google/wiki40b huggingface dataset:
Nickelodeon

Nickelodeon-sarjakuvat

Nickelodeon Magazine

Nickelodeon Suomessa

Suomessa Nickelodeon oli maksullinen kanava. 1. syyskuuta 2007 Nickelodeon alkoi näkyä myös antenniverkon E-kanavanipun myötä PlusTV:n ja Canal Digitalin yksityisessä kanavapaketeissa, kunnes sen jakelu Suomessa lopetettiin vähäisestä Suomen palvelusta.
La Renga

La Renga on argentiinalainen rock-yhtye, joka perustettiin vuonna 1988. Yhtyeen ensimmäinen levytys oli vuonna 1991 julkaistu Esquivando charcos. Vuonna 2001 julkaistulla livelevyllä Insoportablemente en Vivo oli cover Neil Youngin kappaleesta Hey, Hey, My, My (Into the Black).
Kutomakone

Kutomakone on laite, jolla valmistetaan kudottuja kankaita ja tekstiilituotteita. Kutomakonetta käytetään kankaiden teollisessa valmistuksessa. Kutomakone on kehitetty vipukangaspuista. Käytännössä kangaspuiden eri toimintoja alettiin osa kerrallaan automatisoida alkaen sukkulasta. Tyypillinen kutomakonemalli 1800-luvulla oli varsikone.

Historiaa

Ennen kutomakoneen keksimistä kutomateollisuutta oli tehty yleensä käsityönä. Teollisen vallankumouksen aikana tämä teollisuuden muoto siirtyi kodeista tehtaisiin. Ensin käytettiin koneissa hyväksi vesivoimaa, sitten höyryvoimaa.
Maalaispappi, Edmund Cartwright keksi mekaaniset kangaspuut. Tämä keksintö syrjäytti käsityön koneteollisuuden tieltä.
Sonny Chiba

Sonny Chiba (alk. Sadaho Maeda, s. 23. tammikuuta 1939, Fukuoka, Japani) on japanilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan mm. elokuvista Shogun samurai (1978), The Storm Rides (1998), Kill Bill: Volume 1 (2003) ja Kill Bill: Volume 2 (2004).

Yksityiselämä

Chiba on ollut kaksi kertaa naimisissa: ensin Yoko Nogiwan kanssa vuosina 1967–1994 ja vuodesta 1995 Tamamin kanssa. Hänellä on näistä liitoista kolme lasta.
Joensuun kaupunginteatteri

Joensuun kaupunginteatteri on samalla Pohjois-Karjalan alueteatteri, ja sitä ylläpitää Pohjois-Karjalan Teatteriyhdistys ry. 
Vuosittain teatterissa on lähes 300 esitystä. Kävijämäärä vuonna 2016 oli noin 20 000. Teatterin päänäyttämönä on Eliel Saarisen piirtämän kaupungintalon juhlasali (273 katsomopaikkaa), lisäksi on pieni näyttämö (60-80 paikkaa). Myös kaupungintalon sisäpihalla on esitetty mm. Romeo ja Julia.
Vuonna 2016 teatterin vakituisen henkilökunnan määrä oli reilu 50, joista näyttelijöitä 11. Lisäksi teatteri käyttää vierailevia taiteilijoita näyttelijä-, lavastaja-,  säveltäjä-, käsikirjoittaja- ja ohjaaja. 
Joensuun kaupunginteatterin ohjelmiston pohjana on vankka kotimaisuus ja kunnianosoitus pohjoiskarjalaisuudelle, klassikkonäytelmiä unohtamatta. Teatterin ohjelmistossa on runsaasti näytelmiä lapsille sekä musiikkiteatteriesityksiä. 
Teatterin esityspaikkoja on ollut kaupungintalon remontin aikana 1990-luvulla Carelia-sali ja Salmisen sali.

Historia

Joensuun kaupunginteatteri perustettiin 1948, kun Joensuun Työväen Teatteri (per. 1912) ja Joensuun Teatteri (per. 1914) yhdistettiin.

