google/wiki40b huggingface dataset:
Fidžinlintuhaukka

Koko ja ulkonäkö

Fidžinlintuhaukka on kooltaan 30–40 cm, ja se on näin suvussaan keskikokoinen. Lajilla sukupuolet ovat erinäköisiä. Se painaa keskimäärin 209 grammaa. Naaraat ovat uroksia suuremmat. Sen jalat ja pyrstö ovat pitkät. Höyhenys on hyvin tunnistettava. Sillä on harmaa pää, selkä ja siivet, ja alapuolelta ja kauluksesta se on punainen. Nuoren linnun höyhenys eroaa aikuisesta: se on kokonaan ruskea, mutta rinta on raidallinen.

Levinneisyys ja elinympäristö

Vaikka fidžinlintuhaukan nykyisin katsotaan olevan Fidžillä kotoperäinen, lajiin liitettyjä fossiililuita on löydetty myös Tongasta ʻEuan saarelta. Lajia on saattanut joskus esiintyä myös Fidžin Lausaarilla.
Fidžinlintuhaukan elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kosteat alavat metsät, kuivat savannit, viljelysmaat ja kaupunkialueet, kuten kaupunkipuutarhat ja puistot.

Ravinto

Fidžinlintuhaukka syö jopa kyyhkysen kokoisia lintuja sekä hyönteisiä, jyrsijöitä ja matelijoita, ja joskus sen on nähty syövän Palaemonidae-suvun makeanveden katkarapuja ja makeanveden kalaa. Se saalistaa sekä paikaltaan että lennossa, joko hitaasti liukuen tai äkkiä hyökäten. Se voi ajaa saalistaan takaa ja yrittää saada esiin piiloutunutta saalista.
Joskus fidžinlintuhaukat saalistavat kanoja, ja siksi niitä usein ammutaan. Ne ovat kuitenkin yleisiä.

Lisääntyminen

Fidžinlintuhaukan pesintäkausi osuu heinäkuun ja joulukuun välille. Yleensä se munii syys-lokakuussa. Pesä on rakennettu risuista ja sijaitsee korkealla harvassa puussa. Lintu munii yleensä kaksi tai kolme munaa, joskus jopa neljä, ja tavallisesti poikasista kaksi kasvaa lentokykyiseksi asti.
Balagansk

Balagansk (ven. Балага́нск) on kaupunkimainen taajama Irkutskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Angara-joen rannalla 78 kilometriä Siperian radan Zalarin asemasta koilliseen. Taajama on Balaganskin piirin keskus. Asukkaita on 4 300 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on saanut alkunsa venäläisten vuonna 1653 rakentamasta linnoituksesta. Vuonna 1775 siitä tuli kaupunki ja vuonna 1856 Irkutskin lääniin kuuluneen piirikunnan keskus. 1900-luvulla Balagansk menetti kaupungin statuksen. Bratskin vesivoimalan rakentamisen yhteydessä se jäi patoaltaan alle ja siirrettiin nykyiselle paikalleen.
Nykyään Balaganskissa on metsä- ja elintarviketeollisuutta. Angaran rannalla on laivalaituri.
Timo Jaakkola

Timo Väinö Antero Jaakkola (s. 1935) on suomalainen kemisti. Hän on ollut Helsingin yliopiston radiokemian professori vuodesta 1989. Hänen tutkimuskohteensa on ollut radiokemia ja analyyttinen kemia.
Imploosio

Imploosio (engl. implosion) on romahdus tai imahdus eli kappaleen äkillinen sisäänpäin luhistuminen, joka on räjähdyksen (engl. explosion) vastakohta. Imploosio tapahtuu esimerkiksi ydinaseissa, joissa vaikkapa uraanin tiheyttä nostetaan vähentämällä sen tilavuutta ulkoisen räjähdyksen avulla niin paljon, että kriittinen massa ylittyy, mikä synnyttää ydinräjähdyksen.
Myös sukellusveneen äkillinen kasaan rutistuminen ympäröivän veden paineesta johtuen on esimerkki imploosiosta.
Maaria Koskiluoma

