google/wiki40b huggingface dataset:
Niittylampi (Ähtäri)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,9 hehtaaria ja se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä.Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Tarhianjoen alueella (35.63), jonka Hännättömänjoen valuma-alueeseen (35.636) se kuuluu.
HMS Tartar (F133)

Palvelus

Alus saapui mastossaan 1. laivueen komentajan kontra-amiraali Jeremy Blackin viiri 29. maaliskuuta 1984 Portsmouthiin. jossa se poistettiin palveluksesta. Alus myytiin Indonesialle, joka liitti sen muutostöiden jälkeen laivastoonsa 3. huhtikuuta 1986 nimellä KRI Hasanuddin. Indonesia ei juuri modernisoinut alusta lukuun ottamatta Seacat-ohjusten vaihtamista ennen sen palveluksesta poistamista vuonna 1999.
Roberto Baggio

Ura

Baggio edusti seuratasolla vuosina 1982–2004 Vicenzaa, Fiorentinaa, Juventusta, Milania, Bolognaa, Interiä ja Bresciaa. Hänen merkittävimmät saavutuksensa olivat UEFA Cupin voitto Juventuksen riveissä vuonna 1993 sekä Italian-mestaruus Juventuksen riveissä vuonna 1995 ja Milanin riveissä vuonna 1996. Baggio teki urallaan kaikkiaan 205 maalia Italian pääsarjassa. Hän on Serie A:n kaikkien aikojen maalintekijöiden listalla viidentenä.
Italian maajoukkueessa Baggio pelasi vuosina 1988–2004 56 ottelua ja teki niissä 27 maalia. Hän edusti Italiaa MM-kilpailuissa vuosina 1990, 1994 ja 1998. Baggio on yhdeksällä maalillaan Italian paras maalintekijä MM-kilpailuissa Paolo Rossin ja Christian Vierin ohella. Hän on lisäksi ainoa kolmissa eri MM-kilpailuissa maalin tehnyt italialainen.
Baggio saavutti Italian riveissä pronssia 1990 MM-kilpailuissa. Hänet muistetaan turnauksesta erityisesti soolomaalistaan ottelussa Tšekkoslovakiaa vastaan. Baggio nousi Italian hopeajoukkueen avainpelaajaksi 1994 MM-kilpailuissa. Hänet valittiin turnauksen toiseksi parhaaksi pelaajaksi. Baggio teki Italian molemmat maalit neljännesvälieräottelussa Nigeriaa vastaan, voittomaalin puolivälieräottelussa Espanjaa vastaan ja molemmat maalit välieräottelussa Bulgariaa vastaan. Loppuottelun rangaistuspotkukilpailussa Brasiliaa vastaan hän potkaisi ratkaisevan laukauksen yli maalin.
Naarakoski

Naarakoski sijaitsee Äänekoskella Saarijärven reitin suulla Naarajärven ja Kuhnamon välissä. Putouskorkeus on 1,93 metriä. Se on suojeltu koski koskiensuojelulain nojalla.
John Latham

