google/wiki40b huggingface dataset:
Seututie 717

Reitti

Tie alkaa valtatien 18 eritasoliittymästä Vaasaan kuuluvan Vähäkyrön Tervajoelta. Tie kulkee Tervajoen lävitse ja seuraa Kyrönjoen vartta Vähäkyröön. Vähäkyrössä tie kulkee pääkatuna ja risteää kieroliittymässä seututien 718, joka kulkee Vöyrille ja Oravaisiin. Vähäkyröstä tie Kyrönjoen vartta jatkuu Merikaartoon, jossa tie kulkee kylän pohjoispuolitse.
Pian Merikaarron jälkeen tulee Vaasan ja Mustasaaren kuntaraja. Veikkaalassa seututie 717 risteää ensin yhdystien 7174 ja sitten yhdystien 7461 kanssa. Mustasaaren ja Vaasan kuntaraja tulee muutama kilometriä Veikkaalan jälkeen. Vanhassa Vaasassa tie risteää yhdystien 7173 kanssa, jossa myös seututie 717 kääntyy. Seuraavaan epäjatkuvuuteen risteyksestä on vain reilut 500 metriä. Huutoniemessä tie risteää valtatien 8 ja eurooppatien 8 kanssa eritasoliittymänä. Risteysalueella on lyhyt nelikaistatie. Tie kääntyy pian risteyksen jälkeen. Osuus Huutoniemestä on eteenpäin on seututieksi kapeaa runkokatua. Tie päättyy Sepänkyläntielle, joka yhdistää valtatiet 3 ja 8 sekä eurooppatiet 8 ja 12.
Cotton gin

Cotton gin on puuvillan siementen erotuskone, jolle sen keksijä Eli Whitney sai patentin vuonna 1794. Tällä keksinnöllä oli suuri merkitys Yhdysvaltojen Etelävaltioiden kehitykseen 1800-luvulla, koska se mahdollisti Amerikassa menestyvän lyhytkuituisen puuvillan taloudellisen puhdistuksen. Tämän seurauksena Yhdysvallat nousi 1800-luvulla maailman suurimmaksi puuvillan tuottajaksi. Jo viljelmillä tehtävässä puhdistuksessa puuvillakuitu erotetaan kodista ja siemenistä. Siemeniä voi olla lyhytkuituisessa lajissa kolme kiloa yhtä puuvillakiloa kohden.
Puhdistustyövaihetta kutsutaan myös loukutuksesi ja konetta on kutsuttu puuvillaloukuksi. "Cotton gin" mekanisoi tämän raakapumpulia tuottavan työvaiheen. Puhdistuksen jälkeen raakapumpuli paalataan kuljetusta varten. Puuvillakehräämössä paalit avataan, puuvilla puhdistetaan raastinkoneessa ja sitten se karstataan kuitujen saamiseksi saman suuntaiseksi ennen kehruuta.
Pirjo Sanaksenaho

Pirjo Sanaksenaho (s. 1966, Turku) on suomalainen arkkitehti ja tekniikan tohtori. Hän on rakennussuunnittelun professori Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulussa alkaen 12/2013- sekä osakas Sanaksenaho Arkkitehdit Oy:ssä yhdessä arkkitehti Matti Sanaksenahon kanssa. Ennen professuuriaan Pirjo Sanaksenaho opetti asuntosuunnittelua Teknillisen korkeakoulun arkkitehtiosastolla. Väitöskirjan aihe liittyi 1950- ja 1960-lukujen pientaloarkkitehtuuriin. (Moderni koti. Pientaloasumisen ihanteet arkkitehtuuri- ja sisustusjulkaisuissa 1950- ja 1960-luvuilla.) Nykyinen opetusala on julkisten rakennusten suunnittelu. Sanaksenaho on Aalto-yliopiston terveys- ja hyvinvointirakentamisen tutkimusinstituutti SOTERAn johtaja sekä monialaisen ihmislähtöisten elinympäristöjen tutkimukseen keskittyvän Living+ platformin akateeminen vetäjä. 
Sanaksenaho Arkkitehtien päätöihin kuuluvat Turun ekumeeninen taidekappeli (2005), Villa CIPEA Nanjingissa Kiinassa (2012) ja Ylioppilaiden terveydenhoitosäätiö YTHS:n uudisrakennus Töölössä Helsingissä (2010).
Pirjo Sanaksenaho on Arkkitehtuurimuseon hallituksen puheenjohtaja 8/2018- ja hänellä on ollut luottamustoimia ja tuomaristojäsenyyksiä arkkitehtuurin ja kuvataiteen alalla. Hänen perheeseensä kuuluu kolme lasta (1996, 1998, 2002).
Siviilipalvelus Norjassa

