google/wiki40b huggingface dataset:
Espanjan kansalliskaarti

Espanjan kansalliskaarti eli Guardia Civil on sotilaallisesti järjestetty ja Espanjan asevoimiin kuuluva, pääasiassa poliisitehtäviä hoitava, santarmilaitos, jolla on sekä sotilas- että siviilitoimintoja. Se perustettiin kuningatar Isabella II:n kaudella ensimmäisen karlistisodan jälkeen vuonna 1844 turvaamaan Pyreneiden rajavyöhykettä.
Guardia Civil työllistää nykyään noin 73 000 henkilöä. Sen päätehtäviä ovat terrorismin vastainen toiminta sekä rajavyöhykkeiden, moottoriteiden, satamien ja rannikkoalueiden valvonta. Tämän toiminnan tehostamiseksi Guardia Civilillä on käytössään aseistettuja helikoptereita ja nopeita partioveneitä. Organisaatioon kuuluu myös erityinen vero-osasto, jonka tehtävänä on ehkäistä salakuljetusta, huumekauppaa, petoksia ja muita verorikoksia. Guardia Civil on yksi baskiseparatistijärjestö ETA:n iskukohteista, ja useita sen jäseniä on kuollut järjestön pommi-iskuissa.
Guardia Civil muistetaan historiassa lähinnä diktaattori Francisco Francon kansalliskaartina. Espanjan sisällissodan ja Francon vallan aikana sitä syytettiin sotarikoksista, kidutuksesta ja muista laittomuuksista. Historiankirjoihin jäänyt tapahtuma oli myös Guardia Civilin everstiluutnantti Antonio Tejeron johtama vallankaappausyritys kesken Espanjan edustajainhuoneen istunnon 23. helmikuuta 1981.
Koska Guardia Civil on sotilaallinen organisaatio, sen jäsenillä ei ole oikeutta liittyä ammattiliittoihin, toisin kuin Policía Nacionalin jäsenillä. Useat Guardia Civilin jäsenistä perheinensä asuvat varuskunnissa.
Guardia Civiliin verrattavissa olevia santarmiorganisaatioita ovat muun muassa Italian Carabinieri ja Ranskan Gendarmerie.
Gotham City

Gotham City on Batmanin kuvitteellinen kotikaupunki DC Comicsin sarjakuvissa, televisiosarjoissa ja elokuvissa. Kaupunki esiintyi ensi kerran ”Detective Comics #48” -sarjakuvalehdessä vuonna 1941.

Historia

Alan Mooren kirjoittamissa tarinoissa norjalainen palkkasoturi perusti Gotham Cityn vuonna 1635, mutta britit valloittivat sen myöhemmin. Kaupunki sijaitsee Atlantin rannikolla, ja sillä on pitkä ja rikollisuuden värittämä menneisyys. Aluksi se oli rosvojen ja merirosvojen paratiisi, mutta myöhemmin Pohjois-Amerikan mahtavat rikollisperheet muuttivat Gothamiin, minkä jälkeen syntyi monia mielenvikaisia naamioasuihin pukeutuneita rikollisia.

Nimen tausta

Gotham on vanha New Yorkin kaupungin pilkkanimi. New Yorkia onkin aina pidetty Gotham Cityn esikuvana.
Sisoi Veliki

Valmistus

Alus tilattiin Amiraliteetin uudelta telakalta Pietarista ja sen köli laskettiin 7. elokuuta 1891. Alus laskettiin vesille 2. kesäkuuta 1894 ja se valmistui syyskuussa 1896. Alus otettiin palvelukseen kuukautta myöhemmin 18. lokakuuta.
Carlo Ubbiali

