google/wiki40b huggingface dataset:
Siperianmaaorava

Tuntomerkit

Täysikasvuisen siperianmaaoravan ruumis on 13–16 senttimetriä pitkä, eli eläin on huomattavasti tavallista oravaa pienempi. Selässä sillä kulkee pituussuunnassa viisi tummanruskeaa raitaa, joiden välit ovat vaaleat tai ruosteenruskeat. Vatsapuolella on myös harmaata sekä hieman valkoista. Poskipussit ovat sisäiset ja tuuhea häntä on lähes ruumiin mittainen.

Levinneisyys

Siperianmaaoravan levinneisyys ulottuu Luoteis-Venäjältä Äänisen itäpuolelta tundran eteläpuoliseen Siperiaan, Japaniin ja Koreaan saakka. Laji on saattanut aiemmin elää myös Ruotsissa ja Suomessa. Kirjallisuudessa on mainittu havainnot Ruotsin Taalainmaalta 1700-luvun lopulta ja Suomen Pohjanmaalta ja Pohjois-Savosta 1800-luvun lopulta. Museonäytteitä tai muita varmoja todisteita ei kuitenkaan ole säilynyt.
Siperianmaaorava viihtyy taigametsissä, etenkin niiden hakkuualueilla, aroalueen metsäsaarekkeissa ja jokivarsien pensaikoissa. Se elää havu- ja sekametsissä, joiden ruohokasvillisuus on runsas.
Siperianmaaoravaa on alettu pitää myös lemmikkieläimenä.

Ravinto

Siperianmaaorava syö lähinnä havupuiden siemeniä, mutta se voi käyttää ravinnokseen myös lehtipuiden siemeniä ja pähkinöitä. Lemmikkinä orava syö suurin piirtein samaa ruokaa kuin esimerkiksi hamsterit, eli siemensekoitusta. Sille voi antaa myös pieniä määriä hedelmiä mutta ei liikaa, koska ne voivat aiheuttaa ruoansulatusongelmia ja kipuja.

Lisääntyminen

Siperianmaaoravat saavuttavat sukukypsyyden 8–12 kuukauden ikäisinä, ja normaalisti ne saavat vain yhden poikueen vuodessa. Naaraalla on ensimmäinen kiimapäivä yleensä tammi-maaliskuun välisenä aikana. Se ilmoittaa kiimastaan korvia vihlovalla piipityksellä. Jos pariutumista ei tapahdu kiiman aikana, se uusiutuu 10 päivän kuluttua ensimmäisestä. Naaras kantaa noin kuukauden ajan ja synnyttää 1–13 poikasta, mutta useimmiten määrä on 2–5 poikasta.

Elintavat

Siperianmaaorava liikkuu päiväsaikaan. Se herää varhain aamusta ja touhuaa aktiivisesti koko päivän, jonka jälkeen se käpertyy pesäkoloonsa nukkumaan illalla kello kuuden ja kahdeksan välillä. Syksyllä talven lähestyessä siperianmaaorava alkaa kerätä talvivarastoja, ja iltojen pimetessä se nukkuu joka päivä hieman enemmän. Luonnossa se horrostaa koko talven eli viidestä kuuteen kuukautta. Lemmikki ei nuku talviunta lämmitetyissä huonetiloissa, sillä sen on välillä herättävä syömään talvivarastojaan.
Francesco Squarcione

Francesco Squarcione (n. 1397–1468) oli italialainen taidemaalari. Hän oli kotoisin Padovasta.
Squarcione oli myös huomattava pedagogi, jonka johdolla opiskelivat muiden muassa Andrea Mantegna, Cosimo Tura ja Carlo Crivelli.
Djamel Mesbah

