google/wiki40b huggingface dataset:
Tammijuoksiainen

Koko ja ulkonäkö

Tammijuoksiaisen noin 20 mm:n pituiseksi kasvava ruumis on kalpean vaaleankeltainen lukuun ottamatta päätä ja leukaraajajaoketta, jotka ovat jonkin verran muuta ruumista tummemmat. Raajapareja on koiraalla 37–39 ja naaraalla 39–41. Ruumis on noin 25 kertaa leveytensä pituinen ja pää suunnilleen yhtä pitkä kuin leveä. Silmät puuttuvat. Tuntosarvissa on 14 jaoketta, joista jaokkeet 2–5 ovat hieman muita pitkänomaisempia. Ruumiin jaokkeiden 4–16 vatsapuolella on kolme pituussuuntaista uraa. Leukaraajojen tyvilevy on lähes suorakaiteen muotoinen ja myrkkykynsien tyvellä on pieni kyhmy. Takimmaisessa raajaparissa on selvät kynnet ja aivan raajaparin tyvellä kaksi suurta huokosta.

Levinneisyys

Pohjoismaissa lajia tavataan koko Tanskassa sekä Ruotsin ja Norjan eteläosissa. Suomesta on vain yksi tunnettu löytöpaikka, eikä juoksiaisia ole tavattu sieltäkään pitkään aikaan.

Elinympäristö ja elintavat

Tammimetsien laji, joka on elinpaikoiltaan vahvasti kulttuuriympäristöihin sidonnainen. Eläin oleskelee puiden rungoilla irtonaisen kuoren alla tai lahossa puuaineksessa.
Mäntyharjun kanava

Mäntyharjun kanava on kanavahanke, jonka tarkoituksena on yhdistää Kymijoki Saimaaseen. Hanketta kannattaa  Savonlinnan kaupunki. Metsäteollisuus ry piti ensisijaisena Saimaan yhdistämistä Suomenlahteen.
Suunnitellun kanavahankkeen kokonaispituus olisi noin 90 kilometriä, josta ainoastaan seitsemän kilometriä olisi maakanavaa. Kanavan reitti kulkisi Konnivedeltä Heinolasta Mäntyharjun Kallavedelle ja sieltä Matkuslampien kautta Saimaan Yöveden Rautalahdelle Ristiinassa.
Adenosyylihomokysteinaasi

Adenosyylihomokysteinaasi eli S-adenosyylihomokysteiinihydrolaasi on entsyymi, joka katalysoi S-adenosyylihomokysteiinin hydrolyysiä homokysteiiniksi ja adenosiiniksi. Entsyymi toimii osana metioniinin aineenvaihduntaa ja vaikuttaa metylaatioreaktioihin. Adenosyylihomokysteinaasin entsyyminumero on EC 3.3.1.1 ja CAS-numero 9025-54-1.

Rakenne ja mekanismi

Adenosyylihomokysteinaasi on oligomeeri. Ihmisellä entsyymi on tetrameeri eli koostuu neljästä alayksiköstä. Jokainen alayksikkö sisältää sitoutumiskohdan sekä S-adenosyylihomokysteiinille että koentsyyminä toimivalle NAD⁺:lle. NAD⁺-molekyylin sitoutumiskohdan aminohappojärjestys vaihtelee hieman alayksiköittäin ja substraatin sitoutumiskohdassa on samansuuntaisia β-laskoksia. Tärkeitä aminohappoja substraatin ja koentsyyin sitoutumislle ja entsyymin toiminnalle ovat muun muassa asparagiinihappo, lysiini ja histidiini.
Adenosyylihomokysteinaasin katalysoima reaktio on tasapainoreaktio ja tasapaino on S-adenosyylihomokysteiinin puolella. Elimistössä hydrolyysituotteiden adenosiinin ja homokysteiinin aineenvaihdunta muiksi tuotteiksi on kuitenkin hyvin nopeaa, joten tasapaino siirtyy hydrolyysin puolelle. Entsyymiin sitoutunut NAD⁺-molekyyli hapettaa substraatin hydroksyyliryhmän karbonyyliryhmäksi. Tämän jälkeen tapahtuu protonin irrotus ja homokysteiini irtoaa. Tämän jälkeen tapahtuu konjugaattiadditio eli Michael-additio ja muodostuu 3-ketoadenosiinin, jonka hapetuksen yhteydessä muodostunut NADH pelkistää adenosiiniksi.

