google/wiki40b huggingface dataset:
Igor Kuznetsov

Ura Kaztsink-Torpedo Ust-Kamenogorskissa

Kuznetsov aloitti uransa Kaztsink-Torpedo Ust-Kamenogorskin juoniorijoukkueessa. Hän debytoi seuran ykkösjoukkueessa 17-vuotiaana kaudella 1972–1973, jolloin joukkue pelasi Neuvostoliiton toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Kauden jälkeen hän sai kutsun Moskovaan armeijan joukkueeseen, mutta hän kieltäytyi, koska hän ei halunnut lähteä Alma-Atasta.
Kauden 1986–1987 päätteeksi Torpedo Ust-Kamenogorsk nousi Neuvostoliiton korkeimmalle sarjatasolle, Neuvostoliiton jääkiekon mestaruussarjaan. Kuznetsov teki mestaruussarjassa paljon maaleja, ja hänet palkittiin kauden 1987–1988 lopuksi Soviet Soldier Magazine-Trophyllä, joka myönnettiin eniten hattutemppuja tehneelle pelaajalle. Joukkue putosi kuitenkin takaisin divisioonaan, vaikka se voittikin Moskovan Dynamon 10–2, mikä jäi Neuvostoliiton jääkiekkohistorian suurimmaksi Moskovan alueen joukkueen kokemaksi tappioksi ei-moskovalaista joukkuetta vastaan pelatuissa peleissä. Seuraavalla divisioonakaudella, joka oli myös Kuznetsovin viimeinen Neuvostoliitossa, hän voitti pistepörssin.

Ura HPK:ssa

Kuznetsov saapui Suomeen kesällä 1989. Aluksi HPK:ssa suhtauduttiin varauksella tuntemattomaan ja pienikokoiseen Kuznetsoviin, mutta pian hänen luistelu- ja syöttötaitonsa huomattiin erinomaisiksi. HPK:n päävalmentaja Olli Hietanen laittoi Kuznetsovin ajoittain vilttiketjuun, mutta kun Hietanen erotettiin, ja tilalle tuli Hannu Savolainen, Kuznetsovin peli alkoi sujua.
Kaudella 1989–1990 Kuznetsov oli pistepörssin toinen tehoilla 18+51. Hän hävisi vain pisteellä Raimo Summaselle, joka voitti toisen kerran peräkkäin pistepörssin tehopistein 39+31. Kuznetsov voitti kuitenkin kaudella syöttökuninkuuden. Hän pelasi lähes koko kauden HPK:n kolmosketjussa.
HPK tarjosi Kuznettsoville sopimusta myös kaudesta 1990–1991. Hän hyväksyi sopimuksen, mutta hänen motivaationsa alkoi laskea. Hän teki kaudella vain 38 pistettä ja pudotuspeleissäkin vain kaksi. HPK voitti kuitenkin pronssia. Yhteensä Kuznetsov teki SM-liigassa kahdessa kaudessa 107 tehopistettä.

Uran loppu

Kuznetsov siirtyi Saksaan kaudeksi 1991–92. Hän pelasi Saksassa hyvin, mutta hänen uransa katkesi pahaan jalan murtumiseen.

Yksityiselämä

Kuznetsovin elämäntavat eivät olleet ominaisia huippujääkiekkoilijalle: hän ei välittänyt harjoittelemisesta, poltti mahorkkaa ja piti vodkasta.
Formosan tasavalta

