google/wiki40b huggingface dataset:
Historioitsijat ilman rajoja

Historia

Kesällä 2015 Erkki Tuomioja kutsui koolle joukon historioitsijoita, yhteiskunnallisia toimijoita ja vaikuttajia, joiden tapaamisesta muodostui järjestön perustava kokous. Uudelle järjestölle valittiin hallitus, johon valittiin muun muassa Pilvi Torsti, Janne Virkkunen ja Tuija Talvitie. Erkki Tuomioja valittiin hallituksen puheenjohtajaksi, jona hän on toiminut siitä lähtien. Aloitteen taustalla oli Tuomiojan huoli siitä, että historiaa käytetään usein väärin henkilökohtaisten poliittisten tavoitteiden saavuttamiseksi. Puutteellinen tieto historiasta tekee ihmisistä herkempiä poliitikkojen manipulaatiolle ja historian myyttien ja propagandan levittämiselle. Järjestö pyrkii ehkäisemään historian väärinkäyttöä tuomalla historioitsijoita ja historiantuntemusta aktiivisempaa rooliin niin ihmisten tietoisuudessa kuin rauhanvälityksessäkin.
Järjestön tavoitteena on alusta asti ollut kansainvälistyminen ja historioitsijoiden tiiviimpii yhteistyö yli rajojen. Tätä tavoitetta silmälläpitäen järjestettiin toukokuussa 2016 noin 300 osallistujaa ympäri maailmaa kerännyt kansainvälinen konferenssi "Historians without Borders: The Use and Abuse of History in Conflicts" Helsingin yliopistolla, jonka päätöstilaisuudessa sovittiin kansainvälisen verkoston perustamisesta. Samalla nimitettiin koordinaatiokomitea ohjaamaan uuden verkoston työtä. Koordinaation jäsenet ovat Jan C. Behrends, Carl Bildt, Vasu Gounden, Margaret MacMillan, Erkki Tuomioja, Christina Twomey sekä Sergei Zhuravlev.

Toiminta

Historioitsijat ilman rajoja järjestää paljon erilaista toimintaa niin Suomessa kuin kansainvälisestikin. Suomessa järjestö on järjestänyt avoimia keskustelutilaisuuksia esimerkiksi historian käytön eri muodoista, kolonialismin ja kehitysyhteistyön suhteesta sekä totuuskomissioiden historiasta. Kansainvälisen toiminnan saralla järjestö on kunnostautunut esimerkiksi pyrkimällä tuomaan venäläisiä ja ukrainalaisia historioitsijoita yhteen keskustelemaan maiden yhteisestä ja rinnakkaisesta historiasta ja menneisyyden kipupisteistä.
Järjestön 2016 julkaistussa antologiassa kuusitoista diplomatian, politiikan ja historian asiantuntijaa – mm. Timothy Garton Ash ja Martti Ahtisaari – kirjoittavat historian käytöstä ja väärinkäytöstä lisätäkseen ymmärrystä menneisyyttä, nykyaikaa ja tulevaisuutta.
Jurvala (Luumäki)

Jurvala on kylä Luumäellä. Siellä on noin 1 200 asukasta. Jurvalassa on esimerkiksi ravintola, hotelli, ruokakauppa, koulu, päiväkoti, kirjasto ja paloasema. Tilastollisessa taajamaluokituksessa Jurvala on osa Luumäen asemanseudun taajamaa.
Kylän halki kulki aiemmin ruuhkainen ja vaarallinen Kuutostie, mutta kun nelikaistainen ohitustie valmistui elokuussa 2017, kylä rauhoittui. Kylän halkova tie saa uuden nimen Itsenäisyydentie. Lähellä on muun muassa P. E. Svinhufvudin kotimuseo Kotkaniemi ja Salpalinja.
Nykyisin kylän merkittävimmät työllistäjät ovat Etelä-Karjalan osuuskauppa, Aurek, hotelli Salpa ja kangasvarren koulu ja päiväkoti.

