google/wiki40b huggingface dataset:
Rick Majerus

Ura

Majerus toimi ensimmäistä kertaa päävalmentajana Marquetten yliopistossa toimittuaan ensin kaksitoista vuotta yliopistojoukkueen apuvalmentajana. Hän lähti joukkueesta vuonna 1986 ja toimi kauden 1986–1987 Milwaukee Bucksin apuvalmentajana. Tällöin Bucks eteni pudotuspeleihin asti. Yhden kauden jälkeen hän palasi takaisin yliopistokoripalloon ja siirtyi Ballin osavaltionyliopiston päävalmentajaksi. Vuonna 1989 Majerus liittyi Utahin yliopistoon, jossa hän toimi viisitoista vuotta päävalmentajana. Hän lopetti tehtävissä vuonna 2004, mutta palasi takaisin päävalmentajahommiin siirryttyään Saint Louisin yliopiston päävalmentajaksi vuonna 2007.
Professori Tuhatkauno

Professori Teophilus Tuhatkauno (ransk. Tryphon Tournesol) on kuvitteellinen henkilöhahmo Hergén piirtämässä ja kirjoittamassa Tintti-sarjakuvassa. Hänet esitetään taitavana, mutta jonkin verran hajamielisenä monilahjakkuutena. Tuhatkauno on ammatiltaan keksijä ja tiedemies.
Tuhatkauno teki ensiesiintymisensä tarinassa Rakham Punaisen aarre (1944), jossa käytetään hänen kehittämäänsä hain muotoista sukellusvenettä. Hän on keksinyt useita Tintin seikkailuissa käytettävistä laitteista. Tuhatkaunolla on myös tapana tutkia erilaisia asioita pienen kädestä riiputettavan heilurin avulla, joka reagoi eri aineiden läsnäoloon.
Tuhatkauno on kuulovammainen, vaikkakin hänet joskus esitetään kuulotorven kanssa. Hän kuulee kaikki asiat väärin, eikä itse huomaa sitä. Hän sanoo vain, että "toinen korva on hiukan huonokuuloinen". Tuhatkaunon väärin kuulemat repliikit sekä hänen erikoiset reaktionsa näihin ovat sarjakuvassa vakituinen huumorin aihe. Tuhatkaunon sekaannukset saavat varsinkin kapteeni Haddockin raivoihinsa. Tuhatkauno käytti poikkeuksellisesti kuulokojetta seikkailussa Tintti Kuun kamaralla, jolloin hänen kuulonsa normalisoitui. Tällöin Tuhatkauno muuttui vakavammaksi hahmoksi.
Tuhatkaunon tunnistaa pitkästä pujoparrasta, pienistä silmälaseista ja ylisuurista kauluksista. Hän pukeutuu vihreään takkiin ja hattuun ja hänellä on usein mukanaan musta sateenvarjo. Tuhatkauno on yleensä lauhkea ja vaikuttaa heiveröiseltä, mutta muutaman kerran hän osoittautuu suuttuessaan vahvaksi ja aggressiiviseksi. Tuhatkauno harrasti nuoruudessaan savatea, joskin hänen taitonsa olivat albumissa Lento 714 jonkin verran ruosteessa.
Vaikka Tuhatkaunolle on ilmoitettu etunimi, häntä kutsutaan tavallisesti vain "professori Tuhatkaunoksi".
Tuhatkaunon esikuva oli sveitsiläinen fyysikko ja keksijä, professori Auguste Piccard (1884–1962). Hergé törmäsi Piccardiin muutaman kerran tämän ollessa professorina Belgiassa ja hän piti tätä "professorin henkilöitymänä". Piccard muistuttaa Tuhatkaunoa huomattavasti niin ulkonäöltään kuin saavutuksiltaan: hänkin teki useita ennätyksiä, kuten korkeimman ilmapallolennon ja syvimmän sukellusvenematkan.
Skriivaa ku riivaa

Skriivaa ku riivaa (lyh. SKR) on Suomen ensimmäinen kirjoitettujen rap-battlejen liiga.

