google/wiki40b huggingface dataset:
Vem vet mest?

Vem vet mest? on ruotsalainen television visailuohjelma, jota on esitetty Ruotsin SVT2-kanavalla maanantaista perjantaihin vuodesta 2008. Tavallisia ruotsalaisia kilpailijoikseen kutsuvan, yleistietoa kysyvän ohjelman juontajana oli Rickard Olsson vuosina 2008–2018. Elokuusta 2018 alkaen juontajana on ollut Johan Wester. Ohjelmaa esittää myös Suomen Yle Fem arkisin alkuillasta. Ohjelma nauhoitetaan Göteborgissa.
Ohjelman konsepti perustuu brittiläiseen Fifteen to One -ohjelmaan, jota esitti Channel 4 vuosina 1989–2003. Vem vet mest? -ohjelman tavalliseen jaksoon kutsutaan kilpailijoiksi kahdeksan tavallista ruotsalaista. He seisovat vierekkäin puhujapöntön näköisissä lavasteissa, joissa olevat lamput syttyvät tai sammuvat sen mukaan, miten hyvin kukin kilpailija pärjää. Ensimmäisellä kierroksella kilpailevat kaikki kahdeksan, toisella kierroksella ensimmäisen kierroksen parhaat ja kolmannella kierroksella enää kolme finalistia. Jokaisella kierroksella on hieman eri säännöt, ja kilpailussa menestymiseen vaikuttaa oman yleistiedon lisäksi myös oikeanlainen kilpailutaktiikka. Maanantaista torstaihin esitettyjen jaksojen voittajat kilpailevat keskenään saman viikon perjantain Fredagsfinalen-ohjelmassa 10 000 Ruotsin kruunun viikkopalkinnosta.
Alun perin kussakin maanantaista torstaihin esitetyssä jaksossa oli kahdeksan sijasta 12 kilpailijaa. Eri tuotantokausina kilpailussa on järjestetty myös erikoisjaksoja, kuten Nobel-palkintojen aihepiireihin keskittyvä, yliopistojoukkueisiin perustuva ja eri ammattiryhmien edustajia keskenään kilpailuttava erikoisjakso.
Carl Johan Holm

Carl Johan Holm (25. elokuuta 1781 Helsinki – 3. kesäkuuta 1867 Själevad, Ångermanland) oli suomalaissyntyinen Ruotsiin muuttanut pappi, joka tuli tunnetuksi Suomen sotaan liittyvistä muistelmistaan.
Holmin vanhemmat olivat suutarimestari Hans Holm ja Margareta Elisabet Grönlund. Hän pääsi ylioppilaaksi 1800, valmistui maisteriksi Turun akatemiasta 1805 ja vihittiin papiksi 1807. Holm suoritti pastoraalitutkinnon Härnösandissa 1809.
Holm aloitti pappisuransa ylimääräisenä pataljoonansaarnaajana Savon jääkärirykmentissä vuodesta 1806 alkaen. Hän Savon jääkärirykmentin pastori Suomen sodan aikana 1808–1809 ja osallistui useisiin sodan taisteluihin. Sodan päätyttyä Holm jäi Ruotsiin. Hän oli pataljoonansaarnaajana Hälsingen rykmentissä vuodesta 1810 alkaen ja toimi rykmentinpastorina 1815–1824. Ångermanlandissa sijainneen Själevadin kirkkoherra hänestä tuli 1824. Holm oli Ångermanlandin pohjoisen rovastikunnan rovasti 1837 ja koillisen rovastikunnan rovasti 1842–1861. Hän edusti pappissäätyä Ruotsin valtiopäivillä 1834-1835 sekä 1850–1851. Holm sai rovastin arvon 1825, lääninrovasti hänestä tuli 1837 ja 1857 hänet promovoitiin riemumaisteriksi Helsingissä ja Uppsalassa.
Holm laati 1837 kirjasen Ruotsin valtiopäivine uudistamisesta. 1830-luvulla hän kirjoitti myös Suomen sodan aikaisista kokemuksistaan muistelmakäsikirjoituksen Anteckningar öfver fälttågen emot Ryssland åren 1808 och 1809, joka julkaistiin Adolf Ivar Arwidssonin muokkaamana 1836. Hän arvosteli muistelmissaan silloista sodanjohtoa, etenkin Wilhelm Mauritz Klingsporia ja Carl Johan Adlercreutzia, mutta korosti samalla kuitenkin tavallisten sotilaiden ansioita. Johan Ludvig Runeberg vieraili Holmin luona 1851 Örnsköldsvikissä.  
Holmin puoliso vuodesta 1829 oli Calis Hambraeus.
Almirante Ferrándiz (1928)

