google/wiki40b huggingface dataset:
UMPC

UMPC (eng. ultra-mobile PC, lyhennettynä UMPC), myös koodinimellä Origami , on Intelin ja Microsoftin spesifikaatio pienelle kannettavalle tablet-PC:lle. Origami-standardin mukaisissa UMPC-koneissa on käyttöjärjestelmänä Windows XP Tablet PC Edition, Windows Vista tai räätälöity Linux-jakelu ja Intelin Pentium tai VIA:n suoritin, joita ajetaan maksimissaan yhden gigahertsin taajuudella.

UMPC ja ULCPC

Monet ultrakevyistä kannettavista ovat periaatteessa UMPC-laitteiden kaltaisia, mutta ne eivät täytä Microsoftin yksipuolisesti julistamaa UMPC/Origami-laitestandardia (2006). Tästä syystä valmistajat ovat kehittäneet oman rinnakkaisen teollisuusstandardinsa, josta toisinaan käytetään nimitystä ULCPC (ultra-low-cost PC). Origami-luokan koneiden myynnin jäätyä ULPC-luokan varjoon Microsoft on halunnut rajoittaa ultrakevyiden ominaisuuksia, esimerkiksi kieltämällä niistä kosketusnäytön tarjoamalla Windows XP:tä vain tietyin ehdoin, jotta ultrakevyet eivät söisi täyskokoisten, usein Vistalla varustettujen kannettavien katetta . Toinen Microsoftin rajoitus kieltää koneesta pienen nopean flash-levyn (jolle käyttöjärjestelmä asentuisi) sekä kiintolevyn yhtäaikaisen asennuksen, eli ns. hybridikannettavat.

Ominaisuudet

UMPC-tietokoneet ovat samaa kokoluokkaa kuin kevyimmät subnotebook-luokan kannettavat. Ne eroavat kuitenkin siinä, että ne on suunnattu eri markkinasegmentille. Hinnaltaan ne asettuvat halvimpien täysikokoisten kannettavien alapuolelle. Alhaisen virrankulutuksen saavuttamiseksi niiden suorituskyky on myös kertaluokkaa alhaisempi.
Huolimatta edullisesta rakenteesta UMPC-koneet pystyvät ajamaan kehittyneitä käyttöjärjestelmiä, ehkä Windows Vistan joitain versioita lukuun ottamatta. Ominaisuuksiltaan ja suorituskyvyltään koneet vastaavatkin muutaman vuoden takaisia huippumalleja. Mahdollistaakseen Windowsin käytön ultrakeveissä ja torjuakseen Linuxin yleistymistä  Microsoft on jatkanut Windows XP -käyttöjärjestelmän saatavuutta kesäkuun loppuun 2010 saakka, kuitenkin vain ultrakevyt-luokan koneille .
Skerkin matalikon taistelu

Tausta

Amiraliteetti piti Bônen niemimaata tarpeelliseksi turvallisena perustaakseen 30. marraskuuta 1942 kontra-amiraali C. H. J. Harcourtin alaisuuteen Force Q:n, johon kuuluivat risteilijät HMS Aurora, HMS Argonaut ja HMS Sirius sekä hävittäjät HMAS Quiberon ja HMS Quentin.
Force Q lähti 1. joulukuuta merelle saatuaan tiedon Napolista lähteneestä saattueesta.

Akselivaltojen huoltosaattue

Napolista Bizertaan matkalla olleen saattueen (Huoltosaattue "H") muodostivat italialaiset kauppa-alukset Aventino (3794 brt), Puccini (2422 brt) ja Aspromonte (976 brt) sekä saksalainen KT1 (850 brt). Alusten lastina oli joukkoja, 88 millimetrin ilmatorjuntatykkejä, panssarivaunuja sekä muita ajoneuvoja. Saattueen suojana olivat hävittäjät Nicoloso Da Recco (lippu), Folgore ja Camicia Nera sekä torpedoveneet Clio ja Procione.

