google/wiki40b huggingface dataset:
Nicholas Chia

Nicholas Chia Yeck Joo (kiin. 谢益裕; s. 8. huhtikuuta 1938 Singapore) on singaporelainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 26. tammikuuta 1964 ja nimitettiin Singaporen arkkipiispaksi 15. toukokuuta 2001. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Adriano Bernardini, jota avustivat Gregory Yong Sooi Ngean ja Anthony Soter Fernandez.
Chia jäi eläkkeelle 20. toukokuuta 2013.
Viktor Venema

Viktor Venema (s. 30. huhtikuuta 1980) on alankomaalainen sarjakuvataiteilija. Hän on piirtänyt kannen muun muassa Aku Ankka -lehteen 11.7.2007.
Akšan piiri

Akšan piiri (ven. Акшинский район, Akšinski raion) on kunnallinen itsehallintoalue Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1926 perustetun piirin pinta-ala on 7 400 neliökilometriä. Asukkaita on 11 700 henkeä (vuonna 2009).
Akšan piiri sijaitsee Taka-Baikalian eteläosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Agan Burjatiaan kuuluvaan Duldurgan piiriin, idässä Ononin piiriin, kaakossa Mongoliaan, lounaassa Kyran ja luoteessa Uljotyn piireihin. Seudun halki virtaa Šilkan sivujoki Onon.
Piiriin kuuluu 12 maalaiskuntaa: Akša, Bytev, Kurulga, Mogoitui, Narasun, Novokurgatai, Oroi, Tohtor, Ubur-Tohtor, Ulatša, Ureisk ja Ust-Ilja. Hallinnollinen keskus on Akšan kylä. Asutuskeskuksia on yhteensä 15.
Akšasta on maantieyhteys aluepiirin pääkaupunkiin Tšitaan, jonne on matkaa 269 kilometriä.
Pääelinkeino on maatalous, joka tuottaa viljaa, perunaa, vihanneksia, maitoa, lihaa, munia ja villaa. Lisäksi on metsä- ja elintarviketeollisuutta.
Akšassa toimii kotiseutumuseo. Paikallislehtenä ilmestyy Selskaja nov. Nähtävyyksiin kuuluvat mm. Akšan linnoituksen jäänteet. Seudulla sijaisee Akšan luonnonsuojelualue.
Gwich’init

Historia

Gwich'init törmäsivät eurooppalaisiin ensimmäisen kerran 1700-luvun lopulla. Enemmissä määrin eurooppalaisia alkoi tulla alueelle vuosina 1806–1836. Eurooppalaiset olivat lähinnä tutkijoita ja turkismetsästäjiä. Eurooppalaisten mukana tuli aseiden ja muiden tavaroiden mukana myös kulkutauteja, joille gwich'ineillä ei ollut vastustuskykyä. Tautien vaikutuksesta gwich'inien määrä putosi alkuperäisestä 5 400:sta noin tuhanteen. Tautien ohella määrän putoamiseen vaikutti myös gwich'inien harjoittama tyttölasten surmaaminen. Vuosisadan toisella puoliskolla paikalle tulivat myös lähetyssaarnaajat, joiden vaikutuksen myötä alkuperäiset tavat ja uskomukset paljolti hävisivät. Kanadan hallinto kiinnostui pohjoisista alkuperäiskansoista vasta 1900-luvun alkupuolella. Ensimmäiset gwich'inejä koskeneet sopimukset laadittiin vuonna 1921. Sopimusten nojalla alkuperäiskansojen oikeuksia vähennettiin taloudellisten korvausten vastineena, joihin lukeutui muun muassa turkistenmetsästysoikeudet. Yhdysvaltojen Alaskassa vastaava sopimus, Alaska Native Claims Settlement Act, astui voimaan vuonna 1971. Sopimuksella gwich'init luopuivat joistakin maaoikeuksistaan rahaa vastaan. Kanadassa gwich'init kuitenkin 1990-luvun puolella vaativat suuria maa-alueita Luoteisterritorioissa ja Yukonissa. 2000-luvun puolella huolenaiheeksi gwich'inien keskuudessa nousivat suunnitelmat öljynporauksesta ja maakaasuputkista heidän alueillaan.