Katsojatilastoja

Kaupunginteatterin katsojalukuja vuoden 1995 jälkeen: suurin yleisömäärä kirjattiin vuonna 1996, jolloin katsojia oli 41000. Vuonna 2003 katsojia oli 38 000. Ajanjakson pienin yleisömäärä oli vuonna 2015, jolloin katsojia oli noin 15 000. Vuoden 2017 yleisömäärä oli 17 500.

Teatterisota 1971

Joensuun kaupunginteatteri oli teatterimaailman puheenaiheena syksyllä 1971, kun teatterin johtokunnan ja teatterin henkilökunnan välille syntyi riita siitä, kuka saa päättää ohjelmistosta. Elokuussa 1971 riita johti siihen, että näyttelijät valtasivat teatterin. Teatterinjohtaja Jouko Turkka irtisanottiin, mistä seurasi näyttelijöiden lakko. Sopuun päästiin 17.9. Sen tuloksena Turkka ja uudeksi johtajaksi nimitetty Yrjö Kostermaa jatkoivat samanarvoisina johtajina.

Joensuun teatterikerho ry

Joensuun teatterikerho ry perustettiin 1. lokakuuta 1950 yhdyssiteeksi kaupunteatterin ja yleisön välille. Kerho jakaa vuosittain Veikko Jalavan suunnitteleman Jokamies-patsaan tunnustuksena jollekin teatterin henkilökuntaan kuuluvalle.
Barnesjäätikkö

Barnesjäätikkö (engl. Barnes Ice Cap) on Baffininsaarella sijaitseva suurehko lakijäätikkö. Itse saari kuuluu hallinnollisesti Kanadalle ja on osa Nunavutin territoriota.
Kreivi Nolla

Vastaanotto

Helsingin sanomien Petri Immosen mukaan teoksen näynomaisuus ei innosta, kun kerronnasta puuttuu dynamiikka, ja rinnakkaiset juonikuviot junnaavat paikoillaan. Arvostelijan mukaan rivien välistä erottuu hokema: ”Enkö olekin nokkela?”
Kirja on ollut ehdolla BSFA-, Nebula-, Hugo- ja Locus-palkinnoille.
Saarijärvi (Ruovesi, Hyyrylä)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 15,3 hehtaaria ja se on 1,2 kilometriä pitkä ja 300 metriä leveä. Se sijaitsee Kuivajärven jatkeena lovassa metsäalueen painaumassa. Järvi on pitkän ja kapean muotoinen ja vaikutelmaa lisää sen keskellä sijaitseva järven suuri saari. Saari on yli 200 metriä pitkä ja 80 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,0 hehtaaria. Saari on autio ja samoin on saaren kaakkoispuolella sijaitseva luoto . Järven rantaviivan pituus on 3,4 kilometriä ja sen rannat ovat soistuvaa metsämaata. Rannoille on rakennettu neljä vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet kantatieltä 66 haarautuvalta tieltä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Huikonjoen valuma-alueeseen (35.754) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 141,6 metriä mpy. Järveen on johdettu metsäojia sen ympäristöstä, mutta suurin vaikutus on Pirttijärven laskuojalla, joka laskee järven luoteispäähän. Tämän suo-ojan valuma-alueella sijaitsevat vielä Liutti ja Piikainlammi. Saarijärven etelärantaan laskee lisäksi viereinen lampi Mustalammi. Järven oma laskuoja lähtee sen kaakkoispäästä ja laskee 300 metrin päässä Kuivajärveen.

