google/wiki40b huggingface dataset:
Cabaletta

Cabaletta on oopperamusiikin termi, jolla on kaksi hieman toisistaan poikkeavaa merkitystä. 1800-luvun italialaisessa oopperassa se tarkoittaa ensin kaksiosaisen aarian jälkimmäistä, nopeampaa ja rytmisempää osaa joka seuraa rauhallisempaa cantabile-osuutta. Termi tuli käyttöön vuonna 1826. Cabaletassa on kaksi stanzaa, joita seuraa vapaamuotoisia koristeluja. Cabaletta tavallisesti päättyy codaan.
Tunnettuja esimerkkejä tällaisista cabaletoista ovat mm. "Vien diletto è in ciel la luna" Bellinin Puritaaneista (1835) ja "Non più mesta..."' Rossinin Tuhkimosta (1817).
Myöhemmin cabaletoiksi alettiin kutsua myös minkä tahansa ensemblen viimeistä osuutta, yleensä duettoa.
Cabaletta yleensä välittää vahvoja tuntemuksia; suunnatonta iloa (Lindan "O luce di quest' anima" Linda di Chamounix'ssä), syvää surua (Lucian "Spargi di qualche pianto" Lucia di Lammermoorissa), rakkautta (Lindoron lyhyt cabaletta oopperassa Italiatar Algeriassa). Cabaletta on tärkeä elementti varsinkin bel canto -oopperassa - Rossini kirjoitti kaikille oopperoidensa päähenkilöille aina vähintään yhden cabaletan. Esimerkiksi Italialainen Algeriassa sisältää kaksi cabalettaa Lindorolle, kolme Isabellalle sekä yksi niin Mustafalle kuin Taddeollekin; jos tähän lisätään vielä ensemblejen loppuosat, saadaan yhteensä kuutisentoista cabalettaa.
Giuseppe Verdi käytti samaa formaattia menestysteoksissaan hyvin tehokkaasti - esimerkkinä Violetan mietiskelevä "È strano! è strano..." La traviatan ensimmäisestä näytöksestä, joka päättyy räiskyvään cabalettaan "Sempre libera". Toinen Verdin tunnettu cabaletta on Manricon "Di quella pira" Il trovatoressa.
Suomen parhaat (televisiosarja)

Suomen parhaat oli vuosina 1994-1997 pyörinyt televisiosarja, jossa tuotteita nimettiin omassa lajissaan koko maan parhaiksi. 
Sarjan juontajina toimivat Tapio Liinoja ja Santeri Kinnunen.  Sen tuotti Broadcasters. Ohjelman tunnuksen lauloi Pate Mustajärvi.
Suomen parhaaksi jäätelöksi valittiin Helsingin Jäätelötehtaan jäätelö. Maan parhaaksi lakritsiksi valittiin Kouvolan lakritsi. Suomen parhaaksi ruisleiväksi valittiin tamperelaisen Leivon Leipomon ruisleipä.
Dobrica Ćosić

Dobrica Ćosić (serb. Добрица Ћосић, 29. joulukuuta 1921 Velika Drenova, Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunta – 18. toukokuuta 2014 Belgrad, Serbia) oli jugoslavialainen kirjailija, poliittinen teoreetikko ja Jugoslavian liittotasavallan ensimmäinen presidentti 1992–1993.
1960-luvulla Ćosić alkoi vastustaa Jugoslavian hallituksen politiikkaa, koska hänen mielestään se tuki yhä enemmän muita kansoja kuin serbejä. Näin Ćosićista tuli toisinajattelija. Ćosić osallistui keskeisesti serbinationalistisen liikkeen luomiseen 1980-luvun lopussa, minkä takia ihailijat kutsuvatkin häntä ”serbikansan isäksi”. 
Ćosićia on väitetty julkisuuteen vuotaneen ”Serbian tiede- ja taideakatemian muistion” kirjoittajaksi. Hän ei sitä laatinut, vaikka osallistuikin muistion luoneeseen kokoukseen. Ćosić tuki Slobodan Miloševićia vuonna 1989 ja Radovan Karadžićia vuonna 1991 Bosniassa, mutta kääntyi pääministerinä presidentti Slobodan Miloševićia vastaan 1993, ja joutui erotetuksi. Ćosić liittyi Miloševićia vastustaneeseen Otpor-järjestöön vuonna 2000.
Kari Rimpi

Kari Allan Rimpi (s. 18. tammikuuta 1947 Helsinki) on suomalainen upseeri ja kenraaliluutnantti evp, joka oli puolustusministeriön kansliapäällikkö 2006–2010.

