google/wiki40b huggingface dataset:
Yhtiömuodon valinta Suomessa

Yritystä perustettaessa on valittava sille sopivin ja tarkoituksenmukaisin yhtiömuoto. Valintaan vaikuttavia tekijöitä on useita.
Perustajien lukumäärä. Kun perustajia on vain yksi, voi toimia yksityisenä elinkeinonharjoittajana. Avoin yhtiö ja kommandiittiyhtiö vaativat vähintään kaksi yhtiömiestä. Suurelle joukolle sopivia ovat osakeyhtiö ja osuuskunta. Osakeyhtiö voi olla myös ns. yhden miehen yhtiö; tosin hallitukseen on saatava toinenkin henkilö vähintään varajäseneksi.
Pääomatarve. Yksityisenä elinkeinonharjoittajana toimiminen tulee kysymykseen lähinnä, jos pääomaa tarvitaan suhteellisen vähän. Runsaasti pääomaa tarvitsevilla aloilla osakeyhtiö on tavallinen.
Vastuu. Yksityinen elinkeinonharjoittaja vastaa koko omaisuudellaan yritystoiminnasta syntyneistä velvoitteista. Avoimen yhtiön yhtiömiehillä ja kommandiittiyhtiön vastuunalaisilla yhtiömiehillä on vastaavanlainen vastuu. Osakeyhtiössä ja osuuskunnassa osakkaan tai jäsenen vastuu rajoittuu sijoitettuun pääomaan. Tosin käytännössä yrityksen luottojen vakuudeksi saatetaan vaatia osakkaiden tai jäsenten omaisuutta tai takauksia.
Joustavuus. Yrittäjä itse tekee päätökset yksityisenä elinkeinonharjoittajana toimiessaan. Osakeyhtiössä on tietty pakollinen byrokratia. Osuuskunnassa päätökset tehdään jäsen ja ääni -periaatteella. Juoksevia asioita hoitamaan voidaan kaikissa yhtiömuodoissa valita toimitusjohtaja, ei kuitenkaan yksityisenä elinkeinonharjoittajana toimiessa.
Jatkuvuus ja laajeneminen. Jatkuvuuden kannalta yksityisenä elinkeinonharjoittajana toimiminen on kaikkein haavoittuvinta. Avoimen yhtiön ja kommandiittiyhtiön yhtiömiehen osuus on yleensä luovutettavissa, mutta edellyttää lupaa yhtiösopimuksessa tai muilta yhtiömiehiltä. Osakeyhtiössä osakkaat voivat vaihtua, samoin osuuskunnassa jäsenet.
Voitonjako ja tappion kattaminen. Yksityinen elinkeinonharjoittaja saa koko voiton oman käyttöönsä, mutta vastaa yksin myös mahdollisesta tappiosta. Avoimessa yhtiössä ja kommandiittiyhtiössä yhtiömiehet sopivat voiton ja tappion perusteista. Tavallisesti kommandiittiyhtiön äänettömille yhtiömiehille maksetaan korko tilikauden alussa maksettuna olleelle panokselle, minkä jälkeen loppuosa jaetaan vastuunalaisille yhtiömiehille. Nämä jakavat myös mahdollisen tappion keskenään. Osakeyhtiön voitonjako tapahtuu tavallisesti osinkoina, tosin muitakin tapoja on. Mahdollisisia tappioita ei peritä osakkailta. Osuuskunnassa voiton eli ylijäämän käyttäminen riippuu osuuskunnan säännöistä. Voittoa voidaan jakaa esimerkiksi osuuspääoman korkona, ylijäämän palautuksena tai palkkana.
Verotus. Verotus on erilainen eri yritysmuodoissa. Osakeyhtiö ja osuuskunta ovat itsenäisiä verovelvollisia.
HMS U1

Palveluskäyttö

Alus poistettiin palveluksesta 1. heinäkuuta 1960, jolloin se siirrettiin koealukseksi. Alus myytiin 1969 Karlskronaan romutettavaksi.
Office National des Médias Audiovisuels