Kohtaaminen

Saksalainen lentokone havaitsi Force Q:n merellä ja ilmoitti aluksista. Samanaikaisesti italialaiset havaitsivat saattuettaan seuraavien lentokoneiden viestit aluksille. Merellä olleista neljästä akselivaltojen saattueesta kaksi palasi lähtösatamaan, yksi ohjattiin Pantelleriaan, mutta saattue "H" jatkoi matkaansa kääntyen kohti itää torpedoveneiden saattamana.
Force Q sai saattueesta tutkahavainnon hieman puolenyön jälkeen noin 60 mailia Bizertasta koilliseen. Force Q lähestyi saattuetta 20 solmun nopeudella ja avasi tulen noin kello 00.37 kohti KT 1:tä 1500 jaardin etäisyydeltä. Kontra-amiraali Harcourt käytti aiemmin Agnewin Duisburg saattuetta vastaan käyttämää piiritystaktiikkaa. Saattueen kauppa-alukset kääntyivät ja pyrkivät takaisin Sisiliaan ja hävittäjät aloittivat epätoivoisen hyökkäyksen ylivoimaista brittiosastoa vastaan. Kaksi hävittäjää laukaisi torpedonsa ja kaikki avasivat tulen tykeillään.
Force Q:n poistuessa kello 01.30 upottamatta oli vain yksi saattueen kauppa-aluksista ja se jouduttiin itse upottamaan vaurioiden vuoksi. Lisäksi hävittäjä Folgore upposi taistelussa, hävittäjä Nicoloso Da Recco vaurioitui pahoin samoin kuin torpedovene Procione. Nicoloso da Recco jouduttiin hinaamaan Sisiliaan. Alusten mukana menehtyi 2 200 sotilasta ja merimiestä 3 000 mukana olleesta.

Taistelun jälkeen

Force Q:n ollessa paluumatkalla se joutui saksalaisen torpedokoneen kohteeksi. Osastosta upposi hävittäjä HMS Quentin.
Henrik Perelló

Luis Henrik Perelló (s. 1969 Tampere) on klassisen koulutuksen saanut diplomiviulisti, joka tunnetaan paremmin viihteellisen viulun mestarina. Hän on toiminut mm. Suomen Kansallisoopperan orkesterin, Savonlinnan Oopperajuhlaorkesterin ja Tampere Chamber -kamariorkesterin ja Tampere Filharmonian konserttimestarina.
Perelló hallitsee laajasti eri musiikkityylejä, mutta argentiinalainen tango ja tango nuevo ovat lähinnä hänen sydäntään. Hän on konsertoinut Astor Piazzollan tangoihin erikoistuneen InTime-kvintettinsä kanssa kotimaan konserttilavojen lisäksi Ruotsissa, Tanskassa, Virossa, Venäjällä, Saksassa, Ranskassa, Italiassa, Argentiinassa, Japanissa ja Emiraateissa. Perelló on tehnyt viisi Astor Piazzolla -tangolevytystä, joista ensimmäinen, Piazzolla InTime valittiin vuoden levyksi 1995. Argentiinalaista tangoa hän soittaa lisäksi Cuarteto Perelló -kvartetissa ja Piazzollaa myös Camorra-kvintetissä yhdessä Mika Väyrysen, Kirmo Lintisen, Ismo Eskelisen ja Tarja Nybergin kanssa. Reijo Taipaleen tango-orkesterissa hän esiintyi Uruguayssa v.1997 Cumbre Mundial -festivaalilla.
Tanssiorkestereissa Perelló soittaa viulun lisäksi bassoa ja kosketinsoittimia. Nykyään hän myös sovittaa musiikkia eri kokoonpanoille. Henrik Perellólle myönnettiin Pirkanmaan taidetoimikunnan kulttuuriteko-palkinto 2005.
Perellón musiikin monipuolisuutta osoittaa sekin, että hän on tehnyt myös yhteistyötä viulistina ja kosketinsoittajana Juice Leskisen kanssa kokonaan eri genreen kuuluvan musiikin parissa. Hän on soittanut 90-luvun alussa Leskisen albumeilla Taivaan kappaleita (Juice Leskinen Grand Slam 1991) ja Simsalabim Jim (Juice Leskinen ETC 1992) sekä esiintynyt Henrikin enkelit -kokoonpanonsa kanssa marraskuussa 2004 Tampere-talossa Juice Leskisen ja Mikko Alatalon yhteisessä juhlakonsertissa, joka on taltioitu Klassikoiden ilta -DVD:lle ja 2CD:lle.
Kongressin kultamitali

