google/wiki40b huggingface dataset:
Lauri Tukonen

Pelaajaura

Tukonen varattiin  11:nä pelaajana vuoden 2004 NHL:n varaustilaisuudessa 26. kesäkuuta 2004. Hän oli Los Angeles Kings:n ensimmäinen varaus.
Jääkiekko-oppinsa Tukonen sai kotikaupunkinsa Hyvinkään Ahmoissa, joiden Mestis-peleissä hän esiintyi jo kaudella 2001–2002. Kaudelle 2003–2004 Tukonen siirtyi harjoittelemaan Porin Ässiin, tarkoituksena pelata kausi sekä A-junioreissa että Liigajoukkueessa. Tukonen siirtyi kuitenkin oma-aloitteisesti ennen yhtäkään ottelua Espoon Bluesiin. SM-liigassa hän debytoi kaudella 2003–2004 Espoon Bluesin riveissä. Hän oli silloin liigan nuorin pelaaja 17-vuotiaana. 
Tukonen siirtyi Los Angeles Kingsin organisaatioon tulokassopimuksella kaudeksi 2005–2006, mutta hän pelasi NHL-pelinsä kausina 2006–2007 ja 2007–2008. NHL:ssä hän on pelannut yhteensä viisi ottelua. Tukonen vaihdettiin Dallas Starsin Richard Cluneen kesällä 2008. Hän teki elokuussa 2008 sopimuksen Tampereen Ilveksen kanssa, kun hän ei saanut vakiinnettua paikkaansa Starsin joukkueessa. 
Dallas Stars kauppasi Tukosen oikeudet Tampa Bay Lightningille marraskuussa 2008. Vaihdossa Stars sai puolustaja Andrew Hutchinsonin. SM-liigassa Tukonen siirtyi vähän ennen tätä Ilveksestä Rauman Lukkoon, jossa hänen kautensa päättyi tammikuussa polvivammaan.
Huhtikuussa 2009 Tukonen teki neljän vuoden jatkosopimuksen Rauman Lukon kanssa, mutta hän siirtyi heinäkuussa Tampa Bay Lightningin harjoitusleirille. Hän palasi kuitenkin kesken leirin takaisin Lukkoon.
Kaudeksi 2016–2017 Tukonen palaa Rauman Lukkoon kolmivuotisella sopimuksella. Tukosen paluuta on kuitenkin varjostanut pitkäkestoinen loukkaantuminen. Syyskuun lopulla 2018 Lukko ilmoitti irtisanovansa Tukosen pelaajasopimuksen. Lokakuun alussa Porin Ässät ilmoitti ottelu-kohtaisen pelaajasopimuksen syntymisestä. Tukonen kiitti tästä jo ensimmäisessä Patapaidassa tehdyssä pelissään, kun ratkaisi voiton jatkoaika-osumallaan. 22 lokakuuta 2018 Ässät ilmoitti Tukosen lähtevän seurasta omasta tahdostaan.

Kansainväliset ottelut

Tukonen on edustanut Suomea useissa nuorten maailmanmestaruusturnauksissa, voittaen pronssimitalin sekä vuoden 2004 että 2006 alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa.
Hänen esityksensä alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailussa vuonna 2004 tuskin huononsi hänen mahdollisuuksiaan kesän varaustilaisuutta ajatellen, kun hän jakoi kärkipaikan turnauksen pistepörssissä 11 pisteellään ja jakoi kärkipaikan syöttöpörssissä kuudella syötöllä. Hän oli Suomen joukkueen paras pistemies yhdessä Lauri Korpikosken ja Petteri Nokelaisen kanssa.
Tukonen teki voittomaalin Suomen voitettua pronssia alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskisoissa vuonna 2006. Hän oli turnauksen kolmanneksi paras  pistemies, teki toiseksi eniten syöttöjä ja oli toiseksi paras plus-miinustilastoissa.

