Elisabeth Rehn

Lapsuus ja nuoruus

Rehn syntyi Helsingissä, mutta vietti suurimman osan lapsuudestaan Mäntsälässä, jossa hänen isänsä, lääketieteen lisensiaatti Andreas Petrus Carlberg (1897–1971) toimi kunnanlääkärinä vuosina 1931–1960. Elisabethin äiti oli Ruth Leonida Weurlander. Elisabethin ruotsin kielen taitoa vahvistettiin lähettämällä hänet 10-vuotiaana sisäoppilaitokseen Kauniaisiin.
Rehn kirjoitti ylioppilaaksi 1953 ja aloitti sen jälkeen opinnot Svenska handelshögskolanissa. Hän valmistui sieltä diplomiekonomiksi vuonna 1957.

Avioliitto ja perhe

Rehn avioitui opiskelutoverinsa diplomiekonomi Ove Harald Rehnin (1933–2004) kanssa vuonna 1955. Heille syntyivät lapset Veronica (1956), Joakim (1958), Charlotta (1959) ja Johan (1962). Arkkitehti Veronica Rehn-Kivi on toiminut sittemmin kansanedustajana ja kunnallispoliitikkona Kauniaisissa RKP:n edustajana, Espoon kaupungin rakennusvalvontapäällikkönä sekä Valtion rakennustaidetoimikunnan jäsenenä. Diplomiekonomi, KHT Joakim Rehn on hallituksen puheenjohtaja laskentatoimiyritys Revico Grant Thornton Oy:ssä, ja Johan Rehn on alkoholin maahantuontiyritys Interbrandsin toimitusjohtaja.
Perhe asui ensin Helsingissä, mutta muutti Kauniaisiin vuonna 1968. Myöhemmin Rehnit asuivat Kirkkonummella. Suomen Palloliiton puheenjohtajana ja Libra Oy:n toimitusjohtajana toiminut Ove H. Rehn kuoli sairauteen 28. marraskuuta 2004.

Yrittäjäperheen arkea

Vuodesta 1960 alkaen Elisabeth Rehn toimi perheyritys Renectan konttoripäällikkönä kotiäitiyden ohessa. Samoihin aikoihin hän alkoi ensimmäisenä tuoda tunnettuja Tupperware-muoviastioita Suomeen. Vuosina 1970–1977 hän toimi Grankulla samskolanin ammatinvalintaopettajana ja perheyritys Rehn Tradingin konttoripäällikkönä vuosina 1978–1979. Tämä viimeisin yritys meni konkurssiin vuonna 1979. Elisabeth ja Ove Rehn menettivät koko omaisuutensa ja joutuivat lopulta asumaan alkeellisesti pienessä pihamökissä. Kaikesta huolimatta Rehnillä säilyi vankka usko yrittäjyyteen myös poliitikkona.

Kaupunginvaltuustosta eduskuntaan

Vuonna 1973 Rehn nousi Kauniaisten kaupunginvaltuustoon ruotsalaisen kansanpuolueen edustajana ja toimi vuosina 1977–1979 Kauniaisten koululautakunnan puheenjohtajana. Vuonna 1979 hän oli mukana kaupunginhallituksessa.
Maaliskuussa 1979 suhteellisen tuntematon Rehn nousi Uudeltamaalta vahvasti oikeistolaisen kampanjan avulla eduskuntaan ja mukaan valtakunnanpolitiikkaan. Vaalilauseena oli ”Kvinnan från höger” (’Nainen oikealta’), ja teemoina olivat isänmaallisuus, vapaa omistusoikeus sekä demokratia.
1980-luvulla Rehn toimi kansanedustajan tehtäviensä ohella aktiivisesti Suomen Punaisen Ristin, Suomen Unicef-yhdistyksen ja Maailman luonnon säätiön (WWF) Suomen rahaston johtotehtävissä. Valtiollisia luottamustoimia olivat presidentin valitsijamiestehtävät vuosina 1982 ja 1988 sekä pienen ja keskisuuren teollisuuden (1980–1986) ja taloudellisten kehitysmaasuhteiden neuvottelukuntien (1985–1991) jäsenyydet. Vuonna 1985 Rehn nousi RKP:n työvaliokuntaan. Hän toimi myös Vapaan koulutuksen tukisäätiössä (VKTS), jonka tavoitteena oli kamppailla kouluihin tunkeutuvaa sosialismia vastaan. Säätiö muun muassa kokosi ”mustaa listaa” opettajien poliittisesta suuntautumisesta.

