google/wiki40b huggingface dataset:
Vankeus

Vankeuden vaikutukset

Vankeuden tarkoituksena on rikosten estäminen. Sen ehkäisevä vaikutus kohdistuu yksilöön ja yhteiskuntaan. Yksilön vankeus eristää muusta yhteiskunnasta, jolloin tämä yksilö ei valvottuna voi tehdä rikoksia. Yhteiskunnan kannalta vankeus toimii ennaltaehkäisevästi, koska sillä osoitetaan, että tietyistä teoista seuraa rangaistus eli ne ovat epäsuotavia. 
Vankeuden vaikutuksia selittävät eri näkökulmista muun muassa rehabilitatiivinen ja retributiivinen rangaistusteoria. On monia kansainvälisiä sopimuksia, joilla on pyritty vähentämään vankien epäoikeudenmukaista kohtelua. Tällaisia ovat muun muassa YK:n KP-sopimus ja Euroopan ihmisoikeusjulistus.

Määräaikaisen vankeusrangaistuksen pituus

Vankeusrangaistuksen pituudet vaihtelevat maittain. Määräaikaisen vankeusrangaistuksen (yksittäisen rikoksen rangaistuksen) pituus on 14 päivän ja 12 vuoden välillä. Useista samalla kertaa tuomittavista rikoksista voidaan antaa yhdistetty rangaistus, enintään 15 vuotta vankeutta. Useista eri kerroilla tuomituista vankeusrangaistuksista yhteen laskettava jäljellä oleva vapaudenmenetysaika voi olla enintään 20 vuotta.

Ehdoton vankeus

Ehdotonta vankeutta käytetään silloin, kun teko on ollut hyvin vakava tai kun rikoksentekijä on syyllistynyt ehdollisen rangaistuksen aikana uusiin rikoksiin. Ensikertalaiset pääsevät ehdottomassakin vankeudessa helpommalla: käytännössä he pääsevät vapaiksi kärsittyään puolet rangaistuksesta. Ehdonalaiseen vapauteen on normaalisti mahdollista päästä, kun 2/3 rangaistusajasta on kulunut. Vankeinhoidollinen ensikertalaisuus tarkoittaa sitä, että vanki ei ole vapautumistaan seuranneiden kolmen vuoden aikana syyllistynyt uusiin, vankeustuomioon johtaneisiin rikoksiin. Vankeinhoidollisesti ensikertalaiseen sovelletaan laitosajan pituuden suhteen samaa sääntöä kuin tosiasiallisesti ensimmäistä kertaa vankilassa olevaankin.
Hyvin lyhytkin vankeusrangaistus voidaan tuomita ehdottomana, mikäli tuomittu on osoittanut piittaamattomuutta lain kielloista ja käskyistä tai on ollut tarkoituksenmukaista estää tai keskeyttää rikollisen toiminnan jatkaminen.
Ehdoton vankeusrangaistus suoritetaan joko suljetussa vankilassa tai avolaitoksessa. Avovankiloihin sijoitetaan henkilöitä, joiden katsotaan sinne soveltuvan ja joiden ei voida olettaa poistuvan sieltä ilman lupaa. Avolaitoksissa voidaan tehdä työtä tai opiskella. Työstä maksetaan palkkaa, josta menee kuitenkin ennakonpidätyksen lisäksi ylläpitokustannuksia. Avolaitokset eroavat huomattavasti suljetuista vankiloista.
Vuodesta 1998 lähtien on ollut mahdollista myös sijoittaa vanki tarkasti valvottuna johonkin ulkopuoliseen yksikköön, jossa hän saa päihdehuoltoa tai vastaavaa apua. Tavoitteena on parantaa vangin selviytymistä normaalielämässä. Valvottu koevapaus otettiin käyttöön 1. lokakuuta 2006.
Oksana Akinšina