John Latham (27. kesäkuuta 1740, Eltham, Kent–4. helmikuuta 1837) oli englantilainen ornitologi, lääkäri ja kustantaja.
Hänen isänsä John Latham oli kirurgi. Latham nuorempi opiskeli anatomiaa Merchant Taylors' Schoolissa, ja harjoitteli lääkärin ammattia Lontoon sairaaloissa. Lathamilla oli lääkärin praktiikka Dartfordissa, Kentissä. Täältä hän keräsi ruskokertun, jonka Pieter Boddaert kuvaili 1783. Hän erosi virasta 1796 ja asettui Hampshireen. Lääketieteen tohtoriksi hänet vihittiin Erlangenissa Saksassa. Hän meni kahdesti naimisiin, 1763 ja 1798. Hänen kirjalliset päätyönsä olivat A General Synopsis of Birds (1781-1801) ja General History of Birds (1821-28).
Lathamia kutsutaan Australian ornitologian isäksi, sillä hän tutki Australiasta Englantiin lähetettyjä lintuja 18. vuosisadan kahden viimeisen vuosikymmenen aikana, ja oli vastuussa niiden nimeämisestä. Lajeihin kuuluivat muun muassa emu, valkokakadu, kiilapyrstökotka, lyyrypyrstö ja isohuiluvaris. Hän kuvaili ensimmäisenä myös hyasinttiaran.
Latham oli aikansa johtava brittiläisornitologi ja tunsi kaikki tärkeimmät tutkijat ja keräilijät. Hänellä oli laaja kirjeenvaihto näiden kanssa, ja siksi hän pystyi kuvailemaan kaikki Englantiin saapuneet australialaiset linnut, maalaukset ja piirrokset. Lainaksi saamistaan kuvista hän teki itselleen kopiot. Sir Joseph Banks lainasi hänelle kaikki kuvat, jotka taiteilijat olivat tehneet James Cookin retkillä. Hän lainasi myös kaikki Aylmer Bourke Lambertin ja Thomas Watlingin työt, jotka nämä olivat tehneet Australiassa.
A General Synopsis of Birds oli Lathamin ensimmäinen lintutieteellinen työ ja se sisälsi 106 kirjoittajan tekemää maalausta. Teoksessa kuvailtiin lukuisia uusia lajeja, jotka Latham oli nähnyt museoissa ja kokoelmissa. Tässä työssään hän ei kiinnittänyt huomiota kuvailemiensa lintujen nimiin. Vasta myöhemmin Latham ymmärsi, että vain antamalla kuvailemilleen lajeille Linnén luokittelun mukaisesti kaksiosaisen tieteellisen nimen hän voisi saada kunnian jo kuvailemansa lajin nimeäjänä. Sen vuoksi hän julkaisi 1790 kirjasen Index Ornithologicus, missä hän antoi tieteellisen nimen kaikille siihen mennessä kuvailemilleen linnuille. Hän oli myöhässä, sillä Johann Friedrich Gmelin oli jo ennättänyt julkaista oman versionsa Linnén Systema Naturaesta, jossa hän antoi tieteelliset nimet myös Lathamin löytämille lintulajeille. Nimistösääntöjen mukaan Gmelinillä oli etusija nimeäjänä.
Latham äänestettiin Royal Societyn jäseneksi 1775 ja hän osallistui myös Linnean Society of Londonin perustamiseen.
Lathamin nimeämiä lintuja ovat kuitenkin muun muassa metsähanhi, tiibetinhanhi, aavikkojuoksija, heinäkurppa, riuttatiira, isoturturikyyhky, piikkipyrstökiitäjä, kirjorastas, sinikurkkumaluri ja pensaskerttu.
Uusi Tie

Kustannus Oy Uusi Tie on Suomen Evankelisluterilaisen Kansanlähetyksen yhteydessä toimiva kustannusyhtiö, joka julkaisee kristillisiä lehtiä, kirjoja ja äänitteitä.

Kirjat

Uusi Tie on julkaissut mm. seuraavien kirjailijoiden teoksia: Pekka Eskelinen, Leif Nummela, Seppo Hämäläinen, Jaakko Mäkeläinen, Keijo Rainerma, Timo Eskola, Pekka Reinikainen, Lennart Saari, Jarmo Sormunen, Teuvo V. Riikonen, Jukka Sariola, Risto Soramies, Sakari Kähkönen, C. O. Rosenius, Per-Olof Malk, Leena Auranen, Eero Junkkaala, Liisi Jokiranta, Asta Lehtimäki, Matti Väisänen, Soili Haverinen, Mailis Janatuinen, Uuras Saarnivaara, Tapio Puolimatka ja Öivind Andersen.

Palkinnot

Kustannus Oy Uuden Tien kustantama Jukka Sariolan kirja Ystäväni Seija - kutsumuksena Afganistan valittiin vuoden kristilliseksi kirjaksi 2015. Valinnan suoritti kansanedustaja Jutta Urpilainen. Kirja kertoo Afganistanissa heinäkuussa 2014 surmansa saaneesta Kansanlähetyksen avustustyöntekijä Seija Järvenpäästä ja hänen ystävyydestään Jukka Sariolan kanssa.