Carlo Ubbiali (s. 24. syyskuuta 1929, Bergamo, Italia) on entinen italialainen ratamoottoripyöräilijä ja lajin maailmanmestari. Ubbiali voitti uransa aikana kaiken kaikkiaan yhdeksän lajin maailmanmestaruutta (125cc 1951, 1955, 1956, 1958, 1959, 1960 ja 250cc 1956, 1959, 1960). Mestaruuksistaan ensimmäisen hän saavutti Mondialilla, loput MV Augustalla. Ubbiali osallistui vain 125- ja 250cc:siin. Molemmissa luokissa hän voitti yli puolet kilpailuistaan. 125cc:ssa Ubbiali oli 47 kertaa palkintokorokkeella osallistumissaan 50 kilpailusta. 250cc:ssa Ubbiali oli yhtä lukuun ottamatta jokaisessa kilpailussa palkintokorokkeella (21 kilpailua).
Idänhopeapensas

Ulkonäkö ja koko

Idänhopeapensas on epäsäännöllisen pallon muotoinen iso pensas tai pieni puu, jolla on monihaarainen runko, riippuvat oksat sekä pyöreä ja avoin latvus. Se on nuorena nopeakasvuinen ja kasvaa enintään 12 metriä korkeaksi. Nuorilla yksilöillä on harmaa, sileä kaarna ja hopeanhohtoiset, hilseilevät, piikikkäät oksat. Kasvin ikääntyessä kasvu hidastuu ja kaarna muuttuu epätasaiseksi ja ryppyiseksi ja oksat kiiltäviksi ja vaaleanruskeiksi.
Idänhopeapensaan silmut ovat melko pienet, pyöreät, hopeisenruskeat ja suomujen peittämät. Lehdet ovat varrella kierteisesti, ja niissä on ehyt lehtilapa, joka on 2–8 senttimetriä pitkä, sentin leveä ja soikean tai suikean muotoinen. Lehden pinta on hilseilevät ja väriltään sameanvihreä tai harmaa ja alapuolelta hopeanhohtoinen.
Idänhopeapensas kukkii tuoksuvin, keltaisin kukin touko–kesäkuussa ja kantaa hedelmää elo–lokakuussa. Sen hedelmät ovat reilun sentin mittaisia marjoja, jotka ovat raakana keltaisia ja kypsänä punaisia ja pysyvät pensaassa pitkälle talveen. Ne kelpaavat myös ihmisravinnoksi ja ovat maultaan makeita ja koostumukseltaan kuivia ja jauhoisia. Kukkiensa ja hopeanharmaiden, pajumaisten lehtiensä vuoksi idänhopeapensas sekoitetaan herkästi hopeapäärynään.

Levinneisyys

Idänhopeapensaan luontaiseen levinneisyysalueeseen kuuluvat Aasian lauhkeat länsiosat (Afganistan, Armenia, Azerbaidžan, Kiina, Georgia, Iran, Kazakstan, Mongolia, Venäjä, Tadžikistan, Turkmenistan ja Uzbekistan), Aasian tietyt trooppiset alueet (Luoteis-Intia ja Koillis-Pakistan) sekä Kaakkois-Eurooppa (Valko-Venäjä ja Moldova). Se vietiin koristekasviksi 1800-luvun lopussa myös Yhdysvaltoihin, missä se on karannut luontoon ja yleistynyt haitalliseksi asti.

Elinympäristö

Idänhopeapensas viihtyy etenkin jokien ja purojen rannoilla mutta kasvaa myös tulvatasangoilla, soilla sekä pelloilla ja muilla aukeilla alueilla. Se on vaatimaton lämpötilan, valon määrän ja maaperän suhteen ja sietää hyvin suolaa ja kuivuutta. Se pystyy sitomaan typpeä juuriinsa, minkä ansiosta se selviää hyvin karussa ympäristössä ja syrjäyttää usein muuta rantakasvillisuutta. Idänhopeapensaan marjoja syövät linnut ja muut pieneliöt levittävät sen siemeniä tehokkaasti. Siemenet kestävät hyvin eläinten ruoansulatusnesteitä ja säilyvät itämiskykyisinä jopa kolme vuotta.