Puolustusministeriksi

RKP:n eduskuntaryhmän puheenjohtajana Rehn toimi vuosina 1987–1990. Tämän jälkeen, kesäkuussa 1990, Rehn nousi Holkerin hallitukseen puolustusministeriksi yhdeksän kuukautta ennen uusia vaaleja. Rehn kuitenkin jatkoi puolustusministerinä myös seuraavassa Esko Ahon hallituksessa, jossa hänestä tuli myös tasa-arvoasioista vastaava ministeri sosiaali- ja terveysministeriöön. Rehn halusi nostaa puolustusministeriön ja maanpuolustuksen näkyvyyttä ja profiilia. Puolustusministerinä Rehnin tunnetuin aikaansaannos oli Hornet-kaupat, jotka toteutettiin vain puoli vuotta Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen. Vahvasti länsi- ja NATO-mielinen Rehn halusi omien sanojensa mukaan osoittaa Suomen kuulumisen länsimaailmaan. Vaihtoehtoina olivat amerikkalaiset F-16 ja F/A-18 Hornet sekä ruotsalainen JAS ja ranskalainen Mirage 2000. 5. kesäkuuta 1992 ilmoitettiin, että Suomi ja Yhdysvallat olivat allekirjoittaneet 13 miljardin markan arvoisen hävittäjäkonesopimuksen 57 Hornet-taisteluhävittäjästä ja 7 koulutuskoneesta. Lentokonevalmistaja McDonnell-Douglas sitoutui vastaostoihin.
Kirjan Lillan – Elisabeth Rehnin epätavallinen elämä (2014) mukaan Rehn myöhemmin katui tapaa, millä päätös hävittäjähankinnasta tehtiin:

»Elisabethin mukaan hallituksen johdossa oli katsottu, että tässä alkaa taloustilanne olla niin huono, että aikaa ei ole mihinkään mutinoihin tai informointeihin. Päätös valmisteltiin pimennossa ja vietiin läpi pikavauhtia, poikkeuksellisella tavalla. Hävittäjäpäätös päätettiin tietoisesti pitää pienessä piirissä ja julkisuudelta piilossa. Pelättiin, että se ei etene mihinkään, jos laajat kansanedustajajoukot tai muut päästetään debatoimaan asiasta. Esimerkiksi konetyypin valinnasta tiesi vain noin tusinan verran ihmisiä.» 

»”Se oli vaan, että nyt ei mitään eikä ketään kuulla. Minusta se oli valtavan rumasti tehty heitä kohti, mutta itsehän sitä olin tekemässä. Tiedostin kyllä sen, että tällaista ei päätöksenteko saa demokratiassa olla. Suurimmalle osalle ministereistä tämä tuli aivan yllätyksenä. Ministereille ei ollut annettu mahdollisuutta hankkia lisätietoa, joka oli erittäin ruma temppu. Niin jouduttiin tekemään, jotta tämä saatiin läpi.”» 
Elisabeth Rehniä pidettiin poikkeuksellisen vaikutusvaltaisena puolustusministerinä hänen laajan kansansuosionsa tähden. Hänen kannatuksensa ylitti RKP:n rajat. Oman puolueensa sisällä Rehnillä oli tosin ristiriitoja muiden vaikuttajiensa kanssa. Hornet-kauppojen lisäksi hänen puolustusministeriytensä aikana 1995 säädettiin laki, jonka mukaan myös naisilla on mahdollisuus suorittaa asepalvelus. Ilta-Sanomille vuonna 2009 antamassaan haastattelussa Rehn kertoi, että hän itse pitää keskeisimpinä saavutuksinaan puolustusministerinä varusmiesten aseman hoitamista ja muun muassa simputukseen puuttumista. Rehn otti puolustusministerinä kantaa myös tuolloin julkisessa keskustelussa olleeseen somalien pakolaiskysymykseen. Tammikuussa 1994 hän järjesti suhteillaan kuusihenkisen somaliperheen maahantuloluvan Tallinasta vastoin ulkoministeriön ja ulkomaalaiskeskuksen kantaa.

