google/wiki40b huggingface dataset:
Li Qingzhao

Elämäkerta

Li Qingzhao syntyi Jinanin kaupungissa Shandongin maakunnassa vuonna 1083. Hänen perheensä kuului tuolloin hallinneen pohjoisen Song-dynastian yläluokkaan ja Li sai mainetta runoilijana ja kalligrafikkona todennäköisesti jo ennen mentyään naimisiin keisarillisen virkakoneiston ministerin poika Zhao Mingchengin kanssa 17-vuotiaana. Pari oli kiinnostunut samoista aiheista ja keräili esimerkiksi taidetta ja kirjoja. Pariskunnan kirjastoon kuului kattava kokoelma Song-dynastian aikaista kirjallisuutta ja pari kirjoitteli myös runoja toisilleen. Onnellinen elämä heijastui myös Lin runoihin, joista tältä ajalta on kuitenkin säilynyt nykypäivään vain muutama.
Lin elämä muuttui oleellisesti vuonna 1127, jolloin džurtšenit valtasivat Bianliangin eli nykyisen Kaifengin vangiten Song-dynastian hallitsija Qinzongin, joka karkotettiin Mantšurian pohjoisosiin. Lin ja hänen mihensä kotitalo poltettiin ja he menettivät muun muassa keräämänsä kirjallisuuden. Pari pakeni Nanjingiin ja Zhao Mingcheng kuoli vuonna 1129. Ankeus ja toivottomuus heijastuivat Lin tuona aikana kirjoittamiin runoihin. Džurtšenit perustama Jin-dynastia erotti tehtävistään kaikki edellisen dynastian virkamiehet ja osana vanhaa yläluokkaa Lin taloudellinen asema heikkeni. Vuoteen 1132 mennessä Li asui siirtyen paikasta toiseen vuokralla. Lin oli onnistunut säilyttää vain osa miehensä ja itsensä kirjoittamista runoista valtaosan päätyessä muiden käsiin hänen matkustellessaan ympäriinsä. Vaikeuksista huolimatta Li julkaisi vielä omaamansa kirjoitukset useamman osan käsittäneenä teoksena Jin shi lu, jonka viimeinen osa koostui Lin avioaikojensa muistelmista. Jotkin tiedot viittaavat siihen, että Li meni vielä viimeisinä vuosinaan uudelleen naimisiin, mutta johtopäätös tästä on kiistanalainen. Li katoaa lopulta historiankirjoista. Viimeiset maininnat hänestä ovat Zhejiangin maakunnasta ja hän kuoli todennäköisesti vuoteen 1149 mennessä.
Elämänsä aikana Li julkaisi yhteensä seitsemän perinteistä (shi)) ja noin kuusi lyyristä (ci) runoteosta. Nykypäivään on kuitenkin säilynyt vain sata Lin runoa, joita luetaan edelleen laajalti. Häntä pidetään Kiinan merkittävimpänä naisrunoilijana.
Väinö Paasikangas

Kaarlo Väinö Paasikangas (sukunimi aik. Mohell; 8. syyskuuta 1884  Mouhijärvi – 17. huhtikuuta 1932 Oulu) oli suomalainen toimittaja ja runoilija.
Paasikangas valmistui Tampereen kauppakoulusta vuonna 1906 ja meni töihin Aamulehteen. Hän oli tuolloin myös Suomalaisen puolueen piirisihteeri Hämeen läänin pohjoisessa vaalipiirissä. Paasikangas oli Raahen Sanomien päätoimittaja vuosina 1908–1916. Vuodesta 1917 hän työskenteli oululaisessa Kaiku-lehdessä, vuosina 1919–1923 sen päätoimittajana ja sen jälkeen toisena toimittajana. Hän oli muun muassa Oulun kokoomuksen ja Pohjois-Suomen Sanomalehtimiesyhdistyksen sihteeri. Hän osallistui sisällissotaan 1918 valkoisten riveissä.
Badge

