Jeffrey Dahmer

Murhasarja alkaa

Dahmerin murhat ajoittuivat pitkälle aikavälille, jonka takia hänen kiinnisaamisensa oli vaikeaa. Dahmer eroittui muista "seksuaalisarjamurhaajista" niin, että hän pystyi pitämään tappamisen himonsa jotenkin aisoissa. Hän hävitti ruumiit huolellisesti, eikä jättänyt mitään johtolankoja.

1978

Kesäkuun 18. päivä: Jeffrey teki ensimmäisen murhansa, kun hän otti kyytinsä 18-vuotiaan liftarin nimeltä Steven Hicks. Jeffrey houkutteli Stevenin kotiinsa ja he joivat runsaasti alkoholia. Kun Steven aikoi lähteä, Dahmer sai äkillisen raivokohtauksen. Hän oli ollut koko lapsuutensa pääosin yksin, mitä hän ei halunnut enää kokea. Niinpä Jeffrey tarttui 4,5 kg:n painoiseen käsipainoon ja iski sillä Steveniä takaraivoon kahdesti. Steven pystyi juuri ja juuri istahtamaan tuolille, kunnes piakkoin menetti tajuntansa, jonka jälkeen Dahmer alkoi heti kuristaa tätä. Tämän jälkeen hän hävitti ruumiin. Kuulusteluissa Dahmer oli sanonut, että toimi "vaistonvaraisesti".

1987

Marraskuun 20. päivä: Yhdeksän vuotta ensimmäisen murhan jälkeen Dahmerin psykopaattiset taipumukset johtivat seksuaalisuuden ja väkivallan yhdistymiseen. Hän oli valmis tappamaan taas. Uhriksi joutui 25-vuotias Steven Tuomi. Dahmer houkutteli hänet asuntoonsa ja harrasti seksiä tämän kanssa. Seksin jälkeen hän murskasi Stevenin kallon painavalla esineellä.

1988

Tammikuun 16. päivä: James Doxtator (14-vuotias) joutui Dahmerin uhriksi, kun tämä tarjosi Jamesille 50 dollaria siitä, että saisi ottaa hänestä nakukuvia. Asunnolla Dahmer kuristi hänet.
Maaliskuun 24. päivä: Richard Guerrero (22-vuotias), huumattiin ja kuristettiin.

1989

Maaliskuun 25. päivä: Anthony Sears (24-vuotias), huumattiin ja kuristettiin. Dahmer säilytti osan ruumiista.

1990

Toukokuun 20. päivä: Raymond Smith (32-vuotias), miespuolinen prostituoitu, huumattiin ja kuristettiin. 
Kesäkuun 14. päivä: Edward Smith (27-vuotias), tapasi Dahmerin juhlissa. Dahmer säilytti luurangon.
Syyskuun 2. päivä: Ernest Miller (22-vuotias)
Syyskuun 24. päivä: David Thomas (22-vuotias)

1991

Helmikuun 18. päivä: Curtis Straughter (17-vuotias)
Huhtikuun 7. päivä: Errol Lindsey (19-vuotias)
Toukokuun 24. päivä: Tony Hughes (31-vuotias)
Toukokuun 27. päivä: Konerak Sinthasomphone (14-vuotias) on Dahmerin kuuluisin uhri. Dahmer sieppasi Konerakin huumaamalla tämän. Asunnossa Dahmer porasi reiän tämän kalloon ja lähti hakemaan olutta. Kauppareissun aikana Konerak virkosi ja lähti pää pyörällä juoksemaan katua pitkin. Kaksi naista näki pojan juoksevan alasti ja verta vuotavana, minkä johdosta he hälyttivät poliisit. Dahmer sanoi poliiseille, että Konerak oli hänen 19-vuotias poikaystävänsä ja asia oli sillä selvä. Kun he lähtivät, Dahmer kuristi pojan ja raiskasi hänet. Tämän jälkeen Dahmer söi pojan sisäelimiä.
Kesäkuun 30. päivä: Matt Turner (20-vuotias)
Heinäkuun 5. päivä: Jeremiah Weinberger (23-vuotias)
Heinäkuun 15. päivä: Oliver Lacy (24-vuotias)
Heinäkuun 19. päivä: Joseph Bradehoft (25-vuotias)

