google/wiki40b huggingface dataset:
Perinnöllisyyslääketiede

Perinnöllisyyslääketiede on lääketieteen erikoisala, joka vastaa erityisesti genetiikan tietämyksen nopean kehittymisen seuraamisesta ja soveltamisesta muille lääketieteen aloille, kuten syöpätaudeille, sikiölääketieteeseen, lastentaudeille ja moniin kroonisiin sairauksiin. Perinnöllisyyslääketieteen rooli sairauksien tunnistamisessa ja ehkäisyssä on jatkuvassa kasvussa. 23.3.2011 lähtien perinnöllisyyslääketiede on ollut Euroopan Unionin hyväksymä erikoisala eli ns. EU-spesialiteetti. Suomessa perinnöllisyyslääketiede on ollut oma erikoisalansa jo vuodesta 1982. Perinnöllisyyslääketieteen erikoislääkäreitä kutsutaan myös perinnöllisyyslääkäreiksi.
Perinnöllisyyslääketiede on myös yliopiston oppiaine Tampereen ja Oulun yliopistoissa sekä lääketieteellisen genetiikan nimellä Turun ja Helsingin yliopistoissa.
Sakari Oramo

Sakari Markus Oramo (s. 26. lokakuuta 1965 Helsinki) on suomalainen viulisti ja kapellimestari. Hän on ollut vuodesta 2013 BBC:n sinfoniaorkesterin ylikapellimestari.
Vuosina 1998–2008 Oramo työskenteli Birminghamin kaupungin sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina ja musiikkijohtajana. Hän toimi Radion sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina syksystä 2003 kevääseen 2012.

Elämä ja ura

Oramo valmistui ylioppilaaksi vuonna 1984 ja opiskeli viulunsoittoa Sibelius-Akatemiassa 1975–1985 Ari Angervon johdolla. Vuonna 1992 hän suoritti orkesterinjohdon diplomin Jorma Panulan johdolla. Oramo opiskeli myös Utrechtin yliopistossa Viktor Libermanin oppilaana ja suoritti täydentäviä opintoja Ilja Musinin ja Isaac Sternin johdolla.
Vuosina 1982–1989 Oramo oli kamariorkesteri Avanti!:n konserttimestari ja kvartetin jäsen. Hän toimi Polyteknikkojen Orkesterin kapellimestarina 1990–1992. Vuosina 1991–1994 Oramo oli Radion sinfoniaorkesterin vuorotteleva konserttimestari, 1994–2003 kapellimestari ja 2003–2012 ylikapellimestari. Vuosina 1998–2008 hän oli Birminghamin sinfoniaorkesterin musiikillinen johtaja. Vuodesta 2008 Oramo on toiminut Tukholman filharmonisen orkesterin ylikapellimestarina. Hän on myös Keski-Pohjanmaan Kamariorkesterin taiteellinen johtaja syksystä 2013 alkaen. Oramo on ollut myös Kokkolan oopperan kapellimestari ja yksi sen perustajista yhdessä puolisonsa Anu Komsin kanssa.
Helmikuussa 2012 Oramo valittiin Britannian yleisradioyhtiö BBC:n sinfoniaorkesterin ylikapellimestariksi. Hänen ensiesiintymisensä ylikapellimestarina oli heinäkuussa 2013 BBC:n Proms-festivaalin konserttisarjassa. Syksyllä 2015 Oramon sopimusta jatkettiin ulottumaan vuoteen 2020 saakka.
Oramo on johtanut muun muassa Wienin, Berliinin ja New Yorkin filharmonikkoja sekä Chicagon, San Franciscon, Concertgebouw’n, Pariisin ja Minnesotan orkestereita. Suomen Kansallisoopperassa hän on johtanut Benjamin Brittenin Peter Grimes -oopperan. Radion sinfoniaorkesteria Oramo on johtanut Tukholmassa, Wienissä, Prahassa, Saksassa ja Sveitsissä sekä Kanariansaarten, Edinburghin ja Bergenin musiikkijuhlilla ja Lontoon Proms-festivaaleilla.
Helmikuussa 2012 Oramo sijaisti sairastunutta Lorin Maazelia Wienin filharmonikkojen johtajana vain kahden tunnin harjoitusajalla Helsingin Musiikkitalossa. Hän sai kiitosta sekä orkesterilta että kriitikoilta. Oramo oli jo aiemmin saanut kutsun debytoimaan orkesterin johtajana vuonna 2013.
Vuonna 2004 Oramo sai Birminghamin yliopiston ja Keski-Englannin yliopiston kunniatohtorin arvon. Vuonna 2009 hänelle myönnettiin OBE-arvo. Vuonna 2010 Oramolle myönnettiin Pro Finlandia -mitali. Vuodesta 2012 hän on ollut Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen.

