google/wiki40b huggingface dataset:
Karl Johan Hagfors

Karl Johan Hagfors (sukunimi aik. Jacobsson; 17. lokakuuta 1860 Alaveteli – 26. lokakuuta 1939 Helsinki) oli suomenruotsalainen filosofian tohtori, seminaarin johtaja ja kirjailija.
Hagforsin vanhemmat olivat talollinen Jakob Viittavesi ja Brita Katarina Kaino. Hän valmistui opettajaksi Uudenkaarlepyyn seminaarista, pääsi ylioppilaaksi 1885 Helsingin yksityislyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen 1889 filosofian kandidaatiksi, 1891 lisensiaatiksi ja 1894 tohtoriksi. Hagfors työskenteli opiskeluaikanaan kansakoulunopettajana Helsingissä.
Hagfors toimi Uudenkaarlepyyn seminaarin lehtorina 1895–1917 ja seminaarin johtajana 1917–1930. Eläkkeelle jäätyään hän muutti asumaan Helsinkiin. Vuosina 1905–1911 Hagfors oli myös Österbottniska Posten-lehden toimittaja ja hän kirjoitti lehteen myöhemminkin pakinoita nimimerkillä Kurre.
Hagfors oli naimisissa 1896–1923 Alexandra Elisabet Karlssonin (k. 1923) kanssa ja vuodesta 1926 Johanna Olivia Berghin kanssa.
Käräjäkapat

Käräjäkapat eli käräjäjyvät oli Ruotsissa ja Suomessa aiemmin kannettu vero. Käräjäkapat lakkautettiin Suomessa vuonna 1924.

Veron historia

Käräjäkapat oli henkilökohtaista laatua oleva vero, joka johti alkunsa maalaisväestöllä jo ikivanhoina aikoina olleesta velvollisuudesta suorittaa kustannukset tuomarin ja lautamiesten olosta käräjillä.

Verovelvollisuus

Veroa maksettiin neljä kappaa viljaa jokaiselta maalla olevalta itsenäiseltä ruokakunnalta eli savulta. Tuomari ja lautakunnat saivat siitä yhteensä kolme kappaa ja laamanni yhden. Laamannille menevää kappaa ei kuitenkaan suoritettu vuoden 1886 jälkeen.
Vuonna 1886 annetun asetuksen mukaan käräjäkappoja oli velvollinen maksamaan jokainen kihlakunnanoikeuden tuomiopiirissä asuva henkilö, jolla oli oma savu eli erityinen talous ja joka ei ollut veron maksamisesta vapautettu. Asetuksen mukaan käräjäkappojen suorittamisesta oli vapautettu kokonaan kaikkein varattomimmat henkilöt. Lisäksi ne verovelvolliset, joiden suorittamiseksi vero oli edelleen jätetty, oli jaettu kahteen ryhmään: ensimmäiseen ryhmään kuuluvat suorittivat kolme kappaa ja toiseen puolitoista kappaa jyviä, puoleksi rukiita ja puoleksi ohria.

Veron lakkauttaminen

Käräjäkappojen eli käräjäjyvien maksaminen lakkautettiin Suomessa 1. tammikuuta 1924 alkaen.
Motion JPEG

Motion JPEG tai MJPEG on häviöllinen videonpakkausformaatti. Pakkaustapa on samankaltainen DV:n kanssa, eli jokainen kuva pakataan erikseen JPEG-pakkausta käyttäen, ja data pakataan DCT-muunnoksella maksimissaan suhteessa 1:20. MJPEG-pakkausta käyttäen videon asetuksia (kuten resoluutio, bittivirta, pakkauksen määrä, värinäytteistys jne.) on kuitenkin mahdollista muuttaa, siinä missä DV:n asetukset ovat kiinteät. Näin käyttäjä voi paremmin vaikuttaa lopullisen videon laatuun.
MJPEG-video voi olla joko lomiteltua tai progressiivista. Pakkausta on suositeltu käytettäväksi videokaappauksessa sekä editoinnissa vähäisen pakkauksensa ansiosta. Monet digitaalikamerat tai muut kannettavat videokuvauslaitteet käyttävät tätä pakkausta videokuvauksessa. Windows-ympäristössä MJPEG on useimmiten AVI-kääreessä, ja äänen pakkauksessa käytetään yleensä WAV-formaattia.
Huomaa, että tämä on eri formaatti kuin MPEG.
Mateo Musacchio

