google/wiki40b huggingface dataset:
Kristiina Heikkonen

Kristiina "Tiina" Heikkonen (s. 5. joulukuuta 1956 Hämeenlinna) on suomalainen graafikko, joka on uudistanut karttojen visuaalista suunnittelua Autoilijan Suomi -kartaston myötä.
Kristiina Heikkonen on opiskellut Limingan taidekoulussa, Lahden taideteollisessa oppilaitoksessa ja Taideteollisessa korkeakoulussa.
Hän on työskennellyt Kymen Sanomissa lehden teon eri vaiheissa, pakkaussuunnittelijana Huhtamäki Polarpakilla ja kirjagraafikkona Weilin+Göösillä suunnitellen ulkoasuja erilaisiin kirjoihin lastenkirjoista oppikirjoihin. Vuodesta 1989 alkaen Kristiina Heikkonen on toiminut itsenäisenä yrittäjänä.
Kristiina Heikkonen on tutkinut eurooppalaisia karttoja Lontoossa British Libraryssa.
Lapsuutensa ja nuoruutensa Kristiina Heikkonen asui Haminassa, josta käsin on käyty Seprakauppaa vuosisatojen ajan Suomenlahden yli Pohjois-Viron rannikolle. Kristiina Heikkonen on kirjoittanut aiheesta artikkelin Silakkaa ja ystävyyttä - 700 vuotta kauppaperinnettä suomalaisten ja virolaisten kesken.
Berberiskinkki

Ulkonäkö ja koko

Liskon suomupeite on sileä ja kiiltävä. Väritys on selkäpuolelta harmahtava ja kelta- ja oranssitäpläinen, kyljessä kulkee usein kellertävä juova ulottuen poskiin asti. Lisko kasvaa noin 30–40 cm:n mittaiseksi.

Nimeäminen

Berberiskinkin lähisukulainen algerianskinkki (Eumeces algeriensis eli Novoeumeces algeriensis) elää berberipaimentolaisten alueella Pohjois-Afrikassa Algeriassa ja Marokossa.

Elintavat

Berberiskinkit syövät pieniä hyönteisiä kuten sirkkoja ja kovakuoriasia, hämähäkkejä, kotiloita, pieniä liskoja sekä hedelmiä.
Berberiskinkit ovat suosittuja terraarioliskoja, vaikkakin ne ovat usein Egyptistä tuotuja luonnosta pyydettyjä yksilöitä. Suomessa on saatu berberiskinkkejä lisääntymään terraario-oloissa. Terraariossa tulee olla lämpölampun alla Terraarion toisen pään pitäisi olla 38-42 astetta ja toisen 24 astetta.
Modigliani (elokuva)

Juoni

Elokuva sijoittuu 1910-luvun Pariisiin. Tulisieluinen ja lahjakas Amedeo Modigliani yrittää luovia tiensä menestyvien taiteilijoiden joukkoon. Modiglianin pahin kilpailija on Pablo Picasso, joka myös asuu Pariisissa.
Modiglianin ja Picasson lisäksi Pariisissa vaikuttavat 1900-luvun alun taiteilijoista muun muassa Modiglianin ystävät Maurice Utrillo ja Chaim Soutine.
Modigliani rakastuu Jeanne Hébuterneen, joka pian tulee raskaaksi. Hébuternen vanhemmat eivät kuitenkaan hyväksy Modigliania lapsen isäksi tämän juutalaisuuden vuoksi. Modigliani yrittää saada maalauksilleen kunniaa ja menestystä paitsi itsensä, myös lapsensa takia.
Elokuva huipentuu maalauskilpailuun, johon osallistuu taiteilijoita aina Picassosta Diego Riveraan. Lopulta Modigliani voittaa kilpailun maalauksellaan Jeannesta. Modigliani ei ole kuitenkaan itse todistamassa voittoaan, sillä hän on kaupungintalolla anomassa avioliittolupaa itselleen ja Jeannelle. Avioliittoluvan saatuaan Modigliani poikkeaa kapakassa. Lähdettyään sieltä hänet pahoinpidellään rajusti.
Modiglianin elämää varjosti riippuvuus alkoholista ja oopiumista. Elokuva loppuukin synkästi: Modigliani kuolee pahoinpitelyn ja huumausaineiden väärinkäytön seurauksena vain 35-vuotiaana. Seuraavana päivänä Jeanne Hébuterne tappaa itsensä heittäytymällä parvekkeelta.
Elokuvassa nähdään myös takaumina otteita Modiglianin lapsuudesta Italiassa.
Sukka