Congressional Gold Medal on Yhdysvaltain korkein siviilikunniamerkki presidentin myöntämän Presidential Medal of Freedomin rinnalla. Saajan ei tarvitse olla Yhdysvaltain kansalainen.
Mitalin myöntämiseen vaaditaan ensin kahden kolmasosan kannatus sekä alahuoneessa että senaatissa ennen kuin myöntävä komitea harkitsee mitalin myöntämistä.
Mitalin suunnittelee ja valmistaa Yhdysvaltain rahapaja, United States Mint. Jokainen mitali on kuva-aiheensa osalta yksilöllinen. Mitalia ei ole tarkoitettu kannettavaksi vaatteissa.
Koiranelämää (televisiosarja)

Koiranelämää (ransk. Les Jules, chienne de vie...) on ranskalainen piirrossarja, joka kertoo humoristisesti koirien asuttamasta talosta. Sarjan päähahmoina on kaksi sekarotuista koiraveljestä, joiden molempien nimi on Poju. Sarja on tehty vuosina 1996–1998. Suomessa sitä on esittänyt MTV Juniori.
Filarete

Filarete tai Averulino (oik. Antonio di Pietro Averlino, noin 1400–1469/1470) oli italialainen renessanssikauden arkkitehti ja kuvanveistäjä. Hän suunnitteli Sforzinda-nimisen ihannekaupungin ja innosti muutkin aikakauden italialaiset arkkitehdit työskentelemään kaupunkisuunnittelun parissa. Sforzindaa ei ole kuitenkaan toteutettu.
Filarete oli syntyjään firenzeläinen. Paavi Eugenius IV tilasi Filareteltä pääovet Rooman Konstantinuksen basilikaan. Ne valmistuivat vuonna 1445. Kun basilika purettiin 1500-luvun alkuvuosina, säästettiin Filareten oviksi sanotut pronssiset ovet. Nykyisin ne ovat Pietarinkirkossa narthexin eli esihallin pääsisäänkäynnin ovina. Taidehistoriallisesti ovet osoittavat, että Filarete edusti vielä osittain keskiajan ja Bysantin taideihanteita.
El-orontapakulo

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 11cm. Väritykseltään se on pääosin harmaa, yläperä, niska ja kupeiden juovitus ovat ruskeat ja pyrstö mustahko. Nokka on musta ja tukeva. Naaraan alapuolen väritys on ruskeampaa kuin koiraan.

Esiintyminen

El-orontapakulot elävät Ecuadorin eteläosan El Oron ja Azuayn provinssien vuoristossa 700–1 250 m:n korkeudella. Laji kuvailtiin tieteelle uutena vuonna 1997 ja sen kokonaispopulaatio on 2 000–10 000 yksilöä. Kanta elää maantieteellisesti suppealla alueella ja on vaarassa hävitä metsien hakkuiden ja elinympäristön tuhoutumisen seurauksena.

Elinympäristö

Laji elää vuoristometsien alikasvoksessa.
Johannes Kastaja (EP)

Kappaleet

Sävellykset ja sanoitukset A. W. Yrjänä, ellei toisin mainita. Sovitukset CMX.
Kristo Salminen

Tausta

Salminen on näyttelijäpariskunta Heidi Krohnin ja Esko Salmisen poika. Salminen on naimisissa näyttelijä Johanna Kokon kanssa ja heillä on vuonna 2007 syntynyt poika ja vuonna 2014 syntyneet kaksospojat. Näyttelijä Kreeta Salminen on Kriston siskopuoli. Salmisen äidinpuoleinen isoisä oli kirjallisuustieteen ja estetiikan professori Eino Krohn ja isänpuoleiset isovanhemmat olivat näyttelijät Unto Salminen ja Kyllikki Väre.
Turia (M34)

Palvelus

Alus on palveluksessa.
Clydesdalenhevonen

Ominaisuudet

Clydesdalenhevosen pää on hienostunut, silmät suuret, otsa leveä ja profiili suora. Kaulan tulisi olla kaartuva ja hyvin kiinnittynyt. Lavat ovat loivanpuoleiset. Selkä on tiivis, rintakehä laaja ja takaosa lihaksikas. Jalat ovat hyvin kestävät ja nivelet kookkaat. Vuohiskarvat ovat pitkät. Liikkeet ovat eloisat ja verrattain näyttävät. Säkäkorkeus on nykyisin noin 168 cm ja väritys yleensä ruunikko.