Palvelus

Espanjan sisällissodan alussa alus osallistui Gibraltarin salmen sulkemiseen, millä estettiin kapinallisten joukkojen siirrot Marokosta Etelä-Espanjaan. Tasavaltalaisten laivue läpäisi Cantabrianmeren vapauttaakseen erilleen Espanjan pohjoisosiin joutuneet tasavaltalaisjoukot alus jäi Gibraltarin salmeen Gravinan kanssa estääkseen kansallismielisten joukkojen siirrot Afrikasta Iberian niemimaalle.
Kansallismieliset lähettivät raskaan risteilijän Canariaksen ja kevyen risteilijän Almirante Cerveran purkamaan sulkua. Seuranneessa Cape Spartelin taistelussa 29. syyskuuta 1936 Canarias avasi tulen kuudestatoista kilometristä osuen toisella sarjallaan Almirante Ferrándiziin. Kolmas sarja osui jälleen vaikka Almirante Ferrándiz pyrki pakoon. Hävittäjään osui kaikkiaan kuusi kranaattia, minkä seurauksena se upposi 33 kilometrin päässä Calaburrasta vieden mukanaan pääosan miehistöstä. Canarias pelasti merestä 31 merimiestä ja ranskalainen matkustaja-alus Koutubia 26 mukaan lukien aluksen päällikön José Luis Barbastro Jiménezin.
Thomas Maria Renz

Thomas Maria Renz (s. 9. joulukuuta 1957 München) on saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Rottenburg-Stuttgartin hiippakuntaan Joachim Meisner 8. lokakuuta 1984. Hänet nimitettiin sen vihkipiispaksi ja Rucuman titulaaripiispaksi 29. huhtikuuta 1997. Piispaksi konsekroinnin suoritti 22. kesäkuuta Walter Kasper, jota avustivat Johannes Kreidler ja Bernhard Rieger.
Pompejin merirosvot

