google/wiki40b huggingface dataset:
Tadžikistanin kansalliskirjasto

Tadžikistanilaisten lukutaito

Tadžikistanin vähintään 15-vuotiaista asukkaista oli YK:n kehitysohjelma UNEPin mukaan lukutaitoisia 99,5 prosenttia vuonna 2000.
Valerie Dore

Valerie Dore (s. 28. toukokuuta 1963) on yksi italodisko-musiikin tunnetuimmista artisteista.
Valerie Dore syntyi Monacossa ja on oikealta nimeltään Monica Stucchi. Hän levytti vain muutaman kappaleen, mutta ne nousivat hiteiksi kaikkialla Keski-Euroopassa. Suurimmat menestykset olivat "The Night", "Get Closer" ja "It's So Easy", joiden tekijätiimiin kuuluvat Novecento-yhtyeen jäsenet Lino, Pino ja Rossana Nicolosi sekä Dora Carofiglio yhdessä tuottaja Roberto Gasparinin kanssa. Vuonna 1986 julkaistun ainoan varsinaisen albumin laulujen sanat pohjautuvat Kuningas Arthurin ja pyöreän pöydän ritarien tarinoihin. Sanoituksista vastasi Simona Zanini ja sävellyksistä Marco Tansini. Tähän mennessä viimeiseksi jääneessä levytyksessä "Wrong direction" mukana oli myös brittiläisiä taustajoukkoja. Sittemmin on arveltu, ettei artisti olisikaan esittänyt laulujaan itse, vaan joissain niistä olisivat ainakin osittain olleet tukena D. Carofiglio ja S. Zanini.
Valtiovarainvaliokunta

Valtiovarainvaliokunta (VaV) on yksi eduskunnan valiokunnista. Sen tehtävänä on käsitellä valtion talousarvioesitys ja lisätalousarvioesitykset sekä veroja ja muita raha-asioita koskevat lainsäädäntöasiat. Etenkin viime vuosina yhä tärkeämmäksi valiokunnan työssä on tullut valtiontalouden valvonta, jota harjoitetaan ennen muuta käsiteltäessä valtiontaloudellisia kertomuksia.
Suomen suuriruhtinaskunnan säätyvaltiopäivillä valtionvarainvaliokunta perustettiin ensimmäisen kerran säätyvaltiopäivillä 1863.

Valiokunnan kokoonpano

Valiokunnassa on 21 jäsentä ja 19 varajäsentä. Jokaisessa jaostossa on 9 jäsentä ja 2–3 varajäsentä. Valiokunta kokoontuu kolme kertaa viikossa, ja sen lisäksi jaostot kokoontuvat vielä erikseen. Hallinto- ja turvallisuusjaosto kokoontuu kolme ja verojaosto neljä kertaa viikossa. Muut jaostot kokoontuvat kaksi kertaa viikossa.
Brock Nelson

Ura

Nelson varattiin vuoden 2010 varaustilaisuudessa numerolla 30 New York Islandersiin. Hän pelasi kauden 2011–2012 lopussa Islandersin farmijoukkue Bridgeport Sound Tigersissa.
Nelson teki NHL-debyyttinsä kaudella 2012–2013 pudotuspeleissä. Ensimmäisen pisteensä hän teki seuraavalla kaudella 8. lokakuuta 2013 syöttämällä Peter Reginin tekemän maalin 6–1 -voitossa Phoenix Coyotesia vastaan. Ensimmäinen maali syntyi neljä päivää myöhemmin 22. lokakuuta Vancouver Canucksia vastaan.
Nelson pelasi täyden kauden NHL:ssä kaudella 2014–2015 ja teki 82 runkosarjaottelussa tehopisteet 20+22=42.

