google/wiki40b huggingface dataset:
Jarno Poskela

Jarno Juha Tapani Poskela (s. 17. lokakuuta 1973 Hartola) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kolmiloikkaaja. Hän edusti koko kilpailu-uransa ajan Hartolan Voimaa ja hänen valmentajinaan toimivat Markku Backman sekä Jari Mutikainen. Kalevan kisoista Poskela saavutti kolmiloikan pronssia vuonna 1997. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1997 jälkeen.
Stoner rock

Stoner rockin esimuodot

Stoner rockin juuret palautuvat lähinnä 1960-luvun lopun ja 1970-luvun alun raskaaseen psykedeeliseen rockmusiikkiin ja erityisesti Black Sabbathin tuotantoon (muun muassa kappaletta "Sweet Leaf" vuodelta 1971 pidetään stoner rockin varhaisena edustajana). Tyylilajin muita vaikuttajia ovat muun muassa Hawkwind, Sir Lord Baltimore ja Blue Cheer.

Tyylilajin synty

Stoner rockin syntyyn yhdistetään erityisesti yhtyeet nimeltä Kyuss ja Sleep. Kyuss nousi 1990-luvulla maineeseen albumillaan Blues for the Red Sun. Vuonna 1995 hajonneen Kyussin seuraajista tunnetuin lienee yhtyeen jäsenten Josh Hommen ja Alfredo Hernandezin perustama Queens of the Stone Age. Myös laulaja John Garcialla on ollut monia Kyussin jälkeisiä projekteja, kuten Unida, Hermano ja Slo Burn. Kyussin rumpali Brant Bjork jätti yhtyeen soittaakseen toisessa stoner-yhtyeessä nimeltä Fu Manchu.
Vaikka termi "stoner rock" on jossain vaiheessa liitetty marijuanan käyttöön, se ei sitä välttämättä ole. Yleisesti ottaen stoner viittaa jyräävään ja rullaavaan rockiin. Suomalaisista yhtyeistä lähinnä stoneria on Mannhai, Blake, Die Schwarzen Ladas ja The Kerstin Comeback.
Violeta Parra

Tausta

Violeta Parra kasvoi monilapsisessa perheessä, jonka isä toimi musiikinopettajana. Tarkasta syntymäpaikasta käydään kädenvääntöä keskisessä Chilessä sijaitsevan San Carlosin ja läheisen San Fabián de Alicon välillä. Parran sisarussarjan lapsuus kului osin maaseudulla, osin pääkaupunki Santiagossa. Kaikki harrastivat monipuolisesti musiikkia, kirjoittamista, kansanperinnettä ja taiteita.

Musiikki

Violeta aloitti kitaran soittamisen 9-vuotiaana, ja vain kolme vuotta myöhemmin hän sävelsi ensimmäiset kappaleensa. Isän kuoleman jälkeen 1931 tuleva muusikko asettui pysyvästi pääkaupunkiin, jossa veli Nicanor tuolloin opiskeli. Laulaminen vei pian voiton koulunkäynnistä, esiintymistilaisuuksia alkoi tarjoutua ja Hilda-sisaren kanssa muodostettu duo Las hermanas Parra syntyi. 
Luis Cerecedan kanssa 1930-luvun lopulla solmitun avioliiton myötä heräsi myös paljon myöhempään uraan ja tuotantoon vaikuttanut poliittinen kiinnostus. Liitto päättyi lopulta eroon, samoihin aikoihin käynnistyivät sisarduon ensimmäiset, suosittuja chileläisiä kansanlauluja sisältäneet levytykset. 
Vahva side paikalliseen musiikkiperinteeseen sai kansainvälisen arvostuksen kasvaessa rinnalleen matkustamisen. Erityisen merkittäväksi muodostui oleskelu Pariisissa. Seurannut jakso lauluntekijän elämässä oli levoton, mutta tuottelias. Mukaan mahtui mm. muutto Buenos Airesiin ja La Pampan maakuntaan lukeutuvaan pikkukaupunki General Picoon, vierailu Helsingissä 1962 järjestyillä Maailman nuorison ja opiskelijoiden festivaaleilla sekä uusi rakkaus sveitsiläiseen antropologiin Gilbert Favreen.
Kappaleista ikonisin, Gracias a la vida, kirjaimellisesti "kiitos elämälle" julkaistiin osana kokoelmaa Las últimas composiciones (1966). Se jäi myös Violeta Parran viimeiseksi albumiksi ennen helmikuussa 1967 tapahtunutta kuolemaa.

