google/wiki40b huggingface dataset:
Ndonga

Ndonga on bantukieliin kuuluvan oshivambon kielen murre, jota puhutaan Namibian Ambomaalla ja Angolan eteläosassa. Puhujia sillä on noin 690 000. Ensimmäisen
ndongankielisen kirjan, ABD Moshindonga: omukanda uatango koshindonga ua piangoa, kirjoitti lähetystyöntekijä Pietari Kurvinen vuonna 1876. Suomalainen lähetyssaarnaaja Martti Rautanen loi ndongalle kirjakielen ja käänsi sille osan Raamattua. Ndongan kielelle oppikirjoja laati August Pettinen, joka oli Ambomaalla lähetystyössä vuodesta 1887 alkaen parikymmentä vuotta.
Lustgarten

Lustgarten on puistomainen aukio Berliinin historiallisessa keskustassa Spreeinselin saarella. Sen vierellä sijaitsevat Berliinin tuomiokirkko ja Altes Museum. Lustgartenia erottaa viereisestä Schlossplatz-aukiosta Karl-Liebknecht-Strasse-katu.
Lustgarten oli alkujaan Berliinin kaupunkilinnan keittiöpuutarha. Se luotiin vaaliruhtinas Juhana Yrjön määräyksellä vuonna 1573 kuivaamalla paikalla sijainnut suo. Puutarha pääsi villiintymään kolmikymmenvuotisen sodan aikana, ja vuonna 1646 hovipuutarhuri Michael Hanf muutti sen hollantilaistyyliseksi muotopuutarhaksi. Myöhemmin puutarhaan sijoitettiin suihkulähteitä, patsaita, lintuhäkkejä ja muita huvituksia, ja se avattiin yleisölle. Kuningas Fredrik Vilhelm I muutatti sen paraatikentäksi, mutta 1700-luvun lopussa sinne istutettiin jälleen puita. Altes Museum -museo valmistui aukion laidalle vuonna 1830. Arkkitehdit Karl Friedrich Schinkel ja Peter Joseph Lenné suunnittelivat Lustgartenille uuden ilmeen. Aukiolle sijoitettiin ensin suuri graniittinen malja, ja vuonna 1870 Fredrik Vilhelm III:n ratsastajapatsas. Tuomiokirkon nykyinen rakennus valmistui aukion itälaidalle vuonna 1905.
Weimarin tasavallan aikana Lustgarten oli suosittu poliittisten joukkokokousten järjestämispaikka. Natsien noustua valtaan aukio tasattiin uudelleen paraatikentäksi vuonna 1934. DDR:n aikana Lustgartenista ja viereisestä Schlossplatzista muodostettiin yhdessä uusi Marx-Engels-Platz-niminen suuraukio. Paikka pysyi avoimena kenttänä vuoteen 1998 saakka, mutta sen jälkeen on pyritty palaamaan Schinkelin 1820-luvulla laatimaan puistosuunnitelmaan. Aukion tunnetuin nähtävyys on alkujaan vuonna 1828 valmistunut suuri graniittinen malja, joka on nyttemmin palautettu vanhalle paikalleen. Se painaa noin 70 tonnia. Schinkel oli alkujaan suunnitellut maljan kuninkaallisen museon (nykyinen Altes Museum) rotundaan , mutta yhdestä graniittilohkareesta veistettyä halkaisijaltaan seitsenmetristä maljaa ei ollut mahdollista siirtää rakennuksen sisälle, joten se tyydyttiin sijoittamaan aukiolle museon edustalle.
Vuonna 1942 Herbert Baumin johtama juutalainen vastarintaryhmä yritti tuhota Lustgarteniin pystytetyn, Joseph Goebbelsin suunnitteleman natsien propagandanäyttelyn, jonka aiheena olivat olot Neuvostoliitossa. Ryhmän jäsenet jäivät kiinni ja heidät teloitettiin. DDR:n hallinto pystytti vuonna 1981 Lusgarteniin muistomerkin Baumin vastarintaryhmälle. Siitä on myöhemmin peitetty tekstit, joissa vannottiin ikuista ystävyyttä Neuvostoliitolle.
Eksessiivi

Eksessiivi eli eronto eli yleinen erosija on suuntasija, joka ilmaisee muutosta jostakin olotilasta, jonakin olemisen päättymistä. Eksessiiviä ei pidetä osana suomen yleiskieltä, mutta sitä tavataan eräissä murteissa. Eksessiivi ilmaisee abstraktia eli käsitteellistä eroamista samaan tapaan kuin yleinen olosija eli essiivi abstraktia olemista (lapsena, äitinä) ja yleinen tulosija eli translatiivi abstraktia tulemista (lapseksi, äidiksi). Eksessiiviä voidaan verrata suomen kielessä havainnollisempiin elatiiviin (-stA) ja ablatiiviin (-ltA), eli sisäiseen ja ulkoiseen erosijaan.

