google/wiki40b huggingface dataset:
Kuopion Taitoluistelijat

Kuopion Taitoluistelijat (KuTa) on taitoluistelun erikoisseura, joka antaa laadukasta luistelunopetusta kaikille luistelusta kiinnostuneille jäsenille iloisessa ja kannustavassa ilmapiirissä. Seura on perustettu keväällä 2001.
Kuopion Taitoluistelijat harjoittelevat Kuopiossa Lippumäen ja Niiralan jäähalleissa ja Toivalassa Tuplajäillä. Oheisharjoituksia pidetään mm. jäähalleilla ja Kuopio-hallissa. Kesällä taitoluistelijat harjoittelevat leireillä. Pienimmät luistelijat leireilevät alku- tai loppukesästä Kuopiossa, pidemmälle edistyneet luistelijat ottavat osaa useille leireille niin kotimaassa kuin ulkomaillakin.
Seurassa opetus on monipuolista ja sitä annetaan tasoryhmittäin. Tasoryhmiä on aivan aloittelijoista valtakunnallisen sekä kansainvälisen tason kilpaluistelijoihin saakka.
Päävalmentajana toimii Colin Chanski. Colin on K-ryhmien vastuuvalmentaja. Hän on iloinen, perusteellinen ja tarkka valmentaja. Colinilla on pitkä ura luistelijana ja valmentajana Kanadassa ja KuTassakin hän on viihtynyt jo lähes 10 vuoden ajan. Colin valmentaa luistelijoitaan kokonaisvaltaisesti ja luistelijat sitoutuvat hänen opissaan täysillä mukaan. Colin valmentaa kesäisin myös leireillä ja on tuttu monelle suomalaiselle luistelijalle mm. Leppävirran kesäleiriltä.
Colinin apuna valmennuksessa toimii Emilia Simonen.
KuTa järjestää vuosittain kansainvälisen taitoluistelukilpailun Silver Skaten Kuopion Niiralan ja Lippumäen jäähalleissa. 
KuTa kuuluu STLL:n Itäiseen alueeseen ja on sen jäsenseura. https://www.stll.fi/
Aithra

Aithra (m.kreik. Αἴθρα, "kirkas sininen taivas") oli kreikkalaisessa mytologiassa useamman eri naispuolisen hahmon nimi.

Aithra, Theseuksen äiti

Aithra oli Pittheuksen, Troizenin kuninkaan, tytär ja Theseuksen äiti.
Aigeus, Ateenan kuningas tapasi Aithran vieraillessaan Troizenissa, ja ihastuneena makasi tämän kanssa; toisen version mukaan hän kahlasi meren läpi Sfairian saarelle ja tuli raskaaksi Poseidonille. Aithran tultua raskaaksi Aigeus päätti palata Ateenaan, mutta kätki sandaalinsa, kilpensä ja miekkansa kivenjärkäleen alle ennen lähtöään samalla neuvoen Aithraa käskemään heidän poikaansa tuomaan ne jälleen hänelle vartuttuaan aikuiseksi. Aithra teki ohjeen mukaan, ja Theseuksesta kasvoi suuri sankari.
Myöhemmin Theseus sieppasi Helenan, ja antoi tämän Aithran huostaan huolehdittavaksi. Helenan veljet, dioskuurit, puolestaan pelastivat siskonsa ja sieppasivat vuorostaan Aithran kostoksi. Hän meni Helenan mukana Troijaan, ja pysyi siellä kunnes hänen pojanpoikansa Akamas löysi hänet kaupungin kukistuttua.

Aithra, okeanidi

Aithra oli myös okeanidin, yhden Okeanoksen ja Tethyksen kolmesta tuhannesta tyttärestä, nimi. Häntä kutsuttiin joskus Atlaksen puolisoksi ja Hyaan, hyadien ja välillä myös plejadien äidiksi; joskin yleensä plejadien kerrotaan olevan Atlaksen ja Pleionen tyttäriä.

Aithra, Hyperionin puoliso

Hyginus nimeää Aithran Hyperionin puolison nimeksi, joskin hänet useimmiten tunnetaan nimellä Theia. Heillä oli lapset Helios, Eos ja Selene.

