google/wiki40b huggingface dataset:
Paramaecium

Historia

Paramaecium perustettiin vuonna 1991. Yhtyeen kokoonpano koostui Andrew Tompkinsista (basso ja laulu) Jason De Ronista (kitara) ja Jayson Sherlockista (rummut). Yhtye äänitti samana vuonna demon Silent Carnage ja kahden vuoden vuoden päästä ensimmäisen studioalbuminsa Exhumed of the Earth (1993). Albumilla on death ja doom metaliin yhdistetty instrumentteja kuten huiluja ja viuluja sekä sopraanolaulua. Paramaeciumin musiikkia innoittivat yhtyeet, kuten Cathedral, My Dying Bride ja Anathema.
Paramaeciumiin liittyi rytmikitaristi Chris Burton vuonna 1996 ja he julkaisivat toisen albuminsa Within the Ancient Forestin, jonka yhteydessä julkaistiin myös Andrew Tompkinsin kirjoittama samanniminen fantasiaromaani. Albumi oli edellistä monipuolisempi ja teknisempi. Naislaulun lisäksi albumille oli sovitettu instrumentteja, kuten cembaloa, pianoa, huilua ja selloa.
Kolmas albumi A Time to Mourn julkaistiin vuonna 1999, jonka jälkeen vanhat jäsenet Tompkinsia lukuun ottamatta jättivät yhtyeen. Paramaeciumilla ei ollut enää kiertuekokoonpanoa, joten yhtyeessä soitti sessiomuusikoita, kuten kitaristi Ian Arkley (yhtyeissä Seventh Angel, Ashen Mortality ja My Silent Wake). Viiden vuoden tauon jälkeen Paramaecium levytti vuonna 2004 albumin Echoes from the Ground. Siitä huolimatta, että Tompkins oli ainoa alkuperäisjäsen, hän pitäytyi yhtyeen vanhassa death ja doom metal -tyylissä, ja lisäsi jälleen sopraanolaulua ja jousisoittimia mukaan.
Vuonna 2005 Tompkins alkoi työstää kitaristi De Ronin kanssa kappaleita uudelle albumille. Varhain vuodesta 2006 rumpali Sherlock palasi yhtyeeseen ja he soittivat useassa konsertissa Melbournessa ja Sydneyssä sekä NordicFestissä Oslossa, Norjassa. Marraskuussa 2006 soitettu NordicFestin konsertti oli myös virallisesti Paramaeciumin viimeinen: Soitettuaan "I'm Not to Blame" -kappaleen yhtye ilmoitti Paramaeciumin luvun päättyneen mutta aloittavansa uran toisena yhtyeenä InExordium-nimen alla, tyylinään nopeampi melodinen death metal.
Major League Baseball -kausi 1886

Major League Baseball -kausi 1886 käsitti kaksi erillistä liigaa. Vuodesta 1876 toiminut National League ja 1882 aloittanut American Association. Kauden päätteeksi NL:n ja AA:n mestarit kohtasivat kuuden ottelun sarjassa, jossa St. Louis Browns voitti Chicago White Stockingsin 4-2. Tämä jäi ainoaksi kerraksi, kun AA:n mestari pystyi voittoon kyseisessä sarjassa.
Ainoan kautensa NL:ssa pelasi Kansas City Cowboys. Sen paikan seuraavalla kaudella otti AA:sta siirtynyt Pittsburgh Alleghenys. Pittsburghin paikan AA:ssa otti vastaavasti Cleveland Blues. St. Louis Maroons vaihtoi seuraavaksi kaudeksi paikkakuntaa ja esiintyi kaudella 1887 nimellä Indianapolis Hoosiers, jolla nimellä AA:ssa kaudella 1884 oli pelannut aivan eri joukkue.
Chimamanda Ngozi Adichie

