google/wiki40b huggingface dataset:
Boris Ignatjev

Ura

Ignatjev hankki pelaajaoppinsa FK Spartak Moskovan juniorikoulussa, muttei koskaan edustanut Spartakia aikuisten tasolla. Ignatjevin ura ei muutoinkaan ollut järin menestyksekäs ja hän pelasi Neuvostoliiton alempien sarjatasojen joukkueissa. Hän lopetti pelaajauransa 1972.
Valmentajana Ignatjev on tehnyt pitkän uran. Hän aloitti 1973 FK Torpedo Vladimirin peräsimessä siirtyen 1976 Neuvostoliiton jalkapalloliiton palvelukseen alle 19-vuotiaiden maajoukkuevalmentajaksi. Vuonna 1988 hän johdatti Neuvostoliiton ikäluokan Euroopan mestriksi. Hän toimi 1990 lyhyen aikaa Irakin olympiajoukkueen peräsimessä ja 1990-1991 Neuvostoliiton olympiajoukkueen valmentajana. Pesti päättyi Neuvostoliiton romahduksen myötä ja 1992 Ignatjevista tuli ensimmäinen Venäjän U21-maajoukkueen päävalmentaja. Hän valmensi nuoria vain vuoden verran keskittyen 1993 alkaen täysin Venäjän A-maajoukkueen apulaisvalmentajan tehtäviin.
Oleg Romantsevin jätettyä A-maajoukkueen päävalmentajan tehtävät EM-kisojen 1996 jälkeen, nousi Ignatjev päävalmentajaksi. Hän ei kuitenkaan onnistunut luotsaamaan joukkuetta MM-kisoihin 1998 ja jätti tehtävänsä. Ura jatkui tämän jälkeen FK Torpedo-ZIL Moskovan peräsimessä. Ignatjev nosti seuran kaudella 1998 1. divisioonaan ja kaksi vuotta myöhemmin liigaan. Ignatjev ei kuitenkaan valmentanut Torpedo-ZILiä liigassa, sillä hän siirtyi kauden 2000 jälkeen kiinalaisen Shandong Lunengin päävalmentajaksi. Hän johdatti seuran Kiinan cupin välieriin. Kauden jälkeen Ignatjev palasi Venäjälle toimien seuraavat kaksi vuotta FK Alania Vladikavkazin konsulttina ja FK Lokomotiv Moskovan urheilutoimenjohtajana.
Valmennustehtäviin Ignatjev palasi 2004 FK Saturnin peräsimessä. Hän jätti kuitenkin tehtävänsä helmikuussa ennen kauden alkua. Vuonna 2006 Ignatjev palasi Lokomotiviin urheilutoimenjohtajaksi ja 2007 Saturniin apuvalmentajaksi. Tammikuussa 2009 hänestä tuli Juri Sjominin apulaisvalmentaja FK Dynamo Kiovaan. Kesällä 2009 hän seurasi Sjominia FK Lokomotiv Moskovaan apuvalmentajaksi. Hän jätti tehtävänsä Sjominin tavoin kauden 2010 jälkeen.  Pian Lokomotivista lähtönsä jälkeen Sjomin ja Ignatjev siirtyivät jälleen Dynamo Kiovaan.
Kaarlo Halonen

Kaarlo (Kalle) Johannes Halonen (13. toukokuuta 1864 Vesanto – 20. toukokuuta 1927 Vesanto) oli suomalainen näyttelijä ja näytelmäkirjailija. Halosen vanhemmat olivat seppä Matti Halonen ja Fredrika Korhonen. Hän oli aviossa vuodesta 1899 näyttelijä Aino Maria Haverisen kanssa. Halonen toimi näyttelijänä muun muassa Kansan teatterissa, Uudessa teatterissa ja Suomen maaseututeatterissa.
Pirkko Siklander

Pirkko Tellervo Siklander  (ent. Hyvönen, synt. Rapakko) on yliopistotutkija ja dosentti Oulun yliopiston kasvatustieteiden tiedekunnassa, LET-yksikössä. Hän väitteli kasvatustieteen tohtoriksi Lapin yliopistossa vuonna 2008 ja on tutkinut yhteisöllisyyttä, luovuutta ja leikillisiä oppimisympäristöjä.