Aithra, Falanthoksen puoliso

Spartalainen Falanthos, Tarasta valloittaessaan, sai Delfoin oraakkelilta ilmoituksen, että hän voittaisi alueen itsellensä kun hän tuntisi sateen kirkkaalta taivaalta. Vaikka hän taistelikin voitokkaasti, hän ei onnistunut valloittamaan kaupunkia ja ajatteli jumalien asettaneen hänelle mahdottoman vaatimuksen. Epätoivoissaan hän istahti alas, ja hänen vaimonsa Aithra alkoi poimiä täitä hänen hiuksistaan pitäen tämän päätä reisiensä välissä. Suruissaan miehensä vastoinkäymisestä tämä alkoi kyynelehtiä, jolloin Falanthos, tuntiessaan kyynelten vierivän olkapäilleen, tajusi oraakkelin ilmoituksen tarkoituksen; oraakkeli olikin tarkoittanut hänen vaimoaan (Aithra) eikä pilvetöntä taivasta ('aithra'). Samana yönä hän voitti Tarentumin kaupungin itselleen.
Periyarin kansallispuisto

Periyarin kansallispuisto on luonnonsuojelualue Intiassa Keralan osavaltiossa. Sen keskeinen osa on Periyarin tekojärvi, joka muodostui kun jokeen rakennettiin pato vuonna 1895. Kansallispuisto on oerustettu alkujaan tiikerien suojelualueeksi, mutta sen suurin houkutus matkalijalle ovat norsut, jotka ovat leikkisiä ja pelottomia veden äärellä. Norsujen lisäksi puiston eläimistöön kuuluvat gauri, villisiat, sambarhirvi ja kääpiökauriit. Toisinaan siellä voi nähdä myös tiikerin – puiston alueella arvioidaan elävän noin 40 yksilöä.
Killjoys

Tuotanto

Lokakuussa 2013 annettiin virallinen tilaus Killjoysin 10 jakson mittaisesta ensimmäisestä kaudesta. Huhtikuussa 2014 vahvistettiin Syfyn liittyvän sarjan toiseksi tuottajaksi.
Sarjan pilottijakso esitettiin 19. kesäkuuta 2015. Syyskuussa 2017 Syfy ilmoitti tulanneensa 10 jakson mittaisen neljännen ja viiden kauden. Samalla kerrottiin viidennen kauden jäävän sarjan viimeiseksi.
Maria-Pia Boëthius

Maria-Pia Boëthius (s. 9. huhtikuuta 1947 Täby) on ruotsalainen kirjailija, toimittaja ja feministi. Hän on työskennellyt muun muassa toimittajana Expressen-lehdessä vuosina 1968–1978.
Vuonna 2012 Boëthius oli mukana Ship to Gaza -järjestön suomalaisella S/v Estelle-aluksella tekemällä purjehduksella Gazaan. 
Boëthiuksen isä oli päätoimittaja Carl Gustaf Boëthius (1915–2001) ja äiti Karjalankannaksen Koivistolla syntynyt Brita Andersén (s. 1915), joka pakeni Ruotsiin jatkosodan jälkeen vuonna 1944. Boëthiuksen vuonna 2018 ilmestynyt teos Vitt och Rött kertoo hänen äitinsä kokemuksista Suomen sisällissodan aikana. Hänen sisarensa on kirjailija Gunilla Boëthius.
Niilo Lahdenperä

Niilo Johannes Lahdenperä (5. lokakuuta 1896 Ii – 19. marraskuuta 1944) oli suomalainen jääkärikapteeni ja liikemies. Hänen vanhempansa olivat liikemies ja maanviljelijä Kustaa Lahdenperä ja Ellen Paakkari. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Fanni Matilda Niemisen kanssa.

Opinnot

Hän kävi kansakoulun ja aloitti maamieskoulun. Reserviupseerikoulun hän suoritti vuonna 1926.

Jääkäriaika

Hän keskeytti maamieskoulunsa, koska liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 8. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.

Suomen sisällissota

Hän saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) varavääpeliksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin joukkueenjohtajaksi Suomen sisällissotaan 4. jääkärirykmentin 8. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan, jonka mukana otti osaa taisteluihin Raudussa ja rajaseuduilla.