Kulttuuri

Alun perin gwich'init jakautuivat noin yhdeksään heimoon, jotka saatettiin jakaa edelleen pienempiin alueellisiin yksiköihin. Asumismuoto vaihteli heimoittain, osan liikkuessa ja osan pysytellessä aloillaan. Talvella asuttiin puusta ja sammaleesta rakennetuissa taloissa, kun taas muina vuodenaikoina oli käytössä nahoista kyhätyt asumukset. 1900-luvulta lähtien yleistyivät kuitenkin tavallisemmat kiinteät talot. Ruokaa saatiin metsästämällä esimerkiksi karibuja ja hirviä sekä kalastamalla. Turkismetsästys oli myös elinkeinona tärkeä, ja turkiseläimiin kuuluivat esimerkiksi ilves, ahma ja majava. Turkeilla saatiin taas ostettua käyttötavaraa eurooppalaisilta.
Perinteiseen uskoon kuuluivat erilaiset henget, aaveet, yliluonnolliset olennot tähdissä ja kuussa sekä esimerkiksi erilaiset paikallisissa järvissä asuvat hirviöt. Gwich'init uskoivat myös uudelleensyntymiseen. Lähetyssaarnaajien tulon myötä suuri osa heistä kääntyi anglikaanisuuteen tai katolilaisuuteen, mutta perinteistä uskoa harjoitetaan yhä.
Lörrach

Historia

Varhaisin tunnettu kirjallinen maininta Lörrachista (Lorracho) on peräisin vuodelta 1102. Vuonna 1452 Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Fredrik III vahvisti Lörrachille kauppaoikeudet. Ne teki mahdolliseksi kaupungin sijainti tärkeiden kauppareittien varrella. 
Baden-Durlachin rajakreivi Friedrich VII Magnus myönsi Lörrachille kaupunkioikeudet 18. marraskuuta vuonna 1682. Jatkuvan ja sekasortoisen sotatilan vuoksi kaupunkioikeuksia ei kuitenkaan todettu toimiviksi ja ne vaipuivat nopeasti unohduksiin. Kaupunkioikeudet myönsi uudelleen rajakreivi Karl Friedrich saman vuoden kesäkuun 3. päivänä.
Claire Redfield

Resident Evil

Claire esiintyy ensimmäistä kertaa vuonna 1998 julkaistussa Resident Evil 2:ssa, jossa hän on toinen pelattavista hahmoista. Vuonna 1998 Claire saapuu Raccoon Cityn etsimään veljeään Chrisiä ja huomaa zombien ottaneen kaupungin valtaansa. Lyöttäytyessään yhteen Leon S. Kennedyn kanssa he aloittavat sekä eloonjääneiden että pakotien etsinnän.
Resident Evil Code: Veronicassa Claire tunkeutuu Umbrella-korporaation päämajaan Pariisiin, mutta joutuu vangituksi Rockfort-saarelle. Virustartunnan iskiessä saarelle Claire lyöttäytyy yhteen melko lapsellisen Steve Burnsiden kanssa.
Resident Evil: The Darkside Chroniclesissa Claire esiintyy Resident Evil 2:een perustuvassa Memories of a Lost City -episodissa ja Code: Veronicaan perustuvassa Game of Oblivion -episodissa.
Claire esiintyy myös Resident Evil: The Mercenaries 3D:ssä ja Operation Raccoon Cityssä. Hahmolla on päärooli myös pelissä Resident Evil: Revelations 2.

Muut

Clairella on pieni rooli Capcomin vuonna 1999 julkaisemassa lumilautailupelissä Trick’N Snowboarder. Myös Leon S. Kennedy ja zombiksi mutatoitunut poliisi esiintyvät pelissä.

Elokuvat

Ali Larterin esittämä Claire esiintyi valkokankaalla ensimmäistä kertaa kolmannessa Resident Evil -elokuvassa Resident Evil: Tuho ja kolme vuotta myöhemmin Resident Evil: Afterlifessa. Larter palaa rooliin elokuvasarjan viimeisessä osassa Resident Evil: The Final Chapter. Claire esiintyy myös animaatioelokuvassa Resident Evil: Degeneration.