Opinnot

Rovaniemeltä kotoisin olevan Siklanderin opiskelu- ja työurassa yhdistyvät ravitsemis- ja talousala sekä oppiminen ja opettaminen. Hän valmistui ravitsemis- ja talousalan opettajaksi vuonna 1986 Jyväskylän ammatillisesta opettajaopistosta (nyk. AMK) ja myöhemmin vielä restonomiksi erityisesti talousalan opettajille suunnatusta koulutuksesta Rovaniemen ammattikorkeakoulussa 2002. Tutkielman aihe  Ruoka modernin ajan elämäntapana liittyi ruuan sosiologiaan ja erityisesti ruokakulttuurin ilmenemiseen ekspattiperheissä eli ulkomailla asuvien suomalaisperheiden talouksissa.    
Siklander valmistui kasvatustieteiden maisteriksi vuonna 2002 Lapin yliopiston Mediapedagogiikkakeskuksesta. Hän tarkasteli pro gradu -tutkielmassaan eläkkeellä olevien opettajien tietokoneen käyttöä ja käytön oppimista. Tukielman otsikko on Tietoverkot ikääntyneen oppijan voimaantumisessa (Networks in the empowerment process of elderly people) 
Siklander väitteli  kasvatustieteen tohtoriksi vuonna 2008. Hänen englanninkielisen artikkeliväitöskirjansa otsikko on: Affordances of playful learning environment for tutoring, playing and learning.
Siklander on saanut dosentin arvonimen Lapin yliopistosta vuonna 2014. Hänen dosentuurinsa ala on teknologiatuettu oppiminen ja opettaminen (technology-enhanced learning and teaching, TELT).

Työ

Siklanderin yliopistotyöura sijoittuu sekä Lapin että Oulun yliopistoon. Tällä hetkellä (2017-) hän toimii yliopistotutkijan vakanssilla Oulun yliopistossa kasvatustieteiden tiedekunnassa, Oppimisen ja koulutusteknologian tutkimusyksikössä (LET).  Tätä ennen Siklander työskenteli Lapin yliopistossa kasvatustieteen, erityisesti yhteisöllisen oppimisen ja erilaisten oppimisympäristöjen apulaisprofessorina (2015–2017). Vuosina 2007–2015 hän toimi tutkijatohtorina Oulun yliopistossa kasvatustieteiden tiedekunnassa,  LET-tutkimusyksikössä, jossa hän vastasi muun muassa LET:n kansainvälisen maisteriohjelman toteuttamisesta ja kehittämisestä. Lisäksi hän toimi toista kautta koulutusdekaanin johtamassa koulutustoimikunnassa. 
Aiemmin Siklander on työskennellyt muun muassa suunnittelijana, projektipäällikkönä, tutkijana ja opettajana Lapin yliopiston Mediapedagogiikkakeskuksessa, hotelli- ja ravintola-alan oppilaitoksessa, sosiaali- ja terveysalan oppilaitoksessa ja ammattioppilaitoksissa.
Albin Viggen

Albin Viggen on Per Brohällin retkikäyttöön suunnittelema perhepursi. Retkikäytössä paras henkilömäärä on 2-3 henkilöä, mutta veneessä voi yöpyä jopa 4 henkilöä. Venettä pystyy purjehtimaan yksin tai jopa 4 hengen miehistöllä. Vene esiteltiin 1960-luvun puolivälissä ja niitä valmistettiin noin 1 350 kappaletta. Aluksi Viggeniä tehtiin Karlskrona-veistämöllä (Karlskrona-Viggen), mutta 1971 tuotanto siirtyi Albin Marinelle, valmistettiin vuoteen 1978 asti.

