google/wiki40b huggingface dataset:
Sotainvalidi

Sotainvalidi (myös sotavammainen) on sodassa pysyvästi vammautunut henkilö.

Suomalaiset sotainvalidit

Suomessa sotainvalideja  on viime sodista elossa vielä noin 4 800 (vuoden 2014 alussa). Heidän etujaan valvoo 18. elokuuta 1940 Jyväskylässä perustettu Sotainvalidien Veljesliitto. Liiton jäseniksi ovat voineet liittyä myös sotainvalidien puolisot ja lesket, joita on noin 11 500 (2014).  Sotainvalideille korvataan muun muassa sotavammojen hoitokuluja ja kuntoutusta sekä maksetaan elinkorkokorvausta vamman tai sairauden aiheuttamasta haitasta. Korvausten maksaminen on ensisijaisesti valtion vastuulla.
Suomen sotilasvammalaki määrittelee puolustusvoimien palveluksessa aiheutuneiden vammojen hoidon ja kuntoutuksen sekä niistä maksettavat korvaukset.Laki määrittelee myös sotien aikana palveluksen ulkopuolisten sotavammaisiksi määriteltyjen siviilihenkilöiden vammojen hoidon ja kuntoutuksen sekä niistä maksettavat edut.

Sodassa psyykkisesti vammautuneet

Talvi- ja jatkosodassa vammautui suuri määrä sotilaita psyykkisesti erityisesti asemasodassa ja muissa pitkäkestoisissa tilanteissa. Vammautuneet olivat pääasiassa aikuistuneita, jo siviilissä vakiintuneita henkilöitä, joille sotiminen ei ollut aikuistumisriitti. Psykiatrisia osastoja oli sotasairaaloissa enimmillään 15 ja niissä 1 800 paikkaa. 
Psyykkisesti haavoittuneille ei juuri maksettu sotainvalidikorvauksia, sillä katsottiin, että häiriöt johtuivat miehestä itsestään, ja myöhemminkin korvaushakemukset on hylätty kolmin-nelinkertaisesti myönnettyihin korvauksiin verrattuna. Linjan loi vuonna 1943 lääkintäkapteeni Hannes Salmenkallio: ”Jos nämä potilaat saavat korvausta, niin heidän paranemisensa viivästyy tai he jäävät kokonaan paranematta. ”
Aiheesta on väitellyt Ville Kivimäki. Hänen englanninkielisen väitöskirjansa Battled Nerves: Finnish Soldiers' War Experience, Trauma, and Military Psychiatry 1941-44 tarkastettiin Åbo Akademissa kesäkuussa 2013, ja se on ilmestynyt suomeksi Murtuneet mielet -nimisenä.
Loissorsa

Tuntomerkit

Loissorsa on 35–40 cm pitkä ja painaa 434–630 grammaa. Naaraat ovat koiraita suurempia. Loissorsalla on mustanruskea rinta ja alapuoli, ja musta pää, siivet ja selkä. Ylänokka on musta ja keltakärkinen, alanokka on tummankeltainen.

Levinneisyys

Loissorsaa tavataan Chilessä, Argentiinassa, Paraguayssa, Uruguayssa, Boliviassa ja Brasilian eteläosissa. Lajin populaatio on suuri, ja sen kannankehitys on vakaa. Loissorsa on luokiteltu elinvoimaiseksi.

Elinympäristö

Loissorsat elävät erilaisilla kosteikoilla, järvillä, lammilla ja merenrannikolla.