Henkilöhistoria

Kari Rimpi syntyi autoilija Aulis Rimmen ja sunnittelupäällikkö Hellevi Andsténin perheeseen. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1970 oli Maija Välikangas (k. 1995) ja toinen vuodesta 1990 on Eeva Laakso. Rimpi valmistui Kadettikoulusta 1971 ja Sotakorkeakoulusta 1981. Hän on opiskellut myös Genevessä Institute of International Studies -instituutissa.

Sotilasura

Rimpi oli Pääesikunnan päällikkö 2003–2005, Läntisen maanpuolustusalueen komentaja 2001–2002, Pääesikunnan maavoimapäällikkö 2000–2001, valmiuspäällikkö 1998–2000 ja erityistehtävissä 1998. Pohjoismaispuolalaisen prikaatin komentajana Bosnia-Hertsegovinassa hän toimi 1997–1998, Pohjois-Karjalan sotilasläänin komentajana 1996–1997, maanpuolustuskurssien johtajana 1994–1996 ja opettajana 1993–1994 ja Uudenmaan jääkäripataljoonan komentajana 1991–1993. Rimpi oli puolustusneuvoston yleissihteerin apulainen 1987–1990 ja Uudenmaan Rakuunapataljoonan pataljoonaupseeri 1985–1987. Hän työskenteli sotilasuransa alkuvuosina Uudenmaan Rakuunapataljoonassa myös opetusupseerina, samoin kuin toimistoupseerina ja toimistoesiupseerina Pääesikunnassa ja Helsingin sotilaspiirin esikunnassa, yksikön päällikkönä ja opetusupseerina Päällystöopistossa sekä opetusupseerina Aliupseerikoulussa. Kenraaliluutnantiksi Rimpi ylennettiin 2001, kenraalimajuriksi 1999, prikaatinkenraaliksi 1997, everstiksi 1994, everstilutnantiksi 1990, majuriksi 1985, kapteeniksi 1978, yliluutnantiksi 1974 ja luutnantiksi 1971.
Alain Elkann

Alain Elkann (s. 23. maaliskuuta 1950) on italialainen kirjailija, museojohtaja, toimittaja ja poliittinen taustavaikuttaja.
Elkann on kirjoittanut nelisenkymmentä teosta, joista on suomennettu Alberto Moravian elämäkerta Moravian elämä (1999; alkuteos Vita di Moravia, 1996).
Elkanin pojista John Elkann on Fiatin hallituksen puheenjohtaja, Lapo Elkann vastaa Fiatin brändistä. Tytär Ginreva Elkann on elokuvatuottaja. Lasten isoisä äidin puolelta on Gianni Agnelli.
HMS Agincourt (1796)

Valmistus

Itä-Intian komppania tilasi aluksen Blackwallista Perry & Companyltä. Se laskettiin vesille 23. heinäkuuta 1796 Earl Talbotina. Laivasto lunasti aluksen samana vuonna.

Palvelus

Alus osallistui Egyptin retkeen 8. maaliskuuta - 2. syyskuuta 1801.
Alus muutettiin heinäkuusta lokakuuhun 1810 Chathamissa 28-tykkiseksi kuljetusalukseksi ja se otettiin palvelukseen kesäkuussa 1810 kuljetusaluksena. Se nimettiin 6. tammikuuta 1812 HMS Bristoliksi. Heinäkuussa 1812 alus oli Välimerellä päällikkönään John Thompson. Aluksen siirryttyä Pohjanmerelle sen päällikkönä oli George Wyndham aina vuoteen 1813. Alus valtasi 21. maaliskuuta 1813 kaappari La Petite Louisen. Alus myytiin 4 510 punnalla 15. joulukuuta 1814.
Houari Boumédiènne