Muuta

Tukosen isoveli Olli-Kristian pelasi urallaan parhaimmillaan Mestiksessä. Veljekset pelasivat yhdessä Ahmoissa vuosina 2001–2003.
Copperbelt

Copperbelt on yksi Sambian kymmenestä maakunnasta. Copperbeltin pinta-ala on 31 328 neliökilometriä ja sen asukasluku on 1 972 317 (2010). Maakunta on saanut nimensä sen rikkaista kupariesiintymistä ja Copperbelt on Sambian teollinen keskus. Maakunnan merkittävimmät kaupungit ovat Ndola, Kitwe ja Chingola.
Copperbeltissä on lukuisia kaivoksia. Copperbeltin Lumwanassa sijaitsee Afrikan suurin kuparikaivos.
Maakunta jakautuu kymmeneen piirikuntaan: Chililabombwe, Chingola, Kalulushi, Kitwe, Luanshya, Lufwanyama, Masaiti, Mpongwe, Mufulira ja Ndola.
Maravi

Maravi oli bantukansojen valtio Itä-Afrikassa, Njassajärven itäpuolella. Se syntyi 1400-luvun lopulla, bantukansojen asettuessa Njassajärvestä laskevan Shire-joen laaksoon.
Bantut tulivat alueelle Kongojoen laaksosta ja puhuivat kieltä, josta kehittyi nykyinen njandžan kieli. Heidän ensimmäisen johtajansa nimi oli Kalenga.
Maravi oli laajimmillaan 1600-luvun puolivälissä ja kuihtui 1800-luvulla osittain sisäisiin ristiriitoihin, osittain yao-kansan hyökkäysten takia. Yaot sieppasivat maravilaisia ja myivät nämä orjiksi.
Teologinen Aikakauskirja

Historia

Teologinen Aikakauskirja on perustettu vuonna 1896. Sen ensimmäisenä päätoimittajana toimi G. G. Rosenqvist. Alun perin lehti perustettiin "vastavoimaksi" Vartijalle, joka oli konservatiivinen ja myötäili kirkon suuntausta. Lehdessä käsiteltiin tuolloin muun muassa teologian asemaa tieteenä ja historiallis-kriittistä raamatuntutkimusta. Lehdessä esiteltiin myös tuolloin nousussa olleita tieteenaloja, kuten uskontotiedettä ja sosiologiaa. 
Vuonna 1916 päätoimittajaksi tulivat yhdessä kirkkohistorioitsija ja myöhemmin piispaksi noussut Jaakko Gummerus sekä Edvard Stenij, joka oli Uuden testamentin eksegetiikan professori. Suomen itsenäistyttyä lehdessä nousi esiin kansankirkkoideologia ja kirkkohistoriallisten aiheiden osuus kasvoi. 1930-luvulla myös kieliriidat nousivat lehdessä esiin; tuota ennen valtaosa artikkeleista oli ollut ruotsinkielisiä ja vasta tuolloin nimiösivulle laitettiin suomenkielinen nimi ennen ruotsinkielistä. Vuonna 1934 päätoimittajaksi tuli Vanhan testamentin eksegetiikan professori A.F. Puukko, joka hoiti tehtävää aina vuoteen 1954 asti. 
Talvisota keskeytti Teoleogisen aikakauskirjan julkaisemisen syksyllä 1939, ja seuraava numero ilmestyi vasta huhtikuussa 1940. Sodan jälkeen lehdessä nousi pinnalle kysymys kirkon ja valtion välisestä suhteesta. Tätä kutsuttiin ns. lundilaiskiistaksi, ja keskustelu teeman ympärillä vaikeni vasta 1950-luvulla. Vuonna 1955 lehden päätoimittajaksi tuli Vanhan testamentin eksegetiikan professori Aarre Lauha. Tällöin hallitsevia teemoja olivat eksegetiikka ja Luther-tutkimus.
Vuonna 1964 jäi pois osio "Rukouspäivätekstien selityksiä", ja tällöin lehti keskittyi yhä enemmän tieteelliseen sisältöön. Päätoimittaja vaihtui jälleen vuonna 1965, jolloin päätoimittajaksi tuli dogmatiikan professori Seppo A. Teinonen. Tällöin lehteen alkoi tulla yhä enemmän kirja-arvosteluja ja erityisesti englanninkielisten kirjojen arvostelu lisääntyi. Lehdessä julkaistiin myös professori Mikko Juvan kommentti jumalanpilkkalainsäädännön muuttamisesta. Aihe nousi pinnalle Hannu Salaman jumalanpilkkaoikeudenkäynnin takia. Professori Juva kannatti säädöksen muuttamista, kuten hallitus esitti. Myös yhteiskunnalliset ja sosiaalieettiset kysymykset nousivat pinnalle 1960-luvulla.
1970-luvulla pinnalle nousi keskustelu naispappeudesta. Keväällä 1980 julkaistiin naispappeusseminaarin esitelmät. Useimmat asiasta lehteen kirjoittaneet eivät ottaneet kysymykseen suoraa kantaa. Vuonna 1981 päätoimittajaksi tuli Eero Huovinen ja 1984 lehti sai uuden ulkoasun. Vuonna 1991 päätoimittajaksi tuli kirkkohistorian professori Juha Seppo. Tällöin alkoi myös teemanumeroiden julkaiseminen. 1990-luvun puolen välin jälkeen alkoi lehessä näkyä myös uskonnontutkimusta ja feminististä teologiaa käsitteleviä artikkeleita. Vuosina 1995–2000 päätoimittajana toimi käytännöllisen teologian professori Markku Heikkilä.
Kasuga (1902)