Eksessiivi eri kielissä

Eksessiivi esiintyy harvinaisena mm. itämerensuomalaisissa kielissä.
Lauri Jäntin säätiö

Lauri Jäntin säätiö on säätiö, jonka Lauri Jäntti perusti suomenkielisen tietokirjallisuuden edistämiseksi Helsingissä 30. marraskuuta 1983. Säätiö myöntää tunnustuspalkintoja merkittävien tietokirjojen tekijöille tietokirjallisuuden kehittämiseksi.
Vuodesta 1985 lähtien Lauri Jäntin palkinto on jaettu vuosittain edellisenä vuonna ilmestyneestä suomenkielisestä tietokirjasta. Lauri Jäntin palkinto on 15 000 euroa ja sen lisäksi jaetaan kunniamaininnat, joista kukin on 5 000 euroa. Lisäksi vuodesta 2003 alkaen on joka viides vuosi myönnetty kunniapalkinto (30 000 euroa) elämäntyöstä tietokirjallisuuden alalla sekä vuodesta 2009 joka kolmas vuosi lasten ja nuorten tietokirjallisuuden Tieto-Lauri-palkinto.
Ilmakemia

Ilmakemia on ilmakehätieteisiin kuuluva luonnontieteiden ala, joka tutkii kemiallisia prosesseja ilmakehässä (tai laajemmin eri planeettojen kaasukehissä). 
Ilmakemia koskettaa monia muita tieteenaloja kuten kemiaa, meteorologiaa, fysiikkaa ja biologiaa.
Ilmakehän kemiallinen rakenne ja sen muutokset ovat tärkeitä, koska se vaikuttaa elollisen luonnon selviämiseen maapallolla. Esimerkkejä ilmakemian tutkimista ongelmista ovat happamoituminen, otsonikato, ilmansaasteet ja ilmaston lämpenemiseen liittyvät tekijät.
Monet ilmakemian keskeisistä teorioista on kehitetty vasta 1970- ja 1980-luvuilla. Esimerkki tällaisesta on otsonikato, jonka löytyminen Etelämantereelta 1985 vaati uusia teorioita sen kemian selittämiseksi.
Hematopoieesi

Hematopoieesi eli verenmuodostus on biologinen prosessi, jolla keho tuottaa lisää verta. Terveen aikuisen ihmisen keho tuottaa noin 10¹¹–10¹² uutta verisolua päivässä. Verisolut muodostuvat hematopoieesissa luuytimessä sijaitsevista erikoistuneista kantasoluista.
Petri Juutinen

Petri Antero Juutinen on suomalainen matemaatikko ja professori. Hän on toiminut Jyväskylän yliopiston matematiikan professorina vuodesta 2015.

Akateeminen ura

Petri Juutinen valmistui 1997 filosofian maisteriksi matematiikasta. Tohtoriksi hän väitteli Jyväskylän yliopistossa 1998. Hänen väitöskirjansa käsitteli ongelmien minimoimista Lipschitzin yhtälöissä niin kutsuttuun viskositeettiteoriaan perustuvien ratkaisujen kautta. Väitöskirjan ohjaajana toimi professori Tero Kilpeläinen.
Valmistuttuaan Juutinen työskenteli eri tehtävissä Jyväskylän yliopistossa: tutkimusassistenttina, tutkijana, assistenttina ja yliassistenttina. Hän on uransa aikana tehnyt useita tutkimusvierailuja ulkomaisiin yliopistoihin. Hän on ollut vierailevana tutkijana mm. Universidad Autónoma de Madridissa, Northwestern-yliopistossa, Mittag-Leffler-instituutissa, Pittsburghin yliopistossa ja Kalifornian yliopistossa. Vuosina 2005–2010 Juutinen toimi akatemiatutkijana. Hän johti vuodesta 2011 Suomen Akatemian tutkimushanketta.
Juutinen osallistui vuosina 2009–2011 useiden suomalaisten professoreiden ja matemaatikoiden ohella pohjoismaisena yhteistyönä toteutettuun hankkeeseen Matemaattinen analyysi ja sen sovellukset (engl. Analysis and Applications). Pohjoismaiden lisäksi siihen otti osaa yliopistoja Venäjältä, Italiasta ja Virosta. Suomesta projektiin osallistuivat Jyväskylän yliopiston ohella Helsingin yliopisto, Turun yliopisto, Oulun yliopisto, Teknillinen korkeakoulu ja Joensuun yliopisto. Jyväskylästä siihen osallistuivat Juutisen lisäksi mm. professorit Xiao Zhong, Tero Kilpeläinen, Pekka Koskela ja Jani Onninen.