Historia

Tasavallan julisti itsenäiseksi korkea-arvoisten, Qing-dynastiaa puoltavien virkamiehien ja paikallisen aatelisten joukko. Heidän yrityksenään oli estää japanilaisten Taiwanin valloitusta, vaikka Kiina olikin luovuttanut saaren Japanille Shimonosekin rauhansopimuksessa ensimmäisen Kiinan-Japanin sodan päätteeksi. Näistä virkamiehistä monet pakenivat saarelta Japanin joukkojen valloituksen aikana. Toukokuussa 1895 englanninkielinen käännös Taiwanin tasavallan itsenäisyysjulistuksesta lähetettiin kaikille saarella olleille lähetystöille. Virallinen seremonia järjestettiin seuraavana päivänä. Tasavalta onnistui myös painamaan omia postimerkkejä itsenäisyytensä aikana. Tasavallan perustajat eivät koskaan piilotelleet sitä, että heidän julistuksensa oli osoitus lojaaliudesta Kiinan Qing-dynastialle. He myös julistivat itsensä osaksi Kiinaa hallitsevaa Qing-dynastiaa.

Erotus ehdotettuun Taiwanin tasavaltaan

Nimen samankaltaisuudesta huolimatta nykypäivän "Taiwanin tasavallan" puolestapuhujat, osana Taiwanin itsenäisyyttä ajavaa liikettä, tekevät pesäeron vuoden 1895 Taiwanin tasavaltaan, sillä heidän tarkoituksenaan ei ole synnyttää tätä valtiota uudelleen. Heillä ei myöskään ole poliittista perintöä vuoden 1895 Taiwanin tasavaltaan. Syynä tälle on se, että vuoden 1895 tasavalta luotiin osoituksena lojaaliudesta Qing-dynastian hallintoa kohtaan. Nykyiset Taiwanin tasavallan puolustajat haluavat etääntyä manner-Kiinasta omaksi itsenäiseksi valtiokseen.
Mies joka tapasi Dingon

Laulun tarina ja sen tausta

”Mies joka tapasi Dingon” perustuu idealtaan tositapahtumiin. Vainio tapasi Dingo-yhtyeen laulajan Pertti Neumannin eräässä televisio-ohjelmassa ja neuvoi häntä riimittämisessä. Ohjelman tultua tv:stä ulos nuoret tytöt kysyivät Vainiolta kadulla, oliko hän se, joka tapasi Dingon. Lisäksi he pyysivät nimikirjoitusta.
Laulu ei kerro varsinaisesti noista tapahtumista, vaan laulussa henkilö tapaa Dingon bensa-automaatin luona ja tulee sen takia kuuluisaksi. Kappale onkin humoristinen kuvaus tavallisen ihmisen ansiottomasta arvostuksen noususta. Kappaleen keskeinen teema onkin yksityisyyden menetys. Vainio on aiemmissakin kappaleissaan käsitellyt mediajulkisuutta, mutta niissä on tavallisesti ivailtu julkisuuteen pyrkiviä. ”Mies joka tapasi Dingon” sen sijaan kertoo maineeseen tahtomattaan joutuneesta henkilöstä.

Julkaisu

”Mies joka tapasi Dingon” julkaistiin 1985 Vainion studioalbumilla Elämää ja erotiikkaa ja singlenä, jonka B-puolella oli ”Ramsö-Rabbe”. Myöhemmin kappale on julkaistu joillakin hänen kokoelma-albumillaan, kuten kokoelmilla 20 suosikkia – Viiskymppisen viisu, Legendan laulut – Kaikki levytykset 1963–1990 ja Legendan laulut – 48 mestariteosta. Vainio esitti kappaleen muun muassa Ville-Veikko Salmisen juontamassa televisio-ohjelmassa Perjantaipörssi vuonna 1985.
Kappale sai ristiriitaisen vastaanoton. Esimerkiksi Peter von Bagh ja Ilpo Hakasalo ylistivät kappaletta, mutta Jussi Raittisen mielestä kappale oli albumin huonoimpia kappaleita.
Lyyli Grönlund