Huuhaa-palkinto

Skepsis ry antoi vuoden 2008 Huuhaa-palkinnon Kustannus Oy Uusi Tielle näennäistieteen levittämisestä yhtiön julkaistua kasvatustieteen professori Tapio Puolimatkan kirjat Usko, tiede ja Raamattu ja Usko, tiede ja evoluutio. Skepsis katsoo kirjojen sekoittaneen uskonnon ja tieteen ja näkee kirjojen tarkoituksena fundamentalistisen uskonnon ja luomisopin tuomisen kouluopetukseen.  Puolimatka analysoi Skepsiksen lausumaa kirjassaan Tiedekeskustelun avoimuuskoe (2010). Hän katsoo Skepsiksen rikkovan useita tieteellisen keskustelun periaatteita: (1) Skepsis hyökkää henkilöä eikä väitettä vastaan, (2) ohittaa vastustajan väitteen luomalla siitä irvikuvan, (3) luo väärän vastakkainasettelun. Puolimatka arvosteli lehtihaastattelussa sitä, että Skepsiksen lausumassa ei käsitellä hänen esittämiään argumentteja, vaan spekuloidaan kirjoittamisen motiiveilla. Hän piti kuitenkin myönteisenä sitä, että ateistit ovat kiinnostuneita hänen kirjoistaan.
Humberto Solás

Humberto Solás (14. joulukuuta 1941 Havanna – 18. syyskuuta 2008 Havanna) oli kuubalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja, jonka tunnetuimpia elokuvia ovat Manuela (1966) ja Lucía (1967).
Humberto Solás tuli Kuuban elokuvainstituuttiin (ICAIC) 17-vuotiaana vuonna 1959. Alkuvaiheen kokeellisista elokuvistaan hän sanoutui myöhemmin irti. Hän koki uransa alun muiden Kuuban vallankumouksen jälkeisten elokuvantekijöiden tapaan vaikeaksi, koska piti valita kansallisen kulttuurin ja elitistisen perinteen välillä.
Solásin elokuva Manuela (1966) on kertomus naisesta vallankumouksen pyörteissä. Sitä seurannut Lucía (1967) kuvaa naishahmoa vuoden 1895 itsenäisyystaistelussa, vuoden 1930 vallankumouksessa ja myöhemmän vallankumouksen jälkeisellä 1960-luvulla. Solásin mukaan juuri naiset jäävät sosiaalisten yhteenottojen uhreiksi, mutta myös aiheutettujen vahinkojen korjaajiksi. Hän piti naishahmoja myös draamallisempina kuin mieshahmoja. Molemmissa Solásin pääteoksissa valtaosa näyttelijöitä on harrastelijoita.
Myöhemmissä elokuvissaan Solás käsitteli muun muassa Haitin historiaa (Simparelé, 1974), Chilen 1900-luvun alun tapahtumia (Cantata de Chile, 1975) ja Kuuban 1830-luvun orjuutta (Cecilia, 1982). Niiden tyyli on oopperaa ja melodraamaa muistuttava, ja Solás yhdistelee niissä musiikkia, tanssia, dokumentaarista kuva-aineistoa, kansantaidetta ja historiallisia kuvaelmia. Solásin elokuva Menestyksen mies (1985) kertoo opportunistisesta miehestä, joka selviytyy Kuuban 1900-luvun alkupuolen poliittisista käänteistä toisin kuin vasemmistolaisuudesta vainottu veljensä.
Espadarte (1912)

Valmistus

Alus tilattiin La Speziasta, missä köli laskettiin 1910. Alus laskettiin vesille 5. lokakuuta 1912 ja valmistui seuraavana vuonna.

