google/wiki40b huggingface dataset:
Aleksi Wuorenjuuri

Ura

Wuorenjuuri aloitti koripallon Tapiolan Hongassa, jonka paidassa hän pelasi ensimmäistä kertaa pääsarjatasolla kaudella 1986–1987. Wuorenjuuren edustama Honka putosi kauden jälkeen alemmalle sarjatasolle, mutta nousi kaudeksi 1989–1990 takaisin pääsarjaan. Kauden päätteeksi Wuorenjuuri valittiin SM-sarjan vuoden tulokkaaksi.
Vuonna 1992 Wuorenjuuri siirtyi edustamaan helsinkiläistä Torpan Poikia. Kausi 1993–1994 oli tilastollisesti hänen parhaansa SM-sarjassa, sillä hän teki 15,1 pistettä ottelua kohden. Saman kauden päätteeksi hänet valittiin SM-sarjan vuoden puolustuspelaajaksi. Kausi 1994–1995 oli hänen viimeisensä Torpan Pojissa, sillä hän palasi tämän jälkeen Honkaan, jossa hän pelasi viimeisen kerran pääsarjatasolla kaudella 1997–1998.
Carolina Kostner

Elämä ja ura

Kostner aloitti luistelun vuonna 1990. Hänen äitinsä Patrizia oli kansallisen tason taitoluistelija 1970-luvulla ja isä Erwin pelasi jääkiekkoa Italian joukkueessa MM- ja olympiatasolla. Hänellä on myös kaksi veljeä, vuotta vanhempi Martin sekä kolme vuotta nuorempi, jääkiekkoa pelaava Simon Kostner. Kostnerin serkku ja kummitäti on Isolde Kostner, olympiahopeaa vuonna 2002 voittanut alppihiihtäjä.
Kostner harjoittelee valmentajansa Michael Huthin johdolla Saksan Oberstdorfissa. Hänen koreografeinaan toimii Lori Nichol.
Tammikuussa 2015 Italian olympiakomitea määräsi Kostnerin 16 kuukauden kilpailukieltoon. Olympiakomitean mukaan Kostner oli vuonna 2012 auttanut silloista poikaystäväänsä, kilpakävelijä Alex Schwazeria, välttelemään dopingviranomaisia. Lokakuussa 2015 kieltoa lyhennettiin ja Kostner on saanut kilpailla vuoden 2016 alusta alkaen.
Per-Hakon Påwals

Per-Hakon Wilhelm Påwals (vuoteen 1955 Gustafsson; 12. toukokuuta 1928 Helsinki – 15. huhtikuuta 2019 Kauniainen) oli suomenruotsalainen runoilija.
Påwals pääsi ylioppilaaksi 1947 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa. Påwals käytti runoissaan usein ilkeämielistä ironiaa, jonka kohteena oli poroporvarillinen ahdasmielisyys. 
Tuomas Anhava on suomentanut Påwalsin varhaiskauden runoja kokoelmaan Salaatinvihreä rakastajatar ja runoja muista kokoelmista (1970). Påwals on myös julkaissut itse yhden suomenkielisen runokokoelman: Keskiviikko, syyskuu, syksy.
Bruno Lesch