Sisällissodan jälkeinen aika

Suomen sisällissodan jälkeen hän palveli koulutusaliupseerina 4. Jääkärirykmentistä muodostetun Jääkäripataljoona n:o 4:n 2. komppaniassa. (Pataljoonan nimi muuttui myöhemmin ensin Jääkäripataljoona n:o 2:ksi ja sitten Pohjolan jääkäripataljoonaksi.) Hänet komennettiin pataljoonan kengityspajan esimieheksi 16. heinäkuuta 1918. Hän erosi armeijasta ja liittyi suojeluskuntaan 1. helmikuuta 1919 ja määrättiin Karkun suojeluskunnan paikallispäälliköksi missä toimessa oli 1. maaliskuuta 1920 asti. Hän astui uudestaan armeijan palvelukseen 1. maaliskuuta 1921 ja komennettiin koulutusaliupseeriksi Kajaanin sissipataljoonan 3. komppaniaan, mistä hänet siirrettiin 1. marraskuuta 1921 Hyökkäysvaunurykmenttiin ja sen esikuntaan talousvääpeliksi, joka myöhemmin muuttui ensin Hyökkäysvaunupataljoonaksi ja sitten Erilliseksi hyökkäysvaunukomppaniaksi. Hän täydensi kesken jääneitä opintojaan ja suoritti yksityisesti viidennen luokan Viipurin reaalikoulussa vuonna 1925. Myöhemmin hänet siirrettiin 1. patteristoon koulutusaliupseeriksi, josta edelleen 23. joulukuuta 1927 hänet siirrettiin nuoremmaksi upseeriksi Suomenlinnan paikalliskomppaniaan ja 1. huhtikuuta 1928 Rannikkotykistörykmentti 3:een. ja edelleen 19. elokuuta 1928 nuoremmaksi upseeriksi toimituskomppaniaan. Vuonna 1928 hän oli myös komennettuna sekä Rannikkotykistörykmentti l:een, että Suomen valkoiseen kaartiin. Rannikkotykistöön hänet komennettiin 19. joulukuuta 1928 ja sijoitettiin ensin Rannikkotykistörykmentti 3:n 96. patteriin ja 15. syyskuuta 1930 99. patteriin nuoremmaksi upseeriksi. Rannikkotykistörykmentissä hän syksyllä vuonna 1929 valonheittäjäkurssien opetusupseerina sekä hoiti kevättalvella vuonna 1930 päällikön tehtäviä 99. patterissa. Kemin sotilaspiirin esikuntaan hänet komennettiin 18. elokuuta 1933 apulaisupseeriksi. Tehtävistään hän erosi 31. heinäkuuta 1933. Myöhemmin hän työskenteli vuosina 1933 – 1035 puolustusministeriön vahtimestarina. Toimi sen jälkeen liikemiehenä.
Volk

Volk (lausutaan folk) on saksan, hollannin ja afrikaansin kielien kansaa tarkoittava sana, joka on yleisesti käytössä etuliitteenä esimerkiksi ilmaisuissa Völkerbund (Kansojen liitto) ja Volkswagen (kansanauto).
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Saksassa syntyneissä etnis-nationalistis-romanttisissa liikkeissä sanan merkitys politisoitui voimakkaasti ja natsi-Saksan aikaan termi muodostui keskeiseksi kansallissosialistisessa retoriikassa kuten iskulauseissa Ein Volk, ein Reich, ein Führer (”Yksi kansa, yksi Valtakunta, yksi Johtaja”) tai Volk ohne Raum (”Kansa ilman (elin)tilaa”).  Myös Etelä-Afrikan apartheid-järjestelmän aikana maan afrikaanerit muodostivat poliittisessa ideologiassaan Volkin, jolla oli jumalallinen oikeus maahan.
Volk on kuitenkin saksan kielen yleissana kansalle, eikä sen käyttöön nykyisin yleensä liity mitään sanan aikanaan saamia poliittisia merkityksiä.
Jean Giraudoux