Siviilipalvelus Norjassa (Siviltjeneste kirjanorjaksi, Siviltenesta nykynorjaksi) oli rauhanomainen asevelvollisuuden muoto Norjassa vuoteen 2012 asti. Vuoteen 1997 asti palvelus kesti 16 kuukautta, jonka jälkeen kestoksi tuli 12 kuukautta eli saman verran kuin Norjan puolustusvoimissa suoritetun asepalveluksen. Palvelua suorittavia miehiä kutsuttiin siviilityöntekijöiksi (norjaksi sivilarbeidere). Yleensä siviilityöntekijät työskentelivät sosiaali-ja terveysalan tehtävissä esimerkiksi päiväkodeissa ja sairaaloissa, mutta myös erinäiset yleishyödylliset yhteisöt työllistivät velvollisia. Noin 3008 asevelvollista hakeutui siviilipalvelukseen 1998, tosin myöhempinä vuosina palvelusluokan suuruus on supistunut merkittävästi. Vuonna 2004 palvelukseen hakeutui 487 asevelvollista, vuonna 2007 enää 106.

Palveluksen toimenkuva

Aluksi siviilipalvelusvelvolliset osallistuivat koulutusjaksolle Mossin kunnassa sijaitsevalla Dillingøyan  saarella . Siviilipalveluksen voi suorittaa sosiaali-ja terveysalalla, yleishyödyllisissä yhteisöissä. Useimmat palvelusvelvolliset suorittivat palveluksensa organisaatioissa ja kouluissa, joissa hyväksytään siviilipalveluksen suorittaminen.Toisaalta siviilipalvelusvelvolliset osallistuivat erinäisiin yhteistyöprojekteihin kuten peruskoulujen ylä-asteella toteutteva VOKT-projektiin (norj. Volds- og konfliktforebyggende tjeneste, suom. väkivaltaa ja konfliktia ehkäisevä palvelus).

Hallinto

Norjan oikeusministeriön alainen Siviltjenesten i Norge (aik.Siviltjenesteadministrasjonen) oli vastuussa siviilipalvelusvelvollisista. Hallinnointi keskittyi Dilling

Siviilipalveluksen lakkauttaminen

Jens Stoltenbergin toinen hallitus päätti 1.7.2011, että siviilipalveluksesta tulisi vähitellen luopua. Lakiehdotus tuotiin Stortingetin lausuntakierrokseen, jonka takaraja oli 9.11.2011. Samaan aikaan lopetettiin uusien palveluserien vastaanottaminen. Stortinget päätti asiasta istunnolla 7.2.2012 lakkauttamisen puolesta.
8. divisioona (jatkosota)

8. divisioona (”Kolmen kannaksen koukkaajat”) oli Suomenlahden sotilasläänin perustama jatkosodan divisioona. Sotilaslääniin kuului Etelä-Uudenmaan ja Etelä-Kymen suojeluskuntapiirit. Osa 8. divisioonan yksiköistä perustettiin läheisistä Pohjois-Uudenmaan ja Helsingin suojeluskuntapiireistä.