Palvelus

Alus poistettiin laivastoluettelosta vuonna 1931.
Haminan Lehti

Haminan Lehti oli Haminassa vuosina 1907–1957 ilmestynyt sanomalehti.
Haminan ja Vehkalahden vanhasuomalaiset perustivat Haminan Lehden nuosuomalaisten Haminan Sanomien vastapainoksi. Vuodenvaihteessa 1918 se esiintyi nuor- ja vanhasuomalaisten sekä kansanpuolueen yhteisenä lehtenä, mutta kuningasmielisyyden kautta siitä tuli kokoomuksen äänenkannattaja. Taloudellisista vaikeuksista kärsinyt Haminan Lehti myytiin vuonna 1940 maalaisliittolaisen Maaseudun julkaisuhtiölle, joka säilytti sen Haminan kaupunkia varten tarkoitettuna sitoutumattomana paikallislehtenä. Vuoden 1958 alusta tappiollinen lehti yhdistettiin Maaseutuun.
Kolmesti viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 2 000 kappaletta vuonna 1910, 1 700 kappaletta vuonna 1939 ja 2 300 kappaletta vuonna 1951. Sen päätoimittajina työskentelivät Kalle Patomäki (1908), Aimo Ervasti (1908–1914), Paavo Aho (1914–1917), Tahvo Könönen (1918–1922), Jalmari Seppä (1922–1924), K. B. Löw (1924), Hannes Seppänen (1924–1933), Lauri Blomberg (1933–1936), Lauri Arlo (1937), A. A. Niskala (1937–1940), Jaakko Holstila (1939), Emil Hauhio (1940–1950) ja Eetu Karppinen (1950–1957).
Loistonärhi

Koko ja ulkonäkö

Loistonärhi on 25–27 cm pitkä. Sen pyrstö on melko pitkä mutta siivet ovat lyhyehköt ja pyöreäpäiset. Höyhenpuku on hyvin värikäs: vatsapuoli on keltainen, kurkku ja rinta mustat, poski, päälaki ja niska loistavan siniset, selkä ja siivet vihreät ja pyrstö kirjava. Loistonärhet elävät parvissa, joihin emojen lisäksi kuuluu kuluvan lisääntymiskauden poikasia sekä edellisvuotisen pesyeen nuoria pesimättömiä lintuja.

Esiintyminen

Loistonärhet elävät kahdessa erillispopulaatiossa Amerikassa. Pohjoinen populaatio elää Teksasin Rio Grandelta Hondurasin keskiosiin, eteläinen populaatio Kolumbiasta ja Venezuelasta Ecuadoriin, Peruun ja Boliviaan. Lajin elinympäristön ala on 580 000 neliökilometriä ja maailman populaation koko on 0,5–5 miljoonaa yksilöä. Laji on pääasiassa paikkalintu.

Elinympäristö

Pohjoiset linnut asuvat harvakasvuisissa metsissä, joissa on tiheä pensaskerros, sekä myös sitrushedelmäviljelyksillä. Eteläamerikkalaiset linnut asuvat sademetsissä, metsänreunoissa ja metsäaukeilla.

Lisääntyminen

Pesä on yleensä tiheikössä, tiheässä pensaassa tai puussa. Sekä naaras että koiras rakentavat pesää, toisinaan myös parven muut yksilöt osallistuvat rakennustalkoisiin. Pesä on rakennettu ohuista risuista niin että munat erottuvat alhaalta katsottaessa. Keskimääräinen munaluku on neljä. Naaras hautoo yksin noin 17 päivää. Koiras ruokkii hautovaa naarasta ja myös poikasia. Poikasten lähdettyä pesästä niitä ruokitaan vielä noin kolmen viikon ajan.

Ravinto

Loistonärhet ovat kaikkiruokaisia. Niiden ruokavalio käsittää hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia, marjoja ja siemeniä.
Kaapelitehdas

Kiinteistö Oy Kaapelitalo

Kaapelitaloa hallinnoivan Kiinteistö Oy Kaapelitalo -yhtiön omistaa Helsingin kaupunki. Yhtiö perustettiin 1991. Vuoden 2008 alusta yhtiö on hallinnoinut myös Suvilahden vanhaa voimalaitosaluetta. Laajan piha-alueen, 9 rakennusta ja 2 kaasukelloa sisältävää Suvilahtea on kehitetty kulttuurikeskuksena ja festivaalialueena samalla toimintamallilla kuin Kaapelitehdasta. 
Toinen Helsingin kaupungin omistama yhtiö, aiemmin Lasipalatsia hallinnoinut Lasipalatsin Mediakeskus Oy, siirrettiin vuonna 2017 apporttijärjestelynä Kiinteistö Oy Kaapelitalon omistukseen. Sittemmin Kaapelin Mediakeskus Oy:ksi nimetty yhtiö tarjoaa mm. kiinteistöhallinnan, hankkeiden suunnittelun ja hallinnoinnin sekä digitalisaatiokehityksen asiantuntijapalveluja.
Edwardsin lentotukikohta

