google/wiki40b huggingface dataset:
Mirka (yritys)

Mirka Ltd (KWH Mirka vuoteen 2016 asti) on suomalainen yritys, joka valmistaa ja markkinoi hiomatarvikkeita. Niihin kuuluvat hiomaverkot, -paperit ja -kankaat, vaahtomuovi- ja nonwoven-pohjaiset hiomatuotteet, hioma- ja kiillotuskoneet ja kiillotusaineet sekä muut hiontaratkaisut. Mirka on alallaan maailman kolmanneksi suurin ja sillä on tytäryhtiöitä 16 maassa. Sen tuotantolaitokset sijaitsevat Jepualla, Oravaisissa, Pietarsaaressa ja Karjaalla. Mirkan tuotteita käytetään automaalaamoissa, ajoneuvotehtailla, puu- ja huonekalutehtailla sekä metallintyöstössä. Mirka on osa KWH-yhtymää.

Historia

Mirkan perusti Onni Aulo vuonna 1943. Sodan ja teknisten ongelmien takia tuotanto käynnistyi vasta tammikuussa 1946. Vuonna 1962 Mirka siirtyi Jepualle. Oy Keppo Ab osti Mirkan vuonna 1966. Vuonna 1973 yritykset yhdistyivät yhdeksi.
Osa tuotannosta siirrettiin Oravaisiin vuonna 1977. Oravaisten tehdasta on useaan kertaan laajennettu, viimeksi vuonna 2003. Jepuan tehdasta on laajennettu 1980- ja 1990-luvuilla.
Mirka kuuluu KWH Groupiin, ja on sen tärkein osa.
FS Kléber (1902)

Valmistus

Alus tilattiin Bordeauxista Forges et Chantiers de la Girondelta. Sen köli laskettiin 28. joulukuuta 1897 ja alus laskettiin vesille 20. syyskuuta 1902. Alus otettiin palvelukseen 4. heinäkuuta 1904.

Palvelus

Alus upposi osuttuaan miinaan 27. kesäkuuta 1917.
Piippopaksupää

Koko ja ulkonäkö

Piipopaksupään koiraan siipien yläpinta on väriltään oranssin punaruskea ja siivet ovat ulkoreunasta laajalti tummavarjosteiset. Naaraalla varjostumaa on laajempaa, tummempaa ja näkyy selvästi sekä ulkoreunan että tyven alueella, jolloin siipien pohjaväri erottuu vain vaalean ruskeanoranssina täplärivinä. Siipisuonet ovat molemmilla sukupuolilla tummat. Värisävyn lisäksi sukupuolet erottaa koiraan etusiivessä olevasta koirastäplästä eli mustasta, naarasyksilöitä houkuttelevia hajusteita erittävästä juovasta, joka erottuu lajilla selvästi. Siipien alapinnat ovat likaisen kellanruskeat ja niiden täplät ovat epäselviä ja vain aavistuksen pohjaväriä vaaleammat. Siipien kärkiväli on 26–34 mm.
Piippopaksupää muistuttaa erityisen paljon läheistä sukulaislajiaan, valkotäpläpaksupäätä.

Levinneisyys ja lentoaika

Lajin levinneisyys kattaa koko Euroopan Islantia, Irlantia ja joitakin Välimeren saaria lukuun ottamatta aina Siperian länsiosiin. Suomessa levinneisyyden pohjoisraja on suunnilleen Tornio-Kajaani-linjalla, mutta pohjoisimmat havainnot ovat Rovaniemen korkeudelta. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena touko-kesäkuun vaihteesta heinäkuun lopulle, mutta lämpiminä kesinä mahdollisesti toisen sukupolven yksilöitä voidaan tavata elo-syyskuussa.

