google/wiki40b huggingface dataset:
Emeritus

Emeritus (täysinpalvellut ) -sanaa käytetään eläkkeelle jääneen miespuolisen professorin, piispan tai muun merkittävän ammattilaisen entisen virkanimikkeen yhteydessä. Naisten tapauksessa käytetään sanaa emerita. Sana liitetään yleensä viran jälkeen, esimerkiksi professori emeritus N.N..
Joidenkin sääntöjen mukaan emeritus/emeritaa tulisi käyttää vain silloin, kun samalla mainitaan virka, josta henkilö on jäänyt eläkkeelle (eli esimerkiksi Helsingin yliopiston suomen kielen professori emeritus).
Korkeakoulujen emeriti-käytänteitä on, että eläkkeelle jäävien toistaiseksi voimassa olevassa työsuhteessa olevien professoreiden kanssa voidaan tehdä määräaikaisia sopimuksia, joihin perustuen he voivat käyttää muun muassa yliopiston sähköpostitunnuksia ja muita työvälineitä sekä jatkaa tutkimusta.
Jersey

Maantiede ja ilmasto

Jersey on Kanaalisaarten suurin ja eteläisin saari. Se sijaitsee 19 kilometriä Ranskan Cotentinin niemimaasta länteen. Saari on noin 16 kilometriä leveä itä–länsisuuntaisesti ja 8 kilometriä pohjois–eteläsuuntaisesti. Saari on enimmäkseen lössin peittämää tasankoa, jota pohjois–eteläsuuntaiset laaksot halkovat. Pohjoisrannikolla on 148 metrin korkeuteen yltävät rantakalliot. Muilla rannikoilla on hiekkaisia lahtia, dyynejä, laguuneja ja riuttoja.
Jerseyn vuotuinen keskilämpötila on 11 astetta. Pakkanen on harvinaista. Läheiseen Guernseyyn verrattuna Jerseyn ilmasto on vähemmän merellinen ja aurinkoisempi.

Historia

Jerseyssä on asuttu jo paleoliittisella kaudella. Neoliittiselta ajalta ja pronssikaudelta on löydetty jo runsaasti jälkiä asutuksesta. Antiikin roomalaiset tunsivat saaren nimellä Caesarea.
1000-luvulla Jerseyssä oli dokumenttien mukaan 10 kirkonkylää. Normannimaanomistajat hallitsivat saarta 1100-luvulla, ja se oli jaettu kolmeen osaan kuningas-herttuan verojen keräämistä varten. Jersey erosi Normandiasta vuonna 1204. Saari säilytti normannilain ja paikalliset tavat, mutta se sai kuninkaan sijaishallitsijaksi valvojan tai lordin. Jerseyllä oli 1400-luvun loppuun mennessä oma kapteeni, josta tuli myöhemmin kuvernööri. Vuonna 1617 laki- ja siviilioikeusasiat siirrettiin voudille (bailiff). 1600-luvulla saarta hallitsivat St. Ouenin feodaalilordit. 1700- ja 1800-luvulla saarta jakoivat kahden tärkeimmän puolueen väliset kiistat. Kuvernöörin virka lakkautettiin 1854, ja kuvernöörin vastuut siirrettiin varakuvernöörille.

Talous

Jerseyn tärkeitä vientituotteita ovat Jersey-rodun karjasta saadut tuotteet sekä kukat. Turismi on tärkeä elinkeino.
Jersey ei kuulu Euroopan unioniin eikä EU:n veroalueeseen, mutta se kuuluu EU:n tullialueeseen.
Jersey on yksi maailman suosituimmista veroparatiiseista. Saaren tuloista 50 prosenttia tuli rahoitusalalta (vuonna 2005), ja sillä on maailman neljänneksi korkein bruttokansantuote asukasta kohti. Veroparatiiseihin kuuluvat lumeyhtiöt aiheuttavat tilastoharhoja, ja Jersey onkin tilastojen mukaan muun muassa Britannian suurin banaanintuoja.
Perinteiset merkit

