google/wiki40b huggingface dataset:
Vaarallista kokea

Osa 2: Mart, psykiatri

Lauri haluaa Ailan pois pappilasta. Hän riehuu pappilan tiloissa - poliisi tulee ja vie hänet. Ailan suhde pappi Cegeen päättyy. Aila rakastuu psykiatri Mart Sarnetiin, joka on naimisissa Silvin kanssa, Martilla ja Silvillä on yhteisiä lapsia. Aila tapaa Martin Göteborgissa, missä he kirjautuvat hotelliin, jossa he rakastelevat. Aila matkustaa Suomeen vanhempiensa luo maaseudulle. Mart tulee perässä, perhe mukanaan. Suhde kuihtuu. Jakson kesto 43'24".

Osa 3: Asarias, yksikiveksinen

Ailan uusin teos saa tyrmistyneen vastaanoton: sen sisältöä pidetään liian seksuaalisena. Aila viettää aikaansa maaseudulla Asariaksen luona. Lauri on ollut jo kauan kuollut ja on vahvasti mukana Ailan elämässä. Asarias avaa Ailan "Lauri-hanat": Aila alkaa kirjoittaa teosta Lauri Viidan elämästä. Tässä vaiheessa eletään 1970-luvun puoltaväliä, Ailan lapset ovat varttuneet jo nuoriksi aikuisiksi ja avioliitosta Laurin kanssa on kulunut parisenkymmentä vuotta. Lopussa pidetään juhlat. Aila tapaa professori Jouko Paakkasen, sarja päättyy. Jakson kesto 46'48".

Tuotanto

Vaarallista kokea -sarjan kuvasi Jarkko T. Laine, lavasti Kristine Elo ja Pirko Koski ja puvusti Seija Lappalainen. Musiikista vastasi Vesa Mäkinen. 
MTV Oy on julkaissut Vaarallista kokea DVD:nä kokoelmassaan Suomiviihteen klassikot, sarja on kokoelman 16:s julkaisu. Vaarallista kokea -sarjan yhteiskesto on 135 minuuttia. Kuvasuhteena on 16:9.
Lughnasadh

Lughnasadh on gaelien perinteinen juhlapäivä, jota vietetään 1. elokuuta. Nykyään muun muassa wiccalaiset viettävät juhlaa ”ensimmäisen sadonkorjuun juhlana”, elojuhlana.
Korpihyttynen

Ulkonäkö

Korpihyttysen takaruumis on ruskea, ja sen jaokkeissa on vaaleita, lovellisia vöitä. Naaraiden takaruumis on kärjestään terävä, kun taas koiraiden huulirihmat ovat kärjistään pullistuneet. Lajin jalat ovat tummat.

Levinneisyys

Laji on yleinen koko Suomessa ja on yksi 24 Suomessa tavattavasta Aedes-sukuun kuuluvasta hyttyslajista.

Elintavat

Lajin toukat elävät metsien ja suoalueiden pienissä ja happamissa vesistöissä. Laji pistää melko usein myös ihmistä.
Nüshu

Nüshu (perint.: 女書; yksink.: 女书; pinyin: nǚshū; sananmukaisesti ”naisten kirjoitus”), on kiinan kielen kirjoittamiseen käytetty tavukirjoitusjärjestelmä. Sitä käyttivät Hunanin maakunnan Jianyongin alueen yao-kansan naiset luultavasti 1000-luvun alusta 2000-luvulle asti. Koulutuksesta ulos rajatut ja kotipiiriin sidotut naiset kehittivät kiinan kielen kirjoitusmerkeistä salakielen, jolla he saattoivat viestiä toisilleen vapaasti. Naiset kirjoittivat nüshua erityisesti kankaalle, viuhkoihin, nenäliinoihin ja vöihin.
Nüshua kirjoitetaan oikealta vasemmalle. Kirjoitusmerkkejä oli käytössä yli 600, joista 400–500 käyttäjää kohti. Merkit ovat kursiivilla kirjoitettuja kapeita variantteja kaishu-kirjoitusmerkeistä, ja ne ovat syntyneet kolmella eri tavalla: suoraan lainaamalla, muokkaamalla, ja vanhoja osia yhdistelemällä. Merkeistä kukin edustaa aina yhtä tietyllä tavalla lausuttua tavua, vaikka tavu edustaisikin eri sanoja eri asiayhteyksissä.
Viimeinen nüshun käyttäjä kuoli vuonna 2004. Vaikka kirjoitus onkin menettänyt käytännön merkityksensä, Kiinan hallitus pyrkii pitämään sitä hengissä järjestämällä sen opetusta ja näyttelyitä. Elvytykseen pelätään kuitenkin liittyvän kirjoituksen alkuperäisten piirteiden vääristymistä.
V. A. Haila

