google/wiki40b huggingface dataset:
Wilhelm Gabriel Poppius

Wilhelm (Wille) Gabriel Poppius (26. maaliskuuta 1867 Nurmes – 7. toukokuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen tullivirkamies ja kunnallispoliitikko. Hän oli tullihallituksen pääjohtaja.
Poppiuksen vanhemmat olivat piirilääkäri Wilhelm Gabriel Poppius ja Tekla Magdalena Streng. Poppius valmistui ylioppilaaksi Helsingin ruotsinkielisestä normaalilyseosta vuonna 1886. Hän suoritti yleisen oikeustutkinnon Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuonna 1890, ja hänet otettiin sen jälkeen auskultantiksi Viipurin hovioikeuteen. Vuosina 1891–1896 Poppius työskenteli apulaisena lakiasiantoimistossa Helsingissä ja hoiti samalla erinäisiä toimia Tullihallituksessa. Vuonna 1898 hän perusti Aarne Böökin kanssa lakiasiaintoimiston, johon myöhemmin liittyi osakkaaksi Einar Böök.
Vuonna 1892 Poppius nimitettiin Tullihallituksen kamarikirjuriksi ja vuonna 1900 Tullihallituksen apukamreeriksi. Hänet nimitettiin vuonna 1904 Kuopion kaupungin tullinhoitajaksi, jossa hän toimi sisällissodan päätymiseen asti, vaikkakin hänet syksyllä 1917 nimitettiin Helsinkiin hoitamaan ensin Tullihallituksen ylikamreerin ja myöhemmin viransijaisena pääjohtajan virkaa. Tullihallituksen vakinaiseksi pääjohtajaksi hänet nimitettiin vuoden 1918 lopussa. Poppius toimi Tullihallituksen pääjohtajana vuoden 1935 loppuun. Pääjohtajana hän edusti Suomen valtiota useissa salakuljetuksen vastustamiskonferensseissa ja tullineuvotteluissa, etenkin Ruotsin, Norjan ja Viron kanssa. Vuonna 1930 hän edusti Suomea Kansainliiton kutsumana asiantuntijana liikenne- ja kauttakulkukomissiossa Genevessä.
Kuopiossa asuessaan Poppius oli Kuopion kaupunginvaltuuston jäsenenä 1907–1913 ja 1915–1917. Vuosina 1908–1909 hän toimi valtuuston varapuheenjohtajana. Hän myös oli Kuopion säästöpankin hallituksen jäsenenä 1908–1917 ja puheenjohtajana vuodesta 1912 alkaen, sekä Pohjoismaiden pankin Kuopion konttorin valvojana 1908–1917. Henkivakuutusyhtiö Suomen hallintoneuvoston jäsenenä hän oli 1918–1939.
Poppius kuoli 7. toukokuuta 1939 Helsingin Kulosaaressa. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1892 näyttelijätär Olga Vilhelmina Finne.
IRR-TV

IRR-TV (Suomen ulkopuolella Great Commission Media Ministries) on vuonna 1986 perustettu medialähetystyöhön erikoistunut yleiskristillinen lähetysjärjestö. IRR-TV on alun perin lyhenne sanoista International Russian Radio and TV, mikä kuvastaa työn alkuperäistä suuntautumista Venäjälle. Työ on sittemmin laajentunut myös moniin muihin maihin. IRR-TV tunnetaan parhaiten kaupunkimissioista, joita järjestö on toteuttanut yhdessä paikallisseurakuntien kanssa vuodesta 2003 lähtien 50 kaupungissa. Järjestö on tehnyt 20 vuoden aikana tuhansia tv-ohjelmia noin 50 kielellä. IRR-TV:n työn tukijoita ovat yksityiset lahjoittajat, seurakunnat, rukousryhmät ja säätiöt.
IRR-TV toteuttaa kohdemaissaan myös media- ja johtajuuskoulutusta sekä välittää humanitaarista apua mm. nuorisovankiloihin, lastenkoteihin ja katulapsille Venäjälle ja Keski-Aasiaan sekä suurkatastrofeista kärsiville ihmisille Aasiaan.
IRR-TV:n toiminnanjohtajana toimii Hannu Haukka.

AlfaTV

AlfaTV (aikaisemmalta nimeltään BC-TV) on suomalainen televisiokanava, joka näyttää IRR-TV:n ohjelmia ja aloitti toimintansa 1. lokakuuta 2012. BC-TV vaihtoi nimensä AlfaTV:ksi 1. joulukuuta 2013.