Maajoukkueura

Nelson edusti Yhdysvaltain U20 maajoukkuetta nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 2011. Hän auttoi maansa pronssimitalille saaden viidessä pelissä yhden syöttöpisteen. Aikuisten MM-kisoissa Nelson oli voittamassa pronssia Tšekissä 2015, jossa hän oli tehoilla 6+4=10 joukkueensa paras pistemies.
New school -laskettelu

New school -laskettelu on yksi laskettelun tyylisuunta. Siinä yhdistetään aineksia lumilautailusta ja rullalautailusta suksilla laskemiseen. New school -hiihdossa tärkeitä arvoja suhteessa perinteiseen freestyleen ovat laskun tyylikkyys ja oivaltavuus. New school -kilpailujen arvostelu poikkeaa suuresti perinteisistä lajeista. Tärkeä kilpailutapahtuma on vuosittain järjestettävä Winter X Games.
New school -laskettelu tyylisuuntana sai nimensä pyrkimyksestään uudistaa laskettelua. Se on freestylelautailun suksilla suoritettava vastine: mukana ovat kaikki samat osatekijät kuin lumilautailussakin, eli hyppyrit, reilit (kaiteet), ja pressit (laatikot) ym., joita laskijat käyttävät hyväkseen. Vuoden 2014 talviolympialaisissa nähtiin ensi kertaa kaksi tällaisen laskettelun osalajia, slopestyle ja lumikouru.

Historia

New school -hiihto sai alkunsa, kun telemarktekniikkaan yhdistettiin lumi- ja rullalautailusukupolven kehittämät liikkeet. Alppisuksilla temppuilu kehittyi 1990-luvun loppupuolella Pohjois-Amerikassa, missä hiihtäjät ja kumparelaskijat alkoivat vähitellen käyttää lumilautailijoille tehtyjä hyppyreitä. Lajin uranuurtajiksi voidaan nimetä muun muassa Matt ja Jason Levinthal, J.F. Cusson ja J.P. Auclair. Vähitellen myös suksivalmistajat huomasivat uuden tyylisuunnan mahdollisuudet, ja ensimmäiset takaperin laskemisen mahdollistavat kaksikärkiset twin tip -sukset esiteltiin vuoden 1998 tienoilla. Ne ovat yleensä saman pituiset kuin laskija tai korkeintaan 10 cm lyhyemmät. Twin tip -sukset antoivat lisäpotkua lajille, sillä niillä temppuilu oli huomattavasti helpompaa.
Dubna

Sijainti ja kulkuyhteydet

Kaupunki on Moskovan alueen pohjoisin. Se sijaitsee Volgan varrella, joen molemmin puolin, juuri Ivankovon tekojärven ja sen padon alapuolella, Moskovan kanavan yhtymäkohdassa. Dubnasta on rautatieyhteys Moskovaan Savjolovon asemalle.

Tutkimus- ja yritystoiminnasta

Dubna on kuuluisa erityisesti siellä sijaitsevan kansainvälisen hiukkasfysiikan tutkimuskeskuksen JINR:n takia (engl. Joint Institute for Nuclear Research, ven. ОИЯИ). Dubna sai kaupunkioikeudet tutkimuskeskuksen perustamisen aikaan 1956 ja kansallisen tiedekaupungin (naukograd) aseman 2001. Keskuksessa on vuosina 1964-2010 löydetty yhdeksän uutta alkuainetta. Alkuaine numero 105 Dubnium nimettiin kaupungin mukaan. Kaupungissa toimii myös satelliittitietoliikenteen viestikeskus ja kalustetuotantoa harjoittava Ekomebel yritys. Dubnassa sijaitsee lisäksi ohjusteollisuuteen erikoistunut MKB Raduga -yritys.

