google/wiki40b huggingface dataset:
Viikunakottarainen

Levinneisyys

Viikunakottaraista tavataan hyvin laajalla alueella Länsi-Afrikasta Keski-Afrikan pohjoisosien ja Sudanin eteläosien kautta Ugandaan ja Kenian länsiosiin asti. Lajin on kuvattu olevan yleinen ja usein runsaslukuinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Shere Hite

Shere Hite (alk. Shirley Diana Gregory; s. 2. marraskuuta 1942 St. Joseph, Missouri) on yhdysvaltalaissyntyinen saksalainen seksologi. Hänet tunnetaan erityisesti Hite-raporteista, jotka on julkaistu myös suomeksi.
Hiten feministiset näkemykset johtivat Yhdysvalloissa vihamieliseen kampanjaan, ja hän luopui Yhdysvaltain kansalaisuudesta vuonna 1995.
Mondo (yritys)

Historia

Edmondo Giovanni Stroppiana perusti yrityksen vuonna 1948. Nimen yritykselleen hän otti etunimensä lyhenteestä. Mondon ensimmäinen tuote oli pallot nyrkkipallon pelaamiseen. Mondon tuotteista tunnetuimpia ovat sen valmistamat pallot Super Santos ja Super Tele, sekä yleisurheilukentän juoksuradalla käytettävä mondo juoksualusta.

Mondon juoksualusta

Mondo-pinnoite otettiin käyttöön 1970-luvun alussa. Ensimmäisen kerran sitä käytettiin olympiakisoissa vuonna 1976 Montrealissa. Tämän jälkeen olympialaisissa on juostu vain mondolla.  Mondo-pinnoite on 13 - 14mm paksu matto, joka liimataan tasaiseen alustaan kiinni. Matto koostuu kahdesta kerroksesta, joista pohjakerros on joustava ja ulkokerros kova.

Mondo Suomessa

Suomessa mondo-pinnoite on usealla juoksuradalla, kuten Helsingin olympiastadionilla ja Kimpisen urheilukeskuksessa Lappeenrannassa. Suomen ensimmäinen ulkoratojen mondo-pinnoite valmistui Lapinlahdelle vuonna 2000. 
Helsingissä Töölön jalkapallostadionilla on käytössä yrityksen valmistama Mondoturf-tekonurmi.
Johanna Lamminen

Koulutus

Lamminen valmistui Tampereen Teknillisestä yliopistosta tekniikan lisensiaatiksi vuonna 1994. Hän jatkoi opintojaan ja väitteli tekniikan tohtoriksi vuonna 2016. Hänen englanninkielisessa väitöskirjassaan Lamminen julkisen terveydenhuollon tietojärjestelmähankintoja koskevaa päätöksentekoa. Työ oli otsikoitu ”An investment decision-making process for investments in clinical ICT systems in public health care organizations” (Investointipäätösprosessi investoitaessa kliinisiin tietojärjestelmiin julkisessa terveydenhuollon organisaatiossa).
Vuonna 1999 hän suoritti MBA-tutkinnon Teknillisessä korkeakoulussa (1999).

Kunniamerkit

Tasavallan presidentti on myöntänyt Lammiselle Suomen Leijonan komentajamerkin vuonna 2018.
Andrei Koivumäki

Andrei Koivumäki (s. 1988) on suomalainen asuntomyyjä . Koivumäki on herättänyt huomiota sosiaalisessa mediassa luomallaan henkilöbrändillä .