Ura

Musacchio ensiesiintymisensä ammattilaisurallaan 16-vuotiaana River Platessa kaudella 2006–2007. Lopulta koko kauden aikana hän pelasi yhteensä neljässä ottelussa. 
Elokuussa 2009 hän siirtyi espanjalaisseura Villarrealiin, jonka reservijoukkueessa hän pelasi tulevan kauden 2009–2010. Ensimmäisen ottelunsa seuran reservijoukkueessa Segunda Divisiónissa hän pelasi 6. syyskuuta 2009 Córdobaa vastaan. Vastaavasti ensiesiintymisensä Primera Divisiónissa hän teki edustusjoukkueessa 13. helmikuuta 2010 ottelussa Athletic Bilbaota vastaan.
Aermacchi MB-326

Aermacchi MB-326 (Impala) on Italiassa kehitetty Alenia Aermacchin valmistama suihkuharjoituskone. Sitä on voitu käyttää myös kevyenä hävittäjäkoneena. Suihkukäyttöisen, taitolentokelpoisen koulukoneen kehitystyö alkoi vuonna 1953. Moottori on Rolls-Royce Viper. Kone lensi ensilentonsa 1957, mutta otettiin käyttöön 1960-luvun alussa. Tuotanto alkoi 1961 ja ensiesittely koitti 1962. Tyyppiä myytiin laajalti, eli yli 10:een maahan, jopa Australiaan asti. Commonwealth-lentokoneyhtiö (CAC) valmisti tätä tyyppiä lisenssillä. Nimeksi muodostui siten Commonwealth CA-30.
Tuotanto päättyi vuonna 1975, jolloin enemmän kuin 800 koneyksilöä oli valmistettu. Muita käyttäjämaita ovat olleet Brasilia, Ghana sekä Etelä-Afrikan tasavalta. Näistä Argentiina käytti tätä tyyppiä sotatoimissa, nimittäin Falklandin sodassa. Ainakin Etelä-Afrikka sekä Australia ovat käyttäneet MB-326-tyyppiä omissa taitolentoryhmissään.
Aseistus saattoi käsittää 2x 12,7 mm konekiväärejä. Siipiripustuksiin voitiin liittää pudotettavaa aseistusta 900 kg:n verran. Ne saattoivat käsittää pommeja tai raketteja, taikka tykkipodeja. Ohjusaseistusta ei konetyyppi normaalisti käyttänyt. Maksimi lentonopeus on 808 km/h ja enin sallittu nopeus syöksyssä Mach 0.8. Käytännöllinen lakikorkeus on 12 500 metriä.

Konetyyppi saavutti useita ilmailun ennätyksiä omassa kategoriassaan. Niistä ehkä merkittävin oli vuonna 1966 saavutettu 17 315 metrin lentokorkeus. Aermacchi MB-326:n seuraaja on MB-339. Tuo konetyyppi on käytössä yhä vielä edelleen (2018).
Mitchell van der Gaag

Ura pelaajana

Van der Gaag hankki jalkapallo-oppinsa PSV Eindhovenin juniorijoukkueissa ja nostettiin edustusmiehistöön vuonna 1989. Hänet kuitenkin lainattiin kaudeksi 1989/90 NEC Nijmegeniin ja ura seuraaviksi kahdeksi kaudeksi Sparta Rotterdamiin. Spartassa nuori puolustaja sai vastuuta ja nousi Rob Jacobsin alaisuudessa avauskokoonpanon toppariksi. Hän oli mukana Spartan joukkueessa, joka kaudella 1991/92 eteni Alankomaiden cupissa välieriin saakka. Hän palasi kauden jälkeen PSV:hen, jossa peliaikaa ja vastuuta ei juurikaan tullut. Kaudella 1994/95 hän siirtyi skotlantilaiseen Motherwelliin, jossa pelasi vahvasti viimeiseksi jäänneellä kaudellaan 1996/97.
Kesällä 1997 van der Gaag siirtyi FC Utrechtiin, jossa pelasi neljä kautta Eredivisiessä. Kesällä 2001 ura jatkui Portugalissa CS Marítimon joukkueessa. Hän nousi Marítimon runkopelaajaksi ja kantoi kapteeninnauhaa, kun Marítimo kaudella 2003/04 sijoittui liigassa viidenneksi ja selvisi mukaan UEFA Cupiin. Van der Gaag jätti Marítimon kesällä 2006 ja pelasi vielä kauden 2006/07 Saudi-Arabiassa Al-Nassrissa, kunnes lopetti pelaajauransa.