Oksana Aleksandrovna Akinšina (ven. Оксана Александровна Акиньшина, s. 19. huhtikuuta 1987 Leningrad, Neuvostoliitto) on venäläinen näyttelijä, joka tuli laajalti tunnetuksi pääroolistaan Lukas Moodyssonin ohjaamassa ruotsalaiselokuvassa Lilja 4-ever.
Akinšina aloitti näyttelijänuransa 12-vuotiaana Sergei Bodrov Jr:n ohjaamassa elokuvassa Sisaret, josta hän sai ehdokkuuden parhaasta naispääosasta European Film Awardseissa.
Sittemmin Akinšina on esiintynyt muun muassa Martin Koolhovenin palkitussa elokuvassa Het Zuiden, ja Paul Greengrassin toimintatrillerissä Medusan isku.
Kaaranka

Kaarangan kylä sijaitsee Kuortaneen itäosassa, Kaarankajärven ympäristössä Etelä-Pohjanmaan maakunnassa. Pohjoisessa rajakylänä on Ruonan kylä, lännessä Kirkonkylä, etelässä Leppälänkylä ja idässä Lehtimäen kunnan Länsikylä. Kuortaneen keskustaan on matkaa noin kahdeksan kilometriä.
HMS Pursuer (D73)

Palvelus

Alus valmistautui Atlantin ylitykseen ja se siirtyi Panamaan. Se läpäisi kanavan ja jatkoi matkaansa Norfolkin laivastotukikohtaan. Norfolkiin saavuttuaan 26. kesäkuuta alus siirrettiin telakalle kuninkaallisen laivaston edellyttämien muutostöiden toteuttamiseksi. Alus palasi telakalta heinäkuussa aloittaen kouluttautumisen ja 30. heinäkuuta alus liittyi saattueeseene HX250 matkalle Clydeen.
Alus erkani 11. elokuuta saattueesta jatkaen matkaansa Liverpooliin, jossa se siirrettiin seuraavana päivänä telakalle muutostöiden loppuun saattamiseksi. Alus palasi palvelukseen marraskuussa ja se siirtyi 16. marraskuuta Clydeen, jossa sille siirrettiin 20 Wildcat-hävittäjää sekä 881 ja 896 laivueiden henkilöstö.
HMS Pursuer osallistui operaatio Tungsteniin, Normandian maihinnousuun ja operaatio Dragooniin.
HMS Pursuer palautettiin 12. helmikuuta 1946 Yhdysvaltain laivastolle. Alus myytiin 14. toukokuuta romutettavaksi Patapsco Scrap Company Bethlehemiin Pennsylvaniaan.
Remote Control Records

Remote Control Records on australialainen levy-yhtiö, jonka perustivat Harvey Saward ja Steve Cross alkuvuodesta 2001.

Sisaryhtiöt

Beggars Banquet, Dot Dash Recordings, 4AD, Matador Records, Too Pure, XL Recordings, Unstable Ape Records, Dot Dash ja Nervous Jerk.
Potifar

Potifar (egyptin kielestä; lyhentymä nimestä Potifera) oli Egyptin faaraon henkivartioston päällikkö ja hovivirkamies. Potifar otti Vanhan testamentin mukaan Joosefin orjakseen.

Kertomus

Vanhassa testamentissa Joosef päätyi orjaksi Potifarille, joka oli aika varakas mies. Kun Potifar huomasi, miten Joosef oli hyvä palvelijaksi, Potifar asetti Joosefin huolehtimaan koko hänen taloudestaan ja kaikista hänen pelloistaan. Potifarilla oli vaimo, joka ei yhtään ollut uskollinen Potifarille kuin tämän palvelijalle Joosefille. Potifarin vaimo yritti joka kerta vietellä Joosefia, kunnes eräänä päivänä hän tarttui Joosefiin, mutta Joosef torjui hänet ja juoksi pois. Tämän jälkeen Potifarin vaimo syytti Joosefia aviorikoksesta, mistä Potifar hermostui. Potifar telkesi Joosefin vankilaan.