Vilho Antero Haila (18. huhtikuuta 1894 Kiikka – 27. heinäkuuta 1954) oli suomalainen lyseon lehtori ja kirjallisuuden tutkija.

Henkilöhistoria

Hailan vanhemmat olivat maanviljelijä Aukusti Haila ja Matilda Poti. Hän pääsi ylioppilaaksi 1920 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1923, maisteriksi 1927 ja lisensiaatiksi 1934. Filosofian tohtoriksi hän väitteli 1935. Haila toimi Lauttakylän yhteiskoulun suomenkielen ja historian opettaja sekä koulunjohtajana 1925–1928, Mikkelin lyseon suomenkielen vanhempana lehtorina 1928–1936 ja Helsingin suomalaisen normaalilyseon suomenkielen vanhempana lehtorina 1936–1946 ja yliopettajana vuodesta 1947. Haila oli myös Mikkelin kaupungin kansakoulujen tarkastajana 1929–1936. Haila oli naimisissa kolme kertaa, 1925–1933 filosofian maisteri Hanna Yli-Pohjan kanssa (liitto päättyi avioeroon), 1934–1935 lehtori Naemi Maria Gyllenbergin kanssa ja vuodesta 1940 lehtori Tellervo Yrjö-Koskisen kanssa.
Harri Kivistö

Harri Kivistö (s. 14. tammikuuta 1981 Tampere) on tamperelainen opiskelija ja poliitikko. Hän on yksi Piraattipuolueen perustajajäsenistä ja toimi puolueen puheenjohtajana vuosina 2012–2014.
Puoluetoiminnan ohella Kivistö opiskelee yliopistossa englantilaista filologiaa sekä harrastaa bänditoimintaa. Kivistö oli ehdolla europarlamenttivaaleissa keväällä 2014 sekä eduskuntavaaleissa keväällä 2015.
Eturauhasen tulehdus

Ennaltaehkäisy

Yleisesti ennaltaehkäisynä on lämpimien vaatteiden käyttö ja kylmien istuinalustojen välttäminen. Virtsarakon- ja eturauhasen alueen tulehdukset lisääntyvät usein syksyisin ilman viiletessä.
Seuraavat neuvot erityisesti jatkuvista vaivoista kärsiville: Seksi tai Masturbointi: Esimerkiksi viikoittainen siemensyöksy puhdistaa eturauhasen epäpuhtauksista ja mahdollisesti eturauhasen tiehyitä tukkivasta liian paksusta ja happamasta siemennesteestä. Virtsan happamuus ja sakeus voivat edesauttaa tulehdusten syntyä, joten runsaampi nesteen nauttiminen alentaa toistuvaa tulehdusriskiä. Virtsarakko on syytä tyhjentää säännöllisesti, vaikka välitöntä virtsaamisen tarvetta ei tuntuisikaan. Tupakointi lisää kaikkien tulehdusten mahdollisuutta, joten tupakointi kannattaa lopettaa. Ummetuksen välttäminen kuitupitoisella ruokavaliolla, riittävällä nesteen nauttimisella ja liikunnan harrastamisella auttaa paljon.