Historia

Jurvalassa on ollut ennen paljonkin palveluja. Siellä on ollut esimerkiksi, tehdas, joka tuotti puutavaraa, UFO -kahvila, Shellin ja Esson huoltoasema, karting rata, K-Kauppa ja Osuuspankki. Kylällä oli myös kahvila-ravintola Taverna, joka kuitenkin paloi marraskuussa 2016. Kyseinen ravintola oli paikallisten suosiossa.
Whatcomin piirikunta

Asukkaat

Piirikunnan asukkaista 80,1 prosenttia on valkoisia, 8,83 prosenttia latinalaisamerikkalaisia ja 3,99 prosenttia aasialaisia. 12,4 prosenttia puhuu muita kieliä kuin englantia. 94,8 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 36,8 vuotta.
Le Camp des saints

Juoni

Le Camp des saints sijoittuu tulevaisuuteen, jossa lähes miljoona köyhää, nälkiintynyttä intialaista lähtee laivoissa etsimään parempaa tulevaisuutta. Heidät päästetään maihin Etelä-Ranskassa, mutta he eivät halua sulautua länsimaiseen yhteiskuntaan. Intialaisten maihinnousu toimii merkkinä, jonka myötä kaikki maailman ei-valkoiset ihmiset nousevat kapinaan. Ei-valkoiset kuvataan romaanissa köyhiksi, nälkiintyneiksi ja vastenmielisiksi. Jäljellä olevat valkoiset kristityt havahtuvat tilanteeseen ja ryhtyvät liian myöhään aseelliseen vastarintaan.

Painokset

Le Camp des saintsin englanninkielinen käännös julkaistiin 1975, mutta se vaipui julkaisemisensa jälkeen pääosin unohduksiin. Teoksesta on tullut äärioikeiston kulttikirja. Yhdysvalloissa maahanmuuttoa vastustavat aktivistit julkaisivat siitä uusintapainoksia 1980-luvulta lähtien. Teosta alettiin levittää 2000-luvulla internetissä. Vuonna 2011 siitä julkaistiin ranskaksi uusintapainos, joka nousi bestselleriksi. Valkoisen talon neuvonantaja Steve Bannon on viitannut useasti puheissaan teokseen. Le Camp des saintsia ei ole suomennettu.
Ada (Oklahoma)

Ada on Pontotocin piirikunnan pääkaupunki Oklahomassa, Yhdysvalloissa. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2000 väestönlaskennassa 16 008. Kaupunki on Tree City USA -kampanjan jäsen. Sen pinta-ala on 40,8 km², josta 0,2 km² on vettä. Kaupungin asukkaiden keski-ikä on 33.
Armi Harju

Elämä ja ura

Armi Harju syntyi 4. kesäkuuta 1928 Kemissä. Harju aloitti toimittajan uransa 16-vuotiaana, jolloin hän alkoi tehdä satunnaisia iltavuoroja ja kirjoittaa juttuja kemiläiseen Pohjois-Pohja -lehteen. Vuosina 1953–1955 Harju kirjoitti teatteriarvosteluja oululaiseen Pohjolan Työhön. Vakituisen toimittajan työn Harju aloitti 1955 Pohjolan Sanomissa Kemissä.
Vuonna 1958 Harju siirtyi töihin Lapin Kansan toimitukseen. Hän kirjoitti lehteen alusta asti kulttuurijuttuja ja teatteriarvosteluja, mutta päätoimiseksi kulttuuritoimittajaksi hänet nimitettiin vasta vuonna 1967. Harju toimi Lapin Kansan kulttuuritoimittajana vuoteen 1984 saakka, jolloin hän siirtyi eläkkeelle.
Harju osallistui uransa aikana aktiivisesti ammattiyhdistystoimintaan. Hän hoiti useita luottamustehtäviä sekä Lapin Kansan toimituksessa, Pohjois-Suomen sanomalehtiyhdistyksessä että Suomen Sanomalehtimiesten Liitossa. Harju oli myös yksi Rovaniemen teatterikerhon, Rovaniemen Zonta-kerhon ja Peräpohjolan Sukututkijat ry:n perustajajäsenistä.
Armi Harju kuoli 80-vuotiaana Rovaniemellä 7. kesäkuuta 2008.
Taiteilijaeläke