Lehti

IRR-TV julkaisee maksutonta Itäportti-lehteä, joka ilmestyy 5–7 kertaa vuodessa. Lehdellä on noin 15 000 tilaajaa.
Lähdetähtimö

Ulkonäkö ja koko

Rento- tai kohenevavartinen lähdetähtimö kasvaa 10–20 cm pitkäksi. Varsi on kalju. Vastakkain olevat lehdet ovat paksuhkoja, kaljuja ja väriltään sinivihreitä. Lehden tyviosan laita on karvainen. Kukallisten haarojen lehdet ovat lähes ruodittomia, ja ne ovat muodoltaan soikeita tai tasasoukan suikeita. Rentojen talvehtimishaarojen ylemmät lehdet ovat pitkäruotisia ja muodoltaan puikeita. Kukinto on kaksihaarainen viuhko, joka joskus voi olla muuntunut yksikukkaiseksi. Kukinto on näennäisesti lehtihankainen, ja sen tukilehdet ovat kalvomaisia ja kaljuja. Hyvin pienissä kukissa on viisi verho- ja terälehteä. Verhiö on kalju. Valkoiset terälehdet ovat tyvelle asti kaksijakoisia ja verholehtiä lyhyempiä. Joskus teriö puuttuu kokonaan. Kukan emiö on kolmelehtinen. Suomessa lähdetähtimö kukkii touko-heinäkuussa. Hedelmä on kuusiliuskaisesti aukeava lyhyt kota. Lähdetähtimö muistuttaa jonkin verran lettotähtimöä (Stellaria crassifolia).

Levinneisyys

Euroopassa lähdetähtimöä tavataan Pyreneiden niemimaalta ja Britteinsaarilta läpi Länsi- ja Keski-Euroopan Pohjois-Italiaan, Balkanin pohjoisosiin, Länsi-Ukrainaan ja Luoteis-Venäjälle, sekä pohjoisessa Fennoskandian keskiosiin. Lajia tavataan myös siellä täällä Pohjois-Afrikassa, Siperiassa ja Pohjois-Amerikan itä- ja pohjoisosissa. Lähdetähtimön muunnosta (var. undulata) tavataan laajalla alueella Kaakkois-Aasiassa.
Suomessa lähdetähtimöä tavataan pääasiassa Kristiinankaupunki–Lappeenranta-linjan eteläpuolella. Pohjoisempana laji on harvinaisempi, mutta sitä tavataan aina Oulun korkeudelle saakka, yksittäisiä esiintymiä on tavattu myös Keski-Lapista. Lähdetähtimö on Etelä- ja Keski-Suomessa alkuperäislaji, pohjoisempana uustulokas.

Elinympäristö

Lähdetähtimö kasvaa lähteiden reunoilla, lähdepuroissa, lähdevetisissä pellon- ja niitynojissa, korvissa ja kosteissa metsäteillä. Joskus lajia tavataan tilapäisesti myös maantienojissa, lastauspaikoilla ja turvepohjaisissa istutuksissa. Suotuisissa oloissa se saattaa muodostaa suurehkojakin kasvustoja. Lähdetähtimö on ilmeisesti varsin hidas leviämään luonnonvaraisesti kasvupaikasta toiseen. Suomessa laji on monin paikoin harvinaistunut tai kadonnut lähteikköjen ojitusten ja purojen perkausten takia.
Paide

Väestö

Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Paiden kaupungissa oli 8 228 asukasta, joista 7 602 (92,4 %) oli virolaisia, 360 (4,4 %) venäläisiä ja 255 (3,1 %) muita kansallisuuksia.
Šime Vrsaljko

Šime Vrsaljko (s. 10. tammikuuta 1992 Zadar) on kroatialainen jalkapalloilija, joka edustaa Espanjan pääsarjassa pelaavaa Atlético Madridia. Hän on pelipaikaltaan oikea puolustaja. 
Vrsaljko on pelannut Kroatian joukkueessa vuoden 2014 MM-kilpailuissa sekä vuoden 2018 MM-kilpailuissa. Debyyttinsä A-maajoukkuetasolla hän teki helmikuussa 2011.
Kansainvälinen suuntanumero