Historiaa

Vuoden 1957 peruskartassa on merkitty kaksi saarta, mutta nykyisissä näkyy vain suurin saari. Järvi oli tuolloinkin autio, mutta siihen oli johdettu seitsemän metsäojaa. Ensimmäinen merkki mökkien rakentamisesta näkyy vasta vuoden 1988, jossa mökki ja sen tie on painettu karttaan jälkipainoksena.
Spy vs. Spy (pelisarja)

Spy vs. Spy

Spy vs. Spy on First Star Softwaren vuonna 1984 julkaisema tietokonepeli. Se on Spy vs. Spy -pelisarjan ensimmäinen osa ja se julkaistiin alun perin Atari 400:lle, Atari 800:lle, Commodore 64:lle sekä Apple II:lle. Spy vs. Spy on innovatiivinen, kahtia jaetulla ruudulla pelattava peli, jota voi pelata yhtä aikaa kaksi pelaajaa.
Myöhemmin peli käännettiin monelle muullekin alustalle, joihin kuuluvat ZX Spectrum, Acorn Electron, BBC Micro, MSX, Amstrad CPC, Amiga, Sega Master System, Nintendo Entertainment System, Game Boy sekä Game Boy Color.

Pelaaminen

Pelaajan tarkoituksena on kerätä kaikki kentästä poistumiseen vaadittavat tavarat ennen kuin aika kuroutuu umpeen. Kummallakin vakoojalla on oma henkilökohtainen lähtölaskentaa ilmoittava ajastimensa. Kun vakooja tapetaan, hän menettää kaikki keräämänsä tavarat ja joutuu odottamaan hetken pelin ulkopuolella ajastimen yhä käydessä.

Spy vs. Spy Vol. II: The Island Caper

The Island Caper on pelisarjan toinen osa, jonka First Star Software julkaisi Atari 400:lle, Atari 800:lle, Commodore 64:lle ja Apple II:lle. The Island Caperissa valkoinen ja musta vakooja ovat joutuneet autiolla saarelle hypätessään ulos lentokoneista, joilla he pakenivat ensimmäisessä osassa. Heidän täytyy käyttää toisiaan vastaan yhä kieroutuneempia ansoja paetakseen saarelta. Tilannetta ei helpota tieto, että saaren tulivuori on purkautumassa ja tuhoamassa koko paikan. Tällä kertaa pelaajan täytyy kerätä kolme ohjuksen palaa, ennen kuin hän voi karata sukellusveneellä. Vastustajan päänmenoksi pelissä on uusia ansoja ja yksi pyssy, jonka omistuksesta vakoojat voivat kamppailla.

Spy vs. Spy Vol. III: Arctic Antics

Pelisarjan kolmannen osan Arctic Antics julkaisi First Star Software. Vakoojat ovat tällä kertaa pohjoisnavalla, jonne he pakenivat sukellusveneellä tuliperäiseltä saarelta. Taas kerran vakoojien täytyy yrittää olla toistaan ovelampia.
Pelissä on taas uusi valikoima ansoja ja muita vaaroja, kuten jääkarhuja. Uutena ideana vakoojien täytyy palata aika ajoin igluihinsa lämmittelemmään, etteivät he jäädy kuoliaiksi. Pelaajan tavoitteena on paeta raketilla ulkoavaruuteen ja sen arveltiin olevan neljännen Spy vs. Spy -pelin tapahtumapaikka, mutta peliä ei kuitenkaan koskaan tehty.

Spy vs. Spy (PS2 ja Xbox)

PlayStation 2:lle ja Xboxille julkaistu versio Spy vs. Spysta on ulkoisesti täysin erilainen kolmeen aikaisempaan peliin verrattuna. Sen on kehittänyt Vicious Cycle ja julkaissut Global Star/TDK Mediactive. Se julkaistiin vuonna 2005. Peli on toteutettu nykyaikaiseen tapaan 3D -grafiikalla. Spy vs. Spy on kahden tai moninpelissä neljän vakoojan välistä ammuskelua ja ansojen jättämistä. Yksinpelissä pelimoodivaihtoehtoina ovat story, modern ja classic. Pelissä on sarjakuvasta tuttujen mustan ja valkoisen vakoojan lisäksi myös sininen ja punainen vakooja, ja pelissä on yhdeksän eri tasoa; Mansion, Kooky Carnival, Robot Factory, Oil Rig, Haunted House, Volcano Lair, Area 51 ja Space Station. Aseita ovat mm. erilaiset dynamiitit, nuija, ritsa, moottorisaha, konekivääri ja ansat.
Simo Rouvali

