google/wiki40b huggingface dataset:
Linnunpelätin (Marvel Comics)

Historia

Ebenezer Laughton syntyi New Yorkissa ja varttui alkoholistiäitinsä kasvattamana. Äiti hakkasi poikaansa humalapäissään, mutta antoi tälle myöhemmin lahjoja. Ebenezer oppi että rangaistusta seurasi yleensä palkinto ja alkoi provosoida äitiään saadakseen lahjoja. Vartuttuaan hän ryhtyi sirkustaiteilijaksi. Hän ryhtyi kahlekuninkaaksi ja erikoistui harjoittamaan notkeuttaan. Myöhemmin hän auttoi Rautamiestä pidättämään pakeneva pahantekijä. Laughton kuitenkin päätti ryhtyvänsä rikolliseksi ja aloitti menestyksekkään uran murtovarkaana ottaen sitä ennen itselleen identiteetin Linnunpelättimenä. Laughton työskenteli yksin – lukuun ottamatta häntä seuraava kesyä korppilaumaa, jotka toimivat tavaroiden kantajina ja mahdollisena harhautuksena. Laughton kuitenkin liittoutui Kreivi Nefarian luoman lyhytaikaisen superroistoryhmittymän kanssa yhdessä Ankeriaan, Piikkisian, Kasvimiehen ja Yksisarvisen kanssa. Kapteeni Amerikka ja Haukka kuitenkin voittivat ryhmän. Linnunpelätin kuitenkin pakeni vankilasta ja vangittiin jälleen toistuvasti. Ainaiset paot vankilasta suistivat hänet lopulta hulluuteen. Laughton halusi nyt aiheuttaa surua muille ihmisille ja tappaa näitä järjettömästi. Aaveajaja kuitenkin asettui vastustamaan Linnunpelätintä ja seuranneessa taistelussa Linnunpelätin lävistyi omaan talikkoonsa. 
Salaperäinen velho Stern kuitenkin herätti Linnunpelättimen, jolloin tästä tuli elävä kuollut. Aaveajaja hyökkäsi Linnunpelättimen kimppuun kuitenkin uudelleen ja seuranneessa taistelussa tämä kuoli. Tällä kertaa Mustasydän herätti Linnunpelättimen ja usutti tämän ruumiittoman hengen riivaamaan ihmisiä. Aaveajaja karkotti olennon jälleen helvettiin, josta Linnunpelätin nousi henkiin vielä kerran tuntemattomista syistä johtuen. Hän ahdisteli seksuaalisesti eräitä panttivankeja, kun Haukka vangitsi Linnunpelättimen. Myöhemmin Hämähäkkimies ja Ukonnuolet taistelivat Linnunpelätintä vastaan tämän paettua Lautalta.

Sisällissota

Linnunpelätin on yksi Paroni Zemon palkkaamista superroistoista, joiden tehtävä on metsästää rekisteröinnistä sankareita ja rikollisia Sisällissodan tapahtumien aikana. Yhdessä Elektron, Liekehtijän ja Virvatulen kanssa kolmikko iski Kameleontin käskystä Hämähäkkimiestä vastaan, mutta hävisivät sankarille.

Voimat ja varusteet

Linnunpelätin erittää mutatoitunutta feromonia, joka vaikuttaa uhrin adrenaliinia muodostaviin rauhasiin noin kuuden metrin säteellä hänestä. Tämä aikaansaa paniikinomaista käyttäytymistä, joka vastaavasti vaikuttaa Linnunpelättimen omaan hormonituotantoon ja tekee hänestä yliluonnollisen voimakkaan, nopean ja kestävän. 
Linnunpelätin on myös mestarillinen kahlekuningas ja rankan treenamiseen jälkeen miltei yliluonnollisen notkea. Hänellä on myös laaja tietämys lintujen koulutuksesta. 
Linnunpelätin kantaa usein mukanaan talikkoa, jolla hän taistelee vastustajiaan vastaan.

