The X Factor

Blaze Bayleyn liittyminen

Yhtye kertoi Blaze Bayleyn valinnasta uudeksi laulusolistiksi ennen joulua 1993. Blaze Bayleyn mukaan liittyminen Iron Maideniin "muutti hänen elämänsä kokonaan". Bayley lauloi ennen Wolfsbane-yhtyeessä.

Historia, äänittäminen ja kappaleiden kirjoittaminen

Iron Maiden aloitti kappaleiden kirjoittamisen albumille The X Factor tammikuussa 1994. Albumia äänitettiin yli vuoden verran basisti Steve Harrisin kotistudiolla, jonka nimi oli Barnyard. Harris kommentoi kappaleiden kirjoittamisesta seuraavaa:
»Me emme halunneet kirjoittaa yhtään laulua ennen kuin uusi laulaja oli liittynyt bändiin. [...] Me tiesimme, että uudelle jäsenelle oli tärkeää saada olla mukana kirjoitusprosessissa. Itse asiassa Blaze kysyi meiltä: 'Millaista linjaa te haluatte bändin noudattavan?' Me nauroimme ja selitimme hänelle, ettemme me mieti musiikkimme linjauksia. Me kirjoitamme biisejä, ja jos biisi on hyvä, se menee levylle, jos se on huono, se menee singlen B-puolelle tai roskikseen. [...]»
Albumin tuotti ja miksasi Nigel Green. Myös Steve Harris toimi miksaajana ja tuottajana. Albumin kansikuvan piirsi Hugh Syme. Koskettimia soitti Michael Kenney ja kuvaajana toimi Ronal Whelan ja yhtyeen kuvaajina Ross Halfin & Simon Fowler.
Musiikkinäytteet
”Sign of the Cross” (1995)
”Sign of the Cross” on Steve Harrisin säveltämä 11-minuuttinen kappale.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet

Tyyli

Albumin tyyliä pidettiin synkkänä. Albumin on sanottu suunnatun aikuisille. Steve Harris sanoi sen olevan omaleimainen. Uusi laulaja toi onnistumispaineita ja yhtye pyrki tekemään albumista mahdollisemman vahvan. Yhtye kirjoitti neljätoista kappaletta, joista levylle tuli yksitoista ("I Live My Way", "Judgement Day" ja "Justice of the Peace" eivät mahtuneet levylle.), mikä oli heille epätavallista, koska yhtye käyttää yleensä kaikki äänitetyt kappaleet. Materiaali olisi riittänyt tuplalevyyn ja sen tekeminen kesti kauan. Harrisin mielestä The X Factor on jatkoa albumille Seventh Son of a Seventh Son, sillä molemmissa albumeissa on progressiivisia elementtejä. Albumi oli Harrisin mukaan myös synkkä hänen yksityiselämän suuren kriisin takia. Osa hänen henkilökohtaisista ongelmistaan purkaantui sitä kautta. Hän sanoi myös ettei levyn synkkyys johtunut yksinomaan hänestä, vaan myös Blaze Bayleystä.

Kappaleiden taustoja

The X Factorin ensimmäinen kappale on Steve Harrisin tekemä "Sign of the Cross", joka on "yli yksitoista minuuttia kestävä albumin synkkä avausraita". Harrisin ja Janick Gersin "Lord of the Flies" perustuu Kärpästen herra nimiseen elokuvaan ja romaaniin. Blaze Bayleyn ja Gersin säveltämä "Man on the Edge" perustuu elokuvaan Rankka päivä ja kappale "The Edge of Darkness" perustuu elokuvaan "Ilmestyskirja. Nyt.". Harrisin säveltämät kappaleet "Fortunes of War", "Sign of the Cross" sekä "Judgement of Heaven" eivät käsittele pelkästään Steve Harrisin avioliiton kariutumista ja Bruce Dickinsonin lähtöä, "vaan vielä tuskallisempaa ja hämmentävämpää minuuden hajoamista". Kappaleet "Look for the Truth", "The Aftermath", "The Edge of Darkness", "2 A.M.", "Lord of the Flies" ja "The Unbeliever" käsittelevät samoja asioita. Run to the Hills -kirjassa sanottiin seuraavaa:
»Musiikillisestikaan yhtye ei ole koskaan aikaisemmin kuulostanut yhtä pahaenteisen rauhalliselta ja hillityltä, ja vain hetkittäin se päästää kaiken voimansa jylisemään synkkinä myrskytuulina, täydellisen seismisenä vastakohtana yksinäisyydestä ja epätoivosta kertoville laululyriikoille.»