Tappiot

Yhtymien Päämajalle tekemien määräaikaisilmoitusten mukaan 8. divisioonan kokonaistappiot kaatuneina, haavoittuneina ja kadonneina olivat yhteensä 7 299 henkilöä.
J. A. Hollon palkinto

J. A. Hollon palkinto on Suomen kääntäjien ja tulkkien liiton (SKTL) vuosittain myöntämä palkinto tietokirjallisuuden kääntäjille. Palkinto annetaan korkeatasoisesta tietokirjasuomennoksesta palkinnon jakoa edeltävältä vuodelta tai pitkästä urasta tietokirjallisuuden kääntäjänä. 
Palkinto on nimetty Juho August Hollon mukaan, ja se jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1991. Palkinto jaetaan samaan aikaan huhtikuussa kuin kaunokirjallisuuden kääntäjille tarkoitettu Mikael Agricola -palkinto. Palkintosumma on vuodesta 2013 alkaen ollut 10 000 euroa (sitä ennen 20 000 markkaa ja 6 000 euroa), ja palkinnon rahoittaa Tietokirjallisuuden edistämiskeskus.
Mystikal

Mystikal (Michael Lawrence Tyler, 22. syyskuuta 1970) on yhdysvaltalainen rap-artisti ja näyttelijä  New Orleansista. Hän aloitti räppäämisen vuonna 1987 ja onkin uransa aikana työskennellyt mm. Master P:n, Snoop Doggin, Ludacriksen, Busta Rhymesin ja Lil Waynen kanssa.

Ongelmia lain kanssa

Mystikalilla on ollut ongelmissa lain kanssa. Kesäkuun 6. päivä 2003 Tyler tunnusti louisianalaisessa oikeussalissa syyllisyytensä väkivaltaiseen seksuaaliseen hyväksikäyttöön ja kiristykseen. Hänet tuomittiin 15. tammikuuta 2004 vankilaan kuudeksi vuodeksi. Tyler onnistui välttämään elinkautisen vankeusrangaistuksen ns. plea bargainin avulla.
Kärsiessään Louisianan osavaltion vankilassa rangaistustaan, Tyleriä vastaan nostettiin syytteet veronkiertorikoksista vuosilta 1998 ja 1999. Liittovaltion oikeus tuomitsi hänet vuodeksi vankilaan, mutta Tyler sai suorittaa vuoden vankeusrangaistuksensa samanaikaisesti kuin rangaistukset seksuaalisesta hyväksikäytöstä sekä kiristyksestä, eikä uusi tuomio näin ollen lykännyt hänen vapautumistaan. Tyler vapautui vankilasta 14. tammikuuta 2010 ja on siitä lähtien asunut rekisteröitynä seksuaalirikollisena Prairievillessa, Louisianassa.
Vuonna 2017 uutisoitiin Tylerin olevan syytettynä raiskauksesta. Raiskauksen kerrotaan tapahtuneen 22. lokakuuta vuonna 2016 Legends of Southern Hip-Hop -kiertueen aikana.
Sammakkolammi (Tampere)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 0,9 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Pulesjärven valuma-alueeseen (35.318) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 128,7 metriä mpy.
Ellie Delvaux

Lapsuus

Ellie Blanche Delvaux syntyi Belgiassa 10. kesäkuuta 1999. Hän on taustaltaan juutalainen ja puhuu sujuvasti ranskaa, jiddišia, englantia ja hepreaa. Lapsena Blanche tykkäsi laulaa itsekseen. Hän kävi myös musiikkiteatteri -tunneilla ja osallistui kouluesityksissä. Kun hän täytti 16, hän koe-esiintyi Belgian The Voice -kilpailussa. Euroviisujen jälkeen hän toivoo saavansa lopetettua lukion Belgiassa.

2017– Eurovision laulukilpailu 2017

22. marraskuuta 2016 Radio Télévision Belge de la Communauté Française (RTBF) ilmoitti valinneensa Blanchen edustamaan Belgiaa vuoden 2017 Eurovision laulukilpailuun Kiovaan Ukrainaan. Hänen edustuskappaleensa "City Lightsin" oli tarkoitus julkaistua 8. maaliskuuta 2017, mutta sen sijaan se julkaistui yhden päivän aiemmin. Kun hänen kappaleensa julkaistiin se nousi toiseksi vedonlyönneissä, mutta laski myöhemmin alemmaksi. Jotkut väittävät että "City Lights" plagioi kanadalaisen laulajan Alexe Gaudreaultin kappaletta "Eclats", vaikkakin kappaleen kirjoittaja Pierre Dumoulin kieltää nämä väitteet.
Ammunta kesäolympialaisissa 2020 – miesten 10 metrin ilmakivääri

