google/wiki40b huggingface dataset:
Pavel Dorofejev

Seuraura

Dorofejev on Gazovik Tjumenin kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Metallurg Magnitogorskiin. Dorofejev oli kaudella 2015–2016 tehoilla 32+25=57 seuran U16-junioreiden paras pistemies ja maalintekijä. Hän jakoi koko Venäjän U16-juniorisarjan pistepörssin kolmannen sijan Avangard Omskin Kirill Kazakovin kanssa. Kaudella 2016–2017 Dorofejev oli Metallurgin U17-junioreiden paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä tehoilla 36+28=64, joilla hän sijoittui koko Venäjän U17-juniorisarjan maalipörssissä viidenneksi ja pistepörssissä kahdeksanneksi. Kauden 2017–2018 Dorofejev pelasi Venäjän nuorten sarja MHL:n Stalnyje Lisyssä. Hänet valittiin sarjan itäisen konferenssin joulukuun 2017 kuukauden pelaajaksi.
Kaudella 2018–2019 Dorofejev nousi Metallurg Magnitogorskin KHL-joukkueeseen. Hän teki KHL-debyyttinsä vain 17-vuotiaana 25. syyskuuta 2018 Severstal Tšerepovetsia vastaan. Dorofejev sai ottelussa jääaikaa 12.47 minuuttia. KHL-uransa avausmaalin hän teki 24. tammikuuta 2019 Traktor Tšeljabinskiä vastaan. Dorofejev on pelannut osan kaudestaan myös Stalnyje Lisyn MHL-joukkueessa. Hän pelasi sarjan tähdistöottelussa.

Maajoukkueura

Dorofejev pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2018.
Rajanylityspaikka

Rajanylityspaikka on varsinainen raja-asema tai muu paikka, jossa voidaan ylittää kahden valtakunnan välinen raja.

Maaraja

Perussäännön mukaan tulo Suomeen (maahantulo) ja maasta poistuminen on sallittua vahvistettujen rajanylityspaikkojen kautta. Schengenin sopimuksen seurauksena perussäännöstä on kuitenkin poikkeuksia. Mikäli ei kuljeta mukanaan tullattavaa tavaraa, Schengenin maiden sisärajan saa ylittää missä tahansa, kunhan matkustusasiakirjat ovat mukana. Siten Suomesta on luvallista mennä Ruotsiin tai Norjaan myös muualta kuin virallisilta rajanylityspaikoilta.
Rajanylityspaikalla tarkoitetaan Suomen lainsäädännössä paikkaa, jonka kautta voi ylittää Schengen-alueen ulkorajan. Rajanylityspaikat määrätään valtioneuvoston asetuksessa. Asetuksen mukaisia rajanylityspaikkoja on Venäjän maarajalla, lentoasemilla, satamissa ja merivartioasemilla. Rajanylityspaikkoja ei ole Ruotsin ja Norjan vastaisilla rajoilla.
Sangue bleu

Juoni

Montvallonin ruhtinatar Elena epäilee, että hänen miehellään on suhde kreivitär Simone de la Croix’han. Ruhtinas ottaa mustasukkaisesta vaimostaan eron ja jättää tyttärensä Dianan hänen hoidettavakseen. Elena tutustuu näyttelijä Jacques Wilsoniin ja kreivitär de la Croix lavastaa heidät rakastavaisiksi. Ruhtinas riistää Dianan Elenalta, joka ajautuu aiemmin torjumansa Wilsoniin syliin. Näyttelijä tuhlaa Elenan omaisuuden ja pakottaa hänet ryhtymään kabareetanssijaksi. Elena kapinoi ja yrittää riistää henkensä näyttämöllä ”kuoleman tangon” aikana. Ruhtinas katuu ja vie Elenan takaisin heidän tyttärensä luokse.