Office National des Médias Audiovisuels (ONAMA) on perusteilla oleva Tšadin kansallinen yleisradioyhtiö.
Yleisradiotoiminta alkoi Tšadissa Ranskan siirtomaa-aikana vuonna 1955. Fort-Lamyssa (nykyisessä N’Djamenassa) toiminut Radio Tchad välitti Ranskan Keski-Afrikan ohjelmaa Brazzavillestä. Tšadin itsenäistymisen jälkeen perustettu Radiodiffusion Nationale Tchadienne (RNT) toimi maan hallitusten äänitorvena. Vuonna 1972 se sai nimen Voix de l’Unité et du Progrès ja vuonna 1974 Voix de la Révolution Culturelle Tchadienne.
Asema sai vuonna 1972 uuden 100 kilowatin lyhytaaltolähettimen, jonka ansiosta lähetyksiä voitiin kuunnella koko maassa. Samana vuonna radiovastaanottimia oli maassa 70 000, kun vuonna 1960 luku oli ollut 6 000. Asema vaurioitui kahdesti Tšadin sisällissodassa 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa. 1980-luvun puolivälissä Radiodiffusion Nationale Tchadiennella oli 20 kilowatin keskiaalto-, 100 kilowatin lyhytaalto- ja ULA-lähetin N’Djamenassa sekä 5 kilowatin lyhytaaltolähetin paikallisasemalla Moundoussa. Maan kapinallisilla oli Libyasta käsin vuoteen 1988 saakka toiminut asema Radio Bardai. Arviot radiovastaanottimien määrästä liikkuivat 1980-luvun lopulla 100 000:n ja miljoonan välillä. Televisiolähetykset alkoivat Ranskan tuella vuonna 1987.
Radiodiffusion Nationale Tchadienne ja vuonna 1990 toimintansa aloittanut Télé Tchad yhdistettiin vuonna 2006 Office National de Radiodiffusion et Télévision du Tchad (ORNTV) -nimiseksi valtion laitokseksi. Sillä oli vuonna 2015 yksi kansallinen radiokanava, joka lähetti ohjelmia ranskaksi, arabiaksi ja kahdeksalla paikallisella kielellä. N’Djamenassa oli etupäässä nuorisolle ja naisille ohjelmansa suuntaava ULA-asema ja Abéchéssa, Faya-Largeaussa, Moundoussa ja Sarhissa alueelliset ULA-asemat. Vuonna 1984 hankittu ja vuonna 2004 uudistettu lyhytaaltolähetin oli viimeksi käytössä vaalien alla vuonna 2016. Televisio-ohjelmia välitetään ranskaksi ja arabiaksi, mutta niitä voi seurata lähinnä N’Djamenassa ja muissa kaupungeissa.
ORNTV lakkautettiin talousvaikeuksien takia vuonna 2016 ja seuraavana vuonna sen tilalle perustettiin Direction Générale de Radiodiffusion et de Télévision du Tchad (DGRTV). Joulukuussa 2018 maan parlamentti hyväksyi lain uuden organisaation perustamisesta, jonka nimeksi tulee Office National des Médias Audiovisuels eli ONAMA.
1990-luvulta lähtien Tšadissa toimii myös lukuisia yksityisiä radioasemia sekä kaksi yksityistä televisiokanavaa.
Hopeisen hummerihaarukan tapaus

Juoni

Flavia de Luce menee kylän markkinoilla mustalaisnaisen telttaan ja saa ennustuksen, joka järkyttää häntä. Seuraavana yönä samainen ennustaja löytyy Flavian kotikartanon mailta vankkureissaan henkihieveriin hakattuna. Flavia hakee lääkärin paikalle ja nainen saadaan sairaalaan. Pian kuitenkin löytyy seuraava uhri: paikallinen mies roikkuu kuolleena Poseidon-patsaassa de Luce -suvun tunnuksella varustettu hummerihaarukka päähänsä iskettynä. Lisäksi erinäisiä antiikkiesineitä katoaa ja ilmestyy esiin milloin missäkin. Flavia ryhtyy etsimään johtolankoja ja nuuskii tietoja tapauksiin mahdollisesti liittyneistä henkilöistä. Samalla hänelle selviää myös asioita edesmenneestä äidistään Harrietista.
Brčkon alue

Väestö

Vuoden 2013 väestönlaskennan mukaan alueella asuu 83 516 ihmistä ja suurin etninen ryhmä on Bosniakit.
Arvo Myllymäki

Arvo Juhani Myllymäki (s. 3. heinäkuuta 1945 Kuortane) on Tampereen yliopiston julkisoikeuden professori emeritus ja kirjailija.

