google/wiki40b huggingface dataset:
B.o.B

Debyyttialbumi

B.o.B:n debyyttialbumi B.o.B Presents: The Adventures of Bobby Ray julkaistiin 27. huhtikuuta 2010. Albumi julkaistiin T.I.:n levy-yhtiö Grand Hustle Recordsin alaisuudessa ja albumilla vierailevat Lupe Fiasco, T.I., Playboy Tre, Hayley Williams (Paramoresta), Rivers Cuomo (Weezeristä), Rico Barrino, Janelle Monáe, Bruno Mars ja Eminem. Albumin ensimmäisenä singlenä julkaistiin "Nothin' on You" -kappale 2. helmikuuta 2010 Yhdysvalloissa. Kappaleella vierailee Bruno Mars. Single sijoittui Billboard Hot 100 -listan ykköseksi. Toisena singlenä julkaistiin "Airplanes" 13. huhtikuuta 2010. Yhdysvalloissa se sijoittui singlelistan kakkoseksi ja Suomessa parhaimmillaan seitsemänneksi. Kolmas single "Magic" julkaistiin 6. heinäkuuta 2010 ja neljäs single "Don't Let Me Fall" 30. marraskuuta 2010. "Airplanes" -kappaleella laulaa myös Paramore-yhtyeen Hayley Williams ja "Airplanes Part II" -kappaleella Williams sekä Eminem.

Suosio

Albumi julkaistiin 27. huhtikuuta 2010 ja se on kerännyt yleisesti positiivisia arvosteluja. Yhdysvalloissa albumi myi viikossa 84 000 kopiota ja debytoi ykkössijalla Billboard 200 -listalla. Se teki B.o.B:sta ensimmäisen miessooloartistin sitten vuoden 2006 Rick Rossin, jonka debyyttialbumi menee ensimmäisellä julkaisuviikolla listan ykkössijalle. Heinäkuussa B.o.B ilmoitti aloittavansa elokuussa kiertueen nimeltä The SHOOTiN for Stars Tour.

Näkemyksiä

Simmons on suorapuheinen salaliittoteoreetikko ja hän on tuonut julki vallitsevan yleisen mielipiteen vastaisia kantojaan haastatteluissa, sosiaalisessa mediassa ja musiikissaan. Simmons on laulanut useista yhteiskunnallisista ja poliittisista kysymyksistä, kuten taistelussa afroamerikkalaisten alistuneesta tilanteesta, poliisin väkivallasta ja amerikkalaisen yhteiskunnan poikkeuksellisuudesta. Simmons uskoo, että maapallo on litteä, Apollo 13 kuuhun laskeutuminen oli lavastettua, syyskuun 11. päivän iskut 2001 olivat sisäpiirin tekemiä, Illuminaatit johtaa uutta maailmanjärjestystä ja Yhdysvaltain hallitus harjoittaa ihmisten kloonausta. Simmonsin kommentit salaliittoteoriasta, joka väittää juutalaiset valvovat Yhdysvaltain hallitusta sai Anti-Defamation Leaguen kommentoimaan niitä antisemistisinä.
Vilhelm Buhl