Tausta

Adichie varttui Nigeriassa Nsukkan yliopistokaupungissa keskiluokkaisessa perheessä viidentenä kuudesta lapsesta. Hänen isänsä James Nwoye Adichie oli matematiikan professori yliopistossa ja äiti Grace Ifeoma Adichie työskenteli yliopistossa hallinnollisissa tehtävissä. Etniseltä alkuperältään Adichie on igbo.
Adochie opiskeli Nigeriassa lääketiedettä ja farmasiaa, mutta keskeytti opinnot ja muutti 19-vuotiaana Yhdysvaltoihin. Hän opiskeli viestintää ja valtio-oppia ja valmistui kandidaatiksi vuonna 2001 Eastern Connecticut State Universitystä. Vuonna 2003 Adichie suoritti maisterin tutkinnon luovassa kirjoittamisessa Johns Hopkinsin yliopistossa. Hän suoritti maisterin tutkinnon myös Afrikan tutkimuksessa Yalen yliopistosta vuonna 2008.

Kirjailijanura

Adichien esikosromaani Purppuranpunainen hibiskus (Purple Hibiscus) ilmestyi vuonna 2003. Se kertoo 15-vuotiaan Kambili-tytön ja hänen perheensä elämästä Nigeriassa.
Adichien toinen romaani Puolikas keltaista aurinkoa (Half of a Yellow Sun) julkaistiin vuonna 2006. Se palkittiin vuonna 2007 Orange-palkinnolla. Romaani kertoo Biafran sodasta, mutta sen tapahtumat ja hahmot ovat osittain kuvitteellisia. Vuonna 2008 Adichie sai merkittävän MacArthur-apurahan.
Adichien ensimmäinen novellikokoelma Huominen on liian kaukana (The Thing Around Your Neck) ilmestyi 2009. Kolmas romaani Kotiinpalaajat (Americanah) julkaistiin vuonna 2013.
Adichien teos Meidän kaikkien pitäisi olla feministejä ilmestyi maaliskuussa 2017 suomeksi. Ruotsissa kirja jaettiin kaikille 16-vuotiaille joululahjana vuonna 2015. Suomessa Opetus- ja kulttuuriministeriö, Otava, Jyväskylän yliopisto, Tampere-talo ja feministinen ajatushautomo Hattu käynnistivät hankkeen, jossa kirja jaettiin kaikille yhdeksäsluokkalaisille.
Johtosolukko

Johtosolukko on kasvien kuljetustiehye, joka on erikoistunut veden ja siihen liuenneiden ravinteiden pitempiin kuljetuksiin läpi koko kasvin. Johtosolut ovat pitkiä suippusoluja tai putkimaisia solujonoja, joiden poikkiseinät ovat auenneita, reiällisiä tai huokosellisia. Johtosolukot ovat kasveissa ainakin aluksi erillisinä johtosoluryhminä eli johtojänteinä, joissa on rinnakkain nila- ja puuosa ja näiden välissä ohut kasvusolukkokerros jälsi. 
Vettä kasviin nostavia tekijöitä ovat haihtumisimu, juuripaine ja kasvin putkiloiden kapillaari-ilmiö.
Kirsi Mykkänen

Kirsi Pauliina Mykkänen (s. 7. helmikuuta 1978 Kuopio) on suomalainen pikajuoksija, joka edustaa seuratasolla Kuopion NMKY:tä.
Mykkänen voitti ensimmäiset SM-mitalinsa sisäratojen SM-kisoissa 2003, joissa hän oli 200 metrin juoksussa kolmas ajalla 24,86 ja 400 metrin juoksussa toinen ajalla 56,00. Samana vuonna hän voitti Kalevan kisoissa 400 metrillä SM-kultaa ajalla 54,09. Seuraavana vuonna Mykkänen voitti SM-kultaa Kalevan kisoissa 200 metrillä ajalla 23,95 sekä 400 metrillä ajalla 52,27. Hänet valittiin edustamaan Suomea Ateenan olympialaisiin, joissa hän karsiutui 400 metrin alkuerissä. Vuonna 2005 hän voitti Kalevan kisoissa 200 metrillä kultaa ajalla 23,53 ja 400 metrillä ajalla 52,99. Helsingin MM-kisoissa hän karsiutui alkuerissä.
Mykkänen voitti sisäratojen SM-kisoissa 2006 hopeaa 200 metrillä ja kultaa 400 metrillä. Saman vuoden Kalevan kisoissa hän voitti SM-kultaa 400 metrillä. Göteborgin EM-kisoissa hän karsiutui alkuerissä. Viidennen kerran Mykkänen voitti 400 metrillä SM-kultaa Lappeenrannassa 2007.
Mykkäsen nimissä on epävirallinen 400 metrin ylipitkällä radalla juostu sisäratojen Suomen ennätys. Mykkäsen ulkoratojen ennätys 400 metrillä on Suomen kaikkien aikojen tilastoissa neljäs.
Rahja

