google/wiki40b huggingface dataset:
John Mayer

Lapsuus

Mayerin äiti Margaret on englanninopettaja ja isä Richard on lukion rehtori. Perheessä on kolme veljestä, joista Mayer on keskimmäinen. Veljet ovat nimeltään Ben ja Carl.
Pienenä Mayer kokeili monien instrumenttien, mm. viulun ja klarinetin soittamista. Kitaran soittamista hän kokeili ensimmäisen kerran 13-vuotiaana. Blues-musiikista hän kiinnostui saatuaan naapuriltaan Stevie Ray Vaughanin kasetin pian sen jälkeen kun oli saanut ensimmäisen kitaransa. Nähtyään Michael Foxin tähdittämän Paluu tulevaisuuteen -elokuvan pakkomielle kitaransoittoon alkoi. Pari vuotta kitaransa kanssa harjoiteltuaan hän alkoi soittaa bluesia paikallisissa baareissa vasta 15-vuotiaana, vaikka hänen vanhempansa eivät aluksi uskoneetkaan Mayerin unelmaan muusikonurasta. Lukioaikoinaan Mayer oli myös mukana Villanova Junction -nimisessä bändissä.
Stevie Ray Vaughanin lisäksi Mayerin lempiartisteiksi nousivat esimerkiksi Sting, The Police ja Jimi Hendrix.

Yksityiselämä

Mayer on seurustellut mm. Jennifer Love Hewittin, Vanessa Carltonin, Jennifer Anistonin, Taylor Swiftin, Katy Perryn ja Jessica Simpsonin kanssa.

Ura

Lukion jälkeen Mayer työskenteli hetken huoltoasemalla, jonka jälkeen hän alkoi opiskella musiikkia bostonilaisessa Berklee College of Musicissa. Hän lopetti opiskelun kuitenkin vuoden kuluttua koska koki etteivät kurssit olleet tarpeeksi haasteellisia. Koulussa hän kuitenkin kohtasi tulevan bändikaverinsa Clay Cookin.
Lopetettuaan koulun John Mayer muutti Atlantaan, missä alkoi tehdä keikkoja paikallisissa klubeilla Clay Cookin kanssa. Samaan aikaan hän alkoi tehdä demoja ja lähettää niitä levy-yhtiöille.
Vuonna 1999 Mayer julkaisi ensimmäisen albuminsa "Inside Wants Out". Läpimurtoalbumi oli kuitenkin vuotta myöhemmin julkaistu "Room for Squares".
Sittemmin Mayer on julkaissut kymmenen albumia.
Mayer on voittanut musiikistaan myös lukuisia palkintoja, mm. parhaan pop-laulun Grammyn vuonna 2003 kappaleestaan "Your Body Is A Wonderland", joka oli miehen ensimmäinen Grammy-palkinto. 
Mayer sävelsi Bucket List -elokuvaan "Say"-kappaleen.
Mayerin muihin harrastuksiin kuuluvat stand up -komiikka, suunnittelu ja kirjoittaminen, ja hän on kirjoittanut juttuja useisiin lehtiin, muun muassa Esquireen.
John Mayer auttoi myös Fall Out Boyta kappaleessa "Beat it".
Laulaja, kitaristi ja lauluntekijä John Mayer tunnetaan myös ahkerana Twitterin käyttäjänä.

Dead & Company

Vuonna 2015 Mayer perusti kolmen pitkäaikaisen Grateful Dead -yhtyeen jäsenen kanssa kokoonpanon nimeltä Dead & Company. He eivät ole julkaisseet levyjä, mutta ovat esiintyneet kiertueilla joka vuosi yhtyeen perustamisesta lähtien, ja heidän konserttejaan voi kuunnella striimauspalveluissa.
Karim Saïdi

