google/wiki40b huggingface dataset:
Elephant Square - Norsuaukio

Norsuaukio on kuvanveistäjä Hanna Vihriälän järkälemäinen graniittiveistos, joka seisoo Turussa taidemuseo Aboa Vetus & Ars Novan edustalla. Teos on Matti Koivurinnan säätiön tilaustyö Turun kulttuuripääkaupunkivuoden ja  museon perustajan kauppaneuvos Matti Koivurinnan 80-vuotispäivän kunniaksi ja se paljastettiin syyskuussa 2011.
Graniittiseen pintaan ei varsinaisesti ole kuvattu norsua, eläimen siluetti näkyy lohkareessa negatiivina. Taiteilija itse kuvaa teostaan jättimäiseksi muotiksi tai valtavaksi fossiiliksi, joka on järsitty kalliosta ylös. Veistoksen voi täten ajatella sekä esittäväksi että abstraktiksi taiteeksi. Kokonaisuudessaan Norsuaukio painaa noin 50 000 kiloa, on kuusi metriä leveä ja muutaman metrin korkea. Vihriälää on aina kiinnostanut kulkeminen taiteenalojen välimaastossa: aiheen outous suomalaisessa kaupungissa on taiteilijan mukaan suhteessa kiven tuttavallisuuteen.
Kwaito

Kwaito on musiikin tyylilaji, joka on lähtöisin Johannesburgista, Etelä-Afrikasta 1990-luvun alusta. Se pohjautuu rytmillisesti amerikkalaiseen house-musiikkiin, mutta sen tempo on yleensä jonkin verran hitaampi. Kwaito saattaa sisältää lisäksi melodisia ja loopattuja, perkussiivisiä afrikkalaisia sampleja, matalia bassokuvioita ja usein laulua. Yleensä laulaja on mies ja sanat huudettuja tai laulettuja afrikkalaisen kansanmusiikin tapaan ennemmin kuin "normaaliin" tai rap-tyyliin. Nimi kwaito tulee afrikaansin slangisanasta kwaai, joka tarkoittaa coolia tai ilkeää.
Sanoitukset ovat joko alkuperäisillä eteläafrikkalaisilla kielillä tai englanniksi. Usein samassa laulussa voidaan käyttää useampia kieliä. Viime aikoina jotkut kwaito-artistit kuten Zola ovat alkaneet esittää sanoitukset hip-hop -tyyliin, kun taas toiset, kuten BOP tai Oskido, ovat nopeuttaneet tempoa ja mataloittaneet laulunsa luodakseen pehmeämmän kwaito-muodon, jota kutsutaan myös afrikkalaiseksi houseksi. Kuuluisia kwaito-artisteja ovat Arthur Mafokate, Zola, Mandoza ja Mzekezeke.

Historia

1990-luvun puolivälissä chicagolainen house-musiikki oli suosittua Johannesburgin klubeilla ja paikalliset muusikot yhdistivät sen soundimaailman eteläafrikkalaiseen musiikkiin. Arthur Mafokate sävelsi laulun Kaffir, josta tuli ensimmäinen suuri kwaito-hitti ja joka teki tyylilajin suosituksi mustaihoisten asuttamien alueiden ulkopuolella. Kuitenkin vasta vuodesta 2001 alkaen kwaito on yleistynyt Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Kwaitolla on tärkeä osa elokuvaohjaaja Gavin Hoodin vuonna 2006 parhaan ulkomaisen elokuvan Oscar-palkinnon voittaneessa elokuvassa Tsotsi ja se on osaltaan tuonut kwaitolle julkisuutta ympäri maailmaa.
Kwaiton tullessa entistäkin suositummaksi Etelä-Afrikassa, yhteistyö myös muita musiikkityylejä edustavien tähtien kanssa on tullut yleisemmäksi, esimerkkinä Mandoza ja rhythm & blues -tähti Danny K. Nykyään kwaito-hitit saavat Etelä-Afrikassa helposti medianäkyvyyttä, kuten Arthur Mafokaten elokuussa 2005 julkaisema "Sika Lekhekhe" (zulunkielinen lause, tarkoittaa kakun leikkaamista, puhekielellä "harrasta seksiä kanssani"). Radioasema SABC kielsi kappaleen esittämisen ja Arthurin täytyi kuvata laulua varten tehty video uudelleen, koska useat katsojat valittivat sen olevan seksuaalisesti liian rohkea. Kwaito-orkesteri Boom Shaka sai Etelä-Afrikan kansallislaulusta tekemästään versiosta ankaraa kritiikkiä poliittisilta vallanpitäjiltä.
Ali Osman

