google/wiki40b huggingface dataset:
Markus Puolakka

Markus Puolakka (s. 6. toukokuuta 1985 Pieksämäki) on suomalainen pikaluistelija. Hän debytoi Erfurtin maailmancupissa helmikuussa 2005. Hän kilpailee pääasiassa lyhyillä, 100 ja 500 metrin matkoilla. Hän sijoittui kymmenen parhaan joukkoon (yhdeksänneksi) ensimmäistä kertaa 100 metrin matkalla Kiinan Harbinin maailmancupin osakilpailussa. Vancouverin talviolympialaisissa 2010 Puolakka sijoittui 500 metrin kilpailussa 30:nneksi.
Puolakkaa valmentaa hänen isänsä Esa Puolakka, joka on myös ollut pikaluistelija ja osallistunut olympialaisiin.
Benjamin Anneberg

Benjamin Anneberg (sukunimi aik. Onnela; 3. toukokuuta 1865 Sodankylä – 2. maaliskuuta 1925 Helsinki) oli suomalainen juristi, kansanedustaja ja senaattori.
Annebergin vanhemmat olivat talollinen, suntio, katekeetta Johan Abraham Onnela (ent. Mathlein) ja Brita Oinas. . Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun suomalaisesta yksityislyseosta 1884 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa. Anneberg valmistui filosofian kandidaatiksi 1887, auoritti yleisen oikeustutkinnon 1892 ja sai varatuomarin arvon 1894.
Anneberg toimi asianajajana ja kaupunginvaltuuston sihteerinä Oulussa 1894–1904, Oulun kaupunginvoutina 1897–1904 sekä Mäntyharjun tuomiokunnan tuomarina 1904–1910. Hän oli Suomen senaatin oikeusosaston jäsen 1910–1917, mutta joutui erotetuksi koska häntä pidettiin tsaarinvallan yhteistoimintamiehenä ("bobrikoffarina"). Viimeksi hän toimi Pellervo-Seuran lakiasiain neuvontatoimiston päällikkönä vuodesta 1918.
Anneberg oli Suomalaisen puolueen kansanedustajana 1909–1910 edustaen Mikkelin läänin vaalipiiriä. Hän sai vapautuksen edustajantoimesta senaatin jäsenyyden takia 23. syyskuuta 1910 ja hänen seurajakseen eduskuntaan tuli saman puolueen edustaja Aukusti Eronen. Anneberg toimi myös Suomen Lähetysseuran puheenjohtajana ja oli kirkolliskokouksen jäsenenä.
Benjamin Anneberg oli naimisissa vuodesta 1900 Onni Dagmar Vanhalan kanssa.
Isaac Peral (S81)

Palvelus

Alus on edelleen valmisteilla.
Anime-musiikkivideo

AMV-kilpailut

AMV:iden yleistyessä on alettu järjestää AMV-kilpailuja (engl. AMV contest). Jotkut kilpailut asettavat teeman (esimerkiksi toiminta, yaoi, jne.), toisissa ei ole rajoituksia. Useimmiten kilpailut järjestetään anime- ja mangafanien massatapahtumissa, coneissa, vaikkakin kilpailuihin on usein ennakkoilmoittautuminen ja -karsinta. Coneissa järjestettävissä AMV-kilpailussa karsinnan läpäisseet videot näytetään yleisölle, ja voittajan päättää usein raati. Palkintoja voidaan jakaa ”Best in show” -palkinnon lisäksi esimerkiksi parhaasta toiminta-AMV:stä tai erikoisefektien käytöstä, mutta vain mielikuvitus on rajana.
Köyhät ritarit