Ura

Saïdi aloitti uransa 10-vuotiaana Club Africainissa, jonka edustusjoukkueeseen hän nousi kaudeksi 2003–2004. Vuonna 2004 hän siirtyi Alankomaihin Feyenoordiin. Ensimmäisellä Eredivisie-kaudellaan hän pelasi 30 ottelua, mutta toisella kaudellaan hän joutui vaihtopelaajan rooliin. Saïdi lainattiin Italian Serie A:ssa pelanneeseen US Leccelle 31. tammikuuta 2006, jossa hän pelasi yhdeksän ottelua. Heinäkuussa 2006 Saïdi palasi takaisin Feyenoordiin kaudeksi 2006-2007, sekä 2007-2008, jonka jälkeen hänet lainattiin Turkkiin Sivassporiin puoleksi vuodeksi. Heinäkuussa 2008 Saïdi palasi takaisin Feyenoordiin, mutta jäätyään ilman peliaikaa hän palasi kotimaahansa Tunisiaan 9. lokakuuta 2008 Club Africainin riveihin.
Yhden kauden jälkeen Saïdi allekirjoitti kahden vuoden sopimuksen kaudeksi 2009–2010 Ligue 2:een nousseen Toursin kanssa. Ensimmäisen ottelunsa hän pelasi seuran riveissä 25. syyskuuta 2009 AC Ajacciota vastaan, tullessaan vaihdosta kentälle.

Maajoukkue

Saïdi nousi Tunisian jalkapallomaajoukkueeseen 2003, kun hän pelasi ottelussa Marokkoa vastaan. Saïdi pelasi joukkueessa Maanosaliittojen Cupissa 2005. Hänet on nimitettiin joukkueeseen myös Saksan MM-kisoihin 2006. Huhtikuuhun 2006 mennessä Saïdi oli pelannut maajoukkueessa 16 maaottelua.
Hän palasi Tunisian maajoukkueeseen syksyllä 2010, kun Bertrand Marchand nimesi hänet 10. lokakuuta 2010 pelattavaan Afrikan kisojen karsintaotteluun Togoa vastaan. Saïdi kuului Tunisian avausmiehistöön korvattuaan pelikiellossa olleen Karim Hagguin.
Idan Raichel

Idan Raichel (hepreaksi ‏עידן רייכל‎) on Kfar Sabasta läheltä Tel Avivia Israelista kotoisin oleva muusikko. Hän on saavuttanut kotimaassaan ja kansainvälisesti suurta suosiota elektronista musiikkia, juutalaisia balladeja ja Israelin etiopianjuutalaisten vähemmistön kansanmusiikkia yhdistävällä maailmanmusiikillaan, jota soittaa yhtyeensä Idan Raichel Projectin (הפרוייקט של עידן רייכל) kanssa.
Ennen yhtyeen perustamista Raichel oli tunnettu taitavana kosketinsoittajana. Hänen ensilevynsä myi Israelissa 120 000 kappaletta, eli moninkertaisen platinalevyn verran, ja toi Raichelille muun muassa ”vuoden artisti”- ja ”vuoden albumi” -palkinnot. Myös seuraava levy Mimaamakim nousi Israelin albumilistan kärjeen ja myi platinaa. Suurin osa Raichelin musiikista esitetään hepreaksi, mutta osa lauluista lauletaan myös amharaksi.
Ohjaamaton oppiminen

Ohjaamaton oppiminen on koneoppimisen menetelmä, jossa muodostetaan malli, joka sopii havaintoihin. Se eroaa ohjatusta oppimisesta siten, että luokkia ei tunneta ennalta. Luokiteltava aineisto jaetaan luokkiin siten, että kunkin luokan alkiot muistuttavat toisiaan enemmän kuin muiden luokkien alkioita.
Koiranelämää (elokuva)