Hoidot

Lääkäri  määrää aina  antibioottikuurin, vaikka tulehdus ei olisikaan bakteerin aiheuttama, koska antibioottilääkitys saattaa lievittää oireita myös bakteerittomassa tulehduksessa. Lääkäri määrää aina  alfasalpaajan lääkkeeksi, joka rentouttaa eturauhasen, virtsarakon ja virtsaputken lihaksia, jolloin virtsa pääsee virtaamaan rakosta helpommin. Tavallisista särkylääkkeistä on vähän hyötyä.  Lantionpohjan alueen lihaksia rentouttavat lääkkeet auttavat krooniseen jännitystilaan. Myös ultraäänihoitoa annetaan välilihan alueelle. Kylmettymistä pitää välttää ja lämpö kaikissa muodoissa on eduksi.  Myös luontaistuotteista löytyy eturauhasen tulehdukseen sopivia valmisteita.
Imelda May

Imelda Mary Higham (o.s. Clabby, s. 10. heinäkuuta 1974), joka tunnetaan taiteilijanimellä Imelda May, on irlantilainen laulaja ja muusikko. Hän aloitti muusikon uransa 16-vuotiaana ja julkaisi debyyttialbuminsa vuonna 2005. Hän soittaa myös bodhránia ja kitaraa. Hän sai parhaan naisartistin Meteor Awards -palkinnon vuonna 2009.
May oli avioliitossa muusikko Darrel Highamin kanssa ja heillä on yhteinen lapsi. Highamin soololevyllä High Class Baby May lauloi kaksi laulua, jotka äänitettiin helsinkiläisessä Hideout-studiossa vuonna 1998.
Tunturikatkero

Ulkonäkö ja koko

Tunturikatkero on pienehkö laji. Koko vaihtelee yksilöittäin muutamasta sentistä 15 cm korkeaan. Kirkkaansinisissä kukissa on viisi terälehteä. Kukat ovat tummemmat kuin hentokatkeron kukat, joissa on puolestaan vai neljä terälehteä.

Elinympäristö

Tunturikatkeron kasvuympäristöä ovat tuntureiden koivu- ja paljakkavyöhykkeet, tunturiniityt ja puronvarret. Kasvia kasvaa hyvin harvinaisena joissakin paikoin myös tunturialueiden ulkopuolella havumetsävyöhykkeessä.

Levinneisyys

Kasvin esiintymisaluetta ovat Euroopassa Alpit, Pohjois-Apenniinit, Pyreneet, Karpaatit ja Balkanin vuoristot sekä Kaukasus. Skandinaviassa tunturikatkeroa esiintyy Islannissa ja Skandien tunturiseuduilla, Norrbottenissa myös alempana havumetsäalueella. Suomessa Enontekiön ja Inarin Lapissa sekä Muonionjokivarressa. Tunturikatkeroa kasvaa myös Grönlannissa ja Koillis-Labradorissa.
Rub’ al-Khali