Presidentinvaalit 1994

Rehnin suhteet puolueeseensa olivat välillä ristiriitaiset. Tämä näkyi muun muassa siinä, ettei RKP antanut presidentinvaalikampanjan alussa välitöntä tukeansa Rehnille. Hän ei ollut ainut vaalikamppailuun lähtenyt nainen, vaan ensin esillä oli Eeva Kuuskoski, jonka kannatus tosin tyrehtyi pian. Vuonna 1993 Rehnin suosio alkoi lisääntyä. Gallupkannatus tosin näytti lopulta neljättä sijaa 7,9 prosentin äänisaaliilla. 16. tammikuuta 1994 pidetyllä vaalin ensimmäisellä kierroksella Rehn nousi kuitenkin toiseksi 22 prosentin kannatuksella. Kuukauden päästä järjestetyllä toisella kierroksella valtiosihteeri Martti Ahtisaarta vastaan Rehn sai 46,1 prosenttia äänistä. Ensimmäistä kertaa kokonaan suorana kansanvaalina järjestetty presidentinvalinta mahdollisti sen, että toiselle kierrokselle porvarillisen puolen ehdokkaaksi SDP:ta vastaan nousi RKP:n edustaja. Vaalin poikkeuksellisen ehdokasasetelman (mies ja nainen, diplomaatti ja poliitikko) vuoksi liukumaa oli tosin niin vasemmalta puolelta porvarilliselle kuin toisinpäinkin.

Kansainvälisiin luottamustehtäviin

Puolustusministeriyden ja presidenttiehdokkuuden jälkeen Rehn siirtyi Balkanin ihmisoikeusraportoijaksi vuosiksi 1995–1997. Hän kävi ensimmäisten tarkkailijoiden joukossa Srebrenican joukkohaudoilla. Vuosina 1995–1996 Rehn toimi myös eduskunnan valitsemana europarlamentaarikkona. Hän oli usein kansainvälisessä julkisuudessa YK-tehtäviensä myötä. Rehn toimi YK:n pääsihteerin erityisedustajana Sarajevossa 1999, YK:n alipääsihteerinä, Bosnia ja Hertsegovinan erityislähettiläänä 1998–1999 ja UNMIBH:n poliittisena johtajana.

Presidentinvaalit 2000

RKP asetti Rehnin presidenttiehdokkaakseen uudelleen vuoden 2000 vaaleissa. Tällä kertaa Rehn jäi ensimmäisellä kierroksella neljänneksi ja sai 7,9 % äänistä.

Populaarikulttuurissa

Elisabeth Rehn mainitaan Popeda-yhtyeen vuoden 1992 singlekappaleella Kersantti Karoliina. Kappaleessa viitataan Rehnin naisten vapaaehtoisen asepalveluksen mahdollistaneeseen toimintaan puolutusministerinä: ”Kuulin Karoliinan lähteneen, / jätti tänne vaikeroimaan kotipiiakseen. / Syytän sua, Elisabeth Rehn, / mun naiseni on kapiainen.”

Ajatushautomo

Elisabeth Rehniin liittyy ajatushautomo Elisabeth Rehn Bank of Ideas.