google/wiki40b huggingface dataset:
Marcello Puglisi

Marcello Puglisi (s. 17. toukokuuta 1986 Trescore Balneario) on italialainen moottoriurheilija. Hän on kilpaillut urallaan Formula Renault-, Formula 3-, Formula 3000-, Le Mans Series-, GP2- ja International Formula Masters -sarjoissa. Puglisi ajoi GP2-urallaan kaksi kilpailua Durango-tallissa saavuttamatta pisteitä. Hän kilpaili Aasian GP2 -sarjassa Piquet Sports-tallissa ja sijoittui parhaimmillaan 9:nneksi. Puglisi voitti Italian Formula Masters -sarjan mestaruuden vuonna 2008.
Veikko Pietilä

Veikko Pietilä (8. huhtikuuta 1941 Helsinki – 28. maaliskuuta 2009 Tampere) oli suomalainen tiedotusopin professori ja merkittävä henkilö joukkoviestinnän tutkimuksessa.

Elämänvaiheet ja ura

Pietilä tuli ylioppilaaksi Tampereen yhteiskoulusta 1960. Hän opiskeli Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa (nyk. Tampereen yliopisto), josta valmistui sosiologiksi. Tampereen yliopiston yhteiskuntatieteiden tutkimuslaitos oli hänen työpaikkansa vuodesta 1966 heti valmistumisesta lähtien. Hän väitteli 1972 tohtoriksi aiheella lehdistökirjoittelun vaikutus yleisön käsityksiin Yleisradiosta. 1970-luvulta alkaen hän syventyi yhteiskuntatieteen peruskysymyksiin. Hän toi julki omien ajatustensa lisäksi taitavasti myös muiden työn keskeisimpiä aineksia. Usea toimittajapolvi pääsi hänen ansiostaan tutustumaan yhteiskuntatieteelliseen ajatteluun. Hänen merkittävimpinä yksittäisinä teoksinaan on pidetty teoksia Sisällön erittely ja Joukkoviestintätutkimuksen valtateillä.
Pietilä kuoli leikkauksen jälkeisiin komplikaatioihin.

Kirjallinen toiminta

Pietilä on ansioitunut kirjallisen työnsä alkuvaiheissa myös runoilijana, ja häntä onkin pidetty taitavana ja luovana sanankäyttäjänä. Jäätyään eläkkeelle 1.9.2004 hän keskittyi kääntämiseen ja on suomentanut muun muassa Jürgen Habermasin teoksen Strukturwandel der Öffentlichkeit (suom. Julkisuuden rakennemuutos), josta hän sai J. A. Hollon palkinnon. Lisäksi hän suomensi muun muassa Max Horkheimerin ja Theodor W. Adornon teoksen Dialektik der Aufklärung, Philosophische Fragmente (suom. Valistuksen dialektiikka) ja yhdessä Olli-Pekka Moision kanssa Max Horkheimerin teoksen Eclipse of Reason (suom. Välineellisen järjen kritiikki). Runoilijana hän sai J. H. Erkon palkinnon 1961.
Zeoliitti

Zeoliiteilla tarkoitetaan alumiinisilikaateista koostuvien huokoisten mineraalien ryhmää. Zeoliitteja käytetään laajalti teollisuudessa missä niillä on monia käyttötarkoituksia kuten suodatus, hajun poisto, molekyyliseulat ja tunnetuimpana veden pehmennys. 
Zeoliittien ryhmä on suosittu mineraalien keräilijöiden keskuudessa sillä niiden joukossa on useita kauniita, harvinaisia tai kiderakenteeltaan erikoisia mineraaleja. Zeoliitteja on luokiteltu esiintyvän yhteensä 229 erilaista.
Zeoliittia kutsutaan myös keinotekoiseksi saveksi. Pyykinpesukoneen pesuaineissa zeoliittia voi olla jopa 30 prosenttia vedenpehmennysaineena.
Zeoliittia alettiin lisätä pyykinpesuaineisiin korvaamaan fosfaatteja, koska fosfaatit rehevöittävät vesistöjä.
M-segmentti

M-segmentti on autojen kokoluokka eurooppalaisessa kokoluokituksessa, joka käsittää tila-autot.
M-segmentin autoja ovat esimerkiksi Ford Galaxy, Citroën C4 Picasso ja Renault Scénic.
Vesa Lakaniemi

