google/wiki40b huggingface dataset:
Finnish Snooker Challenge

Finnish Snooker Challenge on Suomessa järjestetty snookerin ProAm-turnaus (osallistujina niin ammattilaispelaajia kuin amatöörejäkin). Tapahtuma järjestettiin ensimmäisen kerran helmikuussa 2010 Suomen Turussa. Pelipaikkana toimi Sports Club Turku.

Finnish Snooker Challenge 2010

Turnaus järjestettiin 12.-14.2.2010 ja tähän otti osaa yhteensä 32 pelaajaa, jotka pelasivat ensin kahdeksassa neljän pelaajan alkulohkossa (A-H), joista 16. parhaan joukkoon pääsivät kunkin lohkon kaksi parasta pelaajaa.

Kovatasoisia ammattilaispelaajia

Tapahtumaan osallistuivat ammattilaistason huippupelaajista kolminkertainen ranking-turnauksen finalisti Ryan Day (Wales, #6), vuoden 1997 maailmanmestari Ken Doherty (Irlanti, #44), Masters- ja UK Championship-voittaja Matthew Stevens (Wales, #26), maailmanmestaruusturnauksen semifinalisti Joe Perry (Englanti, #12) sekä turnauksen voittanut kaksinkertainen maailmanmestari (2000 ja 2003) Mark Williams (Wales, #15) 
. Suluissa olevat luvut ovat kauden 2009/2010 ranking-sijoitukset . Näiden lisäksi ammattilaispelaajista Turkuun saapuivat tuore Euroopan mestari David Hogan (Irlanti)  ja paluun ammattilaisen Main Tourille ansainnut Bjorn Haneveer (Belgia) . Brittein saarilta maineikkaimpien pelaajien mukana tulivat myös aikaisemmin Main Tourillakin esiintyneet Alfie Burden (Englanti) ja eläkkeelle jäänyt Darren Morgan (Wales) sekä muutamaan otteeseen lähellä pääkiertuepaikkaa ollut Craig Steadman (Englanti) . PIOS-kiertueelta (haastajakiertue) olivat myös mukana Hans Blanckaert (Belgia) ja Brendan O'Donoghue (Irlanti).

Pohjoismaisia haastajia

Suomen nimekkäin osallistuja oli ainut pääkiertueella esiintynyt suomalainen Robin Hull, joka eteni finaaliin voittaen neljännesfinaalissa Dohertyn 5-3 ja semifinaalissa Stevensin 5-4. Roopen lisäksi suomalaisia pelaajia oli turnauksessa useita. Näistä menestyneimmät ovat Kauppisen lisäksi Eurosportilla snookerlähetyksiä selostanut Ville Pasanen sekä turnauksen järjestäjä Jyri Virtanen, jotka ovat voittaneet useita Suomen mestaruuksia. Muita suomalaispelaajia olivat Juha Erkinmikko, Markku Hämäläinen, Mika Karhu, Johannes Kauhanen, Pessi Lyyra, Kimmo Lång, Antti Mannila, Timo Salovaara, Antti Tolvanen, Olli-Pekka Virho, Valtteri Virtanen, Aleksi Vuori sekä Magnus Glader.
Suomalaisten haastajien ohella turnaukseen otti osaa ruotsalaispelaajia, jotka valittiin Ruotsissa järjestetyistä satelliittiturnauksista. Ruotsalaisia haastajia olivat Mats Eriksson, Andreas Svedstedt ja Henrik Svedstedt .

