google/wiki40b huggingface dataset:
SCUMM

SCUMM (lyhenne sanoista Script Creation Utility for Maniac Mansion) on LucasArtsin kehittämä pelimoottori ja sen komentosarjakieli, jolla luodaan graafisia seikkailupelejä. Se luotiin alun perin helpottamaan Maniac Mansionin ohjelmointia. SCUMMia on käytetty lukuisissa LucasArtsin ja muidenkin yhtiöiden seikkailupeleissä.

Ominaisuudet

SCUMM tarjosi sisäänrakennetun tuen hahmon siirtämiseen huoneiden välillä tai paikasta toiseen näytöllä. Lisäksi se toisti hahmon liikumiseen käytettävää animaatiota.
SCUMM-peleissä oli kehittyneempi tuki hiirellä pelaamiseen näppäimistön sijaan. Pelin keskushenkilöä ohjattiin klikkaamalla sijaintia, johon keskushenkilön halutaan siirtyvän, tai klikkaamalla käsiteltävää esinettä tai muuta objektia ja sen jälkeen toimintoa vastaavan verbin ikonia. Aikaisissa SCUMMin versioissa eri verbi-ikoneja oli 15, mutta myöhemmissä versioissa liittymää pelkistettiin vähentämällä ikonien määrä alle kymmeneen. Esimerkiksi unlock- (avaa lukko), turn on ja turn off (käynnistä ja pysäytä) -verbien toiminnot liitettiin use-verbiin (käytä). Lisäksi myöhemmissä versioissa jokaiseen objektiin liitettiin ilmeisimmän toiminnon verbi, jonka pystyi valitsemaan ikoneja käyttämättä. Pelkistetyin käyttöliittymä oli LOOMissa, jossa verbi-ikoneja ei ollut lainkaan, ja objekteja käsiteltiin yksinkertaisesti kaksoisklikkaamalla niitä.

Kehitys

Pelimoottoria kehitettiin Sun Microsystemsin työasemilla, joissa myös debugattiin ja korjattu ohjelma vietiin PC:lle. PC:n myötä tuli rajoituksia kuten hiirien puuttuminen ja äänikortin puuttuminen, jonka johdosta pelimoottorista tehtiin modulaarisempi ja voitiin lisätä tuki näppäimistöllä ja joystickilla pelaamiselle.
SCUMM itse tuotti komentosarjakielestä tavukoodia, jonka SPUTM (SCUMM Presentation Utility (tm)) tulkkiohjelma käsitteli kun peli käynnistettiin. Tulkkiohjelma nimettiin pelin nimelle kun peli julkaistiin. SCUMM sisälsi tuen moniajolle, joka mahdollisti yhden skriptin päivittävän seinällä olevaa kelloa kun pelaaja teki muita asioita.
Muita apuohjelmia olivat SPIT (kirjasintyyppien muokkaus), FLEM (huoneiden ja objektien tilojen hallinta), MMUCUS (huonetietojen pakkaus) ja BYLE (animaatiotyökalu). INSANE paransi videokuvan tukea.
IMUSE-ratkaisulle taustamusiikin synkronoimiseksi pelitapahtumien kanssa on myönnetty patentti vuonna 1991.

SCUMMin versiot

SCUMMin koodia päivitettiin ja kirjoitettiin uudelleen jatkuvasti. Pelien ja niiden demojen tekemiseen käytettiin lukuisia eri versioita. LucasArts luopui SCUMMista 1998 ja korvasi sen GrimE:llä.
Pelien käyttämän SCUMMin version numeroinnin kannalta jokaiseen peliin liittyy kaksi, SCUMM-kielen ja SCUMM-kääntäjän versionumerot. Kielestä on tiettävästi olemassa kymmenen versiota, mutta joitakin pelejä varten oli kääntäjästä tehty useita versioita. Alla on lueteltu kielen versiot.
Puutarhatiede

Puutarhatiede on puutarhakasvien tuotantoa, viheralaa sekä puutarhaympäristöä ja sen vaikutuksia muihin ympäristöihin tutkiva tieteenala. Se tutkii myös kasvutekijöitä biologian ja fysiologian tasolla. Puutarhatiedettä sivuavat kasvibiologiaan kuuluvat tieteenalat ja biotekniikka.