Valtion taiteilijaeläke eli valtion ylimääräinen taiteilijaeläke voidaan myöntää tunnustukseksi ansiokkaasta toiminnasta luovana tai esittävänä taiteilijana taiteilijalle, joka asuu tai on asunut pysyvästi Suomessa. Vuoden 2013 lopussa elinikäistä taiteilijaeläkettä sai 1 056 taiteilijaa.
Eläkettä ei ilman erityistä syytä myönnetä 60 vuotta nuoremmalle henkilölle. Taiteilijaeläke voidaan myöntää valtion talousarvioon tarkoitusta varten otetusta määrärahasta. Eläke on veronalaista tuloa, ja se voidaan myöntää täytenä eläkkeenä tai osaeläkkeenä. Vuonna 2014 täysi eläke oli 1 319,06 euroa kuukaudessa ja osaeläke siitä puolet. Eläkettä myönnettäessä otetaan huomioon hakijan varallisuus sekä hänen toimeentulomahdollisuutensa.
Eläkettä ei myönnetä hakijalle, jonka eläketulot kansaneläketuloa lukuun ottamatta ovat korkeammat kuin kaksi kertaa täysi taiteilijaeläke. Enintään osaeläkettä on myönnetty hakijalle, jonka eläketulot kansaneläketuloa lukuun ottamatta ylittävät täyden taiteilijaeläkkeen tason. Eläkkeen myöntää opetusministeriö hakemuksesta saatuaan asiasta taiteen keskustoimikunnan lausunnon. Eläkettä koskevat hakemukset käsitellään kerran vuodessa.

Taiteilijaeläkkeen historia

Suomen valtio myönsi ensimmäisen kerran taiteilijaeläkkeitä 1830-luvulla. Ensimmäisiä saajia olivat muun muassa kirjailija J. L. Runeberg ja taidemaalari Magnus von Wright. Kansallisesti merkittäville taiteilijoille eläkettä (pension) myönnettiin heidän työskentelymahdollisuuksiensa turvaamiseksi. Silloin eläke oli enemmän apurahan kaltainen kuin eläke nykyisessä mielessä, koska saajan ikä tai varallisuus ei vaikuttanut eläkkeen saamiseen. Eläke oli käytännössä elämänikäinen apuraha, jolla valtiovalta halusi turvata lahjakkaan taiteilijan työskentelymahdollisuudet.
Taiteilijaeläkkeiden apurahaluonne säilyi Suomen itsenäisyyden alkuvuosikymmeniin saakka. Eläkettä nauttivat 1920–1940-luvulla monet kansallisesti merkittävät taiteilijat, kuten kirjailija Toivo Pekkanen ja kuvataiteilija Tyko Sallinen. Suomen Taiteilijaseura esitti vuonna 1923 ylimääräisiä taiteilijaeläkkeitä. Silloin kuudesta anotusta eläkkeestä myönnettiin yksi, jonka sai kuvataiteilija Maria Wiik. 
Nykyisin voimassa oleva apurahajärjestelmä luotiin pääosin niin sanotun Ahon komitean eli Valtion taidekomitean mietinnön ehdotusten perusteella vuonna 1965. Silloin muutettiin taiteilijaeläkejärjestelmääkin siten, että myönnettävissä olevien eläkkeiden eläkeluonteisuus korostui.
Keskilammi (Tammela)

Maantiede

Järven pinta-ala on 23 hehtaaria ja se on 180 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee keskellä Tammelan puolella tiheästi ojitettua Haukivahonsuota, jonka johto-oja virtaa Haukivahosta Kesklammin läpi Korpilammiin, jonka jälkeen se yhtyy Suojärvenjokeen, joka laskee Uljasjärveen. Keskilammilta joen yhtymäkohtaan on matkaa 2,3 kilometriä. Järven rantaviiva on 2,4 kilometriä pitkä ja sen ranta on ojitettua suomaastoa. Rannat ovat rakentamattomia. Tammelan ja Hämeenlinnan välinen raja ohittaa lammen 450 metrin etäisyydellä.

Historia

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Wähä Haukilammi" erotuksksi nykyisestä Haukivahosta, jonka nimi kirjoitettiin silloin "Iso Haukilammi".
Musta sade

Tuotanto

Elokuvan kuvaukset alkoivat marraskuussa 1988 ja päättyivät maaliskuussa 1989. 
Jackie Chania pyydettiin koreografioimaan toimintakohtauksia ja esittämään vastustajaa pienessä sivuroolissa, mutta näyttelijä päätti, ettei elokuva sopinut hänen tyyliinsä. Yusaku Matsuda kärsi virtsarakon syövästä ja menehtyi pian elokuvan valmistuttua. Ohjaaja Ridley Scott omisti elokuvan Matsudan muistolle.