Köyhät ritarit (myös köyhä ritari tai leipävanukas, ruots. fattiga riddare, ransk. pain perdu) on jälkiruoka, joka valmistetaan paistamalla maidossa liotettuja vehnäleivän viipaleita. Vehnäleivän sijaan käytetään myös kuivahtanutta pullaa. Maidon joukkoon voidaan sekoittaa myös muna ja niin haluttaessa hiukan sokeria sekä vehnäjauhoja. Viipaleet kastetaan molemmin puolin maitoseokseen ennen uunissa tai pannulla rasvassa paistamista.
Tavallisesti köyhät ritarit syödään lämpiminä hillon ja kermavaahdon kera.
Joissakin lounasravintoloissa pullaviipaleista tehtyä jälkiruokaa kutsutaan nimellä rikkaat ritarit. Tällä halutaan tehdä ero ranskanleivästä tai muusta vaaleasta leivästä tehtyihin köyhiin ritareihin. Vanhan kansan mukaan rikkaat ritarit -nimitys on peräisin kermavaahtokruunusta. Köyhissä ritareissa ei puolestaan ole kermavaahtoa.

Historia

Jaakko Raholan mukaan Köyhät ritarit (The Poor Knights) oli Edvard III:n vuonna 1349 perustama veljeskunta, johon kuuluivat Windsorin linnan asunnoissa asuvat, eläkkeellä olevat sotilaat. Demokratian tulon myötä Euroopan aateliset menettivät valtansa ja rahansa. He halusivat silti säilyttää entisen elämäntapansa ja syödä jälkiruokaa, vaikka siihen ei olisi ollutkaan varaa. Edullinen jälkiruoka oli paistettu kuivahtanut leipä. Keski-aikaisessa ohjeessa mausteena on käytetty madeiraa tai sherryä, kanelia ja sitruunankuorta, jotka kaikki olivat tuolloin kalliita mausteita.
Matti Meikäläinen (1884)

Matti Meikäläinen oli vuosina 1884–1899 ilmestynyt suomalainen poliittinen pilalehti. Sitä on sanottu Suomen ensimmäiseksi yhteiskunnallisesti merkitykselliseksi pilalehdeksi. Lehden painos oli noin pari–kolme tuhatta, mutta sillä oli merkittävä ja monipuolinen lukijakunta.
Matti Meikäläisen perusti A. J. Mela serkkunsa A. H. Petanderin kanssa tammikuussa 1884 kirjapainoyhtiön konkurssin vuoksi lakanneen Pilkkakirves-lehden seuraajaksi. Mela toimi päätoimittajana 1885–1895 ja hänen kaudellaan lehdessä pilkattiin svekomaaneja, papistoa ja kirkkoa, raittius- ja naisasialiikettä sekä yleisesti ottaen kaikenlaista vanhoillisuutta ja kiihkomielisyyttä missä tahansa asiassa. Mela ei 1880-luvulla pitänyt kielikysymystä enää ensisijaisena, mutta piti lehden linjan kieliasioissa terävänä lukijakunnan miellyttämiseksi. Pakinoita kirjoitti A. B. Mäkelä. Myöhemmin Mela ja Mäkelä pyrkivät levittämään Matti Meikäläisen kautta leikkisästi luonnontieteellistä maailmankuvaa. Melalta ei lopulta enää riittänyt aikaa Matti Meikäläiselle, joten vuoden 1894 lopussa hän myi sen Suomalaisen klubin sihteerille Aapo Kohoselle. Lehti oli ollut Melan aikana lähellä nuorsuomalaisia, mutta siirtyi omistajanvaihdoksen jälkeen 1895 lähemmäs vanhasuomalaisia ja alkoi jälleen esiintyä jyrkemmin kieliasiassa. Kohosen tilalle päätoimittajaksi tuli 1896 Konstantin Kekoni ja 1897 Onni V. Tuisku, joka onnistui vakiinnuttamaan lehden taloudellisen pohjan.
Matti Meikäläisen kuvittajiin kuuluivat muun muassa Alex Federley, Uno Zeipel, Albert Gebhard, Antti Favén sekä Kaarlo Kari, joka kantoi päävastuun kuvituksesta vuodesta 1898 alkaen.
Venäläisiäkin pilkannut Matti Meikäläinen oli jatkuvasti sensuuriviranomaisten hampaissa. Vuonna 1890 eräs lehden numero määrättiin kokonaan takavarikoitavaksi Pietarin tiedeakatemian presidentin, suuriruhtinas Konstantin Konstantinovitšin huomautettua pilapiirroksesta, jossa Suomesta kirjoittanutta tutkijaa K. F. Ordinia syytettiin valehtelijaksi. Kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikovin määräyksestä Matti Meikäläinen lakkautettiin kokonaan lokakuussa 1899. Se oli ainoa suomalainen pilalehti, jonka venäläinen sensuuri lakkautti ainiaaksi. Lakkautuksen syynä oli lehdessä julkaistu Kaarlo Karin pilapiirros, jossa pilkattiin ortodoksista papistoa niin sanotun Kyyrölän kansakoulurettelön innoittamana. Lehden "hautajaisnumero" julkaistiin 13. lokakuuta 1899.
Pistehaarniskamonni