Saaristolaiselinkeinoja

Rahjan saariston saaret ovat olleet perinteisten saaristoelinkeinojen kuten hylkeenpyynnin, kalastuksen ja niittykulttuurin sijoina hyvin pitkän ajan.
Hylkeenpyynti oli tärkeä elinkeino Rahjan asukkaille kivikaudelta 1800-luvun lopulle asti. Hylkeistä saatiin lihaa ja turkiksia. Lisäksi traani eli hylkeen rasva oli arvokasta kauppatavaraa. Pyynnissä saatettiin merellä viipyä viikkokausia. Hylkeenpyytäjät liikkuivat erityisillä eräveneillä, jotka toimivat pyyntimatkoilla suojana ja asuntona. Vuosisadan alussa hylkeenpyynnissä käytettiin aseiden lisäksi myös verkkoja. Tuolloin hylkeistä maksettiin jopa tapporahaa. Sittemmin metsästyksen ja ympäristömyrkkyjen takia norpan ja hallin kannat laskivat hyvin alas, ja nykyisin norppa on rauhoitettu ja hallin pyynnille on asetettu kiintiöt.
Rahjassa, kuten koko Itämerellä, on perinteisesti tärkein saaliskala ollut silakka. Syksyisin silakkaa lähdettiin pyytämään ulkosaariston matalikoilta eli pauhoilta. Rahjan saariston lisäksi kylän kalastajat tekivät pyyntimatkoja 15 kilometrin päässä ulkomerellä sijaitsevalle Maakallan saarelle. Silakan pyyntiaikaan miehet asuivat jopa kuukausia kareille rakennetuissa kalamajoissa. Mantereella ei käyty pitkiin aikoihin, joten saalis säilöttiin suolaamalla. 1900-luvun alussa pitkät pyyntimatkat loppuivat, kun silakkaa alettiin pyytää rysillä rannikolta käsin.

Urheilu

Rahjan koulun välittömässä läheisyydessä sijaitsevalla urheilukentällä voi harrastaa frisbeegolfia, jalkapalloa, lentopalloa, yleisurheilua, skeittaamista ja talviaikaan hiihtoa ja jääkiekkoa.
Rahjan saaristo ja Siiponjoki yhdessä luontopolkujen kanssa luovat mahdollisuuden melontaan, kalastukseen ja vaeltamiseen.
Rugby league

Rugby league on rugby unionin ohella toinen rugbyn muodoista. Lajissa pelaa vastakkain kaksi joukkuetta, joista kummastakin kentällä on kerrallaan kolmetoista pelaajaa ja vaihdossa neljä. Tavoitteena on kerätä enemmän pisteitä kuin vastustaja. Erona rugby unioniin rugby leaguessa on kaksi pelaajaa vähemmän kentällä. Laji on erittäin suosittua Oseaniassa.