Nimitys

Potifarin arvonimi hovivirkamies on käännetty heprealaisesta sanasta sa־ris eli eunukki.
Piikkimonnit

Lajit ja anatomia

Piikkimonnien heimoon kuuluu 7 sukua ja lähteestä riippuen 45–76 lajia. Pienin heimon laji Noturus stanauli jää 4,6 cm:n mittaiseksi, kun suurimmat lajit sinipiikkimonni (Ictalurus furcatus) ja lättäpiikkimonni (Pylodictis olivaris) voivat saavuttaa 160 cm:n pituuden. Tyypillisiä piirteitä ovat suomuttomuus kuonon 4 viiksisäieparia, rasvaevä, ja selkäevän ja rintaevien terävät piikit. Noturus-suvun lajeilla rintaevien piikit ovat yhteydessä myrkkyrauhaseen. Neljä piikkimonnilajia ovat silmättömiä ja elävät maanalaisissa luolissa. Pyrstöevä voi olla pyöreähkö tai haarautunut.

Levinneisyys ja elintavat

Piikkimonnilajien luonnollinen levinneisyysalue ulottuu Kalliovuorilta Kanadasta, Yhdysvaltojen läpi etelään aina Guatemalaan asti. Ne ovat makeavetisten jokien ja järvien kaloja. Eräitä lajeja on istutettu muuallekin, esimerkiksi piikkimonnia (Ameiurus nebulus) Suomeen. Heimon kalat ovat tyypillisesti yöaktiivisia. Pienimmät lajit syövät vesihyönteisiä ja tai nilviäisiä ja suuremmat lajit myös kaloja ja äyriäisiä. Piikkimonnit sietävät melko hyvin mataliakin veden happipitoisuuksia. Monet suurikokoiset piikkimonnilajit, muun muassa pilkkupiikkimonni (Ictalurus punctatus), ovat tärkeitä ruokakaloja ja vapaa-ajankalastuksen kohteita ja niitä myös viljellään kaupallisesti.
Sollidenin linna

Sollidenin linna (ruots. Sollidens slott) sijaitsee Öölannin saarella, Itämeren rannikolla, Ruotsissa. Linna valmistui vuonna 1906, ja sen rakennutti kuningas Kustaa V:n puoliso, kuningatar Viktoria. Suunnittelusta vastasi arkkitehti Torben Grut.
Nykyään Sollidenin linnan omistaa Ruotsin kuningas Kaarle XVI Kustaa, joka peri sen isoisänsä isän Kustaa V:n kuollessa vuonna 1950. Linna toimii kuninkaallisen perheen kesänviettopaikkana.
Norsk Hydro

Historia

Sam Eyde ja Kristian Birkeland perustivat yrityksen joulukuussa 1905 nimellä Norsk Hydro-Elektrisk Kvælstofaktieselskab. Yhtiötä rahoitti myös ruotsalainen Wallenberg-suku sekä eräät ranskalaiset pankit. Yhtiön toiminnan alku perustui Birkelandin patenttiin, jolla sähköisen valokaaren avulla tuotettiin typpipohjaista nitraattia, jota voitiin käyttää lannoitteena.
Toisen maailmansodan alussa yritys toimi läheisessä yhteistyössä natsi-Saksan kanssa. Sen omistajana oli muun muassa IG Farben, jonka lisäksi yritys toimi yhteistyössä Luftwaffen omistaman Nordagin kanssa rakentaen alumiini- ja magnesiumtehtaita. Se toimitti myös raskasta vettä saksalaisille. Norsk Hydron raskasvesitehdas Rjukanissa joutuikin vastarintaliikkeen iskun kohteeksi (Operaatio Gunnerside).
Yritys alkoi tuottaa magnesiumia 1951. Yritys meni myös mukaan Norjan öljyn ja kaasun tuotantoon, muun muassa Ekofisk-öljykentällä. Öljylöytöjen myötä yritys investoi huomattavasti petrokemiaan. Alumiini-investoinnit kasvoivat vuodesta 1986 ja edelleen vuonna 2002, jolloin Norsk Hydro osti saksalaisen Vereinigte Aluminium Werke -yhtiön. Vuonna 2004 yhtiöstä erotettiin omaksi Yara-pörssiyhtiökseen sen lannoiteliiketoiminta. Maaliskuussa 2007 yhtiön öljy- ja kaasudivisioona päätettiin erottaa ja fuusioida Statoiliin, joka fuusion myötä sai nimen StatoilHydro 1. lokakuuta samana vuonna.
Savannihaikara