Lisääntyminen

Loissorsa on pesäloinen. Naaras munii toisten lajien pesiin yleensä kaksi munaa pesää kohden. Loissorsat ja niiden poikaset eivät kuitenkaan vahingoita isäntälajin munia tai poikasia. Isäntälaji hautoo loissorsan munia keskimäärin 21 päivää. Poikaset jättävät pesän muutama tunti kuoriutumisen jälkeen ja etsivät ravintonsa itse.
Petri Takala

Petri Takala (s. 1968 Forssa) on suomalainen meteorologi. Hän toimii Forecan päämeteorologina. Takala työskenteli 1998–2011 MTV3-kanavalla. Televisiossa esiintyessään hänellä oli tapana kävellä pää kenossa kohti kameraa lähetyksen päätteeksi. Hänen kertomansa mukaan tämä oli ohjaajan työtä helpottava merkki siitä, että säätiedotus oli tältä erää päättynyt.
Apache-lisenssi

Apache-lisenssi (Apache License) on vapaan ohjelmiston lisenssi, jonka on luonut Apache Software Foundation (ASF). Apache License (versiot 1.0, 1.1 ja 2.0) vaatii tekijänoikeuden huomautuksen säilyttämisen ja erottamislausuman, mutta se ei ole copyleft-lisenssi — se sallii lähdekoodin käytön vapaan ja avoimen koodin kehittämiseen kuten myös omistetun ja suljetun koodin kehittämisen.
Pitkänkosken paperitehdas

Pitkänkosken puuhiomo ja paperitehdas perustettiin Sippolan Ruotilan kylään vuonna 1916, ja siellä oli työssä noin 30 työntekijää. Aluksi valmistettiin vain massaa, jota kuljetettiin Metsäkylän rautatieasemalle edelleen toimitettavaksi. Vuonna 1918 päätettiin aloittaa myös paperinvalmistus, ja tätä varten tehdasta laajennettiin ja sinne hankittiin paperikone. Yhtiössä työskenteli enimmillään 80 henkeä.
Yhtiö joutui kuitenkin pian talousvaikeuksiin, ja konkurssin jälkeen paperitehtaan toiminta loppui kokonaan. Se oli ehtinyt toimia kaksi vuotta. Puuhiomo jatkoi toimintaa uuden omistajan voimin vuonna 1926, mutta se tuhoutui tulipalossa 1932. Nykyisin paperitehtaasta ja puuhiomosta on jäljellä enää raunioita.
Taika Koilahti

Taika Koilahti (s. 4. joulukuuta 1998) on suomalainen pituushyppääjä. Koilahti edustaa Turun Weikkoja ja häntä valmentaa Tanja Nirkkonen.
Kalevan kisoissa Koilahti on voittanut kultaa vuonna 2019 Lappeenrannassa ennätystuloksellaan 669 cm ja hopeaa vuonna 2018 Jyväskylässä tuloksella 613 cm. Hän voitti sisäratojen Suomen-mestaruuden Kuopiossa 2019 tuloksella 644 cm.
Suomi–Ruotsi-maaottelussa Koilahti edusti Suomea ensimmäisen kerran vuonna 2018 sijoittuen viidenneksi tuloksella 616 cm. Seuraavana vuonna hän voitti maaottelun pituuskisan tuloksella 618. Hän voitti Pohjoismaisen hallimaaottelun pituuskilpailun Bærumissa 2019 tuloksella 638. Alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa Grossetossa 2017 Koilahti sijoittui kahdeksanneksi tuloksella 614 cm. Hän jäi loppukilpailussa ilman tulosta Gävlen alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019.
Koilahden ulkoratojen ennätys on 2. elokuuta 2019 Lappeenrannassa hypätty 669 cm. Sisäratojen ennätys on 2. helmikuuta 2019 Turussa hypätty 645 cm. Ulkoratojen tulos on Suomen kaikkien aikojen tilastossa kolmantena ja hallitulos Suomen kaikkien aikojen sisäratojen tuloksissa jaetulla viidennellä sijalla.
Luomumaatalous

