google/wiki40b huggingface dataset:
Kapiteeli (arkkitehtuuri)

Kapiteeli (lat. capitulum, capitellum < caput, ’pää’) eli pylväänpää on klassisessa arkkitehtuurissa pylvään, pilarin tai pilasterin vartta leveämpi ja tavallisesti koristeellisesti muotoiltu yläosa, jonka päällä entablatuuri eli palkisto lepää.
Varhaisimmat kapiteelit ovat peräisin Egyptistä, ja niiden pohjana olivat kasviaiheet. Kapiteelilla oli huomattava merkitys antiikin kreikkalaisen arkkitehtuurin ja sittemmin roomalaisen arkkitehtuurin klassisissa pylväsjärjestelmissä, ja pylväsjärjestelmät erottaakin toisistaan helpoimmin erilaisten kapiteelien perusteella. Kreikassa käytettiin useimmiten doorilaisen ja joonialaisen pylväsjärjestelmän mukaisia kapiteeleja, ja Roomassa korinttilaisen pylväsjärjestelmän mukaisia kapiteeleja.
Kapiteeli koostui doorilaisessa ja joonialaisessa pylväsjärjestelmässä ulospäin kaartuvasta ekinuksesta ja korinttilaisessa pylväsjärjestelmässä korimaisesta kalathoksesta, sekä näiden yläpuolella kaikissa pylväsjärjestelmissä olleesta abakus-laatasta.
Avoimet oppiresurssit

Avoimet oppiresurssit (open educational resources, OER) ovat opetuksessa käytettäviä sisältöjä, joita kaikki voivat vapaasti luoda, uudelleenkäyttää, sovittaa ja jakaa. OER-termi otettiin käyttöön vuonna 2002 ja kattaa sekä oppisisällöt (kurssit, moduulit, oppimisaihiot, kokoelmat) että välineet (laatiminen, varannot, sisällönhallintajärjestelmät, verkkoyhteisöt).
OER-liikkeen merkittävin rahoittaja on Hewlett-säätiö. OER-nimikkeellä tehty kehitystyö on läheisesti FLOSS-yhteisön työssä mukana.
Ykskoivu (Padasjoki)

Maantietoa

Saari sijaitsee Hinttolanselän itäosassa ja Avainselän kaakkoispuolella ikään kuin Kelventeen jatkeena sen eteläpuolella. Se on 1,9 kilometriä pitkä, 730 metriä leveä ja sen pinta-ala on 45,9 hehtaaria . Siinä on kolme selvästi erottuvaa harjumaista niemeä, joiden suojaan jää kaksi lahtea. Pohjoisin niemi kurkottaa 600 metriä kohti Kelvennettä, missä saarien väliin jää Kirkkosalmi. Niemi on alle 50 metriä leveä ja sen kärjessä sijaitsee kummeli. Viereinen niemi on 300 metriä pitkä. Saaren eteläpäässä on vielä 550 metriä pitkä niemi, jonka sivuhaaran suojaan jää pieni lahti. Saaren niemet ovat samaa harjujaksoa, jonka muodostumia ovat etelässä Vähän-Äiniön niemessä oleva Niemistenkärki ja sen edustalla sijaitseva Niemistensaari, ja pohjoisessa oleva Kelvennen saari.  
Saaren korkein huippu yltää noin 102,5 metrin korkeuteen merenpinnasta eli se kohoaa noin 24 metrin korkeuteen Päijänteestä. Huipun länsipuolella on neljä suppaa lähes peräkkäin rivissä. Saari on kokonaan metsän peitossa ja sekä sen lounaispäässä että sen pohjoisosan lahdenpohjukassa on vapaa-ajan asunnot. Niiden välille on karttoihin piirretty polku. Kummankin asunnon lähellä on saaressa heikkarannat. Saaren yli kulkee Asikkalan ja Padasjoen välinen kuntaraja, joka jakaa saaren kummallekin lähes puoliksi. Ykskoivun ympärillä kulkee neljällä eri suunnalla veneväylät.