Julkaisu

Kappale julkaistiin yhtyeen postuumisti ilmestyneellä albumilla Goodbye vuonna 1969. Kappale julkaistiin myös singlenä, jonka B-puolella oli kappale What a Bringdown.
Montclus (Gard)

Montclus on Ranskan kunta Occitanien alueella Gardin departementissa. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 194. Kunta kuuluu departementissaan Pont-Saint-Espritin kantoniin Nîmesin arrondissementissa. 
Montclus sijaitsee lähellä Cèze- ja Ardèche-jokien rotkolaaksoja, jotka ovat tunnettuja matkailukohteita. Montclus kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön Les Plus Beaux Villages de France. Siihen kuuluvat samasta departementista myös Aiguèze ja La Roque-sur-Cèze.
Fribourg

Väestö

Vuonna 2000 kaupungin asukkaista 64 prosenttia puhui äidinkielenään ranskaa, 21 prosenttia saksaa, 4 prosenttia italiaa ja loput 11 prosenttia muita kieliä, kuten albaniaa, serbiaa, espanjaa ja portugalia. Samana vuonna 69 prosenttia asukkaista ilmoitti uskonnokseen katolilaisuuden ja 9 prosenttia protestanttisuuden. 14 prosenttia tunnusti jotakin muuta uskontoa ja 8 prosenttia ei kuulunut mihinkään uskontokuntaan.
Kaupunki on virallisesti kaksikielinen, sen virallisia kieliä ovat ranska ja saksa. Kaupunki sijaitsee ranskankielisen ja saksankielisen Sveitsin rajalla. Se perustettiin 1100-luvulla, ja tuolloin saksa oli kaupungin pääkieli. Saksa oli kaupungin ainoa virallinen kieli vuoteen 1800 saakka, jolloin rinnalle astui ranska.

Liikenne

Moottoritie A12 Veveystä Berniin kulkee Fribourgin kautta. SBB:n rautatiet Lausannesta Berniin kulkee kaupungin kautta. Lisäksi Fribourgista haarautuu rautatie Payerneen ja Murteniin.
Julkista liikennettä kaupungissa ja lähialueilla hoitaa pääosin Transports publics fribourgeois -yhtiö.

Urheilu

Fribourg-Gottéron-jääkiekkojoukkue pelaa maan ylimmällä sarjatasolla National League A:ssa.
Elaine Stritch

Elaine Stritch (2. helmikuuta 1925 – 17. heinäkuuta 2014) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi sekä televisiossa, elokuvissa että teatterissa, ja eräs tunnetuimmista rooleista oli musikaalissa Company (1970).
Stritch syntyi katoliseen perheeseen Detroitissa, Michiganissa. Hän muutti vuonna 1972 Lontooseen, johon hän jäi mentyään 2. helmikuuta 1973 naimisiin näyttelijä John Bayn kanssa. Hän asui kuitenkin jälleen Yhdysvalloissa miehensä kuoltua syöpään vuonna 1982. 
Eräs elokuvaosa Stritchillä oli Woody Allenin Syyskuussa (1987). Stritch oli neljästi ehdolla Tony-palkinnon saajaksi, ja hänelle myönnettiin kolme Emmy-palkintoa vuosina 1993, 2004 ja 2007.
Now United

2017

Vuoden 2016 aikana Spice Girls -manageri Simon Fuller alkoi etsimään uusia laulajia uutta bändiään varten, joka koostuisi eri maista tulevista laulajista ja tanssijoista. Bändiin valittiin neljätoista nuorta, jotka kaikki edustivat eri kansallisuutta. Valinnat tehtiin erilaisten sosiaalisten medioiden välityksellä kuten Facebookin, Instagramin ja YouTuben.
Osmo Polvinen