Muu taiteellinen perintö

Musiikillisen tuotannon ohella Violeta Parra kokeili siipiään maalauksessa ja kuvanveistossa, osallistuen lukuisiin näyttelyihin.
Phillip Noyce

Phillip Noyce (s. 29. huhtikuuta 1950 Griffith, Uusi Etelä-Wales, Australia) on australialainen ohjaaja. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista Isku Kolumbiaan (1994) ja Hiljainen amerikkalainen (2002).
Hän on ohjannut myös minisarjat The Dismissal (1983) ja The Cowra Breakout (1984) sekä televisiosarjoja Brotherhood ja True Calling.

Yksityiselämä

Phillip Noyce on ollut kolme kertaa naimisissa. Vuosina 1971–1977 hän oli naimisissa Jan Champmanin kanssa, vuosina 1979–2004 Jan Sharpin kanssa. Sharpilla kanssa hänellä on kaksi lasta. Vuonna 2006 Noyce avioitui Vuyo Duyasin kanssa, heillä on yksi lapsi.
Hämeenlinnan vankileiri

Hämeenlinnan vankileiri oli Suomen sisällissodan jälkeen huhti-syyskuussa 1918 Hämeenlinnassa Poltinahon kasarmialueella toiminut vankileiri. Yhteensä siellä oli vangittuna noin 12 000 punaista, joista Suomen sotasurmat -tietokannan mukaan kuoli 2 464.

Olosuhteet ja vankien kuolleisuus

Lukuisista valkoisten perustamista vankileireistä oli Hämeenlinnan leiri yksi pahamaineisimmista ja se tunnettiin erityisesti kovasta kuristaan. Vankien kuolleisuus Hämeenlinnassa oli noin 20 %, mikä oli Lappeenrannan vankileirin ohella toiseksi suurinta Tammisaaren vankileirin jälkeen. 
Punavankeja pidettiin Poltinahon vanhoissa venäläisten rakentamissa kasarmirakennuksissa. Huonoissa oloissa eläneiden vankien keskuudessa levisi kulkutauteja, joista vaarallisin oli isorokko. Muita Hämeenlinnan vankileirillä raivonneita tauteja olivat muun muassa tulirokko ja pilkkukuume. Vankien lisäksi kulkutaudit levisivät myös kaupunkiin omaistensa vapauttamista anomaan tulleiden perheenjäsenten sekä itää kohti pyrkivien pakolaisten keskuudessa. Heinäkuusta lähtien joitakin kuolonuhreja vaati myös espanjantauti. Nälkään kuolleita Hämeenlinnan vankileirillä oli sotasurmatiedoston mukaan vain 15, mutta ainoastaan vajaalle 400:lle kuolleelle merkittiin kuolinsyy.

Naisvangit

Hämeenlinna oli Santahaminan vankileirin lisäksi toinen leiri, jossa säilytettiin myös naisvankeja. Heidän joukossaan oli sotilaiden ohella naisia, jotka olivat toimineet punakaarteissa pelkästään huoltotehtävissä kuten sairaanhoitajina ja keittäjinä.