Ulkonäkö ja koko

Savannihaikara kasvaa 75–80 cm pitkäksi. Sen selkäpuoli on musta, vatsa valkea. Lajin silmän ja nokan välissä on sininen ihoalue, ja sen nokan tyvessä on punainen läikkä.

Levinneisyys

Savannihaikara pesii Sahelin alueella, länsiafrikkalaisella savannilla ja Etiopian ylängöillä. Pieniä populaatioita elää myös Arabian niemimaan eteläosissa, Jemenissä ja Omanissa. Savannihaikara on muuttolintu, joka talvehtii päiväntasaajan eteläpuolella.
Kalle Lumio

Karl Ivar (Kalle Iivari) Lumio (aik. Ylén, 12. syyskuuta 1872 Pirkkala – 28. syyskuuta 1946 Tampere) oli suomalainen toimitusjohtaja ja kansanedustaja. Lumio toimi eduskunnassa SDP:n ryhmässä vuosina 1909–1910 ja 1919–1921.
Lumio työskenteli tehdastöissä Tampereen eri teollisuuslaitoksissa vuosina 1882–1892, kunnes siirtyi merimieheksi 1892–1900. Maihin palattuaan Lumio toimi kauppamatkustajana Pirkkalassa 1900–1908.
Ura puolueessa alkoi SDP:n Hämeen läänin pohjoisen vaalipiirin piirisihteerinä 1908. Eduskuntaan Lumio valittiin ensimmäisen kerran 1909. Väinö Vankkojan kuoltua hän nousi varasijalta hänen tilalleen 17. lokakuuta 1919.
Vuonna 1914 alkoi Lumion pitkä, kuolemaan asti kestänyt ura vuonna 1883 perustetun Tampereen luujauhotehtaan omistajana, toimitusjohtajana ja isännöitsijänä.
Kunnallispolitiikassa Lumio toimi Pohjois-Pirkkalan kunnanvaltuuston jäsenenä.
Elna Pelkonen

Elna Charlotta Pelkonen (19. huhtikuuta 1896 Impilahti – 21. tammikuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Vuonna 1971 Pelkosen tekemän testamenttilahjoituksen pohjalle perustettu Elna Pelkosen rahasto tukee karjalaisen ortodoksisen kulttuuriperinteen tutkimustyötä.
Tage Danielsson