Kansainvälinen suuntanumero eli maakoodi on kansainvälisiin puhelinyhteyksiin tarvittava puhelinnumeron etuliite.  Numerot on jaettu niin, että valtiot ja alueet voivat erottua toisistaan eivätkä numerot mene päällekkäin. Suuntanumeron pituus on 1–3 numeroa. Niitä jakaa ja hallinnoi Kansainvälinen televiestintäliitto.
Useimmissa maissa, myös Suomessa, paikallisen suuntanumeron ensimmäinen nolla jätetään pois käytettäessä kansainvälistä suuntanumeroa.  Esimerkiksi paikallinen numero 019 1234567 on kansainvälisessä muodossaan +358 19 1234567.  Merkki ”+” tarkoittaa kansainvälisen puhelun maittain vaihtelevaa ulkomaantunnusta. Ulkomaantunnus on Euroopassa yleensä 00. Suomessa on tämän rinnalla vaihtoehtoisena tapana valita ulkomaanpuhelun operaattoritunnus. Matkapuhelimilla on yleensä mahdollista kirjoittaa suoraan +-merkki laitekohtaisella tavalla.
Peter Paige

Peter Michael Paige (s. 20. kesäkuuta 1969, Hartford, Connecticut) on yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja ja käsikirjoittaja. Parhaiten hänen tunnetaan roolistaan Emmett Honeycuttina sarjassa Älä kerro äidille.

Ura

Paige valmistui Bostonin yliopiston teatterlinjalta taiteen kandidaatin tutkinnolla.
Paige tunnetaan parhaiten sarjan Älä kerro äidille päähenkilöjoukon Emmett Honeycuttina, jota hän näytteli koko sarjan ajan eli yhteensä viiden tuotantokauden verran. Lisäksi hän on näytellyt sarjoissa Will & Grace, Time of Your Life, Girlfriends, Caroline In The City, American Dad!, Related, Greyn Anatomia ja Ilman johtolankaa. Hän on myös vieraillut muun muassa sarjoissa Hei, olen Susan, CSI: Miami ja Bones.
Aavelaiva (Clive Cusslerin romaani)

Aavelaiva (engl. Deep Six) on Clive Cusslerin vuonna 1984 julkaistu jännitysromaani.
Kirjan prologi sijoittuu vuoteen 1966, kun nuori pankkivirkailija Arta Casilighio varastaa suuren summan vasta painettua rahaa työpaikaltaan. Hän yrittää paeta eräällä rahtilaivalla, mutta kesken matkan korealainen stuertti ja muutama muu mies heittää hänet ketjulla painotettuna mereen ja hän hukkuu.
Dirk Pitt ystävineen tulee kuvaan, kun vuonna 1989 Ympäristönsuojelun biologi Julie Mendoza hakee heidät avuksi. Alaskan vesillä on myrkkykaasuhylky, joka on noudettava mahdollisimman pian ennen kuin se tuottaa suurkatastrofin. Hylky löytyy, mutta Mendoza saa surmansa sen sisällä.  
Pitt hermostuu tästä ja aloittaa ajojahdin; siitä tuleekin pitkä jos verinen ja se huipentuu kaksintaisteluun kuivalastiproomun ruumassa Mississippin suistossa.
Mikko Partanen

Ura

Partanen on KooKoon kasvatti. Hän oli kaudella 2012–2013 joukkueensa tehokkain puolustaja sekä C-nuorten Mestiskarsinnoissa tehoilla 6+9=15 että C-nuorten Mestiksen runkosarjassa Kasperi Kamesakin kanssa tehoilla 1+6=7. Kaudella 2016–2017 Partanen toimi KooKoon A-nuorten varakapteenina.
Kaudella 2018–2019 Partanen debytoi KooKoon SM-liigajoukkueessa, jossa hän pelasi kolme runkosarjaottelua tehden yhden maalin. Partanen teki liigadebyyttinsä 8. maaliskuuta 2019 Tapparaa vastaan. Hänet merkittiin KooKoon kolmospuolustajapariin Ed Wittchow'n viereen. Partanen sai ottelussa jääaikaa 18.12 minuuttia. Liigauransa avausmaalin hän teki seuraavassa ottelussa 12. maaliskuuta 2019 JYPiä vastaan. Jari Lantta valitsi Partasen ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi.
Partanen teki kaudeksi 2019–2020 vuoden mittaisen sopimuksen Mestis-joukkue Rovaniemen Kiekkoon. Jo ennen kauden alkua elokuun lopulla hänen sopimuksensa kuitenkin purettiin, kun Partanen päätti keskittyä siviilipuolen asioihin.
Tanskalaisten ristiretki Jerusalemiin

