi-vähemmistöön kuuluvia ja 225 000 shiioja. Syntyperäisiä käännynnäisiä arvioidaan olevan noin 15 000.
Bruce Kulick

Kiss (1984–1996)

Kulick teki ensiesiintymisensä Kiss-yhtyeen kitaristina vuoden 1984 Animalize World Tour -maailmankiertueella, kun yhtyeen kitaristi Mark St. John sairastui niveltulehdukseen ja Reiterin tautiin, eikä pystynyt soittamaan. Kiertueesta muodostui St. Johnin osalta hyvin rikkonainen, ja hän soitti vain muutamissa yhtyeen konserteissa. Kulick oli luontainen valinta St. Johnin väliaikaiseksi korvaajaksi, sillä hän oli sijaistanut tätä sessiomuusikkona jo yhtyeen Animalize-albumin kappaleissa ”Lonely is the Hunter” ja ”Murder in High Heels”. Kulick soitti valtaosan kiertueen konserteista. St. Johnin terveydellinen tila ei enää kohentunut, joten hän joutui jättämään Kissin lopullisesti vuoden 1984 joulukuussa. Näin Kulickista tuli yhtyeen virallinen kitaristi.
Ensimmäisellä varsinaisella Kiss-albumillaan Asylum (1985) Kulick kunnostautui myös laulunkirjoittamisessa, sillä hän oli mukana kirjoittamassa albumille kappaleita ”King of the Mountain”, ”Trial By Fire” ja ”I’m Alive”. Asylum sekä sitä seuranneet Crazy Nights (1987) ja Hot in the Shade (1989) edustivat musiikillisesti 1980-luvulla suosiotaan kasvattanutta glam metalia, eivätkä ne nojanneet kovinkaan vahvasti Kissin 1970-luvun tuotannon hard rockiin. Yhtyeen maskittoman aikakauden jokainen albumi ylitti Yhdysvalloissa platinalevyrajan lukuun ottamatta Hot in the Shadea, joka saavutti kuitenkin kultalevyn myyntimäärän. Vuoden 1992 albumi Revenge edusti puolestaan raskasta rockia ja esitteli yhtyeen heavy metal -vaikutteita.
Kiss teki vuonna 1996 menestyksekkään Alive/Worldwide Tour -kiertueen alkuperäisessä kokoonpanossaan, mikä merkitsi Kulickin siirtymistä syrjään yhtyeen kokoonpanosta. Ajatus alkuperäisen kokoonpanon paluusta yhteen oli saanut alkunsa jo vuonna 1995, kun Kiss esiintyi Music Televisionin suositussa MTV Unplugged -ohjelmassa alkuperäisen kitaristi Ace Frehleyn ja alkuperäisen rumpali Peter Crissin kanssa. Kulick ja yhtyeen silloisen kokoonpanon rumpali Eric Singer saivat vuonna 1996 viikottain palkkaa yhtyeen toiminnasta paluukiertueesta huolimatta. 
Vuonna 1997 Kiss julkaisi niin kutsutun maskittoman aikakautensa viimeisen studioalbumin Carnival of Souls: The Final Sessions, joka oli levytetty jo vuonna 1995. Yhtyeen alkuperäisen kokoonpanon tekemä kiertue oli kuitenkin viivästyttänyt albumin julkaisua, ja albumi oli ehtinyt tällä välin myös vuotaa internetiin ja levitä bootleg-versioiden muodossa. Albumilla Kulickin musiikillinen panos oli huomattava, sillä hän oli osallistunut albumin 12 kappaleesta yhdeksän säveltämiseen. Albumilla on myös mukana ensimmäinen hänen laulamansa Kiss-kappale ”I Walk Alone”, jonka hän oli kirjoittanut yhdessä basisti-laulaja Gene Simmonsin kanssa.
Enter (yhdistys)