Luomumaatalous tarkoittaa mahdollisimman luonnonmukaista maataloutta. Luomumaatalouteen kuuluvat luomuviljely (ravinto- ja kuitukasvit) ja luomueläintuotanto (eläinperäiset tuotteet). Luomumaatalouden tuotteita kutsutaan luomutuotteiksi. Luomumaataloudessa käytetään usein lannoitteena muun muassa kanan, lehmän ja hevosen ulostetta. Toimintaa valvoo usea viranomainen.
Riemukupla

Riemukupla-elokuvat kertovat Herbiestä, Volkswagenin Kupla-mallin autosta, joka joutuu erilaisiin kommelluksiin. Elokuvat on tuottanut Disney.
Alppihiihto talviolympialaisissa 2014 – miesten supersuurpujottelu

Lähtökohdat kilpailuun

Alppihiihdon maailmancup kausi 2013–2014 oli nähnyt neljä supersuurpujottelukilpailua: Norjan Aksel Lund Svindal voitti 1. joulukuuta Lake Louisessa ja 20. joulukuuta Val Gardenassa, Sveitsin Patrick Küng voitti 7. joulukuuta Beaver Creekissä ja Sveitsin Didier Défago voitti 26. tammikuuta Kitzbühelissä.
Kilpailun lähtöpaikka oli 1592 metrin korkeudessa Small Panin ja Russian Trampolinen välissä. Kilpailupäivänä sää oli osittain pilvinen: parempien sääolojen toivossa lähtöä aikaistettiin tunnilla kello kymmeneksi.
João Pessoa

Maantiede

João Pessoa sijaitsee Paraíba do Norte -joen oikealla rannalla noin 18 kilometriä joen suulta, 120 km Recifestä pohjoiseen. Brasilian itäisimmässä pisteessä, Point Seixasin niemellä on Cape Brancon majakka.

Historia

Kaupunki on perustettu vuonna 1585. Sen nimi on ollut Filipea de Nossa Senhora das Neves, Frederikstad ja Paraíba. Nykyisen nimensä se sai vuonna 1930 osavaltion presidentin kunniaksi.
Umikaze (1936)

Palvelus

Alus upotettiin 1. helmikuuta 1944.
Nanaimo Bars

Nanaimo Bars on kitaristi Aki Virtasen ja kanadalaisen laulajan Leila Catherine Ronkaisen vuonna 1998 perustama vaihtoehtometalliyhtye. Yhtye keikkaili Suomessa ja julkaisi kaksi singleä vuosina 1997–1998, joista jälkimmäisen, "Double Dare", julkaisijana toimi helsinkiläinen Megamania/Johanna Kustannus Oy.
Nanaimo Bars saavutti jonkin verran kulttisuosiota Suomessa, Kanadassa, Belgiassa ja Japanissa. Yhtye kuitenkin hajosi musiikillisiin erimielisyyksiin jo 1999 ja laulaja Leila muutti takaisin Vancouveriin.
Hiroshi Kyono

Hiroshi Kyono (s. 31. maaliskuuta 1969 Yokohamassa, Japanissa) on japanilainen laulaja, joka tunnetaan parhaiten The Mad Capsule Marketsin solistina. Hän on Mad Capsule Marketsin lisäksi toiminut Berrie- ja Joujouka -yhtyeissä. Kyono aloitti uransa vuonna 1985.
Jussi Heikkilä (yleisurheilija)