Dubnan nähtävyydet

Dubnan nähtävyyksiin kuuluu muun muassa maailman toiseksi suurin Lenin-patsas. Patsas on pystytetty vuonna 1937. Leninin patsaan vieressä on ollut Stalin-patsas joka oli samana vuonna valmistunut mutta se tuhottiin vuonna 1963.
Kaupungissa on myös Iljušin Il-2 lentokoneen muistomerkki. Toisen maailmansodan aikana lentokoneesta tuli Neuvostoliiton ilmavoimien symboli.
William M. Jennings Trophy

Historia

Kauteen 1980–1981 asti William M. Jennings Trophyn kriteereillä jaettiin Vezina Trophy -nimistä palkintoa. Tässä palkinnossa oli kuitenkin ongelmana se, että sen voitti usein vain parhaassa joukkueessa pelannut maalivahti, ei itse paras. Niinpä kaudeksi 1982–1983 Vezina Trophyn rinnalle perustettiin nykyinen William M. Jennings Trophy, ja Vezina Trophya ryhdyttiin jakamaan sille maalivahdille, jonka NHL-seurojen toiminnanjohtajat (general managers) olivat äänestäneet parhaaksi.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2020 – miesten 100 m

Aikataulu

Karsintakierrokset ja 1. kierros kilpaillaan 1. elokuuta. Välierät ja finaali kilpaillaan 2. elokuuta. Palkintojenjakotilaisuus on 3. elokuuta.
Axel Ehrnrooth

Axel Reinhold Ehrnrooth (25. lokakuuta 1867 Helsinki – 4. tammikuuta 1950) oli suomalainen liikemies ja pankinjohtaja joka toimi Privatbankenin pääjohtajana.
Ehrnroothin vanhemmat olivat protokollasihteeri Carl Albert Ehrnrooth (1831–1873) ja kreivitär Lovisa Fredrika Adelaide De Geer till Tervik. Hänen veljiään olivat vuorineuvos Georg Casimir Ehrnrooth ja Kivelän sairaalan ylilääkäri, professori Ernst Hjalmar Ehrnrooth. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin yksityislyseosta 1887, teki opintomatkan Englantiin 1888 ja opiskeli oikeustiedettä Helsingin yliopistossa.
Ehrnrooth toimi Yhdyspankin konttoristina ja prokuristina 1889–1891, Tornatorin konttoripäällikkönä 1892–1893 ja Kansanpankki Oy:n johtajana 1893–1896. Hän oli Privatbankenin johtajana 1896–1904 ja pääjohtajana 1904–1922. Privatbanken otti ensimmäisen maailmansodan puhkeamisen aikoihin 10 miljoonan Ruotsin kruunun lainan jonka ehtojen mukaan laina oli maksettava takaisin tietyn ajan kuluttua sodan päättymisestä. Sodan aikana Suomen markan kurssi suhteessa Ruotsin kruunuun heikkeni inflaation takia niin että lainasumma markkoina nousi vuoden 1914 15 miljoonasta markasta vuoteen 1921 mennessä noin 140 miljoonaan markkaan. Pankin asema vaikeutui tämän vuoksi niin että se fuusioitiin lopulta tammikuussa 1922 Pohjoismaiden Yhdyspankkiin. Pankin tallettajat saatiin pelastettua mutta osakkeenomistajat menettivät sijoituksensa.
Ehrnrooth oli Privatbankenin fuusion jälkeen Ulkomaanpankin johtajana 1922–1923. Tämä jälkeen Ehrnrooth oli vuodesta 1924 alkaen Fedi Procopé & C:o:n ja Kannuskoski Oy:n toimitusjohtajana. Hän oli Oy Kemin johtokunnan puheenjohtajana vuodesta 1919 ja Teijon tehtaat Oy:n johtokunnan puheenjohtajana vuodesta 1915. Hän oli myös Helsingin pörssiklubin puheenjohtaja ja kunniajäsen.
Ehrnrooth osallistui säätyvaltiopäiville aateliston edustajana.
Ehrnrooth oli naimisissa vuodesta 1891 Etta Lovisa Olga Roseniuksen kanssa jonka isä oli kauppaneuvos Carl Johan Rosenius.
Paavo Berglund