Osmo Antero Juhani Polvinen (s. 15. toukokuuta 1946 Sotkamon Onnenahossa) on vasemmistoliittolainen poliitikko ja kansanedustaja 1991–1995. Sotkamon kunnanvaltuutettuna vuodesta 1972 toiminut Polvinen oli aiemmin näkyvä paikallinen vaikuttaja SKDL:ssä, jossa hän kuului puolueen pienviljelijäsiipeen. Sittemmin Polvinen vaikutti Kainuun maakuntavaltuuston varapuheenjohtajana.
Kansanedustajaksi Polvinen nousi vuoden 1991 vaaleissa puolueen pitkäaikaisen Kainuun ääniharavan Arvo Kemppaisen kuoltua yllättäen hieman ennen vaaleja. Polvisen äänimäärä ei aivan riittänyt jatkopaikkaan seuraavissa vaaleissa, vaan hän jäi niukasti puolueensa ensimmäiseksi varamieheksi Oulun vaalipiirissä.
Gretna FC

Gretna Football Club oli Skotlannin Gretnan kaupungista kotoisin oleva jalkapalloseura. Seura perustettiin 1946 ja se lakkautettiin 2008 vakavien talousvaikeuksien jälkeen.

Englannin alasarjoista Skotlantiin

Gretna FC:n perustivat toisesta maailmansodasta palanneet sotilaat vuonna 1946. Seura liittyi Englannin jalkapalloliiton alaiseen sarjaan seuraavana vuonna huolimatta siitä että Gretnan kaupunki sijaitsee Skotlannin puolella rajaa. Gretna pelasi alasarjoissa 2000-luvun alkuun asti. Parhaimmillaan se ylsi Northern Premier Leaguen 1. divisioonaan, joka on Englannin jalkapallon sarjajärjestelmässä 8. korkein sarjataso. FA Cupissa se ylsi kahdesti karsintakierroksilta cupin ensimmäiselle varsinaiselle kierrokselle 1991 ja 1993.
Gretna anoi pääsyä Skotlannin sarjoihin kahdesti jo vuosina 1993 ja 1999. Vihdoin vuonna 2002 se hyväksyttiin ja Gretna aloitti Skotlannin 3. divisioonasta. Englantilainen miljonääri Brooks Mileson osti seuran pian tämän jälkeen ja hänen tuellaan Gretna nousi peräkkäisinä kausina Skotlannin valioliigaan asti vuosina 2005-2007. Seura eteni myös Skotlannin cupin finaaliin 2006 olleessaan vielä Skotlannin 2. divisioonassa. Loppuottelun Gretna hävisi Heartsille rangaistuspotkukilpailun jälkeen.
Cupin finaalipaikka vei Gretnan myös UEFA Cupiin, mutta se tippui 2. karsintakierroksella häviten irlantilaiselle Derry Citylle yhteistuloksella 7-3.

Gretna Skotlannin valioliigassa

Skotlannin valioliigan noustuaan Gretna joutui pelaamaan kotiottelunsa toisen liigaseuran Motherwellin kotikentällä, sillä sen oma kenttä, Raydale Park, ei täyttänyt liigan vaatimuksia. Kauden alku sujui seuralta kehnosti, ja seuralle oli kertynyt velkoja lähes 4 miljoonaa puntaa. Omistaja Brooks Mileson sairastui ja veti seuralta taloudellisen tukensa. Helmikuussa 2008 selvisi että seura ei ollut pystynyt maksamaan pelaajille eikä työntekijöille palkkaa ajoissa, minkä seurauksena päävalmentaja Davie Irons sekä apuvalmentaja erosivat heti seuraavana päivänä. Seura asetettiin maaliskuussa selvitystilaan, mistä seurasi myös 10 sarjapisteen menetys. Liiga lupasi maksaa pelaajien palkat kauden loppuun asti, jotta seura pystyisi pelaamaan loput ottelunsa. Lopulta Gretnan kausi päättyi sarjasta putoamiseen.
Gretnalle yritettiin etsiä ostajaa, mutta sellaista ei määräaikaan mennessä löytynyt. Seura pudotettiin 3. divisioonaan, kun liiga ei uskonut sen pystyvän suoriutumaan velvoitteistaan 1. divisioonassa. Kun viime hetken pelastamisyrityksetkin epäonnistuivat, Gretna erosi Skotlannin liigasta kesäkuun alussa ja virallisesti se teki konkurssin elokuussa.
Seuran kannattajayhdistys perusti uuden seuran, Gretna FC 2008:n, heinäkuussa 2008.
Kaya-metsät