Käyttö

Idänhopeapensasta on viljelty jo pitkään koriste- ja aitakasvina, sillä sen tiheä lehvästö on kauniin hopeanhohtoinen ja antaa hyvän näkösuojan. Sitä on käytetty myös hunajakasvina ja mehujen valmistuksessa sekä eroosion estämisessä ja ympäristörakentamisessa. Monet linnut ja nisäkkäät syövät sen marjoja ja pesivät sen oksilla.
Sensai

Sensai on Kanebo Cosmeticsin tuotemerkki. Kanebo on japanilainen yritys, joka on perustettu vuonna 1887. Kosmetiikkatuotteita yritys on valmistanut vuodesta 1937. Vuonna 2006 japanilainen suurkonserni Kao Group osti Kanebo Cosmeticsin. Kanebo Cosmeticsin slogan on ”Feel your beauty”.
Kanebo Cosmeticsin tuotteissa on silkillä on aina ollut suuri merkitys. Ihonhoitotuotteiden tavoitteena on ollut auttaa naisia saavuttamaan iho, joka on yhtä pehmeä kuin japanilainen Kaishimaru-silkki. Tänäkin päivänä tuotteiden koostumuksessa pyritään hyödyntämään silkin ominaisuuksia, ja tuotteet sisältävät esimerkiksi silkkiuutetta. Sensai-tuotteet on kehitetty erityisesti ehkäisemään ikääntymisen merkkejä. Tuotesarjaan kuuluu monipuolisesti ihonhoitotuotteita eri ikäisille ja eri ihotyypeille sekä hiustenhoitotuotteita.
Suomessa Sensai-tuotteiden maahantuojana toimii suomalainen Berner Oy.
Gunnersburyn hautausmaa

Gunnersburyn hautausmaa on brittiläinen Lontoon Kensingtonissa sijaitseva hautausmaa. Se perustettiin vuonna 1929 alun perin Rothschild-suvulle kuuluneelle maa-alueelle. Hautausmaa sijaitsee Gunnersburyn puiston vieressä.
Hautausmaan eteläinen osa on varattu katolisten hautausmaaksi, ja sinne on haudattu erityisesti puolalaisia. Hautausmaan roomalaiskatolinen kappeli tuhoutui pommituksissa toisessa maailmansodassa.
Kaisa Penny

Kaisa Emilia Penny (o.s. Vatanen, s. 1981 Tampere) on suomalainen poliitikko ja entinen sirkustaiteilija, joka toimii nykyään tamperelaisen Sorin Sirkuskoulun apulaisrehtorina ja Euroopan sosiaalidemokraattisen nuorisojärjestön YES:n puheenjohtajana.
Penny lopetti trapetsitaiteilijan uransa jo parikymmenvuotiaana erilaisten vammojen takia, minkä jälkeen hän opiskeli valtio-oppia Helsingin yliopistossa ja kansainvälistä politiikkaa Southamptonin yliopistossa. Penny on toiminut muun muassa Sosialidemokraattisten Opiskelijoiden pääsihteerinä sekä oikeusministeri Leena Luhtasen avustajana vuosina 2006–2007 ja SDP:n puheenjohtajan Jutta Urpilaisen eduskunta-avustajana 2009–2010. Euroopan nuorten sosialistien YES:n puheenjohtajaksi hänet valittiin ensimmäistä kertaa huhtikuussa 2011, sekä uudelleen toiselle kaksivuotiskaudelle maaliskuussa 2013. Sorin Sirkuksen apulaisrehtorina Penny on työskennellyt vuodesta 2013 lähtien. Hän oli SDP:n ehdokkaana vuoden 2014 europarlamenttivaaleissa.
Jarkko Jussila

Jarkko Jussila on suomalainen potkunyrkkeilijä. Jussila voitti WAKO-Pro:n maailmanmestaruuden Fight Festival 33 -tapahtumassa Helsingissä 5.10.2013. Potkunyrkkeilyn lisäksi hän ottelee myös ammattinyrkkeilyssä. Jussila toimi Wasa Fightsportin päävalmentajana. 
Marraskuussa 2015 Jussila ilmoitti lopettavansa kilpaurheilun. 
Joulukuun 2015 puolivälissä keski-ikäinen humaltunut mies katkaisi Jussilan sormen pohjanmaalaisessa ravintolassa. Tapahtuma sattui yksityistilaisuudessa, jossa Jussila oli järjestyksenvalvojana.
Urge