Professoriksi

Vuonna 2010 Juutinen sai nimityksen määräaikaiseksi matematiikan professoriksi Jyväskylän yliopistoon. Vakinaisena matematiikan professorina hän aloitti vuoden 2015 alussa. Professuurin erityisala on matematiikanopettajien kouluttaminen. Virkaanastujaisluennossaan kesäkuussa 2015 Juutinen käsitteli, millaista matematiikkaa oppilaitoksissa pitäisi opettaa ja millä tavoin sitä pitäisi opettaa.

Tutkimusura

Matemaatikkona Juutinen on tutkinut mm. kvasilineaareja differentiaaliyhtälöitä. Hänen erityisalaansa ovat epälineaariset differentiaaliyhtälöt ja variaatio-ongelmat, jotka ovat osa matemaattista analyysiä. Matemaattinen analyysi on eräs matematiikan ja tilastotieteen laitoksen painopistealue. Jyväskylän yliopistossa toimii yhteistyössä Helsingin yliopiston kanssa vuosina 2014-2019 Suomen Akatemian nimeämä Analyysin ja dynamiikan huippututkimusyksikkö, jonka keskeinen tutkimusalue matemaattinen analyysi on.
Tullessaan professoriksi (2015) Juutinen oli julkaissut 27 vertaisarvioitua tieteellistä artikkelia, joista monet olivat ilmestyneet matematiikan arvostetuissa kansainvälisissä julkaisuissa.
Yhdistelmä-DNA-tekniikka

Siirtogeenisen lääketuotannon periaatteet

Tässä käytetään esimerkkinä insuliinin valmistusta. Insuliini on haiman tuottama hormoni. Se on välttämätön kehon glukoositasapainon säätelyssä. Diabeetikolla haima ei pysty tuottamaan tarpeeksi insuliinia. Ennen kuvatunlaisen tekniikan kehittämistä 1980-luvulla diabeetikoille oli tarjolla ainoastaan eläininsuliinia ja sitäkin vain rajallisia määriä. Yleensä käytettiin teurastetuista sioista saatavaa insuliinia. Nykyään käytössä on lähinnä ihmisinsuliini (jonka käyttö on selvästi jo vähentynyt) ja ennen kaikkea insuliinista tehdyt johdokset. Suomessa ei ole enää rekisteröityjä eläininsuliineja kaupan (2006). Erityisluvalla niitä kuitenkin saa.
Penicillium roqueforti

Sienimyrkyt

Penicillium roqueforti tuottaa sienimyrkkyjä, muun muassa roquefortiinia, joka estää joidenkin bakteereiden kasvua. Näillä myrkyillä ei ole todettu olevan vaikutusta ihmiseen edes teollisen juustonvalmistuksen aiheuttamassa jatkuvassa altistuksessa.