Koko ja ulkonäkö

Pistehaarniskamonnin pituus on noin 12-14 cm.

Alkuperä

Pistehaarniskamonni on kotoisin Brasiliasta.

Käyttäytyminen

Pistehaarniskamonni ei poikkea muista sukulaisistaan kovasti eli viihtyy pohjassa. Se on kuitenkin melko arka ja liikkuu muita aitopanssarimonneja vähemmän ylemmissä vesikerroksissa.

Vesiolot

Veden pH:n tulee olla 6-8, kovuuden dH 5-19 ja lämpötilan 18–28 °C.
Robin Frijns

Ura

Frijns on ollut aktiivinen karting-ajaja Belgiassa ja Ranskassa. Vuonna 2008 hän sijoittui kolmanneksi KF2 European Championship -sarjassa ja toiseksi Ranskan Championship-sarjassa samalla tasolla. Vuonna 2009 Frijns siirtyi isoimpiin luokkiin ajaen Formula BMW -sarjassa sijoittuen sarjan kolmanneksi keräten yhden voiton, yhden paalupaikan, 6 palkintosijaa ja 265 pistettä. Vuonna 2010 Frijns jatkoi sarjassa voittaen sarjan mestaruuden ottamalla kuusi voittoa, kolme paalupaikkaa, 13 palkintosijaa ja 383 pistettä. Hän kilpaili samana vuonna Formula Renault 2.0 NEC -sarjassa sijoittuen sarjan neljänneksi. Vuonna 2011 Frijns siirtyi Eurocup Formula Renault -sarjaan voittaen sarjan mestaruuden.
Vuonna 2012 Frijns ajoi World Series by Renault-sarjassa. Hän voitti heti tulokaskaudellaan sarjan mestaruuden saavuttaen kolme voittoa, neljä paalupaikkaa ja yhden kilpailun nopeimman kierroksen. Hän on ensimmäinen kuljettaja vuoden 2005 mestarin Robert Kubican jälkeen, joka voitti sarjan mestaruuden heti tulokaskaudellaan.
Vuonna 2013 Frijns ajoi GP2-sarjassa Bahrainin kilpailusta lähtien korvaten Hilmer Motorsport -tallissa Conor Dalyn. Hän ajoi voittoon Espanjan Barcelonan pitkässä kilpailussa. Sprinttikilpailussa Frijns oli maalissa toinen. Juuri ennen Unkarin viikonloppua Frijns menetti paikkansa tallissa budjettiongelmien takia ja hänet jouduttiin korvaamaan Adrian Quaife-Hobbsilla. Frijns kuitenkin sai rahoituksen jo seuraavaan viikonloppuun Belgian Spassa, jonka jälkeen hän joutui jättämään tallin. Hän ehti saavuttaa 47 pistettä ja yhden voiton sijoittuen sarjan 15:ksi.
Vuonna 2015 Frijns kilpaili Blancpain Sprint Series -sarjassa Belgian Audi Club Team WRT -tallissa jossa hän voitti GT-luokan mestaruuden.

