google/wiki40b huggingface dataset:
Väinö Tiihonen

Väinö Tiihonen (28. marraskuuta 1912 Helsinki – 27. heinäkuuta 1957 Kuopio) oli suomalainen mäkihyppääjä. Hänet tunnettiin lempinimellä "Puijon Peipponen".
Tiihonen sijoittui mäkihypyssä yhdeksänneksi Garmisch-Partenkirchenin olympialaisissa 1936 ja Lahden MM-kilpailuissa 1938. Hän saavutti SM-hopeaa vuonna 1933 ja sijoittui Salpausselän Kisoissa neljänneksi vuonna 1934 .
Tiihonen oli mäkihyppyuransa aikana yksi Suomen menestyksekkäimmistä mäkihyppääjistä, joka voitti lukuisia kansallisia ja kansainvälisiä kilpailuja. Tiihosen kunniataulu pelkästään Puijolta on huomattava, mm. Puijon kansainvälisten kilpailujen voitot vuosina 1931, 1932, 1936 ja 1938. Väinö Tiihonen oli edistyksellinen mäkimies, joka kokeili rohkeasti erilaisia hyppytyylejä. Erityisesti Tiihonen oli tunnettu rohkeudesta viedä hyppyjä pitkälle ja saattaa ne kauniisti alas.
Vasta 16-vuotiaana Väinö Tiihonen suoritti 27. tammikuuta 1929 Puijon uuden hyppyrimäen avaushypyn. Samalla Tiihosesta tuli nuorin yleisen sarjan kilpailun voittaja. Kaksikymmentä vuotta myöhemmin Puijolle valmistui 90 metrin normaalimäki (valmistumisaikaan suurmäki). Väinö Tiihonen "Puijon peipponen" sai kunnian suorittaa myös tämän mäen avaushypyn 20. maaliskuuta 1949.
Väinö Tiihosen pojanpoika on rap-artisti Cheek (Jare Tiihonen).
Kortinpelaajat

Kortinpelaajat on suomalaisen taiteilijan Helge Dahlmanin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1961. Maalauksen koko on 49,5 × 65,5 cm, ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelmaan.
Kortinpelaajat on Dahlmanin kolorialistisia maalauksia, jonka hän toteutti pastellisävyin. Maalauksessa nainen ja tyttö ovat pitkän pöydän ääressä uppoutuneet kortinpeluutunnelmiin. Tunnelmassa on samaan aikaan leikkisyyttä ja totisuutta, mihin punaiset hedelmät pöydällä olevassa korissa viittaavat.
Koreanjindonkoira

Ulkonäkö

Koreanjindonkoira on keskikokoinen pystykorva. Sillä on vinot silmät ja joko sirppimäinen tai kippura häntä. Karvapeite on väriltään valkoinen, kellanruskea, sudenharmaa, brindle eli juovikas, musta tai musta ruskein merkein. Uroksen ihannesäkäkorkeus on 53–54 cm ja nartun 48–49 cm.

Luonne ja käyttäytyminen

Koreanjindonkoira on hyvin vahvaluonteinen, omanarvontuntoinen ja valpas. Se on rohkea ja kiivas, mutta myös luontaisen siisti. Vaikka se on omistajaansa kohtaan uskollinen, vieraisiin se suhtautuu pidättyväisesti. Se on aggressiivinen vieraita koiria kohtaan ja puolustaa pelottomasti omaa reviiriään. Vahva suuntavaisto ja metsästysvietti tekevät siitä hyvän riistakoiran, vaikka Suomessa sitä ei olekaan käytetty metsästykseen.

Alkuperä

Koreanjindonkoiran arvellaan eläneen Koreassa Jindon saarella tuhansia vuosia. Koska saarelle on aiemmin ollut vaikea päästä, rotu on pysynyt melko puhtaana ja alkuperäisenä. Vuonna 1962 sille myönnettiin kansallisaarteen arvo.