Pelin kulku

Rugby leagueta pelataan suorakaiteen muotoisella kentällä, joka on tavallisesti kaksi kertaa leveytensä pituinen. Maalialueet sijaitsevat suorakulmion molemmissa päissä. Kun hyökkäävä joukkue kuljettaa pallon vastustajan maalialueelle ja käyttää sen maassa, joukkue saa neljän pisteen arvoisen tryn. Molempien kenttäpäätyjen keskellä sijaitsee H-kirjaimen muotoinen maalihaarukka, jota käytetään lisäpisteiden, pudotusmaalien ja rangaistuspotkujen suorittamiseen.
Kun joukkue on saanut tryn, saa se yrittää kahta lisäpistettä potkaisemalla pallo halutusta kohdalta kuitenkin samalta pitkittäissuuntaiselta linjalta jonka kohdalta maalilinja on ylitetty. Pudotusmaali eli droppi tehdään pelitilanteessa pudottamalla pallo maaliin ja potkaisemalla se maalihaarukan läpi. Pudotusmaali tuottaa yhden pisteen. Mikäli puolustavan joukkueen pelaaja syyllistyy sääntörikkomukseen, tuomitaan rangaistuspotku, joka suoritetaan rikkeen tapahtumapaikasta. Kuitenkin mikäli puolustava joukkue käyttää tilanteessa, jossa hyökkäävä joukkue olisi saanut tryn, sääntöjenvastaisia otteita, saa hyökkäävä joukkue yrittää maalintekoa maalipuiden alapuolelta.
Ottelussa kumpikin joukkue on vuorollaan hyökkäävä, jolloin se pitää palloa, sekä puolustava, jolloin se yrittää estää hyökkäävää joukkuetta tekemästä pisteitä. Hyökkäävän joukkueen on edettävä kentällä vastustajan maalialuetta kohti, jota se yrittää potkimalla palloa ja juoksemalla pakottamaan puolustuslinjaa perääntymään tai rikkomaan puolustuslinjan.
Hyökkäävällä joukkueella on kuusi yritystä tehdä piste. Puolustava joukkue taklaa pallollista pelaajaa. Kun pelaaja on kaadettu, koko puolustava joukkue kahta pelaajaa, joita kutsutaan nimellä marker, lukuun ottamatta siirtyy kymmenen metriä lähemmäs maalialuettaan. Jokaisella yrityksellä hyökkäävä joukkue siis pääsee lähemmäs maalialuetta. Mikäli kuudennenkaan yrityksen jälkeen hyökkäävä joukkue ei saa pisteitä aikaiseksi, puolustava joukkue aloittaa hyökkäysvuoronsa.

Maantieteellinen sijoittuminen

Nykyisin rugby leagueta harrastetaan yli 30 maassa, pääasiassa Euroopassa ja Oseaniassa. Laji on erityisen suosittu Australian, joka on lajin valtamaa, tietyissä osissa sekä Uudessa-Seelannissa. Australialla ja Uudella-Seelannilla on yhteinen ammattilaisliiga, NRL. Papua-Uudessa-Guineassa rugby leaguella on kansallislajin asema. Nykyään lajia harrastetaan myös monissa muissa maissa, kuten Argentiinassa, Georgiassa, Jamaikalla, Maltalla, Saksassa, Samoala, Tongalla ja Virossa.
MM-kisoja on järjestetty vuodesta 1954 lähtien, vuodesta 1975 saakka kaikki mestaruudet ovat menneet Australiaan. Australiassa rugby on suosituin laji Uudessa Etelä-Walesissa ja Queenslandissa, joissa noin puolet maan väestöstä asuu. Muilla alueilla ykköslaji on australialainen jalkapallo.
Mustankorkea

Vuonna 2013 vastaanotettujen jätteiden määrät

Vuonna 2013 Mustankorkealle vastaanotettiin jätettä yhteensä noin 153 000 tonnia. Vastaanotetuista jätteistä yhdyskuntajätteitä oli noin 66 000 tonnia, maa- ja kiviainesjätteitä noin 20 000 tonnia, rakennusjätteitä noin 38 000 tonnia ja tuotantotoiminnan jätteitä noin 29 000 tonnia. Vuonna 2013 vastaanotettujen jätteiden (ilman maa-aineksia) hyötykäyttöaste oli 68%.

Jätteenkäsittelykeskuksen toiminnot

Mustankorkean jätteenkäsittelykeskuksella sijaitsevat toiminnot ovat: Jätteiden vastaanotto eli vaaka-asema, lajittelupiha, vaarallisten jätteiden vastaanotto ja välivarastointi, toimisto, pilaantuneiden maa-ainesten käsittely, loppusijoitus, hyötyjätteiden vastaanotto, varastointi ja käsittely (ulkokentät sekä terminaali), lajitteluhalli, kaatopaikkakaasun pumppausasema, kompostointilaitos, jälkikypsytyskenttä, mullan valmistus, konehalli sekä erotuskaivolietteiden vastaanottoaltaat.