Tuotanto

Chaplin perusti 1918 oman tuotantoyhtiön ja studion, kun hänen sopimuksensa Mutual Filmillä oli päättynyt. Hän neuvotteli First Nationalin kanssa sopimuksen, joka edellytti Chaplinin tekemään kahdeksan kaksikelaista komediaa vuodessa. Studion avautumisen jälkeen Chaplin ajatteli, että sen avaaminen yleisölle olisi hyvää mainosta. Studiolla kävi tammikuussa 1918 noin 2 000 ihmistä, mutta kaikki vierailut studiolle kiellettiin, kun kaksi toimittajaksi esittäytynyttä kävijää oli kuunnellut salaa Chaplinin uuden elokuvan tuotantokokouksia. Heiltä löytyi muistiinpanoja tarinasta, henkilöistä ja puvuista.
Chaplinin ensimmäisen itsenäisen elokuvan kuvaaminen alkoi 15. tammikuuta 1918. Elokuva tunnettiin vielä tuolloin nimellä I Should Worry. Chaplin oli jo jonkin aikaa halunnut tehdä elokuvan, joissa voisi käyttää koiria. Hän oli I Should Worryn kuvausten alkamisen jälkeen hankkinut studioon losangelesilaisesta koiratarhasta 21 koiraa. Naapurit olivat valittaneet koirista, ja viranomaiset määräsivät Chaplinin vähentämään koirien lukumäärän kahteentoista. Elokuvan tähdeksi valittiin sekarotuinen Mut (tai Mutt), joka asusteli ennenaikaiseen kuolemaansa asti studiolla.
Parin viikon kuvausten jälkeen Chaplin tuli tyytymättömäksi tarinaan, ja 11. helmikuuta ilmoitti, että hän aloittaisi uuden elokuvan, Wiggle and Son kuvaamisen. Siitä kuvattiin muutamia otoksia, ja Chaplin kävi ostamassa tarpeistoihin muun muassa puoli tusinaa etanoita koomillisiin tarkoituksiin. Seuraavana päivänä Chaplin palasi kuitenkin kuvaamaan I Should Worrya. The Bioscope -lehden raportin mukaan I Should Worry sai lopullisen nimensä kuvausten aikana Harry Lauderin huomautuksesta ”It’s a dog’s life you’re leadin’ these days, Charlie” (”Sinä kyllä elät koiranelämää nykyisin, Charlie”).
Chaplin tunnettiin tuhlaavaisena, mutta hänen ensimmäisen itsenäisen tuotantonsa kirjanpito oli pikkutarkka, ja siinä Chaplin merkitsi kaikki pienintäkin yksityiskohtaa myöten. Kuvaukset päättyivät 22. maaliskuuta, ja filmiä kertyi lopulta kumpaankin käytettyyn kameraan lähes 11 000 metriä. Chaplin leikkasi yleensä itse elokuvansa, mutta tällä kertaa häntä avustivat Henry Bergman, kaksi kameramiestä ja kaksi apulaista. Leikkauksia tehtiin yötä päivää 26.–29. maaliskuuta, ja niiden aikana Chaplin kuvasi vielä yhden pienen kohtauksen. Leikkausurakka valmistui 31. maaliskuuta, ja seuraavana päivänä Chaplin pystyi lähtemään sotaobligaatioiden myyntiä edistävälle kiertueelle.

Vastaanotto

Koiranelämää sai ensi-iltansa 14. huhtikuuta 1918. Se oli taloudellisesti Chaplinin uran siihenastisesti menestynein teos. Sitä on usein mainostettu Chaplinin ensimmäisenä elokuvana, joka tuotti yli miljoona dollaria. Elokuva menestyi myös hyvin kriitikoiden keskuudessa, ja esimerkiksi ranskalainen elokuvaohjaaja ja kriitikko Louis Delluc kutsui sitä ”elokuvan ensimmäiseksi täydelliseksi taideteokseksi”. Koiranelämää-elokuvan menestyksen ansiosta Chaplin pystyi jatkamaan uraansa itsenäisenä elokuvantekijänä, ja hän alkoi myös kokeilla pidempien elokuvian tekemistä. Kolme vuotta myöhemmin ilmestyikin Chaplinin ensimmäinen täyspitkä elokuva Chaplinin poika.
William Marttila