Hippolyte Jean Giraudoux [ʒiʁodu] (29. lokakuuta 1882 – 31. tammikuuta 1944) oli ranskalainen kirjailija ja diplomaatti. Hänen sanotaan kuuluneen Ranskan maailmansotien välisen ajan tärkeimpiin näytelmäkirjailijoihin ja esseisteihin.
Giraudoux syntyi Bellacissa Haute-Viennen departementissa, jossa hänen isänsä Léger Giraudoux toimi Ranskan liikenneministeriön palveluksessa. Oppikoulun jälkeen Giraudoux matkusteli vuosia ympäri Eurooppaa ja Yhdysvaltoja, usein jalkapatikassa, ja opetti Harvardin yliopistossa 1906–1907. Hän palasi Ranskaan 1910 ja hakeutui ulkoministeriön palvelukseen. Ensimmäisessä maailmansodassa hänestä tuli ensimmäinen kirjailija, jolle myönnettiin Kunnialegioonan jäsenyys.
Valtaosa Giraudoux’n tuotannosta syntyi maailmansotien välisenä aikana. Hän saavutti alkuun menestystä romaaneillaan  Siegfried et le Limousin (1922) ja L’Églantine (1927). Kansainvälisen maineensa Giraudoux saavutti näytelmillään erityisesti englanninkielisissä maissa, joissa hänen teostensa näyttämösovitukset voittivat useita palkintoja.
Giraudoux oli tuomariston jäsenenä jaettaessa Prix Blumenthal -palkintoja vuosien 1919 ja 1954 välillä kuvataiteilijoille, kirjailijoille ja muusikoille.
Stig Jaatinen

Stig Tyrgil Hjalmarsson Jaatinen (23. joulukuuta 1918 Viipuri – 28. maaliskuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen maantieteilijä. Jaatinen oli Helsingin kauppakorkeakoulun talousmaantieteen professorina 1963–1968 ja Helsingin yliopiston maantieteen professorina 1968–1981. Hän julkaisi useita luonnon- ja kulttuurimaantieteen tutkimuksia sekä toimitti Saaristo-Suomen kartaston ja  toimi Suomen Kartaston tieteellisen toimikunnan puheenjohtajana 1977–1993. Helsingin yliopiston professorina hän edisti erityisesti kehitysmaiden maantieteen opetusta.
Stig Jaatisen veli oli arkkitehti Jarl Jaatinen.
Fatah al-Islam

Fatah al-Islam (arab. فتح الإسلام‎, Fataḥ al-Islām) on sunnimuslimeista koostuva islamistinen terroristiryhmä, joka toimii Libanonin pohjoisosassa sijaitsevalta Nahr al-Baredin palestiinalaisten pakolaisleiriltä käsin. 
Fatah al-Islam -ryhmän perustivat marraskuussa 2006 radikaalit palestiinalaiset, jotka erosivat Syyrian tukemasta sekulaarista Fatah al-Intifada -ryhmästä, joka puolestaan oli eronnut Fatahista. Ryhmä on ilmoittanut ottaneensa mallia toimintaansa al-Qaida-verkostolta mutta johtajansa mukaan ei kuulu siihen. Arviolta 200-jäsenisen ryhmän johtajana toimii palestiinalainen etsintäkuulutettu Shaker al-Abssi, joka on tuomittu Jordaniassa kuolemaan yhdysvaltalaisen diplomaatin murhasta 2002. Ryhmä on ilmoittanut tavoitteekseen šaria-lain asettamisen palestiinalaisten pakolaisleireille ja taistelemisen Israelia vastaan. Ryhmän jäseniä on kuvailtu ääri-islamistisiksi militanteiksi jihadisteiksi. Ryhmään kuuluu palestiinalaisia, saudeja, syyrialaisia ja muita arabeja joista osa on taistellut Irakissa sekä noin 50 radikaalia libanonilaista sunnimuslimia.
Ryhmän ja Libanonin armeija välillä alkoi tulitaistelu 20. toukokuuta 2007. Ryhmä on ilmoittanut tehneensä kaksi pommi-iskua Beirutiin. Sen ja Libanonin armeijan välisissä taisteluissa kymmenet ovat saaneet surmansa. Taisteluita on kuvailtu pahimmiksi maan sisäisiksi sitten Libanonin sisällissodan loppumisen 1990.
Järjestön johtaja Shaker al-Abssi kuoli Nahr al-Baredin pakolaisleirin piirityksessä vuonna 2007. Hänen jälkeensä johtoon nousi Abdulrahman Awad, jonka Libanonin turvallisuusjoukot ampuivat elokuussa 2010.
Lahti L-39