Videopelit

Linnunpelätin esiintyy Ghost Rider – aaveajaja-elokuvasta tehdyssä videopelissä pomohahmona.
Kuusikarvajalka

Koko ja ulkonäkö

Keskikokoinen yöperhonen, jonka naaraat ovat selvästi koirasta kookkaampia ja sävyltään vaaleampia. Siipien pohjaväri on harmaanruskea, naaraalla vaaleanharmaa ja etusiiven poikki kulkee selvästi kahdesta kolmeen mustan- tai tummanruskeaa poikkijuovaa, joista uloimmainen on selvästi mutkitteleva. Sen ja siiven ulkoreunan välissä on vaalea poikkijuova. Siiven ulkoreunan ripsissä vuorottelevat vaaleat ja tummat alueet. Takasiivet ovat harmaanruskeat ja niissä on himmeä, tumma keskitäplä. Siipiväli on naaraalla 47–56 mm, kun koiraat jäävät 38–45 mm kokoon.
Toukka on vihreä ja hyvin pitkäkarvainen. Sen kyljillä ja selässä on mustavalkoiset pitkittäisjuovat. Jaokkeissa 4–7 on kellanruskeat karvatupsut, joiden sivut ovat valkoiset. Pään sivuilla on pitkät, mustat, eteenpäin osoittavat karvatupsut ja jaokkeessa 11 pitkä keltainen perätupsu. Toukka kasvaa 32–42 mm pitkäksi.

Levinneisyys ja lentoaika

Kuusikarvajalka on taigalaji, jota tavataan varsin harvinaisena Keski-Euroopassa yleistyen pikkuhiljaa itää ja pohjoista kohti. Idässä levinneisyys ulottuu Venäjän poikki aina Japaniin saakka ja pohjoisessa Ruotsin ja Suomen keskiosiin. Suomessa kuusikarvajalka elää Kokkola-Lieksa-linjan eteläpuolella. Perhoset lentävät kesäkuun lopulta elokuun alkuun.

Elinympäristö ja elintavat

Kuusimetsien laji, jolla ei ole mainittavaa vaellustaipumusta. Se on yleensä esiintymiseltään paikoittainen mutta joinakin vuosina huomattavan runsaslukuinen. Naaraat aloittavat lennon illan hämärtyessä, mutta koiraat vasta lähellä keskiyötä. Koiraat myös lentävät valolle, naaraat erittäin harvoin ja naaraiden arvellaan oleskelevan pääasiassa korkealla latvustoissa. Koiraat etsivät naaraita naaraan tuottamien feromonien tuoksun perusteella, mutta ne tulevat myös tuhkakarvajalkanaaraiden luokse, joten feromonin tuoksu ei ole kovin lajityypillinen.
Naaras munii 130–200 munaa muutaman kymmenen munan ryhminä kuusien oksille, ilmeisesti pääasiassa latvustoon. Toukat kuoriutuvat parin viikon sisällä ja viettävät ensimmäisen vuorokauden täysin paikoillaan ja syömättä. Pienet toukat voivat levittäytyä tuulen mukana muihin seudun puihin. Toukat talvehtivat keskenkasvuisina kaarnankoloissa ja voivat kantautua joulukuusien mukana sisätiloihin. Luonnossa niitä tapaa harvoin. Toukat ovat täysikasvuisia touko-kesäkuun vaihteessa ja koteloituvat löyhän kotelokopan sisään oksille.

Ravintokasvi

Toukka elää ensisijaisesti metsäkuusella (Picea abies), mutta siitä on havaintoja myös siperianlehtikuuselta (Larix sibrica) ja jopa katajalta (Juniperus communis).
Feromonipyydys

Tarkkailupyydykset

Perusvälineet feromonipohjaiseen tarkkailuun ovat houkutusaine, pyydys ja paikka mihin pyydys laitetaan sekä riittävät tiedot tarkkailtavan hyönteisen biologiasta. Tarkkailupyydyksillä on neljä tarkoitusta: lennon alun määrittäminen, aikuisten esiintymisajan mittaaminen, levinneisyyden kartoittaminen sekä runsauden vaihtelun arvioiminen.
Tarkkailupyydysten malli vaihtelee suuresti, joka vaihtelee eri hyönteisten ominaisuuksien mukaan. Malli vaihtelee telttatyypeistä erilaisiin suppilo- tai purkkityyppeihin. 
Pyydyksen sijainnilla voi olla merkittävä vaikutus saaliin edustavuuden kannalta. Sopivasti sijoitettu pyydys voi antaa riittävän kuvan tuholaisen esiintymisestä alueella.
Feromonipyydyksiä käytetään hedelmäpuiden, marjapensaiden ja vihannesten tuholaisten tarkkailuun, esim. omenakääriäinen, herukkakoi ja hernekääriäinen.
Charles-Ferdinand Ramuz