Maaria Koskiluoma (4. kesäkuuta 1945 – 1. syyskuuta 1991) oli suomalainen näytelmäkirjailija ja dramaturgi. Hänen tunnetuimpia töitään on Maria Jotunin Huojuvan talon dramatisointi, jonka pohjalta TV2 teki neliosaisen TV-näytelmän vuonna 1990. Koskiluoma on lisäksi ohjannut näytelmiä ja radiokuunnelmia ja näytellyt TV-elokuvassa Solveigin laulu. Hän on toimittanut yhdessä Pekka Kyrön kanssa Teatteri-lehden 40-vuotisjuhlajulkaisun Huojuva talo. Romaanista teatteriesitykseksi (1986).
Jukka Pietikäinen

Jukka Tapio Pietikäinen (s. 1956) on suomalainen diplomaatti. Hän on Suomen suurlähettläs Perussa ja sitä ennen toimi pääkonsulina New Yorkissa, jonne hän siirtyi suurlähettilään paikalta Buenos Airesista. Pietikäinen aloitti diplomaattiuransa vuonna 1985.
Ruumiinlämpö

Ruumiinlämpö on eläimen elimistön lämpötila. Elimistön ydinlämpö eli kehon sisäosien syvä ruumiinlämpö pysyy korkeana ja tasaisena ympäristön lämpötilasta riippumatta. Raajojen lämpötila on sitä huomattavasti alhaisempi, ja ihmisellä kaikkein alhaisin lämpötila on sormenpäissä ja varpaissa.
Eläimet jakautuvat tasalämpöisiin ja vaihtolämpöisiin sen mukaan, onko niiden ruumiinlämpö vakio vai vaihteleeko se voimakkaasti ympäristön lämpötilan mukaan. Nisäkkäät ja linnut ovat tasalämpöisiä. Niiden ruumiinlämpö pyrkii pysymään samana, mutta esimerkiksi sairastuminen tai liian pitkään kylmässä oleskelu ilman sopivaa suojaa voi nostaa tai laskea sitä. Vaihtolämpöiset eläimet kuten matelijat eivät tule toimeen kovin kylmässä vaan joutuvat lämmittelemään pitkiä aikoja tai vaipuvat horrokseen.
Ihmisen normaalilämpötila on keskimäärin 37 °C, mutta se voi vaihdella 35,8–37,8 asteen välillä. Naisilla kehon lämpö vaihtelee noin 0,5 °C kuukautiskierron mukaan; korkeimmillaan lämpö on kuukautiskierron keskivaiheella, kun munasolu irtoaa. Vilkkaamman aineenvaihdunnan takia lasten ruumiinlämpö on korkeampi kuin aikuisten, ja aikuisilla kehon lämpötila on naisilla keskimäärin 0,3 astetta miespuolisia korkeampi. Kuume nostaa lämmön tavallista korkeammalle. 
Hypotermia eli liian alhainen kehon lämpötila liittyy tilanteeseen, jossa ihminen on ollut pitkään kylmässä ja sen vuoksi ruumiinlämpö reilusti laskee. Vastaavasti lämpöhalvauksen aiheuttaa ulkoinen tekijä, joka nostaa kehon lämpötilaa. Tämä ei kuitenkaan ole sama kuin kuume, joka taas aiheutuu siitä, että elimistön oma lämmönsäätely on poikkeava esimerkiksi viruksen tai bakteerin aiheuttaman tulehduksen vuoksi.
Normaalioloissa esiintyvää alilämpöä ei lääketiede tunne lainkaan. Jos lämpö on tavallista matalampi, yleensä syynä ovat mittausolosuhteet. Kainalolämpö on 0,6 °C alhaisempi kuin tarkempi peräsuolesta tai suusta mitattu lämpötila.
Anna palaa!