Kappaleet

Kaikki kappaleet Ted Curson, ellei toisin mainita.
Valkoperämanikki

Levinneisyys

Valkoperämanikkia tavataan Intian niemimaalla, Kaakkois-Aasiassa sekä Kiinassa ja Taiwanissa. Lajia on kuvattu yleiseksi tai paikallisesti yleiseksi. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Christopher Polhem

Christopher Polhem, vuoteen 1716 asti Polhammar, (s. luultavasti 18. joulukuuta 1661 Tingstädessä, Gotlannissa - k. 30. elokuuta 1751 Tukholmassa) oli ruotsalainen keksijä ja teollisuusmies. Hän kehitti monia kaivostoimintaan, laivanrakennukseen, linnoituksiin ja kanavanrakentamiseen liittyviä laitteita ja menetelmiä. Polhemia kutsutaan Ruotsin mekaniikan isäksi.

Elämä

Polhem syntyi saksalaisen, Visbyhyn muuttaneen, kauppiaan Wulf Christopher Polhammarin perheeseen. Polhemin äiti oli Vadstenasta kotoisin oleva Christina Eriksdotter Schening. Christopherilla tiedetään olleen myös ainakin kaksi veljeä, Johan ja Jonas. Christopherin äiti meni myöhemmin uusiin naimisiin Jöran Slicker -nimisen miehen kanssa, ja kahdeksanvuotiaana Polhemin tultua isättömäksi hän muutti setänsä luo Tukholmaan.
Vuonna 1687 Polhem alkoi opiskella fysiikkaa, matematiikkaa ja mekaniikkaa Uppsalan yliopistossa. Valmistumisensa jälkeen hän matkusteli Euroopassa tyydyttämässä yliopistossa herännyttä tekniikan tiedonjanoaan. Palattuaan kotimaahansa vuonna 1697 Polhem perusti Ruotsin ensimmäisen insinöörikoulun, Laboratorium mechanicumin. Opetusmetodikseen Polhem loi Polhemin mekaaniset aakkoset, eräänlaisen liikemekanismien mallikokoelman.

Keksinnöt

Polhemin monista teknisistä uudistuksista ensimmäinen oli Trollhättanin vesiputousten sulkujärjestelmä, jota tosin ei saatu toimivaksi ennen vuotta 1800. Falunissa toimineeseen Stora Kopparbergin kaivokseen hän rakensi vesirattaalla toimivan nostolaitteen. Hän kehitti riippulukon ja kardaaniakselin toimivuutta. Myös laivanrakennus sekä sillanrakennus ja telakkateollisuus hyötyivät Polhemin kehittämistä uusista ratkaisuista. Polhemin vuonna 1699 perustama koneenrakennukseen erikoistunut Stjärnsundin tehdas jatkoi ruotsalaisen tekniikan kehittämistä hänen kuolemansa jälkeen.

Perintö

Polhemin panos Ruotsin tekniselle kehitykselle on merkittävä. Nykyään hänen kuvansa koristaakin 500 ruotsin kruunun seteliä, ja hänen mukaansa on nimetty iso liuta ruotsalaisia koulutuslaitoksia, kuten Polhemsgymnasiet sekä Tukholmassa että Göteborgissa, Pohlemsskolan Gävlessä ja Lundissa sekä Christopher Polhemgymnasiet Visbyssä, noin 20 kilometrin päässä Polhemin synnyinpitäjästä Tingstädestä. Lisäksi tieteellinen tutkimuskeskus, Luulajan teknillisen yliopiston Polhemslaboratoriet on nimetty hänen mukaansa.
Niin sanottu "Polhemspriset" ("Polhem-palkinto") on jaettu ruotsalaisten insinöörien kesken joka toinen vuosi korkean tason teknisistä innovaatioista tai nerokkaista teknisien ongelmien ratkaisuista. Arviointikriteereinä tämän 250 000 Ruotsin kruunun palkinnon ansaitseville innovaatioille ovat tehokkuuden lisäksi ympäristöystävällisyys ja markkinakelpoisuus.
Umpihankifutis

Umpihankifutis on suomalainen versio jalkapallosta, jota pelataan vihreän veran sijaan umpihangessa. Säännöt ovat samat kuin suopotkupallossa.

