google/wiki40b huggingface dataset:
Kevytmielinen äitini

Juoni

Kevytmielinen äitini sijoittuu 1900-luvun alkuun, jossa Betty Grablen näyttelemä Myrtle McKinley liittyy kuoroon vaudevilleteatteriin, vaikka hänen oli aluksi pitänyt mennä liiketoimintayliopistoon San Franciscoon. Siellä hän tapaa Dan Daileyn näyttelemän Frank Burtin, jonka kanssa Myrtle muodostaa parivaljakon. Jossain vaiheessa Myrtle jättää tämän, mutta palaa takaisin, kun hän huomaa, että on menestyksetön ilman häntä. Aviopuolisoina he käyvät kiertueilla siihen asti kun Myrtle tulee raskaaksi. Myrtle vetäytyy esiintymisestä kun taas Frank jatkaa. Myrtle synnyttää heille tytön, jolle hän antaa nimeksi Iris, ja kolme vuotta myöhemmin Myrtle saa toisen tyttären, Miriamin "Mikie". Myrtle palaa esiintymään Frankin kanssa, kun tämän edellinen kumppani lähti näyttelemään elokuviin. Iris ja Mikie jäävät isoäidin luokse ja ikävöivät vanhempiaan, joita he näkevät vain silloin tällöin. Eräänä jouluna isoäiti lähettää tytöt Bostoniin vanhempiensa luokse. Lasten varttuessa, Iris tapaa myöhemmin Bob Clarkmanin, joka tulee seurapiiriperheestä. Myöhemmin Iriksestä tulee kunniakas opiskelija musiikkikoulussa ja hänen loppututkinnon suorittamisen jälkeisessä seremoniassa, johon otti osaa Frank, Myrtle ja Mikie, hän esitti yhden lauluista. Iris lopulta menee naimisiin Bobin kanssa ja menee showbisnekseen seuraten vanhempiensa jalanjälkiä. Mikie myös menee naimisiin ja joka sunnuntai hän ottaa lapsensa mukaan vierailemaan heidän isovanhemmillaan.

Muuta

Grable oli raskaana elokuvan kuvauksien aikana.
Betty Grablen ja Dan Daileyn "(Rolling Down Bowling Green) On a Little Two-Seat Tandem" (sävellys Josef Myrow, sanoittaja Mack Gordon) koko esitys leikattiin elokuvasta. Jäljelle jäänyt on osittaista laulu-ja-tanssi uusintaa lähellä elokuvan loppua.
Betty Grable on kertonut, että tämä on hänen suosikkinsa elokuvistaan.
20th Century Fox halusi joko James Cagneyn tai Fred Astairen näyttelemään laulaja-tanssijan, Frank Burtin roolin. Epäonnistuneiden neuvottelujen jälkeen Astairen kanssa, Grable pyysi John Paynea, joka ennestään näytteli Grablen kanssa elokuvissa College Swing (1938), Kadun sävelmä (1940), Röyhkeä ja rakastunut (1942), Rosita tanssii ja hymyilee (1942) ja Dolly-sisarukset (1945). Frank Burtin roolin sai loppujen lopuksi Dan Dailey.
Otis Blackwell

