google/wiki40b huggingface dataset:
Kaksi naista

Juoni

Heinäkuussa 1943 leskeksi jäänyt roomalainen kaupanpitäjä Cesira (Loren) ja hänen 12-vuotias uskonnollinen tyttärensä Rosetta (Brown) pakenevat sotaa Cesiran kotiseudulle Ciociariaan. Ennen lähtöä Cesira rakastelee hiilikauppias Giovannin kanssa, joka lupaa huolehtia Cesiran puodista tämän lähdettyä.
Ciociariassa sekä Cesira että tytär ihastuvat nuoreen älykköön Micheleen (Belmondo), joka kannattaa kommunisteja. Michele joutuu saksalaissotilaiden vangiksi, ja he pakottavat hänet oppaakseen vuoristoisessa maastossa. Kun liittoutuneet tulevat lopettamaan natsimiehityksen, Cesira ja Rosetta päättävät palata takaisin Roomaan. Majoittuessaan matkallaan tyhjään kirkkoon he joutuvat Ranskan armeijan marokkolaisosaston joukkoraiskaamaksi. Rosetta saa tapahtumasta pahoja traumoja ja muuttuu etäiseksi. Läheisessä kylässä Rosetta karkaa Cesiralta keskellä yötä. Cesira luulee Rosettan lähteneen etsimään Micheleä, mutta tyttö kertoo olleensa ulkona erään pojan kanssa, joka on antanut hänelle silkkisukat. Cesira suuttuu ja kertoo Rosettalle Michelen kuolleen. Kovapintaista aikuista esittänyt tyttö alkaa taas itkeä kuin lapsi. Äiti lohduttaa tytärtään, ja elokuva päättyy.
Vicente Amigo

Vicente Amigo Girol (s. 1967 Guadalcanal, Sevilla) on espanjalainen flamencokitaristi. Hän on soolouransa lisäksi toiminut säestäjänä muun muassa El Pelen, Camarón de la Islan, Vicente Soton, Luis de Córdoban ja Salmarinan levyillä sekä tuottajana muille artisteille. 
Amigo syntyi Sevillan maakunnassa, mutta asuu nykyään Córdobassa. Hänen ensimmäinen sooloalbuminsa oli vuonna 1991 julkaistu De mi corazón al aire.
Nokimanikki

Levinneisyys

Nokimanikkia tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin populaatio on luultavasti suhteellisen pieni jä vähenemässä pyydystämisen ja elinympäristöjen tuhoutumisen takia. Nokimanikki on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Ruskatrööttä

Ruskatrööttä on joka vuosi järjestettävä puhallin- ja lyömäsoittajien yhteinen leiriviikonloppu. Ruskatrööttä järjestetään Pohjois-Karjalan, Etelä-Karjalan, Savon ja Kainuun alueella. Ruskatrööttä järjestetään siis Itäisen Suomen alueella. Ruskatrööttä kokoaa vuosittain keskimäärin 300 soittajaa. Soittajat ovat pääsääntöisesti näiltä alueilta. 
Ruskatrööttään kokoontuu yhden viikonlopun ajaksi soittajia, joiden osaamistaso vaihtelee aloittelijoista puoli-ammattilaisiin. Osa soittajista on aloittanut soittamisen juuri ennen Ruskatrööttää, ja osa soittajista soittaa harrasteorkestereissa.
Ruskatröötässä soittaa viisi orkesteria. E-orkesterissa soittaa soittoharrastuksen aloittaneet, ja A-orkesterissa soittajat ovat käytännössä puoliammattilaisia. 
Vuonna 2018 Ruskatrööttä järjestettiin 5.10.2018 - 7.10.2018 Kuopiossa, vuonna 2017 Lieksassa ja vuonna 2016 Kiteellä.
Ruskatröötässä on monia eri soittimia esimerkiksi tuuba, pasuuna, fagotti, käyrätorvi, trumpetti, klarinetti, oboe, saksofoni, lyömäsoittimia (esim. rummut ja tamburiini) ja poikkihuilu.
Juha Lyytikäinen