Ura

Berglund aloitti muusikonuransa viulistina Radion sinfoniaorkesterissa vuonna 1949. Hän toimi Radion sinfoniaorkesterin apulaisjohtajana vuodesta 1955 ja ylikapellimestarina vuosina 1962–1971. Tämä kausi päättyi riitaan, joka kuitenkin pian sovittiin, ja hän vieraili orkesterin konserttien johtajana aina 2000-luvulle asti. Vuosina 1972–1979 hän oli Bournemouthin sinfoniaorkesterin ylikapellimestari Englannissa ja rinnan tämän kanssa Helsingin kaupunginorkesterin taiteellinen johtaja 1975–1979. Vuosina 1987–1991 Berglund oli Tukholman filharmonisen orkesterin ja vuosina 1993–1998 Tanskan kuninkaallisen orkesterin ylikapellimestari. Hän myös vieraili maailman suurten orkesterien johtajana, New Yorkin filharmonikoista ja Berliinin filharmonikkoihin.
Berglund perusti jo vuonna 1952 Helsingin kamariorkesterin, jonka ensikonsertti oli menestys, ja orkesteri sai pian kiitosta myös Sibeliukselta. Berglund teki kolme Sibeliuksen sinfonioiden kokonaislevytystä: Bournemouthin sinfoniaorkesterin kanssa vuosina 1972–1977, Helsingin kaupunginorkesterin kanssa vuosina 1984–1987 ja Euroopan kamariorkesterin kanssa vuosina 1995–1997. Hän johti 1960- ja 1970-luvulla myös merkittäviä kantaesityksiä, esimerkiksi ystävänsä Joonas Kokkosen sinfoniat.
Paavo Berglund sai Suomen Kulttuurirahaston tunnustuspalkinnon vuonna 1985, ja myös mm. säveltaiteen valtionpalkinnon.
Berglundin omistuksessa ollut Stradivarius-viulu siirtyi 1,8 miljoonan euron kauppasummalla hänen perikunnaltaan vuonna 2012 Suomen Kulttuurirahastolle. Samalla Kulttuurirahasto sai lahjoituksena Berglundin levytysten oikeudet ja hänen orkesterinuottimateriaalinsa. Viulun nimeksi tulee ex. Berglund.

Yksityiselämä

Berglundin vastoinkäymisiä olivat 1960-luvulla tehty selkäleikkaus ja 1970-luvulla tapahtunut auto-onnettomuus, jossa hänen lonkkansa murtui. Hänen poikansa on viinialan yrittäjä ja Nanson hallituksen puheenjohtaja Juha Berglund. Vesa-Matti Loiri ja Pekka Loiri ovat hänen serkkujaan.
Sondra Locke

Sondra Locke (28. toukokuuta 1944 – 3. marraskuuta 2018) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän teki yhteistyötä Clint Eastwoodin kanssa useissa elokuvissa, kuten Ratkaisevassa iskussa (1983).
Locke oli vuonna 1969 ehdolla Parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon ja kahden Golden Globen saajaksi roolillaan elokuvassa Sydän on yksinäinen harhailija (1968). Vuonna 1981 ja 1988 hän oli ehdolla Golden Raspberry - eli Razzie-palkintojen saajaksi. 
Locke ohjasi myös muutaman elokuvan. Hän meni vuonna 1968 naimisiin lapsuudenystävänsä Gordon Andersonin kanssa. Andersonin homoseksuaalisuus kerrottiin julkisuuteen 1996. Locke kohtasi Clint Eastwoodin ensimmäistä kertaa vuonna 1972. Tuttavuus kehittyi myöhemmin lähes 14 vuotta kestäneeksi seurustelusuhteeksi, joka päättyi 1989. 
Lockella havaittiin vuonna 1990 rintasyöpä, josta hän sittemmin toipui. Hän kuitenkin kuoli 2018 rinta- ja luusyöpään.
Piemonten kieli