Perhe

Oramo on ollut vuodesta 1988 naimisissa oopperalaulaja Anu Komsin kanssa. Heillä on kaksi lasta. Oramon isä on musiikin teorian professori Ilkka Oramo ja äiti pianonsoiton professori Liisa Pohjola. Hänen sisarensa on cembalisti Anna-Maaria Oramo. Heidän serkkujaan ovat basisti Pekka Pohjola, viulisti Jukka Pohjola, huilisti Olli Pohjola, sellisti Matti Pohjola ja säveltäjä Seppo Pohjola.
Sir John A. Macdonaldin patsas

Sir John A. Macdonaldin patsas (engl. Sir John A. Macdonald statue) on Kanadan ensimmäisen pääministerin John A. Macdonaldin muistoksi pystytetty patsas, joka sijaitsee Reginan kaupungin Victoria-puistossa Kanadassa. Patsaan veisti kuvanveistäjä Sonia de Grandmaison. Idea patsaan pystyttämisestä keksittiin vuonna 1891, samaisena vuonna kun John A. Macdonald kuoli. Patsas valmistettiin vasta vuonna 1967.
Jenni Jaakkola

Ura

25. toukokuuta 2013 järjestetyn finaalin voiton ansiosta Jaakkola sai levytyssopimuksen Antti Tuiskun oman levymerkin Hyökyaalto Recordsin kanssa. Hän pääsi myös esiintymään Tuiskun syksyllä 2013 järjestetylle juhlakiertueelle.
Jaakkolan esikoisalbumin äänitykset aloitettiin heinäkuussa 2013. Siipeni mun -niminen albumi julkaistiin 11. lokakuuta 2013.
Jaakkola levytti vuonna 2016 Suomen Partiolaisten suurleirin Roihun virallisen leirilaulun ”Roihu”. Saman vuoden syksyllä hän teki cameoroolin Ylen Uusi päivä -draamasarjassa. Vierailun yhteydessä hän vieraili sarjassa mukana olevan Bongolava-yhtyeen singlellä ”Paperisetelit”.
Jaakkola keikkailee yhdessä Jenni Jaakkola Coverband-yhtyeen kanssa.
Caudron G.3

Caudron G.3 oli ranskalainen, kaksitasoinen ja yksimoottorinen tiedustelukone, joka oli laajassa käytössä ensimmäisessä maailmansodassa. Koneen olivat suunnitelleet René ja Gaston Caudron. Sen edeltäjänä oli Caudron G.2. Koneesta kehitetty seuraava versio oli Caudron G.4. Koneella oli aikansa muita koneita parempi nousukyky ja sitä pidettiin siksi sopivana etenkin vuoristoiseen maastoon. Koneen puurakenteinen umpinainen runko loppui heti ohjaamon jälkeen ja pyrstörunko oli päällystämätön. Ensimmäinen G.3 valmistui toukokuussa 1914 (Hallinportin esitteen mukaan vuodesta 1913 alkaen).
Konetta käytettiin Ranskan ja Suomen lisäksi ainakin Argentiinassa, Belgiassa, Kiinassa, Puolassa, Romaniassa, Tšekkoslovakiassa ja Yhdysvalloissa.