Perinteisillä merkeillä eli monimutkaisilla merkeillä eli klassisilla merkeillä tarkoitetaan kiinan merkkejä, jotka ovat olleet käytössä Han-dynastiasta lähtien, ja joita edelleen käytetään Taiwanissa, Hongkongissa, tavallisesti ulkokiinalaisten keskuudessa, sekä (osin hieman muutettuina) Japanissa ja Etelä-Koreassa. Näiden vaihtoehto ovat yksinkertaistetut merkit, joita käytetään manner-Kiinassa ja Singaporessa.
Kiinaksi monimutkaiset merkit kirjoitetaan perinteisillä merkeillä 繁體字 ja yksinkertaistetuilla merkeillä 繁体字, ja lausutaan fántǐzì.
Kilpilampi (Soini)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,0 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Kolunjoen valuma-alueella (35.46), jonka Alajoen valuma-alueeseen (35.464) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 187,8 metriä mpy.
Ediacara Hills

Ediacara Hills on matala vuoristo Etelä-Australian osavaltiossa, noin 650 km Adelaidesta pohjoiseen. Alueella on 1800-luvun lopulla käytössä olleita kupari- ja hopeakaivoksia. Vuoristo on myös antanut nimensä geologiselle ediacarakaudelle, sillä vuonna 1946 sieltä löydettiin ensimmäiset kyseisen ajanjakson eliöiden fossiilit.
Vaikka vuoriston nimi on Australian aboriginaalien kieltä, sen merkitys on epäselvä. Se saattaa tarkoittaa "lähdettä" tai liittyä sanoihin Yata Takarra, "kivinen maa".
Krystyna Feldman

Krystyna Zofia Feldman (1. maaliskuuta 1916 Lviv – 24. tammikuuta 2007 Poznań) oli puolalainen näyttelijä.
Feldman syntyi Lvivissä, joka nykyisin sijaitsee Ukrainan alueella. Hänen elokuvadebyyttinsä tapahtui vuonna 1953 Jerzy Kawalerowiczin elokuvassa Celuloza. Vuodesta 1983 lähtien hän esiintyi Poznańin Teatr Nowyssä. Vuonna 2004 Feldmanille myönnettiin elokuvafestivaalilla Gdyniassa "parhaan naisnäyttelijän" palkinto. 
Feldman esiintyi lisäksi isoäitinä puolalaisessa televisiosarjassa Świat według Kiepskich. Hän kuoli Poznańissa tammikuussa 2007.
Villakärpänen

Ulkonäkö

Villakärpänen voi karvaisella ruumiillaan ja erikoisella lentotavallaan muistuttaa kaukaa katsottuna kimalaista. Lähempää sen kuitenkin tunnistaa kaksisiipiseksi. Villakärpäsellä on pitkä imukärsä, suuret silmät sekä pitkät jalat. Pituus on 7 - 12 millimetriä.

Levinneisyys

Villakärpänen elää lauhkeilla alueilla Euroopassa, Pohjois-Amerikassa ja osissa Aasiaa. Se on yleinen Etelä- ja Keski-Suomessa.

Käyttäytyminen

Villakärpänen voi pörrättä paikallaan ilmassa kukkien äärellä, joista se imee mettä. Sitä tavataan keväällä huhtikuusta toukokuuhun. Villakärpänen munii lähelle erakkomehiläisen pesää. Kun toukka kuoriutuu, se menee isäntänsä pesään. Ensin se syö mehiläisten toukille tarkoitettua mettä ja hunajaa, mutta lopulta myös itse toukat ja koteloituu pesään.
Ernst von Delius

Ernst von Delius (29. maaliskuuta 1912 Plessa, Saksa – 26. heinäkuuta 1937) oli saksalainen kilpa-autoilija, joka ajoi 1930-luvulla Grand Prix -kilpailuja muun muassa Auto Unionilla. Von Delius kuoli 25-vuotiaana Nürburgringillä ajetussa Saksan Grand Prix'ssa vuonna 1937 kolaroituaan Richard Seamanin kanssa.
Nicolás de Jesús López Rodríguez