Bruno Lorenz Nicolaus Lesch (2. elokuuta 1888 Turku – 18. joulukuuta 1945 Helsinki) oli suomalainen historian professori, joka toimi Ruotsalaisen kauppakorkeakoulun rehtorina.
Leschin vanhemmat olivat konttoristi Johan Fredrik Lesch ja Amanda Wilhelmina Andersson. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1910, toimi ylioppilaskunnan varapuheenjohtajana 1917-1919 ja Helsingin ruotsalaisen kauppaopiston johtajana 1919-1927. Filosofian tohtoriksi (lisensiaatiksi) Lesch valmistui 1924, väitöskirjan aiheenaan Carl Erik Mannerheim, ämbetsmannen och statsmannen I. Suomen ja Skandinavian historian dosentti Helsingin yliopistoon hänestä tuli 1926. Ruotsalaisessa kauppakorkeakoulussa hän toimi historian ja valtiotieteen vanhempana opettajana ja vuodesta 1927 rehtorina. Kauppakorkeakoulun mainitun alan professori hän oli 1934-1945. Väitöskirjansa lisäksi Lesch julkaisi varsinkin kustavilaista aikaa koskevia historiallisia ja taloustieteellisiä tutkimuksia, kuten Carl Erik Mannerheim, ämbetsmannen och statsmannen (1924), Palmstrushcka bankens Åbokontor (1925) ja Jan Anders Jägerhorn (1941). Hän myös kirjoitti ahkerasti sanoma- ja aikakauslehtiin. Lesch toimi Historiska förening -yhdistyksen puheenjohtajana 1929-1937, oli Paneurooppalaisen yhdistyksen varapuheenjohtaja vuodesta 1930 ja kuului Ruotsalaisen Kirjallisuusseuran johtokuntaan sekä ruotsalaisen kansanpuolueen johtoelimiin.
Leschin puoliso vuodesta 1915 oli Gunnel Harriet Dagmar Karsten (k. 1942).
Toisjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 4,1 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Se sijaitsee peltoalueen keskellä Vihasjärven vieressä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on lähes umpeen kasvanut. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä ja senrannat ovat kosteikkoa. Rannoille ei ole rakennettu mitään eikä sinne johda teitä.

Vedenlaatu

Järven vedenlaatuun vaikuttavat siihen laskevien pelto-ojien ravinteet sekä yläpuolisen ylirehevöityneen Vihasjärven kuormitus. Toisjärven tiheä vesikasvillisuus kuluttaa ravinnekuormituksesta osan ja loput laskevat Eräjärveen. Koska järvi on keskimäärin alle metrin syvä, jäätyy se talvella usein pohjaan asti. Tämä vähentää osaltaan järven ravinnekuormitusta. Eräjärvelle käynnistetyn kunnostushankkeen tarkoitus on vähentää siihen kohdistuvaa kuormitusta ja silloin ovat Vihasjärvi ja Toisjärvi joutuneet päähuomion kohteeksi. Jotta Eräjärven tila paraneisi, tulisi myös nämä järvet saada ensin kuntoon. Toisjärven ongelma on ravinnemäärät, joista kokonaisfosforipitoisuus on pintavedessä keskimäärin 86 mikrogrammaa litrassa vettä. Tämä on suomalaisissa järvissä hyvin rehevöityneiden järvien arvoja.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Uiherlanjoen valuma-alueeseen (35.726) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 87,9 metriä mpy. Järveen laskee kaksi pelto-ojaa ja Vihasjärven laskuoja. Vihasojan valuma-alueen pinta-ala on 3,18 neliökilometriä, mistä Vihasjärven kautta virtaa Toisjärveen 2,46 neliökilometrin sadanta. Järven oma laskuoja Vihosoja laskee Eräjärveen sen kaakkoispäähän. Ojan korkeusero on 0,9 metriä.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Toisijärvi”.
Carolin Schäfer

Ura

Schäferillä on kolme mitalia nuorten arvokisoista. Vuonna 2008 hän saavutti kultaa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuista, vuonna 2007 hopeaa alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuista ja vuonna 2009 kultaa alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuista.
Schäfer sijoittui EM-kilpailuissa kymmenenneksi Helsingissä 2012 ja neljänneksi Zürichissä 2014 silloisella ennätystuloksellaan 6395 pistettä. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän keskeytti. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui viidenneksi pistein 6540. Hän saavutti Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hopeaa tuloksella 6696 pistettä. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän sai pronssia pistein 6602.