Vilhelm Buhl (16. lokakuuta 1881 Fredericia – 18. joulukuuta 1954 Kööpenhamina) oli tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko, joka toimi Tanskan pääministerinä kahdesti, ensimmäisen kerran miehitysaikana vuonna 1942 ja uudelleen toisen maailmansodan päätyttyä vuonna 1945.
Buhl oli koulutukseltaan lakimies ja ennen poliittista uraansa hän toimi Kööpenhaminassa verovirkailijana, vuodesta 1924 kaupungin verojohtajana. Hän oli liittynyt jo opiskeluaikanaan Sosiaalidemokraattiseen puolueeseen. Buhl valittiin maapäiville ensi kerran vuonna 1932 ja hän oli edustajana kansankäräjillä vuosina 1939–1953. Vuonna 1937 Thorvald Stauning muodosti Tanskan ensimmäisen sosiaalidemokraattisen hallituksen, johon Buhl nimitettiin valtiovarainministeriksi. Stauningin hallitus jatkoi virassaan myös sen jälkeen, kun natsi-Saksa miehitti Tanskan toisessa maailmansodassa. Stauningin kuoltua toukokuussa 1942 Buhl tuli hänen tilalleen pääministeriksi. Hän oli kuitenkin haluton yhteistyöhön miehittäjän kanssa. Saksalaiset painostivat hänet eroamaan marraskuussa 1942 niin sanotun sähkekriisin seurauksena. Kun saksalaiset hajottivat myös seuraavan, Erik Scaveniuksen johtaman hallituksen elokuussa 1943, Tanskalle ei jäänyt virallisesti lainkaan omaa hallitusta. Tanskalaiset kuitenkin kohtelivat Buhlia epävirallisena hallituksen johtajana sodan loppuun asti. Hän teki myös yhteistyötä vastarintaliikkeen keskusorganisaationa toimineen Tanskan vapausneuvoston kanssa.
Buhl palasi pääministeriksi ensimmäiseen sodan jälkeen muodostettuun hallitukseen toukokuussa 1945. Hän jätti paikkansa vaalien jälkeen saman vuoden lokakuun lopussa. Vuosina 1947–1950 hän oli Hans Hedtoftin sosiaalidemokraattisessa vähemmistöhallituksessa talousasioista vastanneena salkuttomana ministerinä ja viimeisen puolen vuoden ajan oikeusministerinä.
J. G. von Schrowe

Johan Gerhard von Schrowe (3. tammikuuta 1864 Joutsa – 17. maaliskuuta 1925 Savonlinna) oli kunnanlääkäri sekä alue- ja piirilääkäri, joka toimi aatelissäädyn edustajana valtiopäivillä.
Von Schrowen vanhemmat olivat nimismies Johan Henrik von Schrowe ja Charlotta Sjöholm ja puoliso vuodesta 1895 Lydia Alina Lindberg. Runoilija Uno von Schrowe (1853–1886) oli hänen veljensä ja eversti Mauno von Schrowe (1896–1955) hänen toisen veljensä poika. Ylioppilaaksi von Schrowe tuli Jyväskylän lyseosta ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1893 ja lisensiaatiksi 1898. Von Schrowe toimi kunnanlääkärinä Parikkalassa 1892–1909 ja sitten alue- ja piirilääkärinä 1909–1925 Tampereella, Torniossa ja Savonlinnassa.
Von Schrowe edusti aatelissäätyä valtiopäivillä vuosina 1894, 1897, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Parikkalan aikana nuorsuomalainen von Schrowe osallistui myös kunnallispolitiikkaan, toimien muun muassa kuntakokouksen esimiehenä 1899–1903. Hän esitti ajatuksen parikkalalaisten omasta lehdestä, joka toteutui vuonna 1908, samoin kuin yhteiskoulusta, joka perustettiin 1907.
Sven Gabriel Elmgren

Sven Gabriel Elmgren (25. lokakuuta 1817 Parainen – 3. marraskuuta 1897 Helsinki) oli suomalainen filosofian tohtori ja Helsingin yliopiston kirjaston varakirjastonhoitaja. Hänellä oli lukuisia luottamustoimia suomalaisissa tieteellisissä seuroissa.
Elmgrenin vanhemmat olivat Paraisten kappalainen Gabriel Elmgren ja Johanna Kristina Talleqvist. Hän kävi Turun lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1836. Elmgren valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1840, teologian kandidaatiksi 1844 ja filosofian kunniatohtoriksi 1860.
Elmgren toimi Helsingin yliopiston kirjaston amanuenssina 1848–1862 ja varakirjastonhoitajana 1862–1891. Hän oli Turkulaisen osakunnan kuraattori 1844–1846 ja Länsisuomalaisen osakunnan kuraattori 1846–1852. Hän sai ylimääräisen professorin arvon 1873.
Elmgren oli Societas pro Fauna et Flora Fennican rahastonhoitaja 1871–1887, Suomalaisen kirjallisuuden seuran sihteeri 1846–1861 ja varapuheenjohtaja 1874–1881. Suomen Tiedeseuran puheenjohtaja 1882–1883, Suomen historiallisen seuran sihteeri 1875–1876, puheenjohtaja 1876–1877 ja rahastonhoitaja 1877–1887 sekä Muinaistieteellisen toimikunnan puheenjohtaja 1887–1890. 
Elmgren toimitti yhdessä Fredrik Berndtsonin kanssa Helsingfors Morgonblad -lehteä 1845–1847. Hän oli myös Litteraturblad för allmän medborgerlig bildning -lehden toimittajana 1850–1854. Elmgren oli toimittamassa Henrik Gabriel Porthanin koottuja teoksia julkaistavaksi, ja hän toimitti painoon myös Georg August Wallinin matkapäiväkirjat ja muistiinpanot.
Elmgren oli naimisissa vuodesta 1862 Hilda Karolina Heickellin kanssa. Heillä oli neljä lasta, joista poika Robert Elmgren oli Halilan tuberkuloosiparantolan ylilääkäri.
Ruy Ramos