Historia

Ihminen on käyttänyt Penicillium roquefortia hyväkseen juustonvalmistuksessa jo ainakin kahden tuhannen vuoden ajan.
Kanneluuri

Kanneluuri eli kanneli (< lat. canna, ’ruoko’) on antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa ja yleisesti klassista arkkitehtuuria edustavissa rakennuksissa pystyuurre pylvään tai pilarin varressa. Kanneluureja käytettiin antiikin aikana pylväissä korostamaan rakennuksen pystylinjoja.
Kanneluureja oli satunnaisesti pylväissä jo mykeneläisellä ajalla, mutta ne yleistyivät vasta myöhemmin. Kaikissa kolmessa tärkeimmässä klassisessa pylväsjärjestelmässä pylväät ovat uurretut. Doorilaisessa pylväässä oli 16–20 matalaa uurretta, joita erottivat toisistaan terävät kulmat. Joonialaisessa ja korinttilaisessa pylväässä kanneluureja oli 20–24. Ne olivat kapeampia ja syvempiä kuin doorilaisessa pylväässä, ja niitä erotti toisistaan pieni tasapinta.
Kanneluurit veistettiin vasta pystytettyyn pylvääseen. Esimerkiksi Segestan temppelin, Selinuksen Temppeli G:n ja Stratoksen Zeuksen temppelin jääminen keskeneräiseksi näkyy muun muassa siinä, ettei niiden pylväissä tai säilyneissä pylväänosissa ole kanneluureja.
Sigmar Wittig

Sigmar Wittig (s. 25. helmikuuta 1940 Nimptsch, Saksa) on saksalainen professori, joka on ollut vuodesta 2002 alkaen Saksan avaruushallinnon DLR:n pääjohtaja.
Wittig opiskeli koneinsinööriksi ja myöhemmin väitteli Aachenin yliopistossa. Hän työskenteli Yhdysvalloissa 1967 – 1976. Tämän jälkeen hän toimi Karlsruhen yliopistossa termisten turbokoneiden professorina ja 1994 alkaen yliopiston rehtorina. 
Vuonna 2002 hänet valittiin Saksan ilmailu- ja avaruustutkimuskeskuksen (DLR) hallintoneuvoston puheenjohtajaksi ja sen jälkeen hän on toimi vuoteen 2007 asti Saksan päädelegaattina ESAn neuvostossa. Hän oli Euroopan avaruusjärjestöä (ESA) johtavan neuvoston puheenjohtajana 22. heinäkuuta 2005-30. kesäkuu 2007. Hänen edeltäjänsä oli ruotsalainen Per Tegner, joka oli Ruotsin avaruushallinnon Rymdstyrelsen johtaja, joka palasi ESAn neuvoston puheenjohtajaksi vuonna 2007 ja jota seurasi vuoden 2008 kesällä Espanjan CDTIn paajohtaja Maurici Lucena .
Ralph Lauren

Ralph Lauren (alkujaan Ralph Lifshitz, s. 14. lokakuuta 1939) on yhdysvaltalainen muotisuunnittelija. Hän syntyi Bronxissa New Yorkissa juutalaisille maahanmuuttajille, Frank ja Frieda Lipschitzille. Hänen isänsä Frank oli maalari.
Lauren aloitti työnteon hyvin nuorena voidakseen ostaa tyylikkäitä kalliita pukuja. Hän piti laatua hintaa tärkeämpänä. Hänen vaatetuksensa antoikin pian hänelle trendikkään maineen ystäviensä keskuudessa.
Lauren kävi DeWitt Clintonin High Schoolia Bronxissa. Samaa koulua kävivät myös Burt Lancaster, Calvin Klein ja Stan Lee. 16-vuotiaana Lauren ja hänen keskimmäinen veljensä Jerry vaihtoivat sukunimensä Lifshitzistä Laureniksi. Jotkut pitivät tekoa heidän juutalaisen perintönsä hylkäämisenä; Laurenin mielestä se oli välttämätöntä menestymisen kannalta.
Lauren lähti opiskelemaan New Yorkin City Collegeen. Siellä hän ei kuitenkaan viihtynyt vaan keskeytti opinnot opiskeltuaan kaksi vuotta liiketaloutta. Hän palveli Yhdysvaltain armeijassa 1962–1964. Sen jälkeen hän avioitui Ricky Low-Beerin kanssa. Hän ei opiskellut muotia missään vaiheessa, mutta työskenteli Brooks Brothersilla myyntimiehenä. Vuonna 1967 Ralph Lauren loi kuuluisan Polo-brändin ja alkoi harjoittaa solmiobisnestä. Lauren nimesi brändin urheilulajin mukaan, joka edusti hänen mielestään klassista tyyliä ja ylellisyyttä. Vuonna 1969 avattiin New Yorkiin ensimmäinen Ralph Laurenin vaateliike, ja vuonna 1971 luotiin ensimmäinen Ralph Laurenin naistenmallisto. Vuonna 1972 Lauren toi markkinoille legendaarisen Polo-paidan, josta on muodostunut sittemmin ajaton klassikko.
1986 Lauren muutti valokuvaaja Edgar de Evian ja Robert Denningin entisen asunnon Rhinelander Mansionin Polo Ralph Laurenin lippulaivamyymäläksi. Samana vuonna de Evia valokuvasi Laurenin Jamaikan kodin Round Hillin aikakauslehti House & Gardeniin.
Vuonna 1987 Laurenilta leikattiin hyvänlaatuinen aivokasvain.
Vuonna 1993 Lauren toi markkinoille urheilullisen Polo Sport -malliston. Hän kuitenkin huomasi, että useista eri mallistolinjoistaan huolimatta brändiltä puuttui todellinen luksus-mallisto, joka keskittyisi ensiluokkaisiin pukuihin. Siksi Lauren toi vuonna 1994 markkinoille ylellisen miesten Purple Label -malliston, joka keskittyi laadukkaisiin, käsin tehtyihin pukuihin.
1990-luvun keskivaiheessa Polo Ralph Laurenista tuli julkinen osakeyhtiö, kun se listautui New Yorkin pörssiin symbolilla RL.
Laurenilla ja hänen vaimollaan Rickyllä, jonka kanssa hän on ollut naimisissa yli 40 vuotta, on tytär sekä kaksi poikaa: Dylan, Andrew ja David. David toimii Polo Ralph Laurenin johdossa.
Lauren tunnetaan myös vanhojen autojen keräilijänä, hänellä on yksi maailman hienoimmista vanhojen autojen kokoelmista. Hänen autonsa ovat voittaneet kilpailuja useita kertoja.
Syktyvkar