Tuotanto, teema ja vastaanotto

Roomalaisen Celio Filmin tuottama elokuva oli suunniteltu vahvistamaan Francesca Bertinin tähtikulttia. Celio tuotti vuosina 1912–1914 25 elokuvaa, joissa näyttelijä esitti pääosia. Baldassarre Negronin jätettyä yhtiön Bertiniä ohjasi Nino Oxilia. Näyttelijää pidettiin yhtiön ”kruununjalokivenä” kunnes hän pian siirtyi Caesar Filmille.
Sangue bleu on juonipainotteinen melodraama, jossa on myös yhteiskuntakriittisiä aineksia. Sen teemana on oikeudeton ja alistettu nainen, jonka epätoivoon ainoa ratkaisu on itsemurha. Hienovaraisesti kerrottu juoni päättyy diivaelokuville poikkeuksellisesti onnelliseen loppuun. Elokuvan ansioita ovat Bertinin karismaattinen näyttelijänsuoritus, Nino Oxilian taitava ohjaus ja kuvaaja Giorgino Riccin kauniit kuvakulmat. Ruhtinattaren esittämä hyväntekeväisyysnäytelmä on mukaelma Puccinin Madama Butterflysta ja aikoinaan paheksuntaa herättänyt tangokohtaus on lainattu Asta Nielsenin elokuvasta Kuilu (1910).
Elokuva oli suuri yleisö- ja arvostelumenestys. Aikalaiskriitikot kiittivät sen näyttelijäsuorituksia, näyttämöllepanoa ja kuvausta, mutta kiinnittivät huomiota käsikirjoituksen heikkouksiin. Bertinille Sangue bleu oli jälleen yksi askel hänen diivamaineensa lujittamisessa.

Restaurointi ja DVD

Jean Desmetin kokoelmassa säilynyt Sangue bleu on restauroitu Alankomaiden elokuvamuseossa. Bolognan elokuva-arkiston DVD:nä julkaisema värjätty ja sävytetty nitraattikopio on varustettu Daniele Furlatin musiikilla. Se sisältää hollannin lisäksi myös italian- ja englanninkielisen tekstityksen.
Sergej Milinković-Savić

Seurajoukkueura

Milinković-Savić aloitti uransa Serbian superliigan FK Vojvodinassa, jossa hän pelasi kaudella 2013–2014 13 ottelua tehden kolme maalia ja voittaen Serbian cupin. Heinäkuussa 2014 hän siirtyi Belgian Jupiler Pro Leaguen KRC Genkiin, jossa hän pelasi 24 ottelua tehden viisi maalia.
Elokuussa 2015 Milinković-Savić siirtyi Italian Serie A:n SS Lazioon. Hän teki debyyttinsä Serie A:ssa samassa kuussa Bologna FC:tä vastaan.
Kaudella 2018–2019 Milinković-Savić voitti Lazion joukkueessa Italian cupin ja teki maalein 2–0 päättyneessä loppuottelussa joukkueensa ensimmäisen maalin.

Maajoukkueura

Milinković-Savić on edustanut Serbiaa monissa eri nuorten maajoukkueissa. Vuonna 2013 hän voitti alle 19-vuotiaiden kanssa ikäluokan EM-kultaa. Milinković-Savić oli mukana voittamassa myös alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruutta vuonna 2015 pelaten turnauksessa kuudessa ottelussa onnistuen maalinteossa kerran. Hänet valittiin turnauksen kolmanneksi parhaaksi pelaajaksi ja palkittiin Bronze Shoella. Aikuisten maajoukkuetasolla Milinković-Savićilla oli mahdollisuus edustaa joko Serbiaa, synnyinmaataan Espanjaa tai Bosniaa ja Hertsegovinaa, jossa hänen isänsä on syntynyt. Hän valitsi Serbian ja on pelannut maajoukkueessa 12 ottelua.

Muuta

Milinković-Savić syntyi Espanjassa, jossa hänen isänsä, bosniahertsegovinalaissyntyinen Nikola Milinković pelasi tuolloin jalkapalloa. Myös Milinković-Savićin pikkuveli, Vanja Milinković-Savić on ammattilaisjalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti, ja alle 20-vuotiaiden maailmanmestari.
Katsuragi (1885)

Palvelus

Alus osallistui ensimmäiseen Kiinan–Japanin sotaan partioiden Korean, Dairenin ja Weihaiwein välillä. Se osallistui läntisen osaston reservialuksena Jalujoen taisteluun. Alus luokiteltiin 21. maaliskuuta 1898 3. luokan tykkiveneeksi, minkä jälkeen se oli lähinnä rannikontutkimus- ja valvontatehtävissä. Alus ajoi Izu Ōshiman saaren edustalla karille 6. lokakuuta 1900, mistä seuranneen uppoamisen jälkeen kesti kuukauden nostaa alus uudelleen korjattavaksi Yokosukan laivastontelakalle.
Venäjän–Japanin sodassa alus oli Nagasakin sataman vartioaluksena. Se luokiteltiin 2. luokan rannikonvalvonta-alukseksi 28. elokuuta 1912, ja se poistettiin alusluettelosta 4. marraskuuta 1913. Alus myytiin tämän jälkeen romutettavaksi.
Paul W. S. Anderson