Ura

Koivumäki on opiskellut Saimaan ammattiopistossa taloushallintoa ja Lahden ammattikorkeakoulussa johtamista ja viestintää.
Koivumäki aloitti uransa kiinteistöalalla vuonna 2012 Kiinteistömaailmassa.  Samana vuonna hän perusti itselleen Facebook-sivun, aikana jolloin juuri kukaan muu alan välittäjistä ei ollut vielä työnsä puolesta somessa. Facebookin lisäksi Koivumäki on aktiivinen myös LinkedInissä ja Instagramissa. Viiden Kiinteistömaailma-vuoden aikana hän yleni Bulevardin toimiston kehitysjohtajaksi ja oli parhaimmillaan ketjun toiseksi paras myyjä Helsingissä. Sieltä hän siirtyi Kotijoukkueen palvelukseen vuonna 2017. Hän rikkoi Kotijoukkueen myyntiennätykset tuoden ketjun liikevaihdosta lähes kolmanneksen.  Koivumäki on hyödyntänyt venäläisiä juuriaan myydessään asuntoja venäläisille. Hänen tunnetuimpia välityksiään oli syksyllä 2017 Moskovan entisen varapormestari Vladimir Malyškovin ostama 435-neliöinen ja 2,6 miljoonaa euroa maksanut asunto Katajanokalla. 
Koivumäki perusti yhtiökumppaniensa kanssa Neliöt Liikkuu LKV:n yrityksen alkuvuonna 2019. Hän on myös osakkaana helsinkiläisessä parturi-kampaamossa. Koivumäellä on myös hänen nimeään kantava konsultointiyritys, jonka kautta hän tarjoaa puhujakeikkoja ja osallistuu myynti- ja markkinointialan asiantuntijatapahtumiin.

Koivumäki mediassa

Keväällä 2019 Koivumäki esiintyi Nelosen Asuntokaupat sokkona -ohjelmassa, jossa hänen tehtävänsä oli etsiä ostajille sopivat kodit ja neuvottella niiden hinnat. 
Hän on esittänyt välittäjää myös Ylen Aikuiset-televisiosarjassa.

Teokset

Koivumäen ja Katleena Kortesuon kirja Sata faktaa myynnistä ilmestyi keväällä 2019.

Yksityiselämä

Koivumäki muutti perheensä kanssa Pietarista Lappeenrantaan vuonna 1992. Koivumäen isällä on suomalaiset sukujuuret.
Scunthorpe United FC

Historia

Lempinimellä The Iron, "rauta", kulkeva seura perustettiin vuonna 1899 nimellä Scunthorpe and Lindsey United, mutta Englannin jalkapalloliigan sarjoihin se osallistui ensi kertaa vasta vuonna 1950 sarjajärjestelmän laajennuksen astuttua voimaan.
Kaudeksi 2007–2008 Scunthorpe United nousi maan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle, mestaruussarjaan, 45 vuoden tauon jälkeen. Yhden ykkösliigassa vietetyn kauden jälkeen se nousi jälleen mestaruussarjaan kaudeksi 2009–2010 pudotuspelikarsintojen kautta sijoituttuaan sarjassa kuudenneksi. Keväällä 2011 seura putosi takaisin ykkösliigaan ja kahden vuoden päästä edelleen kakkosliigaan.

Stadion

Kotiottelunsa Scunthorpe United pelaa 9 088 -paikkaisella Glanford Parkilla, joka valmistui vuonna 1988. Tuolloin Scunthorpe oli yli 30 vuoteen ensimmäinen englantilaisseura, joka muutti vastavalmistuneelle jalkapallostadionille. Ennen uuden stadionin valmistumista laitakaupungin Glanfordiin joukkue pelasi Scunthorpen keskustassa sijainneella, vuonna 1867 valmistuneella Old Showgroundilla, joka purettiin uuden stadionin valmistumisen yhteydessä. Nykyään Showgroundin tilalla on hypermarketti.
Hinton (Alberta)