Juoni

Torrance Shipman on Rancho Carne Torosin cheerleader. Pian hänet valitaan joukkueen kapteeniksi. Hänen luokalleen on muuttanut Cliff-niminen poika. Tämän sisar Missy pääsee cheerleader-joukkueeseen. Missy huomaa huutojen olevan tuttuja ja lähtee pois ensimmäisistä harjoituksista. Torrance lähtee perään, jolloin Missy pyytää hänet autoon ja ajaa takaisin Los Angelesiin josta on muuttanut. Siellä ovat meneillään paikallisen East Compton Clovers -cheerleaderjoukueen harjoitukset. Torrance tajuaa huutojen olevan täsmälleen samat kuin heillä. Käy ilmi että joukkueen entinen kapteeni ”Big Red” oli varastanut kaikki ohjelmat Cloverseilta.
Samaan aikaan piirimestaruuskisat lähestyvät, mutta Toros ei voi mennä kisoihin vanhalla ohjelmallaan jonka ”Big Red” heille ”teki”, joten he palkkaavat koreografin avukseen. Opettaja on yliankara ja vilpillinen huijari ja ohjelma typerä, mutta joukkue ei voi muuta kuin esittää sen. Piirimestaruuskisoista muodostuu nöyryyttävät kahdesta syystä: koreografia on kehno ja yhdellä toisella joukkueella on samanlainen ohjelma. Heidän koreografinsa oli myynyt saman ohjelman useille joukkueille. Torrance on murtunut epäonnistuttuaan joukkueensa johtamisessa ja harkitsee lopettamista.
Toros-joukkue on hallitseva mestari, joten se pääsee mukaan Yhdysvaltain mestaruuskisoihin. Cliff kannustaa Torrancea jatkamaan, muttei vielä suostu antamaan tälle anteeksi. Torrance tekee joukkueineen töitä yötä päivää, ja he saavat kuin saavatkin uuden hienon ohjelman valmiiksi. Piirimestaruuskisoissa he onnistuvat täydellisesti – mutta niin myös Clovers. Lopulta Torosin joukkue sijoittuu toiseksi, kun Clovers voittaa. He ovat kuitenkin ikionnellisia onnistuneesta näytöksestä. Torrancen ja Cliffin välille syttyy romanssi.

Tuotanto

Elokuva kuvattiin San Diegon ympäristössä.

Jatko-osat

Elokuva on saanut neljä jatko-osaa: Anna palaa 2 (Bring It On Again, 2004) Anna palaa 3 (Bring It On: All or Nothing, 2006) Anna palaa 4 (Bring It On: In It To Win It, 2007) ja Anna palaa 5 (Bring it on: Fight to the Finish, 2009). Jatko-osat eivät juoneltaan ja henkilöiltään ole yhteydessä edeltäjiinsä.
Paikkatietoikkuna

Paikkatietohaku-palvelu

Paikkatietoikkunan paikkatietohaku-palvelussa voi selata eri paikkatietoaineistojen kuvailuja, jotka tiedontuottajat ovat tallentaneet valtakunnalliseen Paikkatietohakemistoon.
Palvelusta löytyy kuvaukset noin 20 valtionhallinnon organisaation ja yli 30 kunnan paikkatietoaineistoista. Kuvattuja aineistoja on yhteensä yli 200. Palvelussa voi etsiä ja selata eri paikkatietoaineistojen kuvailuja, jotka tiedontuottajat ovat tallentaneet valtakunnalliseen Paikkatietohakemistoon. Hakupalvelusta löytyvät myös noin 30 paikkatietoaineistoja tarjoavan rajapintapalvelun kuvaukset ja niiden verkko-osoitteet.

