google/wiki40b huggingface dataset:
Ei minua kukaan rakasta

Juoni

Jean-Claude on viisikymppinen, yksin elävä ulosottomies. Viikonloppuisin käy tapaamassa pahantuulista isäänsä vanhainkodissa. Jean-Claude sairastuu, ja lääkäri suosittelee liikuntaa. Mies menee tangokurssille, jossa hän tapaa paljon häntä nuoremman naisen, joka on kuitenkin kihloissa. Tästä huolimatta romanssi syttyy.
Maaseudun kehittämisyhdistys

Rahoitusta yritystukiin ja yleishyödyllisiin hankkeisiin

Leader-ryhmät kehittävät maaseutua aktivoimalla ja neuvomalla paikallisia toimijoita, rahoittavat hankkeita strategiaperusteisesti. Leader-ryhmä hallinnoi EU-komission, valtioneuvoston ja maa- ja metsätalousministeriön päätösten mukaisen ohjelmakauden mittaista rahoituskehystä. Leader-ryhmän hallitus tekee Leader-hankkeille rahoituspäätöksiä säännösten mukaan.
Kehittämishankkeen toteuttajana voi olla yhdistys, yritys, kunta tai muu oikeuskelpoinen yhteistö tai säätiö tai henkilö. Hanke on voi kestää kolmesta viiteen vuotta. Hanketoteuttajan on eräitä hankemuotoja lukuun ottamatta laitettava hankkeen rahoitukseen omarahoitusta 10–80 %.  Hankerahoituksen vastuuviranomaisena toimii alueen ELY-keskus.

Ohjelmakausi 2007 - 2013

Maaseudun kehittämisyhdistykset ovat tehneet uudet alueelliset kehittämisohjelmansa EU-ohjelmakaudelle 2007 - 2013. Kehittämisohjelmassa yhdistys määrittelee, minkälaisiin hankkeisiin ja muihin kehittämistoimiin rahoitusta kaavaillaan ja miten yhdistys aikoo muuten toimia alueensa kehittämiseksi. Ohjelmien valmistelussa on käyty kuntakierroksia ja kuultu alueen toimijoita ja yhdistyksen jäsenistöä.
Käytännössä ohjelmat tulevat olemaan tulevan hankerahoituksen toteuttamisohjelmia.
Alkaneella ohjelmakaudella kaikki maaseudun kehittämisyhdistykset saavat rahoituksensa manner-Suomen maaseudun kehittämisohjelmasta. Sen sisällä on neljä toimintalinjaa, joista jokaisesta voidaan rahoitusta kanavoida maaseudun kehittämisyhdistyksille. Neljäs toimintalinja, nk. Leader-toimintatapa on varattu kokonaan tätä kautta toteutettavaksi. 
Julkista rahoitusta tälle kokonaisuudelle on Suomessa varattu 242 miljoonaa euroa (seitsemälle vuodelle), josta 45 % tulee EU:n maaseuturahastosta, osa valtiolta ja osa kunnilta. Lisäksi hankkeisiin on tavoitteena saada 128 miljoonaa euroa yksityistä rahoitusta, joten kokonaisrahoitus olisi 370 miljoonaa euroa. Vuositasolla rahoitus on siten noin 53 miljoonaa euroa, mikä sisältää 35 % yksityistä rahoitusta.

Muuta

Maaseudun kehittämisyhdistykset ovat Suomen Kylätoiminta ry:n jäseniä. Suomessa maaseudun kehittämisohjelmia toteuttavat organisaatiot ovat rekisteröityjä yhdistyksiä. Muissa EU:n jäsenmaissa käytetään myös muita organisaatiomuotoja, kuten osuuskuntia ja osakeyhtiöitä. Ohjelmakaudella 2000–2006 kehittämisohjelmia olivat LEADER, ALMA, POMO ja Tavoite 1:n toimintaryhmätyö.{{}}
Aaron Hunt

