google/wiki40b huggingface dataset:
Jaakko Loukko

Jaakko Loukko (25. helmikuuta 1870 Ylistaro – 17. syyskuuta 1946 Ylistaro) oli suomalainen poliitikko. 
Vaasan läänin pohjoista vaalipiiriä edustanut Loukko toimi kansanedustajana kuuden vuoden ajan, toukokuusta 1918 huhtikuuhun 1924. Hän nousi eduskuntaan varaedustajan paikalta, kun Ernst Saari kuoli kesken vaalikauden, ja hänet valittiin jatkamaan kansanedustajana kaksissa vaaleissa, 1919 ja 1922. Hänen puolueensa oli aluksi Suomalainen puolue, mutta marraskuussa 1918 hän siirtyi Maalaisliittoon. Eduskunnan valiokunnista Loukko vaikutti elintarveasiainvaliokunnassa, laki- ja talousvaliokunnassa, suuressa valiokunnassa ja lakivaliokunnassa.    
Loukon vanhemmat olivat maanviljelijä Simon Loukko ja Greta Tuisku. Hän oli itsekin varsinaiselta ammatiltaan maanviljelijä, jona hän työskenteli synnyinkunnassaan Ylistarossa vuodesta 1895. Hän toimi myös kauppa- ja perukirjojen laatijana ja maallikkotuomarina, lautamiehenä. Koulutustaustana hänellä oli kansakoulu. Kansanedustajuuden lisäksi Loukko vaikutti poliittisella urallaan Ylistaron kunnallispolitiikassa, kunnan kunnanvaltuuston jäsenenä, ja oli kahdesti presidentin valitsijamiehenä, vaaleissa 1925 ja 1931.      
Loukko oli kahdesti naimisissa. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli Liisa Kiikka, jonka kanssa hän oli aviossa vuosina 1888–1931. Vuonna 1932 hän avioitui Maria Sofia Hakalan kanssa. Jaakko Loukko kuoli syyskuussa 1946, 76-vuotiaana.
Einar Sundström

Einar Ossian Sundström (14. huhtikuuta 1899 Varkaus – 3. helmikuuta 1974 Helsinki) oli Yleisradion pääjohtajana 1950-luvulla ja 1960-luvun alussa.
Einar Sundström tuli ylioppilaaksi vuonna 1918 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta vuonna 1921.
Sundström toimi Yleisradion konttoripäällikkönä vuosina 1926−1944, talousjohtajana vuosina 1944−1949 ja pääjohtajana Hella Wuolijoen syrjäyttämisen jälkeen vuosina 1949–1964. Kiinnostukseltaan Sundström oli ennen kaikkea talousmies, eikä hän ollut juuri kiinnostunut ohjelmista eikä ohjelmapolitiikasta. Sundström ei tuntenut poliitikkoja eikä hänellä siten ollut kontakteja poliittisiin piireihin. Niinpä hän jättikin Yleisradion ohjelmatoiminnan ohjelmajohtaja Jussi Koskiluoman hoidettavaksi.
Sundströmin ja Koskiluoman aikana Yleisradio pyrki tietoisesti välttämään keskustelua aiheuttavia kannanottoja eikä myöskään kevyen musiikin esittämistä radiossa suosittu. On arveltu, että Hella Wuolijoen syrjäyttäjät halusivat hänen seuraajakseen harmittoman pääjohtajan, jollainen Sundströmistä poliittisesti sitoutumattomana tulikin. Monen mielestä Yleisradion johtokunnan todellinen vahva mies oli silloinen pääjohtajan varamies, sosialidemokraatti Onni Toivonen, joka toimi myös Suomen viimeisenä kansanhuoltoministerinä vuosina 1948–1950. Historioitsija Raimo Salokangas on luonnehtinut Yleisradiota Sundströmin pääjohtajakaudella "yhteiskunnan sivulliseksi".
Yleisradio lähti myös hyvin hitaasti kehittämään televisiolähetyksiä. Toukokuussa 1955 Sundström totesi, että asiassa tulee ”kiiruhtaa hitaasti” ja ”antaa meitä varakkaampien maiden maksaa ne oppirahat, joita näköradiotoiminta vielä kaikkialla nielee”. Niinpä Yleisradio aloitti omat televisiolähetyskokeilunsa vasta keväällä 1957, ja säännölliset televisiolähetykset alkoivat 1. tammikuuta 1958. Vakaviin talousvaikeuksiin ajautunut Tesvisio yhdistettiin Yleisradioon ja muutettiin TV-ohjelma 2:ksi aivan Sundströmin pääjohtajakauden lopulla.
Sundström oli Euroopan yleisradioliiton hallintoneuvoston jäsen vuosina 1954−1964 ja järjestön varapresidentti vuosina 1959−1964.
Einar Sundströmin erikoisharrasteena oli shakki.
Kula Shaker