Houari Boumédiènne (arab. هواري بومدين, Mohamed Ben Brahim Boukharouba, 23. elokuuta 1932 – 27. joulukuuta 1978) oli algerialainen poliitikko, joka toimi Algerian presidenttinä joulukuusta 1976 lähtien kuolemaansa saakka. 
Hän syrjäytti vuonna 1965 maan itsenäisyysliikettä johtaneen Ahmed Ben Bellan ja asetti maan johtoon vallankumousneuvoston. Boumédienne oli vallankumousneuvoston puheenjohtaja ajanjaksolla 19. kesäkuuta 1965 – 12. joulukuuta 1976. Presidentin tehtävän hän sai, kun maa sai uuden kansalliskokouksen vuonna 1976. Kansalliskokouksen vaalissa ainoa sallittu puolue oli Ben Bellan perustama FLN.
Jouni Törrönen

Jouni Törrönen (s. 4. tammikuuta 1963)) on suomalainen pikajuoksija, joka sijoittui pronssille nuorten alle 20-vuotiaiden Euroopan mestaruuskilpailuissa 1981 4x100 metrin pikaviestissä. Hän edusti Joensuun Katajaa. Hänen ennätyksensä 100 metrillä on 10,8 käsiajanotolla ja 11,08 sähköisesti.
Richard Oesterreicher

Richard Oesterreicher (s. 10. marraskuuta 1932) on itävaltalainen kapellimestari ja jazzmuusikko. Hän opiskeli pianon ja kitaran soittoa Wienin konservatoriossa. Österreicher liittyi ORF:n big bandiin vuonna 1972, ja hänet nimettiin orkesterin musiikilliseksi johtajaksi vuonna 1976. Tuona aikana hän sävelsi tunnusmusiikit ORF:n ohjelmille Wer A sagt, Champion, O du mein Österreich ja Countdown. Vuonna 1981 hän perusti Richard Oesterreicher-Big-Bandin, joka on toiminut yhteistyössä monien TV-ohjelmien ja viihdetaiteilijoiden, kuten Udo Jürgensin, Peter Alexanderin, Bill Ramseyn, Caterina Valenten, Kurt Sowinetzin, José Carrerasin, Edita Gruberován ja Marianne Mendtin kanssa.
Oesterreicher toimi myös 12 kertaa Itävallan kapellimestarina Eurovision laulukilpailussa, vuosina 1978–1987, 1990 ja 1991.
Muuramen Lentopallo

Historia

Muuramen Lentopallon ensimmäinen SM-liigakausi oli vuonna 1998, kun joukkue voitti 1-sarjan ja nousi liigakarsintojen kautta aina SM-liigaan asti. SM-liigassa joukkue on taistellut lähes vuosittain sarjapaikkansa säilyttämisen puolesta, mutta viimeisenä parina kautena se on ollut mukana pudotuspeleissä. Seura kävi hakemassa vauhtia 1-sarjasta kaudella 2004–2005 voittaen 1-sarjan ylivoimaiseen tyyliin ja nousten takaisin SM-liigaan. Seuran historian ensimmäinen pudotuspelipaikka pääsarjassa tuli kaudella 2007. Kaudella 2008 joukkue eteni myös SM-liigan pudotuspeleihin.
MuurLen seurahistorian paras sijoitus Mestaruusliigassa tuli kaudella 2011–2012, kun joukkue oli liigan kuudes. Pudotuspeleissä se tippui Perungan Pojille otteluvoitoin 1–3. MuurLe lähti pudotuspeleihin neljäntenä runkosarjasta, mikä on seuran korkein sijoitus runkosarjassa aikaisemmin.
Muuramen Lentopallo päätti kauden 2012–2013 jälkeen luopua liigapaikastaan kunnan asettamien korkeiden salivuoromaksujen vuoksi.