Formula 1 -ura

Frijns pääsi vuoden 2012 lopussa testaamaan Sauberin ja Red Bullin F1-autoja Abu Dhabin nuorten kuljettajien testeissä. Hän oli sitä ennen ehtinyt kesällä testata samana vuonna Red Bullin F1-autoa. Vuoden 2012 lopussa Frijns nimettiin Sauberin testi- ja varakuljettajaksi kaudelle 2013. Hän pääsi ajamaan tallin autoa Silverstonen nuorten kuljettajien testeissä. Myöhemmin tallin taloudellinen tilanne meni niin huonoksi, että Frijns joutui lähtemään tallista korvaten hänet enemmän rahaa tuovalla kuljettajalla.
Vuonna 2014 Frijns liittyi Caterhamin F1-tallin testikuljettajaksi. Hän pääsi ajamaan Bahrainissa ja Britanniassa tallin toista autoa perjantain ensimmäisissä vapaissa harjoituksissa.
Imatran Pallo-Salamat

Imatran Pallo-Salamat (lyh. PaSa) on imatralainen urheiluseura, joka perustettiin vuonna 1963 Imatran Pallon (ImPa) ja Ylä-Vuoksen Palloseuran (YVPS) yhdistyessä. Seuran alkuperäiset lajit olivat jalkapallo ja jääpallo. Jääpallossa seura on tunnettu vuodesta 1984 nimellä PaSa Bandy ja jalkapallossa vuodesta 1997 nimellä FC PaSa.
PaSan parhaat saavutukset jääpallossa ovat SM-sarjan kuudes sija, C- (1999, 2015), D- (2009, 2013) ja E- (2008) junioreiden Suomen-mestaruudet sekä D- (2011, 2012) ja C- (2013) junioreiden Suomen-mestaruus hopeat.  Pääsarjassa se on pelannut yhteensä kahdeksan kautta. Nykyisin seura keskittyy lajissa junioritoimintaan.
Jalkapallossa PaSa on pelannut toiseksi korkeimmalla sarjatasolla kaksi kautta (1967, 1972) ja kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla kolme kautta (1993–1994, 1998). Jalkapallossa seuran edustusjoukkue pelasi Kolmosessa ja reservijoukkue Kutosessa, kunnes vuonna 2012 seura lakkautettiin. 
Vuonna 1997 seura aloitti salibandytoiminnan nimellä SB PaSa ja 2000-luvulla seuraan on perustettu myös racketlonjaosto RC PaSa. PaSa oli yksi Suomen racketlonliiton perustajista vuonna 2005.
Oinoanda

Maantiede

Oinoanda sijaitsi Lyykiassa, vaikka joskus se on sijoitettu myös Pisidian länsiosaan. Jossakin vaiheessa historiaansa kaupunki vaikuttaisi puolestaan olleen osa Galatiaa. Oinoanda kuului ainakin myöhemmin Kibyran alaisuuteen Balburan ja Bubonin ohella. Kaupunki oli rakennettu kukkulalle, joka sijaitsee heti nykyisen İncealilerin kylän yläpuolella. Kukkula on jyrkkä muilta paitsi eteläsivultaan.

Historia

Kibyra, Oinoanda, Balbura ja Bubon muodostivat yhdessä tetrapoliin, poliittisen liiton, jossa Kibyralla oli kaksi ääntä ja muilla yksi ääni. Oinoanda esiintyy ensimmäisen kerran historiassa tässä yhteydessä. Murena hajotti tetrapoliin vuonna 81 eaa. toisen Mithridateen sodan lopulla. Tämän jälkeen Oinoanda, Balbura ja Bubon olivat mukana Lyykian liitossa. Kaupunki mahdollisesti erotettiin liitosta, koska se tuki Rooman sisällissodassa Brutusta. Oinoanda löi omaa rahaa ainakin noin vuoden 100 eaa. tienoilla.
100-luvulla jaa. Oinoandan mainitaan saaneen miljonääri Opramoaalta 10 000 denaaria kylpylän rakentamista varten. Varhaiskristillisellä ajalla Oinoanda oli piispanistuin, jonka piispa oli Myran metropoliitan alaisuudessa. Hierokles mainitsee kaupungin vielä 500-luvulla jaa., joskin korruptoituneessa nimimuodossa Enoanda.