Viihdettä ja tasaisia pelejä

Perjantain alkulohkopeleissä huippuammattilaiset näyttivät heti ensimmäisissä peleissä sadan pisteen ylittäviä lyöntisarjoja. 
Turnauksen edetessä nähtiin paljon tasaisia pelejä ja viimeisiä ratkaisevia eriä. Robin Hull pelasi kahdessa ottelussaan kaikki erät: 16. parhaan joukossa Darren Morgania vastaan hän voitti 4-3 ja semifinaalissa hän nousi 1-3 -tappioasemasta 5-4 voittoon Matthew Stevensiä vastaan. Amatööripelaajien kovasta taistelusta huolimatta 16. parhaan joukosta ylöspäin eteni näistä vain Hull.
Raisionlahti

Raisionlahti on Varsinais-Suomessa sijaitseva matala ja liejupohjainen, voimakkaasti ihmistoiminnan seurauksena rehevöitynyt merenlahti, joka on valtakunnallisesti arvokkas lintuvesi ja kuuluu valtakunnalliseen lintuvesien suojeluohjelmaan. Raisionlahden pohjukka ja Raision eli Hahdenniemen venesatama, sekä uloimmasta osasta läntinen puoli kuuluvat Raisiolle, kun loput uloimmasta osasta Turulle, mukaan lukien Pernon telakka. Raisionlahdesta on rauhoitettu 28 hehtaarin kokoinen alue luonnonsuojelulain perusteella ja 74 hehtaarin alue lintuvesien suojeluohjelmaan.
Raisionlahden perukassa jonne Piuhanjoki laskee, vedenvaihto on rajoittunutta. Lahteen laskee myös pienempi Järvenoja.

Vedenlaatu ja pohja

Raisionlahden ylittävä kantatie 40 ja seututie 185 penkereineen vähentävät merkittävästi veden virtausta lahden pohjukkaan. Alueella toimivan Meyer Turku Oy:n telakan (Pernon telakka) ja suuren pienvenesataman takia alueella tehdään toistuvia ruoppauksia.
2000-luvulla veden hygieenin tila on vaihdellut välttävästä tyydyttävään. Vielä 2000-vuosikymmenen puolessa välissä lahden suulle johdettiin Raision kaupungin keskuspuhdistamon käsitellyt jätevedet. Lahden veden laatua on seurattu velvoitetarkkailututkimuksin 1970-luvulta lähtien. Raision jätevedenpuhdistamon sulkemisen jälkeen lahden hygieeninen tila on parantunut nopeasti. Talvella 2009/2010 tehdyissä mittauksissa lahden hygieenisen tilan todettiin parantuneen: indikaattoribakteerien määrä desilitrassa Raisionlahden vettä oli laskenut aiemmasta tuhannesta kymmeneen.
Lahden pohjasedimenttien haitta-ainepitoisuudet ovat erittäin suuria. Vuosien 2000–2006 tammi-helmikuussa otetuissa näytteissä selviää a-klorofylli pitoisuuden olleen 43 μg/l, kokonaisfosforin 72,5 μg/l, kokonaistypen 1 895 μg/l ja näkösyvyyden 0,4 metriä.

Linnusto

Raisionlahti kuuluu Varsinais-Suomen merkittävimpiin muuttolintujen levähdys- ja ruokailupaikkoihin ja se on kävijämäärältään Raision suosituin luontokohde. Lahden nykyinen lintutorni on tarkoitus purkaa ja tehdä sen tilalle samaan paikkaan isompi kustannusarvioltaan 30 000–40 000 euron lintutorni kevääksi 2018. Lahden linnusto on runsas ja monipuolinen. Se on muuttavien vesilintujen ja kahlaajien suosima.
Kuulammi

Maantiede

Järven pinta-ala on 8,5 hehtaaria ja sen pituus on 800 metriä ja leveys 150 metriä. Järven luusua sijaitsee järven luoteisrannalla, josta saa alkuunsa 2,8 kilometriä pitkä Kuulamminoja, joka yhtyy Punkalaitumenjokeen laskevaan Rekiojaan.
Järven rantaviiva on 1,9 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Järven itä- ja koillisosassa on suorantoja. Järven länsirannalla on runsaasti loma-asuntoja, joihin johtaa teitä Urajalasta.
The Concretes