Käyttö Suomessa

Suomen ilmavoimille hankittiin vuonna 1920 yhteensä 12 konetta Ranskasta. Kuusi konetta rakennettiin Suomessa Santahaminan ilmailutelakalla (Ilmailuvoimien telakka ja varikko) vuosina 1921–1923. Kaksi konetta ostettiin varaosineen 26. huhtikuuta 1923 Flyg Aktiebolagetilta (valmistusnumerot 6 ja 4396) yhdessä Caudron G.4:n kanssa 100 000 markalla. Kone oli helppo lentää ja korjata ja siksi sopi koulukoneeksi. Suomessa rakennetuissa koneissa oli heikommat lento-ominaisuudet kuin alkuperäisissä, koska siipiprofiili oli huonompi. Suomen ilmavoimilla oli käytössään kaikkiaan 19 Caudron G.3-konetta, joiden tunnukset olivat 2A.490 - 2A.495, neljännessä rekisterissä 1B.1 – 1B.7 ja 1D.8 – 1D.12, Suomessa rakennetut 1D.12 ja 1E.14 – 1E.18 sekä LentoOsakeyhtiö-lentoyhtiöltä ostettu 1B.19. Koneen lempinimi Suomessa oli Tutankhamon. Tyyppi oli ilmavoimien käytössä vuosina 1920–1924.
Ainut Suomessa säilynyt koneyksilö, tunnukseltaan 1E.18, on entisöitynä Hallinportin ilmailumuseossa.

Versiot

Pääosa G.3:n versioista oli A.2-mallia, jota käytettiin liittoutuneiden tykistön tulenjohtoon ensimmäisessä maailmansodassa Länsirintamalla, Venäjällä ja Lähi-idässä. G.3 D.2 oli kaksipaikkainen, kaksilla ohjaimilla varustettu koulukone ja E.2 oli perustyyppinen koulukone. Perusversiosta johdetussa R.1-mallia käytettiin Ranskassa ja Yhdysvalloissa. Viimeisin versio, G.3.12, oli varustettu voimakkaammalla 100 hv:n Anzani-moottorilla.
Chiloé

Maantiede

Chiloé on osa Chiloén maakuntaa, johon Chiloén saaren lisäksi kuuluu sen rannikolla sijaitsevia pienempiä saaria sekä osa manner-Chileä. 
Saaren pinta-ala on 8 394 neliökilometriä.  Se on Chilen toiseksi suurin  ja koko Etelä-Amerikan viidenneksi suurin saari. Chiloén erottaa mantereesta Chacaonsalmi. Chiloésta etelään sijaitsevat Chonossaaret. Saaren pääkaupunki on Castro, joka sijaitsee saaren itäosassa. Saaren suurin kaupunki on kuitenkin Ancud. Lisäksi saarella on useita pienempiä kaupunkeja ja kyliä, kuten Quellón, Dalcahue ja Chonchi.
Saarthen kasvillisuus on rehevää ja ilmasto kostea ja tuulinen. Maisemalle ovat tyypillisiä aaltoilevat kukkulat ja tiheät metsät. Saarella on kaksi kansallispuistoa: Chiloén kansallispuisto ja Tantaucon kansallispuisto.
Saarella elää äärimmäisen uhanalainen darwininkettu.

Historia

Saaren alkuperäisiä asukkaita olivat chonot ja huillichet. Espanjalaiset valtasivat sen vuonna 1567.
Charles Darwin vieraili saarella vuonna 1834.
Vuonna 2012 saarelle avattiin lentokenttä.