Vesa Markus Lakaniemi (s. 1969 Vimpeli) on suomalainen virkamies. Hän toimii Eurajoen kunnanjohtajana 1. helmikuuta 2017 alkaen. 
Lakaniemi on valmistunut käsityönopettajaksi Rauman opettajankoulutuslaitoksesta. Koulutukseltaan hän on kasvatustieteiden maisteri. Lakaniemi on työskennellyt opettajana Espoossa ja Pirkkalassa. Vuosina 2002–2006 Lakaniemi toimi Raumanmeren peruskoulun rehtorina, vuosina 2006–2009 Rauman opetuspäällikkönä ja vuodesta 2009 lähtien Rauman kasvatus- ja opetusjohtajana. Joulukuussa 2016 hänet valittiin Eurajoen kunnanjohtajaksi.
Halla

Hallan syntyminen

Kylmä ilma painuu lämmintä ilmaa raskaampana alaspäin, ja erityisesti hallanarkoja paikkoja ovat laaksot, joihin kylmä ilma laskeutuu. Vähiten hallanarkoja ovat kukkulat, koska kylmä ilma ei pääse nousemaan kukkulan päälle vaan ympäröi sen. Halla johtuu poikkeuksetta ilman alhaisesta lämpötilasta, koska kylvöä ei suoriteta ennen roudan sulamista. Erityisesti yöaikaan keväällä voi olla hallanvaara, koska tavallisesti vuorokauden alhaisin lämpötila koetaan yöaikaan. Suomessa hallaa aiheuttavat pohjoissuunnasta puhaltavat tuulet, jotka tuovat pohjoisia kylmiä ilmamassoja, mutta myös pilvettömät yöt, jolloin maaperän ja ilmakehän varastoima lämpösäteily karkaa avaruuteen ja alentaa maanpinnan lämpötilaa.

Hallan estäminen

Turvemaalla esiintyy hallaa herkemmin kuin mineraalimaalla, sillä turve johtaa lämpöä huonosti varsinkin kuivana. Hallaa voidaan torjua vesisadettimilla (hallantorjuntakastelu) ja viljelmien ylle levitettävillä harsokankailla. Hallalle vähemmän alttiita paikkoja ovat kukkulat ja vesistöjen ja merien rannat - sen sijaan laaksot ovat hallalle kaikista alttiimpia.
Helge Ingstad

Palkinnot ja tunnustukset

Ingstadin mukaan on nimetty fregatti KNM Helge Ingstad ja asteroidi 8993 Ingstad.
Fanny Cadeo

Stefania ”Fanny” Cadeo (s. 11. syyskuuta 1970 Lavagna) on italialainen showgirl, malli, tv-juontaja ja laulaja. 
Cadeo tuli julkisuuteen vuonna 1992, jolloin hän oli Striscia la notizia -ohjelman ensimmäisiä showgirlejä. Hän jatkoi ohjelmassa vuoteen 1994. Vuodesta 2013 hän on juontanut Rai Duen tv-showta Il Cercasapori. Cadeo on myös esiintynyt teatterissa, tv-sarjoissa, elokuvissa ja julkaissut musiikkia.
Marco Zanuso