Kirjat

Claire esiintyy S. D. Perryn kirjoittamissa romaaneissa Resident Evil: City of the Dead ja Resident Evil: Underworld.
Aprilia RSV4

Moottoriurheilussa

Max Biaggi ajoi RSV4:lla Superbike mestariksi 2010 ja 2012.
Ferrari SF15-T

Ennen kauden alkua

Kaudella 2014 Ferrari ei voittanut yhtäkään kilpailua ensimmäistä kertaa sitten kauden 1993. Ennen kautta 2015 Ferrari kävi läpi merkittäviä henkilöstömuutoksia. Syyskuussa 2014 tallin pitkäaikainen pääjohtaja Luca di Montezemolo jätti tallin ja hänen tilalleen tuli Fiatin toimitusjohtaja Sergio Marchionne. Kauden jälkeen Ferrari vaihtoi tallipäällikkönsä Marco Mattiaccista tallin sponsorin Philip Morrisin riveistä tulleeseen Maurizio Arrivabeneen. Lisäksi tallissa viisi vuotta ajanut Fernando Alonso siirtyi McLaren-talliin. Uudeksi kuljettajaksi saapui pitkäaikainen Red Bull -kuljettaja ja nelinkertainen maailmanmestari Sebastian Vettel.
SF15-T julkistettiin Ferrarin internet-sivuilla 30. tammikuuta 2015. Talli varoitti asettamasta liian kovia odotuksia alavireisesti menneen edelliskauden sekä organisaatiomuutosten jälkeen. Ensimmäisissä testeissä Jerezissä SF15-T oli kuitenkin nopein auto kolmena päivänä neljästä. Kimi Räikkösen mukaan parannuksia on onnistuttu tekemään niillä alueilla, joissa edelliskaudella oli ongelmia. Barcelonassa ajetuissa testeissä Mercedes osoittautui jälleen ylivoimaisen nopeaksi, mutta Ferrari katsoi olevansa hyvissä asemissa taistelussa Red Bullia vastaan. 12 testipäivän aikana talli ajoi uudella autolla kaiken kaikkiaan 5 400 kilometriä.

Alkukausi

Kauden ensimmäinen kisaviikonloppu Australiassa sujui tallilta melko hyvin. Perjantain vapaissa harjoituksissa autoissa ei ilmennyt ongelmia ja autot olivat toiseksi nopeimpia Mercedesten jälkeen. Aika-ajoissa Vettel sijoittui neljänneksi ja Räikkönen viidenneksi molempien jäädessä Lewis Hamiltonin paaluajasta yli sekunnin. Kilpailussa Räikkönen joutui keskeyttämään, kun hänen autonsa takarengasta ei saatu kunnolla kiinni varikkopysähdyksellä. Vettel sen sijaan ajoi kolmanneksi saaden ensimmäisen palkintokorokesijoituksensa Ferrarilla.
Malesian GP:n sateisissa aika-ajoissa Vettel ajoi toiseen ruutuun Mercedes-kuljettajien väliin. Vettel jäi paaluajasta seitsemän sekunnin sadasosan päähän. Räikkönen jäi 11:nteen ruutuun ajoitettuaan radalle tulonsa huonosti toisessa aika-ajo-osiossa. Kilpailussa osoittautui, että Malesian kuumat olosuhteet sopivat paremmin Ferrarille kuin Mercedekselle. Vettel ajoi kilpailun läpi kahdella varikkopysähdyksellä Mercedesten pysähtyessä kolmesti, sillä Vettel pystyi Ferrarillaan hallitsemaan renkaiden kulumista tehokkaammin. Osakilpailuvoitto oli tallin ensimmäinen sitten Espanjan GP:n 2013. Räikkönen onnistui nousemaan kilpailussa neljänneksi.
Verebja