Elämä ja ura

Blackwell syntyi Brooklynissä, New Yorkissa. Hän piti nuorena lännenelokuvista, erityisesti sellaisista joissa esiintyi countrymuusikko Tex Ritter. Hän kuunteli myös blueslaulajia kuten Chuck Willis ja Larry Darnell. Vuonna 1952 Blackwell voitti kykyjenetsintäkilpailussa levytyssopimuksen Radio Corporation of America -yhtiöltä ja nauhoitti kolmen vuoden ajan musiikkia esittäjänä, ensin RCA:lle ja myöhemmin Jay Dee -levy-yhtiölle. Hän sai suosiota nauhoituksellaan ”Daddy Rolling Stone”, mutta jätti vuonna 1955 muusikon uransa keskittyäkseen täysivaltaisesti musiikin säveltämiseen.
Blackwellin ensimmäinen hitti laulunkirjoittajana oli Eddie Cooleyn kanssa Little Willie Johnille sävelletty ”Fever”. Hän kirjoitti lukuisia kappaleita Elvis Presleylle ja hänen kappaleitaan nauhoittivat myös muun muassa Brook Benton, Dee Clark, Bobby Darin, Ral Donner, Wade Flemons, Thurston Harris, Jimmy Jones, Ben E. King, Jerry Lee Lewis, Clyde McPhatter, Gene Vincent ja The Drifters. Yleensä ottaen Blackwell oli yksi tuotteliaimmista varhaisen rock and rollin laulunkirjoittajista. Yhteensä hänen sävellyksiään on myyty yli 30 miljoonaa kappaletta.
Blackwellin musiikki alkoi poistua muodista 1960-luvun British Invasionin myötä. Vuonna 1976 hän teki albumin, jolla hän soitti omia versioitaan tunnetuiksi tulleista sävellyksistään, ja esiintyi seuraavana vuonna menestyksekkäästi konserteissa. Hänen viimeinen sooloalbuminsa ilmestyi vuonna 1981.
Blackwell halvaantui sydänkohtauksen seurauksena vuonna 1991. Hän kuoli 70 vuoden ikäisenä sydänkohtaukseen Nashvillessä, Tennesseessä toukokuussa 2002. Hänet on haudattu Woodlawn Memorial Park Cemeteryyn.
Lauttasaaren silta

Vanha silta

Ensimmäinen Lauttasaaren silta valmistui vuonna 1935. Samaan aikaan valmistui myös Lauttasaaresta länteen johtanut Jorvaksentie, nykyisen Länsiväylän edeltäjä. Ennen siltaa oli samalla paikalla vuodesta 1914 lähtien kulkenut lautta, jonka matkustajia palvelemaan Lauttasaaren rannalle rakennettiin myös kahdeksankulmainen, nykyisin kahvilana toimiva Mutterikioski.
Kun Lauttasaaren asukasluku 1950-luvulla kasvoi lisärakentamisen myötä ja myös Etelä-Espooseen rakennettiin uusia asuntoalueita kuten Tapiola, silta osoittautui pian aivan liian kapeaksi. Sen molemmille puolille muodostuikin erityisen suuria liikenneruuhkia. Tilanne helpottui oleellisesti, kun pohjoisemmaksi vuonna 1965 valmistui Länsiväylään kuuluva Lapinlahden moottoritiesilta. 
Vanha Lauttasaaren silta purettiin talvella 1967–1968 ja sen paikalle alettiin rakentaa nykyistä siltaa. Se valmistui joulukuun lopulla 1969.  Rakennustöiden ajan hieman nykyisen sillan pohjoispuolella oli väliaikainen puinen jalankulkusilta.
Dave Mirra

Dave Mirra (4. huhtikuuta 1974 Chittenango, New York – 4. helmikuuta 2016 Greenville, Pohjois-Carolina) oli yhdysvaltalainen BMX-pyöräilijä. Dave Mirra voitti mitalin kaikissa vuosina 1995–2008 järjestetyissä X Games -kilpailuissa. Yhteensä hänellä oli kilpailuista 24 mitalia. Mirra kilpaili erityisesti rampilla ja parkissa.
Mirra oli naimisissa Lauren Blackwellin kanssa ja heillä oli kaksi lasta.
Mirra esiintyi Dave Mirra Freestyle BMX -videopelissä. Vuosina 2004–2005 hän toimi juontajana MTV:n Real World/Road Rules Challenge -ohjelman kahdella tuotantokaudella. Lisäksi hän vieraili muun muassa Late Show with David Letterman -ohjelmassa. Hän ajoi myös rallicrossia Subarun tallissa vuosina 2011–2013, sekä kilpaili triathlonissa.
Poliisi löysi Mirran kuolleena autostaan Pohjois-Carolinan Greenvillessä 4. helmikuuta 2016. Hänen uskotaan tehneen itsemurhan ampumalla itseään.
Ciudad Guayana

Ciudad Guayana on kaupunki Venezuelassa, Bolívarin osavaltiossa, Orinoco- ja Caroníjokien yhtymäkohdassa. Vuonna 2010 siellä arvioitiin olevan 1 017 970 asukasta, mikä teki siitä Venezuelan viidenneksi suurimman kaupungin.
Lintuhyttynen

Ulkonäkö

Lintuhyttysen takaruumiin jaokkeet ovat väriltään tummanruskeat ja edestä valkovöiset. Naarassukupuolen takaruumis on kärjestään tylppä. Koiraalla huulirihmat sojottavat ylöspäin.