Kehitys ja tuotanto

Kotimaisen kevyen panssarintorjunta-aseen kehitystyön alkaessa vuonna 1935 perustana oli Yleisesikunnan arvio, jonka mukaan puna-armeija käyttäisi keskitetysti suuria määriä kevyitä panssarivaunuja. Tätä taustaa vasten pidettiin 12,7-13 mm panssarintorjuntakonekivääriä ihanteellisena asetyyppinä 37 mm panssarintorjuntatykin tueksi sen suuren tulinopeuden ansiosta. Seurauksena Valtion Kivääritehdas sai tehtäväkseen 13 mm panssarintorjuntakonekiväärin kehittämisen.
Kaikki eivät kuitenkaan olleet vakuuttuneita 13 mm ammuksen riittävyydestä panssarintorjuntakäyttöön. Erityisesti jalkaväen tarkastaja kenraalimajuri Erik Heinrichs kannatti sitä voimakkaasti. Sotatalouspäällikkö kenraalimajuri Erik Grandell ehdotti 20 mm:n asetta ja vuoden 1938 kesällä suoritetut koeammunnat prototyyppiaseella tukivat tätä näkemystä, joten samalla ryhdyttiin kehittämään järeämpää 20 mm panssarintorjuntakivääriä. Molempia asetyyppejä kehitti Aimo Lahti. Panssarintorjuntakonekiväärin ammukseksi vakiintui aseen kanssa samanaikaisesti kehitetty 13,2 mm patruuna jonka läpäisykykyä yritettiin parantaa kokeilemalla erilaisia erikoisluoteja.
Järeämmän panssarintorjuntakiväärin kaliiperiksi valittiin 20 x 138 mm, jolloin ase oli yhteensopiva useiden ulkomaalaisten 20 mm ampumatarvikkeiden kanssa. Kesäkuussa 1939 asetyyppejä vertailtiin ja 20 mm panssarintorjuntakivääri havaittiin ylivoimaiseksi. Henkilöstön kitkat ja Erik Heinrichsin päättämättömyys viivyttivät valmistuspäätöstä syyskuun 6. päivään.20 mm kivääri valittiin virallisesti armeijan kevyeksi panssarintorjunta-aseeksi nimellä ”20 mm panssarintorjuntakivääri 39”. Aseen suunnittelija Aimo Lahti antoi aseelle nimen L-39. 
Valtion Kivääritehtaan suuren työtaakan takia tuotanto pääsi kunnolla alkamaan vasta vuoden 1940 puolella, ja ensimmäinen 10 kappaleen koesarja valmistui 15. huhtikuuta 1940. Aseelle kehitettiin Suomessa panssariammus, panssarikranaatti, sirpalekranaatti ja fosforisytytysammus, ja suurin osa jatkosodassa käytetyistä ampumatarvikkeista oli kotimaista tuotantoa. Normaalien avotähtäinten lisäksi aseelle kehitettiin yö- ja ilmatorjuntatähtäin sekä tähtäyskaukoputki. Aseen tuotanto jatkui kesään 1945 asti, johon mennessä Valtion Kivääritehdas oli valmistanut noin 1 900 L-39:ää.

Sotien jälkeen

Sotien jälkeen asetyyppiä oli jäljellä noin 1650 kappaletta, ja vuonna 1951 vielä 1333 kappaletta. Vuosina 1960–1961 noin 1 000 asetta myytiin lähinnä yhdysvaltalaisille keräilijöille. Loput säilyivät Puolustusvoimien varastoissa, ja aseen käyttämistä helikoptereiden torjuntaan harkittiin. Vuonna 1986 loput aseet joko myytiin tai hävitettiin.
Orlando Canizales

Ura

Canizales aloitti ammattilaisuransa elokuussa 1984. Vuonna 1986 hän otteli kärpässarjan Pohjois-Amerikan mestaruudesta olympiaedustaja Paul Gonzalesia vastaan ja kärsi tappion kaikin tuomariäänin. Seuraavana vuonna hän voitti kyseisen tittelin neljännen erän tyrmäyksellä Armando Velascoa vastaan. 1988 hän voitti Yhdysvaltain kärpässarjan mestaruuden lyötyään Louis Curtisin keskeytyskuntoon jo toisessa erässä.

Nousu kääpiösarjaan

Heinäkuussa 1988 Canizales vaihtoi painoluokkaa kääpiösarjaan ja pääsi iskemään IBF-ammattilaisliiton maailmanmestaruudesta Kelvin Seabrooksia vastaan. Canizales voitti 15-eräiseksi kaavaillun ottelun teknisellä tyrmäyksellä viimeisessä erässä. Hän puolusti maailmanmestaruuttaan voitokkaasti 16 kertaa vuosina 1988–1994.