Historia

The Concretesin perustivat Victoria Bergsman, Maria Eriksson ja Lisa Milberg vuonna 1995. He hankkivat yhtyeeseen vähitellen lisää jäseniä kasvaen lopulta kahdeksanjäseniseksi. Heidän lisäkseen albumeilla soittaa vierailevia muusikkoja, joita kutsutaan nimellä ”Honorary Concretes”.
Kotimaassaan yhtye julkaisee albuminsa oman levy-yhtiönsä Licking Fingersin kautta. Debyyttialbumin tuotti ruotsalainen Jari Haapalainen, seuraavan yhdysvaltalainen Mike Mogis ja kolmannen taas Haapalainen.
The Concretes on kiertänyt Yhdysvaltoja yhdessä The Thrillsin kanssa vuonna 2004 ja Isoa-Britanniaa yhdessä The Magic Numbersin kanssa 2006. Yhdysvalloissa yhtyeen albumit julkaisee Astralwerks ja muualla maailmassa EMI.
Päävokalisti ja säveltämiseenkin osallistunut Victoria Bergsman jätti yhtyeen heinäkuussa 2006, ja alkoi työstää sooloprojektiaan Taken by Trees. Lisa Milberg siirtyi päävokalistin tehtävään keikoilla ja myös yhtyeen kolmannella albumilla Hey Trouble.
HMS Spearhead

Palvelus

Alus myytiin marraskuussa 1948 Portugalille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä NRP Neptuno. Alus myytiin romutettavaksi 1967.
Ruokatieto

Ruokatieto Yhdistys ry edistää suomalaista ruokakulttuuria viestimällä ruuasta ja ruokaketjusta sekä tekemällä tunnetuksi Hyvää Suomesta -merkkiä suomalaisen elintarvikkeen tunnuksena.
Yhdistyksellä on noin 300 jäsentä vuonna 2019, joihin kuuluvat kaikki Hyvää Suomesta -merkkiä käyttävät yritykset sekä muita suomalaista ruokaketjua edustavia yhteisöjä. 
Vuonna 1958 perustettu yhdistys toimii Helsingin Tukkutorilla. Yhdistyksen aiempina niminä ovat olleet Maatalousalan tiedotuskeskus MAT ry ja Finfood – Suomen Ruokatieto ry. Finfood - Suomen Ruokatieto ry vaihtoi nimensä Ruokatieto Yhdistys ry:ksi joulukuussa 2009.
Yhdistyksen jäseneksi voivat hakea organisaatiot, jotka ovat kiinnostuneita käyttämään Hyvää Suomesta -merkkiä tai muutoin edistämään suomalaista ruokakulttuuria.
Sarveiskalvo

Sarveiskalvo (lat. cornea) on silmämunan värikalvon päällä oleva uloin, muodoltaan kaareva kudos, joka on  läpinäkyvä ja verisuoneton. Lisäksi sarveiskalvo on silmän voimakkaimmin valoa taittava osa. Sarveiskalvon päätehtävänä on läpäistä ja taittaa valoa sekä toimia silmän mekaanisena suojana. Silmän pintaa peittää kelmumainen sidekalvo. Sarveiskalvo on 0,5 millimetrin paksuinen ja (aikuisella) vaakatasossa halkaisijaltaan 12 milliä ja pystytasossa 11 milliä. Sarveiskalvoon vaikuttaa voimakas UVB-säteily. 
Sarveiskalvo muodostuu viidestä eri kerroksesta. Sarveiskalvon pinnallisin kerros on uusiutuva epiteelikerros, jonka alla sijaitsee uusiutumaton Bowmanin kerros. Bowmanin kerroksen jälkeen on strooma eli tukikerros, joka muodostaa valtaosan sarveiskalvon paksuudesta. Strooman jälkeen on Descemetin kalvo ja alimmaisena on uusiutumaton endoteelisolukerros.
Sarveiskalvonsiirron avulla voidaan palauttaa näkö, jos sarveiskalvo on vaurioitunut sairauden tai vamman takia.
Sarveiskalvon tulehdusta kutsutaan keratiitiksi. Sen oireisiin kuuluvat voimakas punoitus, valonarkuus ja silmäkipu.
Andrew Young (maastohiihtäjä)