Vastaanotto

Musta sade tuotti Pohjois-Amerikassa avausviikonloppunaan 9,6 miljoonaa dollaria ja sittemmin 46,2 miljoonaa. Ulkomaiset tuotot olivat yhteensä 88 miljoonaa dollaria, ja kokonaistuotto on 134 212 055 dollaria.
Elokuva sai Oscar-ehdokkuudet Parhaasta äänityksestä ja Parhaista äänitehosteista.
Rotten Tomatoes -sivustolla elokuvalla on 21 arvosteluun perustuva 52 prosentin rotten-arvosana.
Jackie Joyner-Kersee

Maailmanennätykset

Joyner-Kersee paransi seitsenottelun maailmanennätystä neljä kertaa. Hän ylitti ensimmäisenä naisena 7 000 pisteen rajan Moskovan vuoden 1986 Hyvän tahdon kisoissa tehden uudeksi maailmanennätykseksi 7 148. Joyner-Kerseen Soulissa 1988 tekemä 7 291 pistettä on edelleen voimassa oleva ennätys.
13. elokuuta 1987 Joyner-Kersee hyppäsi pituutta 745 cm, joka sivusi Heike Drechslerin maailmanennätystä.
Lumottu lapsi

Lumottu lapsi (L’Enfant et les Sortilèges) on kaksinäytöksinen lyyrinen fantasiaooppera, johon libreton on kirjoittanut ranskalainen kirjailija Colette ja musiikin säveltänyt Maurice Ravel.
Pariisin oopperan johtaja Jacques Rouché oli jo vuonna 1915 pyytänyt Colettelta seurueelleen ”satubalettia”. Rouché ehdotti säveltäjäksi Ravelia, mikä miellytti Colettea, johon Ravelin musiikki oli jo aiemmin vedonnut. Colette kirjoitti libreton poikkeuksellisen nopeasti, viikossa. Ravel pääsi työhön käsiksi vasta 1920, sillä pyynnön saatuaan hän oli rintamalla ambulanssinkuljettajana ja sen jälkeen muiden hankkeiden työllistämä. Libretisti ja säveltäjä olivat hyvin vähän yhteydessä missään vaiheessa, mutta he olivat samalla aaltopituudella.
Oopperan ensi-ilta oli Monte Carlossa maaliskuussa 1925, jolloin Colette kuuli musiikin ensi kerran. Ensiesityksessä hänen kurkkuaan kuristi liikutuksesta. Coletten elämäkerrankirjoittajan Judith Thurmanin mukaan libretto heijastelee Coletten omia lapsuudentraumoja, yksinäisyyttä ja hylkäämisenkokemuksia. Coletten draamateoksia ei yleensä pidetä kuin keskinkertaisina, mutta tässä hän onnistui mestarillisesti, sanoo Thurman.
Marikki Hakola on tehnyt oopperan pohjalta televisioelokuvan Lumottu lapsi.
Koivurasti

Koivurasti oli Joensuun keskustassa Kirkkokadulla sijaitseva kahvila. Se oli sulkemisvuonna 2008 tiettävästi kaupungin pisimpään samalla nimellä ja samalla paikalla sijaitseva kahvila. Koivurasti perustettiin Kirkkokatu 18:aan vuonna 1971, kun kerrostalo tontille valmistui.
Kahvila vaali alkuperäistä 1970-luvun henkeä. Sisustus oli alkuperäinen, ja ikkunassa oli muun muassa 1970-luvun virvoitusjuomamainokset. Kokouksia varten kahvilassa oli kolme kabinettia. Tilaa oli noin 200 neliömetriä.
Kahvilan teki tunnetuksi sen omistaja Elsa Vuorimaa, ja se tunnettiin Elsan baarina. Vuorimaa hoiti kahvilaa vielä yli 85-vuotiaana. Kahvilasta ja sen omistajasta on tehty dokumenttielokuva, ja siellä on kuvattu Ilonen talo -elokuvaa ja Kotiteollisuuden ”Vieraan sanomaa” -musiikkivideo. Baarissa on pidetty myös konsertteja.
Pääsiäisviikolla 2008 Elsa Vuorimaa ilmoitti myyneensä kahvilan; Koivurasti lopetti huhtikuussa. Tilat osti OAJ:n paikallisjärjestö toimitiloikseen. 
Elsa Vuorimaasta valmistui Jaakko Kilpiäisen dokumentti Koivurastin Elsa, jonka ensi-esitys oli Rokumentti-elokuvafestivaalilla Joensuussa 15. marraskuuta 2008.
Nangarharin maakunta