Jalkapallomaajoukkue

Hän edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1990–1995.
Brandon Davidson

Pelaajaura

Davidson nimettiin Regina Patsin vuoden tulokkaaksi kaudella 2009-2010. Ensimmäisellä kokonaisella ammattilaiskaudella Davidsonilla diagnosoitiin kivessyöpä. Hän kävi leikkauksessa ja kemoterapiassa ennen paluutaan ECHL-joukkue Stockton Thunderissa. Hänet valittiin Fred T. Hunt Memorial Trophyn voittajaksi
Aasiankultakutoja

Levinneisyys

Aasiankultakutojaa tavataan Kaakkois-Aasian pohjoisosissa. Lajin kannaksi arvioidaan 15 000–30 000 yksilöä. Se on vähenemässä melko nopeasti ja on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Sebastian Faulks

Sebastian Faulks (s. 20. huhtikuuta 1953) on brittiläinen toimittaja ja kirjailija. Faulks ryhtyi päätoimiseksi kirjailijaksi 1991 ja on sen jälkeen kirjoittanut kymmenkunta kirjaa. Hänet valittiin vuoden 1993 brittiläiseksi kirjailijaksi teoksesta Mustarastas laulaa (1993).
Faulks on kirjoittanut jatkoa Ian Flemingin luomalle kirjalliselle James Bond -hahmolle. James Bondin syntymän satavuotisjuhlanvuoden kunniaksi Flemingin suku pyysi Faulksia kirjoittamaan uuden Bondin. Teoksen nimi on Piru perii omansa (2008).
Hoshin-suunnitelma

Hoshin-suunnitelma on PDCA-sykliin perustuva suunnittelu- ja laadunparannusprosessi, laatujohtamisen ja prosessinkehittämisen menetelmä. Monet japanilaiset yritykset ovat käyttäneet Hoshinia menestyksekkäästi, länsimaissa prosessin käyttö on ollut vähäistä.

Vaiheet

Yrityksen johto arvioi yrityksen mission ja vision ja pitkän tähtäimen suunnitelmat. Suunnitelmaan otetaan mukaan asiakaspalaute, talous- ja kilpailutilanne, edellisen vuoden suunnitelmat ja menestys. Uusi suunnitelma levitetään kaikille organisaatiotasoille. Levitys on tapahtuu vuorovaikutteisesti eri tasojen esimiesten välillä. Levityksen jälkeen jokaisella tasolla on yhtenäinen vuosisuunnitelma, joka sisältää yhtenäiset tavoitteet ja mittarit
Päivittäiseen käytännön toimintaan kaikille yksiköille tehdään toteutussuunnitelmat, joilla pyritään pitkän tähtäimen suunnitelmien toteutumiseen. Yksiköt laativat päivittäiset toteutussuunnitelmat itsenäisesti. Tehdyt suunnitelmat levitetään koko organisaatiolle.
Suunnitelmien toteutumista tarkistetaan säännöllisin väliajoin. Jos kaikki sujuu suunnitelmien mukaan, jatketaan suunnitelman toteuttamista. jos poikkeavuuksia havaitaan, muutetaan suunnitelmaa tai resursseja.
Vuoden lopussa on vuositarkastus, jossa arvioidaan koko vuoden pitkän tähtäimen suunnitelmien toteutuminen. Samalla käydään läpi epäonnistumiset, onnistumiset ja muut kokemukset. Säännöllisillä tarkistuksilla pyritään pitämään toiminta ja suunnitelmat yhdessä.
Petter Johan von Zweigberg

