google/wiki40b huggingface dataset:
Logografit (historia)

Logografit (muinaiskreikaksi λογογράφος, logografos), sanoista ”sana” (muinaiskreikaksi λόγος, logos) ja ”kirjoittaa” (muinaiskreikaksi γράφω, grafo), viittaa antiikin Kreikan historiankirjoittajiin ja kronikoitsijoihin ennen Herodotosta, jota pidetään historiankirjoituksen isänä. Herodotos itse käytti edeltäjistään sanaa logopoioi (muinaiskreikaksi λογοποιόι, sanasta ποιέω, ”tehdä”). Thukydides loi puolestaan sanan logografos kuvaamaan edeltäjiään, myös Herodotosta, mutta sana käsitetään nykyään käsittämään Herodotoksen määritelmän mukaisesti varhaisemmat historioitsijat kuten Akusilaos, Ferekydes, Hekataios, Hellanikos ja Ksanthos.
Logografit tulivat pääsääntöisesti Jooniasta ja sen saarilta. Heidän kirjoituksensa keskittyivät enemmän lukijan mielenkiinnon ylläpitämiseen kuin kertomuksen todenperäisyyteen. Niissä saatettiin kritiikittä sekoittaa keskenään mytologiaa ja historiaa, ja siksi niiden kirjoittajia kutsutaankin mieluummin kronikoitsijoiksi kuin historioitsijoiksi.
Johannes Pärmi

Johannes Pärmi (27. tammikuuta 1892 Alahärmä – 5. huhtikuuta 1918 Tampere) oli suomalainen jääkärivaravääpeli. Hän oli Saksassa ensimmäisen maailmansodan aikana sotilaskoulutuksensa saanut jääkäri. Hän sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan ryhmänjohtajana Valkoisessa armeijassa.

Perhe

Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Jaakko Pärmi ja Kaisa Lahti. Hänen vanhempi veljensä oli jääkärieverstiluutnantti Nikke Pärmi.

Jääkärikausi

Pärmi matkusti Saksaa yhdessä vanhemman veljensä Nikke Pärmin kanssa ja liittyivät vapaaehtoisina sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:ään. Johannes sijoitettiin pataljoonan 4. komppaniaan 11. helmikuuta 1916, kun taasen hänen veljensä sijoitettiin 3. komppaniaan. Pärmi osallistui taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Johannes siirrettiin pataljoonan rintamakomennuksen jälkeen samaan komppaniaan veljensä kanssa 1. kesäkuuta 1917 alkaen.
Pitäjäntupa

Pitäjäntupa oli pitäjän kirkon lähellä sijainnut rakennus, jossa aikoinaan pidettiin pitäjänkokoukset. Pitäjänkokous oli pitäjänmiesten itsehallinnollinen toimielin, jota johti kirkkoherra sen päättäessä lähinnä paikkakunnan taloudenhoitoon liittyvistä asioista. Myöhemmin pitäjäntupien tilalle tulivat kunnantalot.
Muuralan pappilan luona oleva Espoon vanha Pitäjäntupa on nykyisin Espoon tuomiokirkkoseurakunnan omistuksessa ja käytössä juhlatilana.
Maija Könkkölä

Eeva Maija Könkkölä (o.s. Elomaa, 4. elokuuta 1947 Vaasa – 26. maaliskuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, joka tunnetaan erityisesti vammaisjärjestöjen vaikuttajana. Hän toimi Invalidiliitossa Vammaisten yhdyskuntasuunnittelupalvelussa (VYP) vuodesta 1982. Hän  kiinnitti erityisesti huomiota vammaisten huomioimiseen rakennusten ja ympäristön suunnittelussa ja julkaisi aihepiiristä kirjoja ja kirjoituksia. 
Könkkölä sokeutui diabeteksen vuoksi noin 20-vuotiaana, ja oma sokeutuminen sai hänet kiinnostumaan esteettömään liikkumiseen tähtäävästä suunnittelusta. Hän kertoi löytäneensä leipäpuunsa pudottuaan kolmannen kerran ojaan. ”Miksi yhteiskunta ei helpota vammaisten elämää tekemällä kaiteita tai käyttämällä erilaisia pintamateriaaleja, kun se kerran on mahdollista. Miksi kuoppiin on aina pudottava, miksei niitä voisi merkitä. Siinä, kaikessa lyhykäisyydessään, oli minun kutsumukseni.” Könkkölä valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1975.
Könkkölä oli Vihreän liiton varapuheenjohtaja 1988–1989 ja Helsingin kaupunginvaltuustossa vihreiden ryhmässä 1984–1992. Hän oli rakennuslautakunnan jäsen 1984–1992 ja sen puheenjohtaja 1993–1996. Hän oli valtion liikuntaneuvoston jäsen 1995–1997 ja ICTA Europen puheenjohtaja vuodesta 1998.
Maija Könkkölä oli avioliitossa Kalle Könkkölän kanssa. He esiintyivät julkisuudessa yhdessä vammaisasioissa.
Nader Dahabi