Historia

Clydesdalenhevonen on kotoisin Skotlannista, Lanarkshiren Clyden alueelta, missä sen jalostus aloitettiin 1700-luvun keskivaiheilla. Aluksi clydesdalenhevosia jalostettiin risteyttämällä paikallisia tammoja belgialaisten kylmäveristen ja flaamilaisten flanderinhevosorien kanssa. Tämä varhainen hevostyyppi tuli kuuluksi vetovoimistaan.
1800-luvulla ja erityisesti vuosisadan loppupuolella clydesdalenhevoseen sekoitettiin paljon shirehevosta, mikä kasvatti rodun kokoa. Clydesdalenhevosesta tuli nopeasti suosittu kuormajuhta hiililastien vetämiseen ja rotu levisi myös Englantiin.
Vuonna 1877 perustettiin The Clydesdale Horse Society Britannian ensimmäisenä kylmäverihevosrotuyhdistyksenä. Clydesdalenhevosesta tuli pian tunnettu muuallakin maailmassa kuten Australiassa sekä Pohjois- ja Etelä-Amerikassa. Rodun ensimmäinen kantakirja perustettiin vuonna 1878.
Cortés (departementti)

Cortés on Hondurasin kahdeksastatoista departementista luoteisin. Se rajoittuu pohjoisessa Karibianmereen ja luoteessa Guatemalan tasavaltaan. Sen pinta-ala on 3 923 km², vuonna 2010 asukkaita oli 1,562 miljoonaa.  Se on asukasluvultaan departementeista suurin, ja sen pääkaupunki San Pedro Sula on miltei miljoonainen metropoli ja teollisuuskeskus. Hedelmällinen Sulan laakso on merkittävä banaanien ja muiden elintarvikkeiden tuottaja.
Cortésin departementti lienee saanut nimensä konkistadori Hernán Cortésin mukaan, joka taisteli seudulla Espanjan kruunun puolesta sekä intiaaneja että kapinallista Cristóbal de Olidia vastaan.
Max Clauzen

Max Clauzen oli saksalaissyntyinen, sittemmin Neuvostoliittoon siirtynyt ja Neuvostoliiton hyväksi toiminut vakooja. Clauzen toimi vakoilutehtävissä huippuvakoilija, lehtimies Richard Sorgen kanssa Japanissa 1930–1940-luvuilla. He välittivät radioteitse huippusalaista tietoa Japanista Neuvostoliittoon 1930-luvun alkupuolelta aina lokakuuhun 1941 saakka eli noin vuosikymmenen ajan. Clauzen ja Sorge vangittiin lokakuussa 1941 Tokiossa. Sorge tuomittiin kuolemaan 1943 ja hirtettiin marraskuussa 1944. Clauzen tuomittiin elinkautiseen vankeuteen, mutta hänet vapautettiin Japanin antauduttua 1945.
Frans Julius von Wright

Frans Julius von Wright (13. heinäkuuta 1871 Leppävirta – 28. lokakuuta 1934 Helsinki) oli suomalainen everstiluutnantti ja metsänhoitaja. Suomen sisällissodan aikana von Wright organisoi yhdessä Gustaf Finnen kanssa valkoisten valtaamiin kaupunkeihin kenttäoikeudet.
Von Wrightin vanhemmat olivat kanavankaitsija Julius von Wright ja Paulina Vilhelmina Lindeberg. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion yksityislyseosta 1893 ja hän kävi Haminan kadettikoulun 1896. Wright palveli luutnanttina Kuopion 5. tarkk'ampujapataljoonassa 1896–1902 kunnes hänet Suomen oman sotaväen lakkauttamisen yhteydessä siirrettiin 1902 lakkautuspalkalle.
Von Wright suoritti Evon metsäopistossa metsänhoitajan tutkinnon 1904 ja hän toimi sitten vt. aluemetsänhoitajana 1904–1907, W. Rosenlew & Co:n metsänhoitajana Porissa 1907–1917 ja Kemijoen uittoyhdistyksen uittopäällikkönä 1917–1921.
Suojeluskuntien perustamisessa syksyllä 1917 mukana ollut von Wright nimitettiin joulukuussa 1917 Pohjolan suojeluskuntien piiripäälliköksi ja hänestä tuli piirin esikuntapäälliköksi nimitetyn Kemin Karihaaran selluloosatehtaan teknillisen johtajan Gustaf Finnen lähin avustaja. Gustaf Finne joka ol myös käynyt Haminan kadettikoulun organisoi Suomen sisällissodan aikana valkoisten valtaamiin kaupunkeihin kenttäoikeudet. Finne toimi sodan ensin Tampereen ja sitten Viipurin komendanttina kaupunkien valtausten jälkeen. Finne vastasi yhteensä 25 000 punaisen tutkinnasta ja näistä yli 600 ammuttiin tutkinnan jälkeen.
Von Wright toimi laivaston intendenttinä 1922–1924 ja vuodesta 1924 puolustusministeriön ylireviisorina. Hänet ylennettiin everstiluutnantiksi 1926.
Frans Julius von Wright oli naimisissa vuodesta 1907 Fanny Birgitta (Birgit) Strömbergin kanssa.
Joulukalenteri