Juha Lyytikäinen (s. 13. toukokuuta 1938) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Hyökkääjänä pelannut Lyytikäinen edusti urallaan HIFK:a 1959 ja 1963–1966 sekä Kiffeniä 1960–1962. Aktiiviuran jälkeen Lyytikäinen pelasi vielä muutamia vuosia 2. divisioonassa ja alemmilla tasoilla. Hän voitti HIFK:ssa Suomen mestaruuden 1959. Kaikkiaan Lyytikäinen pelasi kahdeksan pääsarjakauden aikana 103 ottelua, joissa hän teki 53 maalia. Hän oli myös mestaruussarjan paras maalintekijä 16 maalillaan kaudella 1963. 
Lyytikäinen pelasi maajoukkueessa vuonna 1963 yhden maaottelun, joissa hän myös teki maalin.
Landry Bonnefoi

Landry Bonnefoi (20. syyskuuta 1983 Villeparisis) on ranskalainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa Ranskan liigassa pelaavaa SC Bastiaa.
Bonnefoi aloitti uransa AS Cannes'n joukkueessa vuonna 2000. Yhden kauden jälkeen hän siirtyi italialaisen suurseura Juventuksen organisaatioon, jossa pelasi kahden kauden ajan nuorten joukkueessa. Bonnefoi joutui kilpailemaan peliajasta ykkösjoukkueessa Gianluigi Buffonin, Christian Abbiatin ja Antonio Chimentin kanssa tuloksetta. Kaudella 2003-04 hän haki FC Messina Pelorosta lainapestin turvin, muttei pelannut kuin yhden ottelun.
Vuonna 2006 hän siirtyi lainalle Ranskan kakkosliigassa pelanneeseen FC Metziin suuremman peliajan toivossa. Hänen sopimuksessaan oli myös optio, jonka mukaan Metzillä oli mahdollisuus ostaa pysyvästi Bonnefoi kauden jälkeen itselleen. Peliaika ykkösveskari Christophe Marichez'n varjossa jäi kuitenkin vähiin.
Vuonna 2007 Bonnefoi jätti Juventuksen lopullisesti ja palasi kotimaahansa Dijon FCO:n paitaan. Bonnefoilla oli vaikeuksia saada riittävästi peliaikaa Dijonissa ja lopulta kesällä 2009 hän siirtyi seurasta Amiensiin. Bonnefoi torjui kolme kautta Ranskan Ligue 2:ssa pelanneen seuran ykkösmaalivahtina, kunnes kesällä 2012 siirtyi liigaan nousseen SC Bastian organisaatioon.
Jarkko Valtee

Jarkko Valtee (s. 1968)  on suomalainen radiojuontaja, televisiojuontaja, pukusuunnittelija ja drag-artisti. Valtee voitti Miss Drag Queen -kilpailun vuonna 2000. Hän on myös puvustanut useita televisio-ohjelmia ja musikaaleja. Syksyllä 2005 Valtee oli yksi Idols-laulukilpailun tuomareista ja syksyinä 2009 ja 2011 hän toimi Talent Suomi -kykyjenetsintäohjelman juontajana yhdessä Osku Heiskasen kanssa. Vuodesta 2011 hän on juontanut Radio Aallon aamuohjelmaa Dynastia yhdessä Kimmo Vehviläisen, Hanna Kinnusen ja Jari Peltolan kanssa juonnettuaan sitä ennen saman kanavan aamuohjelmaa OVH yhdessä Olga K:n ja Harri Moision kanssa. Valtee vastaa myös StepUpin visuaalisesta ilmeestä sekä showtanssiryhmien esitysten suunnittelusta.
Ljungo Tuomaanpoika

Ljungo (Ljungi) Tuomaanpoika (Ljungo Thomae) (k. 1611 Nyköping) oli suomalainen pappi, valtiopäivämies ja lainsuomentaja.