Ura

Hunt esiintyi ensi kerran Bundesliigassa 18. syyskuuta 2004, kun hän ottelussa Hannoveria vastaan tuli vaihdosta kentälle. Ensimmäisen kerran hän pääsi avauskentälliseen Borussia Mönchengladbachia vastaan 12. helmikuuta 2005, jolloin hän teki myös ensimmäisen liigamaalinsa, ja oli nuorin bremeniläismaalintekijä 18 vuoden ja 161 päivän iässä. Vuoden 2006 Huntilla todettiin salaperäinen polvivamma, joka myöhemmin paljastui limapussintulehdukseksi. Tämän takia häneltä jäi loppukausi väliin. 3. maaliskuuta 2007 teki ensimmäistä kertaa Bundesliiga-urallaan hattutempun ottelussa VfL Bochumia vastaan.

Skandaaleja

Toukokuussa 2005 Hunt pidätettiin bremeniläisessä diskossa. Hän löi nuorta naista ja joutui maksamaan 6000 euroa.
Marraskuussa 2006 Hunt sai UEFA:lta kahden ottelun pelikiellon käyttäydyttyään rasistisesti ottelussa Englannin U-21-joukkuetta vastaan.
Maaliskuussa 2008 Aaron Hunt ja hänen joukkuekaverinsa brasilialainen Diego ottivat yhteen pukuhuoneessa sen jälkeen kun Werder Bremen oli hävinnyt ottelun Glasgow Rangersia vastaan UEFA Cupissa.
Robert Iger

Robert (Bob) A. Iger (s. 10. helmikuuta 1951 Oceansidessa, New Yorkin osavaltiossa) on yhdysvaltalaisen viihdejätin The Walt Disney Companyn toimitusjohtaja. Iger astui toimitusjohtaksi vuosina 1985-2005 toimineen Michael Eisnerin tilalle vuonna 2005. Hänen toimitusjohtajakaudellaan on tehty Pixarin yritysosto vuonna 2006 ja Marvel Entertainmentin yritysosto vuonna 2009.
Iger valmistui Ithaca Collegesta vuonna 1973 ja aloitti uransa televisioyhtiö ABC:ssä vuonna 1974. 
Bob Igerillä on kaksi tytärtä ensimmäisestä avioliitosta, joka päättyi vuonna 1994. Nykyisen vaimonsa, journalisti Willow Bayn kanssa Iger meni naimisiin vuonna 1995. Heillä on kaksi poikaa.
Harsupyrstö

Levinneisyys

Harsupyrstöä tavataan Argentiinassa ja Chilessä. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Janan keskipiste

Janan keskipiste on geometriassa jakopiste, joka sijaitsee janalla ja on yhtä etäällä kummastakin janan päätepisteestä. Se voidaan sanoa myös, että keskipiste jakaa janan kahteen osaan, jotka ovat yhtäpitkät. Janalla on vain yksi keskipiste.

Eukidisessa tasossa

Keskipisteen määrittämisen geometrinen konstruktio perustuu ajatukseen, että keskipiste sijaitsee yhtä kaukana janan päätepisteistä. Koska etäisyyttä ei tiedetä, käytetään hyväksi keskinormaalin ominaisuuksia. Keskinormaalin kaikki pisteet sijaitsevat yhtä etäällä janan päätepisteistä. Yksi keskinormaalin pisteistä on janan keskipiste, joka löytyy janan ja keskinormaalin leikkauspisteessä.
Viedään harpin neula ensin janan toiseen päätepisteeseen ja avataan sille janan pituus viemällä sen kynäpää janan vastakkaiseen päätepisteeseen. Tässä asennossa piirretään puoliympyrän kaari janan ylä- ja alapuolelle. Vaihdetaan harpin neula vastakkaiseen päätepisteeseen, ja vedetään siitä samansäteinen ympyräkaaren puolikas siten, että ensimmäinen ja toinen kaari leikaavat kahdesti toisensa. Näiden leikkauspisteiden kautta vedetään viivaimella suora, joka leikkaa jaettavan janan puoliksi.