Rakennukset ja löydökset

Oinoandan akropoliina eli linnoituksena toimi kaupungin kukkulan huippu. Muu kaupunki oli rakennettu kukkulan etelärinteeseen pengerretyille tasanteille. Kaupunki oli ympäröity muurein, joita on säilynyt erityisesti niiden eteläosassa, parhaimmillaan jopa 10 metrin korkeudelta.
Kaupungin keskiössä oli agora eli kokoontumis- ja kauppapaikka. Sen pohjoispuolella sijaitsee usein esplanadiksi kutsuttu ylempi agora. Kummallakin on ollut suuri määrä patsaita, joiden jalustoja on säilynyt. Ylemmän agoran etelälaidalla sijaitsi stoa eli pylväshalli, johon paikallinen Diogenes Oinoandalainen kirjoitutti pisimmän tunnetun kreikankielisen piirtokirjoituksen, joka tunnetaan Oinoandan piirtokirjoituksena. Se esittelee epikurolaisen filosofian oppeja. Piirtokirjoitus oli alun perin 2,37 metriä korkea ja 80 metriä pitkä. Siihen kuului alun perin noin 25 000 sanaa ja se täytti noin 260 neliömetrin alan seinämästä. Kirjoituksesta on säilynyt noin neljäsosa.
Agoroiden läheltä on tunnistettu myös gymnasion. Hieman pohjoisempaa on löydetty kreikkalainen teatteri. Sen läpimitta on noin 42 metriä. Siinä on ollut poikkeuksellisen suuri orkhestra, mutta vain 15 penkkiriviä.
Kaupungin ympäristöstä on löydetty lukuisia hautoja, mukaan lukien yksi mausoleumi, jossa on pitkä erään oinoandalaisen suvun sukuhistoriaa käsittelevä piirtokirjoitus, sekä kalliohautoja, joiden julkisivu jäljittelee temppeliä.
Kulapiiri

Kulapiiri on Uuden-Guinean itäpuolisilla Tyynenmeren koralli- ja tulivuorisaarilla toimiva seremoniallinen vaihtojärjestelmä, jossa henkilöltä toiselle siirretään seremoniallisia arvoesineitä. Kulapiirin tärkeimmän alueen muodostavat Trobriandsaaret, Woodlarksaari ja D'Entrecasteaux'nsaaret, mutta siihen kuuluu myös syrjäisempiä saaria. Kulapiirin rinnalla toimii laajempi vaihtoverkosto, jonka kautta kulkeutuu saarelta toiselle jokapäiväisiä tarvikkeita, kuten esimerkiksi kiviä, kotilonkuoria ja betelpähkinöitä.

Kulapiirin synty

Kulapiirin tarkkaa ikää ei tiedetä, mutta se on mahdollisesti jopa 500 vuotta vanha. Kulapiirin on arveltu syntyneen päivittäiskäyttöön tarvittujen tavaroiden vaihtotarpeesta, jonka rinnalle kehittyi sittemmin vaihtojärjestelmä arvoesineille, jotka olivat ystävyyden tai arvovallan symboleja. Koska sodankäynti eri ryhmien välillä oli aiemmin yleistä, kulapiiri tarjosi mahdollisuuden tarvikkeiden hankintaan muilta ryhmiltä vaikka näiden välillä olisikin vihamielisyyksiä. Kulapiiriä tutki ensimmäisenä puolalais-englantilainen antropologi Bronisław Malinowski vuosina 1915–1918.