Muuta

Muuramen Lentopallon jäsenmäärä on 250, joista aktiivisia lajin harrastajia on noin 180.
Erich Ribbeck

Erich Ribbeck (s. 13. kesäkuuta 1937 Wuppertal, Saksa) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Ribbeckin toistaiseksi viimeiseksi valmennustehtäväksi jäi Saksan maajoukkueen valmentaminen 1998–2000. Pesti päättyi nolosti EM-kisoihin 2000, kun Saksa jäi alkulohkoonsa. Ribbeck sai tästä syystä lempinimen "Sir Erich". Ribbeck on toistaiseksi ainoa lopettanut Saksan maajoukkuevalmentaja joka ei saanut valmentaa Saksan maajoukkuetta koskaan MM-kisoissa ja hän on ainoa joka ei ole saavuttanut arvokisamitalia joko MM- tai EM-turnauksessa.
Ykköspesis-kausi 2014

Vuonna 2014 Ykköspesiksessä pelattiin runkosarjassa kaksinkertainen sarja josta parhaat 4 pelasivat(1-4, 2-3) paras viidestä pudotuspelit pääsystä superpesiskarsintaan.
Valkjärvi (Heinola, kirkonkylä)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,2 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Konniveden alueella (14.13), jonka Kotajärven valuma-alueeseen (14.133) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 83,3 metriä mpy.
Aspius

Levinneisyys

Toutain esiintyy laajalti Euroopassa ja Suomessakin ja Aspius vorax esiintyy Lähi-idässä.
Kajaanin kaupunginteatteri

Kajaanin kaupunginteatteri on Kajaanissa toimiva teatteri, joka on myös Oulun läänin alueteatteri (vuodesta 1978).
Teatteri perustettiin virallisesti nykyisessä muodossaan vuonna 1969. Teatteritoimintaa Kajaanissa on ollut kuitenkin jo vuodesta 1906.
Teatteri on jaettu kahteen näyttämöön: isoon näyttämöön teatteritalolla sekä Sissilinnan pieneen näyttämöön. Teatteri on tullut kuuluisaksi rohkeista, omaperäisistä näytelmistään, ja se on saanut runsaasti näkyvyyttä etenkin teatteripiireissä ympäri maata ja Keski-Eurooppaa myöten, jossa Kajaanin kaupunginteatteri on vieraillut teatterifestivaaleilla. Ikävää julkisuutta teatteri sai kuitenkin syksyllä 2004, jolloin Kajaanin kaupunginvaltuustossa pohdittiin teatterille myönnettävän tuen huomattavaa leikkaamista, joka olisi uhannut koko teatterin tulevaisuutta.
Kajaanin kaupunginteatteri valmistaa 5–7 näytelmää vuosittain, jotka jakaantuvat ison näyttämön, Sissilinnan pienen näyttämön ja alueteatterin kesken. Teatteri valittiin vuoden teatteriksi vuonna 2003 ja titteli luovutettiin eteenpäin vuonna 2005 järjestetyssä teatterigaalassa teatterin isolla näyttämöllä, jolloin titteli meni helsinkiläiselle Q-teatterille.
Ehkäpä tunnetuimpia Kajaanin kaupunginteatterin valmistamia näytelmiä ovat Kristian Smedsin ohjaamat Kainuu-trilogian näytelmät, Huutavan ääni korvessa (pohjautuu teoksiin Huutavan ääni erämaassa, kirjoittanut Lars Levi Laestadius sekä Punainen viiva, kirjoittanut Ilmari Kianto), Georg Büchnerin Woyzeck sekä trilogian vuonna 2004 lokakuun 30. päivänä ensi-iltansa saanut Anton Tšehovin Kolme Sisarta.
Ulvajanniemi

Ulvajanniemi on Valkeakosken 10. kaupunginosa. Alue on rakennettu pääosin 1950-luvulla Kuitu Finland Oyn työläisiä varten. Aluetta on sittemmin täydennetty 1970-luvulla korkeilla elementtitaloilla.
Alueen pääkatu Kaaritie kiertää alueen läpi ja Seututie 310 eli Kangasalantie kulkee sen ohi. Ulvajanniemi sijaitsee Mallasveden rannalla, joka tarjoaa hyvät virkistysmahdollisuudet. Ulvajanniemen takana sijaitsee lehtoalue. Ennen Ulvajanniemessä oli kauppa, mutta enää palveluita ei ole.
Ulvajanniemessä sijaitsee Valkeakosken Energian rakentama biolämpökeskus. Vesi kuumennetaan polttamalla pellettejä, mikä on ympäristöystävällisempää kuin öljyn polttaminen.
Pekka Viljanen (professori)