Ali Osman (1958 Omdurman – 16. helmikuuta 2017 Kairo) oli sudanilainen säveltäjä. Hänen teoksiaan on esitetty Pohjois-Afrikassa ja Euroopassa. Hän asui Egyptissä vuodesta 1978.
Osman aloitti uransa rockmuusikkona. Hän opiskeli Kairon taideakatemian konservatoriossa kontrabassonsoittoa Rodney Slatfordin johdolla vuosina 1978–1982. Lisäksi hän opiskeli siellä muun muassa sävellystä Gamal Abdel-Rahimin johdolla. Hän sai samasta konservatoriosta filosofian tohtorin arvon vuonna 2009. Vuonna 1995 Osman sai kolmannen palkinnon kulttuuriministeriön Abu Bakr Khairat -kilpailussa Kairossa teoksella Song for Chamber Orchestra. Vuonna 2000 hän sai Pro Helvetian stipendin.
Osman toimi myös kapellimestarina, Sudanin musiikkiin erikoistuneena tutkijana ja artikkelien kirjoittajana. Vuosina 2000–2003 hän oli mukana toteuttamassa kirjasarjaa Egyptin nykymusiikista.
Sennwald

Sijainti

Sennwald rajoittuu idässä Reinjokeen ja Liechtensteiniin, lännessä Appenzellin Alppeihin kuuluviin Alpsteinvuoriin ja Appenzell Innerrhodenin kantoniin. Pohjoisessa Sennwaldin naapurikunta on Altstätten, etelässä Gams ja Buchs.

Liikenne

Moottoritie A13 Saksan rajalta St. Margrethenista Bellinzonaan kulkee Reinin vartta Sennwaldin kautta. Myös SBB:n rautatie St. Margrethenista Sargansiin kulkee kunnan kautta. Sennwaldin rautatieaseman nimi on Salez-Sennwald.
Pitney Bowes

Historiaa

Arthur Pitney perusti postimaksukonettaan valmistamaan ja markkinoimaan vuonna 1910 American Postage Meter Companyn. Kaksi vuotta aiemmin Walter Bowes oli perustanut Universal Stamping Machine Companyn. Vuonna 1920 yritykset yhdistettiin Pitney Bowesiksi. Yhtiön suurin asiakas oli Yhdysvaltojen postilaitos, sota-aikana myös puolustusvoimat. Toisen maailmansodan jälkeen asiakkaiksi tuli yhä enemmän postimyynti- ja suoramarkkinointiyrityksiä.
Perustajakaksikon lisäksi yrityksen alkuvaiheen avainhenkilö oli pitkään (1938–1964) sen pääjohtajana toiminut Walter Wheeler. Hänen johdollaan Pitney Bowes listautui New Yorkin pörssiin vuonna 1950 ja esitteli vuonna 1957 ensimmäisen postinlajittelukoneen. Vuonna 1968 ostettu Monarch Marking Systems Company esitteli maailman ensimmäisen viivakoodinlukijan. 1980-luvulla Pitney Bowes alkoi markkinoida myös kopiokoneita, telefax-laitteita ja sanelukoneita, ja seuraavan vuosikymmenen uutuus oli osoitteiden ja viivakoodien lasertulostus. 2000-luvulla Pitney Bowes on edennyt edelleen logistiikkatoimialalla monin yritysostoin.
Korihaiden kausi 2008–2009