Palvelus

Alus lähti sisaraluksensa Nisshinin kanssa Genovasta päällikkönään Hugh Haweis Paynter ja miehistönään brittiläis-italialais-arabialainen miehistö. Alukset käyttivät Britannian kuninkaallisen laivaston lippuja välttääkseen mahdolliset selkkaukset Venäjän keisarikunnan kanssa. Venäjän keisarikunnan alukset varjostivat aluksia matkan aikana, ja HMS King Alfred saattoi osastoa Intian valtamerellä niiden lähdettyä Port Saidista. Saavuttuaan Japaniin alusten miehistöjä juhlittiin sankareina.
Kasuga ajoi 13. tammikuuta 1918 karille Bankan salmessa, mistä se irrotettiin kesäkuussa. Alus purjehti Siperiaan vuonna 1922.
Tapio Nurkka

Tapio Nurkka (16. syyskuuta 1920 Viipuri – 6. lokakuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi Lea Joutsenon tähdittämistä komediaelokuvista 1940-luvulla. Nurkan uraa varjosti alkoholismi.

Ura

Tapio Nurkka aloitti elokuvauransa kulissien hoitajana Suomi-Filmin kuvausryhmässä vuonna 1938. Hän haavoittui pahoin jatkosodan alussa. Parannuttuaan Nurkka jatkoi elokuvauraansa, kun Valentin Vaala huomasi hänessä piilevän sankariainesta Lea Joutsenon tähdittämiin komedioihin. Vuonna 1941 hän oli kuvausryhmän jäsenenä Morsian yllättää -elokuvassa ja sen jälkeen keskeisessä roolissa seitsemässä Lea Joutseno -komediassa. Nurkka näytteli näissä elokuvissa usein sitä, joka lopulta kesytti Joutsenon tulkitsemat energiset ja modernit naishahmot. Hänen vähäeleinen komiikkansa oli oiva vastakohta Joutsenon railakkuudelle. Vuonna 1944 Nurkka oli mukana Ilmari Unhon ohjaamassa 44-minuuttisessa tiedotuselokuvassa Pellonmäen tarina. Samana vuonna ensi-iltansa saaneessa draamassa Kartanon naiset hänellä oli sivuosa luutnantti Kivenä. Nurkan elokuvaura päättyi kohtalodraamaan Pikajuna pohjoiseen 1947, jossa hänellä oli nuoren insinöörin osa. Valkokankailta Tapio Nurkka siirtyi Iloiseen Teatteriin. Hän oli mukana myös teatterikiertueilla. Uransa lopussa hän toimi myös radio- ja televisiotyössä.
Nurkka omisti maatilan Luumäellä. Hän harrasti metsästystä ja kalastusta.
Lähi-infrapunaspektroskopia