Sisustus

Veneessä vasemmalla puolella, heti kulkuaukon vieressä sijaitsee keitin ja tiskiallas. Salongissa on kaksi pitkittäistä istuinta, jotka toimivat myös pistopunkkina. Keulassa on V-vuode.
Anni Heikkilä

Pesäpalloura

Lapsena myös jalkapalloa ja uimahyppyjä harrastanut Heikkilä aloitti pesäpallon 10-vuotiaana. Hänen kasvattajaseuransa on Hämeenlinnan Paukku, jonka riveissä hän teki debyyttinsä aikuisten sarjoissa Suomensarjassa kaudella 2013. Hän jatkoi sarjassa seuraavana vuonna, ja kausi päättyi sarjavoittoon ja nousuun Ykköspesikseen.
Hämeenlinnan Paukku pääsi heti vuonna 2015 Vihdin Palloa vastaan karsintoihin Superpesis-paikasta. Siispä Heikkilä teki Superpesis-debyyttinsä 22.8.2015 15 vuoden, 9 kuukauden ja 5 päivän ikäisenä. Paukku ei kuitenkaan noussut Superpesikseen vaan jatkoi Ykköspesiksessä, jossa seura sijoittui vuonna 2016 kuudenneksi. Heikkilä puolestaan sijoittui samana vuonna runkosarjan kärkilyöntitilastossa yhdeksänneksi lyötyään 18 ottelussa 91 kärkilyöntiä.
Pelattuaan Ykköspesistä kaksi kautta Heikkilä siirtyi vuodeksi 2017 Superpesikseen Manse PP:n joukkueeseen, jossa hän oli pelannut jo edellisellä kaudella viisi ottelua. Siirrosta huolimatta Heikkilä pelasi vielä kaudella 2017 myös Paukun joukkueessa Ykköspesistä. Manse PP voitti kauden päätteeksi SM-kultaa. Heikkilä pelasi joukkueessa kaikissa pudotuspeliotteluissa ja kuudessa runkosarjaottelussa.
Kaudeksi 2018 Heikkilä siirtyi Superpesikseen nousseeseen Hyvinkään Tahkoon, josta hän haki suurempaa roolia ulkopeliin. Hän eteni Tahkon joukkueessa alkulohkosta halli-SM-lopputurnaukseen, jossa Tahko jäi kuitenkin neljänneksi. Heikkilä valittiin samana vuonna myös B-tyttöjen Itä–Länsi-otteluun. Hän pelasi ottelun voittaneessa Lännen joukkueessa lukkarina, toi yhden juoksun ja löi neljä kärkilyöntiä.
Heikkilä on pelannut Tyttöjen Superpesistä kausina 2014–2018. Kauteen 2017 asti Heikkilä pelasi sarjaa Hämeenlinnan Paukun joukkueessa, mutta Tahkoon siirryttyään hän pelasi kaudella 2018 Janakkalan Janan riveissä.
Heikkilän tavoitteena on oman pelin kehittäminen: oman tason pitäminen tasaisen korkealla ja pelirohkeuden löytäminen ulkopeliin. Lisäksi hän on nimennyt tavoitteekseen Itä–Länsi-otteluun pääsemisen.
Kultaleijona-apina

Koko ja ulkonäkö

Kultaleijona-apinan voi tunnistaa hehkuvan punaisesta turkista. Laji on kokonsa puolesta pienimpiä apinalajeja: se painaa noin puoli kiloa, ja ruumiin pituus on 50–60 cm, josta hännän pituus 30–35 cm. Kultaleijona-apinan kaulaa ja päätä ympäröi suuri ja aaltoileva harja. Liikkeiltään laji on vikkelä, ja pitkän häntänsä avulla se ylläpitää tasapainoa.

Elinympäristö ja elintavat

Luonnossa lajia voi tavata Brasilian rannikon sademetsistä. Kultaleijona-apinat elävät yleensä alle kahdeksan yksilön laumoissa, joihin kuuluu täysi-ikäinen naaras ja koiras, niiden eri-ikäisiä poikasia ja muita sukulaisia.
Luonnossa lajin yleinen elinikä on noin 8–15 vuotta, mutta eläintarhoissa ne voivat elää lähes 30-vuotiaiksi.
Lajin luontaisia vihollisia ovat muun muassa petolinnut, käärmeet ja isot kissat. Kuten villieläimillä yleensä, elinalueiden ja metsien pirstoutuminen on luontaisia uhkia merkittävämpi.