Karttaikkuna-palvelu

Paikkatietoikkunan karttaikkuna-palvelussa käyttäjien selailtavissa on noin 20 eri organisaation tarjoamat 150 eri karttatasoa. Osa karttatasoista on paikallisia ja valtaosa valtakunnallisia. Karttaikkunan näkymässä eri aineistoja voi katsella läpinäkyvinä päällekkäin oman valinnan mukaan.  
Karttaikkunassa katseltavissa ovat muiden muassa maastokartat ja ilmakuvat, jotka sisältyvät myös Maanmittauslaitoksen Kansalaisen Karttapaikka -palveluun, sekä Maanmittauslaitoksen Maastotietokannan erillisiä karttaelementtejä ja kiinteistötietojärjestelmän kiinteistörajat. Geologian tutkimuskeskuksen aineistoista ovat selattavissa muun muassa maaperä- ja kallioperäkartat sekä maa- ja kallioperän geokemiaa kuvaavia aineistoja, Helcomin Itämeren tilaa kuvaavia aineistoja, Liikenneviraston aineistoista Digiroad-tiestöaineisto, rautatieverkko ja tasoristeykset sekä merikarttoja, Maaseutuviraston aineistoista peltolohkorekisteri, Museoviraston aineistoista muinaisjäännökset, rakennusperintökohteet ja kulttuuriympäristöt sekä maailmanperintökohteet, Geodeettiselta laitokselta rinnevalovarjoste, työ- ja elinkeinoministeriöltä kaivospiirit ja valtaukset, Väestörekisterikeskukselta osoitepisteet ja Suomen ympäristökeskukselta vesistöjä ja luonnonsuojelua sekä maankäyttöä koskevia tietoja. 
Paikallisia opaskarttoja ja kaavatietoja tarjoavat Espoo, Helsinki, Jyväskylä, Oulu, Tampere, Turku ja Vihti sekä maakuntakaavan Varsinais-Suomen liitto. Tampereen kaupunki tarjoaa kaupungin kartat sekä kaavoitusta, ympäristöä ja erilaisia aluejakoja kuvaavia tietoja yli 40 karttatasoa. Vapaista aineistoista ovat esillä Landsat-mosaiikki ja OpenStreetMap-aineistot. Lisäksi on eräitä muita aineistoja laajemmilta tai suppeammilta alueilta.

Karttajulkaisu-palvelu

Paikkatietoikkunan karttajulkaisu-palvelussa rekisteröitynyt käyttäjä voi helposti määritellä uuden karttaikkunan julkaistavaksi omalla verkkosivulla. Käyttäjä valitsee julkaistavat karttatasot ja toiminnot sekä määrittelee ikkunan koon. Julkaistavia karttatasoja tarjoavat mm. Geodeettinen laitos, Geologian tutkimuskeskus, Helcom, Maanmittauslaitos, Suomen ympäristökeskus sekä Espoo, Jyväskylä, Tampere, Vihti ja Varsinais-Suomen liitto.
Paul Yemboaro Ouédraogo

Paul Yemboaro Ouédraogo (s. 3. toukokuuta 1948) on burkinafasolainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Bobo-Dioulasson hiippakuntaan 20. heinäkuuta 1974 ja nimitettiin Fada N'Gourman hiippakunnan piispaksi 24. tammikuuta 1997. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jozef Tomko, jota avustivat Jean-Marie Untaani Compaoré ja Anselme Titianma Sanon.
13. marraskuuta 2010 Ouédraogo sai nimityksen Bobo-Dioulasson arkkihiippakunnan arkkipiispaksi.
Little Big Adventure

Pelaaminen

Pelissä ohjataan Twinsen-nimistä hahmoa, joka on rodultaan Quetch. Quetchien ulkonäköön kuuluu kalju pää jonka keskeltä kasvaa poninhäntä. Julkaisuaikaan pelin pelimaailma oli poikkeuksellisen laaja, siihen kuuluu 11 saarta ja 120 maisemaa. Päähahmoa voi ohjata neljässä erilaisessa tunnetilassa: se voi olla aggressiivinen, atleettinen, varovainen tai normaali, ja peli muuttaa luonnettaan näiden tilojen mukaan. Matkan varrella ratkotaan tehtäviä, joista saa palkinnoksi hyödyllisiä esineitä, kuten pallon tai kitaran.
Boronihapot

Boronihapot ovat orgaanisia booriyhdisteitä, joiden yleinen kaava on RB(OH)₂. Ne ovat heikkoja happoja ja niiden suolat ja esterit ovat nimeltään boronaatteja. Boronihappoja käytetään muun muassa orgaanisen kemian synteeseissä.