Joulukalenteri eli adventtikalenteri on adventin aikaan eli joulun odotukseen liittyvä esine, jonka avulla lasketaan päiviä jouluun. Joulukalenteri on usein koriste-esine, ja siihen kuuluu usein päivittäinen yllätys esimerkiksi pahvisen kalenterin kuvan täydentymisen tai pienen lahjan muodossa.
Joulukalenterissa on 24 luukkua tai taskua, joita avataan yksi kerrallaan joka päivä joulukuun 1. päivästä jouluaattoon. Joulukalenterin variaatio adventtikalenteri alkaa yleensä ensimmäisestä adventtisunnuntaista, joten joinakin vuosina ensimmäiset luukut ovat jo marraskuun puolella. Aikaisintaan ensimmäinen adventti on 27. marraskuuta, joten sellaisina vuosina luukkuja on 28. Kalenterin tarkoitus on lievittää lasten jännitystä, joka muuten kohdistuisi pelkästään jouluaattoon, sekä tehdä konkreettisemmaksi joulun odotuksen ajanlasku.
Joulukalenteri on usein pahvinen kuva, jossa on jokaista päivää kohden avattava luukku, jonka takaa löytyy pieni kuva, ja usein myös esimerkiksi makeinen tai pieni lelu. Kaupallisia versioita kalenterista on lukemattomia. Ensimmäiset suklaakalenterit tulivat Saksassa markkinoille vuonna 1958.

Historia

Ensimmäisen painetun adventtikalenterin toi markkinoille saksalainen Gerhard Lang -yhtiö vuonna 1904.
Adventtikalenterin toivat Suomeen partiolaiset, jotka edelleen myyvät kalentereita toimintansa rahoittamiseksi. Tessi Fazer näki Ruotsissa kalenterin ja ehdotti, että Partiotytöt teettäisivät oman kalenterin. Ensimmäisen kalenterin suunnitteli Ulla von Wendt ja se ilmestyi vuonna 1947. Ensimmäisinä vuosina kalenteri meni huonosti kaupaksi, koska sen ideaa ei ymmärretty. Vuonna 1949 kauppa sujui jo hyvin.
Denny Shute

Herman Densmore "Denny" Shute (25. lokakuuta 1904 – 13. toukokuuta 1974) oli yhdysvaltalainen golfaaja. Hän voitti kerran Britannian avoimen (1933) ja kahdesti PGA Championshipin (1936, 1937).
Shute oli viimeinen PGA Championshipin kahtena peräkkäisenä vuotena voittanut golfaaja ennen Tiger Woodsia, joka ylsi kyseiseen saavutukseen vuosina 1999–2000.
Shute pelasi Ryder Cupissa vuosina 1931, 1933 ja 1937.
Manfred Kaiser