Kulapiiri

Kulapiirissa henkilöiden kesken vaihdetaan kahdenlaisia arvoesineitä. Soulava- eli bagiesineet ovat pitkiä lävistetyistä ja hiotuista Spondylus-kotilon kuorista valmistettuja koruja. Mwaliesineet ovat keilakotiloista valmistettuja käsivarsirenkaita. Soulavaesineitä vaihdetaan kulapiirissä mwaliesineisiin ja päinvastoin. Soulavaesineet liikkuvat kulapiirissä myötä- ja mwaliesineet vastapäivään. Vaihtokaupassa saadut esineet luovutetaan edelleen jollekin toiselle ryhmälle. Kulapiirissä liikkuvia koruja ei koskaan pueta päälle, mutta ne ovat silti haltijalleen maineen ja arvoaseman symboleja. Joskus kulapiirissä kiertävä esine saattaa palata lähtöpaikkaansa vuosikymmenten kierron jälkeen. Kauan kiertäneet esineet ovat arvokkaampia kuin vähän aikaa kiertäneet. Lisäksi arvostettiin myös esineen laatua. Vaihtokauppaa keskenään tekevät henkilöt saattavat pysyä samoina koko elinikänsä.
Jos kulapiirin jäsenet eivät olleet samalla saarella, piti tehdä kulamatka. Kulamatkoihin käytetään erityisesti näille matkoille suunniteltuja koristeltuja kanootteja. Kanoottien rakentamiseen, vesillelaskuun ja niillä purjehtimiseen liittyy erilaisia riittejä. Ne myös suojellaan pahoja henkiä ja avomeren vaaroja vastaan erilaisilla seremonioilla ja loitsuilla, joilla on tarkoitus myös saada hyvää onnea kulavaihdossa. Kulakanootissa on tavallisesti tilaa 7–14 henkilölle. Perinteisesti kulamatka tehtiin paikallisen päällikön johdolla ja mukana oli miehiä yhdestä tai useammasta kylästä.
Airshow China

China International Aviation & Aerospace Exhibition eli Airshow China on vuodesta 1996 lähtien joka toinen vuosi Zhuhaissa järjestetty kiinalainen kansainvälinen ilmailunäyttely.
Eetu Vuorio

Eetu Vuorio oli lähes tuntemattomaksi jäänyt suomalainen harrastajatutkija, joka lukeutui Wettenhovi-Aspan aatemaailman kannattajiin. Hän näki suomalaiset mahtavana menneisyyden kansana, joka oli välimerellistä alkuperää.
Vuonna 1931 hän kirjoitti 200-sivuisen tutkielman aiheesta Suomalaiset Välimeren auringon alla. Teoksen mukaan Kalevalan Saari oli muinainen Kreeta ja Pohjola taas Kreikka. Lisäksi Vuorio näki kymmeniä yhtäläisyyksiä muinaiskreetalaisten kirjoitusmerkkien ja suomalaisten ryijyjen koristekuvioissa. Teos sisältää myös wettenhoviaspamaisia olettamuksia sanasukulaisuuksista: ”Luoteisessa Vähässä-Aasiassa, muinaisen Kappadokian luoteispuolella on omituinen paikannimi, ’Arandi’. Aivan samanniminen paikka löytyy Virossa ja se tavataan Suomessakin kylännimessä ’Arandilaby’, joka esiintyy Nakkilassa jo v. 1546.”
Jatagan

Jatagan (turk. yatağan) on turkkilainen sapelityyppi, jota käytettiin osmanien valtakunnan aikana 1500-luvun puolivälistä 1800-luvun loppuun.
Tyypillisen jataganin terä on 60-80 cm pitkä, yksipuolinen ja kaartuu selvästi eteenpäin. Teräpuoli on karkaistu kovaksi, mutta tylsä selkäpuoli on yleensä pehmeämpi. Kahva koostuu kahdesta vastakkaisesta levystä, jotka on kiinnitetty ruodon läpi. Kahvan pää on leveä ja muistuttaa muodoltaan korvaa. Kahvalevyjen välinen rako on yleensä täytetty koristellulla metallinauhalla. Terän ja kahvan välissä olevassa helassa ei tavallisesti ole suojaa tai väistintä. Kahvalevyt on yleensä valmistettu luusta, norsunluusta, sarvesta tai hopeasta. Kahvan leveä korvamainen takaosa estää leikatessa veitsen putoamisen tai luistamisen.
Miekan rakenteessa oli alueellisia eroja. Esimerkiksi Balkanin alueen malleissa kahvan korvamainen peräosa oli suurempi ja kahvalevyt olivat tavallisesti valmistettu luusta tai norsunluusta, kun anatolialaisissa jataganeissa kahvan peräosa oli pienempi ja kahvalevyt valmistettu sarvesta tai hopeasta. Huotra valmistettiin puusta, kankaasta, nahasta ja metallista, ja se kiinnitettiin siihen liitetyn koukun avulla vyönä toimivaan kankaaseen.
Suurin osa jataganeista valmistettiin 1750-1860 välillä ja niitä käytettiin sekä paraatiaseina sekä taistelussa. Yleensä koristeellisimmat jataganit toimivat sotilaiden ja myös siviilien mukanaan kantamina statussymboleina.
Japaninnokkavarpunen