Ura

Rouvali oli TPS:n oma kasvatti. Hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä kaudella 1994–1995, jolloin noin puolet kaudesta kului I-divisioonajoukkue Kiekko-67:ssä ja puolet Rouvali pelasi SM-liigaa TPS:ssä. Hän pelasi SM-liigan runkosarjassa 19 ottelua tehoin 4+1=5 ja playoffeissa viisi ottelua ilman tehopisteitä. Rouvali voitti Suomenmestaruuden keväällä 1995.
Kausi 1995–1996 oli Rouvalille ensimmäinen kokonainen SM-liigassa. Hän teki yhden kauden piste-ennätyksensä tekemällä 44 ottelussa tehot 10+11=21. Rouvalin kausi päättyi SM-hopeaan keväällä 1996. Kaudella 1996–1997 TPS pelasi myös European Hockey Leaguessa. Joukkue ja Rouvali voittivat Euroopan mestaruuden, kun TPS voitti kotonaan Moskovan Dynamon lukemin 5-2. Rouvalin kausi SM-liigassa päättyi hopeaan toisen kerran keväällä 1997.
Kaudella 1998–1999 Rouvali teki uransa toiseksi parhaat pisteet tehoilla 5+13=18 ja hän voitti keväällä 1999 toisen Suomenmestaruutensa.

Halvaantuminen

12. kesäkuuta 1999 Rouvali oli mestaruuteen päättyneen kauden jälkeen viettämässä vapaa-aikaansa Samppalinnan maauimalassa, Turussa. Hän hyppäsi pää edellä uima-altaan matalasta päästä veteen ja löi sukeltaessaan päänsä altaan pohjaan. Rouvalin selkäranka vioittui neljännen ja viidennen nikaman kohdalta, jonka seurauksena hän sai neliraajahalvauksen. Samalla Rouvalin SM-liigaura päättyi vain 23-vuotiaana.
Onnettomuuden jälkeen Rouvali kykeni liikuttamaan vain silmiään, mutta kovalla kuntoutuksella hän sai kädet toimimaan ja pystyy kelaamaan itse pyörätuoliaan. Rouvali käytti kuntoutukseensa Giselher Schalowin kehittämää rytmisdynaamista menetelmää, kunnes se kiellettiin Suomessa. Rouvali on nykyään tietokoneammattilainen.
Sideways

Juoni

Miles (Paul Giamatti), masentunut ja menestyksetön kirjailija sekä intohimoinen enologi, vie pian naimisiin menevän ystävänsä ja college-kämppäkaverinsa Jackin (Thomas Haden Church) automatkalle Santa Ynez Valleyhyn suunnitelmanaan rentouttava loma Kalifornian viinitiloja kierrellen. Jack - seurahenkisempi, mutta vain hiukan menestyneempi tv-näyttelijä - hautoo kuitenkin toisenlaista suunnitelmaa: viimeistä irtosuhdettaan ennen avioliittoa.
Parivaljakon matkaan punoutuvat pian naiset Maya (Virginia Madsen) ja Stephanie (Sandra Oh). Suhteiden syventyessä ja viinin virratessa elokuva maalaa loppua kohden yhä tarkentuvampaa kuvaa Milesin ja Jackin persoonallisuuksista, tarinoista, motiiveista, sekä heidän omasta ystävyyssuhteestaan.
Shirley Hazzard

Shirley Hazzard (30. tammikuuta 1931 Sydney, Australia – 12. joulukuuta 2016 New York, Yhdysvallat) oli Yhdysvalloissa uransa luonut australialaissyntyinen kirjailija. Hän oli naimisissa kirjailija Francis Steegmullerin kanssa vuodesta 1963 tämän kuolemaan 1994.

