google/wiki40b huggingface dataset:
Hentokiurunkannus

Ulkonäkö ja koko

Monivuotinen hentokiurunkannus kasvaa 10–15 senttimetriä korkeaksi. Kasvin juuri on mukulallinen. Nimensä mukaisesti kasvi on hento. Lehdet ovat kerrannaisia. Kukinto on lyhyt terttu, ja siinä on korkeintaan 8 kukkaa. Kukkien tukilehdet ovat lähes kukan kokoisia ja väriltään vihreitä. Muodoltaan ne ovat ehyitä, vastapuikeita ja tylpähköjä. Teriö on noin 15 mm pitkä, kannus on pitkä ja kapea. Kukat ovat väriltään himmeän purppuranpuaisia ja muuttuvat kukinnan aikana sinisimmiksi. Hentokiurunkannus kukkii Suomessa toukokuussa. Hedelmänä on litteä, puikean suikea kota, joka on kolme kertaa peränsä pituinen. Kasvin siemeniä levittävät muurahaiset.
Hentokiurunkannus on piilotalvehtiva geofyytti, jonka kasvu alkaa keväällä juurien pieniin täyteismukuloihin edellisenä kasvukautena kerätyn energiavaraston avulla. Kasvi kuihtuu pian kukinnan ja siemenien kehittymisen jälkeen ja kesän yli säilyy ainoastaan juurimukula.
Muista kiurunkannuksista hentokiurunkannus muistuttaa melko paljon pystykiurunkannusta (C. solida). Pystykiurunkannus on kuitenkin tanakampi, sillä on kukkia 10–20 kappaletta ja sen kukkien tukilehdet ovat liuskakärkisiä. Se ei myöskään ole niin vaatelias kasvupaikan suhteen kuin hentokiurunkannus.
Hentokiurunkannus voi risteytyä pystykiurunkannuksen ja nuokkukiurunkannuksen kanssa.

Levinneisyys

Hentokiurunkannusta tavataan lähinnä Keski-, Itä- ja Pohjois-Euroopassa. Sen levinneisyysalue ulottuu Alpeilta ja Saksasta itään Ukrainaan ja Länsi-Venäjälle. Pohjoisessa lajia tavataan Fennoskandiassa Pohjois-Norjaan saakka, etelässä levinneisyysalue ulottuu Etelä-Italiaan. Suomessa lajia tavataan runsaimmin Ahvenanmaalla ja Saaristomeren alueella sekä Lounais-Suomen, Uudenmaan ja Etelä-Hämeen lehdoissa. Muualla maassa laji on harvinainen. Pohjoisin tunnettu kasvupaikka on Etelä-Lapissa.

Elinympäristö

Hentokiurunkannus on vaatelias lehtoniittyjen ja lehtojen kasvi, joka suosii erityisesti pähkinäpensaslehtoja. Lajin kasvupaikkoja uhkaa paikoitellen kuusettuminen ja sen myötä liiallinen varjostuminen.
Terrijärvi (Kuhmoinen, Hämepohja)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,5 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Arvajanjoen valuma-alueella (14.26), jonka Isojärven valuma-alueeseen (14.263) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 137,4 metriä mpy.
Osku (maakunta)

Osku (pers. ‏شهرستان اسکو‎) on yksi Iranin maakunnista. Se sijaitsee Itä-Azerbaidžanin provinssissa, lähellä Tabrizia. Myös maakunnan pääkaupunki on nimeltään Osku. Maakunnassa sijaitsevat myös muun muassa Kandovanin ja Hellan kylät. Näistä jälkimmäinen on historiallinen maanalainen asutus, joka nykyään on asumaton. Vuoden 2006 väestönlaskennassa maakunnan väkiluvuksi todettiin 84 061 ja perheiden lukumääräksi 23 613. Maakunta on jaettu kahteen hallinnolliseen alueeseen: Keskiseen ja Ilḫtšin alueeseen.  Maakunnassa on kolme kaupunkia: Osku, Sahand ja Ilḫtši.
Venäläismieliset

Venäläismieliset eli moskovofiilit ovat Venäjän kielen asemaa tukevia aktivisteja. Suuntaus syntyi Itävalta-Unkarin suhteellisen vapaamielisen hallinnon alaisessa Galitsiassa, jossa Ukrainan kieli sai kehittyä vapaasti. Siellä moskovofiilit ja länsimieliset kirjailijat riitelivät keskenään kielikysymyksestä.
Eino Hemmilä