Sukka on pussinomainen vaate, joka peittää jalkaa ja jalkaterää. Sen tarkoituksena on lieventää hiertymiä jalan ja kengän välillä, pitää jalka lämpimänä, imeä hikeä jalasta ja olla koriste.
Sukan varren pituus voi vaihdella aivan kantapään yläpuolelta reiden yläosaan asti. Pituuden mukaan sukat jaotellaan yleensä nilkkasukkiin ja polvisukkiin. Se tehdään yleensä puuvillasta, villasta tai nailonista. Sukat myydään pareittain, jolloin molemmat sukat ovat yleensä samanlaiset.
Sukkia alettiin valmistaa teollisesti Englannissa pappi William Leen keksittyä neulekoneen vuonna 1589. Tätä ennen sukkia neulottiin käsin puikoilla. Sukkia piti lähinnä ylhäisö 1800-luvun loppupuolelle asti. Sukkien edeltäjä oli jalkarätti. Kuitenkin jo 1600-luvulta on Suomestakin löydetty käytetyn villalangasta kudottuja sukkia. Myös heiniä on käytetty lämmöneristeenä kengissä - kenkäheininä - lähinnä nykyisen villasukan vastineena (lappalaisen nimitys heinäkenkä kertoo tästä tavasta). 
Naisten sukissa muoti alkoi 1920-luvulla vaatia ohuita silkkisukkia. Vuonna 1930 käytettiin 70 % Yhdysvaltojen silkintuonnista sukkien valmistukseen. Nailonin keksiminen (nailoniset sukat tulivat myyntiin 15. toukokuuta 1940) korvasi silkin lähes täysin naisten sukkien valmistusmateriaalina, tosin toisen maailmansodan aikaan lähes kaikki materiaali käytettiin muun muassa laskuvarjojen valmistukseen.
Sukat olivat perinteisesti pitkät ulottuen vähintään polveen asti, ja vielä 1960-luvulla niitä pidettiin ylhäällä sukkanauhoin. Tämän jälkeen keksittiin resori, joka piti sukan ylhäällä. Sukkanauhan sijaan on tullut sukan yläosaan ensin tupsut ja sittemmin kullanväriset koristeet molemmin puolin. Voitaneen päätellä, että esimerkiksi logojen sijoittelu sukkiin juontaisi osittain tästä traditiosta.
 
Japanissa on ollut perinteisesti käytössä tabi-sukka, joka erottaa ukkovarpaan muista varpaista ja mahdollistaa zōrien ja getojen käytön muutenkin kuin paljain jaloin
. Samassa maassa on ollut 1990-luvulla nuorten koulutyttöjen keskuudessa muodissa loose socks -tyyli, jossa pitkät sukat on liimattu löysästi puolisääreen erityisellä sukkaliimalla, ja näitä on käytetty 2010-luvulla jopa crocs-muovikenkien kanssa.
Agra

Historia

Yleisesti ajatellaan että Agran perusti sulttaani Sikandar Lodi, Delhin sulttaanikunnan hallitsija vuonna 1506. Sulttaanikunnan viimeinen hallitsija Ibrahim Lodi hallitsi Agrasta käsin, ja ensimmäisen mogulihallitsijan Baburin valloitettua Lodin myös mogulit tekivät Agrasta pääkaupunkinsa. Agran merkitys kasvoi Akbarin, Jehangirin ja Shah Jahanin hallintokausilla, ja kaupungista tuli merkittävä taiteen, kulttuuri, talouden ja koulutuksen keskus.