Historia

Puutarhatiedettä on opetettu Helsingin yliopistossa 1950-luvulta lähtien. Omat tilat tämä tieteenala sai 1960-luvun alussa. Vuonna 1992 puutarhatiede ja kasviviljelytiede yhdistyivät ja syntyi puutarhaosasto. Tällöin oppiaineisiin lisättiin rikkakasvitiede.
Professoreina ovat toimineet J. E. Hårdh (1959–1980), Erkki Kaukovirta (1981–1995), Irma Voipio (1998–2000), Olavi Junttila (2000–2005) ja Paula Elomaa (2006 alkaen).
Matti Klemettilä

Matti Klemettilä (1875–1964) oli suomalainen monarkisti, joka päätti vuonna 1937 pyrkiä Suomen kuninkaaksi nimellä Matti I. Hän suunnitteli kuninkaana menevänsä naimisiin joko jonkun amerikkalaisen miljoonaperijättären kanssa tai sitten Englannin prinsessa Margaretin kanssa. Uusi kuninkaanlinna oli tarkoitus rakentaa Helsingin Tähtitorninmäelle.
Klemettilä oli 1900-luvun alussa menestyvä vaasalainen kauppias, joka oli mukana perustamassa Maalaisliittoa ja sanomalehti Ilkkaa. Hän menetti kuitenkin omaisuutensa konkurssissa ensimmäisen maailmansodan aikana. Tämän jälkeen Klemettilä työskenteli muun muassa renkinä, ja näihin aikoihin myös hänen kuningassuunnitelmansa syntyivät.
1950-luvulla Klemettilä vieraili säännöllisesti eduskuntatalossa, ja hänestä tuli eräänlainen talon epävirallinen maskotti. Hän lähetti kirjelmiä kansanedustajille ja tarjosi muun muassa omaa ministerilistaansa jokaiseen uuteen hallitukseen. Kun Klemettilä täytti vuonna 1950 75 vuotta, kutsui hän koko eduskunnan kotiinsa Kirkkonummelle syntymäpäiväkahveille. Kukaan kutsutuista ei ilmestynyt paikalle, mutta Klemettilä sai lukuisia onnittelusähkeitä. Myös 1955 Klemettilän täyttäessä 80 vuotta muun muassa silloinen pääministeri Urho Kekkonen lähetti hänelle onnittelusähkeen.
Eräänä päivänä vuonna 1960 Klemettilä marssi Yleisradion studioon pyytäen lupaa antaa hallitsijavakuutuksensa radiossa. Paikalla ollut toimittaja Niilo Ihamäki mietti asiaa hetken, ja lopulta hallitsijavakuutus tallennettiinkin ääninauhalle.
Minä, Claudius

Kirjan tarina ja henkilöhahmot

Kirjan tarina sijoittuu Rooman keisarikunnan aikaan ja kuvaa erityisesti Juliusten-Claudiusten hallitsijasuvun vaiheita ulottuen Julius Caesarin kuolemasta vuonna 44 eaa. aina vuoteen 41, jolloin keisari Caligula murhattiin ja Claudius nousi valtaan. Änkyttävä ja kömpelö Claudius oli hyvin epätodennäköinen keisarikandidaatti, joka selvisi romaanin tarinan mukaan Caligulan hirmuhallinnosta hengissä lähinnä hupia herättävän hahmonsa ja harmittoman asemansa vuoksi. Keskeisiä henkilöhahmoja teoksessa ovat muun muassa keisaripari Augustus ja Livia, Claudiuksen veli Germanicus, keisari Tiberius ja hänen uskottunsa Sejanus sekä Caligula.