Henkilöhistoria

Myllymäki valmistui merkonomiksi 1964, sosionomiksi 1965, hallintotieteen kandidaatiksi ja maisteriksi 1971 ja lisensiaatiksi 1977. Hallintotieteestä hän väitteli tohtoriksi Tampereen yliopistossa 1979. Hän toimi Turun läänin veroviraston apulaisverosihteerinä ja -tarkastajana 1967-1968, tilintarkastajana 1968-1971, kuljetusliikkeen osastopäällikkönä 1971-1975 sekä Tampereen evankelis-luterilaisten seurakuntien apulaistalousjohtajana ja talousjohtajana 1975-1982. Tampereen yliopiston julkisoikeuden dosentti hän oli 1982-1985, vt. apulaisprofessori 1983-1984 ja apulaisprofessori 1985-1989. Lapin yliopiston julkisoikeuden vs. professorina Myllymäki toimi 1988-1989 ja Vaasan yliopiston va. julkisoikeuden professorina 1991-1992. Tampereen yliopiston julkisoikeuden professoriksi hänet nimitettiin 1998. Myllymäki toimi myös Oulun yliopiston dosenttina vuodesta 1981, erikoisalanaan virka- ja työehtosopimusjärjestelmät.
Myllymäen isä oli ukrainalainen sotavanki ja äiti Kuortaneelta. Isä löytyi osin Urho Kekkosen ja Vladimir Stepanovin avulla, Myllymäki tapasi hänet ensimmäisen kerran Helsingissä vuonna 1978. Myllymäen esikoisromaani Vihan ja rakkauden päivät (2011) käsittelee juuri mainittua teemaa. Teokseen perustuvan lapualaisen Larvateatterin näytelmän Aarre, ryssän äpärä kantaesitys oli keväällä 2016.  Tv-dokumentissa Matka isän luo Myllymäki matkustaa Barnauliin Etelä-Siperiaan tapaamaan äitipuoltaan ja veli- ja sisarpuoliaan.
Myllymäki asuu eläkkeelle jäätyään vaimoineen Muonion Särkijärvellä.
Eero August Hillbom

Eero August Hillbom (16. syyskuuta 1904 Mikkeli – 6. joulukuuta 1991 Espoo) oli suomalainen neurologi, joka sai professorin arvonimen ja tuli tunnetuksi aivovamma-asiantuntijana.
Hillbomin vanhemmat olivat lääkäri August Hillbom ja Maria Charlotta Ingman ja puoliso vuodesta 1940 sairaanhoitaja Rosine Dorothea Helenius. Neurologian professori Matti Hillbom on heidän poikansa. Hillbom tuli ylioppilaaksi Mikkelin suomalaisesta yhteiskoulusta 1922 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1932. Tohtoriksi hän väitteli 1960 ja hänet nimitettiin seuraavana vuonna Helsingin yliopiston neurologian dosentiksi. Ennen sotia Hillbom työskenteli useissa eri sairaaloissa, muun muassa Kellokoskella ja Lapinlahdella, mutta myös esimerkiksi Helsingin kaupungin, Helsingin diakonissalaitoksen, Suomi-yhtiön, Kivelän sairaalan ja Harjavallan piirimielisairaalan palveluksessa. Lääkintämajuriksi Hillbom ylennettiin 1942. Sotien jälkeen Hillbom toimi Sotainvalidien veljesliiton ylläpitämän aivovammaisten hoito- ja tutkimuslaitoksen, myöhemmän aivovammasairaalan, ylilääkärinä vuodesta 1949 aina vuoteen 1971 saakka. Hänen aivovammoja koskenut väitöskirjansa, jonka aineistona oli kaikkiaan 3 552 tapausta, herätti kansainvälistä huomiota. Suomessa Hillbom muistetaan varsinkin sotainvalidien parissa tekemästään työstä. Helsingin yliopiston dosentuurin lisäksi Hillbom hoiti virkaatekevänä yliopiston neuorologian professuuria. Professorin arvonimen hän sai vuonna 1964.
Ashes of the Wake