Lisääntyminen

Lajin tiineysaika kestää noin 126–130 päivää, ja usein naaras saa kaksoset. Naaras huolehtii poikasista ensimmäisten viikkojen ajan, minkä jälkeen päävastuun kasvattamisesta ottaa koiras. Vanhemmat jättävät poikaset omilleen noin 90 päivän iässä. Poikasten kuolleisuus on suuri; yli puolet poikasista kuolee ensimmäisen elinvuotensa aikana.

Ravinto

Kultaleijona-apina on kaikkiruokainen. Se syö pieniä hyönteisiä, pieniä selkärankaisia, hedelmiä sekä puiden erittämää mahlaa ja hartsia.

Laji eläintarhoissa

Kultaleijona-apinat viihtyvät hyvin tarhoissa ja lemmikkeinä, mikä osaltaan oli syynä niiden laajamittaiseen metsästämiseen. Eläintarhoissa elää noin 500 kultaleijonatamariinia. Myös Helsingin Korkeasaaren eläintarhassa on brasilialaisia kultaleijonatamariineja, jotka synnyttivät poikasia heinäkuussa 2010.
Avioliittolaki

Historia

Nykyinen, vuonna 1929 säädetty avioliittolaki kumosi muun muassa vuoden 1734 lain naimiskaaren sekä vuonna 1889 säädetyn lain aviopuolisojen omaisuus- ja velkasuhteista. Oleellisin muutos aikaisempaan verrattuna oli, että tällöin lakkautettiin aviomiehen edusmiesasema vaimoonsa nähden ja puolisot julistettiin oikeudellisesti tasavertaisiksi. Useita aikaisemman lain säännöksiä puolisoiden varallisuus­suhteista oli kuitenkin vielä sen jälkeen sovellettava ennen uuden lain voimaantuloa solmittuihin avioliittoihin niin kauan, kuin molemmat puolisot olivat elossa, eivät olleet eronneet eivätkä ottaneet pesäeroa.
Avioliittolakiin on sen voimassa ollessa tehty useita muutoksia. Huomattavimmat niistä tehtiin vuonna 1987, jolloin muun muassa avioeron saaminen tehtiin entistä helpommaksi.
Libertà!

Tematiikka

Libertà-sävelmää ehdotti duolle alun perin Manfred Wodara pariskunnan ollessa Berliinissä kaupungin 750-vuotisjuhlassa kesäkuussa 1987. Sävelmästä julkaistiin uudelleenmiksattu versio vuonna 1990 albumilla Fotografia di un momento viittauksena Berliinin muurin murtumiseen. Sävelmällä Abbi fede laulaa Romina Powerin ohella pariskunnan vanhin tytär Ylenia Carrisi. I cigni di Balaka oli aikoinaan erinäisten plagiointioikeudenkäyntien syynä: Michael Jacksonin laulun Will You Be There sanottiin muistuttavan sitä melodialtaan. Libertà julkaistiin myös seitsemän tuuman vinyylisinglenä, b-puolella Incredibile appuntamento (BABY 2481797). Kappaleesta on tehty myös suomenkielinen versio nimeltään Haavemaa, sanoittajana Turkka Mali. Sävelmän tulkitsi Marion albumillaan Nuo silmät (BBCD 1114) vuonna 1994.
Libertà!-albumilla on otettu etäisyyttä romanttisen rakkauden ympärillä pyörivään "amore mio" -lyriikkaan. Libertà-sävelmä kertoo taistelusta yhteiskunnallisen vapauden puolesta. Ma il cuore no -sävelmän aiheena on erilaiset yhteiskunnan epäkohdat, kuten saastuminen ("Chi sta inquinando le acque dei fiumi?"), rotuviha ("Chi sta sparando per ragioni di pelle?") ja prostituutio ("Chi ti propone di vendere amore?"). Le mie radici käsittelee kriittisesti urbanisoitumista. Makassar jatkaa aurinkoisista ja lämpimistä maailmankolkista kertovaa duurivoittoista iskelmäperinnettä. Abbi fede on äidin ja tyttären kinastelua. Tytär kysyy: "Ma perché non mi lasci dormire la domenica fin chè mi pare?", äiti vastaa: "Questa casa si deve pulire ed è giusto che devi aiutare." ("Miksen saa nukkua sunnuntaina niin pitkään kuin huvittaa?", "Tämä talo pitää siivota ja sinun pitää auttaa siinä.")
Centrum Balticum -säätiö