Lyyli Grönlund (20. elokuuta 1905 Pietari – 12. joulukuuta 1978) oli neuvostoliittolainen suomen kielellä kirjoittanut toimittaja, suomentaja ja kirjailija.
Pietarinsuomalaiseen työläisperheeseen syntynyt Grönlund suoritti 1926 lääkintäteknikumin mutta siirtyi sitten kirjallisuuden pariin. Hän kävi 1930-luvulla Lännen vähemmistökansallisuuksien kommunistisen yliopiston suomenkielisen iltakurssin ja työskenteli Leningradin radiokomitean suomenkielisten lähetysten toimittajana.
Grönlund muutti 1940 Leningradista Petroskoihin. Sotavuosina hän oli radiotoimittajana Belomorskissa. Hänestä tuli Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäsen 1944. Sodan jälkeen Grönlund toimi Petroskoissa Karjalan radion kirjallisuuslähetysten toimittajana sekä oli 1954–1960 Punalippu-lehden toimituksessa toimittamassa Karjalan proosakirjailijoiden ja runoilijain teoksia.
Grönlund kirjoitti näytelmiä, novelleja, runoja ja kertomuksia sekä suomensi myös venäjänkielistä kirjallisuutta .
Maarian vaakuna

Maarian vaakuna oli Maarian maalaiskunnan tunnus, joka oli saanut aiheensa pitäjällekin nimensä lainanneesta Neitsyt Mariasta. Neitsyt Maria oli lisäksi pitäjän keskiaikaisen harmaakivikirkon suojeluspyhimys, joka esiintyi rukousasennossa myös pitäjän isonvihan aikaisessa nostoväen lipussa. Kruunu ja Marian monogrammit selventävät vaakunan sisältöä.
Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä rukoukseen polvistunut Neitsyt Maria, saateena kummallakin puolellaan Marian monogrammi; kaikki kultaa”. Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja Maarian kunnanvaltuusto hyväksyi sen 17. heinäkuuta 1956. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 1. lokakuuta samana vuonna. Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1967 Maarian liityttyä Turun kaupunkiin.
Albany (Georgia)

Talous

Terveydenhoito, koulutus ja Marine Corps Logistics Base Albany ovat suurimmat työnantajat. Valmistus, liikenne ja jälleenmyynti ovat tärkeitä Albanyn talouden perusteita ja kaupunki on Lounais-Georgian liike-elämän keskus.
Kaarlo Terhi

Kaarlo (Karl) August Terhi (sukunimi aik. Hammar; 26. maaliskuuta 1872 Salo – 21. maaliskuuta 1921 Helsinki) oli suomalainen raittiusmies, kuoronjohtaja, laulunopettaja, toimittaja ja kirjailija.
Terhi kirjoitti sanat Uusmaalaisten lauluun, johon Jean Sibelius teki sävellyksen. Laulu ensiesitettiin vuonna 1912.
Adrian Aucoin