Rotu Suomessa

Ensimmäiset koreanjindonkoirat on rekisteröity Suomessa vuonna 1999 ja näistä koirista on syntynyt yksi pentue vuonna 2001. Seuraavan kerran koreanjindonkoira on rekisteröity Suomessa vuonna 2016 milloin myös perustettiin rodulle yhdistys nimeltä Suomen Koreankoirat Ry. Yhdistys rekisteröitiin vuonna 2017.
David Schneider

Ura

Schneider pelasi kaudet 1998–2002 Yhdysvaltain yliopistosarjaa Princetonin yliopiston joukkueessa. Ammitalaisuransa hän aloitti ECHL-liigan Trenton Titansissa.
Rauman Lukko hankki Schneiderin kesken kauden 2002–2003 Trentonista, jossa oli tehnyt 26 ottelussa pisteet 5+11 . Raumalla Schneider pelasi vain yhdeksän peliä nivusvamman takia ja hän siirtyi seuraavaksi kaudeksi Turun Palloseuraan, jossa hän pelasi kaksi kautta , joista jälkimmäinen kausi jäi jälleen tyngäksi miehen kärsittyä aivotärähdyksen jälkioireista.
Turusta mies matkasi kaudeksi 2005–06 Hämeenlinnan Pallokerhoon, johon Schneider hankittiin isoon rooliin korvaamaan Vladimír Sičákia . Hämeenlinnassa miehestä kehittyi loistava kiekollinen puolustaja, ja oli yhdessä Jukka-Pekka Laamasen kanssa liigan pelätyimpiä siniviivapelotteita. Schneiderille kertyi 51 ottelussa tehot 8+18 ja pudotuspeleissä 1+3. Heti ensimmäisellä HPK-kaudellaan Schneider sai juhlia Suomen mestaruutta. Toisella kaudella HPK:ssa Schneider jatkoi hyviä otteitaan. Tällä kertaa joukkueen kausi päättyi pronssimitaliin.
Kesällä 2007 Schneider allekirjoitti NHL-seura Tampa Bay Lightningin kanssa vuoden sopimuksen . Schneider pelasi koko kauden Tampa Bayn farmijoukkueessa Norfolk Admiralsissa AHL-liigassa. Kaudeksi 2008–2009 Schneider teki ns. artistisopimuksen Ruotsin Elitserienissa pelanneen Djurgårdenin kanssa. Alkukauden hän pelasi kuukauden sopimuksella SM-liigan Tapparassa ennen siirtymistään Djurgårdeniin lokakuussa. Kauden 2009–2010 Schneider pelasi Sveitsin liigan HC Ambrì-Piottassa, minkä jälkeen hän lopetti uransa.
Kuremaa järv

Maantietoa

Järven pinta-ala on 400 ha (hehtaaria) ja se on 4,3 kilometriä pitkä ja 1,3 kilometriä leveä. Rannan tuntumassa sijaitsee vain yksi saari, jonka pinta-ala on 0,08 ha. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 83,0 m meren pinnan yläpuolella. Järveen laskee runsaasti pelto- ja metsäojia, joista huomattavimmat ovat Toovere kraavi ja Tammemetsa kraavi. Sen laskujoki on Amme jõgi, joka lähtee järven kaakkoispäästä ja virtaa parin kilometrin päässä Palamusen taajaman läpi. Amme jõgi laskee lopulta Kaiavere järveen. Kuremaa järven valuma-alueen laajuus on 25,4 km² (neliökilometriä).
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 5,9 metriä ja suurin syvyys 13,8 metriä. Järven tilavuudeksi on arvioitu 0,0234 km³ (kuutiokilometriä) eli 23,4 miljoonaa m³. Järven rantaviivan pituus on 11,3 kilometriä, jostapuolet on metsää ja loput peltojen rantoja. Rannat ovat pääsääntönä kovapohjaisia ja enimmäkseen hiekkaa. Järven syvänteessä on mutakohja.

Järven luokittelu ja ekologia

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (viroksi Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu (viroksi keskmise karedusega kihistunud veega järv) säännöllisesti.
Järvi luokitellaan limnologisesti saman aikaisesti sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (viroksi kalgiveeline eutroofne tai kalgiveeline rohketoiteline, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat.

