google/wiki40b huggingface dataset:
Reza Vali

Reza Vali (s. 1952 Ghazvin) on iranilaissyntyinen säveltäjä. Hän aloitti musiikin opintonsa Teheranissa ja lähti vuonna 1972 jatkamaan niitä Wieniin. Hän sai filosofian tohtorin arvon musiikin teoriassa ja sävellyksessä Pittsburghin yliopistosta vuonna 1985. Sittemmin hän on itse opettanut Carnegie Mellon -yliopistossa. Hän on saanut palkintoja muun muassa Itävallan taide- ja tiedeministeriöltä ja kaksi Andrew W. Mellon -stipendiä. Häneltä ovat tilanneet teoksia Kronos Quartet, Boston Modern Orchestra Project, Seattle Chamber Players, Pittsburgh New Music Ensemble ja Northeastern Pennsylvania Philharmonic.
Vali on tuotannossaan yhdistellyt etnistä kansanmusiikkia ja länsimaista taidemusiikkia. Hänen teoksiaan on esitetty Yhdysvalloissa, Euroopassa, Etelä-Amerikassa, Meksikossa, Hongkongissa ja Australiassa. Useat levy-yhtiöt ovat julkaisseet niiden levytyksiä. Valin sävellyksiin kuuluu muun muassa teoksia orkesterille ja jousikvartetille sekä elektronista musiikkia.
Maili tunnissa

Maili tunnissa (tunnus mph tai MPH) on Britanniassa ja Yhdysvalloissa käytetty nopeuden yksikkö esim. autojen nopeuden ilmoittamiseen. Maililla tarkoitetaan tässä maamailia, joten 1 mph = 1,609 344 km/h.
Katrin Göring-Eckardt

Katrin Göring-Eckardt (s. 3. toukokuuta 1966) on saksalainen poliitikko, Vihreän puolueen entinen puheenjohtaja. Hän on syntyisin silloisen Itä-Saksan alueelta, ja oli mukana perustamassa "Saksa, Nyt" liikettä vuonna 1989.
Göring-Eckardt on opiskellut teologiaa mutta ei suorittanut siitä loppututkintoa.
Miinavene Loimu

Palvelus

Saksalaiset takavarikoivat Venäjän keisarikunnan laivastossa palvelleen aluksen keväällä 1918 ja he luovuttivat sen edelleen suomalaisille. 
Suomen merivoimille se otettiin korjausten jälkeen vuonna 1920 nimellä T-21, kunnes se nimettiin Loimuksi. Alus oli mukana kaikissa Rannikkolaivaston harjoituksissa ennen sotaa. Talvisodan puhjettua alus toimi miinanlaskijana ja jatkosodassa alus oli edelleen mukana miinoitustoiminnassa sekä huolto- ja joukkojen kuljetuksissa.
Sodan jälkeen alus palveli kaapelilaivana.
Loimu myytiin 1964 yksityiselle, mutta se rappeutui lähes hylyksi. 1980-luvulla kaksi vihtiläistä ostivat aluksen itselleen kunnostaen sen risteilyalukseksi. Sen nimeksi tuli T 21 Loimu. Alus poistettiin kauppa-alusrekisteristä heinäkuussa 1996, jonka jälkeen se on ollut omistajiensa uivana kesämökkinä.
Loimun sisaralukset olivat miinaveneet Pommi, Miina,  Lieska ja Paukku.
Hui-Ying Liu-Tawaststjerna