Juoni

Kirja alkaa siitä, mihin sen edeltäjä Vesuviuksen salaisuudet jäi. Sen ensimmäisessä kohtauksessa Jonatan ben Mordokai on haavoittunut vakavasti tulivuorenpurkauksessa, ja makaa eräänlaisessa koomassa. Päähenkilö Flavia Gemina sekä orjatyttönsä Nubia lähtevät etsimään kukkaa lääkkeeksi Jonatanille. He löytävät kukkien yhteydessä pienen tytön yksin luolasta. Tämä kertoo kuinka kaksi miestä sieppasivat hänen isoveljensä. Flavia ja Nubia vievät tytön pakolaisleiriin. Pakolaisleirissä oli enimmäkseen Vesuviuksen purkauksen vuoksi kotinsa ja/tai omaisensa menettäneitä ihmisiä. Pakolaisleiristä löytyvät myös pikkutytön, eli Julian isovanhemmat. Julian isovanhemmat ovat suunniltaan Julian isoveljen Rufuksen sieppauksesta. Flavia kumppaneineen lupaa etsiä Rufuksen takaisin perheelleen. He saavat kuulla myös, että Apollo-niminen poikakin on kadonnut ja kenties siepattu. 
Tämän jälkeen Flavia ja Nubia lähtevät tohtori Mordokain teltalle. Siellä tohtori Mordokai hoitaa Jonatania, joka ei vieläkään osoita juurikaan elonmerkkejä. Teltassa ovat myös Jonatanin isosisko Mirjam, joka menetti lähes kaikki hiuksensa purkauksessa, sekä Flavian setä Gaius, joka on ihastunut Mirjamiin. Illalla Nubia soittaa hiulua teltassa. Joukko pakolaisia kerääntyy teltan ulkopuolelle, ja osa heittää kolikoita Nubialle. Kaunis musiikki myös virkistää Jonatanin, joka herää koomasta. Yöllä Nubia näkee painajaista. Hän herää, ja menee teltan pihalle katselemaan tähtiä. Sitten hän tapaa yön pimeydessä karanneen orjan. Orjan nimi on Kuanto, ja hän kertoo että jos hänet saadaan kiinni, hän joutuu ristille. Kuanto houkuttelee myös Nubiaa karkaamaan hänen mukanaan. Kuanto on Nubian mielestä komea, ja hän antaa Nubialle jotakin. Nubia antaa miehelle vastalahjaksi toisen korvakorunsa. Lupus on Nubian tietämättä herännyt, ja vakoilee noita kahta. Vaikka hän ei saa hiljaisesta puheesta selvää, hän näkee kuitenkin kaiken. 
Seuraavana aamuna Flavia kertoo Jonatanillekin aikovansa selvittää kadonneiden lasten arvoituksen. Lupus menee venerannalle ja alkaa vakoilla siellä olevien miesten puheita. Hän kuulee, kuinka yksi miehistä puhuu Felixistä ja Melissasta. Nimenomaan Melissa-niminen tyttö on kadonneiden joukossa! He alkavat siksi epäillä että syyllinen olisi Publius Pollius Felix, joka on yksi Gaiuksen patronuksista. Lopulta selviää, että syyllisiä ovatkin ilkeä orjakauppias ja Kuanto, joka huijasi Nubiaa, jotta orjakauppias voisi myydä hänet orjamarkkinoilla.
Lehmusjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 6,9 hehtaaria ja se on 650 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Paloveden alueella (35.32), jonka Paloveden lähialueeseen (35.321) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 147,1 metriä mpy.
Otto Herman Lode

Otto Herman Lode (15. elokuuta 1771 Maaria – 16. maaliskuuta 1852 Turku) oli baltiansaksalaiseen Lode-sukuun kuulunut everstiluutnantti ja pankinjohtaja.
Isänsä ja isoisänsä tavoin Lode suuntautui nuorena sotilasuralle. Hän osallistui muun muassa Suomen sotaan ja kunnostautui erityisesti Lapuan ja Alavuden taisteluissa. Loukkaannuttuaan Alavudella hän erosi armeijan palveluksesta ja toimi sen jälkeen Turun ja Porin läänin virkaatekevänä maaherrana vuosina 1811–1813. 
Suomen Pankin johtokunnan puheenjohtajaksi eli pääjohtajaksi Lode nimitettiin 1820 ja hän hoiti tehtävää vuoteen 1827 saakka.
SMS H147

Palvelus

Alus luovutettiin Ranskalle 29. heinäkuuta 1920 Cherbourgissa ja se liitettiin Ranskan laivastoon nimellä Marcel Delage. Alus  poistettiin palveluksesta 15. helmikuuta 1933 ja se romutettiin.
Korvalammi (Stormi)

Maantiede

Lammen pituus on 150 metriä ja leveys 300 metriä. Sen luusua sijaitsee järven länsirannalla, josta saa alkuunsa 1,4 kilometriä pitkä Korvalamminoja, joka yhtyy Ekojokeen sen alajuoksulla. Lammen rannan ympäristö on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa.
Radosav Petrović

Ura

20. kesäkuuta 2008 Petrović siirtyi Radnički Obrenovacista Partizaniin ja teki joukkueen kanssa viisivuotisen sopimuksen. Hän pelasi 6. elokuuta 2008 ensimmäisen Mestarien liigan ottelunsa Inter Bakua vastaan. Ensimmäisen maalinsa joukkueessa hän teki 21. toukokuuta 2009 Serbian cupin loppuottelussa Sevojnoa vastaan.