Historia

MC:t Kajo ja S-Molli perustivat liigan Turussa 8.12.2012. Tuolloin Kaarinan Old Texasissa käytiin liigan ensimmäinen battle, jossa vastakkain olivat Ironine ja Nikke Ankara. Myöhemmin liigassa ovat battlanneet perustajien lisäksi mm. Rap SM -kisoista tutut Altis, Jonkka, Keijo Usum, Rivo, Rölli, Santeri ja Toni. Englanninkieliset battlet tulivat mukaan vuonna 2014, jolloin vastakkain olivat Dagger D ja Liquid Flow.
Tapahtumia on järjestetty Helsingin Pacificon, Tampereen Grooven, Jyväskylän Rentukan ja Seinäjoki Hiphop Festival -tapahtumissa. Kaikki battlet kuvataan ja julkaistaan internetissä.

Formaatti

Skriivaa ku riivaan esikuvina ovat toimineet kanadalainen King of the Dot ja yhdysvaltalainen Grind Time -liigat. Ottelijat saavat tietää vastustajansa vähintään kuukautta etukäteen, jonka aikana he kirjoittavat kolme (yleensä 1-2 minuutin) verseä, jotka tuomaroidaan itse battletapahtumassa. Verset räpätään a capellana, joka yhdistettynä esimerkiksi rekvisiittaan, tilannekomiikkaan tai pitkälle vietyihin riimikuvioihin mahdollistaa monipuoliset ja omalaatuiset esitykset. Ylisuuret freestyleosuudet, aikarajan ylitykset ja huono valmistautuminen tulkitaan epäkunnioitukseksi vastustajaa kohtaan ja voi johtaa liigasta putoamiseen.
Adama Soumaoro

Adama Soumaoro (s. 18. kesäkuuta 1992 Fontenay-aux-Roses) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Ligue 1:ssä pelaavaa Lilleä ja on joukkueensa kapteeni.
Soumaoro nousi Lillen juniori- ja reservijoukkueista edustusjoukkueeseen kaudella 2013–2014, jolloin hän pelasi neljä ottelua liigassa, kaksi cupissa ja yhden liigacupissa. Vakiokokoonpanoon hän nousi kaudella 2015–2016, jolloin hän pelasi 28 liigaottelua ja teki niissä yhden maalin. Samalla kaudella hän teki maalin myös liigacupissa ja seuraavalla kaudella Ranskan cupissa. Ennen kauden 2019–2020 alkua hän on pelannut Ranskan pääsarjassa 94 ottelua ja tehnyt yhden maalin.
Renderointi

Renderointi (sanotaan myös renderöinti) tai hahmonnus tarkoittaa kuvan luomista mallista tietokoneohjelman avulla. Malli on datasta muodostuva ohjelmallinen kuvaus usein kolmiulotteisesta objektista. Se voi sisältää tiedot mm. geometriasta, katselukulmasta, tekstuurista sekä valaistuksesta. Tuloksena oleva renderoitu kuva on bittikarttagrafiikkaa. Sanaa 'renderointi' käytetään myös videoeditoinnissa, kun halutaan tuottaa efektejä videokuvaan.
Renderointi on yksi suurimmista 3D-grafiikan alalajeista, ja tällä hetkellä se käytännössä kytkeytyy aina muihin. Se antaa animaatioille ja malleille viimeisen ulkoasun. Tietokonegrafiikan kehityksessä se on viimeisin suuri askel, ja sen 1970-luvulta lähtien tapahtuneessa kehittymisessä ja tarkentumisessa renderoinnista on tullut yhä enemmän erillinen osansa. 
Renderointia käytetään tietokone- ja videopeleissä, simulaattoreissa, elokuvien ja television erikoistehosteissa ja muotoilun apuna. Renderointiohjelmia on markkinoilla useita. Jotkut on integroitu osaksi laajempia mallinnus- ja animaatio-ohjelmia, jotkut ovat itsenäisiä ohjelmia ja jotkut vapaasti muokattavia projekteja (open-source).
Renderointiohjelmat voidaan jakaa myös reaaliaikasiin (mm. tietokone- ja videopelit) ja ei-reaaliaikaisiin (elokuvateollisuus). Renderöintimenetelmiin kuuluvat muun muassa rasterointi (engl. rasterization), säteensuuntaus (engl. ray casting) ja säteenseuranta (engl. ray tracing).
Toni Livers

