Soltsy

Maantiede ja ilmasto

Soltsyn kunnan pinta-ala on 39,84 neliökilometriä Se rajoittuu idässä Soltsyn piirin Vybitin, etelässä Gorskojen sekä lännessä ja pohjoisessa Dubrovon maalaiskuntiin. Pinta-alasta 29,7 % on maatalousmaata, 26,1 % asuinaluetta, ja 21,0 % metsää.
Kunta sijaitsee Ilmajärven alangon korkeimmalla kohdalla. Sen maisemaa leimaa Šelonjokeen viettävä kumpuileva moreenitasanko, jolla on matalia harjuja. Šelonjokeen laskee Krutets-niminen puro. Kaupungin alueella sijaitseva kivennäisvesilähde on suojeltu luonnonmuistomerkki. Ympäristön tila on tyydyttävä.
Seudulla vallitsee lauhkea mannerilmasto. Tammi-helmikuun keskilämpötila on –7,5 °C ja heinäkuun 17,9 °C. Vuotuinen sademäärä on 571 millimetriä.

Historia

Paikkakunta on saanut nimensä sen lähistöllä sijaitsevista suolalähteistä. Se mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1390, jolloin paikalla solmittiin Novgorodin feodaalitasavallan ja Pihkovan välinen rauhansopimus. Vuonna 1471 sen lähellä käytiin Novgorodin ja Moskovan ruhtinaskunnan välinen Šelonin taistelu, jonka seurauksena Novgorod menetti itsenäisyytensä ja se liitettiin Moskovan Venäjään. 1700-luvun lopulta lähtien Soltsysta kehittyi Pihkovan läänin Porhovin kihlakuntaan kuulunut pellavakaupan keskus. Vuonna 1781 se sai kauppalan (ven. posad) statuksen. 1800-luvun lopussa siellä oli yli 5 000 asukasta, joista lähes puolet oli vanhauskoisia.
Vuonna 1915 paikkakunnalle avattiin paikallisiin kivennäisvesilähteisiin perustunut parantola, joka tuhoutui toisen maailmansodan saksalaismiehityksen aikana. Vuonna 1927 Soltsysta tuli kaupunki ja Leningradin alueen Novgorodin piirikuntaan kuuluneen hallintopiirin keskus. Vuonna 1944 piiri liitettiin vasta perustettuun Novgorodin alueeseen. Neuvostoaikana kaupungissa toimi pellavankäsittelylaitos.

Liikenne, talous ja palvelut

Soltsyn kautta kulkee Novgorodin, Porhovin ja Pihkovan välinen maantie A116 sekä Pietarin ja Dnon välinen rautatie. Kaupungista on linja-autoyhteydet piirin kyliin ja Novgorodiin sekä paikallisjunayhteydet Dnohon ja Oredežiin. Soltsyn asemalla pysähtyy myös joukko Pietarista etelään matkaavia kaukojunia. Kaupungin sisällä on kolme linja-autoreittiä.
Kaupungissa on elektroniikka-, ompelimo-, elintarvike-, kirjapaino- ja puunjalostusteollisuutta. Tärkeimpiin teollisuuslaitoksiin kuuluu muuntajia valmistava Ellipsin tehdas. Elintarviketeollisuutta edustaa muun muassa piirin kulutusosuuskunnan leipätehdas.
Kunnassa on kaksi maatalousyritystä, jotka tuottavat maitoa, lihaa ja pellavaa.
Soltsyssa toimii viisi lastentarhaa, kolme yleissivistävää koulua, lasten harrastuskeskus, taidekoulu ja ammattikoulu. Kulttuurilaitoksia ovat kulttuuri- ja vapaa-ajankeskus, nuorisotalo, piirin kirjastolaitos ja kotiseutumuseo. Terveys- ja sosiaalipalveluihin kuuluvat piirin keskussairaala poliklinikkoineen, vanhainkoti ja sosiaalipalvelukeskus. Paikallislehtenä ilmestyy Soletskaja gazeta.

Kaupunkikuva, nähtävyydet ja matkailu

Kaupunki koostuu etupäässä puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista sekä matalista kerrostaloista. Keskusta on säilyttänyt alkuperäisen Šelonjokea myötäilevan suorakulmaisen asemakaavan. Keskustassa on paljon kauppiaiden ja käsityöläisten rakentamia yksi- ja kaksikerroksisia kivitaloja, joilla on kulttuurihistoriallista arvoa. Kaupungin pohjoispuolella sijaitsee varuskunta-alue Soltsy-2.
Soltsyn nähtävyyksiä ovat 1700-luvulta peräisin oleva puinen Pokrovan kirkko, vuosina 1824–1825 rakennettu klassistinen pyhän Eliaan katedraali ja vanhauskoisten rukoushuone. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat myös lukuisat vanhat asuin-, liike- ja talousrakennukset. Lähistöllä Vybitin kylässä sijaitsee Vasiltšikovin ruhtinassuvun kartano.
Seudun matkailupotentiaali perustuu sen luontoon ja kulttuurihistoriallisiin nähtävyyksiin. Majoitusta tarjoaa Soltsyn keskustassa sijaitseva, tasoltaan vaatimaton hotelli Ujut, joka tunnetaan myös nimellä Šelon.