Kula Shaker on englantilainen psykedeelistä rockia soittava yhtye, jonka perusti lontoolainen Crispian Mills. Se oli suosionsa huipulla brittipopin aikakaudella 1990-luvulla. Yhtye käyttää monissa kappaleissaan perinteisiä intialaisia soittimia, kuten sitaria ja tablaa. Kula Shaker perustettiin vuonna 1995, ja se on julkaissut neljä albumia. Debyyttialbumi K saavutti ensimmäisen sijan Britannian albumilistalla. Yhtye hajosi vuonna 1999 mutta palasi yhteen vuonna 2004. Kula Shakerin viimeisin albumi, K 2.0, julkaistiin vuonna 2016.
Rakka

Rakka eli rakkamaa on kivikkoa, joka on muodostunut mekaanisen pakkasrapautumisen seurauksena. Arktisilla peruskallioalueilla, kuten Suomen Lapissa, rakkaa voi esiintyä hyvin laajoina kenttinä. Rakkamaita on erityisesti tunturien ja vaarojen yhteydessä. Kasvillisuudeltaan rakka on karua, usein täysin kasvutonta. Rakkakivikot voivat jyrkillä rinnemailla liikkua hitaasti alaspäin roudan takia (engl. frost creep), jolloin niistä tulee niin sanottua taluskivikkoa.
Miharinlammi

Maantieto

Miharinlammia erottaa Mahnalanselästä kapea kannas, jota pitkin kulkee järven lyhyen lasku-uoman ylittävä maantie. Järvi on 800 metriä pitkä, 200 metriä leveä ja sen pinta-ala on 12,6 hehtaaria. Siihen laskee Ruonajoen ja Muotialanjoen yhteinen osuus ja vesi poistuu Miharin sillan alta Mahalanselälle. Rannan pituus on 2,0 kilometriä ja nykyään sekä länsi- että etelärannalla on asutusta. Maantiet sivuavat järveä etelä ja länsipuolelta. Länteen jatkaa Maisematie eli yhdystie 2623.

Vedenlaatu

Miharinlammin vedenlaatua koskevat tiedot ovat 1980-luvulta. Silloin järvi oli rehevä ja sen vesi humuspitoista johtuen Huutisuolta purkautuneesta vedestä. Nykyään veden laatu on hyvä. Järveä hoitaa Mahnalan osakunta, joka on istuttanut siihen täplärapua ja kirjolohta.

Historiaa

Järven rannalla on Sillanpään kohdalla merkkejä kivikauutisesta asuinpaikasta. Paikalta on löytynyt myös pallonuija ja eteläsuomalainen tasataltta ja alkeellinen kivikirves.
Vuosina 1855−1856 kootussa Kalmbergin kartastossa Tampereelta Ylöjärven kautta tuleva maantie kulki Miharinlammin ja Mahnalanselän välistä. Karttaan on myös piirretty järveen kaksi rinnakkaista tulo-ojaa, joista toinen oli nykyinen Muotialanjoki ja toinen on nykyinen Ruonanjoki. Eteläistä uomaa ei nykykartoissa esiinny. Hämeenkyrön pitäjänkartassa ja Kalmbergin kartassa järveä kutsuttiin nimellä Lammi träsk.
Megamind