Pekka Olavi Viljanen (s. 26. elokuuta 1952 Noormarkku) on Turun yliopiston rikos- ja prosessioikeuden professori.
Viljasen vanhemmat ovat maanviljelijä Kaino Olavi Viljanen ja Irja Maria Annikki Merilehti. Hän tuli ylioppilaaksi Porin lyseosta 1972 ja valmistui Turun yliopistosta oikeustieteen kanditaatiksi 1975, lisensiaatiksi 1977 ja tohtoriksi 1984 väitöskirjan aiheenaan Virkarikoksista. Rikosoikeudellinen tutkimus rangaistavan teon virkarikosominaisuudesta ja sen merkityksestä. Varatuomarin arvon Viljanen sai 1981. Hän toimi Rauman ja Porin raastuvanoikeuden vs. oikeusneuvosmiehenä useaan eri otteeseen 1976-1978, samoin kuin Turun yliopistossa assistenttina ja yliassistenttina 1975-1981 sekä Suomen Akatemian tutkimusassistenttina 1981-1984. Turun yliopiston rikos- ja prosessoikeuden vs. apulaisprofessori Viljanen oli 1984-1986, vakinainen apulaisprofessori vuodesta 1986 ja professori vuodesta 1998. Helsingin yliopiston dosentti Viljanen on vuodesta 1988. Hän on työskennellyt myös Oikeusministeriön eri työryhmissä.
Viljanen toimi Suomen Akatemian varttuneena tutkijana 2005-2006 ja on työskennellyt alioikeuksissa tuomarin sijaisena. Hänen tutkimuskohteensa liittyvät muun muassa rikosoikeudellisiin seuraamuksiin ja rikostunnusmerkistöjen tulkintaan.
Viljasen puoliso vuodesta 1978 on Terhi Tuula Ilona Kämpäs .
Alexander Axén

Ura

Axén aloitti jalkapalloilijan uransa 6-vuotiaana, kun hän liittyi Örebro SK:n juniorijoukkueeseen vuotta vanhempien ikäluokan joukkueeseen. ÖSK:n edustusmiehistöön Axén ei koskaan edennyt, mutta pelasi sittemmin Rynninge IK:ssa ja BK Forwardissa, jossa häntä valmensi Benny Lennartsson. Axén on kertonut, että Lennartssonista tuli hänen mentorinsa ja kokenut valmentaja on vaikuttanut paljon Axénin omaan uraan. Axén aloitti valmennusuransa vuonna 1998 Hovsta IF:ssa ja palasi entiseen seuraansa Rynningeen valmentajaksi vuonna 2000. Hän nosti joukkueen parhaimmillaan 2. divisioonaan vuonna 2005.
Kaudella 2007 Axén työskenteli Benny Lennartssonin apuvalmentajana IK Startissa ja kauden jälkeen hän palasi kasvattajaseuransa Örebron palvelukseen Sixten Boströmin apuvalmentajaksi. Kaksikko luotsasi ÖSK:n tukevasti Allsvenskanin keskikastiin seitsemänneksi. Kauden 2008 jälkeen Axén siirtyi GAISin päävalmentajaksi. Axénin johdolla GAIS sijoittui parhaimmillaan Allsvenskanissa viidenneksi kaudella 2011, mutta menestys katosi nopeasti. Kaudella 2012 joukkue pelasi heikosti ja liigan hännille juuttunut seura erotti Axénin kesäkuussa 2012.
Kaudeksi 2013 Axén teki paluun Örebro SK:n organisaatioon pelaajakehityksestä vastaavaksi valmentajaksi. Kesäkuussa 2014 hänestä tuli seuran päävalmentaja. Axénin johdolla seura kohensi peliesityksiään ja sijoittui lopulta kauden 2014 päätteeksi Allsvenskanissa kuudenneksi. Kaksi seuraavaa kautta sujuivat Örebrolta kehnommin ja sijoitus oli molemmilla kausilla yhdeksäs. Elokuussa 2017 Örebro ilmoitti, ettei Axén jatka päävalmentajana kauden jälkeen. Axén jätti lopulta tehtävänsä jo elokuun lopussa Örebron ollessa liigassa sijalla 11.