Pappi ja valtiopäivämies

Todennäköisesti Limingassa kirkkoherra Tuomas Ingonpojan ja tämän vaimon Dordran lapsena syntynyt Ljungo Tuomaapoika lienee opiskellut Turun katedraalikoulussa ja sen jälkeen Uppsalan yliopistossa. Hänen puolisonsa oli Margareta (kuollut ennen vuotta 1633).
Ljungo Tuomaanpoika oli kirkkoherrana Pyhäjoella 1576–1581, Saloisissa 1582–1592 sekä Kalajoella 1592–1610. Hän oli myös Pohjois-Pohjanmaan rovastina sekä tuomiokunnan tuomarina eli lainlukijana ja oli mukana vuosien 1597, 1600 ja 1611 valtiopäivillä.  Ljungo Tuomaanpoika toimi Pohjanmaan talonpoikien etujen puolustajana Nuijasodan aikana ja jo sitä ennenkin. Hän kuului Kaarle-herttuan luona käyneisiin pohjalaisiin lähetystöihin ja esitti helmikuussa 1597 Arbogan valtiopäivillä selostuksen Nuijasotaan johtaneista syistä.

Suomentaja

Ljungo Tuomaanpoika suomensi kuningas Kristofferin maanlain vuonna 1602 ja kaupunginlain vuonna 1609. Hän oli havainnut toimiessaan lainlukijana, että suomenkieliset henkilöt eivät puutteellisen ruotsin kielen taidon takia aina ymmärtäneet ruotsalaista lakia, joka oli kirjoitettu käyttäen vanhentuneita sanontatapoja. Jo aiemmin 1500-luvun puolivälissä oli Tukholman suomalaisen seurakunnan kappalainen Martti tehnyt maanlain suomennoksen. Se lienee ollut käytössä käsin kirjoitettuina jäljennöksinä, mutta Ljungo Tuomaanpojan mielestä tämä käännös ei ollut luotettava. Omassa käännöksessään hän käytti pohjana suomen kielen länsimurteita, Turun seudun ja Pohjanmaan murretta, jotka hänen mielestään eivät olleet vieraskielisten vaikutteiden turmelemia, toisin kuin Uudenmaan, Karjalan ja Hämeen murteet.
Leuto A. Pajunen

Leuto Armas Pajunen (7. tammikuuta 1888 – 4. maaliskuuta 1950) oli suomalainen rakennusmestari, joka suunnitteli 1910–1930-luvuilla yli 30 asuinkiinteistöä Helsinkiin. Hänet tunnetaan erityisesti ns. keskuskeittiötalojen suunnittelijana ja kehittäjänä.

Henkilöhistoria

Helsinkiläinen Leuto A. Pajunen valmistui kaksivuotisesta Helsingin teollisuuskoulusta 1910, mutta oli jo vuodesta 1902 lähtien toiminut piirtäjänä eri toimistoissa. Yksi hänen työnantajistaan ja alalle kouluttajistaan oli rakennusmestari, sittemmin talousneuvos Heikki Kaartinen. Pajusen veli Toivo Pajunen (s. 1886) valmistui teollisuuskoulun huonerakennusosastolta vuonna 1908 ja toimi hänkin rakennusmestarina ja piirtäjänä. Veljekset suunnittelivat ja rakennuttivat taloja myös yhdessä. 1920-luvulla sekä Leuto että Toivo Pajunen asuivat itsekin Leuto Pajusen piirtämissä keskuskeittiötaloissa.
Asuintalojen lisäksi Pajunen suunnitteli kouluja, tehtaita, maatalousrakennuksia, huonekaluja, sisustusesineitä ja puuveneitä. Työnsä ohella hän toimi nuoriso-, laulu- ja urheiluseurojen sekä useiden näytelmäseurojen ja huvitoimikuntien johtajana. Hän oli myös tunnettu ja menestynyt saaristopurjehtija.