Karsinnat

Olympialaisiin pääsee 29 urheilijaa. Karsinnoissa ansaidut paikat eivät ole yksittäisten urheilijoiden, vaan paikat myönnetään maalle, joka nimeää kilpailijat. Isäntämaa Japanilla on yksi kiintiöpaikka. Yksi paikka jaetaan ISSF:n rankingin perusteella. Kaksi maata kutsutaan erillisellä kutsulla olympialaisiin. Loput paikat jaetaan vuoden 2018 MM-kilpailuissa, maanosien mestaruusturnauksissa tai muissa maanosien kilpailuissa sekä ISSF:n World Cup -turnauksissa vuonna 2019. Yhdestä maasta saa osallistua korkeintaan kaksi urheilijaa yhteen lajitapahtumaan.

Kilpailu

Kilpailu koostuu karsinta-ammunnoista, joissa jokainen kilpailija ampuu 60 laukausta yhden tunnin ja 15 minuutin aikana. Pisteet lasketaan yhden desimaalin tarkkuudella parhaan tuloksen ollessa 10,9, joten paras mahdollinen kokonaistulos on 654,0. Loppukilpailuun pääsee karsintojen kahdeksan parasta ampujaa. Karsintojen pisteitä ei huomioida loppukilpailussa. Loppukilpailussa ampujat ampuvat 24 laukausta. Loppukilpailu alkaa kahdella viiden laukauksen sarjalla. Tämän jälkeen ammutaan 14 laukausta erikseen käskystä. 12. laukauksen jälkeen sijalla 8. oleva urheilija putoaa kilpailusta. Tämän jälkeen kilpailusta putoaa aina kahden laukauksen jälkeen viimeisenä ollut urheilija. Jos putoamassa on kaksi urheilijaa, ampuvat nämä urheilijat lisäammunnan.
Valintalajittelu

Valintalajittelu (engl. selection sort) on tietojenkäsittelytieteessä tehoton mutta yksinkertainen ja intuitiivinen lajittelualgoritmi. Sen keskimääräinen asymptoottinen suoritusaika on O(n²).

Toteutus

C++-kielellä koko algoritmi, mukaan lukien minimiarvon etsiminen, voidaan kirjoittaa seuraavasti:
void selectionSort(int T[], int pituus)
{
  int i, j, min;

  for (i = 0; i < pituus - 1; i++)
  {
    min = i;
    for (j = i+1; j < pituus; j++)
      if (T[j] < T[min])
        min = j;

    swap(T[i], T[min]);
  }
}
Väinö Huhtala (soutaja)

Väinö Olavi Huhtala (s. 23. kesäkuuta 1934 Sievi) on suomalainen kilpasoutaja.
Huhtala edusti Suomea Rooman olympialaisissa 1960 nelosessa, jossa Suomen joukkue karsiutui välierissä. Hän osallistui Euroopan-mestaruuskilpailuihin vuonna 1956 sekä useana vuonna Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuihin.
Seuratasolla "Väiski" Huhtala edusti Wärtsilän Soutajia ja Sievin Sisua. Hän voitti kahdeksan Suomen-mestaruutta kaksikoissa, nelosissa ja kahdeksikoissa vuosina 1956–1961.
Hallilanvuori

Hallilanvuori on asuinalue ja pientilastoalue samannimisen vuoren kupeessa Seinäjoella. Alue osa Kasperin kaupunginosaa, joskin se erottuu muusta Kasperista omalla sijainnillaan Vuoritien eteläpuolella ja uudemmalla rakennuskannallaan. Alue sijaitsee noin viiden kilometrin etäisyydellä kaupungin keskustasta kaakkoon. Hallilanvuoren väkiluku oli vuoden 2016 joulukuussa 1 010. Alueen rakennuskanta koostuu pääosin omakoti- ja rivitaloista, mutta alueella on myös luhtitaloja. Hallilanvuoressa sijaitsee Kasperin pallokenttä ja koirapuisto sekä Hallilanvuoren kuntoilurata.
Raphaël