Elinympäristö ja elintavat

Piippopaksupäätä tavataan melko kosteilla, runsaskukkaisilla paikoilla, kuten teiden varsilla, niityillä ja kedoilla. Perhonen on nopea lentäjä, mutta lepäilee usein kasveilla auringonpaiseessa erikoisessa lepoasennossa, jossa takasiivet ovat lähes vaakatasossa ja etusiivet vinottain näiden päällä. Laji ei ole erityisen arka, mutta lentää häirittynä helposti kadoksiin. Perhoset aterioivat ahkerasti kukilla. Yksilömäärät eivät kuitenkaan ole yleenäs yksittäisellä paikalla kovin suuria, mikä johtunee koiraiden tiukasta reviirijaosta, johon liittyy keskinäisiä kamppailuja lennossa. Koiraat etsivät naaraita sekä aktiivisesti lennellen että tähystäen korkealta kasvilta-
Naaras munii munat heinien lehdille yksitellen ja parin viikon kuluessa kuoriutuvat toukat sitovat heinän lehden suojaksi itselleen. Toukka talvehtii keskenkasvuisena ja koteloituu keväällä. Kotelovaihe kestää 2–4 viikkoa.

Ravintokasvi

Toukat käyttävät ravinnokseen erilaisia heiniä kuten esimerkiksi nurmipuntarpäätä (Alopecurus pratensis), metsälauhaa (Deschampsia flexuosa) ja ruokohelpeä (Phalaris arundinacea).
Risti (pyhäinjäännös)

Tosi Risti (lat. Vera Crux), tai Pyhä risti (lat. Sancta Crux), eli se risti johon Jeesus ristiinnaulittiin, on yksi tärkeimmistä kristinuskon pyhäinjäännöksistä. 300- ja 400-luvuita peräisin olevien kertomuksen mukaan Pyhä Helena löysi alkuperäisen ristin Jerusalemista, ja nykyään osia rististä, ristin nimikyltistä tai ristin nauloista säilytetään pyhäinjäännöksinä useissa kirkoissa ympäri maailmaa.

Historia

300-luvun lopulla ja 400-luvun alulla syntyi kertomuksia siitä, kuinka Pyhä Helena, Rooman keisari Konstantinuksen äiti, matkasi Jerusalemiin ja löysi sieltä Jeesuksen ristiinnaulitsemisessa käytetyn ristin. Kertomukset poikkeavat hieman toisistaan. Joidenkin kertomusten mukaan Helena löysi ristin Jumalalta saamiensa merkkien ja toisten mukaan häntä opasti juutalainen nimeltä Juudas. Joidenkin kertomusten mukaan samalla kertaa löytyi myös kahden Jeesuksen kanssa yhtä aikaa ristiinnaulitun varkaan ristit. Kertomuksia ristin löytymistä ei pidetä historiallisesti luotettavina. Jacobus de Voragine popularisoi katolisen kirkon piirissä tunnetuimman version tarinasta noin vuossa 1260 kirjoittamassaan Kultaisessa legendassa.
Pyhäinjäännöstä rististä on kuitenkin ilmeisesti säilytetty 300-luvulta alkaen Jerusalemissa ja pieniä kappaleita myös mm. Roomassa. Vuonna 614 persialaiset ryöstivät Jerusalemin ja sen mukana siellä olleen pyhäinjäännöksen rististä. Bysantin keisari Herakleios löi persialaiset joukot vuonna 627 ja palautti ristin Jerusalemiin. Vuonna 1187 risti katosi jälleen, kun sulttaani Saladin valloitti Jerusalemin. Vaikka kristityt yrittivät seuraavina vuosina saada ristiä takaisin mm. Rikhard Leijonamielen johdolla, Jerusalemissa ollutta ristiä ei ole tämän jälkeen löytynyt. Neljännen ristiretken seurauksena Eurooppaan kuitenkin levisi suuri määrä pieniä ristinkappaleita ja muita pyhäinjäännöksiä ryöstösaaliina Konstantinopolista. Suomen keskiaikaisista kirkoista Finströmin, Hattulan, Närpiön ja Taivassalon kirkot sekä Rauman fransiskaanikirkko oli omistettu Pyhälle Ristille. Näistä ainakin Hattulan Pyhän Ristin kirkossa myös säilytettiin Pyhän Ristin kappaleena pidettyä palaa, joka Sturenkronikan mukaan joutui venäläisten hävittämäksi vuonna 1496.
Keskiajalla ristinkappaleita oli liikkeellä jo niin paljon, että protenstanttinen uskonpuhdistaja Jean Calvin kirjoitti 1500-luvulla kirjassaan Traité des reliques kuuluisan väitteen siitä, että jos kaikki kappaleet rististä koottaisiin yhteen, niin niistä voitaisiin rakentaa kokonainen laivan lastiruuma. Myöhempien laskujen mukaan tunnettujen ristinkappaleiden yhteenlaskettu tilavuus kuitenkin vastaa korkeintaan yhtä kolmasosaa ristiinnaulitsemiseen käytetyn ristin tilavuudesta.
Julian Sark