Luotoarvot

Järvi melko kalaisia. Sen runsaimat kalalajit ovat lahna, ahven ja särki, mutta yleisiä ovat myös salakka, allikkosalakka ja hauki. Saaliiksi on saatu myös vähäisissä määrin kiiski, kivisimppu, ankerias, made, sorva ja kolmipiikki. Järveen on istutettu Peipsin siika, muikku, kuha, karppi, peledsiika, kuore ja ruutana. Alueella elää jokirapu sekä silmällä pidettävä vesisiippa.

Historiaa

Vuonna 1870 suoritettiin järvenlasku, jolloin vedenpinta aleni noin metrin ja vuonna 1963 laskettiin sitä vielä puoli metriä.
Mary Wortley Montagu

Lady Mary Wortley Montagu (o.s. Pierrepoint) (26. toukokuuta 1689 Lontoo, Englanti – 21. elokuuta 1762 Lontoo, Englanti) oli englantilainen aatelinen, näytelmäkirjailija ja runoilija. Hän oli Kingston-upon-Hullin herttuan Evelyn Pierrepointin ja Lady Mary Fieldingin tytär.
Mary Pierrepoint avioitui Edward Wortley Montagun kanssa elokuussa 1712. Vuonna 1713 heille syntyi poika, joka nimettiin isänsä mukaan. Joulukuussa 1715 Mary Wortley Montagu sairastui isorokkoon, joka arpeutti hänen kasvojaan.
Edward Wortley Montagu nimitettiin suurlähettilääksi Turkkiin, ja he muuttivat Konstantinopoliin vuonna 1717. Seuraavana vuonna heille syntyi tytär Mary. Turkissa Mary Wortley Montagu tutustui paikalliseen terveydenhuoltoon ja rokotukseen isorokkoa vastaan. Hän myös rokotutti oman poikansa.
Mary Wortley Montagun palasi perheineen Englantiin vuonna 1718, ja he muuttivat Länsi-Lontoossa sijaitsevaan Twickenhamiin. Hän esitteli isorokkoa vastaan keksityn rokotteen englantilaisille lääkäreille ja auttoi rokotteen markkinoinnissa.
KNM Vidar (N52)

Palvelus

Alus muutettiin esikuntalaivaksi ja se oli MCMFORNORTHin komentoaluksena 2004 ja 2005. Alus myytiin 2006 Liettua laivastolle, joka nimesi sen Jotvingikseksi. Liettuan laivastossa alus palvelee komento- ja apualuksena.
Lounaanjuuriperhonen

Koko ja ulkonäkö

Koiraan tuntosarvet ovat selvästi kampamaiset, joskin juuriperhosten tapaan lyhyet. Siipien väri vaihtelee koiraiden oranssinruskeasta naaraiden harmaanruskeaan, mutta sävyssä on myös maantieteellistä eroavaisuutta. Etusiivessä on valkoinen, harmaareunainen kuvio, joka muodostuu siiven tyvestä sen takareunan keskivaiheille ulottuvasta juovasta, joka jatkuu lähes suoran kulman tehden edelleen siiven etureunan kärkeen. Siiven etureunassa on harmaa, valkoreunainen kolmio. Takasiivet ovat yksivärisesti etusiipien väriset, ulkoreunastaan vaaleammat. Siipiväli vahtelee koiraalla 26–40 mm kun naarailla se on ainakin 30–50 mm.

Levinneisyys ja lentoaika

Lounaanjuuriperhosta tavataan suurimmassa osassa Eurooppaa ja idässä levinneisyys jatkuu Keski-Aasiaan. Suomessa lajin levinneisyys on kaksiosainen. Sitä tavataan Ahvenanmaalla ja Lounais-Suomessa. Lisäksi vuodesta 2006 alkaen lajia on tavattu myös Etelä-Savossa. Näiden alueiden ulkopuolelta laji puuttuu toistaiseksi kokonaan. Perhoset lentävät yhtenä, lyhyenä sukupolvena heinäkuun puolivälistä elokuun puoleen väliin.