Maantiede

Rub’ al-Khali on noin 650 000 neliökilometrin laajuinen alue, ja sen leveys on noin 650 kilometriä ja pituus 1 200 kilometriä. Noin 80 prosenttia aavikosta sijaitsee Saudi-Arabiassa, jonka alasta se käsittää noin neljänneksen. Rub’ al-Khalin itäiset osat ulottuvat Yhdistyneisiin arabiemiirikuntiin, eteläiset osat Omaniin ja lounaiset osat Jemeniin. Aavikko nousee länsiosissaan yli 600 metriin, kun idässä korkeus laskee alle 200 metriin. Itäosissa on lisäksi hiekka-aavikon lisäksi muun muassa suolapannuja.
Rub’ al-Khali voidaan dyynityyppiensä perusteella jakaa viiteen alueeseen. Aavikon koillisosissa on erityisesti barkaanidyynejä, jotka voivat kohota jopa 150–200 metriä korkeiksi. Niiden välissä on usein kosteita suolapannuja. Tähtidyynejä on varsinkin Rub’ al-Khali eteläisissä ja itäisissä osissa. Keskiosissa on kupolidyynejä, joista tunnetuimmat ovat Al Hibakin, Al Hawayahin ja Al Gama’eerin hiekkakukkulat. Rub’ al-Khalin läntisillä alueilla on paljon pitkiä, rinnakkaisia käärmedyynejä. Lisäksi aavikolla on myös hiekkakenttiä.
Rub’ al-Khalia ympäröi enimmäkseen kivikkoaavikko. Arabian pohjoisosissa on myös suuri Nafudin (Nefudin) autiomaa. Rub’ al-Khalia ja Nafudia yhdistää pitkä ja kapeahko al-Dahnan ("Pikku-Nafud") autiomaa, joka on ympäristöään alempana oleva hiekan täyttämä allas. Rub’ al-Khali rajoittuu pohjoisessa Najdin ylänköön ja etelässä Hadramautin vuoristoihin ja kukkuloihin, sekä lännessä Asirin vuoriin. Idässä on kiviaavikkoa ja kuivasavannin niukkaa kasvillisuutta. Reunoilla olevilla puoliaavikoilla kasvaa marunaa, saksaulia, tamariskia ja akaasiaa.

Ilmasto

Rub’ al-Khali on aavikkoluokittelussa hyperaridi eli erittäin kuiva aavikko, ja Rub’ al-Khali on erittäin kuiva autiomaa hyperaridiksikin aavikoksi. Kesällä on erittäin kuumaa ja kuivaa, talvella jopa yöpakkasia. Kuumuus alkaa tuntua pian auringonnousun jälkeen ja kestää auringonlaskuun asti.
Kun lämpötilat vaihtelevat kesällä yöpakkasista keskipäivän 50–55 asteeseen ja sademäärä on yleensä alle 35 mm vuodessa on Rub’ al-Khali ehdottomasti maailman rankimpia ympäristöjä. Kesäpäivän lämpötila ylittää monesti 45 °C ,usein yli 54 °C, talvella noin 12 °C (-10–30 °C, saattaa olla pakkastakin). Keväällä ja syksyllä on keskilämpötila 29 °C.
Riadissa Rub’ al-Khalista pohjoiseen lämpötila vaihtelee vuorokauden aikana kesällä 26–42 °C, talvella 8–22 °C.
Sateesta tulee 50 % talvella, 15 % kesällä mikä kuivattaa ilmastoa entisestään kesällä. Sademäärä on aina alle 80 mm. Sateetonta voi olla jopa muutamia vuosia, tavallista on kahden vuoden kuiva kausi. Ilman kosteus on 10 % tienoilla. Ilmasto luokitellaan Köppenin luokituksessa luokkaan BWh ja BSh ja tämä aavikko on trooppisen ja subtrooppisen vyöhykkeen rajoilla. Siellä kasvaa hiekan seassa vain niukkaa hiekkakasvillisuutta siellä täällä, lähinnä aavikkoruohoa.
Rub’ al-Khalissa tuulee talvella idästä/koillisesta (pohjoisesta), kesällä lännestä (luoteesta/lounaasta). Nämä ovat hiekkamyrskyjen pääsuunnat ja pitkien hiekkaharjantaiden suunnat. Tuulen suunta vaihtelee monsuuni-ilmiön takia.
Nuori luotsi

Juoni

Eero Luotola on Kalliosaaressa toimiva luotsi, jonka mielitietty on samassa kylässä asuva Annikki. He ovat tunteneet toisensa jo lapsesta saakka ja ovat lupautuneet menemään naimisiin jossain vaiheessa.
Kesän koittaessa kylään saapuu taidemaalari Viklund, joka ihastuu Annikkiin. Luotola ei hetkeen pysty pitämään uutta kilpakosijaa poissa naisen ympäriltä, sillä hän joutuu lähtemän Kalliosaaresta työtehtävien vuoksi. Taidemaalari huomaa tilaisuutensa tulleen ja alkaa entistä pontevammin liehitellä Annikkia.