Nähtävyyksiä

Agran kuuluisin rakennus, Taj Mahal, on yksi maailman tunnetuimmista muistomerkeistä ja UNESCOn maailmanperintökohde. Rakennus on Shah Jahanin lempivaimon Mumtaz Mahalin mausoleumi. Agran linnoitus tai Punainen linnoitus (ei pidä sekoittaa Delhin Punaiseen linnoitukseen) on myös maailmanperintökohde. Linnoituksen uudelleenrakensi Akbar vuonna 1565, ja Shah Jahanin aikana se uudistettiin palatsiksi. Tärkeitä rakennuksia linnoituksessa ovat Helmimoskeija, Diwan-e-Am ja Diwan-e-Khas (julkisen ja yksityisen audienssin salit), Jehangirin palatsi, Khaas Mahal, Sheesh Mahal (peilipalatsi) ja Musamman Burj.
Itmad-Ud-Daulahin hauta on keisarinna Nur Jehanin isälleen rakentama muistomerkki. Pienempi kuin muut Mughalien kauden haudat, hautaa on joskus kuvattu "korurasiaksi". Jama Masjid on suuri, prinsessa Jahanara Begumille omistettu vuonna 1648 rakennettu moskeija, joka tunnetaan erikoisesta kupolistaan ja minareettien puuttumisesta. Chini Ka Rauza taas on Shah Jahanin pääministerille Šīrāzin Allama Afzel Khal Mullah Shukrullahille omistettu hauta. Agrassa on myös Intian vanhin Mughal-puutarha Ram Bagh, jonka rakensi keisari Babur vuonna 1528. Se sijaitsee noin 2,5 kilometriä pohjoiseen Chini ka Rauzasta.
Alfred Gough

Alfred Fabian Gough III (s. 22. elokuuta 1967 Leonardtown, Maryland) on yhdysvaltalainen tuottaja ja elokuvakäsikirjoittaja. Hänet tunnetaan parhaiten televisiosarjasta Smallville, jonka hän loi yhdessä Miles Millarin kanssa. Muita Goughin ja Millarin yhteistyönä syntyneita sarjoja ovat Aquaman, Charlien enkelit, Into the Badlands ja The Shannara Chronicles.
Gough syntyi Marylandissa ja kävi koulua muun muassa St. Mary’s Ryken High Schoolissa, josta hän valmistui vuonna 1985. Myöhemmin Gough valmistui The Catholic University of Americasta vuonna 1989. Televisiotuotantoa hän opiskeli USC School of Cinematic Artsissa.
Gough hän on käsikirjoittanut elokuvia, kuten Made Men, Shanghai Noon, Shanghai Knights, Spider-Man 2 – Hämähäkkimies 2 ja Riemukupla: Tankki täynnä. Gough toimi myös vuosina 1998–2000 Martial Law -televisiosarjan tuottajana ja käsikirjoittajana. Sen jälkeen hän siirtyi Smallvillen pariin, jonka esittäminen alkoi vuonna 2001 ja päättyi vuonna 2011.
Benelli Armi

Benelli Armi on italialainen asevalmistaja, joka aloitti osana Benelliä.
Yritys on tullut tunnetuksi puoliautomaatti-haulikoistaan. Puoliautomaatti-haulikkomalleja on viittä eri sarjaa, Montefeltro, Raffaello, M-2, Vinci ja Super Black Eagle II sarja. Benelli aloitti joitain vuosia sitten myös pumppuhaulikoiden valmistuksen. Saatavilla on kahta pumppuhaulikko-sarjaa, Nova- ja SuperNova-sarjat. Benelli valmistaa myös kiväärejä ja pistooleja.
Profetia

Profetia on suomen kielessä jumalallinen ilmoitus tai ennustus. Profetia-sanaperhe on alkujaan peräisin klassisesta kreikan kielestä, missä sen käyttö painottui jumalalliselle alueelle. Profetia on jumalien tahdon tulkintaa, profetoiminen on jumalien tulkkina toimimista ja profeetta on siihen erikoistunut henkilö. Raamattu esittää profetoimisen yhtenä Pyhän Hengen armolahjoista (esim. Room. 12:6).
Profetia on vakiintunut nykykielten sanaksi juuri Raamatun välityksellä. Käsite löytyy Septuagintasta, Uudesta testamentista ja muista varhaiskristillisistä kirjoituksista.