Ura

Vancouver Canucks varasi Aucoinin viidennellä kierroksella NHL:n varaustilaisuudessa vuonna 1992. Hän pelasi yhden kauden Bostonin yliopistojoukkueessa ennen NHL-varaustaan. Aucoin pelasi varauksensa jälkeen kaksi kautta Kanadan maajoukkueessa, mutta siirtyi Canucksin farmijoukkueeseen toisella kaudellaan. Samalla kaudella hän pelasi myös Lillehammerin olympialaisissa ja voitti hopeaa. Aucoin pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 1993, ja hän voitti kultaa. 
Aucoin debytoi NHL:ssä kaudella 1994–1995 ja teki ensimmäisessä ottelussaan maalinkin, mutta hän vakiinnutti paikkansa Canucksin kokoonpanossa kaudella 1996–1997. Vuonna 1999 Aucoin palkittiin Canucksin parhaalle puolustajalle annettavalla Babe Pratt -palkinnolla. Aucoin pelasi ainoat MM-kilpailunsa vuonna 2000, joista ei voittanut mitalia.
Canucks myi Aucoinin ja vuoden 2001 toisen kierroksen varausvuoron Tampa Bay Lightningiin kaudella 2000–2001. Kaupassa Canucks sai Tampalta maalivahti Dan Cloutierin. Aucoin kaupattiin heti Lightning-kauden päätyttyä Aleksandr Haritonovin kanssa New York Islandersiin. Kaupassa Lightning sai Mathieu Bironin ja vuoden 2002 toisen kierroksen varausvuoron. Islandersissa Aucoin teki kolmannella kaudellaan 2003–2004 yhden kauden piste-ennätyksensä (44 pistettä). Hän pelasi myös NHL:n tähdistöottelussa.
Työsulkukaudella 2004–2005 Aucoin pelasi Elitserien-joukkue Modossa. Kaudeksi 2005–2006 hän siirtyi Chicago Blackhawksiin neljän vuoden ja 16 miljoonan dollarin sopimuksella. Chicagon kapteenina toiminut Aucoin loukkasi olkapäänsä tammikuussa 2006 ja hän pelasi jättisopimuksestaan vain kaksi rikkonaista kautta, kunnes siirtyi kesällä 2007 Calgary Flamesiin. Aucoinin Blackhawks-sopimuksessa oli pelaajakaupat estävä pykälä, mutta hän luopui siitä. Flames sai Chicagolta myös seitsemännen kierroksen varausvuoron. Flamesista Blackhawksiin siirtyivät puolustajat Andrei Zjuzin ja Steve Marr.
Kahden Calgaryssä pelatun kauden jälkeen Aucoin siirtyi kaudeksi 2009–2010 Phoenix Coyotesiin. Aucoinin sopimus oli yksivuotinen ja hän sai 2,25 miljoonaa dollaria kaudessa. Kesäkuussa 2010 hän teki Coyotesin kanssa kaksivuotisen, neljän miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Heinäkuussa 2012 Aucoin teki yksivuotisen, kahden miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen Columbus Blue Jacketsin kanssa. Työsulun lyhentämä NHL-kausi 2012–2013 jäi hänen uransa viimeiseksi.
Myös Adrianin serkut Keith ja Phil Aucoin ovat jääkiekkoilijoita. Heistä Keith on pelannut NHL:ssä.

Pelityyli

Aucoinilla oli erinomainen lyöntilaukaus ja hän oli kiekollinen ja johtava oikealta pelaava puolustaja.
Churruca (1929)

Palvelus

Espanjan sisällissodan alkaessa alus osallistui Gibraltarin salmen sulkuun tasavaltalaisten yrittäessä estää kansallismielisten joukkojen siirrot Pohjois-Afrikasta Iberian niemimaalle. Alus vaihtoi kuitenkin puolta Ceutassa ja se kuljetti 19. heinäkuuta joukkoja Cádiziin. Miehistö valtasi aluksen takaisin vangiten kapinoivat upseerit ja palaten tasavaltalaisten laivastoon.
Alus taisteli 12. heinäkuuta 1937 Lepanton, Almirante Mirandan, Almirante Valdésin, Gravinan ja Sánchez Barcáizteguin tukemana kansallismielisten laivaston risteilijää Balearesia vastaan suojatessaan tankkeri Campilloa.
Churrucaan osui 12. elokuuta 1937 Italian laivaston sukellusveneen Rubinon laukaisema torpedo. Pahoin vaurioitunut alus kuitenkin kykeni matkaamaan Cartagenaan. Sisällissodan päättyessä alus antautui Cartagenassa.
Alus poistettiin palveluksesta 11. joulukuuta 1957 ja se laitettiin myyntiin 29. joulukuuta 1964. Aluksen tavoitehintaa 5 600,00 pesetaa ei kuitenkaan huutokaupalla saavutettu.
Tapio Siikala