Biologinen rooli

S-adenosyylihomokysteiiniä muodostuu tuotteena useissa metylaatioreaktioissa. Se on useiden S-adenosyylimetioniinista riippuvaisten metyylitrasferaasien inhibiittori. Täten adenosyylihomokysteinaasin toiminnalla on tärkeä rooli näiden reaktioiden säätelyssä. Nisäkkäillä adenosyylihomokysteinaasi on myös ainoa entsyymi, joka tuottaa homokysteiiniä, jota hyödynnetään kysteiinin biosynteesissä.
Adenosyylihomokysteinaasia ohjaavan geenin missense-mutaatio johtaa entsyymin puutostilaan. Puutostilan seurauksena plasman metioniinin, S-adenosyylimetioniinin, S-adenosyylihomokysteiinin, kreatiinikinaasin alaniiniaminotransferaasin ja aspartaattiaminotransferaasin pitoisuudet ovat koholla. Puutostila aiheuttaa psykomotoristen kykyjen heikkoa kehittymistä, myelopatiaa ja aivojen kehittymisen hidastumista eli myelinaatiota.
Immanuel Bäck

Jacob Immanuel Bäck (25. toukokuuta 1876 Vaasa – 7. maaliskuuta 1939 Vöyri) oli suomalainen pappi ja poliitikko. Hänen puolueensa oli Ruotsalainen kansanpuolue.
Bäck valittiin eduskuntaan kolmissa vaaleissa, 1922, 1927 ja 1929. Hän toimi kansanedustajana syyskuusta 1922 huhtikuuhun 1924, jolloin hän edusti Vaasan läänin eteläistä vaalipiiriä, ja syyskuusta 1927 lokakuuhun 1930, jolloin hän edusti Vaasan läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän vaikutti varsinaisena jäsenenä eduskunnan kulkulaitosvaliokunnassa, suuressa valiokunnassa ja talousvaliokunnassa. Bäck toimi poliittisella urallaan myös presidentin valitsijamiehenä, presidentinvaalissa 1925.
Bäck oli varsinaiselta ammatiltaan pappi. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1894, minkä jälkeen hän suoritti teologian erotutkinnon vuonna 1901, jona vuonna hänet myös vihittiin papiksi, ja pastoraalitutkinnon vuonna 1903. Hän työskenteli Korsnäsin seurakunnan kirkkoherrana vuosina 1908–1925 ja Vöyrin seurakunnan kirkkoherrana vuosina 1925–1939. Hän oli myös Mustasaaren rovastikunnan lääninrovasti 1932–1939 ja virkaa tekevä lääninrovasti 1929–1932. Ennen kirkkoherruuttaan Bäck työskenteli kirkkoherran apulaisena Munsalassa 1901–1902 ja Tyrvään kirkkoherranviran armovuoden saarnaajana 1902–1904 sekä Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen palveluksessa, sihteerinä 1904–1906 ja yliasiamiehenä 1906–1908.
Myös Bäckin vanhempi veli Johannes Bäck toimi Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajana, vuosina 1907–1914 ja 1917–1919. Heidän vanhempansa olivat Johannes Bäck, evankelisen herätysliikkeen johtaja ja Tyrvään kirkkoherra, ja Hilda Charlotta Bäckström. Immanuel Bäckin puoliso oli Ilma Ellen Ottilia von Essen, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1901. Heidän poikansa Helge Bäck toimi vuosina 1962–1973 Espoon ruotsinkielisen seurakunnan kirkkoherrana.
Haing S. Ngor