Toni Livers (s. 2. kesäkuuta 1983 Trun) on sveitsiläinen maastohiihtäjä, joka on kilpaillut maailmancup-tasolla kaudesta 2003–2004 lähtien.
Livers sijoittui Torinon olympialaisissa 2006 50 kilometrillä 32:nneksi. Seuraavan vuoden Sapporon MM-kisoissa hän sijoittui takaa-ajossa yhdeksänneksi. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 hän oli 50 kilometrillä neljästoista. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän sijoittui 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 12:nneksi. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän oli 15 kilometrin vapaan kilpailussa viidestoista.
Ensimmäisen voittonsa, ja toistaiseksi ainoan palkintokorokepaikkansa maailmancupissa, hän saavutti voitettuaan 15 kilometrin vapaan tyylin kilpailun Davosissa 3. helmikuuta 2007.
Livers edustaa Gardes Frontière -seuraa.
Eva Hirn

Eva Alfhild Hirn (o.s. Bergroth; 10. lokakuuta 1877 Viipuri – 9. lokakuuta 1948 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja pakinoitsija.
Hirnin vanhemmat olivat rehtori Adiel Bergroth ja Lydia Petterson. Kirjailija Kersti Bergroth oli hänen sisarensa. Eva Hirn pääsi ylioppilaaksi 1896 Viipurin suomalaisesta jatko-opistosta ja opiskeli sitten matematiikkaa ja luonnontieteitä Helsingin yliopistossa. Hän meni 1902 naimisiin professori Taavi Hirnin kanssa.
Eva Hirn kirjoitti 1920- ja 1930-luvuilla useita lasten- ja nuortenkirjoja. Hänen tuotantoonsa kuului sekä poikakirjoja (Jännittävä talvi (1924), Raamin pojat heräävät (1931), Kolme poikaa Huippuvuorilla (1933) ) että tyttökirjoja (Kun elämä on ihanaa (1926), Helin kesä (1927)). Hirn kirjoitti myös näytelmiä ja pakinoita.
Hirnin perhe vietti kesiään Vihdissä, jossa heillä oli vuodesta 1912 lähtien Suvimäki-niminen kesähuvila Vihdin Haapakylässä Hiidenveden rannalla. Myös Eva Hirnin sisar kirjailija Kersti Bergroth vieraili kesäisin Hirnien huvilalla. Eva Hirn esitti usein pakinoitaan Nummelan seurojentalolla pidetyissä kesäjuhlissa.
Kehräpäänlampi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,3 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Konniveden alueella (14.13), jonka Pato-ojan valuma-alueeseen (14.134) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 88,5 metriä mpy.
Per von Afzelius

Per von Afzelius (1769–1843) oli ruotsalainen lääkäri. Hän osallistui Suomen sotaan 1788–1790 rykmentinlääkärinä. Vuodesta 1789 hän oli armeijan lääkintätoimen ylipäällikkö. Hän uudisti kenttäsairaalahoitoa ja palkkasi lääketieteen opiskelijoita alilääkäreiksi.
Ritva Puotila