Triviaa

Kappale Laid to Rest on edustettuna PlayStation 2:en pelissä Guitar Hero II sekä Xboxin pelissä Backyard Wrestling 2: There Goes the Neighborhood. Kappale löytyy myös Metal: A Headbangers Journey -DVD:n soundtrackilta sekä on sen alkutekstien taustaraita.
Pseudoperipteraali

Pseudoperipteraali eli pseudoperipteros (m.kreik. ψευδοπερίπτερος) on antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa temppelien tyyppi, jossa on pyritty luomaan aidon peripteraalitemppelin vaikutelma niin, että pitkien sivujen pylväät ovat puolipylväitä eli kiinni naoksen eli ydinrakennuksen seinissä sen sijaan, että seisoisivat vapaina. Lyhyemmillä sivuilla oli yleensä rivi aitoja kokopylväitä ainakin sisäänkäynnin päässä, mutta muutoin myös niillä saattoi olla puolipylväitä.
Pseudoperipteraalitemppeliä edustaa muun muassa Akragaan Olympoksen Zeuksen temppeli. Kaksinkertaisen pylväsrivin tapauksessa pseudoperipteraalia vastaa pseudodipteraali.
Punakaartin sota

Yleistä

Lappalainen toimi kirjan ilmestyessä Turun yliopiston Suomen historian apulaisprofessorina. Hän kävi tutkimustaan varten kolmen vuoden ajan läpi vanhempaa tutkimusta, punaisten asiakirjoja sekä muistitietoa. Varsinainen kirjoitustyö kesti kolme ja puoli vuotta, jonka jälkeen käsikirjoitus oli valmiina vuonna 1978. Ennen kirjan julkaisua sen kävivät vielä läpi professori L. A. Puntila, eversti K. J. Mikola, akateemikko Eino Jutikkala, professori Oscar Nikula sekä apulaisprofessori Erkki Lehtinen. Kirja sisältää myös 29 teosta varten piirrettyä karttaa, diagrammia ja taulukkoa, jotka on tehnyt Raili Laurila.

Kritiikki

Vaikka Punakaartin sotaa pidetään laadukkaana ja ainutlaatuisena tutkimuksena sai se osakseen myös rankaa kritiikkiä vuonna 1993 ilmestyneessä professori Heikki Ylikankaan teoksessa Tie Tampereelle. Hänen mukaansa Lappalaisen historiankirjoitus tarjoaa siloitellun kuvan sodasta ja pimittää kaikki valkoisten heti taisteluiden jälkeen tekemät antautuneiden punaisten teloitukset. Ylikangas pitää tätä tarkoituksellisena pimityksenä. Hän kritisoi myös sitä, ettei kirjassa oteta kantaa vanhaan kiistaan sodan nimestä. Lappalaisen teoksessa ei kertaakaan mainita sodan nimeä.
Heijastus (kappale)