Luontoarvoja

Lähes koko saari muodostaa yhtenäisen luonnonsuojelualueen, joka kuuluu Päijänteen kansallispuistoon. Suojelualueen ulkopuolelle on rajattu kummatkin yksityiset kiinteistöt eli sekä pohjoispään niemet ja niiden välinen lahdenpohjukka että lounaispään niemennokka. Kansallispuiston alueet muodostavat yhden Natura 2000-alueen Päijänteen alueen (10 857 hehtaaria, FI0335003).

Historiaa

Saaren koillispäässä sijaitsee pronssikautinen asuinpaikka, jonka kulttuurimaannos on koekuopituksessa todettu noin 20 senttimetriä paksuksi. Yhdestä kuopasta löytyi keramiikkaa sirpaleina. Astia on tekstiilikeramiikkaa.
Sinijalkasuula

Tuntomerkit

Sinijalkasuula on rakenteeltaan muita suulalajeja hieman kevyempi ja sillä on pitkä, suippeneva pyrstö ja pitkä, suippo nokka. Sukupuolet ovat samannäköiset. Linnun selkäpuoli, on ruskea. Nokka ja silmänympärykset ovat sinertäväntummanharmaat. Pää on vaalea ja siinä on ruskeita raitoja. Vatsapuoli on vaalea. Nuoren linnun pää on ruskeampi kuin vanhempien lajitovereiden. Linnun keskipituus on noin 80 cm täysikasvuisena. Linnun tunnistaa helposti sinisistä räpyläjaloista.

Levinneisyys

Laji pesii trooppisilla ja subtrooppisilla saarilla Meksikon ja Etelä-Amerikan Tyynen valtameren puoleisella rannikolla Peruun saakka, sekä Galápagossaarilla.

Ravinto

Sinijalkasuulat syövät lähes yksinomaan kalaa.

Pesintä

Laji pesii yhdyskunnissa, mielellään eristyneillä saarilla. Sinisiä räpylöitä näytellään soidinmenoissa ja niitä käytetään hyväksi myös munien hautomisessa. Lintu pesii lähes paljaalle maalle, eikä pesäkuopassa ole juurikaan muuta ainesta.
Jorma Jalava

Jorma Jalava (4. heinäkuuta 1910 Vihti – 12. toukokuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen kauppatieteiden maisteri. Hän toimi osuustoiminnan parissa ja oli Kulutus­osuus­kuntien Keskusliiton pääjohtaja 1962–1975. Hän oli Työväen Arkiston puheenjohtaja 1967–1977.
Operaatio Mongoose

Operaatio Mongoose (suom. mangusti, englanniksi tunnetaan myös nimellä Cuban Project) oli yleisnimitys Yhdysvaltain presidentin John F. Kennedyn 30. marraskuuta 1961 alulle panemille CIA:n peiteoperaatioille. Presidentti antoi luvan Fidel Castron Kuuban ja sen kommunistihallinnon vastaisille ankarille salaisille toimille. Operaatiota johti ilmavoimien prikaatikenraali Edward Lansdale.
Operaation tavoitteena oli "auttaa Kuubaa kukistamaan kommunistihallinto" mukaan lukien sen johtaja Fidel Castro, tähtäimenä oli "kansannousu, joka voisi tapahtua Kuubassa lokakuussa 1962". Yhdysvaltalaiset politiikantekijät halusivat myös nähdä "uuden hallituksen, jonka kanssa Yhdysvallat voisi elää rauhassa".
Kun hankkeen piti huipentua lokakuussa 1962, Kuuban ohjuskriisi oli pahimmillaan. Kriisin aikana Yhdysvallat ja Neuvostoliitto ajautuivat ydinsodan partaalle. Operaatio Mongoose lopetettiin 30. lokakuuta 1962.
Canon de 155 C Mle 1915 St. Chamond