Andrew Young (s. 21. helmikuuta 1992) on brittiläinen maastohiihtäjä, joka edustaa Huntly Nordic Ski Club -seuraa. 
Maastohiihdon maailmancupissa Young kilpaili ensimmäisen kerran Davosin 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa joulukuussa 2008 sijoittuen 77:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2013 oltuaan 29:s. Ennen sitä hän oli parhaimmillaan sijoittunut maailmancupissa 60:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2015. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kuusi päivää myöhemmin kolmas Toblachin vapaan hiihtotavan sprintissä 
Liberecin MM-kilpailuissa 2009 Young sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 98:nneksi ja Britannian viestijoukkueen mukana 14:nneksi. Vancouverin olympialaisissa 2010 Young sijoittui perinteisen hiihtotavan sprintissä 60:nneksi ja 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 74:nneksi. Oslon MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 61:nneksi ja Britannian viestijoukkueen mukana 15:nneksi. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän oli perinteisen hiihtotavan sprintissä 45:s, 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 53:s, 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 54:s ja yhdistelmäkilpailussa 55:s. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 37:nneksi ja vapaan hiihtotavan sprintissä 42:nneksi. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän oli perinteisen hiihtotavan sprintissä 40:s. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 22:nneksi ja 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 46:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli perinteisen hiihtotavan sprintissä 45:s ja vapaan hiihtotavan sprintissä 57:s. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 22:nneksi, 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 36:nneksi ja 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 38:nneksi.
Outolintu-sarja: Uskollinen

Tuotanto

Kuvaukset alkoivat 18. toukokuuta 2015 Atlantassa.

Vastaanotto

Elokuvan menestyi heikosti sekä lippuluukulla että arvosteluissa. Kriitikoiden mielestä elokuvayhtiön ratkaisu jakaa tarina kahteen elokuvaan heikensi laatua, mikä johti sen heikkoon menestykseen. 
Episodin Ida Suomalainen antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä ja kehui pääosan esittäjää Shailene Woodleytä, mutta kuvaili elokuvaa ennalta arvattavaksi. Saman arvosanan antoi Iltalehden Juuso Määttänen, joka kuvaili elokuvaa kömpelöksi ja turhauttavaksi, mutta asetti kuitenkin odotuksia seuraavalle osalle. Heikoimman mahdollisen arvosanan antanut Rolling Stone -toimittaja Peters Travers kuvaili elokuvan nähtyään oloaan vihastuneeksi ja kutsui viimeisen Outolintu-kirjan jakamista kahdeksi elokuvaksi rahanahneudeksi. Hän sanoi, että romaanissa on hädin tuskin materiaalia edes yhdelle elokuvalle ja näin ollen käsikirjoittajat ”ovat keksineet paljon omaa”. Episodista ja Iltalehdestä poiketen Travers ei asettautunut toiveikkaaksi jatko-osaa kohtaan vaan totesi, että ”ohjaaja Robert Schwentke ja hänen käsikirjoittajakolmikkonsa eivät ole antaneet meille yhtäkään syytä odottaa elokuvasarjan viimeistä osaa”.
Joanna Johnson

Ura

Johnson on valmistunut Etelä-Kalifornian yliopistosta vuonna 1983 pääaineenaan englanninkielinen kirjallisuus.
Näyttelijänä Johnson tunnetaan etenkin saippuasarjasta Kauniit ja rohkeat, jossa hän on esittänyt Caroline Spencer Forresteria (1987–1990, 2001) ja tämän kaksoissisarta Karen Spenceriä (1991–1994, 2009, 2011–2014). Kauniiden ja rohkeiden lisäksi Johnson on näytellyt kauhuelokuvassa Killer Party (1986). Hän on myös vieraillut useissa televisiosarjoissa.
Johnson jätti Kauniit ja rohkeat 1990-luvulla, koska halusi keskittyä käsikirjoittamiseen. Hän on käsikirjoittanut esimerkiksi elokuvan Lemmenlääkäri (The Shrink Is In, 2000), jossa pääosia esittävät Courteney Cox ja David Arquette.
Sittemmin Johnson on työskennellyt televisiosarjojen parissa. Hän on muun muassa käsikirjoittanut ja tuottanut tilannekomedian Hope & Faith, joka kertoo saippuaoopperanäyttelijä Faithista (Kelly Ripa) ja hänen sisarestaan Hopesta (Faith Ford). Sarjaa tehtiin kolme tuotantokautta vuosina 2003–2006.
Johnson ei ole luopunut kokonaan näyttelemisestäkään, sillä hänet on nähty silloin tällöin vierailijana Kauniissa ja rohkeissa.