Eino Tapio Siikala (s. 23. huhtikuuta 1941 Kemi) on eläkkeellä oleva suomalainen päätoimittaja ja Yleisradion TV2:n johtaja.
Siikalan vanhemmat olivat päätoimittaja Veli Siikala ja Aira Orvokki Kosonen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1960 Kemin lyseosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1968 Turun yliopistosta pääaineenaan kansantaloustiede. Siikala oli 1960-luvulla tuntiopettajana Oulun yliopistossa ja sijaistoimittajana Uuden Suomen Turun toimituksessa. Hän toimi Suomen ylioppilaskuntien liiton hallituksen varapuheenjohtajana 1963–1965 ja Turun yliopiston ylioppilaskunnan pääsihteerinä 1964–1967 sekä oli yliopiston opintoasiainsihteerinä 1968.
Siikala oli Kemissä ilmestyneen Pohjolan Sanomien toimittaja 1970–1971, toimituspäällikkö 1971–1972 ja päätoimittaja isänsä jälkeen 1972–1980. Hän oli Kemin kaupunginvaltuuston jäsen ja toimi Keskustan Lehtimiehet ry:n puheenjohtajana, Keskustapuolueen puoluehallituksen jäsen sekä myöhemmin Maaseudun Sivistysliiton puheenjohtaja. Siikala oli vuodesta 1980 Yleisradion johtokunnan jäsen, vuosina 1980–1989 TV2:n johtaja, vuosina 1990–1994 alue- ja uutisjohtaja sekä vuodesta 1994 Yleisradion radiotoimialan johtaja ja yhtiön varatoimitusjohtaja. Siikala jäi eläkkeelle vuonna 2001.
Vuonna 1993 sananvapautensa kaventumisesta huolestunut Yleisradion Radiomafian toimittaja Ruben Stiller kutsui radiotoiminnan johtajaksi tulossa ollutta Siikalaa ”kökkötraktoriksi”. Stiller sai kolmen kuukauden esiintymiskiellon, ja hänen rikottuaan kieltoa hänet erotettiin Yleisradiosta. Hän palasi Yleisradioon vuonna 2009 tekemään Pressiklubi-ohjelmaa.
Siikala on ollut naimisissa vuodesta 1964 lääketieteen lisensiaatti ja kirjailija Lea Helinä Kivijärven (Helinä Siikala) kanssa. Tapio Siikalan vanhempi veli oli ylijohtaja ja keskustapolitiikko Kalervo Siikala.
Juha Pikkarainen

Juha Pikkarainen (s. 11. helmikuuta 1968 Kotka) on suomalainen näyttelijä ja oopperalaulaja, jonka ääniala on bassobaritoni. Hän suoritti opintonsa Tampereen yliopistossa näyttelijäntyönlaitoksella (NäTy) 1989–1993. Myöhemmin hän opiskeli laulua Raimo Laukan ja sittemmin Jukka Rasilaisen ja Juha Uusitalon johdolla.
Pikkarainen esiintyi solistina oopperassa ensimmäisen kerran Tampereen oopperassa 2012. Tunnetuin rooli lienee Rokan rooli Tauno Pylkkäsen oopperassa Tuntematon sotilas Oulun kaupunginteatterissa 2014. Oopperan ohjasi Kom-teatterin nykyinen johtaja Lauri Maijala. Syksyllä 2016 Pikkarainen lauloi Toivo Kuula laulukilpailun finaalissa.
Pikkarainen on ollut kiinnitettynä näyttelijänä Tampereen teatterissa (1991-92), Mikkelin teatterissa (1993-95) ja Kajaanin kaupunginteatterissa (1996-99). Kiinnitettynä laulajana hän oli kansallisoopperan kuorossa (2014-16).
Terence Higgins