Petter Johan von Zweigberg (myös muodossa von Zweygbergk, † 1750) oli suomalainen rusthollari, upseeri ja talonpoikaissäädyn edustaja Ruotsin vuoden 1731 valtiopäivillä. Hän omisti vuodesta 1724 alkaen Runsas-nimisen ratsutilan Ylöjärvellä.
Petter Johanilla oli ainakin kaksi lasta vaimonsa Ingeborg Widbohmin († 1769) kanssa. Poika Gustaf Ernst von Zweigberg (1726 - 1767) hallitsi isän tilasta lohkottua Runsaan Ylisen ratsutila. Poika Fredrik Johan Zweygberg (1722 - 1775) opiskeli Turun akatemiassa ja toimi Hausjärven kappalaisena, mutta erotettiin virastaan vuonna 1769.
Petter Johan kuului alkuaan böömiläiseen von Zweigbergk-aatelissukuun. Isä Anton Georg von Zweygberg omisti Volkovon lahjoitusmaan nykyisellä Pietarin esikaupunkialueella ja joka kaatui taistelussa Venäjää vastaan. Antonin leski Margaretha, o.s. Fechtenberg joutui lapsineen vankeuteen Venäjälle Pietari Suuren vallattua suvun maat.
CNCD

CNCD on löyhästi organisoitu taiteilijakollektiivi, joka aloitti 90-luvulla demoryhmänä kahden suomalaisryhmän (Carillion ja Cyberiad) yhdistyessä. Sittemmin kajaanilaislähtöiseen ryhmään kuuluneet henkilöt ovat tehneet CNCD nimikkeen alla myös muita projekteja. Toiminta on keskittynyt erityisesti elektroniseen musiikkiin ja sähköiseen mediaan.

Jäsenet

CNCD:n jäseniä ovat Aleksi Eeben, Ville Hyvönen, Sami Järvinen, J. Kujanpää ja Mikko Lipiäinen.
Vuosaaren vesitorni

Historia

Vuosaaren vesitorni rakennettiin vuosina 1962–1964 Keski-Vuosaaren korkeimmalle kalliolle. Tornin korkeus oli 34 metriä ja tilavuus 1 500 kuutiometriä. Vesitorni poistui alkuperäisestä käytöstä vuonna 1985, jolloin Vuosaaren vesijohtoverkosto kytkettiin Myllypuron painepiiriin.
Tornin vesisäilö on ollut jo tyhjä vuodesta 1985 ja virallisesti se poistettiin käytöstä 1990-luvun alussa. Vesitornia on esitetty muutettavaksi kiipeilykeskukseksi ja erilaisiksi asuinrakennuksiksi. Vuonna 2002 kuitenkin esitettiin vesitornin purkamista tai muuttamista asuinkäyttöön. Lopulta paikalle päätettiin rakentaa kaksi viisikerroksista taloa. 
Vesitornin purkutyö alkoi syyskuun lopulla 2005, ja työ kesti lokakuun 2005 loppuun. Kerrostalojen rakentaminen alkoi kesällä 2006.
Mika Vakkuri

Mika Juhani Vakkuri (s. 19. maaliskuuta 1963 Turku) on suomalainen valmentaja, joka tunnetaan erityisesti yleisurheilun parista. Hänet valittiin Suomen Olympiakomitean huippu-urheiluyksikön lajiryhmävastaavaksi 2018.
Ennen valmentamista hän oli IT-alan yrittäjä vuoteen 2000 saakka. Sen jälkeen hän on toiminut  Suomen Urheiluliiton palveluksessa moniotteluiden lajipäällikkönä vuosina 2010–2016. Hän on toiminut myös parayleisurheilun päävalmentajana vuosina 2015–2016. Vakkurin henkilökohtaisina valmennettaviaan ovat olleet muun muassa Miia SIllman, Elmo Savola, Tarmo Savola, Amanda Liljendahl, Valtteri Kalliokulju ja Ida Otstavel.
Markku Klami