Canon de 155 C Mle 1915 St. Chamond on ranskalaisen St. Chamondin tykkitehtaan valmistama raskas haupitsi, joita Suomi osti aikanaan 24 kappaletta Ranskasta. Ne toimitettiin maaliskuun 1940 alkupäivinä Suomeen. Alun perin haupitsi oli suunniteltu vientiä varten, mutta sen pääasialliseksi käyttäjäksi tuli ensimmäisen maailmansodan aikana Ranskan maa-armeija. Haupitseja valmistettiin Ranskassa kaikkiaan vain 360. Suomen ostamat haupitsit osoitettiin Raskas patteristo 8:lle, mutta niitä ei ehditty käyttää ennen talvisodan aselepoa. Jatkosodassa tykeillä ammuttiin 42 094 laukausta, mikä tekee laukausten määräksi 24 haupitsia kohden keskimäärin miltei 1 754 laukausta.
Suomeen ostettiin Saksasta samankaltaisia sotasaalishaupitseja Canon de 155 C Mle 1917 Schneidereita 151 kappaletta kolmessa erässä. Nillä kyettiin ampumaan 9,0 km:n asemesta 11,0 km:n kantamalla.
Canon de 155 C Mle 1915 St. Chamond:n putken pituus on 17,8 kertaa kaliiperi (L/17,8) ja massa 3 040 kg. Ammuksen lähtönopeus on 265 m/s –367 m/s ja kääntökulma ± 2,7 astetta. Tykin korotus on –5 astetta ... +40 astetta ja suurin kantama 6,9 km –9,0 km. Ammuksen massa on 43,0 kg –43,5 kg.

Museohaupitseja

Ainakin yksi Canon de 155 C Mle 1915 St. Chamond on Suomen Tykistömuseossa ja toinen Salpalinja-museoalueella, kolmas Artjärven Vuorenmäen alueella päällikön talon pihalla. Artjärven haupitsin osti Artjärven kunta 1993 Lievestuoreelta puolustusvoimien varikolta.

Muuta

Suomessa Canon de 155 C Mle 1915 St. Chamond:sta on käytetty merkintää 155 H/15 eli 155 mm:n haupitsi vuosimallia 1915. Nykyään Suomen puolustusvoimissa merkinnän vuotta tarkoittava osa ei tule valmistusvuodesta, vaan Suomen puolustusvoimien käyttöönottovuodesta, esimerkiksi 155 K 98, missä 155 tarkoittaa 155 mm kaliiperia, "K" kanuunaa ja "98" käyttöönottovuotta 1998.
155 mm:n raskaita haupitseja käytettiin Ranskassa divisioonan tykistönä 1940 siten, että neljä tykkiä muodosti patterin ja kolme patteria patteriston.
Ukkokauniainen

Koko ja ulkonäkö

Ukkokauniainen on 24–32 mm pitkä ja samalla Euroopan kookkain jalokuoriaislaji. Kuoriainen on muodoltaan pitkulaisen soikea ja melko litteä. Pohjaväri on pronssinhohtoisen tumma ja peitinsiivissä on epäsäännöllisen muotoisia pitkittäisiä painaumia, joiden pohjat ovat ruskean kuparinhohtoiset ja tiheään pisteiset. Vatsapuoli on tumman kullanhohtoinen ja siellä on tupsuittain kasvavia vaaleita karvoja.
Toukan syömäjälki puuaineksessa on noin senttimetrin levyinen litteä käytävä, joka on täynnä tiiviisti pakkautunutta purua. Kotelo-ontelo on vähintään 2 cm:n pituinen ja voi sijaita syvällä puun sisällä. Aikuisten kuoriaisten ulostuloaukot puun rungolla ovat soikeita, vähintään senttimetrin levyisiä ja ne saattavat säilyä tunnistettavina yli 100 vuoden ajan.