Nicolás de Jesús López Rodríguez (s. 31. lokakuuta 1936 Barranca) on katolisen kirkon 28. kesäkuuta 1991 nimitetty kardinaali. Hänet vihittiin papiksi 18. maaliskuuta 1961 ja piispaksi 25. helmikuuta 1978. Hänet nimitettiin San Francisco de Macorisin piispaksi vuonna 1978, ja hän siirtyi Santo Domingon arkkipiispaksi 1981. Vuonna 1982 hänestä tuli lisäksi Dominikaanisen tasavallan armeijan piispa.
Kardinaalina López Rodríguez osallistui vuoden 2005 konklaavissa uuden paavin valintaan.
Timo Huotinen

Timo Huotinen (s. 28. marraskuuta 1944 Helsinki) on helsinkiläinen urheilutoimittaja sekä urheiluseura- ja yhdistysaktiivi. Erityisesti Huotinen tunnetaan Suomen Tietotoimiston urheilutoimittajana ja helsinkiläisen urheiluseura Kiffenin johtomiehenä.
Huotinen teki suurimman osan työurastaan Suomen Tietotoimistossa. STT:n urheilutoimituksessa hän työskenteli 1965–1981 ja uudestaan vuodesta 1990 vuoteen 2007. Urheilutoimituksen esimies hän oli 1970–80. Vuosina 1985–90 hän työskenteli Savon Sanomien ja Turun Sanomien urheilutoimittajana Helsingissä. 1980-luvun alkuvuodet Huotinen toimi päätoimittajana aikakaus- ja sarjakuvalehtialalla.
Urheilutoimittajana Huotinen on muun muassa raportoinut 12 olympialaiset vuosina 1968–2000. Kesäolympialaisissa hän on työskennellyt viidesti: Mexico City 1968, München 1972, Montreal 1976, Moskova 1980 ja Ateena 2000. Talviolympialaisiin hän on osallistunut seitsemästi: Grenoble 1968, Sapporo 1972, Innsbruck 1976, Lake Placid 1980, Albertville 1992, Lillehammer 1994 ja Nagano 1998.
Viime vuosinaan STT:ssä Huotinen kirjoitti erityisesti liikuntapolitiikasta ja alan kansalaistoiminnasta.
Seurajohtajana Kiffenissä Huotinen on toiminut vuodesta 1972. Vuosina 1988–2007 hän toimi Kiffenin puheenjohtajana. Aiemmin Huotinen on osallistunut myös Helsingin Kisa-Veikkojen ja Viipurin Urheilijoiden toimintaan.
Urheiluseuratoiminnan lisäksi Huotinen on toiminut aktiivisesti muun muassa Urheilutoimittajain Liitossa, Helsingin Urheilutoimittajissa ja jalkapallotoimittajien Pallo-Koplassa. Palloliitossa hän on toiminut pitkään eri valiokunnissa ja valtuustossa. Lisäksi hän on osallistunut aktiivisesti muun muassa kaupunginosa- ja puoluetyöhön (kok.).
Timo Huotinen on saanut Suomen Urheilun ansiomerkin vuonna 1991, Suomen Palloliiton kultaisen ansiomerkin 1998, SLU:n hopeisen ansiomerkin 2005, Palloliiton Helsingin piirin kultaisen ansiolevykkeen 2005 ja Liikuntakulttuurin ja urheilun kultaisen ansioristin 2006.
Itseisarvo

Itseisarvo kuvaa matematiikassa luvun suuruutta riippumatta sen etumerkistä.