Edwards Air Force Base (IATA: EDW, ICAO: KEDW, FAA LID: EDW) on Yhdysvaltain ilmavoimien lentotukikohta Mojaven aavikolla Kaliforniassa. 
Tukikohta sijaitsee Kernin ja Los Angelesin piirikuntien rajalla Antelope Valleyssa. Tukikohdassa sijaitsee Yhdysvaltain ilmavoimien tutkimusta ja koelentoja suorittava Air Force Flight Test Center (AFFTC), 412th Test Wing ja ilmavoimien koelentokoulu United States Air Force Test Pilot School. 
Tukikohta oli avaruussukkuloiden varalaskupaikka. NASAn tutkimuskeskus Dryden Flight Research Center sijaitsee tukikohdan alueella.
Chuck Yeager rikkoi äänivallin Bell X-1 -koneella tukikohdan alueella. Myös X-15-rakettilentokonetta on koelennetty tukikohdassa. Avaruussukkula suoritti myös ensimmäisen laskeutumisensa tukikohtaan.
Edwards on ollut ilmavoimien tukikohta vuodesta 1933 nimellä Muroc Army Air Field. 8. joulukuuta 1949 tukikohta nimettiin koelentäjä Glen Edwardsin muistoksi Edwards Air Force Baseksi. Edwards kuoli tukikohdassa puolitoista vuotta aiemmin testatessaan ”lentävää siipeä” Northrop YB-49:ää.
Brenda Lee

Brenda Lee (11. joulukuuta 1944) on yhdysvaltalainen laulajatar, joka on esittänyt uransa aikana usean musiikkigenren kappaleita ja oli yksi 1960-luvun suosituimmista artisteista. Leellä on useaan genreen sopinut alttoääni, ja hän on laulanut muiden muassa poppia, rock n rollia, rockabillyä ja kantria. Lee oli yksi ensimmäisistä rock n roll -artisteista ja ensimmäinen naisrokkari. Lee aloitti laulajan uransa jo 13-vuotiaana. Hänet on hyväksytty Rock & Roll Hall of Fameen.
Hänen levyjään on myyty yli 100 miljoonaa kappaletta. Lee oli 1960-luvulla Yhdysvalloissa eniten listahittejä osakseen saanut naisartisti. Lee oli myös 1960-luvun neljänneksi suosituin artisti tai yhtye Yhdysvalloissa. Leen tunnetuimpia kappaleita ovat jouluklassikko Rockin' Around the Christmas Tree ja rakkauslaulu I'm Sorry. Jouluklassikko levytettiin vuonna 1958 kun Lee ei ollut vielä aivan 14-vuotias. Lee on Elviksen esittämänä tunnetumman Always On My Mind -kappaleen alkuperäinen esittäjä.
Lee on syntynyt Atlantassa, Georgiassa. Lee tunnetaan myös nimityksellä "Little Miss Dynamite" levytettyään vuonna 1957 kappaleen Dynamite ja johtuen pienestä koostaan ja voimakkaasta äänestään. Lee on ensimmäisiä artisteja jolla oli kansainvälinen fanikunta.
Evolvit

Historia

Evolvit Oy:n edeltäjä, tietotekniikan palveluyritys RMT-Group Oy, perustettiin vuonna 2007. Vuonna 2010 RMT-Group Oy osti Evolvit Oy:n, ja konsernin nimeksi valittiin Evolvit Oy. Kaikki konserniyritykset käyttävät toiminnassaan konsernin yhtenäistä nimeä Evolvit.
Tapanilan metsärata