Ura

Kaiser aloitti seurajalkapallon vuonna 1939 ZSG Hyrierwerk Zeitzissa, jossa hän nousi lopulta seuran edustusjoukkueeseen. Kaiser pelasi seurassa vuoteen 1949 saakka, jonka jälkeen hän siirtyi alkuvuodesta 1950 BSG Wismut Geraan. Kyseistä seuraa Kaiser edusti neljän kauden ajan. Vuonna 1955 Kaiser vaihtoi SC Wismut Karl-Marx-Stadtiin, jonka paidassa hän voitti kolme DDR-Oberligan mestaruutta sekä yhden FDGB-Pokalin. Kymmenen pelikauden jälkeen Kaiser siirtyi BSG Wismut Geraan, jossa hän lopetti uransa vuonna 1966.
Kaiser edusti maajoukkuetta 31 ottelussa tehden yhden maalin. Peliuransa jälkeen hän toimi eri joukkueiden päävalmentajana.
USS Dealey (DE-1006)

Palvelus

Alus sijoitettiin Newportiin, mistä se osallistui kahden ensimmäisen vuoden aikana paikallisiin harjoituksiin, purjehti Key Westissä Floridassa ja osallistui laivaston kaikuluotain koulun tapahtumiin sekä saattueharjoituksiin Karibialla. Alus lähti 4. tammikuuta 1957 Newportista Etelä-Amerikan purjehdukselle, mistä se palasi 21. maaliskuuta Atlantin rannikolla järjestettyyn sotaharjoitukseen. Naton harjoitukset Irlanninmerellä syyskuussa ja lokakuussa vei aluksen Britteinsaarille Plymouthiin ja Ranskaan Brestiin ja Cherbourgiin.
Alus lähti 12. toukokuuta 1958 Välimerelle saattajalaivue 10:n lippulaivana, kun laivue suojasi lentotukialus USS Waspia. Alus partioi itäisellä Välimerellä Libanonin kriisin aikana ennen paluutaan Newportiin 7. lokakuuta.
Alus lähti 3. helmikuuta 1959 Kuubaan Guantanamo Bayhin, jossa järjestetyn harjoituksen päätyttyä se jatkoi matkaansa Panaman kanavana kautta Buenaventuraan Kolumbiaan, Salinasiin Ecuadoriin, Perun Talaraan ja Callaoon sekä Chilen Valparaisoon ja Antofagastaan. Purjehduksen aikana alus harjoitteli yhteistoimintaa kaikkien neljän laivaston kanssa. Alus palasi 20. huhtikuuta Newportiin, mistä se lähti Naton harjoitukseen vieraillen Londonderryssä, Greenwichissä ja Lissabonissa ennen paluutaan Newportiin 11. lokakuuta. Vuoden 1959 lopun alus oli Narragansettinlahdella.
Alus jatkoi vastaavissa tehtävissä sekä vieraili Karibialla ja osallistui Virginian ja Pohjois-Carolinan rannikoilla järjestettyihin maihinnousuharjoituksiin, kunnes se 20. kesäkuuta 1960 siirrettiin New Yorkin laivastontelakalle huollettavaksi. Alus palasi 22. heinäkuuta Newportiin, jossa se aloitti valmistautumisen partiomatkalle. Alus lähti 22. elokuuta Karibialle, mistä se jatkoi matkaansa Etelä-Amerikan ympäri. Vierailtuaan Trinidadissa, Venezuelassa ja Kolumbiassa alus läpäisi Panaman kanavan aloittaen matkansa etelään pitkin Etelä-Amerikan rannikkoa. Alus vieraili Ecuadorissa, Perussa ja Chilessä ennen Magalhaesinsalmen läpäisyä. Matkalla pohjoiseen alus vieraili Argentiinassa, Uruguayssa, Brasiliassa ja Trinidadissa. Alus palasi 13. joulukuuta Newportiin, jossa se vietti vuoden lopun.

ROU 18 De Julio

Dealey poistettiin 28. heinäkuuta 1972 palveluksesta ja se poistettiin samalla Yhdysvaltain alusluettelosta. Alus siirrettiin vielä samana päivänä Uruguayn laivastolle, joka nimesi sen ROU 18 De Julioksi. Alus oli kolmas maan ensimmäisen perustuslain vahvistamispäivän mukaan nimetty. Alus saapui 17. huhtikuuta 1973 Montevideoon Uruguayhin päällikkönään Germán Lariau.
Vuonna 1981 alus pelasti päällikkönsä Julio Lamartheen johdolla Etelä-Atlantilla myrskyssä uponneen kauppa-alus MS Sharpin miehistön. Alus poistettiin luettelosta ja se romutettiin 1991.
Contemporary Christian Music