Profetian määritelmä

Manfred Weippertin mukaan on kyse profetiasta, jos henkilö:
»(a) tulee kognitiivisen kokemuksen (näyn, kuulohavainnon, audiovisuaalisen ilmiön, unen tms.) kautta osalliseksi jumaluuden tai usean jumaluuden ilmestyksestä»
sekä
»(b) on tietoinen tältä jumaluudelta tai näiltä jumaluuksilta saamastaan tehtävästä välittää saamansa ilmestys joko kielellisessä muodossa ("profetia") tai ei-verbaalisenkommunikaation muodossa ("symbolinen teko" tai "tunnusteko") kolmannelle osapuolelle, ilmestyksen vastaanottajalle tai vastaanottajille»
Weippert esittää profetian kommunikaatioprosessina, joka koostuu neljästä osasta: 1) viestin jumalallisesta lähettäjästä, 2) viestistä (tai "ilmestyksestä") itsestään, 3) viestin välittäjästä eli profeetasta ja 4) sen vastaanottajasta. Näiden komponenttien pitäisi olla tunnistettavissa, jotta ilmiötä tai tekstiä olisi asianmukaista nimittää profetiaksi.

Määritelmän arvostelu

David L. Petersen on arvostellut Weippertin määritelmää siitä, että se painottaa liikaa tietynlaista henkilökohtaista kokemusta profetian edellytyksenä. Martti Nissisen mukaan myös "tietoisuuden" käsite kaipaisi täsmennystä, kun kysymys on jumalallisiksi uskotuista tai väitetyistä viesteistä, joiden alkuperä ei ole kenenkään, ei edes profeetan itsensä todistettavissa. On myös kyseenalaista, riittääkö profetian määritelmässä pelkän yhdensuuntaisen viestinnän kuvaus vai pitäisikö sen ilmentää laajemmin profetian sosiaalista dynamiikkaa.
Krotonaldehydi

Ominaisuudet

Krotonaldehydi on huoneenlämpötilassa väritöntä erittäin pistävänhajuista nestettä. Yhdiste liukenee veteen sekä moniin orgaanisiin liuottimiin kuten alkoholeihin, asetoniin, dietyylieetteriin ja bentseeniin. Sillä esiintyy cis-trans-isomeriaa ja trans-isomeeri on termodynaamisesti stabiilimpi ja noin 95 % krotonaldehydistä esiintyy trans-isomeerina. Koska krotonaldehydi sisältää sekä aldehydin että alkeenin funktionaalisen ryhmän, on se erittäin reaktiivista ja konsensoituu helposti dimeeriksi dikrotonaldehydiksi erityisesti happojen ja emästen vaikutuksesta. Krotonaldehydi voidaan pelkistää vedyttämällä ja olosuhteista riippuen tuotteena muodostuu joko butanaalia, butanolia tai krotyylialkoholia. Krotonaldehydi voidaan hapettaa krotonihapoksi. Diels–Alder-reaktioissa yhdiste toimii dienofiilinä.

Myrkyllisyys

Krotonaldehydi on myrkyllinen ja voimakkaasti hengitysteitä ja silmiä ärsyttävä yhdiste. Hengitettynä yhdiste aiheuttaa yskää, kurkkukipua ja pistelevää tunnetta kurkussa, päänsärkyä ja huimausta. Yhdiste on lakrymaattori eli aiheuttaa kyynelvuotoa. Iholle ja silmiin joutuessaan aine voi aiheuttaa myös syöpymisvammoja.
Loukolampi

Loukolampi on seisake Kouvola–Pieksämäki-rataosalla Virtasalmella. Sieltä on matkaa Pieksämäelle 16 kilometriä. Siellä on Ruskealan Marmori Oy:n kalkkitehdas.
Siina Hirvonen