Tapanilan metsärata oli Helsingin lähellä sijainnut kapearaiteinen puutavaran kuljetukseen tarkoitettu kenttärata. Rata rakennettiin ensimmäisen maailmansodan aikana kun venäläiset teettivät Helsingin seudun linnoitustöiden yhteydessä suuria metsänhakkuita ja se kulki Malmilta Tapanilaan ja edelleen Seutulan suuntaan Ruskeasantaan.
Rata purettiin maailmansodan päätyttyä.
Viestintäyhdistys A&O

Viestintäyhdistys A&O oli Turussa toimiva useiden seurakuntien, lähinnä ns. vapaiden suuntien yhteinen viestintäyhdistys, joka on perustettu vuonna 2000. Yhdistys julkaisi muun muassa A&O-lehteä sekä toimitti Viikon A ja O -ohjelmaa Radio Deillä. Toiminta rahoitettiin A&O-lehden mainostuloilla sekä lahjoituksilla. Suurin osa yhdistyksessä tehtävästä työstä oli vapaaehtoisten varassa, ainoa kokopäiväisesti palkattu henkilö oli toiminnanjohtaja Ari Vehosmaa.

Linkit

Yhdistyksen kotisivut
LMGTE Pro

LMGTE Pro (The Le Mans Grand Touring Endurance) on autokilpailuluokka, jota käytetään FIA World Endurance Championship -sarjassa. Luokan autot perustuvat tuotantomalleihin. Sarja on aloitettu vuonna 2011 ja luokassa ovat mukana automerkit Aston Martin, BMW, Ferrari, Ford ja Porsche. Sarjan autojen on perustuttava automalliin, joka on 2- tai 2+2-paikkainen ja 2-ovinen ja jonka pitää olla myynnissä. Sarjan kuljettajat ovat ammattilaisia ja tallit ovat tehdastalleja.
Mel Tillis

Lonnie Melvin ”Mel” Tillis (8. elokuuta 1932 Tampa, Florida – 19. marraskuuta 2017) oli yhdysvaltalainen countrylaulaja. Hän levytti 1950-luvun lopulta saakka ja sai suurimmat menestyksensä 1970-luvun kuluessa. Hänen tunnetuimpien kappaleidensa joukkoon lukeutuvat ”I Ain't Never”, ”Good Woman Blues” ja ”Coca-Cola Cowboy”. 
Tillis sairasti lapsena malarian ja jäi pysyvästi puhevikaiseksi. Hän oppi kuitenkin nopeasti rumpujen- ja kitaransoiton taidon. Liityttyään ilmavoimiin hän sai asemapaikakseen Okinawan Japanissa. Vuonna 1956 hän siirtyi Nashvilleen ja kirjoitti muun muassa laulun ”I'm Tired”, jolla Webb Pierce sai vuonna 1957 listakolmoshitin.
Alun perin Tillis menestyi lauluntekijänä. Hän sai siitä huolimatta oman levytyssopimuksen Columbia Recordsilta ja julkaisi vuonna 1958 ensimmäisen Top 40 -hittinsä ”The Violet and a Rosen”, jota seurasi Top 25 -hitti ”Sawmill”. Hän jatkoi yhtäaikaisesti uraansa Webb Piercen lauluntekijänä, ja muiden muassa Bobby Bare, Wanda Jackson ja Stonewall Jackson ovat coveroineet hänen sävellyksiään. Vuonna 1968 ilmestyi hänen ensimmäinen Top 10 -hittinsä "Who's Julie". 
Tillisin oma menestys alkoi huomattavasti nousta 1970-luvun alkuvuosina. Hän levytti aluksi MGM Recordsille, mutta siirtyi vuonna 1976 MCA Recordsille. Hän voitti Country Music Association Awardsissa ”Vuoden artistin” kunnian ja sai lisäksi paikan Nashville Songwriters Hall of Famesta. Vuonna 1979 hän siirtyi Elektra Recordsille ja teki muun muassa yhteistyötä Nancy Sinatran kanssa laulussa ”Texas Cowboy Night”. Hän palasi MCA:lle vuonna 1983 ja sai viimeisen Top 10 -hittinsä laululla ”New Patches” vuonna 1984. 
Tillisillä on ollut myös elokuvarooleja. 1980-luvulta lähtien hän on jatkanut uraansa esiintyjänä, mutta myös kirjoittanut hittejä Ricky Skaggsille ja Randy Travisille. Häneltä on ilmestynyt omaelämäkerta Stutterin' Boy, ja hänen ottamisestaan Country Music Hall of Fameen tiedotettiin 7. elokuuta 2007. Hänellä on kuusi lasta, joista yksi on muusikko Pam Tillis.
Aguazul