Historiaa

Syktyvkarin paikalla Sysola-joen vasemmalla rannalla on ollut asutuskeskus jo 1500-luvulla. Paikalle perustettiin Ust-Sysolsk-niminen asutuskeskus 1586 ja siitä tuli kaupunki 1780.  1800-luvun loppupuolella alueelle muutti poliittisia pakolaisia maanpakoon.
Vuonna 1930 kaupungin nimi muutettiin komilaiseen muotoon Syktyvkar. Vuosina 1936-91 kaupunki toimi Komin autonomisen sosialistisen neuvostotasavallan pääkaupunkina. 1950-luvulla kaupunki suunniteltiin uudelleen, jolloin tuhottiin mm. kuusi vanhaa kirkkoa. Nykyisessä rakennuskannassa näkyy neuvostofunktionalismin tyyli, vaikka uudistumista onkin tapahtunut 1990-luvulta alkaen. Keskustassa Sysolan rannassa on vanhaa puutaloasutusta.

Ilmasto

Ilmasto on mannermainen ja sitä kuvaavat pitkät, melko ankarat talvet ja lyhyet, varsin lämpimät kesät. Kaupungin sääaseman mittausten mukaan tammikuun keskilämpötila on -15 °C ja heinäkuun 17 °C. Keskimääräinen vuosisademäärä on 650 mm.

Talous

Syktyvkar on huomattava sellu- ja paperiteollisuuden keskus. Siellä toimii mm. Mondi Syktyvkarski LPK -hienopaperi- ja selluloosatehdas.  Kaupungissa on toiminut myös saha-, puunjalostus- ja huonekaluteollisuutta, rakennusmateriaalien ja elintarvikealan teollisuusyrityksiä.
Kaupungissa tuotettiin (2005) 35 % tasavallan leivästä ja leipomotuotteista, 43 % maitotuotteista, 90 % alkoholijuomista, 62 % sahatavarasta, 51 % vanerista, 67 % lastulevystä ja 24 % sähköstä.

Liikenne

Syktyvkarissa on jokisatama ja lentoasema. Kaupungin rautatieasemalta on rautatieyhteys Kotlasin–Vorkutan radalle, joka on Komin tärkein rata.