Siina Hirvonen  (s. 1977) on suomalainen muusikko, musiikkipedagogi, musiikkileikkikoulunopettaja, televisiojuontaja ja -toimittaja. Hirvonen on oopperalaulaja-laulutaiteen lehtori Anssi Hirvosen ja kanttori-filosofian tohtori Riitta Hirvosen tytär.
Siina Hirvonen opiskeli musiikkipedagogiksi Helsingin ammattikorkeakoulu Stadiassa 1999–2003. Hirvonen aloitti jatko-opintonsa Sibelius-Akatemiassa vuonna 2006 Musiikkikasvatuksen osastolla. Hirvonen on työskennellyt varhaisiän musiikinopettajana esimerkiksi Helsingin Konservatoriossa, Pirkanmaan musiikkiopistossa, Maija Salon musiikkiopistossa ja MLL:n paikallisyhdistyksissä. Lisäksi Hirvonen on ollut mukana suunnittelemassa ja toteuttamassa erilaisia lastenkonsertteja ja -tapahtumia sekä musiikkiäänitteitä.
Hirvonen tekee yhteistyötä Yle TV2:n lastenohjelmatuotannon kanssa. Hän on ollut mukana suunnittelemassa ja toteuttamassa erilaisia musiikkiohjelmasarjoja vuodesta 2006 alkaen. Hirvonen on toiminut Pikku Kakkosen maanantai-iltojen eli Musamaanantain viikoittaisena juontajana syksystä 2008 lähtien. Vuonna 2014 hän lopetti maanantain Pikku Kakkosen juontamisen hänen tilalle tuli Tuomo Rannankari.
Opetus- ja tv-työnsä ohessa Siina Hirvonen keikkailee ahkerasti ympäri Suomea mm. Siina & Taikaradio -lastenmusiikkiorkesterinsa kanssa. Siina & Taikaradiolta on ilmestynyt oma äänite. 
Keikkailun lisäksi hän tekee paljon yhteistyötä eri orkestereitten kanssa. Hirvonen on ollut Savonlinnan Oopperajuhlilla sekä esiintynyt myös Radion sinfoniaorkesterin, Oulu Sinfonian ja Hyvinkää Orkesterin kanssa.
Hirvonen sai Vuoden Kasvattaja 2010 -palkinnon ansiokkaasta, laadukkaasta ja monipuolisesta työstään varhaisiän musiikkikasvatuksen ja -opetuksen sekä lastenmusiikin ja -kulttuurin saralla.
Käypä hoito

Käypä hoito on  Suomalaisen Lääkäriseura Duodecimin ja yhteistyössä erikoislääkärijärjestöjen kanssa käynnistämä hanke. Se  tuottaa valtakunnallisia hoitosuosituksia suomalaisen terveydenhuollon käyttöön.
Käypä hoito -suositukset ovat Suomeen soveltuvia valtakunnallisia hoitosuosituksia, jotka ovat tieteellisesti arvioituun näyttöön perustuvia. Suositusten tarkoituksena on vähentää hoitokäytäntöjen vaihtelua ja parantaa hoidon laatua. Hoitosuosituksia on tehty vuodesta 1994. Ne toimivat perustana alueellisia hoito-ohjelmia laadittaessa.
Hoitosuosituksista tuotetaan myös potilasversiot suomeksi ja ruotsiksi sekä oppimateriaaleja ja verkkokursseja vapaaseen käyttöön.

Suositusten laatijoiden puolueettomuus

Julkisuudessa on vaadittu, että Käypä hoito -suosituksista päättävien pitäisi olla puolueettomia eli heillä ei saisi olla taloudellisia kytköksiä esimerkiksi lääke- tai vakuutusyhtiöihin. Vuonna 2012 laaditussa selvityksessä havaittiin kuitenkin, että Käypä hoito -suositusten laatijoilla on paljon taloudellisia kytköksiä etenkin lääkealan yrityksiin. Yksittäisellä suosituksen tekijällä saattaa olla jopa yli 30 kytköstä lääkeyhtiöihin ja muihin lääkealan yrityksiin. Suositusten laatijat ovat saaneet taloudellista hyötyä lääkeyhtiöiltä muun muassa ilmaisten kongressimatkojen ja lääketehtaiden järjestämillä kongressimatkoilla pitämiensä maksullisten luentojen muodossa. Tästä huolimatta heitä ei yleensä jäävätä Käypä hoito -suositusten laadinnasta. Suuri osa suositusten laatijoista työskentelee lisäksi vakuutusyhtiöiden laskuun.
SUPAERO