William Erick Marttila (6. maaliskuuta 1884 Simo – 1963 Palm Beach, Florida) oli amerikansuomalaisen työväen- ja osuustoimintaliikeen vaikuttaja sekä maatalouden tutkija.
Marttila kävi kansakoulun, oli sepän opissa ja liittyi Kemin työväenyhdistykseen. Vuonna 1900 hän muutti Yhdysvaltoihin, jossa hän opiskeli maatalousopistossa. Marttila liittyi amerikansuomalaiseen työväenliikkeeseen vuonna 1906. Hän työskenteli Toverin, Työmiehen ja Eteenpäin-lehden liikeenhoitajana sekä perustamansa Pelto ja Koti -lehden toimittajana. Amerikan Suomalaisen Sosialistijärjestön suuntataisteluissa vuonna 1914 Marttila kuului radikaaleihin ja 1920-luvulla kommunisteihin, joista hän erosi vuonna 1931.
Marttila oli perustamassa useita osuusliikkeitä, työskenteli niiden liikkeenhoitajana ja kirjoitti ahkerasti osuustoiminnasta. Hänen kirjallisesta tuotannostaan merkittävin on Maataloudellinen käsikirja.
Mikas Petrauskas

Mikas Petrauskas (13. lokakuuta 1873 – 23. maaliskuuta 1937) oli liettualainen säveltäjä, urkuri, kuoronjohtaja ja laulaja. 
Petrauskasin tuotantoon kuuluu ensimmäiseksi liettualaiseksi oopperateokseksi luettava Birute. Suurin osa hänen sävellyksistään on yhä julkaisematta.
Petrauskas syntyi Palusessa ja opiskeli Pietarin konservatoriossa. Palattuaan kotimaahansa hän kirjoitti oopperansa Birute, joka sai kantaesityksensä Vilnassa 6. marraskuuta 1906. Pian tämän jälkeen säveltäjä lähti ulkomaille eikä palannut ennen vuotta 1930. Hän kuoli Kaunasissa 1937. 
Petrauskas sävelsi Biruten lisäksi esimerkiksi operetteja ja runsaasti laulumusiikkia.
Korpiselkä (Inkeri)

Korpiselkä (ven. Корабсе́льки, Korabselki) on kylä Leningradin alueen Seuloskoin piirin Pukran kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Karjalankannaksen eteläosassa Pietarin kaupungin pohjoispuolella lähellä Ohtajokea.
Korpiselkä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. Tuolloin se oli samannimisen Pähkinälinnan lääniin kuuluneen pogostan keskus. Myöhemmin Korpiseläksi nimitettiin myös pogostan alueelle 1600-luvun alussa perustettua luterilaista Toksovan seurakuntaa.
1600-luvulla seudun alkuperäisväestö vaihtui lähes täydellisesti Suomesta muuttaneisiin inkeriläisiin. Ortodoksisia inkerikkoja jäi kuitenkin eräisiin Ohanvarren kyliin, ja vielä 1800-luvun puolivälissä heitä asui luterilaisten savakoiden lisäksi myös Korpiselässä.
Nykyään Korpiselässä on pietarilaisten huvila-asutusta.
Divergent – Outolintu

Jatko-osat

Elokuvalle oli suunnitteilla kolme jatko-osaa. Toinen osa, Outolintu-sarja: Kapinallinen, sai ensi-iltansa maaliskuussa 2015. Kolmas ja viimeinen kirja Allegiant jaettiin kahdeksi elokuvaksi, joista ensimmäinen osa sai ensi-iltansa maaliskuussa 2016 ja toisen osan ensi-ilta piti olla kesäkuussa 2017. Näyttelijöiden ja käsikirjoittajien erimielisyyksien vuoksi jälkimmäistä osaa ei koskaan tehty.
Jacob Christian Schäffer