Budjetti

Korihaiden budjetti oli 330 000 euroa, joka oli sarjan viidenneksi pienin. Budjetti oli yhtä suuri kuin edelliselläkin kaudella. Koko liigan keskiarvo oli 388 000 euroa. Kauden aikana Korihait kertoi, että velkaa on muutamia tuhansia euroja, mutta ne ovat hyvin hallinnassa.
Näyttelijä

Näyttelijä (naisnäyttelijästä käytetään näyttelijän lisäksi myös nimitystä näyttelijätär) on henkilö, joka esittää osaa esimerkiksi näytelmässä tai elokuvassa. Termi viittaa yleensä elokuvissa, televisiossa, teatterissa tai radiossa esiintyvään henkilöön. Rooleja esittäessään näyttelijä voi myös laulaa ja tanssia, tai esiintyä pelkällä äänellään radiossa, dubatuissa ohjelmissa tai animaatioissa.
Näyttelijän tehtävänä on tutustua rooliinsa ja perehtyä tuotoksen aikakauteen, kulttuuriin ja ihmisten elintapoihin. Näyttelijä pyrkii omaksumaansa roolihahmonsa luonteenpiirteet ja puhetavan. Näyttelijältä vaaditaankin kykyä samaistua rooliinsa, mihin tarvitaan usein luovuutta ja kekseliäisyyttä. Näyttelijällä voi olla samaan aikaan menossa useita tuotantoja, joissa perehtymis-, harjoittelu- ja näyttelyvaiheet voivat mennä päällekkäin.
Varsinkin elokuvanäyttelijöiden työ on projektiluontoista, joten heillä saattaa olla pitkiäkin työttömyyskausia. Näyttelijä on keskimäärin 80 prosenttia työurastaan ilman töitä, minkä takia monet näyttelijät tekevät muita töitä elääkseen.
Suomessa näyttelijäkoulutusta annetaan Teatterikorkeakoulussa Helsingissä ja Tampereen yliopiston näyttelijäntyön laitoksella (Näty). Musiikkiteatterin korkeakoulutason opetusta annetaan TAMKissa Tampereella.  Aiemmin musiikkiteatterin koulutusta annettiin myös Lahden Musiikki-ja draamainstituutissa.
Sadan vuoden yksinäisyys (Leevi and the Leavingsin single)

Vastaanotto

Nuorgam-verkkomedian Leevi and the Leavings top 40 -listauksessa kaksoissinglen kappale ”Elämänmeno” pääsi 29. sijalle. Toimittaja Santtu Reinikaisen mukaan kaksoissinglen kappaleiden tyylissä oli vielä ”rock’n’roll-pastissia, hakua ja tyhjäkäyntiä”, mitä hän piti kummallisena, sillä aiemmin samana vuonna julkaistu ”Mitä kuuluu, Marja-Leena?” oli Reinikaisen mukaan ”täyteläisen leevistinen”. Kaksoissinglen ”Elämänmeno”-kappale on hänen mukaansa ”siitä erikoinen Leevi-kappale, että siinä keinahdetaan normaalia vahvemmin suomalaisen huoltiskasettimusiikin puolelle”.
Ondřej Vaculík