Heijastus (Spegling) on röntgenlääkäri Otto Palmgrenin (1919–1967) säveltämä ja runoilija-kirjailija Jarl Hemmerin ruotsiksi sanoittama laulu, jonka suomenkieliset sanat on tehnyt Reino Helismaa. Laulu alkaa sanoilla ”Meri peilin lailla taas välkkyy heijastusta...”.
Laulu tunnetaan parhaiten Mauno Kuusiston levytyksenä vuodelta 1959, jonka on sovittanut Erkki Melakoski. Sen singlejulkaisun kääntöpuolella on Kuusiston suosituin laulu ”Kertokaa se hänelle”, ja levystä tuli Suomen kaikkien aikojen myydyin kotimainen single 47 000 kappaleen myyntimäärällä. 
”Heijastuksen” ovat suomeksi levyttäneet myös muun muassa Georg Ots (1959), Lasse Mårtenson (1971), Seppo Ruohonen (1976), Raimo Sirkiä (1984), Eino Grön (1989), Pepe Willberg (1998), Jukka Kuoppamäki (2003) ja Sonja Lumme (2007). Se on tallennettu myös monien kuorojen äänilevyille.
Barbara Helsingius teki laulusta englanninkielisen version ”Reflection” albumilleen Reflection – Songs from Finland (1982). Hän levytti laulun vuonna 1986 myös ruotsiksi albumilleen Spegling. Muita laulun alkuperäiskielellä ruotsiksi levyttäneitä ovat ruotsalainen Olav Gerthel (1957) sekä suomalaiset Viking Smeds (1968), Bo Andersson (1982) ja Walton Grönroos (1997).
Remscheid

Historia

Remscheid on perustettu jo 1100-luvulla, mutta se pysyi pikkukylänä 1800-luvulle asti. Kaupungin nimen varhaisia kirjoitusmuotoja olivat remissgeid (1217), Rymscheyd (1351), Reymscheyd (1487) ja Rembscheid (1639). Koko Reinin-Ruhrin alueen talouskasvu johti Remscheidin väkiluvun kasvuun. Koneenrakennus ja työkalujen valmistus olivat kaupungin pääaloja. 
Remscheid tuhoutui lähes täydellisesti ilmapommituksissa toisen maailmansodan aikana 31. heinäkuuta 1943. Sodan jälkeen kaupunki jälleenrakennettiin.
Meksikonsusikoira

Ulkomuoto

Ulkonäöllisesti rotu tuo mieleen saksanpaimenkoiran, vaikkakin sen väritys poikkeaa hieman viimeksi mainitusta ja sen selkälinja on huomattavasti suorempi. Se on yhtä aikaa sekä voimakas että ketterä. Rungoltaan se on hieman pituuttaan korkeampi. Karvapeite on keskipitkä, kaksinkertainen ja säänkestävä. Toivotuin väritys on joko musta tai savunmusta (negro ahumado), mutta myös hopeanharmaita, soopeleita ja soopeli-valkoisia yksilöitä esiintyy. Valkoiset merkit käpälissä ja rinnassa sekä ruskeat "sukat" raajoissa sallitaan. Urosten sallittu säkäkorkeus on 62 - 75 cm ja narttujen 58 - 70 cm.

Luonne ja käyttäytyminen

Meksikonsusikoira on tasapainoinen, helposti käsiteltävä ja muiden koirien kanssa toimeentuleva. Se on omistajaansa kohtaan miellyttämishaluinen, mutta saattaa suhtautua vieraisiin varautuneesti. Se soveltuu erilaisiin aktiviteetteihin, mutta myös perhekoiraksi.

Alkuperä

Rotu polveutuu harmaasuden ja koiran välisestä risteytyksestä, joka ajoittui esikolumbiaaniselle aikakaudelle (0 - 1500 jaa). Ensimmäinen sitä edustava nykyaikainen yksilö tunnistettiin kuitenkin vasta vuonna 1999. Arkeologisia jäänteitä on löydetty Kuun pyramidilta, Sulkakäärmeen temppelistä, sekä Templo Mayorilta. Koiria uhrattiin jumalille, ja niillä uskotaan olleen korkea hengellinen merkitys senaikaisessa paikallisessa kulttuurissa. Valikoiva jalostus alkoi vasta 1990-luvun puolivälissä, ja Meksikon Kennelliitto hyväksyi rodun virallisesti 2000-luvun alussa.
Teuvo Saavalainen