Koko ja ulkonäkö

Japaninnokkavarpunen on kooltaan noin 23 cm. Selästään ja vatsastaan japaninnokkavarpunen on ruskehtavan harmaa. Vatsan väri on siipien alla valkoinen. Lajin päälaki ja naaman höyhenet ovat väriltään mustat. Myös pyrstö ja siivet ovat mustat. Siivissä on valkoinen juova. Linnun nokka on suurikokoinen, tukevarakenteinen ja väriltään keltainen.

Levinneisyys ja elinympäristö

Japaninnokkavarpusta tavataan Japanissa, Siperiassa Ussuri-joen lähistöllä ja Kiinassa. Lajin elinympäristöä ovat Vuoristometsien reunamaat sekä pensaikkoiset alueet. Laji oleskelee yleensä puiden huipuissa. Japaninnokkavarpunen on tavattu kerran Suomessa, 26.5.2002 Haapajärvellä. Lintu oli kuitenkin erittäin todennäköisesti häkkikarkulainen. 
Japaninnokkavarpusen ravinto koostuu siemenistä, marjoista sekä hedelmistä. Lajin pesimäkausi on heinäkuussa.
Beat Gerber

Ura

Gerber debytoi National Leaguessa kaudella 1999-00 SC Langnaun riveissä. Seuraavan kauden Gerber jatkoi Langnaussa, kunnes hän siirtyi SC Berniin. Gerber on pelannut Bernin paidassa vuodesta 2003 lähtien ja toiminut varakapteenina vuosina 2014-2016. Gerber on voittanut Bernissä kuusi NL:n mestaruutta.
24: Legacy

Vastaanotto

Rotten Tomatoes antoi elokuvalle arvosanaksi 60 % ja Metacriticin arvosana oli 49/100.
Brunkebergin taistelu

Taustaa

Toukokuussa 1471 Sten Sture vanhempi oli valittu Ruotsin valtionhoitajaksi. Sture edesauttoi Ruotsin eroa Kalmarin unionista ja sai taakseen paljon tukijoita, joista suurin osa oli Tukholman ja Bergslagenin alueen talonpoikia. Bergslagen oli kaivosalue, jonka kaupankäynti saksalaisten kaupunkien kuten Lyypekin kanssa häiriintyi usein tanskalaisten käsissä olleen unioniulkopolitiikan seurauksena. Taisteluun ajauduttiin pääasiassa tästä syystä.
Taistelua käytettiin myöhemmin usein propagandatarkoituksissa, kun haluttiin painottaa vapautumista tanskalaisten sortajien vallan alta. Tosiasiassa taistelun molempien osapuolten joukoista suuri osa oli ruotsalaisia ja sen syyt olivat pääasiassa taloudellis-poliittiset.
Lahden Suunta

Lahden Suunta oli Lahdessa vuosina 1934–1936 ilmestynyt Isänmaallisen kansanliikkeen sanomalehti.
Paikallisen kustannusyhtiön julkaisema Lahden Suunta perustettiin, kun kokoomukselainen Lahti-lehti oli siirtynyt äärioikeiston vastustajien joukkoon. Kerran viikossa ilmestynyt piirilehti oli uutislehtenä heikko, ja se lopetettiin kesän 1936 eduskuntavaalien jälkeen. Lehden päätoimittajina työskentelivät Toivo Mero (1934), Arvo Laro (1934–1935) ja Jussi Mäkelä (1935–1936). Kustannusyhtiön johtokunnan puheenjohtajana toimi Allan Lindgren (Larvia).
Niilo Savolainen

Niilo (Nils) Savolainen (19. elokuuta 1824 Nilsiä – 21. tammikuuta 1913 Otava) oli suomalainen puuseppä ja runoilija.
Ahmed Dogan