Ondřej Vaculík (s. 12. toukokuuta 1986 Jilemnice) on tšekkiläinen mäkihyppääjä. Hänen seuransa oli Dukla Liberec.
Vaculík sijoittui vuoden 2006 talviolympialaisissa joukkuemäessä yhdeksänneksi ja suurmäessä 45:nneksi. Hän hyppäsi Sapporon MM-kilpailuissa 2007 normaalimäessä 50:nneksi. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 hän oli joukkuemäessä viides, normaalimäessä 31:s ja suurmäessä 38:s.
Maailmancupissa Vaculík kilpaili ensimmäisen kerran tammikuussa 2006 Sapporossa sijoittuen 33:nneksi. Parhaimmillaan hän on sijoittunut 25:nneksi joulukuussa 2008 Engelbergissa.
Nuorten MM-kilpailuihin Vaculík on osallistunut kaksi kertaa. Vuoden 2003 kisoissa hän oli joukkuemäessä seitsemässä ja normaalimäessä 56:s. Vuonna 2004 hän sijoittui joukkuemäessä seitsemänneksi  ja normaalimäessä 39:nneksi.
Nelson DeMille

Nelson Richard DeMille (s. 23. elokuuta 1943) on yhdysvaltalainen jännityskirjailija. DeMille syntyi New Yorkissa. DeMille on kirjoittanut myös nimillä Jack Cannon, Kury Ladner ja Brad Matthews. DeMille käyttää usein kirjojen tapahtumapaikkanaan kasvuseutuaan, Long Islandia.
Noureen DeWulf

Yksityiselämä

DeWulf syntyi intialaisille muslimivanhemmille New Yorkissa. Hän puhuu sujuvasti englantia, hindiä, urdua ja gujaratia.
Falcon (auto)

Falcon oli vuosina 1921-1926 valmistettu saksalainen automerkki, jota valmisti Falcon Automobilwerke GmbH. Falcon-autotehdas valmisti keskiluokan autoja.
Kesällä 1921 esiteltiin malli Falcon Modell 6/20 PS. Sen korvasi vuoden 1924 lopussa malli Modell 6/30 PS, jossa oli mekaaniset jarrut kaikissa pyörissä. Auton urheiluversiossa moottorin teho oli 40 hv (29 kW). Mallien 6/20 ja 6/30 numerot tarkoittavat verohevosvoimia ja todellista tehoa.
Falcon CA 6 oli pieni urheiluauto, jonka ostaja saattoi valita kolmi- tai nelipaikkaisen avomallin tai kolmipaikkaisen limousinen. CA 6:ssa oli 4-sylinterinen sivuventtiilimoottori, jonka tilavuus oli 1,5 litraa ja teho 20 hv (14 kW) kierrosnopeudella 2500. CA 6:n huippunopeus oli 75 km/t. Tällä autolla tehdas osallistui autokilpailuihin. Falcon CA 6:lla oli maine hyvänä, luotettavana ja tehokkaana autona. 
Sen seuraaja vuodesta 1924 lähtien oli CA 8, jossa oli kahden litran kuusisylinterinen moottori, joka tuotti 50 hv eli 37 kW. Sen moottorissa oli kuitenkin vaikeuksia sylinterien tiivistyksessä. Sen lisäksi tehdas valmisti mallia Falcon Typ T VI. Kaikkiaan Falcon-tehdas valmisti noin 400 autoa. 
Tammikuussa 1923 tuotanto siirrettiin Ober-Ramstadtiin, koska aiemman Sontheimin tehtaan tilat eivät enää riittäneet autojen valmistukseen. Samana vuonna tehdas kärsi myös Saksan korkeasta inflaatiosta. 
Vuoden 1926 alussa Falcon-autotehdas myytiin Röhr Auto AG:lle, joka valmisti samassa autotehtaassa vuosina 1928–1935 Röhr-autoja.
Skyroksenponi

Skyroksenponi on lähtöisin Skýroksen saarelta Kreikasta ja muistuttaa enemmän hevosta kuin ponia. Sen säkäkorkeus on normaalisti 94–120 cm ja sitä käytetään usein ratsu-, vaunu- ja kuormaponina. Tätä luonteeltaan usein uteliasta ponia käytetään myös lastenratsuna pienen koon takia.Skyroksenponit ovat melko sirorakenteisia ja hyviä hyppäämään.
Stuart Little 2 (videopeli)