Maajoukkue

Petrović teki ensiesiintymisensä Serbian maajoukkueessa 12. elokuuta 2009 pelatussa ystävyysottelussa Etelä-Afrikkaa vastaan.
Every Little Thing

Historia

Mitsuru Igarashi perusti yhtyeen vuonna 1996. Igarashi toimi avex-levy-yhtiössä tuottajana ja etsi naista duoon, jossa hän olisi itse soittanut koskettimia. Hän kuuli Kaori Mochidan demonauhan, ihastui Kaorin vahvaan, mutta herkkään ääneen ja kysyi häntä mukaan yhtyeeseen. Kaori oli tuolloin vielä koulussa ja yritti saada levytyssopimusta jätettyään The Kuro Buta All-Stars -yhtyeen (Morning Musumen kaltainen, monen tytön ryhmä). Igarashi pyysi myös kitaraa soittanutta ystäväänsä Ichirō Itōta avustamaan yhtyeen ensimmäisen singlen teossa. ”Feel My Heart” menestyi niin hyvin, että Ito päätti jäädä yhtyeeseen pysyvästi.
Every Little Thingin ensimmäinen studioalbumi Everlasting (1997) oli myös menestys, mutta yhtye sai ensimmäisen Oricon-listan ykkössijansa vasta singlen ”For the moment” myötä. Vuonna 1998 julkaistu toinen albumi Time to Destination oli yksi kyseisen vuoden myydyimmistä albumeista ja on edelleen Every Little Thingin myydyin julkaisu. Samaiselta albumilta on otettu yhtyeen myydyin single ”Time goes by”.
Kun Every Little Thing oli suosionsa huipulla vuonna 2000, Mitsuru Igarashi päätti jättää yhtyeen muodostaakseen uuden yhtyeen Day After Tomorrow. Yhtyeestä tuli duo, kuten Igarashi oli alun perin suunnitellutkin.
Igarashin ero yhtyeestä merkitsi myös muutosta yhtyeen musiikissa. Every Little Thing siirtyi tuotetusta poprockista pehmeämmän, akustisen rockin suuntaan. Muutos alkoi singlestä ”Sure”, mutta kulminoitui singleen ”Ai no kakera”. ”Ai no kakeran” jälkeen 31. tammikuuta 2001 julkaistu ”Fragile/Jirenma” oli myös jättimenestys ja lienee yhtyeen toiseksi myydyin single.
Vuoden 2001 jälkeen Every Little Thingin suosio on laskenut, mutta se jatkaa silti musiikin tekemistä, vaikka monet samantyyppiset yhtyeet, kuten My Little Lover, Day After Tomorrow ja Do As Infinity, ovatkin jo lopettaneet. Vuonna 2004 julkaistu albumi Commonplace sisältää pääasiassa balladeja ja akustisia kappaleita ja seuraavan vuoden Acoustic: Latte olikin, nimensä mukaisesti, akustisia kappaleita sisältävä kokoelma.
Yhtye julkaisi elokuussa albumin Crispy Park, jonka kappale ”Swimmy” otettiin Kekkon dekinai otoko -televisiodraaman tunnussäveleksi. Yhtyeen maaliskuussa 2008 julkaistu albumi Door oli yhtyeen toistaiseksi lyyrisin, ja Mochida kertoi olevansa albumiin tyytyväisempi kuin koskaan aiemmin.
Edvard Finne