Rakennusmestari rakennussuunnittelijana

Ennen ensimmäistä maailmansotaa yli puolet Helsingin suurista asuntoyhtiöistä oli rakennusmestarien suunnittelemia. Tämä johtui mm. asuntopulan aiheuttamasta kovasta kysynnästä sekä arkkitehtien vähäisestä kiinnostuksesta pienasuntojen suunnitteluun. Kaupungissa toimi useita gryndereitä eli rakennuttaja-urakoitsijoita, jotka perustivat asunto-osakeyhtiöitä, ostivat niille tontit, suunnittelivat talot ja myivät osakkeet. Leuto A. Pajunen oli heistä ensimmäisiä. Pajunen suunnitteli ja rakennutti monia rakennuksia keskiluokan suosimaan Töölöön ja loi ratkaisuja mm. itsenäisten, työssä käyvien naisten kasvavan joukon tarpeisiin.
Into Eternity (elokuva)

Palkinnot

Into Eternity on kerännyt useita eri palkintoja. Se on palkittu muun muassa Bergenissä Nordisk Panorama -festivaaleilla sekä Amsterdamin dokumenttielokuvafestivaaleilla.
Asko Keränen

Asko Kalevi Keränen (s. 1962) on suomalainen rockmuusikko, basisti ja 22-Pistepirkko-yhtyeen perustajajäsen.

Diskografia

Kati Salo & Asko Keränen: Postcard EP (2016)
Orson (yhtye)

Musiikkityyli

Yhtyeen solisti Jason Pebworth kertoo Orsonin pitävän monien yhtyeiden, kuten Led Zeppelinin, Flaming Lipsin, Beckin ja Björkin tyyleistä. Pebworth myös kertoo Orsonin soittavan "kitararockia".
Ink

Kappaleet

1. Ink (4:03) 
2. Subterrania (3:52) 
3. Whippin' Time (3:30) 
4. World On Display (4:54) 
5. Run (3:17) 
6. Age and Treachery (4:35) 
7. Thick As Thieves (4:18) 
8. Stone Dirt Cowboy (5:00) 
9. Water Song (5:50) 
10. Back To The Bottom (4:15) 
11. Take A Lickin (3:10)
HMS Blonde (1910)

Palvelus

HMS Blonde palveli 1911-1912 Välimeren laivastossa 7. hävittäjälaivueen johtoaluksena, mutta se oli jo 1912 vähintään 2,5 solmua hitaampi kuin johdettavansa.
Ensimmäisen maailmansodan alkaessa alus liitettiin Suureen laivastoon, jossa se liitettiin erilaisiin kokoonpanoihin. Aluksen ensimmäisenä yksikkönä oli 4. taistelulaivue, jossa se palveli tiedustelu- ja yhteysaluksena. Alus ei kuitenkaan palvellut viirikössä enää Skagerrakin taistelun aikana.
HMS Blonde muutettiin syyskuussa 1917 miinalaivaksi, mutta se ei koskaan toiminut tehtävässä. Alus siirrettiin sotatoimien loputtua reserviin.
Alus myytiin 6. toukokuuta 1920 romutettavaksi T. C. Pasille ja se romutettiin Alankomaissa.
Punaposkiluura

Levinneisyys

Punaposkiluuraa tavataan Boliviassa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Konstinkai

Konstinkai on yksi Lyypekin satama-alueen viidestä terminaalista. Terminaali sijaitsee Travejoen varrella ja sitä operoi Lübecker Hafen-Gesellschaft. Pinta-alaa alueella on 131 707 m². Konstinkain satamalaituri on 1 108 metriä pitkä ja syvyyttä terminaalilla on yli 9,5 metriä. Konstinkain kautta kulkee rekkoja, perävaunuja, uusia autoja ja metsäteollisuuden tuotteita. Lisäksi terminaali käsittelee raskaita tavaroita. Terminaali työllistää 75 ihmistä.
Eniten yhteyksiä terminaalista on Suomeen, Venäjälle ja Baltiaan. Esimerkiksi Pietariin, Venäjälle, on Konstinkaista viikoittainen lähtö.
Percy Bysshe Shelley

Percy Bysshe Shelley (4. elokuuta 1792 Broadbridge Heath, Sussex, Englanti – 8. heinäkuuta 1822 Lerici, Sardinian kuningaskunta) oli englantilainen runoilija.