Ritva Puotila (s. 1935 Viipuri) on suomalainen tekstiilitaiteilija. Hänet tunnetaan ryijyistä ja matoista, joita hän tekee tyypillisimmin paperinarusta ja pellavasta.  Puotilan uniikkiteokset ovat veistoksellisia, usein kolmiulotteisia. Matoissa on selkeä graafinen kuviointi, ja vaikutteita niin japanilaisuudesta kuin perinteisistä suomalaisista käsitöistä.
Puotila on lähtöisin Viipurista. Hän opiskeli Taideteollisessa korkeakoulussa vuosina 1954-1960.
Puotilan paperinarumattoja tuottaa Woodnotes-yritys, jonka Puotila perusti yhdessä poikansa Mikko Puotilan kanssa vuonna 1987. Hän on suunnitellut tuotteita myös Tampellalle ja ulkomaisille yrityksille, sekä tehnyt uniikkitöitä, etenkin ryijyjä. Hän teki yhteistyötä Suomen Käsityön Ystävien kanssa 2000-luvulle asti. Puotilan töitä on esillä muun muassa nykytaiteen museo MoMa:ssa New Yorkissa.
Hän on saanut Suomi-palkinnon vuonna 1996,  Kaj Franck -muotoilupalkinnon 2000 ja Pro Finlandia -mitalin 2003.  Vuonna 2001 Puotila valittiin Vuoden tekstiilitaiteilijaksi. Vuonna 2011 Puotila palkittiin Ornamon kultaisella ansiomerkillä.
Näyttelijä Jukka Puotila on Ritva Puotilan poika.
AK-12

Versiot

AK-12 on suunniteltu erittäin muunneltavaksi. Siinä on vakiona picatinny varustekisko, ja aseella voi ampua kiväärikranaatteja. Aseeseen sopivat kaikki aikaisempiin AK-malleihin kuuluvien aseiden lippaat.
Ehdotettu AK-12 perustainen ase on kevyt konekivääri RPK 16. Siihen on kenttäolosuhteissa vaihdettavissa sekä lyhyt että pitkä piippu. Saatavissa olisivat 60 patruunan "laatikkolipas" ja 95 patruunan rumpulipas. Ase on tarkoitettu korvaamaan AK 74 -perustainen RPK 74.
Hukkavaellusyökkönen

Koko ja ulkonäkö

Etusiivet ovat vaalean kellanruskeat tai harvemmin lämpimän punaruskeat. Ulompi poikkiviiru ja aaltoviiru erottuvat ohuina harmaina viiruina ja niiden välinen osa siivestä on tummanharmaa muodostaen siiven kärkiosaan leveän poikkivyön. Munuaistäplä on pieni ja harmaanruskea, rengastäplä lähes pistemäinen. Takasiivet ovat lähes valkoiset tummalla keskipilkulla ja niissä on leveä, tumma reunus. Siipiväli on 30–40 mm.

Levinneisyys ja lentoaika

Euroopassa hukkavaellusyökköstä tavataan vakituisena Välimeren ympäristössä. Kaikkiaan lajin levinneisyys kattaa laajan alueen maapallon trooppisesta ja subtrooppisesta vyöhykkeestä. Suomessa laji on satunnainen vaeltaja, jolla ei ole vakituista kantaa. Havainnot painottuvat Uudenmaan ja Etelä-Karjalan rannikolle, mutta havaintoja on myös Turun saaristosta ja harvakseltaan sisämaasta aina Oulua myöten. Perhosia on tavattu pääasiassa elo-syyskuussa, huipun ajoituttua syyskuun loppupuolelle. Etelä-Euroopassa ja Lähi-Idässä lajilla on kaksi, joskus kolme sukupolvea vuodessa. Perhoset ovat lennossa toukokuusta lokakuuhun.