Ominaisuudet

Rakenteeltaan boronihapot ovat tasomaisia ja booriatomi on sp²-hybridisoitunut. Boronihapot muodostavat oligomeerejä vetysidoksien välityksellä. Huoneenlämpötilassa ryhmän yhdisteet ovat tyypillisesti valkoisia kiteisiä aineita, jotka liukenevat hyvin veteen. Kuumennettaessa boronihappoja niistä eliminoituu vettä ja muodostuu rengasrakenteisia anhydridejä boroksiineja. Vesiliuoksessa yhdisteet ovat heikosti happamia ja niiden happamuus on verrattavissa fenolien happamuuteen. Aryyliboronihapot ovat alkyylijohdannaisia happamempia. Boronihapot eivät useinkaan luovuta protonia vaan ovat Lewis-happoja ja kykenevät vastaanottamaan elektroniparin.

Valmistus

Boronihappoja valmistettiin ensimmäisen kerran vuonna 1860, kun Frankland pelkisti trietyyliboraattia ja muodostunut organoboraani hapettui hitaasti huoneenlämpötilassa hapen vaikutuksesta etyyliboronihapoksi. Boronihappoja voidaan valmistaa hapettamalla boraaneja, joita saadaan esimerkiksi alkeeneista hydroboraatiolla. Boronihappoja voidaan valmistaa myös muun muassa organometalli- tai organohalogeeniyhdisteen ja boraattiesterin välisellä reaktiolla.

Käyttö

Boronihapot ovat hyvin yleisiä lähtöaineita orgaanisen kemian synteeseissä esimerkiksi Suzuki-kytkennässä. Yhdisteitä voidaan käyttää myös kromatografiakolonneissa erotuskyvyn parantamiseen, polttoaineiden ja mineraaliöljyjen hapettumisen ehkäisemiseen ja eräitä boronihappoja kuten bortetsomibia käytetään lääkkeinä.
Ilmari Soisalon-Soininen

Kaarlo Osmo Ilmari Soisalon-Soininen (4. kesäkuuta 1917 Helsinki – 5. lokakuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen teologi ja professori. Hän oli Helsingin yliopiston Vanhan testamentin eksegetiikan professori 1967–1984. Hän tutki Septuagintaa.
Soisalon-Soininen väitteli 1951 tohtoriksi Helsingin yliopistosta. Hän oli Helsingin yliopiston Vanhan Testamentin eksegetiikan dosentti 1953–1964, vt. professori ja eksegetiikan apulaisprofessori 1964–1966 sekä Vanhan Testamentin eksegetiikan professori 1967–1984.
Eero Sallinen

Eero Sallinen (1919–1973) oli suomalainen lasinpuhaltaja, -hioja, -suunnittelija ja monipuolinen lasitaiteilija.
Sallinen työskenteli muun muassa Ruotsissa Gustavsbergin posliinitehtaalla, useampaan otteeseen Riihimäen Lasin palveluksessa ja Oy Kumelan taiteilijana Riihimäen Lasin jälkeen vuosina 1956–1968. Hän voitti Riihimäen lasin järjestämän muotoilukilpailun vuonna 1949 Uno Dahlbergin kanssa käyttölasisarjan yhteisellä ehdotuksella. Hänet tunnetaan etenkin maljakoista ja hopeakuvioinneista lasiesineissään.
Trill OG

Listasijoitus

Albumi sijoittui ilmestymisviikollaan Yhdysvaltain Billboard 200 -listan 4. sijalle 39,838 kappaleen viikkomyynnillään. Seuraavalla viikolla albumi putosi sijalle 20 myytyään 16,100 kappaletta. Kolmannella viikolla albumi putosi 17 sijaa alaspäin eli sijalle 37 ja sitä myytiin kolmannella viikolla 10,400 kappaletta.
Sijoitetun vapaan oman pääoman rahasto

Sijoitetun vapaan oman pääoman rahasto eli SVOP-rahasto on suomalaisen osakeyhtiön kirjanpidossa oleva tase-erä, joka on yhtiön vapaata omaa pääomaa. SVOP-rahastoon merkityt rahat liittyvät yhtiöön tehtyihin sijoituksiin tai yhtiön saamiin voittoihin. SVOP-rahastoa voidaan käyttää varojenjakoon osakkeenomistajille.