Teuvo Saavalainen (22. heinäkuuta 1927 Kotka – 1. helmikuuta 2002 Virrat) oli suomalainen kirjailija ja lukion äidinkielen opettaja. 
Saavalainen syntyi Kotkassa ja teki elämäntyönsä Virroilla. Hän toimi kirjailijana opettajan työnsä ohella. Saavalaiselta ilmestyi 1970-luvun alussa teokset Yksilön ylösnousemus ja Tänä yönä. Saavalaisen pääteoksena voitaneen pitää kirjaa Ja poika vaikenee, joka oli aikoinaan Finlandia-palkintoehdokkaana. Kirjan pääteemaksi kohoaa pohdinta siitä, missä määrin ihminen on vastuussa lähiomaisten tekemistä äärimmäisistä ratkaisuista, kuten itsemurhasta. 
Saavalaisen kirjat ammentavat realismista, vaikka ne ovatkin fiktiivisiä. Saavalaisen omien sanojen mukaan lukiessaan kirjaa ihminen lukee viime kädessä tarinaa itsestään. Tästä syystä kirjat on kirjoitettu yksikön ensimmäisessä persoonassa eli minä-muodossa.
Teuvo Saavalainen kirjoitti vuonna 1952 estetiikan ja nykyiskansain kirjallisuuden alaan kuuluvan pro gradu -tutkielman Leo Tolstoi jumalanetsijänä.
Saavalainen sai 22. maaliskuuta 1981 Suomen kunnallisliiton hopeisen ansiomerkin työstään lehtorina.
Jalo Kalima

Jalo Lahja Kalima (vuoteen 1906 Landgren; 24. marraskuuta 1884 Sääminki – 30. kesäkuuta 1952 Askola) oli suomalainen kielitieteilijä, kirjallisuuden suomentaja ja professori.
Teatterimies Eino Kalima oli Jalo Kaliman veli. Kirjailija Marita Kalima oli hänen tyttärensä ja Klaus Kalima poikansa.
Kalima opiskeli sekä slaavilaisia että suomalais-ugrilaisia kieliä. Vuonna 1917 hänet valittiin Kazanin yliopiston suomalais-ugrilaisten kielten ylimääräiseksi professoriksi mutta hän joutui palaamaan loppuvuodesta 1917 Suomeen Venäjän vallankumouksen aiheuttaman sekasorron takia.
Kalima toimi Helsingin yliopiston slaavilaisen filologian professorina 1935–1952. Hän tutki pohjoisvenäläisten murteiden suomalaisia lainasanoja, syrjäänin ja venäjän kielen välisiä lainoja sekä itämerensuomalaisten kielten slaavilaisia lainasanoja. Viimeksi Kalima tutki Pohjois-Venäjän suomalaisperäistä paikannimistöä.
Kalima suomensi erityisesti venäläisten klassikoiden teoksia.
KNM Harald Haarfagre (1897)

Palvelus

Harald Haarfagre todettiin sotaan kelpaamattomaksi 1930-luvun puolivälissä. Saksan hyökättyä Norjaan huhtikuussa 1940 alus jäi saksalaisille.

Thetis

Saksan laivasto muutti aluksen ilmatorjuntatehtäviin aseistettuna kuudella 105, kahdella 40 ja neljällätoista 20 millimetrin  ilmatorjuntatykillä ja nimesi sen Thetikseksi.

Toisen maailmansodan jälkeen

Alus  palautettiin Saksan antauduttua ja Euroopan sotatoimien päätyttyä Norjan laivastolle, joka sijoitti sen majoituskäyttöön sekä kuljettamaan saksalaisia sotavankeja. Alus myytiin romutettavaksi 1948.
Nils Fabricius

Nils Erik Verner Fabricius (8. marraskuuta 1913 Helsinki, Suomi – 7. heinäkuuta 1995 Ruotsi) oli suomalainen koripallovaikuttaja. Fabricius oli mukana perustamassa Suomen Koripalloliittoa vuonna 1939.
Koripallon lisäksi hän harrasti yleisurheilua ja levitti lentopallon oppia muualle Suomeen. Vuonna 1946 Fabricius muutti Ruotsiin. Yleisurheilun SM-kilpailuista Fabricius saavutti 110 metrin aitajuoksussa hopeaa vuonna 1938, pronssia 1940, 200 metrin aitajuoksussa pronssia 1939, 400 metrin aitajuoksussa pronssia 1940 ja kymmenottelussa hopeaa 1938.
Fabricius nimettiin Suomen koripallon Hall of Fameen vuonna 2019.
Blikkiesdorp