Levinneisyys

Ukkokauniaisen levinneisyys ulottuu Länsi-Euroopasta ja Italiasta Siperiaan ja Iraniin. Pohjoismaissa lajilla on yksi esiintymä Norjassa Telemarkin maakunnassa sekä useampia Ruotsissa Ångermanlandin maakunnassa. Lisäksi siitä on tuore yksittäishavainto Hälsinglandin maakunnasta. Suomessa viimeisimmät havainnot lajista on tehty Taipalsaaresta vuonna 1953 ja sen jälkeen Nurmeksesta vuonna 1983. Nykyisin ukkokauniaisen katsotaan hävinneen Suomesta. Ruotsissa se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi.
Ruotsin havaintojen sijainnin vuoksi lajia kannattanee etsiä Suomessa sopivista elinympäristöistä Pohjanlahden rannikkoseuduilta.

Elinympäristö ja elintavat

Ukkokauniaisen toukkakehitys tapahtuu kuolleiden mäntyjen rungoissa, joiden tulee olla riittävän kookkaita, kuorettomia ja maahan kaatuneita. Toukat elävät kelottuneen rungon kovassa pintapuussa ja niiden kehitys kestää 3–6 vuotta. Aikuiset kuoriaiset lähtevät liikkeelle heinä-elokuussa, talvehtivat, ja jatkavat elämäänsä vielä seuraavana vuonna toukokuulta heinäkuulle. Lajin elinympäristöjä ovat etenkin avoimet mäntymetsät, joissa on hiekkainen maaperä. Ruotsissa nykyinen esiintymä on kallioalueiden lakimetsissä.
Kreikkalais-roomalainen paini

Kreikkalais-roomalainen paini on painin muoto, jossa vastustajasta ei saa ottaa otetta lantion alapuolelta. Se onkin kreikkalais-roomalaisen ja vapaapainin merkittävin ero. Lajia harrastavat huipputasolla vain miehet.

Historia

Kreikkalais-roomalaisen painin nimi tulee siitä, että sen uskottiin noudattavan sitä painimisen tyyliä, jota antiikin ajan sotilaat harjoittivat. Todellisuudessa antiikin olympiakisoissa käyty paini eli pale oli väkivaltaisempi laji, aivan kuten antiikin Rooman painikouluissa ja myös Colosseumilla käydyissä otteluissa käytetty painin muoto. Nykyajan kreikkalais-roomalaisena painina tunnettu paini on kehitetty 1800-luvun ranskalaisesta sirkuspainista. Alkuperäinen kreikkalainen paini onkin liikkeiltään lähempänä nykyistä vapaapainia kuin kreikkalais-roomalaista versiota. Suurimmat erot vapaapainiin palessa ovat tahallisen kuristamisen ja kivuntuoton salliminen.
Ensimmäisissä nykyaikaisissa olympialaisissa Ateenassa vuonna 1896 painittiin pehmitetyn maan päälle levitetyllä öljykankaalla. Myöskään painoluokkia ei vielä tuolloin ollut. Painin ensimmäinen olympiavoittaja oli saksalainen Carl Schumann. Ensimmäiset MM-kisat järjestettiin vuonna 1905. Kansainvälinen painiliitto UWW perustettiin vuonna 1912. Nykyään painiliitolla on 162 jäsenmaata.
Sittemmin painialustana ryhdyttiin käyttämään lujaa puuvillakangasta, josta käytettiin nimitystä molski (engl. "moleskin", myyrännahka). Molskin pintarakenne aiheutti painijoille usein palovammoja ja se oli myös vaikea puhdistettava, minkä vuoksi painijat saivat jalkoihinsa paiseita. 1960-luvulta molskien tilalle tulivat nykyiset PVC-muoviset matot.
Gilf el-Kebir