Analyyttinen geometria

Analyyttisessä geometriassa pisteiden paikat ilmaistaan mitattavilla koordinaateilla. Koordinaatit ilmaisevat paikkaa avaruudessa, jonka ulottuvuus määrää tarvittavien koordinaattien lukumäärän. Kouluopetuksessa tuttu taso vaatii pisteelle kaksi koordinaattia , koska taso on kuin kaksiulotteinen avaruus . Kolmiulotteinen tila  vaatii kolme koordinaattia  kullekin pisteelle.

Nimitys

Nimitystä keskipiste käytetään myös esimerkiksi ympyrälle ja kolmiolle, vaikka ne määritellään niille eri tavalla. Koska näille monissa kielissä on eri nimiä, voidaan suomalaista keskipiste-sanaa pitää kansanomaisena ja sen syvempi merkitys on riippuvainen asiayhteydestä. Tasokuvioiden keskipistettä kutsutaan centroid-tyyppisillä nimillä, koska sillä tarkoitetaan sisäalueen keskusta. Monissa tapauksissa keskustalla on läheinen yhteys painopisteen kanssa.
Erik Kruskopf

Erik Georg Ragnar Kruskopf (s. 29. elokuuta 1930 Helsinki) on suomalainen taidehistorioitsija ja taidekriitikko. Hän on koulutukseltaan filosofian tohtori, ja hän toimi Suomenlinnan Pohjoismaisen Taidekeskuksen johtajana vuodesta 1978–1986. Hän on tutkinut nonfiguratiivisen muotokielen syntymistä 1900-luvun alun maalaustaiteessa. Hän on myös kirjoittanut ja toimittanut runsaasti teoksia muun muassa monista taiteilijoista.
Kruskopf väitteli tohtoriksi vuonna 1976 taidehistoriallisella tutkimuksella Shaping the Invisible (1976), jossa hän käsitteli abstraktin maalaustaiteen syntyä 1908–1919. Hän oli vuosina 1956–1978 Hufvudstadsbladetin palveluksessa, 1986–1990 Suomen Ranskan-instituutin asiamies ja 1990–1996 Pro Artibus -säätiön projektipäällikkö.
Daan Everts

Daan Everts (s. 10. huhtikuuta 1941 Wilderwank) on alankomaalainen diplomaatti, joka on toiminut mm. Afganistanissa, ja myös Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön tehtävissä mm. Kazakstanin vaalitarkkailussa.
Sergei Lukjanenko

Sergei Vasiljevitš Lukjanenko (ven. Сергей Васильевич Лукьяненко; s. 11. huhtikuuta 1968 Karatau (nyk. Qarataw), Kazahstanin SNT, Neuvostoliitto) on venäläinen fantasia- ja tieteiskirjailija, koulutukseltaan psykoterapeutti. Hänet tunnetaan toiminnantäyteisistä juonirakenteista ja moraalisesta pohdiskelusta. Lukjanenko on ollut tuottelias ja suosittu kirjailija, joka on julkaissut vuosittain 1–2 kirjaa. Hänen tunnetuimpiin teoksiinsa kuuluu kuusiosainen Yöpartio-romaanisarja (1998–2012), josta on tehty kaksi elokuvaa (Night Watch – yövahti ja Day Watch). Lukjanenko käsikirjoitti elokuvat yhdessä ohjaaja Timur Bekmambetovin kanssa. Lukjanenkon teoksista on suomennettu Yöpartio-sarjan viisi ensimmäistä osaa. Lukjanenkon (yhdessä toisen kirjoittajan kanssa) kirjoittamaan tieteisfantasiakirjaan perustuu myös tietokonepeli A Farewell to Dragons, perinteinen roolipeli.