Kulttuuri

Chiloélla on edelleen jäljellä paaluje päällä seisovia puutaloja, jotka olivat aikoinaan kalastajien tyypillisiä rakennuksia muuallakin Chilessä.
Puusta tehdyt Chiloén kirkot ovat Unescon maailmanperintöluettelossa vuodesta 2000.
Natasha Richardson

Natasha Jane Richardson (11. toukokuuta 1963 Lontoo, Englanti – 18. maaliskuuta 2009 New York, Yhdysvallat) oli brittiläinen näyttelijä. Hänen vanhempansa ovat ohjaaja Tony Richardson ja näyttelijä Vanessa Redgrave. Hänen sisarensa on näyttelijä Joely Richardson.
Richardson opiskeli St Paul's Girls' Schoolissa ja Central School of Speech and Dramassa. Hän aloitti uransa jo lapsena ja näytteli myöhemmin muiden muassa elokuvissa Yövieraat (1986), A Month in the Country (1987), Orjattaresi (1990), Nell (1994), Ansa vanhemmille (1998), Unelmien Manhattan (2002), Vangitut (2005) ja Wild Child (2008). Hän sai vuonna 1998 Tony-palkinnon osastaan musikaalissa Cabaret Broadwaylla 1998.
Natasha Richardson solmi ensimmäisen avioliittonsa tuottaja Robert Foxin kanssa vuonna 1990, mutta se päättyi eroon vuonna 1992. Richardson tapasi näyttelijä Liam Neesonin elokuvan Nell kuvauksissa ja he menivät naimisiin vuoden 1994 lopulla. Pariskunnalle syntyi kaksi lasta, pojat Micheál ja Daniel.
Natasha Richardson kuoli 45-vuotiaana saatuaan vakavan aivovamman lasketteluonnettomuudessa Kanadassa.
Illusionisti

Arvioita

Nyt-liitteessä neljä kriitikkoa antoi elokuvalle pistekeskiarvon 4,0.
Karl Korsch

Karl Korsch (15. elokuuta 1886 Tostedt, Saksa – 21. lokakuuta 1961 Belmont, Yhdysvallat) oli saksalainen marxilainen filosofi ja marxilaisuuden teoreetikko. 
Korsch opiskeli oikeustiedettä, taloustiedettä ja filosofiaa Münchenin, Berliinin, Geneven ja Jenan yliopistoissa. Hän väitteli tohtoriksi Jenasta vuonna 1910. Vuosina 1917–1933 Korsch toimi aktiivisesti vasemmistolaisessa politiikassa Saksassa, mutta jätti maan valtiopäivätalon palon jälkeen. Hän oli jonkun aikaa Englannissa ja Tanskassa ja asettui lopulta Yhdysvaltoihin vuonna 1936. Yhdysvalloissa hän opetti Tulanen yliopistossa New Orleansissa. Hän työskenteli myös Institute for Social Researchissa New Yorkissa.
Korschin pääteos oli Marxismus und Philosophie (”Marxilaisuus ja filosofia”), jossa hän pyrki palauttamaan marxilaisuuden hegeliläisyyden perilliseksi. Hän oli huolissaan siitä, että marxilainen teoria oli menettämässä pätevyytensä ja ”vulgarisoitumassa” erilaisten sosialististen organisaatioiden käsittelyssä. Korschin kritiikkiä ei kuitenkaan hyväksytty osaksi mitään virallista kommunistista teoriaa, vaan se jäi kommunististen toisinajattelijoiden ja akateemikkojen omaisuudeksi. Korschin ajatukset saivat kuitenkin uutta suosiota 1960- ja 1970-luvuilla. Korschilla on ollut vaikutusta muun muassa Frankfurtin koulukuntaan sekä Bertolt Brechtiin.
Steven Stamkos