Ura

Mesbah syntyi Algeriassa, mutta muutti jo lapsena Ranskaan Annecy-le-Vieux'iin, jossa hän aloitti jalkapalloilun noin 11-vuotiaana. Tuolloin hän pelasi useimmiten hyökkääjänä. Sittemmin Mesbah muutti Sveitsiin, jossa hän edusti Servetten junioreita ennen kuin sai kutsun edustusjoukkueeseen. Häntä peluutettiin enimmäkseen laitahyökkääjänä ja välillä laitapuolustajana. Yhden kauden jälkeen Mesbah siirtyi Sveitsin suurimpiin seuroihin lukeutuvaan FC Baseliin vuonna 2004. Peliaikaa ei kuitenkaan tullut ja hänet lainattiin Ranskaan Lorientiin tammikuussa 2006. Peliaikaa ei tullut Mesbahin loukkannuttua ennen avausottelua.
Kesällä 2006 hän allekirjoitti kahden vuoden sopimuksen Aaraun kanssa, jossa peliaikaa tuli runsaasti. Mesbah kuitenkin jatkoi matkaansa Luzerniin heinäkuussa 2008. Hänet kuitenkin lainattiin syyskuussa 2008 Italiaan Serie B:ssä pelanneeseen Avellinoon. Kauden päätyttyä toinen Serie B:ssä pelannut seura Lecce osti Mesbahin heinäkuussa 2009. Avauskausi Leccessä osoittautui menestyksekkääksi joukkueen voitettua Serie B:n kauden päättääksi ja nousi Serie A:han kaudelle 2010–2011.
18. tammikuuta 2012 Mesbah siirtyi neljän ja puolen vuoden sopimuksella AC Milaniin.

Maajoukkueura

Mesbah sai kutsun Algerian maajoukkueeseen toukokuussa 2010, kun Rabah Saâdane nimesi alustavan joukkueen vuoden 2010 MM-kisoihin.
Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Algerian paidassa 28. toukokuuta 2010 Irlantia vastaan.

MM-kisat 2010

Toisen ottelunsa Mesbah pelasi vuoden 2010 MM-kisoissa 18. kesäkuuta 2010 Englantia vastaan tultuaan vaihdosta kentälle.

MM-kisat 2014

Mesbah valittiin vuoden 2014 MM-kisoihin. Hän pelasi avausottelunsa alkulohkon toisessa ottelussa Etelä-Koreaa vastaan ja oli myös avauksessa kolmannessa ottelussa Venäjää vastaan. Algerian kisat päättyivät neljännesvälieriin.
Giuseppe Ciarrapico

Giuseppe Ciarrapico (28. tammikuuta 1934 Rooma – 14. huhtikuuta 2019) oli italialainen urheilujohtaja ja poliitikko. Hän on kertonut avoimesti olevansa fasisti, minkä vuoksi Silvio Berlusconi sai runsaasti kritiikkiä annettuaan Ciarrapicolle luvan ryhtyä ehdokkaaksi johtamassaan puolueessa vuonna 2008. Ciarrapico oli ehdolla Lazion alueella. Hän on toiminut aiemmin AS Roman puheenjohtajana ja julkaissut paikallissanomalehteä.
Ciarrapico on pyrkinyt puolustamaan itseään toteamalla olevansa kulttuurinen – ei poliittinen – fasisti.
P-500 Bazalt

P-500 Bazalt (NATO-raportointinimi SS-N-12 Sandbox, GRAU 4K80) on Neuvostoliitossa OKB-52:ssä kehitetty rakettimoottorinen yliäänimeritorjuntaohjus, joka otettiin käyttöön 1975 Kijev-luokassa ja myöhemmin Projekti 651 ja projekti 675 (Echo II) -ohjussukellusveneissä korvaamaan vanhentuneet SS-N-3:t ja Projekti 1164 "Atlant", tai Slava-luokassa.
Ohjuksen massa laukaisussa on noin 5000 kg, kantomatka on 550 km ja taistelukärki 350 kT ydinase tai 950 kg:n panssarinläpäisevä räjähde. Ohjus käyttää aktiivista tutkahakeutumista lennon loppuvaiheessa ja sille voi tehdä kurssikorjauksia Tupolev Tu-95D:sta ja Kamov Ka-25B:sta tai Kamov Ka-27B:stä käsin.
Kolmanteen Slava-luokan alukseen Varjag asettiin Bazaltista edelleen kehitetty ohjus P-1000 Vulkan, joka lisättiin myös Moskvaan modernisoinnin yhteydessä.
Apulia

Historiaa

Monet merenkulkijakansat ovat vuosisatojen kuluessa pysähtyneet Apuliassa. Sitä ovat hallinneet roomalaiset, kreikkalaiset, gootit, langobardit, Bysantti, normannit, turkkilaiset ja venetsialaiset.
Apulia liittyi Italian kuningaskuntaan 1861. Alueen rakennuskannassa näkyy aasialaisia vaikutteita menneiden hallitsijoiden ajoilta.