Muuta

Schäfer seurusteli lentopallon Bundesliigassa ja Saksan nuorisomaajoukkueossa pelanneen Dennis Hefterin kanssa. Hefter kuoli helmikuussa 2015 vain 21-vuotiaana jäätyään junan alle.
Lasse Sørensen

Lasse M. Sørensen (s. 12. heinäkuuta, 1996) on tanskalainen moottoriurheilija. Hänen vanhempi veljensä Marco Sørensen on myös moottoriurheilija.
Sørensen aloitti uransa Karting-luokista vuonna 2009. Vuonna 2011 hän sijoittui toiseksi North European Trophy KF3 -luokassa. Vuonna 2012 Sørensen aloitti kilpauransa Tanskan Formula Ford -sarjassa sijoittuen sarjan viidenneksi. Samana vuonna hän ajoi yksittäisiä kilpailuja Formula Ford NEZ ja Hollannin Formula Ford -sarjoissa. Vuonna 2013 Sørensen jatkoi Tanskan Formula Ford -sarjassa ja sijoittui toiseksi. Vuonna 2014 Sørensen kilpaili Ranskan Formula 4 -sarjassa ja voitti sarjan mestaruuden saavuttaen kahdeksan voittoa, viisi paalupaikkaa ja 17 palkintosijaa. Vuonna 2015 Sørensen kilpaili Eurocup Formula Renault -sarjassa.
Jisreelin palatsi

Jisreelin palatsi oli kuningas Ahabin palatsi muinaisessa Jisreelin kaupungissa Israelissa. Kuninkaan puoliso Isebel heitettiin alas palatsin ikkunasta Jehun vallankaappauksen yhteydessä (2 Kun. 9:30–33).
Posse (televisiosarja)

Ensimmäinen tuotantokausi

Ohjelman ensimmäinen jakso esitettiin 3. lokakuuta 2014. Ensimmäistä jaksoa seurasi 537 000 katsojaa. Ohjelman katsojaluvut nousivat huomattavasti samaan aikaan Nelosella esitetyn suositun Vain elämää -ohjelman kolmannen kauden päättymisen jälkeen.
Kautta seurasi keskimäärin 613 000 katsojaa.

Toinen tuotantokausi

Ensimmäisen kauden päätteeksi ilmoitettiin, että ohjelma tulee jatkumaan toiselle kaudelle. Toinen kausi alkoi 18. syyskuuta 2015. Ohjelman uutena jäsenenä liittyi Jenni Dahlman. Kauden viimeinen jakso kuvattiin 20. marraskuuta 2015 suorana Espoo Metro Areenalta.

Kolmas tuotantokausi

MTV tiedotti 4. maaliskuuta 2016, että Posse saa jatkoa kolmannelle kaudelle syksyllä 2016. Uusina kasvoina Jenni Dahlmanin tilalle ohjelmaan liittyvät Viivi Pumpanen ja Pirkka-Pekka Petelius. Aku Hirviniemi ei ollut mukana kauden viimeisissä suorissa lähetyksissä, koska joutui lääkärin määräyksestä lepoon.

Neljäs tuotantokausi

MTV tiedotti toukokuussa 2017, että Posse saa jatkoa neljännelle tuotantokaudelle syksyllä 2017. Ohjelmaan liittyivät Hirviniemen, Peteliuksen ja Hildénin tilalle Eric ”Lakko” Savolainen ja Juuso ”Herbalisti” Karikuusi.  Duudsonit olivat Roosa nauha kampanjan suunnittelijoita ja esittivät 31. lokakuuta 2017 Possen Roosa nauha-erikoisjakson.

Viides tuotantokausi

MTV tiedotti maaliskuussa 2018, että Posse saa jatkoa viidennelle tuotantokaudelle syksyllä 2018. Kalle Lamberg liittyi ohjelmaan ja korvasi Laasalan.
Ohjelman jäsenet Lakko ja Herba eivät olleet suorissa lähetyksissä mukana, vaan insertti osiossa.