Ura

Andersonin esikoisohjaus oli vuonna 1994 julkaistu elokuva Shopping, joka oli myös ensimmäinen päärooli näyttelijä Jude Law’lle. Andersonin ensimmäinen suuren budjetin elokuva oli Mortal Kombat. Mortal Kombatin suosion seuraamana Anderson ohjasi kauhuelokuvan Viimeinen horisontti, joka ilmestyi 1997. Elokuvan tuotanto kärsi lukuisista vaikeuksista ja elokuva leikattiin kolmeen kertaan ennen kuin nykyinen versio ilmestyi. Anderson julkaisi vuonna 1998 elokuvan Soldier, jonka pääosassa oli Kurt Russell. Elokuva oli pettymys lippuluukuilla ja oli vähällä päättää Andersonin uran. Anderson tuotti televisioelokuvan The Sight ennen kuin hän palasi tuottamaan teatterielokuvia.
Andersonin toistaiseksi tunnetuimpia elokuvia ovat videopeleihin pohjautuvat elokuvat kuten Resident Evil ja Resident Evil: Apocalypse sekä crossover-elokuva Alien vs. Predator. Työvoimapulasta johtuen useat tuotantoyhtiön ja sen ulkopuoliset henkilöt joutuivat myös näyttelemään zombeja Resident Evilissä. Andersonin hyvä ystävä, tuottaja Jeremy Bolt, esiintyy elokuvassa zombina kolme kertaa. Hänen siskonsa näyttelee hukkunutta tiedemiestä ja hänen naisystävänsä puree elokuvan Chad Kaplania jalkaan.
Jason Isaacs on Andersonin tuottajakollegan Jeremy Boltin entinen koulukaveri yliopistosta. Isaacs teki lyhyen cameoroolin elokuvassa Shopping ja näytteli tärkeitä rooleja elokuvissa Event Horizon ja Soldier. Hän esitti myös naamioitunutta tiedemiestä Resident Evilissä ja toimii myös elokuvan alkujuontajana (hänet palkattiin DVD-kommenttiraidan mukaan niin myöhään, että hänen nimensä ei näy lopputeksteissä). Anderson on työskennellyt myös muun muassa Orlando Bloomin, Jason Stathamin, Ian McShanen, Tyrese Gibsonin, Ali Larterin, Wentworth Millerin, Michelle Rodríguezin ja Jason Isaacsin kanssa.

Yksityiselämä

Anderson on naimisissa Resident Evil -elokuvistakin tunnetun näyttelijän Milla Jovovichin kanssa, ja heillä on vuosina 2007 ja 2015 syntyneet tyttäret.
Anderson on suuri 1970-luvun elokuvien ihailija ja on nimennyt esikuvikseen muun muassa John Carpenterin ja Ridley Scottin. Hän on myös käyttänyt vaikutteita muilta ohjaajilta kuten James Cameronilta ja Stanley Kubrickilta. Hän on Alien-elokuvasarjan suuri fani.
Bruniakasvit