Piemonten kieli (piemonteksi: Piemontèis) on romaaninen kieli, jolla on yli kaksi miljoonaa puhujaa Italian luoteisosassa sijaitsevassa Piemontessa. Maantieteellisesti ja kielitieteellisesti se kuuluu pohjoisitalian ryhmään (johon kuuluvat myös lombardin, emiliaromagnan, liguurin ja venetsian kielet). Se kuuluu romaanisten kielten läntiseen ryhmään, kuten myös ranska, oksitaani ja katalaani.
Monet ulkomaiset kielitieteilijät, kuten Einar Haugen, Hans Göbl, Helmut Lüdtke, George Bossong, Klaus Bochmann, Karl Gebhardt, Guiu Sobiela Caanitz ja Gianrenzo P. Clivio, katsovat piemonten olevan itsenäinen kieli, vaikka Italiassa sitä usein pidetäänkin italian murteena. Piemontella ei nykyään ole virallisen kielen asemaa.
Piemonte oli Piemontesta vuosina 1850–1950 muun muassa Ranskaan, Argentiinaan ja Uruguayhin muuttaneiden siirtolaisten äidinkieli.

Alkuperä

Ensimmäiset tunnetut piemonten kielestä kertovat asiakirjat, Sermones subalpini, ovat peräisin 1100-luvulta, jolloin kieli vielä muistutti hyvin läheisesti oksitaania. Piemonten kirjakieli kehittyi 1600- ja 1700-luvuilla. Se ei kuitenkaan kielellisesti kehittynyt Piemontessa myös puhuttujen ranskan tai italian tasolle. Piemonten kielellä on kuitenkin jatkuvasti julkaistu kirjallisuutta kuten runoutta, teatteritaidetta, romaaneja ja tieteellisiä teoksia.

Nykyinen asema

Kuten kaikkialla Italiassa, italian kieli on paikalliskieleen nähden vallitsevana päivittäisessä yhteydenpidossa. Piemonten käyttöön ei ole suhtauduttu suopeasti sen paremmin kuningaskunnan kuin tasavallankaan aikana. Virallinen selitys on ollut, että näin on pyritty estämään erityisesti Torinoon runsaslukuisesti muuttaneiden eteläitalialaisten sortoa.
Vuonna 2004 alueparlamentti tunnusti piemonten Piemonten alueelliseksi kieleksi. Maan hallitus ei kuitenkaan tunnusta kielelle tätä asemaa. Teoriassa piemontea voidaan nykyään opettaa lapsille koulussa. Opetusta annetaan kuitenkin vain vähäisessä määrin.
2000-luvun ensi vuosikymmenellä on piemonteksi julkaistu ensimmäiset oppimateriaalit koululaisille ja yleisessä myynnissä olevat aikakauslehdet. Koulun jo taakseen jättäneille on järjestetty kielikursseja. Edistysaskeleista huolimatta piemonten tilanne näyttää synkältä, sillä vuonna 2003 tehdyn tutkimuksen mukaan viimeisten 150 vuoden aikana kieltä kirjallisesti taitavien osuus syntyperäisistä puhujista on pienentynyt kahteen prosenttiin. Toisaalta sama tutkimus osoitti, että piemontea yhä puhuu rinnan italian kanssa yli puolet väestöstä. Kielen puhujia arvioidaan olevan kaikkiaan 4,2 miljoonaisesta väestöstä 2–3 miljoonaa (Ethnologue). Piemontelle pyrittiin saamaan asema yhtenä vuoden 2006 Torinon  talviolympialaisten virallisista kielistä. Tässä ei kuitenkaan onnistuttu.
Victor Hedman