Marco Zanuso (1916 Milano – 2001 Milano) oli italialainen arkkitehti ja teollinen muotoilija. Hänet tunnetaan vuodet 1958–1977 kestäneestä yhteistyöstä saksalaisen Richard Sapperin kanssa.
Zanuso opiskeli arkkitehtuuria kotikaupunkinsa polyteknisessä yliopistossa 1930-luvun jälkipuoliskolla. Sodan jälkeen 1945 hän avasi kaupunkiin oman toimistonsa ja toimi 1940-luvun lopulla myös ensin Domus-lehden ja sitten Casabella-lehden päätoimittajana. Zanuso oli mukana Pirellin perustamassa Arflexissa, joka pyrki kehittämään solukumilla pehmustettuja ja kuminauhoilla jousitettuja verhoiltuja huonekaluja. Zanuson tunnetuimmiksi Arflex-kalusteiksi nousivat Antropus-nojatuoli (1949) sekä Lady-nojatuoli ja Triennale-sohva vuodelta 1951. Lady palkittiin Grand Prix’llä Milanon triennaalissa.
Hänen ja Richard Sapperin yhteinen toimisto muotoili 1960-luvulla elektroniikkaa italialaiselle Brionvega-yhtiölle, joka pyrki kilpailemaan japanilaisten transistoriradioiden ja -televisioiden kanssa erityisesti paremman muotoilun avulla. Tuotteisiin kuuluivat kannettava Doney 14, maailman ensimmäinen täysin transistoroitu tv-vastaanotin vuodelta 1962, sekä kahdesta saranoidusta puoliskosta muodostuva matkaradio TS502 vuodelta 1965. Vuonna 1964 Sapper ja Zanuso suunnittelivat Kartell-kalustevalmistajalle ensimmäisen täysin muovista valmistetun tuolin, pinottavan lastenistuimen K1340.
Marco Zanuso toimi suunnitelutyönsä ohella Milanon yliopiston professorina. Vuonna 1956  Zanuso oli perustamassa teollisten muotoilijoiden järjestöä ADIa (Associazione per il Disegno Industriale) ja toimi 1966–1969 sen puheenjohtajana.
Zanuso suunnitteli myös rakennuksia, kuten Olivettiin tehdastilat Buenos Airesiin ja São Pauloon (1955–1957). Italiassa hänen töitään ovat Necchi-toimistorakennus Paviassa (1961–1962) sekä IBM-yhtiön tehdasrakennukset Milanossa ja Palombassa, jotka valmistuivat 1974 ja 1982.
Zanuso sai töistään Compasso d’Oro -palkinnon kuusi kertaa, ja vuonna 1985 hänet palkittiin kilpailussa vielä koko elämäntyöstään.
Barry Gordon

Ura

Gordon tuli tunnetuksi lapsinäyttelijänä ja sai ensimmäisen roolinsa 7-vuotiaana elokuvassa Minkäpä tyttö sille voi. Vuotta myöhemmin hän teki ensiesiintymisen myös televisiosarjassa Sally, jonka jälkeen Gordon on vieraillut useissa televisiosarjoissa, kuten Startime, Hitchcock esittää, Summer Playhouse ja Teho-osasto. Parhaiten hänet muistetaan roolistaan elokuvassa A Thousand Clowns.
Gordon teki uransa aikana useita äänirooleja, joista tunnetuimmat ovat 1980-luvulla Donatello ja Bebop animaatiosarjassa Turtles – mutanttikilpikonnat. Muita animaatioita olivat muun muassa Jetsonit, Hai Harvahammas, Smurffit, Snorkkelit, Mainiot murkkulaiset ja Varjoankka.
Näyttelijän uransa jälkeen Gordon on työskennellyt radiojuontajana, Ohjelmassa Barry Gordon from Left Field, hän keskustelee politiikasta, viihteestä ja muista päivän uutisotsikoista.
Richard Rogers

Richard George Rogers, Baron Rogers of Riverside (s. 23. heinäkuuta 1933) on brittiläinen arkkitehti. 
Rogers syntyi Firenzessä ja opiskeli Architectural Association School of Architecturessa Lontoossa. Hän valmistui Yalen yliopiston arkkitehtikoulusta vuonna 1962; yksi hänen opiskelutovereistaan oli Norman Foster.
Rogers oli yksi kolmesta Pariisin Pompidou-keskuksen arkkitehdista 1970-luvulla. Hänen suunnittelemansa Madrid-Barajasin lentoaseman neljäs terminaali avattiin 5. helmikuuta 2006, ja hänelle myönnettiin siitä vuoden 2006 Stirling-palkinto. 
Rogers on vuoden 2007 Pritzker-palkittu. Myös Lloyd's Building Lontoossa on hänen työnsä jälkiä.
Anders Langenskiöld