Historia

Aguazul perustettiin vuonna 1954. Se sai nimensä Únetejoen sinisen värin mukaan. Kunnan ensimmäiset nimet olivat Zapatosa ja myöhemmin Sevilla. La Violencian ajan väkivaltaisuudet raunioittivat kunnan vuonna 1948.

Talous

Kunnan pääelinkeinoja ovat maanviljely ja karjatalous. Aguazulissa viljellään riisiä, keittobanaania, maniokkia, palmuöljyä, kahvia, kaakaota ja maissia. Alueella on myös jonkin verran öljyntuotantoa.

Ilmasto

Aguazul kuuluu trooppiseen vyöhykkeeseen. Keskilämpötila on 26 astetta. Lyhyitä kuivia kausia lukuun ottamatta alueella sataa runsaasti. Vuosittainen sademäärä on yli 3000 millimetriä.

Nähtävyydet

Kunnassa on useita kauniita luonnonkohteita, kuten esimerkiksi Cueva de los Achaguas ja Únetejoen varsi. Parque del Arroz on vapaajanviettopaikka, jossa järjestetään erilaisia tapahtumia.
Väinö Salmi

Väinö Salmi (17. helmikuuta 1916 – 1997) on suomalainen Karhulassa asunut valimon työnjohtaja ja kirjailija.
Illapu

Illapu on chileläinen folk-yhtye. Yhtye perustettiin vuonna 1971 Antofagastassa, pohjois-Chilessä. Illapun perustivat veljekset José Miguel, Jaime, Andrés ja Roberto Márquez Bugueño. Myöhemmin yhtyeeseen liittyi myös Osvaldo Torres. Sana "illapu" tarkoittaa quechuan kielellä salamaa.
Yhtyeen kappaleet käsittelevät poliittisia, sosiaalisia ja kulttuurillisia aiheita. Jokainen albumi on katsaus aikansa ruohonjuuritason ilmiöihin. Sanoituksissa tuodaan esiin Chilen diktatuurin sosiaalisia ja poliittisia ongelmia sekä demokratiakehitystä. Ratkaisut ongelmiin ovat olleet usein hyvinkin kaukonäköisiä, mikä on ollut yksi Illapun suosion salaisuuksista erityisesti Latinalaisessa Amerikassa.
Yhtye esiintyi pian perustamisensa jälkeen Festival del Salitre -festivaaleilla 1971. Illapu voitti festivaalipalkinnon soitettuaan chileläisen yhtyeen Quilapayún kappaleen "La Muralla". Festivaalien järjestäjä Patricio Manns tosin kritisoi Illapua toisen yhtyeen kappaleen tulkitsemisesta. Samana vuonna yhtyeeseen liittyi myös muusikko Pato Valdivia.
Vuonna 1972 Illapu muutti Chilen pääkaupunkiin Santiagoon saadakseen aikaisempaa enemmän esiintymisiä ja levytysmahdollisuuksia. Illapu julkaisi ensimmäisen albuminsa "Música Andina" 1972. Pian julkaisemisen jälkeen yhtye voitti palkinnon Nano Acevedon kappaleella "Dale Mañungo" Norte Andino -festivaaleilla Calamassa.
Vuonna 1973 Illapu esiintyi ensimmäistä kertaa arvostetuilla Festival Internacional de la Canción de Viña del Mar -musiikkifestivaaleilla. Heidän omaperäinen musiikkinsa ja esteettinen lavaesiintymisensä sai osakseen huomiota kriitikoilta ja kiitosta yleisöltä. Popular Unity hallituksen Salvador Allende myönsi Illapulle apurahan, jonka avulla he saattoivat täysin kehittää taiteellista potentiaaliaan.
Vuosina 1974-1976 Illapu keskittyi tutkimaan Pohjois-Chilen kylien kansanmusiikkia. Tämä heijastui myöhemmin levyjen ”Chungara” (1975) ja ” Despedida del pueblo” (1976) musiikkiin. Vuonna 1978 Illapu teki ensimmäisen Euroopan kiertueensa esiintyen Sveitsissä, Saksassa, Belgiassa, Hollannissa ja Italiassa. Toisen Euroopan kiertueensa Illapu teki vuonna 1981. 
Kun Illapun jäsenet Pinochetin hallinnon aikaan vuonna 1981 olivat tulossa Euroopan kiertueeltaan, heitä ei päästetty palaamaan Chileen. Yhtyeen jäsenet karkoitettiin maasta, jonka seurauksena he muuttivat aluksi Ranskaan ja myöhemmin Mexico cityyn. Illapu palasi Chileen poliittisen ilmapiirin parannuttua 1988. Heidän vuonna 1993 ilmestynyt albuminsa En Estos Días voitti seitsemän platinalevyä. 
Chileen palattuaan yhtye on näihin päiviin saakka konsertoinut ahkerasti ympäri maailmaa muun muassa Euroopassa, Australiassa, Yhdysvalloissa, Hongkongissa, Afrikan pohjoisosissa sekä tietenkin Latinalaisessa Amerikassa. Illapu on vuosien 1972-2014 aikana julkaissut yhteensä 23 albumia ja saanut useita kunnianosoituksia muun muassa australialaisen S.B.S-television "Media Peace Award" -palkinnon 1987.
Lauri Vainola