Levinneisyys

Kosmopoliittinen laji on yleinen Suomessa Kuusamoon asti.

Elintavat

Hedelmöittyneet naaraat talvehtivat. Laji imee verta pääasiassa linnuilta.
Smokki

Takki

Takki on yleensä joko musta tai todella tummansininen ja siinä on joko yksi- tai kaksirivinen napitus. Napit on päällystetty useimmiten silkillä. Takissa on joko shaalikaulus (yleensä yksirivisessä takissa) tai perinteisempi pystykuosillinen kaulus. Kauluksessa on musta silkkipäällys. Kaksirivinen smokkitakki on yleensä kuusinappinen. Koska iltatilaisuuksissa on monesti lämmintä, ovat kankaat ohuita. Käytetyn smokin ostamisessa on riskinä vanhan tyylin poikkeuksetta paksu ja hiostava villakangas. Valkoista smokkitakkia käyttävät esiintyjät, mutta ulkona, tropiikissa, kesällä tai purjehduksilla se kelpaa myös vieraiden ylle. 1960–70-luvulla smokkitakin kuosina saatettiin käyttää melko villejä ja värikkäitäkin kankaita. Paidan kaulus saattoi olla poolomallinen, jolloin solmuketta ei käytetty.

Housut

Housut ovat samaa väriä kuin takki, ja niissä on sivusauman kohdalla silkkinen sivunauha. Upslaakeja ei käytetä. Jos takki on valkoinen, ovat housut yleensä mustat, mutta valkoisiakin kokonaisuuksia on käytetty.

Paita

Smokkipaita on valkoinen, siinä on piilonapitus ja ranskalaiset kalvosimet. Materiaali on ohutta puuvillaa, ja edustassa voi olla pikeepuuvillavahvike, tai pystysuuntaisia koristelaskoksia. Perinteikäs pukeutuja valitsee irtokauluksisen mallin, toinen mahdollinen vaihtoehto on kiinteällä kauluksella varustettu. Kaulukset ovat joko pystymallia, tai taitettavat.
Kalvosinnapit ovat hillityt. Erityisesti kullan ja mustan onyksin yhdistelmä sopii erinomaisesti smokin kanssa. On myös hienoja smokkipaitoja, jotka kiinnitetään erillisillä koristenapeilla.
Taskuliina on puhtaan valkoinen, joko pellavaa tai puuvillaa. Mikäli isännältä on saanut luvan, voi rohkea pukeutuja laittaa värillisen taskuliinan, jossa on häivähdys valkoista vaikkapa ympyräkuviossa.

Solmuke

Solmuke on yleensä mustaa silkkiä tai samettia, mutta epävirallisemmissa tai teemallisissa tilaisuuksissa voidaan käyttää solmuketta, jonka väri sopii juhlan henkeen. Tällöin solmukkeen ja taskuliinan väri tulee olla yhteneväinen smokkivyön kanssa. Muita kuin mustia värejä käytetään yleensä vain kutsussa mainiten.

Vyöliivi

Cummerbund eli vyöliivi on muunnos ikiaikaisesta intialaisesta vyöliivistä, ja sillä peitetään smokkihousujen vyötärö. Se voi olla värikäs, mutta musta on aina varma valinta. Vyöliivi on tehty silkistä, ja se sidotaan niin että laskokset osoittavat ylöspäin.