Lähi-infrapunaspektroskopia (engl. Near infrared spectroscopy, NIRS) on spektroskopian menetelmä, jossa käytetään hyväksi sähkömagneettisen spektrin lähi-infrapuna-aluetta. Tällä alueella valon aallonpituus on n. 700–2 500 nm. Tyypillisiä NIRS-sovelluksia ovat lääketeollisuuden ei-invasiiviset mittaus- ja ionisoimattomat kuvantamislaitteet. Menetelmällä voidaan mm. tutkia aivokuoren hemodynamiikkaa ja rintasyöpää.
Räystäs

Räystäs on rakennuksen vesikaton osa, joka ulottuu ulkoseinän ulkopinnan ulkopuolelle. Räystään tarkoitus on estää sadeveden valuminen ulkoseinää pitkin, veden kertyminen perustuksiin tai suuren räystään tapauksessa jopa viistosateen osuminen ulkoseinään. Räystäs on tyypillinen korkeille kattomuodoille, kuten harja-, auma- ja kupolikatoille. Räystäs voidaan tehdä joko avo- tai umpiräystäänä. Avoräystäässä räystäslipan ja talon seinän väliin jäävää tilaa (alustaa) ei ole suljettu/suojattu mitenkään.
Rakennuksen räystäiltä sadevesi joko johdetaan räystäskouruihin tai annetaan tippua maahan. Vanhoissa suomalaisissa puurakennuksissa ei ole ollut räystäskouruja, vaan veden on annettu tippua räystäältä suoraan maahan. Eurooppalaisissa kaupungeissa sadevesi on yleensä johdettu räystäskourujen avulla kadulle ja katua pitkin viemäreihin. Perinteisessä kiinalaisessa arkkitehtuurissa sadevesi tippuu erityisten räystään päässä olevien levyjen avulla maahan. Nykyään ja erityisesti kerrostaloissa sadevesi johdetaan räystäskouruin ja sadevesisyöksyin rakennuksen ulkopuolisiin sadevesikaivoihin. Myös tasakattoisessa rakennuksessa voi olla räystäät, mutta tällöin sadevesi on johdettu kattokaivojen kautta. Kaikissa rakennuksissa ei välttämättä ole räystäitä.
Jos räystäs on riittävän suuri, edes viistosade ei osu ulkoseinään, jolloin seinää ei tarvitse rakentaa erityisen vedenkestävästä materiaalista. Tämä mahdollistaa ekologisten rakennusmateriaalien, kuten saven tai olkipaalien käyttämisen. Ulkoseinät myös pysyvät paremmassa kunnossa räystään suojassa sateelta ja myös auringonvalolta. Esimerkiksi perinteisessä japanilaisessa ja korealaisessa arkkitehtuurissa on sateelta suojaavien taloa kiertävien suurten räystäiden vuoksi pystytty käyttämään paperisia ikkunoita.
Cyrinda Foxe

Varhainen elämä ja ura

Cyrinda Foxe syntyi Santa Monicassa Kaliforniassa armenialaiseen perheeseen. Hänen syntymänimensä oli Kathleen Victoria Hetzekian, ja hän sai armeijatyylisen kasvatuksen väkivaltaisessa kodissa. Lukiosta valmistumisen jälkeen hän asui väliaikaisesti Texasissa ennen kuin asettui New Yorkiin, missä hän sai työn Greta Garbon assistenttina. Myöhemmin Foxe vaihtoi nimensä, alkoi käydä kuuluisassa yökerhossa nimeltä Max's Kansas City ja ryhtyi näyttelijäksi. Hänen merkittävin roolinsa oli elokuvassa Andy Warhol's Bad vuonna 1977. 
Foxella oli suhde David Bowien kanssa hänen työskennellessään tiedottajana yrityksessä MainMan Artistes LTD, joka oli Bowien manageriyhtiö. Hän esiintyi myös Bowien musiikkivideolla Jean Genie vuonna 1972.
Foxe oli nuoruudessaan suuri Rolling Stonesin ihailija. Myöhemmin hän tutustui henkilökohtaisesti yhtyeeseen New York Dolls, jota on usein verrattu Stonesiin. Foxe ryhtyi seurustelemaan yhtyeen keulahahmon David Johansenin kanssa, ja vuonna 1977 - vuosia kestäneen seurustelun jälkeen - he menivät naimisiin. Tuolloin New York Dollseilla oli sama manageri kuin Aerosmithillä, ja ensimmäisen avioliittonsa aikana Foxe tapasikin yhtyeen keulahahmon Steven Tylerin.
Alle vuoden kestäneen avioliiton jälkeen Foxe jätti Johansenin Tylerin takia. Foxe ja Tyler menivät naimisiin ja saivat tyttären nimeltä Mia. Liitto kesti kymmenen vuotta, mutta oli vaikea huumeongelmien, avioliiton ulkopuolisten suhteiden ja sekä henkisen että fyysisen väkivallan vuoksi. Pariskunta erosi pian sen jälkeen kun Aerosmith oli tehnyt comebackin 1980-luvun loppupuolella. Foxe kasvatti tyttärensä Sunapeessa New Hampshiressa ja New Yorkissa.