Juoni

Megamind on huono-onninen avaruusolento, joka singotaan vauvana turvaan kotiplaneetaltaan maahan. Lapsuus on isopäiselle Megamindille vaikeaa aikaa, sillä hän on koulukiusattu, vaikka yrittääkin kovasti olla yhtä mahtava kuin Metromies, jota kaikki ihailevat. Myös Metromiehellä on kykyjä, joita hän käyttää makeillakseen muille. Lopulta Megamind saa tarpeekseen, ja rupeaa käyttämään voimiaan pahaan tarkoitukseen. Megamindista tulee superkonna, joka taistelee oikeutta puolustavaa Metromiestä vastaan.
Kaikkien kovien yhteenottojen jälkeen Megamind voittaa lopulta, kun Metromieheen osuu tappava säde. Metromies on poissa pelistä, ja Megamind nautiskelee siitä, miten saa ottaa valtaansa Metro Cityn. Lopulta se alkaa kuitenkin maistua puulta, sillä Megamind saa kaikkea, mitä haluaa. Hän tajuaa, että superkonna ei ole mitään ilman supersankaria. Megamind saa hullun päähänpiston, jonka seurauksena päättää luoda uuden, Metromiestä paremman supersankarin vastuksekseen, Titanin. Titan ei kuitenkaan haluakaan puolustaa oikeutta, koska superkonnan ura kuulostaa houkuttelevammalta. Pian Megamind tajuaa, että hän on rakastunut televisiotoimittajaan, Roxanneen. Päästäkseen lähemmäs Roxannea, Megamind esittää olevansa Bernard, nörttimäinen tyyppi, jonka lopulta onnistuu saada Roxannen rakkaus puolelleen. Myös Titan, joka ennen oli Hal-niminen Roxannen apulainen, on iskenyt silmänsä naiseen. Hän näkee Roxannen ja Bernardin illallisella ja suuttuu valtavasti. Megamind tulee vahingossa paljastaneeksi itsensä. Roxanne jättää hänet sateeseen ja murtunut Megamind haluaa lopettaa uransa. Hänen elämällään ei ole enää tarkoitusta. Pian Titan tulee Roxannen luokse ja yrittää saada hänet rakastumaan itseensä. Roxanne ei kuitenkaan halua, ja Titan suuttuu niin, että alkaa tuhota Metro Cityä. Megamind tajuaa tilanteen ja pyytää anellen Roxannea auttamaan. Pian kaksikko saa selville, ettei Metromies olekaan kuollut. Hän ei kuitenkaan halua enää jatkaa supersankarina olemista. Megamind ja Roxanne pelastavat yhdessä Metro Cityn, ja Megamindin onnistuu lopulta omana itsenään voittaa puolelleen Roxannen rakkaus.
Ilkka Vartiovaara

Ilkka Juhani Vartiovaara (14. helmikuuta 1946 Helsinki – 10. huhtikuuta 2010 Vantaa) oli suomalainen lääkäri, päätoimittaja ja kirjailija.
Vartiovaara valmistui lääkäriksi 1973 Helsingin yliopistosta, ja sen jälkeen hän erikoistui psykiatriaan ja valmistui 1980. Hän toimi opiskeluaikana Medisiinari-lehden päätoimittajana. Suomen Lääkärilehden päätoimittaja hänestä tuli vuosiksi 1979–1990. Hän aloitti lehdessä kansainvälistymisen kauden. Päätoimittajan työn lisäksi hän kirjoitti pääkirjoituksia sekä nimimerkillä Kipsimies kolumneja. Kolumneissaan hän toi 1984 Suomeen käsitteen burnout ja kirjoitti siitä teoksen Burnout, henkinen pahoinvointi (1987), joka oli ensimmäinen suomenkielinen kirja aiheesta.
Vartiovaaran myöhempään elämään vaikutti syvästi hänen kongressimatkalla Kanadassa Vancouverissa saamansa borrelia burgdorferi -bakteeritartunta. Borrelioosia ei tuolloin vielä tunnettu Suomessa, ja siksi tauti tunnistettiin vasta puolentoista vuoden kuluttua. Hän jatkoi Lääkärilehden päätoimittajan vuoteen 1990 ja sen jälkeen vielä pari vuotta Terveys 2000 -lehden päätoimittajana, kunnes jäi sairauseläkkeelle, mutta kirjoitti edelleen ahkerasti sekä kirjoja että artikkeleita. Hän harrasti valokuvausta, videokuvausta ja piirtämistä ja kuvitti Medisiinari- lehteä.
Borneonviidakkoharakka

Levinneisyys

Borneonviidakkoharakkaa esiintyy Keski- ja Pohjois-Borneon vuorilla.
Sarvipitta

Levinneisyys

Peruukkipittaa tavataan Kambodžassa, Kiinassa, Laosissa, Myanmarissa, Thaimaassa ja Vietnamissa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 928 000 km². Lajin on raportoitu olevan yleensä harvinainen, mutta satunnaisesti paikallisesti yleinen. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Girsu