Tage Danielsson (5. helmikuuta 1928 Linköping – 13. lokakuuta 1985 Tukholma) oli ruotsalainen kirjailija, elokuvaohjaaja, näyttelijä, koomikko ja muusikko. Hänen ohjaamiaan komediaelokuvia ovat Omenasota (Äppelkriget, 1971), Picasson seikkailut (Picassos äventyr, 1978) ja Astrid Lindgrenin romaanin pohjalta tehty Ronja ryövärintytär (Ronja Rövardotter, 1984). Hän teki paljon yhteistyötä Hans Alfredsonin kanssa, ja koomikkopari tunnettiin nimellä Hasse & Tage.
Tage Danielsson varttui Linköpingissä bussinkuljettajan poikana. Äiti työskenteli Folkets park -huvipuistossa, jossa Tagekin kesäisin auttoi äitiään makeiskaupassa ja siivouksessa. Poika menestyi koulussa kaikissa aineissa paitsi liikunnassa. Vuonna 1949 aloitti opinnot Uppsalan yliopistossa ja sai sitten työpaikan Ruotsin yleisradioyhtiön viihdeosastolta 1954. Viisi vuotta myöhemmin hänet ylennettiin osaston johtajaksi. Radiovuosinaan hän tutustui skånelaiseen Hans Alfredsoniin, ja vuonna 1961 he perustivat yhtiön AB Svenska Ord tuottaakseen revyitä, viihdeohjelmia ja elokuvia.
Hassen ja Tagen ensimmäinen Gröna Lundin huvipuistoon tehty revyy Gröna hund sai suuren suosion vuonna 1962. Sen näki muun muassa Ingmar Bergman, joka sittemmin ehdotti Svensk Filmindustrille koomikkoparia elokuvien tekijäksi. Heidän ensimmäinen elokuvansa oli vuoden 1964 Ruotsalaisten riemut.

Tunnustuksia

Danielssonin synnyinkaupunki Linköping jakaa joka toinen vuosi Tage Danielssonin mukaan nimettyä humanismipalkintoa, jonka saajina ovat olleet muiden muassa Hans Alfredson, Jonas Gardell ja Georg Henrik von Wright. Linköpingissä on myös Danielssonin patsas. Skånen Tomelillassa on pikkuruinen Hasse & Tage -museo, johon mahtuu kerrallaan kahdeksan ihmistä.
Agamede

Agamede (muinaiskreikaksi Ἀγαμήδη) oli kreikkalaisessa mytologiassa Augeiaan tytär, joka meni naimisiin Mulioksen kanssa. Hän tunsi kaikki maasta kasvavien yrttien parantavat voimat.
Hyginuksen mukaan Agamede synnytti Poseidonille Diktyksen.
Kanadan Grand Prix 1986

Kanadan Grand Prix 1986 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 15. kesäkuuta 1986 Circuit Gilles Villeneuve -radalla. Kilpailun voitti Nigel Mansell, jolle voitto oli toinen perättäinen.
Kaitajärvi (Jämsä, Rasi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,1 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee Kaijanvuoren lounaispuolella sen rinteen alla ja Isosuon pohjoispuolella. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on lähes kaksialtainen keskellä sijaitsevan kapean salmen takia. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä ja sen rannat ovat soistunutta metsämaata. Järvi on autio lukuun ottamatta viereistä maatilaa, jolla on rantaan ulottuvia peltoja. Maatilalle tulee tie Pukarankulmalta.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Pukarajärven alueeseen (35.764) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 135,3 metriä mpy. Siihen on johdettu neljä metsäojaa eri suunnilta. Ojat tuovat kuivatusvesiä Koivusuolta ja Kilpilammilta, jotka se juoksuttaa ojitetun Isosuon johto-ojassa kohti lounasta. Siellä ne virtaavat Mutasten molempien lampien läpi. Tämä vesireitti laskee Pukarajärven Okslahteen.
HMS Havelock (1915)

Taustaa ja valmistus

Bethlehem Steelin Charles M. Schwab tarjosi 3. marraskuuta 1914 amiraliteetin ensimmäiselle merilordille Winston Churchillille käyttöön neljä neljäntoista tuuman 45 pituuskaliiperin BL Mk II kaksoistykkitornia, jotka oli tilattu Kreikan laivaston Salamista varten. Torneja ei kuitenkaan voitu toimittaa brittien kauppasaarron vuoksi saksalaiselle telakalle. Kuninkaallinen laivasto suunnitteli torneja varten monitoriluokan, joka oli suunniteltu nimenomaan rannikkomaalien tulittamiseen.
Aluksen köli laskettiin 12. joulukuuta 1914 Belfastissa. Alus laskettiin vesille 29. huhtikuuta 1915. Yhdysvaltain ollessa edelleen puolueeton alus nimettiin uudelleen 31. toukokuuta palvelukseen otettaessa HMS M2:ksi ja edelleen 19. kesäkuuta HMS General Grantiksi. Lopulta 21. kesäkuuta aluksen nimeksi tuli HMS Havelock.
Jimi Salonen