Historia

Hintonin asutuksen sijainti on vaihtanut paikkaansa kolmetoista kertaa. Kaikki asutuskeskukset ovat sijainneet nykyisten rautateiden linjauksilla, noin kahdentoista kilometrin matkalla.
Vuonna 1870 suurin osa alueen intiaaniväestöstä kärsi vakavasta isorokkoepidemiasta ja suuri joukko oli matkalla Lac Ste. Anneen, josta oli tarkoitus hakea hoitoa sairastuneille. Saavuttuaan nykyisen Hintonin alueelle he joutuivat perustamaan isorokkoleirin (ransk. Cache Picote), jonne he jättivät sairaimmat matkalaiset. Ennen kuin apua saatiin leirille, moni sinne jäänyt oli menehtynyt.
Kaupungin läpi kulki Jasper Trail, jota pitkin siirtolaiset matkasivat länteen. Vuonna 1888 Jack Gregg perusti Prairie Creek -puron (joka nykyisin tunnetaan Muskuta Creekin nimellä) lähelle turkiskauppa-aseman ja tarjosi palveluita reitillä matkaaville. 1900-luvun alussa Grand Trunk Pacific Railway rakensi mantereen ylittävää rautatietä alueen halki ja vuonna 1908 perusti rautatienrakentajille asuialueen aikaisemman turkiskauppa-aseman lähelle. Vuonna 1912 samainen yhtiö perusti toisen asuinalueen kolme kilometriä itään ensimmäisestä. Toinen rautatieyhtiö Canadian Northern Railway rakensi omaa ratalinjaansa samoihin aikoihin ja perusti noin viisi kilometriä itään Blissin rautatieaseman ja vuotta myöhemmin kauemmaksi itään Dalehurstin rautatieaseman, josta tuli myöhemmin Hintonin postitoimisto.
Vuonna 1939 alueen väkiluku oli noin 1 000 asukasta, mutta taloudellisen taantuman vuoksi se lähes autioitui kymmenen vuotta myöhemmin. Seudulle perustettiin kaksi uutta kaupunkia (Drinnan ja Hinton), ja väkiluku kasvoi huomattavasti vuonna 1955 valmistuneen sellutehtaan aloitettua toiminnan. Nykyinen Hintonin kaupunki perustettiin 27. maaliskuuta 1957, kun vanha Hinton ja läheinen Drinnanin kylä yhdistettiin. Vuonna 1967 kaupungin väkiluku oli 4 467 asukasta ja vuonna 1980 hieman yli 8 000.

Tieliikenne

Hintonin läpi johtava Yellowhead Highway on kaupungin tärkein tieliikenneväylä. Tie saa alkunsa Prince Rupertista ja päättyy Winnipegiin.
Kaupungin sisäistä liikkennettä on hoitanut vuodesta 2007 alkaen Hinton Transit.

Lentoliikenne

Hinton/Jasper-Hintonin lentoasema sijaitsee 17,6 kilometriä kaupungista lounaseen. Kentältä lentävät lähinnä tilauslentoyhtiöt. Lähin reittiliikenteen lentoasema on Edmonton.

Rautatieliikenne

Hintonin rautatieasemalla pysähtyy tarvittaessa VIA Railin mantereen halki kulkeva The Canadian.
CableACE-palkinto

CableACE-palkinto (ACE oli akronyymi sanoista Award for Cable Excellence) oli palkinto, jota jaettiin aina vuodesta 1978 vuoteen 1997 asti yhdysvaltalaisen kaapelitelevision kunniaksi. Palkinnon laati National Cable & Telecommunications Association (NCTA) kaapelitelevisiolle vastineeksi Emmy-palkinnolle, josta ei ennen vuosien 1987–88 kautta löytynyt kyseiselle aihealueelle palkintoa. Vuoden 1997 jälkeen Emmy sisälsi myös tämän palkinnon tehden CableACE-palkinnon turhaksi.
Mauri Honkajuuri

Iivari Mauri (Ivar Mauritz) Honkajuuri (vuoteen 1906 Tallroth, 13. elokuuta 1882 Nurmo – 18. helmikuuta 1948 Helsinki) oli suomalainen varatuomari ja Kansallis-Osake-Pankin (KOP) pääjohtaja (1934–1948). Hän oli Suomalaisen puolueen kansanedustaja Vaasan läänin eteläisestä vaalipiiristä 1909–1914.