Verebja (ven. Вере́бя, alajuoksulla Веребушка, Verebuška) on Mstajokeen laskevan Volman sivujoki Novgorodin alueella Venäjällä. Sen pituus on 63 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 332 neliökilometriä. Joen nimi perustuu venäjän ’pajua’ tarkoittavaan sanaan verba. Toisen version mukaan sen taustalla on rinteistä maastoa kuvaava itämerensuomalainen sana vierre.
Verebja saa alkunsa Okulovkan piirin Borovjonkan kunnan Pestšankan kylän lähellä sijaitsevista soista ja laskee Volmaan Ust-Volman kylän luona. Valdain ylängön reunaa myöten virtaavassa joessa on paljon pieniä koskia, mikä tekee siitä suositun retkeilykohteen.
Vuonna 1851 Verebjan yli Pietarin ja Moskovan väliselle pääradalle rakennettiin rautatiesilta, joka oli tuolloin Venäjän pisin ja korkein. Mstajoen ja Torbinon asemien välisen jyrkän nousun junaliikenteelle aiheuttamat ongelmat ratkaistiin vuosina 1877–1881 rakennetulla Verebjen mutkalla, joka suoristettiin uudelleen vuonna 2005.
Joen lähistöllä sijaitsee Verebjen kuntakeskus. Sen varrella Golyšinon, Gusevon ja Zaborovjen kylissä on ollut 1600-luvulla syntynyttä karjalaisasutusta.
Korbach

Historia

Ensimmäinen maininta Korbachista on vuodelta 980. Vuonna 1188 Paderbornin ruhtinaspiispa antoi Korbachille kaupunkioikeudet. Vuodelta 1469 on peräisin tieto, jossa mainitaan Korbachin olleen hansakaupunki. Korbach oli Hessenin ainoa hansakaupunki. Vuonna 1664 ⅔-osaa kaupungin asuinrakennuksista tuhoutui suuressa tulipalossa. Korbachin rautatieasema perustettiin vuonna 1893. Vuonna 1942 kaupungista tuli Waldeckin piirikunnan pääkaupunki. Neljätoista lähellä sijainnutta kylää liittyi vuonna 1971 Korbachiin. Vuonna 1974 Korbachista tuli Waldeck-Frankenbergin piirikunnan pääkaupunki.
Bill Brock

William Emerson ”Bill” Brock III (s. 23. marraskuuta 1930) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän istui senaatin jäsenenä Tennesseestä vuosina 1971–1977.
Brockin isoisä oli senaattori William Emerson Brock. Hän itse syntyi Chattanoogassa, valmistui McCallie Schoolista 1949 sekä Washington and Lee Universitystä 1953 ja palveli sen jälkeen Yhdysvaltain laivastossa vuoteen 1956.
Brock istui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä vuosina 1963–1971. Hävittyään vuoden 1976 senaatinvaaleissa Jim Sasserille hän toimi republikaanien kansallisen komitean puheenjohtajana 1977–1981, Yhdysvaltain kauppaedustajana 1981–1985 ja työministerinä 1985–1987. Hän elää nykyisin Marylandissa. Hän pyrki vuonna 1994 takaisin senaattiin Marylandin edustajana, mutta hävisi istuvalle senaattorille Paul Sarbanesille.
Terra sigillata

Terra sigillata on yleisnimi roomalaiselle keramiikkatyypille. Astiat ovat väriltään punaisia ja niillä on kiiltävä pinta, joka ei kuitenkaan ole lasitettu.
Terra sigillatan kiiltävä pinta saatiin aikaan sivelemällä astian pinta ennen polttoa sopivalla liuoksella, esimerkiksi käyttäen potaskaa. Astiat olivat yleensä ruokailuastioita, joko koristelemattomia tai reliefikoristeltuja. Koristeet tehtiin muotilla ja liitettiin valmiin astian pintaan ennen polttoa. Poltto tapahtui noin 950 – 1 050 °C lämmössä, ja lopputuloksena oli korkealaatuista pöytäkeramiikkaa.
Tuotanto alkoi noin 40 eaa. Arezzon kaupungissa (roomalainen Arretium). Terra sigillatasta tuli nopeasti suosittua, ja tuotanto laajeni nopeasti myös uusille alueille. Tärkeitä tuotannon keskuksia olivat jo 1. vuosisadan eaa. lopulla Pisa, Lyon ja La Graufesenque, sekä lukuisat muut paikan Italiassa ja Rooman pohjoisissa provinsseissa. Tuotantomäärät alkoivat laskea 1. vs. puolivälissä jaa., mutta keramiikkaa tuotettiin Arezzossa vielä 2. vs. puoliväliin asti. Senkin jälkeen nk. myöhäisen terra sigillatan tuotanto jatkui muun muassa Germaniassa.
Percival Pembroke