Kaatopaikkakaasun hyödyntäminen

Suljetulta loppusijoitusalueelta kerättävää kaatopaikkakaasua (mm. metaania, hiilidioksidia) hyödynnetään energiantuotannossa Jyväskylän Energian Keltinmäen lämpövoimalaitoksessa. Hyödynnetty energiamäärä oli vuonna 2013 jo 18 600 MWh, mikä vastaa noin 1 100 omakotitalon vuotuista lämmöntarvetta.
Perushahmo

Perushahmot ovat tarinoissa esiintyviä arkkityyppisiä henkilöhahmoja. Perushahmo on hahmotyyppi, josta on tullut toistuvan käytön jälkeen vakiintunut henkilöhahmo jossakin kirjallisuuden tai elokuvan lajityypissä.Perushahmot pohjautuvat vahvoille ennakko-odotuksille ja stereotyyppisille käsityksille, ja ne ovat helposti tunnistettavissa siinä kulttuuripiirissä, jossa ne ovat syntyneet. 
Antiikin Rooman näyttämötaiteessa käytettiin melko suppeaa perushahmojen joukkoa, johon kuuluivat muun muassa ovela orja, kiihkeä nuori rakastaja ja epäluuloinen isä. Samoin renessanssin aikaan syntyneen Commedia dell'arten esitykset perustuivat stereotyyppisiin hahmoihin, joilla oli tarkat ja ennaltamäärätyt suhteet toisiinsa. Nykyisin perushahmoja käytetään varsinkin televisiossa, elokuvissa ja sarjakuvissa.
Sumeri

Luokittelu

Vallitsevan näkökulman mukaan sumerin kieli on isolaattikieli, eli sille ei ole löydetty sukulaiskieliä. Monet ovat yrittäneet rinnastaa sumeria uralilaisiin, altailaisiin sekä dravidakieliin, mutta toistaiseksi heikoin tuloksin. Erityisen ahkerasti töitä tämän eteen on tehnyt unkarilainen Fred Hámori, jonka teoria tosin on jäänyt varsin pienen kannattajajoukon tukemaksi.  Vuonna 2016 ilmestyneessä kirjassaan Etymological Dictionary of the Sumerian language suomalainen assyrologi Simo Parpola on esittänyt, että sumeri kuuluisi uralilaisiin kieliin. Uralilaisten kielten tutkijat ovat ensi kommenteissaan suhtautuneet Parpolan teoriaan epäillen.
Typologisesta näkökulmasta sumeri edustaa agglutinoivaa kielityyppiä. Se on etenkin sijataivutuksen ja verbijärjestelmänsä osalta erityisen rikas; sijamuotoja ja moduksia (tai tarkemmin modaaliprefiksejä) on kumpiakin kymmenisen kappaletta. Substantiivit jaetaan elollisiin ja elottomiin, tämän vuoksi myös verbitaivutuksessa on erilliset muodot 3. persoonan muodoille riippuen siitä, onko lauseen agentti elollinen vai eloton.

Sumerin fonologiaa

Sumerin kielen fonologiasta kertovat muun muassa seemiläisiin kieliin – erityisesti akkadiin – omaksuttu sumerinkielinen lainasanasto, sekä sumerilaisten tekstien ortografia, joka heijastaa toisinaan melko selkeästikin kielen fonologisia prosesseja.
Insuliiniresistenssi