Hahmon tarina

Julian Sark vietti lapsuutensa Englannissa ja myöhemmällä iällä lähti rikolliselle tielle. Hänet tavataan ensimmäisen kerran ensimmäisellä kaudella. Hän työskentelee Miehelle, joka paljastuu myöhemmin Irina Derevkoksi. Sark tulee monesti vastaan Sydney Bristow'n tehtävillä ympäri maailmaa. Toisella kaudella hän alkaa tehdä yhteistyötä Arvin Sloanen kanssa Irinan antauduttua CIA:lle. Yhdessä Sloanen kanssa he edesauttavat Sloanen työnantajan, Allianssin, alasajoa. Tämän jälkeen hän avustaa Francie Calfon murhassa ja Irinan paossa, mutta CIA saa hänet kiinni.
Kolmannella kaudella selviää, että Sarkin isä Andrian Lazarey on jättänyt hänelle 800 miljoonan perinnön. Sark lupaa rahoittaa terroristiorganisaatio Liittoa, jos nämä saisivat hänet vapautettua vankilasta. Paettuaan vankilasta, hänestä tulee tärkeä osa Liittoa. Hän rakastuu Liiton agentti Lauren Reediin, joka toimii vakoojana CIA:ssa. Kaksikosta tulee myöhemmin Liiton Pohjois-Amerikan solun johtajia. Kauden lopussa Lauren kuolee ja Sark pidätetään jälleen.
Sark palaa neljännellä kaudella, jolloin hänet pyydetään apuun terroristi Anna Espinosan jahtaamisessa. Vastineeksi Sark vaatii nähdä Laurenin ruumiin, minkä nähtyään hän murtuu ja lupaa auttaa CIA:ta. Anna auttaa Sarkia pakenemaan, mutta Sark pettää Annan ja pakenee.
Viidennellä kaudella CIA:n agentti Rachel Gibson törmää eräällä tehtävällään Sarkiin, tietämättä tämän taustasta, ja päätyy sänkyyn hänen kanssaan. Myöhemmin Sark palaa kuvioihin avustaakseen jälleen Sloanea ja Irinaa kahden kaupungin pommittamisessa. CIA ottaa hänet kiinni, mutta vastineeksi ohjusten peruutuskoodeista, hänet päästetään pakenemaan.
Sarja loppuu, kun näytetään muutamia vuosia eteenpäin, jolloin Sydneytä pyydetään apuun Sarkin etsimisessä.
Roope Laavainen