SVOP-rahaston kertyminen

SVOP-rahasto syntyy tai kasvaa osakeannissa tai muun oman pääoman sijoituksen yhteydessä. Rahastoon voidaan siirtää yhtiön voittovaroja. Rahastoon voidaan myös siirtää varoja yhtiön muista rahastoista, jotka voivat olla joko sidottua tai vapaata omaa pääomaa. 
SVOP-rahastoon tehdyt sijoitukset voivat olla yhtiön osakkaiden tai ulkopuolisten tekemiä. Osakeannissa SVOP-rahastoon merkitään se osa uuden osakkeen merkintähinnasta, jota ei merkitä osakepääomaan. SVOP-rahastoon kuuluu myös optio-oikeudesta tai muusta erityisestä oikeudesta saatu merkintähinta. Pääomalaina voidaan muuntaa oman pääoman ehtoiseksi sijoitukseksi, joka merkitään SVOP-rahastoon. Rahasto voi kertyä myös yritysjärjestelyjen yhteydessä. 
Jos osakepääomaa alennetaan, alennusmäärä voidaan siirtää SVOP-rahastoon, jos sitä ei käytetä muihin tarkoituksiin. Rahoja voidaan siirtää SVOP-rahastoon myös, jos vanhan osakeyhtiölain mukaista vararahastoa tai ylikurssirahastoa alennetaan.

SVOP-rahaston käyttö

SVOP-rahastoa voidaan käyttää varojenjakoon kuten osingonmaksuun osakkeenomistajille.
Varojenjako verotetaan pääsäännön mukaan samoin kuin osinko. Tietyissä tilanteissa se verotetaan kuitenkin luovutuksena (luovutusvoitto). Koska verotus riippuu tilanteesta, on kirjanpidossa on pidettävä selvyys siitä, mistä eristä SVOP-rahasto koostuu.
SVOP-rahastosta voidaan siirtää varoja yhtiön muihin rahastoihin.
Villa d’Adda

Villa d’Adda on kunta Italian Lombardiassa. Kunnan asukasluku on 4 723 (31.12.2015) ja pinta-ala kuusi neliökilometriä.
Hilde Güden

Hilde Güden (aik. Hulda Gerin, oik. Hulda Geiringer, 15. syyskuuta 1917 Wien – 17. syyskuuta 1988 Klosterneubrg) oli itävaltalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Güden tunnettiin eritoten rooleistaan Mozartin ja Richard Straussin oopperoissa.

Lapsuus ja nuoruus

Güden opiskeli laulua Otto Iron ja pianonsoittoa Maria Wetzelsbergerin johdolla sekä tanssia Wienin Akatemiassa. Ensiesiintymisensä lavalla hän teki Ralph Benatzkyn operetissa Herzen im Schnee Wienin Volksoperissa 1937. Pari vuotta myöhemmin hän lauloi Susannan roolin Mozartin Figaron häissä Zürichin oopperassa. Hän käytti näihin aikoihin saakka taiteilijanimeä Hulda Gerin.

Laulu-ura

Vuonna 1941 kuulu kapellimestari Clemens Krauss kiinnitti hänet Münchenin oopperaan, jossa hän nousi suureen suosioon. Näihin aikoihin hän otti käyttöön nimen Hilde Güden. Juutalaisten sukujuuriensa vuoksi hän joutui lähtemään natsien hallitsemasta Saksasta.
Tullio Serafin kutsui hänet Roomaan ja Firenzeen laulamaan Ruusuritarin Sophieta. Güden lauloi tämän jälkeen menestyksekkäästi maailman oopperakeskuksissa; Pariisissa, Milanossa, Venetsiassa, Lontoossa ja Glyndebournessa. Hän teki debyyttinsä Salzburgin festivaaleilla 1946 laulaen Zerlinan roolin Mozartin Don Giovannissa. Seuraavana vuonna hän aloitti pitkän työrupeaman Wienin Staatsoperissa ja lauloi siellä vuoteen 1973.
Joulukuussa 1951 hän esiintyi ensi kertaa Metropolitan-oopperassa, roolina Rigoleton Gilda. 1953 hän lauloi Metropolitanissa Ann Truloven roolin Stravinskin Hulttion tiessä
1950-luvun lopulla hän siirtyi kevyistä rooleista lyyrisempiin, Susannasta Kreivitär Almavivaan (Figaron häät), Zerlinasta Donna Elviraan (Don Giovanni), Despinasta Fiordiligiin (Così fan tutte), Nannetasta Alice Fordiin (Falstaff) ja Musetasta Mimiin (La bohème). Muita rooleja, joista hän keräsi ylisanoja, olivat La traviatan Violetta, Faustin Marguerite ja Carmenin Micaela.
Hilde Güden oli hyvin monipuolinen laulaja. 50-60-luvuilla hän levytti useita levyjä sukupolvensa muiden huippulaulajien kanssa. Mozart- ja Strauss-ohjelmistonsa ohella hän oli loistava opereteissa tunnetuimpana Rosalinden rooli Johann Strauss nuoremman Lepakossa. Bel canton puolella hän keräsi kiitosta Rigoleton Gildana ja Lemmenjuoman Adinana. Güden lauloi myös liedejä sekä esiintyi oratorioissa.
Ezequiel Lavezzi