Elinympäristö ja elintavat

Hukkavaellusyökkönen viihtyy avoimissa ja kuivissa ympäristöissä sekä kulttuubiotoopeilla. Perhoset käyvät päivällä aterioimassa kukkien mettä ja lentävät yöllä valolle ja syötille. Laji on vaeltaja, joka voi lentää pitkiäkin matkoja uusia elinympäristöjä etsiessään. 
Yksittäinen aikuinen perhonen elää noin kolme viikkoa. Naaras voi tuottaa elämänsä aikana jopa 3 000 munaa, joskin määrä on yleensä alle puolet tästä. Naaras laskee munat öisin yksitellen ravintokasveille, jopa yli 400 munaa kunakin yönä. Munat kuoriutuvat lämpötilasta riippuen muutaman päivän tai reilun viikon kuluttua. Toukkavaihe kestää paikasta ja sukupolvesta riippuen 25–36 vuorokautta, minkä jälkeen toukat kaivautuvat muutamien senttimetrien syvyyteen maahan koteloitumaan. Jos kotelo ei talvehdi, kotelovaiheen kesto on 8–44 vuorokautta. Talvehtivalla kotelolla vaihe kestää 176–221 vuorokautta. Eteläisessä Afrikassa kotelo voi sijaita myös ravintokasvilla.
Toukka on monia eri kasveja syövä polyfagi. Taloudellisesti merkittävää tuhoa yökköstoukat tuottavat erityisesti tomaatille, puuvillalle ja maissille. Toukat syövät lehtiä ja kehittyviä hedelmiä. Toukan suoraan aiheuttaman tuhon lisäksi syönnökseen voi syntyä bakteeri-infektio, joka voi aiheuttaa koko kasvin mätänemisen. Pari toukkaa voi tuhota kaikki puuvillakasvin kehittyvät hedelmystöt kahdessa viikossa.
Runsaan torjunta-aineiden käytön seurauksena monet hukkavaellusyökköspopulaatiot ovat nykyisin vastustuskykyisiä maanviljelyssä käytetyille hyönteismyrkyille. Hukkavaellusyökköstä on puuvillan viljelyssä torjuttu geenimuuntelulla, mikä vähentyneen lajienvälisen kilpailun vuoksi on paikoittain tehnyt kuneluteista uusia tuholaisia. Tutkimukset ovat osoittaneet, että perhosentoukat alkavat sietää geenimuunneltua puuvillaa muutamien vuosien kuluessa.
Fritz von Opel

Fritz Adam Hermann von Opel (4. toukokuuta 1889 Rüsselsheim, Saksa – 8. huhtikuuta 1971, Samedan, Sveitsi) oli Wilhelm von Opelin ainoa lapsi. Hän oli Adam Opelin, Opel-yhtiön perustajan, pojanpoika. Hänet muistetaan rakettiautokokeiluistaan, joista hän sai nimen "Raketti-Fritz".

Opiskelijasta ja Opeliin töihin

Opel opiskeli Darmstadtin teknillisessä yliopistossa ja taisteli vapaaehtoisena ensimmäisessä maailmansodassa. Sodan jälkeen hän alkoi työskennellä perheyrityksessä. Hänestä tuli Opelin testausjohtaja, ja hän oli vastuussa yhtiön viestinnästä.

Rakettiajoneuvopioneeri

Itävaltalainen rakettitutkija Max Valier kysyi 1927 von Opelilta tukea rakettimoottoritutkimukselle. Kilpa-ajoharrastaja Von Opel ymmärsi rakettitekniikan mahdollisuudet ja niiden mainosarvon. Opelin Rüsselsheimin-tehdas alkoi tutkia propulsiota, ja apuna käytettiin Friedrich Sanderia, joka oli valmistanut jo raketteja meripelastustehtäviä varten.
Opelin radalla Rüsselsheimissa 11. huhtikuuta 1928 RAK 1-rakettiautoa testattiin ensimmäisen kerran julkisesti. Se saavutti kahdeksassa sekunnissa 100 km/h nopeuden. RAK 2 -version testiradaksi von Opel valitsi AVUS-radan, jossa pystyi ajamaan huomattavasti Opelin omaa rataa nopeampaa. Hän ajoi itse RAK 2 -rakettiautoa 23. toukokuuta. Auton nopeus oli arviolta 238 km/h, ja se saavutti nopeuden 24 kiinteäajoaineraketin avulla.
Von Opel ja Sander pyrkivät luomaan myös rakettimoottorisen lentokoneen. He liittoutuivat Julius Hatryn kanssa. He tekivät ensimmäisen koelentoyrityksen 10. syyskuussa 1929, mutta kone ei noussut ilmaan ja paloi. Von Opelin ohjeistama toinen kone nousi kuitenkin vielä samana päivänä noin 1–2 metrin korkeuteen ilmaan ja lensi sillä noin 1 400 metriä. Suuren yleisön edessä von Opel lensi 30. syyskuuta koneen parennetulla versiolla, jossa oli 16 rakettia antamassa voimaa. Kahden epäonnistuneen yrityksen jälkeen 11 toimivalla raketilla von Opel lensi noin 80 sekunnin ajan 25 metrin korkeudella maanpinnasta. Koneen nopeus oli arviolta 150 km/h.