Henkilöhistoria

Ramuzin isä oli liikemies, mutta poika perehtyi hänen omistamallaan maatilalla myös maataloustyöhön ja talonpoikaisväestöön. Valmistuttuaan yliopistosta Ramuz toimi lyhyen aikaa opettajana, ennen kuin muutti Pariisiin, jossa hän julkaisi ensimmäiset teoksensa. Hänen uransa kirjailijana kehittyi kuitenkin varsinaisesti vasta, kun hän oli palannut takaisin Sveitsiin.
Ramuz on kuvattu 200 Sveitsin frangin setelissä, joka otettiin käyttöön vuonna 1996.

Kirjallinen tuotanto

Ramuz julkaisi ennen muuta romaaneja, mutta myös päiväkirjamuistiinpanonsa, sekä toimitti ranskalaisen runouden antologian. Hänen teoksiaan ovat muun muassa seuraavat:
Charles Westmoreland

Charles Westmoreland on kuvitteellinen hahmo televisiosarjassa Pako. Hahmoa näyttelee Muse Watson.

Taustaa

Westmoreland on 1970-luvun lentokonekaappari, joka tunnettiin nimellä D. B. Cooper. Hän kaappasi tuolloin lentokoneen ja hyppäsi siitä viisi miljoonaa dollaria mukanaan jättäen kuitenkin jälkeensä joitakin johtolankoja, jotka johtivat hänen pidätykseensä. Näihin kuului muun muassa kuolemantuottamus.
Westmorelandin hahmon ensitehtäviin kuuluu Michael Scofieldin neuvominen vankilan ”säännöissä”. Aluksi Michael yrittää saada Charlesin mukaan pakoon ja myöntämään, että hän todella on D. B. Cooper, mutta joka kerta Charles kielsi sen, kunnes hän sai tietää, että hänen tyttärensä on sairaalassa ja sairastavan ruokatorvensyöpää. Tyttärellä on elinikää vain kaksi viikkoa, eikä Charlersin ole mahdollista vierailla sairaalassa, vain hautajaisiin meno sallitaan. Heti tiedon jälkeen hän vihdoin paljastaa olevansa oikea D. B. Cooper, jotta hänkin pääsee mukaan pakoon ja tapaamaan tytärtään. Pakopäivänä Cooperille sattuu vakava vahinko, kun hän tappelee vartiopäällikkö Brad Bellickin kanssa ja saa kylkeensä lasinpalasen. Kun he ovat pakenemassa sairastuvan kautta, hän kaatuu ja kertoo Scofieldille, että hän ei pysty tulemaan mukaan ja paljastaa samalla varastamiensa rahojen olinpaikan ja todellisen summan. Summan luultiin olevan 1,5 miljoonaa dollaria, mutta oikea summa onkin viisi miljoonaa dollaria.
Filmidosimetri