Ura valmentajana

Pelaajauransa jälkeen van der Gaag palasi Marítimoon kesällä 2008 valmentamaan seuran reservijoukkuetta. Syyskuussa 2009 hän nousi Carlos Carvalhalin potkujen jälkeen Marítimon edustusjoukkueen päävalmentajaksi. Hän luotsasi seuran kauden 2009/10 päätteeksi liigan viidenneksi ja seura selvisi mukaan Eurooppa-liigaan. Kausi 2010/11 alkoi kuitenkin surkeasti ja BATE Borisov pudotti Marítimon europeleistä jo karsinnoissa. Kun Portugalin liigassakin pelit sujuivat heikosti sai van der Gaag potkut tehtävistään syyskuussa 2010.
Toukokuussa 2012 van der Gaag teki kolmivuotisen sopimuksen CF Os Belenensesin kanssa. Seura nousi van der Gaagin alaisuudessa liigaan voittamalla Segunda Ligan kaudella 2012/13. Syyskuussa 2013 hän joutui jäämään sivuun Belenensesin valmennustehtävistä sydänvaivojen vuoksi.
Van der Gaag palasi takaisin valmennustöihin helmikuussa 2015 kyproslaisen Ermis Aradippoun peräsimessä. Hän sai kuitenkin potkut jo maaliskuussa kieltäydyttyään allekirjoittamasta seuran kanssa jatkosopimusta.
Kesäkuussa 2015 van der Gaagista tuli FC Eindhovenin päävalmentaja. Hän luotsasi seuran Eerste Divisien neljänneksi, mutta nousukarsinnoissa joukkue putosi NAC Bredaa vastaan. Kauden jälkeen van der Gaag siirtyi Eredivisie-seura SBV Excelsiorin päävalmentajana.
Van der Gaagin johdolla Excelsior sijoittui kahdella kaudellaan Eredivisien keskikastiin säilyttäen sarjapaikkansa selvästi. Kauden 2017/18 jälkeen van der Gaagin sopimus Excelsiorin kanssa päättyi ja hän siirtyi NAC Bredan päävalmentajaksi.
Paholaisen lampi

Juoni

Kauniin Juliannen rikkaat vanhemmat haluaisivat tyttärensä avioituvan. Julianne meneekin naimisiin, mutta aviopuoliso Mitchillä on hämärä menneisyys. Julianne ihmettelee, kun Mitch haluaa häämatkalle syrjäiseen mökkiin keskelle järveä. He lähtevätkin, mutta pian Julianne saa huomata Mitchistä outoja puolia. Mitch nimittäin lupasi Juliannelle kännykän toimivan saarella, mutta niin ei olekaan.
Məhəmməd Mirzəbəyov

Nimet

Azeriksi Məhəmməd Mirzəbəy oğıu Mirzəbəyov (latinalainen on käytetään Azerbaidžanissa), Мәһәммәд Мирзәбәј оғлу Мирзәбәјов (kyrillinen on käytetään Dagestanissa), محمد ميرزابَى اوْغلو میرزابَىو (arabialainen on käytetään Iranilainen Azerbaidžanissa), venäjäksi Магоме́д Мирзабе́к оглы́ Мирзабе́ков, Magomed Mirzabek ogly Mirzabekov (on käytetään Azerbaidžanissa), Магоме́д Мирзабе́кович Мирзабе́ков, Magomed Mirzabekovitš Mirzabekov (on käytetään Dagestanissa).
The Lies in Your Eyes