Talous

Apulian osuus Italian bruttokansantuotteesta oli vuonna 2016 4,3 prosenttia. Asukasta kohden bruttokansantuote oli 64 prosenttia koko maan keskiarvosta, kolmanneksi alhaisin Calabrian ja Sisilian jälkeen (17 800 € v. 2016). Maatalouden ja palvelusektorin osuus bruttokansantuotteesta oli yli Italian keskiarvon. Teollisuus tuottaa muun muassa elintarvikkeita, tekstiilejä ja huonekaluja. Vuosina 2007–2013 Apulian talouskasvu oli nopeampaa kuin muualla Etelä-Italiassa.

Liikenne

Apuliassa on kattava maantieverkko, mutta rautatiet ovat jääneet vähemmälle huomiolle etenkin alueen eteläosissa. Aluetta palvelevat moottoritiet A14 ja A16. Apuliassa on kaksi kansainvälistä lentokenttää: Karol Wojtyłan lentoasema Barissa ja Brindisin lentoasema.

Nähtävyyksiä

Alberobellon kivitalot ja Castel del Monten linna ovat Apulian maailmanperintökohteet.

Ruokakulttuuri

Apulialaiseen keittiöön kuuluvat olennaisena osana etenkin kala ja äyriäiset, korvien näköiset orecchiette-pastat sekä erilaiset vihannekset. Alueella tuotetaan runsaasti oliiviöljyä, tomaattia ja viiniä.
Tunturitädyke

Ulkonäkö ja koko

Tunturitädyke kasvaa 5–15 senttimetriä korkeaksi. Sen lehtien lapa on soikean puikea, laidaltaan ehyt tai matalasti hampainen. Tunturitädykkeen kukintona on enintään kaksi senttimetriä pitkä terttu, joka on aluksi mykerömäisen tiheä ja pitenee kukinnan edetessä. Kukkien perät ovat tukilehtiä lyhyemmät. Niiden teriö on tavallisesti tummansininen, 5–7 mm leveä. Hedelmänä on leveyttään pidempi kota. 
Alalajit eroavat ulkonäöltään toisistaan niin, että tunturitädykkeellä kukkien tukilehdet ovat alta kaljuja ja kota on kalju. Sopulintunturitädykkeellä molemmat ovat karvaisia, sen kota on tiheäkarvainen.  Muista tädykelajeista tunturitädyke muistuttaa hieman varputädykettä (Veronica fruticans) tai orvontädykkeen (Veronica serpyllifolia) pohjoista alalajia pohjantädykettä (ssp. humifusa).

Levinneisyys

Tunturitädykkeen levinneisyysaluetta Euroopassa ovat Fennoskandian tunturialueet, Islanti ja Keski- ja Etelä-Euroopan vuoristot kuten Alpit. Lajia tai sen kanssa samaan ryhmään kuuluvia lähitaksoneja tavataan hajanaisesti muissakin maanosissa kuten Aasiassa, Grönlannissa ja Pohjois-Amerikassa.  Pohjoismaissa tunturitädyke on yleinen vuoristo- ja tunturialueilla Etelä-Norjasta Jäämerelle.

Elinympäristö

Tunturitädykkeen nimialalaji kasvaa tunturiseutujen lumenviipymillä, puronvarsilla ja niityillä. Sopulintunturitädykettä tavataan ylätunturien kalkkipitoisilla soraikoilla.

Tunturitädyke Suomessa

Suomessa tunturitädyke on harvinainen Pohjois-Lapin kasvi, jota tavataan Enontekiön, Inarin, Sompion ja Kittilän Lapissa. Yleisin se on Enontekiön pohjoisosassa.  Tunturitädykkeen samanniminen alalaji kasvaa Suomessa muun muassa kosteilla, rehevillä puronvarsilla ja jokivarsilla.  Toinen alalaji sopulintunturitädyke esiintyy hyvin harvinaisena vain Enontekiön luoteisimmassa osassa Kilpisjärven alueella.  Se kasvaa kuivalla puronvarsisoraikolla.  Sopulintunturitädyke on luokiteltu Suomessa vuonna 2010 vaarantuneeksi, aiemmin vuonna 2000 äärimmäisen uhanalaiseksi.
Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut 1926

Jääkiekon Euroopan mestaruuskilpailut 1926 pidettiin Davosissa, Sveitsissa 11.-19. tammikuuta.
Kemi-Tornion käräjäoikeus