Joukkohaudat

Leirillä kuolleita punaisia on haudattu Ahveniston hautausmaan lähistöllä sijaitseviin kahteen joukkohautaan. Toiselle haudalle on myös pystytetty muistomerkki. Vuonna 1962 paljastetussa muistomerkissä on kuvattuna "vihan pilvi, josta iskee koston salama" sekä uudelleen nousevaa työväenliikettä kuvaava männyntaimi. Joukkohaudat siunasi Tampereen hiippakunnan piispa Juha Pihkala vuonna 2006.
Kurt Maflin

Ura

Maflinin ammattilaisura alkoi vuonna 2000. Tuolloin hän edusti Englantia. Tähänastisen uransa ainoan turnausvoiton Maflin otti vuonna 2003 ei-rankatulta Challenge Tourilta. Vuonna 2004 hän muutti Norjaan ja lopetti snookerin vuodeksi. 
Vuonna 2006 Maflin aloitti snookerin uudelleen, nyt edustaen Norjaa. Samana vuonna hän voitti amatöörien MM-kultaa Jordanian Ammanissa voittaen finaalissa Englannin Daniel Wardin. Vuonna 2009 Maflin joutui vakavaan auto-onnettomuuteen, joka piti hänet sivussa jonkin aikaa. Kaudella 2012-2013 Maflin selviytyi semifinaaleihin Players Championship Grand Finalissa ja kaudella 2014-2015 niin ikään semifinaaleihin China Openissa. Hän voitti puolivälierissä entisen maailmanmestarin Shaun Murphyn.

Saavutuksia

Maflin on maailmanrankingissa huhtikuussa 2015 sijalla 38. Hänen paras ranking-sijoituksensa on 31:s sija helmi-maaliskuulta 2015. Maflin on saavuttanut urallaan 150 yli sadan breikkiä, ja hänen suurin breikkinsä on snookerin maksimibreikki 147 kaksi kertaa.

Muuta

Maflin on naimisissa amatöörisnookerpelaaja Anita Maflinin (o.s. Rizzuti) kanssa. Heillä on yksi poika, Neon.
Matkijapeukaloinen

Levinneisyys

Matkijapeukaloista tavataan Kanadan kaakkoisosissa, Yhdysvaltain itäosissa, Meksikossa, Belizessä, Guatemalassa ja Nicaraguassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 3 210 000 km². Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Bianchina

Bianchina on italialaisen Autobianchin valmistama automerkki, joka pohjautuu Fiat 500 -henkilöautoon. Arvioiden mukaan Bianchinoja valmistettiin vuosien 1957–1970 välisenä aikana noin 275 000 kappaletta. 
Elokuvaohjaaja George Lucasilla oli nuoruudessaan isänsä ostama Bianchina.
Urho Kittilä

Urho Nikolai Kittilä (9. kesäkuuta 1897 Koski Tl – 25. heinäkuuta 1977) oli suomalainen opetusneuvos, Maalaisliiton lehtien toimittaja, pakinoitsija ja Maalaisliiton sanomakeskuksen johtaja. Kittilä käytti pakinoissaan nimimerkkejä Tompan Tuomo, Urmakka ja Hannan Heikki.
Kittilän vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Henrik Kittilä ja tämän toinen puoliso Eva Katariina Wilde. Hän kävi 1916 maamieskoulun.
Kittilä oli toimittajana Turunmaa-lehdessä 1924–1930 ja Suomenmaa-lehdessä 1931–1933. Hän oli lyhyen aikaa myös Suomenmaan päätoimittajana 1933. Tämän jälkeen Kittilä toimi sanomalehti Ilkan Helsingin-edustajana ja pakinoitsijana 1933–1937. Vuodesta 1938 alkaen hän oli Maalaisliiton sanomakeskuksen johtajana aina eläkkeelle jäämiseensä saakka 1962. Kittilä sai opetusneuvoksen arvon 1961.
Kittilä oli Maalaisliiton sanomalehtimiesyhdistyksen puheenjohtajana 1933–1937, sihteerinä 1938–1947 ja varapuheenjohtajana vuodesta 1948. Hän oli valtion elokuvatarkastamon varapuheenjohtaja vuodesta 1946 ja Seuranäyttämötoiminnan keskusliiton puheenjohtaja 1948. 
Urho Kittilä oli naimisissa vuodesta 1922 Helmi Nopolan kanssa. Heidän vanhin tyttärensä on kansanedustaja ja ministeri Marjatta Väänänen.
Koha Group

Koha Group (Kosovo Grupl KOHA SH.p.k) on kosovolainen media-alan yritys. Yhtiön omistaa ja sitä johtaa Flaka Surroi. Koha Groupiin kuuluvat televisioyhtiö Kohavision TV (KTV) (vuodesta 2000) ja uutiskanava Arta TV (Arta News / Arta KTV), sanomalehdet Koha Ditore (1997–) ja Građanski Glasnik (2006–), Koha Print -kirjapaino (1996–), Koha-kustantamo ja Koha Net -internet-palveluntarjoaja.