Kuudes tuotantokausi

Possen kuudes tuotantokausi esitettiin keväällä 2019.
Patrick Leahy

Ura

Leahy suoritti perustutkintonsa vuonna 1961 Saint Michael’s Collegessa Vermontissa. Vuonna 1964 hän valmistui juristiksi Georgetownin yliopistosta. Leahy työskenteli asianajajana kunnes hänet valittiin Chittendenin piirikunnan syyttäjäksi vuosiksi 1966–1974.
Senaattiin Leahy valittiin ensimmäisen kerran vuonna 1974. Hän oli 34-vuotias ja siten kaikkien aikojen nuorin senaattori Vermontista. Hänet on valittu jatkokaudelle seitsemän kertaa (1980, 1986, 1992, 1998, 2004, 2010 ja 2016). Leahy oli Vermontin ensimmäinen sisällissodan jälkeen kongressiin valittu demokraatti, ja hän on osavaltion ainoa demokraattinen senaattori.

Yksityiselämä

Leahy on ollut vuodesta 1962 naimisissa Marcelle Pomerleaun kanssa. Heillä on kolme lasta.
Valkoiset omenat

Juoni

Kirja kuvaa päähenkilön, Vincent Ettrichin elämää. Vincent Ettrich työskentelee mainonta-alalla, on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Hän  kuitenkin luopuu tästä kaikesta uuden rakkauden vuoksi. Pian Vincent Ettrichille tapahtuu jotakin kummallista, hän huomaa kuolleensa mutta olevansa taas elävä. Vincentille selviää pian, että hänen uusi rakkautensa, venetsialainen Isabelle Neukor on saanut hänet palaamaan henkiin. Isabelle on raskaana ja hän haluaa Vincentin pelastavan heidän syntymättömän lapsensa, Anjon.
Anjo pystyy viestimään muiden ihmisten kanssa ja kertoo olevansa universumin pelastaja. Vincentin pitäisi kertoa Anjolle joitakin elintärkeitä tietoja tuonpuoleisesta, ongelmana on kuitenkin se, että Vincent ei muista juuri mitään edellisestä elämästään, tai tuonpuoleisesta.

Vastaanotto

Romaani on saanut tunnustusta monilta tahoilta. Kirjaa ovat kehuneet muun muassa The Guardian ja San Francisco Chronicle. The Nation
kuvasi kirjaa seuraavasti: ”Carroll on maaginen realisti, joka kaivaa tiedostamattomamme uumenista syvällisiä emotionaalisia totuuksia.”
Suomessa, Toni Jerrman on kuvannut kirjailijaa seuraavasti: ”Jonathan Carrollia on kutsuttu maagis-realistisen unimaan taikuriksi, puhuvien koirien parhaaksi ystäväksi ja aikuisten satukirjailijaksi. Mikään yksittäinen titteli ei kuitenkaan riitä kuvaamaan Carrollin kirjojen mielikuvituksellisia maisemia tai rakastettavia henkilöhahmoja.”
Helsingin Jalkapalloklubi (jääkiekko)