Eino Mikael Hemmilä (6. elokuuta 1902 Alavieska – 24. huhtikuuta 1969 Kokkola) oli suomalainen toimittaja, pakinoitsija ja kirjailija.
Hemmilän vanhemmat olivat itsellinen Konstantin Manunpoika Hemmilä ja hänen toinen vaimonsa Sofia Mikontytär. Pienviljelijäperheeseen syntynyt Hemmilä kävi kansakoulun ja oli innokkaasti mukana kotipaikkakuntansa Alavieskan nuorisoseuraliikkeessä. Hän pyrki myös parantamaan tietojaan itseopiskelun avulla.
Hemmilä aloitti lehtiuransa Kalajokilaakso-lehden toimitussihteerinä. Hän oli Keskipohjanmaa-lehdessä tilapäistoimittajana 1932–1935 ja sen jälkeen uutistoimittajana sekä toimitussihteerinä aina vuoteen 1952 saakka. Hemmilä opiskeli 1934–1935 Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa. Hän toimitti 1930-luvulla Keskipohjanmaa-lehden kaunokirjallista kuukausiliitettä ja piti siinä yhteydessä kirjoittajakoulua harrastajakirjoittajille. Hemmilä kirjoitti myös itse pari nuorisokirjaa.
Hemmilä alkoi kirjoittaa 1930-luvun lopulla pakinoita nimimerkillä Hervo ja jatkoi tätä aina 1950-luvun alkuun saakka. Hemmilä harrasti myös maalausta ja varsinkin 1940-luvun lopulta lähtien erityisesti hänen Lapin-aiheiset maalauksensa alkoivat saada arvostusta. Hemmilä piti muutaman taidenäyttelyn Kokkolassa ja hänen töitään hankittiin myös Kokkolan Taidemuseoon. 1940-luvulta alkaen hän kirjoitti myös taidepakinoita nimimerkillä Poropeukalo.
Hemmilä oli 1952–1954 Lapin Kansa-lehden päätoimittajana mutta joutui eroamaan jouduttuaan erimielisyyksiin lehden omistajan kanssa. Hän oli sitten kuvaamataidon opettajana Raahen Porvari- ja Kauppakoulussa ja sen jälkeen Kokkolassa Keskipohjanmaan Osuuskaupan liikkeen somistajana. 1960-luvulla hän tuli toimeen lähinnä maalauksistaan saamillaan tuloilla.
Eino Hemmilä oli naimisissa 1936–1960 Enna Sohvi Halosen (1898–1960) kanssa. Heillä oli yksi ottotytär.
Keyritynmäki

Keyritynmäki on vaara ja näköalapaikka Rautavaaralla, Pohjois-Savossa. Keyritynmäki on 272 metriä korkea ja korkeuseroa viereiseen Keyritynjärveen on 152 m. Viereinen vaara, Härkönurmi on vieläkin korkeampi, 274,9 metriä mpy. Vaara kuuluu 14 km pitkään ja 1,5 km leveään Keyrityn kvartsiittivaarajonoon.
Keyritynmäki sijaitsee Rautavaaralta 4 km lounaaseen, Keyrittyjärven länsirannalla. Vaarajono ja sen itäpuolella olevan Keyrittyjärvi ovat yhdessä olennainen osa Rautavaaran maisemakuvaa. Suuret korkeuserot antavat aiheen nimittää Rautavaaraa Suomen Lähi-Lapiksi. Vaara luokitellaan arvokkaisiin luonto- ja kallioalueisiin Suomessa.
Jupiter Stroll Records

Jupiter Stroll Records on vuonna 2007 perustettu levy-yhtiö, joka julkaisee musiikkia rock'n'rollista pychobillyyn.
Tuomas Turriago