Percival Pembroke oli brittiläinen 8-paikkainen matkustaja- ja kuljetuskone, jota käytettiin 1950- ja 1960-luvulla. Hunting Aircraft suunnitteli Pembroken vuonna 1952.

Käyttö Suomessa

Suomen ilmavoimat operoi Maanmittaushallituksen ostamaa kahta Pembrokea 1956-1968. Koneet suorittivat ilmakuvausta kesäisin. Toinen koneista, tunnus PR-1, tuhoutui 1965 törmäyksessä lumivalliin. Toinen Pembroke, PR-2, on nykyään Keski-Suomen ilmailumuseossa varastoituna.
Chinampa

Chinampa oli kaisloista ja mudasta järveen koottu puutarhaläntti, jollaisia asteekit ja jotkut muut esikolumbiaaniset Mesoamerikan kansat käyttivät viljelyyn Meksikon laaksossa suurella Texcoco-järvellä. Chiampojen käyttöön lienee päädytty alkujaan sen takia että Tenochtitlánin saarella oli puutetta viljeltävästä maa-alasta. Asteekkijohtajat pyrkivät edistämään chinampojen rakentemista.
Chinampa rakennettiin aitaamalla pajulla tai vastaavalla alue matalasta järven kohdasta, ja kasaamalla aitaukseen mätäneviä kasveja ja mutaa. Chinampojen välissä kulki kanootin mentävä kanava kylvöä ja sadon korjaamista varten. Yleensä chinampassa viljeltiin maissia, papua, kurpitsaa, amaranttia, tomaatteja, chilipippuria ja yrttejä.
Chinampoja lannoitettiin ihmisen ulosteilla ja järven pohjamudalla. Chinampa on espanjalainen käännös nahuatlinkielisestä sanasta chinamitl, ruo'oista tehty neliö. Niitä sanotaan usein virheellisesti kelluviksi puutarhoiksi. Yhden chinampan ala oli yleensä 30 kertaa 2,5 metriä. Chinampojen uskotaan tuottaneen 1/2-2/3 asteekien pääkaupungin Tenochtitlánin ravinnosta.
Varhaisimmat tunnetut chinampat ovat ajalta 1150 – 1350 niin sanotulta keskijälkiklassiselta ajalta, jolloin Meksikon laaksossa oli kilpailevia kaupunkivaltioita ennen asteekkien nousua. Chinampoja rakennettiin pääosin suuren Texcoco-vesistön eteläosissa, Xochimilco- ja Chalcojärvillä sekä Tenochtitlánin ympäristössä. Pieniä chinampoja oli myös varsinaisen Texcoco-järven itäosassa Xaltocanin lähellä. Koska Texcoco-järvestä on kuivatettu suurin osa ja valtava Méxicon kaupunki rakennettu sen kohdalle, chinampoja on enää vain eräässä kohdassa Xochimilcossa.
Työväen Arkisto