Raphaël Haroche eli Raphael (s. 7. marraskuuta 1975) on ranskalainen laulaja. Hänen äitinsä on argentiinalainen ja isä venäläinen. 
Raphael tuli alun perin tunnetuksi duetollaan "Sur la route" Jean-Louis Aubertin kanssa. Hänet valittiin Victoires de la Musique -gaalassa 2006 vuoden miesartistiksi, ja samana vuonna NRJ Music Awards valitsi hänet vuoden ranskankieliseksi miesartistiksi.
Raphael on noussut kuuluisuuteen 2000-luvun alkuvuosina.
Rouen

Historia

Roomalaiset perustivat siirtokunnan nykyisen Rouenin paikalle ensimmäisellä vuosisadalla, joka oli nimeltään Rotomagus. Keskiajalla Rouen oli Euroopan suurimpia ja kukoistavimpia kaupunkeja. Vuoden 1348 ruttoepidemiassa kuoli kolme neljäsosaa kaupunkilaisista.

Jeanne d’Arc

Rouen jäi Ranskan ja Englannin välisen satavuotisen sodan jalkoihin vuosina 1337-1453. Tämän sodan yksi episodi oli Orléansin englantilaisten miehityksestä vapauttaneen Jeanne d’Arcin polttaminen roviolla Rouenissa vuonna 1431.

Nähtävyyksiä

Kaupungissa on lukuisia rakennusmuistomerkkejä keskiajalta. Tärkein niistä 1200-1500-luvulta peräisin oleva katedraali, joka on Ranskan gotiikan päätöitä. Lisäksi Rouenissa on 1300-luvulla rakennettu Saint-Ouenin kirkko ja 1400-luvulla rakennettu oikeuspalatsi.
Yksi tärkeä maamerkki ja nähtävyys on 1300-luvulla rakennettu iso yksiviisarinen kello, Gros-Horloge, joka sijaitsee samannimisellä kadulla. Kello siirrettiin nykyiselle paikalle 1500-luvulla, kun kaupunkilaiset eivät nähneet kelloa kellotapulissa kaupungin kapeilta kaduilta.

Talous

1600-1700-luvulla Rouen oli kuuluisa fajanssinvalmistuksesta.
Rouen on Ranskan neljänneksi suurin satamakaupunki, vaikka se sijaitsee 86 kilometriä rannikolla olevasta Le Havresta sisämaahan. Lisäksi kaupungissa on mekaanista- ja sähköteollisuutta.

Urheilu

Paikallinen Ranskan pääsarjan jääkiekkojoukkue Dragons de Rouen on voittanut kaksitoista kertaa Ranskan mestaruuden (2012).
Intel Pentium D

Pentium D on Intelin kaksiytiminen Pentium 4:ään pohjautuva suoritinsarja. Ensimmäiset sarjan suorittimet esiteltiin 2005 keväällä Intel Developer Forum -tapahtumassa. Pentium D oli ensimmäinen useampaa ydintä käyttävä suoritin samaan aikaan julkaistun Pentium Extreme Edition -mallin kanssa. Loppukesästä 2006 ilmestynyt Core 2 -sarja korvasi Pentium D:t tarjoten paremman suorituskyvyn ja energiatehokkuuden.
Inuittikielet

Inuittikielet on kieliryhmä, joka kuuluu eskimo-aleuttilaisen kielikunnan eskimokielten ryhmään. Puhujat ovat pääosin inuitteja.

Nykytilanne

Inuittikielet muodostavat nauhamaisen murrejatkumon, joka alkaa Alaskan länsirannikolta ja jatkuu pitkin Pohjois-Amerikan mannermaan pohjoisreunaa aina Newfoundlandiin asti ja edelleen Baffininsaaren kautta Grönlannin länsi- ja itärannikolle. Kielet ovat hyvin läheistä sukua keskenään ja usein käytetäänkin koko kieliryhmästä nimeä inuiitti, inuit, inuiitin kieli tai inuitin kieli.