Viimeiset vuodet ja kuolema

Foxen muistelmat Dream On: Livin' on the Edge with Steven Tyler and Aerosmith hän kirjoitti Danny Fieldsin avustuksella, ja ne julkaistiin 1997. Odotusten mukaisesti kirja kirvoitti enimmäkseen negatiivista palautetta Aerosmithin faneilta, ja pian kirjan julkaisun jälkeen Foxe lisäksi ilmoitti, että kirjan pokkariversio sisältäisi alastonkuvia Steven Tylerista. Vuonna 1999 Tyler kuitenkin voitti asiasta aloitetun oikeudenkäynnin ja kuvat jäivät julkaisematta. Vuotta myöhemmin Foxe avasi nettisivuston, jolla hän yritti myydä samaisia alastonkuvia, mutta vuoden lopussa sivusto suljettiin tuntemattomasta syystä.
Vuonna 2001 Foxe sai lievän aivohalvauksen. Hänellä ei ollut tuolloin edes asuntoa, ja hän sai hoitoa vähävaraisten terveydenhoitoa varten perustetulta Medicarelta. Myra Freidman järjesti rahankeruutapahtuman kuuluisalla CBGB's-klubilla tukeakseen Foxea. Hämmästyneenä ex-vaimonsa köyhyydestä Tyler tapasi hänet ja heidän tyttärensä Mian ja myi myöhemmin signeeratun kitaran, jonka tuoton (5 000 dollaria) hän lahjoitti Foxelle. Myös David Bowie keräsi rahaa myymällä kitaransa. Lisäksi Tyler maksoi hotellihuoneen, jossa Foxe meni naimisiin Keith Waan kanssa 28. elokuuta 2002.
Foxe kuoli aivokasvaimeen 7. syyskuuta 2002.
Laibach (albumi)

Levyn teko

Cari amici soldati on live-nauhoitus Novi Rock -festivaaleilta 10. syyskuuta 1982. Dekret sekä Panorama on nauhoitettu Oasis studiossa Lontoossa. Strom und Klang-yhtyeen kappaleet on nauhoitettu 1992-93 Laibach-studiossa. Muut levyn kappaleet on nauhoitettu syyskuussa 1983 Studio Metrossa Ljubljanassa. 300 000 V.K:n kappaleet on julkaistu alun perin vuonna 1984 48-84-nimisellä kokoelmalevyllä. Strom und Klang-yhtyeen kappaleet ovat NSK:n teatteriryhmä Noordungin näytelmästä The Prayer Machine Noordung (suom. Rukoilijakone Noordung).
Mannheimin koulukunta

Mannheimin koulukunta oli saksalaiseen Mannheimin vaaliruhtinaan hoviin keskittynyt sävellyskoulukunta, johon kuuluivat muun muassa säveltäjät Jan Stamic, Franz Xaver Richter, Karel Stamic ja Christian Cannabich. Koulukunta on kuuluisa uudesta itsenäisemmästä puupuhaltimien käytöstä orkestroinnissa ja sen koko orkesterin esittämä crescendo. Mannheimin koulukunnan säveltäjät vaikuttivat merkittävästi klassisminajan säveltäjiin kuten Joseph Haydniin ja Wolfgang Amadeus Mozartiin.
S/S Sirius

