google/wiki40b huggingface dataset:
Asumisen rahoitus- ja kehittämiskeskus

Historia

1940-luvun lopulla jatkosodan jälkeen perustettiin Arava-järjestelmä, jonka kautta valtio rahoitti asuntorakentamista. Vuonna 1966 Aravan tehtävät siirtyivät Asuntohallitukselle ja sen lakkauttamisen myötä vuonna 1993 Valtion asuntorahastolle.
Nykyiseen muotoonsa ARA perustettiin 1. tammikuuta vuonna 2008. Viimeisimmän virastouudistuksen myötä ARA siirtyi Valtion Asuntorahoituksen lainapainotteisesta toiminnasta rakennusalan kehitystoimintaa ja tiedottamista tukevaksi organisaatioksi. ARA siirrettiin valtionhallinnon hajasijoitusohjelmassa vuonna 2005 tehdyllä päätöksellä Lahteen 1. heinäkuuta 2008. Aikaisemmin virasto toimi Helsingin Pasilassa.

Arvostelua

ARA-järjestelmän epätasa-arvoa ovat arvostelleet taloustieteilijät ja Osmo Soininvaara, jonka mukaan pitäisi antaa pienituloisille rahaa, asumistukea, alihintaisten asuntojen sijaan. Raha voidaan antaa kaikille samanlaisilla ehdoilla, mutta ARA-asuntoja ei riitä kaikille. ARA-rahoitus velvoittaa asettamaan vuokrat markkinahintojen alle, joten ne pienituloiset hyötyvät, jotka sattuvat saamaan asunnon, mutta tämä (epäsuorasti) nostaa niiden pienituloisten vuokria, jotka ARA-asuntoa eivät saa. ARA-järjestelmä myös vähentää asuntojen rakentamista Helsinkiin. Esimerkiksi 2017 rakennusoikeutta saatiin luovutettua kolmannes tavoitetta vähemmän, koska Helsinki halusi tuottaa ARA-asuntojakin.
Soininvaaran mukaan säänneltyjen vuokra-asuntojen rakentaminen on ollut asumistukea helpompaa poliittisesti, koska kaupungin menettämää tuloa ei niin huomata, esimerkiksi alihintaan luovutetuista tonteista. Tämän lisäksi Helsinki menettää vuokrasääntelyyn 250 miljoonaa euroa vuodessa.
Luovuttaessa ARA-rakentamisesta voitaisiin rakentaa enemmän vuokra-asuntoja ja periä niistä normaali vuokra. Näillä lisätuloilla voitaisiin rakentaa enemmän. Asuntojen tarjonnan kasvu laskisi vuokria.
Lännenkurho

Ulkonäkö ja koko

Lännenkurho on tanakka ja kasvaa 10–30 cm pitkäksi. Kasvin ruusukelehdet ovat maanmyötäisiä. Varsilehdet ovat ruusukelehtiä selkeästi lyhyempiä. Kaikkien lehtien lapa on paksu, puikea, tavallisesti kalju ja isohampainen. Lehtien hampaissa on ainakin kaksi vahvaa piikkiä. Lännenkurhon kukat ovat kellertäviä. Se kukkii heinä-elokuussa. Läheiseen sukulaislajiinsa idänkurhoon verrattuna lännenkurho on vankempi, matalampi ja piikkisempi.

Levinneisyysalue

Lännenkurhon levinneisyysalue ulottuu Länsi-Euroopasta Kaukasukselle ja Keski-Itään. Pohjoismaissa lännenkurhoa tavataan Norjassa, Tanskassa sekä yleisenä Ruotsissa erityisesti Gotlannissa ja Öölannissa. Se on yleinen myös Länsi-Viron saarilla. Suomessa laji oli aikaisemmin yleinen Ahvenanmaalla sekä paikoin lounaissaaristossa. Nykyisin lajin esiintymiä tunnetaan vain Ahvenanmaalta, missä se on harvinaistunut laiduntamisen vähentymisen myötä.