Reaaliluvun itseisarvo

Reaaliluvun itseisarvo on sen etäisyys lukusuoran nollasta riippumatta, onko luku positiivinen tai negatiivinen. Luvun  itseisarvoa merkitään . Itseisarvon muodollinen määritelmä on
Positiivisen reaaliluvun ja nollan itseisarvo on luku itse, negatiivisen reaaliluvun itseisarvo on luvun vastaluku eli luku kerrottuna luvulla −1. Esimerkiksi luvun kolme itseisarvo merkitään  ja se on 3. Miinus kahden itseisarvo puolestaan on kaksi, . Helpoiten negatiivisen lukuarvon itseisarvon saa lasketuksi poistamalla miinusmerkin.

Kompleksiluvun itseisarvo eli moduuli

Kompleksiluvun c = a + ib itseisarvo on
.  Tämä on sama kuin kompleksilukua c kompleksitasolla vastaavan pisteen etäisyys origosta. Kompleksilukujen itseisarvoa kutsutaan myös moduuliksi.
Klometiatsoli

Käyttö

Klometiatsolilla hoidettiin muun muassa vanhusten dementoitumiseen liittyviä levottomuus- ja sekavuustiloja sekä unettomuutta. Alkoholistien krapula-tiloja sekä alkoholin käyttöön liittyviä vieroitusoireita hoidettiin myös Heminevrinillä. Niin ikään hoitokategoriaan kuuluivat delirium tremens, status epilepticus, sekä muunlaiset delirium-tilat (ei alkoholin aiheuttamat). Klometiatsolia voitiin annostella tablettimuodon ohella myös suonensisäisinä eli intravenoosisti ruiskeina taikka infuusioliuoksina. Lääkemikstuurassa oli vaikuttavaa ainetta 50 mg/ml ja infuusioliuoksessa 8 mg/ml.
Tablettimuotoisen lääkkeen annosvahvuuksina ovat olleet: 300 mg (0,3g) sekä 500 mg (0,5g), mahdollisesti myös 1 000 mg (1g) ja 2 000 mg (2g).
Ainakin Saksassa ja Sveitsissä, mahdollisesti myös Suomessa klometiatsolia on saatavilla erityisluvallisena valmisteena (Distraneurin tabletti ja oraaliliuos). Käyttöindikaatioina ovat Delirium Tremens sekä geriatriset agitaatio- ja sekavuustilat.

Sivuvaikutukset

Klometiatsolin sivuvaikutuksina mainittiin olevan alkavan nuhan tapainen pistely tai nipistely nenässä, sekä joskus vatsavaivat. Alkoholisteilla esitettiin olevan suurta taipumusta klometiatsolin väärinkäytölle, mutta toisaalta vaarallisen yliannostuksen vaaran väitettiin olevan vähäisen. Vaikealle asteelle, eli pitkälle edenneessä maksakirroosissa on klometiatsolin hajaantuminen elimistössä estynyt, ja se tekee lääkkeen hyötyosuudesta jopa 10-kertaisen normaaliin verraten.
Jörgen Strand

Jörgen Strand (s. 15. maaliskuuta 1962) on ahvenanmaalainen vapaamielinen yhteistoiminta -puolueen poliitikko. Hän on istunut maakuntapäivien jäsenenä vuodesta 1999 vuoden 2011 vaaleihin. Hän oli myös Ahvenanmaan maakuntahallituksessa vuosina 2003–2007 ensin talous-, sitten elinkeinoministerinä. Hän toimi samalla varamaaneuvoksena.
Skistosomiaasi

Skistosomiaasi eli bilhartsia tai halkiomatotauti on etupäässä Afrikassa sekä tietyillä Etelä-Amerikan ja Aasian alueilla esiintyvä trooppinen halkiomatoinfektio. Tartunnan voi saada näiden alueiden makeasta vedestä sairauden aiheuttajamadon toukan tunkeutuessa ihon läpi. Skistosomiaasi on heti malarian jälkeen trooppisten maiden merkittävin ihmisten loistauti.
Skistosomiaasi saattaa aiheuttaa esimerkiksi kuumetta, suolioireita ja virtsatiemuutoksia. Sairaudesta kärsivät sadat miljoonat ihmiset tropiikin kehitysmaissa. Suomessa todetaan vuosittain muutama tapaus matkailijoilla ja maahanmuuttajilla.
Monesti skistosomiaasin oireet jäävät lieviksi. Jos sairaus havaitaan ajoissa, se on täysin parannettavissa lääkityksellä.
Spresiano