Kulttuuri ja koulutus

Syktyvkar on Komin tasavallan koulutuksen ja tieteen keskus. Siellä on Syktyvkarin valtionyliopisto (perustettu 1972) sekä Venäjän tiedeakatemian Uralin osaston Komin tiedekeskus (1941), kasvatustieteellinen instituutti ja Pietarin metsätieteellisen akatemian haarainstituutti.
Kaupungissa toimii Komin tasavallan kansalliskirjasto (rakennus vuodelta 1958),
 V.A. Savinin mukaan nimetty teatteri ja filharmoninen orkesteri. Nähtävyyksiin kuuluu esimerkiksi Komin tasavallan kansallismuseo (Ul. Kommunistetšeskaja 6) ja Komin kansallisgalleria (Ul. Kirova 44), kansanperinteen ja -taiteen tutkimus- ja koulutuskeskus.
Liian paksu perhoseksi

Sovitukset

Romaanista muokatun tv-elokuvan ohjasi Heidi Köngäs. Siinä pääosaa Kaisua esittää Kaarina Hazard ja Kaisun miestä Erniä Mika Nuojua. Elokuva kuvattiin Alavuden Niinimaalla.
Jouko Niva

Jouko Kullervo Niva (s. 1958 Rovaniemi) on suomalainen kolmiloikkaaja.
Kalevan kisoissa hän sijoittui toiseksi 1982 ja kolmanneksi 1984. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän sijoittui toiseksi vuosina 1982 ja 1984 sekä kolmanneksi 1980. Hän edusti Suomea kahdessa maaottelussa ja voitti lajinsa Suomi–Ruotsi-maaottelussa 1982.
Hän edusti Lapin Lukkoa.
Lumimittari

Koko ja ulkonäkö

Lumimittari on dimorfinen perhoslaji, jonka sukupuolet eroavat selvästi toisistaan. Koiraat ovat vaaleanharmaita tai ruskeanvalkoisia, hentokuvioisia perhosia. Tärkeänä tuntomerkkinä etusiiven ulompi poikkiviiru kaartuu siiven takareunan lähellä siiven tyveä kohti. Takasiivet ovat hyvin vaaleat. Siipiväli on 28–32 mm.
Naaraat ovat lentokyvyttömiä. Niiden siivet ovat surkastuneet liuskamaisiksi ja ovat pituudeltaan noin 3/4 naaraan vartalon pituudesta, ja niiden poikki kulkee selvä, tumma vyö. Väritykseltään naaras on harmaankirjava, ja sillä on pitkät jalat.
Hyvin samannäköinen, mutta selvästi pienikokoisempi laji on hallamittari (Opherophtera brumata). Sekä lumi- että hallamittari ovat lennossa samaan aikaan, ja niitä tavataan usein sekaisin.

Levinneisyys ja lentoaika

Lumimittari on eurooppalainen laji, jota tavataan Britteinsaarilta ja Etelä-Ranskasta Keski- ja Pohjois-Euroopan poikki Venäjälle. Suomessa levinneisyys painottuu eteläosiin ja levinneisyyden pohjoisraja kulkee Pohjois-Pohjanmaalla. Lumimittarin lentoaika alkaa syyskuun lopulta ja jatkuu marraskuulle.

Elinympäristö ja elintavat

Lumimittari on aivan syksyn viimeisiä perhosia. Laji viihtyy koivua kasvavissa, valoisissa metsissä, mutta myös puistoissa ja puutarhoissa. Laji lentää öisin, muttei liiku yölämpötilan ollessa pakkasella. Koiraat tulevat valolle, joskus jopa suurina joukkoina. Toukat koteloituvat maahan, ja muna talvehtii.
Runsaina esiintyminä lumimittarin toukat voivat aiheuttaa vahinkoa koivujen lehvästöille.

Ravintokasvi

Toukka elää useilla eri puulajeilla, Suomessa erityisesti koivuilla (Betula). Etelämpänä pääravintokasvi on euroopanpyökki (Fagus sylvatica).
Suihkussa laulaminen

Suihkussa laulaminen on laajalle levinnyt tapa. Monet ihmiset laulavat suihkussa, koska sen akustiset ominaisuudet saavat laulajan äänen kuulostamaan itselleen paremmalta. Pieni tila ja seinälaattojen kovat, ääntä heijastavat pinnat tuottavat erilaisia seisovia aaltoja ja kaikuja, jotka antavat äänelle syvyyttä ja runsautta. 
Suihkussa laulaminen on kirjattu ensi kertaa historiaan jo vuosisatoja sitten. Esimerkiksi muslimifilosofi Ibn Khaldun kirjoitti Muquddimahin ensimmäisessä osassa kylvyssä laulamisen ilosta, jonka hän selitti olevan peräisin kuuman ilman vaikutuksesta ihmisen henkeen.
Keskinkertaisia tai amatöörilaulajia kutsutaan yleensä ironisesti suihkulaulajiksi.
HMS Abdiel (M39)