Elinympäristö

Lännenkurho esiintyy tyypillisesti kivisillä luonnonlaitumilla ja merenrannoilla. Nykyään lajia tavataan yhä useammin myös tienvarsilta.
Leukerbad

Leukerbad  (ransk. Loèche-les-Bains, wallisinsaksaksi: Leiggerbad) on kunta Sveitsissä, Wallisin kantonin saksankielisessä osassa, Rhônen laakson pohjoispuolella, Dalajoen laaksossa, noin 1 400 metrin korkeudessa. Kunnan pinta-ala on 67,2 km² ja se kuuluu Leukin alueeseen. Vuoden 2010 lopussa kunnan väkiluku oli 1 622.
Leukerbad on merkittävä talvi- ja kesämatkailukeskus. Laskettelurinteiden, köysiratojen ja hiihtohissien lisäksi kaupungissa on kuumia lähteitä, joiden lämmintä vettä useat kylpylät käyttävät hyväkseen.
Leukerbadin kautta kulkee ikivanha Alppien ylittävä reitti, joka kulkee Gemmipassin (2 314 m) kautta pohjoiseen.
Leukerbadiin on linja-autoyhteys Leukista ja lähikylistä . Rautatieyhteys Leukista on lopetettu vuonna 1967 .
USS Arizona (BB-39)

Palvelus

USS Arizona liitettiin palvelukseen otettaessa Atlantin laivastoon. Alus siirrettiin vuonna 1921 Tyynenmeren laivaston 3. taistelulaivaviirikköön. Se oli modernisoitavana 15. heinäkuuta 1929-1. maaliskuuta 1931 Norfolkin laivastontelakalla, minkä jälkeen alus palasi viirikköönsä. Alus palveli vuonna 1932 viirikön lippulaivana, kunnes se sijoitettiin 2. taistelulaivaviirikön lippulaivaksi. Alus oli syyskuusta 1937 alkaen 1. taistelulaivaviirikön lippulaivana.
Alus oli huollettavana Puget Soundissa, josta se palasi palvelukseen maaliskuussa 1939. Myöhemmin se oli uudelleen telakalla, josta se palasi palvelukseen kesäkuussa 1941.
Michael Shermer

Ura

Shermer valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi psykologiasta/biologiasta Pepperdinen yliopistosta 1976 ja humanististen tieteiden maisteriksi kokeellisesta psykologiasta Kalifornian osavaltionyliopistosta Fullertonista 1978. Filosofian tohtorin arvon hän sai vuonna 1991 tieteenhistoriasta Claremontin Graduate-yliopistosta.
Shermer on työskennellyt Occidental Collegessa, Kalifornian osavaltionyliopistossa Los Angelesissa ja Glendale Collegessa. Nykyisin hän on taloustieteen dosenttina Claremontin Graduate-yliopistossa.

Kannanottoja

Shermer kutsuu itseään ”ei-teistiksi” (engl. nontheist), koska hänen mukaansa sana ateisti on saanut kielteisen sävyn. Hän on libertaristi.
Gennadi Strekalov

Tausta

Gennadi Strekalov syntyi vuonna 1940 Moskovan lähellä. Hän valmistui insinööriksi vuonna 1965 Bauman-instituutista.
Strekalov toimi Energia-yhtiössä valmistumisestaan asti. Hän osallistui myös Neuvostoliiton tiedeakatemian tieteellisten avaruuslentojen suunnitteluun. Vuonna 1974 hän aloitti kouluttautumisen kosmonautiksi. Hän lensi vuonna 1980 Sojuz T-3-lennolla, jolloin kokeiltiin telakoitumista Saljut 6-avaruusasemaan. Vuonna 1983 hän lensi Sojuz T-6-aluksella. Hän lensi vuonna 1984 Saljut 7-asemalle. Vuonna 1990 hän lensi Sojuz TM-10-lennolla Mir-avaruusasemalle. 1994 hän lensi Sojuz TM-21-lennolla.
Hän kuoli syöpään Moskovassa vuonna 2004.
Pollen (videopeli)

Arvioita

GameSpot antoi pelille pisteet 5/10 arvostelussaan.
Carina Appel

Carina Appel (26. kesäkuuta 1967 Vaasa – 5. huhtikuuta 2012 Kristiinankaupunki) oli suomalainen valokuvaaja.
Appel toimi pitkään freelance- ja tv-kuvaajana Lähi-Idän kriisialueilla, kuten Israelissa, Irakissa ja Afganistanissa. Hän asui vuodesta 2002 lähtien Jerusalemissa työskennellen muun muassa suomalaisen kirjeenvaihtajan Leena Reikon kanssa. Appelin asiakkaina oli pohjoismaisten yleisradioyhtiöiden lisäksi uutistoimisto AP. Lisäksi hän teki kuvareportaaseja Alma Median lehtiin. Vuonna 2003 hänen Irakissa ottamansa kuva oli ehdokkaana Pulitzer-palkinnon saajaksi. Ennen valokuvaajaksi ryhtymistään Appel oli kouluttautunut metsänhoitajan ja poliisin ammatteihin.
Carina Appel muutti takaisin Suomeen vuonna 2011 ja asettui asumaan Kristiinankaupunkiin Siipyyn kylään. Hän menehtyi henkirikoksen uhrina huhtikuussa 2012.
HMS Edgar (1779)