Elämä ja ura

Shirley Hazzardin ensimmäinen teos, kokoelma Cliffs of Fall and Other Stories, julkaistiin vuonna 1963. Vuonna 1977 novelli ”A Long Story Short” toi kirjoittajalleen O. Henry -palkinnon. Tarina oli alun perin julkaistu The New Yorker -lehdessä 26. heinäkuuta 1976.
Hazzardille myönnettiin vuonna 1980 National Book Critics Circle Award, vuonna 2003 Kansallinen kirjapalkinto ja vuonna 2004 australialainen Miles Franklin -palkinto. Hän oli American Academy of Arts and Lettersin jäsen vuodesta 1982 ja julkaisi viimeisenä romaaninaan palkitun The Great Firen vuonna 2003.
Kirjailijalla oli asunto Caprilla, Italiassa.
Hazzard kuoli 85-vuotiaana kotonaan New Yorkin Manhattanilla 12. joulukuuta 2016.
Predestinaatio

Predestinaatio eli ennaltamäärääminen on uskomus, jonka mukaan jumalat tai muut voimat määräävät ihmisen kohtalon. Kristillisessä teologiassa ennaltamääräämisopin kehitti Augustinus. Hänen mukaansa kristinuskon Jumala valitsee toiset ihmiset pelastukseen ja jättää toiset kadotukseen. Augustinuksen lisäksi kristinuskon historian merkkihenkilöistä predestinaatio-oppia on paljon puolustanut ainakin John Calvin, ja nykyäänkin predestinaatio-oppia esiintyy varsinkin kalvinismissa, mutta kalvinistit keskenäänkin kiistelevät siitä. Luterilainen kirkko ei ole omaksunut Augustinuksen niin kutsuttua kaksinkertaista predestinaatio-oppia (jonka mukaan Jumala on edeltä käsin määrännyt osan ihmisistä pelastukseen ja osan kadotukseen).

Kirkkoisät

Kirkkoisistä Augustinus oli predestinaation merkittävin kannattaja. Sen sijaan esimerkiksi Johannes Damaskolainen vastustaa predestinaatio-oppia teoksessaan Ortodoksisen uskon tarkka esitys:
»Tulee tietää, että Jumala tietää kaiken edeltä, mutta ei määrää kaikkea edeltäkäsin.  Sillä Hän tietää edeltäkäsin sen, mikä on meidän vallassamme, mutta ei määrää sitä edeltäkäsin. Sillä Hän ei halua pahan tapahtuvan, eikä pakota hyvään.»
Journalointi

Historia

IBM esitteli JFS:n (nykyisin nimellä JFS1) vuonna 1990 AIX-käyttöjärjestelmään ja myöhemmin sen toinen versio JFS2 julkaistiin AIXille, OS/2:lle ja Linuxille. Silicon Graphics esitteli XFS:n vuonna 1994 IRIX:lle ja myöhemmin myös Linuxille. Amigalle julkaistiin Smart File System vuonna 1998, mutta julkaistiin myöhemmin myös Linuxille. Ext3fs kehitettiin ext2:n laajennuksena ja on ollut tuettuna Linuxissa vuodesta 2001 lähtien. Ext4fs on kehitetty taaksepäin- ja eteenpäinyhteensopivana.
BeOSille kehitettiin BFS vuonna 1997 ja julkaistiin myöhemmin Haiku-käyttöjärjestelmälle.

Vaihtoehtoiset ratkaisut

Menetelmälle on kehitetty myös vaihtoehtoja kuten "pehmeät päivitykset" (Soft Updates).
Useat eri tahot ovat esitelleet konsepteja transaktiopohjaisista tiedostojärjestelmistä.
Haihtumattomaan muistiin tallennuksen yhteydessä tarve journaliin kirjoitukselle on vähäisempi ja on kehitetty useita vaihtoehtoja kirjoitusoperaatioiden vähentämiseen.
Joseph Joachim Alcenius

Joseph Joachim Alcenius (2. huhtikuuta 1798 Kälviä – 29. tammikuuta 1853 Helsinki) oli Turun Akatemiassa väitellyt lääketieteen tohtori.