Urheilu

Spresianossa sijaitseva tekojärvi Lago Le Bandie on suosittu vesilautailukeskus. Alueella on järjestetty myös triathlon-, räpyläuinti-, cyclocross-, maastopyöräily- ja maastojuoksukilpailuja.
Liettuan liti

Liettuan liti oli Liettuan virallinen rahayksikkö. Sen kansainvälinen valuuttakoodi on LTL. Se jakaantuu 100 centasiin. Valuutta otettiin käyttöön ensimmäistä kertaa vuonna 1922. Aiemmin liti oli sidottu Yhdysvaltain dollariin, mutta vuodesta 2002 lähtien euroon. Liti on ERM II:ssa 27. kesäkuuta 2004 alkaen. Keskikurssi on 3,45280 litiä/euro ja sallittu vaihteluväli ± 15 prosenttia. Liettuassa otettiin eurot käyttöön 1.1.2015 alkaen.
Giulio Romano

Giulio Romano  (1499–1546) oli italialainen taidemaalari ja arkkitehti, joka vaikutti merkittävästi pohjoisitalialaiseen manierismiin. Hänestä kerrotaan Giorgio Vasarin Taiteilijaelämäkerroissa.
Romano oli Rafaelin oppilas. Hän suunnitteli muun muassa Villa Lanten, jossa Suomen Rooman-instituutti toimii Gianicolo-kukkulalla, ja teki freskoja Genovan San Stefanon kirkkoon.
Koston liekki

Arvioita

Turun Sanomien Päivi Valotie kirjoitti Koston liekin olevan arvoiltaan arveluttavan lajityyppinsä parissakin aivan kauhean epämiellyttävä. Vastenmielisintä on hänestä se, miten väkivaltaa ja oman käden oikeutta ylistävä ideologia perustellaan kidnapatun lapsihahmon kautta: ”Jälleen kerran Hollywood näyttääkin julistavan yhtään häpeilemättä sitä, että silmä silmästä ja hammas hampaasta -periaatteen noudattaminen on suorastaan välttämättömyys.”  Sen sijaan Elitisti-sivuston Ilja Rautsille se oli liiasta pituudestaan ja sisällön heppoisuudestaan huolimatta varsin mieluisaa katsottavaa ja Tony Scottin vahvin elokuva sitten True Romancen (1994): ”Perustrilleriä pari astetta rankemman yleisasenteen, ohjaajan rymistelykeinojen sekä päätähden karismaattisen roolityön ansiosta elokuvaan uppoutuu helpolla.”
Walter Willett

Walter Willett (s. 1945 Hart, Michigan) on yhdysvaltalainen lääkäri, ravitsemustutkija ja lääketieteen professori Harvard Medical Schoolissa. Willett on julkaissut yli 1000 artikkelia ruokavalioista ja sairauksista. Hän on ehkä tunnetuin kirjastaan Eat, Drink and Be Healthy (2001) (suom. Syö, juo ja ole terve), jossa esitellään ravitsemustietoa ja -suosituksia.
Aiakeion (Ateena)