Tuomas Turriago (s.1979) on suomalainen säveltäjä, pianisti ja kapellimestari. Hänet tunnetaan kamarimuusikkona ja soolopianistina. Vuodesta 2004 Turriago on toiminut Tampereen ammattikorkeakoulun musiikkiakatemian säestyksen lehtorina.
Turriago opiskeli pianonsoittoa Keski-Suomen Konservatoriossa Carlos Turriagon ja Sibelius-Akatemiassa Erik T. Tawaststjernan johdolla. Hän sai ensimmäisen palkinnon Kilin pianokilpailussa Ruotsissa 1992, finaalisijan Ettlingenin kansainvälisessä pianokilpailussa 1992 ja toisen palkinnon Jyväskylän pianokilpailussa 2001. Turriago on esiintynyt Suomessa Tampere Filharmonian, Tampere Raw’n, Mikkelin Orkesterin ja Jyväskylä Sinfonian pianosolistina. Hän on esiintynyt lukuisilla suomalaisilla musiikkijuhlilla, muissa Euroopan maissa, Yhdysvalloissa, Kolumbiassa sekä Aasian maissa.
Tuomas Turriago on Tampereen Kamarioopperayhdistyksen perustajajäsen ja kapellimestari. Hän on johtanut myös Vaasan, Seinäjoen ja Mikkelin Kaupunginorkestereita ja Tampere Raw’ta, Tampere Chamberia sekä Tampere Filharmonian vaskiyhtyettä.
Syksystä 2010 Tuomas on ollut Suomen Säveltäjät ry:n jäsen. Turriagon tuotantoon kuuluu mm. kaksi pianosonaattia, kaksi jousikvartettoa, teos harpulle, teos saksofonille ja pianolle, sonaatit tuuballe ja pianolle sekä trumpetille ja pianolle, teos tuuballe ja harmonikalle, sinfonia jousille, teos vaskiyhtyeelle ja lyöjille sekä useita pienimuotoisia teoksia pianolle.
Vuodesta 2011 Tuomas on ollut Astor Piazzollan musiikkiin erikoistuneen In Time -kvintetin pianisti. Turriago on levyttänyt Alba- ja Pilfink Records -levymerkeille. Uusin, yhdessä trumpettitaiteilija Jouko Harjanteen kanssa tehty levytys sisältää Harri Wessmanin, Lasse Eerolan, Arttu Sipilän ja Turriagon itsensä trumpettisonaatit.
Yuki Kajiura

Yuki Kajiura (jap. 梶浦由記 Kajiura Yuki, s. 6. elokuuta 1965 Tokio, Japani) on japanilainen tuottaja ja säveltäjä. Hän on toinen See-Saw -yhtyeen jäsenistä.
Kajiura on tehnyt paljon musiikkia erilaisiin animesarjoihin ja -elokuviin. Näihin kuuluvat muun muassa .hack//SIGN, Noir, EAT-MAN, Aquarian Age, Madlax, EREMENTAR GERAD, Mai-HiME, Mai-otome, Pandora Hearts, Tsubasa Chronicles ja Cosette no shōzō. Kajiuran sooloprojekti oli nimeltään FictionJunction, ja hänen ensimmäisen sooloalbuminsa, Fiction, julkaistiin vuonna 2003.  FictionJunction kehittyi projektiksi, jonka solistit valitaan kappaleisiin sopivaksi, joten kyseessä ei ole enää sooloprojekti.
Teodor Sillman

Teodor Sillman (ven. Фёдор Фёдорович Сильман, Fjodor Fjodorovitš Silman; 17. tammikuuta 1854 Helsinki – 12. maaliskuuta 1926 Hatsina, Pietarin kuvernementti, Neuvostoliitto) oli suomalainen Venäjän laivaston vara-amiraali, joka toimi myös jonkin aikaa senaattorina Markovin johtamassa senaatissa.
Sillmanin vanhemmat olivat eversti Claes Gustaf Fredrik Sillman ja hänen 1. puolisonsa Xenia Sokoloff. Hänen veljensä oli kenraalimajuri Nikolai Sillman. Sillman opiskeli 1871–1879 Pietarin merikadettikoulussa yleten midshipmaniksi kurssin lopulla. Luutnantiksi ylennetty Sillman oli 1881–1886 Pietarin merikadettikoulussa nuorempana luokanjohtajana, vuosina 1886–1891 vanhempana upseerina 1. luokan risteilijä Vladimir Monomahilla ja 1891–1893 kapteeniluutnantiksi ylennettynä vanhempana upseerina ristelijä ¨Pamjat Azovalla.
Sillman oli sitten päällikkönä satamahöyryvene Mogutšilla 1893–1895, monitori Smertšillä 1895-1896, tykkivene Koreetsilla 1896–1897 ja torpedoristeilijä Gaidamakilla 1898–1900. Hän teki tykkivene Koreetsilla edestakaisen matkan Kronstadtista Tyynellemerelle ja osallistui torpedoristelijä Gaidamakilla Kiinan boksarikapinallisia vastaan käytyyn sotaan ja Takun linnoituksen valtaukseen kesällä 1900.
1. luokan kapteeniksi ylennetty Sillman siirrettiin vuonna 1900 Siperian meriekipaasista Itämeren laivastoon. Hänestä tuli tammikuussa 1901 panssaripatterilaiva Pervenetsin päällikkö ja joulukuussa 1901 12. meriekipaasin komentaja ja ristelijä Pamjat Azovan päällikkö.
Vuosina 1906–1909 kontra-amiraaliksi ylennetty Sillman toimi Keisari Paavalin invalidikodin johtajana. Hänestä tuli 13. lokakuuta 1909 Markovin senaatin talousosaston jäsen ja hän oli tässä tehtävässä helmikuuhun 1910 saakka. Sillman palasi vielä joksikin aikaa Keisari Paavalin invalidikodin johtajaksi mutta sai sitten 3. lokakuuta 1911 eron vakinaisesta palveluksesta. Sillman muutti tämän jälkeen asumaan Hatsinaan Inkerinmaalle jossa hän vietti loppuvuotensa.
Sillman oli naimisissa Ekaterina Vasiljevna Nikolajevan kanssa.
Muinainen Libya