Sir Terence Langley Higgins, paroni Higgins KBE (s. 18. tammikuuta 1928) on eläkkeelle jäänyt brittiläinen konservatiivipuolueen poliitikko. Hän istui parlamentin jäsenenä Worthingista vuosina 1964–1997.
Higgins toimi raha-asiainsihteerinä valtiovarainministeriössä vuosina 1972–1974. Hän on naimisissa Rosalyn Higginsin kanssa, ja hänestä tehtiin vuonna 1997 elinikäinen pääri. Hän on Privy Councilin jäsen.
Higgins palveli Royal Air Forcessa vuosina 1946–1948. Hän on 1940-luvulla edustanut maataan aitajuoksussa esimerkiksi Kansainyhteisön kisoissa. Helsingin olympialaisissa 1952 Higgins juoksi Britannian joukkueessa, joka sijoittui 4 × 400 metrin viestijuoksussa viidenneksi ajalla 3.09,3.
Yōhei Toyoda

Jalkapallomaajoukkue

Yōhei Toyoda edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 2013-2015. Hän on osallistunut mm. vuoden 2008 kesäolympialaisiin ja Asian mestaruuskilpailuhin 2015.
San Benedetto del Tronto

Historia

Kaupungin historia ulottuu roomalaisten aikaan saakka. 1800-luvun loppupuolella valmistunut Adrianmeren rautatie auttoi kaupunkia kehittymään voimakkaasti.
Jay Mohr

John Ferguson "Jay" Mohr (s. 23. elokuuta 1970) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko. Hän on naimisissa toisen vaimonsa, näyttelijä Nikki Coxin kanssa. Hänellä on lapsi edellisestä avioliitosta. 
Mohr syntyi Veronassa, New Jerseyssä. Hän tuli tunnetuksi Saturday Night Liven esiintyjänä jo 1990-luvun alkupuolella; hän kuvaa tätä aikaa menestyskirjassaan Gasping for Airtime: Two Years in the Trenches of Saturday Night Live (2004). 
Mohr on esiintynyt myöhemmin muiden muassa elokuvissa Jerry Maguire – elämä on peliä (1996), Suicide Kings – epätoivoinen salaliitto (1997), Täydellinen Sulhanen (1997). Paulie (1998), Go (1999), Anna hyvän kiertää (2000) ja Pluto Nash (2002). Jay on myös esiintynyt sarjassa Aavekuiskaaja (kaudet 2. ja 3.) ja ollut pääroolissa sarjassa Sinkkuisä Gary.
Pharmaca Fennica

Pharmaca Fennica on lääkkeen määräämiseen ja toimittamiseen oikeutetuille terveydenhuollon ammattilaisille tarkoitettu lääketietokanta, jota julkaisee Lääketietokeskus Oy. Pharmaca Fennica® -lääketietokantaa julkaistaan nykyisin useassa eri muodossa: mobiilisovelluksena, verkkopalveluna, painettuna kirjana ja potilastietojärjestelmiin integroitavana tietokantana. 
Lääketietokanta sisältää ajantasaiset tiedot useimmista Suomessa myytävistä lääkevalmisteista ja niiden sisältämistä lääkeaineista käyttöaiheineen, annostuksineen ja haittavaikutuksineen. Pharmaca Fennica -lääketietoa hyödynnetään usein osana terveydenhuollon tietojärjestelmiä. Pharmaca Fennica -mobiilisovellus ja -verkkopalvelu ovat avoimesti kaikkien saatavilla. 
Pharmaca Fennica -lääketiedolla on pitkä historia: ensimmäinen kirja julkaistiin 1975 ja ensimmäinen sähköinen tietokanta 1991.

Pharmaca Fennica -mobiilisovellus

Maksuton Pharmaca Fennica -mobiilisovellus tarjoaa ajantasaista lääketietoa Android ja iOs -laitteille. Lääketietoa voi hakea kauppanimellä, vaikuttavalla aineella, käyttöaiheella, yrityksen nimellä tai Vnr-numerolla, sekä lukemalla lääkepakkauksen viivakoodin. Mobiilisovelluksen sisältämät PF-selosteet perustuvat viranomaisen hyväksymiin, Suomessa myytävien lääkevalmisteiden valmisteyhteenvetoihin. 
Lääkkeiden lisäksi Pharmaca Fennica® -mobiilisovellus sisältää tietoa hyvän hoidon tukena käytettävistä muista valmisteista, kuten perusvoiteista ja kliinisistä ravintovalmisteista. Sovelluksen tietokanta päivitetään kahden viikon välein. Sovellus lataa ensimmäisellä käyttökerralla lääketietokannan laitteen muistiin, minkä jälkeen mobiilisovellusta voi käyttää myös ilman verkkoyhteyttä. Mobiilisovellus oli ladattu yli 30000 kertaa vuoden 2017 loppuun mennessä.