Hui-Ying Liu-Tawaststjerna (劉慧瑛; s. 19. lokakuuta 1950 Taipei) on taiwanilaissyntyinen pianisti, joka asuu Suomessa. Liu-Tawaststjerna on ollut Sibelius-Akatemian pianomusiikin lehtori vuodesta 1985.
Hui-Ying Liu-Tawaststjerna sai pianistinkoulutuksensa New Yorkissa. Hän debytoi Carnegie Hallissa vuonna 1974. Hän on konsertoinut mm. Jean-Jacques Kantorowin, Patrick Gallois’n ja Esa-Pekka Salosen johtamien orkestereiden solistina. Hän on esiintynyt myös pianoduona puolisonsa professori Erik T. Tawaststjernan kanssa.
Hui-Ying Liu-Tawaststjerna tunnetaan erinomaisena pedagogina, jonka entisiin ja nykyisiin oppilaisiin lukeutuvat mm. palkitut pianistit Antti Siirala, Juho Pohjonen, Uki Ovaskainen ja Irina Zahharenkova. Hän on osallistunut pianokoulun Pianon avain kirjoitustyöhön.
Posliini

Historia

Posliini keksittiin Kiinassa 600-luvulla. Sitä tuotiin 1300-luvulta alkaen Eurooppaan Silkkitietä pitkin. Eurooppaan ei tullut tietoa posliinin valmistusmenetelmästä, joten eurooppalaiset kehittivät omat valmistustapansa. Vuonna 1707 saksalainen alkemisti Johann Böttger kehitti toimivan posliinireseptin. Hän perusti Meißenin posliinitehtaat. Ranskassa ja Britanniassa tehtiin omia kokeiluja, joiden seurauksena kehitettiin Sèvres-, Wedgwood- ja Spode-posliinit.
Herttoniemen kartanossa Helsingissä toimi Suomen ensimmäinen, vuonna 1762 perustettu posliinitehdas. Nykyisin Suomen tunnetuin posliinimerkki on Arabia.
Suomalainen (Jyväskylä)

Suomalainen oli Jyväskylässä vuosina 1888–1917 ilmestynyt sanomalehti.
Linjaltaan vanhoillinen Suomalainen perustettiin suomalaisen puolueen ”nuorten” käsiin joutuneen Keski-Suomen vastapainoksi. Se oli luonteeltaan huokea kansanlehti, jonka levikki nousi pian kilpailijaa suuremmaksi. Julkaisijana toimi aluksi K. J. Gummeruksen ja Jaakko Länkelän omistama Jyväskylän kirjapaino, kunnes vuonna 1907 omistus siirtyi vanhasuomalaisten hallitsemalle Sydän-Suomen Sanomalehti Oy:lle. Myöhemmin Suomalainen ajoi maltillista uudistuspolitiikkaa. Kansanpuoluetta vuonna 1917 kannattanut lehti sulautui seuraavan vuoden alussa Keski-Suomen kanssa Keskisuomalaiseksi.
Suomalainen ilmestyi aluksi kahdesti ja vuodesta 1892 lähtien kolmesti viikossa. Sen levikki oli 1900-luvun alussa viidestä kuuteen tuhatta kappaletta. Lehdellä ei alkuvuosina ollut varsinaista päätoimittajaa. Myöhemmin päätoimittajina työskentelivät Jaakko Einar Sandelin (1892–1895), Johannes Hagelberg (1895–1896), Einar Aarnio (1896–1900), Juho Hietanen (1900), Edvin Gideon Väätänen (1900–1908), Otto Aleksanteri Joutsen (1908), Väinö Kivilinna (1909–1911), Vihtori Alpi Vataja (1909–1910), Oskar Vilhem Tissari (1912–1916), Martti Pihkala (1916) ja Alvari Rinne (1916–1917).
Hamina Bastioni Horse Festival

Hamina Bastioni Horse Festival on Haminassa kahden vuoden välein järjestettävä kansainvälinen hevosurheilutapahtuma. Tapahtuman näyttämönä toimii Euroopan suurin telttakatos Bastionin historiallisten linnoitusmuurien ympäröimällä areenalla. Kilpailuohjelma keskittyy kansainvälisiin este- ja kouluratsastusluokkiin. Tapahtuman yleisönäytöksissä on myös runsasta oheisohjelmaa, kuten hevosaiheisia shownäytöksiä ja puhtaita viihdenäytöksiä.
Hamina Bastioni Horse Festivalin pääkilpailu on esteratsastuksen kansainvälisen Nations Cup -joukkuekilpailun Suomen osakilpailu. Haminassa Suomen joukkue voittikin historiallisesti ensi kertaa Nations Cupin osakilpailun vuonna 2005.