Historia

Helsingin Jalkapalloklubin jääpallojoukkue oli noussut 1920-luvulla yhdeksi maan parhaista seuroista, ja Suomeen tullut uusi ja alkuun oudolta tuntunut laji, jääkiekko, otettiin HJK:n ohjelmaan jääpallon jälkeen seuran talviseksi kakkoslajiksi. HJK:n jääkiekkojoukkue osallistui ensimmäiseen jääkiekon SM-kilpailuun 1928. Tuleva mestari Viipurin Reipas pudotti sen jatkosta ensimmäisessä ottelussa. Seuraavana kautena 1929 HJK eteni loppuotteluun asti, missä se voitti Helsingin Palloseuran 5–1. Mestaruus oli helsinkiläisseurojen ensimmäinen jääkiekon Suomen mestaruus. 
1930-luvulle tultaessa jääkiekko oli pieni laji, eikä SM-sarjaankaan osallistunut montaa joukkuetta. HJK oli yksi Suomen jääkiekon edelläkävijöistä. Se voitti 1930-luvulla vielä kaksi mestaruutta, vuosina 1932 ja 1935.
1940-luvulle tultaessa HJK käväsi kerran Suomensarjassa pudottuaan SM-sarjasta 1947, mutta muuten se pelasi SM-sarjassa ja sijoittui yleensä sarjan keskivaiheille. 1950-luvun kausina menestys ei myöskään ollut huomattavaa, HJK oli parhaimmillaan neljäs ja pelasi välillä Suomensarjassakin. Uutta nousua HJK teki 1960-luvun alkupuolella, kärkisijoille asti se ei kuitenkaan yltänyt ja vuonna 1966 HJK putosi SM-sarjasta.
1960–1970-lukujen vaihteessa HJK alkoi panostaa jääkiekkoon merkittävästi, ja seura nousi Suomensarjakauden 1969−1970 päätteeksi takaisin SM-sarjaan kaudeksi 1970–1971. SM-sarjakausi sujui nousijalta varsin kelvollisesti, se sijoittui viidenneksi. Seuraavana kautena 1971−1972 HJK voitti alkusarjan, se oli tasapisteissä Tampereen Ilveksen kanssa. Loppusarjassa Ilves kiri kuitenkin HJK:n ohi, ja HJK saavutti hopeamitalit. Mitali jäi HJK:n viimeiseksi jääkiekkomitaliksi. 
Hopeakauden jälkeen seura joutui talousvaikeuksiin ja yhdisti voimansa Karhu-Kissojen kanssa. Seuraavana kautena 1972−1973 SM-sarjaan osallistui uusi seura Helsingin Jääkiekkoklubi. HJK:n lyhenne pysyi samana ja yhteisjoukkue sijoittui viidenneksi. Sitä seuraavana kautena 1973−1974 Jääkiekkoklubi erosi yhteistyöstä ja SM-sarjaan osallistuva joukkue pelasi Karhu-Kissojen nimellä. Kausi päättyi putoamiseen.
Agim Çeku

Agim Çeku (s. 29. lokakuuta 1960 Pećin kaupungissa Kosovossa silloisessa Jugoslaviassa) on kosovolainen sotilas ja poliitikko. Hän toimi Kosovon pääministerinä 2006-2008.
Çeku opiskeli Zadarin tai Belgradin sotilasakatemiassa ja yleni kapteeniksi Jugoslavian armeijassa. Jugoslavian hajotessa hän liittyi ensin Kroatian armeijaan ja yleni sielä kenraaliksi, ja siirtyi sitten Kosovon vapautusarmeijan UCK:n komentajaksi.
Vuonna 2009 Çeku pidätettiin, koska Serbia syytti häntä sotarikoksista Kosovon serbejä vastaan vuosien 1998-99 sodassa. Hän oli ollut aiemmin kolme kertaa pidätettynä saman pidätysmääräyksen takia.
Hajógyárisaari

Hajógyárisaari (suom. Telakkasaari) eli Óbudansaari on Tonavan saari, joka sijaitsee Óbudassa, Budapestin III osa-alueella. Saari on noin kilometrin levyinen ja viisi kilometriä pitkä, ja sen pinta-ala on 108 hehtaaria. Se oli alun perin tulville altis ranta-alue, joka erotettiin kanavalla mantereesta ja jota vahvistettiin läjittämällä kanavan kaivuumaat tulvien torjumiseksi. Saarella on säilynyt mosaiikkeja ja muita jäänteitä palatsista ajalta, jolloin saaren lähellä oli roomalainen Aquincum, Ala-Pannonian pääkaupunki.
Saarella järjestetään joka kesä Sziget (suom. Saari) -niminen rock-festivaali. Vuonna 2008 festivaalissa oli yli 300 000 kävijää.
Saarelle on suunniteltu myös suurta viihdekeskusta, johon tulisi hotelli, kasino, urheiluhalli ja konferenssikeskus.
Kakskerran vaakuna