Kilpailut

Ensimmäinen umpihankifutisturnaus pelattiin vuonna 2000 Hyrynsalmen Syväjärven jäällä, tittelinä Suomen Mestaruus. Vuonna 2001 turnaus sai EM-kisojen arvon. Vuodesta 2002 lähtien Syväjärvellä on kilpailtu lajin maailmanmestaruudesta.

Sääntöjä

Tapahtuma pelataan hyvässä ja reippaassa urheiluhengessä. Epäurheilijamaisesti käyttäytyvät joukkueet voidaan hylätä kisoista. Peliaika on 2 × 10 minuuttia ja kentän koko on 60 × 35 metriä. Kulmapotkut, rangaistuslaukaukset sekä raja"heitot" annetaan käsistä potkaisemalla. Pelaajien lukumäärä joukkuetta kohden kentällä on maalivahti ja 5 kenttäpelaajaa. Joukkueella pitää olla kentällä vähintään 4 pelaajaa, vaihtopelaajien määrää ei ole rajoitettu. Myöskään vaihtojen määrää ei ole rajoitettu ja ne saa suorittaa "lennosta". Pelissä ei ole paitsiosääntöä.
Alanen (järvi Tammelassa)

Maantiede

Järven pinta-ala on 7,8 hehtaaria ja sen pituus on 450 metriä ja leveys 230 metriä. Siihen laskee muutama pelto- ja metsäoja. Yksi niistä on Häränsilmän laskuoja. Myllyharjun yli laskee Päällisen laskuoja. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkuunsa 550 metriä pitkä laskuoja Rautijärven Lyhönlahteen.
Järven rantaviiva on 1,7 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Länsirantaan laskeutuu peltoa ja pohjoisen ranta päättyy Myllyharjuun. Rannat ovat rakentamattomia ja lähin tie kulkee Myllyharjun päällä. Tammelan ja Hämeenlinnan välinen raja ylittää niukin järven itäkulman.

Historia

Vuoden 1884 Senaatin kartastossa Silmälän talo oli piirretty Koverojärven ja Alasen väliin ja järvien väliltä sekä ympäriltä oli maata raivattu pelloiksi. Yläjuoksulla olevan Päällisen nimeksi oli merkitty "Myllynpäällinenjärvi". Samalla logiikalla Alanen olisi ollut "Myllynalinenjärvi". Kartassa ei kuitenkaan ole merkitty järvelle nimeä. Alaselle on merkitty kaksi saarta. Toinen saarista on nykyään yhdistetty kannaksella mantereeseen. Erään tarinan mukaan Sotkajärven laskun menettelystä oli syntynyt riita teurolaisten ja Saaren kartanonväen välille. Sen seurauksena Myllyharjun myllyn lasku-uoma tuhoutui liialliseen vedentuloon ja myllyn uoma syveni itsekseen. Harjun hiekka-ainesta joutui veden mukana Alaseen. Päällisen lasku-uoman syveneminen laski siyä myös tuntuvasti.
Nakbe

Nakbe oli hyvin varhainen muinaisten mayaintiaanien temppelikeskus. Se sijaitsi Jukatanin niemimaan tyven keskellä Miradorin altaassa niin sanotun Peténin seuduilla. Nakben uskotaan olleen asuttu jo 1400 eaa., ja se olisi hylätty noin 200–100 jaa. Noin 1200 eaa. alettiin rakentaa suurta koroketta aikaisemman pienen kylän paikalle. Suuria monumenttirakennelmia paikalle ilmestyi noin 800–700 jaa. Nakbe ja suurempi varhainen mayakekus, El Mirador lienevät romahtaneet samoihin aikoihin.
Nakbe tunnistettiin 1930-luvulla ilmavalokuvien perusteella. Arkeologi Ian Graham nimesi alueen ja alkoi tutkia sitä vuonna 1962.
Ritva Melender