Historia

Hamina Bastioni Horse Festival on järjestetty kahden vuoden välein vuodesta 2003 alkaen. Suomen Nations Cup -osakilpailu järjestettiin aiemmin Helsingissä Laakson ratsastusstadionilla.
Katajapikkumittari

Koko ja ulkonäkö

Pikkumittariksi keskikokoinen laji. Siipien pohjaväri on ruskeanharmaa, hivenen kellertävänsävyinen. Kuviointi on mustaa ja vaihtelee jonkin verran. Etusiivessä on selvä, musta keskitäplä ja keskivarjo kulkee sen kautta. Ulomman poikkiviirun sisäpuolella on rivi mustia nuolitäpliä ja keskipilkun tuntumassa on vaalea poikkijuova. Siiven kärkiosan takanurkassa aaltoviirussa on harmahtava laajentuma. Takasiivet ovat tummat, takareunastaan kirjavammat. Siipiripset ovat selvästi täplikkäät. Keskiruumiin takareunassa ei ole valkeaa täplää ja takaruumis on yksivärinen. Siipiväli 17–20 mm.

Levinneisyys ja lentoaika

Katajapikkumittarin levinneisyys ulottuu Pohjois-Afrikasta Euroopan ja Venäjän poikki Kaukasukselle, Altaille ja Venäjän kaukoitään. Suomessa laji on erittäin yleinen ja sitä tavataan pitkälle Lappiin saakka, missä se kuitenkin saattaa puuttua laajoilta alueilta. Lentoaika alkaa heinäkuun puolivälin tienoolla ja jatkuu aina lokakuulle saakka. Lennon huippu on elokuun alkupuolella.

Elinympäristö ja elintavat

Katajapikkumittari elää metsissä, kallioilla, pellonreunuksilla ja metsäaukioilla, joilla kasvaa katajaa. Perhoset ovat elinpaikoillaan usein erittäin runsaslukuisia ja niitä lentää sekä valolle että syötille. Perhoset lähtevät häirittyinä herkästi lentoon päivälläkin ja lepäävät usein rakennusten seinillä. Öisin ne käyvät kukilla.
Talvehtiva elämänvaihe on muna, jonka sisällä on kuoriutumisvalmis toukka.

Ravintokasvi

Toukka elää katajilla (Juniperus), mutta ilmeisesti joissain määrin myös muilla havupuilla.
Isoviiksisiippa

Ulkonäkö ja koko

Isoviiksisiipan pään ja vartalon yhteispituus on 37–51 mm, korva noin 15 mm ja siipien kärkiväli 19–22,5 cm. Se painaa tyypillisesti 4–10 grammaa. Se on pitkäkarvainen, kullanruskea ja vatsapuolelta kellertävän vaaleanharmaa. Korvat ja siivet ovat ruskeat ja suhteellisen vaaleat. Lennossa sitä on hyvin vaikea erottaa vesisiipasta. Erona viiksisiippaan ovat korvan edessä olevan ulokkeen eli traguksen muoto, hampaat ja penis sekä turkin ja siipien vaaleampi väri. Nimensä mukaisesti isoviiksisiippa on viiksisiippaa hieman kookkaampi.

Äänet

Isoviiksisiipan kaikuluotausäänet ovat lähes samanlaiset kuin viiksisiipalla.