Markku Klami (s. 21. helmikuuta 1979 Turku) on suomalainen säveltäjä. 
Klami aloitti sävellysopintonsa vuonna 2003 Turun ammattikorkeakoulun Musiikkiakatemiassa, josta valmistui musiikkipedagogiksi. Hän jatkoi opintojaan Sibelius-Akatemiassa Tapio Tuomelan johdolla ja valmistui musiikin maisteriksi 2010.
Klamin teoksia on esitetty lukuisilla festivaaleilla ja konserteissa Suomessa ja ulkomailla, muun muassa Argentiinassa, Brasiliassa, Islannissa, Itävallassa, Italiassa, Kiinassa (Hongkong ja Taipei, Taiwan), Pohjoismaissa, Saksassa, Slovakiassa, Venäjällä ja Yhdysvalloissa. Hänen tuotantoonsa kuuluu orkesteriteoksia, teoksia solisteille ja orkesterille, kaksi oopperaa, soolosoitin- ja kamarimusiikkiteoksia, kuoroteoksia, elektroakustisia teoksia, multimediateoksia sekä elektronista musiikkia lyhytelokuviin. Monet muusikot, yhtyeet ja festivaalit, muun muassa kitaristit Timo Korhonen ja Patrik Kleemola, klarinetisti Lauri Sallinen, Uusinta Ensemble ja Turku 2011 -kulttuuripääkaupunkihanke, ovat tilanneet häneltä teoksia.
Klami opettaa musiikkia pääkaupunkiseudun musiikkiopistoissa ja toimii monissa musiikkialan luottamustehtävissä, muun muassa Suomen Säveltäjät ry:n hallituksessa ja Suomen musiikkineuvoston hallituksessa. Hänen sävellystyötään ovat tukeneet muun muassa Suomen Kulttuurirahasto, Valtion säveltaidetoimikunta ja Sibelius-rahasto. Klami toimi vuosina 2008–2011 nuorten säveltäjien Korvat auki -yhdistyksen puheenjohtajana ja järjesti Brinkhallin Kesäkonsertit -tapahtumaa Turussa yhdessä kitarataiteilija Patrik Kleemolan kanssa.
Salomėja Zaksaitė

Salomėja Zaksaitė (s. 1985 Kaunas) on liettualaissyntyinen shakinpelaaja, shakin kansainvälinen mestari (WIM).
Zaksaitė oikeustieteen maisteri (LLM) Vilnan yliopisto, PhD-tutkinnon (kriminologia, rikosoikeus).
Can Atilla

Can Atilla (s. 26. helmikuuta 1969 Ankara) on turkkilainen säveltäjä. 
Atillan isä oli diplomaatti, joten Atilla sai osan musiikkikasvatuksestaan Moskovassa. Hän erikoistui pianon- ja viulunsoittoon. Hänet hyväksyttiin vuonna 1980 Ankaran valtionkonservatorioon, ja hän alkoi säveltää ammattimaisesti suorittaessaan koulutustaan viulistina. Sittemmin Atilla on säveltänyt lukuisia teoksia konserttia, elokuvaa, teatteria ja balettia varten. Vuosina 1988–1990 hän oli Turkin presidentillisen sinfoniaorkesterin jäsenenä.
Presidentillinen sinfoniaorkesteri kantaesitti Atillan teoksen St. Florian -sinfonia vuonna 2002. Naxos-levy-yhtiö on levyttänyt hänen toisen sinfoniansa (Gallipoli – The 57th Regiment). Levytyksellä Bilkentin sinfoniaorkesteria johtaa Burak Tüzün. Muihin säveltäjän teoksiin lukeutuvat Mevlana-oratorio sekä baletit Kerbela ja Piri Reis. Hän on myös tuottelias elektronisen musiikin säveltäjä. Hän on voittanut monia taiteellisia palkintoja kotimaassaan.
Merwan I