Centrum Balticum -säätiö tekee ja tukee Itämeren alueen laaja-alaista yhteistyötä. Centrum Balticum käynnistää julkista keskustelua ja tarjoaa foorumeita dialogille ja osaamisen vaihdolle. Tavoitteena on yhdistää Itämeren alueen monitasoista toimijakenttää ja toimia siltojen rakentajana asioiden ja toimijoiden välillä. Centrum Balticum -säätiö perustettiin vuonna 2007 Turun kaupungin, Turun yliopistosäätiön, Åbo Akademin, Turun kauppakorkeakoulun tukisäätiön, Porin kaupungin, Uudenkaupungin kaupungin, Rauman kaupungin, Vaasan kaupungin ja Varsinais-Suomen liiton toimesta.
Säätiön toiminta jakautuu Centrum Balticumiin, Saaristomeren Suojelurahastoon ja Turku-prosessin sihteeristöön. Lisäksi Turun kaupunki on osoittanut Centrum Balticumille EU:n Itämeren alueen strategian HA Neighbours -toimen koordinointivastuun.
Käytännössä Centrum Balticum -säätiön toiminta koostuu hankkeista, julkaisuista ja tapahtumista. Hankkeissa keskus vastaa tavallisesti koordinointitehtävistä, sisällön kehittämisestä ja viestinnästä. Centrum Balticumin hankkeita ovat muun muassa EU:n Itämeren alueen strategian sisäistä ja ulkoista viestintää ylläpitävä ja kehittävä Let's Communicate -hanke sekä oikeudellinen osaamiskeskus Baltic Area Legal Studies BALEX. Centrum Balticumin tärkeimpiä julkaisuja ovat lähes 10 000 suomalaista viikoittain tavoittava Pulloposti-kolumnisarja ja politiikkasuosituksia päättäjille tarjoava Baltic Sea Region Policy Briefing -sarja. Tapahtumista tunnetuin on vuodesta 2008 järjestetty Itämeri-foorumi, joka kokoaa vuosittain noin 300 eri alojen asiantuntijaa keskustelemaan Itämeren alueen tilasta ja kehityksestä.
Säätiön ylintä päätäntävaltaa käyttää hallitus, jossa jokaisella perustajajäsenellä on oma edustajansa. Säätiön hallituksen puheenjohtajana toimii Turun kaupunginjohtaja Aleksi Randell ja varapuheenjohtajana Turun yliopiston vararehtori Riitta Pyykkö. Lisäksi säätiöllä on oma korkean tason kansainvälinen valtuuskunta, joka pohtii ja visioi Itämeren alueen tulevaisuutta yli 30 arvostetun vaikuttajan voimin. Valtuuskunta johtaa presidentti Tarja Halonen.
So Called Plan