Kappaleen rakenne

Lontoon Air-studioilla nauhoitettu ”The Lies in Your Eyes” on yhtyeen harvoja kappaleita, joilla se sääteli nauhanopeuksia saadakseen aikaan entistä korkeampia säveliä. Basisti Steve Priest on myöntänyt, että hän lisäksi joutui vuoden 1974 Sweet Fanny Adams -albumin äänityksissä toisinaan turvautumaan nauhanopeuksien muuttamiseen, koska alkujaan Brian Connollylle laulettavaksi tarkoitetut kappaleet olivat hänelle sävellajiltaan liian korkeita.
Yhtye osoitti kappaleessa siirtyneensä lopullisesti hard rock -tyyliin teinipopin sijaan. Kappale on Sweetin jäsenten yhteistyössä tekemä.

Julkaisu ja vastaanotto

”The Lies in Your Eyes” valittiin Give Us a Wink -albumin singlejulkaisuksi, koska sitä pidettiin levyn kaupallisimpana kappaleena. Julkaisu tehtiin tammikuussa 1976 ainoastaan Britanniassa ja Manner-Euroopassa, ja B-puolena toimi samalla albumilla ollut kappale ”Cockroach”. Britanniassa singlen menestys jäi yhtyeen mittakaavassa vaatimattomaksi sijoituksen ollessa neljän listaviikon aikana korkeimmillaan 35. Popmusiikkia kuunteleva nuoriso oli löytänyt uusia, musiikkimakuaan vastaavia idoleita, kuten Smokie-yhtyeen. Manner-Euroopassa menestys oli verrattain parempaa, esimerkiksi Länsi-Saksassa se ylsi viidenneksi, ja top 10:een single pääsi myös Ruotsissa, Alankomaissa ja Belgiassa.
Emanuel Thelning

Emanuel Thelning (24. tammikuuta 1767 Länsi-Götanmaa, Ruotsi – 8. toukokuuta 1831 Pietari, Venäjä) oli ruotsalaissyntyinen, Suomessa vuosina 1798–1813 vaikuttanut taidemaalari. Hänen maineikkain työnsä on vuonna 1812 valmistunut historiallista tapahtumaa esittävä Porvoon valtiopäivien avajaiset.
Thelning opiskeli Tukholman Kuninkaallisessa taideakatemiassa (Kungliga Akademien för de Fria Konsterna) todennäköisesti Carl Gustaf Pilon ja arkkitehti ja kuningas Kustaa III:n hovimaalari Louis Jean Desprezin johdolla. Hän muutti Helsinkiin tiettävästi noin vuonna 1798 ja maalasi samana vuonna Vihdin kirkkoon uuden alttaritaulun, joka tuhoutui tulipalossa vuonna 1818. Hän omisti vuosina 1805–1816 Stansvikin kartanon nykyisessä Laajasalossa Helsingin lähellä.
Thelningiltä tunnetaan noin 60 maalausta ja miniatyyriä. Hän maalasi muun muassa Helsingin porvareiden ja Viaporin upseerien muotokuvia. Joukossa on yli 40 maalausta käsittävä sarja Suomen tykistörykmentin upseerien muotokuvia, joita nykyään säilytetään Ruotsin Christinelundissa. Hän maalasi myös heikkolaatuisena pidetyn kuvan Kangasalan terveyslähteestä. Suomessa Thelningin teoksia on nykyisin Cygnaeuksen galleriassa ja Kansallismuseossa. Hän maalasi myös kauppias Johan Sederholmin muotokuvan, joka kuuluu Helsingin kaupunginmuseon kokoelmiin.
Tunnetuin Thelningin teos on Porvoon valtiopäivien avajaiset, jonka hän tarjoutui tekemään oma-aloitteisesti osallistuttuaan vuonna 1809 Porvoon maapäivien avajaistilaisuuteen. Hän pääsi luonnostelemaan useita maalauksen henkilöitä paikan päällä. Suurikokoinen taulu valmistui vuonna 1812, ja seuraavana vuonna Thelning muutti Pietariin saadakseen myytyä sen valtiolle. Aluksi tämä ei onnistunut, ja Thelning työskenteli piirustuksenopettajana Pietarin ruotsalaisen seurakunnan ylläpitämässä koulussa. Kun piispa Zacharias Cygnaeus nuorempi vuonna 1820 muutti Pietariin, Thelning sai hänen kauttaan yhteyden Suomen valtiosihteeri Robert Henrik Rehbinderiin. Tämä johti lopulta siihen, että keisari Aleksanteri I hyväksyi Porvoon valtiopäivien avajaisten lunastamisen. Thelning sai siitä palkkiona 600 ruplan vuotuisen eläkkeen. Taulu sijoitettiin Porvoon lukion taloon (nykyinen tuomiokapitulin talo), jossa se edelleen on. Thelning teki myös maalauksen Porvoon valtiopäiviin liittyneistä tanssiaisista, mutta se on sittemmin kadonnut.
Matti Pekkanen