Kaya-metsät ovat mijikendojen vanhoja asuinalueita, joissa he asuivat linnoitetuissa kylissä, kayoissa. Ne ovat nykyään hylättyjä, mutta mijikendoille pyhiä alueita. Yksitoista näistä Keniassa sijaitsevista metsistä muodostaa Unescon maailmanperintökohteen.
Suullisen perimätiedon mukaan mijikendat joutuivat muuttamaan asuinmailtaan Somaliasta Keniaan 1500-luvulla. Perimätiedon mukaan ensimmäinen kaya perustettiin 1560. Varmaa on, että monet kayoista olivat asuttuja 1600-luvun alkupuolella. Linnoitettujen kylien asutus alkoi vähetä 1800-luvulla, kun monet asukkaat muuttivat läheisille maatiloille tai rannikkokaupunkeihin. Muuttoliike oli voimakkainta 1900-luvun alussa, ja 1940-lukuun mennessä lähes kaikki kayat olivat asumattomia.
Kayat muodostuivat normaalisti ympyränmuotoisesta paaluvarustuksesta, jossa oli portteja kylään sisään. Porteille johti polkuja tiheän metsän läpi. Rakennukset olivat yleensä varustusta vasten. Kylän keskellä sijaitsi joko metsikkö tai suuri olkikattoinen rakennus, moro, jossa kylänvanhimmat kokoontuivat. Rakennukset ja varustukset ovat nykyisen lähes täysin hävinneet, mutta kylien pohjakaava on edelleen nähtävissä.
José Gonçalves Heleno

José Gonçalves Heleno (s. 3. marraskuuta 1927) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 30. marraskuuta 1952 ja nimitettiin Governador Valadaresin hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi 19. heinäkuuta 1976. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Oscar de Oliveira, jota avustivat Hermínio Malzone Hugo ja José Nicomedes Grossi.
7. joulukuuta 1977 Gonçalves Helenosta tuli Governador Valadaresin piispa, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 25. huhtikuuta 2001.
Lyijydioksidi

Käyttö

Lyijydioksidia käytetään lyijyakuissa elektrodina. Vahvan hapetuskykynsä ansiosta sitä käytetään väriteollisuudessa, ilotulitteissa, räjähdysaineissa ja tulitikuissa. Sitä voidaan käyttää myös kovetettaessa sulfidipohjaisia polymeereja ja valmistettaessa kumia korvaavia aineita.

Myrkyllisyys

Kuten monet muut lyijy-yhdisteet, myös lyijydioksidi on myrkyllistä. Aineen nielemisestä aiheutuvan lyijymyrkytyksen oireita ovat huonovointisuus ja kivut vatsassa sekä oksentaminen. Pitkäaikainen altistuminen aineella voi aiheuttaa vaurioita luuytimessä ja hermostossa. Lyijydioksidi voi olla karsinogeeninen ja aiheuttaa perimävaurioita. Luonnossa yhdiste kertyy ravintoketjussa erityisesti nisäkkäisiin.
Svein Oddvar Moen

Svein Oddvar Moen (s. 22. tammikuuta 1979) on norjalainen jalkapalloerotuomari. Hän aloitti tuomaroinnin vuonna 1996. Norjan korkeimmalla sarjatasolla Tippeligaenissa hän tuomitsi ensimmäisen kerran vuonna 2004. Vuotta myöhemmin Moenista tuli kansvälinen erotuomari. Hän on ammatiltaan ambulanssikuski.
Nisshin (1903)

