Salomon temppeli

Salomon temppeli (hepr. ‏בית המקדש‎, "Beit HaMikdash") eli Jerusalemin ensimmäinen temppeli, Raamatussa myös "Herran temppeli", oli Raamatun mukaan Jerusalemin ensimmäinen juutalainen pyhäkkö. Raamatun mukaan sen rakennutti kuningas Salomo, ja se korvasi Mooseksen rakennuttaman Ilmestysmajan. Babylonialaiset tuhosivat sen vuonna 586 eaa. Jälleenrakennettua temppeliä, joka valmistui vuonna 516 eaa. ja tuhoutui vuonna 70 jaa., kutsutaan nimellä Jerusalemin toinen temppeli. Salomon temppelin rakentamisen tarkat ohjeet on 1. Aik. mukaan annettu ensin Daavidille ja hän on puolestaan luovuttanut ne Salomolle. 
Temppelin sisintä osaa kutsuttiin nimellä kaikkeinpyhin, ja Raamatun mukaan temppelissä säilytettiin liitonarkkia. 
Temppelin tai liitonarkin olemassaolosta ei ole kiistatonta arkeologista todistusaineistoa. On mahdollista, ettei rakennusta koskaan ollut olemassa.

Historia

Raamatun mukaan Daavidin ensimmäinen teko kuninkaana oli valloittaa Jerusalem ja julistaa se hänen kuningaskuntansa pääkaupungiksi. Kuitenkaan kaupunki ei ollut täydellinen valinta kaikilta osin. Moorian vuori oli tärkeä paikka, jossa Aabraham aikoi uhrata poikansa Iisakin, siten temppeli oli rakennettava sinne. Daavidin sanotaan valloittaneen Jerusalemin 1004 eaa., jolloin hän teki siitä hallituksensa keskuksen. Hän toi liitonarkin kaupunkiin. Jerusalemista syntyi poliittinen ja hengellinen keskus juutalaisille. Kuningas Daavidia käskettiin olla rakentamatta temppeliä ja rakentamisen suoritti hänen poikansa Salomo. Uskonnollisten rituaalien keskittyminen temppeliin teki Jerusalemista paikan pyhiinvaellukselle ja merkittävän kaupan keskuksen. 
Kaupunki toimi pääkaupunkina yhdistyneenä kuningaskuntana Israelissa, mutta muuttui kahden heikomman (Juudan) kuningaskunnaksi Salomon kuoleman jälkeen ja jakoi maan kahteen kuningaskuntaan. Se säilytti asemansa valloituksista ja Pohjoisen kuningaskunnan tekemästä tuhoamisesta sekä assyrialaisten avusta huolimatta 722 eaa. Juuri Jerusalemissa suurin osa suurimmista profeetoista oli kirjoittamassa, arvioimassa hengellisiä ja eettisiä periaatteita, joista tuli juutalaisen uskon peruspilarit. Kaupungin olivat vuonna 586 eaa. valloittaneet babylonialaiset kuninkaansa Nebukadressar II:n käskystä.