Alkuvaiheet

Lavezzi on vuonna 2003 alkaneella ammattilaisurallaan edustanut aiemmin kotimaassaan Estudiantesia ja San Lorenzoa.

Genoa ja SSC Napoli

Italiassa Lavezzi edusti Genoaa ja Napolia. Napolissa hänen paras kautensa oli kausi 2011–12, jolloin hän herätti monien suurseurojen mielenkiinnon. El Pocho loisti erityisesti Mestarien Liigassa, jossa hän teki 2 maalia ja syötti 3. Hän muodosti Napolin-aikoinaan tehokkaan kolmikon uruguaylaisen Edinson Cavanin sekä slovakialaisen Marek Hamsikin kanssa.

PSG

Vuonna 2012 hän siirtyi PSG:hen. Siirtosumma oli arviolta 30 miljoonaa euroa.
Vuonna 2016 Lavezzi siirtyi kiinalaiseen Hebei China Fortuneen ja siirtosumma oli arviolta 42.5 miljoonaa euroa.

Maajoukkueura

Argentiinan maajoukkueessa Lavezzi debytoi vuonna 2007. Hän voitti Argentiinan riveissä kultaa 2008 olympiaturnauksessa. Vuonna 2014 Argentiina pääsi Mm-finaaliin Saksaa vastaan mutta Saksa voitti ottelun jatko-ottelussa. Lavezzi on pelannut 51 maaottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia.
Pälviperhokala

Koko ja ulkonäkö

Pälviperhokala kasvaa 15 cm korkeaksi. Sen vartalo on litteä ja valko-harmaa-keltakuvioinen. Silmän läpi kulkee musta juova.

Alkuperä

Pälviperhokala elää Fidžillä ja Indopasifisella merialueella.

Käyttäytyminen

Pälviperhokala tarvitsee akvaariossa sekä paljon piilopaikkoja että avointa uintitilaa. Luonnossa sitä tavataan yleensä pareittain koralliriutoilla.

Ravinto

Pälviperhokala syö sienikoralleja, merivuokkoja ja kivikoralleja sekä levää.
Adobe Story

Palvelun sulkeminen

Adobe ilmoitti 23.1.2018 sulkevansa Adobe Story CC sekä Adobe Story CC Classic -palvelut 22.1.2019. Adobe neuvoo asiakkaitaan tallentamaan tiedostot muualle, sillä muuten ne tulevat häviämään. Myös Adobe Story CC -sovellus lakkaa toimimasta.
Turun Kaupunkiliikenne