Elämä

Lukjanenko syntyi Kazahstanin sosialistisessa neuvostotasavallassa. Hänen isänsä on venäläis-ukrainalainen ja äitinsä tataari. Hän opiskeli psykoterapiaa Alma-Atassa ja aikoi erikoistua lapsipsykiatriaan, mutta Neuvostoliiton romahdettua lääkäreiden palkat laskivat ja hän alkoi elättää perhettään kirjoittamalla. 1990-luvun puoleenväliin tultaessa hänen kirjansa alkoivat saavuttaa suosiota, ja hän muutti Moskovaan. Hänen puolisonsa Sonja Lukjanenka on lapsipsykologi, ja heillä on kaksi lasta.
Vasta Night Watch – yövahti -elokuvan suosion vaikutuksesta Lukjanenkon kirjoja alettiin kääntää muun muassa englanniksi.
Lukjanenko itse mainitsee tärkeimmiksi esikuvikseen Robert A. Heinleinin, Strugatskin veljekset ja Vladislav Krapivinin. Hän on saanut useita fantasiakirjallisuuspalkintoja sekä kotimaassaan että ulkomailla, muun muassa parhaan kirjailijan palkinnon Turussa pidetyssä EuroCon 2003:ssa.
Kansainliiton mandaattialue

Kansainliiton mandaattialueet olivat alueita, joita jokin Kansainliiton jäsenvaltio hallitsi liiton antaman erityisen valtuutuksen nojalla. Sellaisiksi muodostettiin ensimmäisen maailmansodan jälkeen siihenastiset Saksan siirtomaat Afrikassa ja Tyynenmeren saarilla sekä eräät sitä ennen Turkille kuuluneet alueet Lähi-idässä.

Mandaattihallinnon luonne

Mandaattijärjestelmä perustettiin Etelä-Afrikan silloisen pääministeri Jan Christian Smutsin aloitteesta.
Mandaatti­hallintoa ei tarkoitettu pysyväksi, vaan mandaatti­alueita oli kehitettävä vähitellen kohti itse­hallintoa. Niiden itsenäistymiselle ei kuitenkaan ollut asetettu mitään määrä­aikaa, mutta Lähi-idässä olevien A-mandaatti­alueiden oletettiin itsenäistyvän jo lähi­tulevaisuudessa, Afrikassa ja Oseaniassa olevien Saksan entisten siirto­maiden sen sijaan vasta pitkän ajan kuluttua.
Mandaattialueita hallinneiden valtioiden oli vuosittain toimitettava niistä raportti Kansain­liitolle. Käytännössä mandaatti­alueiden asema ei kuitenkaan kovin oleellisesti eronnut siirto­maista, joskin epäkohtia oli Kansain­liiton perus­kirjaan vedoten helpompi arvostella kuin varsinaisissa siirto­maissa.

Mandaattialueiden myöhemmät vaiheet ja itsenäistyminen

Mandaattialueista Mesopotamia  itsenäistyi ensimmäisenä jo 1932 jolloin Irakin kuningaskunta perustettiin, muutkin Lähi-idässä sijaitsevat toisen maailmansodan aikana tai pian sen jälkeen. Muut mandaattialueet, Lounais-Afrikkaa eli nykyistä Namibiaa lukuun ottamatta, muutettiin sodan jälkeen YK:n huoltohallintoalueiksi, joiden asema oli pitkälti samanlainen kuin aikaisemmin mandaattialueinakin. Niitä koskevia asioita käsittelemään perustettiin YK:n huoltohallintoneuvosto. Japanille kuuluneiden mandaattialueiden hallinto siirrettiin kuitenkin Yhdysvalloille. Lounais-Afrikkaa ei muutettu huoltohallintoalueeksi, vaan Etelä-Afrikka julisti sen liitetyksi suoraan alueeseensa ja hallitsi sitä vuoteen 1990 saakka jolloin siitä tuli itsenäinen Namibian tasavalta, vaikka YK jo kauan sitä ennen oli julistanut Etelä-Afrikan hallinnon siellä laittomaksi.
Nykyisin ei huoltohallintoalueita enää ole, vaan ne kaikki ovat joko itsenäistyneet tai yhdistetty naapurivaltioihin. (Poikkeuksena ovat Pohjois-Mariaanit, jotka ovat yhä Yhdysvaltojen hallinnassa, mutta eivät enää huoltohallintoalueena.) Viimeisenä itsenäistyi Palau vuonna 1994. Huoltohallintoalueita ja -neuvostoa koskevat YK:n peruskirjan 75. -91. artiklat ovat kuitenkin yhä muodollisesti voimassa.