Jussi Sakari Heikkilä (s. 21. maaliskuuta 1983 Forssa) on suomalainen yleisurheilija, jonka päämatka on 400 metrin aitajuoksu. Hän edustaa Viipurin Urheilijoita ja hänen valmentajansa on Matti Heikkilä.
Heikkilä on voittanut 400 metrin aitajuoksun Suomen mestaruuden Lappeenrannassa 2007 ajalla 50,53 ja Espoossa 2009 ajalla 50,84. Hopeaa hän on saanut Vaasassa 2004 ajalla 50,76, Kajaanissa 2010 ajalla 52,14 ja Vaasassa 2013 ajalla 52,14. 400 metrin juoksussa Heikkilä on saavuttanut sisäradoilla SM-kultaa vuonna 2004 sekä ulkoradoilla SM-hopeaa vuosina 2004 ja 2007. Hän voitti sisäratojen SM-kultaa 300 metrin aitajuoksussa 2012.
Heikkilä osallistui Münchenin EM-kilpailuihin 2002 sijoittuen 400 metrin aitojen alkuerässään seitsemänneksi. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän karsiutui alkuerissä ajalla 51,42 s. Hän karsiutui alkuerissä myös Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 sekä Helsingin EM-kilpailuissa 2012. Torinon sisäratojen EM-kisoissa 2009 hän osallistui 400 metrille karsiutuen alkuerissä.
Heikkilä on opiskellut Yhdysvalloissa South Carolinan yliopistossa ja hän valmistui keväällä 2009. Vuonna 2008 hän sijoittui neljänneksi NCAA:n mestaruuskilpailuissa ajalla 49,69.
Aarno Ruusuvuori

Aarno Emil Ruusuvuori (14. tammikuuta 1925 Kuopio – 22. helmikuuta 1992 Helsinki) oli tunnetuimpia 1960–1980-luvun arkkitehteja Suomessa. Hän valmistui Teknillisestä korkeakoulusta 1951 arkkitehdiksi ja tuli myöhemmin professoriksi. Hän työskenteli vuosien varrella monissa arkkitehtitoimistoissa ja perusti myöhemmin oman toimistonsa. 
Ruusuvuori tunnetaan moderneista töistään. Kuuluisin näistä on Hyvinkään kirkko (1961). Muita hänen suunnittelemiaan kirkkoja ovat Huutoniemen kirkko Vaasassa (1964) sekä Tapiolan kirkko Espoossa (1965). Hän suunnitteli myös Hyvinkään Rauhanummen hautausmaan kappelin (1972). Kirkkojen lisäksi Ruusuvuori suunnitteli monia yksityisasuntoja, toimistorakennuksia sekä muita rakennuksia. Rakennusmateriaalina hän käytti betonia sekä puuta.
Ruusuvuori tunnetaan myös siitä, että hän voitti Hervannan yleissuunnitelmakilpailun 1968, vaikka myöhemmin Tampereen kaupungin virkamiehet paljolti vesittivätkin Ruusuvuoren suunnitelman kompromisseillaan, mistä Ruusuvuori pahoitti mielensä.
Ruusuvuori oli Arkkitehti-lehden päätoimittaja 1956–1957 ja Suomen rakennustaiteen museon johtaja kahteen otteeseen, vuosina 1975–1978 ja 1983–1988. Museon johtamisen välissä olleen viisivuotiskauden 1978–1983 hän oli taiteilijaprofessorina.
Cannon Fodder

Pelaaminen

Pelaaja ohjastaa pelissä kommandoryhmää, joka koostuu useammasta sotilaasta ja jonka voi edelleen jakaa enintään kolmeen ryhmään. Tehtävien laatu vaihtelee muun muassa vihollisjoukkojen tuhoamisesta panttivankien pelastamiseen. Onnistuneen tehtävän jälkeen selviytyneet sotilaat ylennetään ja saavat pieniä parannuksia kykyihinsä.

Kehitys

Pelin kehitystä pidetään malliesimerkkinä iteratiivisesta kehityksestä. Aluksi tason aloituksena oli rekrytointikoppi, joka muuttui kukkulaksi ja myöhemmin hautausmaaksi. Pelaaja ei myöskään voinut klikata ohi kuolleista vaan pelaajan oli pakko nähdä ne.