Ura

Hedman on örnsköldsvikiläisseura Modo Hockeyn kasvatti. Hän pelasi ensimmäiset ottelunsa aikuisten tasolla kaudella 2007–2008, jolla hän edusti Modoa 39:ssä Elitserienin runkosarjaottelussa, joissa hän teki neljä tehopistettä (kaksi maalia ja kaksi syöttöpistettä), ja viidessä pudotuspeliottelussa, joissa hän teki yhden maalin. Kaudella 2008–2009 hän pelasi 43 liigaottelua ja teki 21 tehopistettä (seitsemän maalia ja 14 syöttöpistettä), toiseksi eniten joukkueensa puolustajista Mattias Timanderin jälkeen. Elitserienin plusmiinustilastossa hän sijoittui kolmanneksi lukemalla +21. 
Maaliskuussa 2009 Hedman nimettiin Elitserienin vuoden tulokkaaksi ja huhtikuussa 2009 jääkiekkotoimittajien Sveriges hockeyjournalister -järjestö nimesi hänet Ruotsin vuoden junioripelaajaksi.
Heinäkuussa 2009 Hedman teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Tampa Bay Lightningin kanssa. Hänen kausipalkkansa oli 3,5 miljoonaa dollaria. Hän aloitti NHL:ssä jo saman vuoden syksyllä, ollessaan 18-vuotias, ja marraskuussa 2011 hän teki Lightningin kanssa viisivuotisen jatkosopimuksen. Hänen keskimääräinen kausipalkkansa on neljä miljoonaa dollaria. Syksystä 2012 vuoden 2013 alkuun Hedman pelasi NHL-kauden 2012–2013 alkua viivästyttäneen työsulun vuoksi KHL-seura Barys Astanassa. Hänet valittiin itäisen konferenssin joukkueeseen KHL:n tähdistöotteluun, mutta jätti tapahtuman väliin NHL:n työsulun päätyttyä.

Perhe

Myös Victor Hedmanin vanhemmat veljet Johan ja Oscar ovat jääkiekkopuolustajia. Oscar on edustanut Elitserien/SHL-urallaan Modoa, Frölundaa ja Timråa. Hän sai NHL-varauksen, kun Washington Capitals varasi hänet numerolla 132 NHL:n varaustilaisuuden 2004 viidennellä kierroksella. Johan puolestaan on pelannut suurimman osan urastaan Ruotsin I-divisioonassa, joukkueinaan Örnsköldsviks SK ja Mörrums GoIS.
Kirous

Kirous on ääneen lausuttu toivomus tai maaginen rituaali, jossa loitsimalla tai jollain toiminnolla kuten eleellä tai maagisen esineen luovutuksella toivotaan toiselle ihmiselle jotain pahaa. Kirouksen tavoitteena on voinut olla uhrin sairastuminen, vammautuminen, takaisku tai jopa kuolema. Saduissa kirotut ihmiset saattoivat esimerkiksi muuttua eläimiksi. Entisaikoina kiroukset otettiin tosissaan, ja kirouksia onkin usein syytetty siitä, että jotain pahaa on tapahtunut.
Kirouksia ovat muinaisina aikoina langettaneet toisen ihmisen päälle vain maagit ja noidat. Keskiajalla alettiin uskoa myös tavallisten ihmisten ääneen lausumien kirousten saavan paholaisen tai demonit liikkeelle.
Jotkin seurauksiltaan vakavat kiroukset jouduttiin valmistelemaan perusteellisesti, ja niihin tarvittiin erikoisia välineitä. Kirousten vaikutusaika on vaihdellut muutamasta päivästä tuhansiin vuosiin.
Yksi laajalle levinnyt kirouksen muoto on paha silmä, jonka langettamiseen riittää katse pahan silmän omaavalta henkilöltä. Faarao Tutankhamonin haudan avaamisen yhteydessä monet pelkäsivät faaraon kirousta.
Nykysin kirousten jäänteenä kielenkäytössä ovat jotkin kirosanat.
Sesshōmaru