Ahmed Demir Dogan (bulg. Ахмед Демир Доган; s. 29. maaliskuuta 1954 Ptšelarovo) on bulgarialainen poliitikko, joka on istunut useita kausia maansa parlamentissa. Hän johti Bulgarian turkkilaisia ja muita muslimeja edustavaa Oikeuksien ja vapauksien liike -puoluetta lähes neljännesvuosisadan ajan. 25-vuotias Bulgarian turkkilainen Oktai Enimehmedov uhkasi häntä 19. tammikuuta 2013 kaasupistoolilla televisioidussa tilaisuudessa Sofiassa. Hyökkääjän hallusta löydettiin myös kaksi veistä. Hänet taltutettiin, ja Dogan selvisi vahingoittumatta. Dogan erosi puolueensa johdosta vielä samana päivänä, kuten hänen oli jo aiemmin odotettu tekevän.
Dogan on varsinaiselta ammatiltaan filosofi.
Esmeraldas (Minas Gerais)

Esmeraldas on Brasilian kunta, joka sijaitsee Minas Geraisissa. Kaupunki on osa Metropolitana de mesoregionia ja Belo Horizonten microregionia. Kunnan asukasluku oli 60 271 vuonna 2010.
Greta Backman-Dahlgren

Greta Alexandra Backman-Dahlgren (29. lokakuuta 1909 Porvoon maalaiskunta - 25. heinäkuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Greta Backman-Dahlgrenin vanhemmat olivat maanviljelijä Carl Johan Backman (1866-1951) ja Fanny Maria Gustafsdotter (1874-1943). Hän suoritti yläkansakoulunopettajatutkinnon 1931 ja opiskeli Helsingin yliopistossa 1936-1937.
Greta Backman-Dahlgren oli naimisissa lääketieteen lisensiaatti John Alvin Dahlgrenin (1909-1971) kanssa.
Il Saggiatore

Il Saggiatore (suomeksi Vaaka) on Galileo Galilein Roomassa lokakuussa 1623 julkaistu kirjeen muotoon kirjoitettu esseemäinen kiistakirjoitus.
Teoksessa Galilei puhuu matematiikan merkityksestä tieteessä:
"Filosofia on kirjoitettu tähän suureen kirjaan, maailmankaikkeuteen, joka on aina edessämme avoinna. Kirjaa ei kuitenkaan käsitetä, ennen kuin oppii ymmärtämään kieltä ja lukemaan kirjaimia joilla se on kirjoitettu. Se on kirjoitettu matematiikan kielellä, ja sen aakkosina ovat kolmiot, ympyrät ja muut geometriset kuviot, joita ilman on ihmisen

mahdotonta ymmärtää siitä sanaakaan. Ilman niitä vaellamme vain pimeässä labyrintissa."
− Galileo Galilei 1622. (Suomeksi: Leikola & Markkanen 1987, s. 23.)
Florence Fuller

Elämänvaiheet

Fuller syntyi vuonna 1867 Louisa ja John Hobson Fullerin tyttäreksi. Hänellä oli useita sisaruksia, joista kuuluisimmat ovat laulajiksi ryhtyneet Amy ja Christie. Hän asui alun perin Port Elizabethissa, mutta muutti sieltä lapsena perheensä kanssa Melbourneen. Vuonna 1889 Victorian Artists Society myönsi hänelle palkinnon parhaasta alle 25-vuotiaan taiteilijan muotokuvasta. Fuller kuoli heinäkuussa 1946 ja hänet haudattiin Rookwoodin hautausmaalle Sydneyyn.
Eino Valtonen

Eino Valtonen on suomalainen avaruusfysiikan professori Turun yliopistolla Fysiikan ja tähtitieteen laitoksella. Hänen tutkimusalaansa ovat Auringon hiukkassäteily, aurinkokunnan fysiikka sekä avaruusinstrumentit ja mittaustekniikka.
FS Cassard (D614)

Palvelus

Alus on vuonna 2014 aktiivipalveluksessa kotisatamanaan Toulon.