Jimi Salonen (s. 3. lokakuuta 1994) on suomalainen freestylehiihtäjä, joka kilpailee kumparelaskussa ja parikumpareissa. Hän on kotoisin Muuramesta, on opiskellut Rukan alppikoulussa ja edustaa Jyväskylän Freestyleseuraa. Salonen on kumparelaskun suomenmestari vuodelta 2015. Tästä saavutuksesta hänet palkittiin Muuramen kunnan lahjoittamalla stipendillä.
Salonen sijoittui nuorten MM-kilpailujen kumparelaskussa neljänneksi Jyväskylässä 2011 sekä viidenneksi Valmalencossa 2013 ja 2014. Aikuisten MM-kilpailuissa hän oli parikumparelaskussa kahdeksas Vossissa 2013 ja neljästoista Kreischbergissa 2015. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui kumparelaskussa 18:nneksi.
Salonen kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Rukalla joulukuussa 2011. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai oltuaan 21:s Åren kumparelaskukilpailussa maaliskuussa 2012. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kuudes Calgaryn kumparelaskussa tammikuussa 2015. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Deer Valleyn parikumparelaskussa 6. helmikuuta 2016. Kumparelaskun maailmancupkilpailussa hän on ollut parhaimmillaan neljäs Deer Valleyssa helmikuussa 2016.
Hän on voittanut Euroopan cupin kumparelaskukilpailun La Rosieressa helmikuussa 2013. Hän on sijoittunut Euroopan cupin kilpailuissa lisäksi neljä kertaa toiseksi ja kuusi kertaa kolmanneksi. Hän sijoittui kumparelaskun Euroopan cupin kokonaiskilpailussa neljänneksi kaudella 2011–2012.
Jännitteen- ja virranjakosääntö

Jännitteenjakosääntö ja virranjakosääntö ovat suoraan Ohmin ja Kirchhoffin laeista johdettuja yksinkertaisia sääntöjä, joiden käyttäminen joskus nopeuttaa virtapiirin toiminnan tarkastelua.

Jännitteenjakosääntö

Ohmin lain mukaan vastusten R₁ ja R₂ läpi kulkevan virran suuruus on
Tällöin molempien vastusten yli olevat jännitteet voidaan ratkaista
 ja 
Tavallisesti kaava ilmoitetaan muodossa
Jännitteenjakosääntö pätee myös mielivaltaisen monelle sarjaan kytketylle vastukselle, yleisesti vastuksen Rₓ yli oleva jännite

Virranjakosääntö

Vastukset Rₐ ja Rb on rinnankytketty, joten niiden yli on sama jännite. Tällöin
Kirchhoffin virtalain mukaan
.
Ratkaisemalla edellisistä yhtälöistä  ja  saadaan
 ja 
Kaava muistuttaa jännitteenjaon kaavaa, mutta nyt osoittajassa on se vastus, jonka virtaa ei selvitetä. Huomaa, että kaava pätee vain kahdelle vastukselle!
Mikäli käytetään resistanssien sijasta niiden käänteislukuja eli konduktansseja , saadaan sääntö, joka pätee jännitteenjakosäännön tavoin mielivaltaisen monelle vastukselle:
 ja 
ja edelleen .
Saint-Pierren ja Miquelonin lippu