Ura

Vuonna 2006 Stamkos oli ensimmäinen varaus OHL-junioriliigan varaustilaisuudessa, jossa Sarnia Sting varasi Stamkosin joukkueeseen. Hän pelasi joukkueessa kaudet 2006–2008 tehden yhteensä 197 pistettä (100 maalia ja 97 syöttöpistettä).
NHL:n kesäkuun 2008 varaustilaisuudessa Tampa Bay Lighting varasi Stamkosin NHL:n ykkösvarauksena. Heinäkuussa hän allekirjoitti Tampa Bayn kanssa kolmevuotisen sopimuksen, jonka mukaan Stamkosin peruspalkka oli 875 000 dollaria kaudessa, minkä lisäksi hän sai tienata 8,55 miljoonaa dollaria bonuksia.
Stamkos pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa kauden 2008–2009 avausottelussa New York Rangersiä vastaan Prahassa Tšekissä. Ensimmäisen pisteensä Stamkos sai kahdeksannessa pelissään, syöttöpisteen Toronto Maple Leafsia vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki pelissä Buffalo Sabresia vastaan lokakuussa 2008. 17. helmikuuta 2009 Stamkos teki ensimmäisen hattutemppunsa ottelussa Chicago Blackhawksia vastaan. Pisteiden valossa kausi oli ailahteleva, sillä Stamkos teki puolet pisteistään viimeisessä 26 ottelussa.
Tulokaskaudellaan hän teki yhteensä 46 pistettä (23 maalia ja 23 syöttöpistettä).
Kausi 2009–2010 oli Stamkosin läpimurtovuosi. Hän teki 95 pistettä (51 maalia ja 44 syöttöpistettä) ja jakoi runkosarjan parhaan maalintekijän Maurice "Rocket" Richard Trophyn Pittsburgh Penguinsin hyökkääjän Sidney Crosbyn kanssa.
Kaudella 2010–2011 Stamkos pelasi 82 ottelua tehopistein 45+46=91 ja hänet valittiin NHL:n tähdistöotteluun. Hänet valittiin Nicklas Lidströmin joukkueeseen toisena. Stamkosin joukkuetoveri Martin St. Louis oli joukkueessa varakapteenina. Tähdistöottelun SuperSkills-kisoissa Stamkos sijoittui hyvin nopein luistelija- ja kovin lyöntilaukaus -kisassa. 6. helmikuuta 2011 Stamkosista tuli ensimmäinen pelaaja joka onnistui tekemään 40 maalia runkosarjassa kaudella 2010–2011. 23. huhtikuuta 2011 hän teki kaksi ensimmäistä pudotuspelimaaliaan Pittsburgh Penguinsia vastaan.
19. heinäkuuta 2011 Stamkos teki viiden vuoden ja arvoltaan 37,5 miljoonan dollarin jatkosopimuksen Tampa Bayn kanssa. Kaudella 2011–2012 Stamkos pelasi 82 ottelua tehopistein 60+37=97. Helmikuussa 2012 Stamkos saavutti ensimmäisenä 40 maalia kauden 2011–2012 runkosarjassa. Hän on Aleksandr Ovetškinin kanssa ainoa, joka on yltänyt 60 maaliin 2000-luvulla. Ovetškin teki 65 maalia kaudella 2007–2008.
Kaudella 2012–2013 Stamkos pelasi 48 ottelua tehopistein 29+28=57. Marraskuussa 2013 hänen sääriluunsa murtui. Stamkos valittiin Kanadan jääkiekkomaajoukkueeseen Sotšin olympialaisissa, mutta hän ei toipunut jalkavammastaan tarpeeksi nopeasti ja joutui siksi jäämään pois olympiaturnauksesta. Vuoden 2013 MM-kilpailuissa Stamkos oli kerännyt kahdeksassa ottelussa tehopisteet 7+5 ja ollut Kanadan tehokkain hyökkääjä.
Toivuttuaan jalkavammasta Stamkos nimitettiin Tampa Bayn kapteeniksi.