Elämä

Shelley syntyi varakkaaseen aatelissukuun. Perheen päämies oli isoisä sir Bysshe Shelley. Isä Timothy Shelley oli parlamentin jäsen. Perheessä oli neljä tytärtä ja kaksi poikaa. 
Percy opiskeli ensin Etonin sisäoppilaitoksessa, jossa häntä kiusattiin hänen hennon ja naismaisen olemuksensa vuoksi sekä kirjallisten mieltymystensä takia. Percy jatkoi opintojaan Oxfordissa, josta hänet erotettiin. Syynä oli ateismia puolustava lentolehtinen, jonka kirjoittajia Percy ei suostunut paljastamaan. Yliopistosta lähtö johti välirikkoon myös isän kanssa.
Ensimmäinen vaimo oli Harriet Westbrooke. Westbrooke hukuttautui vuonna 1816.
Myöhemmin Percy avioitui Mary Godwinin kanssa - rikkoen aatteitaan vapaasta rakkaudesta - joka oli anarkistifilosofi William Godwinin tytär. Hänen äitinsä puolestaan oli Mary Wollstonecraft, joka oli ensimmäisiä feministejä. Percy karkasi Maryn kanssa kesällä 1814 Sveitsiin. Genevenjärven rannalla Mary Shelley kirjoitti kuuluisan Frankenstein-kauhukertomuksensa.
Myöhemmin maanpaossa elävät kirjailijat asettuivat asumaan Italiaan, joka oli englantilaisen runouden henkinen keskus. Roomassa taiteilijayhteisöön kuuluivat John Keats ja lordi Byron. 
Syksyllä 1815 kirjoitettu ensimmäinen suuri runoelma Alastor or The Spirit of Solitude (’Alastor eli Yksinäisyyden henki’) kuvaa luonnon kanssa tasapainossa elävä nuorta runoilijaa, joka nauttii filosofiasta ja runoudesta. Runon sankarihahmo vaeltaa vierailla mailla ihannettaan tavoitellen, mutta kuolee lopulta yksinäisenä vuoristossa. Alastor-runoelman sanotaan ennakoineen Shelleyn kohtaloa. Hän kuoli veneonnettomuudessa 8. heinäkuuta 1822, kuukautta ennen 30-vuotissyntymäpäiväänsä. 
 
Shelley haudattiin Roomaan, mutta hänen sydämensä lepää Englannissa St. Peter's Churchland'n mailla, Bournemouthissa. Hänen hautakiveensä on kaiverrettu 'Cor Cordium' (suom. sydänten sydän) ja Shakespearen näytelmästä Myrsky, sanat: 
Nothing of him that doth fade
But doth suffer a sea-change
Into something rich and strange

Elämäntavat ja -filosofia

Shelley eli hyvin askeettista elämää, ruokaillen viikunoilla ja juoden vettä. Hän oli myös vegaani ja puolusti elämäntapaa A Vindication of Natural Diet kirjoituksessaan ja muutamassa Queen Mab'n säkeessä.
Shelley itse koki olevansa ateisti, mutta useat elämäkerturit luonnehtivat hänen aatteitaan pikemminkin panteistisiksi.
Stephen Stanislaus Woznicki

Stephen Stanislaus Woznicki (17. elokuuta 1894 Miners Mills, Pennsylvania – 10. joulukuuta 1968) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Detroitin hiippakuntaan 22. joulukuuta 1917. Vuonna 1937 Detroitista tuli arkkihiippakunta, ja Woznicki nimitettiin sen vihkipiispaksi ja Peltaen titulaaripiispaksi 13. joulukuuta 1937. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. tammikuuta 1938. Pääkonsekraattorina toimi Edward Aloysius Mooney, jota avustivat Joseph Casimir Plagens ja William Joseph Hafey.
Woznicki sai 28. maaliskuuta 1950 nimityksen Saginawin piispaksi. Hän erosi tehtävistään 28. lokakuuta 1968, mutta sai samalla vielä nimityksen Thiavan titulaaripiispaksi. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Joachim Hauer