Filmidosimetri on ydinlaitoksissa, sädehoitolaitoksissa ja röntgenosastoilla käytetty yksinkertainen dosimetri eli henkilökunnan saaman ionisoivan säteilyannoksen seurantalaite.
Laite on yksinkertaisesti neulalla tai nipistimellä virka-asun rintataskuun kiinnitettävä muovikotelo, joka sisältää palasen mustavalkoista filmiä. Filmissä on eri herkkyisiä säteilyherkkiä alueita, jotka on sijoitettu numeroidun mitta-asteikon muotoon. Filmit vaihdetaan ja kehitetään määräajoin. Säteily vaikuttaa valottavasti filmiin, ja kehitetyn filmin asteikosta nähdään kuinka paljon kyseinen henkilö on saanut säteilyä: filmi on tummunut kyseiseen asteikkolukuun asti. Määrätyn yhteisrajan täyttymisen jälkeen kyseinen henkilö saa ns. säteilylomaa eli palkallista sairauslomaa.
Ydinvoimaa hyödyntävissä laitoksissa, kuten voimaloissa tai ydinkäyttöisissä laivoissa, dosimetrit vaihdetaan kerran viikossa. 
Vastaavia dosimetrejä käytetään myös sädehoitoa antavissa laitoksissa. Näissä dosimetrejä on eri laatuisia: suurienergiaista säteilyä tuottavissa paikoissa kuten gammakamera- tai kobolttikanuuna-pisteissä käytetään erityisesti niihin suunniteltuja dosimetrejä. Samoin säteileviä potilaita, esimerkiksi radiojodia saaneita, käsittelevällä henkilökunnalla on omat dosimetrinsä, joissa on erityinen säteilylle herkkä näyttöosa: se muuttaa väriään kun säteilyannos ylittää määrätyn rajan.   
Maineikkaassa dokumenttielokuvassa Atomic Café ydinkoealueelle ydinräjähdyksen jälkeen lähetettäville sotilaille annetaan myös filmidosimetrit - tosin kertomatta jää noteerattiinko niiden näyttämää millään tavoin. Elokuvan kriitikot väittävät, että sotilaiden kohtalo olisi ollut myöhemmin "hyvin syöpäinen".
Lauri W. Pääkkönen

Lauri Vilho Pääkkönen (16. lokakuuta 1865 Hankasalmi – 6. syyskuuta 1939 Viipuri) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija. Hän käytti nimimerkkejä Lassi, L.V.P. ja L.W.P:nen.
Pääkkönen kävi 1890-luvulla opintomatkalla Venäjällä ja palattuaan kiersi opettamassa huopikkaiden tekoa eri puolilla Savoa ja Kajaanissa sekä Heinolassa.
Pääkkönen oli opettajana ja koulun johtajana Högforsin kansakoulussa Karkkilassa yhdessä vaimonsa Katri Pääkkösen kanssa 1903–1918.
Apollinari Vasnetsov

Apollinari Mihailovitš Vasnetsov (ven. Аполлина́рий Миха́йлович Васнецо́в; 6. elokuuta (J: 25. heinäkuuta) 1856 Rjabovo Vjatkan kuvernementissä - 23. tammikuuta 1933 Moskova) oli venäläinen taidemaalari ja graafikko, jonka veli on tunnetumpi Viktor Vasnetsov. Hän oli erikoistunut näkymiin Moskovan keskiaikaisesta historiasta.
Vasnetsov oli taidemaalari ja graafikko. Hän ei koskaan saanut akateemista taidekoulutusta. Hän opiskeli vanhemman veljensä Viktor Vasnetsovin johdolla, joka oli kuuluisa venäläinen taidemaalari. Vuodesta 1882 Apollinari Vasnetsov ja veljensä Viktor Vasnetsov asuivat ja työskentelivät Abramtsevossa, jossa hän sai vaikutteita Vasili Polenovilta. Vuosina 1898-1899 hän matkusteli ympäri Eurooppaa. Venäjän luonnon eeppisten maisemien lisäksi hän loi oman tyylinsä historiallisen maisemamaalaustyylinsä historiallisen ja arkeologisen tiedon perusteella. Hänen maalauksensa esittävät visuaalisen kuvan keskiaikaisesta Moskovasta. Hän oli Vaeltajien jäsen vuodesta 1900 alkaen ja Keisarillisen taideakatemian akateemikko vuodesta 1900. Hän oli yksi Mir iskusstvan perustajista ja ohjaajista.
Pikkuplaneetta 3586 Vasnetsov, jonka löysi neuvostoliittolainen astronomi Ljudmila Žuravljova vuonna 1978, on nimetty Viktor ja Apollinari Vasnetsovin mukaan.
Rauman ammattiopisto

Historia

Rauman valmistava ammattikoulu aloitti ammattiin valmistavan koulutuksen Raumalla vuonna 1945. Vuonna 1962 ammattikoulu siirtyi vuonna 1960 perustetun Rauman ammattikoulun kuntainliiton omistukseen ja muuttui samalla yleiseksi ammattikouluksi. Rauman ammattikoulun kuntainliitto purettiin 31.12.1994, jolloin oppilaitos siirtyi Rauman kaupungin omistukseen, missä se aloitti nimellä Rauman ammatti-instituutti ja vaihtui vuonna 2003 Rauman ammattiopistoksi.