MM-kisat

Stamkos pelasi ensimmäiset miesten MM-kisansa 2009 Sveitsissä. Hän takoi kisoissa tehot 7+4=11 ollen Kanadan kolmanneksi ja MM-kisojen viidenneksi paras pistemies. Stamkos valittiin MM-kisojen median valitsemaan tähdistökentälliseen.
Linnea Dale

Linnea Dale (s. 22. huhtikuuta 1991 Tinn) on norjalainen laulaja.

Elämäkerta

Linnea syntyi Tinnin kunnassa, Telemarkin läänissä, Norjassa keväällä 1991. Hän on opiskellut Skien videregående -lukiossa. Hän osallistui Norjan Idolsiin vuonna 2007, jossa hän sijoittui seitsemänneksi. Hän esitti itse säveltämänsä ja sanoittamansa kappaleen ”What Do I Know About Love” semifinaalissa 10. lokakuuta. Vuonna 2009 Linnea liittyi Donkeyboy-yhtyeeseen, jonka debyyttialbumilla Caught in a Life hän vieraili naislaulajana kappaleissa ”Ambitions”, ”Sometimes” sekä ”Awake”. Hän on myös levyttänyt kappaleen ”Anything Goes (and Everything's Alright)” yhdessä Magnus Sinnesin kanssa. Dalen ensimmäinen EP, Children Of The Sun julkaistiin 27. tammikuuta 2012, ja ensimmäinen sooloalbumi Lemoyne Street huhtikuussa samana vuonna.
Constans

Constans (320 – 28. tammikuuta 350) oli Konstantinus Suuren ja keisarinna Faustan nuorin poika. Isänsä kuoltua vuonna 337 Constansista tuli keisari yhdessä veljiensä Constantius II:n ja Konstantinus II:n kanssa. Veljesten keskinäisessä vallanjaossa Constansin valtapiiriksi määriteltiin Italian ja Afrikan alueet.
Constans joutui pian riitoihin valtakunnan läntisiä osia hallitsevan Konstantinus II:n kanssa. Konstantinus II yritti vallata Italian Constansilta vuonna 340, mutta Constansin joukot surmasivat hänet Aquileian lähistöllä. Constans valtasi itselleen veljensä alueet, eli hän hallitsi tämän jälkeen Rooman länsi- ja keskiosia, kun taas Constantius II hallitsi yhä edelleen itäosia.
Constans oli harras kristitty ja halusi toimia aktiivisesti kristinuskon yhtenäisyyden puolesta. Hän muun muassa tuki kirkkoisä Atanasiosta tämän taistelussa areiolaisia oppeja vastaan. Tämä tosin johti vaaralliseen vastakkainasetteluun hänen veljensä Constantiuksen kanssa, joka kannatti areiolaisuutta. Veljekset pystyivät kuitenkin sopimaan uskonnolliset erimielisyytensä. Ainakin he olivat yhtä mieltä siitä, että pakanauskonnot pitää tukahduttaa, ja niinpä he kielsivät vuonna 341 pakanalliset uhritoimitukset koko valtakunnan alueella.
Vaikka Constans saavuttikin joitakin merkittäviä voittoja muun muassa frankeista, hän ei kuitenkaan koskaan tullut suosituksi sotilaiden keskuudessa. Syy on saattanut olla hänen määräileväksi ja ahneeksi väitetyssä luonteessaan. Joka tapauksessa vuonna 350 kenraali Magnentius asettui Constansin vastaisen sotilaskapinan johtoon Galliassa. Constans huomasi pian olevansa hengenvaarassa ja yritti paeta kohti Hispaniaa, mutta Magnentiuksen kätyrit saivat hänet kiinni ja murhasivat hänet.
Elävät Kivet -seurakunta

Jämsän Elävät Kivet -seurakunta (Jämsän seudun Elävät kivet ry) on itsenäinen kristillinen seurakunta, joka on perinteisiin tunnustuskuntiin sitoutumaton yhteisö. Seurakunnan nimi viittaa raamatulliseen vertauskuvaan Jeesuksesta ensimmäisenä elävänä kivenä sekä uskoville osoitettuun kehotukseen rakentua itsekin elävinä kivinä hengellisesti. Tämä löytyy Raamatusta 1. Pietarin kirjeen luvusta 2 jakeista 4-5. Seurakunnan toimintamuotoina ovat pääasiassa jumalanpalvelukset ja rukouskokoukset.