Saint-Pierren ja Miquelonin lippu on Ranskan merentakaisen alueen, Saint-Pierre ja Miquelonin, epävirallinen tunnus. Alueen virallinen lippu on Ranskan lippu.
Lippu on sininen ja siinä on keltainen laiva, jonka sanotaan olevan Grande Hermine, jolla Jacques Cartier purjehti Saint-Pierrelle vuonna 1536. Lipun vasemassa reunassa on kolme neliönmuotoista tunnusta, jotka kuvaavat saaren asukkaiden juuria. Nämä ovat ylhäältä alas baskit, bretonit ja normannit. Lipun suunnitteli paikallinen liikemies André Paturel ja lippu otettiin käyttöön vuonna 1982.
Tommi Vuorinen

Tommi Vuorinen (s. 16. marraskuuta 1973 Köyliö) on suomalainen karikatyristi, kuvittaja, yo-urheilumarkkinointimerkonomi. Hän on tehnyt humoristisia karikatyyrimuotokuvia, joista ensimmäinen 1990-luvun taitteessa kuvasi kolmiloikkaaja Heli Krugeria.
Vuorisen kuvia on ilmestynyt Ilta-Sanomissa, Kauppalehti Optiossa ja Kakkosen Se on siinä -visailussa. Vuorinen on tehnyt karikatyyripelikorttisarjoja: Valtapeli 2000 (1999), Musiikin virtuoosit (2002), Urheilun tähdet (2003), Rahamaailman pelurit (2005), Tappara Legendat (2005), Radio Novan pelikortit (2006) ja Ilves Ikonit (2009). Lisäksi hän on tehnyt eläinmuotokuvin kuvitetun lemmikkituotesarjan, johon kuuluu avaimenperiä, magneetteja, mukeja ja minipaitoja koira- ja kissaroduista.
Pituushyppääjänä Vuorisella on Suomen hallimestaruus 1997, hän oli samana vuonna myös Suomi–Ruotsi-maaottelussa. Vuorisen ennätys on 750 cm. Vuorinen on ollut myös Suomen stand up -koomikko 2000 -kilpailun finalisti ja Pirkanmaan nuorten yrittäjien puheenjohtaja.

Liiketoiminta

Vuorisella on kaksi yritystä, ViestiVuori 1998 alkaen ja The Heads International Oy 2005 alkaen.
Tommi Vuorinen on esiintynyt julkisuudessa pyramidihuijaus Onecoinin Suomen maajohtajana. 
Vuorinen lakkasi vastaamasta median ja asiantuntijoiden Onecoiniin liittyviin viesteihin sekä haastattelupyyntöihin kesällä 2016.
Tammikuussa 2018 Onecoin todettiin pyramidihuijaukseksi ja yrityksen päämaja ratsattiin operaatiossa, johon osallistui Bulgarian poliisi, Saksan poliisi sekä Europol.
Radio Rockin aamushown haastattelussa Vuorisen todettiin olleen mukana pyramidihuijaukseksi paljastuneessa T6-pokerissa.
Markku Koskinen

Markku Koskinen (s. 7. marraskuuta 1965 Petäjävesi) on sanoittaja, pakinoitsija sekä tekstintekijä. Markku Koskinen on sanoittanut mm. kannustusbiisin Kimi Räikköselle, Suomen jääkiekkomaajoukkueelle Tämä petäjäinen kansa -biisin sekä Huuhkajille räätälöidyn, Pala nurmea sielussa-kappaleen. Koskinen kirjoitti vuosina 2009–2013 Petäjäveden musiikkihistoria -kirjan, Kulkurin valssia ja rokkia bluesmobiilissa yhdessä Mikko Nislinin kanssa. Koskisen pakinoita ja kolumneja voi lukea Petäjävesi- ja Keskisuomalainen-lehtien sivuilta.
FalconSAT-2