Merwan I oli umaijadien dynastian Damaskoksen kalifaatin kalifi 682–685 serkkunsa Muawia II:n jälkeen. Hän joutui kuitenkin heti taistelemaan kapinallista Abdallah ibn az-Zubairia vastaan, ja vasta 683 hän onnistui valtaamaan Egyptin kapinallisilta.
Merwan oli ottanut vaimokseen Jazid I:n lesken Fasitan, joka tukahdutti nukkuvan kalifin kuoliaaksi pieluksella vuonna 685, ja hallitsijaksi nousi kalifin poika Abd al-Malik ibn Marwan (685–705).
Kulta-aika

Kulta-aika on useiden eri kulttuurien mytologiassa esiintyvä käsite, jolla viitataan menneeseen ja tarunhohtoiseen suuruuden aikaan, jolloin elämä oli ylevämpää.
Käsite on peräisin antiikin ajoilta, ja se esiintyy muun muassa kreikkalaisen Hesiodoksen ja roomalaisen Ovidiuksen kirjoituksissa. Antiikin aikana vallinneen käsityksen mukaan kulta-aika oli ihmiskunnan ensimmäinen kausi, jolloin ihmiset elivät onnellisina ja vailla huolia. Työtä ei tarvinnut tehdä, eikä sairauksia, vanhenemista ja kuolemaa ollut. Kaikkialla vallitsi oikeus ja järjestys, eikä sotia käyty. Kulta-aikaa seurasivat hopea-, vaski- ja rauta-aika, joiden kuluessa sairaudet, työ ja jumalattomat tavat lisääntyivät. Samantapaisia näkemyksiä esiintyy myös Intian ja Lähi-idän kulttuurien mytologioissa. Hesiodoksen aikajaotteluun kuului myös sankariaika, joka kulta-aja tavoin on muodostunut yleiskäsitteeksi.
Jan Paulsen

Jan Paulsen (s. 5. tammikuuta 1935 Narvik, Norja) on adventistinen teologi, joka toimi kirkkonsa pääkonferenssin puheenjohtajana. Hänet valittiin tehtävään 1. maaliskuuta 1999, ja kesäkuussa 2010 hänen seuraajakseen valittiin Ted N. C. Wilson. Ennen nimitystään Paulsen oli toiminut pääkonferenssin varapuheenjohtajana vuodesta 1995, ja tätä aiemmin hän oli toiminut sen transeurooppalaisen jaoksen johdossa vuodesta 1983.
Paulsen syntyi adventistivanhemmille ja sai kasteen 14-vuotiaana. Hän meni vuonna 1955 naimisiin Kari Trykkerudin kanssa. Parille syntyivät lapset Laila (1961), Jan-Rune (1963) ja Rein Andre (1970).
Paulsen opiskeli Andrewsin yliopistossa, Potomacin yliopistossa ja Tübingenin yliopistossa. Hän sai viimeksi mainitusta tohtorin arvon. Helmikuussa 2012 hänen uutisoitiin tulleen nimitetyksi Kuninkaallisen norjalaisen ansioritarikunnan komentajaksi.
KRISS Vector

KRISS Vector on yhdysvaltalaisen Transformational Defense Industries -yhtiön kehittämä ja valmistama .45 ACP -kaliperinen massasulkuinen konepistooli, jonka Kriss Super V -toimintamekanismi on suunniteltu pienentämään ampujan tuntemaa rekyyliä.
Chris Kelly