Historia

Veton Surroi perusti Kohan ja jatkoi yhtiön johdossa vuoteen 2004, jolloin hän perusti oman ORA-puolueen ja siirsi yhtiön omistuksen siskolleen Flaka Surroille.
Kurskin ydinvoimalaitos

Kursk II

Venäjän hallitus hyväksyi marraskuussa 2013 laajan, vuoteen 2030 ulottuvan uusien ydinvoimaloiden hankesuunnitelman. Sen mukaan Kurskin vanhoja reaktoreita korvaamaan rakennettaisiin uusi, Kurskin ydinvoimalan toinen vaihe. Kursk II -hankkeen myötä entisen ydinvoimalan läheisyyteen rakennettaisiin neljä reaktorityypiin VVER-1200 pohjautuvaa voimalayksikköä. Ensimmäinen uuden vaiheen yksikkö pyritään saamaan tuotantokäyttöön vuonna 2020.
Kairanokiperhonen

Levinneisyys

Kairanokiperhonen on levinnyt sirkumpolaarisesti Euroopan pohjoisosiin, Siperian vuoristoihin ja Pohjois-Amerikan pohjoisosiin. Skandinaviassa laji esiintyy noin 64° pohjoispuolella. Suomessa laji esiintyy Keski-Lapin pohjoisosista Lapin pohjoisosien matalimmille tuntureille. Erillishavaintoja on Kuusamosta ja Rovaniemeltä.

Koko ja ulkonäkö

Kairanokiperhosen etusiiven pituus on yleensä 22–26 mm. Suomessa on mitattu siipien kärkiväliksi 41–49 mm. Etusiiven yläpuolella on koirailla neljä terätöntä mustaa silmätäplää, jotka ovat keltaisen renkaan ympäröimiä, naarailla renkaat ovat yleensä sulautuneet rajoiltaan epäselväksi postdiskaalijuovaksi. Takasiiven yläpuoli on yksivärinen tummanruskea ja kirjaukseton. Takasiiven alapuolella on selvä tumma keskijuova. Siipiripset ovat harmaan- ja ruskeankirjavia.

Elinympäristö

Kairanokiperhosen elinympäristöä ovat suomaasto, kosteat havumetsät ja tunturien koivuvyöhyke. Euroopassa laji esiintyy yleensä alangoilla ja alemmilla tuntureilla. Suomessa tyypillistä elinympäristöä ovat pienet metsän tai pensaikon ympäröimät varpuiset avosuot. Lajia suuresti muistuttava suonokiperhonen (Erebia embla) ei esiinny samantyyppisessä ympäristössä.

Lentoaika ja elintavat

Lentoaika on kesä–heinäkuussa riippuen kesän säistä. Lentoaika Suomessa on yleensä heinäkuun alkupuolella. Laji talvehtii kahdesti toukkana.