CCM eli Contemporary Christian music (suom. nykyajan kristillinen musiikki) on populaarimusiikin suuntaus, jonka aiheet käsittelevät kristillistä uskoa. Termiä käytetään yleensä Yhdysvaltojen Nashvillessa, Tennesseen osavaltiossa toimivasta kristillisestä pop-, rock- ja ylistysmusiikin alasta, jota edustavat muiden muassa artistit
Avalon, BarlowGirl, Jeremy Camp, Casting Crowns, Steven Curtis Chapman, David Crowder Band, Amy Grant, Natalie Grant, Jars of Clay, MercyMe, Newsboys, Chris Tomlin, Diante do Trono, Hillsong, Michael W. Smith, Rebecca St. James, Kari Jobe, Third Day, tobyMac, Ana Paula Valadão, Gateway Worship ja Darlene Zschech. Ala on edustettuna Billboard-lehden "Top Christian Albums" ja "Hot Christian Songs" -listoilla sekä Radio & Records -lehden "Christian Adult Contemporary", "Christian Contemporary Hit Radio", "Christian Rock", ja "Inspirational" -listoilla, kuten myös iTunes Storen "Christian & Gospel" -luokassa.
Kaikkea kristillissävytteistä populaarimusiikkia ei yleensä luokitella CCM:ksi. Esimerkiksi monet kristilliset punk-, hardcore-, metal- ja hip-hop-esittäjät, jotka käsittelevät selkeästi kristillisiä aiheita, eivät kuulu Nashvillen alaan. Samoin monia valtavirran artisteja kuten Bob Dylania, The Byrdsia, Lifehousea ja U2:ta, jotka ovat käsitelleet kristillisiä aiheita tuotannossaan, ei pidetä CCM-esittäjinä.

Historia

CCM aloitti toimintansa populaarimusiikin parissa Jeesus-liikkeen aikaan 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alussa. Yksi ensimmäisistä suosituista "Jesus music"-albumeista oli Larry Normanin Upon This Rock (1969), jonka julkaisi alun perin Capitol Records. Perinteisestä gospelmusiikista poiketen Jesus music -suuntaus sai alkunsa rockmusiikista. Suuntauksen edelläkävijöihin kuuluvat myös 2nd Chapter of Acts, Andraé Crouch and the Disciples, Love Song, Petra ja Barry McGuire. Pieninä piireinä alkanut Jesus music -suuntaus kasvoi liikevaihdoltaan useita miljoonia dollareita liikuttavaksi alaksi 1980-luvulla. 1990-luvulla monet CCM-esittäjät kuten Amy Grant, dc Talk, Michael W. Smith ja Jars of Clay ylittivät raja-aitoja valtavirran Top 40 -radiosoittolistoille. Nykyisin kristillisen musiikin myyntiluvut ylittävät klassisen-, jazz-, latino-, new age- ja soundtrack-musiikin menekin.

Kiistanalaisuus

CCM:stä on kiistelty sen alkuvaiheista 1960-luvulta alkaen. Kristillinen college Bob Jones University kieltää opiskelijahuoneistojensa asukkaita kuuntelemasta CCM:aa. Toiset taas pitävät kristillisen pop- ja rockmusiikin käsitettä epätavallisena ilmiönä, koska rock on historiallisesti yhdistetty seksuaaliseen siveettömyyteen, kapinallisuuteen, päihteisiin ja alkoholin käyttöön sekä muihin aiheisiin, joita tavallisesti pidetään antiteettisina kristinuskon opetuksille.
Turkish Movie Days

Turkish Movie Days 2016 järjestetään tänä vuonna viidettä kertaa 29.9. - 2.10.2016 Helsingissä. Elokuvatapahtuma esittelee uusia ja vanhoja turkkilaisia elokuvia. Tapahtuma järjestetään Suomen elokuvasäätiön Kino K-13 -auditoriossa Katajanokalla. Tapahtuman järjestää Turkin valtion kulttuuri- ja matkailutoimisto. Elokuviin on vapaa pääsy. Kaikki elokuvat on tekstitetty englanniksi.
Ohjelmaan voi tutustua osoitteessa www.turkki.fi.