Hermes Linnapuomi

Perhe ja koulutus

Linnapuomin vanhemmat olivat asemapäällikkö Ernst Wilhelm Lindbohm ja Inkeri Augusta o.s. Tefke. 

Hänet vihittiin avioliittoon v. 1931 Lilly Gunilla Westerlingin kanssa. 

Lapset Eija-Liisa (s. 1933), Riitta-Liisa (s. 1935), Marja-Liisa (s. 1938) ja Eeva-Liisa (s. 1944). 

Ylioppilaaksi hän pääsi Mikkelin suomalaisesta yhteiskoulusta v. 1924. 

Otti jo 15-vuotiaana koulupoikana osaa vapaussotaan Savon rintamalla Savitaipaleella 25.3.-18.5.1918. 

Koulun jälkeen hän suoritti varusmiespalvelun sekä RUK:n 1924-25 ja kävi Kadettikoulun 1925-27.

Sotilasura

RUK:n hän suoritti 8.11.1924-5.1.1925 ja ylennettiin res.vänrikiksi 26.9.1925. 

Kävi Kadettikoulun 19.10.1925-16.5.1927 ja nimitettiin vänrikiksi 16.5.1927.  

Suoritti Kenttätykistön ampumakoulutuskurssin ja Taistelukoulun luutnanttikurssin sekä useita erikoiskursseja. 

Seuraavat ylennykset olivat luutnantiksi 27.3.1929, kapteeniksi 14.10.1933, majuriksi 29.11.1940 ja everstiluutnantiksi 31.8.1943. 

Palveli vuosina 1939-40 Karjalankannaksella ja 1941-44 Karjalankannaksella, Syvärillä ja Pohjois-Suomessa. 
Sotamuisto
Seuraava artikkeli oli lehdessä jatkosodan aikana. Sen kirjoittaja on Arvo Pekonen. 

Artikkelissa mainittu majuri on II KTR 3:n komentaja Hermes Linnapuomi, myöhemmin everstiluutnantti.
Hanuria soittava tykistömajuri. Huuliharppu ja haitari patteriston komentajan autossa.
Patteriston komentaja on innokas musiikkimies. Hänellä on jo "siviilistä" mukana huuliharppunsa. Nykyisin hän on siirtynyt jo "korkeamman musiikin" pariin. Ryssältä saatu 2-rivinen hanuri kulkee nyt mukana komentajan autossa. Olemme hänen kanssaan palaamassa yöllä etulinjoilta, majuri ottaa haitarin ja kohta kaikuu pimeässä syysilmassa "Oi muistatkos Emma". Patteriston kanssa yhteistoiminnassa oleva pataljoona on marssimassa kohti vanhaa valtakunnan rajaa. Jalkamiehet raskaine kantamuksineen tarpovat tien molempia laitoja, tykistömajurin auto pääsee vain vaivalloisesti eteenpäin liejuisella tiellä. Majuri tarttuu hanuriin: "Arvon mekin ansaitsemme" kajahtaa ryssien soittopelistä, jolla ennen oli soitettu joitakin Volgan lauluja. Pojat kääntävät päätään. Patteristo marssii myöskin. Majuri L on jo mukana tykkeineen, toteavat he.

Palvelusura

Varusmiespalvelun hän suoritti Savon Jääkärirykmentissä ja Rannikkotykistörykmentti 3:ssa 
1924-25. 

Valmistuttuaan upseeriksi Kadettikoulusta 1927 hän palveli nuorempana upseerina KTR 2:ssa sekä Ilmatorjuntapatteristossa Viipurissa 1927-32. 

Siirrettiin omasta pyynnöstään Suojeluskuntajärjestöön ja nimitettiin Viipurin sk.piirin Ylä-Vuoksen alueen aluepäälliköksi  Ensoon 1932-39. 

Talvisodan ja välirauhan aikana hän toimi I/KTR 2/:n komentajana,  I Psto/2.Pr:n komentajana  ja Psto/2.Pr:n patteristoupseerina 1939-41. 
 
Jatkosodan aikana II/KTR 3:n komentajana (Puomin Pojat) sekä KTR 7:n rykmenttiupseerina 1941-44. 

Sotien jälkeen hän oli Keskusvarikko 5:n päällikkönä Lievestuoreella (Kelkkamäki) 1944-46 ja komentajana  II/KTR 1:ssä Ylämyllyllä 1946-47. 

Sai omasta pyynnöstään eron puolustuslaitoksen everstiluutnantin virasta 6.5.1947.

Puolustusvoimien jälkeinen aika

Erottuaan Puolustusvoimista hän toimi Täry Oy:n kaupallisena johtajana Savonlinnassa 1947-48, voimistelun ja luonnontieteiden opettajana Parikkalan Yhteiskoulussa 1948-51, Mannerheim-liiton Karjan piirin toiminnanjohtajana Joensuussa 1952-58, Oy Vuoksenniska Ab:n arkistonhoitajana ja varastotarkastajana Imatralla 1959-60 ja Leipomo Oy Buttenhoffin isännöitsijänä Imatralla 1961-67. Jäätyään eläkkeelle v. 1967 hän muutti vaimonsa Lillyn kanssa Keravalle, jossa hän asui kuolemaansa saakka. 
Hänen harrastuksiinsa kuuluivat urheilukalastus ja metsästys sekä musiikki.