Historia

FalconSAT-2:n kehittäminen sen edeltäjän, FalconSAT-1:n, pohjalta käynnistyi vuoden 2000 lopulla. Satelliitti pohjautui kaupalliseen satelliittirunkoon, johon ilmavoimien akatemia asensi rakentamansa koelaitteistot. FalconSAT-2:n päähyötykuomaksi oli valittu MESA-mittauslaitteisto (engl. Miniaturized Electrostatic Analyzer).
FalconSAT-2 oli alun perin tarkoitus laukaista avaruussukkulan kyydissä vuoden 2003 alulla. Helmikuussa 2003 sattuneen STS-107-lennon onnettomuuden seurauksena FalconSAT-2:n laukaisu lykkääntyi, ja se siirrettiin toisen kantoraketin laukaistavaksi.
Satelliitin laukaisu siirtyi yhdysvaltalaisen startup-avaruusyrityksen, SpaceX:n, laukaistavaksi. FalconSAT-2 valittiin yhtiön suunnitteleman ja rakentaman Falcon 1 -raketin ensilennon hyötykuormaksi joulukuussa 2004. Lento laukaistiin 24. maaliskuuta 2006 kello 22.30 UTC-aikaa Omelekin saarelta Kwajaleinin atollilta Tyynessämeressä. Raketti putosi Tyyneenmereen sen Merlin 1A -moottorin sammuttua noin 33 sekuntia lentoonlähdön jälkeen, kun korroosiovaurioitunut mutteri aiheutti moottoripalon. FalconSAT-2 irtautui raketista tuhon yhteydessä ja putosi Omelekilla sijainneen varastorakennuksen katon läpi, muutaman metrin päähän kuljetuslaatikosta, jossa se oli toimitettu Coloradosta Kwajaleinille.
Ilveslinna

Arkkitehtuuri

Ilveslinnan rakennuttajana toimi kenraali Rudolf Walden ja rakennustöistä vastasi tamperelainen rakennusliike Tähtinen & Sola. Linnamainen torniosa ja parvekkeet antavat rakennukselle omintakeisen ilmeen. Ilveslinnan sisäinteriöörin päätilana on suuri tapahtumasali.
Ilveslinnan ilves-reliefin suunnitteli kuvanveistäjä Viktor Jansson.

Historia

Ilveslinnan edeltäjä oli punatiilinen paperitehtaan tuotantorakennus, joka oli muutettu seurantaloksi 1930-luvulla. Berndt Blomin suunnittelema tiilirakennus paloi vuonna 1936, ja tilalle päätettiin rakentaa uusi seurantalo. Ilveslinnan rooli Jämsänkosken harrastustoiminnassa on ollut merkittävä. Jatkosodan lopussa se toimi myös sodassa haavoittuneiden hoitopaikkana. Muun muassa Viljam Pylkäs oli sotasairaalan hoidettavana puoli vuotta. UPM myi Ilveslinnan 2015 yksityiselle yritykselle. Syksyllä 2018 rakennus siirtyi huutokaupan myötä soinilaisen yrittäjän omistukseen.

Sijainti

Ilveslinna sijaitsee lounaaseen viettävällä puistomaisella rinteellä välittömästi Jämsänkosken liikekeskustan lounaispuolella. Se kuuluu Jämsänkosken teollisuusympäristöön, jonka Museovirasto on määritellyt valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Patalankoski, jonka kautta Kankarisveden ja Koskikeskisen vedet virtaavat Jämsänjokeen ja edelleen Päijänteeseen, sijaitsee Ilveslinnan länsipuolella. Patalankosken keskellä on pieni saari, jonne on kävelysiltayhteys Ilveslinnan edustalta. Saaressa sijaitsee kivinen talvi- ja jatkosodan muistomerkki. UPM:n tehdasalue sijaitsee välittömästi Ilveslinnan lounaispuolella.
Yhdystie 6040 kulkee Ilveslinnan itäpuolitse. Jämsän keskusta sijaitsee kuutisen kilometriä Ilveslinnasta etelään. Etäisyys Ilveslinnasta Himoksen lomakylään on maanteitse noin neljätoista kilometriä. Reitti muodostuu yhdystiestä 6040 ja valtatiestä 9 ja kulkee Jämsän keskustan kautta.