Elämä ja ura

Honkajuuren vanhemmat olivat kirkkoherra Albert Emil Tallroth ja Forsmanin sukuun kuulunut Alma Cecilia Forsman. Honkajuuri valmistui ylioppilaaksi Vaasan lyseosta vuonna 1900. Hän suoritti oikeustutkinnon 1903 sekä ylemmän hallintotutkinnon 1903 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1906.
Honkajuuri toimi Ilmajoen ja Seinäjoen piirin kruununnimismiehenä 1903–1910, minkä jälkeen hän siirtyi KOP:n palvelukseen. Honkajuuri oli pankin Vaasan konttorin esimies 1910–1912, pankin johtokunnan jäsen 1912–1948, pääjohtajan sijainen 1929–1934 ja lopulta pääjohtaja 1934–1948. Ensimmäisinä pääjohtajavuosinaan Honkajuuri keskittyi 1930-luvun lamasta toipumiseen ja vahvisti pankin kannattavuutta ja vakavaraisuutta. Hänen loppukauteensa vaikutti vahvasti toinen maailmansota ja sitä seurannut jälleenrakennusaika. Honkajuuri kuoli vuonna 1948 ja häntä seurasi pääjohtajan tehtävässä hänen vävynsä Matti Virkkunen. Honkajuuren poika Paavo Honkajuuri toimi fuusioituneen Rauma-Repolan johtajana.
Honkajuuri oli aktiivinen Suomen itsenäistymisen jälkeisissä Itä-Karjalan suuntautuneissa heimosodissa, joissa hän oli Suomen hallitusta edustava hallinnollinen toimija. Aluksi hän oli Suomen hallituksen edustajana miehitetyllä Uhtualla kesällä 1918. Joulukuusta 1918 Honkajuuri kuului Viron Avustamisen Päätoimikuntaan ja maaliskuusta 1919 heimoaktivistien Karjalan komiteaan järjestäen heimosotaretkiä. Hän oli edelleen Suomen hallituksen edustajana Aunuksen Karjalassa 1919 ja huolehti siellä Suomesta tulevan viljan jakelusta. Toukokuussa 1919 Honkajuuri oli Aunuksen väliaikaisen toimikunnan edustajana Suomen valtioneuvostossa.
Honkajuuri oli presidentin valitsijamies vuoden 1925 presidentinvaaleissa, kuului Helsingin kaupunginvaltuustoon (1911–1912, 1917–1918 ja 1926–1928) ja kokoomuksen valtuuskuntaan (1918–1929) sekä toimi Keskuskauppakamarin, Suomen pankkiyhdistyksen ja Kansallisteatterin johtokunnan puheenjohtajana ja Pellonraivaus Oy:n hallintoneuvoston puheenjohtajana.
Vuodesta 1908 Honkajuuri oli naimisissa näyttelijä Helmi Amanda Tähtisen kanssa. Honkajuuri omisti vuodesta 1939 Kirstulan kartanon Hämeenlinnan maalaiskunnassa.
PEN/Faulkner-palkinto

PEN/Faulkner -palkinto on PEN/Faulkner-säätiön jakama kaunokirjallisuuden palkinto, jota on jaettu vuosittain maaliskuussa vuodesta 1981 lähtien. Palkinto on nimetty kirjailija William Faulknerin mukaan, ja sen arvo on 15 000 dollaria (noin 12 000 euroa). Kansainvälisen kirjailijaliitto PEN on säätiön kanssa yhteistyössä palkinnon tukemisessa.