Haing S. Ngor (22. maaliskuuta 1940 – 25. helmikuuta 1996) oli amerikankambodžalainen lääkäri ja näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Oscar-palkitusta roolityöstään elokuvassa Kuoleman kentät. Hän esittää elokuvassa kambodžalaista toimittajaa Dith Prania 1970-luvun Kambodžassa punaisten khmerien vallan alla.
Ngor eli itsekin Kambodžassa punaisten khmerien hallitessa maata kovaotteisesti ja selviytyi piilottelemalla faktaa, että hän on synnytyslääkäri ja gynekologi. Koulutettuna ihmisenä hänet olisi tapettu Pol Potin ankaran hallituksen aikana. Punaisten khmerien kaaduttua vuonna 1979 Ngor työskenteli lääkärinä pakolaisleirillä Thaimaassa ja muutti Yhdysvaltoihin 30. elokuuta 1980.
Ngor teki ensimmäisen näyttelijänsuorituksensa Kuoleman kentissä ja voitti parhaan miessivuosan Oscarin lisäksi kaksi BAFTAa (paras miespääosa ja paras uusi tulokas) sekä parhaan sivuosan Golden Globen. Tämän jälkeen Ngor näytteli muutamissa elokuvissa, joista merkittävimmät olivat Oliver Stonen Taivas ja maa ja Elämäni.
Ngor ammuttiin 25. helmikuuta 1996 asuntonsa ulkopuolella Los Angelesissa. Hänet ampuivat katujengin jäsenet, jotka vaativat Ngorilta tämän kaulassa ollutta medaljonkia. Medaljonki sisälsi hänen kuolleen vaimonsa kuvan. Ngorilta ei varastettu yhtään rahaa, vaikka lompakko sisälsi muutama sata dollaria käteistä. Tuolloin liikkui myös jonkin verran spekulaatioita siitä, että jengi oli toiminut punaisten khmerien sympatisoijien puolesta, mutta tätä ei ole koskaan todistettu.
Kolme 19-vuotiasta Oriental Lazy Boyz -jengin jäsentä pidätettiin ja asetettiin syytteeseen Ngorin murhasta. Jokaisen oikeudenkäynti käytiin Los Angelesin ylioikeudessa yksittäisissä istunnoissa. Tak Sun Tan tuomittiin 56, Indra Lim 26 vuodeksi ja Jason Chan elinkautiseen vankeuteen ilman mahdollisuutta ehdonalaisuuteen.
Ben Johnson (näyttelijä)

Ben Johnson Jr. (13. kesäkuuta 1918 – 8. huhtikuuta 1996) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Johnson syntyi Oklahomassa ja oli naimisissa Carol Elaine Jonesin kanssa vuodesta 1941 tämän kuolemaan 27. maaliskuuta 1994. Parilla ei ollut lapsia. Johnson sai tähden Hollywood Walk of Famelle vuonna 1994. Hänelle myönnettiin parhaan miessivuosan Oscar-palkinto vuonna 1972. Hänet palkittiin lisäksi Golden Globella (1972) ja Baftalla (1973).
Tunnetuimpia elokuvia, joissa Johnson on näytellyt, ovat Viimeinen elokuva (ohj. Bogdanovich, 1971), Pakotie (ohj. Peckinpah, 1972) ja Hustle – hintaan mihin hyvänsä (ohj. Aldrich, 1975).
Johnson kuoli vuonna 1996 sydänkohtaukseen 77- vuotiaana.
Mayim Bialik

Ura

Mayim Bialik aloitti näyttelijänuransa 1980-luvun lopulla lapsinäyttelijänä. Hän esiintyi muun muassa elokuvissa Koston paholainen ja Ikuiset ystävät. Vuosina 1990–1995 Bialik esitti pääosaa televisiosarjassa Kullannuppu. Tämän jälkeen hän näytteli useissa äänirooleissa.
2000-luvulla Bialik on esiintynyt televisiosarjoissa Jäitä hattuun ja Salattu teinielämä. Hän esittää neurotieteilijä Amy Farrah Fowleria komediasarjassa Rillit huurussa.
Näyttelijänuransa lisäksi Bialik on opiskellut Kalifornian yliopistossa neurotiedettä, juutalaista teologiaa ja hepreaa. Hänellä on tohtorintutkinto neurotieteestä. Bialikin väitöskirja käsitteli Prader–Willin oireyhtymää.