Vaikutus Mika Waltariin

Panu Rajala on todennut Mika Waltarin elämäkerrassaan Unio mystica, että Waltari on ominut Gravesilta ”historiallisen minä-kertojan mahdollisuudet”. Waltari oli tutustunut Minä, Claudius -teokseen ennen ensimmäisen historiallisen romaaninsa Sinuhe egyptiläisen ilmestymistä. Rajalan mukaan Gravesin kirjoitustyyli miellytti Waltaria enemmän kuin Tatu Vaaskiven koristeellinen ja luettelomainen tyyli romaanissa Yksinvaltias, joka myös käsitteli keisari Tiberiuksen aikakautta.
Kristian Trapp

Christian (Kristian) Trapp (27. elokuuta 1769 Turku – 18. toukokuuta 1841 Turku) oli suomalainen kauppias, joka osallistui vuoden 1808 suomalaiseen Pietarin-lähetyskuntaan ja oli vuoden 1809 Porvoon valtiopäivillä porvarissäädyn puhemiehenä. Hän oli Turun johtavia porvareita.

Elämäkerta

Trappin suku tuli Tallinnasta Turkuun vuonna 1722 ja toimi kauppiaina ja valtiopäivämiehinä useassa polvessa. Kristian Trappin samanniminen isä harjoitti monipuolista liiketoimintaa, johon kuului muun muassa laivanvarustusta ja merkittävä tupakkatehdas. Hänen äitinsä oli Margaretha Christina Ingman. Nuorempi Trapp sai porvarinoikeudet vuonna 1791 ja perusti yhdessä isänsä kanssa Chr. Trapp & Co. -liikkeen, jonka johto siirtyi hänelle vuonna 1800. Vaikka suvun omaisuus hajautuikin perinnönjaoissa, Trapp peri isältään poikkeuksellisen suuromaisuuden, mukaan lukien enemmistö tupakkatehtaan osakkeista sekä kaupungin arvokkaimpana pidetty yksityistalo. Tupakkatehdas ja talo tuhoutuivat Turun palossa vuonna 1827, mutta Trapp sai pian liiketoimintansa elvytettyä. Hän toimi myös kaupungin jälleenrakennuskomitean puheenjohtajana.
Trapp kuului Turun kaupunginvanhimpiin ja hänet valittiin kaupungin ensimmäiseksi edustajaksi Porvoon valtiopäiville 1809. Hänet nimitettiin porvarissäädyn puhemieheksi ja valtiopäivien loppuvaiheessa hän toimi lisäksi Turkuun sijoitetun kansliajohtokunnan puheenjohtajana. Valtiopäivien päätyttyä hänet palkittiin toiminnastaan kauppaneuvoksen arvonimellä.
Trappin puoliso vuodesta 1791 oli Anna Sofia Lundgren (k. 1827). Heidän lapsiaan olivat isänsä liiketoimintaa jatkanut kauppaneuvos Kristian Trapp sekä senaattorit Carl Wilhelm Trapp ja Robert Trapp, joka aateloitiin 1868 nimellä von Trapp.
Jatkosodan muistomitali