Toimintojen siirtyminen Länsirannikon Koulutus Oy:lle

Rauman ammattiopiston toiminnot siirtyivät Länsirannikon Koulutus Oy:lle 1.1.2010, kun Porin ammattiopisto, Rauman ammattiopisto, Porin aikuiskoulutuskeskus (PAKK) ja Länsi-Suomen aikuiskoulutuskeskus (INNOVA) yhdistyivät. Länsirannikon Koulutus Oy:n toimintanimi on WinNova.
Jymy

Jymy oli 1970–luvulla ilmestynyt sarjakuvalehti. Se julkaisi pääasiassa amerikkalaista underground-sarjakuvaa. Keskeisiä piirtäjiä oli mm. Robert Crumb ja Jay Lynch. Jymy ilmestyi vuosina 1973–1975. Päätoimittajana oli aluksi Pekka Gronow ja myöhemmin Kari Kantalainen.
Kirsikkaperhonen

Koko ja ulkonäkö

Pohjaväriltään oranssinpunainen perhonen. Etusiiven etureunassa on kolme tummaa laikkua, joiden värit ovat aivan keltaista tai kellanvalkoista etureunaa lukuun ottamatta punaiset. Lisäksi siiven keskiosassa on neljä laajaa tummaa laikkua. Takasiivet ovat tyvestä saakka oranssinpunaiset ja niiden etureunassa on tumma täplä. Molempien siipien ulkoreunoissa on ohut, tumma reunus ja takasiivessä reunuksessa on sinisiä täpliä. Siipiväli 53–69 mm.
Vaikka kirsikkaperhonen muistuttaa kuviointinsa puolesta nokkosperhosta, se on helppo tunnistaa selvästi suuremman kokonsa ja oranssimman värityksensä perusteella. Lisäksi takasiiven tyvi on oranssinpunainen, kun se nokkosperhosella on tumma. Samoin kirsikkaperhosen voi sekoittaa isonokkosperhoseen.

Levinneisyys ja lentoaika

Kirsikkaperhosen levinneisyysalue käsittää alueen Pohjois-Afrikasta ja Länsi-Euroopasta Venäjälle ja Vähän-Aasian kautta Himalajalle. Pohjois-Euroopassa lajia tavataan vakituisena vain Skandinavian eteläosissa.
Suomessa kirsikkaperhonen on erittäin harvinainen vaeltaja, jota on tavattu satunnaisesti etelärannikon tuntumassa. Sillä on kuitenkin saattanut olla vakituinen kanta Ahvenanmaalla ja Uudellamaalla 1930- ja 1940-luvuilla. Kaakkois-Suomessa on tavattu talvehtineita yksilöitä 1980-luvulla.
Lentoaika on kesä- ja heinäkuusta lähtien syksyyn yhtenä sukupolvena. Perhoset jatkavat lentoaan talvehtimisen jälkeen keväällä.

Elinympäristö ja elintavat

Kirsikkaperhonen elää valoisassa metsämaastossa, puutarhoissa ja pihapiireissä. Laji talvehtii aikuisena.

Ravintokasvi

Kirsikkaperhosen toukan ravintokasveja ovat pajut, haapa, jalavat, kirsikat ja muut hedelmäpuut.
Robert Nanteuil

Robert Nanteuil (1623–1678) oli ranskalainen kuparipiirtäjä. Nanteuil oli arvion mukaan 1600-luvun Ranskan merkittävin muotokuvakaivertaja. Toimiessaan Ludvig XIV:n hovitaiteilijana hän kaiversi arvossapidettyjä muotokuvia. Nanteuilin ansioista Ludvig XIV antoi vuonna 1660 ediktin, jonka vaikutuksesta kuparinpiirrännästä tuli Ranskassa ammattikuntasäännöksistä riippumaton "vapaa taide." Hänen töitään on yli 200. Aiheina ovat mm. Ludvig XIV, Mazar ja Colbert, jotka Nanteuil kuvasi monta kertaa. Myös pastellimaalaajana Nanteuil jonkin verran työskenteli.
Dawn of the Black Hearts