Historia

PEN/Faulkner-palkinnon perusti kansainvälinen kirjailijaliitto PEN, joka nimesi palkinnon kirjailija William Faulknerin mukaan. Faulkner itse perusti nuorille kirjoittajille suunnatun palkinnon voitettuaan Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1949. Palkinnon suuruus on 15 000 dollaria ja se jaetaan vuosittain yhdelle yhdysvaltalaiselle kirjailijalle. Palkinto on yksi osa PENin tarkoitusta ”tuoda amerikkalaiset kirjailijat ja lukijat yhteen erilaisissa tapahtumissa, jotka edistävät rakkautta kirjallisuuteen”. Neljä finalistia saavat palkinnoksi 5 000 dollaria.
Palkinnon myöntäminen alkaa, kun PEN valitsee kolme huomattavaa kaunokirjailijaa, jotka valitsevat lopulta voittajateoksen ja neljä finalistia kaikkien osallistuvien, noin 300 romaanin ja novellikokoelman joukosta. Palkintosummien määrästä johtuen PEN/Faulkner-palkinto on Yhdysvaltain suurin muiden kirjailijoiden jakama kirjallisuuspalkinto. Kaikki viisi voittavaa kirjailijaa lukevat teoksiaan palkintojenjakogaalassa, joka järjestetään joka vuosi maaliskuussa Folger Shakespeare -kirjastossa.
PEN/Faulkner-kirjallisuuspalkinto on vuosien saatossa muotoutunut yhdeksi Yhdysvaltain arvostetuimmista kirjallisuuspalkinnoista.
Invincible-luokka (taisteluristeilijä)

Invincible-luokan taisteluristeilijät, jotka rakennettiin Britannian Kuninkaalliselle laivastolle 1908, olivat maailman kolme ensimmäistä taisteluristeilijää. Alusten suunnittelu perustui amiraali Sir John Fisherin ajatuksiin aluksista, joilla on vasta valmistuneen taistelulaiva HMS Dreadnoughtin 12 tuuman pääaseet ja Minotaur-luokan panssariristeilijän 6 tuuman panssarointi ja ennen kuulumaton 25 solmun nopeus. Tällainen yhdistelmä katsottiin merialueiden valvontaan parhaiten sopivaksi.

Suunnittelu

Kolmen aluksen lopulliset suunnitelmat saatiin valmiiksi vuoden 1906 alussa. Alusten aseistuksena tuli olemaan kahdeksan 12 tuuman tykkiä sijoitettuna neljään kahden tykin torniin. Torneista yksi sijoitettiin keulaan ja toinen perään ja loput kaksi aluksen keskelle kumpaankin laitaan. Tykit olivat samoja, joita asennettiin taistelulaivoihin.
Alusten panssarointia jouduttiin keventämään halutun nopeuden saavuttamiseksi. Panssarivyö oli keskilaivassa 6 tuumaa oheten neljään keulaan ja perään mentäessä. Kansipanssari oli joissakin kohdissa ainoastaan 3/4 tuumaa. Amiraali Fisherin mielestä alusten nopeudessa oli niiden paras suoja.
Alusten nopeus oli määrätty 25 solmuun, mutta valmistuttuaan alukset kykenivät 28 solmun nopeuteen.
M/S Astrea

Käyttöhistoria

7. heinäkuuta 1990 alus laskettiin vesille. 14. tammikuuta 1991 alus luovutettiin Finncarriersin omistukseen, joka rekisteröi sen Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Helsinki. Tämän jälkeen Astrea siirtyi reitille Suomi–Iso-Britannia–Espanja. Tammikuussa 2001 alus rekisteröitiin Finnlinesin omistukseen.
Nykyisen omistajan, norjalaisen Finland RoRo KS:än haltuun Astrea päätyi 19. marraskuuta 2003. Uusi omistaja siirsi aluksen Norjan lipun alle ja vuokrasi aluksen Finnlinesille. Syyskuussa 2006 Tanskan puolustusministeriö vuokrasi aluksen ja teki sillä yhden matkan Itämeren ja Lähi-idän välillä. Tammikuussa 2007 norjalainen Sea-Cargo Skips AS vuokrasi aluksen ja aloitti liikennöinnin sillä reitillä Bergen–Håvik–Tanager–Immingham.
Chantiers et Ateliers Augustin Normand