Ritva Kaija Hannele Melender (o.s. Lemettinen, s. 9. syyskuuta 1960 Ylistaro) on entinen suomalainen kestävyysjuoksija. Hänen Lontoon maratonilla vuonna 1995 juoksemansa aika 2.28.00 on voimassa oleva Suomen ennätys. Seuratasolla hän edusti Vaasan Vasamaa ja Nurmon Urheilijat -99:ää.
Maryan Abdulkarim

Maryan Abdulkarim (s. 12. toukokuuta 1982 Mogadishu, Somalia) on Suomen somaleihin kuuluva kansalaisaktivisti, joka muutti Suomeen 7-vuotiaana. Hän on tunnettu feministi ja hän toimii järjestöaktiivina Naisasialiitto Unionissa, jonka varapuheenjohtajaksi hänet valittiin vuonna 2014. Maryan Abdulkarim on ollut toimittajana myös järjestön julkaisemassa Tulva-lehdessä. Lisäksi hän on toiminut monikulttuurisuuden asiantuntijana Väestöliitossa ja on yksi rasismia vastustavan Rasmus ry:n perustajajäsenistä. Vuonna 2016 hän oli mukana perustamassa Feminististä puoluetta.
Abdulkarim muutti perheensä kanssa Suomeen 7-vuotiaana. Hän kasvoi Tampereella. Abdulkarim valmistui leipuri-kondiittoriksi Helsingin palvelualojen oppilaitoksesta vuonna 2004. Sen jälkeen hän opiskeli sosionomiopintoja ammattikorkeakoulu Metropoliassa, josta hän valmistui sosionomiksi. 
Abdulkarim ja Eveliina Talvitie julkaisivat teoksen Noin 10 myyttiä feminismistä vuonna 2018.
Suomenlahti-vuosi 2014

Suomenlahti-vuosi 2014 oli Suomen, Viron ja Venäjän yhteinen teemavuosi, joka pyrki kokoamaan asiantuntijat, päättäjät ja kansalaiset yhteistyöhön terveemmän ja turvallisemman Suomenlahden puolesta. Teemavuoden suojelijoina toimivat Suomen tasavallan presidentti Sauli Niinistö, Viron presidentti Toomas Hendrik Ilves sekä Venäjän presidentti Vladimir Putin.
Suomenlahti-vuoden toteutuksesta vastasi Suomen ympäristökeskus SYKE.

Tutkimus

Suomenlahti-vuoden tutkimus jakautui viiteen teemaan, joista poliittinen päätöksenteko tarvitsee tarkempaa tutkimustietoa. Tutkimusteemat olivat biologinen ja geologinen monimuotoisuus, ekosysteemin terveys, merialuesuunnittelu, merenkulun turvallisuus sekä kalat ja kalastus.
Joe Shuster