Edvard Finne (käytti Saksassa nimeä Edison), (14. toukokuuta 1896 Koivulahti – 12. joulukuuta 1941) oli suomalainen jääkäri ja maanviljelijä. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Edvard Finne ja Maria Elisabet Enlund. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1924 Amanda Johanna Westerholmin kanssa. Tämä kansakoulun käynyt suutari oli todellinen sitkeyden ilmentymä, hänen halunsa liittyä jääkäriliikkeeseen oli niin suuri, että hän lähti matkalle hiihtäen pohjanlahden yli ja hänen sitkeyttään osoittaa se, että hänen toinen jalkansa oli tehty puusta. Hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 9. maaliskuuta 1916. Huolimatta hänen suuresta halustaan päästä sotilaskoulutukseen, pioneeripataljoonassa katsottiin hänet kykenemättömäksi sotapalvelukseen ja hänet määrättiin siviilitöihin, mutta vieläkään hän ei antanut periksi vaan pääsi pataljoonan yhteyteen, mutta vain sen Altonassa sijainneeseen työosastoon. Mistä hänet passitettiin takaisin siviilitöihin 10. helmikuuta 1917. Hän palasi Suomeen maaliskuussa 1918, mutta ei osallistunut itse Suomen sisällissotaan taistelijana vaan keskittyi maanviljelyyn Sulvassa sijainneella maatilalla. Hänet on haudattu Sulvaan. Hänelle myönnettiin kunnianosoituksena Jääkäripataljoona 27:n jääkärimerkki.
Wilfried Sauerland

Wilfried Sauerland (s. 29. helmikuuta 1940 Wuppertal) on saksalainen nyrkkeilypromoottori ja -manageri. Hänen nimeään kantava berliiniläinen nyrkkeilytalli on nykyisin eräs maailman menestyksekkäimmistä.
Ensimmäisen nyrkkeilytapahtuman Sauerland järjesti vuonna 1978 Sambiassa ja pari vuotta myöhemmin Saksassa, missä hän sai talliinsa kovan luokan nyrkkeilijöitä kuten John Mugabi, Rene Weller ja Graciano Rocchigiani. 1990-luvulla Sauerland oli luomassa voimakasta nyrkkeilybuumia Saksassa, kun hänen ottelijansa Henry Maske nousi raskaassa keskisarjassa maailmanmestariksi. 2000-luvulla Sauerlandin talliin kuuluneita menestyneitä nyrkkeilijöitä ovat mm. Aleksandr Povetkin, Sven Ottke, Arthur Abraham, Mikkel Kessler, Markus Beyer, Nikolai Valujev, Marco Huck ja Sebastian Sylvester.
Sauerlandilla on sopimus saksalaisen ARD-televisioyhtiön kanssa ottelutapahtumien televisioinnista. Vuonna 2009 Sauerland nimettiin nyrkkeilyn hall of fameen.
Lazio

Talous

Lazion alueen bruttokansantuote on Italian alueista toiseksi suurin (186 mrd. € vuonna 2016), runsaat 10 prosenttia koko maan kansantaloudesta.

Muuta

Alueen mukaan nimetty jalkapallojoukkue, SS Lazio, on yksi Italian menestyneimmistä.
Anneli Penttilä

Anneli ”Luumu” Penttilä (o.s. Linna; 30. kesäkuuta 1932 Vimpeli – 4. toukokuuta 1994 Heinola) oli suomalainen ilma-akrobaatti ja laskuvarjohyppääjä. Hän oli Pilvien huimapäät -nimisen lentävän sirkuksen jäsen 1940-luvun lopulla ja 1950-luvun alussa. ”Luumu” voimisteli kaksitasoisen lentokoneen siipien välissä, ratsasti yläsiiven päällä, roikkui nuoratikkailta lentokoneen alla ja hyppi laskuvarjolla (ajan tavan mukaan ilman varavarjoa).
Luumu oli naimissa ilmavoimien lentäjän Erkki Penttilän kanssa, joka sai Suomen parhaan lentäjän Harmon patsaan vuonna 1962. Heillä oli neljä lasta: Antti (1954), Pekka (1956), Risto E. J. (1959) ja Mia (1966).
Timo Pöysti