Jacob Christian Schäffer (1718-1790) oli saksalainen biologi. Hän tutki kasveja, sieniä, hyönteisiä ja lintuja.
Schäffer opiskeli teologiaa Martin-Luther-Universität Halle-Wittenbergissä vuosina 1736-1738. Hän tutki ensimmäisenä vesikiroppuja (Daphnia ) ja yritti ymmärtää niiden anatomisten piirteiden merkitystä.
Vuonna 1759 Schäffer julkaisi käsikirjan kasveista ja niiden käytöstä rohtoina. Vuosina 1762-1764 hän julkaisi neljä runsaasti kuvitettua kirjaa sienistä. Hän julkaisi kuvateoksia myös linnuista ja hyönteisistä, ja teki ehdotuksia niiden luokittelusta. Schäffer sai filosofian tohtorin arvon vuonna 1760. Hän keräsi oman luonnontieteellisen kokoelmansa, ja laittoi sen julkisesti näytteille. Hän oli kirjeenvaihdossa Linnén ja Réaumurin kanssa.
Sienten tai kasvien tieteellisen nimen jälkeen käytettävä määrittäjän lyhenne Schaeff tarkoittaa Schäfferiä.

Toiminta tekniikan alalla

Luonnontiede ei ollut ainoa Schäfferia kiinnostava aihe. Hän teki kokeita sähköllä, väreillä ja optiikassa. Hän on säilynyt tunnettuna prismojen ja linssien tekijänä. Hän keksi varhaisen pesukoneen, jonka suunniteleman hän julkaisi 1767: Die bequeme und höchstvortheilhafte Waschmaschine. Hänen muihin keksintöihinsä sisältyi muun muassa saha ja uuni. Paperiteollisuus kiinnosti häntä myös vuodesta 1765 vuoteen 1771, minkä vaiheen havainnot ja kokeiden tulokset julkaistiin otsikolla: Versuche und Muster, ohne alle Lumpen oder doch put einem geringen Zusatze derselben, Papier zu machen. Siinä kuvataan erityisesti paperin valmistusta erilaisista kasveista, kuten haapa, lehtisammal ja humala, joita ei ehkä paperimassan valmistajat olisi käyttäneet ilman Schäfferin kokeellista työtä.
Ray Manzarek

Elämä

Manczarek syntyi 12. helmikuuta 1939 puolalaissukuiseen perheeseen Chicagossa. Hän luki yliopistossa taloustieteitä ja muutti valmistuttuaan Los Angelesiin, missä hän aloitti elokuvaopinnot Kalifornian yliopistossa. Elokuvakoulussa hän tutustui toiseen elokuvaopiskelijaan, runoilija Jim Morrisoniin. Manzarek perusti vuonna 1965 Morrisonin kanssa The Doors -yhtyeen, johon kuuluivat myös kitaristi Robby Krieger ja rumpali John Densmore. Manzarek soitti koskettimia ja samalla bassokuviota vasemmalla kädellään. Doorista tuli hyvin suosittu, ja se julkaisi monia menestysalbumeja ja -singlejä. Morrison kuoli 1971, minkä jälkeen Manzarek ja muut jäsenet tekivät 1970-luvulla vielä kolme albumia yhdessä.
Doorsin hajoamisen jälkeen Manzarek aloitti soolouran. Hän soitti 1970-luvun lopulla yhtyeessä Nite City. 1980-luvulla hän tuotti ja levytti yhdessä X:n, Philip Glassin ja Echo & the Bunnymenin kanssa. Hän julkaisi muistelmansa Light my fire: Matkani Doorsin kanssa vuonna 1998. 2000-luvulla Manzarek esiintyi Doors-kitaristi Robby Kriegerin kanssa nimellä The 21st Century Doors, vuodesta 2005 lähtien nimellä Riders on the Storm ja myöhemmin nimellä Manzarek–Krieger.
Manzarek asui Kalifornian Napa Valleyssa, missä hän kasvatti vihanneksia, hedelmiä ja kanoja. Hän oli naimisissa Dorothy Fujikawan kanssa vuodesta 1967 kuolemaansa asti. Manzarekilla on yksi poika ja kolme lastenlasta. Manzarek kuoli sappitiesyöpään 20. toukokuuta 2013.
Trautonium