Sukat

Sukat ovat samaa väriä kuin smokki, ja ne ulottuvat polviin asti. Materiaalina joko villa tai silkki, joskin jälkimmäinen on hyvin hauras.
Attica (elokuva)

Attica (myös Attican vankilakapina) on vuonna 1980 ensi-iltansa saanut televisioelokuva, joka kertoo syyskuussa 1971 New Yorkin osavaltiossa tapahtuneesta Attican vankilan vankimellakasta. Elokuvan pääosia esittävät Henry Darrow, Charles Durning, Joel Fabiani, Morgan Freeman, George Grizzard, David Harris, Roger E. Mosley, Arlen Dean Snyder, Noble Lee Lester, Glynn Turman, Andrew Duncan, Anthony Zerbe, Paul Lieber, William Flatley ja Ron Foster. Elokuvan on ohjannut Marvin J. Chomsky.

Vastaanotto

Helsingin Sanomien Mikael Fränti kirjoitti Attican tv-esityksen alla 1983 sen vaikuttavan laskelmoidulta, kovalta, siekailemattomalta ja kyseenalaiselta: ”Kuusi minuuttia kestävä tulitus on näin jälkeenpäinkin kauheaa katsottavaa.” Video-oppaassa vuodelta 1994 Kari Hintikka kutsuu elokuvaa otteensa pitäväksi mutta hieman yksioikoiseksi panttivankidraamaksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
FS Achéron (M613)

Palvelus

Alus on vuonna 2014 edelleen aktiivipalveluksessa sijoitettuna koulu- ja koealukseksi Touloniin.
American Pie Presents: Band Camp

Tarina

Elokuva keskittyy alkuperäisissä elokuvissa esiintyneen Steve Stiflerin pikkuveljen Matt Stiflerin ympärille. Matt Tekee kepposen ystävineen koulun yhtyeelle ja löytyy sitten lavan takaa liruttamasta. Rangaistuksen hän saa koulun uudelta oppilaan ohjaajalta "Sherminaattorilta", joka määrää hänet yhtyeleirille. Matt saa päähänsä asettaa Spy-cameran tyttöjen suihkuhuoneeseen ja tehdä siitä elokuvan, jonka avulla hän pääsisi tekemään rahaa isoveljensä Steve Stiflerin kanssa.
Shin Megami Tensei: Digital Devil Saga

Pelaaminen

Digital Devil Sagassa demonien kutsumisen sijaan, hahmot muuttavat itse itsensä demoneiksi, jotka edustavat heidän atmaniaan. Jokaisen demonin taidot jakautuvat neljään tyyppiin: fyysinen (Physic), taika (Magic), suojaus (Shield) ja automaattinen (Auto). Uusien kykyjen saamiseksi on ostettava Macca-nimisellä valuutalla mantroja ja niiden masteroimiseksi kerättä Atma-pisteitä (AP).
Taikahyökkäykset jakautuvat samankaltaisiin tyyppeihin kuin muissakin Megami Tensei -peleissä ja tietyt niistä saavat uhrin tiettyn tilaan kuten "tainnutetuksi" tai "jäätyneeksi".