Kakskerran vaakuna oli Kakskerran kunnan tunnus. Sen veneet viittasivat kunnan asemaan saaristokuntana, ja niiden lastina olleet tiilet kertoivat paikkakunnalla jo keskiajalla harjoitetusta tiilenlyönnistä ja niin kuljettamisesta muun muassa Turun linnan ja Turun tuomiokirkon rakentamisen tarpeisiin. Samalla vaakuna-aiheen toisto on viittaus kunnan nimeen.
Vaakunan selitys kuuluu ”kultakentässä kaksi mustaa, peräsimellä varustettua venettä hirsittäin alatusten, kummassakin venessä punainen, porraspäädyn muotoinen tiilipino.” Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja Kakskerran kunnanvaltuusto hyväksyi sen 24. syyskuuta 1956. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 5. kesäkuuta 1957.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1968, kun Kakskerta liitettiin Turun kaupunkiin.
Bariumbromaatti

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa bariumbromaatti on väritöntä tai valkoista kiteistä ainetta. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen monohydraatti (Ba(BrO₃)₂·H₂O). Kuumennettaessa monohydraattia kidevesi poistuu noin 180–200 °C:n lämpötilassa. Voimakkaammin kuumennettaessa bariumbromaatti hajoaa bariumbromidiksi ja hapeksi. Bariumbromaatti on veteen suhteellisen niukkaliukoista ja liukoisuus kasvaa lämpötilan noustessa. Laimean rikkihappoliuoksen kanssa yhdiste reagoi muodostaen bromihappoa ja bariumsulfaattia.

Valmistus ja käyttö

Bariumbromaattia voidaan valmistaa bariumhydroksidin ja bromin välisellä reaktiolla tai saostamalla bariumsuolojen liuoksesta bromaattiliuoksilla. Bariumbromaattia käytetään pääasiassa muiden bromaattisuolojen valmistukseen ja lisäksi sillä on vähäistä käyttöä korroosionestoaineena.
Kiinihappo

Esiintyminen luonnossa

Luonnossa kiinihappoa ja sen johdannaisia esiintyy muun muassa kahvipavuissa, ja sitä vapautuu papujen paahtamisen yhteydessä klorogeenihapon hajotessa, samalla muodostuu myös kahvihappoa. Lisäksi kiinihappoa on muun muassa porkkanan lehdissä, tupakan lehdissä, omenoissa, päärynöissä ja luumuissa.

Synteettinen käyttö

Kiinihappoa voidaan käyttää monien eri yhdisteiden syntetisoinnissa. Hydrokinonia voidaan valmistaa fermentoimalla glukoosista kiinihappoa, joka hapetetaan mangaanidioksidin avulla hydrokinoniksi. Influenssalääke oseltamiviirin alkuperäinen synteesi käytti lähtöaineena sikimihappoa. Kiinihappoon verrattuna sikimihappo on kuitenkin kalliimpaa ja kiinihappo on helpommin kaupallisesti saatavilla, joten tutkijat ovat kehittäneet oseltamiviirin synteesiin vaihtoehtoisen reitin, jossa käytetään lähtöaineena kiinihappoa sikimihapon sijasta.
Suomi yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1966

Ennakko-odotukset

Suomen yleisurheilun taso oli 1960-luvun alun jälkeen kääntynyt selvään laskuun, mikä heijastui myös EM-kisavalintoihin. Tampereen Kalevan kisojen jälkeen valittuun EM-joukkueeseen kelpuutettiin vain 14 mies- ja kaksi naisurheilijaa. Edustusjoukkue oli pienempi kuin kertaakaan aiemmin EM-kisahistoriassa.
Kahdeksan suomalaisurheilijaa oli kymmenen parhaan joukossa Euroopan tilastoissa, joten Suomella näytti olevan mahdollisuuksia muutamaan mitaliin. Korkeimmalla tilastoissa oli pituushypyn Suomen ennätyksen 816 hypännyt Rainer Stenius, joka lähti puolustamaan edellisten EM-kisojen hopeamitaliaan. Keihäänheitossa mitalitoiveet kohdistuivat olympiavoittaja Pauli Nevalaan ja vahvassa vireessä olleeseen Jorma Kinnuseen.