Pelaaminen

Pelissä pelaaja ottaa Littlen perheen hiiren Stuartin roolin. Peli sisältää yhteensä seitsemän erilaista tasoa, joista kuudessa ensimmäisessä pelaajan pitää Stuartilla löytää ja kerätä seitsemän erilaista sormusta kanarianlintu Margalon ohjeistuksella. Kerättyään yhteensä 30 sormusta pelaaja avaa viimeisen tason nimeltään "Falcon Boss", jossa päihitetään sekä pelin että elokuvan päävihollinen "Haukka".
Päävastustasoa lukuun ottamatta jokaiseen tasoon kätketyistä sormuksista yhden löytää piilopaikasta, toisen saa kultaisesta matkalaukusta johon käy kultainen avain, kolmannen saa löydettyään viisi kasvopalikkaa, neljännen saa kerättyään tarpeeksi Littlen kissan Snowbellin kissankeksejä sekä vietyään ne tämän ruokakulholle, ja loput kolme saa suorittamalla tasoista löytyviä Margalon haasteita. Vastaantuleviin haasteisiin kuuluu esimerkiksi lentokoneella lentäminen, skeittilautailu, sekä autolla ajaminen. Kulkuneuvohaasteissa pelaajan päätehtävänä on saada kerättyä haastealueelta kaikki tähdet.
Pelissä pelaaja kohtaa myös lukuisia vihollisia, joita voi päihittää joko Stuartin kieppumishyökkäyksellä tai heittämällä tasoista löytyvillä heittoesineillä. Joitakin vihollisia pelaaja voi kuitenkin ainoastaan saada väliaikaisesti pökertymään. Näihin luokittuu esimerkiksi lelurobotit ja lokit. Pelaajalla on aina tason aloittaessa kolme elämää ja kolme energiasydäntä. Jos pelaaja menettää kaikki energiasydämet, Stuart pökertyy ja palautuu viimeisimmälle uudelleenaloituspaikalle, menettäen samalla yhden elämän.
Pelaaja voi nostaa energiasydämien määrää jokaiseen tasoon kätketyistä sinisistä matkalaukuista löytyvillä tyhjillä jäätelötötteröillä. Näiden matkalaukkujen lisäksi tasoista löytyy vihreitä matkalaukkuja joista löytyvillä jäätelöillä pelaaja voi täydentää menetettyjä tai tyhjiä energiasydänpaikkoja, sekä punaisia matkalaukkuja joista löytyy aina yhden lisäelämän antava sydän. Punaiset matkalaukut pelaaja voi avata vain heittohyökkäyksellä.

Vastaanotto

Peli sai pääosin ristiriitaisia vastaanottoja, sillä Metacriticillä muodostui ainakin PlayStation-versiolle 7 arvostelun keskiarvoksi 62/100. GameSpot antoi pelille 5.3/10 pistettä. IGN antoi pelille 7/10 pistettä, todeten että "Vain muutama viikko sitten Sony suututti useamman kuin muutaman lapsen Lilo & Stitchillä, keskimääräisellä lasten pelillä, joka oli turhauttava. Nyt heillä on Stuart Little 2 ostettavissa hyllyille aivan sen viereen, joka on keskimääräinen lasten peli, mutta ei turhauttava". GameFAQs antoi pelille 7/10 pistettä kehuen mekaniikkojen vankkaa joukkoa, kenttäsuunnittelua, sekä ihmisarvoista ulkonäköä, mutta kritisoi pelin erittäin lyhyttä kokemusta, liian pientä erottuvuutta muista edeltäjistään genressään sekä hyvin pientä musiikkiraitojen määrää.
Yrjö Karppanen