Timo Henrik Pöysti (s. 30. syyskuuta 1962) on suomalainen eläkkeellä oleva upseeri ja eversti. Sotilasuransa loppupuolella hän toimi vuodesta 2010 vuoden 2012 loppuun maavoimien esikunnan operatiivisen osaston päällikkönä ja 1. tammikuuta 2013 Pöysti siirtyi Reserviupseerikoulun johtajaksi josta siirtyi reserviin 1.1.2015. Aikaisemmin hän toimi mm. Maanpuolustuskorkeakoulun jatkotutkinto-osaston johtajana Helsingissä, Itä-Suomen sotilasläänin esikunnassa operatiivisen osaston johtajana Kouvolassa ja Kymen Sotilasläänin esikuntapäällikkönä. Hän on työskennellyt myös Norjan Suomen suurlähetystössä.
Pöysti on jääkiekkoilija Eetu Pöystin ja Miss Suomi 2009 Essi Pöystin isä.
Viimeinen savotta (kirja)

Kirjan tapahtumat

Kirja kertoo jätkä Vikke Nilon tarinan. Nilon tarina alkaa äidin kuollessa pojan ollessa pieni. Vikke joutuu huutolaispojaksi Lehvän taloon, jossa on ankara isäntä Manne. Inhimillisempää puolta talossa edustaa piika Manta. Monien vaiheiden kautta ja kärsittyään isännän ankaruutta vuosikausia Vikke karkaa ja alkaa elää kiertolaisen elämää, jossa hän ei tunne katumusta teoistaan. Matkan varrella hän kohtaa monenlaisia ihmisiä ja saavuttaa pitkäaikaisen ystävyyden Pyrjähtämättömän Einarin kanssa.

Sovitukset

Edvin Laineen elokuva Viimeinen savotta vuodelta 1977.
Pyörätuolirugby

Pyörätuolirugby on vammaisurheilulaji, jota pelaavat pyörätuolia käyttävät henkilöt, joilla on neliraajahalvaus tai muu sekä ylä- että alaraajoihin vaikuttava vamma.

Säännöt lyhyesti

Pyörätuolirugbya pelataan koripallokentällä, ja pelivälineenä on lentopallo. Kenttäpelaajia on neljä per joukkue. Pyrkimyksenä on saada maali koskettamalla tai ylittämällä vastustajan maaliviiva pitäen samalla palloa hallussaan. Maalista saa yhden pisteen. Enemmän pisteitä saanut joukkue on voittaja. Pallon liikuttelu on sallittua ojentamalla, heittämällä, lyömällä, vierittämällä, pompottamalla tai kantamalla mihin suuntaan tahansa. Peliaika on 4 × 8 minuuttia, ensimmäinen ja kolmas tauko ovat yhden, ja keskimmäinen tauko viiden minuutin mittaisia. Joukkueessa saa olla yhteensä 12 pelaajaa.

Historia

Pyörätuolirugby kehitettiin 1970-luvun lopulla Kanadassa lajiksi neliraajahalvauspotilaille, jotka eivät kyenneet pelaamaan varsin suosittua, mutta taitavia ja tarkkoja käsien liikkeitä vaativaa pyörätuolikoripalloa. Alun perin pyörätuolirugbya kutsuttiin nimellä murderball (murhapallo), koska se on luonteeltaan varsin raju ja aggressiivinen. Nimi muutettiin pyörätuolirugbyksi 1980-luvun lopulla, jolloin järjestettiin myös ensimmäiset kansainväliset kilpailut Torontossa.
Kansainvälinen lajiliitto IWRF (International Wheelchair Rugby Federation) perustettiin vuonna 1993 ja ensimmäiset maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 1995 Zürichissä. Laji oli paralympialaisissa näytöslajina Atlantassa 1996 ja kuului ensimmäistä kertaa viralliseen ohjelmaan seuraavissa paralympialaisissa Sydneyssä 2000. Nykyisin kansainvälisellä lajiliitolla on 23 jäsenmaata.
Keisarinharju