Jatkosodan muistomitali on suomalainen vuosina 1957–1992 jaettu muistomitali. Sen oli oikeutettu saamaan jokainen jatkosodassa tai Lapin sodassa 1941–1945 kenttäarmeijaan tai kotijoukkoihin kuulunut tai muuten maan puolustamiseen osallistunut henkilö. Mitalin suunnitteli taiteilija, jääkärikapteeni Lauri Leppänen.
Mitali perustettiin vasta 12 vuotta sotien päättymisen jälkeen tasavallan presidentti Urho Kekkosen 24. toukokuuta 1957 antamalla asetuksella. Muistomitali myönnettiin tasavallan presidentin nimissä henkilön omasta hakemuksesta. Jakoon liittyvät käytännön asiat kuuluivat sotilasläänien esikunnille. Koska muistomitalin saamiseen tarvittiin hakemus, otaksutaan että on paljon mitaliin oikeutettuja miehiä ja naisia, jotka eivät ole sitä saaneet. Mitali voitiin myöntää Suomen kansalaiselle tai ulkomaalaiselle henkilölle, joka oli osallistunut sotaan tai toiminut muuten maanpuolustuksen hyväksi 25. kesäkuuta 1941 – 27. huhtikuuta 1945 välisenä aikana. Mitaliin olivat oikeutettuja myös osa sotilaspoikana tai pikkulottana toimineista henkilöistä, koska näitä toimintoja johti Kotijoukkojen esikunta. Mitalin jakelu päättyi vuoden 1992 lopussa.
Pronssista valmistetun ympyränmuotoisen muistomitalin läpimitta on 31 millimetriä. Mitalin etusivulla on kohokuviona vaakasuorassa asennossa oleva miekka, jota verhoavat kaksi tammenlehvää. Etusivun reunaa kiertää kohokirjoitus, jossa on teksti ”Isänmaa 1941•1945”. Ruotsinkieliselle henkilölle tarkoitetussa mitalissa on sanan isänmaa sijasta sana fosterlandet. Muistomitalin takasivulla on kohokuviona Suomen vaakuna. Mitalia kannetaan rinnan vasemmalle puolelle kiinnitetyssä tummansinisessä nauhassa. Nauha on 32 mm leveä ja siinä on keskellä ja 2 mm kummastakin reunasta olevat 1 mm levyiset valkoiset pystyjuovat. Kolme pystyjuovaa kuvaavat kotia, uskontoa ja isänmaata. Sellaisessa juhlatilaisuudessa, jossa ei kanneta itse mitalia, voidaan kantaa nauhaa 10 mm korkuisena nauhalaattana.
Tasavallan presidentti Mauno Koivisto antoi 1987 asetuksen muutoksen, jolla perustettiin Lapin sota -solki. Mitalin nauhaan kiinnitettävä hopeanvärisestä metallista valmistettu solki on 8 mm leveä ja 32 mm pitkä. Soljessa on kohokirjaimin teksti ”Lapin sota” tai ruotsinkielisille tarkoitetussa soljessa teksti ”Lapplandskriget”. Soljen käyttöön ovat oikeutettuja henkilöt, jotka osallistuivat 15. syyskuuta 1944 ja 27. huhtikuuta 1945 välisenä aikana sotatoimiin Lapissa. Soljen antoi kunkin sotilaspiirin esikunta. Muunlaisia solkia tai tunnuksia muistomitalin nauhassa ei käytetä. Jatkosodan muistomitalista ei ole versiota, joka olisi tarkoitettu vapaaehtoisesti sotaan osallistuneille ulkomaalaisille, vaikka talvisodan muistomitalista sellainen valmistettiin.
Gustaf Strengell

Gustaf Strengell (30. toukokuuta 1878 Kymi – 22. elokuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti ja arkkitehtuurikriitikko.
Strengellin vanhemmat olivat lääketieteen ja kirurgian tohtori, piirilääkäri Gustaf Wilhelm Strengell ja Hildegard Maria Lundberg. Hän valmistui ylioppilaaksi Nya svenska läroverketistä 1896, filosofian kandidaatiksi 1899, maisteriksi 1900 ja arkkitehdiksi 1902. Strengell toimi vuonna 1903 Charles Harrison Townsendin arkkitehtitoimiston palveluksessa Lontoossa.
1900-luvun alussa Strengell oli yhteistyössä arkkitehti Sigurd Frosteruksen kanssa. Vuonna 1902 he perustivat yhteisen arkkitehtitoimiston. Molemmat olivat 1900-luvun alussa aktiivisia Euterpe-ryhmän jäseniä. He kannattivat rationalismia ja vastustivat Suomessa vallinnutta kansallisromanttista suuntausta. He aikoivat osallistua yhdessä vuonna 1904 Helsingin rautatieaseman suunnittelukilpailuun, mutta Strengell ei saanut osuuttaan valmiiksi määräpäivään mennessä, ja Frosterus jätti kilpailuehdotuksen yksinään. Kilpailu ratkesi kuitenkin kansallisromanttista tyyliä edustaneen Eliel Saarisen ehdotuksen voittoon.
Strengell toimi Suomen taideteollisen yhdistyksen museon sihteerinä 1901–1918 ja intendenttinä 1911–1918 sekä Suomen Taideyhdistyksen gallerian intendenttinä 1914–1918. Hän toimi lisäksi taideteollisten tuotteiden esittelijänä ja kauppiaana. Vuonna 1908 perustettiin Strengellin aloitteesta Ab Egna hem – Oma koti Oy -niminen yhtiö, joka rakensi Tapanilassa ja myöhemmin Kulosaaressa paikallisilta maanhankintayhtiöiltä Puistokylä Oy:ltä ja Ab Brändö Villastadilta ostamilleen palstoille omakotitaloja, jotka myytiin sitten vähittäismaksulla ostajille.
Gasera