Elinympäristö ja elintavat

Lounaanjuuriperhonen elää lämpimillä ja aurinkoisilla paikoilla, niityillä, metsänreunuksilla ja puutarhoissa. Perhoset lentävät hämärän laskeuduttu ja tulevat hyvin valolle. Naaras oleskelee kasvillisuuden joukossa ja houkuttelee feromoneillaan koiraita, jotka lentävät naaraita etsien jonkin aikaa hämärän laskeutumisen jälkeen. Parittelu kestää muutamia tunteja. Naaras aloittaa munimisen parittelua seuraavana iltana ja voi tuottaa jopa 2000 munaa, jotka se pudottaa maahan kasveilla istuen. Toukka elää maan alla syöden kasvien juuria ja talvehtii. Ennen perhosen kuoriutumista kotelosta, kotelo nousee osittain maanpinnan yläpuolelle.

Ravintokasvi

Toukka syö monien erilaisten ruohovartisten kasvien juuria.
Pietarin viimeiset päivät

Juoni

Köyhälle maalaistalon perheelle käy ylivoimaiseksi ruokkia kaikkia lapsia, joten vanhin poika lähtee etsimään työtä Pietarista. Lebedevin tehtaalla on lakko käynnissä, ja nuorimies liittyy lakkoon työn toivossa. Kun viranomaiset tulevat kyselemään lakkolaisista, nuorukainen paljastaa kaiken ja lakkojohtajat pidätetään.
Nuorukainen huomaa toimineensa väärin ja menee poliisiasemalla puhuakseen lakkojohtajat vapaaksi. Poliisiasemalla syntyy kuitenkin tappelu, ja poika pidätetään ja laitetaan selliin. Seuraavana yönä saapuu tieto, että Venäjä on liittynyt ensimmäiseen maailmansotaan. Nuorukainen lähetetään rintamalle, ja siellä hän päätyy kuraisiin juoksuhautoihin. Nuorukaisessa alkaa kyteä viha sekä olemassa olevaa systeemiä että ylempiarvoisia upseereita kohtaan. Hän tempautuu mukaan tapahtumiin, joiden seurauksensa käynnistyy vallankumous ja syntyy Neuvostoliitto.
(89959) 2002 NT7

(89959) 2002 NT₇ on LINEAR-projektin heinäkuussa 2002 havaitsema Maan lähelle tuleva asteroidi. Tutkijat ilmoittivat 1. helmikuuta 2019 sattuvan törmäyksen olevan mahdollinen, joskin äärimmäisen epätodennäköinen. Minimaaliseen uhkaan kuitenkin vaikuttavat asteroidin tiellä olevat ratamuutokset.
Manuel Ponce

Manuel María Ponce (8. joulukuuta 1882 Fresnillo – 24. huhtikuuta 1948 México) oli meksikolainen säveltäjä. Hänen ensimmäinen tyylisuuntauksensa sai vaikutteita ensisijaisesti Moritz Moszkowskin ja Cécile Chaminaden salonkimusiikista. Tätä tyyliä edustavat lukuisat kevyet pianosävellykset ja laulut. Opiskeltuaan Paul Dukasin johdolla Ponce kehitti tyylin, joka yhdisteli ranskalaista impressionismia ja uusklassisia kontrapunktisia tekniikoita. Laulujen ja varhaisten pianoteosten lisäksi Poncen tuotantoon lukeutuu pianokonsertto, sinfonisia teoksia, Concierto del sur kitaralle ja orkesterille, kamarimusiikkia, kaksi pianosonaattia ja runsaasti kitaramusiikkia.
Sävellystyön ohella Ponce toimi pianistina, urkurina, pedagogina ja musiikkikriitikkona. Hän työskenteli Meksikon kansallisessa musiikkikonservatoriossa ja toimi vuosina 1917–1919 Kansallisen sinfoniaorkesterin kapellimestarina. Vuonna 1925 Ponce muutti Pariisiin; hän palasi vuonna 1933 Meksikoon suoritettuaan tätä ennen opintonsa Dukasin johdolla.
Uzbekistanin lippu