Muuta

Axén on intohimoinen brittijalkapallon ystävä ja hän on ammentanut omaan valmennusfilosofiaansa elementtejä englantilaisseurojen pelitavoista. Hän on myös kertonut olleensa jo nuorena AIK:n kannattaja ja käyttäneensä 1980-1990-luvuilla lähes kaikki rahansa matkustaakseen AIK:n otteluihin.
Estelle (Ruotsin prinsessa)

Syntymä

Prinsessa Estelle syntyi Solnan Karoliinisessa sairaalassa 23. helmikuuta 2012 kello 4.26. Kahdeksalta aamulla Suomen aikaa prinsessan isä, prinssi Daniel, piti tiedotustilaisuuden, jossa hän kertoi esikoisensa syntymästä seuraavasti: "Aamulla klo 4:26 syntyi 51 senttiä pitkä ja 3 280 gramman painoinen aivan ihana pikkuprinsessa". Estellen syntymä pantiin merkille kansainvälisissä tiedotusvälineissä laajasti, esimerkiksi Saksassa ja Suomessa se oli pääaiheena uutisissa. Hänen syntymänsä kunniaksi Skeppsholmenilta ammuttiin kaksi 21 tykinlaukauksen sarjaa.
24. helmikuuta pääministeri Fredrik Reinfeldt tutki prinsessan 1500-luvulta alkaneen perinteen mukaisesti ja allekirjoitti kolmen muun todistajan kanssa virallisen todistuksen, ettei Estelleä ole vaihdettu toiseen vauvaan. Samana päivänä prinsessan isoisä kuningas Kaarle XVI Kustaa ilmoitti hänen nimensä ja herttuakunnan nimen.

Kuninkaalliset perinteet

Ruotsissa on noudatettu vanhoja perinteitä kuninkaallisen vauvan syntymän jälkeen, niin myös prinsessa Estellen synnyttyä. Hovimarsalkka kertoi lapsen syntymästä pääministerille ja hovi tiedotti uutisen kansalle, tässä tapauksessa kuningashuoneen verkkosivuilla ja Facebookissa. Pääministeri, valtiopäivien puhemies, hovimarsalkka ja ylihovimestari kävivät vahvistamassa lapsen syntymän. Kuningas kutsui koolle hallituksen kuulemaan, mikä on syntyneen lapsen koko nimi ja kutsumanimi. Samassa tilaisuudessa hän ilmoitti herttuakunnan. Kunnialaukaukset ja kiitosjumanlanpalvelus Te Deum Linnankirkossa kuuluivat vielä saman päivän ohjelmaan.

Kaste

Prinsessa Estelle kastettiin Tukholman kuninkaanlinnan kirkossa 22. toukokuuta 2012. Kasteen toimitti Ruotsin arkkipiispa Anders Wejryd.

Koulutaival

Estelle aloitti vuonna 2018 esikoulun Campus Manillan -nimisessä yksityiskoulussa. Hän on ensimmäinen kuningasperheen jäsen kyseisessä koulussa.
Carlotta Grisi

Carlotta Grisi (28. kesäkuuta 1819 - 20. toukokuuta 1899) oli italialainen balettitanssija. Hän tanssi Gisellen roolin Pariisin ensi-illassa kesäkuussa 1841.
Piero Palermini

Piero Palermini (s. 18. syyskuuta 1925) on italialainen näyttelijä. Hän syntyi Roomassa ja esiintyi elokuvissa 1940-luvun alusta saakka. Näiden varhaisten elokuvien joukossa ovat Un pilota ritorna (1942) ja Inviati speciali (1943). Palermini jatkoi uraansa tulevina vuosikymmeninä; hänellä oli rooleja muiden muassa historiallisissa elokuvissa.
Harpejji