Miekat ja muut hyökkäystekniikat

Tenseiga on Sesshōmarun ensimmäinen miekka. Toisin kuin Inuyashan Tessaiga, Tenseiga ei vahingoita vaan parantaa. Sesshōmaru pitää tätä kykyä aluksi hyödyttömänä, mutta Tenseigasta tulee myöhemmin hyödyllinen esimerkiksi ihmistyttö Rinin pelastamisessa. Kerran Tenseiga myös suojaa Sesshōmarua voimakkaalta hyökkäykseltä ja oletettavasti pelastaa tämän hengen. Myöhemmin Tenseiga saa myös voimakkaan hyökkäyksen, Meidoo Zangetsuhan, joka tosin myöhemmin siirtyy Inuyashan Tessaigaan.
Tōkijin on miekka, jonka Sesshōmaru teettää yōkai-miekkaseppä Kaijinbōlla kyllästyttyään Tenseigan hyödyttömyyteen taistelussa. Tōkijinista tulee mahtava ja voimakkaan paha miekka, joka voi haavoittaa vastustajaa jo ennen kuin koskettaa tätä. Se tuhoutuu myöhemmin taistelussa.
Bagusaiga on Sesshomarun kolmas miekka, joka oli alun perinkin Sesshomarun sisässä, mutta saadakseen sen hänen piti päästä irti halustaan varastaa Inuyashan Tessaiga. Bakusaiga vahingoittaa myös sellaisiin ruumiin osia joihin isku ei osu.
Dokkasō (jap. 毒華爪, どっかそう, "myrkkykynnet") on  Sesshōmarun syövyttävä lähitaistelutekniikka. Sesshomaru käyttää sitä usein esimerkiksi Inuyashaa vastaan taistellessaan. Dokkasō on suomennettu mangassa "happokynnet".
Animessa Sesshomaru kykenee iskemään vastustajiaan kynsistään muodostuvalla energiarihmalla.
Return to Castle Wolfenstein

Pelaaminen

Pelin aiheena on Wolfenstein 3D:n tapaan fiktiivinen näkemys natsi-Saksasta. Pelihahmona ohjataan yhdysvaltalaista OSA:n (Office of Secret Actions) kommandoa William J. Blazkowiczia, jonka tehtävä on paeta Wolfensteinin linnasta ja estää natsien aikeet herättää muinainen pimeyden ruhtinas Heinrich I eloon, sillä se merkitsisi sodan häviämistä liittoutuneille. Pelissä on kaikkiaan pelattavana seitsemän tehtävää, joihin jokaiseen liittyy 3–4 kenttää.
Moninpeli onnistuu internetin välityksellä. Pelaajat asettuvat joko liittoutuneiden tai akselivaltojen puolelle. Hahmoluokkia on moninpelissä neljä: sotilas, pioneeri, lääkintämies ja luutnantti/tulenjohtaja. Pelimuotoja on vastaavasti kolme: Objective Mode, Stopwatch Mode ja Checkpoint Mode. Xboxilla moninpeliä pelataan Xbox Livellä.
Fernando Carlos Maletti

Fernando Carlos Maletti (s. 17. maaliskuuta 1949 Buenos Aires) on argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Buenos Airesin arkkihiippakuntaan 24. marraskuuta 1973 ja nimitettiin San Carlos de Barilochen hiippakunnan johtoon 20. heinäkuuta 2001. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jorge Mario Bergoglio, jota avustivat Rubén Oscar Frassia, Raúl Omar Rossi, Horacio Ernesto Benites Astoul ja Jorge Eduardo Lozano.
Maletti sai 6. toukokuuta 2013 nimityksen Merlo-Morenon piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 9. kesäkuuta.
Paula Siimes

Paula Susanna Siimes (s. 20. toukokuuta 1963 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa Niskavuori (1984), Lumikit – eli kohtauksia naisen elämästä (1986) ja Ponterosa. Hän on näytellyt myös sarjoissa Tulta päin!, Vihreän kullan maa, Mustapartainen mies ja Sänky. Siimes on esiintynyt myös ohjelmassa Kymppitonni ja televisiosarjassa Salatut elämät Riitta Sievisen roolissa vuonna 2009. Hän on näyttelijä Pentti Siimeksen ja näyttelijä Elina Pohjanpään tytär. 
Siimes on naimisissa muusikko Juha Lanun kanssa, ja heillä on kaksi lasta.
Luolaja