Joseph Shuster (10. heinäkuuta 1914 Toronto, Ontario – 30. heinäkuuta 1992 Los Angeles) oli kanadalais-yhdysvaltalainen sarjakuva-artisti, joka työskenteli sarjakuvakustantamo National Comicsissa (DC Comics) ja oli vastuussa muun muassa sarjakuvahahmoista Dr. Occult, Sam Bradley ja Radio Squad.
Shuster oli itseoppinut piirtäjä, joka ei huonontuneen näkönsä vuoksi pystynyt enää ammatikseen piirtämään 1950-luvun jälkeen. Hän keksi yhdessä ystävänsä Jerry Siegelin kanssa sarjakuvahahmo Teräsmiehen (Superman).
Shuster myi ystävänsä Jerry Siegelin kanssa Teräsmiehen oikeudet National Comicsille 40-luvun loppupuolella vain runsaan sadan Yhdysvaltain dollarin korvausta vastaan mutta tunsi tulleensa petetyksi; kävi vuosikymmeniä oikeustaistelua Nationalia vastaan saadakseen tekijäoikeudet takaisin. 1970-luvulla DC Comics suostui lopulta maksamaan Shusterille ja Siegelille pienimuotoista taiteilijaeläkettä; DC myös palautti Siegelin ja Shusterin nimet takaisin Teräsmies-sarjakuviin merkitsemällä nämä hahmon luojiksi (Superman created by Jerry Siegel & Joe Shuster).
Shuster kuoli vuonna 1992 lähes sokeana ja vieläkin katkerana saamastaan kohtelusta.
Anton Vuorinen

Anton Vuorinen (2. heinäkuuta 1853 Kokemäki – 1930) oli suomalainen maalarimestari, varatuomari, asianajaja ja kunnallismies.
Vuorinen kävi 7-vuotiaana kuusi viikkoa kiertokoulua ja lähti 13-vuotiaana Tampereelle maalarinoppiin. Hän menestyi ammatissa niin hyvin että saattoi vuonna 1872 perustaa Tampereelle oman maalarinliikkeen. Hän oli sitten mukana Tampereen kunnallispolitiikassa ollen muun muassa kaupunginvaltuuston jäsenenä 1881–1886 ja rahatoimikamarin puheenjohtajana 1883. Vuorinen kuului myös tamperelaisen Aamulehden perustajiin ja toimi lehden ensimmäisenä isännöitsijänä. Vuonna 1881 Tampereen Sanomat-lehti uutisoi pilkallisesti J. V. Snellmanin 75-vuotispäiville osallistuneen tamperelaisen valtuuskunnan matkasta.  Tämä suututti kyseiseen valtuuskuntaan kuuluneet lennätinpäällikkö F. V. Jalanderin ja tehtailija Anton Vuorisen niin, että he alkoivat puuhata uutta kilpailevaa lehteä Tampereelle. Tämän uuden lehden, Aamulehden, näytenumero ilmestyikin jo joulukuussa 1881.
1880-luvun puoluetaisteluiden aikana Tampereen pormestarin Fredrik Vilhelm Procopén kerrottiin sanoneen Vuoriselle Ei yks maalari ymmärrä mitä seiso lakissa ja Vuorisen vastanneen tähän Tampereen pormestari ei nyt ymmärrä lain tulkintaa, mutta oppimaton maalari voi lukea sellaiseksi lakimieheksi, että ymmärtää lakia. Vuorinen luopui 1880-luvun puolivälissä entisestä ammatistaan ja ryhtyi opiskelemaan suorittaen ylioppilastutkinnon yksityisoppilaana Hämeenlinnan normaalilyseossa 1887. Hän opiskeli sitten Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1889, filosofian maisteriksi 1890 ja molempien oikeuksien kandidaatiksi 1892. Hän auskultoi Turun hovioikeudessa ja sai varatuomarin arvon. Vuorinen toimi asianajajana ensin Tampereella ja sittemmin Helsingissä. 
Vuorinen lahjoitti 1911 Hollolan pitäjän Jalkarannan kylässä sijainneen kesäasuntonsa Korpikodin Pikku- ja Kiertokoulun opettajain ja opettajatarten liitolle (nykyisin Alkuopetuksen Opettajain Liitto ry) lepokodiksi. Hän oli rakennuttanut Korpikodin vuonna 1905.
Vuorinen rakennutti Helsingin Punavuoreen Fredrikinkatu 19:ään viisikerroksisen Wuorisen eli Kulmion talon jonka ensimmäinen vaihe valmistui 1896. Talon suunnitteli arkkitehtitoimisto Nyström, Petrelius & Penttilä. 
Anton Vuorisen lapsia olivat Patentti- ja rekisterihallituksen ylijohtaja Paavo Ant-Wuorinen, kemisti Olli Ant-Wuorinen, kemisti ja diplomi-insinööri Jalo Ant-Wuorinen sekä rehtori Taimi Wuorinen.
Pallokrotit