Levinneisyys

Isoviiksisiippaa tavataan Keski- ja Itä-Euroopassa, Skandinavian eteläosissa sekä Aasian puolella samoilla leveysasteilla Kiinassa, Mongoliassa, Kazakstanissa ja Koreassa sekä Venäjän Kamtšatkan niemimaalla ja Kuriileilla. Esiintymisalueen länsiosan yksilöt ovat M. brandtii brandtii -alalajia ja itäosan M. b. gracilis -alalajia. Isoviiksisiippa ei tee pitkiä muuttomatkoja. Suurin todettu siirtymä on ollut noin 200 kilometriä.
Isoviiksisiippa on Suomen yleisimpiä lepakkolajeja. Sitä tavataan Kainuun korkeudelle asti, ja levinneisyyden painopiste on maan itäosissa.

Elinympäristö

Isoviiksisiippa elää metsissä, ja sitä nähdään vain harvoin kaupunkialueilla. Loppukesällä ja syksyllä se saalistaa myös rannoilla vesistöjen yläpuolella, vesisiipan tapaan. Saalistusalueet ovat yleensä vain parinsadan metrin päässä päiväpiilosta. Päiväpiiloinaan laji käyttää puunkoloja, linnunpönttöjä, rakennuksia ja siltojen alusia. Talvehtimispaikkoina se suosii ainakin luolia, kellareita, kaivoksia ja tunneleita. Kaikkia talvehtimispaikkoja ei tunneta. Suomessa siippojen talvihorros alkaa lokukuussa ja päättyy vapun tienoilla.

Ravinto

Alkukesällä isoviiksisiipat saalistavat yleensä yksin, mutta syksyn lähestyessä ne siirtyvät ryhmittäin vesistöjen läheisyyteen. Isoviiksisiippa syö pieniä ja kevyitä hyönteisiä, kuten yöperhosia, vesiperhosia, korentoja, kärpäsiä ja hyttysiä. Se pysyttelee lentäessään suhteellisen korkealla, usein puunlatvojen tasalla. Se on vesisiippaa taitavampi lentäjä. Pienikokoiset saaliit se nappaa suoraan hampaisiinsa, mutta suurempien eläinten kiinnipitelyssä se käyttää myös takajalkojaan ja häntäänsä.

Lisääntyminen ja elinikä

Isoviiksisiipat parittelevat syksyllä, ennen horrokseen vaipumista. Sikiönkehitys alkaa kuitenkin vasta keväällä, sillä siittiöt ovat talven ajaksi varastoituneina naaraan kohtuun. Naaraat kerääntyvät 20–60 yksilön lisääntymislaumoihin kesällä. Ne synnyttävät kukin yhden poikasen kesä- tai heinäkuussa, 2,5 kuukauden tiineysajan jälkeen. Poikanen oppii lentämään noin kolmeviikkoisena, ja kuuden viikon iässä se pystyy saalistamaan itse ruokansa.
Viiksisiipat tulevat sukukypsiksi luultavasti vuoden ikäisinä. Vanhin tunnettu isoviiksisiippa on ollut siperialainen yksilö, jonka tiedetään rengastustietojen perusteella eläneen peräti 41-vuotiaaksi. Pienelle nisäkkäälle poikkeuksellisen korkeaan ikään on saattanut vaikuttaa pitkä talvihorros, joka Siperiassa voi olla kahdeksan kuukauden mittainen.
The Hush Sound