Joachim Hauer (s. 2. helmikuuta 1991) on norjalainen mäkihyppääjä, joka edustaa Bækkelagets SK -seuraa.
Hauer kilpaili mäkihypyn maailmancupissa ensimmäisen kerran Sapporossa tammikuussa 2014. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Kuusamossa marraskuussa 2014 oltuaan 29:s. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti Nižni Tagilissa joulukuussa 2015 oltuaan kolmas.
Kenttätykistörykmentti 5 (jatkosota)

Kenttätykistörykmentti 5:n (KTR 5) oli jatkosodan tykistöyksikkö. Rykmentin I ja III patteristo muodostettiin Turunmaan ja Varsinais-Suomen suojeluskuntapiirien reserviläisistä. Raumalla kootussa II patteristossa oli Vakka-Suomen suojeluskuntapiirin reserviläisten lisäksi jonkin verran varsinaissuomalaisia. Rykmentti liitettiin osaksi 1. divisioonaa.

Keskittäminen

Rykmentin kolmas patteristo lähti Aurasta, Liedosta ja Raisiosta 23. kesäkuuta junalla kohti itää. Juna pysähtyi ensimmäisen kerran Lahdessa, josta jatkettiin matkaa 2. heinäkuuta Kaltimoon. Kaltimossa patteristo purettiin 5. heinäkuuta junasta.

Kotiuttaminen

Rykmentin kolmannen patteriston sotaretki päättyi Korpiselässä Onnenvirralle välirauhan jälkeen.
Yamaha DT

Yamaha DT on sarja Yamahan valmistamia mopoja ja moottoripyöriä. Sarjan ajoneuvojen iskutilavuus vaihtelee mopon 50 cm³ ja 400 cm³ välillä.
Yamaha aloitti tuotesarjan kehittämisen 1960-luvulla tutkittuaan Yhdysvaltain markkinoita ja huomattuaan, että offroad -moottoripyörille oli kysyntää. Vaikka muutama eurooppalainen valmistaja, kuten Bultaco ja Husqvarna valmistivat offroad pyöriä suurin osa omistajista ostivat katupyöriä, jotka he itse muokkasivat maastoon sopiviksi. Ensimmäinen DT malli julkaistiin 1968 ja myytiin pian loppuun.
Mopoihin lukeutuvasta DT50-mallista on tuotannossa enduro- ja supermotard-tyyppiset versiot. DT 50:ssä on Minarellin valmistama AM6-power up moottori (vuodesta 2007) ja Dell'Orton PHBN 16 Kaasutin.
Saint-Dié-des-Vosges

Koulutus

Korkeakoulutasolla opetusta tarjoaa Henri Poincarén yliopistoon kuuluva IUT (Institut universitaire de technologie), jossa opetetaan tietotekniikkaa ja informaatioteknologiaa.
Ahti Kansa

Ahti Kansa (s. 1. marraskuuta 1927 Koivisto) on suomalainen työläiskirjailija. 
Hän on julkaissut lukuisia Kotkan seutua käsitteleviä historiikkeja muun muassa paikallisesta työväenliikkeestä sekä yhden romaanin, kaksi runokokoelmaa ja kaksi muistelmateosta. Kansan tuotantoa on mukana myös Kirjoittajayhdistys Paltan vuonna 2010 julkaistussa antologiassa. Hänen viimeisin teoksensa on marraskuussa 2014 julkaistu novellikokoelma Arvaamattomia askeleita. Kansan ainoa romaani Murskaava rotaatio (2005) kertoo Kotkan sellutehtaan teollisuusyhteisön murroksesta 1950–1970-luvuilla työläisen näkökulmasta. 
Varsinaisen elämäntyönsä Kansa on tehnyt levyseppänä ja laitosmiehenä. Hän on ollut myös Kotkan kaupunginvaltuustossa vasemmistoliiton edustajana. Hänen poikansa on laulaja Tapani Kansa.
Peignot (kirjasintyyppi)