Juoni

Tarina sijoittuu post-apokalyptisessa tulevaisuudessa sijaitsevaan paikkaan nimeltä Kaatopaikka (Junkyard). Ihmiset elävät jälleensyntymisen syklejä ja muistavat kaiken entisistä elämistään. Kaatopaikan hallinnasta taistelee kuusi heimoa nimeltä Embryon, Etujoukko (Vanguard, Japanissa Assignments), Maribel, Kiinteät (Solids), Eläimelliset (Brutes, Japanissa Brutish) ja Sudet (Wolves, Japanissa Hounds).
Eräänä päivänä Embryonin johtaja, Serph, luutnantteineen taistelee Etujoukkoa vastaan. Yhtäkkiä he löytävät oudon kapselin ja saavat omat atma-merkkinsä, joiden seurauksena he kukistavat Etujoukon jäsenet. He vievät sisällä olleen tytön nimeltä Sera mukanaan tukikohtaansa. Tunkeutuessaan Etujoukon päämajaan mies nimeltä Harley väittää Embryonin jäsenten "nielleen" Etujoukon muut jäsenet.
Salaperäinen olento "Angel" kutsuu heimojen johtajat Karma-temppeliin ja käskee heimoja käyttämään uusia voimiaan tuhoamaan muut heimot ja selviytyvä heimo pääsisi nirvanaan Seran ohella, jolla on kyky tyynnyttää demonien tuntema "nälkä". Embryon liittoutuu Maribelin kanssa ja hyökkää Kiinteiden kaupunkiin. Mutta Kiinteiden johtaja, Mick, saa Maribelin johtajan, Jinanan, menettämään demoninsa hallinnan ja kokemaan "tunteellisen kuoleman". Sera joutuu heidän vangeikseen ja kuten vanhassa tarinassa kahdesta prinssistä Serph ja Heat päätyvät taistelemaan toisiaan vastaan. Sera saadaan pelastettua ja Mick tapetaan.
Seuraavat Embryon aikoo heikentää Eläimellistn heimon voimia. Sitten Varin Omega, joka kutsuu itseään "eversti Beckiksi" väittää tietävänsä Angelin salaisuuden ja aikoo lähteä Kaatopaikalta. Angel kuitenkin estää sen. Eläimelliset tuhoavat Sudet ja Maribelin pettänyt Bat tapetaan. Eläimelliset ovat viimeinen heimo, joka Embryonin on tuhottava.
Koettuaan muistoja edellisistä ajoista he saapuvat Eläimellisten tukikohtaan. Varin kukistetaan, mutta väittää Embryonin jäsenten kuolleen "nirvanssa" ja Seran olevan paholainen. Kun Sera pyrkii ottamaan hallintaansa Karma-temppelin, Angel ottaa ihmishahmon ja uhkaa laukaista tietokoneviruksen, ellei Sera palaa takaisin. Embryon kuitenkin vapautuu hänen otteestaan ja tuhoaa Angelin. Kaatopaikka paljastuu virtuaalimaailmaksi ja nirvana "todelliseksi maailmaksi".
Anshar

Anshar tai Anšar, joskus myös Anshur, on Seemiläisen mytologian taivaan jumala. Ansharin nimi tarkoittaa "taivaanvahvuus" tai "taivaan horisontti". Babylonialaisessa luomistarussa Enūma Eliš hän on sisarensa Kisharin tai Kišarin aviomies. Kisharin nimi merkitsi "maankamara" tai "maan ääri". He seurasivat alkumerestä ensimmäisinä ilmaantuneita Lahmua ja Lahamua. Vesi tuli hedelmälliseksi, kun makean veden alkujumalan Apsûn ja suolaisen veden alkujumalattaren Tiamatin vedet sekoittuivat maailmaa edeltäneessä kaaoksessa. Anshar ja Kishar olivat puolestaan taivaan jumala Anin vanhemmat. Sargon II:n valtakautena assyrialaiset alkoivat omaksua hänet osaksi omaa luomismyyttiään. Tässä versiossa Ansharin puoliso on Ninlil.
Anneli Björkling

Tuula Anneli Björkling (myöhemmin Björkling-Bensky, s. 1952) on vuoden 1972 Miss Suomi -kilpailun 2. perintöprinsessa. Hän voitti Miss International -kilpailun vuonna 1973 Osakassa. Samana vuonna hänet kruunattiin Helsingissä Miss Skandinaviaksi. Vuonna 1972 Björkling osallistui Miss Maailma -kilpailuun, jossa sijoittui kuudenneksi.
Boris Gorbatov

Boris Leontjevitš Gorbatov (ven. Бори́с Лео́нтьевич Горба́тов; 15. heinäkuuta (J: 2. heinäkuuta) 1908 Petromarjevskin kaivos, nykyinen Luganskin alueen Pervomaisk – 20. tammikuuta 1954 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Boris Gorbatov syntyi virkailijaperheeseen. Hän työskenteli lehtimiehenä ja tuli tunnetuksi komsomolnuorisosta kertovalla pienoisromaanillaan Jatšeika (”Solu”, 1928). Vuonna 1930 hän liittyi NKP(b):n jäseneksi. Ensimmäisen viisivuotissuunnitelman toteuttamista kuvaa romaani Mojo pokolenije (”Sukupolveni”, 1933). Gorbatovin pääteos on pienoisromaani ”Lannistumattomat” (Nepokorjonnyje, 1943), jonka aiheena on Donetsin laakion työläisten kamppailu saksalaismiehittäjiä vastaan. Teos sai Stalin-palkinnon vuonna 1946. V.M. Aleksejevin kanssa käsikirjoitettu elokuva Donetskije šahtjory (”Donetsin kaivosmiehet”, 1950) sai Stalin-palkinnon vuonna 1952.
Australiansuomutavi