Historia

Virallisesti Jämsän seudun Elävät kivet ry on aloittanut toimintansa itsenäisenä paikallisseurakuntana tammikuussa 2009. Paikallinen pastoripari Sami ja Tiina Hartikainen siunattiin tehtäväänsä jo aikaisemmin elokuussa 2008. He johtavat työtä edelleen. Ennen tätä Jämsän seurakuntatyö oli osana Hirvaskankaan Elävät kivet ry:n toimintaa noin kymmenen vuoden ajan.
Alice Herz

Elämäkerta

Alice Herz syntyi Saksassa vuonna 1883 ja hänen tarkkaa syntymäpäiväänsä ei tunneta. Taustaltaan hän oli juutalainen ja natsien noustua valtaan Saksassa vuonna 1933 tuolloin leskeksi jäänyt Alice pakeni tyttärensä Helgan kanssa Ranskaan. Saksan vallattua Ranskan Herzit pakenivat edelleen Espanjaan, jossa he päätyivät internointileirille lähelle maan rajaa. Vuonna 1942 Alicen onnistui matkustaa tyttärensä kanssa Yhdysvaltoihin. Perhe asettui Detroitiin, jossa Herz opetti saksaa Wayne Staten yliopistossa.
Herz kiinnostui rauhanaatteesta ja liittyi esimerkiksi Women’s International League for Peace and Freedom-järjestöön. Järjestön jäsenyyden takia hän oli miltei menettää mahdollisuutensa saada Yhdysvaltojen kansalaisuus. WILPF oli viranomaisten mielestä radikaalijärjestö. Hän sai kuitenkin kansalaisuutensa viimein vuonna 19i54 ja hän toimi edelleen etenkin toisen maailmansodan jälkeen ydinaseiden kiristämässä maailmantilanteessa rauhanaatteen puolesta Detroitin alueella.
Yhdysvallat sekaantui yhä enenevissä määrin Vietnamin sotaan 1960-luvun puolivälistä lähtien ja Herz päätti ryhtyä radikaaliin tekoon rauhan puolesta. Hänen tekonsa innoittaja oli Thích Quảng Đức, buddhalainen munkki, joka oli vuonna 1963 sytyttänyt itsensä palamaan protestina Etelä-Vietnamin harjoittamille buddhalaisten vainoille. Herz kirjoitti ystävilleen ja muille aktivisteille jättämässään kirjeessä päättäneensä ryhtyä samaan, kun perinteiset protestikeinot, kuten mielenosoitukset ja lehtien mielipidekirjoitukset olivat osoittautuneet epäonnistuneiksi. 16. maaliskuuta 1965 hän käveli vilkkaalle risteykselle Detroitissa ja sytytti itsensä palamaan. Autolla kulkenut ohikulkija sammutti palon, mutta Herz kuoli vammoihinsa 26. maaliskuuta 1965.
Herzin teon jälkeen itsensä sytytti protestina muitakin rauhan puolesta protestoineita, kuten Roger Allen LaPorte ja Norman Morrison. Herziä on pidetty ensimmäisenä amerikkalaisen Vietnamin sodan vastaisen liikkeen marttyyrinä. Alice-Herz-Platz Saksan Berliiniissä on nimetty Herzin mukaan.
Woolsthorpen kartano