Suomen-vierailu

Johnson kävi Suomessa vuonna 1993, jolloin Kauniit ja rohkeat -huuma oli kuumimmillaan. Kun näyttelijä saapui helsinkiläiseen tavarataloon tervehtimään ihailijoitaan, häntä oli vastassa satoja ihmisiä. ”Caroline” aiheutti väentungoksen myös vieraillessaan Joulupukin pajassa napapiirillä. Johnsonia lennätettiin ympäri maata, ja hän pääsi jopa levyttämään oman popalbumin Standing In My Rain. Se ylsi Suomen albumilistalla sijalle 30. Levyn tuottajana toimi Cris Owen.

Yksityiselämä

Toukokuussa 2012 Johnson kertoi TV Guide -lehden haastattelussa olevansa lesbo. Samalla hän paljasti, että on ollut neljä vuotta naimisissa Michelle Agnew -nimisen naisen kanssa. Parilla on kaksi adoptiolasta. Johnson tajusi homoseksuaalisuutensa parikymmenvuotiaana, mutta piti asian poissa julkisuudesta, koska pelkäsi kaapistatulon vaikeuttavan työllistymistään. Vuonna 2012, ollessaan 50-vuotias, hän rohkeni puhua seksuaalisesta suuntautumisestaan, sillä ajat olivat hänen mukaansa muuttuneet: samana vuonna kävi ilmi, että myös Johnsonin roolihahmo Karen oli avioitunut salaa naisen kanssa.
Denys Boiko

Seurajoukkueura

Boiko on Kiovan Dynamon kasvatti. Hän pelasi seuran edustusjoukkueen paidassa Ukrainan valioliigassa vuosina 2005–2014 11 ottelua. Boiko pelasi myös seuran kakkos- ja kolmosjoukkueessa. Hän kävi myös lainalla TsSKA Kiovassa, Obolon Kiovassa ja FK Kryvbas Kryvyi Rihissä. Kauden 2013–2014 Boiko pelasi lainalla Ukrainan valioliigan Dnipro Dnipropetrovskissa, jossa hän pelasi 28 ottelua.
Heinäkuussa 2014 Boiko siirtyi pysyvällä sopimuksella Dnipro Dnipropetrovskin riveihin. Kaudella 2014–2015 hän selviytyi seuran kanssa Eurooppa-liigan finaaliin, jossa Sevilla oli kuitenkin vahvempi. Boiko valittiin kuitenkin Eurooppa-liigan tähdistöön. Hän pelasi täydet minuutit Eurooppa-liigan jokaisessa ottelussa. Vuoden päätteeksi Boiko oli myös ehdolla UEFA:n vuoden joukkueeseen. Joukkueeseen pääsi kuitenkin Manuel Neuer.
Tammikuussa 2016 Boiko siirtyi Turkin Superliigan Beşiktaşin riveihin.

Maajoukkueura

Boiko on pelannut useissa Ukrainan nuorisomaajoukkueissa. Ukrainan jalkapallomaajoukkueessa hän teki debyyttinsä marraskuussa 2014 ystävyysottelussa Liettuaa vastaan.
Mustameri

Maantiede

Mustanmeren pinta-ala on 422 000 km² ja leveimmillään se on 1 175 kilometriä. Syvin kohta on 2 210 metrin syvyydessä. Mustastamerestä virtaa Välimereen vuodessa Bosporinsalmen kautta 200 km³ vettä ja siihen virtaa sen valuma-alueilta 320 km³ vettä vuodessa. Mustanmeren valuma-alue käsittää lähes kolmanneksen Euroopasta.
Mustassameressä on vain muutama pieni saari, joista suurimmat ovat Käärmesaari ja Berezan.