S/S Sirius oli ruotsalainen vuonna 1889 Englannissa rakennettu rahtilaiva, joka ajoi navigointivirheen vuoksi karille 16. joulukuuta 1944 Säpin saaren lähistöllä ja jäi hylyksi.
Sirius oli lähtenyt kivihiililastissa Ruotsin Sundsvallista puolenpäivän aikaan 15. joulukuuta kohti Mäntyluotoa, ja se otti kurssin kohti Kaijakarin majakkaa. Seuraavan päivän aamuna vallitsi merellä voimakas lumipyry, ja noin yhdeksän aikaan aamulla havaittiin aluksen vasemmalla puolella maata. Aluksen päällikkö uskoi sen olevan Kaijakari. Alus jatkoi täydellä vauhdilla eteenpäin, kunnes noin 20 minuutin kuluttua se sai pohjakosketuksen ja alkoi vuotaa. Laiva oli jäänyt kiinni karille keskiosastaan, ja lumipyryn hieman hellittäessä nähtiin perän vasemmalla puolella metsäinen Säpin saari, jonka keskellä kohosi majakka. Alus oli ajautunut kuusi merimailia etelään oikealta kurssilta.
Puolenpäivän aikaan höyryä ei enää saatu dynamon ja pumppujen pyörittämiseen, ja vedenpinta aluksen sisällä kohosi koko ajan samalla, kun laiva kallistui vasemmalle kyljelleen. Kello kolmen aikaan iltapäivällä perämies ja viisi muuta miehistön jäsentä lähtivät pelastusveneellä hakemaan apua, ja illalla koko miehistö tavaroineen evakuoitiin paikalle tulleeseen Säpin luotsiveneeseen ja laivan omaan pelastusveneeseen. Heidät kuljetettiin tämän jälkeen Reposaareen.
Aluksen päällikkö ja perämiehet palasivat seuraavana päivänä pelastushinaaja Poseidonilla hylyn luo. Laivan runko oli yön aikana murtunut, ja sen höyrykoneet ja kattilat ovat irronneet kiinnityksistään, joten laivan pelastaminen ei enää onnistunut. Karille jäänestä hylystä pelastettiin sen hiililasti kesällä 1945, ja myöhemmin pelastettiin myös laivan koneet sekä toinen höyrykattila. Laivan kansilastina olleet tyhjät klooritynnyrit olivat jo aiemmin ajautuneet rantaan, josta niitä oli kerätty talteen. Itse hylyn runko purettiin vähitellen kappaleiksi niin, että lopulta siitä jäi jäljelle vain pohjaosa ja toinen höyrykattila. Porin Urheilusukeltajat löysivät nämä jäänteet vuonna 1992.
S/S Sirius oli rakennettu Englannissa vuonna 1889. Sen nimi oli aluksi Deddington, mutta vuonna 1899 se myytiin tanskalaiselle Dannebrog-varustamolle ja nimeksi vaihtui Frederiksborg. Vuonna 1914 laiva siirtyi tanskalaiselle Orion-varustamolle, ja samalla se sai uuden nimen Sirius. Omistaja vaihtui vielä vuonna 1924, kun laiva myytiin Ruotsiin Iris-varustamolle. Siriuksen vetoisuus oli 1 833 brt, pituus 85 metriä ja leveys 12 metriä. Voimanlähteenä oli 900 hevosvoiman trippelihöyrykone, jolle tuotti höyryä kaksi höyrykattilaa.
Carl Czerny

Elämä

Czerny syntyi Wienissä 21. helmikuuta 1791 tšekkiläistaustaiseen sukuun. Hänen isoisänsä oli viulisti ja isänsä pianisti, urkuri ja oboisti. Aluksi hänen isänsä opetti hänelle pianon soittamista. Hieman myöhemmin Czerny opiskeli Johann Nepomuk Hummelin, Antonio Salierin ja Ludwig van Beethovenin johdolla. Czernyn ensimmäinen julkinen esiintyminen tapahtui jo hänen ollessaan yhdeksänvuotias. Kymmenvuotiaana hänen opettajakseen ryhtyi Ludwig van Beethoven. Czerny itse aloitti opettajan uransa 15-vuotiaana ja opetti myöhemmin muun muassa Beethovenin sisarenpoikaa sekä Franz Lisztiä. Czerny kuoli vailla lähiomaisia 15. heinäkuuta 1857.

