Juutalaissiirtokunta

Siirtokuntien synty

Israel miehitti 1967 kuuden päivän sodassa Jordanialta Länsirannan,
Egyptiltä Gazan kaistan ja Syyrialta Golanin kukkulat. Monet israelilaiset ja maahan saapuneet juutalaiset alkoivat perustaa 
miehitetyille alueille siirtokuntia vuonna 1968. Alussa israelilaisia asettui asumaan eniten Itä-Jerusalemiin. Vuonna 1973 siirtokunnissa asui yli 10 000 asukasta ja vuonna 1983 yli 100 000.
Jotkut siirtokunnista, kuten Ariel, Ma'ale Adumim ja Modi'in Illit ovat kooltaan pieniä kaupunkeja, jotkut taas muutaman kymmenen asukkaan telttakyliä. Israelin hyväksymien siirtokuntien lisäksi alueilla on monia pieniä laittomia siirtokuntia.

Siirtokuntien ylläpidon syitä

Alussa siirtokuntia perustettiin lähinnä siksi, että arabeja paenneet juutalaiset palasivat kotiin. Israel myös halusi varmistaa, että sen miehittämät alueet integroituvat Israelin valtioon. Maa rakensi Länsirannalle varoituslinnakkeita arabien hyökkäyksen varalta. Jotkut uskonnolliset israelilaiset näkevät siirtokunnat osana Jumalan suunnitelmaa juutalaisten kotiinpaluusta. Esimerkiksi vuoden 2012 Levyn raportti katsoo, ettei Israel miehitä Länsirantaa vaan, otti Jordanialta sen aiemmin miehittämän maan. Länsirannan miehittämistä ja asuttamista perustellaan myös historialla ja Raamatun profetialla juutalaisten paluusta.
Käytännöllinen syy siirtokunnille on pula maasta ja asunnoista. Siirtokunnissa asuntojen hintataso on alhainen, ja israelilaisyritykset saavat halpaa työvoimaa. Toisaalta israelilaisyritys saattaa maksaa palkkaa palestiinalaiselle enemmän kuin palestiinalaisyritys.
Siirtokunnilla voi rangaista arabeja ja niitä voi käyttää valttikorttina neuvotteluissa palestiinalaisten kanssa. Siirtokunnat saattavat kytkeytyä myös Israelin sisäpolitiikkaan. Niiden kannattajat menestyvät vaaleissa. Länsirannan siirtokuntia on vaikea purkaa ilman laajan protestoinnin pelkoa Israelissa.

Siirtokuntien vastustus

Israelissa siirtokuntia vastustavat ne, jotka haluaisivat rinnakkaiset Israelin ja Palestiinan valtiot.
Useat palestiinalaiset vastustavat Israelin siirtokuntia,
koska ne haittaavat ja estävät elinkelpoisen palestiinalaisvaltion syntyä. Niiden perustaminen ja laajentaminen vie maata ja resursseja pois palestiinalaisilta. Siirtokunnat ovat vallanneet palestiinalaislta lähteitä, jotka ovat  elintärkeitä kuivassa ilmastossa.

Juutalaisten ja palestiinalaisten välit

Monet palestiinalaiset ovat olleet rakentamassa Israelin siirtokuntia.
Sekä palestiinalaiset että israelilaiset ääriainekset ovat hyökänneet vastapuolen siviilejä vastaan tai tuhonneet näiden omaisuutta. Tämä aiheutti muun muassa kesällä 2015 alkaneen koston kierteen, joka kärjistyi puukkoiskuiksi puolin ja toisin.
Yleisemmin Israelin siirtokunnat ovat huomattava este palestiinalaisten ja israelilaisten väliselle rauhalle.

Israelin taktiikka Länsirannalla

Monien tarkkailijoiden mielestä Israel pyrkii ottamaan palestiinalaisten maat itselleen pikku hiljaa etenemällä. Valtio maksaa erilaisia tukiaisia ja verohelpotuksia länsirannanisraelilaisille. Israel on jatkanut siirtokuntiensa rakentamista Länsirannalla, vaikka sen poliitikot ovat puhuneet siirtokuntien purkamisesta.