Palvelus

Alus lähti sisaraluksensa Kasugan kanssa Genovasta päällikkönään J. H. Lea ja miehistönään brittiläis-italialais-arabialainen miehistö. Alukset käyttivät Britannian kuninkaallisen laivaston lippuja välttääkseen mahdolliset selkkaukset Venäjän keisarikunnan kanssa. Venäjän keisarikunnan alukset varjostivat aluksia matkan aikana, ja HMS King Alfred saattoi osastoa Intian valtamerellä niiden lähdettyä Port Saidista. Saavuttuaan Japaniin alusten miehistöjä juhlittiin sankareina.
Ensimmäisen maailmansodan viimeisen vuoden Nisshin palveli Välimerellä.
Castelnau-le-Lez

Castelnau-le-Lez on kunta Hérault’n departementissa Languedoc-Roussillonin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 14 214 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Castelnau-le-Lezin pinta-ala on 11 neliökilometriä. Castelnau-le-Lez on osa Montpellier’n kaupunkiseutua (Communauté d’agglomération Montpellier Agglomération).
Lumilauta

Lumilauta on talviurheiluväline, jota käytetään lumilautailussa. Lumilauta on pitkä, kapea ja ohut. Lumilautaan on yleensä kiinnitetty lumilautasiteet, joiden avulla lumilautakengät pysyvät kiinni laudassa. Lumilaudan pohja on luistava ja yleensä koristeltu grafiikalla, samoin yläpuoli.
Lumilautaan on olemassa erilaisia siteitä. Kovat siteet on tarkoitettu käytettäväksi mm. ratalaskussa. Pehmeitä siteitä on kahdenlaisia: pumppu- ja step-in-siteitä.
Markkinoilla on paljon erilaisia lautoja erilaiseen laskemiseen (mm. Slopestyle, Big air, ratalasku) ja näiden ominaisuuden vaihtelevat mm. laudan pituuden, jäykkyyden, leveyden ja kaarevuuden mukaan. 
Ns. Wide-laudat ovat leveämpiä, isommille monoille sopivia lautoja.
Twintip-laudassa molemmat päät ovat jäykkyydeltään ja muodoltaan identtisiä. Tämä helpottaa laskemista heikompi, ns. "takajalka" edellä.
Parkkilaudoissa kantteja voidaan laudan keskiosasta tarkoituksellisesti tylsyttää. Tällä pyritään parantamaan laudan liukumista boardslideissä kaiteissa ja presseissä.
Meg Rosoff

Meg Rosoff (s. 1956) on yhdysvaltalainen nuortenkirjailija.
Rosoff syntyi Bostonissa ja kasvoi Cape Codin seudulla. Hän opiskeli Harvardin yliopistossa sekä englantilaisessa Saint Martin’s School of Artissa. Valmistuttuaan hän työskenteli New Yorkissa kustannus- ja mainosalalla. Vuonna 1989 Rosoff muutti Yhdysvalloista Englantiin, missä hän on asunut siitä lähtien. Hänen esikoisromaaninsa oli vuonna 2004 julkaistu Poikkeustila (How I Live Now), jota hän alkoi kirjoittaa sisarensa kuoltua rintasyöpään. Teoksen julkaisun aikaan hänelläkin todettiin rintasyöpä, mutta hän selvisi siitä.
Poikkeustila (How I Live Now, 2004) voitti Guardian-palkinnon (2004), Michael L. Printz Awardin (2005) ja Branford Boase Awardin (2005), minkä lisäksi se oli ehdolla Whitbread-palkinnon saajaksi. Rosoff voitti Carnegie-mitalin toisella romaanillaan Just in Case (2006). Vuonna 2016 hän sai Astrid Lindgrenin muistopalkinnon.
Rosoff on naimisissa taidemaalari Paul Hamlynin kanssa, johon hän tutustui Englantiin muutettuaan. Parilla on yksi tytär.
Victor Hackman