Luettelo mandaattialueista

Alla olevissa taulukoissa olevat vuosiluvut tarkoittavat aikaa, jonka alue oli mandaattialueena tai huoltohallintoalueena.
The Angel and the Gambler

Musiikkivideo

Kappaleesta on myös musiikkivideo, jossa on lyhennetty versio kappaleesta. Tähtien sota -henkisessä videossa on täysin tietokoneella tehty maailma, jossa on avaruusolioita vaihtuvassa kuvanlaadussa. Videossa erikoisen näköinen pitkässä paidassa oleva Blaze kävelee baariin ruskea hattu päässään, joka on otettu Somewhere in Time -albumin kannesta (erityisesti "Stranger in a Strange Landin" kannesta).
HMS Cleopatra (1915)

Ensimmäinen maailmansota

HMS Cleopatra liitettiin palvelukseen otettaessa  osaksi 5. Kevyt risteilijäviirikköä Harwichiin (engl. Harwich Force) valvomaan Englannin Kanaalin itäpään meriliikennettä. Aluksesta tuli helmikuussa 1916 kommodori Tyrwhittin  lippulaiva risteilijä HMS Arethusan upottua. Alus upotti päälle ajamalla 24. maaliskuuta 1916 vastaisena yönä saksalaisen hävittäjän G 194:n osallistuessaan Tonderniin suunnattuun hyökkäykseen, jonka aikana myös alus itse vaurioitui pahoin törmäyksessä risteilijä HMS Undauntedin kanssa.
HMS Cleopatra taisteli saksalaisia hävittäjiä vastaan 18. heinäkuuta ja osui miinaan 4. elokuuta 1916 Thornton Ridgessä Belgian rannikolla ja alus oli siirrettävä telakalle korjattavaksi ja modernisoitavaksi.
Korjausten jälkeen HMS Cleopatra liitettiin elokuussa 1918 7. Kevyt risteilijäviirikön lippulaivaksi Suureen Laivastoon (engl. Grand Fleet), missä tehtävässä alus palveli maaliskuuhun 1919.

Sodan jälkeen

HMS Cleopatra selvisi sodasta, mutta oli auttamattomasti vanhentunut. Alus myytiin romutettavaksi 26. kesäkuuta 1931 Hughes Bolckowille Blythiin.
Dione (jumalatar)

Dione (m.kreik. Διώνη) on kreikkalaisessa mytologiassa hieman epämääräinen jumalatar. Homeroksen Iliaassa hän on Afroditen äiti, jonka luokse Afrodite palaa haavoituttuaan taistelussa, jossa suojeli poikaansa Aineiasta. Etymologisesti Dione on indoeurooppalaisissa kielissä yksinkertaisesti "jumalatar".
Dodonan oraakkelille Dione oli titaani, Okeanoksen tytär ja Afroditen äiti, jota Dononassa palvottiin Zeuksen puolisona Heran sijaan.
Torho