Peignot on A. M. Cassandren ja Charles Peignotin suunnittelema omintakeinen sans serif -kirjasintyyppi, jonka kirjasinvalimo Deberny & Peignot julkaisi vuonna 1937. Peignotin suuraakkoset seuraavat klassisia versaalimuotoja, mutta pienaakkoset ovat yhdistelmä pien- ja suuraakkosten kirjainmuotoja. Tyypillinen pienaakkosten muoto on vain b-, d-, f-, j-, k-, l- ja y-kirjaimilla, lisäksi h-kirjaimen toisessa pylvässä on tavanomaisesta poikkeava pidennys ylös. Kirjasintyypistä julkaistiin vuonna 1937 kaksi leikkausta ja kolmas leikkaus seuraavana vuonna. Myöhemmin julkaistiin vielä kapea versio, jossa oli vain suuraakkoset.
VGC ja Photo-Lettering julkaisivat valolatomakoneita varten Peignotista uudet versiot, ja Peignot kuului myös Letrasetin siirtokirjainten valikoimaan. Sittemmin useat fonttivalmistajat ovat julkaisseet kirjasintyypistä omat versionsa, Linotype nimellä Peignot, Compugraphic nimellä Penyoe, Bitstream nimellä Exotic 350. Peignot on ollut suosittu muun muassa kirjankansissa ja sitä on käytetty myös The Mary Tyler Moore Show -sarjan tunnuksessa.
Erkki Pullinen

Erik (Erkki) Pullinen (6. kesäkuuta 1871 Antrea – 20. marraskuuta 1934 Helsinki) oli kannakselainen maanviljelijä ja maanviljelysneuvos. Pullinen oli suomalaisen puolueen, kansanpuolueen, edistyspuolueen ja maalaisliiton kansanedustajana ja toimi myös kahteen otteeseen ministerinä 1920-luvulla.
Pullisen vanhemmat olivat talollinen Anders (Antti) Pullinen ja Eeva Kristiina Kaiponen. Pullinen pääsi ylioppilaaksi 1891 ja hän suoritti alemman hallintotutkinnon 1894 ja agronomin tutkinnon 1897. Pullinen toimi Osaran maamieskoulun opettajana Hämeenkyrössä 1897–1898 ja maanviljelijänä Antreassa 1898–1934 sekä Viipurin maalaiskunnassa 1914–1934. Pullinen oli Suomalaisen maanviljelyskauppa Oy:n johtaja 1899–1900 ja 1917–1918 sekä Viipurin läänin maanviljelysseuran sihteeri 1901–1916.
Politiikassa Pullinen oli suomalaisen puolueen kansanedustajana 1907–1914, kansanpuolueen edustajana 1917–1918, Edistyspuolueen kansanedustajana 1918 ja 1922–1926 sekä Maalaisliiton kansanedustajana 1930–1932. Hän edusti koko eduskuntauransa ajan Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä. Edistyspuolueen riveissä Pullinen oli kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä Vennolan II hallituksessa 1921–1922 ja Kallion I hallituksessa 1922–1924. Kunnallispolitiikassa Pullinen oli mukana Antrean kuntakokouksen ja kunnanvaltuuston puheenjohtajana.
Pullinen sai maanviljelysneuvoksen arvon 1922. Hänellä oli monia luottamustehtäviä eri maatalousalan järjestöissä.
Alandica

Hankkeen historiaa

Jo 1970-luvulla alkoi Ahvenanmaalla keskustelu oman kulttuuritalon ja kongressikeskuksen rakentamiseksi, koska Ahvenanmaan itsehallintotalon tilat olivat vain satunnaisesti ulkopuolisten käytettävinä. 1990-luvulla järjestettiin arkkitehtikilpailu, ja vuonna 2007 taloa päästiin lopulta rakentamaan voittaneen tanskalaisehdotuksen perusteella.
3 etsivää