»Hahmojen nimet osoittavat, että kyseessä eivät ole vain kasvottomien sotilaiden uhraukset ja hautakivet muistuttavat pelaajaa siitä, että ihmiset todella kuolevat sodissa. » 
(Jon Hare)
Kehittäjät päättivät "tarinataulun" sijaan käyttää kynää ja paperia tasosuunnitteluun ja muokkaamista kehityksen edetessä. Kehittäjäryhmä käytti paljon aikaa pelin hienosäätämisessä ja tuloksena kaksinäppäimisellä hiirellä voitiin tehdä kaikki liikkumisesta ja ampumisesta helikopterin lentämiseen sekä ryhmän jakamiseen ja yksittäisten ohjeiden antamiseen.
Oppimiskäyrä yhtä tasoa lukuunottamatta oli hyvin suunniteltu ja esitteli uuden pelielementin tiettyä tasojen "lohkoa" kohden.

Kritiikki

Cannon Fodder herätti ilmestyessään paljon keskustelua, tiedotusvälineissä paheksuttiin pelin väkivaltaisuutta ja sodan ihannoimista. Peli itsessään on kuitenkin satiiri sodasta ja siinä on useita viittauksia siihen, suurimpana kenties sen tunnusmusiikki (jossa johtavana teemana lauletaan "War has never been so much fun - Sota ei ole ollut koskaan näin hauskaa"). DOS-version ohjekirjan lopussa todetaan kuitenkin lievennykseksi, että sota tuhoaa järjettömällä tavalla ihmishenkiä ja resursseja, ja toivoo ettei lukija joutuisi toteamaan sitä omin silmin.
Brittiläiset veteraanijärjestöt paheksuivat markkinoinnissa esillä olleita neilikankukkia, joilla on ollut symbolien arvo Britanniassa ensimmäisestä maailmansodasta lähtien.

Vastaanotto

Peli on saanut CU Amiga -lehden arvostelussa arvosanaksi 93%.
Peli on saanut Amiga Format -lehden arvostelussa arvosanaksi 95%.
Peli on Wiredin mukaan yksi kymmenestä merkittävimmistä peleistä Amigalla.
Svenska Spel

Svenska Spel on Ruotsin valtion omistama osakeyhtiömuotoinen rahapeliyhtiö, joka aloitti toimintansa vuonna 1997. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Visbyssä Gotlannissa. Sen toimintaa valvoo Lotteriinspektionen. Yritys muodostettiin 1997, kun Penninglotteriet ja 1934 perustettu Tipstjänst yhdistettiin.
Bengali (alue)

Bengali on alue Aasiassa, Intian niemimaan koillispuolella. Se jakautuu nykyisin lähinnä Bangladeshin valtioon (entinen Itä-Bengali) ja Intian Länsi-Bengalin osavaltioon, mutta pieniä osia historiallisesta Bengalista kuuluu muihinkin Intian osavaltioihin. Alueen pääkieli on bengali.
Bengali on yksi maailman tiheimmin asutuista alueista: väestötiheys on yli 900 henkeä neliökilometrillä. Suurin osa alueesta on alavaa jokisuistoa. Jos merenpinnan korkeus nousee ilmastonmuutoksen myötä, alueella on odotettavissa suuria ongelmia. Suuri osa rannikkoa on suomaista viidakkoa, jossa kasvaa maailman laajin mangrovemetsäalue. Sundarbansin kansallispuisto on perustettu suojelemaan tätä metsää ja sen eläimistöä, kuten bengalintiikeriä.
Ensimmäinen Bengalin jako toteutettiin 1905 ja toisessa jaossa Intian itsenäistymisen aikaan 1947 se jaettiin Länsi-Bengaliin ja Pakistaniin liittyneeseen Itä-Pakistaniin. 
Alueella on kaksi suurkaupunkia: Kalkutta ja Dhaka, mutta pääosa väestöstä elää maaseudulla. Tärkein viljeltävä ravintokasvi on riisi, tärkein myyntiin kasvatettava kasvi juutti.
Tunnettuja bengalilaisia henkilöitä ovat muun muassa Nobel-palkitut kirjailija Rabindranath Tagore ja taloustieteilijä Amartya Sen.
Mykolai Tšarnetskyi