Kemi-Tornion käräjäoikeus on yksi Suomen 27:stä käräjäoikeudesta. Kemi-Tornion käräjäoikeuden keskuspaikka on Kemi. Kemin lisäksi Torniossa ja Ylitorniolla on istuntopaikat.
Kemi-Tornion käräjäoikeus kuuluu Rovaniemen hovioikeuden tuomiopiiriin. Itse Kemi-Tornion käräjäoikeuden tuomipiiri muodostuu Keminmaan, Kolarin, Pellon, Simon, Tervolan ja Ylitornion kunnista sekä Kemin ja Tornion kaupungeista.
Kemi-Tornion käräjäoikeuden laamanni on Antti Savela.
Margareeta Ranskalainen

Margareeta Ranskalainen (n. 1282–1318) oli ranskalainen prinsessa, josta tuli Edward I:n puolisona Englannin kuningatar.
Margareeta oli Filip III Rohkean ja Marie Brabantilaisen (1254–1321) tytär. Hänestä tuli Edvard I:n toinen vaimo noin 16-vuotiaana, vuonna 1299. Edvardin ensimmäinen vaimo Eleanor oli menehtynyt vuonna 1290, ja hän havitteli ensin Margareetan vanhempaa sisarpuolta Blanchea, mutta isä vastusti tätä liittoa.
Margareeta ja Edvard vihittiin Canterburyssä syyskuussa 1299, sodan riehuessa edelleen Skotlannissa. Edvard palasi häistä rintamalle, Margareeta vetäytyi Lontoon Toweriin suojautumaan kaupungissa riehuneelta isorokolta, kunnes Edvard kutsui hänet rinnalleen sotatantereelle. Heille syntyi kaksi poikaa ja kaksi tytärtä.
Edvardin kuoltua hänen seuraajakseen nousi Edvard II hänen ensimmäisestä liitostaan. Tämä meni naimisiin Margareetan velipuolen tyttären Isabellan kanssa. Margareeta vietti viimeiset vuotensa Marlboroughin linnassa Wiltshiressä.
Anguillan lippu

Anguillan lippu on Anguillan tunnus. Lipun mittasuhteet ovat 2:3. Lippu on otettu käyttöön 30. toukokuuta 1990. Lipussa on tummansinisellä pohjalla Union Jack sekä Anguillan vaakuna, jonka kolme oranssia delfiiniä kuvaavat kestävyyttä, voimaa ja yhtenäisyyttä. Niiden ympyränmuotoinen liikerata edustaa jatkuvuutta. Valkoinen tausta puolestaan edustaa rauhallisuutta vaakunan tyviön turkoosin värin symboloidessa Karibianmerta.

Aiemmat liput

Anguillan lippuna käytettiin ennen vuotta 1967 Yhdistyneen kuningaskunnan lippua. Vuonna 1967, kun Anguillasta tuli osa Saint Christopher-Nevis-Anguillan siirtomaata, se otti käyttöön Saint Christopher-Nevis-Anguillan lipun. Anguilla antoi kuitenkin jo heinäkuussa 1967 yksipuolisen itsenäisyysjulistuksen ja otti käyttöön San Fransiscossa asuneen anguillalaisen suunnitteleman merenneitolipun. Siinä oli punaisella pohjalla sininen soikio, jossa oli kaksi merenneitoa ja simpukankuori. Lipun ylä- ja alareunassa oli keltaisella teksti ”Republic of Anguilla”.
Merenneitolippu ei kuitenkaan saavuttanut kovin suurta suosiota ja korvattiin syyskuussa 1967 delfiinilipulla. Siinä oli Anguillan vaakunasta yhä löytyvät kolme delfiiniä valkoisella pohjalla, ja turkoosi raita lipun alareunassa. Se poistui virallisesta käytöstä vuonna 1969, kun Anguilla liitettiin taas Britannian alaisuuteen. Anguillasta tuli oma merentakainen alueensa vuonna 1980, mutta oman lippunsa se sai vasta vuonna 1990.
Delfiinilippua käytetään edelleen epävirallisissa yhteyksissä, ja monet anguillalaiset pitävät sitä saaren ”oikeana” lippuna.