ENTER ry on tieto- ja viestintätekniikasta kiinnostuneiden ikäihmisten yhdistys, jonka toiminnan tarkoituksena on auttaa ikääntyneitä ihmisiä tietotekniikan käytössä.  
Toiminta lähti käyntiin Sosiaali- ja terveysalan tutkimus- ja kehittämiskeskus Stakesin aloitteesta 1990-luvulla. Alkuperäiseltä nimeltään Ikäihmisten atk-yhdistys ENTER ry perustettiin 1997 ja kirjattiin yhdistysrekisteriin 18.2.1998. Yhdistyksen virallinen nimi lyhennettiin muotoon ENTER ry vuonna 2005. Jäsenmäärä pysyi pitkään 200 - 250 jäsenen tienoilla, mutta 2010-luvulla se on kasvanut nopeasti ja oli vuoden 2018 lopulla yli 900.
Tärkein toimintamuoto on Enterin vapaaehtoisten vertaisopastajien antama henkilökohtainen opastus tietokoneen, tabletin ja kännykän käytössä. Opastus on avointa kaikille eikä vaadi yhdistyksen jäsenyyttä. Opastuspaikkoja on Uudellamaalla yli 70 ja vapaaehtoisia vertaisopastajia noin 170.
Kun saan oma Jeesuksen olla

Kun Jeesus on omana mulla on O. H. Jussilan kirjoittama laulu, jonka hän teki Eric Mauritz Bergqvistin laulun (Jag har inga sorger i världen, SS nro 171) pohjalta. Laulun hän julkaisi Siionin lähetyslehdessä vuonna 1914. 
Sävelmän on tehnyt Emil Törnwall (1861–1926) Bergqvistin lauluun. Sävelmä on tuttu myös virrestä nro 178 (Myös isämme uskoivat ennen). Aiemmin sävelmä oli Siionin laulut -kokoelmassa hiukan eri muodossa.
Laulu löytyy myös Amerikan lestadiolaisten laulukirjoista sanoilla When Jesus, through faith, is my Savior sekä When Jesus is mine by faith only. 
Siionin kannel -kokoelmassa laulu on suomennos Bergqvistin laulusta (nro 309) ja se alkaa sanoilla Ei paina mun murheeni täällä.
Jani Erola

Jani Erola on filosofian tohtori, tutkija ja Turun yliopiston sosiologian professori, joka on tutkimuksissaan keskittynyt laaja-alaisesti sosiaaliseen eriarvoisuuteen ja sen periytyvyyteen.

Tutkimukset

Erolan toimittamassa, Erikson-Goldthorpen ammattiluokitusta yhteiskuntaluokkajaottelun pohjana käyttävässä teoksessa Luokaton Suomi? useat tutkijat Erolan ohella nostavat yhteis­kunta­luokan käsitteen takaisin merkittäväksi eriarvoisuutta määrittäväksi tekijäksi 2000-luvun Suomessa. Teoksessa Erola kirjoittaa, että työ­väen­luokkien osuus on Suomessa moniin muihin maihin verrattuna edelleen korkeaa ja että keskiluokan kasvu johtuu pikemminkin maan­viljelijöiden vähentymisestä kuin työväenluokan pienentymisestä. Yksi kirjan pääteeseistä on myös se, että taloudellinen eriarvoisuus ei johdu enää niinkään työväenluokan huono-osaisuudesta kuin ylimmän luokan kasvaneesta hyväosaisuudesta. Erola myös väittää, että luokkien sisäiset erot ovat kasvaneet ja että luokka-asemat periytyvät helposti sukupolvilta toisille.
Erola oli mukana varhaiskasvatuksen ja koulutuksen korrelaatiota kartoittavassa tutkimuksessa, joka on saanut osakseen laajaa mediajulkisuutta. Päivähoidon vaikutuksia 1989-1990 syntyneiden lasten myöhempään kouluttautumiseen kartoittaneessa Turun yliopiston tutkimuksessa selvisi, että varhaiskasvatus hyödyttää selvästi myöhempää kouluttautumista. Kaikkein suurin hyöty saadaan, kun lapsi viedään päivähoitoon 1-3-vuotiaana. Tutkimuksessa ei selviä, mitä mahdollisia eroja on päiväkotihoidolla ja perhe­päivä­hoidolla. Sen sijaan tutkimuksessa käy ilmi, että varhaiskasvatukseen liittyy runsaasti eriarvoistavia tekijöitä, joista merkittävin on se, että korkeasti koulutetut vanhemmat vievät lapsensa huomattavasti useammin päivähoitoon kuin matalasti koulutetut vanhemmat. Erola viestittääkin tutkimuksessa, että ilman suomalaiselle kulttuurille tyypillistä vanhemmuuden eetosta subjektiivisen päivähoito-oikeuden rajaaminen tuskin olisi onnistunut kitkatta.
Erola on myös yhdessä Pekka Räsäsen kanssa toimittanut teoksen Johdatus sosiologian perusteisiin (Gaudeamus, 2014). Teoksessa käsitellään monia keskeisiä nykysosiologian tutkimusalueita, kuten sosiaalista eriarvoisuutta, taloutta, politiikkaa, etnisyyttä, perhe-elämää ja globalisaatiota. Teos ei vaadi kovin suurta perehtyneisyyttä, joten se soveltuu hyvin esimerkiksi sosiologian pääsykoekirjaksi.