Palvelus

Alus otettiin palvelukseen toukokuussa 1779 päällikkönään John Elliott ja se kuului kesän Hardyn laivasto-osastoon.
Alus varustettiin lokakuusta joulukuuhun 1813 Chathamissa vankilaivaksi ja se nimettiin 19. elokuuta 1814 HMS Retributioniksi. Alus sijoitettiin Sheernessiin vankilaivana, missä tehtävässä se oli aina vuoteen 1833. Alus romutettiin Deptfordissa helmikuussa 1835.
Rotasaarenrilli

Ulkonäkö ja koko

Rotasaarenrilli kasvaa 10 cm pitkäksi. Sen vatsapuoli on sahraminkeltainen, selkäpuoli oliivinvihreä. Silmän ympärillä on valkoinen selvärajainen rengas.

Esiintyminen ja elinympäristö

Rotasaarenrilli on endeeminen laji Rota-saarella Pohjois-Mariaaneilla Tyynellämererellä, Havaijin ja Filippiinien välillä. Sen elinympäristöä ovat kosteat metsät. Lajin harvinaistumista ovat vauhdittaneet soveliaan elinympäristön katoaminen sekä saarelle asettuneet pedot.
Molenbeek-Wersbeek

Molenbeek-Wersbeek on kunnanosa Bekkevoortin kunnassa, joka sijaitsee Hagelandin alueella, Flanderin Brabantin itäosassa, Belgiassa.

Etymologia

Nimeä Wersbeek tiedetään käytetyn ainakin jo vuonna 1192 muodossa Warsbeck (suom. ”Särkkäpuro”). Nimi Molenbeek (suom. ”Myllypuro”) taas on peräisin nykyisin nimellä Pijnbeek tunnetun virran varrella sijainneesta vesimyllystä.

Historia

Wersbeekin seurakunta on mainittu paavillisessa bullassa vuodelta 1225. Molenbeekissä oli 1200-luvulla kappeliseurakunta, jolla oli oma pastori.
Molenbeek-Wersbeek oli pitkään itsenäinen kunta kunnes se vuonna 1977 yhdistettiin Assentin kanssa Bekkevoortiksi.

Maantiede

Kunnanosa koostuu Molenbeekin ja Wersbeekin kylistä. Molenbeek-Wersbeekin pinta-ala on 7,75 km²; vuoden 2006 väestönlaskennassa siellä oli 1 151 asukasta.
Radio 88,2

Radio 88,2 on Salossa toimiva kaupallinen paikallisradio, joka on perustettu vuonna 1989. Kanavan omistaa Salon Alueradio Oy. Ohjelmat tuotetaan Turun Paikallisradio Oy:n studioilta Turusta, jolle kuuluu myös Auran Aallot, Auran Aallot Salo, Zoom FM. Radio kuuluu Salon lähikunnissa nimensä mukaisesti taajuudella 88,2 MHz ja sen lähetin sijaitsee Salon Tupurin mastossa. Lähetysteho on 1 kW. Aseman toimilupaa päätettiin vuonna 2006 jatkaa aina vuoteen 2011 asti.  Vuoteen 1996 asti Radio 88,2 tunnettiin nimellä Radio Suomen Salo.
14. huhtikuuta 2009 Taajuudelta 88,2 MHz jatkoi Radio Melodia 88,2 Lähetysteholla 1 kW.
11. heinäkuuta 2016 Radio Melodia 88,2:lla aloitti Helmiradio Salo. Helmiradion laajeneminen lopetti Radio Melodia 88,2:n toiminnan.
Ohjelmat tuotetaan Sanomatalon studioilta Helsingistä. Arkisin klo 13-14 lähetetään Helmiradion Paikallistunti. Sunnuntaina klo 09.55 lähetetään Jumalanpalvelus suorana Uskelan kirkosta.
Etelänbassit

Lajit ja anatomia

Vanhimmat etelänbassien heimoon kuuluvat fossiilit on ajoitettu eoseenikaudelle. Nykyään heimoon kuuluu lähteestä riippuen noin 11 sukua ja 20–36 lajia. Aikaisemmin etelänbassit luettiin kuuluvaksi joko meriahveniin (Serranidae) tai bassien (Moronidae) kanssa samaan heimoon kuuluvaksi. Etelänbassien koko vaihtelee huomattavasti muutamasta senttimetristä 1,8 metrin pituuteen. Tyypillisiä piirteitä ovat pitkä selkäevä, jossa voi olla notko. Peräevässä on kolme piikkiä.