Kirjoittaminen

Inuiittikieliä kirjoitetaan kielestä riippuen joko latinalaista kirjaimistoa tai tavumerkkejä käyttäen (esim. Inuktitutin tavumerkit).
Leinerin tauti

Leinerin tauti (Erythroderma desquamativum) on immuunijärjestelmää heikentävä sairaus, jolle luonteenomaista on vaikea seborrooinen dermatiitti eli taliköhnä, toistuva ripuli ja toistuvat infektiot. Se voi olla synnynnäinen, mutta kehittyy yleisemmin muutamien ensimmäisten elinkuukausien aikana. Sairaus on yleisempi nais- kuin miespuolisilla henkilöillä.
Leinerin tautiin liittyvä ihotulehdus leviää hyvin nopeasti eri puolille kehoa. Muutos on kirkkaanpunainen ja saattaa näyttää turvonneelta. Sairauteen ei liity kutinaa. Sairastunut lapsi ei välttämättä saa tarpeeksi painoa. Sairauteen kuuluu keuhkokuumeen, aivokalvontulehduksen ja septikemian vaara.
Leinerin tautiin on yhdistetty peritty komplementin komponentin C5 toimintahäiriö tai puutos. Biotiinista näyttää olevan hyötyä taudin hoidossa.
Tohtori Carl Leiner kuvasi taudin ensimmäisenä vuonna 1908. Orphanet määrittelee sen harvinaiseksi sairaudeksi.
Haankylä

Haankylä, myös Haka, oli kylä Viipurin maalaiskunnassa Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Haankylä sijaitsi Viipurin maalaiskunnan länsiosassa Viipurinlahteen työntyvällä niemellä. Haankylä rajoittui idässä ja pohjoisessa Viipurin kaupunkiin. Maalaiskunnan puolella sen naapurikyliä olivat Rasalahti ja Kärki.
Vuonna 1937 kylässä oli 67 asukasta. Samana vuonna kylässä oli 86 ha metsää, 58 ha peltoa ja 15 ha niittyä.

Historia

Vuonna 1933 osa Haankylästä liitettiin Viipurin maalaiskunnasta Viipurin kaupunkiin. Viipurin maalaiskunnan ja kaupungin välillä nousi 1930-luvulla aluekiistoja, jolloin maalaiskunta vaati muun muassa kaupunkiin liitettyä osaa Haankylästä takaisin itselleen. Valtioneuvoston päätöksessä raja jäi Haankylän kohdalle kuitenkin ennalleen.
Talvisodan aikana Haankylän asukkaat evakuoitiin muualle Suomeen. Moskovan rauhassa Viipurin maalaiskunta Haankylä mukaan lukien siirtyi Neuvostoliitolle. Jatkosodassa luovutetut alueet valloitettiin takaisin vuonna 1941 ja kyläläiset pääsivät palaamaan koteihinsa. Uusi evakuointi oli kuitenkin edessä kesällä 1944.
Armenian jalkapalloliiga

Armenian jalkapalloliiga (arm. Բարձրագույն խումբ, Bardsragujn chumb) on Armenian korkein miesten jalkapallosarja. Sarjassa pelaa yhdeksän joukkuetta, jotka kukin kohtaavat toisensa neljästi. Armenian liiga alkaa keväällä ja päättyy syksyllä.
Vuodesta 1992 alkaen liiga on toiminut itsenäisesti Armenian jalkapalloliiton hallitsemana. Aiemmin Armenian liigaa pelattiin alueellisena turnauksena Neuvostoliiton alaisuudessa.
Padre Eterno (1663)

Palvelus

Neitsytmatkallaan alus saapui 20. lokakuuta 1665 Lissaboniin. Alus upposi Intian valtamerellä muutamaa vuotta myöhemmin.
Paavo Kairinen

Paavo A. Kairinen (5. maaliskuuta 1912 Yläne – 12. elokuuta 2000 Turku) oli suomalainen upseeri ja asekätkijä, joka pakeni vuonna 1945 perheineen Ruotsiin sekä vuonna 1947 edelleen Yhdysvaltoihin, jonka armeijassa hän palveli 21 vuotta. Kairinen on kirjoittanut omista ja toisten Marttisen miesten kokemuksista teoksen Marttisen miehet: asekätkijäveljet. Sotavuosista hän kertoi kirjassa JR 35 sotatiellä. Hänet palkittiin kolmella erilaisella Vapaudenristillä.