Historia

Gasera Oy:n perustivat emeritusprofessori Jyrki Kauppinen yhdessä poikansa fysiikan tohtori Ismo Kauppisen kanssa vuonna 2004. Yhtiö syntyi Turun yliopiston spinoffina.

Teknologia

Gaseran teknologia perustuu fotoakustiseen spektroskopiaan, FTIR-menetelmään ja aallonpituussäädettäviin keski-infrapunalasereihin.

Tuotteet

Vuonna 2016 Gasera julkaisi GASERA ONE fotoakustisen kannettavan kaasuanalysaattorin ilmanlaadun ja turvallisuuden mittaamiseen. Laite toimii fotoakustisella teknologialla, joka voi hyödyntää useita valonlähdeteknologioita kuten esimerkiksi laajalla aallonpituusalueella toimivia kvanttikaskadilasereita. GASERA ONE mittaa muun muassa haihtuvia orgaanisia yhdisteitä, epäorgaanisia yhdisteitä, hiilivetyjä, fluoriyhdisteitä, anestesiakaasuja ja syövyttäviä yhdisteitä äärimmäisen pienissä pitoisuuksissa. Gasera tarjoaa laitteita myös tutkimuskäyttöön.

IRON - Horisontti 2020

Vuonna 2015 Gasera sai EU:n Horisontti 2020 -tutkimusohjelmasta 2,3 miljoonan euron rahoituksen, jonka avulla Gasera kehittää kannettavaa kaasuanalysaattoria käytettäväksi rajavalvonnassa.

DOGGIES

Alkuvuonna 2016 Gasera sai päätökseen yhteistyön Euroopan Unionin kanssa DOGGIES (Detection of Olfactory traces by orthoGonal Gas identification technologIES) projektissa. Projektin tavoitteena oli kehittää kannettava laite salakuljetettujen huumeiden, räjähteiden ja ihmisten havaitsemiseen. EU-hankkeessa oli mukana eurooppalaisia korkeakouluja, tutkimuslaitoksia, yrityksiä ja lopputestaajia. Gasera suunnitteli laitteeseen sensorimoduulin, joka perustuu yrityksen patentoimaan kaasunmittausteknologiaan. Euroopan komission 7. tutkimuksen puiteohjelma rahoitti DOGGIES-projektin.

Muut EU-projektit

Muita Euroopan komission 7. tutkimuksen puiteohjelman rahoittamia projekteja, joihin Gasera on osallistunut ovat CUSTOM, GasPro-Bio-Waste, MINIGAS, MUSE-Tech, OPTIMALT, ProBio-HySens, VitiSpec ja Zero-VOC.

SOCKS

SOCKS on Tekesin Arktiset Meret ohjelman rahoittama projekti HyperGlobal konsortion sisällä. Konsortion tavoitteena on kehittää ja kaupallistaa korkean tason kaasun havaitsemisratkaisuja laivojen päästöjen monitorointiin. SOCKS-projetin tuloksena Gasera kehittää laivaväylillä käytettäväksi tarkoitetun kaasuanalysaattorin, joka voi havaita samanaikaisesti rikkidioksidi- (SO2) ja hiilidioksidipitoisuudet (CO2), joista laivan käyttämän polttoaineen rikkipitoisuus voidaan laskea.
Enron