Nangarharin maakunta on yksi Afganistanin 34 maakunnasta. Se sijaitsee maan itäosassa, Pakistanin rajalla. Vuonna 2006 siellä arvioitiin elävän noin 1289 00 asukasta. Maakunnan pääkaupunki on Jalalabad.
Nangarhar on ollut Afganistanin suurimpia oopiumin tuotantoalueita. Kehitysprojektien avulla oopiumintuotantoa on saatu vähennettyä, mutta samalla osa talonpojista on joutunut pahaan velkakierteseen.
Poltergeist (eksoplaneetta)

Nimi

Planeetan ja sen tähden nimen valintaa varten järjestettiin julkinen äänestys.  Joulukuussa 2015 IAU julkaisi nimet "Poltergeist" planeetalle ja "Lich" pulsarille, jota se kiertää.
Johan Reinhold Taube

Johan Reinhold Taube (26. tammikuuta 1823 Tenhola – 11. toukokuuta 1898 Tenhola) oli suomalainen juristi ja moninkertainen valtiopäivämies.
Tauben vanhemmat olivat majuri Johan Reinhold Taube vanhempi ja Ottiliana Lovisa von Kraemer. Hän valmistui hovioikeuden auskultantiksi 1846 ja palveli kopistina senaatissa 1850-1858, kunnes siirtyi viljelemään sukutilaansa Tenholan Prästkullaa. Taube oli Tammikuun valiokunnan jäsen 1862 ja edusti sukuaan yhteensä kymmenellä valtiopäivillä vuosina 1863–1864, 1867, 1872, 1877–1878, 1882, 1885, 1888, 1891, 1894 ja 1897, joilla hän kuului aateliston suomenmieliseen vähemmistöön. Vuoden 1863 valtiopäivillä hän puolsi Erik Klamin suomen kielen oikeuksia koskenutta anomusta, vuonna 1885 hän kannatti mahdollisimman laajaa äänioikeutta. Taube toimi useiden valtionkomiteoiden jäsenenä, 1880 hän sai kamarineuvoksen arvon ja 1885 hovimestarin arvon.
Tauben ensimmäinen puoliso vuodesta 1856 oli Alexandra Saltzman (k. 1867) ja toinen vuodesta 1873 Ida Alexandra Amnorin (k. 1909).
The Neropats

Yhtyeen perustaminen (1990)

Popeda-yhtyeen jäsenet Costello Hautamäki ja Jyrki Melartin perustivat yhtyeen vuonna 1990. Pian perustamisen jälkeen Melartin jätti Popeda-yhtyeen ja kävi kunnolla uuden projektinsa kimppuun. Kaksikko kirjoitteli materiaalia ja soitteli ilman rumpalia. Lopulta Hautamäki löysi yhtyeeseen rumpaliksi Arska Rautajoen. Vuonna 1999 Rautajoki liittyi Popedaan Hautamäen suosituksista. Yhtye alkoi tehdä materiaalia kolmestaan, joka oli aika vaikeaa Costellon kiireiden takia Popedassa.

Levytyssopimus ja materiaalin julkaisu (1992-2000)

Vuonna 1992 saatiin levytysmateriaali valmiiksi ja sitä esitettiin Poko Rekordsille, jonka kanssa solmittiin levytyssopimus ja studiolle lähdettiin vuonna 1995. Albumia Chainsaw Buzzin' nauhoitettiin ja viimeisteltiin viisi vuotta, ja julkaistiin vuonna 2000. Albumi oli kohtalaisen hyvä menestys ja myi kultalevyn verran. 2008 Rautajoki erosi yhtyeestä, koska oli silloin erotettu Popedasta, ja tilalle tuli Rautajoen Popedassakin paikannut Lacu Lahtinen.
Gray Matter (videopeli)

Historia

Gray Matterin (tuolloin nimellä Project Jane-J) julkaisusta kerrottiin ensimmäisen kerran vuonna 2003, suositulla tietokone- ja videopelejä käsittelevällä Gamespot-verkkosivulla.
Pelin alkuperäinen julkaisupäivä oli vuonna 2004, mutta sen suunnittelu keskeytettiin useaan kertaan ja pelin julkaisija vaihtui kahdesti ennen julkaisua. Marraskuussa 2010 peli julkaistiin Saksassa ja se tullaan julkaisemaan muissa EU-maissa helmikuussa 2011.
Pariisi–Roubaix