Albumin nimi

Tuottaja Nigel Green kertoi Kreikan Metal Hammer -lehdelle seuraavaa:
»The X Factorin nimi tuli äänittämisen alkuvaiheessa. Meistä kaikista tuntui siltä että asiat meni eteenpäin – kappaleet, Blazen uusi osallistuminen, soundi, velvoitus – uusi albumi oikeasti saa ekstra-tason, vähän taikaa.... se X Factor. Tästä tuli albumin työnimi ja me tykkäsimme siitä, joten pidimme sen. Se [nimi] on myös erittäin sopiva meidän kymmenennelle studioalbumillemme ja "X" tuo mieleen monia kuvia.»

Kansikuva

Albumin tietokoneella tehdyn kansikuvan piirsi Hughes Simon (lempinimi Hugh Syme), joka on työskennellyt Disneyllä. Hän on piirtänyt myös Rushin, Queensrÿchen ja Megadethin levyjen kansia. Kannessa Eddie esiintyy kytkettynä 25 000 voltin sähkötuoliin.

Julkaisu ja menestys

The X Factor julkaistiin 2. lokakuuta 1995 ja se nousi Suomessa toiselle sijalle, Ruotsissa neljänneksi ja Belgiassa & Britanniassa kahdeksanneksi. Saksassa The X Factor meni sijalle 16. ja Itävallassa sijalle 19. Norjassa albumi joutui tyytymään sijaan 25. ja Sveitsissä 27. Alankomaissa albumi meni sijalle 29. Yhdysvalloissa albumi pääsi Billboard 200 -listalla vaatimattomalle sijalle 147. Albumin ensimmäinen single "Man on the Edge" julkaistiin 25. syyskuuta 1995 ja se nousi Britanniassa sijalle 10. ja Suomessa toiseksi. "Man on the Edgestä" on myös musiikkivideo, jonka ohjasi Steve Lazarus Steve Harrisin kanssa. Seuraava single "Lord of the Flies" julkaistiin 2. helmikuuta 1996 ja sen musiikkivideon ohjasi tuttuun tapaan Steve Lazarus ja Steve Harris.
SoundScanin mukaan The X Factor myi Yhdysvalloissa 112 710 kappaletta.

Arvostelut ja palkinnot

The X Factor vastaanotettiin suurelta osin negatiivisesti. Samaa oli kokenut myös vuoden 1981 albumi Killers. Albumi valittiin kuitenkin Ranskassa ja Saksassa vuoden albumiksi. Allmusicin Stephen Thomas Erlewine sanoi "The X Factorin olevan mitäänsanomaton myöhäisten aikojen Iron Maiden -albumi". RevelationZ-verkkosivun Tommy B. Jensen kuitenkin kehui albumia sanoen "hämmästyttävän musikaalisuuden ja loistavan hengen tekevän siitä täysin ainutlaatuisen ja nerokkaan albumin".
Korroosion Aki Nuopponen sanoi, että "The X Factor ei edusta tyylillisesti kaikkein parhaiten Iron Maidenille sopivaa suuntausta, eikä Blaze Bayley ole todellakaan edeltäjänsä veroinen vokalisti, vaikka miten myönteisesti ajattelisi, mutta nämä seikat eivät ole lopultakaan The X Factorin suurimpia vikoja. Sen sijaan suhteellisen onnistuneen synkän tyylin ja Blaze Bayleyn ailahtelevan vokalisoinnin lisäksi jatkuvasti ailahteleva, ylipitkä ja tasapaksu kappalemateriaali ei kerta kaikkiaan rakenna albumista niin mielenkiintoista kokonaisuutta, että sen sanomaan ja sfääreihin jaksaisi palata kovin usein. Albumi ei ole missään tapauksessa karmaisevan huono, mutta sen monet ikävämmät piirteet ottavat yksinkertaisesti niin selkeän ylivallan vahvimpiin puoliin nähden, ettei albumi onnistu nousemaan yksittäisenä teoksena tai Iron Maidenin tuotantoon verrattaessa kovin kummoiselle tasolle".