Siinain ja Gazan hylätyt siirtokunnat

Kun Egypti ja Israel solmivat erillisrauhan, Israel vetäytyi Siinailta ja vuonna 1982 tyhjensi Siinain alueen siirtokunnat.
Israel yritti 2000-luvulla panna Gazan kaistalla toimeen rauhansuunnitelmaa, joka kariutui. Edistääkseen neuvotteluja Israelin hallitus pakkoevakuoi Gazan kaistan juutalaissiirtokunnat niiden asukkaiden vastustuksesta huolimatta.

Siirtokunnat laittomia

Juutalaissiirtokuntien vastustus on lisääntynyt ajan myötä ulkomailla.
Israelin valtio pitää useimpia siirtokuntiaan laillisina, mutta kieltää siirtokuntien perustamisen ilman viranomaisten lupaa.
Entisen korkeimman oikeuden tuomarin Edmund Levyn vuonna 2012 julkaisema raportti kuitenkin suositteli myös laittomien siirtokuntien laillistamista. Vuonna 2014 väitettiin hallituksen salaa toteuttavan Levyn raporttia.
Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvosto, kansainvälinen tuomioistuin, Euroopan unioni sekä ihmisoikeusjärjestöt Amnesty International ja Human Rights Watch pitävät siirtokuntia kansainvälisen oikeuden vastaisina. Toisin sanoen kansainvälinen yhteisö katsoo Israelin miehittävän niitä. 
YK:n turvallisuusneuvosto tuomitsi Israelin siirtokunnat vuoden 1979 päätöslauselmissa 449 ja 452. Vuonna 1980 YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmassa kehotettiin valtioita kieltäytymään yhteistoiminnasta Israelin siirtokuntatoimissa.
Yhdysvaltain presidentti Barack Obaman hallitusta alkoi 2000-luvun loppupuolella entistä näkyvämmin huolettaa Israelin siirtokuntien kasvattaminen, mutta maan republikaanit tukivat monesti siirtokuntia.
Yhdysvaltain ulkoministeri John Kerry tuomitsi vuonna 2013 Israelin siirtokunnat ja niiden laajentamisen laittomiksi. Yhdysvaltain presidentin Donald Trumpin hallinto ei usko, että siirtokunnat ovat Lähi-idän rauhan este. Samaan aikaan helmikuussa 2017 Israelin liittolaisina pidetyt Iso-Britannia, Saksa ja Euroopan unioni ovat tuominneet siirtokuntien laajennukset. Trump on nimittänyt juutalaistaustaisen vävynsä, Jared Kushnerin Israel-neuvonantajakseen. Pian nimityksen jälkeen Israelin puolustusministeriö kertoi rakentavansa valinnasta innoittuneena miehittämälleen Länsirannan juutalaissiirtokunan alueelle 2 500 uutta asuntoa. Kushnerin omat vanhemmat sekä Yhdysvaltain Israelin suurlähettiläs David Friedman ovat rahoittaneet rakennushanketta.

Boikotteja

Kansainvälinen BDS-järjestö ajaa ostoboikotteja niille yrityksille, jotka toimivat Länsirannalla. Euroopan unioni rajasi siirtokunnat 16. heinäkuuta 2013 yhteistyöhankkeidensa ulkopuolelle. Marraskuussa 2015 unioni ehdotti siirtokunnista tulevien hyödykkeiden merkitsemistä niin, että mahdollinen ostaja voi halutessaan sitä boikotoida. Tätä on väläytelty Suomessakin muun muassa Kirkon ulkomaanavun piirissä. Boikottien vastustajat katsovat boikottien haittaavan eniten palestiinalaisia, koska näitä on paljon töissä siirtokuntien israelilaisissa yrityksissä.