Ravintokasvi

Toukan ravintokasvi on tuntematon.
Lähioikeudet

Lähioikeudet eli tekijänoikeuden lähioikeudet ovat tekijänoikeutta lähellä olevia oikeuksia, joista säädetään Suomen tekijänoikeuslain 5. luvussa. Niillä suojataan esittäviä taiteilijoita ja heidän esityksiään, äänitetuottajia ja kuvatallenteen tuottajia, luetteloiden valmistajia, radio- ja televisioyrityksiä ja valokuvaajia. Tällaisia lähioikeuksia kutsutaan joskus myös naapurioikeuksiksi. 
Lähioikeussuoja ei sulje pois varsinaista tekijänoikeussuojaa, jos kyse on teoksesta. Luettelo, taulukko ja tietokanta voivat saada varsinaista tekijänoikeussuojaa suppeampaa luettelosuojaa.
Valokuvaajan tuotoksia ja kopioita suojaa lähioikeus mahdollisen tekijänoikeuden lisäksi. Muita lähioikeuden piiriin kuuluvia ovat esimerkiksi videointi teatteriesityksestä, ääninauhoitus konsertista, äänitallenteiden tuotanto ja julkaisu, kuvatallenteen tuotanto ja julkaisu sekä radio- ja televisiotoiminta. Näiden oikeuksien suoja-ajat lasketaan esitys-, tallentamis-, julkaisemis-, lähetys- tai valmistamisvuodesta. Esitys ja julkaisematon tallennettu teos saa tekijänoikeussuojaa 50 vuoden ajaksi. Julkaistulla ja valmistetulla teoksella suoja-aika on 70 vuotta.
12. syyskuuta 2011 Euroopan parlamentti ja komissio päättivät pidentää esittäjien ja äänitetuottajien lähioikeuksien suojan 70 vuoteen. Direktiivi oli toteutettava kansallisessa lainsäädännössä vuoteen 2014 mennessä. Suomen tekijänoikeussäädökset yhteensovitettiin Euroopan parlamentin ja neuvoston antamien direktiivien kanssa vuonna 2013 hyväksytyillä laeilla.
Clafoutis

Historia

Clafoutis on peräisin Ranskan Limousin-alueelta. Clafoutista alettiin leipomaan 1970-luvulla.
Pohjola Cup (jääkiekko)

Pohjola Cup on entinen jääkiekkokilpailu. Siinä pelasivat pelasivat edelliskauden parhaat seurajoukkueet Suomesta ja Ruotsista, joten se vastasi hiukan nykyistä Nordic Trophya. Turnausta pelattiin 1970- ja 1980-luvuilla. Pelit sijoittuivat aina elo- tai syyskuulle ennen kansallisten sarjojen alkua.
Gangstar: Crime City

Gangstar: Crime City on Gameloftin vuonna 2006 julkaisema mobiilipeli. Se on lajityypiltään toimintapeli. Pelissä on yli 60 suoritettavaa tehtävää. Se muistuttaa paljon Grand Theft Auto -pelisarjaa.
Heinolanharju

Heinolanharju puistoalueena ja näköalapaikkana alkoi kehittyä, kun Kymenkartanon läänin maaherranvirasto siirrettiin 1776 Heinolaan. Heinolan pitäjään muodostui Heinolan maalaiskunnan keskelle Heinolan kaupunki 1839. Kauppias Ulrik Lindholm osti Heinolanharjulta kiinteistöjä rinnetontteina ja purki talot rakennukset pois. Hän lahjoitti maan Heinolan kaupungille sillä ehdolla, että rinne rauhoitetaan yleiseksi puistoksi. 
Kylpylaitos Osakeyhtiö rakennutti Heinolanharjulle paviljongin 1899-1900. Se oli H. Andersinin - B. Jungin - K. O. Bomanssonin toteuttama. Myöshemmin paviljonki toimi retkeilymajana ja 1978 alkaen kesäravintolana. Heinolanharjulle pystytettiin 1951 Heinolan vesitorni tiilestä muurattuna. Sen huipulla on ollut näköalakahvila.
Amerikanvirolaiset