École Nationale Supérieure de l’Aéronautique et de l’Espace (lyh. SUPAERO tai ENSAE) on ranskalainen ilmailutekniikan huippuyliopisto. Se perustettiin vuonna 1909 Pariisissa, mutta toimii nykyisin Toulousessa.
Vuonna 2007 SUPAERO fuusioitui ENSICAn, joka on myös eliitti-ilmailukoulu, kanssa ja tästä syntyi ISAE. Molemmat koulut ovat puolustusministeriön eivätkä opetusministeriön alaisia.
SUPAERO kouluttaa opiskelijan kolmessa vuodessa maisteriksi. Se on kouluttanut sadassa vuodessa 11 000 maisteria. Koulun perusti Pariisiin eversti Jean-Baptiste Roche nimellä ”École supérieure d’aéronautique et de constructions mécaniques”. Koulusta tuli vuonna 1930 ”École nationale supérieure de l’aéronautique” ja vuonna 1972 ”École Nationale Supérieure de l’Aéronautique et de l’Espace”, ts. avaruustekniikka lisättiin sen nimeen vuonna 1972. Koulu on toiminut vuodesta 1968 alkaen Toulousessa - lähellä ilmailu- ja avaruusteollisuutta. SUPAERO ottaa vuosittain vain 120 (500?) uutta oppilasta. Koulussa on 36 professoria. 
Koulu on jäsenenä Université Fédérale Toulouse Midi-Pyrénées.
DC-universumi – alkuperäiset animaatioelokuvat

Superman: Doomsday

Ensimmäinen elokuva Superman: Doomsday julkaistiin 21. syyskuuta 2007 ja se perustui löyhästi vuosien 1992-1993 julkaistuun Death of Superman -sarjakuvatrilogiaan. Sen pääosissa ääninäyttelivät Adam Baldwin (Teräsmies), Anne Heche (Lois Lane) ja James Marsters (Lex Luthor). Elokuva sai enimmäkseen positiivista palautetta erityisesti taiteellisuudesta ja teknisestä puolesta, mutta elokuvan kesto oli juoneen nähden liian lyhyt. Doomsday palkittiin Golden Reelilla vuonna 2008 parhaasta musiikista suoraan DVD:lle julkaisun kategoriassa.

DC Showcase

DC Showcase keskittyy lyhytelokuviin, jossa keskitytään DC Comicsin hahmoihin, jotka eivät välttämättä saisi kokopitkää nimikkoelokuvaansa. Kaikki lyhytelokuvat julkaistaan DC-universumi – alkuperäisen animaatioelokuvan DVD:n bonusmateriaalina. Useimmiten elokuva kestää noin kymmenen minuuttia. Superman/Shazam! – Return of Black Adam -lyhytelokuvan jälkeen Warner Bros. päätti olla tuottamatta yhtä aktiivisesti lyhytanimaatioita huonon myynnin vuoksi.

Teen Titans: The Judas Contract

George Pérezin ja Marv Wolfmanin 1980-luvun Teinititaanit-sarjakuviin perustuvan elokuvan oli tarkoitus alun perin olla kolmas tuotanto DC:n projektissa. Käsikirjoittaja Marv Wolfmanin mukaan elokuvan tuotanto jäi kesken, koska Warner Home Video epäili ettei elokuva saisi tarpeeksi kiinnostusta, jotta siitä tulisi kaupallisesti kannattava julkaisu. Sittemmin elokuva oli siirretty ilmestymään vuodelle 2010 mikäli tuotannon jatkaminen olisi onnistunut. Huhtikuussa 2010 vastaava tuottaja Bruce Timm kertoi elokuvan tuotannon keskeytyneen.
Juoni olisi perustunut George Pérezin ja Marv Wolfmanin 1980-luvulla tekemään samannimiseen sarjakuvatarinaan Teen Titans: The Judas Contract. Tarinassa Deathstroke palkkaa psykopaattisen supervoimilla varustetun teini-ikäisen tytön nimeltä Terra, jonka hän lähettää vakoilemaan Teinititaaneja saadakseen selville heidän salaiset henkilöllisyydet.