Myöhempi ura

Canizalesille alkoi tuottaa vaikeuksia pudottaa painoaan kääpiösarjaan (53,5 kg), ja vuonna 1994 hän päättikin luopua mestaruusvyöstään ja nousta painoluokkaa ylöspäin ylempään kääpiösarjaan (55,3 kg). Tammikuussa 1995 hän haastoi Wilfredo Vazquezin WBA-ammattilaisliiton mestaruusottelussa, mutta kärsi tappion hajaäänituomiolla. Myöhemmin samana vuonna hän voitti pienen IBC-liiton mestaruuden John Lewus -nimistä nyrkkeilijää vastaan ja puolusti titteliään kahdesti, kunnes maaliskuussa 1996 kärsi tappion sittemmin suursaavutuksiin yltäneelle Junior Jonesille hajaäänituomiolla.
1996 Canizales nousi vielä höyhensarjaan, missä hän kohtasi marraskuussa aiemman IBF-liiton haastajansa Sergio Reyesin pienen IBA-liiton mestaruusottelussa ja vei voiton kymmenennen erän teknisellä tyrmäyksellä. 1997 Canizales voitti vielä enemmistötuomiolla Edwin Santanan IBA:n mestaruusottelussa. Hän jatkoi uraansa aina vuoteen 1999 saakka kärsittyään tappion tulevalle maailmanmestarille Frank Toledolle.

Kehän ulkopuolella

Vuonna 2003 Canizales valmistui maisteriksi Texas A&M International University -yliopistosta sosiologian alalta. Hänen vanhempi veljensä Gaby Canizales oli myös aikoinaan maailmanmestari kääpiösarjassa. Vuonna 2009 Canizales valittiin nyrkkeilyn hall of fameen.
Fradera (1870)

Valmistus

Alus tilattiin Havannasta, missä se valmistui 1870.

Palvelus

Alus osallistui Kuuban kapinan 1868-1878 torjuntaan. Uuden kapinan alkaessa alus oli jo huonossa kunnossa. Alus poistettiin alusluettelosta 1897 ja romutettiin 1898.
Seututie

Seututiet (ruots. regionalväg) ovat Suomen tieverkon maanteitä, jotka palvelevat seutukuntien liikennettä ja liittävät näitä valta- ja kantateihin. Seututeiden liikenteellinen merkitys on siis valta- ja kantateitä pienempi, mutta yhdysteitä suurempi. Seututeille on tienumerointijärjestelmässä varattu numerot 100–999. Tieopasteisiin numerot on merkitty mustin numeroin valkoiselle pohjalle.
Osa seututeistä on valtateiden rinnakkaisteitä, yleensä nykyistä valtatietä vanhempia, samojen paikkakuntien välisiä teitä, jotka toimivat varareitteinä valtateille ja tarjoavat vaihtoehdon hitaammalle liikenteelle. Moottoriteiden rinnalla kulkee aina rinnakkaistie, joka yleensä on tieluokaltaan seututie.
Liikenne- ja viestintäministeriö määrää, mitkä tiet ovat seututeitä. Vuoden 2014 alussa Suomessa oli 13 609 kilometriä seututeitä. Seututeistä noin 35 prosenttia on kestopäällysteisiä, noin 62 prosenttia kevytpäällysteisiä ja noin 3 prosenttia sorateitä. Vain alle prosentti seututeistä on kaksiajorataisia, kuten seututie 101 eli Kehä I.
Metroid: Zero Mission

Pelaaminen

Samus saa pelin edetessä suuren määrän eri aseita ja työkaluja helpottaakseen hänen matkaansa. Varusteet ja kyvyt ovat tuttuja sarjan aiemmista peleistä, ja ainoa uusi kerättävä kyky on Power Grip (voimatartunta, mahdollistaa tarrautumaan reunoista).