Anders Fabian Langenskiöld (7. toukokuuta 1916 Helsinki – 8. heinäkuuta 2000 Espoo) oli suomalainen lääkäri ja vapaaherra. Langenskiöld oli Helsingin yliopiston ortopedian ja traumatologian professori 1968–1979. Hän sai myös professorin arvonimen vuonna 1964. Langenskiöld oli kansainvälisesti arvostettu tiedemies, joka tutki liikuntaelinten ja selkärangan sairauksia ja niiden kirurgista hoitoa.
Langenskiöld valitsi isänsä Fabian Langenskiöldin tavoin kirurgian elämänalakseen. Hänen äitinsä oli Asta Sofia Toni Adolfina Forsström ja puolisonsa vuodesta 1939 Ulla Liljequist, arkkitehti Bertel Liljequistin tytär. Langenskiöld tuli ylioppilaaksi 1933 ja valömistui lääketieteen lisensiaatiksi 1943, jolloin hän myös väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi. Langenskiöld Hän työskenteli Helsingin kirurgisen sairaalan lääkärinä 1947–1954. Vuonna 1948 hän erikoistui kirurgiaan ja vuonna 1952 ortopediaan. Vuosina 1955–1956 hän toimi Helsingin Diakonissalaitoksen kirurgisen osaston ylilääkärinä ja vuodesta 1956 vuoteen 1968 Invalidisäätiön ortopedisen sairaalan ylilääkärinä. Hänen aikanaan sairaalasta tuli kansainvälisesti tunnettu ortopedinen keskus. Vuonna 1968 Langenskiöld nimitettiin Helsingin yliopiston ortopedian ja traumatologian professoriksi ja Töölön sairaalan ylilääkäriksi. Hänen johdollaan valmistui parikymmentä väitöskirjaa ja omaa laajaa tutkimustyötään hän jatkoi vielä vuoden 1979 eläkkeelle jäämisensä jälkeenkin. Langenskiöld oli monien kansainvälisten ortopediyhdistysten kunniajäsen.
Rauman maalaiskunta

Kylät

Anttila, Haapasaari, Kaaro, Kolla, Kortela, Kulamaa, Lahti, Nihattula, Sampaanala, Sorkka, Soukainen, Syvärauma, Taipalmaa, Tarvola, Tiilivuori, Unaja, Uotila, Vasarainen, Vermuntila, Voiluoto ja Äyhö.
Välimeren kilpailut

Välimeren kilpailut (ransk. Jeux Méditerranéens, engl. Mediterranean Games) on neljän vuoden välein järjestettävä monilajinen urheilutapahtuma, johon osallistuvat pääasiassa Välimeren rannikon valtiot.
Idean tapahtumasta esitti Egyptin olympiakomitean puheenjohtaja Muhammed Taher Pasha vuoden 1948 kesäolympialaisten yhteydessä, ja ensimmäiset kilpailut järjestettiin Aleksandriassa vuonna 1951. Vuoteen 1991 asti tapahtuma järjestettiin aina vuosi ennen olympialaisia, mutta vuodesta 1993 lähtien se on järjestetty vuosi olympialaisten jälkeen.
Välimeren kilpailuja hallinnoi Välimeren kilpailujen kansainvälinen komitea (ransk. Comité International des Jeux Méditerranéens, CIJM, engl. International Committee of Mediterranean Games, ICMG). Tapahtuman symboli on kolme meren huuhtomaa rengasta, mikä kuvaa Välimerta sekä sitä reunustavia maanosia Aasiaa, Afrikkaa ja Eurooppaa.
Maunu Häyrynen

Yrjö Maunu Mikael Häyrynen (s. 26. marraskuuta 1961) on suomalainen taidehistorioitsija ja maisemantutkija.
Häyrynen on toiminut vuosina 2001–2005 ja edelleen vuodesta 2007 maisemantutkimuksen professorina Turun yliopiston humanistisen tiedekunnan Kulttuurituotannon ja maisemantutkimuksen koulutusohjelmassa Porin yliopistokeskuksessa Porissa työskenneltyään sitä ennen muun muassa Museovirastossa, Teknillisessä korkeakoulussa ja Suomen akatemiassa.
Häyrysen erikoistumisaloja tutkijana ovat suomalaisten kaupunkipuistojen ja suomalaiskansallisen maisemakuvauksen historia, historiallisten puistojen ja puutarhojen suojelu ja hoito sekä maiseman inventointi ja dokumentointi. Hänen väitöskirjatutkimuksensa vuodelta 1995 käsitteli Helsingin kaupunkipuistoja ja puistopolitiikkaa 1880-luvulta 1930-luvulle. Sittemmin hän on julkaisuissaan käsitellyt muun muassa Suomen puutarhataiteen historiaa ja Suomen kansallisen maisemakuvaston rakentumista.
Heikki Siikonen

Heikki Lauri Siikonen (5. tammikuuta 1890 Kangasala  – 3. joulukuuta 1973 Hyvinkää) oli talousneuvos ja rakennusmestari, jonka toimisto suunnitteli runsaasti rakennuksia ja laati tyyppipiirustuksia ja joka toimi opettajana sekä julkaisi useita rakennusalan tietokirjoja.