Kappale- ja esittäjätietojen virheellisyys

Joissakin albumin julkaisuissa kappale- ja esittäjätiedot ovat osittain virheelliset: tällöin neljän viimeisen kappaleen väitetään olevan äänitettyjä Lillehammerissa ja että niissä laulaisi Maniac. Tämä ei kuitenkaan pidä paikkaansa.
Risteymä

Risteymä eli hybridi tai bastardi on biologiassa kahden perimältään erilaisen eliöyksilön jälkeläinen. Sillä voidaan tarkoittaa heterotsygoottia eli eriperintäistä hedelmöitynyttä munasolua tai siitä kehittynyttä yksilöä, joka on saanut kahdelta vanhemmaltaan vähintään yhden alleeliparin suhteen erilaiset perintötekijät. Yleensä risteymällä viitataan kuitenkin lajiristeymään, jossa kahteen läheiseen lajiin kuuluvat yksilöt saavat jälkeläisen. Eri populaatioihin, rotuihin tai kasvilajikkeisiin kuuluvien yksilöiden jälkeläisiä kutsutaan myös risteymiksi. Myös eri sukuihin kuuluvien lajien välillä on tavattu risteymiä.

Lajiristeymä

Lajiristeymiä esiintyy silloin, kun samassa elinympäristössä elää kahden toisilleen läheisen lajin edustajia, jotka riittävässä määrin muistuttavat toisiaan erehdyttääkseen yksilöt parittelemaan keskenään ja joilla usein mahdollisiin soidinmenoihin liittyy useiden yksilöiden välistä kilpailua. Yleensä eri lajit eivät voi lisääntyä keskenään, koska isolaatiomekanismit estävät sen. Vain tietyissä tapauksissa munasolu voi hedelmöittyä, ja useimmiten syntyvä jälkeläinen on steriili. Steriiliys johtuu vanhempien erilaisesta kromosomimäärästä, jolloin jälkeläisellä on kromosomeja vanhempiensa keskiarvon verran, esimerkiksi hevosen (64 kromosomia) ja aasin (62 kromosomia) risteymällä muulilla on 63 kromosomia. Ylimääräinen kromosomi ei löydä itselleen paria meioosissa, jolloin meioosi epäonnistuu, eikä lisääntymiseen tarvittavia toimivia sukusoluja voi syntyä.
Risteymien ulkonäössä on yleensä piirteitä kummastakin vanhemmasta. Toisinaan niillä on kuitenkin emolajeista poikkeavia ominaisuuksia; esimerkiksi leijonan ja tiikerin risteymä liikeri on huomattavasti kookkaampi kuin kumpikaan kantalaji.
Ihminen aiheuttaa risteymiä hyötyeläinten ja -kasvien jalostuksessa. Tällöin on usein tarkoituksena kahden lajin, rodun tai lajikkeen parhaiden ominaisuuksien yhdistäminen. Kasvinjalostuksessa risteyttämällä synnytetään uusia lajikkeita, joiden kukinto tai lehdet ovat erilaiset. Usein lajikkeiden jalostushistoria on niin monimutkainen, että lajikkeet voidaan luokitella vain tiettyihin sukuihin. Nämä suvut eivät siis jakaudu lajeihin.
Jaakko Seppänen