Muut

Elokuvista Wonder Woman ja Green Lantern: First Flight oli tarkoitus tuottaa jatko-osat, mutta niiden hidas myynti ei ollut Warner Bros. yhtiön mieleen, jonka vuoksi tuotantoryhmä joutui keskeyttämään projektit. Vastaavan tuottajan Timmin mukaan mikäli Wonder Woman olisi menestynyt paremmin he olisivat tuottaneet jatko-osan lisäksi Batgirlistä elokuvan Batgirl: Year One.
Passio (musiikki)

Passio on sävellysmuoto, jossa kuvataan Jeesuksen kärsimyksiä jonkin evankelistan mukaan. Esimerkiksi säveltäjä Johann Sebastian Bach on tehnyt useita passioita. Nimeämisesimerkkinä mainittakoon Bachin Matteus-passio (BWV 244). Passio voi olla suuri teos, jolloin se muistuttaa oratoriota tai pienimuotoinen, jolloin se on samantyyppinen teos kuin kantaatti.
Jalavanopsasiipi

Koko ja ulkonäkö

Jalavanopsasiiven siipiväli vaihtelee 26–32 mm ja naaraat ovat keskimäärin koiraita kookkaampia. Siipien yläpuolen pohjaväri on koiraalla tummanruskea ja naaraalla hieman vaaleampi. Etusiiven yläpuolella on koiraalla pieni koirastäplä ja takasiiven yläpuolella, aivan siiven ulkoreunan takanurkassa voi olla molemmilla sukupuolilla pieni oranssinvärinen reunatäplä. Luonnossa perhosen siipien yläpintaa näkee vain lennossa. Takasiiven ulkoreunan takaosassa on kaksi kannusta, joista taaempi on pitempi. Takasiipien alapuolella on molemmilla sukupuolilla submarginaalialassa oranssinvärinen juova ja sen sisäpuolella mustia kaaritäpliä ja ulkopuolella valkoinen reunaviiru. Siipien alapuolella on valkoinen poikkiviiru, joka takasiivessä on mutkainen ja muodostaa selkeän, W-kirjaimen muotoisen kuvion.
Varsin samankaltainen, Suomessa laajemmin levinnyt laji on tuominopsasiipi (Satyrium pruni).

Levinneisyys ja lentoaika

Jalavanopsasiiven levinneisyysalue ulottuu Keski-Euroopasta Aasian kautta Japaniin. Britteinsaarilla laji esiintyy paikoittaisena Englannissa, mutta puuttuu Skotlannista ja Irlannista. Pohjois-Euroopassa esiintymisalue ulottuu Fennoskandian eteläosiin. 
Suomessa jalavanopsasiipi tavattiin ensimmäisen kerran Korppoosta vuonna 1872, mutta vasta 1980-luvulla havaittiin, että sillä on vakiintuneita esiintymiä. Laji esiintyi aikaisemmin hyvin harvinaisena pienellä alueella Turun seudulla, mutta saavutti Helsingin jo 1990-luvulla ja on 2000-luvulla levinnyt voimakkaasti lounaasta etelärannikolle ja jopa sisämaahan. Kanta on kuitenkin harva, johtuen toukan pääravintokasveista jalavista. Lentoaika on Suomessa heinäkuun puolivälistä elokuun puoliväliin riippuen kesän säistä.

