Mikko Koivu

Ammattilaisuran alku Turun Palloseurassa

Koivu pelasi jääkiekkouransa alussa TPS:n juniorijoukkueissa. 17-vuotiaana hän siirtyi TPS:n edustusjoukkueeseen, jossa myös hänen isoveljensä Saku Koivu pelasi 1990-luvun alkupuolella. Tulokaskaudellaan 2000–2001 Koivu pelasi runkosarjassa 21 ottelua, joissa hän teki yhden syöttöpisteen. TPS voitti kauden päätteeksi SM-kultaa kolmatta kertaa peräkkäin, mutta Koivu ei pelannut pudotuspeleissä.
Kesän 2001 NHL-varaustilaisuudessa Minnesota Wild varasi Koivun NHL:ään ensimmäisen kierroksen kuudentena varauksena. Koivu pelasi kuitenkin vielä kaudet 2001–2004 SM-liigassa. Toisella SM-liigakaudellaan 2001–2002 Koivu pelasi 48 runkosarjaottelua tehopistein 4+3=7. Pudotuspeleissä Koivu pelasi 8 ottelua tehoin 0+3=3. TPS ylsi pronssiotteluun, jonka HPK voitti lukemin 1–0. Kaudella 2002–2003 Koivu pelasi 37 runkosarjaottelua tehoin 7+13=20 ja seitsemän pudotuspeliottelua tehoin 2+2=4. TPS ei kuitenkaan päässyt mitalipeleihin, ja mestaruuden voitti kauden päätteeksi Tampereen Tappara.
Viimeinen SM-liigassa vietetty kausi oli Koivulle menestyksekäs. Hän teki runkosarjan 45 ottelussa tehopisteet 6+24=30 ja nousi joukkueen johtaviksi pelaajiksi seuran päävalmentajaksi hankitun isänsä Jukka Koivun luotsatessa TPS:n runkosarjavoiton kautta finaaliin. Finaalisarjassa Oulun Kärpät kuitenkin voitti TPS:n otteluvoitoin 3–1.

NHL-uran ensimmäiset kaudet Minnesota Wildissä

Neljän SM-liigakauden jälkeen Koivu suuntasi Minnesota Wildin organisaatioon. Kaudella 2004–2005 NHL:ssä oli kuitenkin työsulku, minkä vuoksi Koivu pelasi koko kauden AHL:ssä farmijoukkue Houston Aerosissa opetellen pienen kaukalon peliä. Koivu pelasi 67 runkosarjaottelua pistein 20+28=48. Pudotuspeleissä Koivu pelasi viisi ottelua, joissa hänen ainoat tilastomerkintänsä olivat yksi maali sekä yksi kahden minuutin jäähy.
Koivu debytoi NHL:ssä kaudella 2005–2006 ja pelasi 64 runkosarjaottelua keräten tehopisteet 6+15=21. Wild ei kuitenkaan edennyt pudotuspeleihin. Koivu pelasi NHL:ssä vaativan valmentajan Jacques Lemairen alaisuudessa ja tulokasvuosi oli lupaava.
Varsinaisen NHL-läpimurtonsa Koivu teki kaudella 2006–2007 pelattuaan 82 runkosarjaottelua tehopistein 20+34=54. Minnesota eteni pudotuspeleihin, joissa se pelasi kuitenkin vain viisi ottelua Anaheim Ducksin pudotettua joukkueen jatkosta otteluvoitoin 4–1 ja edettyä lopulta Stanley Cup-mestaruuteen.
Kaudella 2007–2008 Koivu toimi Wildin varakapteenina mutta pelasi ainoastaan 57 runkosarjaottelua. Vähäisen pelimäärän taustalla oli loukkaantuminen syksyllä 2007 Vancouver Canucksin ruotsalaispuolustaja Mattias Öhlund murrettua Koivun sääriluun tahallisella mailaniskulla. Koivun tehopisteet runkosarjassa olivat 11+31=42. Lisäksi hän teki Wildin seurahistorian ennätyksen antamalla neljä maalisyöttöä yhdessä ottelussa 18. lokakuuta 2008 Florida Panthersia vastaan pelatussa ottelussa. Lisäksi 30. lokakuuta pelatussa ottelussa veljekset Mikko ja Saku Koivu kohtasivat ensi kertaa NHL-jäillä Montreal Canadiensin kohdatessa Minnesotan. Kyseessä oli ensimmäinen kerta NHL:ssä, kun vastakkain pelaavien seurojen veljekset kohtasivat toisensa omien seurojensa kapteeneina. Pudotuspeleissä Koivu pelasi kuudessa ottelussa tehoin 4+1=5.
Koivu pelasi kaudella 2008–2009 79 runkosarjaottelua ja nousi Wildin tärkeimmäksi hyökkääjäksi. Hän pelasi jälleen keskushyökkääjänä nopealle laiturille Marián Gáboríkille. Wildin GM Doug Risebrough kuvasi Koivua joukkueen moottoriksi. Kauden loppupuolella Koivu loukkasi polvensa, mitä ennen oli kuitenkin ehtinyt tehdä tehopisteet 20+47=67.