Kehitys

Harpejjin kehitti Tim Meeks turhautuessaan pianon soiton rajoitteellisuuteen. Meeks piti enemmän kielisoitinten kuin pianon soitinväristä, mutta piti kielisoittimien soittamista hankalampana. Etsiessään ratkaisua hän törmäsi Chapman Stickiin – kitaran tyyliseen soittimeen, jota soitettiin tapping-tekniikalla ja näin mahdollisti kahdeksan sormen käytön. Meeks piti Chapman Stickin soittamisen opettelua liian vaikeana. Hän kuitenkin piti soitinta kiinnostavana ja pyysi soittimen kehittäjää Emmet Chapmania valmistamaan hänelle Chapman Stickin, jonka voisi asettaa vaakatasoon ja jossa olisi useita uusia ominaisuuksia. Chapman ei kiireiltään ehtinyt tehdä tätä, mutta kertoi John Starretista, jolla oli samankaltainen idea, StarrBoard. Meeks osti häneltä StarrBoardin prototyypin ja kehitti ideaa eteenpäin. Kuuden vuoden työskentelyn jälkeen Meeks sai valmiiksi ensimmäisen mallin, jota tultiin myöhemmin kutsumaan nimellä Harpejji d1, vuonna 2007. Ensimmäisen patentin soittimelleen hän haki keväällä 2007. Meeks rupesi työskentelemään ystävänsä Jason Melanin kanssa, ja he perustivat Marcodi Musical Products, LLC - yhtiön 4. huhtikuuta 2007 Marylandiin.
Tammikuussa 2010 esiteltiin uusi malli Harpejji k24. Edelliseen malliin d1:een verrattuna siinä oli uusia soittoa helpottavia ominaisuuksia.

Viritys

Harpejjissa on 24 kieltä, jotka on viritetty kokosävelaskeleen päähän toisistaan. Virityksen ansiosta Harpejjin soittaminen on hyvin loogista – esimerkiksi duuriskaalojen muoto pysyy aina samanlaisena, vaikka sen aloittaa eri sävelestä. Harpejjin matalin ääni on pieni a ja korkein viisiviivainen a, joten sen ääniala käsittää viisi oktaavia.
Andy Sneap

Muusikko

Sneap perusti trash metal -yhtye Sabbatin 16-vuotiaana. Sabbath julkaisi kolme levyä History of a Time to Come, Dreamweaver ja Mourning Has Broken. Sneap sävelsi ja sanoitti kaikki kappaleet ja tuotti kaksi viimeistä albumia. 
Sabbatin hajottua kolmannen levyn jälkeen, Sneap perusti thrash metalli -yhtyeen Godsend. Yhtye hajosi vain kahden vuoden kuluttua. Vuosina 2001-2002 hän oli kitaristina heavy metal -yhtyeessä Fozzy. Sabbath palasi toimintaan vuonna 2006 hajotakseen uudelleen neljä vuotta myöhemmin. Sneap on ollut vuodesta 2008 alkaen yhtyeen Hell kitaristi. Hellin albumi Human Remains nousi Saksassa listojen sijalle 46 vuonna 2011.
Vuonna 2018 Sneap soitti Judas Priestin Firepower kiertueella kitaristi Glenn Tiptonin sairastuttua Parkinsonin tautiin.

Tuottaja

Sneap perusti Backstage Studion vuonna 1994 Derbyshireen, Englantiin. Hän on työskennellyt muun muassa yhtyeiden Nevermore, Opeth, Arch Enemy, Machine Head, Exodus, Kreator, Testament, Judas Priest, Accept,  Bullet for my Valentine, Caliban, Megadeth ja Dimmu Borgir kanssa. 
Sneap on saanut ruotsalaisen Grammis-palkinnon panoksestaan Opethin vuoden 2002 albumilla Deliverance. Lisäksi hän on saanut Yhdysvalloissa Grammy-ehdokkuuden työstään Killswitch Engagen albumilla The End of Heartache sekä Megadethin albumilla Endgame.
Eino Guttorm