Girsu oli kaupunki muinaisessa Sumerissa. Se sijaitsi Tigris ja Eufrat-jokien välissä, Tellohin kummulla. Kummun vanha nimi oli Girsu, ja tästä kaupunki sai nimensä. Girsu sulautui vähitellen siitä kaakkoon sijainneeseen Lagašin kaupunkivaltioon.
Ranskalaiset arkeologit tekivät kaivauksia Tellohissa vuosina 1877–1933 ja löysivät yli 50 000 nuolenpääkirjoituksella kirjoitettu tekstiä. Ne ovat keskeinen lähde tutkittaessa 3000-luvun eaa. Sumeria.
Makkaratekniikka

Makkaratekniikka on tapa muovailla saviastioita tai muita esineitä. Makkaratekniikassa savesta muotoillaan pitkulaisia, makkaranmuotoisia pötköjä. Nämä pötköt asetellaan päällekkäin ja sen jälkeen pinnat siloitellaan. Makkaratekniikka on ehkä helpoin tapa tehdä keramiikkaesineitä.
Butlerin piirikunta (Ohio)

Maantiede

Butlerin naapuripiirikuntia ovat Preble pohjoisessa, Montgomery koillisessa, Warren idässä, Hamilton etelässä ja Indianan puolella Dearbornin, Franklinin sekä Unionin piirikunnat.

Väestö

Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 368 130 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 87,5%, mustiin (7,7%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,3%) ja aasialaisiin (2,5%).
Kotitalouden mediaanitulo on 55 497 ja köyhyysrajan alapuolella oli 12,8% väestöstä vuosina 2007–2011.
Sotilaskuljettaja

Sotilaskuljettaja on puolustusvoimissa palveleva varusmies, joka on saanut kuljettajakoulutuksen. Jokaisesta saapumiserästä koulutetaan kuljettajia B-( henkilöautoluokka) T-( traktorit ja työkoneet) C-( kuorma-auto )E-( yhdistelmäajoneuvo) ja D-( linja-auto) kortteja varten. (C-kuljettajat koulutetaan myös C1E-luokkaan.)C-, E- ja D- Kuljettajakoulutuksesta varusmiehet saavat myös kuljettajan ammattipätevyyden siviiliin. E-kuljettajilla ammattipätevyys astuu voimaan heti varusmiesten kotiuduttua ja C-kuljettajilla heti täytettyään 21 vuotta edellyttäen, että puolustusvoimilta saatavat todistukset toimitetaan viranomaisille ja katsastuskonttoriin.
Myös linja-autokortti (D-kortti) on mahdollista suorittaa varuskunnissa, joilla on D-luokan kalustoa. D-kuljettajiksi valitaan kuitenkin E-kortin suorittaneesta joukosta yleensä 3-10 kuljettajaa riippuen puolustusvoimien tarpeesta ja kustannuskyvyistä. Osa varuskunnista tarjoaa myös linjaliikenteen ammattipätevyyden siviiliin (Huom. ei siis sisälly kuljettajan ammattipätevyyteen. Yleensä puhutaan tavaraliikenteen ammattipätevyydestä.) Linjaliikenteen ammattipätevyyskoulutus suoritetaan Porin Prikaatissa.
Vuodessa koulutetaan kuljettajiksi noin 3 600 varusmiestä. B- kuljettajat palvelevat 165 ja T-kuljettajat 255 vuorokautta, C- ja E-, linja-auton 347 vuorokautta.
Suuri osa sotilaskuljettajista ajaa pelkästään kuorma-autoa, mutta on mahdollista saada koulutus myös Panssari-Sisun kuljettajaksi. Näitä varten käydään niin C-kortti koulutus kuin erillinen, vaunun rakenteesta ja toiminnasta kertova koulutus, jossa erikoistutaan kyseiseen panssariajoneuvoon. Kaikki vaunukoulutuksen saaneet palvelevat 347 vuorokautta.
Miles Morales

Miles Morales on puoliksi tummaihoinen puoliksi latino, joka on työväenluokkainen nuori New Yorkista. Miles ryhtyy Hämähäkkimieheksi Peter Parkerin kuoltua taistelussa arkkivihollistaan Vihreää Menninkäistä vastaan. Moralesin ensiesiintyminen tapahtuu Ultimate Spider-Man -lehden numerossa 160.
Lapin rovastikunta