Tuntomerkit

Bruniakasvit ovat verson tyveltä tavallisesti puutuneita ja turvonneita (lignotuuberi-muodostuma), kanervamaisia pensaita, joilla on kierteisesti järjestyneet, pienet ja tiheässä sijaitsevat neulasmaiset lehdet. Niiden lapa on tasasoukka ja ehytlaitainen, teräväkärkinen. Lehdissä on korvakkeet, jotka tosin useasti ovat huomaamattoman vähäpätöisiä. Kukinto on terttumainen tai tähkämäinen, enemmän tai vähemmän mykerömäinen, ja siinä on pieniä kukkia. Terälehdet ovat usein kynnelliset, harvoin kasvaneet yhteen. Niiden sisäpinta on epätasainen. Heteenponnet ovat enemmän tai vähemmän pitkänomaisia. Kukassa voi olla mesiäinen. Sikiäin on enemmän tai vähemmän kehänalainen, ja siinä on kärki- tai aksiletyyppiset istukat. Vartalo on haaroittunut tyvestä alkaen, ja luotti on pallomainen. Kussakin emilehdessä on kaksi siemenaihetta. Hedelmä on pähkylämäinen tai pähkinämäinen, yksisiemeninen, ja siinä on verhiö tallella. Siemenet voivat joskus olla vaipallisia.
Bruniakasvien heimo on tieteellisesti vähän tunnettu. Kasvien kerrotaan olevan tuoksuvia. Lehtien kärjissä on korkkiutuneita soluja, jotka tekevät kärjestä tumman. Teriön torvimaisuus johtuu ainakin joissakin tapauksissa heteenpalhojen kiinnittymisestä muuten erillisiin terälehtiin; terälehdet ovat kehityksessään alun perin erillisiä. Hetiö on usein heikosti vastakohtainen: uloin hedepari on kookkaampi kuin muut heteet. Sikiäin on hyvin monimuotoinen; esim. suvussa Berzelia on vain yksi emilehti.

Levinneisyys

Bruniakasvit kasvavat melko pienellä alueella Etelä-Afrikassa rajoittuen miltei kokonaan Kapmaahan. Vähäisessä määrin niitä esiintyy myös KwaZulu-Natalissa.

Evoluutio

Ruotsin yläliitukautisista kerrostumista löytynyt Actinocalyx-fossiili muistuttaa kovasti bruniakasvien kukkia. Se on ajoitettu noin 83,6 miljoonan vuoden taakse. Em. kolme kladia (tribukset) ovat erilaistuneet arviolta myöhäisintään 20 miljoonaa vuotta sitten, mutta enin monimuotoistuminen lienee tapahtunut viimeisten 18-3 miljoonan vuoden aikana.
Heimossa esiintyy myrmekokoriaa, so. muurahaiset toimivat siementen levittäjinä, mihin niitä houkuttelevat siementen mehevät vaipat eli arillukset.
Édouard Glissant

Edouard Glissant (1928 Sainte-Marie, Martinique – 3. helmikuuta 2011) oli martiniquelainen kirjailija, runoilija ja kirjallisuuskriitikko. Häntä pidetään karibialaisen ajattelun ja kulttuurikirjoittamisen merkittävänä hahmona.
Glissant on opiskellut Sorbonnessa historiaa ja filosofiaa ja etnografiaa Musée de l'Homme ja väitellyt tohtoriksi. Hän perusti 1959 separastistisen puolueen ja joutui lähtemään kotisaareltaan maanpakoon vuosiksi 1959–1965. Hän palasi Martiniquelle 1965 ja perusti martiniquelaisuuden tutkimuslaitoksen ja yhteiskuntatieteisiin keskittyvän aikakakausijulkaisun Acoma. Hän asui osan aikaa Martiniquella, Pariisissa ja New Yorkissa, jossa hän oli ranskankielisen kirjallisuuden vieraileva professori City University of New Yorkissa vuodesta 1995. Tammikuussa 2006 Jacques Chirac pyysi Edouard Glissantia johtajaksi uuteen kulttuurikeskukseen, joka on omistettu orjakaupan historialle.
Idänimarre

Ulkonäkö ja koko

Monivuotinen idänimarre kasvattaa pitkän, hennon, väriltään tummanruskean ja jokseenkin kiillottoman maavarren. Yksittäin maavarresta nousevat lehdet ovat 10–30 cm korkeita. Lehden ruoti on noin kaksi kertaa lavan pituinen ja tiheään nystykarvainen. Kirkkaanvihreä lehtilapa on nystyinen, tavallisesti leveyttä pitempi, kolmiomaisen puikea ja kaksi kertaa parilehdykkäinen. Kapeanpuikea tyvilehdykkä on selvästi lehden kärkiosaa pienempi. Tyvilehdykän ensimmäisen pikkulehdykkäparin lehdykät ovat melkein samankokoisia, pienemmän pikkulehdykän keskiosan leveyden ollessa 4/5 isomman lehdykän keskiosan leveydestä. Pikkulehdykät ovat muodoltaan kapean pitkulaisia ja pariosaisia tai parijakoisia. Lehden alapinnalla olevat itiöpesäkeryhmät ovat pyöreitä ja katesuomuttomia. Idänimarteen itiöt kypsyvät Suomessa heinä-elokuussa. Itiöt ovat väriltään vaaleanruskeita.
Idänimarre muistuttaa hyvin paljon lähisukulaisiaan metsäimarretta (G. dryopteris) ja erityisesti kalkki-imarretta (G. robertianum). Laji myös risteytyy helposti metsäimarteen kanssa.