Historia

Ensimmäiset virolaiset siirtolaiset Yhdysvalloissa saattoivat saapua jo Uuteen Ruotsiin 1600-luvulla. Siirtokunnassa tiedetään asuneen Virossa syntyneitä siirtolaisia, mutta kyse saattaa olla myös vironruotsalaisista. Virolaisten siirtolaisten määrää Yhdysvaltojen itsenäistyttyä on hankala arvioida, sillä Yhdysvalloissa maahantulijat rekisteröitiin vain tulomaan mukaan. Ensimmäiset varmasti virolaiset asutukset ilmestyivät vuonna 1822 Etelä-Dakotaan. Myöhemmin virolaisasutuksia tuli myös Wisconsiniin (vuonna 1900) ja Montanaan (vuonna 1905). Vuonna 1890 Yhdysvalloissa oli arviolta 5 100 virolaista.
Virolainen pastori Hans Rebane perusti ensimmäisen virolaisen organisaation, luterilaisen seurakunnan, Fort Pierren lähettyville Etelä-Dakotan osavaltioon vuonna 1897. Hän osallistui myös ensimmäisen virolaisen koulun ja rahvamajan perustamiseen. Ensimmäinen vironkielinen lehti Yhdysvalloissa oli Ameerika Eesti Postimees, joka ilmestyi vuosina 1897–1911. Vuonna 1905 Virossa alkaneiden levottomuuksien johdosta käynnistyi muuttoaalto Yhdysvaltoihin, joka kohdistui lähinnä kasvaviin kaupunkeihin. Vuonna 1910 amerikanvirolaisia oli arviolta 44 900. Virolaisten maahanmuutto hiljeni vasta Viron itsenäistyttyä ja rauhoituttua 1920-luvulla. Toinen muuttoaalto käynnistyi kuitenkin pian Neuvostoliiton miehitettyä Viron vuonna 1939. Yhdysvaltoihin saapui Virosta arviolta 15 000 pakolaista.

Nykypäivä

Amerikanvirolaisten määrä on vähentynyt huomattavasti huippuvuosistaan. Kun amerikanvirolaisia oli vuonna 2000 väestönlaskennan mukaan 25 034, oli heitä vielä vuonna 1990 26 762. Suurin osa amerikanvirolaisista on ensimmäisen tai toisen polven maahanmuuttajia. Amerikanvirolaiset sulautuivat amerikkalaiseen väestöön melko nopeasti toisen maailmansodan jälkeen. Yhdysvalloissa toimii useita erilaisia virolaisia yhdistyksiä, järjestöjä, kirkkoja ja kouluja. Virolaisia kouluja on yhteensä 14, ja niissä opetetaan viron kieltä ja historiaa.
Maria Tyyster

Maria Tyyster (s. 15. elokuuta 1988 Lappeenranta) on suomalainen laulaja, joka kruunattiin Seinäjoen Tangomarkkinoilla Tangokuningattareksi vuonna 2014. Tätä ennen Tyyster oli mukana kilpailuissa kolmesti vuosina 2009–2011, ja ollut jo kahdesti mukana Tangomarkkinoiden finaalikilpailussa.
Bren LMG

Bren on Yhdistyneen kuningaskunnan vuonna 1935 käyttöönottama kaasumäntätoiminen, avoimelta lukolta ampuva .303 British kaliiperinen pikakiväärimalli. Bren perustuu tšekkoslovakialaiseen ZB vz.26 pikakivääriin ja sen nimi on yhdistelmä aseitten valmistuspaikkojen Brno ja Enfield alkukirjaimista.

Rakenne

Brenin piippu on pikairroitettava ja aseitten mukana toimitettiin vaihtopiippu. Vuosien 1958–1971 välillä valmistetuissa 7,62 mm NATO kaliiperisissa L4-mallin Breneissä on kovakromattu piippu, joka ei normaalissa taistelukäytössä vaadi vaihtamista. 
Aseen lipas sijaitsee sen päällä, joten tähtäimet on asennettu aseen vasempaan sivuun. Kaikki versiot on varustettu haaratuella. Breniin valmistettiin tulitukikäyttöä varten myös kolmijalkaa.

Historiaa

Brenin varsinainen sarjatuotanto alkoi vasta vuonna 1937, jolloin niitä valmistettiin vain 42 kappaletta, mutta seuraavan vuoden puolivälissä aseita valmistui jo 300 kappaletta viikossa. Royal Small Arms Factoryn lisäksi sen tuotanto alkoi vuodesta 1940 lähtien myös John Inglis and Companyn Long Branchin tehtaalla Kanadassa, ja Lithgowin tehtaalla Australiassa. 
Bren todisti toimivuutensa toisessa maailmansodassa, mutta kuten kaikkia pikakiväärejä, myös Breniä vaivasi aseen tulivoimaan nähden suuri paino. Vaikka Bren oli painava, se oli sotilaiden suosima, koska se oli tehokas, luotettava, tarkka ja kestävä. Ainoa yleinen vika mallissa oli lippaat. Ne ladattiin yleensä 27-28 patruunalla syöttöhäiriöiden ehkäisemiseksi. Bren oli myös hyvin moderni vaihdettavan piippunsa ansiosta.
7,62 mm NATO kaliiperisia L4-mallin Brenejä on edelleen brittiarmeijan ja -laivaston käytössä.
Pikkutöyhtömonarkki