Seuraura

Laavainen on Karhu-Kissojen kasvatti. Hän voitti seurassa kauden 2012–2013 päätteeksi C-nuorten Mestis-pronssia. Kaudeksi 2013–2014 Laavainen siirtyi Jokereiden C-nuoriin, joiden varakapteenina hän toimi. Laavainen pelasi kauden aikana myös yhden ottelun lainalla Kiekko-Vantaan C-nuorissa. Kaudella 2014–2015 hän oli Jokereiden B-nuorten eniten maaleja tehnyt puolustaja tehoilla 11+15=26, joilla Laavainen jakoi B-nuorten SM-sarjan puolustajien maalipörssin neljännen sijan HIFK:n Elias Ulanderin kanssa ja puolustajien pistepörssin yhdeksännen sijan Blues II:n Juhani Merikannon kanssa. 
Kaudella 2015–2016 Laavainen oli Jokereiden B-nuorten tehokkain puolustaja Eero Teräväisen kanssa tehoilla 5+17=22. He jakovoivat B-nuorten SM-sarjan puolustajien pistepörssin kymmenennen sijan Bluesin Bernard Isiguzon kanssa. Kaudella 2016–2017 Laavainen oli seuran A-nuorten tehokkain puolustaja tehoilla 5+16=21. Hän edusti Jokereita kauden aikana myös Junior Club World Cupissa.
Chicago Blackhawks varasi Laavaisen neljännellä kierroksella 119. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2017. Ennen tätä saman vuoden huhtikuussa hän teki kolmivuotisen sopimuksen SM-liigajoukkue Hämeenlinnan Pallokerhon kanssa. Laavainen teki liigadebyyttinsä kauden 2017–2018 avauskierroksella 8. syyskuuta 2017 Oulun Kärppiä vastaan. Hänet merkittiin HPK:n kakkospuolustajapariin Petteri Nikkilän viereen. Laavainen sai ottelussa jääaikaa 18.38 minuuttia. Kaikkiaan hänen tulokaskautensa toi 39 runkosarjaottelussa neljä syöttöpistettä. Laavainen pelasi osan kaudestaan myös lainalla Mestis-joukkue Lempäälän Kisassa, jossa hän pelasi kauden loppuun. Laavainen teki siellä 15 runkosarjaottelussa tehot 1+1=2 ja viidessä playoff-ottelussa tehot 1+2=3.
Lokakuussa 2018 HPK lainasi Laavaisen viiden ottelun ajaksi Mestis-joukkue TuToon. Palattuaan takaisin HPK:n vahvuuteen hän teki liigauransa avausmaalin 19. lokakuuta 2018 Mikkelin Jukureita vastaan. Laavaisen osuma jäi HPK:n 5–3-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Jorma Ijäs valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Marraskuun lopulla HPK vuokrasi Laavaisen 8. tammikuuta 2019 asti kestävällä sopimuksella Mikkelin Jukureihin paikkaamaan Valtteri Hietasen loukkaantumista. Hän ehti pelata siellä viisi ottelua, kunnes Laavainen kutsuttiin HPK:n loukkaantumistilanteen vuoksi takaisin emoseuraansa joulukuussa. Laavainen pelasi SM-liigassa kauden aikana yhteensä 20 runkosarja- ja kaksi playoff-ottelua tehopistein 1+3=4. Hän voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden. Laavainen pelasi ison osan kaudestaan myös lainalla LeKin Mestis-joukkueessa, jossa hän pelasi kauden loppuun. Laavainen valittiin Mestiksen helmikuun 2019 kuukauden kentälliseen.

Maajoukkueura

Laavainen putosi viimeisten joukossa Suomen alle 20-vuotiaiden MM-leiriryhmästä vuoden 2018 turnaukseen. Yhteensä hän on pelannut 20 nuorten ja kuusi poikien maaottelua.
Riksin sarja

Riksin sarja oli WSOY:n julkaisema pehmeäkantinen kirjasarja, jossa julkaistiin viihderomaaneja vuosina 1950–1960. Riksin sarjan nimi on peräisin vanhasta Ruotsin rahayksiköstä riikintaalerista eli ”riksistä”, joka oli sata äyriä. Riksin sarjan myyntihinta oli aluksi 100 markkaa, jota kutsuttiin puhekielessä ”riksiksi”.
Sarja kattoi kirjallisuutta laaja-alaisesti, klassikoita, romanttista viihdettä, lännenkirjoja ja perinteisiä seikkailukirjoja. Siihen kuului muun muassa Maiju Lassilan Tulitikkuja lainaamassa ja Honoré de Balzacin Saiturin tytär sekä Agatha Christien, James Oliver Curwoodin ja Zane Greyn romaaneja. 
Antikvariaateista Riksin sarjaa löytyy yhä paljon ja monilla Riksin sarjan kirjat ovat kesämökkien vakiolukemista.
Sarjan ja sen edeltäjän 10mk romaanit kannet teki Eeli Jaatinen.
Sunwolves