Mykolai Tšarnetskyi (ukr. Миколай Чарнецький, puol. Mikołaj Czarnecki, länsimaissa myös Charnetsky ym.; ; 14. joulukuuta 1884 Semakivtsi, Lviv, Ukraina, Venäjän keisarikunta – 2. huhtikuuta 1959 Lviv, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) oli ukrainalainen kreikkalaiskatolinen pappi, piispa, redemptoristi, teologian tohtori, hengellinen ohjaaja, professori Stanislavivin seminaarissa ja marttyyri. Paavi Johannes Paavali II julisti hänet kunnianarvoisaksi 24. huhtikuuta 2001 ja autuaaksi Ukrainassa 27. kesäkuuta 2001. Hänen muistopäiväänsä vietetään 2. huhtikuuta tai yhtenä Ukrainan marttyyreistä 6. tammikuuta tai yhtenä kommunistihallintojen alaisista marttyyreistä Itä-Euroopassa 27. kesäkuuta.

Elämä

Tšarnetskyi syntyi 1884 Semakvitsissä, Etelä-Ukrainassa, meni Stanislavivin seminaariin 1903 ja opiskeli lopulta Roomassa tullen teologian tohtoriksi. Hän tuli papiksi 2. lokakuuta 1909 ja sittemmin professoriksi Stanislavivin seminaarissa, ruveten lopulta noviisiksi redemptoristeissa vuonna 1919 sekä tehden valansa 16. syyskuuta 1920. Tšarnetskyi vihittiin piispaksi Roomassa 8. helmikuuta 1931 piispa Gregor Khomysynin toimesta. Neuvostoliiton salainen poliisi pidätti hänet hänen uskonsa vuoksi 11. huhtikuuta 1945 ja hänet tuomittiin 6 vuodeksi pakkotyöhön Siperiaan, joka jatkui kuitenkin 11 vuotta. Vapautumisensa jälkeenkin hän eli jatkuvan seurauksen alaisena ja häntä kidutettiin satunnaisesti. Hän kuoli Lvivissä 2. huhtikuuta 1959. Nykyäänkin monet uskovat rukoilevat hänen haudallaan.
Dublinin Suomi-koulu

Dublinin Suomi-Koulu on tarkoitettu 7-15 -vuotiaille lapsille, joilla on vähintään suomen kielen ymmärtämisen taito. Osallistuminen on vapaaehtoista ja maksullista. Koulu kokoontuu noin joka toinen viikonloppu. Toiminnassa ovat mukana Irlanti-Suomi -seura ja Opetusministeriö.
Nunnia ja konnia 2 – Lisää säpinää

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 turhaksi jatko-osaksi sanottu elokuva saa kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Pakkosyöttäminen

Pakkosyöttäminen on ensisijaisesti keino pitää nälkälakkoon ryhtyneet vangit tai orjat hengissä, mutta sitä käytetään myös kidutukseen. Kidutuksena uhrille saatettiin syöttää esimerkiksi ulosteita sekä virtsaa. Nälkälakkoon ryhtyneitä vankeja ja orjia saatetaan pakkosyöttää, jotta nämä eivät kuolisi. Tätä harjoitettiin muun muassa mustia kuljettavissa orjalaivoissa, joissa oli erityisesti tätä varten suunniteltu metallinen koussikka, jolla ruoka saatiin orjan kurkkuun. Pakkosyöttö yhdistetään usein myös moralismiin.
Teknetium