Turun Kaupunkiliikenne Oy on Turun kaupungin kokonaan omistama yhtiö, joka vastaa Turun sisäisestä joukkoliikenteestä kilpailuttamattomilla linjoilla. Yhtiö aloitti toiminnan 1.1.2009, jolloin sille siirtyi kokonaisuudessaan Turun kaupungin liikennelaitoksen (TuKL) liiketoiminta. Toimitusjohtajana toimii Juha Parkkonen.
Turun Kaupunkiliikenteen historia ulottuu vuoteen 1908, jolloin AEG:n ruotsalainen tytäryhtiö aloitti Turussa raitiovaunuliikenteen ja perusti samalla sähkölaitoksen. Kaupunki osti toiminnan vuonna 1919 ja erotti sähkölaitoksen ja raitiotien toisistaan vuonna 1928. TuKL aloitti bussiliikenteen 1.1.1950. Turun raitiovaunuliikenne lakkautettiin vuonna 1972. Kun TuKL:n toiminta oli laajimmillaan vuonna 1979, sillä oli 105 autoa ja se vastasi noin puolesta kaupungin linja-autoliikenteestä. 
1990-luvulle asti TuKL ja Turun Linja-autoilijain Osakeyhtiö (TLO) hoitivat yhdessä kaupungin liikennettä. Kilpailuttamisen myötä TuKL on hävinnyt linjoja, eikä se ole kilpailulainsäädännön mukaan voinut tehdä tarjouksia kilpailutettujen linjojen hoitamisesta, koska se saa epäsuoraa tukea Turun kaupungilta. Nykyään yhtiön osuus kaupungin joukkoliikenteestä on 15 %.
Kaupunkiliikenteen linjoja ovat 3, 30, 50, 51, 53, 54, 55, 55A, 56, koululaislinjat 52, 73 ja 74, työmatkalinja 58 ja yölinja 36.
Germs

Historia

Glamrokkarit Darby Crash (Jan Paul Beahm) ja Pat Smear (George Ruthenberg) päättivät perustaa yhtyeen jouduttuaan erotetuiksi high schoolista muihin oppilaisiin kohdistuneen antisosiaalisen mielenhallinnan vuoksi. Yhtyeen alkuperäinen nimi oli Sophistifuck and the Revlon Spam Queens, mutta nimi päätettiin lyhentää, koska ei ollut tarpeeksi rahaa painattaa t-paitaan kaikkia kirjaimia. Keväällä 1977 yhtyeeseen liittyi basisti Lorna Doom ja myöhemmästä soolourastaan ja The Go-Go's yhtyeestä tunnettu Belinda Carlisle teki lyhyen vierailun rumpalina yhtyeessä, mutta ehti lähteä lähestulkoon samantien ja tilalla ehti olla Carlislen ystävä Donna Rhia ensimmäisen singlen julkaisuun asti. Yhtye herätti närää ensimmäisestä keikasta lähtien, kun laulaja Darby Crash upotti mikrofonin maapähkinävoipurkkiin ja keikkojen ilmapiiri oli kaoottinen. Ensimmäisellä keikalla Germs ehti improvisoida 5 minuuttia ilman varsinaisia omia biisejään, kunnes yhtye sai porttikiellon Orpheus Theateriin maapähkinävoista pilalle menneen mikrofonin vuoksi. Yhtyeen ainoa soittotaitoinen jäsen oli myöhemmin Nirvanassa vaikuttanut Pat Smear.
Heinäkuussa 1977 julkaistu ensimmäinen single Forming äänitettiin Smearin vanhempien autotallissa kaksiraitaisella magnetofonilla.
Tiergärtnertor

Tiergärtnertor (suom. eläintarhan portti) on 1200-luvulla rakennettu, nelikulmainen porttitorni ja Nürnbergin vanhankaupungin kaupunginportti. Torni on nykyään suosittu turistikohde. Aukiolta lähtee neljä kujaa alas kukkulalta. Alue on ympäröity puusta ja hiekkakivestä tehdyillä taloilla, näihin kuuluvat muun muassa Albrecht Dürerin talo ja Pilatushaus. Se sijaitsee Nürnbergin linnasta etelään. Se kuuluu Nürnbergin historialliseen mailiin.

Historia

Tiergärtnertorin pystytettiin 1200-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. Kulkuvälineiden kasvaessa isommiksi, se jäi ajanmyötä liian pieneksi. Portti muurattiin umpeen vuonna 1545 ja lähelle rakennettiin uusi, isompi portti. Portti sai nimensä vallihaudan lähellä sijainneen linnankreivin riista-aitauksen mukaan. Germanisches Nationalmuseum käytti tornia ensimmäisenä näyttelypaikkanaan vuonna 1852.