Työväen Arkisto (TyArk) on vuonna 1909 perustettu Suomen vanhin työväenliikkeeseen liittyvä arkisto ja samalla maan vanhin kansanliikearkisto. Työväen arkisto sijaitsee Helsingissä Sörnäisten rantatiellä.
Työväen Arkisto perustettiin SDP:n puoluekokouksessa Kotkassa vuonna 1909 puolueen ja ammattiyhdistysliikkeen toiminnasta kertovaksi arkistoksi. Ruotsissa vastaavanalainen arkisto perustettiin jo vuonna 1902. Ensimmäinen arkistonhoitaja oli SDP:n entinen puoluesihteeri Yrjö Sirola. Sirolan paettua velkojiaan Yhdysvaltoihin tehtävän peri Karl Harald Wiik, joka puolisonsa Annan kanssa antoi merkittävän panoksen arkiston toiminnan käynnistämiseen.
Arkiston tarkoituksena ei ollut pelkästään tallentaa historiaa, vaan toimia poliittisen työn tukena. Osa työväenliikkeen asiakirjoista takavarikoitiin Suomen sisällissodan tapahtumien johdosta 1918, koska asiakirjoja pyrittiin käyttämään todisteena kapinaan nousseita suomalaisia, punaisia vastaan valtiorikosoikeuksissa. Tämä osa työväenliikkeen arkistoiduista asiakirjoista on Kansallisarkistossa.
Monia työväenjärjestöjä lakkautettiin kommunistisina 1920-luvulla. Tällöin Etsivä keskuspoliisi takavarikoi järjestöjen asiakirjat, mutta toimitti ne 1930-luvulla Työväen Arkistoon. Tämän ansiosta ammattiyhdistysliikkeen vanhin asiakirja-aines on hyvin tallennettu. Arkistoaineistoa tuhoutui Neuvostoliiton miehittämässä Karjalan osassa talvisodassa 1939-1940 ja sodan, kuten jatkosodankin 1941-1944 pommituksissa.
Sotien jälkeen Työväen Arkiston hallinnointi siirtyi SDP:n puoluetoimistolta uudelle Työväen Arkiston Säätiölle, mutta arkiston rahoituksesta vastasi edelleen SDP. Epävakaan taloudellisen tilanteen korjaamiseksi pyrittiin 1960-luvun alusta lähtien saamaan arkiston valtionavun piiriin. Laki yksityisluontoisten arkistojen valtionavusta säädettiinkin vuonna 1974. Tämä antoi myös Työväen Arkistolle edellytykset kehittyä tieteellisesti hoidetuksi muistiorganisaatioksi.
Sekä Suomessa että muualla Euroopassa 1980-luvulla heräsi yleinen kiinnostus työväenperinteeseen. Tämä pani alulle prosesseja, jotka toteutuivat, kun perustettiin Työväenliikkeen kirjasto vuonna 1987 ja Työväen Keskusmuseo vuonna 1993. Työväen Arkiston painettu aineisto siirrettiin Työväenliikkeen kirjastoon ja museoesineet Työväen Keskusmuseoon. Tämä vapautti Työväen Arkiston resursseja sen perustehtävään, arkistotoimintaan.
Jokaisessa muussa Pohjolan maassa toimii yksi työväenarkisto ja -kirjasto eikä Suomen kaltaista eriytymistä tapahtunut. Työväen Arkiston aineistoa on julkaistu mm. sisällissotaa koskevana kuva-aineistona monissa kirjoissa. Arkiston käytetyin materiaali on mikrofilmattu. Arkisto järjestää tilauksesta arkistonhoitokursseja.
Tsu (kana)

Alkuperä

Hiragana つ ja katakana ツ on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 川.

Tarkkeet

Merkkeihin voidaan lisätä dakuten, jolloin muodostuvat tavut づ et ヅ, jotka lausutaan /dzɯ/ tai /zɯ/. Modernissa japanissa nämä merkit ovat harvinaisia ja ne on suureksi osaksi korvattu merkeillä ず ja ズ. Niitä käytetään pääosin kirjoittamaan soinnilliseksi muuttunutta äännettä yhdyssanan keskellä (rendaku).