Historia

Aiakeion rakennettiin arkaaisella kaudella 500-luvun lopulla eaa. Delfoin oraakkelin kehotuksesta ja omistettiin aiginalaiselle heerokselle Aiakokselle. Oraakkelinlausuman mukaan ateenalaisten tuli hankkia Aiakoksen suosio, mikäli he halusivat menestyä sodissaan euboialaisia, boiotialaisia ja peloponnesolaisia vastaan. Aiakos oli kreikkalaisessa mytologiassa yksi tuomareista manalassa eli Haadeessa. Tähän liittyen ateenalaisten oikeusistuimien tuomiot kiinnitettiin rakennuksen seiniin.
300-luvun alussa Aiakeionia käytettiin viljavarastona. Hellenistisenä aikana rakennuksesta tuli osa Agoran eteläosan rakennuskokonaisuutta, johon kuuluivat myös heti sen itäpuolella sijainnut Etelästoa ja pohjoispuolella sijainnut Keskistoa. Pyhäkkö oli käytössä ainakin vuoteen 86 eaa. saakka, jolloin se pääosin tuhoutui roomalaisten hyökkäyksessä Sullan johdolla.
Pyhäkön kaivaukset suoritettiin vuonna 1953. Rakennusta pidettiin pitkään Heliaia-oikeusistuimen rakennuksena, koska sen ajoitus, sijainti ja muoto täsmäsivät tähän. Tämän vuoksi rakennus on merkitty kaikkiin vanhempiin Agoran alueen karttoihin Heliaiaksi. Tulkintaa ei kuitenkaan koskaan täysin hyväksytty. Tarkemmassa tutkimuksessa onkin osoittautunut, ettei kyseessä ollut varsinainen rakennus vaan jonkinlainen pyhäkkö. Myös löytyneet piirtokirjoitukset ovat antaneet tukea tulkinnalle, että kyseessä oli Aiakoksen pyhäkkö. Tulkinta on nykyisin melko yleisesti hyväksytty.
Tunnetumpi Aiakeion sijaitsee Aiakoksen kotisaarella Aíginalla.

Rakennus

Aiakeion oli suorakulmion muotoinen ja sen leveys (itä-länsisuunnassa) oli 31 metriä ja pituus (pohjois-eteläsuunnassa) 26,5 metriä. Alkuvaiheessa paikalla ei ollut rakennuksia eikä sitä oltu katettu, jolloin kyseessä oli lähinnä ulkoilmapyhäkkö. Se oli aidattu kalkkikivestä tehdyllä aitauksella ja sen sisäänkäynti oli pohjoiseen. Myöhemmin, kun pyhäkön aluetta on käytetty viljan säilytykseen, siellä on todennäköisesti täytynyt olla joitakin rakennuksia tai osan siitä on täytynyt olla katettu. Pyhäköstä ovat säilyneet lähinnä sen perustukset.
Versaillesin katedraali

Versaillesin katedraali (ransk. Cathédrale Saint-Louis de Versailles) on roomalaiskatolinen katedraali ja Ranskan kansallismuistomerkki Versaillesissa.
Versaillesin piispan istuin on tässä kirkossa, eli se on tuomiokirkko.
Kirkko oli Pyhän Ludvigin (Saint Louis) seurakunnan kirkko, ennen kuin siitä ennen kuin siitä tuli uuden hiippakunnan tuomiokirkko. Kirkkorakennus on 1700-luvun puolivälistä, sen peruskiven laski Ludvig XV 12. kesäkuuta 1743, ja kirkko vihittiin käyttöön 24. elokuuta 1754. Kirkon arkkitehti oli Jules Hardouin Mansart de Sagonne. Ranskan vallankumouksen aikana se oli Yltäkylläisyyden temppeli ja vahingoittui pahasti. Sen valitsi tuomiokirkoksi vallankumouksen jälkeinen piispa, jonka mielestä se sopi tehtävään paremmin kuin Versaillesin Notre-Dame, jonka oli valinnut edellinen piispa. Tuomiokirkoksi vihkiminen viivästyi kuitenkin paljon ja tapahtui vasta 1843, jolloin vihkimisen suoritti hiippakunnan kolmas piispa Louis-Marie-Edmond Blanquart de Bailleul.
Ludvig XV määräyksestä kirkon urut tilattiin Louis-Alexandre Clicquot'lta, ja ne sai valmiiksi tämän poika François-Henri Clicquot. Urut korjattiin perusteellisesti 1980-luvulla.
Paskolampi (Ähtäri, Tempakka)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,5 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Ähtärinjärven alueella (35.43), jonka Ähtärinjärven alueeseen (35.433) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 170 metriä mpy.
Vickers-konekivääri

.303" Vickers Mk1

Ase esiteltiin 26. marraskuuta 1912 ja se poistettiin palveluskäytöstä vuonna 1965. Ase julistettiin vanhentuneeksi huhtikuussa 1968.