Henkilöhistoria

Heikki Lauri Siikosen vanhemmat olivat maanviljelijä, kirvesmies Heikki Siikonen ja Hanna Uotila ja puoliso vuodesta 1922 Annikki Nokkala (k. 1926). Siikonen kävi teollisuuskoulun 1911, toimi rakennuspiirtäjänä 1909–1918 ja Uudenmaan läänin maanviljelysseuran rakennustoimiston johtajana 1918–1925 sekä 1927–1928. Oma suunnittelutoimisto hänellä oli vuodesta 1928 Hyvinkäällä, missä hän oli myös rakennusopin opettaja vuodesta 1931. Siikosella oli useita alansa ja yhteiskunnallisia luottamustoimia. Hän muun muassa laati tiettävästi Suomen ensimmäiset työväentalojen tyyppipiirustukset, joiden mukaisesti rakennettiin useita työväentaloja.
Scaler

Juoni

12-vuotias poika nimeltä Bobby Jenkins sattumalta saa selville, että hänen naapurinsa aikoo valloittaa maailman mutantti liskoilla. Bootcamp (Bobbyn naapuri) saa Bobbyn kiinni ja vangitsee hänet. Bootcamp lukitsee Bobbyn laitteeseen, millä hänelle annetaan salama energiaa, mikä muuttaa Bobbyn alter-egokseen, Scaleriksi. Muutoksen jälkeen, Scaler meni portaalin läpi, mitä Bootcampin johtaja, Looger ei kyennyt hallitsemaan. Takaisin kotiin päästäkseen ja maailman pimeydeltä pelastaakseen, Bobby "Scaler" Jenkinsin täytyy matkustaa omituisen maailman läpi ja tuhota Looger.

Pelattavuus

Scaler pystyy muuttumaan viideksi erilaiseksi mutantti liskoksi, ja kaikilla on omat etunsa eri ympäristöissä. Eri alueilla hänelle annetaan haaste tappaa tietty määrä vihollisia, minkä ansiosta hän muuttuu erilaiseksi hahmoksi. Scaler voi muuttua vain kerran per alue.
Etelä-Ossetian autonominen alue

Etelä-Ossetian autonominen alue on Gruusian sosialistisen neuvostotasavallan kansankomissaarien keskuskomitean 29. huhtikuuta 1922 julkaiseman dekreetin perusteella muodostunut oblast, jonka päähallintopaikaksi määriteltiin Tskhinvali.
20. syyskuuta 1990 paikalliset viranomaiset julistivat autonomisen alueen Etelä-Ossetian sosialistiseksi tasavallaksi Neuvostoliiton rajojen sisällä, mitä Gruusian sosialistisen neuvostotasavallan hallitus ei hyväksynyt johtajansa Zviad Gamsahurdian johdolla, vaan julisti 11. joulukuuta 1990 Etelä-Ossetian autonomisen alueen lakkautetuksi.
Etelä-Ossetian sosialistisen tasavallan itsenäistyminen Gruusian sosialistisesta tasavallasta olisi voinut johtaa siihen, että se olisi anonut Sosialististen neuvostotasavaltojen liiton jäsenyyttä ja tulla tasa-arvoiseksi kaikkien muiden täysivaltaisten neuvostotasavaltojen kanssa.
Ilmajoen lukio

Historiaa

Ilmajoen lukio sai alkunsa 1924, kun perustettiin Ilmajoen keskikoulu. Lukioluokat perustettiin 1930. Yksityisen, kannatusyhdistyksen omistaman oppikoulun ensimmäinen rehtori oli Martti Stenius, joka hoiti virkaa 38 vuotta, kuolemaansa 1963 saakka. Hän opetti historiaa ja yhteiskuntaoppia, ja toi Ilmajoen yhteiskouluun Helsingin normaalilyseon mallin mukaisen itsehallintokokeilun, jossa luokat valitsevat keskuudestaan valvojat ja muut tarvittavat virkailijat. Tätä mallia, jota erilaisin muunnelmin sovellettiin noin 40 koulussa ympäri Suomen, toteutettiin Ilmajoella 1928–1939 jopa niin, että koulu julistettiin omaksi ”itsehallintotasavallakseen”.
Vuonna 1975 peruskoulun tulon myötä Ilmajoen yhteiskoulusta jäi jäljelle Ilmajoen lukio, joka alempien luokka-asteiden tavoin siirtyi kunnan ylläpidettäväksi. Kurssimuotoiseen lukioon Ilmajoella siirryttiin syksyllä 1982 ja luokattomaan lukioon 1990-luvun puolivälissä.
Vuosina 1964–1993 koulun rehtorina ja äidinkielenopettajana toimi Paavo Silvola, joka sai vuonna 1993 opetusneuvoksen arvon. Vuosina 1993–2018 rehtorina toimi fysiikan ja matematiikan lehtori Tapani Koskiniemi. Vuodesta 2018 lähtien rehtorina on toiminut Jouko Peltonen.
Jean-Baptiste Carrier