Yksityiselämä

Bialik oli yhdeksän vuotta naimisissa Michael Stonen kanssa. He erosivat vuonna 2012. Parilla on kaksi poikaa, Miles (s. 2005) ja Frederick (s. 2008). Bialik toimii luonnonmukaista elämäntapaa ja vanhemmuutta kannattavan Holistic Moms Network -järjestössä. Vuonna 2012 hän julkaisi vanhemmuutta käsittelevän kirjan Beyond the Sling.
Bialik on juutalainen ja toimii aktiivisesti seurakunnassaan. Hän on ohjannut juutalaista a cappella -kuoroa ja säveltänyt kuorolle musiikkia. Hän toimii Jewish Free Loan Association -järjestössä.
Väripilvi

Väripilvi on monivärinen irisoiva pilvi. Se muodostuu valon sirotessa ilmakehän pienistä hiukkasista, samalla tavoin kuin kehäkin. Useimmiten väripilvet muodostuvat korkealla ilmakehässä oleviin cirrus-pilviin, jolloin hiukkaset ovat joko vesi- tai jäähiukkasia.
Pilven värit näkyvät vain kun pilvi on visuaalisesti lähellä Aurinkoa, joten väripilvien havaitseminen voi olla vaikeaa. Periaattessa väripilvet ovat osa laaja-alaista aurinkoa ympäröivää kehää, jonka kehämäisen muodon pilven epäsäännöllinen geometria rikkoo. Kuun ympärillä väripilviä ei tavallisesti ole nähtävillä.
Kuorejärvi (Tampere)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,7 hehtaaria ja se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Pulesjärven valuma-alueeseen (35.318) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 113,5 metriä mpy.
Matagalpa (departementti)

Matagalpa on departementti Nicaraguassa. Sen pääkaupunki on Matagalpa ja pinta-ala  6 803,86 neliökilometriä. Vuonna 2012 departementin asukasluvuksi arvioitiin 542 419.
The Alan Parsons Project