Jaakko Leonard Seppänen (8. elokuuta 1881 Oulu – 28. helmikuuta 1938 Oulu) oli suomalainen kirkkoherra, rovasti ja maalaisliiton kansanedustaja.
Seppäsen vanhemmat olivat merimies Jakob Seppänen ja Maria Joutsen (Borggård). Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1901 ja suoritti Helsingin yliopistossa teologian erotutkinnon 1906. Seppänen vihittiin papiksi 1906. 
Seppänen oli saarnaajana Inkerinmaalla Kupanitsan seurakunnassa 1903–1904 ja Vilppulan kirkkoherran apulaisena 1906–1910. Hän toimi Kivijärven vt. kirkkoherrana 1910–1912 ja oli Haapajärven kappalaisena 1912–1925 ja Rovaniemen kirkkoherrana 1925–1938. Seppänen oli myös maanviljelijänä. Hän sai rovastin arvon 1933. 
Seppänen oli kansanedustajana 1922–1927 edustaen Oulun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli myös Haapajärven kunnanvaltuuston puheenjohtajana. 
Jaakko Seppänen oli naimisissa vuodesta 1906 Laina Maria Krankin kanssa.
Kirby-palkinto

Kirby-palkinto, joka tunnetaan myös Jack Kirby -palkintona on vuosina 1985-1987 Amazing Heroes -lehden jakama palkinto, joka jaettiin saavutuksista sarjakuvan alalla. Sen loi Dave Olbrich. Palkinto oli nimetty käsikirjoittajana ja piirtäjänä tunnetun Jack Kirbyn mukaan ja sen jakoivat sarjakuvan ammattilaiset.
Vuonna 1987 palkinnon jako lopetettiin, kun Olbrich ja Amazing Heroesin kustantaja Fantagraphics Books eivät päässeet yksimielisyyteen palkinnon omistamisesta. Riita sovittiin lakkauttamalla Kirby-palkinto ja perustamalla kaksi uutta, keskenään kilpailevaa sarjakuvapalkintoa, jotka olivat Harvey-palkinto ja Eisner-palkinto.
Mari Velin

Elämä ja tuotanto

Mari Velinin isä oli kirjailija Erkki Ahonen. Mari Velin on asunut Karkkilassa 1960-luvulta lähtien. Hän on aiemmin työskennellyt perheensä maatilalla Karkkilan Haavistossa ja sittemmin opettajana peruskoulussa. Perheeseen kuuluvat aviomies ja kaksi aikuista lasta.
Elias-kirjailijasivuston haastattelussa Mari Velin kertoo kirjoittaneensa läpi elämänsä. ”Runot uusintuvat, vaihtavat väriä ja muotoa moneen kertaan. Karsin ja pelkistän. Aiheet tulevat itsestään esille prosessissa, joka on enemmän kielen kuin teeman tähden.” Velinin 1990-luvulla julkaistut kokoelmat saivat hyvän vastaanoton. Vuonna 2008 julkaistiin unkariksi suomalaisten naisrunoiljoiden kokoelma Mikor felébredtem, nyár volt (r), jossa mukana myös Mari Velin. Velin on ollut järjestämässä Karkkilassa runotapahtumia yhteistyössä Karkkilan kulttuuriyhdistys Lyytin kanssa.
Ovako Imatra

Ovako Imatra Oy Ab on imatralainen terästehdas, joka valmistaa pyörö-, neliö- ja lattaterästankoja. Imatran tehdas kuuluu vuodesta 2018 japanilaiseen suurteräsyritykseen Nippon Steel & Sumitomo Metal sen suomalaisena tytäryhtiönä.

Suomalainen Ovako-aika

Terästeollisuudessa tapahtui 1960-luvulla voimaskasta teknologista kehitystä. Tässä tilanteessa Vuoksenniskan Imatran tehdaskin erikoistui terästuotannossaan. Nimi "Ovako" tuli käyttöön 1969, kun imatralainen Vuoksenniska ja Fiskars yhdistivät terästuotantoaan. Wärtsilästä tuli Ovakon osaomistaja vuonna 1972. Työntekijöitä vuonna 1973 oli hieman yli 3 000. Tuotantoa oli lähes 497 000 tonnia terästä ja 144 000 tonnia harkorautaa.
Imatran terästehtaan lisäksi suomalaiseen Fiskarsin ja Wärtsilän silloin omistamaan Ovako Oy:hyn liitettiin vuonna 1979 joukko Länsi-Uusimaalla sijainneita rautateollisuuden tuotantolaitoksia eli Taalintehdas, Billnäs, Koverhar ja Åminnefors sekä Turun harkkorautatehtaan ollessa myös aiemmin jo Vuoksenniskan tuotantoyksikkönä. Turun yksikkö lopetettiin 35 toimintavuoden jälkeen vuonna 1978.