Historia

Enron aloitti toimintansa Northern Natural Gas Companyn nimellä vuonna 1931 Nebraskassa. Internorth-niminen johtava yhtiö osti Northern Natural Gas Companyn vuonna 1979 ja uudelleenjärjesteli sitä. He ostivat myöhemmin pienemmän Houston Natural Gas -yhtiön vuonna 1985, joiden yhteenliittymän nimeksi tuli osana uudelleenjärjestelyprosessia Enron. Uuden valtavan päämajan rakentamisen jälkeen Enron nimesi entisen Houston Natural Gas -yhtiön toimitusjohtajan Kenneth Layn Enronin toimitusjohtajaksi.
Uuden yrityksen nimeksi tuli "HNG/InterNorth Inc.", mutta entisen InterNorthin toimitusjohtajan Samuel Segnarin erottamisen jälkeen Kenneth Lay uudelleenbrändäsi yrityksen. Lay piti alun perin enemmän nimestä "Enteron"(joka oli nimiehdotuksissa luultavasti kirjoitettu EnterOn), mutta nimeksi tuli lopulta "Enron", kun huomattiin, että "Enteron" tarkoitti kreikaksi suolta/sisälmystä. Enronin tunnetun logon suunnitteli Paul Rand.
Enron vaurastui ja nimettiin ”Amerikan innovaatisimmaksi yritykseksi” Fortune-lehdessä vuosina 1996–2001. Enron nimettiin myös samaisen lehden sadan parhaan amerikkalaisyhtiön listalle.

EnronOnline

1990-luvulla Enron lanseerasi EnronOnline-palvelun, ensimmäisen Internet-pohjaisen kauppajärjestelmän, joka antoi ostajien ja myyjien myydä, ostaa ja vaihtaa tuotteita varsin vaivattomasti ja myös kansainvälisesti. Palvelua saattoivat käyttää tosin vain Enronin asiakkaat. EnronOnline suljettiin 28. marraskuuta 2001, neljä päivää ennen Enronin virallista konkurssia.
Oscar Luigi Scalfaro

Perhe ja koulutus

Scalfaro opiskeli lakia Milanossa ja valmistui vuonna 1942. Hän menetti 20-vuotiaan vaimonsa Maria Inzitarin toisessa maailmansodassa 1944, eikä mennyt sen jälkeen uusiin naimisiin. Scalfarolla oli yksi tytär.

Poliittinen ura

Scalfaro valittiin 1946 Italian tasavallan perustuslakia säätävään kokoukseen ja kaksi vuotta myöhemmin hänet valittiin ensimmäisissä parlamenttivaaleissa Italian edustajainhuoneeseen. Scalfaro tuli tämän jälkeen uudelleenvalituksi aina vuoteen 1992 saakka. Poliittisen uransa aikana Scalfaro toimi useissa ministerintehtävissä. Sisäministerinä ollessaan vuosina 1983–1987 hän kiinnitti erityistä huomiota terrorismin ja järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaan.
Presidentiksi Scalfaro valittiin 25. toukokuuta 1992 pidetyssä vaalissa, jota varjosti Italian korruptioskandaalien myötä syntynyt poliittisesti vaikea tilanne. Korruptioepäilyt olivat vaikuttaneet myös Scalfaron edustamaan kristillisdemokraattiseen puolueeseen, joka lopulta hajosi vuonna 1994. Vain kaksi päivää ennen presidentinvaalia Sisilian mafia oli tappanut yhden pääsyyttäjistä ja samaan aikaan maan valuutta liira oli kriisissä.
Scalfaro oli presidenttinä luotsaamassa Italiaa läpi monista poliittista kriiseistä. Kautensa päätyttyä vuonna 1999 hänet nimitettiin elinikäiseksi senaattoriksi.
Aiemmin jyrkän konservatiivinen, tunnustuksellinen katolilainen ja kommunisminvastainen Scalfaro oli huonoissa väleissä pääministeri Silvio Berlusconin kanssa ja tuki keskusta-vasemmistolaista koalitiota, joka voitti vaalit 2006.
Mies nimeltä Mooses ja yksijumalinen uskonto