Gilf el-Kebir on ylänkö, joka levittyy Egyptin ja Libyan välisen eteläisen rajan molemmin puolin. Ylängön löysi ja nimesi egyptiläinen prinssi Kamal El Din Hussein vuonna 1926. Ylänkö on hiekkakiviaavikkoa. Unkarilainen tutkimusmatkailija ja maantieteilijä László Almásy löysi aavikolta luolan, jossa on kalliopiirroksia ajalta jolloin alue oli vehreää savannia. Luola sai nimen Uimareiden luola. Luolan löytäjän tarina on tullut monelle tutuksi elokuvasta Englantilainen potilas.
Ferrokelataasi

Ferrokelataasi tai protoporfyriiniferrokelataasi on lyaaseihin kuuluva entsyymi, joka katalysoi rauta-ionien kelatoitumista protoporfyriini IX:n ja tuotteena muodostuu hemimolekyyli. Ferrokelataasia tavataan kaikista monissa aitotumaisissa eliöissä ja eräissä bakteereissa. Ferrokelataasin EC-numero on EC 4.99.1.1.

Rakenne ja toiminta

Rakenteeltaan ferrokelataasi on kahdesta samanlaisesta alayksiköstä koostuva dimeeri. Ihmisen entsyymin molekyylimassa on 80–84 kDa. Eläinten lisäksi ferrokelataasia tavataan muun muassa kasveissa ja bakteereissa. Entsyymi on kiinnittynyt mitokondrioiden sisäkalvoon. Aitotumaisten eliöiden ferrokelataasi sisältää koentsyyminään raudan ja rikin muodostaman klusterin ja on siis rauta-rikkiproteiini. Bakteereilla osa ferrokelataaseista sisältää tämän klusterin, osa ei. Osa bakteerien ferrokelataaseista on rakenteeltaan monomeerejä. 
Ferrokelataasi hyväksyy substraateikseen protoporfyriini IX:n lisäksi myös eräitä muita porfyriinejä kuten hematoporfyriinin, mesoporfyriinin ja deuteroporfyriinin. Raudan lisäksi entsyymi voi liittää porfyriineihin myös jonkin muun metalli-ionin esimerkiksi koboltin tai sinkin. Ferrokelataasi katalysoi metalli-ionin ja porfyriinin pyrrolirenkaiden typpiatomien välisten sidosten muodostumista. Jotta sidos metalliatomin välille muodostuu, katalysoi entsyymi rakenteen muutoksen porfyriinimolekyylissä ja rakenne muuttuu tasomaisesta hieman taipuneeksi. Tämän jälkeen entsyymi katalysoi ionin ja porfyriinin välisten sidosten muodostumista ja viimeinen vaihe on kahden protonin vastaanottaminen porfyriinimolekyyliltä. Hemiryhmä on ferrokelataasin inhibiittori ja hemin määrä säätelee entsyymin aktiivisuutta. Muita entsyymin inhibiittoreita ovat raskasmetallit kuten lyijy ja elohopea.
Ferrokelataasin puutteellinen toiminta johtaa porfyrioihin kuuluvaan harvinaiseen sairauteen erytropoieettiseen protoporfyriaan. Tässä sairaudessa protoporfyriini IX:ää kertyy elimistöön. Tämä molekyyli aiheuttaa auringonvalon vaikutuksesta happiradikaalien muodostumista, mikä ilmenee auringonvalon aiheuttamana allergisina iho-oireina. Tauti voi aiheuttaa myös maksan toimintahäiriöitä. Tauti periytyy autosomien välityksellä.
Prahan kevät

Prahan kevät (tšek. Pražské jaro) oli poliittisesti liberaali ajanjakso kommunistisessa Tšekkoslovakiassa, joka alkoi 5. tammikuuta 1968 ja päättyi 21. elokuuta 1968 Varsovan liiton miehitettyä maan. Tšekkoslovakialaiset olisivat halunneet rakentaa inhimillisempää ja modernimpaa sosialismia, mutta hanke kaatui Neuvostoliiton johdon vastustukseen ja lopulta maan miehitykseen.