Tanskalaiset lähtevät matkaan

Saladin valtasi Jerusalemin vuonna 1187. Tapahtuma vavisutti koko kristittyä maailmaa, ja paavi Gregorius VIII saarnasi lyhyen hallituskautensa aikana ristiretkeä Jerusalemin takaisinvalloittamiseksi. Vuoden 1187 lopulla paavin sanoma saapui Tanskaan. Kuningas Knuut Valdemarinpoika oli tuolloin kutsunut koolle valtakunnan mahtimiehet ja piispat neuvotteluihin Odenseen. Kun paavin sanoma luettiin kuninkaalle, purskahti tämä itkuun ja meni täysin sanattomaksi. Piispa Absalonin veli Esbern Snare puolestaan piti puheen, joka sai viisitoista tanskalaista ylimystä ottamaan ristin ja lupautumaan ristiretkelle Jerusalemiin.
Lopulta vain viisi suurmiestä lähti matkaan neljällä laivalla. Heidän mukanaan seurasi arviolta ainakin 150 sotilasta. Mukaan päätettiin ottaa myös norjalainen Ulf Lauvnäsilainen, joka oli tunnettu merenkävijä ja jota ilman retkestä ei tulisi mitään. Ulfin mukana tuli 200 norjalaista soturia, ja hän myös otti ristiretken komentoonsa. Ensimmäiseksi laivasto kuitenkin purjehti pohjoiseen, Tønsbergiin, jossa Ulf halusi varustaa laivoja. Sieltä laivasto jatkoi matkaa Bergeniin, jossa Ulf halusi neuvotella kuningas Sverren kanssa. Bergenissä ristiretkeläiset joutuivat myös pieneen kahakkaan kaupungin kaduilla. Lopulta kuningas Sverre saapui paikalle, ja varmistuttuaan siitä, etteivät tanskalaiset olleet aikeissa taistella häntä vastaan, hän antoi heille lahjoja. Tanskalaiset halusivat tämän jälkeen päästä vihdoin matkaan, mutta koska Ulf halusi jäädä Bergeniin, he jättivät hänelle yhden laivan.

Tanskalaiset Jerusalemissa

Tanskalaisten laivasto joutui myrskyyn Pohjanmerellä, ja vain noin 30 heistä selvisi hengissä. He päättivät jatkaa matkaa maitse. Myytyään laivansa tanskalaiset matkustivat Venetsiaan, jossa he ostivat uusia laivoja vuonna 1192. Kun tanskalaiset lopulta pääsivät perille Jerusalemiin, kolmas ristiretki oli Rikhard Leijonamielen johdolla saatu jo päätökseen. Tanskalaiset eivät siis päässeet sotimaan muslimeja vastaan. He käyttivät kuitenkin Saladinin ja Rikhardin solmimaa rauhaa hyväkseen ja tekivät pyhiinvaellusmatkan Jerusalemiin. Akkossa tanskalaiset joutuivat melkein taistelemaan englantilaisia vastaan näiden luultua heitä kreikkalaisiksi. Tämä väärinkäsitys saatiin kuitenkin selvitettyä.
Tanskalaiset palasivat kotiin pyhältä maalta kahta eri reittiä. Osa heistä matkusti Rooman kautta ja toiset Konstantinopolin ja Unkarin kautta.
Tanganjikajärven biotooppiakvaario

Tanganjikajärven biotooppiakvaario on akvaario, joka jäljittelee olosuhteita Tanganjikajärvessä.
Tanganjikajärvessä elää useita endeemisiä kirjoahvenlajeja, jotka tulevat toimeen melko pienessä vesitilavuudessa ja ovat värikkäitä ja käytökseltään melenkiintoisia. Eräät pienikokoiset lajit kutevat kotilonkuoriin, joissa ne myös hoitavat poikasiaan kunnes nämä osaavat uida vapaasti. Useimmat isokokoisemmat lajit kutevat kallionkoloihin tai pohjahiekalle, ja järvessä on myös joitakin suuhautojia. Akvaarioharrastajien mukaan Tanganjikajärven kalat ovat usein herkempiä oikeille vesioloille kuin malawiakvaarion kalat. 
Kalojen ruokailutavat vaihtelevat lajista toiseen. Varsinaiset pedot syövät toisia kaloja. Hyönteissyöjät nappaavat hyönteisiä joko vedestä tai pinnan läheltä. Pohjan tonkijat kaivelevat selkärangattomia hiekan seasta. Jotkut nyppivät tuuhean levämaton seassa eläviä öttiäisiä ja kalanpoikasia. Kasvinsyöjätkin saavat yleensä levän joukossa näitä proteiinipommeja, joten niille tarjotaan akvaariossa kasvipitoista sekaruokaa eikä pelkkää puhdasta kasviruokaa.