Muutto Yhdysvaltoihin

General Motors osti Opelin vuonna 1929. Von Opel oli tuolloin yrityksen osakkaana. Hän jätti yrityksen, kun GM oli hankkinut Opelin omistukseensa. Hän lähti Saksasta Sveitsin kautta ulkomaille. Hän saapui vuonna 1940 Yhdysvaltoihin Liechtensteinin passilla. Yhdysvalloissa häntä pidettiin toisen maailmansodan ajan internointileirillä.
Sodan jälkeen von Opel palasi Eurooppaan ja eli viimeiset vuotensa St. Moritzissa ja Ranskan Rivieralla.
Haricot vert

Haricot vert (ranskaa: ’vihreä papu’), on hernekasvien (Fabaceae) heimon tarhapapuihin kuuluva yksivuotinen kasvi, joka korjataan varhain.
Haricot vert on taitepapu. Taitepavut ja vahapavut eroava toisistaan vain värinsä puolesta. Taittopavut ovat vihreitä ja niiden palko on pyöreä tai soikea. Ne ovat tarhapavun (Phaseolus vulgaris) viljelymuotoja.
Salli Karuna

Salli Viktoriina Karuna (alk. Friberg; oik. Unho; 29. heinäkuuta 1902 Rauma – 2. marraskuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän oli kiinnitettynä useisiin teattereihin vuodesta 1923 vuoteen 1970. Hänet tunnettiin erityisesti komediallisista rooleistaan. Valkokankaalta Karuna muistetaan muun muassa Ulriika Angerin osasta elokuvassa Gabriel, tule takaisin.

Perhetausta

Salli Karunan vanhemmat olivat merikapteeni Viktor Friberg ja Ellen Sofia Södersund. Hän oli naimisissa elokuvaohjaaja Ilmari Unhon kanssa 1935–1961 (puolison kuolemaan). Liitosta syntyivät pojat Kari (1939), Turo (1943) ja Matti (1945).

Teatteriura

Karuna suoritti Näyttämöopiston 1926–1928. Sitä ennen hän näytteli Rauman Näyttämöllä vuosina 1923–1926. Näyttämöopiston jälkeen Karuna oli kiinnitettynä Joensuun Teatteriin 1928 ja 1929, Porin Teatteriin 1929–1934 sekä Viipurin Kaupunginteatteriin 1934–1939. Edelleen hän toimi Porin Teatterin ohjaaja-näyttelijänä vuodesta 1958 vuoteen 1970. Luonteenomaista Karunalle oli kyky yhdistää vakava ja koominen. Taiteellisesti huomattavia menestyksiä olivat nimiosa näytelmässä Juurakon Hulda sekä keskeiset osat näytelmissä Kamelianainen, Murheesta nousee Elektra ja Tohvelisankarin rouva.

Elokuvaura

Suomi-Filmin kiinnitettynä näyttelijänä Karuna työskenteli vuosina 1943–1954. Hänen elokuvauransa alkoi vuonna 1924 Lahyn-Filmin tuottamassa mykkäelokuvassa Kihlauskylpylä. Valkokankailla Karuna nähtiin yleensä sivuosissa seurapiirirouvana, usein varsin tiukkapipoisena, kuten Kesäillan valssin rouva Grahn. Merkittäviä rooleja hänellä oli muun muassa elokuvissa Neljä naista, Kartanon naiset ja Gabriel, tule takaisin. Karuna sai Jussi-palkinnot naissivuosista elokuvissa ”Minä elän” (Charlotta Lönnqvist) ja Gabriel, tule takaisin (Ulriika Anger).
Foursquare