Latinisaatio

Kanat latinisoidaan eri tavoin Hepburn-, Kunrei-shiki ja Nihon-shiki-järjestelmissä. Hepburn-järjestelmässä ne latinisoidaan « tsu » ja niiden soinnilliset vastineet « zu ». Kunrei-järjestelmässä vastaavat muodot ovat « tu » ja soinnillisena « zu ». Nihon-shikissä kanat latinisoidaan « tsu » ja niiden soinnilliset vastineet « du ».
Eurohot 30

Eurohot 30 on Radio NRJ:n musiikkilistaohjelma, joka listaa 30 soitetuinta kappaletta seuraavista NRJ-maista:
Belgia, Itävalta, Norja, Ranska, Ruotsi, Saksa, Suomi, Sveitsi, Tanska ja Libanon. Se käydään läpi lauantaisin klo 10–12 ja uusitaan sunnuntaina klo 22–00. Ohjelman juontaa Riikka "Ritu" Karjalainen.
Bofors-skandaali

Bofors-skandaali oli suuren luokan korruptioskandaali Intiassa 1980-luvulla. Useita intialaisia poliitikkoja, myös pääministeri Rajiv Gandhia, syytettiin lahjusten vastaanottamisesta Bofors-yhtiöltä, jotta yhtiö voittaisi tarjouskilpailun Intian 155 mm kenttätykeistä.
Vuonna 1986 AB Bofors sai Intian hallitukselta jättitilauksen. Intian aikomuksena oli ostaa 1 500 155 mm:n Bofors FH-77B-haupitseja, mutta julkisen kohun vuoksi se ostikin niitä lopulta vain 410 kappaletta.
Korruptio oli laajempaa kuin koskaan aikaisemmin Intian historiassa, ja sen seurauksena Gandhin valtaapitävä Intian kongressipuolue hävisi vuoden 1989 marraskuussa parlamenttivaalit. Joutuminen pois hallituksesta kävi kohtalokkaaksi Rajiv Gandhille, sillä hänen turvallisuusmiestensä määrä pieneni ja hänet salamurhattiin 21. toukokuuta 1991. 5. helmikuuta 2004 Delhin hovioikeus vapautti Rajiv Gandhin kaikista kytköksistä skandaaliin.
Skandaaliin kytketty agentti oli Ottavio Quattrocchi. Delhin tutkimuksia suorittava oikeus haluaisi edelleen hänet kuultavaksi, ja hänet on etsintäkuulutettu Interpolin kautta. Hänen väitetään yrittäneen suhteillaan Intian valtion virkamiehiin ja myös pääministeri Rajiv Gandhiin saada asekaupat Bofors-yhtiölle.
Delhin hovioikeus vapautti 31. toukokuuta 2005 brittiläiset liikemiesveljekset Shrichand, Gopichand ja Prakash Hindujan Bofors-juttuun liittyvistä syytteistä.
Drammen

Historia

Bragernes ja Strømsøy saivat kaupunkioikeudet vuonna 1715, vuonna 1811 niihin yhdistyi Tangen ja nykyinen kaupunki syntyi.
1909 Drammen sai ensimmäisenä Pohjoismaissa johdinautot. Linja oli toiminnassa vuoteen 1967 saakka.
Arkeologisesti arvokas löytö tehtiin Åskollenin luolasta, josta löydettiin 6 000–7 000 vuotta vanha hirvieläimen piirros.
Hypatius

Perhe

Hypatiuksen vanhemmat olivat Secundinus ja Anastasioksen sisko Caesaria. Secundinus toimi Anastasioksen aikana muun muassa Konstantinopolin kaupunkiprefektinä. Myös Hypatiuksen veli Pompeius ja serkku Probus saavuttivat korkeita virkoja Anastasioksen aikana: Pompeius oli konsulina vuonna 501 ja Probus vuonna 502. Hypatiuksen vaimo oli nimeltään Maria ja heillä oli poika nimeltä Pompeius.