Trautonium on elektroninen soitin, jonka keksi saksalainen Friedrich Trautwein Berliinissä noin vuonna 1929. Soittimen kehittämistä jatkoi Oskar Sala. Trautoniumissa ei ole koskettimistoa, vaan ääni tuotetaan painamalla vastuslankaa, joka kulkee metallilevyn päällä. Ääneen saadaan glissando liu'uttamalla kättä langan päällä sekä vibrato pienemmillä käden liikkeillä.
Paul Hindemith sävelsi muutaman trion kolmelle erivireiselle trautoniumille: basso, keskiääni ja korkea ääni. Hänen oppilaansa, Harald Genzmer, sävelsi kaksi konserttoa trautoniumille ja orkesterille. Toisen monofoniselle ja toisen Salan "Mixtur-Trautoniumille".
Sala lisäsi trautoniumiin toiminnon, jolla virettä voitiin vaihtaa. Myöhemmin hän lisäsi muita ääneen vaikuttavia toimintoja.
Ortografinen projektio (kartografia)

Ortografinen projektio on tasoprojektioiden ryhmään kuuluva karttaprojektio. Stereo­grafisen ja gnomonisen projektion tavoin se kuuluu perspektiivisiin projektioihin, joissa pallon­pinta ajatellaan projisoiduksi sitä sivuavalle taso­pinnalle. Ortografisessa projektiossa näkö­pisteen ajatellaan olevan äärettömän kaukana. Se siis näyttää pallonpuoliskon sellaisena kuin se näyttäisi kaukaa avaruudesta katsottuna, jolloin horisonttia vastaa maapallon isoympyrä. Alueiden muodot ja pinta-alat vääristyvät huomattavasti varsinkin kartan reunoilla, mutta mikäli kartan keskipiste on navalla, etäisyydet leveyspiiriä pitkin tulevat kuvatuiksi oikeassa suhteessa.

Historia

Ortografinen projektio tunnettiin jo antiikin aikana, ja sen käyttö kartografiassa on hyvin dokumentoitu. Hipparkhos käytti projektiota 2. vuosi­sadalla eaa. määrittääkseen tähtien nousu- ja laskupaikat. Noin vuonna 14 jaa. roomalainen insinööri Marcus Vitruvius Pollio käytti tätä projektiota rakentaakseen aurinkokelloja ja määrittääkseen auringon aseman.
Vitruvius ilmeisesti myös antoi projektiolle nimen ortografinen, mikä tulee kreikan kielen sanoista orthοos (kreik. ορθος, suora) ja graphē (kreik. γραφη, piirustus).  Siitä on kuitenkin käytetty myös nimeä analemma, joka merkitsee leveys- ja pituuspiirit osoittavaa aurinkokelloa, ja tämä nimitys oli yleisesti käytössä, kunnes antwerpenilainen François d'Aguilon otti jälleen käyttöön nykyisen nimen vuonna 1613.
Vanhimmat säilyneet tässä projektiossa tehdyt kartat ovat karttapalloa esittäviä puupiirustuksia vuosilta 1509 (tekijä tuntematon), 1533 ja 1551 (Johannes Schöner) sekä 1524 ja 1551 (Apian). Ne olivat karkea­tekoisia. Paljon tarkemman kartan laati renessanssi­ajan yleisnero Albrecht Dürer, ja se ilmestyi Johannes Stabiuksen toimittamana vuonna 1515.
Avaruus­aluksista käsin otetut valokuvat Maasta ja muista planeetoista ovat viime aikoina tehneet tämän projektion uudelleen suosituksi tähti­tieteessä ja planeettojen tutkimuksessa.