Yrjö Heikki Karppanen (1896 Helsinki – 1937) oli suomalainen toimittaja.
Hän työskenteli Suomen sisällissodan aikana toimittajana Turussa ilmestyneessä Sosialisti-lehdessä. Sisällisodan jälkeen hänet vangittiin Porvoossa, mutta Karppanen pääsi pakenemaan vankileiriltä Ruotsiin. Vuonna 1920 hän pyrki Venäjälle Suomen kautta, mutta vangittiin Karjalankannaksella. Yleisen armahduksen jälkeen Karppanen palasi Ruotsiin, jossa hän toimi Suomen punaisen kaartin Ruotsin pataljoonan adjundanttina salanimellä Korpela. Kesällä 1919 Karppanen laati suunnitelman Pohjois-Suomessa totetettavasta vallankumouksesta, joka tehtäisiin punaisen kaartin Ruotsin pataljoonan tukemana.
Karppanen esiintyi myös salanimillä Fagerholm ja ylioppilas H. Korpela.
Kantatie 62

Kantatie 62 on Kaakkois-Suomessa Mikkelistä Imatran rajanylityspaikalle kulkeva kantatie. Tien pituus on 141 kilometriä. Tie on paikoin kapea ja mutkainen, mutta toisaalta siltä on kauniita näkymiä Saimaalle. Tiellä on myös valtatien 6 kanssa yhteinen kahdeksan kilometrin moottoritieosuus Imatran Vuoksenniskan kohdalla. Kantatie 62 on itsessään leveimmillään Imatran Teppanalan kohdalla, jossa tie on myös osittain 2+1 kaistainen. Imatran Teppanalan kohdalla liikenne on vilkasta. Kantatie 62 palvelee Teppanalassa alueen asukkaita ja työntekijöitä, rajanylityspaikan liikennettä, alueen kaupallisia palveluja sekä myös alueella sijaitsevan Ovako Imatran liikennöintiä.

Historiaa

Vuoden 1938 tienumerointijärjestelmässä kantatie 62 kulki Viipurista Rautuun. Jatkosodan jälkeisten alueluovutusten jälkeen tie jäi kokonaan luovutetulle alueelle. 1970-luvun puolivälissä Mikkelin ja Imatran Kaukopään välinen tiestä tehtiin kantatie 62. Tätä ennen tieosuus muodostui maanteistä
432 ja 434. Tuolloin tiellä oli vielä kaksi lossiyhteyttä: Anttolan ja Puumalan välillä Lietvedellä sekä Puumalan kirkonkylän eteläpuolella Puumalansalmella. Lietvedelle valmistui pengertie ja silta vuonna 1985. Kantatieverkon viimeinen lossiyhteys siirtyi historiaan, kun Puumalansalmen ylittävä Saimaan silta valmistui 1995. Saimaan silta on Suomen maantieverkon neljänneksi pisin silta.
Vuonna 2004 tietä jatkettiin Kaukopäästä rajanylityspaikalle Pelkolaan saakka.

Joukkoliikenne

Kantatiellä 62 kulkee kaksi bussivuoroa päivässä suuntaansa. Linja Imatralta Puumalan kautta Mikkeliin ajetaan arkipäivisin. Kouluvuoden aikana ajetaan arkisin vuoro Imatralta Puumalan kautta Pieksämäelle ja koulupäivinä edelleen Varkauteen.
Eleusinion