Lapin rovastikunta on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Oulun hiippakuntaan kuuluva rovastikunta. Siihen kuuluvat Enontekiön, Inarin, Kittilän, Kolarin, Muonion, Sodankylän ja Utsjoen luterilaiset seurakunnat.
Łańce

Łańce ([ˈwaɲt͡sɛ]) on kylä Kornowacin kunnassa, Racibórzin piirikunnassa, Sleesian voivodikunnassa, eteläisessä Puolassa. Se sijaitsee noin kahden kilometrin päässä Kornowacin kylästä koilliseen, kahdeksan kilometrin päässä Racibórzin kaupungista itään ja 52 kilometrin päässä alueen pääkaupungista Katowicesta länteen.
Kylän asukasluku on 520.
Irma Junnilainen

Irma (Irmeli) Junnilainen (s. 27. kesäkuuta 1951 Oulussa) on suomalainen näyttelijä.
Junnilainen on freelance-näyttelijä, joka omien sanojensa mukaan ei viihdy suurissa teattereissa, koska ne ovat oman tulosvastuunsa vankeja.
Teatterinäyttelemisen lisäksi Junnilainen on näytellyt myös useissa elokuvissa. Hänen ensimmäisiä roolejaan oli muun muassa Vettenranskan Kloryn osa Rauni Mollbergin elokuvassa Aika hyvä ihmiseksi (1977). Hän on esiintynyt myös muun muassa Auli Mantilan elokuvassa Pelon maantiede (2000), Aki Kaurismäen elokuvassa Pidä huivista kiinni, Tatjana (1994) sekä Matti Ijäksen elokuvassa Pilkkuja ja pikkuhousuja (1993). Pääosastaan Timo Linnasalon elokuvassa Viiva vinita – tavallisen ihmisen museo (1991) hän sai Jussi-patsaan.
Teatterin puolella Junnilainen muistetaan muun muassa Leea Klemolan näytelmästä Seksuaali.
Pianokonsertto nro 5 (Beethoven)

Ludwig van Beethovenin pianokonsertto nro 5 Es-duuri op. 73 on Beethovenin viimeinen pianokonsertto. Konsertolla on myös lisänimi Keisari, joka ei ole Beethovenin itsensä antama. Teos on sävelletty pääosin syksyn 1809 ja talven 1810 aikana. Konserton julkaisi Breitkopf & Härtel vuonna 1811 ja se on omistettu Itävallan arkkiherttua Rudolphille.
Konsertto on ainoa Beethovenin pianokonsertoista, jota hän ei itse esittänyt julkisesti, johtuen hänen kuuroudestaan ja vetäytymisestään pianistin soolo-uralta. Konserton ensimmäinen julkinen esitys oli Leipzigin Gewandhausissa 28. marraskuuta 1811. Solistina oli Friedrich Schneider ja johtajana Johann Philipp Christian Schulz. Beethovenin oppilas Carl Czerny esitti teoksen julkisen Wienin kantaesityksen vuonna 1812. Beethoven johti itse orkesteria.
Pitopohjasuksi

Pitopohjasuksi on perinteisessä hiihdossa käytettävä suksi, jonka pitoalueella on polymeerin ja kumin sekoitetta. Pitopohjasuksia käytetään uudella nollakelin lumella, kun liisteri jäätyy ja purkkivoide ei pidä.
Albion (albumi)

Albumin musiikki

Neumann oli albumin tekoaikaan kiinnostunut etenkin kelttiläisestä musiikista ja traditiosta sekä mytologiasta. Albumin musiikissa ja soitinvalikoimassa on vaikutteita kansanmusiikista, ja osa sävellyksistä on traditionaalisia. Tuotannossa ei kuitenkaan ole tavoiteltu aidonkuuloista kansanmusiikkia, ja esimerkiksi äänitystekniikka on ajanmukaista.
Levyn tunnetuimmaksi kappaleeksi tuli "Naiselleni", joka on suomennos Moody Bluesin kappaleesta "For My Lady". Levyllä kuullaan myös suomenkielinen versio Queenin kappaleesta '39. "Sana saapui Ranskaan" on traditionaalinen sävellys. "Gaudete" (iloitkaa, ylistäkää) on keskiaikainen latinankielinen ja latinaksi esitetty Jeesus Kristuksen syntymän ylistys, jonka musiikki on sävelletty 1500-luvulla. Kappale esitetään a cappellana. Soolo-osuudet laulaa poikatenori Niko Haukkala Cantores Minores -kuorosta. Kappale on Piae Cantiones -kokoelmassa. Neumannin version innoittajana on brittiläisen folk-rock-yhtye Steeleye Spanin esitys, joka nousi maan singlelistalle 1973 sijalle 14 albumilta Below The Salt vuodelta 1972. Muutoin kappaleet ovat Neumannin sävellyksiä ja sanoituksia.
Albumi on julkaistu uudelleen remasteroituna vuonna 2001.
Tillilampi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 21 hehtaaria, se on 1,1 kilometriä pitkä ja 350 metriä leveä. Lammella on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 2,9 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Pitkäjärven–Virman valuma-alueeseen (14.176) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 103,6 metriä mpy.
Bruno Malmio