Levinneisyys

Etelänbasseja tavataan Australian, Chilen ja Argentiinan sisävesistä makeavetisissä joissa ja järvissä. Osa lajeista elää murtovesissä jokien suistoissa. Useat Australiassa elävät heimon kalat siirtyvät kutemaan murtoveteen, koska munat tarvitsevat kehittyäkseen suolaisempaa vettä. Monet etelänbasseista ovat hyviä ruokakaloja.
Iiris Suomela

Tausta

Suomela on kotoisin Tampereelta mutta on asunut myös ulkomailla yhteensä seitsemän vuoden ajan. Hän on valmistunut IB-ylioppilaaksi UWC Atlantic Collegesta Walesista vuonna 2013, jonne hän sai Suomen Kulttuurirahaston stipendin 17-vuotiaana.
Suomela on opiskellut Tampereen yliopistossa sosiologiaa. Suomela on toiminut toisena Vihreiden nuorten kahdesta puheenjohtajasta vuodet 2017 ja 2018, Tampereen yliopiston ylioppilaskunnan edustajiston jäsenenä vuodesta 2015 ja vihreiden puoluevaltuuskunnan jäsenenä vuosina 2015-2019. Hänet valittiin Tampereen kaupunginvaltuustoon kuntavaaleissa 2017 1 981 äänellä. 
Aiemmin Suomela on toiminut Tampereen vihreiden nuorten varapuheenjohtajana ja Tampereen ammattikorkeakoulun hallituksessa. Hän oli ehdolla eduskuntavaaleissa myös vuonna 2015, sai 958 ääntä eikä tullut valituksi.

Politiikka

Suomela kiinnostui politiikasta ilmastoahdistuksensa vuoksi. Hänen mukaansa 60-vuotias ei saa vähätellä 15-vuotiaan ilmastoahdistusta, koska 60-vuotias ei elä ilmaston kanssa yhtä pitkään.
Suomelan mukaan kaikki luulevat häntä aina vihaiseksi ja nuoret naiset kärsivät usein siitä, että heidän kriittisyyttään pidetään vihaisuutena tai ahdistuksena.

Raiskaukset

Suomela on toinen alullepanija Suostumus2018 -kansalaisaloitteessa, joka tähtää rikoslain uudistamiseen niin, että ilman toisen suostumusta tapahtuva sukupuoliyhteys olisi aina raiskaus.

Kielenkäyttö ja väestöryhmät

Suomela nousi otsikoihin kritisoimalla Iltalehdessä ja Twitter-tilillään naispuolisiin poliitikkoihin kohdistuvaa ulkonäköperusteista kielenkäyttöä. Toimittaja Seppo Varjus oli kutsunut sisäministeri Maria Ohisaloa "jääprinsessaksi". Lisäksi vihreistä naisista oli Suomelan mukaan käytetty termejä kuten "misuehdokas" ja "vihreä herkku". Suomela oli aikaisemmin kommentoinut perussuomalaisten puheenjohtaja Jussi Halla-ahon ulkonäköä vertaamalla tätä Tähtien sota -saagan pääviholliseen Darth Sidioukseen. Keski-ikäisistä miehistä käytettyä termiä "setämies" Suomela ei nähnyt Ylen Aamu-tv:n haastattelussa halventevana vaan näki termin sellaisena ilmiönä, joka pyrkii tunnustamaan, että miehillä on enemmän valtaa yhteiskunnassa.
Ensimmäisessä puheenvuorossaan eduskunnassa Suomela kutsui toista varapuhemiestä Juho Eerolaa puhemies-termin sijaan ”puheenjohtajaksi”. Suomelan mukaan puhemies-termi on sukupuolittunut, koska sen päätteenä on -mies. Suomela sanoi, että eduskunnan puheenjohtaminen ei ole sukupuolesta kiinni, minkä vuoksi hän kertoi kutsuvansa eduskunnan puheenjohtajistoa puheenjohtajiksi.