Taustaa

Mooseksen hahmo oli askarruttanut Freudia koko hänen ikänsä. Hän julkaisi vuonna 1914 tutkielman ”Michelangelon Mooses”, jossa tarkasteli Michelangelon tunnettua veistosta. Kirjan Mies nimeltä Mooses ja yksijumalinen uskonto ensimmäisen version Freud laati tiettävästi kesällä 1934. Alun perin hän nimitti teostaan ”historialliseksi romaaniksi”. Saksan juutalaisvainot saivat hänet pohtimaan: ”Näiden uusien vainojen takia on kysyttävä, kuinka juutalainen on muotoutunut ja miksi hän on joutunut tuollaisen heltymättömän vihan kohteeksi.”
Freud ei kuitenkaan halunnut julkaista teosta tuolloin, koska hän pelkäsi, että Itävallan katolinen kirkko suuttuisi ja psykoanalyysin harjoittaminen kiellettäisiin. Vuonna 1937 hän kuitenkin julkaisi kirjasta kaksi ensimmäistä esseetä aikakauskirjassa Imago. Kolmannen osan hän aikoi jättää julkaisematta, mutta kun hän oli päässyt maanpakoon Lontooseen, hänen ei enää tarvinnut pelätä Itävallan katolisen kirkon reaktioita, ja koko teos julkaistiin saksaksi sekä englanniksi vuonna 1939.

Vastaanotto

Jo ennen julkaisuaan kirja herätti kohua, ja Freudia pyydettiin luopumaan sen julkaisemisesta. Kirjan ilmestyttyä sekä juutalaiset että kristityt arvostelijat suhtautuivat teokseen kielteisesti, mutta muutamia myönteisiäkin lausumia esitettiin. Aatehistorioitsija ja elämäkerturi Peter Gay pitää Freudin todistusaineistoa spekulatiivisena, osin vanhentuneena ja sekavana: ”Freud sanoi monia mielenkiintoisia ja monia kestämättömiä asioita.” Kirja on kuitenkin antanut aihetta laajaan pohdiskeluun, joka on jatkunut 1900-luvun loppuun ja uudellekin vuosituhannelle.
Buza

Buza on Luoteis-Venäjän Novgorodin alueen taistelutaitoihin pohjaava taistelulaji. Buzaan sisältyy aseettomien tekniikoiden lisäksi asetekniikoita, joissa käytetään keskiaikaisia aseita. Lisänsä tuovat myös "sotatanssit".
Myristisiini

Väärinkäyttö

Myristisiinin on kuvailtu vaikuttavan samalla tavoin kuin kannabis, mutta useimmat sitä käyttäneet kuvaavat vaikutuksia kannabiksesta poiketen epämiellyttäviksi. Se ei liukene veteen, mutta liukenee etanoliin ja asetoniin.
Myrkytystapauksissa, joissa henkilö on nauttinut suuren määrän muskottipähkinää, on raportoitu hänen olevan "innostunut" ja sekavassa tilassa. Myrkytyksen oireita ovat myös päänsärky, tinnitus, väsymys, sekavuus, suun kuivuminen, punaiset silmät ja muistikatkokset. Myristisiinillä on myös hallusinogeenisia vaikutuksia, joita ovat esimerkiksi lievä euforian tunne, näkökentän sumentuminen ja paranoidiset ajatukset. Muskottipähkinän nauttimisesta voi kulua useita tunteja ennen vaikutusten alkamista. Edellä mainittujen vaikutusten ja sivuvaikutusten on kuvattu kestävän useita päiviä.

Farmakologia

Raa'an muskottipähkinän sisältämä öljy sisältää 5-15% hallusinogeenisia kemikaaleja. Erään tutkimuksen mukaan 20 grammaa muskottipähkinää sisälsi 210 mg myristisiiniä, 70 mg elemisiiniä ja 39 mg safrolia.
Vuonna 1963 Alexander Shulgin spekuloi että myristisiinistä voidaan jalostaa MMDA:ta, joka on psykoaktiivinen kemikaali joka on sukua MDA:lle.
Kun myristisiiniä lämmitetään kaliumhydroksidin ja etanolin kanssa, alkoholi tislataan pois ja näin muodostuu isomyristisiiniä.
Päiväpursi