Historia

The Hush Soundin perusti Greta Salpetar yhdessä Bob Morrisin kanssa. Kaksikko tapasi toisensa Gretan ollessa 12-vuotias, Bob oli tuolloin 15. Greta harrasti klassista pianon soittoa, kun taas Bob rakasti rockmusiikkia.
Virallisesti yhtye perustettiin Vuoden 2004 loppupuolella. Yhtyeen alkuaikoina kaksikko soitti pelkästään akustista musiikkia, Bob säesti kitarallaan Gretan pianoa. Pari kuitenkin tuli siihen tulokseen, ettei tämä riittänyt heille – saadakseen haluamansa soundin he tarvitsisivat yhtyeelleen basistin ja rumpalin. Löydettyään yhtyeelle rumpalin Darren Wilsonin sekä basistin Chris Fallerin The Hush Sound suuntasi levytysstudioon.
Ilman levy-yhtiön tukea The Hush Sound julkaisi ensimmäisen pitkäsoittonsa So Suddenin 11. lokakuuta 2005.
Panic! at the Discon kitaristi Ryan Ross törmäsi yhtyeeseen purevolume-sivustolla. Pidettyään kuulemastaan Ross kertoi yhtyeestä Fall Out Boyn Pete Wentzille, joka kiinnostui The Hush Soundista niin, että ehdotti sopimusta levy-yhtiönsä Decaydance Recordsin kanssa.
Levytyssopimuksen jälkeen yhtyeen ensimmäinen albumi So Sudden julkaistiin uudelleen Decaydance Recordsin alaisena. Pian tämän jälkeen yhtye aloitti seuraavan albumin työstämisen. Like Vines valmistui syksyllä 2006, levyn tuotti Sean O'Keefe yhdessä Fall Out Boyn Patrick Stumpin kanssa.
23. lokakuuta 2008 The Hush Sound ilmoitti MySpace-sivullaan basistinsa Chris Fallerin eroavan ja tämän tilalle liittyvän Mike LeBlancin.
ALTICE Portugal

Henkilökunta

Portugal Telecomin ja sen sisaryhtiöiden henkilökunnasta 61 % on miehiä ja 39 % naisia. Yrityksen sisällä Portugalissa olevan henkilökunnan määrä on laskenut vuoden 2004 13 886 henkilöstä 13,100 henkilöön vuonna 2005. Ulkomainen toiminta on lisäännyt henkilökuntaa runsaasti, sillä vuoden 2004 13 894 henkilöstä on päästy vuoden 2005 19 298 henkilöön.
Gösta Moliis-Mellberg

Levi Gösta Sigfrid Moliis-Mellberg (21. joulukuuta 1883 Helsinki – 13. maaliskuuta 1971 Helsinki ) oli suomalainen pappi, filosofian tohtori ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Moliis-Mellberg valmistui 1908 filosofian kandidaatiksi. Hän opiskeli sitten teologiaa ja toimi 1910–1912 Hangöbladet-lehden päätoimittajana. Moliis-Mellberg vihittiin papiksi 1913 ja hän toimi sitten pappina eri maaseurakunnissa 1913–1925 ja sen jälkeen 1925–1956 Helsingin pohjoisen ruotsalaisen seurakunnan kirkkoherrana. Hän väitteli filosofian tohtoriksi 1928.
Toisen maailmansodan aikana Moliis-Mellberg toimi juutalaisten puolestapuhujana.
Tulirokko

Tulirokko eli scarlatina on streptokokki-A:n aiheuttama sairaus. Sama bakteeri aiheuttaa angiinan. Tulirokko ei kuulu varsinaisiin rokkosairauksiin, joiden aiheuttajana on virus.
Tulirokkoon sairastuneelle nousee nopeasti korkea kuume. Muita oireita ovat kova kurkkukipu, pienipilkkuinen ja punainen, liekkejä muistuttava ihottuma sekä mansikkakieli (kielen pinta on rosoinen ja kirkkaan punainen). Ihottuma näkyy ensin kasvoissa ja kaulalla, mistä se leviää koko kehoon. Taudin itämisaika on 3–5 vuorokautta. Ihottuman voi saada vain kerran, mutta nielutulehdukseen voi sairastua useammankin kerran.
Tulirokko oli aiemmin vaarallinen kulkutauti. Se aiheutti laajoja epidemioita, ja pahimmissa tapauksissa jopa puolet sairastuneista 1–2-vuotiaista lapsista kuoli. Tulirokko leviää nopeasti ilmassa pisaratartuntana, ja myös oireettomat taudinkantajat voivat levittää sairautta. Tartunnan voi saada myös esimerkiksi lelujen tai ovenkahvojen välityksellä.
Penisilliinin keksiminen toi avun myös tulirokkoon. Antibioottihoidosta huolimatta tulirokon jälkeen voi esiintyä munuaisvaurioita tai reumakuumetta, mikä on kuitenkin erittäin harvinaista.
Valkoinen kohina