Sukupolvien vastakkainasettelu

Heinäkuussa 2019 Suomela väitti, että hänen sukupolvensa on vanhempiaan köyhempi. Tutkijat oudoksuivat väitettä, koska tulot kaikissa ikäryhmissä ovat kasvaneet ja huono-osaisuus on vähentynyt joka ikäryhmässä.
Artturi Sivenius

Arthur (Artturi) Sivenius (20. toukokuuta 1876 Nastola – 18. elokuuta 1926 Helsinki) oli suomalainen ammattiyhdistystoimitsija ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Siveniuksen vanhemmat olivat suntio Tuomas Sivenius ja Eva Lovisa Stenroos. Sivenius työskenteli vuoteen 1906 mennessä suutarina, merimiehenä, asemamiehenä ja konduktöörinä. Hän oli sitten Itä-Hämeen Raivaaja -lehden toimittajana Lahdessa ja oli vankilassa majesteettirikoksesta vuosina 1910–1911. Ammattiyhdistyspuolella Sivenius toimi Satamatyöväen liiton sihteerinä, Rautatieläisten liiton sihteerinä 1917–1918 sekä Nahkatyöntekijäin liiton luottamusmiehenä.
Suomen sisällissodan aikana Sivenius oli kansanvaltuuskunnan liikenneasiainosaston rautatieneuvoston puheenjohtajana. Hän pakeni sodan lopussa Venäjälle ja oli vuoden verran vankilassa poliittisista syistä palattuaan 1920-luvun alussa Suomeen.
Sivenius oli SDP:n kansanedustajana vuosina 1907–1909 ja 1910–1911 edustaen Hämeen läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli sosialidemokraattisen eduskuntaryhmän puheenjohtajana ja kuului sosialidemokraattisen puolueen puolueneuvostoon.
Sivenius oli naimisissa vuosina 1899–1913 Hilma Karlssonin kanssa. Jäätyään leskeksi hän meni uusiin naimisiin Tyyne Elina Raskun kanssa 1917.
Nicole Livingstone

Uintiura

Livingstone aloitti uintiuransa 14-vuotiaana ja voitti ensimmäisen Australian-mestaruutensa 100 metrin selkäuinnissa vuonna 1987. Hän voitti lajissa maansa mestaruuden kymmenen kertaa peräkkäin, mihin muut eivät ole maassa pystyneet. Livingstone osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Soulissa 1988, jossa hän oli 100 metrin selkäuinnissa seitsemäs, 200 metrin selkäuinnissa viides ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä neljäs. Hän sai Kansainyhteisön kisoissa 1990 kaksi kultaista ja yhden hopeisen mitalin.
MM-kilpailuissa 1991 Livingstone oli mukana maansa 4 × 100 metrin sekauintiviestijoukkueessa, joka sai hopeaa. Hän rikkoi 200 metrin selkäuinnissa lyhyen radan maailmanennätyksen 1992 ja sai lajista samana vuonna olympiapronssia Barcelonan kisoista. Livingstone sijoittui kyseisissä olympialaisissa 100 metrin selkäuinnissa neljänneksi ja oli mukana kahdessa Australian viestijoukkueessa.
Livingstone voitti Kansainyhteisön kisoissa 1994 yhteensä neljä kultaista ja yhden hopeisen mitalin. Hän sai 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä pronssia lyhyen radan MM-kisoissa 1995 ja myöhemmin vuoden 1996 olympialaisissa. Livingstone lopetti uransa 25-vuotiaana 1996, jolloin senikäisiä pidettiin jo vanhoina uimareiksi. Hänellä ei ollut alla vammoja, mutta hän halusi mennä työelämään, sillä rahallista tukea tai kannustusta uran jatkamiselle ei löytynyt. Livingstone voitti uransa aikana Tyynenmeren kisoissa seitsemän mitalia. Hänet palkittiin Medal of the Order of Australia -mitalilla 1997 ja Australian urheilumitalilla 2000.