Levinneisyys

Pikkutöyhtömonarkkia tavataan laajalla alueella Afrikan länsi- ja keskiosissa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ildar Garifullin

Ildar Ilfatovitš Garifullin (s. 27. toukokuuta 1964 Ufa) on venäläinen entinen yhdistetyn urheilija. Hän saavutti yhdistetyn joukkuekilpailun MM-pronssia Neuvostoliiton joukkueessa Rovaniemellä vuonna 1984. Samana vuonna Sarajevon olympialaisissa hän sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa sijalle 23. Hänen valmentajanaan toimi Nikolai Beznosov. Uransa jälkeen Garifullin on toiminut valmentajana kotikaupungissaan Ufassa, Baškorostanissa.
Charles Augustus Milverton

Charles Augustus Milverton (engl. The Adventure of Charles Augustus Milverton) on yksi Arthur Conan Doylen kirjoittamista Sherlock Holmes -tarinoista. Tarinan konna on nimensä tarinalle antava kiristäjä Charles Augustus Milverton.

Juoni

Eräs brittiläinen seurapiirien suosikki on menossa naimisiin, mutta Charles Augustus Milverton, Lontoon pahin kiristäjä ja Holmesin mukaan suurin roisto, alkaa kiristää häntä. Milverton, joka työkseen hankkii kaikkea hyvämaineisten ihmisten mainetta tahraavaa materiaalia, on saanut haltuunsa joitakin tämän naisen nuoruudessaan kirjoittamia kiihkeitä rakkauskirjeitä tavalliselle maanviljelijäpojalle, jotka hän uhkaa julkaista ellei saa seitsemää tuhatta puntaa muutamassa päivässä. Epätoivoinen nainen palkkaa Sherlock Holmesin avukseen.
Neuvottelut Milvertonin kanssa epäonnistuvat, joten Sherlock Holmes päättää laittaa peliin koko arvovaltansa ja maineensa murtautumalla rikollisesti Milvertonin taloon. Hän tiirikoi kassakaapin auki ja polttaa kaikki Milvertonin kiristykseen suunnitellut kirjeet. Holmesin ja Watsonin tehdessä lähtöään eräs Milvertonin entinen uhri saapuu yllättäen taloon ja tappaa Milvertonin piilossa olevien Watsonin ja Holmesin silmien edessä. Holmes ja Watson poistuvat, eikä murhaajaa koskaan saada kiinni, sillä Holmes ei paljasta poliisille syyllistä. Hänestä tuo nainen teki oikein ottaessaan lain omiin käsiinsä ja tappaessaan Milvertonin, joka ilman häntä olisi tuhonnut vielä monta monituista elämää.
Džurtšenit

Džurtšenit ovat nykyisen Koillis-Kiinan ja Venäjän Primorjen alueella asunut, tunguusilaista džurtšenin kieltä puhunut muinainen kansa.
Džurtšenit olivat 900-luvulle saakka riippumattomia, mutta joutuivat sitten kitaanien alaisiksi. Vuonna 1114 he nousivat kapinaan Agudan johdolla ja perustivat Pohjois-Kiinaa vuosina 1115–1234 hallineen Jin-dynastian valtakunnan, jonka mongolivalloittajat sittemmin hävittivät. Myöhemmin džurtšenit jakautuivat eri heimoiksi, jotka Nurhatši vuosina 1583–1625 yhdisti mantšujen valtakunnaksi.
Ari Vatanen