Valkoisella kohinalla tarkoitetaan satunnaista signaalia, jossa esiintyvät arvot eivät ole riippuvaisia toisistaan. Ideaalisen valkoisen kohinan tehospektri on tasainen taajuusvälillä 0 ... ∞. Käytännön valkoisella kohinalla on tasainen spektraalinen jakauma määritellyllä taajuusalueella. Nimitys valkoinen kohina viittaa analogiaan spektroskoopisessa mielessä valkoisen valon kanssa.
Valkoinen kohina on englanniksi white noise ja sisältää kaikkia taajuuksia.
Valkoinen kohina
10 sekunnin ääninäyte valkoista kohinaa.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Helve

Helpeet ovat heinäkasveilla (Poaceae) tavattavia, kutakin tähkylän yksittäistä kukkaa suojaavia pieniä suomuja, joita on tavallisesti kaksi. Kaksittain olevista helpeistä voidaan erottaa ulkohelve, alempana ja sisähelve, ylempänä. Sisähelve on hieman lähempänä kukan lisääntymisosia ja jää osittain ulkohelpeen sisään. Helpeissä, tavallisesti ulkohelpeessä, voi olla myös lajista riippuen vaihtelevankokoinen vihne. Helpeet ovat siis tähkylän kunkin kukan suojuslehtiä samaan tapaan kuin kaleet ovat kokonaisten tähkylöiden suojuslehtiä. Joidenkin heinien hedelmän, jyvän, kypsyessä helpeet jäävät ympäröimään sitä akanoina.
Geneettinen koodi

Geneettinen koodi ilmoittaa, mitkä kolmen emäsparin jonot eli kodonit DNA- tai RNA-molekyylissä vastaavat proteiinisynteesissä mitäkin aminohappoa. Solun geenit ovat nukleotideista koostuvia DNA-säikeitä. Kun proteiinia valmistetaan, geenin DNA kopioidaan lähetti-RNA:ksi, jonka mukaan proteiini tuotetaan. Emäksiä on neljää erilaista. DNA:ssa ne ovat adeniini (A), tymiini (T), sytosiini (C) tai guaniini (G). Lähetti-RNA:ssa on tymiinin paikalla urasiili (U).
DNA:ssa tai RNA:ssa oleva kodoni eli kolmen emäksen jono vastaa aina yhtä aminohappoa tai ohjausmerkkiä. Esimerkiksi metioniinia vastaa RNA:ssa kodoni adeniini-urasiili-guaniini, joka merkitään lyhyemmin AUG. Näin ollen kodonissa voi olla kolme eri emästä, mutta neljää eri tyyppiä. Kolmesta neljäntyyppisestä emäksestä voidaan muodostaa 4³ eli 64 erilaista kolmen emäksen jonoa. Koska aminohappoja on vain 20, montaa aminohappoa vastaa useita eri emäsyhdistelmiä eli kodonia. Lisäksi kodoneista kolme on lopetuskodoneita, jotka eivät vastaa mitään aminohappoa.