Maantietoa

Järven pinta-ala on 21 hehtaaria ja se on 700 metriä pitkä ja 650 metriä leveä. Se on muodoltaan melko pyöreä, mutta kaakkoisrannassa sillä on pyöreä niemi. Järvi on matala ja ruohottunut. Sen rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä ja sen rannat ovat pääasiassa metsämaata. Osa rannoista ovat soistuneita ja etenkin ojien suut ovat liettyneitä. Järven lähiympäristössä on kaksi maatilaa ja niiden pellot, mutta rannoille on rakennettu kuusi vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet yhdystieltä 2871.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, johon Kaartjoen alaosan alue kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 92,1 metriä mpy. ja siihen on johdettu viisi suo- tai pelto-ojaa. Lisäksi sen etelärantaan laskee Heinijoki ja Kaartjoki, jonka nimitys on alajuoksulla sekä Ourajoki että Topenonjoki. Järven oma laskujoki on Välijoki, joka laskee Lairoon. Järvillä on sama vedenpinnan korkeus. Välijoki on yksi osuus Kaartjoesta ja molemmat järvet ovat Kaartjoen läpivirtausjärviä.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Tarhojärvi”. Järven vedenpinta vaikuttaa kartassa olevan nykyistä korkeampi, sillä Välijoki on piirretty pikemminkin salmeksi kuin joeksi. Järvi on kartassa autio, mutta tulo-ojien varret ja osa järven rantoja on raivattu niityiksi. Vuoden 1961 peruskartassa Välijoki on myös piirretty leveämmäksi, mutta osa uomasta on meritty soistuneeksi.
Suomen rautateiden merkit ja opasteet

Suomen rautateiden merkit ja opasteet käsittävät turvalaitteisiin kytketyt visuaaliset opastimet, käsiopasteet sekä radanvarren kiinteät merkit.

Yleistä

Suomessa rautateillä käytetyt kiinteät merkit välittävät tietoa mm. radan suurimmasta sallitusta nopeudesta junien veturinkuljettajille ja muun liikkuvan kaluston kuljettajille.
Merkit ovat kokeneet uudistuksia mm. vuonna 1952, 1969, 1996 ja 2005 Junaturvallisuussääntöjen uudistuessa. Nykyään radan merkit määritellään Liikenneviraston ohjeessa RATO17 Radan merkit ja TraFin määräyksessä "Ohjaus-, hallinta- ja merkinanto-osajärjestelmä" vuodelta 2014.
Hindenburgin pengersilta

Historiaa

Ajatus kiinteän yhteyden rakentamisesta Syltin saarelle heräsi 1800-luvun jälkipuoliskolla sen jälkeen, kun Westerlandista alkoi kehittyä lomakohde. Preussi teki päätöksen pengersillan rakentamisesta vuonna 1915, mutta rakentamisen aloitus viivästyi ensimmäisen maailmansodan takia vuoteen 1923. Rakentamispäätökseen vaikutti Schleswigin pohjoisosan siirtyminen Tanskalle vuonna 1920, jolloin Syltin laivayhteyden mantereen puoleinen satama, Hoyer (tansk. Højer) siirtyi Tanskalle.
Rautatie otettiin käyttöön 1.6.1927. Autojunia radalla on kulkenut vuodesta 1932. Vuodesta 1973 pengerrata on ollut kaksiraiteinen.

Liikenne

Hindenburgin pengersilta on ainoa kiinteä yhteys Syltin saarelta mantereelle. Penkerettä pitkin kulkee päivittäin 70–100 junaa, joista suurin osa on autojunia Westerlandin ja Niebüllin välillä (1–2 junaa tunneittain suuntaansa) tai henkilöliikennettä Westerlandin ja Hampurin välillä (1–2 junaa tunneittain suuntaansa).