Ulkonäkö

Australiansuomutavi on pienehkö hoikka sorsalintu. Sen kaikissa höyhenissä on valkoinen reunus, mikä luo linnun höyhenpeitteeseen erityisen kuvion. Aikuinen lintu on 37-47 cm pitkä ja painaa 350-670 grammaa, koiraat ovat suurempia kuin naaraat.

Levinneisyys

Australiansuomutavia tavataan Australian lisäksi Indonesiassa Uusi-Kaledoniassa, Uudessa Seelannissa,   Papua Uusi Guineassa ja Vanuatulla.
Río de Oro

Río de Oro (espanjaa, tarkoittaa Kultajoki, arabiaksi wādī-ð-ðahab, Oued Edhahab) oli Espanjalle kuuluva alue joka on vuodesta 1969 kuulunut Espanjan Saharaan.
Nykyään Rio de Oroa jakaa 2 720 km pitkä muuri, Marokon muuri, joka jakaa nykyisen Länsi-Saharan kahtia. Muurin toinen puoli on Polisario-liikkeen hallussa.
Jalmari Holopainen

Hjalmar ”Jalmari” Holopainen (29. kesäkuuta 1892 Helsinki – 3. huhtikuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija, joka pelasi Suomen jalkapallomaajoukkueessa vuoden 1912 kesäolympialaisissa. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja.
Holopainen pelasi Tukholman olympialaisissa Suomen jokaisessa neljässä ottelussa, myös 9–0-tappioon päättyneessä pronssiottelussa Alankomaita vastaan. Urallaan hän pelasi kuusi maaottelua, jotka olivat samalla Suomen kuusi ensimmäistä maaottelua.
Kotimaassaan ”Musta-Jali” Holopainen edusti Helsingin Jalkapalloklubia, jonka riveissä hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1911, 1912, 1917 ja 1918.
Timo Kiiskinen (lauluntekijä)

Biografia

Kiiskinen syntyi Etelä-Savossa sijainneessa Haukivuoren kunnassa Kantalan kylässä, jossa asui ensimmäisen elivuotensa. Vuoden ikäisenä Kiiskinen muutti Heinolaan, jossa kävi koulunsa ja asui aina 18-vuotiaaksi asti. Innostus musiikkiin alkoi Kiiskisen veljen ostettua kitaran.
Ranville

Ranville on kunta Calvadosin departementissa Basse-Normandien hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 1 896 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Ranvillen pinta-ala on kahdeksan neliökilometriä.
Emil Saarinen

August Emil Saarinen (aiemmin Mickelson, Salminen) (16. lokakuuta 1879 Korpilahti – 19. marraskuuta 1956 Parkano) oli Tampereen punaisten vankilan johtaja sisällissodan aikana 1918. Saarinen toimi Suomen sosialidemokraattisen puolueen kansanedustajana 1910- ja 1920-luvuilla. 
Saarisen vanhemmat olivat työmies Herman Mickelson ja Eva Stina Lyhtman. Hän kävi alkeiskoulua ja työskenteli sitten suutarina sekä Suomessa että ulkomailla. Saarinen oli Hämeen läänin pohjoisen vaalipiirin sos.dem. puhujana, piirisihteerinä ja toimitsijana. Hän oli myös sanomalehdentoimittajana. Saarinen oli poliittisista syistä vangittuna Suomen sisällissodan jälkeen 1918–1919.
Saarinen oli SDP:n kansanedustajana 1910–1918 ja 1922–1929 edustaen Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1925 presidentinvaaleissa ja kuului Pienviljelijäin liiton hallitukseen.
Emil Saarinen kirjoitti teoksen "Suomen punakaarti" salanimellä Arvid Luhtakanta. Hän kirjoitti myös salanimillä Amalia Lehtonen ja Eemil Muuritsalo.
Kirsti Heporauta