Lajit ja antomia

Pallokrottien heimoon kuuluu 1 suku ja 18 lajia, muun muassa atlantinpallokrotti (Himantolophus groenlandicus). Heimon lajien koiraat ja naaraat eroavat kooltaan huomattavasti. Naaraat kasvavat suurimmillaan noin 46–47 cm pitkiksi, kun koiraat ovat korkeintaan noin 4 cm pitkiä. Naaras on ruumiinrakenteeltaan pallomainen ja tukeva kala. Etumainen selkäevän ruoto on pidentynyt ja sen päässä on valoatuottava elin, jossa on liuskamaisia ulokkeita. Suu ja hampaat ovat heimon kaloilla suurikokoiset. Vatsaevät puuttuvat pallokroteilta ja selkä- ja peräevät ovat lyhyehköt. Ihossa on useita piikkejä ja väriltään kalat ovat ruskeita tai mustia ja ihossa voi olla valkoisia pisteitä. Aikuiset koiraat kiinnittyvät suullaan naaraan ruumiiseen, mutta eivät ilmeisesti elä kuitenkaan naaraan loisena.

Levinneisyys

Pallokrottilajeja tavataan Atlantista, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä. Suurin osa lajeista elää trooppisilla alueilla, mutta niitä tavataan myös kylmiltä ja lauhkeilta leveyspiireiltä niin pohjoisella kuin eteläiselläkin pallonpuoliskolla. Pallokrotit elävät tyypillisesti yksittäin 250–4 000 metrin syvyydestä.
Antero Karvinen

Eero Antero Karvinen (s. 4. tammikuuta 1934 Keuruu) on kenraalimajuri evp, joka toimi Maanpuolustuskorkeakoulun ensimmäisenä rehtorina.
Karvisen vanhemmat olivat lääkäri Yrjö Karvinen ja sairaanhoitaja Kirsti Kauhanen. Hänen puolisonsa vuodesta 1952 on Mirja Raina Marita Erola. Karvinen tuli ylioppilaaksi 1956 ja valmistui Kadettikoulusta 1958, valtiotieteen kanditaatin tutkinnon hän suoritti 1973. Karvinen toimi Uudenmaan jääkäripataljoonan ja Kadettikoulun kouluttajana 1958–1967, Puolustusministeriön toimistoupseerina 1970–1972, Sotakorkeakoulun opettajana 1972–1977 ja koulun johtajana 1988–1992. Uudenmaan rakuunapataljoonan komentaja Karvinen oli 1977–1980, Puolustusvoimain pääesikunnan tiedotusosaston päällikkö 1980–1981 ja operatiivisen osaston päällikkö 1981–1985, parlamentaarisen puolustustoimikunnan sihteeri 1985–1987 ja Maanpuolustuskorkeakoulun rehtori 1992–1993. Karvinen toimi myös muun muassa Sotatieteellisen seuran varapuheenjohtajana, Paasikivi-seuran valtuuskunnan jäsenenä ja Korkeimman oikeuden sotilasjäsenenä. Hänet ylennettiin vänrikiksi 1953, luutnantiksi 1959, yliluutnantiksi 1962, kapteeniksi 1965, majuriksi 1970, everstiluutnantiksi 1975, everstiksi 1982 ja kenraalimajuriksi 1988.
Bakon kansallispuisto

Bakon kansallispuisto on luonnonsuojelualue Borneon saarella, Malesian Sarawakin osavaltiossa. Se on Sarawakin vanhin kansallispuisto, perustettu vuonna 1957. Puistossa on monipuoliset maisemat: viidakkoa, vesiputouksia, hiekkarantoja ja erikoisia kallioita. Sen 27 neliökilometrin alalla voi nähdä lähes kaikki Malesian kasvillisuustyypit. Puistossa elää harvinaisia nenäapinoita.