Tulevaisuus

Penkereellä kulkeva rautatie on suunniteltu korvattavaksi maantiellä.
Inhambane

Inhambane on maakunta eteläisessä Mosambikissa. Sen pinta-ala on 68 615 neliökilometriä ja arvioitu asukasluku oli vuonna 2006 noin  1 400 000. Myös maakunnan pääkaupunki on nimeltään Inhambane. Ilmasto on trooppinen. Maakunta jakautuu kahteentoista pienempään alueeseen. Ne ovat Funhalouro, Govuro, Homoine, Inharrime, Inhassoro, Jangamo, Mabote, Massinga, Morrumbene, Panda, Vilankulo ja Zavala.
Inhambane tunnetaan kookos- ja cashew-pähkinöiden tuotantoalueena. Maakunnassa sijaitsee myös yksi Mosambikin vetovoimaisimmista matkailukohteista, Bazaruton saaristo.
Itiökasvit

Itiökasvit ovat kasveja, joiden lisääntymisessä itiöillä on keskeinen merkitys. Itiökasveilla ei ole kukkia, vaan niissä on itiöpesäkkeitä, joissa muodostuu paljon pienen pieniä itiöitä. Tuuli tai vesi kuljettavat itiöitä, joista uudet kasvit saavat alkunsa. Itiökasveja ovat muut kuin siemenkasvien kaareen kuuluvat kasvit. Sellaisia ovat muun muassa sammalet, saniaiset ja levät. Monien sammalten itiöpesäkkeet ovat varren päässä. Saniaisten itiöpesäkkeet ovat ruskeina läikkinä lehtien alapinnoilla.
Jiangxi

Maantiede

Jiangxin naapurina ovat Hubei ja Anhui pohjoisessa, Fujian ja Zhejiang idässä, Guangdong etelässä sekä Hunan lännessä.
Lushanin kansallispuisto on ollut Unescon maailmanperintökohde vuodesta 1996 lähtien.

Historia

Han-dynastian aikana vuonna 202 perustettiin Yuzhang-komentopiiri, joka sai nimensä Yuzhang-joen mukaan. Se oli Ganjoen alkuperäinen nimi. Tätä käytetään yhä maakunnan lyhennenimenä. Läntisen Jin-dynastian aikana maakunnasta tuli Jiang-prefektuuri.
Sui-dynastian aikana Jiangxissa oli seitsemän komentopiiriä ja 24 aluetta. Tang-dynastia lisäsi yhden komentopiirin ja 14 aluetta.
Maakunta sai nimensä 700-luvulla, kun eräs Jangtsen eteläpuolinen alue jaettiin itä- ja länsiosaksi. Läntisen osan nimeksi vakiintui sanoista jiāng ’joki’ ja xī ’länsi’ johdettu Jiangxi.
Viiden dynastian kaudella Jiangxi jaettiin kuuteen prefektuuriin ja neljään armeijan alueeseen. Tällä kaudella Jiangxi kuului ensin Wu-kuningaskuntaan, sitten Eteläiseen Tang-kuningaskuntaan.
Yuan-dynastian aikana Jiangxin osaset yhdisteltiin Xing-maakunnaiksi, johon kuului myös suurin osa nykyistä Guangdongia. Muodollisesti maakunnan aseman se sai vasta Qing-dynastian aikana.
Kiinan sisällissodan aikana 1. elokuuta 1927 Jiangxissa tapahtui Nanchangin kansannousu. Kiinan neuvostotasavallan hallitus sijaitsi Ruijinissa, Jiangxissa.

Talous

Vuonna 2013 Jiangxin maakunnan osuus Kiinan bruttokansantuotteesta oli 2,3 prosenttia (1 433,9 mrd. Kiinan yuania (CNY) eli noin 171,8 mrd euroa). Kutakin maakunnan asukasta kohden kansantuotetta kertyi 31 771 CNY eli 3 806 EUR.  Taso on 76 % Kiinan keskiarvosta.
Jiangxista on 947 kilometriä pitkän Zhejiang–Jiangxi-rautatien päätepiste. Rata yhdistää Hangzhoun ja Hunanin Zhuzhoun. 
Kiinalaisen keramiikan valmistajana kuuluisa on maakunnassa sijaitseva Jingdezhenin kaupunki. Siellä on perinteisesti tuotettu korkealaatusta posliinia.