Koulutus ja sotavuodet

Kairinen pääsi ylioppilaaksi Turun suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1931. Vuosina 1934–1936 hän kävi Kadettikoulun 18. kurssin.
Talvisodassa Kairinen toimi kranaatinheitinkomppanian päällikkönä Jalkaväkirykmentti 15:ssä ja jatkosodan alussa samassa tehtävässä Jalkaväkirykmentti 35:ssä. Hänet ylennettiin kapteeniksi elokuussa 1941 ja nimitettiin rykmentin ensimmäisen pataljoonan komentajaksi vuonna 1942.

Asekätkentä

Jatkosodan loputtua majuri Paavo A. Kairinen sai komennuksen päämajaan. Siellä everstiluutnantti Usko Sakari Haahti kysyi hänen halukkuuttaan osallistua aseiden hajavarastoinnin järjestämiseen. Hajavarastointi, joka tultiin myöhemmin tuntemaan asekätkentänä, oli tarkoitettu sissisodankäyntiä varten, mikäli Suomi joutuisi Neuvostoliiton miehittämäksi. Kairinen suostui hänelle kaavailtuun tehtävään aseiden ja ampumatarvikkeiden hankinnassa.
Ollessaan kranaatinheitinkoulutuksen suunnittelijana puolustusvoimien pääesikunnassa Kairinen sai upseeritoveriltaan varoituksen suunnitteilla olevasta pidätyksestä. Hän erosi Suomen puolustusvoimien palveluksesta ja siirtyi Ruotsiin 14. syyskuuta 1945.

Sotamiehestä everstiksi Yhdysvaltain armeijassa

Marttisen miehet saattoivat värväytyä sotamiehinä Yhdysvaltain armeijaan 3. tammikuuta 1948. Typistetyn alokasvaiheen ja kielenopiskelun jälkeen joukosta tuli ensin talvisodankäynnin kouluttajia ja sitten aliupseereita. Koulutusvastuut laajenivat ja monipuolistuivat vähitellen ja ryhmä hajaantui eri yksiköihin. Suomalaisista tuli reservin upseereita 16. maaliskuuta 1950.
Korean sodan vuoksi suomalaisupseerit kutsuttiin takaisin Yhdysvaltain armeijan palvelukseen toukokuussa 1951. Kairinen aloitti laskuvarjojääkärien kouluttajana Pohjois-Carolinassa. Syksyllä 1953 hänet komennettiin Saksaan erikoissodankäyntiryhmän kouluttajaksi. Hän organisoi vapaaehtoisesti Unkarin kansannousun pakolaisten avustustoiminnan ja tämän johdosta hänet kutsuttiin vuonna 1992 Vitez-ritarikunnan jäseneksi. Vuodesta 1959 Kairinen työskenteli Okinawalla, Etelä-Koreassa ja Taiwanissa. Vuonna 1963 hänet ylennettiin everstiluutnantiksi ja komennettiin Saksan Bad Tölziin, jossa hän suunnitteli ja johti Nato-maiden kanssa pidettyjä harjoituksia.
Kairinen suoritti Fort Leavenworthissa sotakorkeakoulun ja ylennettiin vuonna 1968 everstiksi. Hän sai muun muassa The Legion of Merit -kunniamerkin. Kesäkuun alussa 1972 hän siirtyi eläkkeelle.