Poliittiset vaatimukset

Prahan kevään pääarkkitehtina toimi Alexander Dubček, joka noustuaan valtaan aloitti välittömästi toimenpiteet poliittisten uudistusten tekemiseksi. Sananvapaus, talouden desentralisaatio ja stalinismin aikaisten poliittisten vainojen uhrien rehabilitoinnit olivat uudistajien tärkeimpiä tavoitteita. Tšekkoslovakian yhtenäisvaltion muuttaminen Tšekin ja Slovakian liittovaltioksi oli myös asialistalla.

Reaktiot miehitykseen

Länsi-Euroopan kommunistiset puolueet tuomitsivat Neuvostoliiton toiminnan. Suomessa suhtautuminen Prahan tapahtumiin edisti kansandemokraattisen liikkeen kahtiajakautumista Neuvostoliiton toiminnan tuominneeseen enemmistöön ja neuvostomieliseen oppositioon eli taistolaisiin, jotka tukivat miehitystä. Kommunistisen puolueen jako oli kuitenkin alkanut jo vuosia aiemmin. Länsimaissa ei reagoitu virallisesti juuri lainkaan miehitykseen, mutta erilaiset kansalaisjärjestöt ottivat siihen voimakkaasti kantaa. Suomessakaan ei annettu virallisia kannanottoja asiasta.

Prahan kevään jälkeen

Uudistusmielinen linja sai jatkua heikentyneenä vielä talven yli huhtikuuhun 1969, kunnes vallan otti Neuvostoliitolle mieluisa ehdokas, Gustáv Husák. Hän käynnisti ”normalisaationa” tunnetun prosessin, joka jatkui aina vuoteen 1989 asti.
Ljubov Jegorova

Ljubov Ivanovna Jegorova (ven. Любовь Ивановна Егорова, s. 5. toukokuuta 1966 Seversk) on venäläinen entinen maastohiihtäjä, jonka uran parhaat vuodet ajoittuivat 1990-luvun alkupuoliskolle.
1991 MM-hiihdoissa Val di Fiemmessä Jegorova voitti kaksi kultamitalia, 30 kilometrillä ja viestissä. Hän jatkoi hyviä otteitaan 1992 Albertvillen olympiakisoissa, joissa voitti kolme kultamitalia (15 km, takaa-ajo ja viesti) sekä kaksi hopeaa (5 km ja 30 km). 1993 MM-hiihdoista oli tuomisina yksi viestikulta, hopea ja kaksi pronssia. Samaisena vuonna hän voitti myös hiihdon maailmancupin kokonaiskilpailun.
1994 Lillehammerin olympiakisoissa Jegorova voitti kultaa 5 kilometrillä, takaa-ajossa ja viestissä sekä yhden hopean. Urheilusaavutustensa ansiosta Boris Jeltsin myönsi Jegorovalle korkeimman mahdollisen Venäjän kansalaiselleen myöntämän arvonimen, Venäjän federaation sankarin tähden.
1997 MM-hiihdoissa Norjan Trondheimissa Jegorova hiihti voittoon 5 kilometrillä, mutta jäi kiinni kielletyn Bromantan-piristeen käytöstä ja menetti kultamitalinsa. Hänelle langetettiin kahden vuoden kilpailukielto.
Kärsittyään kilpailukieltonsa Jegorova palasi takaisin kilpaladuille, mutta ei enää kyennyt nousemaan entisaikojen tasolleen. Arvokisoissa hän hiihti vielä 2002 Salt Lake Cityn olympialaisissa ja oli parhaimmillaan 10 kilometrillä viides. Hän lopetti uransa ennen 2003 Val di Fiemmen MM-hiihtoja jouduttuaan erotetuksi maajoukkueesta, koska ei ollut osallistunut Venäjän joukkueen karsintakilpailuna pidettyyn Venäjän mestaruuskilpailujen 30 kilometrin hiihtoon.
Mitt hjärta är ditt