Sunwolves (jap. サンウルブズ) on vuonna 2015 perustettu rugby union -joukkue Tokiosta Japanista. Se pelaa monikansallisessa Super Rugby -liigassa, ja kuuluu sarjan Australian konferenssiin.
Kolmella ensimmäisellä kaudellaan Sunwolves on ollut yksi sarjan huonoimpia joukkueita. Se on sijoittunut kaksi kertaa viimeiseksi ja kerran toiseksi viimeiseksi. 45 ottelusta se voitti vain kuusi, ja pelasi lisäksi yhden tasapelin.
Sunwolvesin kotikenttänä toimii pääsääntöisesti Chichibunomiya Rugby Stadium, jonka katsojakapasiteetti on 27 188. Lisäksi osan kotiotteluistaan joukkue on pelannut Singaporessa.
Rottasota (elokuva)

Juoni

Kertoja avaa elokuvan kriittisellä esipuheellaan, jossa luonnehtii nyky-yhteiskuntaa ”rottasodaksi”. Pääministerin tytär ja toisen ministerin poika, teini-ikäiset Johanna ja Rauski seurustelevat. He menevät katsomaan elokuvaa, joka kertoo ympäristön saastumisesta ja maailman tuhoutumisesta. Pääministeri vaatii radiossa yhteiskunnan mätäpesäkkeiden kitkemistä. Nuoret kokoontuvat jazzyhtyeen harjoituskämpälle, kuuntelevat pääministerin puhetta ja kommentoivat sitä kriittisesti. Rauski riitelee oman isänsä kanssa politiikasta ja sanoo haluavansa vallankumousta. Johanna sen sijaan puolustaa isäänsä Raunon syytöksiltä.
Poliisi tekee ratsian jazzklubille ja pidättää kaikki, myös paikalla olevan Raunon. Kun poliisille selviää, että Rauno on ministerin poika, konstaapeli soittaa isälle, joka käskee poliisin tuoda pojan kotiin. Matkalla Rauno karkaa poliiseilta ja piiloutuu taiteilija Miken luo. Asia vuotaa lehdistölle, mutta pääministeri onnistuu estämään uutisen julkaisun.
Seuraavana päivänä Johanna huomaa erään miehen seuraavan häntä. Hän houkuttelee miehen porraskäytävään ja huutaa apua, uhaten syyttää miestä raiskauksesta. Johanna löytää Raunon Miken luota. Mike tarjoaa heidän uudeksi piilopaikakseen mökkiä maaseudulla. Rauno ja Johanna lähtevät asunnosta eri teitä, tapaavat kadulla ja nousevat linja-autoon.
Matkalla Johanna muistelee takaumina lapsuuttaan ja Ruotsissa asuvaa äitiään, jota ei ole tavannut vanhempiensa avioeron jälkeen. Johanna sanoo ymmärtävänsä nyt, että hänen isänsä on aina ajatellut vain uraansa ja asemaansa.
Pääministeri ja ministeri eivät tiedä mitä tehdä lastensa katoamisen suhteen. Rauno ja Johanna saapuvat mökille ja rakastelevat.

Tuotanto

Elokuvan takaumajaksot, jotka ovat osin värillisiä ja osin mustavalkoisia, koostettiin pääosin Kurkvaaran elokuvien Patarouva (1959), Naiset (1964) ja Pikkuinen (1961) materiaalista.
Otto Donnerin yhtyeen jazzmusiikin ohella elokuvassa soi Jim Pembroken tekemä ja Blues Sectionin esittämä laulu ”Answer to Life”. Elokuvassa esiintyy Donnerin yhtyeen lisäksi myös DDT Jazz Band.