Ortografinen projektio lieriöpinnalle

Laajemmassa merkityksessä ortografiseksi voidaan sanoa mitä tahansa projektiota, jossa näköpisteen ajatellaan olevan äärettömän kaukana ja projektioviivat sen vuoksi ovat yhdensuuntaisia. Tällä tavoin pallopinta voidaan ajatella projisoiduksi mille tahansa pinnalle, esimerkiksi lieriön pinnalle. Jos tällöin lieriön akseli yhtyy pallon akseliin, saadaan kartta, jossa alueiden muodot vääristyvät vain napojen läheisyydessä. Tällainen karttaprojektio on Lambertin oikeapintainen lieriöprojektio.
Theodor Schauman

Oskar Theodor (Teodor) Schauman (13. lokakuuta 1849 Helsinki – 11. maaliskuuta 1931 Porvoo) oli suomalainen kenraalimajuri (1919). Hän oli Suomen rakuunarykmentin komentaja 1889–1901.
Schauman valmistui 1868 Suomen kadettikoulusta ja palveli sen jälkeen Venäjällä. Vuonna 1889 hänestä tuli rakuunarykmentin komentaja. Rykmentti oli perustettu Lappeenrantaan, ja hän kehitti siitä mallikelpoisen. Hän joutui ennenaikaiselle eläkkeelle vastustettuaan Nikolai Bobrikovia.
Schaumanin veljen Waldemar Schaumanin lapsia olivat Sigrid ja Eugen Schauman.
Porolissum

Porolissum oli antiikin roomalainen kaupunki Daakiassa, nykyisen Romanian alueella, 8 kilometriä Zalăun kaupungista. Kaupunki oli yksi roomalaisen Daakian yksi tärkeimmistä kaupungeista ja sen rauniot ovat säilyneet todella hyvin.
Alueella oli ennen roomalaisia daakialainen kylä. Vuosina 101–102 ja 105–106 Rooman keisari Trajanus valloitti Daakian ja entisen kylän paikalle perustettiin Porolissum. Se koostui kahdesta sotilasleiristä, jotka rakennettiin pääosin puusta ja maa-aineksista. Suurempi sijaitsee Pometin kukkulalla ja sen mitat ovat 226 x 294 metriä. Toinen leiri sijaitsi tästä 700 metriä koilliseen ja sen mitat ovat puolestaan 66,65 x 101,10 metriä. Lähistöllä sijaitsi Porolissumin siviilikaupunki. Vuonna 124 tai 158 Daakiasta irrotettiin Dacia Porolissensiksen provinssi, joka nimettiin sen pääkaupungin Porolissumin mukaan. Kaupunki rakennettiin uudelleen ja kivestä ja se ympäröitiin vahvoilla muureilla. Rooman keisari Septimius Severuksen aikana kaupungista tuli municipium. Roomalaiset vetäytyivät Daakiasta keisari Aurelianuksen kaudella mutta Porolissumia ei kuitenkaan hylätty vaan alueella asuttiin yhä.
Take (1944)

Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 25. lokakuuta 1945. Se kuljetti kotiutettavia sotilaita Japaniin 1. joulukuuta alkaen. Alus luovutettiin sotakorvauksena Britannialle 16. heinäkuuta 1947 ja se on romutettu.
Ruotsin naisten jääpallomaajoukkue

Historia

Ruotsi pelasi ensimmäisen virallisen naisten jääpallomaaottelunsa Suomea vastaan Kemissä 1980. Ottelu päättyi Ruotsin voittoon 3–14. Norjan Ruotsi kohtasi ensimmäistä kertaa 1982 Vänersborgissa, Ruotsissa, ja voitti 19–0. 1990 Köpingissä, Ruotsissa, pelattu ensimmäinen jääpallomaaottelu Neuvostoliittoa vastaan päättyi Ruotsin 8–2-voittoon.
Ensimmäisen Venäjä-maaottelun Ruotsi voitti lukemin 8–0 Edsbynissä 1992. 1993 Moskovassa Venäjä aiheutti Ruotsin naisten jääpallomaajoukkueelle sen historian ensimmäisen tappion voitettuaan 4–2.
2004 Ruotsi voitti Lappeenrannassa järjestetyt historian ensimmäiset jääpallon naisten maailmanmestaruuskilpailut.
Jason Derulo