Historia

Temppeli oli rakennettu noin vuonna 490–480 eaa. ja se korvasi paikalla olleen varhaisemman, noin 550 eaa. rakennetun aidatun ulkoilmapyhäkön. Temppeli oli Demeterin ja Korēn eli Persefonen Eleusiissa sijainneen päätemppelin Telesterionin vastine Ateenassa. Siinä säilytettiin Eleusiin mysteerien pyhiä esineitä silloin kun ne olivat Ateenassa. Esineet kannettiin vuosittain Eleusiista Ateenaan päivää ennen juhlan alkua, ja ne olivat Ateenassa juhlan viiden ensimmäisen päivän ajan. Tämän jälkeen ne kannettiin mysteerien suuressa juhlakulkueessa takaisin Eleusiihin Pyhää tietä pitkin.
Eleusiin pyhien esineiden lisäksi rakennuksessa säilytettiin mahdollisesti myös muita juhlakulkueessa tarvittuja esineitä juhlien välisenä aikana. Mysteerien jälkeen Ateenan bule eli neuvosto kokoontui Eleusinionissa tarkastaakseen, kuinka mysteerien järjestäminen oli sujunut. Tällöin tarkastettiin muun muassa se, oliko kukaan käyttäytynyt epäkunnioittavasti mysteerejä kohstaan. Rakennusta käytettiin todennäköisesti myös Demeterin ja Persefonen kunniaksi vietetyssä naisten Thesmoforia-juhlassa. Temppeli tuhoutui herulien hyökkäyksessä vuonna 267.
Agoran kaivauksia suorittava American School of Classical Studies at Athens eli Yhdysvaltain arkeologinen instituutti Ateenassa on kaivanut pyhäkön alueella erityisesti 1930-luvulla sekä vuosina 1959–1960. Ainoastaan osa laajasta alueesta on kaivettu esiin, sillä sen itäosa jää Plákan kaupunginosan talojen alle. Pyhäkön rakennuksista on säilynyt lähinnä perustuksia.

Rakennus

Temppelin koko oli noin 11 x 17,7 metriä. Sen sisäänkäynti oli etelässä ja adyton eli kaikkein pyhin, jossa mysteerien pyhiä esineitä säilytettiin, pohjoispäässä. Temppeliin liittyi laajempi suorakulmainen pyhäkköalue, jonka keskellä temppeli oli. Pausaniaan mukaan pyhäkköalueella oli myös muun muassa Triptolemoksen temppeli. Pyhäkön aitaus oli 0,9 metriä paksu ja korkeimmillaan 6 metriä korkea. Thukydideen mukaan se olikin kaupungin harvoja paikkoja, joka voitiin sulkea turvallisesti. Noin vuonna 325 eaa. pyhäkön sisäänkäynti korvattiin hienommalla propylonilla. 100-luvun puolessa välissä pyhäkköä laajennettiin etelään päin muun muassa doorilaistyylisellä portiikilla. Temppelin itäpuolella oli noin 15 x 2 metrin kokoinen jalusta, jolla oli niin kutsuttuja attikalaisia steeloja eli kivipylväitä, jotka oli pystytetty hautajaisten vuoksi tai muistoksi. Hermien turmelemisen tapauksen jälkeen luettelo siihen syyllistyneiden myytäväksi määrätystä omaisuudesta kiinnitettiin näihin pylväisiin.
Laura Rizzotto

Nuoruus ja koulutus

Rizzotton isällä on Latvian ja Brasilian kaksoiskansalaisuus, ja hänen äitinsä on syntynyt Liepājassa ja asunut lapsuutensa Riiassa. Hänen äitinsä on Portugalin brasilialainen. Hänen perheensä muutti Yhdysvaltoihin vuonna 2005 ja jäi asumaan Edinaan Minnesotaan. Rizzotto vietti lapsuutensa sekä Rio de Janeirossa että Yhdysvalloissa. Koulun jälkeen hän meni opiskelemaan Bostonin Berklee College of Music -kouluun. Vuonna 2013 Rizzotto muutti Los Angelesiin ja kävi siellä California Institute of the Arts -koulua, jossa hän suoritti musiikkitutkinnon. Myöhemmin hän muutti New Yorkiin ja suoritti Columbian yliopistolta maisterintutkinnon musiikista.