Menestys

Ensimmäistä kertaa EM-kisoissa loppukilpailuihin pääsi kahdeksan urheilijaa kuuden asemasta, joten epävirallisia mutta yleisesti käytettyjä pisteitä jaettiin nyt kahdeksalle parhaalle. Pistesijoja Suomelle kertyi kahdeksan, mutta ensimmäistä kertaa kisahistoriassa suomalaisurheilijat eivät saavuttaneet yhtään mitalia.
Lähimpänä mitali oli keihäänheitossa, jossa Pauli Nevala oli kolmantena aina viimeiselle kierrokselle asti, jolloin Unkarin Gergeley Kulcsar ohitti hänet 18 sentillä. Väinö Kuisma sijoittui kuudenneksi, mutta Jorma Kinnusen tekniikka oli täysin sekaisin ja tuloksena oli finaalin viimeinen sija hieman yli 70 metrin tuloksella.
Mitalissa kiinni kisan loppuhetkille asti oli myös 400 metrin aitajuoksija Jaakko Tuominen, joka kompuroi viimeiseen aitaan ja jäi viidenneksi. Heikkotasoisessa pituusfinaalissa Rainer Stenius oli toisena vielä kolmen kierroksen jälkeen, mutta loppukierroksilla kolme miestä meni ohi ja tuloksena oli viides sija. Maraton-juoksun seitsemänneksi sijoittunut Kalevi Ihaksi oli kärkikamppailussa mukana 37 kilometriin asti, mutta viimeisillä kilometreillä pronssisijakin karkasi puolentoista minuutin päähän. Kisojen ainoasta Suomen ennätyksestä vastasi estejuoksija Jouko Kuha, jonka aika 8.36,2 ei kuitenkaan riittänyt loppukilpailupaikkaan.
Peräjärvi (Jämsä, Sammallahti)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,9 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähi-alueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 159,7 metriä mpy.
Jäänmurtaja Voima (1916)

Jäänmurtaja Voima oli vuonna 1924 käyttöön otettu Suomen merenkulkulaitoksen jäänmurtaja.

Suomeen tulo

Alus oli alun perin Tallinnassa vuonna 1916 rakennettu ja saksalaisten vuonna 1917 kattiloilla varustama keskeneräinen Hanse-niminen jäänmurtaja.
Helsinkiläinen varustamo John Nurminen Oy osti keskeneräisen murtajan vuonna 1919 ja hinautti sen Helsinkiin. Kauppaan sisältyivät kaksi savupiippua hormeineen, runkoon asennetut höyrykattilat, viisi ankkuria, kaksi kuuden lukon ankkurikettinkiä, koko joukko pumppuja, venttiileitä ja teräksestä valettuja kansirakenteiden osia sekä laatikoittain koneenosia, pultteja ja muttereita - siis kaikkea mistä Suomessa oli tuolloin huutava puute. Aluksessa oli vain peräpotkuri, mutta sen keularuumaa rakennettaessa oli otettu huomioon mahdollisuus asentaa keulakone ja keulapotkuri.
Vuonna 1922, kun voimakas jäänmurtaja Wäinämöinen jouduttiin Tarton rauhan ehdoilla luovuttamaan Virolle, Nurminen tarjosi tätä hankintaansa valtiolle. Neuvotteluista tuli pitkät ja vaikeat. Lopulta asiantuntijoiden mielipide ratkaisi. Asiasta äänestettäessä vastustajat jäivät selvään vähemmistöön. Vuoden 1923 tulo- ja menoarvioon otettiin 17 miljoonan markan määrärahan jäänmurtaja Hansen ostamista ja kunnostamista varten. Vastaavan aluksen rakentaminen alusta asti olisi nimittäin maksanut moninkertaisen summan, eikä mikään suomalainen telakka ollut vielä valmis urakkaan. Hietalahden telakka sai tehtäväkseen aluksen rakentamisen vaatimuksia vastaavaksi, mikä merkitsi lähinnä sitä, että aluksen keula muotoiltiin uudelleen jotta siihen voitiin asentaa keulakone ja keulapotkuri.