Pharmaca Fennica -verkkopalvelu

Pharmaca Fennica -verkkopalvelu on kaikille avoin verkkosivusto, jossa lääketietoa voi hakea kauppanimellä, vaikuttavalla aineella, käyttöaiheella, yrityksen nimellä tai Vnr-numerolla. Vertailunäkymässä voi myös vertailla kahden valmisteen tietoja. Myös verkkopalvelun sisältämät PF-selosteet perustuvat viranomaisen hyväksymiin, Suomessa myytävien lääkevalmisteiden valmisteyhteenvetoihin. Mobiilisovelluksen tavoin myös Pharmaca Fennica -verkkopalvelu sisältää lääkkeiden lisäksi tietoa hyvän hoidon tukena käytettävistä muista valmisteista, kuten perusvoiteista ja kliinisistä ravintovalmisteista. Lääketiedot päivitetään joka kuukauden 1. ja 15. päivä.

Pharmaca Fennica -kirja

Ensimmäinen Pharmaca Fennica julkaistiin vuonna 1975, jolloin se oli moniosainen kirjasarja. Vuonna 2017 Pharmaca Fennica -painos tiivistyi yhteen kirjaan. Lääkeainekohtainen käsikirja jäsentää ja tiivistää pitkien valmisteyhteenvetojen tiedot nopeasti vertailtaviksi ja hyödynnettäviksi käytännön työhön.
Ukrainan ortodoksinen kirkko – Kiovan patriarkaatti

Ukrainan ortodoksinen kirkko – Kiovan patriarkaatti ukr. (Українська Православна Церква – Київський Патрiархат, Ukrajinska Pravoslavna Tserkva – Kyjivskyi Patriarh'at) on Ukrainassa vaikuttava ortodoksinen paikalliskirkko, joka on 1990-luvun alussa valtion itsenäistymisen jälkeen eronnut Moskovan patriarkaatista ja julistautunut autokefaliseksi, muista ortodoksikirkoista riippumattomaksi. Syksyllä 2018 Konstantinopolin patriarkaatti tunnusti Ukrainan ortodoksisen kirkon itsenäisen aseman (autokefalian). Ukrainan ortodoksinen kirkko on suurin Ukrainan kolmesta nykyisestä ortodoksisesta kirkosta, muut ovat Moskovan patriarkaattiin nykyisin autonomisena kuuluva Ukrainan ortodoksinen kirkko – Moskovan patriarkaatti sekä pieni Ukrainan autokefalinen ortodoksinen kirkko. 
Vuonna 2006 tehdyn kyselyn mukaan Ukrainan ortodoksinen kirkko – Kiovan patriarkaatti oli Ukrainan suurin uskonnollinen yhdyskunta, siihen katsoi lukeutuvansa noin 15 % kansasta ja noin 40 % uskontoa tunnustavista. Vastaavat luvut Moskovan patriarkaatin Ukrainan ortodoksiselle kirkolle olivat 11 % ja 29 %.
Kirkkoa johtaa patriarkka Filaret (alun perin Mihailo Denisenko), joka ennen Neuvostoliiton hajoamista oli Moskovan patriarkaatin alaisen Ukrainan ortodoksisen kirkon Kiovan ja koko Ukrainan metropoliitta. Filaret päätti vuonna 1992 muuttaa Ukrainan kirkon autokefaliseksi, mikä johti skismaan Moskovan kanssa ja hajaannukseen Ukrainan kirkossa, jossa suuri osa piispoista kiisti Filaretin johtajuuden ja pakotti hänet eroamaan. Kansallismielisen presidentin tuella Filaret yhdisti sitten oman kirkkonsa ensin diasporasta palanneen historiallisen Ukrainan autokefalisen kirkon kanssa, jonka patriarkka Mstyslav oli kirkon ensimmäinen pää. Näiden kirkkojen liitosta tuli kuitenkin lyhytaikainen. Filaretista itsestään tuli Kiovan patriarkka vuonna 1995; vuonna 1997 hän menetti kanonisen (Moskovan) kirkon pappisvihkimyksen ja suljettiin sen ehtoollisyhteydestä "skismaattisesta toiminnasta".
Abdulaziz Belraysh