Päiväpursi on päiväkäyttöön tarkoitettu purjevene. Päiväpurret soveltuvat erityisen hyvin merimies- ja veneilytaitojen harjoittamiseen. Aktiivisen harjoittelun lisäksi monen tyyppisillä päiväpursilla kilpaillaan myös vakavasti, mutta harjoittelun ja kilpailun lisäksi päiväpursilla voi turvallisesti tehdä lyhyitä päivä- ja viikonloppuretkiä sekä järvillä että merillä lähisaariin. Suurin osa päiväpursista on suunniteltu kilpapurjehdukseen. Kilpapurjehdukseen tarkoitettut päiväpurret jakautuvat skiffeihin, erilaisiin jolliin, katamaraaneihin ja urheiluveneisiin.

Päiväpursia

Skiffit vauhdikkaimpia yksirunkoisia päiväpursia. Skiffit on suunniteltu plaanaamaan. Skiffit ovat tasapohjaisia, äärimmäisen keveitä ja niissä suuri purjepinta-ala. Suuren purjepinta-alan aiheuttamia kallistavia voimia hallitaan sijoittamalla trapetsilla olevien miehistön paino "siiville" mahdollsimman ulos veneen rungon päältä. Tunnetuinpia skiffi-luokkia ovat 18-jalkainen ja 49er. 49eriä purjehditaan kaksin, Musto Skiffiä yksin ja 18-jalkaista purjehditaan kolmihenkisellä miehistöllä.
Jollat ovat painokölittömiä päiväpursia ja ne jakautuvat pariin pääryhmään, trapetsillisiin ja trapetsittomiin. Pienimpiä, kuten esimerkiksi optimistijollia purjehditaan yksin ja suurimmissa Scow-luokan jollissa on kuudesta kahdeksaan miehistön jäsentä. Suurin Suomessa toimivan jollaluokka on 8,5-metrinen E Scow. 
Katamaraanit, Suomen aktiivisin katamaraaniluokka on F18-luokan Hobie Tiger.
Urheiluveneet suurikokoisia painokölillisiä päiväpursia, joilla voi purjehtia merellä. Urheiluveneissä purjehtii 3-7 miehistön jäsentä. Esimerkkejä Suomessa toimivista urheiluveneluokkista ovat Platu 25 ja Melges 24.
Cruiserit eli retkipäiväpurret on suunniteltu sekä vapaamuotoiseen virkistyskäyttöön että veneenkäsittelytaitojen harjoittamiseen. Näitä veneitä ei ole tarkoitettu ensisijaisesti kilpapurjehdusradoille.
Kesäturilas

Tuntomerkit

Aikuinen kuoriainen on noin 24 millimetrin ja toukka 20–50 mm:n mittainen. Koiraalla on tuntosarvissa 7 liuskaa ja naaraalla 6. Se on hyvin samannäköinen kuin saksanturilas (Melolontha melolontha), jota ei kuitenkaan ole havaittu Suomessa. Kesäturilaan peitinsiipien reuna on musta ja sen takapää on pitkä, mutta ei kuitenkaan yhtä pitkä kuin saksanturilaalla. Kesäturilas muistuttaa hieman myös juhannusturilasta (Amphimallon solstitiale).

Elintavat

Lajia tavataan yleensä lehti- ja havupuilla, joiden lehtiä ja neulasia se käyttää ravinnokseen.
Kesäturilaan toukat elävät maan sisässä juuria syöden 4 tai 5 vuotta. Ne muistuttavat komposteissa eläviä sarvikuonokkaan toukkia.
Kesäturilaan luontaisia vihollisia ovat kontiainen, mäyrä, lepakot, käki, tikat, rastaat, harakka, mustavaris, naakka, sirkut, varpunen, maakiitäjäiset, isot ampiaiset ja loiskärpäset.
Nevy-sur-Seille

Nevy-sur-Seille on kunta Juran departementissa Franche-Comtén hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 246 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Nevy-sur-Seillen pinta-ala on seitsemän neliökilometriä.
Maija Lamminheimo

Maija Lamminheimo (1889 – 1972) oli suomalainen runoilija.