.303" Vickers Mk1* (1916)

Se oli ilmajäähdytteinen ase, joka suunniteltiin Sopwith 11/2 Strutteriin. Piipun vaippaa oli laajennettu ilmankierron parantamiseksi ja sen luistiin oli tehty mahdollisuus synkronoinnin mahdollistamiseksi, mikä mahdollisti propellin kehän läpi ampumisen. Ase painoi 12,47 kg.

.303" Vickers Mk2 (1917)

Ase oli vuonna 1917 julkistettu Mk1*:n muunnos ja sekin oli tarkoitettu ilmavoimien tarpeisiin. Aseessa oli pienempi piipun vaippa, joka mahdollisti sen asentamisen pienempään reikään. Paino oli samalla laskenut 10 kg:aan. Ilmavoimien malleista tehtiin myös SU-versiot, joissa oli mahdollisuus suurempaan tulinopeuteen.

.303" Vickers Mk2* (1927)

Ase oli myös lentokoneisiin suunniteltu versio, jossa oli parannettu lataussysteemiä. Versiosta tehtiin kahta mallia A ja B, joista ensimmäisessä oli oikeanpuoleinen ja toisessa vasemmanpuoleinen lataus.

.303" Vickers Mk3 (1928)

Lentokonease, joka oli sama kuin Mk2* varustettuna pidennetyllä liekinsammuttimella. Sammuttimen tehtävänä oli suojata moottorinsuojusta vaurioilta.

.303" Vickers Mk4A (1933)

Panssaroituihin ajoneuvoihin suunniteltu versio. Aseen perustana oli Mk1, johon oli lisätty uusitty jäähdytysjärjestelmä sekä tehty joitakin pienempiä muutoksia. Testeissä versio Mk4B osoittautui paremmaksi, joten mallin tuotannosta luovuttiin.

.303" Vickers Mk4B (1933)

Samoin panssaroituihin ajoneuvoihin suunniteltu versio, joka pohjautui Mk1:een. Se oli myös varustettu uudella jäähdytysjärjestelmällä, jossa jäähdytysneste oli vaunun sisällä mahdollistaen jatkuvan kierron. Ase oli Britannian armeijan panssaroitujen ajoneuvojen vakioase vuoteen 1934, jolloin se todettiin vanhentuneeksi.

.303" Vickers Mk5 (1932)

Mk3:een pohjautuva lentokonease, jossa uusittu kannen aukaisumekanismi.

.303" Vickers Mk6 (1934)

Panssaroituihin ajoneuvoihin suunniteltu Mk4B:hen pohjautuva ase, jonka piipun vaihtoa oli helpotettu. Ase oli lisäksi varustettu tiivistyvällä vaipalla. Asetta valmistettiin sekä oikea että vasenkätisenä.

.303" Vickers Mk7 (1938)

Tämä versio oli vahvennetulla kiinnityksellä, vahvemmalla vaipalla ja paremmalla jäähdyttimellä varustettu panssariajoneuvoversio.
Versiot 4-7 julistettiin vanhentuneiksi elokuussa 1944 ja yksikään lentokonemalli ei ollut enää Britannian ilmavoimien käytössä toisessa maailmansodassa. Ase oli myös Yhdysvaltain maavoimien käytössä nimikkeellä U.S. Machine Gun, Cal .30in, M1915. Meksiko osti pienen määrän aseita vuonna 1922. Vickers valmisti asetta myös 7,92 mm Mauser patruunalle sovitettuna, mitä myytiin muun muassa Boliviaan, Paraguayhin ja mahdollisesti Argentiinalle.
Blade of the Immortal