The Alan Parsons Project (APP) oli brittiläinen progressiivinen rockyhtye, jonka perustivat Alan Parsons ja Eric Woolfson. Parsons ja Woolfson olivat yhtyeen ainoat varsinaiset jäsenet. Heidän lisäkseen yhtyeen jokaisella levyllä soitti kitaristi Ian Bairnson. Muita pitkäaikaisia jäseniä olivat basisti David Paton ja orkestraatioista vastannut Andrew Powell. Osa yhtyeen soundia olivat vaihtuvat vokalistit, joihin kuuluivat muun muassa Colin Blunstone, Chris Rainbow ja Gary Brooker (Procol Harum). Yhtyeen suurimmat hitit (Time, Eye in the Sky) lauloi kuitenkin Eric Woolfson.
The Alan Parsons Projectin levyt olivat kaikki konseptialbumeja, joiden teemat vaihtelivat Edgar Allan Poesta (Tales of Mystery and Imagination) peliriippuvuuteen (A Turn of a Friendly Card). Eric Woolfson sävelsi suurimman osan yhtyeen musiikista Alan Parsonsin toimiessa tuottajana.
Yhtye oli koko elinkaarensa ajan studioprojekti. Tämä johtui pääosin siitä, että sekä Woolfson että Parsons näkivät itsensä ensisijaisesti säveltäjinä ja tuottajina, eivät esiintyjinä. Toinen syy oli, että silloinen livetekniikka ei mahdollistanut yhtyeen musiikin soittamista lavalla. Yhtye hajosi Woolfsonin ja Parsonsin välisiin erimielisyyksiin vuonna 1987. The Alan Parsons Projectin jälkeen Woolfson teki APP:n musiikkiin pohjautuvia musikaaleja, kun taas Alan Parsons siirtyi soolouralle ja lähti myös ensimmäistä kertaa kiertueelle esittääkseen The Alan Parsons Projectin musiikkia livenä.
Alan Parsons oli toiminut monissa projekteissa jo ennen The Alan Parsons Projectia, kuten äänittäjän apulaisena The Beatlesin kahdella viimeisellä albumilla Abbey Road ja Let It Be sekä tuottajana Pink Floydin The Dark Side of the Moon -albumilla. Alan Parsons äänitti myös Steven Wilsonin kolmannen soololevyn The Raven that Refused to Sing (And Other Stories) (2013).
Eric Woolfson kuoli vuonna 2009 pitkäaikaiseen sairauteen.
NBA:n Chicago Bulls käytti The Alan Parsons Projectin kappaleen ”Sirius” alkua avausmusiikkinaan Michael Jordanin vuosina.
Vuonna 2008 kaikki Alan Parsons Projectin albumit julkaistiin uudelleen ja ne sisälsivät ennenkuulumatonta lisämateriaalia sekä kahden CD:n kokoelman The Essential Collection. Vuonna 2014 kaikki remasteroidut albumit julkaistiin yhdessä paketissa nimellä The Complete Albums Collection. Paketin mielenkiintoisin lisä on yhtyeen ”kadonnut” levy The Sicilian Defence. Yhtye oli 1980-luvun lopulla riitautunut levy-yhtiönsä kanssa ja yritti päästä sopimuksesta eroon tekemällä nopeasti kokonaan instrumentaalisen albumin, joka sai nimensä sisilialaisesta puolustuksesta eli shakin avaussiirrosta 1.e4 c5. Levy-yhtiö hylkäsi levyn, eikä sitä koskaan julkaistu. Vielä vuonna 2005 Alan Parsons ilmoitti, ettei levyä tulla koskaan julkaisemaan, jos hänellä on asiaan mitään sanomista. Lisäksi hän toivoi, ettei levyn nauhoja olisi olemassa enää missään muodossa.
HMS Eriskay

Palvelus

Alus lainattiin 8. lokakuuta 1943 Portugalin laivastolle, joka nimesi sen NRP P8:ksi. Alus palautettiin 26. kesäkuuta 1945 kuninkaalliselle laivastolle, minkä jälkeen se osallistui Välimeren saattueiden suojaamiseen. Alus haaksirikkoutui 12. marraskuuta 1945 São Jorgen edustalla Azorien rannikolla.
World Tag Team Championship

World Tag Team Championship oli World Wrestling Entertainmentin joukkuemestaruus, joka luotiin vuonna 1971. Tuolloin mestareina olivat Luke Graham ja Tarzan Tyles. Wrestlemania XXV:ssä, World Tag Team Championship ja WWE Tag Team Championship -joukkuevyöt yhdistyivät ja mestaruuksista tuli Unified WWE Tag Team Championship. Viimeiset mestarit olivat Tyson Kidd ja David Hart Smith, ennen kuin World Tag Team -mestaruudesta (tai Unified WWE Tag Team -mestaruudesta) tuli yksinkertaisesti WWE Tag Team -mestaruus.