Elinympäristö ja elintavat

Jalavanopsasiiven elinympäristöä Suomessa ovat pääasiassa puistot ja katujen varret, joissa on istutettuja jalavia. Yleisesti lajin elinympäristöissä kasvaa jalavia aurinkoisilla paikoilla. Perhoset elävät etenkin puiden latvustoissa, mutta laskeutuvat usein matalammalle käydäkseen kukilla. Koiraat lentävät kosiskelu- ja kisailulentoja, jotka kiinnittävät helposti lintujen huomion ja koiraiden siivistä puuttuukin usein lintujen nokkaisemia paloja. Jalavanopsasiipi on esiintymiseltään hyvin paikoittainen, mutta sopivalla paikalla laji voi olla runsaslukuinen. Oleskelu latvustoissa saa perhosen vaikuttamaan todellista harvinaisemmalta.
Laji talvehtii munana, jonka sisällä on kuoriutumisvalmis toukka. Naaraat munivat munat usein pareittain oksanhaarojen tyvien kaarnanhalkeamiin, uusien vuosikasvaimien edellisen vuoden kasvun liittymäkohtiin tai puutuneiden oksien silmujen tyville. Toukat syövät öisin erityisesti kukintoja ja elävät lehtien alapinnoilla. Niillä on ehkä jonkinlainen suhde muurahaisten kanssa. Toukkakehitys kestää 7–10 viikkoa, minkä päätteeksi ne koteloituvat lehtien alapinnoille tai kaarnanrakoihin. Kotelovaihe kestää 2–4 viikkoa.

Ravintokasvi

Toukan ravintokasveja ovat jalavat (Ulmus), varsinkin vuorijalava (Ulmus glabra), mutta sen on havaittu syövän myös muita lehtipuita, kuten lehmuksia (Tilia), tammia (Quercus) ja saarnia (Fraxinus excelsior).
Tungningin kuningaskunta

Tungningin kuningaskunta (perinteiset merkit: 東寧王國; pinyin: Dōngníng Wángguó) oli Han-kiinalaisten ensimmäinen Taiwania vuosina 1661–1683 hallinnut hallitus. Hallinnon perusti Koxinga, jonka isä oli entinen merirosvo. Hallinto kannatti Ming-dynastiaa ja sen tavoitteena oli käyttää Taiwania tukikohtana koko manner-kiinan valtaamisessa takaisin Ming dynastian haltuun. Hallinnosta käytetään toisinaan myös nimityksiä Zhengin kuningaskunta ja Yanpingin kuningaskunta.
Vuonna 1661 Koxinga teki maihinnousun Luerhmeniin, Taiwaniin. Alle vuodessa hän otti haltuunsa Fort Zeelandian ja teki rauhan aluetta hallinneen ruotsalaissyntyisen, Hollantia edustaneen kuvernöörin Frederick Coyettin kanssa. Hollantilaiset antautuivat ja jättivät linnoituksen kaikkine varusteineen mukaan lukien Hollannin Itä-Intian kauppakomppanian omaisuus, Koxingan haltuun. Tapaus päätti Hollannin 38 kestäneen vallan Taiwanissa. Koxinga ryhtyi rakentamaan Tawanista vankkaa tukikohtaa Ming-dynastian kannattajille. Koxinga kuoli malariaan vuonna 1662, 39-vuotiaana. Taiwan siirtyi hänen poikansa Zheng Jingin haltuun.
Seuraavien 19 vuoden ajan Zheng Jing pyrki vahvistamaan Taiwanin sotilasjoukkoja. Hän piti tiiviisti yhteyttä Qing Dynastian Kangxi-keisarin lähettiläiden kanssa. Tungningin kuningaskunta hallitsi vain kahden vuosikymmenen ajan, mutta sen symbolinen arvo on merkittävä, johtuen Taiwanin nykyisestä poliittisesta asemasta.
Kärsittyään tappion Kiinan sisällissodassa vuonna 1949 Guomindangin johtama Kiinan tasavalta vetäytyi Taiwaniin ja jätti manner-Kiinan kommunistisen puolueen haltuun. Seuraavien vuosikymmenten ajan Guomindang pyrki palauttamaan manner-Kiinan haltuunsa perustamalla pitkin Kiinan rannikon saarille tukikohtia, aivan kuten Koxinga oli tehnyt. Guomindang on sittemmin demokratisoitunut, eikä sen ainoana tavoitteena ole enää manner-Kiinan takaisinvaltaus, mutta siitä huolimatta tilanne muistuttaa huomattavasti Qing-dynastian ja Koxingan välistä kamppailua.