Uzbekistanin lippu on Uzbekistanin tunnus vaakunan ja kansallislaulun ohella. Se otettiin käyttöön maan itsenäistymisen jälkeen, 18. marraskuuta 1991 ja sen mittasuhteet ovat 1:2. Nykyinen lippu on sini-valko-vihreä trikolori, lisäksi valkoisen kentän ylä- ja alareunassa on kapea punainen raita, raidat kuvaavat ihmisten elinvoimaa. Lipun yläkulmassa on valkoinen puolikuu ja kaksitoista viisisakaraista tähteä kolmessa rivissä. Jokainen tähti symboloi yhtä kuukautta vuodessa, kun taas kasvava kuunsirppi kuvaa uutta tasavaltaa. Sininen väri kuvaa vettä ja taivasta, valkoinen rauhaa, ja vihreä hedelmällisyyttä. Puolikuu lipussa selitetään mieluummin kasvun kuin uskonnon symboliksi, vaikka suurin osa uzbekistanilaisista on muslimeja.
Kliper

Kehitystyö

Elokuussa 2005 on ilmoitettu, että Venäjä toteuttaa Kliper-sukkulan miehittämättömän koelennon vuonna 2011 ja miehitetty lento seuraa vuonna 2012. Kliper oli esillä MAKS-ilmailunäyttelyssä Moskovassa elokuussa 2005.
14.3.2006 julkaistun tiedonannon mukaan Kliperin suunnittelu on valmistunut ja aluksen tekninen malli esiteltiin medialle. Energija-yhtiön johtajan Nikolai Sevastjanovin mukaan Kliper olisi käytössä vuonna 2015. Sittemmin kehitystyö on lopetettu.

Yhteistyö ESAn kanssa

ESA on neuvotellut Venäjän avaruusjärjestön kanssa 2000-luvulla Kliperin toteuttamisesta yhdessä, mutta 6.12.2005 ESAn rahoituksesta päättäneet ministerit eivät antaneet kyseiseen ohjelmaan riittävää rahoitusta.

Kliperin mahdollisia ongelmia

Kliperin suurin rasite on se, että itse se ei kykene kuin nousemaan matalalle, 200 km korkealle, kiertoradalle ja palaamaan sieltä takaisin. Kun Kliper laukaistaan avaruuteen, on avaruudessa oltava avaruushinaaja Parom, joka nostaa sen korkeammalle radalle ISS-avaruusasemelle (noin 400 km:n korkeudessa).
Kahden aluksen telakoitumisen - NASAn kohdalla miehistön ohjaamien telakoitumisten ja Neuvostoliiton aikana automaattisen telakoitijärjestelmän yrityksiä - epäonnistumisesta tiedetään 45 vuoden ajalta muutamia tapauksia, joissa mieistön siirtyminen aluksesta toiseen on estynyt ja varsinainen missio on jäänyt toteuttamatta. Vakavimmissa vikaskenaarioissa on arveltu, että Parom saattaa törmätä Kliperiin vaurioittaen sen lämpösuojaa, joka estää paluun maahan, tai tuhoten sen täysin tappaen miehistön (voimakas törmäys tai räjähdys). Jos Kliper vaurioituu lievästi eikä pelastusalus ehdi paikalle kolmen päivän sisään, Kliperin on hapen, ajoaineen jne. resurssien loppumisen takia palattava takaisin maahan ja miehistön lentotehtävä epäonnistuu. Jos Parom ei onnistu telakoitumaan uudelleen Kliperiin, miehistöltä saattaa loppua happi. Näin Kliper vaatisi varojärjestelmiä kuten Sukkula on vaatinut ISS-lennoilleen varajärjestelmäkseen Sojuz-avaruuskapselin.
Leninsk-Kuznetski