Juoni

Pelin alussa Samus Aran laskeutuu Zebes-planeetan pinnalle, tehtävänään tuhota kaikki Zebesillä olevat metroidit ja Zebesin avaruuspiraattien biologinen tietokone Äitiaivo (Mother Brain). Zebesin avaruuspiraatit ovat alkaneet tuottaa metroideja omiin tarkoituksiinsa.
Brinstaria tutkiessaan Samus löytää Äitiaivon päämajaan oven, joka ei aukea. Hän tutkii ympäristöä, kerää erilaisia varusteita, ja voittaa kaksi Zebesin avaruuspiraattien johtohahmoa, Kraidin ja Ridleyn. Lisäksi Samus kohtaa muutamia pienempiä vastuksia, kuten Brinstarissa olevan valtavan piikkimadon, jättimäisen happoaltaassa elävän madon Kraidin tukikohdan luolassa, ja jättikokoisen hyönteisen Ridleyn tukikohdan luolissa.
Tourianissa käy ilmi, että avaruuspiraattien metroidintuotto-ohjelma alkaa karata heidän käsistään. Samus tuhoaa kaikki alueella olevat metroidit. Lopulta hän saapuu Äitiaivon huoneeseen ja tuhoaa Äitiaivon.
Äitiaivon tuhoutuminen käynnistää aikapommin, ja Samus pääsee täpärästi pakoon omaan alukseensa.
Seuraavaksi seuraa osio, jota ei ole alkuperäisessä pelissä: Juuri hänen lähtiessään kiertoradalta, avaruuspiraattien alukset hyökkäävät Samuksen aluksen kimppuun. Alus putoaa avaruuspiraattien pääaluksen lähelle. Samuksella ei ole haarniskaansa ja aseena vain tainnutuspistooli.
Hiivittyään avaruuspiraattien aluksen halki Chozojen raunioihin Samus löytää jälleen Chozo-haarniskan.Hänen on kuitenkin kukistettava "haamu" joka yrittää estää Samusta saamasta Chozohaarniskaa. Lopulta hän joutuu taistelemaan avaruuspiraattien salaisen aseen, Ridleyn robottiversion kanssa. Jälleen kerran, aikapommi alkaa tikittää ja Samus joutuu pakenemaan avaruuspiraattien alushangaariin, josta hän ottaa yhden avaruuspiraattien aluksista ja pääsee pakenemaan.
Lapsinero

Lapsinero on lapsi, joka on nuoresta iästään huolimatta yhden tai useamman alan mestari. Eräs määritelmä lapsinerolle on henkilö, joka kymmenenteen ikävuoteen mennessä kykenee osoittamaan asiantuntevuutta alalla, joka on tavallisesti aikuisten hallitsema. Eräitä tällaisia aloja ovat matematiikka, shakki, taiteet ja musiikki, mutta lapsineroutta ilmenee myös monilla muilla aloilla.
Ihmelasta käytetään usein arkielämän synonyyminä lapsinerolle, vaikkakaan tieteellinen kirjallisuus ei sitä suosi.
Konstantinos III

Konstantinos III (612–641) oli Bysantin keisari 11. helmikuuta – 25. toukokuuta vuonna 641.
Konstantinos III hallitsi velipuolensa Heraklonasin kanssa heidän isänsä Herakleioksen kuoltua. Konstantinos oli sairaalloinen ja kuoli hallittuaan vain kolme kuukautta. Hänen kuolinsyykseen on esitetty sekä myrkytystä että tuberkuloosia.
Pian Konstantinos III:n kuoltua hänen kannattajansa nousivat kapinaan ja hänen nuori poikansa Konstans II kruunattiin keisariksi ja Heraklonas karkotettiin.
DJ Orion

DJ Orion (oik. Juska Wendland, s. 23. helmikuuta 1980) on helsinkiläinen DJ ja teknomusiikkituottaja. Orion on alun perin kotoisin Tampereelta ja vaikutti vahvasti Pohjois-Suomen, erityisesti Rovaniemen klubimusiikki-kulttuuriin vuosina 2001-2006.
Vuoden 2011 alusta DJ Orionilla on oma radio-ohjelma YleX:llä perjantaisin klo 22:00-00:00. Toisella tunnilla XmiX-osuudella kuullaan joka kerta mixtape. Orion oli vuonna 2010 yksi YleX:n DJ-ohjelman juontajista. Hän juonsi ohjelmaa klo 22:00-23:00 joka kuukauden ensimmäisenä maanantaina. Ennen vuonna 2010 alkanutta DJ-ohjelmaa, DJ Orion oli kahden vuoden ajan yksi YleX:n Tiistain tanssi-illan juontajista.
Orion työskentelee myös Misc. Managementissa, Suomen vanhimmassa klubimusiikkiin erikoistuneessa DJ:den varaustoimistossa. Hän julkaisi debyyttisinglensä One Sunday brittiläisen Solarstonen omistamalla Solaris-levymerkillä 30. maaliskuuta 2009. "Chill-out"-kappale oli tuotettu yhdessä hänen veljensä Joonas Mikkilän kanssa.