Meritiede ja ekologia

Mustanmeren vesi on voimakkaasti kerrostunutta: pintavesi on suhteellisen vähäsuolaista mereen laskevien jokien ansiosta, 17–21 ‰, keskimäärin 18,3 ‰, mikä on runsaat puolet valtameren suolapitoisuudesta. Pintavesi lämpenee kesällä ja jäähtyy talvella. Harppauskerroksesta (50–150 m) meren pohjaan ulottuu alusveden alue, jossa on raskaampaa ja suolaisempaa Välimerestä peräisin olevaa vettä, jonka lämpötila on ympäri vuoden noin 9 celsiusastetta. Alusvesi ei juuri sekoitu pintaveden kanssa, ja sen happitilanne on huono. Suurin osa yli 200 metrin syvyydessä olevasta vedestä on lähes täysin hapetonta.
Mustanmeren eliöstö muuttuu nopeasti. Viime vuosina monet alkuperäiset nilviäiset ovat joutuneet väistymään Tyyneltämereltä kotoisin olevan, voimakkaasti leviävän Rapana venosa -petokotilon tieltä. Se lienee päässyt Mustallemerelle painolastitankeissa. Bulgarialaiset keräävät tätä jopa puoli kiloa painavaa kotiloa Mustastamerestä, pakastavat ja myyvät Japaniin.

Historia

Mustameri oli viimeisen jääkauden jälkeen makeavetinen järvi. Nykyinen yhteys suolaiseen Välimereen syntyi arvioiden mukaan 6 500–7 000 vuotta sitten.

Huomattavat kaupungit

Romania: Constanța (Mustanmeren suurin satama, väkiluku 306 000), Mangalia (41 153) 
Bulgaria: Burgas (229 250), Varna (357 752)
Ukraina: Odessa (1 001 000), H’erson (358 000); Sevastopol (379 200), Jalta (80 552), Kertš (158 165)
Venäjä: Novorossijsk (281 400), Sotši (328 809),
Georgia: Suhumi (62 914), Poti (47 700), Batumi (161 200)
Turkki:  Istanbul (14 025 646) Trabzon (240 333), Samsun (541 330), Ordu (154 895), Zonguldak (108 213)
Vera Jocić

Vera Jocić ,makedoniaksi Вера Јоциќ, serbiaksi Вера Јоцић, (21. elokuuta 1923 Sindjelić – 22. toukokuuta 1944 Sasa) oli jugoslavialainen partisaani ja hänet nimitettiin postuumisti Jugoslavian kansan sankariksi. Hän on insproinut makedonialaista runoilijaa Aco Šopovia, joka teki Jocićista kertovan laulun "Silmät" 
Jocićin vanhemmat olivat muuttaneet Makedoniaan Serbiasta. Toisen maailmansodan aikana Bulgaria miehitti Makedonian. Jocic liittyi tämän jälkeen Makedonian partisaaneihin. Sasan kylässä käydyssä kahakassa hän haavoittui ja kuoli vammoihinsa.
Camille Rast

Camille Rast (s. 9. heinäkuuta 1999 Vétroz, Valais, Sveitsi) on sveitsiläinen alppihiihtäjä, joka edustaa Ski Club Vétrozia.
Rast sijoittui Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 suurpujottelussa 28:nneksi. Alppihiihdon maailmancupissa Rast kilpaili ensimmäisen kerran Söldenin suurpujottelussa lokakuussa 2016. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Kronplatzin suurpujottelussa tammikuussa 2017 oltuaan yhdeksäs.
Iosif Sîrbu