Yksityiselämä

Nicole oli naimisissa pyöräilijä Clayton Stevensonin kanssa, mutta erosi hänestä myöhemmin. Livingstonen äidin kuoltua munasarjasyöpään 2001 hän on toiminut australialaisessa syöpäjärjestössä siskonsa Karenin kanssa ja on nykyään hankkeen suojelija. Hän on lisäksi esiintynyt uransa jälkeen useissa televisio-ohjelmissa muun muassa urheiluaiheisten ohjelmien juontajana ja toiminut uintikommentaattorina.
Livingstonella on vuonna 2002 syntyneet kaksoslapset sekä 2007 syntynyt poika.
Caernarfon

Caernarfon on muun muassa linnastaan ja muureistaan tunnettu pikkukaupunki Gwyneddissä, Pohjois-Walesissa. Vuonna 2011 siellä oli 9 615 asukasta. Caernarfon sijaitsee Menainsalmen rannalla Angleseyn saarta vastapäätä, runsaat kymmenen kilometriä Bangorista länteen. Kaupungin nimestä on aiemmin ollut käytössä myös anglisoidut muodot Carnarvon ja Caernarvon.

Historia

Caernarfonilla on pitkä historia. Kaupungin laidalla sijaitsevat roomalaisaikana rakennetun Segontiumin linnoituksen rauniot. Chesterin jaarli Hugh valloitti Caernarfonin alueen lyhyeksi aikaa 1000-luvun lopulla ja rakensi sinne paaluvarustuksen, jonka walesilaiset pian tuhosivat. Nykyisen linnan rakennutti Edvard I Walesin-valloituksensa yhteydessä 1280-luvulla, joskin rakennustyöt jatkuivat vaiheittain pitkälle 1300-luvulle saakka.
Petr Nedvěd

Ura

Nedvěd aloitti pelaamisen CHZ Litvinovin juniorijoukkueessa Tšekkoslovakiassa. Hänen isänsä oli aikoinaan pelannut seurassa kahdeksan kautta. Nedvěd loikkasi Kanadaan vuonna 1989 Calgaryssa pelatun junioriturnauksen aikana, ja hän alkoi pelata WHL-liigan Seattle Thunderbirdsissä. Nedvěd teki kaudella 1989–1990 71 ottelussa 145 pistettä, ja Vancouver Canucks varasi hänet toisena vuoden 1990 varaustilaisuudessa.
Nedvěd siirtyi heti kaudeksi 1990–1991 NHL:ään, ja pelasi Vancouverissa yhteensä kolme kautta. Kaudella 1993–1994 Nedvěd ei päässyt Vancouverin kanssa yhteisymmärrykseen uudesta sopimuksesta, joten hän solmi sopimuksen St. Louis Bluesin kanssa. Nedvěd ehti pelata St. Louisissa vain 25 ottelua, sillä hänet myytiin ennen seuraavan kauden alkua New York Rangersiin vaihdossa Esa Tikkaseen ja Doug Lidsteriin.
Pelaajalakon takia tyngäksi jääneen 1994–1995 -kauden jälkeen Rangers myi Nedvědin Sergei Zubovin kanssa Pittsburgh Penguinsille, joka antoi vaihdossa Luc Robitaillen ja Ulf Samuelssonin. Pittsburghin pelityyli sopi Nedvědille, ja hän on pelannut joukkueessa uransa tehokkaimmat kautensa. Kahden kauden jälkeen Nedvěd ajautui jälleen sopimuskiistaan, minkä vuoksi hän ei pelannut yli vuoteen NHL:ssä. Kauden 1997–1998 hän pelasi Tšekissä ja IHL:ssä.
Pittsburgh myi lopulta marraskuussa 1998 Nedvědin pelaajaoikeudet takaisin Rangersille, joka solmi uuden sopimuksen hänen kanssaan. Nedvěd sijoitettiin samaan ketjuun kahden muun tšekkiläisen, Jan Hlaváčin ja Radek Dvořákin, kanssa. The Czech Line -ketju oli joukkueen ykkösketju kahden kauden ajan. Rangers ei selviytynyt pudotuspeleihin kertaakaan Nedvědin aikana. Seura myi hänet ja Jussi Markkasen kaudella 2003–2004 Edmonton Oilersiin.
Työsulkukaudella 2004–2005 Nedvěd pelasi HC Sparta Prahassa. Kaudeksi 2005–2006 hän teki sopimuksen Phoenix Coyotesin kanssa, joka myi hänet 25 ottelun jälkeen Philadelphia Flyersiin. Huonon 2006–2007 -kauden jälkeen Philadelphian manageri Paul Holmgren ilmoitti että Nedvěd, Niko Dimitrakos ja Nolan Baumgartner vapautetaan joukkueesta. Edmonton palkkasi Nedvědin loppukaudeksi, muttei uusinut tämän jälkeen hänen sopimustaan.
Nedvěd palasi Tšekkiin ja pelasi kauden 2007–2008 Sparta Prahassa, minkä jälkeen hän yritti paluuta NHL:ään Rangersin harjoitusleirillä. Nedvěd ei vakuuttanut joukkuejohtoa, eikä saanut pelipaikkaa lopullisessa kokoonpanossa. Vuodesta 2008 lähtien Nedvěd on pelannut HC Bílí Tygři Liberecissä.
Burton Albion FC