Insuliiniresistenssi tarkoittaa tilaa, jossa insuliinin vaikutus heikkenee, jonka seurauksena verensokeri nousee. Käsite liittyy yleensä diabetekseen. Muutos voi olla lyhyt- tai pitkävaikutteinen aiheuttajasta riippuen. Resistenssille herkistäviä tekijöitä tunnetaan yli 30, niitä ovat muun muassa lihavuus, tupakointi, asidoosi, alkoholi, korkea verenpaine, raskaus (raskausajan diabetes) ja palovammat. Insuliiniresistenssi on yhteinen monille sairauksille, jotka yleistyvät länsimaissa. Yksi yleisimmistä on metabolinen oireyhtymä. Insuliiniresistenssi on todennäköisesti osin perinnöllinen, mutta sitä voivat pahentaa monet edellä mainitut tekijät.
Insuliiniresistenssi voi johtua häiriöstä insuliinin sitoutumisessa solun insuliinireseptoriin, reseptorien määrän tai toiminnan muutoksesta, glukoosin-sokerin kuljetusproteiinin määrän tai toiminnan häiriöstä tai glukoosiaineenvaihdunnan häiriöstä solun sisällä. Häiriö on siis glukoosin otossa soluun tai sen aineenvaihdunnassa solun sisällä.
Valtteri Lehtinen

Ura

Lehtinen aloitti Ylen Uusi päivä -draamasarjassa Jani Hellemaan roolissa sarjan alussa vuonna 2010. Hän näytteli sarjassa vuoteen 2017 asti, jolloin hänen hahmonsa kirjoitettiin ulos sarjasta. Hän kuitenkin palasi rooliin vielä sarjan viimeisessä osassa loppuvuodesta 2018. Hän näytteli samaa roolia myös Uuden päivän spin-off-sarjassa Vihreät Valot – Väärät bileet. Hän on ollut vuodenvaihteessa 2014 ja 2015 yhtenä juontajana Yleisradion Vuosi vaihtuu -lähetyksissä.
Teatterin lavalla hän on näytellyt muun muassa Kirjurinluodon kesäteatterissa Linjat kuumina -näytelmässä (2013), Laajavuoren kesäteatterin Peppi Pitkätossussa (2012) sekä pääroolin Taaborinvuoren kesäteatterin Peter Panissa vuonna 2014. Lehtinen on näytellyt myös Tampereen Työväen Teatterin Seitsemässä veljeksessä vuosina 2007–2008 sekä Tampereen Teatterin Sugar – Piukat paikat -näytelmässä vuosina 2015–2016.
Vuonna 2014 Lehtinen aloitti juontajana YleX-radiokanavalla. Vuoteen 2015 hän oli mukana ohjelmassa Jani Hellemaa & Aapo Rönkkö, jossa hän esitti Uuden Päivän hahmoaan. Vuoden 2016 alusta hän on juontanut omalla nimellään Bäkkäri-ohjelmaa ensin yhdessä Kalle Ruusukallion kanssa, myöhemmin yhdessä kollegansa Thelma Sibergin kanssa. Bäkkäri-ohjelma päättyi kanavalla loppuvuodesta 2018. Kesällä 2015 Lehtisellä oli kanavalla myös oma ohjelma YleX kesätoiveet.
Syksystä 2017 alkaen hän on juontanut Galaxi Play ja Meidän luokka -lastenohjelmia.
Kapina laivalla (vuoden 1935 elokuva)

Tarina

Kapteeni Bligh on julma ja säälimätön mies. Bountyn ollessa matkalla takaisin Englantiin, kapteenin julmuudet saavat sellaiset mittasuhteet, että perämies Christian järjestää kapinan. Bligh ja hänelle uskolliset upseerit jätetään ajelehtimaan pelastusveneessä. Christian johtaa laivan ja sen miehistön vaikeuksien kautta Tahitille.
Joulu eri maissa

Venäjä

Venäjällä joulupäivää vietetään Venäjän ortodoksisen kirkon käyttämän juliaanisen kalenterin mukaisesti 25. joulukuuta eli gregoriaanisen kalenterin mukaan 7. tammikuuta. Neuvostoaikana joulu oli kielletty kristillisenä, mutta itsenäisen Venäjän myötä jälkeen jouluperinne elpyi. Nykyään Venäjällä kristillisen joulun aseman on paljolti ottanut uusivuosi Pakkasukkoineen. Pakkasukko kulkee venäläisellä kolmivaljaksella ja mukanaan hänellä on lapsenlapsensa Lumityttö. Uudenvuodenyönä Pakkasukko ja Lumityttö tuovat lapsille lahjoja sekä toteuttavat ihmisten salaisia toiveita. Joulupukin kanssa Pakkasukko on vanha ystävä. Kotona uutta vuotta juhlittaessa kutsutaan paljon sukulaisia ja ystäviä pitkille juhlaillalliselle. Kuohuvia maljoja kohotetaan tunneittain siitä lähtien, kun uusi vuosi alkaa Venäjän kaukoidässä.
Purokerttuli