Leninsk-Kuznetski (ven. Ле́нинск-Кузне́цкий) on kaupunki Kemerovon alueella Venäjällä. Se sijaitsee Kuznetskin kattilalaaksossa Obin sivujoen Injan varrella 131 kilometriä Kemerovosta etelään. Kaupungin kautta kulkee Siperian radalta haarautuva sivurata. Asukkaita on 105 400 (vuonna 2008).
1800-luvun lopulla seudulle syntyi Koltšuginon kaivostaajama. Vuonna 1922 se sai nimen Lenino, ja vuonna 1925 siitä tuli Leninsk-Kuznetskin kaupunki. Tärkein teollisuudenala on kivihiilen tuotanto. Kaupungissa on myös koneenrakennus-, kemian, rakennustarvike- ja elintarviketeollisuutta.
Lari Pesonen

Lari Pesonen (s. 28. tammikuuta 1995 Juuka) on suomalainen skeet-ampuja. Seuratasolla hän edustaa Ilomantsin Erämiehiä.
Pesonen aloitti ammunnan vuonna 2010 metsästyskortin hankkimisen yhteydessä ja ammuskeltuaan kiekkoja isänsä kanssa. Vuonna 2015 Pesonen ampui Saksassa alle 20-vuotiaiden Suomen ennätyksen 119 kiekkoa. Samana vuonna hän sijoittui Suomen joukkueessa poikien MM-kilpailuissa hopealle. Pesonen on voittanut mitaleita myös opiskelijoiden MM-kilpailuista.
Vuonna 2019 Pesonen valittiin maajoukkueeseen. Toukokuussa hän ampui Suomelle maapaikan Tokion kesäolympialaisiin 2020 sijoituttuaan viidenneksi Changwonin maailmancup-osakilpailussa, johon hän oli saanut matkarahat kavereidensa kerättyä kolehdin. Skeetin maapaikka oli Suomelle ensimmäinen 16 vuoteen.
Pesonen opiskeli Joensuun yliopistossa matematiikkaa kolmen vuoden ajan mutta vaihtoi ammunnan harjoittamisen vuoksi opintonsa Helsinkiin ja maanmittausinsinööriopintoihin.
Laodamas

Laodamas oli kreikkalaisessa mytologiassa Eteokleen poika ja Theban kuningas.

Laodamaksen valtaan nousu

Eteokleen, Laodamaksen isän, hallitessa Thebaa hyökkäsivät seitsemän sotapäällikköä häntä vastaan. Tapahtumat olivat saaneet alkunsa Eteokleen veljensä Polyneikeen kanssa tekemästä sopimuksesta, jonka mukaan he hallitsisivat vuorovuosin, mutta Eteokles oli rikkonut sopimuksen kieltäytymällä astumasta alas valtaistuimelta. Tällöin Polyneikes oli kerännyt ystäviään kokoon ja sopinut heidän kanssaan nostavansa itsensä valtaistuimelle voimatoimin. Eteokles onnistui kuitenkin torjumaan hyökkääjät, ja taistelu huipentui kaksinkamppailuun veljesten välillä, jossa he surmasivat toisensa. Tällöin Laodamas oli kuitenkin niin nuori, että Kreon tuli hänelle sijaishallitsijaksi. Lykos kuitenkin murhasi tämän saadakseen valtaistuimen itselleen, mutta Herakleen surmattua Lykoksen pääsi Laodamas lopulta hallitsemaan Thebaa.

Epigonien taistelu

Laodamaksen hallinnon aikana alkoi uusi sotaretki Thebaa vastaan; epigonit, alkuperäisten hyökkääjien jälkeläiset, hyökkäsivät kostaakseen isiensä kohtalon. Nämä hävittivät ensin kyliä Theban ympärillä, jolloin Laodamas asettui heitä vastaan Glisas-joen luona taistellakseen. Laodamas onnistui tappamaan Aigialeuksen, Adrastoksen pojan, mutta Laodamaksen itsensä surmasi Alkmaion. Toisen version mukaan hän pelastautui thebalaisjoukon kanssa Illyriaan. Tietäjä Teiresias kehotti lähettämään sanansaattajan vihollisten luo ja pakenemaan sillä aikaa. Niin kaupunki jäi argoslaisten käsiin, ja thebalaiset pakenivat Enkheleernien, Kadmokseesta polveutuvan ruhtinassuvun, luo Illyriaan.
Valkokurkkupriinia