Myöhempi arvostus

Vuonna 2009 Mitt hjärta är ditt pääsi mukaan kirjaan Tusen svenska klassiker, johon koottiin tuhat Ruotsissa julkaistujen kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja tv-ohjelmien klassikkoa.
Mika Saukkonen

Mika Saukkonen (s. 3. kesäkuuta 1966 Kouvola) on suomalainen urheilutoimittaja. 
Saukkonen aloitti vuonna 1994 MTV3-kanavan Tulosruudun toimittajana ja uutistenlukijana. Hän oli ensin toimittajana kaukalon laidalla ja myöhemmin juontajana sekä selostajana sunnuntaisin esitetyssä Hockey Night -ohjelmassa, jossa näytettiin jääkiekon SM-liigan otteluita. Saukkosen aisaparina toimi läpi lukuisten vuosien Timo Jutila.
Hockey Night lopetettiin vuonna 2005, minkä jälkeen Saukkonen on jatkanut Tulosruudun urheilutoimittajana. Hän selostaa yhä jääkiekkoa sekä yleisurheilua MTV3-kanavalla, joka on hankkinut lähetysoikeudet muun muassa Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuiden ja jääkiekon Mestarien liigan näyttämiseen. Saukkonen kirjoittaa myös jääkiekkoaiheisia kolumneja MTV3:n Internet-sivuille.
Saukkonen suoritti varusmiespalveluksensa Lahden Urheilukoulussa ja on sotilasarvoltaan alikersantti. Saukkonen on koulutukseltaan luokanopettaja.
Keskimatkojen juoksijana Saukkonen saavutti SM-hopeaa 4 × 1 500 metrin viestijuoksussa vuonna 1989 Kouvolan Urheilijain joukkueessa sekä nuorten sarjoissa yhdeksän SM-mitalia.
Helmut Donner

Helmuth Donner (s. 15. elokuuta 1941) on entinen itävaltalainen korkeushyppääjä.
Donner karsiutui Rooman 1960 olympialaisten korkeushypyssä tuloksella 195 cm. Hän voitti Itävallan mestaruuden vuosina 1959, 1960, 1961, 1963, 1964 ja 1965. Hän paransi Itävallan ennätystä tulokseen 196 cm vuonna 1959, ja 8. elokuuta samana vuonna Wienissä hän ylitti ensimmäisenä itävaltalaisena kaksi metriä. Vuonna 1960 hän ensin sivusi maansa ennätystä ja sitten paransi sen tulokseen 201 cm. Vuonna 1962 hän ylitti 202 cm ja vuonna 1963 lopullisen ennätyksensä 203 cm, joka säilyi Itävallan ennätyksenä elokuuhun 1971 saakka.
Keski- ja itä-malaijilais-polynesialaiset kielet

Keski- ja itä-malaijilais-polynesialaiset kielet on malaijilais-polynesialaisten kielten laajin alaryhmä kielten määrässä laskettuna. Siihen kuuluu yli 700 kieltä, joita puhutaan Indonesiassa, Papua-Uudessa-Guineassa, Itä-Timorissa ja lukuisilla Tyynenmeren saarilla. Kieliryhmä jaetaan keskimalaijilais-polynesialaisiin kieliin, joka sisältää muun muassa timorilaisten kielten ja keskimolukkilaisten kielten alaryhmät, sekä itämalaijilais-polynesialaisiin kieliin, johon kuuluu muun muassa laaja oseanialaisten kielten alaryhmä.
Lukujärjestelmä