Historia

World Tag Team Championship tunnettiin alun perin "World Wide Wrestling Federation (WWWF) World Tag Team Championshipina". 3. kesäkuuta, 1971, Tarzan Tyleristä ja Luke Grahamista tulivat ensimmäiset mestarit. Vuonna 1979, mestaruuden nimeksi tuli "World Wrestling Federation (WWF) World Tag Team Championship", kun promootio uudeksi nimeksi tuli World Wrestling Federation. 1990-luvun puolessa välissä sitä alettiin kutsua "WWF Tag Team Championship" nimellä.
Maaliskuussa 2001, World Wrestling Federation osti World Championship Wrestlingin (WCW). Pian "Invasion" aikoihin  WCW/ECW Alliance hajosi. 2001 vuoden Survivor Seriesissä, titteli yhdistyi WCW Tag Team Championshipin kanssa. WCW Tag Team mestarit, Dudley Boyz, voittivat WWF Tag Team mestarit, Hardy Boyz, ja heistä tuli viimeiset WCW Tag Team mestarit, kun heistä tuli uudet WWF Tag Team mestarit. 
2002 vuonna, WWF vaihtoi nimen World Wrestling Entertainmentiksi ja myös tittelin nimi vaihtui "World Wrestling Entertainment (WWE) Tag Team Championshipiksi". "Brändi laajennuksen" aikaan Tag Team -mestaruus siirrettiin RAW brändiin, mikä tarkoitti sitä että mestaruutta puolustettaisiin vain RAW brändissä. Tämän vuoksi SmackDown! brändi jäi ilman Tag Team -mestaruutta. Kuitenkin SmackDown!:in general manager Stephanie McMahon ilmoitti uuden Tag Team -mestaruusvyöt SmackDown! brändille vuonna 2002. Tämän jälkeen RAW'n Tag Team -mestaruuden nimi vaihdettiin "World Tag Team Championshipiksi".
5. huhtikuuta, 2009, Wrestlemania XXV:ssä, WWE Tag Team mestarit, Carlito ja Primo voittivat World Tag Team mestarit, John Morrisonin ja The Mizin, minkä tuloksena molemmat tittelit yhdistivät. Mestaruuksia alettiin kutsua "Unified WWE Tag Team Championship" nimellä.
16. elokuuta, 2010, RAW'ssa tittelit yhdistettiin yhdeksi mestaruusvyöksi, joita hallitsivat silloiset mestarit Hart Dynasty eli, Tyson Kidd ja David Hart Smith ja heistä tuli myös viimeiset World Tag Team mestarit. WWE ilmoitti virallisilla sivuillaan, että World Tag Team Championship deaktivoitiin ja WWE Tag Team Championship jatkaisi aktiivisena.
Mies ja alaston ase 33 1/3 – Viimeinen solvaus

Tarina

Komisario Frank Drebin on jäämässä eläkkeelle. Hänen työkumppaninsa Ed (George Kennedy) ja Nordberg (O. J. Simpson) selvittävät rikosta, johon he pyytävät Frankin apua. Häntä pyydetään asioimaan naamioituneena sairaalassa rikolliskontaktiksi epäillyn hoitajan (Anna Nicole Smith) luona. Sairaala osoittautuukin spermapankiksi. Kun Frank palaa sieltä, hänen vaimonsa Jane (Priscilla Presley) saa selville, että Frank on palannut poliisintöihin. Jane pettyy ja jättää Frankin.
Frank ystävystyy Rocco Dillonin (Fred Ward) kanssa saadakseen selville, millaista rikosta tämä suunnittelee äitinsä kanssa. Rocco karkaa vankilasta Frank mukanaan maaseudulle, jossa Roccon äiti asuu. Rocco ja hänen äitinsä aikovat räjäyttää rakennuksen, jossa järjestetään Oscar-gaala. Jane löytää maaseudulle saatuaan käsiinsä hoitajan osoitteen, jonka Frank kirjoitti sairaalassa huulipunalla nenäliinaan. Frank yrittää ujuttautua gaalaan löytääkseen pommin sisältävän kirjekuoren. Rocco ja hänen äitinsä yrittävät räjäyttää koko paikan, mutta Frank hölmöilee ja pommi lentää suoraan katosta taivaalle.

Vastaanotto

Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen kehuu elokuvaa sen ennakkotrailereita myöten. Hän antaa elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Virvatuli – Eino Leinon elämä