Levinneisyys

Idänimarteen levinneisyysalue tunnetaan huonosti. Pääesiintymisalue ulottuu Siperiasta Itä-Aasiaan, sekä Pohjois-Amerikan pohjoisosiin. Fennoskandiassa lajia tavataan Pohjois-Norjassa ja -Suomessa sekä Venäjän Karjalassa. Fennoskandian esiintymien arvellaan olevan myöhäisjääkautinen jäänne. Suomessa idänimarre on harvinainen laji, joka löydettiin ensimmäisen kerran vasta vuonna 1937. Sen pääesiintymä Suomessa on Koillismaalla Kuusamossa ja Sallan eteläosissa, pääosin Oulangan kansallispuistossa. Pienempiä esiintymiä tavataan Utsjoella, Inarin lounaisosassa ja Enontekiön Hetasta.

Elinympäristö

Idänimarre kasvaa yleensä varjoisissa kallionraoissa. Laji on kalkinvaatija.
Hierarchical File System

Hierarchical File System (HFS) on Apple Computerin kehittämä, levykkeille ja kovalevyille suunniteltu tiedostojärjestelmä. HFS julkaistiin syyskuussa 1985 ja myöhemmin sitä käytettiin myös CD-ROM -levyjen tiedostojärjestelmänä. Järjestelmä säilyi Macintoshien pääasiallisena tiedostojärjestelmänä vuoteen 1998 saakka, jolloin Apple julkaisi HFS+ -tiedostojärjestelmän. HFS:ää on kutsuttu myös nimellä Mac OS Standard.

Historia

Apple kehitti HFS:n Macintosh 128K:ta varten tehdyn Macintosh File Systemin (MFS) seuraajaksi. Monet MFS:n ominaisuuksista periytettiin HFS:lle, kuten mahdollisuus pitkille tiedostojen nimille ja laajoille metatietueille. Kovalevyjen ja nopeampien levykeasemien tarpeisiin MFS oli riittämätön. HFS:ssä nopeutettiin tiedostolistausten hakua ja hakemistorakenne toteutettiin b-puu -tiedonhakumenetelmän erityistapauksen avulla, jossa tietueiden maksimikoko rajoitettiin 2/3:aan täydestä tietueesta ennen tietueen avainten jakoa. Suurten osoittimien tallennusta varten HFS tuki 32-bittisiä kokonaislukuja kaikissa attribuuteissa lukuun ottamatta hakemistotietueita.
Vuonna 1998 Apple julkaisi HFS+ -tiedostojärjestelmän, joka päivitti muun muassa HFS:n puutteellisia levytilan jako-ominaisuuksia. Nykyiset Mac OS -käyttöjärjestelmät tukevat edelleen HFS-levyjä, mutta Mac OS X:stä alkaen HFS-asemaa ei ole voinut käyttää järjestelmän käynnistysmediana.

Rakenne

HFS-järjestelmä jakaa levytilan 512 tavun varausyksiköihin. Varausyksiköt kootaan lohkoiksi, jotka sisältävät yhden tai useamman varausyksikön. Lohkot saavat 16-bittisen osoitteen, jolloin suurin mahdollinen varausyksikköryhmien määrä on 65,536 kappaletta.
Lohkot 0 ja 1 on varattu käynnistystiedostoille. Lohko 2 sisältää tietoja levystä, kuten lohkojen koon ja luontipäivän. Lohko 2:n sisältö varmuuskopioidaan levyn toiseksi viimeiseen lohkoon. Lohkot numerosta kolme eteenpäin sisältävät tilanvaraustaulukon, jossa levyn jokainen lohko on lueteltu ja sille on asetettu bitti. Todeksi asetettu bitti merkitsee lohkon olevan käytössä. Tilanvaraustaulukkoa käytetään tyhjien lohkojen toteamisen lisäksi levykoon laskemiseen. Taulukon jälkeen levyllä on b-puu -rakenteen ensimmäinen taulukko, joka sisältää tiedon tiedostojen jakautumisesta lohkojen kesken. Toinen b-puun rakennetaulukko, katalogitiedosto, kertoo, mitkä varausyksiköt kuuluvat millekin tiedostolle ja hakemistolle.