Palvelus

HMS Abdielin käyttöönottotestaukset keskeytettiin 22. maaliskuuta 1941 ja se määrättiin estämään miinoittamalla Saksan laivaston taisteluristeilijöiden Scharnhorstin ja Gneisenaun murtautuminen Brestistä. Alus laski yhdessä HMS Intrepidin, HMS Impulsiven ja HMS Icaruksen kanssa 23. ja 28. maaliskuuta kaksi miinoitetta Brestin edustan merireiteille (operaatiot GV, GX ja GY). Miinoittajien suojana olivat HMS Kipling, HMS Kelly ja HMS Jackal.
Aluksen piti suorittaa loput koeajoistaan 17.-30. huhtikuuta, mutta ne jouduttiin jälleen keskeyttämään. Alus määrättiin risteilijä HMS Didon sekä hävittäjien HMS Kellyn, Kiplingin, HMS Kelvinin, Jackalin ja HMS Jerseyn muodostamaan osastoon. Osasto purjehti Plymouthista Gibraltarille, jossa siihen kuormattiin Maltalle toimitettavia tarvikkeita ja se liitettiin samalla Välimeren laivastoon.
Osasto muodosti 24.-28. huhtikuuta operaatio Dunlopin Force F:n, jonka tehtävänä oli toimittaa tavarat Maltalle ja sen jälkeen jatkaa matkaansa Aleksandriaan.
HMS Abdiel laski 150 miinaa 21. toukokuuta Lefkaksen saaren eteläkärkeen Joonianmerellä. Vielä samana päivänä miinakentässä tuhoutuivat Italian laivaston hävittäjä Carlo Mirabello, tykkivene Pellegrino Matteucci ja saksalaiset rahtilaivat Kybfels sekä Marburg.
HMS Abdiel, jonka saattajina olivat HMS Hero ja HMAS Nizam, laski 27. toukokuuta vastaisena yönä 800 kommandoa Soudanlahteen. Alus purjehti 31. toukokuuta yhdessä risteilijä HMS Phoeben kanssa Aleksandriasta Sfakiaan Kreetalle. Alukset evakuoivat seuraavana yönä 4 000 miestä saarelta.
HMS Abdiel yhdessä miinanlaskijasukellusvene HMS Rorqualin ja sisaraluksensa HMS Welshmanin kanssa laski joulukuusta 1942 huhtikuuhun 1943 useita miinoitteita Sisilian salmeen. Alukset laskivat yhteensä noin 2000 miinaa. Miinakentissä tuhoutui 9. tammikuuta Italian laivaston saattueesta hävittäjä Corsaro ja Maestrale vaurioitui pahoin. Toisesta saattueesta tuhoutui 3. helmikuuta hävittäjä Saetta ja torpedovene Uragano. Muissa miinakentissä tuhoutuivat 8. maaliskuuta hävittäjät Ascari ja Lanzerotto Malocello sekä 7. huhtikuuta hävittäjä Ciclone.
Alus osui miinaan 10. syyskuuta 1943 Taranton satamassa. Saksan laivaston torpedoveneet S-54 ja S-61 olivat laskeneet miinat ainoastaan muutamaa tuntia aiemmin paetessaan satamasta. Alus purjehti satamaan kannellaan Britannian 1. laskuvarjodivisioonan joukkoja (6th Royal Welsh) ja se ankkuroitui laituriin. Hieman puolenyön jälkeen aluksen alla laukesi kaksi miinaa, minkä seurauksena se upposi kolmessa minuutissa. Maahanlaskudivisioonan miehistä menetti henkensä 58 sotilasta ja noin 150 haavoitui. Aluksen miehistöstä sai surmansa 48 henkeä.
Aram

Aram oli Raamatun Vanhan testamentin mukaan yksi Seemin pojista. Aramin poikia olivat Us, Hul, Geter ja Mas. Aramin on tulkittu tarkoittavan Syyrian arameialaisia, eli Aramia on pidetty heidän kantaisänään.
Mandealaisuudessa Aramia pidetään profeettana.