Dahmerin toimintatapoja

Dahmerin homoseksuaalisuus vaikutti häneen kahdella tavalla: hän häpesi sitä, mutta samalla se auttoi häntä löytämään uhreja. Siihen aikaan homot kokoontuivat pääosin homobaareissa. Dahmer kävi homobaareissa usein ja puhui muille asiakkaille. Hänen vakiokysymyksensä oli, miten uhrin perhe suhtautuu homouteen. Jos uhri vastasi, että huonosti, Dahmer valikoi hänet uhrikseen. Yksinäiset homot tarvitsivat kumppania rinnalleen ja siksi suostuivat lähtemään Dahmerin asunnolle.
Asunnollaan Dahmer huumasi uhrinsa laittamalla juomaan bentsodiatsepiinipohjaisia murskattuja unilääkkeitä. Tämän jälkeen hän otti uhristaan kuvia ja kuristi tämän. Hän muun muassa yritti tehdä joistakin uhreista itselleen seksiobjekteja, zombeja jotka eläisivät mutta eivät reagoisi Dahmerin käytökseen: hän porasi uhriensa kalloihin reikiä ja ruiskutti sisään happoa. Dahmerin mukaan yksikään hänen "zombeistaan" ei elänyt päivää pidempään.
Hän myös pyrki pitämään asunnollaan mahdollisimman laajaa valikoimaa erilaisia alkoholijuomia, jotta saisi uhrinsa viihtymään ja voisi tarjota tälle tämän suosimia juomia.
Dahmer alkoi jossain vaiheessa syödä uhrejaan. Hän poisti uhrista syötävät osat, sulatti loput ruumiinosat hapolla täytetyssä tynnyrissä ja hävitti jäänteet kaatamalla ne viemäriin.

Vangitseminen ja kuolema

22. heinäkuuta 1991 Tracy Edwards onnistui pakenemaan Dahmerin asunnosta. Edwards pysäytti poliisiauton ja johdatti poliisit Dahmerin asunnolle. Poliisit löysivät asunnosta 11 ruumista, sekä valokuvia uhreista ennen ja jälkeen kuoleman. Jääkaapista löytyi lisäksi uhrien päitä. Dahmer pidätettiin ja häntä syytettiin 15 murhasta, joista hänet tuomittiin viiteentoista elinkautiseen vankeusrangaistukseen (vähintään 936 vuotta) 17. helmikuuta 1992.
Vankilassa ollessaan Jeffrey Dahmer otti upotuskasteen kerrottuaan löytäneensä kristillisen uskon. Hänet kävi kastamassa pastori Roy Ratcliff, joka myöhemmin kirjoitti Dahmerista kirjan (Dark Journey Deep Grace 2006). Loppuun asti monet epäilivät Dahmerin vilpittömyyttä, mutta pastori Ratcliff oli vakuuttunut tämän uskon aitoudesta.
Dahmer sai surmansa vankilassa 28. marraskuuta 1994, kun elinkautisvanki Christopher Scarver hakkasi hänet ja erään toisen vangin, Jesse Andersonin, kuoliaiksi painonnostotangolla. Antisosiaalisesta persoonallisuushäiriöstä ja vakavasta psykoottisesta häiriöstä kärsinyt Scarver selitti vartijoille Jumalan määränneen hänet toimimaan näin. Scarver sai murhista kaksi elinkautista lisää.
Kuoleman jälkeen Dahmerin aivoja olisi haluttu tutkia, mutta hänen isänsä kielsi sen vedoten uskonnollisiin periaatteisiinsa. Myöhemmin Dahmerin äiti toivoi tutkimuksia osoittaakseen, etteivät hänen poikansa aivot olleet epämuodostuneet, kuten kriittisimmät tutkijat väittivät, ja niin aivot tutkittiin. Dahmerin ruumis hävitettiin polttamalla, ja tuhkat jaettiin hänen biologisen äitinsä ja isänsä kesken. Dahmerin isä kirjoitti myöhemmin kirjan (A Father's Story), joka käsitteli Dahmerin tekoja ja niiden vaikutusta hänen perheeseensä.