Vitalianuksen kapina

Hypatius mainitaan lähteissä seuraavan kerran noin vuonna 513, jolloin hänet nimitettiin magister militum Thraciakseksi. Hän johti roomalaisia joukkoja Traakiassa ja Skyytiassa, mutta oli epäsuosittu joukkojen keskuudessa. Hypatius riitaantui erään Vitalianuksen kanssa, kun hän oli loukannut tämän vaimoa. Vitalianus kapinoi vuonna 513 keisari Anastasiosta vastaan. Keisari nimitti luultavasti Hypatiuksen taas magister militum praesentalikseksi ja lähetti hänet kukistamaan Vitalianusta, joka kuitenkin kukisti Hypatiuksen ja otti hänet vangiksi. Vitalianus piti Hypatiusta vankinaan aina vuoteen 514 asti, jolloin Anastasios maksoi suuret lunnaat.  
Vapauduttuaan vankeudesta Hypatius nimitettiin magister militum Orientemiksi vuonna 515. Hän teki pyhiinvaellusmatkan Jerusalemiin vuonna 516, jolloin hänen tiedetään tehneen suuria lahjoituksia kirkoille ja eräille munkeille. Hän palasi Persian rintamalle kesällä 517, mutta ei tiedetä tarkalleen, kuinka kauan hän pysyi tehtävässään. Hypatiuksen eno Anastasios kuoli vuonna 518. Anastasios ei ollut nimennyt itselleen seuraajaa, vaikka hänellä oli siskon- ja veljenpoikia. Keisariksi nousi palatsikaartin komentaja Justinus. Anastasioksen sukulaiset toimivat Justinuksen ja tämän seuraajan Justinianuksen aikana korkeissa tehtävissä. Ilmeisesti Justinus I erotti Hypatiuksen virastaan jossain vaiheessa.
Hypatianus palasi magister militum Orientemiksi vuonna 520 ja palveli tässä virassa aina vuoteen 525 asti. Tuolloin hänet lähetettiin Rufinuksen kanssa neuvottelemaan persialaisten kanssa rauhansopimuksesta. Väitettiin, että Hypatius yritti juonitella persialaisten kanssa, jotta rauhansopimus epäonnistuisi, koska hän ei pitänyt Justinuksesta. Rufinuksen esittämien syytösten perusteella Hypatius erotettiin virastaan, mutta lopulta häntä vastaan ei kuitenkaan löytynyt todisteita. Hänet nimitettiin magister militum Orientemiksi uudelleen noin vuonna 527. Samana vuonna hän neuvotteli jälleen tuloksetta persialaisten kanssa. Belisarius nimitettiin hänen seuraajakseen vuonna 529.
Gundishapurin akatemia

Gundishapurin akatemia (myös Jondishapoor, Jondishapur, Jondishapour, Gondeshapur, Gondê Shâpûr) oli Sassanidien valtakunnan älyllinen keskus. Akatemia tarjosi koulutusta lääketieteen, filosofian, teologian ja luonnontieteiden alalla. Tiedekunta jatkoi paitsi zarathustralaisia ja persialaisia perinteitä, mutta myös antiikin Kreikan ja Intian perinteitä. Sassanidien dynastian hallitsija perusti akatemian vuonna 271.
Koulu oli muinaisen maailman (mukaan lukien Eurooppa, Välimeren alue ja Lähi-itä) merkittävin lääketieteen keskus 500- ja 600-luvuilla. Siellä toimi maailman vanhin opetussairaala, sekä suuri kirjasto ja yliopisto. Koulu sijaitsi nykyisessä Khūzestānissa, Lounais-Iranissa, lähellä Karun-jokea.
Koululla oli suuri merkitys antiikin Kreikan filosofisen perinnön säilyttämisessä sen jälkeen, kun Platonin akatemia oli lakkautettu ja filosofit oli ajettu maanpakoon. Koulun välityksellä kreikkalainen filosofia päätyi myöhemmin islamilaisen maailman haltuun Umaijadien ja Abbasidien kalifaatteihin näiden saatua Persian haltuunsa. Tämän seurauksena se vaikutti suuresti islamilaiseen filosofiaan, ja tätä kautta edelleen keskiajan eurooppalaiseen filosofiaan.
Neovenator

Piirteet

Noin 70 prosenttia Neovenatorin luurangosta on löydetty. Se oli hyvin virtaviivainen eläin. Kallo oli kapea ja sillä on erittäin suuret sierainonkalot. Välileuanluun viiden hampaan järjestely osoittaa sen olleen sukua Allosaurukselle. Neovenatorin pituudeksi on arvioitu 6-10 metriä.