Historia

Koodin selvittäminen alkoi vuonna 1961, kun Marshall Nirenberg ja Heinrich J. Matthaei totesivat, että kolmen urasiilin yhdistelmä vastaa fenyylialaniinia. Koodin kokonaisuudessaan sai selvitetyksi Har Gobind Khorana 1960-luvun lopulla.
Käyttäjäkokemus

Käyttäjäkokemus (lyh. UX) on ihmisen ja tietokoneen välisessä vuorovaikutuksessa (HCI) keskeinen käsite, joka tarkoittaa jonkin tuotteen tai palvelun käyttämiseen tai kuluttamiseen liittyvää kokonaisvaltaista elämystä, joka kattaa tuotteen käyttöliittymän (lyh. UI) ja käytettävyyden ohella kirjon muita elämyksiä ja tunteita, joita saattaa esiintyä pitkänkin ajan kuluessa. Käyttäjäkokemusta ja käyttöliittymää ei tulisi sekoittaa keskenään, vaikka niitä käytetäänkin yleisesti väärin toistensa synonyymeinä.

Määritelmä

Kansainvälinen, vuorovaikutteisten järjestelmien käyttäjäkeskeisen suunnittelun standardi ISO 9241-210 määrittelee käyttäjäkokemuksen koostuvan käyttäjän tunteista, uskomuksista, mieltymyksistä, fyysisistä, psyykkisistä ja fyysisista vasteista, käyttäytymisestä, ja aikaansaannoksista, jotka syntyvät ennen käyttöä, käytön aikana ja käytön jälkeen.
Käyttäjäkokemuksesta voidaan erottaa käytännöllisiä ja nautinnollisia tekijöitä . Käytännöllisiä tekijöitä ovat esimerkiksi käytettävyys, tehokkuus, hyödyllisyys ja virheettömyys ja nautinnollisia esimerkiksi käyttöliittymän hieno ulkonäkö, tuotteen houkuttelevuus ja hauskuus.

Esimerkki

Usein mainittu esimerkki termin soveltamisesta on huvipuiston suunnittelu, jossa suunnittelijan tavoitteena on ehyt, rikas ja temaattisesti yhtenäinen käyttäjäkokemus, joka ulottuu itse huvipuistoalueen ja sen laitteiden suunnittelusta esimerkiksi huvipuiston mainoksiin, siellä työskentelevien henkilöiden roolitukseen ja toimintaan sekä aina huvipuistokäynnin jälkeiseen kotimatkaan asti. Termiä on alettu soveltaa myös erilaisten tietoteknisten tuotteiden ja palvelujen suunnitteluun.
Käsikello

Käsikello on kellosoitin, joka on tehty kuten pieni kirkonkello, johon on lisätty käsikahva.

Historia

Tiettävästi ensimmäinen pieni käsikello valettiin Englannissa vuonna 1696.

Musiikki

Käsikelloilla voidaan soittaa erilaista musiikkia melkein rajoituksetta. Kelloja soitetaan yleensä kuoroissa, joissa on useita soittajia. Kellot ovat asetettuna pöydälle soittajien eteen. Käsikelloilla soitetaan musiikkia siten, että yksi käsikello vastaa yhtä säveltä ja yksi soittaja vastaa useasta sävelestä eli useasta kellosta. Välillä soittajat vaihtavat kelloja keskenään, sillä suuret bassokellot painavat jopa neljä kilogrammaa. Kelloja kiertämällä ja vääntämällä saadaan kello soimaan eri tavoilla.

Käsikellokuorot

Suosituinta käsikellon soitto on sen kotimaassa Britteinsaarilla. Manner-Euroopassa on noin viitisenkymmentä käsikellokuoroa ja Suomessa niitä on viisi. Tallinnassa sijaitsevassa musiikkikoulussa käsikellon soittoa voi opiskella pääaineena.
Kuopion Energia

Voimalaitosyksiköt

Kuopion Energialla on Haapaniemellä yhteensä kolme voimalaitosyksikköä, joista yksi on rakenteilla ja korvaa valmistuttuaan vanhimman. Yhtiö on myös osakkaana runsaan yhden prosentin eli 20 megawatin osuudella monikansallisessa Fennovoimassa, joka tavoittelee toimilupaa yhdelle ydinvoimalaitosyksikölle Suomessa.