Rakenteen ongelmia

Tiedostojen ja hakemistojen löytyminen levyltä on lopulta yhden katalogitiedoston varassa. Moniajon sallivissa järjestelmissä katalogitiedosto lukitaan jokaisen lukutapahtuman ajaksi, jolloin kaksi sovellusta ei voi esimerkiksi tallentaa tiedostoja samanaikaisesti. Katalogitiedoston vioittuessa levyn koko sisältö voidaan menettää.
Eileen Heckart

Anna Eileen Heckart (29. maaliskuuta 1919 – 31. joulukuuta 2001) oli yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä. Hän syntyi ainoana lapsena Columbuksessa, Ohiossa, ja kuoli syöpään kotonaan Connecticutin Norwalkissa 82-vuotiaana.
Heckart voitti parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon roolistaan elokuvassa Vapaa kuin perhonen (1972). Muuten hän on esiintynyt muun muassa elokuvissaBussipysäkki (1956), Vaarallista kylvöä (1956) ja Hylättyjen vaimojen kerho (1996). Hän voitti myös urallaan Golden Globen (1957) ja elämäntyön Tonyn (2000). Hänet tunnetaan myös televisiosarjoista Love&War, josta hän voitti Emmy-palkinnon vuonna 1994, Mary Tyler Moore, Backstairs at the White House, One Live to live, F.D.R.: The Last Year ja hän on näytellyt myös sarjassa The Cosby Show.

Yksityiselämä

Heckart oli naimisissa John Harrison Yankee Jr:n kanssa vuodesta 1944 tämän kuolemaan 1997. Heillä on kolme poikaa joiden nimet ovat Mark, Phillip ja Luke. Eileen Heckartilla on myönnetty tähti Hollywood Walk of Famelle.
Norkys Batista

Varhaiset vuodet

Norkys Batista syntyi Caracasissa 30. elokuuta 1977 kolmantena yhteensä kahdeksasta lapsesta Luis Oswaldo Batistalle ja Migdals Villarroelille.  Hän eli lapsuutensa ja nuoruutensa El Ciprés de Las Adjuntas -kaupunginosassa lounaisessa Caracasissa.

Ura

Batista aloitti uransa mallina eri ohjelmissa ja mainoksissa. Julkisuuteen hän nousi sijoituttuaan ensimmäiseksi perintöprinsessaksi vuoden 1999 Miss Venezuela -kilpailussa. Hänelle myönnettiin erikoismaininnat parhaasta hymystä (la mejor sonrisa) sekä kuvauksellisuudesta (miss fotogénica). Vuonna 2000 Batista voitti kauneuskilpailut Miss Atlántico Internacional ja Miss Latina Internacional. Lisäksi hän osallistui kilpailuihin Reinado Internacional del Café 2000 (semifinalisti) ja Miss Mesoamérica 2000 (1. perintöprinsessa).
Vuonna 2002 Batista tarjottiin sivuosaa telenovelassa Juana la Virgen (Ihmeiden aika).  Samana vuonna hän näytteli telenovelassa Mi Gorda Bella (Tuhkimotarina) Chiquinquirá Lorenzin roolin. Tuhkimotarinan jälkeen Batista näytteli RCTV:n telenovelissa Estrambótica Anastasia (2004), Amor a palos (2005) ja La Trepadora (2008), Telemundon telenovelassa Flor Salvaje (2011) sekä viimeisimpänä Venevisiónin telenovelissa Mi ex me tiene ganas (2012) ja De todas maneras Rosa (2013). 
Lokakuussa 2014 Batista kertoi aloittavansa vuoden 2015 alussa Panamassa telenovelan Una Maid en Paitilla kuvaukset. 
Batista on julkaissut kaksi kalenteria (2004 ja 2006) sekä vuonna 2013 oman uimapukumalliston.