Kuvernöörin lippu

Anguillan kuvernöörillä on oma lippunsa, Yhdistyneen kuningaskunnan lippu, jonka keskelle on sijoitettu seppeleen reunustamaan valkoiseen ympyrään Anguillan vaakuna.
Johanna Kantola

Johanna Kantola (s. 1977) on suomalainen politiikan tutkija ja sukupuolen tutkimuksen professori Tampereen yliopistossa, ja valtio-opin dosentti Helsingin yliopistossa. Hän on väitellyt Bristolin yliopistossa vuonna 2004. Kantolan tutkimus käsittelee naisia ja tasa-arvoa erityisesti poliittisissa instituutioissa. Kantola on edistänyt tasa-arvoa yliopistoissa ja paljastanut sukupuolten välistä epätasa-arvoa myös esimerkiksi Helsingin yliopiston valtio-opin laitoksella 2000-luvulla. Hänen tutkimusryhmänsä ovat käsitelleet mm. sukupuolen, vallan ja korporatismin kytköksiä Suomessa ja Euroopan parlamentin puolueryhmittymiä ja niiden valtasuhteita sukupuolen, demokratian ja puoluepolitiikan näkökulmista.
Foppe de Haan

Ura

Pelaajaurallaan de Haan pelasi vain amatööritasolla. Valmentajana hän on luotsannut kotimaassaan seuratasolla Akkrumia, Drachtster Boysia, AVV:tä, Steenwijkia ja Heerenveeniä. Parhaiten hänet muistetaan Heerenveenistä.
de Haan toimi Heerenveenin päävalmentajana vuosina 1985–1988 ja 1992–2004. Hän nosti seuran Eredivisiehen vuonna 1993. Vuosina 1993 ja 1997 de Haan johdatti Heerenveenin Alankomaiden cupin loppuotteluun, lisäksi hän luotsasi seuran Mestarien liigan paikkaan oikeuttaneelle toiselle sijalle Eredivisiessä vuonna 2000.
Alankomaiden alle 21-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentajana de Haan toimi vuodesta 2004. Hän luotsasi joukkueen ikäluokan EM-kultaan vuonna 2006. Vuoden 2007 alle 21-vuotiaiden EM-kotikisoissa Alankomaat otti jälleen mestaruuden de Haanin johtamana. 
Pekingin olympialaisissa 2008 de Haan luotsasi Alankomaiden olympiajoukkuetta, jonka tie katkesi puolivälierissä 2–1-tappioon sittemmin olympiakultaa voittaneelle Argentiinalle.
De Haan ilmoitti keväällä 2009 lopettavansa valmennusuransa heinäkuussa, jolloin hänen sopimuksensa Alankomaiden jalkapalloliiton kanssa päättyi. Hän ei kauaa malttanut eläkepäiviään viettää, vaan siirtyi lokakuussa 2009 eteläafrikkalaisen Ajax Cape Townin päävalmentajaksi. 
Vuonna 2009 de Haan palkittiin Rinus Michel oeuvre -palkinnolla elämäntyöstään jalkapallossa. 
De Haan luotsasi Ajax Cape Townin Etelä-Afrikan liigassa hopealle kaudella 2010/11. Veteraanivalmentaja jätti seuran kauden jälkeen siirtyen Tuvalun maajoukkueen päävalmentajaksi.   De Haan luotsasi Tuvalua vuoden 2011 Pacific Games -turnauksessa. Tuvalu voitti hänen johdollaan yhden alkulohkonsa viidestä ottelusta. Syyskuussa 2011 hän palasi SC Heerenveenin organisaatioon juniorivalmennuksen johtotehtäviin. 
Lokakuussa 2015 de Haan palasi Heerenveenin päävalmentajan tehtäviin Dwight Lodewegesin jätettyä seuran.  De Haanin johdolla Heerenveen paransi peliesityksiään Eredivisiessä. Lopulta seura nousi kolme pykälää sarjataulukossa ja sijoittui de Haanin alaisuudessa sijalle 12. De Haanin korvasi kauden jalkeen Jurgen Streppel.
Tammikuussa 2017 de Haanista tuli Alankomaiden naisten jalkapallomaajoukkueen apuvalmentaja. Yhdessä Sarine Wiegmanin kanssa hän luotsasi Alankomaat historialliseen mestaruuteen EM-lopputurnauksessa 2017. Syksyllä 2017 de Haan jätti tehtävänsä.
Tōji-in