Blade of the Immortal on japanilaisen Hiroaki Samuran (s. 17. helmikuuta 1970) vuonna 1994 luoma toimintapainotteinen mangasarjakuva. Sarjakuva on voittanut lukuisia palkintoja, joista merkittävin on kenties Eisner-palkinto parhaasta ulkomaisen sarjakuvan yhdysvaltalaisjulkaisusta vuodelta 2000. Sarjakuvan tapahtumat sijoittuvat Tokugawa-kauden Japaniin, tarkemmin sanottuna 1780-luvulle. Sarjakuvan päähenkilö on Manji, joka on liki kuolematon soturi. Hänen naispuolinen toverinsa on Rin Asano. Muita keskeisiä hahmoja ovat Kagehisa Anotsu ja Taito Magatsu
Blade of the Immortal ilmestyy englanniksi Dark Horse Comicsin kustantamana. Lehtiversioista koottuja albumeita ilmestyy yhteensä 31 kappaletta.
Adolf Carling

Kustaa Adolf Carling (22. marraskuuta 1882 Helsinki – 1966 Helsinki) oli ensimmäinen reformaation jälkeinen katolinen suomenkielinen pappi, monsignore, Suomessa.
Carlingin vanhemmat olivat seppä Johannes Kalpa (ent. Carling) ja Birgitta Karppinen. Carling tuli ylioppilaaksi 1901, opiskeli Rooman katolisessa pappisseminaarissa 1906–1907 ja Rooman gregoriaanisessa yliopistossa 1907–1911. Hänet vihittiin papiksi Pietarissa 1911. Viipurin katolisen seurakunnan kirkkoherrana, venäläisen koulun uskonnonopettajana ja sotaväen kappalaisena Carling toimi 1911–1918, Helsingin katolisen seurakunnan palveluksessa 1920–1921 ja Terijoen katolisen seurakunnan esimiehenä 1921–1939. Helsingin katolisen seurakunnan pastoriksi Carling siirtyi 1940. Hän työskenteli myös Puolan lähetystön virkailijana 1920–1921, Terijoen kauppakoulun kielten opettajana 1928–1931 ja Terijoen yhteislyseon latinan tuntiopettajana 1929–1930. Sotilaspappina Carling toimi 1943–1944.
Carling julkaisi muun muassa teoksen Kristinopin ensi alkeet (1920) sekä rukouskirjat (1925, 1949) ja työskenteli Uskon Sanomat -lehden vastaavana toimittajana vuodesta 1925. Paavin kotiprelaatti hän oli vuodesta 1921.
René Binder

René Binder (s. 1. tammikuuta 1992 Innsbruck) on itävaltalainen moottoriurheilija. Hänen setänsä on entinen Formula 1 -kuljettaja Hans Binder.

Ura

Binder aloitti uransa karting-sarjoissa, joissa hän kilpaili vuosina 2002–2008. Vuonna 2009 hän kilpaili ADAC Formel Masters sarjassa sijoittuen sarjan seitsemänneksi. Vuonna 2010 Binder kilpaili Saksan F3-luokassa sijoittuen 12:sta. Seuraavana vuonna hän jatkoi sarjassa sijoittuen kahdeksanneksi. Samana vuonna Binder ajoi kaksi kilpaiua F2-luokassa saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2012 Binder jatkoi Saksan F3-luokassa saavuttaen kaksi voittoa sijoittuen sarjan kuudenneksi.
Samana vuonna hän ajoi GP2-sarjassa kuusi kilpailua saavuttamatta pisteitä. Binder jatkoi täyden kauden GP2:ssa vuonna 2013 saavuttaen 11 pistettä. Vuonna 2014 Binder jatkoi GP2:ssa ja siirtyi Arden-talliin saavuttaen kolme pistettä. Vuonna 2015 Binder jatkoi jälleen GP2:ssa siirtyen Trident -talliin. Vuonna 2016 Binder tuurasi GP2:ssa Itävallan GP-viikonloppuna Nobuharu Matsushitaa ART GP:n ratissa, sekä Saksan GP-viikonloppuna Sergio Canamasasia Carlinin ratissa.