Arviot

Aikalaiskriitikot olivat suopeita Nuorelle luotsille. Helsingin Sanomat mainitsi ansioksi teoksen tasaisuuden, mutta toisaalta piti sitä psykologisesti liian ohuena. Aamulehti piti elokuvaa Weijolan näytelmään nähden onnistuneena. Näyttelijät saivat kiitosta, tosin Hildénin jäykkyydestä esitettiin huomautuksia. Vuoden 1984 televisioesityksen yhteydessä kriitikot kehuivat Nuoren luotsin komeaa maisemakuvausta ja entisaikain maailmankuvan esiintuontia.

Huomioita

Nuori luotsi kuvattiin 27. heinäkuuta 1927 – 11. lokakuuta 1927. Lillan Järnefelt oli kirjailija Arvid Järnefeltin tytär. Hän oli hankkinut kokemusta näyttelijäntyöstä Saksasta ja Tanskasta. Nuoren luotsin erikoisuudeksi on mainittu sen välitekstien taiten piirretyt pohjakuvat. Teoksen yleisövastaanotto oli hyvä, tosin kuitenkin ensi-iltavuotensa uusien näytelmäelokuvien heikoin Suomessa.
Podluhy

Podluhy on Tšekissä Keski-Böömin maakunnassa, Berounissa sijaitseva kylä, jossa on 604 asukasta.
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1949

Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut toivat vuonna 1949 esille uusia voittajia. Ensimmäisiin mestaruuksiinsa ylsivät Tauno Sipilä, Viljo Vellonen ja Tyyne Wideman, joka onnistui kukistamaan suomalaista naishiihtoa hallinneen Kerttu Pehkosen.

Miehet 3 × 10 kilometriä

Viestikilpailun voitti Jämsänkosken Ilves joukkueella Pekka Kuvaja, Arvo Äyräntö ja Juho Valtonen.
José María Barreda

José María Barreda Fontes (s. 4. helmikuuta 1953 Ciudad Real, Espanja) on espanjalainen sosialistisen työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Kastilia- La Manchan aluehallituksen puheenjohtajana vuodesta 2004 vuoteen 2011 asti. Barreda on koulutukseltaan filosofian lisensiaatti.
Pisan torni

Mitat ja rakenne

Pisan torni painaa noin 14 500 tonnia. Torni on matalammalta puoleltaan 55,86 metriä ja korkeammalta puoleltaan 56,67 metriä korkea. Tornin juuressa sen läpimitta on 15,48 metriä, ja sen seinät ovat 2,44 metriä paksut. Torni edustaa keskiaikaista romaanista tyyliä. Tornin kaltevuudeksi mitattiin vuonna 2007 3,97 astetta.
Kahdeksankerroksisen tornin huipulle johtaa kahdet kierreportaat, joista toisessa on 294 askelmaa ja toisessa 296. Torni on tehty marmorista.