Historia

Alkuaineen löytäjinä pidetään Carlo Perrieriä ja Emilio Segrèä, jotka eristivät alkuaineen molybdeeni-foliosta pommitettuaan sitä deuterium-ioneilla Palermon yliopistossa vuonna 1937. Teknetium on ensimmäinen alkuaine, jota ihminen on tuottanut keinotekoisesti. Siksi sille annetun nimen runkona on kreikan sana technètos, keinotekoinen.
Teknetiumia on kuitenkin myöhemmin löydetty luonnosta muun muassa uraanikaivoksista, joissa sitä syntyy hyvin pieniä määriä uraani-238:n spontaanin fission tuloksena, sekä eräistä punaisista jättiläistähdistä. Koska minkään teknetiumin isotoopin puoliintumisaika ei ylitä 4,2 miljoonaa vuotta (⁹⁸Tc), teknetiumin löytäminen useita miljardeja vuosia vanhojen tähtien spektristä auttoi verifioimaan teorian raskaiden alkuaineiden syntymisestä tähdissä.
Hirvilammi (Tammela)

Maantiede

Järven pinta-ala on 5,6 hehtaaria ja sen pituus on 450 metriä ja leveys 150 metriä. Siihen laskee yksi pelto-oja pohjoisesta ja Ilmetynjoki kaakosta. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkuunsa 1,3 kilometriä pitkä Ilmetynjoen osuus, joka laskee Valkealammiin.
Järven rantaviiva on 1,1 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Järven rannat ovat soistuneita vain eteläpäässä. Rannoille on rakennettu asuntoja ja loma-asuntoja, joille johtaa tiet Huuvalasta ja Portaasta.

Historia

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Hirsilampi". Vuoden 1884 Senaatin kartastossa järvi nimenä luki "Hirvilampi".
Suomalais-volgalaiset kielet

Suomalais-volgalaiset kielet on yksi uralilaisen kielikunnan sisäistä kielten polveutumista kuvaavaan perinteiseen, monilta osin nykyisin jo vanhentuneeksi katsottuun binääriseen sukupuumalliin kuuluvista kieliryhmistä. Tässä mallissa se on suomalais-ugrilaisiin kieliin kuuluvien permiläisten kielten ohella toinen suomalais-permiläisten kielten kahdesta kieliryhmästä.
Nykyisessä tutkimuksessa suomalais-volgalainen välikantakieli (joka olisi saamen, itämerensuomen, mordvan ja marin yhteinen kantakieli) on yleisesti hylätty ainakin suomalaisten tutkijoiden keskuudessa. Sen sijaan itämerensuomalaisten kielten, saamelaiskielten ja mordvalaisten kielten yhteistä kantakieltä on eräissä hiljattaisissa esityksissä kannatettu.
Edelleen voidaan kuitenkin käyttää vanhaa nimitystä viittaamaan maantieteellisesti määriteltyihin kieliryhmiin, ilman että oletetaan näille yhteistä kantakieltä. Niinpä voidaan puhua suomalais-volgalaisista kielistä silloin kun on tarpeen erottaa nämä kielikunnan kokonaisuudesta vain alueellisessa mielessä.
Suomalais-volgalaisia kieliä puhutaan laajalla alueella Skandinaviasta aina Keski-Venäjälle saakka ja niillä on yhteensä vajaat 10 miljoonaa puhujaa.
La Vie moderne

Juoni

La Vie moderne sijoittuu Pariisiin ja koostuu kolmesta itsenäisestä tarinasta, jotka kertovat kolmesta eri yksinäisestä ihmisestä. Claire (Isabelle Huppert) on naimisissa oleva lapseton kotirouva, joka saapuu Pariisiin hakemaan lääkäriltä apua hedelmättömyyteensä. Eronnut ja työtön Jacques (Frédéric Pierrot) taistelee oikeudesta nähdä poikaansa. Äkkipikainen 17-vuotias Marguerite (Lolita Chammah) ei tule kenenkään kanssa toimeen ja päättää omistaa elämänsä Jumalalle.

Tuotanto

La Vie modernen kuvaukset alkoivat 9. huhtikuuta 1999 ja päättyivät 22. kesäkuuta 1999. Elokuva kuvattiin Pariisissa 3 360 000 euron budjetilla. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat Gémini Films, StudioCanal, Les Films du Camélia ja Light Night.