Teuvo Matias (Matti) Pekkanen (1. marraskuuta 1925 Ähtäri – 17. huhtikuuta 2004 Helsinki) oli 1970-luvulta alkaen vahva suomalaisen talouselämän taustavaikuttaja. Pekkanen oli koulutukseltaan diplomi-insinööri.
Pekkanen oli Suomen työnantajain keskusliiton (STK) neuvottelujohtajana vuosina 1973–1975. STK:n jälkeen hän siirtyi valtakunnansovittelijaksi. Suomen metsäteollisuuden keskusliiton toimitusjohtajana hän toimi vuodet 1979–1990.
Pekkasen mukaan on nimetty ”pekkaspäivät” eli työajan lyhennysvapaa, jotka syntyivät tulopoliittisten ratkaisujen yhteydessä 1984 ja jotka otettiin käyttöön työajan lyhentämiseksi.
Hänen veljensä oli Suomen Kunnallisliiton toimitusjohtaja Paavo Pekkanen.
Haapaluoman kaivos

Haapaluoman kaivos oli Peräseinäjoella vuosina 1962–1997 toiminut maasälpälouhos. Haapaluoman pegmatiittiesiintymä löytyi vuonna 1958, kun Paavo Iloniemi löysi maasälpälohkareita ojankaivuun yhteydessä.
Haapaluoman pegmatiittimalmi sisältää kalimaasälpää ja kvartsia. Malmissa on mukana myös turmaliinia suurina kiteinä ja kideryhminä. Kaivoksen maasälvän rautapitoisuus oli erittäinen alhainen. Maasälpää toimitettiin Suomessa Tammisaaren posliinille (nykyinen IDO Kylpyhuone) sekä Forssan ja Hyvinkään lasivillatehtaille. Kemiössä sijainneessa laitoksessa maasälpää jauhettiin myös hienoksi ja jauhetta toimitettiin Hackman-Arabialle. Ulkomaille sitä vietiin säkitettynä Puolaan ja Unkariin.
Haapaluoman käytöstä poistetulle louhokselle on nykyisin vapaa pääsy pientä louhosmaksua vastaan. Louhoksen kivikasoista löytyy edelleen erilaisia litiumpitoisia mineraaleja, kuten violetin väristä lepidoliittia, turmaliinia punaisena (rubeliitti) ja monivärisenä, punaista morganiittia, spodumeenin kirkkaan punertavaa muotoa kuntziittia sekä harvinaisena eykryptiittiä. Louhoksen lukitun portin luona on infotaulu, ja portin avain on saatavissa Peräseinäjoen matkailuinfosta, joka sijaitsee kahdeksan kilometrin päässä louhokselta Kalajärven karavaanaripuiston vieressä. 
Viisitoista metriä syvä louhos on nykyisin veden täyttämä ja sitä käytetään sukelluskohteena. Louhoksen pohjalle on upotettu kesällä 2008 seitsemän metriä pitkä keskimoottorivene.
Iso-Airi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 296 hehtaaria eli 3,0 neliökilometriä, se on 3,4 kilometriä pitkä ja 1,4 kilometriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 12,7 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Palojoen valuma-alueella (67.97), jonka Iso-Airin valuma-alueeseen (67.978) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 158,2 metriä mpy.
Melkisedek