Historia

So Called Plan perustettiin Suomen Turussa vuonna 2003 keväällä, kun eri yhtyeissä soittaneet Eero Saarikoski (laulu, kitara), Joni Saarinen (basso), Ville Asp (rummut, laulu) ja Jussi Bang (kitara) ystävystyivät ja päättivät perustaa yhtyeen. He aloittivat soittamalla vanhojen yhtyeidensä kappaleita, kunnes uusia biisejä alettiin kasata treenipaikalla.
Yhtyeen ensimmäiset tuotokset olivat demot, joista toinen ilmestyi kesällä 2003, ja toinen vuonna 2004. Tällöin musiikki oli vielä melodista punkia, joka myöhemmin muuttui synkemmäksi ja myös metallin vaikutteet alkoivat kuulua.
Vuonna 2005 marraskuussa So Called Plan allekirjoitti levytyssopimuksen suomalaisen Hype Recordsin kanssa. Pian kuitenkin yhtyeen kitaristi Jussi päätti alkaa keskittyä enemmän lentäjän opintoihinsa ja erosi yhtyeestä. Pian hänet kuitenkin saatiin korvattua Sauli Sipilällä.
Debyyttialbumi Suburbian Symphony nauhoitettiin syksyllä vuonna 2005, jolloin myös kappaleesta Right Direction kuvattiin musiikkivideo. Albumi on omistettu solisti Eero Saarikosken edesmenneelle veljelle. Helmikuussa 2006 ilmestynyt ensimmäinen single "Same About The Sorrow" nousi heti virallisen singlelistan kolmanneksi. Debyyttialbumi ilmestyi 15. maaliskuuta 2006 ja se saavutti listalla sijan 10. Single "Music Box" julkaistiin 30.8.2006 ja saavutti listasijat 2. ja 5.
Yhtye äänitti "December turns to fall" albumin kesällä/syksyllä 2007. Albumi julkaistiin 3. syyskuuta 2008.
Yhtye äänitti "Go! And We Will Follow...l" albumin talvella 2010. Albumi julkaistiin 15. maaliskuussa 2011.
Albumista julkaistut singlet: Dive - Decline
Atlas (mytologia)

Atlas (m.kreik. Ἄτλας) on eräs kreikkalaisen mytologian titaani, Iapetoksen ja nymfi Klymenen poika ja Prometheuksen veli. Atlas johti taistelua sodassa titaanien puolella Olympos-vuoren jumalia vastaan. Voitettuaan titaanit Zeus rankaisi Atlasta antamalla taivaanpallon hänen kannateltavakseen.
Yhtenä urotekonaan Herakles huijasi Atlaksen hakemaan hesperideiltä kultaisia omenoita tarjoutumalla pitämään taivaankantta sen aikaa. Kun Atlas palasi omenoiden kanssa, hän päätti ettei ota taivasta takaisin Herakleelta. Herakles huijasi häntä taas suostumalla ottamaan tämän paikan, jos Atlas pitäisi taivaanpalloa vielä sen aikaa, että Herakles saisi taitettua viittansa harteidensa pehmusteeksi. Atlas suostui ja Herakles poistui paikalta. Myöhemmin kun Herakles kuoli ja hänen kuolematon puolensa pääsi Olympokselle, Atlaksen kerrottiin horjahtaneen Herakleen tuomasta ylipainosta.
Atlas-taru muistuttaa vähäaasialaista myyttiä maailman jättiläisestä Upellurista. Tarinaan liittyvä kaukainen lännessä sijaitseva vuori lienee Teide-tulivuori Teneriffalla.
Myöhemmässä traditiossa myytti Atlaksesta taivaankantajana sekoittui muihin tarinoihin ja konkretisoitui edelleen. Hänet esitettiin vaikutusvaltaisena ja suurikokoisena kuninkaana, jolla oli laaja tietämys tähtitieteestä. Kun Perseus saapui hänen luoksensa pyytäen suojaa päänsä päälle sitä kuitenkaan saamatta, Perseus muutti mukanaan kantamallaan Medusa-hirviön päällä Atlaksen valtavaksi vuoreksi. Näin kreikkalaiset selittivät Atlasvuorten syntyneen.
Atlas on usein käytetty ikoni länsimaisessa kulttuurissa ja symboloi voimaa ja kestävyyttä. Hänet kuvataan usein polvistuneena toiselle polvelle kannattelemassa harteillaan maapalloa. Tällainen kuva on muun muassa Yrjö Karilaan laatiman tietokirjan Pikku jättiläisen tunnus. Atlantti tarkoittaa Atlaksen merta. Atlas on myös yritysten ja tuotteiden usein käyttämä nimi.
Ilkka Koski