Elämäkerta

Alceniuksen vanhemmat olivat Kälviän kirkkoherra Elias Alcenius ja Clara Moliis. Hän kävi Vaasan triviaalikoulua 1811–1816. Syksyllä 1816 hän aloitti opinnot Turun Akatemiassa, josta hän valmistui filosofian tohtoriksi 27. heinäkuuta 1823. Tämän jälkeen Alcenius keskittyi lääketieteen opintoihin ja valmistui lääketieteen tohtoriksi 20. kesäkuuta 1832. Pietarsaaren kaupunginlääkärinä Alcenius toimi jo vuonna 1826 ja ylimääräisenä lääkärinä lääkintöhallituksessa vuonna 1829. Hän teki matkoja Ruotsiin, Tanskaan, Saksaan, Sveitsiin ja Englantiin vuosina 1831–1832. Vaasan kaupunginlääkärinä hän oli 1835–1839, toimien myös linnan ja sairaalan lääkärinä. 1850-luvun alussa Alcenius matkusti Pariisiin, missä hänellä oli lääkärinpraktiikka. Alcenius ei koskaan mennyt naimisiin.
Alceniuksen opinnäyte vuonna 1819 käsitteli Suomen eläimistöä ja sen ohjasi Sadelin.
Jukka Mantere

Seurajoukkueet

Mantere valmensi miesten pääsarjassa vuosina 1976–1979 Helsingin NMKY:tä.
Kaudella 2000–2001 Mantere toimi miesten pääsarjassa Lappeenrannan NMKY:n päävalmentajana. Syyskaudella 2001 Mantere toimi kaksi kuukautta Korihaiden päävalmentajana. Kesäkuussa 2003 Mantere teki 1+1-vuotisen sopimuksen tanskalaisen BK Skjold/Stevnsgade Basketin kanssa. Hän valmensi seurassa sekä miesten että naisten maan pääsarjoissa pelanneita edustusjoukkueita.
Kesällä 2011 Mantere rikkoi Delfin Basket -turnauksessa erotuomarin fyysistä koskemattomuutta ja sai Suomen Koripalloliitolta viiden kuukauden kilpailukiellon. Vuosina 2011–2013 Mantere toimi Keravan Kori-80:ssä, aluksi naisten pääsarjajoukkueen päävalmentajana ja sittemin valmennuspäällikkönä. Talousvaikeuksista kärsinyt seura irtisanoi Mantereen huhtikuussa 2013.
Kesäkuussa 2015 Mantere teki kaksivuotisen valmentajasopimuksen I-divisioona B:ssä pelanneen Vaasan Salaman kanssa. Mantereen kontolle kuuluvat ensisijaisesti seuran valmennuspäällikkönä toimiminen, miesten edustusjoukkueen ja B-poikajoukkueen valmennus, junioritoiminnan kehittäminen ja valmentajakoulutus.

Maajoukkueet

Suomen naisten koripallomaajoukkuetta Mantere valmensi päävalmentajana vuosina 1985–1987. Vuoden 1987 EM-kilpailuissa Mantereen valmentama Suomi sijoittui 12:nneksi eli viimeiseksi. Vuosi 1987 on yhä (2015) viimeisin kerta, kun Suomi on pelannut naisten EM- tai ylemmällä tasolla. Vuonna 2006 hän toimi miesten maajoukkueen apuvalmentajana ja vuosina 2007–2008 naisten maajoukkueen apuvalmentajana. Lisäksi Mantere toimi myös sekä miesten että naisten haastajamaajoukkueiden apuvalmentajana ja 18-vuotaiden tyttöjen maajoukkueen päävalmentajana.
Esko Korhonen