Melkisedek (hepr. מלכי־צדק, ”Kuninkaani on oikeamielinen”) on Raamatun Vanhan Testamentin henkilö, josta kerrotaan Ensimmäisessä Mooseksen kirjassa. Hän oli pappi ja Saalemin kuningas, jonka Aabraham kohtasi palatessaan vapauttamasta veljenpoikaansa Lootia paikallisten asukkaiden kynsistä. Melkisedek siunasi Aabrahamin ja antoi hänelle leipää ja viiniä. Melkisedekiin viitataan myös Uudessa Testamentissa; esimerkiksi Heprealaiskirjeessä Melkisedekiä kutsutaan ”Korkeimman Jumalan papiksi”. Häntä pidetään Jeesuksen Kristuksen vanhatestamentillisena esikuvana Raamatussa. Saalemin uskotaan sijainneen nykyisen Jerusalemin paikalla.
Vakuutusneuvosto

Vakuutusneuvosto oli Suomessa vuosina 1918–1942 toiminut erikoistuomioistuin, jonka tehtävänä oli käsitellä työntekijäin tapaturmavakuutuslainsäädännön sekä eräiden muiden lakien ja asetusten mukaan sille kuuluneet asiat, ja se toimi sosiaaliministeriön alaisena. Vakuutusneuvosto muuttui lainmuutoksella vuonna 1942 vakuutusoikeudeksi.

Vakuutusneuvoston kokoonpano

Vakuutusneuvostoon kuuluivat johtaja, asessori lainoppineena jäsenenä, kaksi lääkäriä, kaksi työnantajia edustavaa jäsentä, kaksi työntekijöitä edustavaa jäsentä ja kaksi sotilasjäsentä sekä varajäseninä neljä lääkäriä, kuusi työnantaja- ja kuusi työntekijäjäsentä sekä kuusi sotilasjäsentä. Näiden lisäksi vakuutusneuvostossa oli sihteeri, apulaissihteeri, kirjaaja sekä muuta kansliahenkilökuntaa.
Vakuutusneuvoston johtajan, asessorin, sihteerin ja apulaissihteerin tuli olla ylemmän oikeustutkinnon tai vastaavan lainopillisen tutkinnon suorittaneita ja tuomarin tehtäviin perehtyneitä. Lääkärijäsenten tuli olla laillistettuja lääkäreitä. Työnantaja- ja työntekijäjäsenten tuli olla 24 vuotta täyttäneitä, kansalaisluottamusta nauttivia ja työoloihin perehtyneitä Suomen kansalaisia.
Robert Frost

Robert Lee Frost (26. maaliskuuta 1874 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat – 29. tammikuuta 1963 Boston, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen runoilija ja kirjailija.

Henkilöhistoria

Frost syntyi San Franciscossa, vaikka hänet usein yhdistetäänkin Uuteen-Englantiin. Hänen äitinsä oli skotti Isabelle Moodie ja hänen isänsä oli toimittaja William Prescott Frost Jr. Isä oli viinaanmenevä uhkapeluri ja tiukka kurinpitäjä, jolla oli palava intohimo politiikkaan. Isä kuoli 1885 tuberkuloosiin ollessaan vasta 36-vuotias. Isän kuoltua äiti, 11-vuotias Robert ja hänen hieman nuorempi sisarensa muuttivat Kaliforniasta Yhdysvaltain itärannikolle Massachusettsin Lawrenceen lähelle isän vanhempia. Äiti liittyi lahkolaiseen swedenborgilaiseen kirkkoon ja kastatti lapsensa siellä. Aikuisena Frost kuitenkin erosi kirkosta. Vuonna 1890 Frost alkoi opiskella Lawrencen high schoolissa, jossa hän innostui latinan ja kreikan kielistä. Siellä hän myös kirjoitti ensimmäisen julkaistun runonsa La Noche Triste ja tapasi tulevan vaimonsa Elinor Miriam Whiten (k. 1938). Naimisiin pariskunta meni 1895. Monenlaista työtä tehtyään Frost toimi maanviljelijänä, kunnes muutti perheineen Englantiin 1912 ja julkaisi siellä esikoiskokoelmansa A Boy's Will seuraavana vuonna. Yhdysvaltoihin Frost palasi 1915 ja toimi siellä opettajana useissa eri korkeakouluissa.