Stadion

Burton Albion pelaa kotiottelunsa Pirelli Stadiumilla. Kun seura perustettiin 1950, kotistadion oli Wellington Street ground. Seura sai uuden stadionin Eton Parkin 1958. Pirelli Stadiumin seura sai käyttöön 2005. Pirelli Stadiumin kapasiteetti 6 912. Stadionin neljästä katsomosta yksi istumakatsomo ja kolme on katettuja. Stadion maksoi 7,2 miljoonaa puntaa.
Arno Solin

Arnold (Arno) Henrik Solin (4. tammikuuta 1889 Tampere – 19. marraskuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen vuorineuvos ja Tampereen Pellava- ja Rautateollisuus Oy:n (Tampellan) toimitusjohtaja.
Solinin vanhemmat olivat isännöitsijä Henrik Solin ja Gabriella (Ella) Amalia Heimbürger. Hän pääsi ylioppilaaksi 1907 ja valmistui diplomi-insinööriksi 1912. 
Solin työskenteli ulkomailla eri tehtävissä 1914–1918. Hän oli Tampereen Puuvillateollisuus oy:n (Lapinniemen tehdas) teknillisenä johtajana 1919–1921 ja John Barker oy:n johtajana 1921–1925. Solin oli sitten Tampereen Pellava- ja Rauta-teollisuus Oy:n teknillisenä johtajana 1925–1928, apulaisjohtajana 1926–1928 sekä toimitusjohtajana vuodesta 1929 alkaen. Hän sai vuorineuvoksen arvon 1939 ja hänestä tuli tekniikan kunniatohtori 1949. 
Solin oli Suomen työnantajain keskusliiton puheenjohtajana vuodesta 1948 ja Suomen kutomateollisuuden työnantajaliiton puheenjohtajana vuodesta 1953. Hän oli muun muassa Oy Strömberg ab:n, Vaasan Puuvilla oy:n, Etelä-Suomen Voima Oy:n ja Oy Rouhiala Ab:n johtokunnan puheenjohtajana ja useiden yhtiöiden johtokuntien jäsenenä. 
Arno Solin oli naimisissa 1919–1934 Greta Österholmin (k. 1934) kanssa ja vuodesta 1941 Clary Tornbergin kanssa.
Monnit

Lajit ja anatomia

Varhaisimmat monnien heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu mioseenikaudelle. Nykyään heimoon luetaan kuuluvaksi 11–12 sukua ja 94–97 lajia. Ruumiinrakenteeltaan monnilajit ovat pitkulaisia. Heimon suurin laji monni (Silurus glanis) voi saavuttaa 3–5 metrin pituuden. Tyyipllisiä piirteitä ovat kuonon 2 tai 3 viiksisäieparia, hyvin pienikokoinen selkäevä ja pitkä peräevä. Monnilajeilla ei ole rasvaevää. Vatsaevät ovat heimon kaloilla usein pienet tai puuttuvat kokonaan. Kryptopterus- suvun lajeilla ja nuorilla Ompok-suvun lejilla ruumis on läpikuultava.

Levinneisyys

Monnilajeja tavataan Euroopasta 2 lajia: monni (Silurus glanis), jota tavataan reinistä itään ja kreikanmonni (Silurus aristotelis). Loppuja heimon kaloista tavataan Aasiasta, jossa niiden levinneisyysalue ulottuu Pakistanista ja Intiasta Kiinan, Japaniin ja Korean niemimaalle. Monnilajit ovat makeanveden kaloja, jotka toisinaan voivat elää myös murtovedessä. Monet niistä, kuten monni ja täplälasimonni (Ompok bimaculatus) ovat tärkeitä ruokakaloja. Akvaarioissa suosittuja ovat Kryptopterus - ja Ompok-sukujen lajit.