Sävellykset

Czerny sävelsi muun muassa messuja, requiemejä, sinfonioita, konserttoja, sonaatteja ja jousikvartettoja. Hänet tunnetaan silti parhaiten säveltämistään etydeistä pianolle.
J. N. Mikkola

Jalmari Nikolai Mikkola (s. 19. maaliskuuta 1888 Nakkila) oli suomalainen opettaja, suomentaja ja runoilija.
Energia Kanadassa

Tämä artikkeli käsittelee energiantuotantoa ja -kulututusta Kanadassa. Kanada oli vuonna 2008 energian nettoviejä.
Germanwatchin mukaan Kanadan osuus maailman vuoden 2008 hiilidioksidipäästöistä oli 1,9 % (jaettu 7-8. sija), energiankulutuksesta 2,3 % ja väestöstä 0,5 %.
Kanadassa on merkittävästi energiavaroja: vesivoimaa, öljyä, öljyhiekkaa ja maakaasua.

Maaöljy

Kanada tuotti 4 % (152 Mt) maailman öljystä vuonna 2009 ja oli 6. suurin öljyn tuottaja.

Öljyhiekka

Kanadan Albertassa sijaitsevalla Athabascan öljyhiekka-alueella toimii useita öljy-yhtiötä jotka hyödyntävät maaperän öljyhiekkaa. Lokakuussa 2010 Shell uutisoi uudesta öljyhiekka kaivoksesta Kanadassa (Jackpine, 100 000 barrelia päivässä). Ympäristöaktivistit ovat arvostelleet Kanadan öljyhiekan keräystä.

Maakaasu

Kanadan maakaasun tuotanto oli kolmanneksi mittavin vuonna 2009 yhteensä 5,1 % maailman tuotannosta. Vuoden 2009 Kanadan maakaasun tuotannosta 159 bcm vientiin meni 76 bcm eli 48 %.

Kivihiili

Kanada on myös kivihiilen nettoviejä.

Sähkö

Kanadan sähköntuotannosta vuonna 2009 oli uusiutuvaa energiaa 61 %, fossiilista 25 % ja ydinvoimaa 14 %.
Uusiutuvasta sähköstä riippumatta Kanadalla on 7. eniten ydinvoimaa maailmassa, yhteensä 3,4 % maailman ydinsähköstä vuonna 2008. Kanadalla on 18 ydinreaktoria 5 paikkakunnalla, toimijoina Ontario Power Generation (OPG), Hydro-Quebec, Ontario Hydro, Ontario Power Generation (OPG) ja New Brunswick Power. Kanadalaisessa Chalk River ydinvoimalassa oli ensimmäinen raportoitu vakava ydinonnettomuus viúonna 1952. Onnettomuuteen liittyi virheiden summa. Samassa reaktorissa oli onnettomuus myös vuonna 1958.
OBD-mittaus

OBD-mittauksessa tutkitaan auton toimintaa sen oman ajoneuvotietokoneen tallentamien tietojen pohjalta. 1. tammikuuta 2001 ja sen jälkeen rekisteröidyissä ottomoottorilla varustetuissa henkilö- ja pakettiautoissa OBD-mittaus on säädetty pakolliseksi katsastukseen liittyväksi toimenpiteeksi 1. tammikuuta 2004 alkaen. Mittauksessa selvitetään ajoneuvon ajonaikaiset virhetilanteet. OBD (On-Board Diagnostics) eli ajoneuvon sisäinen valvontajärjestelmä valvoo auton moottorin ohjausyksikön komentoja ja niiden vasteita.
Ajoneuvolaki vaatii, että OBD-mittauksen yhteydessä suoritetaan myös pakokaasumittaus korotetulla käyntinopeudella.