Lauri Vainola (Lars Gustaf Vainola) (s. 13. elokuuta 1888 Hausjärvi – 1960) oli suomalainen taiteilija. Hän sairastui muutaman vuoden iässä ja menetti kuulonsa. Vainola opiskeli Ateneumissa maalausta ja kuvanveistoa. Hänen parhaana luomiskautenaan pidetään 1920-lukua. Hän teki puuleikkaustöitä, maalasi muun muassa Kolin maisemia ja järjesti ainakin yhden taidenäyttelyn Helsingissä. Vainola asui Kirkonkylässä kirkon lähellä talossa, joka on vieläkin jäljellä.
Helen Kelesi

Muuta

Hänelle on annettu lempinimi "Hurricane Helen".
Delirium

Hoito

Delirium vaatii useimmiten hoitoa sairaalassa, koska deliriumpotilaat ovat usein levottomia ja aggressiivisia. Sairaalassa potilas on jatkuvan tarkkailun alaisena. Usein potilas joudutaan myös eristämään tai sitomaan lepovöin, jotta hän ei vahingoittaisi muita potilaita tai itseään. Tilan hoito perustuu yleensä lääkitykseen muun muassa bentsodiatsepiineilla (esimerkiksi diatsepaami) ja haloperidolilla.
Piippukiitäjä

Tuntomerkit

Piippukiitäjä on 12–13 senttimetriä pitkä. Piippukiitäjä on ruumiinmuodoltaan paksu ja erityisesti sen käsisiipi on leveä. Kyynärsiipi on selvästi kapeampi, joten siiven muoto on hyvin tunnusomainen. Väritykseltään piippukiitäjä on harmaanruskea; kurkku ja rinnan yläosa ovat muuta ruumista hieman vaaleammat. Piippukiitäjän ääni on töksähtelevä kitinä.

Levinneisyys

Piippukiitäjä pesii Yhdysvaltojen itäosissa sekä eteläisessä Kanadassa. Se on muuttolintu, joka talvehtii Ecuadorin itäosissa, Perussa, Brasilian luoteisosissa ja Chilen pohjoisosissa.Harhailijoita on tavattu Euroopassa ainakin Isossa-Britanniassa, Kanarian saarilla, Ranskassa, Irlannissa ja Ruotsissa.
Kannan koko on arviolta 15 miljoonaa yksilöä. Kannankehitys on pienenevä ja laji on luokiteltu vaarantuneeksi. Vuonna 2016 julkaistun tutkimuksen perusteella lajimäärä olisi vähentynyt 67 prosentilla vuodesta 1970 vuoteen 2014.