Arviot

Pekka Jäntti kiittää arviossaan (Keskisuomalainen) unohdettujen teosten käsittelyä, mutta samalla huomauttaa, että "puolivillaisuuksien parissa pääasia – vallaton ihminen – 'verhouu'". Leinon epäonnisten rakkaussuhteiden kuvauksessa teos on hänen mukaansa kiehtovimmillaan.
Harri Hautala (Aamulehti) pitää Rajalan kirjassa tärkeänä tietoa Leinon kuolinsyyn, syfiliksen, paljastamista, sillä sairaus saattoi vaikuttaa Leinoon monelta kannalta: niin tuotantoon, työntekoon kuin elämäänkin. Hän kehuu myös Leinon tuotannon laajaa käsittelyä, muutenkin kuin runoilijana, sillä runoilija-Leinosta on vuosien mittaan kirjoitettu jo paljon. Boheemiuden käsittelyä hän pitää turhan perusteellisena. Hän kysyy, mikä on loppujen lopuksi Leinon tuotannossa kestävintä, runous vai se kaikki muu. Hautala tiivistää näkemyksensä kirjasta: "Hyvä elämäkerta houkuttelee aina kohteensa taiteen äärelle. Rajalan kirja tekee ilman muuta sen."
Matti Mäkelän mukaan (Helsingin Sanomat) tärkeää kirjassa on Leinon elämän käsittely uusin painotuksin, esimerkiksi poliittisin analyysein. Nuorsuomalainen Leino asettui sisällissodan puhjettua valkoisten puolelle, mutta aatteissaan hän oli romantikko. Mäkelä toteaa, että kirjan nimi Virvatuli viittaa Leinon häilyviin näkemyksiin, joissa innostus ja kyllästyminen vaihtuivat nopeasti.
Outi Hytönen toteaa arviossaan (Kanava), että teos on ensisijaisesti elämäkerrallinen, teokset ovat sivuosassa. Hän huomauttaa Rajalan kömmähdyksestä: Leinosta Rajala käyttää johdonmukaisesti sukunimeä, naisista varsin yleisesti pelkkää etunimeä. jopa samoissa virkkeissä. Toinen kriittinen kommentti Hytöseltä tulee kirjan näkökulmasta: Leinoa katsotaan monissa luvuissa ulkopuolelta, eikä Leinon oma näkemys pääse esiin, joten kuvaus on etäinen ja ulkokohtainen. Hytönen nostaa esimerkiksi Aino Kallas -suhteen ja kysyy: "Mitä se merkitsi Leinolle?" Hän kuitenkin kiittää tekstiä monipuoliseksi ja rikkaaksi, viihdyttävästi ja sujuvasti kirjoitetuksi. Kokonaiskuva Leinosta jää avoimeksi, mutta Hytönen sanoo että näin on hyvä, sillä kuten Rajala toteaa: "Kuilua repaleisen yksityiselämän ja loistavan hengenelämän välillä Leino ei koskaan saanut eikä yrittänytkään kuroa kiinni."
Münchenin fenomenologia

Münchenin fenomenologia viittaa joukkoon filosofeja, psykologeja ja fenomenologeja, jotka työskentelivät ja suorittivat tutkimuksiaan Münchenissä 1900-luvun alkupuolella, kun Edmund Husserl julkaisi pääteoksensa Logische Untersuchungen (”Loogisia tutkimuksia”) ja pani alulle koko fenomenologisen liikkeen. Münchenin fenomenologien ajatuksia kuvaa nimitys ”olemusten fenomenologia”.

Historia

Koulukunta sai alkunsa, kun osa Theodor Lippsin oppilaista, jotka olivat muodostaneet psykologisen yhdistyksen Psychologische Verein, saivat innoitusta Husserlin teoksesta ja ottivat sen filosofian tekemisen ohjenuoraksi. Heihin lukeutuivat tunnetuimpina Adolf Reinach, Johannes Daubert ja Alexander Pfänder. Noin vuonna 1905 monet Lippsin oppilaat päättivät Daubertin johdolla jättää Münchenin ja suunnata kohti Göttingeniä opiskellakseen Husserlin oppilaana. Tähän on usein viitattu nimellä ”müncheniläisten Göttingenin valtaus”.
Vuonna 1912 Münchenin fenomenologit Reinach, Pfänder, Max Scheler ja Moritz Geiger perustivat kuuluisan Jahrbuch für Philosophie und phänomenologische Forschung (”Filosofisen ja fenomenologisen tutkimuksen vuosikirja”) -julkaisun, jonka päätoimittajana Husserl toimi.
Husserlin julkaistua teoksen Ideen vuonna 1913 monet fenomenologit ottivat kriittisen asenteen hänen uusia teorioitaan kohtaan. Monet Münchenin fenomenologian edustajat ottivat etäisyyttä Husserlin transsendentaaliseen fenomenologiaan ja pitäytyivät aiemmassa Logische Untersuchungen -teoksen realistisessa fenomenologiassa.
Miltefosiini