Hallinto

Kuopion Energia Oy:llä on virkamiesjohdon lisäksi hallitus (pj. Väinö Korhonen). Liikelaitos Kuopion Energialla on puolestaan johtokunta (pj. Rauno Airas).

1990-luvun yksityistämiskeskustelu

1990-luvun suomalaisten energiayhtiöiden yksityistämisaallossa Kuopion Energiaakin oltiin moneen otteeseen myymässä. Pisimmälle tämä ehti 9. maaliskuuta 1998, kun Kuopion kaupunginvaltuusto päätti kokouksessaan äänin 51-8 myydä Kuopion Energian Espoon Sähkö Oyj:lle. Asia vietiin kuitenkin oikeuteen. Lopulta eri oikeusasteet läpikäynyt prosessi päättyi lopputulokseen, ettei yhtiötä myydä. Tämä on jälkikäteen osoittautunut useimpien mielestä hyväksi ratkaisuksi, sillä kaupunki on voinut kotiuttaa yhtiöstä miljoonatuottoja vuosittain. Niillä on paikattu muun kaupunkikonsernin alijäämiä.
2000-luvulla keskusteltiin energiayhteistyöstä Savon Voiman ja Kuopion Energian välillä. Neuvoteltu yhteistyösopimus ei kuitenkaan saanut hyväksyntää Kuopion kaupunginvaltuustossa, jonka enemmistö halusi pitää energiahuollon omissa käsissä. Vuonna 2018 Savon Voima, Kuopion Voima, Jyväskylän Energia ja Lappeenrannan Energia allekirjoittivat perustamissopimuksen yhteisestä sähkönmyynti- ja energiapalveluyhtiöstä. Täten muodostettu Väre Energia Oy aloitti toimintansa 1.1.2019.

Liiketoimintojen eriyttäminen

Kevättalvella 2009 Kuopion Energia sai 50 000. sähköverkkoasiakkaansa. Asiakasmäärärajan ylittämisen myötä yhtiölle lankesi sähkömarkkinalakiin perustuva velvollisuus eriyttää sähköverkkoliiketoiminnat toiminnallisesti muista sähköliiketoiminnoista. Vuonna 2014 perustettiin sähköverkkoliiketoiminnasta vastaava tytäryhtiö Kuopion Sähköverkko Oy .
San Beniton piirikunta

Asukkaat

Piirikunnan asukkaista 58,3 prosenttia on latinalaisamerikkalaisia, 36,1 prosenttia valkoisia ja 2,49 prosenttia aasialaisia. 39,4 prosenttia puhuu myös muita kieliä kuin englantia. 88,2 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 35,1 vuotta.
Ultima

Muut osat

Näiden pelien lisäksi julkaistiin muitakin osia, tärkeimpänä kaksi Ultima Underworld -peliä (kolmiulotteisia seikkailupelejä) ja kaksi Worlds of Ultima -peliä (pohjautuen Ultima VI -pelimoottoriin).
Suomalais-Japanilainen Yhdistys

Suomalais-Japanilainen Yhdistys ry on Japanista sekä Suomen ja Japanin välisestä ystävyydestä kiinnostuneiden ystävyysyhdistys. Yhdistys on perustettu vuonna 1935 ja se oli Suomen toinen kansainvälinen ystävyysyhdistys. Yhdistyksen ensimmäinen puheenjohtaja oli professori Gustaf Ramstedt, Suomen ensimmäinen asianhoitaja Tokiossa.
Yhdistys järjestää erilaisia kursseja ja harrastepiirejä, esim. Japanilaisen ruoan valmistuksesta  ja Japanin matkailusta  sekä järjestää tai on mukana monissa eri tapahtumissa, kuten Roihuvuoren Hanamijuhla ja Japanipäivä. Yhdistys on myös julkaissut joukon kirjasia Japanin kulttuurista ja kielestä. Yhdistyksen jäsenjulkaisu, Kokoro (心), ilmestyy neljä kertaa vuodessa.