Tuntomerkit

Kooltaan purokerttuli on noin 14 cm pitkä. Ulkonäöltään laji on rastasmainen. Purokerttulin selkä on väriltään ruskea, vatsa valkoinen ruskein pystyviiruin. Päässä on valkoinen silmäkulmajuova. Purokerttulin nokka on tumma ja ohut. Koivet ovat väriltään vaaleanpunaiset. Sukupuolet eivät eroa toisistaan ulkonäön perusteella. Nuoret yksilöt muistuttavat aikuisia lintuja, mutta eroavat tietyiltä höyhenpuvun yksityiskohdiltaan. Purokerttuli muistuttaa rantakerttulia (Seiurus noveboracensis), mutta on tätä suurikokoisempi ja vatsastaan ja sivuiltaan valkeampi. Maassa kävellessään lintu keikuttaa jatkuvasti pyrstöään.

Elinympäristö

Lajia tavataan pesimäaikoina Minnesotan, Mainen, Texasin ja Floridan osavaltioissa. Talveksi laji muuttaa Meksikoon, Etelä-Amerikan pohjoisosiin ja Karibialle. Purokerttulit elävät pääasiassa lehtimetsissä nopeasti virtaavien sorapohjaisten purojen lähettyvillä. Harvemmin lajia tavataan sypressejä kasvavilla suomailla. Talvehtimisalueilla lajia voidaan tavata myös puutarhoissa, jos lähistöllä on vettä.
Purokerttulipopulaation kanta on vakaa, mutta huomattavasti pienempi kuin aikaisemmin. Tämä johtuu pääasiassa elinympäristön vähenemisestä.

Elintavat

Koiraspurokerttulit aloittavat laulunsa varhain saapuessaan pesimispaikoille. Kamppailut reviireistä ja parhaista lisääntymispaikoista voivat olla rajujakin. Pesän rakentaminen aloitetaan lehtien puhkeamisen aikaan. Suosittuja pesäpaikkoja ovat kaatuneiden puiden kolot ja halkeamat. Pesä sijaitsee usein purojen läheisyydessä. Pesä rakennetaan mudasta, lehdistä ja kasvinosista. Naaras munii yleensä noin viisi munaa, jotka ovat kermanvalkeita punaruskein pilkuin.
Ravintonaan laji käyttää pääasiassa hyönteisiä, joita se pyydystää niin vedestä kuin ilmastakin. Lisäksi laji voi syödä nilviäisiä ja pieniä kaloja.
Tydeus

Tydeus oli kreikkalaisessa mytologiassa Deipylen aviomies ja Diomedeen isä. Hänen isäkseen mainitaan Oineus ja äidikseen joko Periboia tai Gorge. Aiskhyloksen näytelmässä Seitsemän Thebaa vastaan hän oli yksi seitsemästä hyökkääjästä. Hyökkäyksen aikana Melanippos tappoi tämän puolustaessaan porttia.
Tydeuksen setä Agrios karkotti tämän Kalydonista, koska Tydeus joko tappoi veljensä, erään toisen setänsä tai kahdeksan serkkuaan. Hän matkusti Argokseen, jossa hän nai Deipylen, kuningas Adrastoksen tyttären. Kuningas suostui auttamaan Tydeusta saamaan Kalydonin takaisin hallintaansa, mutta päätti auttaa ensin Polyneikestä samaan Theban valtaistuimen itselleen.
Homeros viittaa Iliaassa useampaan otteeseen Tydeuksen rooliin Theban hyökkäyksen aikana. Ennen taistelun alkamista Tydeus lähetettiin kaupunkiin viemään viestiä kadmoslaisille. Hän löysi heidät kestitsemässä Eteokleen talosta ja haastoi heidän kilpailuihin, jotka hän kaikki voitti Athenen avustuksella. Raivoissaan ryhmän johtajat lähettivät viisikymmentä miestä Maionin ja Polyfonteen johdolla hyökkäämään Tydeuksen kimppuun hänen palatessaan joukkojensa luokse. Tydeus kuitenkin tappoi heidät kaikki Maionia lukuun ottamatta, jonka Athene neuvoi säästämään.
Theban hyökkäyksen aikana Melanippos haavoitti Tydeusta kuolettavasti, mutta tämän onnistui tappaa lyöjänsä ja syödä hänen aivonsa. Tämä järkytti Athenea, joka oli tehdä suojatistaan kuolemattoman.
Pertti Vakkilainen