Eino Guttorm (24. helmikuuta 1941 Utsjoki – 11. toukokuuta 2005 Utsjoki) oli suomalainen kirjailija ja kirvesmies.
Guttormin teoksiin vaikutti voimakkaasti hänen kotiseutunsa Lappi. Hän kirjoitti sekä saamen että suomen kielellä. Hänelle myönnettiin vuonna 1999 Saamelaisneuvoston kirjallisuuspalkinto. 
Guttormin tuotantoon kuuluvat muun muassa romaani Tunturimorsian (1989) ja runoteos Duoddara šuvva (1985). Hän kirjoitti 1980-luvulla näytelmiä utsjokelaiselle Rávgos-teatterille. Hänen saamelaiskirjallisuuttaan on myös käännetty. 
Guttorm sai kesäkuussa 2003 syytteen lapsen seksuaalisesta hyväksikäytöstä. Käräjäoikeuden langettama puolentoista vuoden ehdoton vankeusrangaistus muuttui hovioikeudessa vuodeksi ja kahdeksi kuukaudeksi. Guttorm löydettiin kuolleena kotoaan toukokuussa 2005.
María Luisa Bombal

María Luisa Bombal (8. kesäkuuta 1910 Viña del Mar, Chile – 6. toukokuuta 1980 Santiago de Chile) oli chileläinen kirjailija, jota pidetään yhtenä kansainvälisesti merkittävimmistä eteläamerikkalaisista naiskirjailijoista. Hänen niukka tuotantonsa irtautui realismin perinteestä ja yhdistää surrealismia ja alitajuisia aineksia feministisiin ja eroottisiin teemoihin.
Bombal syntyi yläluokkaiseen perheeseen, jonka isä oli argentiinalainen mutta ranskalaista sukua, äiti saksalaista. Isä kuoli 1919 kun Bombal oli 8-vuotias, ja muutaman vuoden kuluttua äiti muutti kolmen tyttärensä kanssa Pariisiin. Bombal opiskeli Sorbonnessa ja kiinnostui teatterista paikallisten harrastajaryhmien jäsenenä. Hän pääsi opiskelijaksi Antonin Artaud’n ja Jean-Louis Barrault’n L’Atelier -teatterikouluun, mutta konservatiiviset sukulaiset nostivat asiasta äläkän kun tuttavat kertoivat nähneensä tytön avantgarde-teatterin lavalla. Bombal lähetettiin takaisin Chileen, jonne hänen äitinsä oli palannut jo 1928. Bombal lähti parin vuoden päästä Buenos Airesiin yhdessä ystävänsä Pablo Nerudan ja tämän vaimon kanssa. Neruda oli saanut sieltä paikan Chilen konsulina, ja Bombal asui heidän luonaan ja kirjoitti tekstejään heidän keittiön pöytänsä ääressä. Hän tutustui myös Sur-kirjallisuuslehden julkaisijaan Victoria Ocampoon ja sai tekstejään julkaistuksi hänen lehdessään. Buenos Airesin vuosina syntyivät Bombalin merkittävimmät teokset, La última niebla (1935) ja La amortajada (1938).
Bombal teki lyhyen matkan Yhdysvaltoihin, jossa hän tapasi muun muassa William Faulknerin ja Sherwood Andersonin. Hän palasi Buenos Airesiin, jossa julkaisi kertomuksensa El árbol ja Islas nuevas. Hän palasi seuraavaksi kotimaahansa Chileen, jossa hän ampui rakastajaansa ja joutui karkotetuksi maasta. Bombal asui sen jälkeen kolmisenkymmentä vuotta New Yorkissa, muttei sinä aikana julkaissut muuta kuin itse tekemänsä englanninnokset kahdesta ensimmäisestä teoksestaan nimillä The House of Mist ja The Shrouded Woman.
Bombal palasi 1970-luvun alussa yli 60 vuoden iässä Etelä-Amerikkaan, ensin Argentiinaan ja sitten synnyinkaupunkiinsa, Chilen Viña del Mariin. Hän kuoli Santiagossa 1980.