Maajoukkueura

Belraysh on pelannut Libyan maajoukkueessa vuodesta 2009 lähtien. Hän oli mukana 2012 Afrikan-mestaruuskisoissa.
Jürgen Locadia

Seurajoukkueura

Locadian ammattilaisuran ensimmäinen seura oli PSV Eindhoven, jota hän edusti kuutena kautena. Locadian debyytti Eredivisiessä tapahtui syyskuussa 2012 VVV Venloa vastaan. Locadia iski ottelussa hattutempun. Kaudella 2011–2012 hän voitti seuran kanssa niin KNVB-cupin kuin Alankomaiden supercupinkin. Seuraavalla kaudella Locadia debytoi seuransa paidassa Eurooppa-liigassa, jota hän on pelannut myös kausilla 2013–2014 ja 2014–2015. Kaudella 2013–2014 Locadia teki 31 pelaamassaan Eredivisie-ottelussa 13 maalia.
Tammikuussa 2018 Locadia siirtyi englantilaisseura Brighton & Hove Albioniin. Kevätkaudella 2018 hän pelasi Valioliigassa kuusi ottelua ja teki niissä yhden maalin. Kaudella 2018–2019 hän pelasi Valioliigassa 26 ottelua ja teki kaksi maalia.

Maajoukkueura

Locadia on pelannut kaikissa Alankomaiden ikäkausimaajoukkueissa alle 17-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Alle 21-vuotiaissa hän pelasi vuosina 2013–2014 seitsemän ottelua tehden yhden maalin.
Jim Allister

James Hugh "Jim" Allister QC (s. 2. huhtikuuta 1953, Down) on pohjoisirlantilainen poliitikko. Hän kuului aiemmin Demokraattiseen unionistipuolueeseen, mutta erosi siitä maaliskuussa 2007 ja on nykyisin sitoutumaton.
Koulutukseltaan Allister on asianajaja. Hän toimi Euroopan parlamentin jäsenenä vuosina 2004–2009.
Ron Tauranac

Ronald "Ron” Sidney Tauranac AO (s. 13. tammikuuta 1925 Gillingham, Kent, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläis-australialainen insinööri ja kilpa-autojen suunnittelija, joka perusti yhdessä Formula 1 -kuljettaja Jack Brabhamin kanssa Brabham-tallin. Tauranac toimi myös tallinomistajana ja -päällikkönä, kunnes myi osuutensa Bernie Ecclestonelle vuonna 1972. Hän työskenteli autonsuunnittelijana Politoysilla, Trojanilla ja Theodore Racingilla.
Tauranac perusti myös oman kilpa-autoja valmistaneen yrityksen Raltin, joilla tuli menestystä Formula 2- ja Formula 3 -sarjoissa (F3-sarjassa myös maailmanmestaruuksia). Hän on toiminut myös konsulttina Honda Motor Companylle sekä mentoroinut F1-sarjassa toimineita autonsuunnittelijoita kuten Patrick Headia, Gordon Murrayta ja Ralph Bellamya.