Historia

Pisan tornia alettiin rakentaa vuonna 1173 Pisan katedraalikompleksin viimeisenä osana. Tornin ensimmäisen rakennusvaiheen insinööri oli Bonanno Pisano tai Gherardo di Gherardo. Torni oli kuitenkin perustettu epävakaalle pohjalle, minkä vaikutus havaittiin kun tornia oli rakennettu kolme kerrosta. Rakennustyöt keskeytettiin lähes vuosisadan ajaksi. Tauon aikana tornin perustukset asettuivat, mikä ehkä esti sen romahduksen jo varhaisessa vaiheessa.
Tornin rakentamista jatkoi insinööri Giovanni di Simone vuonna 1272. Hän kompensoi tornin vinoutta tekemällä kerroksista korkeammat tornin lyhyemmällä puolella. Torni kuitenkin jatkoi vajoamistaan, eikä ratkaisua kyetty löytämään. Vuosina 1272–1278 rakennettiin neljä kerrosta, minkä jälkeen oli taas pitkä tauko. Kellotapuli valmistui vuonna 1370.
Tunnetun tarinan mukaan tiedemies Galileo Galilei pudotti tornin huipulta kaksi erikokoista kuulaa osoittaakseen, että esineiden putoamisnopeus ei riipu niiden massasta kuten Aristoteles oli väittänyt. Tarinan todenperäisyyttä on epäilty, sillä Galilei ei itse koskaan maininnut koetta.
Valmistumisen jälkeisten neljän vuosisadan aikana torniin sijoitettiin seitsemän kirkonkelloa, joista suurin painaa yli 3600 kilogrammaa. Raskaimmat kellot hiljennettiin 1900-luvun alussa, jotta niiden liike ei pahentaisi tornin kallistumista.
Tornin ympäri kaivettiin kävelytie vuonna 1838, ja torni alkoi kallistua entisestään. Tornin perustuksia vahvistettiin 1900-luvulla sementillä ja muunlaisilla vahvistuksilla. 1900-luvun lopussa rakennus vajosi 1,2 millimetriä vuodessa ja oli vaarassa kaatua. Torni suljettiin vuonna 1990 ja sen kellot hiljennettiin. Tornia alettiin suoristaa: maata siirrettiin pois sen alta, minkä ansiosta tornin kallistusta saatiin vähennettyä 44 senttimetriä 4,1 metriin. Suoristushanke päättyi toukokuussa 2001, ja torni avattiin sen jälkeen taas vierailijoille. Tornin suoristuminen jatkui itsestään, ja vuonna 2008 havaittiin tornin suoristuneen yhteensä 48 senttimetriä. Insinöörien mukaan torni pysyy vakaana vähintään 200 vuoden ajan.
Fulguriitti

Fulguriitti eli ukonvaaja on maahan osuneen salamaniskun kuumentamaan maaperään muodostama lasittunut, usein putkilon muodostava mineraalirakenne.

Esiintyminen

Fulguriitteja löydetään esimerkiksi Yhdysvaltain Michiganjärven ja Atlantin rantahietikoilta. Kivifulguiittejä tavataan esimerkiksi Meksikon Toluca-vuoren ja  Oregonin osavaltion Mount Thielsen –vuorelta.

Fulguriitit kulttuurissa

Fulguriitteja on pidetty Suomessa Ukko ylijumalan aseellisen iskun aikaansaannoksina, ja siksi niitä kutsutaan ukonvaajoiksi eräiden kivikautista perua olevien taikaesineiden ohella. 
Fulguriitti sanan etymologia on peräisin latinankielen sanasta fulgur joka tarkoittaa salamaa.
Kalevi Kostiainen

Pasi Kalevi Kostiainen (s. 7. maaliskuuta 1967 Tuusula) on suomalainen, 1980- ja 1990-luvuilla arvokilpailuissa kilpaillut  purjehtija.
Kostiainen sijoittui olympialaisten Tornado-luokassa 19:nneksi Barcelonassa 1992. Parinaan hänellä oli Markku Kuismin. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui parhaimmillaan yhdeksänneksi vuonna 1991 ja 20:nneksi vuonna 1988. Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän oli 17:s vuonna 1992 sekä 18:s vuosina 1989 ja 1990. Hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuonna 1988.
Seuratasolla Kostiainen edusti Tuusulanjärven Purjehtijoita. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuosina 1985–1987 ja 1990–1993. Parina hänellä noissa voitoissa oli ensimmäisessä Tapani Kostiainen, kahdessa seuraavassa Petteri Kostiainen ja lopuissa Markku Kuismin.
Khaled Holmes