Paluu Suomeen

Paavo A. Kairinen muutti takaisin Suomeen vuonna 1982 ja asettui Turkuun. Hän kuoli 88-vuotiaana elokuussa 2000.
Chinatown (Los Angeles)

Arkkitehtuuri ja katukuva

Chinatownin monet rakennukset ovat kiinalaistyylisiä ja kaduilla roikkuu usein kiinalaisia lyhtyjä. Myös pieniä temppeliä jäljitteleviä rakennuksia löytyy.
Monissa kadulla olevissa penkeissä ja talojen seinissä on kiinalaistyylistä kuviointia. Katukylteissä Chinatownissa lukee teksti engannin lisäksi myös kiinaksi.
Chinatownin kävelykatualueella North Broadwayn, Gin Ling Wayn ja Sun Mun Wayn risteämiskohdassa sijaitsee keskusaukio Chinatown Central Plaza.

Liikenneyhteydet

Lähellä Chinatownin keskusaukiota West College Streetillä on Los Angelesin metron kultaisen linjan asema.
Yrjö Ilvessalo

Henkilöhistoria

Ilvessalon vanhemmat olivat vankilanjohtaja Karl Sarén ja Amanda Sahlbom ja puoliso vuodesta 1920 Lyyli Metsäpelto. Hänen veljensä oli metsätieteilijä Lauri Ilvessalo. Ilvessalo tuli ylioppilaaksi Tampereen reaalilyseosta 1911, suoritti Helsingin yliopistossa metsänhoitotutkinnon 1914 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1917 ja lisensiaatiksi 1920 ja väitteli filosofian tohtoriksi 1921. Hän oli Helsingin yliopiston metsänarvioimistieteen dosentti 1932–1948 ja työskenteli ajoittain virkaatekevänä professorina.
Ilvessalo oli Metsäntutkimuslaitoksen metsänarvioinnin professori 1922–1948 ja Suomen Akatemian jäsen vuosina 1948–1962. Hänen merkittävin työnsä oli laajojen alueiden metsävarojen inventointimenetelmien kehittäminen ja inventointien tekeminen. Hän suunnitteli ja johti ensimmäisen valtakunnallisen metsävarojen inventoinnin linja-arviointimenetelmällä 1921–1924 sekä vielä kolmesti sen jälkeen.
Högforsin Tehdas

Högforsin Tehdas Oy (nimi vuoteen 1918 Aktiebolaget Högfors Bruk och Wattola Träsliperi) oli Karkkilassa vuosina 1894–1940 toiminut metalliteollisuusyritys, joka fuusioitiin 1940 Kymin Oy:öön.
Högforsin Tehdas Oy hankki omistukseensa Wolter Ramsayn vuonna 1885 Högfors Bruks Ab:ltä ostaman konepajan sekä Wattola Träsliperi Ab:n 1893 perustaman Nahkijoen varrella sijainneen puuhiomon joka toimi vuoteen 1918 saakka. Uusi yhtiö aloitti 1896 lämmityslaitteiden valmistuksen ja vuonna 1912 sen valmistusohjelmaan kuuluivat lämminvesi- ja höyrykattilat, valurautaiset lämpöpatterit, putket, venttiilit sekä erilaiset valutavarat. Yhtiön omistama tytäryhtiö Oy Hyvinkää–Pyhäjärvi Rautatie liikennöi Hyvinkään ja Karkkilan välistä kapearaiteista rautatietä.
Kymin Oy hankki 1933 haltuunsa Högforsin Tehdas Oy:n osake-enemmistön ja vuonna 1940 Högforsin Tehdas Oy fuusioitiin Kymin Oy:öön. Karkkilan tehtaat jatkoivat toimintaansa Kymin Oy:n omistuksessa. Vuonna 1985 Suomivalimo (nykyinen pörssiyhtiö Componenta Oyj) osti Karkkilan tehtaan. Högforsin toiminta jatkuu nykyään Högfors Oy:ssä mm. venttiilivalmistuksena. Lisäksi Primaca Group Oy:n johdolla on Suomeen rakentumassa merkittävä energiateollisuusryhmittymä jota kutsutaan Högfors-ryhmäksi. Ryhmään kuuluu mm. Högfors Oy, HögforsSahala Oy, HögforsGST Oy ja GAV Group Oy.