Levinneisyys

Valkokurkkupriiniaa tavataan Angolassa, Burundissa, Kamerunissa, Keski-Afrikan tasavallassa, Kongossa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Päiväntasaajan Guineassa, Keniassa, Nigeriassa, Sudanissa, Etelä-Sudanissa, Tansaniassa, Ugandassa ja Sambiasa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
P-Klooritolueeni

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa p-klooritolueeni on väritöntä ja herkkäliikkeistä nestettä. Yhdiste liukenee vain pieninä määrinä veteen ja paremmin useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, kloroformiin, tetrakloorimetaaniin ja bentseeniin. m-Klooritolueeni ärsyttää ihoa ja silmiä aiheuttaen punoitusta ja kipua.

Valmistus ja käyttö

p-Klooritolueenia valmistetaan tyypillisimmin klooraamalla tolueenia ja katalyyttinä käytetään zeoliitteja. Reaktiossa muodostuu p- ja o-isomeerien seos ja aproottiset liuottimet suosivat p-isomeerin muodostumista. Myös rauta(III)kloridin käyttäminen klooraavana reagenssina suosii p-isomeerin muodostumista. o- ja p-Klooritolueenit erotetaan toisistaan tislaamalla.
p-Klooritolueenia voidaan käyttää muiden klooritolueeni-isomeerien tapaan liuottimena. Lisäksi siitä valmistetaan väriaineita, väri- ja lääkeaineiden sekä hyönteis- ja rikkaruohomyrkkyjen valmistuksessa tarvittavia kemikaaleja kuten p-klooribentsotrikloridia ja p-klooribentsotrifluoridia, diklooritolueeneja, kloorinitrotolueeneja ja polyketonipolymeerejä.
Stepan Suhorenko

Kenraaliluutnantti Stepan Nikolajevitš Suhorenko (s. 27. tammikuuta 1957 Zduditši, Svetlogorskin piiri, Gomelin alue, Valko-Venäjän SNT) oli Valko-Venäjän turvallisuuspalvelun KGB:n johtaja. Hän on opiskellut Valko-Venäjän teknologisessa instituutissa, mistä hän valmistui vuonna 1980, ja työskennellyt Neuvostoliiton KGB:n palveluksessa 1980-luvulta puolivälistä lähtien.
Wikileaksin mukaan vuonna 2007 Suhorenko joutui erimielisyyksiin presidentti Lukasehenkon kanssa, ja menetti hänet siirrettiin toisiin tehtäviin.
Vuonna 2009 hän kuitenkin puhui lehdistölle jälleen KGB:n johtajan roolissa.
Changeling – vaihdokas

Juoni

Changeling sijoittuu vuoden 1928 Los Angelesiin. Lauantaiaamuna Christine Collins (Angelina Jolie) hyvästeli Walter-poikansa ja lähti töihin. Palattuaan kotiin hän huomasi pojan kadonneen. Seuraa tulokseton etsintä ja kuukausia myöhemmin itseään Walteriksi väittävä poika palautetaan kotiin. Christine ei kuitenkaan tunnista poikaa omakseen. Poliisien, toimittajien ja omien ristiriitaisten tunteittensa pökerryttämä Christine antaa pojan kuitenkin jäädä yhdeksi yöksi. Harhaiseksi ja sopimattomaksi solvattuna hän löytää liittolaisen papista nimeltä Gustav Briegleb (John Malkovich).
HMS Cowslip (K196)

Palvelus

Aluksen muutostyöt kauppalaivaksi peruutettiin vuonna 1948 ja se romutettiin huhtikuussa 1949.
Sven Dufva