Ura

Vuonna 2009 Rizzotto aloitti musiikkiuransa ja allekirjoitti sopimuksen seuraavana vuonna Universal Music Brazilin kanssa. Hän julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa nimeltä Made in Rio vuonna 2011, jossa oli mukana Eumir Deodato. Vuonna 2012 Rizzotto esiintyi avajaisnumerona Demi Lovaton A Special Night with Demi Lovato -kiertueen Brasilia-konsertin aikana. Vuonna 2014 hän julkaisi itse toisen studioalbuminsa nimeltä Reason to Stay. Vuodesta 2016 vuoteen 2017 hän työskenteli Sony Music Entertainmentin palkkaamana Jennifer Lopezin portugalin kielen opettajana. Vuonna 2017 Rizzotto julkaisi ensimmäisen EP-levynsä nimeltä Ruby. Hänen toinen EP-levynsä Amber julkaistaan vuonna 2018 kunnianosoituksena hänen latvialaisille juurilleen.
Joulukuussa 2017 ilmoitettiin, että Rizzotto osallistuisi vuoden 2018 Supernova -kilpailuun, jossa valittiin Latvian euroviisuedustaja ja -kappale, kappaleella "Funny Girl". Hän eteni televisioituun kilpailuun sen jälkeen kun hän pääsi läpi online-äänestyksestä ja koe-esiintymisestä. Rizzotto kilpaili kolmannessa semifinaalissa 17. helmikuuta, ja hänestä tuli toinen kahdesta kilpailijasta, jotka etenivät 24. helmikuuta pidettyyn finaaliin. 24. helmikuuta hänet valittiin kilpailun voittajaksi.
Noora Järvikangas

Noora Järvikangas (s. 2. huhtikuuta 1994) on suomalainen koripalloilija. Hän on pelannut pääsarjatasolla kaudesta 2011–2012 alkaen ja voittanut yhden Suomen-mestaruuden.
Järvikangas on helsinkiläisseura Karhun Poikien kasvatti. Hän pelasi Korisliigassa (silloiselta nimeltään SM-sarja) ensimmäisen kerran kaudella 2011–2012 Forssan Alun joukkueessa. Kauden 2013–2014 hän pelasi Yhdysvalloissa Oral Robertsin yliopiston joukkueessa. Vuonna 2016 hän siirtyi Forssan Alusta Vimpelin Vetoon ja vuonna 2018 kotkalaisseura Peli-Karhuihin, jonka riveissä hän voitti Suomen-mestaruuden keväällä 2019.
Parhaat henkilökohtaiset tilastolukemat Järvikangas keräsi kaudella 2017–2018, jolloin hän teki runkosarja ja pudotuspelit yhteen laskien 11,7 pistettä ja otti 6,3 levypalloa ottelua kohden.
Järvikangas on pelannut Suomen 16-vuotiaiden maajoukkueessa 13 ottelua, 18-vuotiaiden maajoukkueessa 41 ottelua ja naisten haastajamaajoukkueessa kahdeksan ottelua.
Kokura

Kokura on kaupunki Japanissa ja sijaitsee Kyushulla. Sitä vastaan suunniteltiin atomipommihyökkäys 9. elokuuta 1945. Kokuran yllä vallinneen huonon säätilan vuoksi kohteeksi valikoitiin lopulta Nagasaki.
Koska Kokuran kaupunki oli atomihyökkäyksen kohteeksi valittuna, sitä vastaan oli ehdottomasti kielletty tekemästä pommituksia konventionaalisin asein. Tästä syystä kaupunki säilyi sodan loppuun vaurioitumatta toisessa maailmansodassa. Syy atomimaaliksi valikoitumiseen oli ollut siellä sijaitseva ase- ja ammustarviketeollisuus.
Vuonna 1963 Kokura yhdistyi neljän muun kaupungin kanssa Kitakyūshū:ksi. Huippunopea San'yō Shinkansen -linja kulkee kaupungin halki, käsittäen myös Kokuran aseman.
Markku Riikonen

Markku Riikonen (s. 19. huhtikuuta 1937 Ruokolahti) on suomalainen näyttelijä ja ohjaaja. Hän on esiintynyt elokuvissa ja on ollut ääninäyttelijänä piirretyissä, kuten Musta Pekkana Disneyn eri piirretyissä, sekä lukemattomissa televisiomainoksissa.