Ura

Holmes pelasi lukiojalkapalloa Mater Dei High Schoolissa, samassa joukkueessa Matt Barkleyn kanssa. Barkley ja Holmes rekrytoitiin Etelä-Kalifornian yliopistoon yliopistosarjaan. Yliopistouransa hän aloitti sisempänä hyökkäyksen linjamiehenä, mutta siirtyi kaudelle 2011 sentteriksi.
Holmesin osakkeet hieman laskivat heikon viimeisen yliopistokauden takia, mutta lopulta hänet varattiin Indianapolis Coltsin organisaatioon neljännellä kierroksella, tilaisuuden 121. pelaajana. Holmes edusti Coltsia kahden kauden ajan. Kesällä 2016 Colts vapautti Holmesin sopimuksestaan.
Holmes teki sopimuksen Chicago Bearsin kanssa harjoituskauden ajaksi syksyllä 2016, mutta hän ei mahtunut joukkueen lopulliseen kokoonpanoon. Keväällä 2017 Holmes teki alustavan sopimuksen New York Giantsin kanssa, joka purettiin kesällä ennen harjoitusleirien alkua.
Lorenzo Magalotti

Lorenzo Magalotti (1637 Rooma – 1712 Firenze) oli italialainen diplomaatti ja kirjailija.
Magalotti vieraili Ruotsissa vuonna 1674. Hänen käsikirjoituksensa Notizie di Svezia ilmestyi nimellä Sverige under år 1674 vuonna 1912 ja kirjankustantamo Rediviva julkaisi sen uudelleen 1986. Magalotti oli tuohon aikaan Firenzen suurherttuan Cosimo de Medici III (1642-1723) diplomaatti. Hän matkusti kaikkialla Euroopassa ja tarjoaa kirjassaan monipuolisen kuvauksen Ruotsin tilanteesta. Kirjassa on kuvituksena runsaasti laveerauksia, jotka kuvaavat Ruotsia sen suurvalta-aikana.
Bulls Press

Bulls Press, virallisesti Bulls Presstjänst on ruotsalainen lehtisyndikaatti, joka välittää lehtiin muun muassa sarjakuvia, kuvitusta, grafiikkaa, sanaristikoita ja julkaisuoikeuksia monenlaiseen materiaaliin. Se tarjoaa myös painatuspalveluita. Yhtiöllä on toimintaa yhdeksässä eri maassa: Ruotsissa, Suomessa, Norjassa, Tanskassa, Saksassa, Puolassa, Virossa, Latviassa ja Liettuassa. Pääkonttori on Tukholmassa. Bulls on perheyritys, jonka perusti Cornelius Bull vuonna 1929.
Bulls on ollut pohjoismaiden suurin sarjakuvasyndikaatti, joka on levittänyt pääosaa myös Suomen lehdissä ilmestyvistä sarjakuvista. Suomalaisten piirtämistä sarjakuvista Bullsin levityksessä ovat olleet muun muassa Jorma Pitkäsen Näkymätön Viänänen, Ilkka Heilän B. Virtanen sekä Tove ja Lars Janssonin Muumipeikko ja myös 1990-luvulta alkaen ilmestyneet uudet Muumi-sarjakuvat. Bulls levittää pohjoismaissa muun muassa Harald Hirmuinen ja Mustanaamio-sarjakuvia. Yhtiö hallitsee sarjakuvahahmojen käyttöoikeuksia myös muissa yhteyksissä kuin sanomalehdissä. Kaikkiaan Bulls välittää noin 150 sarjakuvaa ja edustaa monia suuria yhdysvaltalaisia sarjakuvasyndikaatteja Pohjois-Euroopassa.
Tanimbarinkakadu

Koko ja ulkonäkö

Tanimbarinkakadun pituus on 32 cm ja paino noin 300 grammaa. Sen höyhenpuku on kokonaan valkoinen, pään ja rinnan höyhenet toisinaan lohenpunertavat ja siipien ja pyrstön alapinta kellanvalkoiset. Paljas rengas silmän ympärillä on valkoinen, nokka vaaleanharmaa, koivet harmaat ja iiris koiraalla tummanruskea, naaraalla punertava. Päälaen töyhtö nousee pystyyn, kun lintu on kiihtynyt. Sukupuolet ja nuoret linnut ovat höyhenpuvultaan samanlaisia.