Latinankielinen nimi Libya (kreikan Λιβύη, Libye) viittasi Niilin länsipuoliseen alueeseen, joka yleensä vastaa nykyistä Maghrebia. Sen kansa oli nykyisten berberien esi-isiä. Suppeammin Libya voisi viitata myös välittömästi länteen Egyptistä eli pienempään Marmarican alueeseen ja Kyrenaikaan. Libyanmeri tai Mare Libycum oli osa Välimerta Kreetan eteläpuolella Kyrenen ja Aleksandrian välissä ja se vastaa sen nykyistä määritelmää.
Egyptiläisissä hieroglyfeissä muinaisen Libyan asukkaista mainitaan kaksi heimoa, joista käytetään nimiä Libu ja Meshwesh, Libyasta he käytittivät nimeä "Tjehenu", se oli tuntematonta aluetta muinaisille egyptiläisille.
Hellenistisellä aikakaudella berbereistä tunnettiin libyalaiset, kreikkalainen termi sen asukkaille oli Maghreb. Maata kutsuttiin nimellä ”Libya”, joka ulottui nykyisestä Marokosta muinaisen Egyptin länsirajalle. Nykyinen Egypti sisältää Siwan, joka kuului muinaiseen Libyaan. Siwi on Berberien kieli, jota puhutaan yhä alueella.
James Cagney

Taustaa

Cagney oli enimmäkseen irlantilaista syntyperää mutta myös neljäsosaksi norjalainen. Hän kasvoi Lower East Siden naapurustossa Manhattanilla.

Ura

James Cagney aloitti uransa Broadwaylla. Hänestä tuli amerikkalaisten rikoselokuvien kova kaveri. Cagneyn kuuluisimmaksi elokuvaksi jäi Yankee Doodle Dandy (1942), josta hän sai Oscarin. Cagney teki viimeisen elokuvansa Ragtime 1981. Cagneylle myönnettiin Yhdysvaltain elokuvainstituutin elämäntyöpalkinto vuonna 1974 ja 1984 Cagneyn hyvä ystävä presidentti Ronald Reagan myönsi hänelle kunniamerkin Presidential Medal of Freedom. Cagney sairasti diabetesta. Hän kuoli sydänkohtaukseen 86-vuotiaana.
Naantalin maalaiskunnan vaakuna

Naantalin maalaiskunnan vaakuna oli Naantalin maalaiskunnan tunnus. Se on saanut aiheensa sanonnasta loistaa kuin Naantalin aurinko sekä puisesta aurinkotunnuksesta, joka oli asetettu koristeeksi 1750-luvun lopulla rakennetun tullihuoneen tulliportin päälle, kaupungin ja maalaiskunnan välille.
Vaakunaselityksestä on huomattava, että vaakunan vahvistamisen aikaan säde- ja liekkikoroja ei vielä eroteltu toisistaan, vaan tämä tapahtui vasta huomattavasti myöhemmin Olof Erikssonin teoksessa Heraldiikka ja symbolit: Opas heraldisten tunnusten muotoilun perusteisiin vuonna 1982. Nykyisin kuvion ulkoreuna selitettäisiin sädekoroksi, ja sitä on käytetty heraldiikassa kuvaamaan valon – ei lämmön – säteilyä.
Vaakunan selitys on ”mustassa kentässä kultainen ulkoreunaltaan liekkikoroinen vihkiristi.” Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja Naantalin maalaiskunnan kunnanvaltuusto hyväksyi sen 30. syyskuuta 1958. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 24. marraskuuta samana vuonna.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1964 Naantalin maalaiskunnan liityttyä Naantalin kaupunkiin.
Raffaele Calabro