Vastaanotto

Elokuvan yleisömenestys jäi vuoden 1968 heikoimmaksi, elokuva jäi ilman valtionpalkintoa ja tuotti tappiota.
Elokuvan ensi-illan aikoihin useimmat kriitikot pitivät Rottasotaa epäonnistumisena, vaikka sanoivat tietäneensä etteivät käsikirjoitus ja henkilöohjaus ole Kurkvaaran vahvoja lajeja. Elokuvan nähtiin sisältävän niin monia teemoja – rakkaus, suhde vanhempiin, politiikka ja ympäristönsuojelu – ettei taitavampikaan ohjaaja saisi niitä pysymään koossa (Pertti Lumirae, Päivän Sanomat 9.4.1968). Värikuvausta, äänitystä ja Henrik Otto Donnerin ”visuaalista” musiikkia kehuttiin. Paula Talaskivi (Helsingin Sanomat 7.4.1968) piti elokuvaa sen puutteista huolimatta Kurkvaaran sympaattisimpana ja Yksityisalueen jälkeen parhaana.
Nykyarvioijista Voima.fi-sivuston Eero Tammelle Rottasota ”näyttäytyy sekavasta muodostaan huolimatta radikaalina nuorisokuvauksena ja kommentaarina saasteisiinsa rappeutuvasta yhteiskunnasta”.
Alankokäpinkäinen

Levinneisyys

Alankokäpinkäistä tavataan Kamerunissa, Keski-Afrikan tasavallassa, Kongossa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Gabonissa ja Nigeriassa. Se on luokiteltu puutteellisesti tunnetuksi.
Marko Tuulola

Seuraura

Tuulola on Hämeenlinnan Tiikerien kasvatti. Tuulola aloitti liigauransa Hämeenlinnan Pallokerhossa kaudella 1989–1990. Ensimmäisillä liigakausillaan nuori puolustaja ei vielä vakuuttanut taidoillaan, vaan keskittyi yksinkertaiseen peruspeliin. Kaudella 1992–1993 HPK oli panostanut joukkueeseensa ja Tuulola oli mukana voittamassa HPK:n ensimmäistä hopeamitalia SM-liigasta.
Kaudet 1993–1995 Tuulola pelasi Rauman Lukossa, jossa hän teki uudet piste-ennätyksensä. Etenkin jälkimmäisellä Lukko-kaudellaan Tuulola vakiinnutti itsensä hyvänä liigapuolustajana. Lukosta Tuulola siirtyi kovalla rahasummalla Jokereihin, jossa pelasi kolme kautta. Kausilla 1995–1996 ja 1996–1997 Jokerit voitti Suomen-mestaruuden ja Tuulola kehitti hyökkäyspääntaitojaan, vaikka sai kritiikkiäkin osakseen. Kaudella 1997–1998 Tuulola teki piste-ennätyksensä, 23 pistettä, ja voitti vielä pronssia.
Ruotsiin Tuulola siirtyi kesällä 1998. Brynäsissä hän nousi Elitserienin huippupakkien joukkoon. Tuulola pelasi Brynäsissä kolme kautta ja etenkin jälkimmäisillä kausillaan häntä pidettiin yhtenä Elitserienin parhaimmista pakeista. Toinen Brynäs-kausi toi myös Ruotsin-mestaruuden. Tuulola palasi kaudeksi 2001–2002 Suomeen ja HPK:oon perhesyiden takia. HPK:ssa Tuulola teki heti ensimmäisellä kaudellaan uuden piste-ennätyksensä 40 pistettä, jonka rikkoi vielä toisella kaudellaan. Molemmat kaudet toivat lisäksi SM-pronssia. Tuulola palkittiin kauden 2001–2002 Matti Keinonen -palkinnolla SM-liigan tehopelaajana. Kaudella 2002–2003 Tuulola valittiin SM-liigan parhaaksi puolustajaksi ja nimettiin toistamiseen tähdistökentälliseen.
Kaudeksi 2004–2005 Tuulola siirtyi Sveitsin liigan Rapperswil-Jonaan. Sveitsissä hän pelasi kaksi kautta ja palasi Jokereihin kaudeksi 2006–2007. Keväällä 2007 Jokerit voitti SM-hopeaa. Kaudella 2007–2008 Tuulola ylsi ensimmäisenä SM-liiga-pelaajana 100 pudotuspeliotteluun. Keväällä 2008 Tuulola teki kahden vuoden sopimuksen HPK:n kanssa. Tuulolan viimeinen kausi 2013–2014 päättyi puolivälieriin Kärppiä vastaan.
Tuulolalla on HPK:n seuraennätykset pelatuissa otteluissa (587) ja pisteissä (255). SM-liigan kaikkien aikojen ottelutilastoissa hän on runkosarjan osalta kuudentena (942 ottelua) ja pudotuspeleissä viidentenä (153 ottelua). Viimeisellä kaudellaan hän nousi liigapuolustajien kaikkien aikojen syöttötilaston kärkeen.