Akvaarion vesi ja sisustus

Tanganjikajärven vesi on kovaa, emäksistä (pH 7,5-9,3) ja melko lämmintä (22-28 °C). Järviveden lämpötila riippuu syvyydestä; eräät akvaariossa pidetyt lajit ovat kotoisin syvänteistä. Suomalainen vesijohtovesi on yleensä liian pehmeää tällaiseen akvaarioon, ja sitä muokataan erityisillä mineraalilisillä.    Tavoiteltava  kokonaiskovuus 10-12 °dH ja karbonaattikovuus 15-18 °dH; kovuudesta kertoo myös sähkönjohtavuus 550-600 µS.
Sisustussuunnittelu riippuu valituista kalalajeista. Kotiolokutijat tarvitsevat luonnollisesti kotilonkuoria, hiekkapohjan lajit hiekkaa. Usein käytetään korallihiekkaa, joka auttaa pitämään veden kovuuden ja pH:n sopivana. Kalliorannan lajit tarvitsevat kallionkoloja ja luolia jäljittelevän ympäristön. Kaikki lajit tarvitsevat myös paljon vapaata uimatilaa. Kalliota ja kivimuureja esittävää sisutusta tehdään jonkun verran myös valutekniikalla, jolloin oikeaa materiaalia käytetään muotin tekoon, ja erikoislaastista valetaan saman muotoinen, mutta paljon kevyempi rakennelma.

Eliöt

Ainoa akvaariossa kasvatettava Tanganjikajärven kasvi on karvalehti Ceratophyllum demersum, joka kelluu vedessä lähellä  pintaa. Niinpä jotkut käyttävät biotooppiakvaarion periaatteiden vastaisesti muualta tuotuja lajeja, esimerkiksi vallisnerioita.
Acinos

Tuntomerkit

Suvun lajit ovat yksivuotisia ruohoja tai puutuvavartisia ainavihantia monivuotiskasveja. Suvun nimi tulee kreikankielisestä sanasta akinos, joka on pienen aromaattisen kasvin nimi. Kasvit ovat matalia (enintään 20 cm), mätästäviä, pensasmaisia tai suikertavia. Kasvit kukkivat keskikesällä; kukat ovat kaksihuulisia ja putkimaisia, kukinnot pystyjä tähkiä.
Aiheita

J.H. Erkon palkinto

Aiheita voitti J.H. Erkon kirjallisuuspalkinnon ilmestymisvuonnaan 1982. Palkintolautakunta perusteli valintaansa seuraavasti:
Jouko Turkan Aiheita on häikäisevä teos. Suomalaisen näyttämöilmaisun uudistaja osoittautuu jutun kertojana, tarinaniskijänä verbaaliksi Chapliniksi tai Buster Keatoniksi tai kirjallista vertauskohtaa etsittäessä Gogoliksi. Lyhyillä lauseilla, joista jokainen tuntuu olevan täysi teko, Turkka sepittää kohtalot, luo draamat ja ajattelee ajatukset niin pidäkkeettömän varmasti, että tuntuu kuin nykykirjallisuutemme olisi saanut omat kansansatunsa.
Ojasenlampi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 4,6 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee Ojasenkallion, Lullinvuoren, Penttilänvuoren ja Hakolanvuoren välisessä kainalossa. Laakso aukeaa itään, minne laskee myös järven laskupuro. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Lammen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata, joka on paikoin soistunutta. Lämmen läheltä kulkee metsäautotie, joka päättyy Ojasenkallion länsipuolelle. Jyväskylän ja Muuramen välinen kuntaraja jakaa saaren aivan lammen pohjoispuolelta.