Ominaisuudet ja käyttö

Miltefosiini kehitettiin alun perin syöpälääkkeeksi, mutta 2000-luvun alussa sen huomattiin tehoavan Leishmania-suvun alkueliöihin. Sen vaikutusmekanismi ei ole tarkasti tiedossa ja mekanismeiksi on ehdotettu muun muassa alkueläinsolujen viestintäjärjestelmän häiriöistä aiheutuvaa apoptoosia, häiriötä solujen lipidiaineenvaihdunnassa ja fosfatidyylikoliinin biosynteesin estoa. Miltefosiini estää proteiinikinaasi C-entsyymin toimintaa ja siten syöpäsolujen kasvua. Miltefosiini annostellaan suun kautta tablettina. Sitä käytetään viskeraalisen leishmaniaasin hoidossa ja hoitotulos on yleensä erittäin hyvä. Lisäksi sitä voidaan käyttää iholle etäpesäkkeitä muodostavan rintasyövän hoidossa.

Haittavaikutukset

Tyypillisimmät miltefosiinin aiheuttamat haittavaikutukset ovat huonovointisuus, oksentaminen, ripuli. Miltefosiinin ottaminen ruokailun yhteydessä voi vähentää haittavaikutuksia. Miltefosiini voi nostaa kreatiinipitoisuuksia, mikä on merkki munuaistoksisuudesta, mutta varsinaiset munuaisvauriot ovat harvinaisia.

Valmistus

Miltefosiinin synteesin ensimmäisessä vaiheessa heksadekanoli reagoi fosforyylikloridin kanssa trietyyliamiinin toimiessa katalyyttinä. Muodostuva fosfaatijohdannainen reagoi seuraavassa vaiheessa etanoliamiinin kanssa ja viimeinen vaihe on aminoryhmän metylointi dimetyylisulfaatin avulla.
Lävikkö

Lävikkö on reikiä täynnä oleva kulhon kaltainen keittiöväline, jonka avulla huuhdellaan vihanneksia ja salaatinlehtiä juoksevan veden alla tai valutetaan keitinvesi pois pastasta. Lävikkö muistuttaa siivilää, mutta lävikön reiät ovat yleensä isompia ja niitä on vähemmän kuin siivilässä. Tavallisesti lävikössä on siivilän tapaan pitkä varsi ja sen vastakkaisella puolella kahva tai koukkumaiset pidikkeet, joiden avulla lävikkö pysyy läpimitaltaan sitä isomman astian laidan varassa. Toinessa lävikkötyyppissä on jalat, joiden avulla se pysyy pystyssä esimerkiksi tiskialtaan pohjalla. Aiemmin läviköt olivat pinnaltaan emaloituja metalliesineitä, mutta nykyään niitä tehdään myös pellistä, alumiinista ja muovista.
Läviköksi kutsutaan joskus myös muita rei’itettyjä kulhomaisia esineitä, kuten kerroskattilan höyrytysosaa, vihannesten keittokoria tai uppopaistokoria.
Kiinankielinen Wikipedia

Kiinankielinen Wikipedia on Wikipedian kiinankielinen versio. Kiinankielisessä Wikipediassa on noin 1 040 000 (15.1.2019) artikkelia ja se on artikkelimäärältään 14. suurin. Se perustettiin lokakuussa 2002.
Kiinankielisen Wikipedian kirjoittajat ovat pääasiassa Manner-Kiinasta, Hongkongista, Taiwanista, Pohjois-Amerikasta ja Euroopasta.
Nimi Wikipedia on kiinaksi 维基百科 "wéi jī bǎi kē", joka tarkoittaa Wikitietosanakirjaa.