Heidi Kirsti Kyllikki Funk-Heporauta (s. 6. helmikuuta 1921 Helsinki) on suomalainen nuortenkirjailija.
Inferno 28

Purjehdusominaisuudet

Vene on purjehdusominaisuuksiltaan nopea ja eloisa. Veneessä on suhteellisen korkea masto, noin 14 metriä veden pinnasta, mutta kuitenkin matala köli, jonka syväys on vain 1,5 metriä. Vene pyrkii nousemaan tuuleen varsinkin kun käytetään etupurjeena suurikokoista genuaa (28,8 m²). Veneessä on suhteellisen matala reivikynnys noin 6 m/s, eikä venettä kannatakaan ajaa liian suurilla purjeilla. Veneen kallistaessa yli 30 astetta, joutuu pinnalla kampeamaan aika paljon vastaan, jolloin veneen vauhti hidastuu. Yli 30 asteen kallistuman jälkeen vene mielellään kääntyy tuuleen, kun peräsin ei enää pidä (broach). Veneen vauhti ei reivatessa laske vaan kovalla tuulella reivattu vene etenee nopeammin kuin reivaamaton. Infernot ovat nopeiden purjeveneiden maineessa, mutta 28 on enemmän retkivene eikä niin nopea kuin sen sisarukset 26 29 31 ja 33.

Rakenne

Veneen runko on laminoitu lasikuidusta. Kyljissä on täyteaineena balsa, joka ylettyy hieman hieman vesirajan alapuolelle. Veneen pohja on umpilaminaattia ja pohjan palkisto on laminoitu kiinni runkoon. Pilssikaivoa veneessä ei ole, mutta lattian alla on tilaa ja kölin kohdalla on pieni syvennös. köli on kiinnitetty pultein suurin aluslevyin, joista osa on vierekkäin. Veneessä on kaksi vanerista laipiota, jotka on laminoitu runkoon kiinni. Kannessa on väliaineena divinylicell solumuovi ja kansi on kiinnitetty massalla ja pulteilla pohjaan yhdessä alumiinisten parraslistoin. Runko on laadukkaasti tehty, tukeva eikä nitise kovassakaan kelissä. Sisustuksessa on käytetty runsaasti tiikkiä ja tiikkivaneria. Köli on valettu raudasta ja peräsin on ns. lapiotyyppinen kääntösäteeltään täydet 180 astetta.

Takila ja purjeet

Veneessä on tyypillinen kannella seisova 7/8 osa-takila. Mastossa on yhdet taaksepäin kallistetut saalingit, joten veneessä ei tarvitse käyttää barduunoita(ajovantteja), mutta niitäkin on asennettu parantamaan etupurjeen muotoa. Veneessä väitetään olevan notkea masto, mutta se on kuitenkin edeltäjäänsä (29) huomattavasti jämäkämpi. Veneitä on toimitettu itsejalustavalla fokalla(pieni keulapurje), mutta vantit kiinnittyvät veneen kannelle eivätkä kylkiin, jolloin veneessä voidaan käyttää täysikokoista genuaa.

Moottori

Veneen yleisin ensiasennusmoottori on Volvo Penta 2001. Moottori on yksisylinterinen dieselmoottori ja siinä on 9 hevosvoimaa. Moottori on hieman tehoton nykysuositusten mukaan veneen koko huomioidein. Moottoreissa on käytetty Volvon 120 S-vetolaitetta, mutta myös akselivetoisia on tehty. Joissain veneissä on hieman tehokkaampi moottori, 12,5 hevosvoimainen Mitshubishi Ekström.
Ken Kelly