Maajoukkueura

Tuulola nousi maajoukkueeseen ensimmäisen kerran Jokerit-vuosina 1995–1998, mutta ei ollut vielä kertaakaan lähellä arvokisapaikkaa. Vakituisesti maajoukkueeseen Tuulola kuului Brynäsissä pelatessaan.
MM-debyyttinsä Tuulola teki 2002 Göteborgissa, kun hänen kisapassinsa leimattiin kesken turnauksen mahdollisten NHL-vahvistusten kieltäydyttä kisakutsusta. Tuulola oli vahvoilla vuoden 2003 kisoihin, mutta jäi ilman paikkaa turnauksesta loukattuaan olkapäänsä harjoitusottelussa.
Omat jutut

Omat jutut on Yleisradion TV1:n Viihdetoimituksen ohjelmasarja, joka rakentui työmaaperinteelle, eri työalueitten kaskuille, vitseille, tarinoille ja lauluille. Suurin osa televisiosarjan käsikirjoitusmateriaalista dramatisoitiin Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran Kansanrunousarkiston kokoelmista.
Omia juttuja tuottivat ja ohjasivat Erkki Pohjanheimo ja Seppo Seppälä vuosina 1975–1978. Viimeisiä jaksoja ohjasi Arto af Hällström. Televisiosarja kertoi muun muassa rakennustyöläisten, postin työntekijöiden, piikojen ja renkien sekä rautatietyöläisen omista jutuista. Yhteistoiminnassa Kansanrunousarkiston kanssa ohjelmasarja järjesti myös suutarien ja räätälien työmaaperinteen keräyskilpailut. Niistä syntyi tähän sarjaan omat televisio-ohjelmansa. 
Omien juttujen käsikirjoittajina Pohjanheimon ja Seppälän ohella toimivat muun muassa Ilpo Tiihonen, Sulevi Peltola, Timo Lapila ja Pekka Milonoff. Ohjelman vakionäyttelijät olivat Helge Herala, Esa Pakarinen, Rea Mauranen, Eila Rinne, Martti Pennanen, Tapio Aarre-Ahtio, Timo Virkki ja Esa Pakarinen Junior, alkuosissa myös Kirsti Wallasvaara. Musiikista vastasi aivan sarjan alussa Helsingin Työväenyhdistyksen Soittokunta, sittemmin Eero Ojanen ja Heikki Valpola.
Ohjelmaa kuvattiin monikameratekniikalla Yleisradion ensimmäisessä väristudiossa, studio 4:ssä, kahdella värikameralla.

Palkinnot

Elokuvataiteen valtionpalkinto Pekka Milonofille ja Sulevi Peltolalle rakennustyöläisten työmaaperinteestä kertovasta sarjan osasta (Omat jutut 5)
Zoltán Jeney

Zoltán Jeney (s. 1943 Szolnok, Unkari) on unkarilainen säveltäjä. Hän opiskeli säveltämistä Ferenc Farkasin johdolla Budapestissä vuosina 1961–1966. Hän alkoi säveltää 1970-luvulla pääosin minimalistista musiikkia. 
Hän on opettanut Budapestin Liszt-akatemiassa vuodesta 1986.
HMS Majestic (1785)