Keisarinharju on Kangasalla, Roineen ja Längelmäveden välissä, Kaivannon kanavan pohjoispuolella sijaitseva harju. Se on osa samaa pitkää harjuketjua, johon kuuluvat myös lännessä sijaitsevat Kuohunharju, Kirkkoharju, Tampereen Pyynikinharju. Kaivannon kanavan eteläpuolella harju jatkuu Vehoniemen harjuna.
Harjua pitkin on kulkenut vanha, Tampereelle johtanut tie. Nykyinen valtatie 12 Tampereelta Lahteen sitä vastoin kulkee sen ohi, ja harjun laella kulkee vain kävelyteitä.
Keisarinharjun nimi johtuu siitä, että keisari Aleksanteri I kävi paikalla vuonna 1819. Aikaisemmin paikan nimi oli Syrjänkorkee.  Siellä kävi myös Kustaa III vuonna 1775 matkallaan Tampereelle, ja hän ihastui paikalta avautuneisiin näköaloihin.
Vuonna 2004 Keisarinharju valittiin Yle Tampereen ja Pirkanmaan liiton järjestämässä äänestyksessä Pirkanmaan kauneimmaksi näköalapaikaksi.

Keisarinharjun näkötorni

Keisarinharjulle rakennettiin vuonna 1819 Suomen ensimmäinen näkötorni. Se oli kauan ollut yksi Kangasalan neljästä näkötornista. Näkötorni on yritetty polttaa monta kertaa, kahdesti se on jo uusittukin, ja vuoden 2006 lopulla eräs nuori mies poltti sen jälleen. Vuotta myöhemmin sama mies poltti myös Haralanharjun näkötornin. Vuonna 2010 samalle paikalle rakennettiin aiempaa puutornia matalampi, "Keisarin portaiksi" nimetty näköalatasanne .
Steven Sasson

Steven J. Sasson (s. 4. heinäkuuta 1950) on yhdysvaltalainen Eastman Kodak -yhtiössä työskennellyt tutkimusinsinööri, joka keksi digitaalikameran.
New Yorkin Brooklynissä varttunut Sasson opiskeli Rensselaer Polytechnic Institutessa Connecticutin osavaltiossa. Hän suoritti sähkötekniikan bachelor-tutkinnon 1972 ja master-tutkinnon 1973.
Sassonin ensimmäinen digitaalisen valokuvauskameran prototyyppi syntyi Kodakin palveluksessa vuonna 1975. Se oli suunnilleen leivänpaahtimen kokoinen, painoi 3,6 kiloa ja kykeni ottamaan 100 × 100 pikselin kokoisia mustavalkokuvia. CCD-kennon muodostama sähköinen kuva tallennettiin C-kasetille, ja tallennus kesti 23 sekuntia.
Vuonna 1989 Sasson ja työtoveri Robert Hills kehittivät ensimmäisen nykyaikaisen kaltaisen digitaalisen järjestelmäkameran. Siinä oli 1,2 megapikselin kenno, ja siinä sovellettiin jo kuvanpakkaustekniikkaa ja muistikortteja. Kodakin markkinointiosasto ei silti vielä tuolloinkaan kiinnostunut uudesta keksinnöstä, koska se olisi vaarantanut yhtiön perinteisen filmikuvaustekniikan menestymismahdollisuuksia.
Steven J. Sasson on saanut valokuvauksen mullistaneesta keksinnöstään monia palkintoja. Vuonna 2009 presidentti Barack Obama luovutti hänelle National Medal of Technology and Innovation -mitalin. Samana vuonna Rochesterin yliopisto nimitti Sassonin kunniatohtorikseen ja brittiläinen The Economist -talouslehti myönsi hänelle yhden vuosittaisista innovaatiopalkinnoistaan. Vuonna 2012 brittiläinen Royal Photographic Society antoi Sassonille korkeimman palkintonsa, Progress-mitalin.
George Stephenson