Bruno Julius Malmio (vuoteen 1905 Malmlund; 8. helmikuuta 1883 Messukylä – 26. maaliskuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen filosofian tohtori ja yliopettaja.
Malmion vanhemmat olivat virkatalojen tarkastaja Volter Julius Malmlund ja Matilda Angelica Grönroos. Hän oli naimisissa vuodesta 1909 Laura Maria Zengerin kanssa. 
Malmio pääsi ylioppilaaksi 1902 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1907 sekä filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1914. Hän opiskeli vuosina 1909–1913 Göttingenin yliopistossa Saksassa. Suomen sisällissodan aikana hän oli Porin rykmentin sapööriosaston päällikkönä. Malmio oli matematiikan, fysiikan ja kemian vanhempana lehtorina Heinolan alkeiskoulun jatkoluokilla 1910–1913, Porin lyseossa 1914–1922, Turun suomalaisessa lyseossa 1922–1923 sekä Helsingin tyttölyseossa 1927–1930. Hän oli myös vakausten tarkastajana 1922–1923 ja vakaustoimiston johtajana 1923–1927 sekä Helsingin keskuksen yhteiskoulun rehtorina 1927–1930. Malmio oli sitten Helsingin suomalaisen normaalilyseon matematiikan, fysiikan ja kemian yliopettajana 1930–1951. Viimeksi hän oli valtion iltaoppikoulun lehtorina 1951–1962.
Malmio toimi Matematiikan ja fysiikan opettajien liiton puheenjohtajana 1935–1951 ja liiton julkaiseman Matemaattisten Aineiden Aikakauskirjan päätoimittajana 1937–1941.
Karjalais-suomalainen laika

Karjalais-suomalainen laika ei enää esiinny omana rotunaan. Se yhdistettiin suomenpystykorvan kanssa samaksi roduksi vuonna 2006. Tämä laajensi suomenpystykorvarodun perimää ja mahdollisti arvokkaan geneettisen vaihtelun lisääntymisen. Suomenpystykorvan ulkomuoto ei kuitenkaan kärsi, sillä rodut muistuttivat ulkoisesti toisiaan. Erona pystykorvaan laikan säkäkorkeus oli tarkemmin määritelty, 43-45 cm, siinä missä suomalainen rotu saattaa olla useita senttimetrejä yli tai alle kyseisen mittahaarukan.
Ylä-Kesiö

Maantietoa

Järven pinta-ala on 45 hehtaaria, se on 2,0 kilometriä pitkä ja 550 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kaksi saarta.  Sen rantaviivan pituus on 5,8 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Imjärven valuma-alueeseen (14.179) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 84,4 metriä mpy.
Europium

Fysikaaliset ominaisuudet

Europium on puhtaana hopeanvalkoinen, venyvä metalli, jonka kovuus on samaa luokkaa lyijyn kanssa. Useat europiumin ominaisuudet johtuvat sen puolittain täyttyneestä uloimmasta elektronikuoresta. Europiumin tiheys on 5,2 g/cm³, mikä tekee siitä keveimmän alkuaineen lantanoidien joukossa. Sulamispiste on 1 099 K (826 °C), mikä on toiseksi alhaisin lantanoidille, ja kiehumispiste on 1 802 K (1 529 °C).
Europiumista tulee suprajohtavaa kun sitä jäähdytetään alle 1,8 K lämpötilaan ja kompressoidaan yli 80 GPa paineeseen. Europium on voimakkaasti paramagneettinen aine yli 90 K (−183 °C) lämpötiloissa.