Luolaja on Hämeenlinnan 24. kaupunginosa. Kaupunginosassa sijaitsee rautakaudelta peräisin oleva Luolajan kylä. Historiallisissa lähteissä Luolaja mainitaan ensi kerran 1385 ja se oli keskiajalla Vanajan suurin kylä. Luolajassa on alakoulu, seppä ja ratsastustalli. 1800-luvulla Härkätietä oikaistiin Luolajan kautta. Koillisessa Luolaja rajoittuu Hattelmalanharjuun ja kaakossa valtatiehen 10. Luolajassa sijaitsee myös Ratasniityn teollisuusalue.
Freedom fries

Freedom fries eli ”vapausperunat” oli lyhytaikainen yhdysvaltalainen nimi ranskalaisille perunoille (engl. French fries). Ranska vastusti Irakin sotaa YK:ssa, mikä ei ollut suosittua Yhdysvalloissa ja johti ranskalaisten tuotteiden boikottiin ja Ranskan nimen poistamiseen tuotteista.
Vuonna 2003 ranskalaisten perunoiden nimi vaihdettiin ”vapausperunoiksi” Yhdysvaltain edustajainhuoneen ravintolassa kongressin edustajien Robert W. Neyn ja Walter B. Jones Jr:n aloitteesta. Jonesin mukaan hän oli saanut idean eräältä omassa vaalipiirissään Pohjois-Carolinassa sijainneelta ravintolalta. Muu edustajainhuone ei osallistunut päätöksentekoon, sillä Ney johti komiteaa, joka vastasi edustajainhuoneen ravintoloista. Samalla myös köyhien ritareiden (engl. french toast) nimi vaihdettiin ravintolassa muotoon freedom toast.
Vuonna 2005 Jones, joka nyt oli tullut johtopäätökseen, että sota oli ollut aiheeton, sanoi katuvansa päätöstä muuttaa nimi ja toivovansa, ettei sitä olisi koskaan tapahtunut.
Boikotti katsottiin päättyneeksi, kun George W. Bush kertoi Euroopan vierailullaan nauttineensa lentokoneessa nimenomaisesti ranskalaisia perunoita.
Nimenmuutos ei ollut ensimmäinen laatuaan, sillä saksalaisvastaisuuden vuoksi ensimmäisen maailmansodan aikana hapankaalista (engl. sauerkraut) käytettiin Yhdysvalloissa nimeä Liberty Cabbage, ”Vapauskaali” ja hampurilaisesta nimeä Liberty Sandwich.
Harri Virtapohja

Harri Sakari Virtapohja (s. 22. maaliskuuta 1936 Tampere) on suomalainen eversti evp.
Virtapohjan vanhemmat olivat työnjohtaja Veikko Virtapohja ja Aune Kivelä. Hänen puolisonsa vuodesta 1960 tämän kuolemaan saakka oli Anja Tuulikki Lahtinen.
Virtapohja tuli ylioppilaaksi 1956 ja suoritti Kadettikoulun 1959 ja Sotakorkeakoulun 1971. Hän toimi Karjalan prikaatissa opetusupseerina ja komppanianpäällikkönä 1959–1962, Reserviupseerikoulussa opetusupseerina, komppanianpäällikkönä ja toimistopäällikkönä 1963–1973, Kaakkois-Suomen Sotilasläänin esikunnan järjestelytoimiston päällikkönä 1973–1978, Pääesikunnan liikekannallepanotoimiston päällikkönä 1978–1981, Hämeen Ratsujääkäripataljoonan komentajana 1981–1986 ja Jyväskylän sotilaspiirin päällikkönä 1986–1992. Keski-Suomen Sotilasläänin komentajana Virtapohja toimi 1993–1996.
Virtapohja ylennettiin vänrikiksi 1957, luutnantiksi 1960, yliluutnantiksi 1963, kapteeniksi 1966, majuriksi 1972, everstiluutnantiksi 1978 ja everstiksi 1986.