3 etsivää on yhdysvaltalainen nuorten dekkarikirjasarja, joka alun perin julkaistiin englanninkielisellä nimellä "Alfred Hitchcock and the Three Investigators". Sen loi Robert Arthur, joka käytti tunnetun elokuvaohjaajan nimeä sarjan markkinoinnissa. Kirjojen kolme etsivää ovat Jupiter Jones, Pete Crenshaw ja Robert Andrews.
Jupiter "Jupe" Jones on etsivätoimiston johtaja, kyltymättömän utelias elektroniikkanörtti joka hoitaa myös ajattelupuolen.
Pete Crenshaw on toimiston autovastaava, joka harrastaa judoa ja karatea. Hän on etsivätoimiston urheilullisin heppu.
Robert "Bob" Andrews työskentelee Rokki-Plussalla ja vastaa kirjanpidosta ja tykkää tytöistä.
Alkuperäiseen kirjasarjaan kuuluu 43 kirjaa, jotka on kirjoitettu vuosina 1964–1987. Robert Arthur kirjoitti itse kirjat 1–9 ja 11. Suomeksi sarjaa julkaisi Gummerus. Vuosina 1989–1990 kirjasarjan kustantaja Random House julkaisi 11 kirjaa "3 Investigators, Crimebuster Series" -sarjana. Siinä etsiväkolmikko oli vanhempi ja kirjat sisälsivät enemmän toimintaa, mutta vähemmän salapoliisityötä - ne eivät menestyneet kovin hyvin. Saksassa julkaistaan edelleen noin kuusi uutta kirjaa vuodessa, näitä ei ole koskaan käännetty englanniksi. Saksalaisia kirjoja on jo enemmän kuin alkuperäisiä 3 etsivää -kirjoja. 
Ensimmäinen 3 etsivää -elokuva tuli ensi-iltaan vuonna 2007. The Three Investigators and the Secret of Skeleton Island -elokuvan ohjaaja on saksalainen Florian Baxmeyer.
Lehtosinijuuri

Ulkonäkö

Monivuotinen lehtosinijuuri on 25–40 senttimetriä korkeaksi kasvava juurakon turvin talvehtiva ruohokasvi. Kuivana juurakko värjäytyy siniseksi, mistä suvun nimi tulee. Varsi on haarautumaton, liereä, suomuinen ja tavallisesti tyviosastaan lehdetön. Lehdet ovat puikeat, tiheästi matalahammaslaitaiset ja tummanvihreät. Lehtiasento on vastakkainen ja varressa on pienet korvakkeet. Mitättömät kukat ovat yksineuvoisia ja vihertäviä. Laji on kaksikotinen eli hede- ja emikukat ovat eri kasviyksilöissä. Hedetähkät ovat pitkäperäisiä ja harsuja, pitkäperäiset emikukat ovat yksittäin tai pareittain lehtihangoissa. Suomessa lehtosinijuuri kukkii toukokuussa.
Useimmista tyräkkikasveista poiketen lehtosinijuuri on maitiaisnesteetön.

Levinneisyys

Lehtosinijuuri on eurooppalainen kasvilaji, jota tavataan Ranskasta ja Britteinsaarilta Länsi-Venäjälle. Etelässä levinneisyysalue rajoittuu Etelä-Italiaan ja Pohjois-Kreikkaan, pohjoisessa Fennoskandian eteläosiin ja Viroon. Suomessa lehtosinijuuri on harvinainen eteläinen laji, joka kasvaa vain parhaissa lehdoissa. Pääosin sen kotoiset esiintymät sijaitsevat Uudenmaan alueella. Lisäksi lehtosinijuuri kasvaa muutamissa paikoissa Ahvenanmaalla ja Varsinais-Suomessa. Laji on rauhoitettu Ahvenanmaalla.

Elinympäristö

Lehtosinijuuri kasvaa lehdoissa, muun muassa pähkinäpensas- ja harmaaleppälehdoissa sekä jalopuumetsissä. Laji on kalkinsuosija.