Victor Axel Hackman (27. huhtikuuta 1866 Viipuri – 26. marraskuuta 1941 Helsinki) oli suomalainen geologi, joka toimi valtiongeologina ja jonka mukaan on nimetty hackmaniitti.
Hackmanin vanhemmat olivat konsuli Woldermar Hackman ja Emilie Krohn. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1890 ja tutki jo seuraavana vuonna Wilhelm Ramsayn kanssa Kuolan niemimaan mineraaleja, erityisesti nefeliini-syeniittiä. Tutkimuksesta laatimaansa väitöskirjaa hän puolusti 1894. Hackman toimi Helsingin yliopistossa assistenttina 1894–1898, petrologian dosenttina 1899–1912, geologisen toimikunnan ylimääräisenä virkamiehenä 1902–1919, vanhempana apulaisgeologina 1919–1924 sekä valtiongeologina 1919–1935. Hän osallistui aktiivisesti alansa tutkimustoimintaan ja julkaisi sen tuloksia, vieraili konferensseissa sekä laati geologisia karttalehtiä. Suomen maantieteellisen seuran rahastonhoitajana hän toimi vuodesta 1903 vuoteen 1936, jolloin hänelle myönnettiin professorin arvonimi.
Hackmanin puoliso vuodesta 1915 oli Tyra Holm. Hyönteistietelijä ja museonjohtaja Walter Hackman oli heidän poikansa.
Lääkäriyksikkö

Lääkäriyksiköllä tarkoitetaan ensihoidossa toimivaa ensihoitolääkärillä miehitettyä liikkuvaa yksikköä, jonka tehtäviin kuuluu osallistua korkeariskisiksi arvioituihin ensihoitotehtäviin sekä ohjata ja koordinoida alueensa päivittäistä ensihoitotoimintaa. Näitä korkeariskisiä tehtäviä lääkäriyksiköillä voi olla niin yksityiskodeissa ja vapaa-ajan asunnoilla kuin julkisissa rakennuksissa tai julkisilla alueilla, samoin kuin etenkin perusterveydenhuollon hoitolaitoksissa. 
Lääkäriyksikkö on osa erikoissairaanhoitoa ja tuo potilaan luo sairaalatasoisen tehohoidon ja erikoislääkärin ammattitaidon. 
Lääkäriyksikkö hälytetään hätäkeskuksista hätäkeskuspäivystäjän tekemän riskinarvion perusteella tai jo kohteessa olevan ensihoitohenkilöstön pyynnöstä. Lääkäriyksikkö voi liikkua joko helikopterilla tai kohteen etäisyyden tai lentokelin niin vaatiessa myös maitse. Lääkäriyksikkö ei yleensä kuljeta potilaita vaan tärkein tehtävä on tuoda lääkäri potilaan luo. Potilaat kuljetetaan yleensä ambulanssilla ja lääkäriyksikön lääkäri tarvittaessa saattaa potilaan kuljettavan ambulanssin kyydissä.
Hälytyksiin paikan päällä osallistumisen lisäksi yksi erittäin tärkeä lääkäriyksikön tehtävä on antaa hoito-ohjeita potilaan luona oleville hoitajille ja (perusterveydenhuollon) lääkäreille. Ensihoitajat ottavat yhteyttä lääkäriyksikön ensihoitolääkäriin puhelimitse ja viranomaisradioverkon päätelaitteilla. Lisäksi muut telemetriset viestintäkanavat alkavat yleistyä; ensihoitolääkäri voi saada nähtäväkseen sähköiseen tietojärjestelmäsovellukseensa reaaliaikaisesti potilaasta mitatut suureet, mm. verenpaine, veren happikyllästeisyys, sydänsähkökäyrä jne. Tätä samaa reittiä pitkin lääkäri voi myös antaa määräyksiä potilaalle annettavista hoidoista. Nämä sovellukset ovat tätä kirjoittaessa vuonna 2012 osin vielä kehitteillä eikä kata koko maata.
Soljani