OBD

OBD (On-Board Diagnostics) on autotekniikan alalla käytettävä termi, jolla tarkoitetaan ajoneuvon itsediagnostiikka- ja raportointikykyjä. OBD-järjestelmä tarjoaa ajoneuvon omistajalle, huoltajalle tai korjaajalle pääsyn sen oman ajoneuvotietokoneen tallentamiin tietoihin useiden eri osajärjestelmien osalta. Järjestelmän avulla saatavilla olevat diagnostiikkatiedot ovat huomattavasti monipuolistuneet sitten 1980-luvun ensimmäisten autokäyttöön sopivien tietokoneiden markkinoille tulon. Nämä tietokoneet tekivät aikanaan mahdolliseksi OBD-protokollan.
Ensimmäiset OBD-järjestelmät kykenivät ilmaisemaan vain indikaattorin valon toimimattomuuden tai MIL-signaalin ongelman tultua havaituksi. Vian syytä ei kuitenkaan voitu selvittää. Modernit OBD-toteutukset käyttävät nopeaa digitaalista tiedonsiirtoporttia ja standardoituja DTC-vikakoodeja välittämään yksityiskohtaisia tietoja ajoneuvon toiminnasta. Niiden avulla ajoneuvossa esiintynyt vika voidaan nopeasti paikantaa ja korjata.
OBD-standardin käyttöliittymiä ovat OBD-I, OBD 1.5, OBD-II, EOBD ja EOBD2.
Hajasijoitus

Hajasijoitus on aluepoliittinen toimi, jota Keskustapuolue toteutti Suomessa erityisesti 1970-luvulla. Termiä käytettiin valtionyhtiöiden sekä valtion virastojen ja laitosten siirtämisestä aluepoliittisin päätöksin varsinkin Helsingistä eri puolelle Suomea. Monessa tapauksessa hajasijoittamispäätökseen riitti presidentti Urho Kekkosen sana. Esimerkiksi silloinen Typpi Oy (nyk. Kemira Oyj) sijoitettiin Oulujoen pohjoispuolelle Kekkosen määräyksestä.
Kyseisen politiikan johdosta Rautaruukin tuotantolaitokset sijaitsevat Raahessa ja Yle TV2 Tampereella. Suurimpia aluepoliittisia tekoja oli yliopistolaitoksen hajauttaminen. Ouluun sijoitettiin Valtion teknillisen tutkimuskeskuksen (VTT) yliopiston yhteyteen, joka teki paikasta tärkeän teknologiakeskuksen. VTT muutti kuitenkin takaisin pääkaupunkiseudulle Kekkosen ajan päätyttyä. Oulussa on edelleen paljon VTT:n toimintaa.
Vladimir Vetrov

Vladimir Ippolitovitŝ Vetrov (ven. Владимир Ипполитович Ветров) (10. lokakuuta 1932 – 23. tammikuuta 1985) oli neuvostoliittolainen sähköinsinööri, eversti ja vakooja, joka toimi Kylmän sodan aikana KGB:n sisällä kaksoisvakoojana koodinimellä Farewell. Eversti Vetrovin vuotamat asiakirjat vaikuttivat ratkaisevasti Neuvostoliiton romahtamiseen.
Heinäkuussa 1981 Ranskan presidentti Francois Mitterand kertoi Yhdysvaltojen presidentti Ronald Reaganille, että Vetrov oli luovuttanut salaisia asiakirjoja Ranskalle. Niistä paljastui, että ainakin vuodesta 1970 alkaen Neuvostoliitto oli tehnyt järjestelmällistä tieteellis-teknistä tiedonhankintaa ja vakoilua. Parhaimmillaan näin saatiin kaksi kolmasosaa Neuvostoliiton tarvitsemista teknologioista, ja vain yksi kolmasosa täytyi selvittää itse. Tästä alkaen Yhdysvallat tiukensi maastavientikäytänteitään ja vaati muitakin länsimaita noudattamaan niitä. Neuvostoliiton oma innovointikyky arvioitiin heikoksi, ja Yhdysvallat pyrki estämään innovaatioiden ostamisen lännestä.