Luontoarvoja

Lammen laskupuron varressa on metsälehmuksen muodostama jalopuumetsikkö, josta on muodostettu vuonna 2003 yksityisenä luonnonsuojelualueena rauhoitettu Ojasenlammen laskupuron lehmusmetsikön luonnonsuojelualue.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Ristiselän–Murtoselän alueeseen (14.231) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 116,7 metriä mpy. Järveen laskee Iso-Sikosen laskuoja ja siihen valuu myös Pieni-Sikosen laskupuron vedet, vaikka sen puroa ei ole piirretty Ojasenlampeen asti. Lampi laskee pitkin puroa, jonka suu on Ojasen talon luona Muuratsalon länsirannassa Päijänteen Ristiselän Hauhonselkään.
Reijo Rihkama

Reijo Rihkama on vuonna 2015 perustettu Rap-yhtye Helsingistä. Yhtye Jäsenet ovat: Mania, Vikkelävasuri ja OG-Isojano.

Yhtyeen debyyttialbumi "Ostarilta Terveisiiä" Julkaistiin keväällä 2018 Ostari ent. Kautta
Ulrika Pasch

Ulrika Fredrika Pasch (s. 10. heinäkuuta 1735 Tukholma – k. 2. huhtikuuta 1796) oli ruotsalainen taidemaalari, taiteilija Lorens Pasch vanhemman tytär, taiteilija Lorens Pasch nuoremman sisar ja taiteilija Johan Paschin veljentytär. Hänet valittiin ensimmäisenä naisena Kuninkaalliseen taideakatemiaan sen perustamisvuonna 1773.
Vaikka sanotaan Paschin olleen vaatimaton ihminen, joka ei koskaan tuonut esiin omaa työtä, hän on yksi harvoista ammattimaisista naistaiteilijoista Pohjoismaissa ennen 1800-lukua. Useista hakemuksista huolimatta Ruotsin valtiopäivät ei myöntänyt hänelle eläkettä.

Elämän vaiheet

Ulrika Pasch kuului suureen taiteilijasukuun. Hänen isoisänsä, isänsä ja veljensä olivat myös taidemaalareita. Äiti, Anna Helena Beckman, oli porvari ja valtiopäivämies Olof Beckmanin tytär. Äidin suvussa oli myös taidekäsityöläisiä, kuten hopeaseppiä.
Ulrika Paschin äidin kuoltua 1756 perheen lapset hajaantuivat useaksi vuodeksi. Veli Lorentz lähti ulkomaille kartuttamaan taideopintojaan. Ulrika Pasch muutti enonsa luo, johti enon taloutta ja maalasi. Tulot olivat perheelle tärkeitä, koska Pariisissa lanseerattu pastellimaalaus oli vähentänyt isän toimeksiantoja. Pach elätti isäänsä ja sisartaan kymmenen vuotta, kunnes hänen veljensä palasi Ruotsiin vuonna 1766.  Sisarukset, mukaan lukien sisar Hedvig Lovisa, asuivat loppuelämänsä yhdessä. Hedvig Lovisa hoiti talouden, kun sisarukset työskentelivät taidemaalareina.

Taiteellinen ura

Ulrika Pasch aloitti maalaamisen 1756, mutta hän oli jo aiemmin saanut veljensä kanssa opetusta isältään. Hän sai varhain työtilauksia, ensin niin sanottuja hallitsijaluetteloja, myöhemmin muotokuvatilauksia. Pasch alkoi työskennellä yhdessä veljensä Lorentzin kanssa, tämän palattua Ruotsiin vuonna 1766. Ulrikan ja Lorentzin yhteistyötä on kuvattu sopusointuiseksi ja molemmat valittiin Kuninkaalliseen taideakatemiaan 1773.
Ulrika Paschin ura oli menestyksekäs, ja hän maalasi kuningasperheen ja hovin muotokuvia. 1790-luvulla hänen tyylinsä alkoi kehittyä maalauksellisemmaksi.
Nuudeli

Nuudeli on nauhamainen pastavalmiste. Nuudeleita valmistetaan usein hapattamattomasta taikinasta, joka tehdään vehnästä tai riisistä, mutta myös mungopapuja ja muita vilja- ja palkokasveja käytetään. Nuudelit kypsennetään keittämällä vedessä tai lihaliemessä tai keiton seassa. Nuudelit kuuluvat etenkin aasialaiseen ruokakulttuuriin. Niitä on käytetty Kiinassa yli neljätuhatta vuotta.
Pikanuudelit ovat pienissä muovipakkauksissa myytäviä nuudeleita, joista voi valmistaa nopeasti aterian. Pikanuudeleiden mukana tulee yleensä maustetta tai öljyä tai molempia. Nuudeleiden energiasisällöstä noin 28–87 prosenttia on hiilihydraatteja. Pikanuudelit ovat edullisen hintansa ja nopean valmistuksensa vuoksi muun muassa opiskelijoiden suosiossa.
Aimo Kanerva