Raffaele Calabro (10. heinäkuuta 1940 – 4. elokuuta 2017) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 15. maaliskuuta 1964 ja nimitettiin Andrian hiippakunnan piispaksi 19. marraskuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1989. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Edward Idris Cassidy ja José Tomás Sánchez.
Venetti

Venetti on kahdentoista asukkaan kylä Kolarin kunnassa Sieppijärven ja Luovatuksen kylien välissä noin 14 kilometriä Kolarin kirkonkylästä etelään.
Venetissä on ollut aikoinaan koulu ja kauppa, mutta ne on sittemmin lakkautettu. Venetin koulun toiminta lakkautettiin vuonna 1988.
Venetti on myös Kolarin kunnan osa-alue. Osa-alueella oli 43 asukasta vuonna 2009.
Rakenteellinen väri

Rakenteellinen väri on esineen pintarakenteesta aiheutuva näkyvä väri. Rakenteellisesti värittyneen esineen väri muodostuu esineen pinnan rakenteen muuttaessa pinnasta silmiin heijastuvan valkoisen valon aallonpituutta jonkin toisen värisen valon aallonpituudeksi sironnan tai interferenssin avulla, kun taas pigmenteillä tai muilla väriaineilla värittyneellä esineellä väri muodostuu väriaineiden heijastaessa tietyt valon aallonpituudet ja pidättäessä toiset. Rakenteellinen väritys saattaa olla katselukulmasta riipumatta lähes sama tai näyttää eri väriseltä eri suunnista katsottuna, jolloin sitä kutsutaan irisoivaksi.
Elävässä luonnossa monien lintujen höyhenten ja perhosten siipien väritys on rakenteellista. Väritys voi olla myös osittain pigmentteihin perustuvaa ja osittain rakenteellista. Esimerkiksi linnuilla vihreissä höyhenissä on monesti sekä keltaisia pigmenttejä että sininen rakenteellinen väritys, jotka yhdessä tuottavat näkyvän vihreän värityksen.
Ihmisen valmistamista esineistä rakenteellista väritystä ilmenee optisissa levyissä, kuten CD-levyissä. Optisen levyn lukupuolen sateenkaaren väreissä kimalteleva irisoiva väritys johtuu levyn heijastavan pinnan pienistä säännöllisistä kuopista, joiden muotoon levyn data on tallennettuna. Kuopat sirottavat valoa, jolloin levyn pinnasta eri suuntiin heijastuvan valon aallonpituus ja siten näkyvä väri vaihtelee.
Stadtpalais des Prinzen Eugen

Stadtpalais des Prinzen Eugen on rakennus Itävallan pääkaupungissa Wienissä, 1. kaupunginosassa eli Innere Stadtissa. Se edustaa barokin tyylisuuntaa, ja sen suunnittelusta vastasi italialaissyntyinen arkkitehti Johann Lukas von Hildebrandt. Rakennustyöt käynnistettiin vuonna 1695, ja ne saatiin päätökseen kolme vuotta myöhemmin vuonna 1698. Rakennuksessa on sijainnut vuodesta 1845 lähtien Itävallan valtiovarainministeriön tiloja. Rakennus on nimetty Eugen Savoijilaisen mukaan.
FK Alania Vladikavkaz