Muuta

Euroopan tiedeneuvosto (ERC) myönsi Erolalle vuonna 2014 harvinaisen, noin kahden miljoonan euron suuruisen apurahan sosiaalisen aseman periytyvyyden tutkimiseen. Kyseistä apurahaa pidetään Euroopan arvostetuimpina tutkimusapurahoina.
Erola on ollut vierailevana luennoitsijana muun muassa Yalen yliopistossa vuonna 2011 ja European University Institutessa vuosina 2006-2007.
Erola on myös Westermarck-seuran puheenjohtaja.
Erola toimii Acta Sociologican päätoimittajana yhdessä Suvi Salmenniemen kanssa. Hän on perustanut ja toiminut Research on Finnish Society –julkaisun päätoimittajana yhdessä Pekka Räsäsen kanssa.
Saaresjärvi (Kuhmoinen, Kylämä)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 67 hehtaaria ja se on 2,7 kilometriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järvenselän rikkoo monet saaret ja siinä on kaksi niemeä Kytöniemi ja Isoniemi. Kytöniemi on 450 metriä oitkä ja sen suojaan jää Kytölahti. Isoniemi on muodoltaan saarimainen, mutta se on maatunut mantereeseen matalalla suolla. Sen takana on järven päässä Isolahti ja kaakkoispäässä Saarenlammin lahti. Järven ympäristö on alavaa maata, vaikka Isoniemessä on 14 metriä korkea ja Kytöniemellä 17 metriä korkea mäki. Kytöniemen lounaisrannassa on jyrkänne kuten myös vastarannassa Peurakalliolla. Järvellä on kartan mukaan 17 saarta. Suurin saari on 130 metriä pitkä ja 30 metriä leveä. Muut saaret ovat samalla tavalla pitkänmuotoisia. Järven rantaviivan pituus on 11,4 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata, joka on paikoin soistunutta. Sen luoteispäässä sijaitsee kaksi entistä maatilaa, mutta muuten haja-asutus muodostuu rannoille rakennetuista vapaa-ajan asunnoista. Niitä on kartasta laskien noin kymmenen ja niille tulee tiet yhdystieltä 3284.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Pitkäjärven valuma-alueeseen (35.765) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 123,9 metriä mpy.
Saaresjärvi on valuma-alueeltaan pieni järvi, mutta koillisesta päin siihen laskee saman kokoinen Kurkijärvi (70 ha), joka sijaitsee osittain Isojärven kansallispuiston alueella. Kurjojärveen laskevia järviä on muutama lisää, joista esimerkiksi Kurkilammi (13 ha) ja Kuorejärvi (18 ha) voidaan tässä mainita. Saaresjärveen laskee vielä lisäksi Nuorajärvi (26 ha) luoteesta, Tuppilammi (1 ha) lännestä, Vehmaslammi (2 ha) ja Takalammi ja Sammakkolammi luoteesta.
Saaresjärven lasku-uoma lähtee kaakkoispäässä sijaitsevasta Saareslammin lahdelta ja se laskee 200 metrin jälkeen Pitkäjärven Kotalahteen. Laskuojalle tulee pudotusta 0,1 metriä.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa Saaresjärven vedenpinta on ollut niin korkealla, että järvellä on ollut vesiyhteys salmien kautta sekä Pitkäjärveen että Teinusjärveen samanaikaisesti. Kartan julkaisun jälkeen on ilmeisesti tapahtunut järvenlasku, jossa Teinusjärvi, Pitkäjärvi ja Saaresjärvi ovat kuroutuneet erilleen toisistaan.