Esiintyminen

Tanimbarinkakadut elävät Indonesian kaakkoisosassa Tanimbar-saariin kuuluvilla Yamdenan ja Laratin saarilla. Lisäksi lajia on siirtoistutettu Kain saarelle ja Singaporeen. Populaation koko on noin 300 000–400 000 yksilöä. Laji on silmälläpidettävä elinympäristöjen tuhoutumisen ja kaupallisen lemmikkieläinkaupan takia.

Elinympäristö

Tanimbarinkakadun elinympäristöä ovat alavien maiden metsät, puutarhat ja puistot.

Lisääntyminen

Pesä on puunkolossa. Munamäärä on kaksi, joskus kolme.

Ravinto

Ruokavalio koostuu siemenistä, pähkinöistä, hedelmistä, marjoista sekä luultavasti hyönteisistä ja niiden toukista.
Arnaldur Indriðason

Arnaldur Indriðason (s. 28. tammikuuta 1961) on islantilainen kirjailija, historiantutkija, elokuvakriitikko ja toimittaja. Hänen ensimmäinen kirjansa Synir duftsins (Huumelapset) ilmestyi vuonna 1997, jonka jälkeen Arnaldur on kirjoittanut dekkarin joka vuosi. Huumemaailmaan liittyy myös toinen, vuonna 1998 ilmestynyt romaani Dauðarósir (Kuoleman ruusut).
Vuonna 1999 Arnaldur kirjoitti jännitystarinan Napóleonsskjöl (Napoleonin asiakirjat), jota hän itse kutsuu kansainväliseksi trilleriksi. Vuonna 2000 ilmestynyt Mýrin (Räme) on ensimmäinen suomeksi käännetty islantilainen dekkari. Kirjasta on tehty myös elokuva Rikospaikka Jar City (2006).
Arnaldurin kirjoja on käännetty ainakin saksaksi, ranskaksi, englanniksi, italiaksi, espanjaksi, ruotsiksi, norjaksi, tanskaksi ja suomeksi. Kirjailija sai kahtena vuonna peräkkäin parhaan pohjoismaisen rikosromaanin Lasiavain-palkinnon – vuosina 2002 ja 2003. Teoksestaan Grafarþögn (2001, suom. Haudanhiljaisuus, 2004) hänelle myönnettiin Britannian rikoskirjailijoiden yhdistyksen Kultainen tikari (CWA Gold Dagger) -palkinto vuonna 2005. Samana vuonna hän sai myös Ruotsin dekkariakatemian Martin Beck -palkinnon teoksestaan Röddin (2003, suom. Ääni kuin enkelin, 2006).
Arnaldur Indriðason asuu Reykjavíkissa vaimonsa ja kolmen lapsensa kanssa.
Hr. Ms. Willem van Ewijck (1940)

Palvelus

Alus lähti 30. elokuuta Emdeniin, missä se nimettiin M-552:ksi. Alus muutettiin torpedoiden keräysalukseksi joulukuussa 1940. Alus liitettiin elokuussa 1944 Gotenhafenissa Korvetten-kapitän Erich Toppenin 27. sukellusvenelaivueeseen päällikkönään Oberleutnant-zur-See der Reserve Helmut Goos. Laivue vastasi sukellusvenetaktiikan kouluttamisesta.
Alus palautettiin Alankomaille toukokuussa 1945 ja se liitettiin laivastoon nimellä Hr. Ms. Abraham van der Hulst. Alus lähti 16. syyskuuta 1946 Hollannin Itä-Intiaan vartioalukseksi. Palattuaan Eurooppaan alus muutettiin puominvartiointialukseksi. Alus poistettiin alusluettelosta 1961 ja se luovutettiin Zeekadetkoprs Nederlandille helmikuussa 1962. Alus on myöhemmin romutettu.
Ōi (1920)

Palvelus

Alus upotettiin 19. heinäkuuta 1944.