Symphony Way Temporary Relocation Area eli tunnetummin Blikkiesdorp on alue Kapkaupungissa, Delftin kaupunginosassa. Blikkiesdorp on tullut tunnetuksi alueena, jonne keskitettiin köyhiä ja asunnottomia ihmisiä. Sana Blikkiesdorp on afrikaansia ja tarkoittaa tinatölkkiä. Aluetta on verrattu Apartheidin aikaisiin rakennuksiin sekä keskitysleirihin. Alueella asuu arviolta 15000 asukasta noin 3000 rakennuksessa.
Samuel Adams (kuvernööri)

Samuel Adams (5. kesäkuuta 1805 – 27. helmikuuta 1850)  oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko, joka toimi Arkansas'n osavaltion kolmantena kuvernöörinä huhtikuusta marraskuuhun 1844.

Elämä

Samuel Adams syntyi Halifaxin piirikunnassa, Virginiassa 5. kesäkuuta 1805. Hän ei saanut nuorena muodollista koulutusta. Enimmäkseen hän opiskeli asiat omatoimisesti. Vuonna 1835 hän muutti Arkansas’n osavaltioon, jossa toimi puutarhurina.
Adams aloitti poliittisen uransa 1840, kun hänet valittiin Arkansas’n osavaltion senaattiin. Hänet valittiin myös toiselle toimikaudelle, jonka aikana hän toimi senaatin puheenjohtajana. Kuvernööri Archibald Yell päätti pyrkiä Yhdysvaltain kongressiin ja jätti siksi virkansa kuvernöörinä huhtikuussa 1844. Adamsista tuli virkaatekevä kuvernööri 29. huhtikuuta 1844.  Hän toimi kuvernöörinä 5. marraskuuta 1844 asti. 
Kuvernöörinä Adams jatkoi edeltäjänsä aloittamien sisäisten uudistusten toteuttamista ja osavaltion koulutusjärjestelmän kehittämistä.  Hän kannatti myös kuvernööri Yellin taloudellisia toimintaohjelmia. Hänen onnistui koota osavaltion kassaan rahaa. Adamsin jättäessä kuvernöörin tehtävän marraskuussa 1844 osavaltion budjetti oli ylijäämäinen. 
Jätettyään kuvernöörin viran Adams valittiin 1846 Arkansas’n osavaltion valtiovarainhoitajaksi.  Hän jatkoi tässä tehtävässä aina kuolemaansa saakka. Adams kuoli Salinen piirikunnassa, Arkansas'ssa 27. helmikuuta 1850. Hänet haudattiin Mount Hollyn hautausmaalle Little Rockiin, Arkansas’iin.

Perhe

Samuel Adams oli ensimmäiseksi naimisissa Rebecca Mayn (1807–40) kanssa. Hänellä oli ensimmäisestä avioliitostaan 5 lasta: John (1827–1892), Jesse (1830–1851), Joyx (1835–1861), David (1838–1852) ja Jackson (s. & k. 1840). Lisäksi hän adoptoi James Fleming Faganin (1828–93), josta tuli sittemmin konfederaation kenraali. Ensimmäisen vaimonsa kuoltua hän Samuel Adams solmi uuden avioliiton Catherine Stephensin kanssa.
Samsung Z2

Muotoilu

Samsung Z2 -älypuhelimessa on 4-tuumainen näyttö WVGA-resoluutiolla.

Fyysiset osat

Laitteesta löytyy 4-ydin-prosessori. Laitteessa on 1 Gigatavu RAM-muistia ja 8 Gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 128 Gigatavun microSD-kortilla.

Kamerat ja multimedia

Laitteessa on 5 Megapikselin takakamera. Etukameran tarkkuus on puolestaan 0,3 Megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 720p (HD) -resoluutioilla 30fps.