Jean-Baptiste Carrier (16. maaliskuuta 1756 Yolet – 16. joulukuuta 1794 Pariisi) oli ranskalainen vallankumouksellinen, joka muistetaan säälimättömistä toimistaan vastavallankumouksellisia kohtaan Nantesissa vuosien 1793–1794 terrorin aikana. Hän on kuuluisa etenkin hukuttamalla toimeenpannuista joukkoteloituksista.
Carrier oli maanviljelijän poika. Hänet nimitettiin vuonna 1785 paikalliseksi syyttäjäksi ja vuonna 1790 Aurillacin voutikunnan (bailliage) neuvokseksi. Hän toimi aktiivisesti paikallisessa jakobiini- ja kordelieeriklubissa, ja syksyllä 1792 hänet valittiin edustajaksi kansalliskonventtiin. Hän liittyi vuoripuolueen edustajaryhmään, äänesti Ludvig XVI:n kuolemantuomion puolesta ja tuki konventissa innokkaasti vallankumoustuomioistuimen perustamista sekä girondistien erottamista. Elokuussa 1793 Carrier lähetettiin kansalliskonventin komissaarina ensin Normandiaan ja sitten Rennesiin, kunnes hänet määrättiin 8. lokakuuta Nantesiin nujertamaan paikallisia Vendéen kapinan tukijoita.
Nantesissa Carrier sai huolehdittavikseen tuhansia vangeiksi jääneitä kapinallisia, joille ei riittänyt ruokaa, joten hän ryhtyi teloituttamaan vankeja. Aluksi teloituksia pantiin toimeen ampumalla tai giljotiinilla, mutta sitten hän keksi hukuttamisen. Marraskuun 1793 ja helmikuun 1794 välisenä aikana hän hukututti yli 2 000 ihmistä Loirejokeen. Joukossa oli muun muassa 94 pappia. Uhrit lastattiin aluksiin, joihin oli suunniteltu pohjassa avautuviin luukkuihin perustuva upotusmekanismi. Carrier käytti hukutuksista nimityksiä noyades, baignades ja déportations verticales (”pystysuorat karkotukset”). Kiistellyn tiedon mukaan hän olisi kehittänyt myös ”tasavaltalaiseksi avioliitoksi” (mariage républicain) kutsutun teloitustavan, jossa mies ja nainen hukutettiin toisiinsa sidottuina.
Kun tieto Carrier’n toiminnasta Nantesissa levisi Pariisiin, yhteishyvän valiokunnan johtohenkilö Maximilien Robespierre järjesti hänet 8. helmikuuta 1794 kutsutuksi takaisin pääkaupunkiin. Kenties suojellakseen itseään Carrier tuki Robespierren syrjäyttänyttä thermidorin vallankaappausta heinäkuussa 1794, mutta siitä seurannut vastareaktio terrorin aikaan koitui hänen tuhokseen. Carrier’ta pidettiin terrorin ruumiillistumana, joten hänet asetettiin 23. marraskuuta 1794 syytteeseen joukkomurhista yhdessä Nantesin vallankumouskomitean muiden jäsenten kanssa. Pariisin vallankumoustuomioistuin tuomitsi hänet kuolemaan ja hänet teloitettiin giljotiinilla 16. joulukuuta 1794.
Valkovatsakukastaja

Levinneisyys

Valkovatsakukastajaa tavataan Filippiineillä. Lajia on kuvattu yleiseksi, mutta sen kannankehitys on laskeva. Sen ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
RN Quarto

Valmistus

Insinöörikomentajakapteeni Giulio Trucconen suunnittelema alus tilattiin Venetsian laivastontelakalta. Sen köli laskettiin 14. marraskuuta 1909 ja alus laskettiin vesille 19. elokuuta 1911. Alus liitettiin laivastoon 31. maaliskuuta 1913.