George Stephenson (9. kesäkuuta 1781 Wylam, Northumberland, Englanti – 12. elokuuta 1848 Chesterfield, Derbyshire, Englanti) oli englantilainen koneinsinööri, joka suunnitteli kuuluisan ja historiallisesti tärkeän Rocket-höyryveturin. Hänet tunnetaan myös "Rautateiden isänä".
Stephenson syntyi Wylamissa lähellä Newcastle upon Tyneä köyhään perheeseen. Hän meni nuorena kaivoksille konemieheksi töihin, mutta opiskeli samaan aikaan iltakoulussa lukemista, kirjoittamista ja laskentoa. Vuonna 1811 hän korjasi Killingworthin kaivoksen pumppulaitteiston, ja tästä saamansa maineen turvin nousi lähiseudun kaivosten koneasiantuntijaksi. Hänen erityisalakseen tulivat kaivosten höyrykoneet.
Vuonna 1818 Stephenson kehitti kaivoskäyttöön turvalampun samaan aikaan kun keksijä Sir Humphrey Davy kehitti omansa. Toimintaperiaate oli samanlainen mutta rakenne erilainen. Davy ei uskonut, että kouluttamaton mies keksisi jotain niin hienoa, ja syytti Stephensonia idean varastamisesta. 
Stephensonin lamppumalli levisi Koillis-Englantiin, Davyn lamppu muualle.
Ensimmäiset höyryveturit, lokomotiivit, oli julkistettu 1804. Vuonna 1814 Stephenson suunnitteli omansa. Kaiken kaikkiaan Stephenson rakensi Killingworthissa 16 veturia. Kaivosveturit olivat liian raskaita kulkemaan puuraiteilla, ja valurautaiset raiteet olivat hauraita. Stephenson paransi raiteiden suunnittelua.
Stephenson pääsi osallistumaan Stocktonin ja Darlingtonin välisen junaradan suunnitteluun.  Hän huomasi, että vähäisetkin ylä- ja alamäet hidastivat junia suuresti. Siksi seuraavissa ratahankkeissa Manchesterin ja Liverpoolin seuduilla Stephenson panosti radan vaakasuoruuteen ja rakensi kaarisiltoja ja kallioleikkauksia.
Animatrix

Animatrix (The Animatrix) on tietokoneanimaatiota ja animea yhdistelevä yhdeksän lyhytelokuvan sarja, joka perustuu Wachowskin sisarusten tekemiin Matrix-elokuviin. Animatrixin on käsikirjoittanut, ohjannut ja tuottanut laaja joukko ihmisiä, mukana on ollut paljon arvostettuja japanilaisia anime-ohjaajia. Wachowskin sisarukset ovat toimineet päätuottajina ja neljän ensimmäisen jakson käsikirjoittajina. 
Animatrix kertoo ja paljastaa elokuvissa selittämättömiä tapahtumia. Esimerkkinä Toinen renessanssi kertoo tapahtumista ennen Matrixia ja Osiriksen viimeinen lento kertoo, kuinka ihmiset saivat tietää koneiden aikeista kaivautua ihmiskunnan viimeiseen kaupunkiin, Siioniin.
Piippolan kirkko

Esineistö

15-äänikertaiset Kangasalan urkutehtaan valmistamat urut ovat vuodelta 1959. Alttaritaulun Jeesus kolkuttaa ovelle on maalannut vuonna 1910 Kaarlo Metsävainio, josta myöhemmin tuli Oulun suomalaisen yhteiskoulun rehtori. Vuosien 1999–2000 korjauksissa konservoitiin saarnastuoli maalauksineen vuoden 1779 ulkoasuun.
Cornelius Sim

Cornelius Sim (s. 16. syyskuuta 1951 Seria) on bruneilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Anthony Lee Kok Hin 26. marraskuuta 1989. Hänet nimitettiin Brunein prefektiksi 21. marraskuuta 1997 ja apostoliseksi vikaariksi 20. lokakuuta 2004, jolloin hän sai nimityksen myös Putia in Numidian titulaaripiispaksi.
Simin konsekroi piispaksi 21. tammikuuta 2005 Salvatore Pennacchio, jota avustivat John Ha Tiong Hock ja Anthony Lee Kok Hin.