Isotoopit

Luonnossa esiintyvä europium koostuu 2 isotoopista, ¹⁵¹Eu ja ¹⁵³Eu, joista ¹⁵³Eu on runsain (52,2%). Vaikka ¹⁵³Eu on stabiili aine, ¹⁵¹Eu:n havaittiin vasta viime vuosina alfahajoavan puoliintumisajalla ⩾1,7·10¹⁸ vuotta, tuottaen noin yhden alfahiukkasen kahdessa minuutissa jokaisessa kilossa luonnollista europiumia. Yhteensä 35 keinotekoista radioaktiivista isotooppia on tunnistettu. Näistä pysyvimmät ovat ¹⁵⁰Eu puoliintumisajalla 36,9 vuotta, ¹⁵²Eu puoliintumisajalla 13,516 vuotta, ja ¹⁵⁴Eu jonka puoliintumisaika on 8,593 vuotta. Kaikkien muiden radioisotooppien puoliintumisaika on enintään 4,7612 vuotta, ja suurimman osan alle 12,2 sekuntia. Europiumilla on myös kahdeksan ydinisomeeria, joista pysyvimmät ovat ¹⁵⁰ᵐEu (puoliintumisaika 12,8 h), ¹⁵²ᵐ¹Eu (9,3116 h) ja ¹⁵²ᵐ²Eu (96 minuuttia).
Pääasiallinen hajoamistyyppi isotoopeille jotka ovat kevyempiä kuin ¹⁵³Eu on elektronisieppaus, ja raskaammille beetahajoaminen. Kevyempien ydinten kuin ¹⁵³Eu hajoamisen päätuote ovat samariumin (Sm) eri isotoopit, ja raskaampien gadoliniumin (Gd) isotoopit.
Fissioreaktiot voivat tuottaa europiumia. Kuten muilla lantanoideilla, useat isotoopeista ja etenkin sellaiset joiden massaluku on pariton, tai joissa on vähän neutroneja kuten ¹⁵²Eu, voivat toimia neutronien sieppaajina.

Löytöhistoria

Vaikka europiumia on useissa harvinaisia maametalleja sisältävissä mineraaleissa, se eristettiin sangen myöhään 1800-luvun lopulla. Tämä johtui sen harvinaisuudesta ("europium anomalia") ja silloisten erottamistekniikoiden kehittymättömyydestä. William Crookes havaitsi ensimmäisenä spektriviivoja, jotka myöhemmin tunnistettiin kuuluvaksi europiumille.
Vuonna 1890 Paul-Émile Lecoq de Boisbaudran valmisti samarium-gadolinium seoksia, joissa oli myös silloin tuntemattomia spektriviivoja. Europiumin varsinaisena löytäjänä pidetään kuitenkin ranskalaista kemistiä Eugène-Anatole Demarçayta, joka esitti teorian siitä, että kyseessä on uusi alkuaine vuonna 1896 ja joka pystyi eristämään tätä ainetta melko puhtaana 1901. Hän nimesi aineen maanosa Euroopan mukaan.
Europiumin tärkein sovellus, käyttö televisioputkien loisteaineena, keksittiin 1960-luvulla.
Sepänkylä (Kirkkonummi)

Sepänkylä on Kirkkonummella oleva maaseutumainen kylä, joka sijaitsee noin 5 kilometrin päässä keskustasta ja 4 kilometrin päässä Masalasta. Veklahteen on matkaa noin 2 kilometriä. Lähimmät palvelut löytyvät Masalasta.
Vuonna 2011 kylässä oli 596 asukasta.
Lasikuoreahven

Ulkonäkö ja koko

Lasikuoreahvenella on monien muiden ahvenkalojen tapaan kaksiosainen selkäevä. Sen evät saattavat olla hieman oranssiset. Lasikuoreahvenen silmä on haaleankeltainen. Lajin kyljet ovat hopeanhohtoiset. Lasikuoreahven voi kasvaa jopa 33 senttimetrin mittaiseksi.

Elinympäristö ja levinneisyys

Lasikuoreahven elää merivedessä, yleensä 1–60 metrin syvyydessä. Se elää kotoperäisenä Australiassa, jossa sitä tavataan itäisestä Victoriasta aina läntiseen Geraldtoniin saakka.

Ravinto ja elintavat

Nuoret lasikuoreahvenet syövät kotiloita, aikuiset taas enimmäkseen monenlaisia äyriäisiä kuten katkoja.
Hisao Kami

Jalkapallomaajoukkue

Hisao Kami edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1964-1968. Hän on osallistunut mm. Kesäolympialaisissa 1964.