Pertti Vakkilainen (s. 19. elokuuta 1945 Lieksa) työskenteli Teknillisen Korkeakoulun vesitalouden professorina 1982–2009. Korkeakoulun rakennus- ja ympäristötekniikan osaston johtajana hän toimi tästä ajasta 12 vuoden ajan. Tasavallan Presidentti nimitti 1992 hänet korkeimman hallinto-oikeuden yli-insinöörineuvoksen, sittemmin ympäristöasiantuntijaneuvoksen sivutoimiseen virkaan, jota hän hoiti 1992-2012. Vakkilainen on ollut useiden rahastojen ja säätiöiden hallituksissa. Hän on aktiivinen toimija Vakkilaisten sukuseurassa.

Ura

Ennen nimitystään TKK:n professoriksi Vakkilainen hoiti Oulun yliopiston vesirakentamisen apulaisprofessuuria 1978-1981. Hän toimi vierailijana Cornell-yliopistossa USA:ssa 1987-1988 ja Wienin teknillisessä yliopistossa Itävallassa 1994- 1995.
Vakkilaisen merkittävimmät tutkimukset käsittelevät hydrologiaa, erityisesti haihduntaa ja maaperän vesiä sekä sadanta-valuntatapahtuman mallintamista. Hän organisoi professori Pentti Kaiteran toimesta aloitettujen pienillä hydrologisilla valuma-alueilla vuosina 1931-1958 tehtyjen havaintojen tallentamisen ja käytti näitä havaintosarjoja muun muassa tulvien ja kuivakausien toistuvuuksien analysoimisessa. Vakkilaisen vesiensuojelututkimukset keskittyvät salaojituksen, erityisesti säätösalaojituksen vaikutukseen peltoalueilta tapahtuviin ravinnehuuhtoutumiin ja taajama-alueiden hulevesien hallintaan. Monissa tutkimuksissaan Vakkilainen pyrkii vastaamaan kysymykseen ”Riittääkö maailmassa vesi”.
Vakkilainen on osallistunut usean vesitaloutta käsittelevän oppikirjan laadintaan.  1990-luvulla hän lisäsi Teknillisessä korkeakoulussa annettuun vesitalouden opetukseen luonnonmukaista vesirakentamista ja globaaleja vesikysymyksiä käsittelevät kurssit.

Luottamustehtäviä

Pertti Vakkilainen on toiminut vuodesta 1988 alkaen Sven Hallinin tutkimussäätiön puheenjohtajana. Vuosina 2000-2002 Vakkilainen oli Suomen Rakennusinsinöörien Liiton hallituksen jäsen ja hän on RIL:n kunniajäsen. Salaojituksen Tukisäätiön puheenjohtajana Vakkilainen toimi vuodet 2004-2012, Oulun yliopiston Professori Pentti Kaiteran rahaston puheenjohtajana vuodet 2006-2013 ja Lemminkäinen Oyj:n Oskari Vilamon rahaston puheenjohtajana vuodet 2012-2016.
Porvoon Fleming

Porvoon seudulle asettui yksi Fleming-suvun haara jo keskiajalla, saatuaan äidinperintönä Tjusterbyn kartanon.