Sven Dufva (Otto Mannisen suomennoksessa Sven Tuuva) on J. L. Runebergin kirjoittamien Vänrikki Stoolin tarinoiden ensimmäisessä kokoelmassa oleva runo, joka kertoo samannimisestä Suomen sotaan osallistuvasta sotilaasta. Runo kuuluu kirjan tunnetuimpiin ja suosituimpiin. 
Sven Dufva on yksinkertainen, mutta urhea sotamies, joka kuolee sankarina pysäytettyään ylivoimaisen vihollisen hyökkäyksen taistelussa, jonka on katsottu kuvaavan Koljonvirran taistelua. Runossa esiintyy myös kenraali Johan August Sandels.
Runeberg lienee kirjoittanut runon Vänrikki Stoolin tarinoiden tekemisen varhaisessa vaiheessa talvella tai keväällä 1846, samoihin aikoihin useiden muiden ensimmäisen osan avainrunojen kanssa, sillä sen luonnoksia oli samoilla paperiarkeilla kuin Otto von Fieandt, Viapori ja Maamme -runojen. Runo julkaistiin ensi kerran jo marraskuussa 1846 Necken-kalenterissa, kaksi vuotta ennen runokokoelman lopullista ilmestymistä.

Mahdolliset esikuvat

Oskar Rancken väitti vuonna 1864 julkaisemassaan kirjassa Fänrik Ståls hjeltar, että Sven Dufvalla olisi ollut todellinen esikuva, Koljonvirran taisteluun osallistunut ruotusotamies Johan Zacharias Bång (1782–1845). Tämä uskomus vakiintui sittemmin pitkäksi aikaa. Bång syntyi Lohjan seurakunnassa 19. huhtikuuta 1782 ja palveli sotilaana Korsholms skarppskytte batallion -joukkueessa. Hän selvisi hengissä Koljonvirran taistelusta ja sai siitä kunniamitalin. Myöhemmin hän sai toisenkin kunniamitalin. 
Sodan jälkeen Bång asettui Pohjois-Ruotsiin ja siirtyi siviiliin. Hän toimi ensin pitäjänsuutarina Lyckselessä ja uudistalollisena Fjällbobergissä, jossa myös kuoli. Bångin sotamuistot kirjattiin muistiin hänen poikansa välityksellä kahdestikin. Hän kertoi olleensa Koljonvirran taistelun sankari ja tyhjentäneen sillan kolmesti venäläisistä kartesseilla. Vuonna 1908 Sandelsin pojanpoika, kenraali Gustaf Sandels pystytti Bångin haudalle Lyckseleen muistomerkin, jossa Bångin annetaan ymmärtää olevan ”todellinen” Sven Dufva.
Myöhemmin tutkijat ovat kuitenkin kyseenalaistaneet sen, oliko Dufvalla todellista esikuvaa tai kertooko runo ylipäätään Koljonvirran taistelusta. Lisäksi Rancken ilmeisesti sekoitti sotamies Bångin toiseen samannimiseen henkilöön. Runebergin innoittajana on arveltu olleen todennäköisemmin Liviuksen kuvaus myyttisestä roomalaisesta sotasankarista Horatius Cocleesta, joka vuonna 507 eaa. käydyssä sodassa pidätteli yksinään Tiber-joen ylittävällä sillalla kokonaista etruskiarmeijaa.

Elokuvissa

Runon pohjalta on tehty vuonna 1958 Edvin Laineen ohjaama ja Väinö Linnan käsikirjoittama elokuva Sven Tuuva, joka syntyi samojen tekijöiden Tuntemattoman sotilaan menestyksen vanavedessä. Päähenkilö Sven Tuuvaa näytteli Veikko Sinisalo. Elokuvan ruotsinkielinen nimi on tuntemattomasta syystä Sven Duva eikä Sven Dufva. Vuonna 1926 Ruotsissa tehdyssä kaksiosaisessa mykkäelokuvassa Vänrikki Stoolin tarinat Dufvaa näytteli suomalainen Axel Slangus.
Matti Kassilan vuonna 1968 ohjaaman elokuvan Äl' yli päästä perhanaa nimi on otettu Sven Dufva -runosta, jossa se on eräs Sandelsin repliikki. Elokuvassa kuvataan humoristisesti Koljonvirran taistelua, mutta Dufvan hahmo ei esiinny siinä.