Wildin vakituisena kapteenina (2009–)

Kaudella 2009–2010 Koivu valittiin Minnesotan seurahistorian ensimmäiseksi vakituiseksi kapteeniksi. Ennen tätä Wildissa oli käytetty kiertävän kapteenin vastuun järjestelyä, jossa kapteeni valittiin aina kuukaudeksi kerrallaan, joskin toimikausia oli mahdollista olla useampi perätysten. Ennen tätä Minnesotalla oli ollut 22 kapteenina toiminutta pelaajaa. Wildin uusi toimitusjohtaja Chuck Fletcher kertoi Koivun olevan NHL:n kolmen parhaan puolustavan sentterin joukossa. Koivu teki kaudella runkosarjassa uransa ennätyspisteet 22+49=71 ja pelasi ykkösketjussa yhdessä Martin Havlátin ja Andrew Brunetten kanssa. Koivu osoittautui Wildin kasvoiksi ja erinomaiseksi erikoistilannepelaajaksi; hän teki 28 pistettä ylivoimalla ja oli Wildin tärkein alivoimapelaaja. Koivua ei kuitenkaan valittu ehdolle parhaan puolustavan hyökkääjän Frank J. Selke Trophyn saajaksi, mitä monet hämmästelivät. Minnesota Wildin toimitusjohtaja Fletcher sanoi Koivun olevan hänen mielestään liigan aliarvostetuin pelaaja ja samaa mieltä oli myöhemmin myös kanadalainen tv-selostaja Gord Miller. Wild jäi kaudella pudotuspelien ulkopuolelle toisen kerran peräkkäin.
Heinäkuussa 2010 Koivu solmi Minnesotan kanssa seitsemän vuoden jatkosopimuksen, joka päättyy kauteen 2017–2018. Sopimuksen arvo oli 47,25 miljoonaa dollaria eli noin 36,6 miljoonaa euroa ja kyseessä oli tuolloin kaikkien aikojen suurin NHL-seuran ja suomalaispelaajan välinen sopimus.
Kaudella 2010–2011 Koivu pelasi runkosarjassa 71 ottelua tehoin 17+45=62. Koivun kausi kuitenkin päättyi helmikuussa sormimurtumaan, jonka hän sai yrittäessään blokata laukausta. Koivun loukkaantuminen paljasti joukkueen riippuvuuden kapteenistaan: hänen poissaolonsa heikensi peliä, joka kuitenkin parani Koivun palattua. Minnesota ei kaudella päässyt pudotuspeleihin.
Koivu jatkoi 2011–2012 Wildin kapteenina ja keulakuvana. Hän sai ketjukaverikseen tunnetun maalintekijän Dany Heatleyn kun Martin Havlát myytiin pois. Minnesota Wild aloitti kauden hyvin johtaen joulukuussa jopa koko liigaa. Koivu kutsuttin ensimmäisen kerran tähdistöotteluun vuonna 2012, josta hän kuitenkin jäi pois loukkaantumisen vuoksi. Loukkaantunut Koivu pelasi vain 55 ottelua, eikä Wild edennyt tälläkään kaudella pudotuspeleihin. Koivu  teki 44 pistettä ja voitti loukkaantumisistaan huolimatta joukkueen syöttöpörssin. Lisäksi hän keräsi tehotilastoon joukkueensa parhaan lukeman +10.
Kauden 2012–2013 työsulun takia Koivu pelasi alkukaudella kymmenen ottelua SM-liigassa TPS:ssä. NHL:n tynkäkaudella hän pelasi 48 runkosarjaottelua tehopistein 11+26=37. Minnesota eteni monen vuoden tauon jälkeen pudotuspeleihin, joissa Koivu pelasi viisi ottelua ilman tehopisteitä.
Kaudella 2013–2014 Koivu loukkasi jalkansa kiekon osumasta. Vamman vuoksi hän joutui jäämään pois Sotshin olympialaisten kokoonpanosta. Hän palasi peleihin hieman olympialaisten jälkeen. Myöhemmin hän ohitti vanhan seurakaverinsa Marian Gaborikin Wild-seurapisteissä. Gaborikin entinen seuraennätys Wildissä oli 437 tehopistettä.
Kaudella 2015–2016 28. helmikuuta 2016 Koivu ohitti Nick Schultzin (743 peliä) eniten otteluita pelanneena pelaajana Minnesota Wildissa. Hän on tehnyt myös Wildin historiassa eniten maalisyöttöjä ja tehopisteitä.

Alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2000 ja 2001

Koivu pelasi vuonna 2000 alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa, joissa Suomi voitti kultaa. Vuonna 2001 hän voitti pronssia alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa ja hopeaa nuorten MM-kisoissa.

Maailmancup 2004

Koivun ura varsinaisessa maajoukkueessa alkoi vuoden 2004 maailmancupissa, johon Koivu hankittiin korvaamaan nilkkavaivasta kärsinyttä Esa Pirnestä. Suomen joukkue saavutti maailmancupissa hopeaa.

Talviolympialaiset ja maailmanmestaruuskilpailut 2006

Koivu pelasi Suomen joukkueessa Torinon talviolympialaisissa 2006, joissa Suomi ylsi finaaliin saavuttaen hopeaa. Koivua peluutettiin Torinossa suurimmaksi osaksi neljännen kentän keskushyökkääjänä. Keväällä 2006 Koivu pelasi myös Latvian MM-kisoissa voittaen pronssia.

Maailmanmestaruuskilpailut 2007 ja 2008

Moskovan MM-kisoista 2007 Koivu oli Suomen kärkihyökkääjiä. Suomi eteni finaaliin Koivun ratkaistua Venäjä-ottelun jatkoajalla. Finaalissa Suomi kuitenkin hävisi Kanadalle. Koivu oli mukana myös Kanadan MM-kisoissa 2008 Suomen voittaessa pronssia. Vuoden 2009 MM-kisoihin Koivu ei osallistunut polvivamman vuoksi.

Talviolympialaiset 2010 ja maailmanmestaruuskilpailut 2011

Vuonna 2010 Koivu pelasi toisen kerran talviolympialaisissa, joissa Suomi voitti pronssia. Vuoden 2011 MM-kisoihin Koivu osallistui Suomen joukkueen kapteenina Tuomo Ruudun ja Lasse Kukkosen toimiessa joukkueen varakapteeneina. Suomi voitti kisoissa historiansa toisen maailmanmestaruuden 16 vuoden tauon jälkeen.

Maailmanmestaruuskilpailut 2012

Toistaiseksi ainoa kerta, jolloin Koivu on jäänyt arvoturnauksessa ilman mitalia oli vuoden 2012 maailmanmestaruuskilpailut, joissa Suomi sijoittui neljänneksi.

Maailmanmestaruuskipailut ja maailmancup 2016

Koivu edusti seuraavan kerran Suomen maajoukkuetta arvokisoissa vasta kevään 2016 maailmanmestaruuskisoissa. Häneltä oli jäänyt vuoden 2014 Talviolympialaiset väliin nilkkavamman vuoksi. Koivu toimi jälleen joukkueen kapteenina ja johdatti Leijonat aina finaaliin saakka. Nimekäällä joukkueella mukana ollut Suomi kuitenkin hävisi finaalin Kanadalle.
Saman vuoden syksyllä pelatussa maailmancupissa Koivu toimi Suomen joukkueen kapteenina. Koivu oli joukkueen ainoa pelaaja, joka oli ollut mukana vuoden 2004 maailmancupissa. Suomi sijottui vuoden 2016 turnauksessa viimeiseksi tehden vain yhden maalin.

Perhe ja yksityiselämä

Koivun isoveli Saku Koivu pelasi myös ammatikseen jääkiekkoa. Veljesten isä Jukka Koivu on jääkiekkovalmentaja.
Mikko Koivu kirjoitti ylioppilaaksi Aurajoen urheilulukiosta.
Mikko Koivu aloitti varusmiespalveluksensa 19. huhtikuuta 2011 Hämeen Rykmentin Lahden Urheilukoulussa. Koivu suoritti palveluksen loppuosan urheilukomennuksella.
Saku ja Mikko ostivat vuonna 2010 Turun keskustasta 36-asuntoisen kerrostalon, jonka asunnot laitettiin vuokralle.
Mikko on naimisissa Helena Kipperin kanssa. Pariskunnan esikoinen Sofie Elizabeth syntyi syksyllä 2013. 18. toukokuuta 2015 pariskunnalle syntyi poika Kasper.