Chantiers et Ateliers Augustin Normand on Le Havressa Ranskassa toimiva telakka. Se oli 1900-luvun alussa tunnettu pienten sotalaivojen valmistajana. Yhtiö valmisti myös Normand-kattiloita, jotka olivat varhaisia kolmen uunin vesiputkikattiloita.
Alanen (järvi Lahdessa)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 75 hehtaaria, se on 1,3 kilometriä pitkä ja 1,0 kilometriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 4,3 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Arrajoen valuma-alueella (14.16), jonka Seestanjoen valuma-alueeseen (14.165) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 109,2 metriä mpy.
Krista Hannula

Krista Hannula on suomalainen näyttelijä ja käsikirjoittaja. Hän opiskelee Aalto-yliopistossa elokuva- ja tv-käsikirjoitusta Helsingissä. 
Hannula on toiminut toisena käsikirjoittajana suomalaisessa omakustanne-elokuvassa Äpärä, jossa hän myös näytteli Jonnan roolin
Ritva Aro

Ritva Lempi Emilia Aro (oik. Aro-Maskula; 28. helmikuuta 1905 Kotka – 4. kesäkuuta 1991 Turku) oli suomalainen laulaja (sopraano) ja näyttelijä, joka esiintyi opereteissa, oopperoissa sekä kolmessa suomalaisessa elokuvassa. Hän oli Hanna Granfeltin ja Anna Hagelstamin oppilas.
Aro oli 1930- ja 1940-luvulla tunnettu operettiprimadonna, joka sai 1930-luvulla Kansallisoopperan operettituotannoissa työskennellessään enemmän palkkaa kuin yksikään varsinaisista oopperalaulajista. Hän vieraili myös Ruotsissa ja toimi laulunopettajana Turussa. Aron puoliso oli eversti Lauri Maskula.
Ondrusovan luostari

Ondrusovan luostari (myös Ontrusovan luostari) oli pieni ortodoksinen luostari, joka sijaitsi Kirkkoniemessä Alavoisenjoen suun läheisyydessä Laatokan rannalla Aunuksen Karjalassa nykyisen Karjalan tasavallan alueella. 
Ondrusovan luostarin perusti Adrian Ondrusovalainen 1500-luvun alussa. Seudun karjalaiset käänsivät nimen Adrian muotoon Ontros, josta nimi Ontrusovan muotoutui. Adrian oli syntyjään ylhäissukuinen aatelismies Aunuksen Karjalasta, jonka maatila sijaitsi lähellä Aleksanteri Syväriläisen luostaria. Adrian siirtyi Valamon luostariin, jossa hänet vihittiin munkiksi. Tämän jälkeen hän siirtyi Alavoisenjoen suulle, jonne perusti ensin erakkomajansa ja rakensi sinne kirkon pyhän Nikolaos Ihmeidentekijän muistolle. Tästä sai Ondrusovan luostari alkunsa. Luostarin lähistöllä asunut rosvopäällikkö ei aluksi halunnut luostaria mailleen, mutta myöntyi sitten. Rosvopäällikkö itse siirtyi luostariin, ihmeellisen pelastumisensa vuoksi ja hänet vihittiin munkiksi nimellä Kiprian Storoževilainen.
Ondrusovan luostari vaurastui nopeasti luostarin saamien lahjoitusten myötä, joita muun muassa saatiin tsaari Iivana Julmalta. Luostarin perustaja Adrian Ondrusovalainen kuoli paluumatkallaan Moskovasta rosvojoukon murhaamana vuonna 1549. Luostarin veljestö kuljetti sittemmin hänen jäännöksensä luostariin, jossa ne haudattiin luostarin kirkon muuriin.
Ondrusovan luostari suljettiin 1700-luvulla, koska luostarin veljestö kannatti vanhauskoisuutta, jota Venäjän ortodoksinen kirkko vainosi. Luostarien ystävänä tunnettu Tsaari Aleksanteri I vapautti luostarin toimintakiellosta 1800-luvun alussa ja asetti muutamia pappismunkkeja sen johtoon. Aleksanteri I itse vieraili luostarissa Suomeen suuntautuneella matkallaan vuonna 1819. 
Luostari oli uudelleen avaamisensa jälkeen köyhä erakkola. Suurin osa luostarin rakennuksista oli puisia, ja sen munkit olivat köyhiä kerjäläismunkkeja, jotka elivät köyhän rahvaan keskuudessa. Luostarin munkit olivat seudun väestön suosiossa, sillä he puhuivat karjalaa, eivätkä venäjää tai kirkkoslaavia, kuten esimerkiksi Valamon munkit. Myös Suomen karjalaiset pitivät luostari arvossa ja tekivät sinne pyhiinvaellusmatkojaan. Ondrusovan kuten monien muidenkin luostarien toiminta Venäjällä päättyi bolševikkien valtaannousuun vuoden 1917 lokakuun vallankumoksen myötä.
Koivukosken voimalaitos