Amatööriura

Ilkka Koski nousi Suomen ykköseksi kotiolympialaisia ennen vuonna 1951 tyrmäämällä SM-kisoissa edellisen mestarin Teemu Kuuselan. Lokakuussa 1950 Koski otteli ensimmäisen maaottelunsa. Vastassa oli Puola ja sen edustaja Rudolf Drapała, josta Koski otti maaotteluvoiton tyrmäyksellä. Tammikuussa 1951 käytiin Helsingin Messuhallissa 7 000-päisen yleisön edessä Johanssonin ja Ilkka Kosken välillä huima ottelu, jossa Johansson kävi toisessa erässä uransa ensimmäistä kertaa lattiassa lukua ottamassa. Johansson kuitenkin voitti tiukan ottelun pistein.
Helsingin olympialaisissa Koski pääsi suoraan 2. kierroksella, jossa hän kohtasi Unkarin vuoden 1949 Euroopan mestarin László Benen, sen jälkeen Iso-Britannian Eddie Hearnin ja välierissä Ruotsin Ingemar Johanssonin, jolle koki pistetappion 1–2. Näin Koski saavutti pronssimitalin. Mitali tosin annettiin vasta vuosia myöhemmin vuonna 1970.
Vuonna 1954 Koski valittiin edustamaan aikanaan arvostettuun Eurooppa–USA-otteluun. Kylmän sodan aikaiset edustajat tulivat tosin vain Neuvostoliiton johtaman blokin ulkopuolelta. Toukokuussa 1954 Chicagossa Koski kärsi tappion keskeytyksellä 3. erässä Garvin Sawyerille silmäkulman auettua.
Viime hetken valinnassa vuoden 1956 lopulla Koski sai paikan edustaa Suomea Melbournen olympialaisissa. Kosken toiset olympialaiset Melbournessa 1956 eivät sujuneet enää niin kuin Helsingissä. Hän koki tappion jo avauskierroksella italialaiselle Giacomo Bozzanolle.
Urallaan Ilkka Koski edusti Helsingin Nyrkkeilyseuraa vuosina 1951–1954 ja 1954–1957 Helsingin Nyrkkeilijöitä. Kaikkiaan maaotteluedustuksia tuli 24, joista Koski hävisi vain viisi.

Ammattilaisura

Koski siirtyi ammattilaiseksi kesäkuussa 1958 Elis Askin talliin. Hänen vastustajiaan olivat useimmiten saksalaiset ammattilaisnyrkkeilijät. Nimekkäimpiä olivat Hans Friderich, jonka Koski voitti pistein, sekä entinen amatöörien Euroopan-mestari Ulli Nitzschke, joka tyrmäsi Kosken. Nitzschke-ottelu oli Kosken ainoa ammattilaistappio. Sen jälkeen Koski otteli vain kahdesti ruotsalaista Lasse Norlingia vastaan, ensin Tukholmassa ja sen jälkeen Helsingin olympiastadionilla Olli Mäki–Davey Moore-ottelun esiotteluna elokuussa 1962.
Kosken urheilu-ura päättyi lokakuussa 1962 työtapaturmaan hänen saatuaan sähköiskun ja pudottuaan sähkötolpasta. Hän siirtyi onnettomuuden jälkeen sairaseläkkeelle Helsingin kaupungin sähkölaitoksen palveluksesta. Sen jälkeen hän teki ravintolan vahtimestarin töitä.
Taruslampi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,1 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähi-alueeseen (14.221) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 81 metriä mpy.
Vin Diesel