Swarm

Yritys ilmoitti toukokuussa 2014 siirtävänsä Foursquaren sosiaaliset toiminnot uuteen mobiilisovellukseensa Swarmiin. Swarm on sovellus, jossa sen käyttäjät ”kirjautuvat” (eng. check-in) mobiililaitteillaan eri paikkoihin ja näin kertovat tuttavapiirilleen, missä liikkuvat.
Brigitte Nielsen

Brigitte Nielsen (oik. Gitte Nielsen, s. 15. heinäkuuta 1963 Kööpenhamina, Tanska) on tanskalainen malli, näyttelijä ja laulaja. Malliurallaan Nielsen työskenteli useille huippumuotimerkeille, esimerkiksi Giorgio Armanille, Gianni Versacelle ja Gianfranco Ferrélle New Yorkissa, Pariisissa ja Berliinissä.
Näyttelijänä Nielsen debytoi vuonna 1985 miekka ja magia -elokuvan Red Sonja pääosassa. Samana vuonna hän esiintyi myös elokuvassa Rocky IV.
Nielsen on ollut naimisissa viidesti, muun muassa näyttelijä Sylvester Stallonen kanssa 1985–1987. Nielsenillä on yhteensä neljä aikuista poikaa ja vuoden 2018 kesällä koeputkihedelmöityksen avulla syntynyt Frida-niminen tytär, jonka isä on Nielsenin viides aviomies, Mattia Dessi.
Heksametyylifosforiamidi

Ominaisuudet

Heksametyylifosforiamidi on huoneenlämpötilassa kirkasta nestettä. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja sekä poolisiin että poolittomiin orgaanisiin liuottimiin. Heksametyylifosforiamidi on vahvasti poolinen ja sen vesiliuos on emäksinen. Se on melko vahva Lewis-emäs ja muodostaa komplekseja useiden metallikationien kanssa. Yhdisteen liuotinominaisuudet ovat hyvät ja verrattavissa dimetyylisulfoksidin ja dimetyyliformamidin ominaisuuksiin. Heksametyylifosforiamidi on aproottinen liuotin.
Heksametyylifosforiamidin akuutti toksisuus on ihmiselle alhainen. Aineen on todettu kuitenkin aiheuttavan kasvaimia linnuille ja rotille, joten se luokitellaan mahdollisesti syöpää aiheuttavaksi kemikaaliksi.

Käyttö

Heksametyylifosforiamidia käytetään liuottimena polymeerien valmistuksessa ja se toimii myös polymerisoitumiskatalyyttinä. Sitä käytetään UV-säteilyltä suojaavana lisäaineena polyvinyyli- ja polyolefiinihartseissa ja lämmönkestävyyttä parantavana lisäaineena polystyreenissä. Käytettäessä heksametyylifosforiamidia liuottimena monen reaktion nopeus kasvaa ja tämä johtuu useein yhdisteen kyvystä kelatoida metalli-ioneja. Muita yhdisteen käyttökohteita ovat hyönteisten hävittäminen kemiallisen sterilisoinnin avulla, jäätymisenestoaineena ja antistaattisena aineena.
Hr. Ms. Kortenaer (1927)

Palvelus

Merijalkaväkiosasto kuljetettiin 11. kesäkuuta 1929 aluksella Curacaoon, kun Venezuelan kapinoijat olivat hyökänneet Willemstadissa Fort Amsterdamiin 8. kesäkuuta.
Alus vartioi vuonna 1940 Hr. Ms. Van Galenin kanssa viittä saksalaista rahtilaivaa. Alukset luovuttivat tehtävän 26. huhtikuuta risteilijä Hr. Ms. Javalle.
Alus oli vuonna 1941 Tyynenmeren sodan alkaessa Hollannin Itä-Intiassa Surabayassa. Alus oli Badunginsalmen taistelussa 18.-20. helmikuuta 1942, jolloin se ajoi karille. Aluksen peräsin vaurioitui ja se menetti ohjattavuuden. Alus palasi Surabayaan korjattavaksi.
Alus oli Jaavanmeren taistelussa 27. helmikuuta, jolloin keisarillisen Japanin laivaston risteilijä Haguro torpedoi aluksen. Britannian kuninkaallisen laivaston hävittäjä HMS Encounter pelasti merestä 113 uponneen aluksen miehistönjäsentä. Pelastetut laskettiin maihin Surabayassa.
Alkuperäisasukasjäljittäjät