Postimerkkejä

7. heinäkuuta 1951 Suomessa julkaistiin ruskea 20 markan arvoinen postimerkki Kajaanin kaupungin 300-vuotisjuhlien kunniaksi. Postimerkissä näkyvät Ämmäkosken saaressa oleva Isak Rasmuksenpojan johdolla vuosina 1604–1619 rakennettu Kajaanin linna (1619–1717), Koivukosken voimalaitos ja Jac Ahrenbergin Kajaanin kirkko (1896) sekä Engelin suunnitteleman Kajaanin raatihuoneen tornit.
Saara Sihvonen

Saara-Maria Sihvonen (s. 18. huhtikuuta 1991 Helsinki) on kansainvälisesti menestynyt suomalainen malli. 179 senttimetriä pitkä Sihvonen aloitti uransa  19-vuotiaana Suomen Huippumalli haussa -kilpailusta vuonna 2010, jossa hän sijoittui toiseksi. Hänet otti talliinsa Toni Korpineva, joka edisti hänen uraansa alkaen muotimaailman kakkosmarkkinoilta eli Aasiasta ja Australiasta. Sittemmin Sihvosesta on Cosmopolitan-lehden mukaan tullut Huippumalli haussa -formaatin menestyneimpiin kuuluva löytö kansainvälisesti.
New Yorkissa Sihvonen on esiintynyt muun muassa Akriksen ja Club Monacon näytöksissä. Lontoossa hänet on nähty mm. Emilia Wicksteadin ja Mulberryn tehtävissä. Hän oli Suomen parhaiten ansaitseva malli vuonna 2017.
Sihvonen on toiminut mallina Chanelille, Yves Saint Laurentille, Mulberrylle, Pierre Balmainille, Célinelle, Armanille, Hermèsille, Hervé Légerille, Lacostelle ja Givenchylle. Hän on tehnyt myös muotijuttujen kuvauksia useisiin lehtiin, kuten Elle USA ja Marie Claire USA. Häntä edustavat useat mallitoimistot ympäri maailmaa.
Suomessa Saara Sihvonen nimitettiin vuonna 2017 Raision uudeksi Elovena-tytöksi.
Insarin piiri

Insarin piiri (ven. Инса́рский райо́н, Insarski raion) on kunnallishallintoalue Mordvan tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1928 perustetun piirin pinta-ala on 968,6 neliökilometriä. Asukkaita on 13 100 henkeä (vuonna 2015).
Insarin piiri sijaitsee Mordvan tasavallan eteläosassa. Se rajoittuu lännessä Kovylkinon, pohjoisessa Kadoškinon ja koillisessa Ruzajevkan piireihin sekä etelässä Penzan alueeseen.
Suurin osa piirin alueesta kuuluu Volgan ylängön metsäarovyöhykkeeseen. Suurimmat joet ovat Issa, Potiž, Zujevka, Vjazera ja Insarka. Hyötykaivannaisia ovat savi, hiekka ja hiekkakivi.
Hallinnollinen keskus on Insarin kaupunki. Kaupunkikunnan lisäksi piiriin kuuluu 15 maalaiskuntaa: Jamštšina, Jandovištše, Jazykova Pjatina, Kazejevka, Kotšetovka, Luhmenski Maidan, Mordovskaja Pajovka, Nižnjaja Vjazera, Novlei, Russkaja Pajevka, Šadymo-Ryskino, Sialejevskaja Pjatina, Staryje Verhissy, Tšelmodejevski Maidan ja Verhnjaja Luhma. Asukkaat ovat etupäässä venäläisiä, mokšalaisia ja tataareja. Kaupunkiväestön osuus on 64,5 %.
Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljan ja maidon tuotantoon. Insarin kaupungissa on teollisuutta. Paikallislehtenä ilmestyy Insarski vestnik.
André de Montbard