Tōji-in(等持院) on buddhalainen temppeli, joka edustaa Rinzai-koulukuntaa. Se sijaitsee Kiotossa Japanissa ja on hautaustemppeli (bodaiji) joka on omistettu Ashikaga Takaujille, Ashikagan hallitsijasuvun ensimmäiselle shōgunille. Siellä palvotaan ensisijaisesti Shakyamunia.
Takauji perusti Tōji-inin Kinugasavuoren juurelle vuonna 1341. Myöhemmin Tōji-inista tuli Ashikagan suvun hautatemppeli, ja kaikki viisitoista Ashikaga-shogunia on haudattu sinne.
Irmeli Takala

Irmeli Johanna Takala (7. lokakuuta 1945 Helsinki) on suomalainen lääkäri ja poliitikko. Takala toimi kansanedustajana vuosina 1991–1995. Hän edusti Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä ja kuului Kansallisen kokoomuksen eduskuntaryhmään.
Spoileri (ajoneuvotekniikka)

Spoileri eli ilmanohjain on auton tai muun liikennevälineen koriin kiinteästi liittyvä tai erikseen kiinnitetty ilmanohjain, jonka tarkoituksena on yleensä ilmanvastuksen pienentäminen tai auton painaminen tienpintaa vasten suurissa nopeuksissa. Spoileri on useimmiten auton keulassa ohjaamassa ilmavirtaa pois auton alta tai auton perässä vähentämässä ilman pyörteilyä. Suurellakin spoilerilla katsotaan noin 500 – 1 500 kiloa painavassa autossa olevan merkitystä ajo-ominaisuuksiin vasta noin 80 km/h suuremmissa nopeuksissa. Spoilerin näköisiä muotoja käytetään usein henkilöautojen urheilullisen ulkonäön luomiseen.
Laillisuuden rajoissa

Juoni

Mary Turner (Norma Talmadge) joutuu vankilaan rikoksesta, jota hän ei tehnyt. Hän vannoo kostoa niille ihmisille, jotka lähettivät hänet syyttömänä vankilaan. Kun Mary vapautuu vankilasta, hän aloittaa kostoretkensä – laillisuuden rajoissa.
Moottoripyöräilyn Grand Prix -kausi 1973

350cc (10 parasta)

Kauden 11:stä kilpailusta 6 parasta laskettiin mukaan loppupisteisiin.
Jersey Shore

Kaudet

Ensimmäinen kausi kuvattiin ohjelman nimen mukaisesti New Jerseyn rannikolla ja sen läheisyydessä. Toinen kausi jouduttiin kuitenkin kuvaamaan Floridan Miami Beachilla, sillä kuvausryhmä sai ensimmäisen kauden aikana porttikiellon lähes kaikkiin Jerseyn rannikkoalueen yökerhoihin. Kolmas kausi kuvattiin taas New Jerseyssä. Neljännen kauden kuvaukset on siirretty Italian Firenzeen, kun taas viides ja kuudes kausi on kuvattu tutuissa New Jerseyn maisemissa.
Vuonna 2018 Jersey Shoren epävirallinen seitsemäs kausi Jersey Shore: Family Vacation kuvattiin tuttuun tapaan New Jerseyn maisemissa.

Vastaanotto

Ohjelma on saavuttanut suuren suosion Yhdysvalloissa. Jersey Shore on rikkonut MTV:n katsojaennätykset joka kaudella, ja kolmannen kauden avausjakson 8,45 miljoonan katsojamäärä teki sarjasta MTV:n katsotuimman sarjan kautta aikain. Lisäksi se on tehnyt tunnetuksi nykyaikaisen amerikanitalialaiskulttuurin ja sen ilmiöitä. Michael Sorrentinon mainitsema elämäntapa GTL (engl. gym, tan, laundry (suom. kuntosali, rusketus, pyykki)) on muuttunut maailmanlaajuisesti tunnetuksi termiksi.
Suosion mukana ohjelma on saanut myös paljon kritiikkiä lähinnä amerikanitalialaiselta yleisöltä, jonka mielestä se leimaa amerikanitalialaista kulttuuria pinnalliseksi. Näyttelijöiden itsestään käyttämän 'guido'-ilmauksen on myös koettu halventavan amerikanitalialaisia, sillä sitä on yleisesti käytetty lähinnä negatiivisessa mielessä. Näyttelijöiden etninen tausta on myös saanut palautetta, sillä ainakin Jenni Farley on kertonut juurensa olevan Irlannissa ja Espanjassa, kun taas Nicole Polizzi on kertonut olevansa chileläinen, tosin amerikanitalialaisen perheen adoptoima.