Historia

Seura perustettiin vuonna 1921 silloisessa Ordžonikidzen kaupungissa (nyk. Vladikavkaz). Vuoteen 1994 asti seuran nimenä oli Spartak ja 1995–1996 sekä 2003–2006 Spartak-Alania. 
Neuvostoliiton sarjoissa joukkue vietti pääosan ajastaan toiseksi tai kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla. Pääsarjaan se nousi ensi kertaa kaudeksi 1991. Seura lukeutui Venäjän parhaimmistoon 1990-luvulla Valeri Gazzajevin toimittua valmentajana. Moskovan Spartakin hallitsemassa liigassa se saavutti hopeaa vuosina 1992 ja 1996, ja mestaruuden vuonna 1995. Sittemmin Gazzajevin lähdettyä seura vajosi laskusuuntaukseen, joka kulminoitui aluksi putoamiseen pääsarjasta kauden 2005 päätteeksi, ja seuraavana vuonna ammattilaislisenssin menettämiseen. Seura otettiin pitkällisen vatvomisen jälkeen kuitenkin takaisin mukaan ammattilaisliigaan, kakkosdivisioonaan, jälleen Spartak-nimisenä. Kauden päätteeksi seura nousi ykkösdivisioonaan ja muutti nimensä takaisin Alaniaksi.
ITunes

iTunes Store

iTunes Store on Applen huhtikuussa 2003 julkaisema verkkomusiikkikauppa, jossa myydään nykyään myös elokuvia ja TV-sarjoja. Applen toimitusjohtaja Steve Jobs onnistui saamaan viisi suurta levy-yhtiötä mukaan palvelun julkistamiseen. iTunes Storesta ostettavissa olevat musiikkitiedostot olivat alun perin Applen omassa DRM-kopiosuojatussa AAC-formaatissa, ja niiden bittivirta oli 128 kbps. Toukokuussa 2007 EMI-levy-yhtiön kappaleita alettiin jakaa ilman DRM-suojausta ja paremmalla 256 kbps laadulla, mutta hieman korkeammalla hinnalla. DRM-vapaiden kappaleiden valikoima on tämän jälkeen laajentunut kaikkeen kaupassa myynnissä olevaan musiikkiin.
Kappaleiden hinta oli julkistuksen yhteydessä ennennäkemättömän edullinen. Myös yksittäisten kappaleiden ostomahdollisuus oli uutta. Yksittäiset kappaleet maksoivat 0,99 dollaria ja kokonaiset albumit 9,99 dollaria. Levy-yhtiöt olivat vuonna 2004 aikeissa korottaa hintoja, mutta tähän Apple ei suostunut. Sittemmin hinnoittelua on muutettu. Yksittäisillä kappaleilla on kolme hintatasoa: 69 senttiä, 99 senttiä ja 1,29 dollaria. Hinnat ovat samat euroissa. Albumien hinnat vaihtelevat. Hintamuutoksen yhteydessä iTunes luopui DRM-suojauksesta. Musiikkikappaleet sisältävät matalatarkkuuksiset (600 × 600 pikseliä) kuvat musiikkialbumin kansikuvasta.
iTunes Storesta ostettuja DRM-suojattuja musiikkikappaleita voidaan soittaa ainoastaan iTunes-soitto-ohjelmalla sekä Applen omilla iPod-musiikkisoittimilla. Ostettuja musiikkikappaleita voidaan polttaa rajoittamattomalle määrälle CD-levyjä, kuunnella rajoittamattomalla määrällä iPodeja ja soittaa viidessä eri tietokoneessa. Suojaamattomia kappaleita voidaan soittaa missä tahansa soittimessa, joka tukee AAC-formaattia.
iTunesin myötä artistit ovat heränneet vaatimaan suurempaa osaa teostensa myynnistä. iTunesin kaltaiset digitaaliset palvelut vähentävät artistien levy-yhtiöiltä saamaa palvelua, mutta tämä ei ole aina näkynyt artistien sopimuksissa. Weird Al Yankovic on laskenut, että hänen uudessa sopimuksessaan iTunes Storesta dollarin hintaan ostetusta kappaleesta artisti saa vain neljä senttiä. Yankovicin mukaan hänen osuutensa CD-levymyynnin tuotosta on suurempi kuin digitaalisesta jakelusta. Englannissa Featured Artists Coalition -yhdistys on lobannut EU-parlamentin jäseniä ajamaan artistien oikeuksia. FAC:n mukaan artistin keskimäärin saaman noin 15 prosentin osuuden levymyynnistä on noustava kun levymyynnin kulut digitaalisen jakelun myötä alenevat.
iTunes Storesta tuli Yhdysvaltojen suurin musiikin jälleenmyyjä vuonna 2008. Yhdysvaltojen iTunes Storessa on nykyään myynnissä myös TV-sarjoja ja elokuvia. iTunes Store vuokraa elokuvia yli 50 000 kappaletta päivässä, tehden siitä myös maailman suosituimman Internetissä toimivan elokuvakaupan. Heinäkuussa 2009 Apple kertoi, että iTunesin App Store -sovelluskaupasta on ladattu sen ensimmäisen toimintavuoden aikana 1,5 miljardia sovellusta. Kaupan valikoimissa oli ilmoitushetkellä 65 000 sovellusta.
Queenswayn metroasema