Julkaisu ja vastaanotto

La Vie moderne sai ensi-iltansa Ranskassa 1. maaliskuuta 2000 ja Sveitsissä 7. maaliskuuta 2000. Elokuvan teatterilevittäjänä Ranskassa oli Gémini Films ja Sveitsissä Agora Films. Elokuva keräsi Ranskassa teatterikierroksensa aikana 62 796 katsojaa ja sai ranskalaisilta elokuvakriitikoilta lähinnä myönteisen vastaanoton. La Vie moderne kilpaili vuoden 2000 Torinon elokuvajuhlilla parhaan elokuvan palkinnosta, mutta ei voittanut sitä.
La Vie moderne julkaistiin Ranskassa DVD:lle 30. marraskuuta 2000.
Organometalliyhdisteet

Organometalliyhdisteet ovat metalliatomin sisältäviä orgaanisia yhdisteitä, joissa metalli on sitoutunut hiileen. Tyypillisiä organometalliyhdisteitä ovat Grignardin reagenssit ja organolitiumyhdisteet. Myös mm. hemoglobiinin hemi on organometalliyhdiste. Ympäristömyrkkyinä organometalliyhdisteet ovat ongelmallisia, koska ne tavallaan kerääntyvät eliöihin niiden omaa rakennetta muistuttaen, kuten tetraetyylilyijy ja metyylielohopea. Yleisimmin näissä myrkyissä on elohopeaa, lyijyä, tinaa tai arseenia.
Hal Ashby

Hal Ashby (2. syyskuuta 1929 – 27. joulukuuta 1988) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -leikkaaja. Hän sai parhaan leikkauksen Oscar-palkinnon vuonna 1967 Norman Jewisonin ohjaamasta elokuvasta Yön kuumuudessa.
Ashby kasvoi Utahissa mormoniperheessä ja eli ankaran lapsuuden ja nuoruuden. Hänen vanhempansa erosivat, ja isä teki itsemurhan. Ashby ehti jo alle kaksikymppisenä mennä naimisiin ja erota.
Aikuistuttuaan Ashby muutti Kaliforniaan ja hakeutui elokuvaleikkaajan apulaiseksi. Ohjaaja Norman Jewisonin rohkaisemana Ashby alkoi ohjata omia elokuviaan vuonna 1970.
Hal Ashbyn ohjaustöitä ovat Harold ja Maude (1971), Saattokeikka (1973), Katkera paluu (1978) sekä Peter Sellersin viimeinen suuri roolityö Tervetuloa, Mr. Chance! (1979), josta Ashby sai Golden Globe -ehdokkuuden ja Sellers Oscar-ehdokkuuden.
Ilkka Jäntti

Pelaajaura

Jäntti on Lahden Reippaan kasvatti. Suomessa hän on edustanut Reippaan lisäksi Ykkösessä FC Lahtea, FC Hämeenlinnaa, Riihimäen Palloseuraa sekä Viikinkejä. Hän on pelannut urallaan myös neljä vuotta Yhdysvaltain yliopistosarjaa Kentuckyn yliopistossa, saaden tililleen yhteensä 80 ottelua ja viisi maalia. Jäntin ainoalla Veikkausliiga-kaudella 2006 hän pelasi 17 ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Ykkösessä Jäntille kertyi yhteensä 150 ottelua, joissa hän viimeisteli 13 maalia.

Valmentajaura

Yhdysvalloissa Jäntti toimi pelaamisen ohessa valmentajana ja valmennuspäällikkönä. Hänestä tuli kesken kauden 2010 Bollklubben-46:in pelaaja-apuvalmentaja Pasi Solehmaisen kanssa Hans Holmqvistin tultua päävalmentajaksi. Jäntti toimi FC Viikinkien päävalmentajana kaudesta 2011 kauden 2014 toukokuuhun.