Osana ruotsalaista Ovakoa

Suomalainen Ovako ja ruotsalainen SKF Steel fuusioituivat vuonna 1986 Ovako Steel -nimiseksi yhtiöksi. Siitä irrotettiin seuraavana vuonna 1987 Länsi-Uusimaan yksiköt Imatran terästehtaan jäädessä ainoaksi suomalaiseksi terästuotantoyksiköksi.
Vuonna 1991 Imatran tehtaasta muodostui Imatra Steel Oy, kun ruotsalainen AB SKF ja suomalainen Wärtsilän seuraajayhtiö Metra Oy jakoivat silloisen Ovako-konsernin. Henkilöstöä terästehtaalla työskenteli noin 600. Metallitelaketjut kuuluivat Imatra Steel -yhtiöön Fiskarsin osan perintönä. Tämä liiketoiminta siirrettiin vuonna 1993 osaksi Loimaalla toimivaa OFA Oy:tä.
Vuonna 2005 perustettiin uusi Oy Ovako Ab, jonka omistukseen Wärtsilä Oyj siirsi Imatra Steel Oy:n. Myöhemmin yhtiön nimi Ovako-konsernissa muutettiin muotoon Ovako Imatra Oy Ab. Vuonna 2006 omistajayhtiöt myivät Ovakon osakekannan kahdelle hollantilaiselle sijoitusyhtiölle ja saksalaiselle teräsalalla toimivalle Pampus-yhtiölle (Pampus Industrie Beteiligungen GmbH & Co. KG.). Vuodesta 2010 omistaja on pääomasijoitusyhtiö Triton. Triton ei kuitenkaan ostanut niitä Ovakon osia, jotka valmistavat valssilankaa ja jännepunoksia eli pitkiä erikoisterästuotteita. Työntekijöitä Imatran tehtaalla oli vuonna 2010 noin 600. Imatran tehtaan tuotanto vuonna 2016 oli 190 000 tonnia erikoisterästä.

Osaksi japanilaista suurteräsyhtiötä

Omistusjärjestelyiden viimeinen vaihe tapahtui keväällä 2018, jolloin japanilainen suurteräsyritys Nippon Steel & Sumitomo Metal osti teräsyhtiö Ovakon. Tässä järjestelyssä Imatran tehdas on japanilaisyhtiön suomalainen tytäryhtiö.
Sysop

Sysop (engl. System Operator) on nimitys BBS-järjestelmän ylläpitäjälle. Sysop on purkkinsa valvoja. Useimmiten purkki on oma ja henkilökohtaisella tietokoneella. Järjestelmässä ollut käyttäjä pystyi yleensä kutsumaan Sysoppia reaaliaikaiseen chat-keskusteluun.
Joissakin BBS-ohjelmistoissa Cosysop on tarkoitettu Sysop:in apulaiseksi hieman vähemmin oikeuksin.
Sysopin tehtäviin kuuluu järjestelmän (niin laitteiston kuin ohjelmiston) ylläpito. Laitteiston hallinnan ongelmakenttiä ovat laiterikot kuten dial-up-modeemien rikkoontumiset (esimerkiksi salaman vaikutuksesta) ja kiintolevyjen rikkoutumiset. Ohjelmistopuolen ylläpidon suurimpia tehtäviä on uusien BBS-ohjelmistoversioiden asentaminen.
Käyttäjänhallinta on yksinkertaisimmillaan uusien käyttäjien hyväksymisestä aina monitahoisiin sosiaalisiin suhteisiin painottuvaa hallintaa. Sysop valvoo omaa purkkiaan, hyväksyy uusia käyttäjiä sekä epää tai laskee huonosti käyttäytyvien käyttäjien oikeustasoa.
Sysopin tehtäviin kuuluu myös tiedostojen lisäys ja poisto tiedostoalueilta, jos tehtävää ei ole delegoitu muille. BBS:n tiedotteiden eli bulletiinien ylläpito kuuluu myös Sysopille.