Palvelus

Alus muutettiin tammikuusta toukokuuhun 1813 Chathamissa 58-tykkiseksi neljännen luokan fregatiksi. Alus palautettiin palvelukseen tammikuussa 1813 päällikkönään John Hayes ja se lähti 2. kesäkuuta Pohjois-Amerikkaan. Alus valtasi 3. helmikuuta 1814 44-tykkisen La Terpsichoren ja 22. toukokuuta 22-tykkisen Dominican. Yhdessä HMS Endymionin kanssa alus valtasi 15. tammikuuta 1815 USS Presidentin. Alus poistettiin palveluksesta heinäkuussa ja se romutettiin huhtikuussa 1816 Plymouthissa.
Ad maiorem Dei gloriam

Ad maiorem Dei gloriam (suom. Jumalan suuremmaksi kunniaksi), tunnetaan myös muodossa ad majorem Dei gloriam on jesuiittaveljeskunnan motto. Usein se esiintyy myös lyhenteenä AMDG.
Moton alkujuuret löytyvät jesuiittaveljeskunnan perustajan Ignatius Loyolan tunnuslauseesta "Kaikki Jumalan suuremmaksi kunniaksi", mistä tuli myös veljeskunnan johtoajatus. Nykyään moton saattaa tavata paitsi jesuiittarakennuksissa ja pyhimyspatsaissa, myös jesuiittakoulujen oppilaiden töissä. Tavallinen tapa jesuiittakouluissa on nykyäänkin laittaa opiskelijat kirjoittamaan aineisiinsa moton kirjainlyhenne.
Y-Säätiö

Y-Säätiön toiminta

Y-Säätiö toiminnan lähtökohtana on näkemys siitä, että jokaisella tulisi olla oikeus omaan kotiin ja yksityisyyteen. Y-Säätiö hankkii sekä yksittäisiä vuokra-asuntoja että rakennuttaa kokonaisia taloja, jotta tarjolla olisi kohtuuhintaisia vuokra-asuntoja pienituloisille. Suurin osa asunnoista vuokrataan yhteistyökumppanien, kuten kaupunkien ja järjestöjen kautta.
Lisäksi Y-Säätiö pyrkii vaikuttamaan yhteiskuntaan siten, että asunnottomuuteen liittyvä problematiikka on tuttua päättäjille ja esillä julkisessa keskustelussa.

Asunnot

Y-Säätiö-konserni omistaa yhteensä n. 17 000 vuokra-asuntoa 53 paikkakunnalla. Konsernin vuokra-asunnot jakaantuvat Y-Säätiön lähinnä erityisryhmille tarkoitettuihin ja M2-Kotien tavanomaisiin vuokra-asuntoihin.
Pääosa Y-Säätiön erityisryhmien asunnoista sijaitsee hajautetusti olemassa olevassa asuntokannassa. Asuntojen hajasijoitus tukeutuu muun muassa Asunto ensin -periaatteeseen. Tämän alkujaan Yhdysvalloissa kehitetyn mallin perustana on ajatus, että oma asunto tulee mahdollistaa ehdoitta. Asunto ei ole palkinto vaan mahdollisuus elämänmuutokseen.
Säätiön asuntojen hankintaa tukee avustuksin Raha-automaattiyhdistys. Uusien vuokratalojen ja erityisryhmien asumisyksiköiden rakentaminen rahoitetaan Asumisen rahoitus- ja kehittämiskeskuksen (ARA) investointiavustuksilla ja korkotukilainoilla sekä säätiön omalla rahoituksella.

Kansainvälinen toiminta

Y-Säätiö koordinoi suomalaisjärjestöjen toimintaa eurooppalaisessa FEANTSA-kattojärjestössä (the European Federation of National Organisations working with the Homeless), joka ajaa asunnottomien asiaa laajasti Euroopassa. Muut suomalaisjäsenet ovat Helsingin Diakonissalaitos, Vailla vakinaista asuntoa ry, Asukasliitto ja Nuorisoasuntoliitto.
Bowe Bergdahl

Robert Bowdrie ”Bowe” Bergdahl (s. 28. maaliskuuta 1986 Sun Valley, Idaho) on Yhdysvaltain armeijan sotilas, jota Taliban piti panttivankinaan Afganistanissa kesäkuusta 2009 toukokuuhun 2014, jolloin Bergdahl vapautui Yhdysvaltojen vapautettua viisi Taliban-liikkeen johtajaa.