Palvelus

Italian liityttyä ensimmäiseen maailmansotaan 1915 Quarto oli sijoitettuna kahden Nino Bixio -luokan risteilijän kanssa Brindisiin. Alus vältti pienen syväyksensä vuoksi joitakin kertoja sukellusveneiden laukaisemat torpedot, kun sukellusveneiden päälliköt arvioivat aluksen keula-aallosta aluksen nopeuden väärin.
Alukselle asennettiin 1926–1927 M18 AR -tiedustelulentokone ja vuonna 1936 kolme 76 millimetrin tykkiä korvattiin 13,2 millimetrin konekivääreillä. Aluksella tapahtui kattilaräjähdys elokuussa 1938. Alus luokiteltiin 5. syyskuuta risteilijäksi ja se poistettiin alusluettelosta 5. tammikuuta 1939. Se hinattiin La Speciasta Livornoon, jossa alusta käytettiin koealuksena. Alus upposi maalilaivana marraskuussa 1940.
Jean-Claude Brialy

Jean-Claude Brialy (30. maaliskuuta 1933, Aumale, (nyk. Sour El-Ghozlane), Algeria – 30. toukokuuta 2007, Pariisi, Ranska ) oli ranskalainen näyttelijä, ohjaaja ja julkisuuden henkilö, joka loi uransa elokuvan parissa. Hänestä tuli tähti 1950-luvun lopulla, jolloin hän oli Ranskan uuden aallon elokuvan ahkerimpia näyttelijöitä. Uuden aallon ohjaajista hänen työtovereitaan olivat Claude Chabrol, Éric Rohmer, Jean-Luc Godard, Louis Malle, François Truffaut, Agnès Varda ja Jacques Rozier. Hän filmasi myös Roger Vadimin, Claude Lelouch'n ja Luis Buñuelin kanssa. Brialy ohjasi itsekin useita elokuvia, joista muistetaan muun muassa Églantine (1971).
Brialy kuoli syöpään.
Hän oli Prytanée National Militairen entinen oppilas.
Jan Sinivaara

Jan Sinivaara (s. 1960) on suomalaissyntyinen vuorikiipeilijä. Hän saavutti ensimmäisenä ulkomaalaisena Mount Everestin huipun Himalajan marathonina tunnettua reittiä Nepalin puolelta 13. toukokuuta 2011. Reitti edellyttää 42 kilometrin yhtäjaksoista lähestymistä Namtse Bazar (3440 m)  - Gorak Shep - Base Camp eli perusleiriin 5400 m korkeuteen ja kiipeämisen jatkamista perusleiristä huipulle saakka. Vuonna 2012 Sinivaara kiipesi Everestin pohjoisreitin, North Col, Tiibetin puolelta kiinalaisessa retkikunnassa. 2013 retkikunnan tavoitteena oli Everestin kaksoisnousu eli kiipeäminen eteläpuolelta, Nepal, huipun kautta alas pohjoispuolen, Tibet, perusleiriin ja takaisin. Kiipeäminen jouduttiin kuitenkin keskeyttämään jo eteläpuolella kahden retkikuntaan kuuluneen Sherpan onnettomuuksien vuoksi.
Jan Sinivaaran muut kirjatut Himalajan huiput ovat
Makalu,
Lhotse,
Lakpa Ri,
Cho Oyu,
Gongga Shan,
Minya Konka,
Changtse,
Gyala Peri,
Khartaphu,
Kangchenjunga,
Kala Pattar,
Island Peak,
Pumori.
Vjatšeslav Bulanov

Vjatšeslav Bulanov (s. 3. syyskuuta 1970 Moskova, Venäjä) on venäläinen jääkiekkotuomari. Hän on tuomarina KHL-liigassa.

Ura

Bulanov oli tuomarina Vancouverin olympiakisoissa ja neljissä MM-kisoissa, mm. MM-kisoissa 2014
Fajita

Fajita [faˈhiːta] on lämmin tex-mex-ateria, joka tarjoillaan vehnä- tai maissitortillan kanssa. Fajita täytetään esim. lihasuikaleilla, kasviksilla, taco- tai salsakastikkeilla, ranskankermalla, jalapeñochileillä, juustoraasteella.