Väestö

Jiangxin väkiluku oli 44 567 797 vuonna 2010. Vuoden 2013 arvio oli jo yli 45 miljoonaa. Jiangxissa asuu 38 etnistä ryhmää. Väestöstä 99 prosenttia on han-kiinalaisia. Vähemmistöjä ovat mm. hui-kiinalaiset, shet, zhuangit ja yaot.

Kulttuuri

Gan-kiinan murteita puhutaan lähinnä Jiangxin pohjoisosissa, ja maakunnan pääkaupungissa Nanchangissa puhutaan kielen standardimurretta. Muita kieliä ovat hakka etelässä sekä mandariini, hui ja wu pohjoisrajalla.
Lushan, lähellä pohjoista Jiujiangin satamakaupunkia, on suosittu matkailukohde kauniiden maisemiensa ja historiallisten paikkojensa vuoksi. Kaupungin lähellä on kaksi tärkeää buddhalaista temppeliä, Donglin-temppeli ja Tiefo-temppeli (rautainen Buddha).
Lähellä Yingtanin pikkukaupunkia on alue nimeltä Longhushan, jonka väitetään olevan taolaisuuden synnyinsija. Siellä on lukuisia temppeleitä, luolakomplekseja, vuoria ja kyliä.
Akekee

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan akekee on noin 11 cm. Akekeekoiraan selkä ja siivet ovat väritykseltään oliivinvihreät. Päälaki, rinta, vatsa ja perä ovat väriltään kirkkaan keltaiset. Silmien ympärillä on musta naamio. Naaras muistuttaa ulkonäöltään koirasta, mutta on väriltään hieman vaaleampi ja naaman musta naamio ei ole yhtä laaja kuin koiraalla. Lajin nokka on sinertävä ja nokan kärjet ovat hieman ristikkäin. Ulkonäöltään akekee muistuttaa kauainamakihiä (Hemignathus kauaiensis) ja anianiauta (Hemignathus parvus), mutta eroaa niistä niiden musta alaperän perusteella.

Levinneisyys ja elinympäristö

Akekeeta tavataan ainoastaan Kauain saarella Havaijilla. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät, jotka sijaitsevat 600–1 600 metrin korkeudessa. Lintu selviää myös hieman hakatuissa metsissä, kunhan metsässä kasvaa riittävästi Metrosideros polymorpha -puita.

Ravinto ja pesiminen

Akekee käyttää ravintonaan pääasiassa hyönteisiä ja hämähäkkejä, mutta voi satunnaisesti ruokailla myös kukkien medellä. Linnut liikkuvat vilkkaasti puiden lehtien lomassa etsimässä ravintoaan. Akekeen nokka on erikoistunut leikkaamaan auki nuppuja ja yhteen kasvaneita lehtikimppuja.
Akekeen pesimäkausi kestää tammikuulta kesäkuulle. Laji rakentaa pesänsä Metrosideros polymorpha -puihin.

Kanta ja uhat

1990-luvun puolivälissä akekeekannan kooksi arvioitiin hieman yli 20 000 yksilöä. Lajin elinympäristö on kuitenkin pinentynyt huomattavasti ja vuonna 2007 kannan kooksi arvioitiin 2 500–4 500 yksilöä. Laji on harvinaistunut erityisesti sopivien elinympäristöjen vähenemisen vuoksi. Vähentymistä ovat aiheuttaneet laiduntaminen ja saarelle iskeneet hurrikaanit. Lisäksi vieraiden kasvilajien lisääntyminen metsissä on uhka akekeelle. Sarrelle levinneet pistiäiset ja muurahaiset ovat vähentäneet saaren endeemisten hyönteisten, jotka ovat akekeen ravintoa, määrää. Kanta voi vähetä myös lintuja tappavaa malariaa kantavien hyttysten levittäytyessä yhä korkeammalle saaren metsissä.