André de Montbard (5. marraskuuta n. 1097 – 17. tammikuuta 1156) oli Temppeliherrain ritarikunnan viides suurmestari ja myös tämän kolmas perustajaritari. Hänen sukunsa oli kotoisin Burgundista, ja de Montbard oli kotoisin Pontarlierista. Hän oli myös Bernhard Clairvauxlaisen eno.
De Montbard liittyi ritarikuntaan varsinaisesti vuonna 1129 ja lähti Palestiinaan, jossa hän nousi nopeasti senesalkin asemaan, suurmestarin oikeaksi kädeksi. Vuonna 1153 käydyn Askalonin taistelun jälkeen hänet valittiin taistelussa kuolleen suurmestari Bernard de Tremelayn seuraajaksi. De Montbard kuoli Jerusalemissa 1156, ja hänen seuraajakseen valittiin Bertrand de Blanchefort.
De Montbardia on myös kutsuttu André de Montiksi tai André Montbardilaiseksi.
Suur-Kolumbia

Historia

Maa perustettiin Simón Bolívarin vapautettua Etelä-Amerikan valtiot, ja se oli aluksi Kolumbian, Ecuadorin ja Venezuelan unioni. Perustuslaki valmistui vuonna 1821 ja maan pääkaupungiksi tuli Bogotá. Samana vuonna Panama liitettiin osaksi Suur-Kolumbiaa.
Nopeasti valtion perustamisen jälkeen syntyi separatistisia liikkeitä eri maakunnissa johtuen Bolívarin eroamisesta maan johdosta vuonna 1830. Bolívar olisi halunnut luoda Suur-Kolumbiasta koko Etelä-Amerikan käsittävän valtion, mutta muiden alueen maiden poliitikot vastustivat tätä. Venezuela ja Ecuador itsenäistyivät vuonna 1831. Kolumbian ja Panaman alueesta tuli Uuden-Granadan tasavalta, joka vaihtoi nimensä ensin Granadalaiseksi valtioliitoksi vuonna 1858, sitten Kolumbian yhdysvalloiksi vuonna 1863 ja lopulta nykyiseksi Kolumbian tasavallaksi vuonna 1886. Panama itsenäistyi vuonna 1903.
Ryan Coogler

Ura

USC School of Cinematic Artsissa opiskelleen Cooglerin ensimmäinen kokopitkä elokuva oli Sundancen elokuvajuhlilla vuonna 2013 ensi-iltansa saanut Fruitvale Station. Se palkittiin sekä tuomariston että yleisön myöntämällä palkinnolla.
Heinäkuussa 2013 MGM:n ilmoitettiin sopineen, että Coogler ohjaisi elokuvan Creed: The Legacy of Rocky, jonka tämä oli käsikirjoittanut Aaron Covingtonin kanssa. Elokuvassa Michael B. Jordan esittää Rocky-elokuvissa esiintyneen Apollo Creedin poikaa, jota Sylvester Stallonen näyttelemä Rocky Balboa kouluttaa nyrkkeilijänä.
Tammikuussa 2016 Coogler valittiin ohjaamaan Marvel Studiosin supersankarielokuva Black Panther, joka sai ensi-iltansa helmikuussa 2018.