Ohjelmisto

Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Tizen.
Oranialaisveljeskunta

Oranialaisveljeskunta (The Orange Order) on Pohjois-Irlannin protestanttien järjestö, joka on tunnettu rummuttavista juhlakulkueistaan erityisesti Oranialaisen päivänä 12. heinäkuuta, joka juhlistaa protestanttisen Vilhelm III Oranialaisen voittoa Jaakko II:sta. Oranialaisveljeskunta perustettiin vuonna 1795, aluksi nimellä Orange Society eli Oranialaisseura: välittömänä syynä oli The Diamondin kylässä 21. syyskuuta 1795 käyty kahakka kahden maaseutusalaseuran (tai jengin), katolisen Defendersin ja protestanttisen Peep o’ the Day Boysin, välillä. Taistelupaikalla on nykyään muistomerkki, ja sen lähellä sijaitseva maalaistalo, Dan Winter’s Cottage, on museona.
Virallisesti Oranialaisveljeskunta on uskonnollinen järjestö, jonka tavoitteena on protestantismin ja uskonpuhdistuksen perinnön puolustaminen, ja se on avoin kaikille Pohjois-Irlannin protestanteille – sekä Irlannin kirkkoon, presbyteereihin että pieniin vapaakirkkoihin kuuluville. Käytännössä veljeskunta toimii sekä poliittisen että uskonnollisen konservatismin pönkittäjänä ja levittää katolisvastaista propagandaa. Se ei kuitenkaan ole suoraan osallistunut protestanttiseen terrorismiin, joten Ison-Britannian viranomaiset eivät ole voineet kieltää sitä lailla. 
Oranialaisveljet korostavat yhteenkuuluvuuttaan Isoon-Britanniaan käyttämällä knallihattua (bowler hat) ja sateenvarjoa, mutta heidän varsinaiset tunnuksensa ovat olkapäillä kannettavat oranssinväriset vyöt tai nauhat, englanniksi sash. Näihin olkavöihin liittyy myös oranialaisveljeskunnan tunnuslaulu, ”The Sash My Father Wore”.
Kari Salmi (kenraali)

Kari Tapani Salmi (s. 15. tammikuuta 1960, Luumäki) on suomalainen upseeri ja prikaatikenraali evp.

Ura

Salmi työskenteli Ilmavoimien Esikunnan esikuntapäällikkönä josta tehtävästä jäi eläkkeelle keväällä 2014. Aikaisemmin hän on toiminut muun muassa lennoston laivueupseerina, nykyisen Ilmasotakoulun johtajana vuosina 2006-2009, pääesikunnan johtamisjärjestelmäosaston johtamisjärjestelmäpäällikkönä sekä muissa tehtävissä Ilmavoimien Viestikoulun nimellä toimineessa samassa joukko-osastossa sekä johtotehtävissä, mm. ilmavoimien viestipäällikkönä Ilmavoimien Esikunnassa.  Salmi aloitti Ilmavoimien Esikunnan esikuntapäällikkönä 1.7.2011, johon tehtävään hänet nimitettiin saman vuoden huhtikuussa.
Salmi on valmistunut Kadettikoulun ilmasotalinjalta vuonna 1983 ja on suorittanut yleisesikuntaupseerin tutkinnon vuonna 1995. Hänet ylennettiin prikaatikenraaliksi joulukuussa 2008.
Lavastaja

Lavastaja on suunnittelija, joka vastaa esityksen tai audiovisuaalisen tallenteen (kuten elokuvan tai televisio-ohjelman) visuaalisesta kokonaisuudesta eli lavastuksesta yhdessä ohjaajan ja muun taiteellista ennakkosuunnittelua tekevän työryhmän (esimerkiksi pukusuunnittelija, valosuunnittelija, koreografi, kuvaaja) kanssa. 
Teatterimaailmassa lavastajasta käytetään myös nimitystä skenografi (ruots. skenograf, engl. scenographer), jonka voidaan tulkita käsittävän myös pukusuunnittelun ja joissain tapauksissa valosuunnittelun. Useat teatterilavastajat toimivatkin myös pukusuunnittelijoina. Ulkomaisessa elokuvamaailmassa suomalaista lavastajaa vastaavat englannin kielen tittelit production designer, art director ja set designer, tässä hierarkiajärjestyksessä.