Ura

Kelly syntyi Torontossa, mutta kasvoi Bowmanvillessä. Hän aloitti jääkiekon Clarington Recreational Hockey Leaguessa. Virallisella junioritasolla Kelly pelasi ensimmäisen kerran London Knightsissa OHL-sarjassa. Kaudella 1998–1998 Kelly teki 36 maalia ja NHL-seura Ottawa Senators varasi hänet kolmannella kierroksella kesällä 1999. Kelly teki hyviä tehoja OHL:ssä toisena seuranaan Sudbury Wolves. Kaudella 2001–2002 hän pelasi myös AHL:ssä Grand Rapids Griffinsissä. Kelly siirtyi Ottawan organisaatioon kaudeksi 2002–2003, mutta pelasi koko kauden AHL:ssä Binghamton Senatorsissa.
Myös kausi 2003–2004 sujui lähes kokonaan AHL:n puolella lukuun ottamatta neljää NHL-ottelua Ottawan paidassa. NHL-debyytti tuli helmikuussa 2004 ottelussa Toronto Maple Leafsia vastaan. NHL:n työsulkukauden 2004–2005 Kelly pelasi AHL:ssä toimien joukkueen kapteenina ja teki 77 ottelussa 60 tehopistettä. Hänellä oli kauden viidenneksi paras plus-miinus-lukema tuloksella +30.
Kausi 2005–2006 oli Kellyn ensimmäinen täysi kausi NHL:ssä, ja hän teki 72 ottelussa puolustavassa roolissa 25 tehopistettä. Kellyn pääsääntöinen rooli Senatorsissa oli tappaa alivoimaa ja puolustaa hyvin. Kaudella 2006–2007 Kelly teki NHL-uransa ennätystehot, 82 ottelussa syntyneet 38 pistettä, ja jatkoi hyvää tahtiaan myös pudotuspeleissä, joissa Senators eteni finaaleihin, jotka se kuitenkin hävisi Anaheim Ducksille. Heinäkuussa 2007 Kelly teki seuran kanssa yksivuotisen jatkosopimuksen. Hänestä tuli kauden jälkeen vapaa pelaaja, mutta Kelly teki seuran kanssa nelivuotisen jatkosopimuksen kesäkuussa 2008.
Kelly aloitti kauden 2010–2011 Senatorsissa, mutta hänet kaupattiin helmikuussa 2011 Boston Bruinsiin vaihdossa toisen kierroksen varausvuoroon. Hän voitti Bruinsissa tuona kautena Stanley Cupin. Hän teki pudotuspeleissä 2011 13 tehopistettä, viisi maalia ja kahdeksan syöttöpistettä.
Uno Boström

Uno Boström (4. kesäkuuta 1894 Kruunupyy – 2. huhtikuuta 1959) oli suomalainen jääkärieverstiluutnantti. Hänen vanhempansa olivat nahkuri Simon Boström ja Amanda Wilhelmina Sandkulla. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1922 Saga Maria Tennanderin kanssa. Ennen Saksaan jääkärioppiin hakeutumistaan hän toimi konttoristina.

Opinnot

Hän kävi kansa- ja kauppakoulun sekä yksityisesti viidennen luokan Kokkolan ruotsalaisessa yhteiskoulussa vuonna 1922. Komppanianpäällikkökurssin Suojeluskuntain päällystökoulussa hän suoritti vuonna 1926, Sotilashallinnollisten kurssien ensimmäisen jakson hän suoritti vuonna 1929 ja toisen jakson vuosina 1930–1931.

Jääkärikausi

Hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 15. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.

Sisällissodan jälkeinen aika

Sisällissodan jälkeen hänen palvelunsa jatkui samassa joukko-osastossa, kunnes hänet siirrettiin 4. syyskuuta 1918 Itämeren jalkaväkirykmentti n:o 1:een, jonka nimi myöhemmin muutettiin Porin rykmentiksi. Hänet sijoitettiin joukkueenjohtajaksi rykmentin 4. komppaniaan, myöhemmissä vaiheissa hän toimi useita kertoja aliupseerikoulun johtajana. Kaartin jääkäripataljoonan aliupseerikoulun johtajaksi hänet siirrettiin 13. huhtikuuta 1921, josta tehtävästä hänet siirrettiin 16. helmikuuta 1922 pataljoonan talouspäälliköksi ja edelleen 27. lokakuuta 1926 2. komppanian päälliköksi. päällikkönä. Pataljoonan talouspäällikön tehtävät hän otti uudelleen vastaan 1. maaliskuuta 1929. Vaasan sotilaspiirin yleisesikuntaupseeriksi ja apulaispäälliköksi hänet komennettiin 15. helmikuuta 1932, josta hänet siirrettiin 1. tammikuuta 1934 Kenttätykistörykmentti 4:n talouspäälliköksi, mutta oli 28. tammikuuta – 1. toukokuuta 1934 hänet oli komennettuna Kaartin jääkäripataljoonan talouspäälliköksi.