Kirjallinen tuotanto

Frostia inspiroi monesti Uuden-Englannin maaseutuelämä. Teoksissaan hän yhdisti tähän maalaismaisemaan monimutkaisia yhteiskunnallisia ja filosofisia teemoja. Hän oli jo omana elinaikanaan suosittu runoilija, joka palkittiin neljästi Pulitzer-palkinnolla. Runojen lisäksi hän kirjoitti muun muassa neljä näytelmää ja julkaisi proosatekstejä.
Pugh Rogefeldt

Pugh Rogefeldt, oikealta nimeltään Anders Sture Torbjörn Rogefeldt (s. 2. maaliskuuta 1947, Västerås) on ruotsalainen rock-muusikko. 
Riki Sorsa teki Rogerfeldtin kappaleesta Aftonfalken Suomessa hitiksi  nousseen version Muuttohaukka. Hector on tehnyt Rogefeldtin  laulusta "Jag är en liten pojk" suomalaisen käännösversion "Snadi kundi Stadista".
Rogefeldtin sävellystyyliä kuvataan tavanomaisia kappalerakenteita vapaamuotoisemmaksi ja kirkkosävellajeja suosivaksi.
Pugh Rogefeldt esiintyi ensimmäisillä Ruisrock-festivaaleilla vuonna 1970.
Sykofantti

Sykofantti (kreik. συκοφάντης sanoista συκο, viikuna ja φανης, näyttää) oli antiikin Kreikassa yksityinen syyttäjä, joka vastasi antiikin Rooman delatoria. Järjestelmää väärinkäytettiin ja sykofantit saivat huonon maineen, koska syyttäjä sai osuuden tuomitun maksamista sakoista tai hänet saatettiin lahjoa luopumaan syytteistä.
Termin alkuperä juontaa juurensa mahdollisesti henkilöön, joka ilmiantoi ihmisiä lainvastaisesta viikunoiden viennistä ulkomaille tai niiden varastamisesta pyhistä viikunapuista. Toinen mahdollinen selitys termille on se, että sakot maksettiin tavallisesti viikunoissa, viinissä tai öljyssä ja sakkoja keräävää henkilöä kutsuttiin sykofantiksi, koska hän "esitteli ne julkisesti" eli luovutti ne valtion edustajille.
Myöhemmin termin merkitys on laajentunut tarkoittamaan ihmisiä, jotka pyrkivät mielistelemään valtaapitäviä henkilöitä saadakseen valtaa ja vaikutusmahdollisuuksia kunniansa ja periaatteittensa kustannuksella.
Lentopallon Mestaruusliigakausi 2018–2019

Lentopallon miesten Mestaruusliigan kausi 2018–2019 pelattiin yhdeksän joukkueen sarjana. Mukana olivat Akaa-Volley, Lentopalloseura ETTA, Hurrikaani-Loimaa, Kokkolan Tiikerit, Raision Loimu, Savo Volley, Team Lakkapää, Vammalan Lentopallo ja Vantaa Ducks.
Naisten Mestaruusliigaan osallistui myös yhdeksän joukkuetta. Mukana olivat Hämeenlinnan Lentopallokerho, Liigaploki, LP Kangasala, LP-Vampula, LP Viesti, Nurmon Jymy, Oriveden Ponnistus, Kuusamon Pallo-Karhut ja Woman Volley.
Naisten mestaruuden voitti salolainen LP Viesti, joka voitti loppuottelusarjan Hämeenlinnan Lentopallokerhoa vastaan otteluvoitoin 3–0. Pronssille sijoittui seurahistoriansa ensimmäisen SM-mitalin saavuttanut Kuusamon Pallo-Karhut, joka oli pronssiottelusarjassa Oriveden Ponnistusta parempi otteluvoitoin 2–0.
Arquata del Tronto