Esko Uolevi Korhonen (30. huhtikuuta 1923 Helsinki – 31. maaliskuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, joka suunnitteli rakennuksia ja osittain myös asemakaavat Helsingin Roihuvuoren ja Pihlajamäen lähiöihin.
Korhonen valmistui arkkitehdiksi 1949 ja teki opintomatkoja ulkomaille. Hän työskenteli Olli Saijonmaan ja Viljo Revellin arkkitehtitoimistoissa ennen kuin meni 1951 töihin Kulutusosuuskuntien Keskusliittoon (KK), jossa hän oli asunto-osaston toimistopäällikkönä 1952–1961. Vuodesta 1961 Korhosella oli oma arkkitehtitoimisto. Myöhemmin hän toimi Helsingin asemakaava-arkkitehtina ja yleiskaava-arkkitehtina.
Korhosen ensimmäinen merkittävä suunnittelutyö oli rakennusliike Hakan 1950-luvulla Itä-Helsinkiin rakennuttama Roihuvuoren lähiö, johon hän suunnitteli asemakaavan ja useita kerrostaloja. Hän suunnitteli Roihuvuoreen 1950-luvun puolivälissä myös Suomen ensimmäisen ostoskeskuksen, joka kuitenkin toteutui vasta 1958, jolloin kuusi muuta ostoskeskusta oli ehtinyt valmistua. Korhosen päätyönä pidetään Pihlajamäkeä, jonka suunnittelussa hän oli mukana 1959–1965 ja perusti sitä varten oman toimistonsakin. Haka rakennutti kaupunginosan yhdessä kilpailijansa Saton kanssa. Korhonen suunnitteli rakennukset Hakan alueelle eli Pihlajamäen pohjois- ja koillisosaan yhdessä Sulo Savolaisen kanssa, ja he täydensivät myös Olli Kivisen laatimaa asemakaavaa. Korhonen suunnitteli myös Raahen keskustan asemakaavan ja 1976 Helsinkiin valmistuneen Pihlajamäen kirkon.
Esko Korhosen vanhempi veli Ahti Korhonen oli myös arkkitehti. Veljekset suunnittelivat yhdessä muun muassa vuonna 1952 valmistuneen As Oy Ekonomitalon Helsingin Lauttasaareen ja tekivät yhteistyötä muissakin hankkeissa.
Andreas Bergmann

Ura

Bergmannin oma pelaajaura jäi varsin vaatimattomaksi ja hän edusti 1980-luvulla saksalaisia amatööriseuroja. Hän kouluttautui liikunta- ja jalkapallo-opettajaksi ja aloitti 1989 SV Falke Steinfeldin palveluksessa liikunnanopettajana. 1994 hän siirtyi Niedersachsenin jalkapalloliiton palvelukseen opettajaksi ja 1997 Karlsruher SC:n nuorisovalmennuksen koordinaattoriksi.
Valmentajana Bergmann debytoi 2001 hampurilaisessa FC St. Paulin amatöörijoukkueen päävalmentajana. Hän luotsasi seuran II-joukkuetta kolmisen vuotta, kunnes nousi maaliskuussa 2004 seuran edustusjoukkueen päävalmentajaksi. Hän luotsasi seuraa Regionalliga Nordissa ja parhaaksi saavutukseksi jäi Saksan cupin välieräpaikka 2006. Hän sai potkut tehtävistään marraskuussa 2006.
Heinäkuussa 2007 Bergmann siirtyi Hannover 96:n organisaatioon seuran U23-joukkueen valmentajaksi. Päävalmentaja Dieter Heckingin saatua potkut elokuun puolivälissä 2009 Bergmann nousi Hannoverin edustusjoukkueen väliaikaiseksi päävalmentajaksi. Hänen johdollaan seura sai aikaan positiivisia tuloksia ja kuun lopulla seura teki hänen kanssaan kauden loppuun ulottuvan sopimuksen.  Pian tulokset lähtivät kuitenkin laskuun ja tammikuuhun mennessä Hannover oli vajonnut putoamistaisteluun. Lopulta Bergmannin tappioksi koitui 0–3 tappio Hertha BSC Berlinille tammikuussa 2010. 
Kaudeksi 2010/11 Bergmann palasi jälleen Hannoverin U23-joukkueen päävalmentajaksi.  15. syyskuuta 2011 Bergmann jätti Hannoverin ja siirtyi 2. Bundesliigan jumbosijalle juuttuneen VfL Bochumin päävalmentajaksi.  Bergmann ei onnistunut nostamaan Bochumia pois putoamiskurimuksesta ja lopulta sarjataso vaihtui 2. Bundesliigaan kauden jälkeen. Putoamisesta huolimatta Bergmann sai jatkaa päävalmentajana. Kausi 2012/13 alkoi joukkueen osalta kehnosti ja jumittui putoamisviivan alapuolelle. Lopulta Bergmann sai potkut lokakuun lopussa 2012 Bochumin kärsittyä 6–1 rökäletappion Erzgebirge Auelle. 
Kesäkuussa 2013 Bergmann aloitti 3. Ligassa pelaavan FC Hansa Rostockin päävalmentajana.  Bergmann sai potkut huhtikuussa 2014 seuran pudottua Mecklenburg-Vorpommernin aluecupista.
Riuttalammi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,0 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Se sijaitsee Riuttanevan eteläosassa Kukkula-aholla. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja sen rannat ovat suomaata. Lammen rantaviivan pituus on 600 metriä ja se on autio. Riuttanevalla kulkevalle tielle on 200 metriä matkaa.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Venehjoen valuma-alueella (35.74), jonka Enojärven valuma-alueeseen se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 150,2 metriä mpy. Siihen on johdettu ympäröivältä suolta kuivatusojia järveen. Sen laskuoja lähtee järven luoteiskulmasta ja yhtyy pian Riuttaojaan, joka laskee Enonjärven Riuttalahteen.