Historia

Queenswayn asema avattiin 30. heinäkuuta 1900 osana Central London Railwayta nimellä Queen’s Road. Nykyisen nimensä asema sai 1. syyskuuta 1946. Alkuperäinen Harry Bell Measuresin suunnittelema asemarakennus on edelleen käytössä. 
Asema oli suljettuna toukokuusta 2005 kesäkuuhun 2006 aseman hissien uudistustöiden vuoksi.
Riina Rekilä

Riina Rekilä (s. 1981 Himanka) on suomalainen eläinlääkäri ja ravivalmentaja.
Lehtorousku

Ulkonäkö

Lehtorouskun lakki on suppilomainen, nukkapintainen ja himmeän liidunvalkoinen tai kermankellertävä, ja se voi kasvaa jopa 25 cm leveäksi. Lakin reuna on pitkään sisäänkiertynyt. Vanhempana lakkiin syntyy laikkuja. Lakin alapintaan olevat heltat ovat johteiset, harvat, paksut ja valkoiset tai kellanvalkoiset. Jalka on lyhyt ja kova. Heltoista tihkuva maitiaisneste on valkoista, hitaasti kellertyvää ja erittäin kirpeää. Sieni kerää maasta helposti roskia.

Kasvuaika ja -paikka

Lehtorousku kasvaa elo-syyskuussa Suomessa vain maan eteläosissa. Se on yleinen vain etelärannikon lehdoissa. Lehtorousku on tammen ja koivun juurisieni.

Syötävyys

Lehtorousku ei kelpaa syötäväksi. Sen maku on niin polttavan kirpeä, ettei se lähde pitkälläkään keittämisellä pois. Myrkyllinen se ei kuitenkaan ole.
Sato

Sato tarkoittaa maanviljelyssä syötäväksi tai muuten hyödynnettäväksi kelpaavia viljelykasvien osia, jotka kasvavat yhden kasvukauden aikana. Sadon poimiminen eli sadonkorjuu on perinteisesti ollut tärkeä tapahtuma maatalousyhteiskunnissa.
Keyaki (1944)

Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 5. lokakuuta 1945. Se kuljetti 1. joulukuuta alkaen kotiutettavia sotilaita takaisin Japaniin. Alus luovutettiin 5. heinäkuuta 1947 sotakorvauksena Yhdysvalloille, joka upotti aluksen.
Naissaari

Historiaa

Naissaari mainitaan latinankielisellä nimellä Narigeth etappina 1200-luvulla kirjoitetussa tanskalaisessa itineraariossa, joka kuvaa purjehdusreittiä Tanskasta Rääveliin eli Tallinnaan.
Vuonna 1856 käyttöön vihitty Naissaaren ensimmäinen kirkko rakennettiin Suomen suuriruhtinaskunnan ensimmäisen Tallinnan kauppa-asiamiehen Gustaf Fredrik von Böninghin  aloitteesta ja hänen keräämillään varoilla.
Naissaari muodosti osan Pietari Suuren merilinnoitusta, ja myöhemminkin Suomenlahden tykistösulun osan. Se jäi Jatkosodassa saksalaisten Mäkiluodon (Porkkalanniemen edustalla) ja Aegnan (Viimsinniemen, vir. Viimsi poolsaar, edustalla) välille laskeman merimiinoitteen ja sukellusveneverkon länsipuolelle. Sulute tunnettiin nimellä ”Nashorn” (sarvikuono). 
Naissaaressa oli vuosina 1942–1944 suomalaisen 44. Radio- ja ilmavalvontakomppanian valvonta-asema.
Maailmankuulu virolainen optikko Bernhard Schmidt syntyi ja eli lapsuutensa Naissaaressa.
Aholammi (Mänttä-Vilppula, itäinen)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,9 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. Lammen rantaviivan pituus on 700 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Vehkajärven valuma-alueella (35.49), jonka Kangasjärven alueeseen (35.492) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 130,7 metriä mpy.