Iosif Sîrbu (21. syyskuuta 1925 Şibot - 6. syyskuuta 1964) oli romanialainen ampuja ja olympiavoittaja. Hän oli ensimmäinen Romaniaa edustanut olympiavoittaja kaikki lajit huomioiden.
Iosif Sîrbu syntyi Şibotissa, mutta hänen perheensä muutti Romanian pääkaupunkiin Bukarestiin kun Iosif oli 7-vuotias. Hänen isänsä sai työpaikan Tunari Sports Ampumaradalta, jonka johtaja hänestä tuli heti toisen maailmansodan jälkeen. Tämä tarjosi nuorelle Iosifille mahdollisuuden aloittaa ampumisen vuonna 1937. Hän voitti ensimmäisen kansallisen tason kilpailunsa (Bukarest Cup) vuonna 1939.
Ensimmäisissä kansallisissa mestaruuskisoissa sodan jälkeen (1946) hänestä tuli Romanian mestari vapaakiväärin pystyammunnassa pistein 358. Hänen ensimmäinen kansainvälinen voittonsa tuli Balkanin mestaruuskilpailuissa Belgradissa (1948), jossa hän voitti vapaakiväärin makuuasentokilpailun.
Vuoden 1952 kesäolympialaisissa Helsingissä, Sîrbu voitti 50 metrin pienoiskiväärin makuuasentokilpailun maksimipistein 400. Saman tuloksen saavutti myös Neuvostoliiton Boris Andrejev. Voimassa olleiden sääntöjen mukaan Sîrbu voitti kultamitalin koska hänellä oli enemmän napakymppejä, 33 Andrejevin 28 vastaan. Sîrbusta tuli näin Romanian ensimmäinen olympiavoittaja kautta historian.
Heikkenevästä näkökyvystään huolimatta Sîrbu osallistu myös kaksiin seuraaviin olympialaisiin ollen Melbounessa viides ja Roomassa kymmenes. Makuukilpailun ohessa Sîrbu osallistui myös täysotteluihin, joissa hänen sijoituksensa olivat Helsingissä 6:s, Melbournessa 7:s ja Roomassa 12:sta.
Iosif Sîrbu löydettiin kuolleena kotoaan Bukarestista 6. syyskuuta 1964. Kuolinsyytä ei ole koskaan virallisesti vahvistettu, mutta yleisesti uskotaan, että hän teki itsemurhan, koska lääkäri kielsi häneltä osallistumisen 1964 olympialaisiin Tokiossa ja, totesi lisäksi, ettei tämä enää koskaan voisi kilpailla silmäsairautensa takia.
Chemnitzin mellakat