Soljani on kylä Kroatiassa, Vukovar-Syrmian piirikunnan eteläisimmässä osassa Cvelferijanissa. Vuoden 2011 väestönlaskennassa kylän asukasluku oli 1241.
Se oli ensin mainittu 1329 "Sauly, Sali posessiona" ja siitä saakka kylän nimi on yhdistetty sanaan "suola" (sol tarkoittaa suolaa kroatiaksi). Rooman valtakunnan aikana kylä oli merkitty historiallisiin karttoihin "Saldisina", ja yksi tärkeimmistä roomalaisista teistä, joka johti Sirmiumiin (Sremska Mitrovica), meni Saldisin kautta.
Kylän suurin kasvu oli 1700-1800-luvuilla, kun slovakit Vojvodinasta ja Slovakiasta asettuivat sinne. Nykyään heidän jälkeläisensä ovat suurin vähemmistö kylässä.
Tervajärvi (Lempäälä, kuivatettu järvi)

Historiaa

Vuoden 1855–1856 Kalmbergin kartastossa Tervajärvi näkyy hieman Mäyhäjärveä pienempänä järvenä. Sen etelärannoille on piirretty laajoja niittyjä, joita on myös Mäyhjärven suunnassa, koillispään tulo-ojan varsilla ja lounaassa laskuojan varsilla. Järvien välissä eteläisten niittyjen joukossa sijaitsi yhdeksän torppaa ja Tervajärven pohjoisrantaan on merkitty Suojalan talo. Järven länsi- ja luoteisrannat on merkitty metsäksi.
Alue kuului Lastusten kartanolle, joka vuokrasi järveä ja viereistä Nääjärveä ympäristön asukkaille rantaheinän niittoa varten ainakin 1900-luvulla. Matalan ja kortteikkoisen järven ranta-alue jaettiin osiin, joista asukkaat niittivät itselleen rantaheinää karjan ravinnoksi. Heinät kasattiin aumoiksi rannoille, joista ne haettiin talvella.
Tervajärveä oli yritetty aikaisemmin kuivattaa sen laskuojaa perkaamalla, mutta järven ympäristö oli korkeammalla kuin järven pohja ja hanke oli epäonnistunut siltä osin. Vuoden 1922 Tampereen taloudellisessa kartassa Tervajärvi on piirretty pienempänä järvenä tällaisten kuivatusyritysten jälkeen. Järvi on kartassa laskenut pieneksi järveksi, jonka pinta-ala on vain murto-osa entisestään. Vedenpinnan korkeudeksi oli merkitty 92 metriä meren pinnan yläpuolella. Järven eteläpää on jäänyt kuivilleen, mutta se on merkitty karttaan suoksi. Nääjärven osalta järvenlasku on sikäli onnistunut, että avovettä ei karttaan ole merkitty.
Tervajärvi, ja samalla kertaa myös Nääjärvi, on aloitettu kuivattaa lopullisesti vasta jatkosodan jälkeen 1950-luvulla, kun Karjalan Sakkolasta tulleiden asukkaiden asuttaminen paikkakunnalle tuli ajankohtaiseksi. Silloin valtio otti alueen kartanolta haltuunsa. Järven rannat pengerrettiin valtaojan siirtoa varten ja järven vesi pumpattiin pois järvialtaasta sen länsipuolelle siirrettyyn ojaan. Pumppausta suoritti sähkövirralla toiminut vesipumppu, jonka suurin teho oli 15 000 litraa minuutissa. Järven pohjaan sen syvimpään kohtaan kaivettiin keräilyoja, joka johti vedet pumppuaseman keräilyaltaaseen. Näin saatiin paljastettu 90 hehtaaria uutta viljelyaluetta. Alueen asuttivat useat karjalaiset perheet Sakkolasta ja jotkin paikalliset asukkaat.
Reunavallit ovat pettäneet kahdesti ja silloin on peltoalue tulvinut sisään syöksyneestä vedestä. Vallit on korjattu ja vesi pumpattu taas pois. Maiden kuivattaminen on vienyt tämän jälkeen oman aikansa. Koska järven pohjan sedimentteihin on kertynyt paljon runsaasti hajoamatonta orgaanista ainesta sisältänyttä mutaa, alkoi se heti painua. Tuoreet ja kosteat pellot upottivat aluksi työkoneiden alla, mutta tiivistyminen on parantanut tilannetta koko ajan. Painuminen on laskenut maanpintaa nykypäivään mennessä yli metrillä. Koska peltoalue on ympäristöään alempana, tulee sen keräilyojaan kertyvää vettä pumpata koko ajan pois. Samoin vallituksen ojia on pidettävä kunnossa liettymisen ja sortumisen varalta. Tämä kaikki muodostaa alueen käyttämisestä aiheutuvat lisäkustannukset. Valtatie 3 ylittää Tervajärven entisen eteläpään ja samalla sen laskuojan.
Niskakatu (Joensuu)