Jäljittäjät

Ensimmäisen kerran aboriginaaleista värvättyjä jäljittäjiä lienee käytetty vuonna 1834 Länsi-Australiassa kun kaksi aboriginaalijäljittäjää värvättiin etsimään kadonnutta kymmenvuotiasta poikaa Fremantlessa. Toinen tunnettu tapaus, jossa käytettiin aboriginaalijäljittäjiä, oli kolmen lapsen katoaminen Wimmerassa. Aboriginaalijäljittäjä nimeltä Djungadjinganook löysi heidät yhdeksän päivän etsimisen jälkeen. Kadonneiden etsimisen lisäksi monet Australian sisäosia tutkineet retkikunnat käyttivät aboriginaalijäljittäjiä.

Ratsupoliisi

Ensimmäinen alkuperäisasukasratsupoliisiyksikkö perustettiin vuonna 1842 Victoriassa Port Phillipin alueella. Heitä käytettiin turvaamaan kultaesiintymiltä Melbourneen tulevia retkikuntia. Lisäksi eurooppalaiset uskoivat, että koulutetut aboriginaalit hylkäisisivät kiertelevän elämäntapansa ja asettuisivat aloilleen, jolloin he toimisivat esimerkkinä myös muille aboriginaaleille.
Fuck the Facts

Historia

Fuct the Facts aloitti toiminnan loppuvuodesta 1998 kun yhtyeen perustajajäsen Topon Das aloitti nauhoitusten teon. Yhtyeellä ei ollut alkuun edes nimeä, kunnes Das päätti nimetä yhden miehen projektinsa Naked Cityn saman nimisen ensijulkaisun kappaleen mukaan. Yhtye julkaisi vuonna 1999 ensimmäisen, yhtyeen nimeä kantavan pitkäsoiton kasettina Dedfuk Recordsin kautta (jonka Das osittain omisti). Tämän jälkeen yhtye julkaisi splittejä Cult of the Damnedin, Longdreamdeadin ja S.M.E.S:n kanssa kunnes vuonna 2000 yhtye julkaisi toisen pitkäsoittonsa, Vagina Dancerin slovakialaisen levy-yhtiön, Where Late The Birds Sangin kautta.
Kun yhtye oli julkaissut kaksi pitkäsoittoa, alettiin yhtye pikkuhiljaa tuntemaan alan musiikkipiireissä. Yhtye julkaisikin seuraavan pitkäsoittonsa, Discoing the Dead vuonna 2001 Ghetto Blaster Recordingsin kautta (jonka Das niin ikään omisti). Levyn saaman positiivisen palautteen myötä Das päätti ottaa yhtyeeseen lisää jäseniä, ja ensimmäisenä yhtyeeseen tuli rumpaliksi Matt Connell ja vähän Connellin jälkeen yhtyeeseen liittyi kitaristi Tim Audette. Samana vuonna yhtye julkaisi jatkoa pitkäsoitolle Discoing the Dead, Mullet Feverin jota kuvailtiin muun muassa sanoilla 37 laulua 35 minuutissa.
Vuonna 2002 yhtyeen solisti, Brent Christoff, jätti yhtyeen ja vähän Christoffin lähdön jälkeen yhtyeeseen tuli solistiksi Mel Mongeon ja vuonna 2003 yhtye julkaisi kolmannen pitkäsoittonsa, Backstabber Etiquetten. Vuonna 2003 yhtyeen kitaristiksi vaihtui Dave Menard ja vuonna 2004 rumpaliksi Connellin tilalle tuli Tim Olsen ja yhtye julkaisi EP:n Legacy of Hopelessness.
Vuonna 2005 yhtyeen rumpaliksi Olsenin tilalle tuli Mathieu Vilandré ja vuonna 2006 yhtye solmi kolmen levyn levytyssopimuksen Relapse Recordsin kanssa.