Yksityiselämä

Batista meni naimisiin managerinsa Leonardo Luttingerin kanssa Caracasissa 3. toukokuuta 2003. Suhde päättyi avioeroon vuonna 2010. Heillä on liitosta yksi yhteinen lapsi, 20. tammikuuta 2006 syntynyt poika.
Länsi-Saimaan seutukunta

Länsi-Saimaan seutukunta oli yksi Suomen seutukunnista. Se sijaitsi Etelä-Suomen läänissä, Etelä-Karjalan maakunnassa. Kun seutukunta yhdistettiin vuoden 2009 alussa Lappeenrannan seutukuntaan, siihen kuului kuusi kuntaa, ja Euroopan unionin alueluokitus­järjestelmässä sen LAU 1 (NUTS 4) -numero oli 092.
Veljmies-patsas

Veljmies-patsas (myös Velj'mies-patsas) on kuvanveistäjä Heikki Konttisen pronssinen veistos vuodelta 1959. Se sijaitsee Kuopion torilla kauppahallin itäisessä päädyssä suihkualtaan ympäröimänä.
Konttinen voitti teoksellaan vuonna 1957 järjestetyn Kuopion Yksityisyrittäjien kutsukilpailun, jonka pohjalta patsas toteutettiin. Se oli yrittäjien lahja 175-vuotiaalle Kuopion kaupungille.
Konttisen mukaan patsaan innoituksena toimi Aaro Jalkasen 1910-luvulla kirjoittama Kallavesj-laulu ja erityisesti sen säe "Veljmies salloo tuulastelj, tiirustelj, riijustelj".
Veljmies on kauppahallin toisessa päädyssä sijaitsevan Siskotytön tavoin opiskelijoiden lakituksen kohteena vappuna. Veljmiehen lakituksen ja proffan uiton suorittaa Itä-Suomen yliopiston ylioppilaskunta, Siskotytön pesevät ja lakittavat Kuopion kauppaopiskelijat.
Claes-Göran Hederström

Claes-Göran Hederström (s. 20. lokakuuta 1945 Danderyd, Ruotsi) on ruotsalainen laulaja. Hän edusti Ruotsia vuoden 1968 Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”Det börjar verka kärlek, banne mej” ja sijoittui kilpailussa viidenneksi. Televisiodebyyttinsä Hederström teki Ruotsin televisiossa 1967.
Hederström levytti vuonna 1967 Nina Lizellin kanssa kappaleen "Flickan i fönstret mitt emot".
Konstantinos XI Palaiologos

Nuoruus

Konstantinos oli Manuel II:n ja serbialaisen prinsessan Helena Dragasin kahdeksas lapsi. Konstantinos vietti lapsuutensa Konstantinopolissa. Konstantinos meni naimisiin Maddelena Toccon kanssa 1. heinäkuuta 1428. Magdalenan isä oli italialainen ja Epeiroksen hallitsija. 
Vaimon kuoltua vuonna 1429 Konstantinos meni uusiin naimisiin Caterina Gattilusion kanssa. Hän oli Lesbos-saarta hallitsevan genovalaisen ruhtinaan tytär. Caterina kuoli vuonna 1442, eikä Konstantinos  saanut lapsia kummassakaan avioliitossa. Vuonna 1443 hänestä tuli Morean (keskiaikainen nimi Peloponnessoksen niemimaalle) despootti.

Hallitsijaksi

Kun Konstantinoksen veli keisari Johannes VIII kuoli, syttyi riita Konstantinin ja hänen veljensä Demetrioksen välillä. Koska Bysantin valtakunta oli tähän aikaan osmaanien vasalli, pyysivät veljekset, että sulttaani Murad II ratkaisisi riidan. Murad valitsi Konstantinoksen, ja hänet kruunattiin Mistrassa 6. tammikuuta 1449. Tämän jälkeen hän yritti saada aikaan avioliiton kaukaisen sukulaisensa, Murad II:n lesken kanssa, mutta ilman tulosta.
Pian tämän jälkeen uusi sulttaani Mehmed II alkoi vaatia Konstantinopolia itselleen. Konstantinos kääntyi Länsi-Euroopan kristittyjen valtioiden puoleen saadakseen apua, mutta häneltä vaadittiin ortodoksisen ja katolisen kirkkojen yhdistämistä (jotka olivat suuren skisman seurauksena vuonna 1054 eriytyneet). Konstantinos julisti kirkot yhdistetyiksi vuonna 1452, mutta valtakunnan asukkaat vastustivat tätä. Lopuksi tuli selväksi, ettei mitään apua saapuisi.