Pariisi–Roubaix on yksi maailman vanhimmista polkupyöräkilpailuista. Se järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1896, kun Roubaix’n velodromi oli avattu. Kisaa on ajettu aina nykypäivään saakka, ja vain maailmansodat ovat estäneet sen järjestämisen. Kilpailu ajetaan joka vuosi maalis- tai huhtikuussa, mutta sen lähtöpiste ei ole enää Pariisissa, vaan se siirrettiin Compiègnen kaupunkiin vuonna 1968. Kilpailureitin pituus on yli 250 km. 
Tämä pyöräkisojen klassikko oli aiemmin kirjattu kilpapyöräilyn maailmancupin kalenteriin ja vuosina 2005–2007 se oli osa UCI ProTour -kilpailujen organisaatiota.

Kisareitti

Kilpailun järjestäjänä toimii Amaury Sport Organisation. Kisaa nimitetään yleiskielessä ”pohjoisen helvetiksi” tai ”klassikkojen kuningattareksi”. Kilpailuun kuuluu lukuisia nupukivisiä osuuksia, kuten esimerkiksi Puun risteys (Carrefour de l’Arbre), mikä lisää kilpailijoiden kaatumisen ja loukkaantumisen riskiä melkoisesti. Myös sateisella säällä on oma osuutensa liukkauden ja vaikeakulkuisuuden syntyyn. Erityisen hankala on nupukiviosuus Wallers-Arenberg-kaivanto, jonka löysi paikkakuntalainen Jean Stablinski vuonna 1967. Kaivanto oli vähällä viedä Johan Museeuwin hengen vuonna 1998. Tämä nupukiviosuus on virallisesti nimeltään ”Drève des Boules d'Hérin”. Osuus ei kuitenkaan ollut mukana vuoden 2005 kilpailussa, koska pinnanalaiset sortumat olivat liiaksi vaikuttaneet tien pintarakenteen kuntoon. Tästä huolimatta vuonna 2005 kilpailuun kuului 54,7 km mukulakiviosuuksia. Kaivannon kunnostus- ja saneeraustyöt käynnistettiin välittömästi keväällä 2005, ja osuus oli jälleen mukana vuoden 2006 kilpailussa.
Muut osuudet kiertelevät kapeita teitä sokerijuurikasvainioiden lomassa ja ne on mahdollista ajaa vain tiukassa peräkkäisjonossa. Sateinen kilpailusää tekee reilin mutaiseksi, mikä lisää ajamisen vaikeutta ja riskien määrä moninkertaistuu.

Saavutuksia

Kilpailun suurin keskinopeus, 45,204 km/h, on belgialaisen Greg Van Avermaetin hallussa vuodelta 2017. Eniten voittoja kilpailussa ovat ottaneet belgialaiset Tom Boonen ja pyöräilylegenda Roger De Vlaeminck, jotka ovat voittaneet neljästi. De Vlaeminck voitti vuosina 1972–1977. Saavutuksen kunniaksi hänelle myönnettiin palkinnoksi yksi mukulakivi. Ranskalainen Octave Lapize, belgialaiset Gaston Rebry, Rik Van Looy, Eddy Merckx ja Johan Museeuw sekä italialainen Francesco Moser sekä sveitsiläinen Fabian Cancellara ovat kukin voittaneet kilpailun kolmasti. Italialainen Jules Rossi voitti kilpailun vuonna 1937 ja hänen maanmiehensä Fausto Coppi vuonna 1950. Vuonna 1896 ensimmäistä kertaa järjestetyn kilpailun voitti saksalainen Josef Fischer, joka oli vuoteen 2015 saakka ainoa saksalaisvoittaja kilpailussa. Voitoista 57 on mennyt belgialaisille.