Niskakatu on Joensuun keskustan katu. Se johtaa Pielisjoen rannasta Länsikadulle, Itä-Suomen yliopiston kampuksen tuntumaan. Katu on saanut nimensä koskenniskasta.

Liikennevalot

Liikennevalot ovat Rantakadun, Koulukadun ja Länsikadun risteyksissä.

Pyörätiet

Kadun etelälaidalla kulkee jalkakäytävään merkitty pyörätie Koulukadun ja Länsikadun välillä.
Scott Matzka

Ura

Matzka aloitti ammattilaisuransa kaudella 2001–2002, jolloin hän edusti AHL:n Grand Rapids Griffinsiä ja ECHL:n Atlantic City Boardwalk Bulliesia. Kaudeksi 2003–2004 Matzka siirtyi Eurooppaan. Hän pelasi kaksi kautta Saksassa; ensin kausi toisen sarjatason ETC Crimmitschaussa ja sitten kausi kolmannen sarjatason Berliner SC:ssä.
Kaudeksi 2005–2006 Matzka siirtyi Tanskan pääsarjan Odense Bulldogsiin, jossa pelasi kolme kautta. Ensimmäisellä kaudellaan Matzka voitti Tanskan cupin ja oli Tanskan liigan paras maalintekijä 28 osumallaan. Toisella kaudellaan Matzka teki toistamiseen 28 maalia ja voitti maalintekijätilaston. Samalla hän teki myös 61 pistettä ja oli koko pistepörssin ensimmäinen. Kaudeksi 2008–2009 hän vaihtoi joukkuetta Tanskassa. Tuon kauden hän pelasi Esbjergissä.
Tanskasta Matzka muutti Ruotsiin, kun hän aloitti kauden 2009–2010 Allsvenskanin Örebrossa. Hän pelasi joukkueessa tammikuulle 2010, jolloin hän siirtyi koeajalla SM-liigan Tapparaan. Matzka ei saanut Tapparasta jatkoa koeajan jälkeen vaan siirtyi loppukaudeksi Mestiksen Jokipoikiin. Joukkue voitti keväällä 2010 ensimmäisen Mestiksen mestaruutensa, ja Matzka esiintyi pudotuspeleissä tehokkaasti. Hän teki yhdeksässä ottelussa pisteet 5+7.
Jokipojista Matzka siirtyi Britannian pääsarjan Cardiff Devilsiin. Matzka teki Cardiffissa 97 pistettä 62 ottelussa ja oli joukkueensa toiseksi paras pistemies. Kauden jälkeen hän teki sopimuksen Ranskan pääsarjan HC Morzine-Avoriaz’n kanssa. Osapuolet purkivat sopimuksen kuitenkin ennen kauden alkua, sillä Matzka ei saanut raskaana olevalleen vaimolleen vakuutusta. Hän jatkoi näin ollen Cardiff Devilsissä myös kaudella 2011–2012. Kauden jälkeen Matzka ilmoitti lopettavansa uransa. Matzka teki kuitenkin ottelukohtaisen sopimuksen ECHL:n Kalamazoo Wingsin kanssa tammikuussa 2013, kun Kalamazoo kärsi pelaajapulasta. 
Matzka lopetti uransa tammikuussa 2014.

Yksityiselämä

Matzka sairasti ALS-tautia, joka diagnosoitiin hänellä pian jääkiekkouran päättymisen jälkeen. Matzka perusti vaimonsa kanssa järjestön tarjoamaan vertaistukea muille sairaudesta kärsiville.