Autourheilu

Vatanen voitti Pariisi–Dakar-rallin Peugeot’lla kolmesti, vuosina 1987, 1989 ja 1990, ja Citroënillä vuonna 1991. Vuonna 1988 hän voitti Pikes Peak -ajon Peugeot’lla kilpailun ennätysaikaan. Hänen ajostaan tehtiin palkittu lyhytelokuva Climb Dance. Vuonna 1997 hän voitti aavikkorallien maailmanmestaruuden. Vatanen osallistui vuoden 2007 Dakar-ralliin Volkswagenin Race Touareg -mallilla. Kartanlukijana toimi italialainen Fabrizia Pons.
Kaikkiaan Vatanen ajoi rallin MM-sarjassa 101 kilpailua, joista voitti kymmenen. Vatasen autoihin on kuulunut myös Opel Manta- i400 -malli. Kyseistä Vatasen käyttämää autoa kaupattiin 110 000 eurolla.
Vatanen oli vuonna 2009 ehdokkaana Kansainvälisen autourheiluliiton FIA:n puheenjohtajaksi Max Mosleyn vetäytyessä tehtävästä. Vaikka Mosley antoi tukensa Vatasen kilpailijalle, Jean Todtille, Vatanen sai taakseen muun muassa Saudi-Arabian moottoriliiton. Vatanen hävisi äänestyksen 135–49. Vuonna 2013 Vatanen valittiin Viron autourheiluliiton puheenjohtajaksi.

Poliittinen ura

Vuosina 1999–2009 Vatanen oli Euroopan parlamentin EPP–ED-ryhmän jäsen. Hänet valittiin Euroopan parlamenttiin vuoden 1999 vaaleissa Kansallisen Kokoomuksen listalta, ja vuoden 2004 vaaleissa Ranskasta, Union pour un Mouvement Populairen listalta Sud-Estin vaalipiiristä. Eurovaaleissa 2009 hän oli ehdolla jälleen kokoomuksen listalla, mutta ei tullut valituksi 17 806 äänellään.
Vatanen on tunnettu myös siitä, että hän vastustaa aborttia ja eutanasiaa, eikä hänen mielestään asiasta pitäisi päättää EU-tasolla.
Vuonna 2009 Vatanen tuki egyptiläistä oppositiojohtajaa Ayman Nouria. Vuoden 2009 eurovaaleissa hän kampanjoi Garri Kasparovin kanssa.
Vatanen on kannattanut Turkin, Ukrainan ja Moldovan EU-jäsenyyttä, kunhan liittymiskriteerit täyttyvät.

Ilmastonmuutoskohu

Toukokuussa 2009 Vatanen herätti huomiota ilmastonmuutosta koskevilla lausunnoillaan. Hän sanoi 23. toukokuuta 2009, että käsitys ihmisen vaikutuksesta ilmaston lämpenemisessä on valheellisten ja väärennettyjen tutkimustulosten seurausta. 27. toukokuuta hän julkaisi verkkosivuillaan oikaisun, jossa hän totesi muun muassa, että ”olemme joka tapauksessa menossa kohti seuraavaa jääkautta”. 
Kesäkuussa 2009 kokoomuksen pitkäaikainen poliitikko ja kansanedustaja Ben Zyskowicz arvosteli Vatasta toukokuussa esitettyjen ilmastonäkemysten johdosta ja väitti, että näkemykset veivät puolueelta ääniä tuolloin pidetyissä Euroopan parlamentin vaaleissa.

Yksityiselämä

Vatanen on naimisissa Rita Helen Holmborgin kanssa. Hänellä on neljä lasta: Kim (1972), Ria (1980), Tua (1982) ja Max (1990). Kim Vatanen on toiminut muun muassa rallikuski Sébastien Ogierin managerina.
Aikakapseli

Aikakapseli on eräänlainen viesti tulevaisuuteen. Aikakapseli on yleensä jokin kestävä säilytysastia, esimerkiksi laatikko, joka voidaan piilottaa tai haudata vaikkapa uuden talon perustuksiin. Aikakapseliin laitetaan erilaisia esineitä ja viestejä piilottamisen aikakaudelta. Tarkoituksena on antaa tietoa tulevaisuuden tutkijoille ja historioitsijoille. Aikakapselit voivat olla myös monumentteja ja rakennuksia. Esimerkiksi pyramidit ja muut haudat ovat ennen haudanryöstöä olleet eräänlaisia aikakapseleita.