Mäkelän taistelu

Yleistilanne

Puinaiset olivat käytännössä jo hävinneet sodan ja Mäkelän taistelua onkin pidetty turhana yhteenottona. Valkoiset olivat vapauttaneet Tampereen 6. huhtikuuta ja näin ollen valkoisilla oli läpimurto koko Hämeen rintaman leveydeltä. Saksalaiset olivat nousseet maihin Loviisassa 3000 miehen ja Hangossa 10 000 miehen voimin ja vapautteneet Helsingin ja eteläisen Uudenmaan. Riihimäki 22. huhtikuuta oli vapautettu ja Hämeenlinna 26. huhtikuuta ja näin motitettu Satakunnassa ja Varsinais-Suomessa olevat punaiset.
Karjalan rintamalla valkoiset olivat saaneet täydellisen läpimurron ja tuhonneet punaiset käytännössä kokonaisuudessaan. Valkoiset olivat vapauttaneet Joutsenon ja Savitaipaleen taistelujen seurauksena Savitaipaleen ja Lappeenrannan. 23. huhtikuuta Karjalan rintamalla aloitettiin valkoisten toimesta suurhyökkäys ja Viipuri-Pietari rata katkaistiin Raivolassa ja Viipuri motitettiin. Viipuri piiritettiin kokonaisuudessaan 24. huhtikuuta mennessä. Viipuri vapautettiin kokonaisuudessaan Mäkelän taistelua seuraavana päivänä 29. huhtikuuta. Viipurissa antautui 5000 punakaartilaista. Punaiset yrittivät ulosmurtoa myös Viipurin motista Naulasaaren taistelussa samana päivänä Mäkelän taistelun kanssa. Seuraavana aamuna kuitenkin 6000 punakaartilaista antautui. Raudussa suomalaiset olivat tuhonneet venäläisten joukot kokonaisuudessaan jo 5. huhtikuuta mennessä, mikä vakiinnutti rintaman Pietarin suuntaan.
Savon rintaman osalta taas oli käynnissä Lahden taistelu suomalaisten tullessa pohjoisesta ja saksalaisten etelästä sekä idästä. Lahti vapautettiin kokonaisuudessaan 20. huhtikuuta mennessä. Lahden ja Hämeenlinnan väliin oli jäänyt mottiin kymmeniä tuhansia punaisia, jotka yrityksistä huolimatta eivät saaneet aikaan ulosmurtoa motista. 22 000 punaista antautuikin Lahdessa 3 päivää Mäkelän taistelun jälkeen. Osasto Brandenstein oli lisäksi Lahti-Kouvola rautatien tuntumassa.  Savon radan osalta punaiset alkoivat vetäytyä 26. huhtikuuta Mouhun tasalta kohti etelää niin rautatien kuin sen molemmin puolin kulkevia maanteitä pitkin. Ennen Mäkelän taistelua valkoiset ottivat yhteen punaisten kanssa Huhdasjärvellä 27. huhtikuuta. Valkoiset myös valmistautuivat Mäkelän taistelua seuraavana päivänä käytyyn Tuohikotin taisteluun.

Taistelupaikka

Mäkelän kylä sijaitsee Niskalajärven ja Vuohijärven välisellä 10km pitkällä ja 1-2,5km leveällä Siikaniemellä. Mäkelän kylän kohdalla niemi on 1,2km leveä. Niemeä pitkin kulkee Huhdasjärven ja Vuohijärven välinen maantie, joka risteää Yliseen Viipurintiehen. Tietä pitkin pääsi myös Kouvolaan.  
Jo Venäjän armeija näki alueen strategisen merkityksen niin Savon radan sivustan kuin myös Helsinki-Pietari radan sekä länsi-itä suuntaisten maanteiden suojana. Siikaniemen poikki rakennettiinkin Pietarin toinen puolustuslinja ja se sijaitsee 3km Mäkelän kylästä etelään. Punaiset eivät kuitenkaan käyttäneet näitä linnoitteita taistelussa vaan rakensivat omansa Mäkelän kylän pohjois- ja koillispuolelle.

Taistelu

Punaisten komentaja armeijan koulutuksen käynyt Aleksei Osipov asetti konekiväärit ampumaan ristikkäin, toisin kuin tavallisesti ne asetettiin amatöörien toimesta kohtisuoraan rintamalinjan mukaan. Maantien itäpuolella olevalle kukkulalle asetettiin konekivääri ampumaan varsinaisen rintamalinjan eteen. Konekiväärin sivusta oli suojattu kiväärimiehillä. Toinen konekivääri oli sijoitettuna Santalan tilan navettaan, mistä se suojasi mäellä olevan konekiväärin edessä olevaa mäestä johtuvaa katvetta. Mäen päällä kiväärimiehillä oli kaivettu poterot kun taas maantien molemmin puolin tehtiin venäläiseen tyyliin kivistä latomalla maanpäälliset ampuma-asemat. Osipov myös evakoi alueen siviiliväestön Vuohijärvelle ennen taistelua, mikä oli varsin poikkeuksellista Suomen sisällissodassa.
Jääkäriluutnantti Lauri Gulin johdolla suomalaiset yrittivät hyökätä saksalaisin opein suoraan kohti vihollisen asemia. Tämä oli varsinkin Savon rintamalla poikkeuksellista, missä sotatoimet olivat valkoisten osalta olleet lähinnä maanteiden ja Savon radan suojausta sekä jatkuvia sissi-iskuja rintamalinjan taakse punaisten selustaan. Jäiden ja lumien sulaessa nopeat sissi-iskut eivät kuitenkaan olleet enää mahdollisia. Valkoiset kärsivät päivän aikana 37 miehen miestappiot ja 50 haavoittui heidän yritettyä hyökätä punaisten linnoitettuja asemia vastaan. Punaiset menettivät vain 2 miestä koko päivän kestäneessä taistelussa.
Kovat tappiot kärsineet valkoiset vetäytyivät illalla lepäämään Huhdasjärvelle. 29. huhtikuun aamuna valkoiset lähtivät uuteen yritykseen, mutta punaiset olivat jo yön aikana vetäytyneet  Siikakosken suuntaan.