Historiaa

Vuoden 1957 peruskartassa järven karttanimi oli Ahvenjärvi ja siihen laski luontainen suo-oja Iso-Niskasta (kartassa Iso-Niskajärvi) ja Majalammilta (kartassa Riuttalampi) Silmäkelammin kautta. Järvien nimet on korjattu nykyisiksi vuoden 1973 karttaan.
Kotiteollisuuden diskografia

Tällä sivulla on Kotiteollisuuden diskografia.
Lankamaa

Lankamaa on keskisuuri kylä Laukaan kunnassa Keski-Suomessa. Lankamaa liitettiin Laukaan kuntaan vuonna 1967. Sitä ennen Lankamaa kuului Hankasalmen kuntaan. Lankamaan kylä rajoittuu kolmeen järveen: idässä Kynsivesi, etelässä Leivonvesi ja lännessä Kuusvesi.
Lankamaan harjualue on luokiteltu valtakunnallisesti merkittäväksi alueeksi, kun otetaan huomioon alueen geologiset, biologiset ja maisemalliset arvot sekä luonnontilaisuuden säilyneisyys. 
Lastenkirja Kappasivai-karhun seikkailut sijoittuvat Lankamaalle. Kirjasarjan on kirjoittanut Päijänne-liikkeen toinen johtohahmo Martti Muurikainen. Myös rallin nelinkertaisen maailmanmestarin Juha Kankkusen kotitila sijaitsee Mannilassa, Lankamaalla.
Lankamaalta löytyvät myös Lankavuori, Lankalahti, Lankalampi ja Lankajärvi. Lankamaalla on toimiva kyläseura. Lankamaalla on ajettu useasti Suomen rallin erikoiskoe.

Historia

Lankamaalla on ollut asutusta ainakin 1500-luvulta lähtien. Lankamaa kuului aiemmin Hankasalmen kylään, kunnes 1. tammikuuta 1967 Lankamaa liitettiin Laukaan kuntaan. Samalla Lankamaahan liitettiin osa Simunan kylästä sekä Kuusveden ranta.
Simmie Knox

Simmie Knox (s. 1935) on afroamerikkalainen taidemaalari. Hän on maalannut muun muassa viralliset Valkoinen talo -maalaukset Yhdysvaltain presidentti Bill Clintonista ja tämän vaimosta Hillary Clintonista.