Nuoruus

Derulo syntyi Miamissa, Floridassa haitilaisille vanhemmilleen. Derulon oikea sukunimi on Desrouleaux, mutta hän vaihtoi lavanimekseen Derulon, joka on helpompi ääntää. 
Derulo on esiintynyt viisivuotiaasta lähtien ja kirjoitti ensimmäisen kappaleensa "Crush On You" 8-vuotiaana. Derulo vietti nuoruutensa opiskellen oopperaa, teatteria ja balettia ja kävi Dillard Center for the Arts -koulua Fort Lauderdalessa, Floridassa ja valmistui American Musical and Dramatic Academysta New Yorkssa.  
12-vuotiaana Derulo tapasi tulevan managerinsa, Frank Harrisin, lakikoulun opiskelijan, joka auttoi Deruloa parantamaan koripalloilutaitojaan.

2007-2009: musiikillisen uran alku

Jason Derulo on kirjoittanut kappaleita muun muassa Diddylle, Lady Gagalle, Danity Kanelle, Donnie Klangilla, Sean Kingstonille, Cassielle ja Lil Mamalle 16-vuotiaasta saakka, aikomuksenaan tulla lopulta sooloesiintyjä. Käytyään koulun ja vaalittuaan laulajan ja tanssijan taitojaan, Derulo voitti televisiosarja Showtime at the Apollon pääpalkinnon vuonna 2006. Derulon löysi musiikkituottaja J.R. Rotem, joka otti tämän levy-yhtiöönsä Beluga Heightsiin ja Warner Brothers Recordsiin. 
HitQuartersin haastattelussa Rotem korosti Derulon paneutumista taiteisiin sanomalla; "Jason Derulolla on yksi kaikkein vaikuttavimmista työtavoista -  hän vain tekee uusia kappaleita studiossa. Se on ihmeellinen kyky."
Derulon musiikkiura alkoi vuonna 2007, kun hän oli osa Birdmanin kappaletta "Bossy", joka ilmestyi levyllä 5 * Stunna.

2009- : Jason Derülo

4. lokakuuta 2009 Jason julkaisi debyyttisinglensä "Whatcha Say", jonka tuotti J.R. Rotem ja Fuego. Lokakuun lopulla kappale debytoi Billboard Hot 100 -listan sijalla #54m nousten lopulta listan ensimmäiseksi. Singlen musiikkivideo julkaistiin syyskuussa 2009; kun single osoittautui menestyksekkääksi, Derulo alkoi tehdä debyyttialbumiaan. Albumin toinen single, "In My Head" julkaistiin 8. lokakuuta 2009 ja se debytoi Billboard Hot 100 -listan sijalla #63 ja nousi lopulta sijalle #9 asti.
Derulon debyyttialbumi, Jason Derülo julkaistiin 2. maaliskuuta 2010. Tällä hetkellä Derulo mainostaa albumiaan Lady Gagan 2009-2010 The Monster Ball Tour -kiertueen lämppärinä. Helmikuussa 2010 Derulo esitti ensi kerran kappaleen "The Sky's the Limit" MySpace Musicissa. Sittemmin Derulo on osallistunut myös Will Roushin kappaleeseen "Turn It Up", jossa kuullaan myös Stat Quota ja Young Buckia. Tunnetuksi kappaleeksi on tullut myös Talk dirty.
Jason Derülo nousi Britannian ja Irlannin albumilistojen Top 10:n maaliskuun alussa 2010.