Temppeli

Temppelirakennuksessa oli kolme osaa: eteishalli (Ulam), temppelisali eli Pyhä (Hechal) ja Kaikkein Pyhin (Dvir/Debir).  Pyhässä oli 10 kultaista lampunjalkaa, 10 näkyleipäpöytää ja suitsutusalttari. Kaikkein pyhimmässä oli kaksi öljypuusta tehtyä ja kullalla päällystettyä kerubia ja liitonarkku. Temppelin mitat on Raamatussa ilmoitettu kyynärämittoina. Tuohon aikaan kyynärämittoja oli käytössä useita erilaisia. Nykymitoissa kyynärä tarkoitti Babyloniassa 495 mm ja 518 mm, Egyptissä 458 ja 525 mm, Attikassa 462 mm ja Roomassa 444 mm. Lyhyttä Raamatullista kyynärämittaa käytetään luultavasti Kuninkaiden kirjan kuvauksessa Salomon temppelistä, jossa yksi kyynärä on 18 nykyajan tuumaa (0,4572 metriä.) Nykyisessä suomalaisessa raamatunkäännöksessä ilmoitetut varsinaisen temppelin mitat ovat: pituus 60 kyynärää (n. 27 metriä), leveys 20 kyynärää (n. 9-10 metriä) ja korkeus 30 kyynärää (n. 13-14 metriä). Raamatun suomalaisen nykykäännöksen mukaiset Kuninkaiden kirja ja Aikakirja kertovat temppelin mitoiksi samat luvut. Molemmat kertovat esim. eteishallin olleen leveydeltään 20 kyynärää eli sama kuin temppelin leveys. Tämän tiedon lisäksi Kuninkaiden kirja kertoo eteishallin olleen syvyydeltään 10 kyynärää (ulkoni temppelin päädystä tämän verran) ja Aikakirja puolestaan kertoo sen olleen 20 kyynärää korkea. Juutalaisten muinaisajat -teoksessa Josephus puolestaan kertoo, että Salomon temppeli oli paitsi 60 kyynärää pitkä, se oli myös 60 kyynärää korkea. Leveydestä Josephus on sentään samaa mieltä Raamatun kirjojen kanssa (20 kyynärää). Josephus esittää edelleen, että temppelirakennuksen päällä oli vielä toinen yhtä korkea rakennus, jolloin koko rakennelman korkeudeksi muodostui 120 kyynärää.(!) Jonkin verran erilaisia rakenteita ja mittoja temppelistä esiintyy myös Raamatun kirjojen eri aikakausien versioissa. Masoreettisen tekstin mukaan temppelin pituus oli 60 kyynärää, leveys 20 ja korkeus 30 kyynärää. Varhaisen kreikankielisen käännöksen Septuagintan (LXX) mukaan temppelin (naos) pituus oli 40, leveys 20 ja korkeus 25 kyynärää. Masoreettinen teksti kertoo, että temppelin korkeus oli 30 kyynärää, mutta kaikkein pyhimmän korkeus oli vain 20 kyynärää. 
Rakennusta ympäröi eteishallia lukuun ottamatta kylkirakennus jossa oli kolme kerrosta. Kussakin kerroksessa oli kolmekymmentä pientä huonetta. Josephuksen mukaan huoneiden koko oli 5 x 5 kyynärää, mutta niiden korkeus oli 20 kyynärää. Tämänkaltaisia sivuhuoneita oli Josephuksen mukaan kaikissa kolmessa kerroksessa. 1 Kun. mukaan sivuhuoneet olivat kuitenkin erikokoisia: ”Kylkirakennuksen alin kerros oli viiden, keskimmäinen kuuden ja kolmas seitsemän kyynärän levyinen. Temppelin ulkoseinä oli näet porrastettu niin, ettei setripalkeille tarvinnut tehdä koloja seinään.” Korkeus: 5 kyynärää. Kylkirakennukseen oli ovi etelän puolelta. Keskimmäiseen kerrokseen noustiin portaita, samoin sieltä kolmanteen kerrokseen. Englantilainen nykykielinen raamatunkäännös (RSV) kertoo myös, että kylkirakennukseen oli ovi ”rakennuksen eteläpuolelta”. Sen alaviitteessä kuitenkin todetaan, että alkuperäinen hepreankielinen sijaintia tarkoittava sana merkitsee hartioita: oviaukko oli siis hartian kohdalla. 
Sekä Raamattu, että Josephus mainitsevat kuningas Salomon pystyttäneen kaksi pylvästä temppelin edustalle. Näiden nimet olivat Jakin ja Boas. Pylväiden kuvauksessa on kuitenkin eroavaisuuksia eri lähteiden välillä 1 Kun. 7:15 mainitsee pylväiden olleen pronssisia ja kummankin olleen 18 kyynärän korkuisia (n. 8 metriä).2. Aik. 3:15 kertoo kuitenkin pylväiden olleen 35 kyynärän korkuiset. Josephus puolestaan mainitsee pilareiden olleen messinkisiä ja 18 kyynärän korkuiset. Pylväät olivat onttoja ja niiden seinämärakenteen vahvuus oli neljän sormen eli kämmenen vahvuus. 
Käsitys temppelissä olleista kiertoportaista lienee peräisin Lutherin raamatunkäännöksestä vuodelta 1545 sekä englanninkielisestä King James Bible –versiosta vuodelta 1611. Kiertoportaista ei kuitenkaan puhuta mitään suomalaisissa raamatunkäännöksissä vuosilta 1933 ja 1992. Josephus ei myöskään mainitse kiertoportaita, vaikkakin pitää leveitä portaita, joilla temppelirakennuksessa noustiin yläkerroksiin, taidokkaina. Leroy Watermanin mukaan alkuperäistermi, jolla usein viitataan tässä yhteydessä kiertoportaisiin on masoreettisessa tekstissä ”lulim”, joka esiintyy teksteissä vain yhden kerran.  
Temppelin pihamaalla oli vaskimeri, jota kannatteli 12 häränkuvaa, polttouhrialttari ja kymmenen pientä vaskiallasta, joissa huuhdottiin polttouhrit.