Chemnitzin mellakat alkoivat elokuussa 2018 Chemnitzin kaupungissa Saksan itäosassa sen jälkeen kun kirvesmies Daniel Hillig oli 27. elokuuta 2018 puukotettu riidan päätteeksi kuoliaaksi.
Taustaltaan kuubalais-saksalaiseen Hilligiin oli aiemmin kohdistunut paikallisten skinheadien uhkauksia, ja häntä oli pahoinpidelty hänen tummemman ulkonäkönsä vuoksi. Surmasta pidätettiin kaksi turvapaikanhakijaa. Tieto levisi sosiaalisessa mediassa, ja sitä hyödynsi oikeistopopulistinen AfD-puolue, joka kutsui kannattajiaan maahanmuuttoa vastustavaan mielenosoitukseen. Jalkapallohuligaanien ryhmä Khaotic Chemnitz järjesti samana päivänä toisen mielenosoituksen, ja seuraavana päivänä oli vuorossa äärioikeistolaisen Pro Chemnitz -liikkeen järjestämä mielenosoitus, johon kokoontui tuhansia. Samaan aikaan järjestettiin lähistöllä vasemmistolaisen Die Linke -puolueen vastamielenosoitus. Poliisi oli varustautunut tilanteisiin heikosti, ja se ei pystynyt rajoittamaan puhjenneita yhteenottoja. Illalla uusnatsit hyökkäsivät juutalaiseen Shalom-ravintolaan. Sosiaalisessa mediassa levitetyissä videoissa ja kuvissa näkyy, kuinka äärioikeistolaiset ajavat takaa ulkomaalaisilta vaikuttavia ihmisiä ja tekevät Hitler-tervehdyksiä.
Mielenosoitukset jatkuivat ja levisivät naapuriosavaltion Kötheniin, jossa afganistanilaiset turvapaikanhakijat pahoipitelivät saksalaismiehen, joka kuoli sydänpysähdykseen. Tapahtuman jälkeiseen marssiin soluttautui äärioikeistolaisia kiihottamaan ihmisiä mellakoihin. Tapahtuman aikana piti äärioikeistolaisen Thügida-liikkeen johtaja David Köckert kiihotuspuheen, josta käynnistettiin poliisitutkinta. Samoin Chemnitzin tapahtumista on aloitettu rikostutkintoja.
Tapahtumat ovat herättäneet Saksassa runsaasti keskustelua maan nykymenosta ja kärjistäneet Saksan poliittista ilmapiiriä. Tapahtumien sivujuonteena siirrettiin toisiin tehtäviin Saksan kotimaantiedustelupalvelun BfV:n johtaja Hans-Georg Maaßen, joka oli lehtihaastattelussa epäillyt Chemnitzin mielenosoituksista levinneen videon aitoutta.
Tilanteen kärjistymisen taustalla pohjimmaisena syynä on professori Rebecca Patesin mukaan laajemmat tapahtumat ja äärioikeistolaisten järjestöjen ja ryhmien verkostoituminen, jonka avulla ne saavat nopeasti kokoon väkeä entistä laajemmalta alueelta. Toisaalta vaikuttavana tekijänä on yhteiskunnan eriarvoistuminen, sillä Saksan itäosissa talouskasvu ei näy, vaan siellä on työttömyyttä enemmän kuin lännessä ja palkat pienemmät.
Koivutyttöperhonen

Koko ja ulkonäkö

Etusiivet ovat pohjaväriltään tummanruskeat ja niiden etureunassa on kaksi selvästi erottuvaa vaaleaa laikkua. Takasiivet ovat pohjaväriltään kirkkaan oranssit ja niissä on ruskeaa kuviointia. Takasiiven keskitäplä on laaja ja reunoiltaan epäselvä. Siipiväli 32–34 mm.
Lennossa perhonen näytää oranssinruskealta ja täysin erilaisesta ulkonäöstään huolimatta lentävä yksilö muistuttaa erehdyttävästi nokkosperhosta.
Toukka on vihreä, siinä on useita vaaleita pitkittäisraitoja, selkäpuolella kulkee tummempi raita ja sivuilla on rivi tummia hengitysaukkoja.

Levinneisyys ja lentoaika

Koivutyttöperhosta tavataan Keski- ja Pohjois-Euroopassa. Idässä levinneisyys ulottuu Japaniin asti. Suomessa koivutyttöperhosta tavataan yleisesti koko maassa pohjoisinta Lappia myöten. Lentoaika on maaliskuun lopulta toukokuulle.

Elinympäristö ja elintavat

Koivutyttöperhosta voi tavata millä tahansa koivua kasvavilla paikoilla. Laji lentää aurinkoisina päivinä ja on aktiivisimmillaan aamupäivällä auringonpaisteessa, jolloin se vierailee mielellään pajujen kukilla. Nopea ja heittelehtivä lento tapahtuu usein korkealla maanpinnan yläpuolella tai puiden latvustoissa. Perhonen laskeutuu usein lepäämään maahan aurinkoiselle paikalle. Tyttöperhonen on lajina yleinen, muttei esiinny missään kovin runsaslukuisena. Perhonen talvehtii kotelona, jonka sisällä on kuoriutumisvalmis perhonen ja kuoriutuu aikaisemmin kuin mikään muu perhoslaji.

Ravintokasvi

Toukka käyttää ravinnokseen koivujen (Betula) lehtiä.