Lukujärjestelmä tarkoittaa kokonaisvaltaista tapaa, jolla luvut sanotaan, kirjoitetaan tai koodataan. Muinaisina aikakausina ihmiset ovat keksineet lukuisia erilaisia tapoja ilmaista lukumääriä. Nykyinen laajalle levinnyt tapa käyttää 10-kantaista kantalukujärjestelmää ja paikkamerkintää ei ole tälläkään hetkellä ainoa tapa esittää lukuja, mutta se lienee tehokkain ja monikäyttöisin esitystapa.
Lukujärjestelmät vaihtelevat aikakausien, etnisten ryhmien, kielten ja tilanteiden mukaan. Esimerkiksi ranskalainen nimeää tietyt lukusanat eri tavalla kuin hän muodostaa ne numeroilla. Englantilainen saattaa käyttää matematiikassa desimaalijärjestelmää, mutta mittaustulosten käsittelyssä hän voi siirtyä käyttämään duodesimaalijärjestelmää. Tietokoneiden ohjelmoijat saattavat käyttää kolmea kantalukujärjestelmää rinnakkain.

Numerosymbolien lisääminen ja karsiminen

Nykyaikaisia piirteitä ovat pienten additiivisesti muodostettujen numeroiden korvaaminen yksittäisillä numerosymboleilla. Kreikkalaisten attikalaiset luvut olivat additiivisesti muodostettuja ja korvattiin myöhemmin joonialaisilla luvuilla. Esimerkiksi attikalainen luku ΔΔΠII (10 + 10 + 5 + 1 + 1) eli 27 kirjoitettiin myöhemmin joonialaisesti κζʹ (20 + 7). Jokainen luku 1-9 merkittiin eri numerolla, joten I → α, II → β, III → γ, IIII → δ, Π → ε, ΠI → ϝ, ΠII → ζ, ΠIII → η ja ΠIIII → θ. Kymmenluvut saivat vielä omat kirjaimet ι(10), κ(20), λ(30), μ(40), ν(50), ξ(60), ο(70), π(80) ja ϟ(90). Sadoille 100, 200,..., 900 annettiin loput aakkosista ja tuhannet 1000, 2000,... merkittiin taas α, β,...
Joonaialaisilla numeroilla oli omaksujansa muun muassa armenialaissa, heprealaisissa ja intialaisissa. Ainakin joonialaisia ja intialaisia lukujärjestelmiä kehitettiin edelleen karsimalla tuhansia, satoja ja kymmeniä merkitsevät numerot ja käyttämällä vain numeroita 1-9 paikkamerkinnän turvin.

Lukusanat

Kielissä saattaa olla jäänteitä vanhoista lukujärjestelmistä, vaikka lukujärjestelmä olisi vaihtunutkin. Englannissa lukusanat "eleven" ja "twelve" poikkeavat muista lukusanoista "thirteen", "fourteen" ja niin edelleen. Nämä ovat jäänteitä 12-järjestelmästä, joita monet englantilaiset mittayksiköt edelleen seuraavat. Lukusana 11 tarkoittaa suomeksi "yksi jäljellä" ja 12 "kaksi jäljellä", jolla tarkoitettiin jäljellä olevien sormien lukumäärää joka puuttui kaikkien 10 sormen jälkeen. 
Ranskan kielessä on säilynyt piirteitä 20-järjestelmästä. Seitsemääkymmentä pienemmät lukusanat noudattelevat kymmenjärjestelmää, mutta lukusanat 70–99 muodostetaan poikkeavasti. Luku 70 on ranskaksi "soixante-dix" (60 + 10), 80 "quatre-vingt" (4•20) ja 90 "quatre-vingt-dix" (4•20 + 10). Englannissa oli vielä keskiajalla käytössä saksista lainattu "score" (20) ja Raamatun King James -versiossa sanotaan "three-score years and ten" tarkoittaen 70 vuotta.
Iain Banks

Elämä

Banks opiskeli englantia, filosofiaa ja psykologiaa Stirlingin yliopistossa Skotlannissa. Huhtikuussa 2013 hän kertoi verkkosivullaan sairastavansa syöpää, jonka parantamisesta ei juuri ole toiveita. Banks kuoli sappirakkosyöpään 9. kesäkuuta 2013.