Historia

Kaupungin historia ulottuu roomalaisten aikaan saakka, jolloin sen kautta kulki roomalainen tie Via Salaria. San Benedetto del Tronto sijaitsi strategisesti tärkeällä paikalla Napolin kuningaskunnan ja Kirkkovaltion rajalla. Kaupunkia suojaamaan rakennettiin 1200-luvulla linna Rocca di Arquata del Tronto. 
Arquata del Tronto tuhoutui pahoin vuonna 2016 tapahtuneessa maanjäristyksessä.
Apkallu

Apkallu tai Abgal olivat seitsemän sumerilaista henkeä, jotka olivat syntyneet alkuolento Apsusta. He olivat Enkin palvelijoita. Sana apkallu merkitsee tietäjää, mestaria tai viisasta miestä. Sillä viitataan yleensä Apsun seitsemään myyttiseen tietäjään ja neuvonantajaan, joille oli suotu ylimaallinen viisaus. Sanaa on kuitenkin käytetty usein myös monien jumalten, esim. Ean ja Mardukin, lisänimenä sekä Adapan lisänimenä.   
Apkallu saattoivat olla muistuma legendaarisista antediluvialaisista kuninkaista. Jotkut heistä kuviteltiin kalaihmisiksi.
General Belgrano II

General Belgrano II on Argentiinan omistama tutkimusasema Etelämantereella. Asema sijaitsee noin 250 metrin korkeudella merenpinnan tasosta koordinaateissa 77°52′ S 34°38′ W.
Belgrano II avattiin 5.1.1979 vanhan aseman (Belgrano I) tilalle. Belgrano II on yhä Argentiinan eteläisin tutkimusasema.
Juha Hostikka

Juha Hostikka (s. 1971) on suomalainen tenori ja Dallapé-orkesterin johtaja. Hän on vieraillut Suomen Kansallisoopperan produktioissa vuodesta 1999 lähtien.
Hostikka on laulanut tenorirooleja Kansallisoopperassa muun muassa Mozartin Taikahuilussa, Bizét’n Carmenissa, Tauno Pylkkäsen Sudenmorsiamessa, Philip Glassin Rangaistussiirtolassa, Sallisen Punaisessa viivassa ja Puccinin Gianni Schicchissä. Sinfonia Lahden kanssa Hostikka on ollut mukana muun muassa Chess-musikaalin konserttiversiossa ja Sibeliuksen Myrskyn solistina Lontoon Proms-festivaaleilla. Elokuussa 2013 Hostikka esiintyi Turun musiikkijuhlilla Leonard Bernsteinin pienoisoopperassa Tahitilla tuulee.
Vuodesta 2009 Hostikka on toiminut 1920-luvulla aloittaneen Dallapé-orkesterin johtajana. Dallapen 2011 julkaisema ”Iltayö” nousi Radio Suomen soittolistan kärkeen ja kesällä 2013 ilmestynyt ”Bimbambulla” toiseksi.
Juha Hostikka voitti tenniksen nelinpelin Suomen mestaruuden Saku Timosen kanssa sisäkentällä vuonna 1994.
Path of Exile

Path of Exile on uusiseelantilaisen Grinding Gear Gamesin kehittämä ja julkaisema ilmaiseksi pelattava tietokoneroolipeli. Peli julkaistiin Windowsille virallisesti lokakuussa 2013 vuoden alun beeta-julkaisun jälkeen. Xbox One -versio julkaistiin elokuussa 2017.
Kehittäjät ovat vakuuttaneet että pelin liiketoimintamalli on "eettinen" ja välttää kaikkea pay-to-win-sisältöä.
Maksamalla ei voi saada edes nopeampaa hahmonkehitystä, nopeampia ratsuja tai teleportteja kartan eri osiin. Peliin voi saada ostamalla vain erilaisia hahmon ulkonäköä muuttavia tai visuaalisia efektejä lisääviä esineitä.
Kiinalainen Tencent osti pelin kehittäjän keväällä 2018. Grinding Gear Games vakuutti sen toiminta ei muutu kaupan seurauksena.