Elämä

Mark Vincent eli Vin Diesel syntyi astrologiäiti Delora Vincentin ja teatteriopettaja-isäpuolen Irving Vincentin perheeseen. Oikeaa isäänsä Vincent ei ole koskaan saanut tietää. Hänellä on epäidenttinen kaksoisveli Paul, pikkuveli Tim ja sisko Samantha. 
Vincent opiskeli collegessa 1990-luvun puoliväliin asti, kunnes lopetti koulun keskittyäkseen elokuvantekoon. Hän teki vuonna 1994 lyhytelokuvan Multi-Facial, joka esitettiin Cannesin elokuvajuhlilla. Kerrotaan, että ohjaaja Steven Spielberg näki Cannesissa Vincentissä potentiaalia ja kiinnitti hänet elokuvaan Pelastakaa sotamies Ryan (1998). Sotaelokuvan kautta hän sai ensimmäisen pääroolinsa elokuvassa Pimeän uhka (2000).
Vincentin uran suurimpia kaupallisia menestyksiä ovat olleet toimintaelokuvat Hurjapäät (2001) ja xXx (2002). Hän näytteli myös komediaelokuvassa The Pacifier – Tuttisoturi (2005) ja scifielokuvassa Babylon A.D. (2008).
Vuonna 2007 Vin Dieselin oli määrä näytellä Hitman-videopelisarjaan perustuvassa elokuvassa, mutta hän vetäytyi roolista. Näyttelemisen sijasta hän toimi elokuvan päätuottajana. Hänellä on rooli The Wheelman -pelissä, joka julkaistiin vuonna 2009.
Elokuussa 2013 Vin Diesel sai tähden Hollywood Walk of Famelle.
Vin Dieselistä tuli isä 2. huhtikuuta 2008. Tyttären äiti on Dieselin vaimo, meksikolaissyntyinen malli Paloma Jimenez.
Veli-Matti Puumala

Veli-Matti Puumala (s. 18. heinäkuuta 1965, Kaustinen) on suomalainen säveltäjä. Hän opiskeli Paavo Heinisen johdolla Sibelius-Akatemiassa ja myöhemmin Franco Donatonin johdolla Accademia Chigianassa, Italian Sienassa. 
Puumala on sävellyksen professori Sibelius-Akatemiassa. Hänen teoksiaan ovat muiden muassa kontrabassokonsertto Taon ja Chain-tetralogia. Puumala sai vuonna 2005 Teosto-palkinnon pianokonsertostaan Seeds Of Time, sekä Erik Bergman -palkinnon vuonna 2011. Puumala
on toiminut vuodesta 2016 lähtien Kaustisen kamarimusiikkiviikon taiteellisena johtajana.
Nahka

Nahka on materiaali, jota saadaan parkitsemalla eläinten vuodista. Sitä käytetään muun muassa huonekalujen, kenkien, laukkujen ja asusteiden valmistuksessa. Nahan lähteenä ovat yleensä teuras- tai turkiseläimet.
Erilaisia nahkalajeja ovat esimerkiksi nappanahka, aniliininahka ja mokkanahka. Nahkaan voidaan myös tehdä pintakuviointi, narvi. Narveiksi nimitettyjä pintamuotoja ovat muun muassa sagriini, box, lama, boa ja krokotiili. Nahan pintaa voidaan käsitellä myös muunlaisin menetelmin, joilla saadaan nahasta muokattua nupukkinahkaa ja mokkanahkaa.
Ammoniumtiosyanaatti

Valmistus ja käyttö

Ammoniumtiosyanaattia valmistetaan johtamalla hiilidisulfidia ammoniakkia sisältävää vesiliuokseen, johon on katalyytiksi lisätty aktiivihiiltä. Kuumennettaessa 50 °C:n lämpötilaan lähtöaineet reagoivat ammoniumditiokarbamaatiksi, joka hajoaa ammoniumtiosyanaatiksi kuumennettaessa 95–100 °C:n lämpötilaan. Muodostuvasta liuoksesta poistetaan vesi haihduttamalla alennetussa paineessa. Toinen tapa valmistaa yhdistettä on ammoniumsyanidin reaktio ammoniumsulfidin tai rikin kanssa.
Ammoniumtiosyanaattia käytetään herbisidien ja tuholaismyrkkyjen kuten diallaatin, triallaatin ja 1-naftyylitiourean valmistamiseen. Lisäksi sitä käytetään herbisidinä yhdessä amitrolin kanssa. Yhdisteestä valmistetaan myös muita orgaanisia ja epäorgaanisia tiosyanaatteja. Analyyttisessä kemiassa sitä käytetään raudan toteamiseen, koska rautaionit muodostavat tiosyanaatti-ionien kanssa verenpunaisen kompleksin. Muita yhdisteen käyttökohteita ovat muun muassa apuaineena tekstiilien värjäyksessä, valokuvauskemikaalina, korroosionestoaineena ja lisäaineena metallien elektrolyyttisessä päällystämisessä ja alumiinin etsauksessa.