Woolsthorpen kartano (engl. Woolsthorpe Manor) on englantilainen kartano Woolsthorpe-by-Colsterworthin kylässä, Lincolnshiren kreivikunnassa. Kartano on fyysikko Isaac Newtonin syntymäpaikka.
Newton palasi asumaan Woolsthorpeen, kun Cambridgen yliopisto suljettiin paiseruton takia. Kartanossa hän teki useita muun muassa optiikkaa koskevia kokeita. Tilusten omenapuista putoavien omenoiden uskotaan inspiroineen Newtonia hänen painovoimalakinsa kehittämisessä.
Kartanon omistaa nykyään National Trust -ympäristönsuojelujärjestö, joka pitää kartanoa yleisölle avoimena kevään ja syksyn välisen ajan.
Vittorio Agnoletto

Vittorio Emanuele Agnoletto (s. 6. maaliskuuta 1958) on italialainen PRC- eli Partito della Rifondazione Comunista -poliitikko ja Euroopan parlamentin jäsen vuosina 2004–2009. 
Milanossa syntynyt Agnoletto luki lääkäriksi Milanon yliopistossa ja on tehnyt työtä varsinkin AIDSin vastaisessa taistelussa. Euroopan parlamentissa hän kuului Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmään/Pohjoismaiden vihreään vasemmistoon ja istui ulkoasiainvaliokunnassa.
Italialainen lehdistö nimesi Agnoletton vuonna 1994 "Vuoden lääkäriksi".
Steinerkasvatuksen liitto

Toiminta

Steinerkasvatuksen liitto toimii Suomen steinerkoulujen, -päiväkotien ja steinerpedagogisten yhteisöjen yhteistyöjärjestönä ja edustaa steinerpedagogiikkaa Suomessa jäsenjärjestöjensä rinnalla. Yhdistyksen tarkoituksena on myös steinerpedagogisia päämääriä toteuttavien yhteisöjen toimintaedellytysten edistäminen, jäsenten taloudellisia ja toiminnallisia edellytyksiä säätelevän lainsäädännön seuraaminen, jäsenten ja yhteiskunnan välisten suhteiden sekä taloudellisten toimintaresurssien riittävyyden varmistaminen.
Tehtävien toteuttamiseksi liitto mm. antaa lausuntoja, pitää yhteyttä päättäjiin, järjestää ja tukee steinerpedagogista tutkimus- ja selvitystyötä, esitelmä-, näyttely-, kurssi- ja seminaaritoimintaa sekä julkaisee steinerpedagogista kirjallisuutta sekä Steinerkasvatus -lehteä. Yhdistys toimii myös yhteistyössä kansainväliseen steinerpedagogiseen liikkeen kanssa.
Steinerkasvatuksen liiton johtokunnan puheenjohtaja on Helena Sandell. Liiton johtokunta toimii steinerpedagogiikan yhteistyö- ja asiantuntijaryhmänä joka käsittelee monia erilaisia steinerpedagogiikkaan ja sen toteuttamiseen liittyviä kysymyksiä.

Historia

Steinerkasvatuksen liitto ry perustettiin 4.10.2008 Espoossa. Liiton perustamisajatuksena oli koota kaikki steinerpedagoginen toiminta yhden yhdistyksen piiriin ja näin selkiyttää sekä voimistaa steinerkasvatuksen kenttää Suomessa.
Steinerkasvatuksen liitto jatkaa yli 50 vuotta vanhaa perinnettä ja yhdistää Steinerpedagogiikan seuran ja Steinerpedagogisten yhteisöiden toiminnot.
Steinerkasvatuksen liiton edeltäjä, Steinerpedagogiikan seura on edustanut steinerpedagogiikkaa Suomessa jo ennen ensimmäisen steinerkoulun perustamista Suomeen. Seuran puheenjohtajia ovat olleet mm. Reijo Wilenius, Marja Dahlström, Lea Blåfield, Simo Taimi ja Jarno Paalasmaa.
Steinerkasvatuksen liiton puheenjohtajat
2008-2012 Jarno Paalasmaa
2013-2016 Kirsi Perttola-Ylinampa
2017-2020 Helena Sandell