Ken W. Kelly (s. 1946) on yhdysvaltalainen taiteilija. Kelly on tehnyt töitä niin sarjakuva, kuin musiikkialalla. Taiteilija Frank Frazetta oli hänen opettajansa Kellyn uran alkuvaiheilla. Hän on piirtänyt sarjakuvista esimerkiksi Conan barbaaria. Kansikuvitusta hän on tehnyt esimerkiksi Coheed and Cambrialle, Rainbowille, Kissille, Manowarille ja Alabama Thunderpussylle. Hän tekee myös maalauksia elokuvista, piirrosarjoista ja kirjoista. Kelly on myös maalannut norjalaisen Kiss-faniklubin, Kiss Army Norwayn tunnusmerkin.
Oranssiotsaorneero

Levinneisyys

Oranssiotsaorneeroa tavataan Boliviassa, Brasiliassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa ja Perussa. Lajia on kuvattu harvinaiseksi, mutta sen levinneisyysalue on hyvin laaja, eikä sen uskota olevan vaarassa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Jussi-palkinnot 2012

Jussi-gaala 2012 järjestettiin 29. tammikuuta 2012 Helsingin Kaapelitehtaalla. Tilaisuudessa jaettiin Jussi-palkinnot vuoden 2011 parhaille elokuville. Eniten palkintoja keräsi Aki Kaurismäen elokuva Le Havre kuudessa eri sarjassa. Tilaisuuden juonsi Lorenz Backman. Parhaan ohjaajan palkinnon jakoi Jussi Vatanen ja parhaan elokuvan Nicke Lignell. Tilaisuus televisioitiin suorana Nelosella ja se keräsi 452 000 katsojaa.

Yleisö-Jussi

Yleisö-Jussin voitti Varasto.

Betoni-Jussi

Betoni-Jussin sai Elina Salo.
Eurovision laulukilpailu 1963

Suomen edustaja

Suomen kolmas euroviisuedustus toi maalle sen ensimmäisen jumbosijan. Laila Halmeen esittämä ja Börje Sundgrenin säveltämä Muistojeni laulu jäi pisteittä yhdessä Ruotsin, Norjan ja Alankomaiden esitysten kanssa. Viimeinen sija ei kuitenkaan hätkähdyttänyt kotimaassa, sillä monet eivät uskoneet laulun menestykseen muutenkaan. Keväällä Suomen euro­viisu­karsinnassa kansan keskuudessa ylivoimaiseksi suosiksi nousi Tamara Lundin esitys Olen mikä olen, mutta valinnan tehnyt tuomaristo ei kehdannut sijoittaa laulua kolmatta sijaa korkeammalle laulun eroottisen sanoituksen takia. Lisää hämmennystä herätti artistipolitiikka, sillä voittosävellyksen olivat Suomen karsinnassa esittäneet pienemmän bändin kanssa Marjatta Leppänen ja ison orkesterin kanssa Irmeli Mäkelä, mutta kansainvälinen edustustehtävä annettiin Laila Halmeelle.
Hylkiänjärvi

Historiaa

Vielä 1920-luvulla Hylkiänjärvi oli pieni järvi, jossa oli kalaa ja paljon sorsia. Järven laskuoja oli nimeltään Hylkiänoja . Vuoden 1954 peruskartassa järven nimi kirjoitettiin ”Hylkiöjärvi”.
Plevna (tehdasrakennus)

Plevna on Finlaysonin tehdasalueella Tampereen keskustassa sijaitseva entinen teollisuusrakennus, jonka tiloissa toimii nykyään panimoravintola Plevna ja Finnkino-ketjun elokuvateatteri.
Valmistuessaan vuonna 1877 rakennus oli Pohjoismaiden suurin kutomosali, jonne mahtui 1 200 kutomakonetta.
Plevna oli ensimmäinen Thomas Edisonin hehkulampuilla valaistu rakennus Pohjoismaissa ja silloisessa Venäjän keisarikunnassa, jonka osa Suomikin oli. Sähkövalo syttyi rakennuksessa ensikertaa 15. maaliskuuta 1882.
Rakennus on nimetty bulgarialaisen Plevenin kaupungin ja sen "vapauttamiseksi" Turkin sodassa vuonna 1877 käydyn Plevnan taistelun mukaan.

Ravintola

Rakennuksessa toimii myös Panimoravintola Plevna.