Elämäkerta

Kanerva aloitti opintonsa Taideteollisessa keskuskoulussa, jossa hän opiskeli 1931–1934. Hän jatkoi opintoja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1934–1935 ja asevelvollisuuden suoritettuaan vuonna 1937. Kanervan opinnot päättyivät kuitenkin äkillisesti, sillä hän oli eri linjoilla koulun rehtorin Uuno Alangon kanssa. Taidekoulun jätettyään Kanerva oli Eemu Myntin oppilaana Laihialla ja Vaasassa.
Kanerva haavoittui vatsaan talvisodan viimeisinä päivinä 1940. Hänen vuodesta 1934 alkaen käyttämänsä työhuone Kaivopuiston rannassa olleessa vanhassa kylpylärakennuksessa tuhoutui jatkosodan suurpommituksissa vuonna 1944. Jatkosotaan hän osallistui eri puolilla Itä-Karjalaa. Hänellä oli jonkin verran mahdollisuus myös maalata. Kontupohjassa hän teki Lahden taidemuseossa olevan Omakuvan, joka on yksi monista omistakuvista. Toinen, vuodelta 1969, on sijoitettu Firenzen Uffizi-gallerian kokoelmiin.
Taiteellisen ensiesiintymisensä Aimo Kanerva teki vuonna 1933 kouluaikana järjestetyssä Reputettujen näyttelyssä, joka oli mielenosoitus Suomen taideakatemian Helsingin Taidehalliin kokoamaa, reputettujen vanhoillisena pitämää näyttelyä vastaan. Tämä Reputettujen näyttely antoi alkusysäyksen niin sanotulle Lokakuun ryhmälle, johon Kanerva liittyi jäseneksi kuitenkin vasta 1945. Hän toimi ryhmässä aktiivisesti aina vuoteen 1951 saakka, joskin hän tunsi kuuluvansa henkisesti tuohon suomalaisten ekspressionistien ydinryhmään pidempäänkin.
Kanerva edusti Suomea Venetsian biennaalissa vuonna 1960. 
Aimo Kanerva on haudattu Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäelle.
Kanervan ensimmäinen puoliso oli Veera Karin Arpalahti (1917–1978) vuodesta 1950 ja toinen Aulikki Pallasmaa vuodesta 1984.
Arthur Hind

Arthur Hind (1856–1933) oli englantilaissyntyinen yhdysvaltalainen teollisuusyrittäjä ja filatelisti. Hind asui New Yorkin Uticassa.
Hind muutti Yhdysvaltoihin Englannin Bradfordista vuonna 1890. Vuonna 1891 hän perusti plyysikankaita valmistavan tekstiilitehtaan, Hind and Harrison Plush Companyn, New Yorkin Clark's Millsiin. Hän vaurastui yrittäjänä ja sijoitti rahojaan filateliaan ostaen kokonaisia postimerkkikokoelmia. Hind oli erityisesti mieltynyt käyttämättömiin postimerkkeihin sekä erilaisiin harvinaisuuksiin. Filateliassa häntä kutsutaan usein ”Amerikan Ferraryksi".

Postimerkkiharvinaisuudet

Hindin kokoelmassa oli useita maailman arvokkaimmista postimerkeistä. Vuonna 1922 hän osti Alfred F. Lichtensteinilta niin sanotun Bordeaux-kuoren, jolla on molemmat erilaiset Mauritius Post Office -merkit. Hänellä oli myös kaksi leimaamatonta Mauritius Post Office -merkkiä, jotka hän osti Henry Duveenilta. Ferraryn jäämistön huutokaupasta hän hankki silloiseen ennätyshintaan Brittiläisen Guianan 1 centin magentan.
Hindin postimerkkikokoelma myytiin hänen kuolemansa jälkeen huutokaupalla vuosina 1933–1935.
Alanenlompolo (Pello, Lampsijärvi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 9,7 hehtaaria, se on 850 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 2,2 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Miekojärven alueella (67.93), jonka Lampsijoen valuma-alueeseen (67.936) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 90,6 metriä mpy.