Talvi- ja Jatkosota

Talvisotaan hän osallistui aluksi 3. Täydennysdivisioonan intendenttinä ja myöhemmin Ryhmä Suden huoltopäällikkönä, jonka mukana osallistui Kuusamossa. Välirauhan aikana hän toimi ensin 15. Divisioonan intendenttinä ja myöhemmin huoltopäällikkönä sekä 11. prikaatissa, että 13. prikaatissa. Jatkosotaan hän osallistui 17. D:n huoltopäällikkönä, osallistuen sen mukana taisteluihin Hangon lohkolla, Aunuksessa, ja Karjalankannaksella.

Sotien jälkeinen aika

Sotien jälkeen hän toimi huoltopäällikkönä Lapissa, Ryhmä Puromassa vuoteen 1945 asti ja siirrettiin huoltopäälliköksi Kenttätykistörykmentti 1:een, missä oli vuodet 1945–1946. Jalkaväkirykmentti 4:n huoltopäälliköksi hän siirtyi vuonna 1946 ja toimi tehtävässä vuoteen 1948 asti. Vuodet 1948–1949 hän toimi Vaasan sotilaspiirin komentajana. Sotilaspiirin komentajan tehtävistä hän otti eron vakinaisesta palveluksesta vuonna 1949, siirtyen Vaasan kaupunginsairaalan talouspäällikön tehtäviin, joissa hän toimi aina vuoteen 1957 asti.
Pohjois-Ossetia-Alanian vaakuna

Pohjois-Ossetia-Alanian vaakuna on yksi Pohjois-Ossetia-Alanian tasavallan virallisista tunnuksista. Se otettiin käyttöön 24. marraskuuta 1994.
Vaakunakilpi on muodoltaan pyöreä ja sen keskellä keltaisella maankamaralla seisoo keltainen lumileopardi, jossa on mustia täpliä. Taustalla on seitsemän valkoisen vuoren ryhmä. Vaakunassa esiintyvät samat värit kuin Pohjois-Ossetia-Alanian lipussa. Vuoret kuvaavat Pohjois-Ossetian maisemia ja lumileopardi puolestaan on Kaukasusvuorten laji, jolla on symboliarvoa. Se on nykyisin tosin hyvin harvinainen.
Pohjois-Ossetia-Alanian eteläinen naapuri Etelä-Ossetia otti käyttöönsä hyvin samanlaisen vaakunan toukokuussa 1998. Etelä-Ossetian vaakunan reunat ovat koristeellisemmat kuin pohjoisen naapurinsa.
Rosabeth Moss Kanter

Koulutus

Kanter valmistui kandidaatiksi (psykologia ja sosiologia) Bryn Mawr Collegesta vuonna 1964.
Sieltä hän siirtyi Michiganin yliopistoon, missä hän opiskeli ensin maisteriksi (1965), ja valmistui tohtoriksi (sosiologia) vuonna 1967.

Akateeminen ura

Kanter oli vasta toinen nainen, joka valittiin pysyvään virkaan Harvard Business Schoolissa (HBS).
Ennen siirtymistään HBS:ään vuonna 1986, Kanter toimi vierailevana professorina MIT:n Sloan School of Managementissa (1979–1986).
MIT:a ennen Kanter hoiti organisaation johtamisen ja sosiologian professuureja Yalessa (1977–1986), ja oli sosiologian apulaisprofessori Brandeisin yliopistossa (1966–1977). 1975–1976 hän oli Post-doc -tutkijana Harvard Law Schoolissa ja 1973–1974 organisaatiokäyttäytymisen tutkimusohjelmassa Harvardissa.

Tunnustukset

Kanter on saanut urallaan lukuisia tunnustuksia, muun muassa 22 kunniatohtorin arvoa.