Merkittäviä ajajia

Kilpaa pidetään suuressa arvossa. Useat tunnetut kilpapyöräilijät ovat voittaneet sen. Legendaarisia nimiä ovat ensimmäisen Ranskan ympäriajon voittaja Maurice Garin (1897, 1898) sekä Fausto Coppi (1950) ja Louison Bobet (1956). Lähivuosikymmentien legendoja ovat viisinkertainen Tourin voittaja Eddy Merckx (1968, 1970, 1973) ja Bernard Hinault (1981).
Geylang

Geylang (kiin. 芽笼, tamiliksi கேலாங்) on yksi Singaporen alueista (engl. urban planning area). Geylang sijaitsee Keskisellä suuralueella Etelä-Singaporessa. Vuoden 2010 väestölaskussa alueen asukasluku oli 120 690, ja vuoden 2015 ennusteessa 116 960. Alueen pinta-ala on 9,64 km². Geyland rajautuu pohjoisessa Hougangiin ja Toa Payohiin, lännessä Kallangiin, etelässä Marine Paradeen ja idässä Bedokiin.
Historiallisesti Geylang oli merimiesten ja malaijien asuinaluetta. Nykyään alue on tunnettu punaisten lyhtyjen alueena.
Real Life

Historia

Real Lifen perustajajäseniä olivat David Sterry (laulu, kitara), Richard Zatorski (viulu ja koskettimet), Alanb Johnson (basso) sekä  Danny Simcic (rummut). Steve Williams tuli Zatorskin tilalle kosketinsoittimiin vuonna 1986.
Yhtyeen debyyttisinglestä ”Send Me an Angel” tuli top 10 -hitti Australiassa. Kappale sai suosiota muun muassa myös Uudessa-Seelannissa, Saksassa ja Yhdysvalloissa. Kappaleesta julkaistiin uusintaversio vuonna 1989 ja sen alkuperäistä versiota käytettiin vuoden 1986 elokuvassa BMX Hellriders.
Kirsten Flagstad

Kirsten Malfrid Flagstad (12. heinäkuuta 1895 Hamar – 7. joulukuuta 1962 Oslo) oli norjalainen oopperalaulaja. Häntä kuvaillaan  1900-luvun yhdeksi vaikuttavimmista sopraanoista. Hänen kuvansa on norjalaisessa sadan kruunun setelissä.
Flagstad kuoli syöpään Oslossa 67-vuotiaana. Hänen muistoaan vaaliva museo sijaitsee Hamarissa Norjassa.

Ura Yhdysvalloissa

Flagstad esiintyi Metropolitan-oopperassa 2. helmikuuta 1935, ja se radioitiin suorana lähetyksenä koko Yhdysvaltoihin. Ensiesiintyminen aiheutti valtaisan suosion.

Toisen maailmansodan aika Norjassa

Flagstad oleskeli toisen maailmansodan aikana Norjassa ollakseen yhdessä aviomiehensä Henry Johansenin kanssa. Hän ei esiintynyt tuona aikana Norjassa tai muualla Natsi-Saksan miehittämillä alueilla. Sen sijaan hän esiintyi puolueettomissa Sveitsissä ja Ruotsissa. Hänen miehensä vangittiin sodan jälkeen sota-ajan keinottelusta, sillä hän oli käynyt kauppaa natsien kanssa. Flagstadin aviomies oli jo tuolloin vakavasti sairas ja kuoli hyvin pian, ja hänen kuolinpesänsä joutui valtiolle.
Vaikka Flagstadin itse ei ole todettu syyllistyneen natsien tukemiseen, hänen paluutaan miehitettyyn Norjaan kesken sodan ei katseltu jälkikäteen hyvällä, etenkään Yhdysvalloissa. Lehtimies Walter Winchell johti aggressiivista ja häikäilemätöntä kampanjaa Flagstadia vastaan. Flagstadin esiintyessä Philadelphiassa häntä kohden heitettiin yleisön joukosta hajupommi.

Muistaminen

Norwegian Air Shuttle on maalauttanut Flagstadin kuvan yhden Boeing 737-800 -koneen ja yhden Boeing 787-9 -koneen pyrstöön. Flagstadin kuva oli myös Norwegianin laivastosta sittemmin poistuneessa Boeing 737-300 -koneessa (LN-KKP).
Grazin kellotorni

Grazin kellotorni (saks. Grazer Uhrturm) on rakennus Grazin kaupungissa, Itävallassa. Se sai nykyisen ilmeensä 1500-luvun puolivälissä. Kellotornin nykyinen koneisto on peräisin vuodelta 1712, ja niiden rakennuksesta on vastannut Sylvester Funck. Kellotornissa sijaitsee myös Grazin vanhin kello, vuodelta 1385. Rakennus yltää 28 metrin korkeuteen.