Musiikki ja Tunnus

Jersey Shoren tunnus musiikki on "Get Crazy" joka on LMFAOn kappale.
Tuomas Timonen

Tuomas Timonen (s. 1975) on kaksi runokokoelmaa julkaissut ja useita näytelmiä kirjoittanut suomalainen kirjailija ja ohjaaja. Koulutukseltaan hän on talonrakentaja ja dramaturgi.
Ensimmäinen runokokoelma Vuosi oli kaatuneita puita ilmestyi vuonna 2003 Tammen ja toinen, Oodi rakkaudelle, vuonna 2007 Teoksen kustantamana. Timonen sai vuonna 2007 Tanssiva karhu -palkinnon, jonka Yleisradio myöntää korkeatasoisesta kotimaisesta runoudesta.
Timonen on kirjoittanut myös useita näytelmiä, kuten muun muassa Minun poikani tarina, Elämänmäki ja Suklaa, suklaa.
Rutland (Vermont)

Maantiede

Rutland sijaitsee Vermontin eteläosan keskiosassa. Matkaa Massachusettsin osavaltioon etelässä on noin 50 kilometriä ja New Yorkin osavaltioon lännessä noin 30 kilometriä. Kaupunki on rakennettu Otter Creek -joen laaksoon Green Mountains- ja Taconicvuorten välissä.

Historia

Ennen eurooppalaisten siirtolaisten saapumista intiaanit käyttivät Otter Creek -joen laaksoa kalastukseen ja majavien pyydystämiseen. Ensimmäinen aluetta historiallisissa lähteissä kuvaillut oli turkiskauppias James Cross. Vuonna 1759 brittikenraali Jeffrey Amherst perusti paikalle vartioaseman osana Champlainjärven ja Connecticut-joen alueen yhdistänyttä sotilastietä, mutta siirtolaisasutusta ei paikalle syntynyt ennen ranskalais- ja intiaanisodan loppua. Ensimmäisen luvan alueelle siirtolaisena asettumiselle sai John Murray Massachusettsin Rutlandista, jonka mukaan nykyinen kaupunki sai myös nimensä. Murray ei kuitenkaan ollut ensimmäinen varsinainen siirtolainen. Ensimmäinen siirtolainen alueella oli vuonna 1770 paikalle asettunut John Mead, joka perusti perheineen sahan ja valssimyllyn. Vuonna 1775 perustettiin Fort Rutlandin linnoitus ja Yhdysvaltain vapaussodan aikana paikalla oli sotilaallista merkitystä. Vuosien 1784 ja 1804 välillä Rutland oli Vermontin pääkaupunki.
Rutlandin asukasluku vuonna 1800 oli 2 124 ja vuoteen 1880 mennessä se kasvoi lukemaan 12 149. Kasvu johtui paljolti rautatien saapumisen vuonna 1849 aiheuttamasta noususuhdanteesta marmorin louhinnassa. Alueella oli maailman rikkaimpiin lukeutuvat marmorivarannot. Vuonna 1880 Rutland oli osavaltion suurin kaupunki, mutta Vuonna 1886 Rutlandin marmoria tuottavat alueet erotettiin West Rutlandin ja Proctorin kaupungeiksi. Varsinainen Rutland löysi kuitenkin muita teollisuuden aloja. Kaupungin vanhaa keskustaa on uusittu 1960-luvulta alkaen.

Talous

Historiallisesti tärkeällä marmorin louhinnalla on edelleen merkitystä alueen taloudelle. Muihin paikallisen teollisuuden aloihin lukeutuvat esimerkiksi vanerin valmistus ja lentokoneteollisuuden käyttämien osien valmistus. Taloudellista merkitystä on myös vähittäiskaupalla ja turismilla. Kaupungin lähistöllä on laskettelukohteita.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Rutlandissa aikavälillä 2012–2016 olivat 41 502 USD ja henkilöä kohden 26 455 USD. 16,2 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.

Väestö

Rutlandin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 16 495 ja vuoden 2017 arvion mukaan 15 440. Kaupungin asukkaista 95,8 % oli taustaltaan valkoisia, 1,7 % aasialaisia, 1,7 % latinoja mistä tahansa rodusta ja 0,9 % afroamerikkalaisia. 5,7 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä, kuin englantia ja 4 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.