Käyttö Suomessa

Alus oli mitoiltaan 64,2 metriä pitkä, 14,2 metriä leveä, ja sen syväys oli 5,9 metriä, uppoama 2 070 tonnia ja koneteho 4 100 hevosvoimaa, eli toiseksi voimakkain jäänmurtaja siihen asti Wäinämöisen jälkeen. Aluksessa oli hiililämmitys, täydellinen sähköistys, kallistus- ja trimmitankit sekä uutena erikoisuutena höyryllä toimiva tuhkanpoistojärjestelmä, jollainen asennettiin Sampoon vasta vuonna 1950. 
Alus sai uuden nimen Voima. Alusta pidettiin kaikin puolin hyvin onnistuneena jäänmurtajana Se liikkui erittäin ketterästi ahtojäissä ja jätti jälkeensä leveän uoman. 
Voima oli 1920-luvulla laivaston tykki- ja miinakoululaivana S-luokan torpedoveneiden jouduttua käyttökieltoon torpedovene S2:n tuhouduttua myrskyssä. Myös sotavuosina Voima oli aseistettu, vaikka se ei osallistunutkaan sotatoimiin muutamaa ilmatorjuntatapausta lukuun ottamatta.

Aluksen myöhemmät vaiheet

Alus luovutettiin Neuvostoliitolle vuonna 1944 osana sotakorvauksia. Se sai uuden nimen Malygin. Alukseen vaihdettiin 1950-luvulla öljypolttimet, ja se palveli 1970-luvulle asti, jolloin alus kaikessa hiljaisuudessa romutettiin Italiassa, jonne Neuvostoliitto vakituisesti myi poistetut työ- ja sota-aluksensa.
John W. Bricker

John W. Bricker (6. syyskuuta 1893 Mount Sterling, Ohio – 22. maaliskuuta 1986 Columbus, Ohio) oli yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko ja lakimies.
Bricker toimi Ohion osavaltion apulaisoikeusministerinä 1923–1927 ja oikeusministerinä 1933–1937. Hänet valittiin kolmesti Ohion kuvernööriksi vuosina 1939–1945. Hän oli republikaaniehdokas Thomas Deweyn varapresidenttiehdokas vuoden 1944 presidentinvaaleissa, jossa Dewey ei kuitenkaan voittanut. Vuosina 1947–1959 Bricker toimi Yhdysvaltain senaatin jäsenenä.
Matthew O’Connor

Amatööriura

O’Connor jäi ilman varausta sekä OHL:n että NHL:n varaustilaisuuksissa, minkä jälkeen hän päätti pelata USHL:ssä. Hän pelasi kaksi kautta USHL:ssä Youngstown Penguinsissa ja siirtyi sen jälkeen Bostonin yliopistoon. Kaudella 2014–2015 joukkue voitti NCAA:n mestaruuden ja O’Connor tuli valituksi NCAA:n toiseen tähdistökentälliseen.

Ammattilaisura

Vietettyään kolme vuotta yliopistossa, O’Connor onnistui herättämään usean NHL-joukkueen mielenkiinnon. O’Connor päätti jättää pelaamatta viimeisen vuoden Bostonissa ja siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Ottawa Senatorsiin toukokuussa 2015. Hänen odotettiin aloittavan kautensa AHL:ssä Binghamton Senatorsissa, mutta Ottawan maalivahti Andrew Hammondin loukkaannuttua O’Connor pysyi NHL:n puolella ja debytoi 11. lokakuuta 2015 3–1-tappiossa Montreal Canadiensia vastaan.