Nader al-Dahabi (s. 7. lokakuuta 1946, Amman) on jordanialainen sotilas ja poliitikko. Hän on entinen ilmavoimien varakomentaja, joka nimitettiin 25. marraskuuta 2007 maan pääministeriksi. Hän toimi pääministerinä 14. joulukuuta 2009 asti.
Dahabi on opiskellut Kreikan ilmavoimien akatemiassa, Britanniassa Cranfield Institute of Technologyssa sekä Yhdysvalloissa Auburn Universitylla.
Hän liittyi ilmavoimien palvelukseen 1964 ja kohosi lopulta varakomentajaksi. Vuonna 1994 hän siirtyi Royal Jordanian Airlinesin toimitusjohtajaksi. Hän oli myös IATAn johtokunnan jäsenenä.
Dahabi oli Aqaban erityistalousalueen kuvernöörinä ja häntä kiitetään alueen kehittämisestä investointimenestykseksi. Hän oli myöhemmin kuljetusministerinä edeltäjänsä Ma’ruf al-Bakhitin hallituksessa. Vuoden 2007 vaalien jälkeen kuningas Abdullah II nimitti hänet pääministeriksi marraskuussa 2007. Hänen 27-jäseniseen hallitukseensa kuului neljä naista.
Daliyat al-Karmel

Maantiede

Daliyat al-Karmel sijaitsee nimensä mukaisesti Karmelvuorella noin 13 kilometriä Haifan kaupungista etelään. Kaupunki on Israelin druusien asutuskeskuksista eteläisin.

Historia

Nykyisen Daliyat al-Karmelin paikalla on ollut asutuskeskus jo ainakin keskiajalta lähtien. Nykyiset asukkaat polveutuvat pääasiassa kuitenkin 1600-luvulla alueella vaikuttaneen druusilaisen kuvernöörin Fakhr al-Dinin kaudella Libanonista tulleista siirtolaisista. Kirjailija Lawrence Oliphant asui kaupungissa vuosina 1882–1887. Kaupunki kasvoi nopeasti 1948–1949 käydyn Israelin itsenäisyyssodan jälkeen, ja vuonna 1968 kaupungissa oli 5 200 asukasta. Se sai kunnallisen paikallisneuvoston vuonna 1951.

Kaupunkikuva ja nähtävyydet

Daliyat al-Karmelissa on druusilaiselle pyhimykselle Abu Ibrahimille omistettu pyhättö. Druusit uskovat profeetta Elian sielun jälleensyntyneen Abu Ibrahimissa. Beit Oliphant eli Beit Druze oli kirjailija Lawrence Oliphantin asunto. Nykyisin rakennuksessa toimii Israelin asevoimien palveluksessa surmansa saaneiden druusien muistokeskus.

Väestö

Daliyat al-Karmelin asukasluku vuoden 2017 lopussa oli 17 201. Kaupunki on Israelin druusien asutuskeskuksista suurin. Suurin osa kaupungin asukkaista on druuseja.
Ossau-Iraty

Ossau-Iraty on ranskalainen lampaanmaidosta valmistettava puolikova juusto. Sen kotiseutua ovat Béarnin alue ja Baskimaa läntisillä Pyreneiden vuorilla, ja nimensä se on saanut sikäläisistä Ossaun ja Iratyn laaksoista.
Ossau-Iraty-kiekko on litteä, noin 26 cm halkaisijaltaan ja painaa 2–3 kilogrammaa. Juustoa kypsytetään vähintään kolme kuukautta viileässä.
Ossau-Iratyn rasvapitoisuus on 50 % kuiva-aineesta. Sen maussa on pähkinää, ja se sopii etenkin kuorruttamiseen, kohokkaisiin ja keittoihin. Paikalliset paimenet ja maanviljelijät nauttivat sitä perinteisesti lounaakseen. Ossau-Iraty voi säilyä jääkaapissa hyvänä pitkäänkin.
Brittiläinen The Guild of Fine Food valitsi 10 kuukautta kypsytetyn Ossau-Iratyn vuonna 2011 juustojen maailmanmestariksi.
Joe Donoghue

Joseph F. "Joe" Donoghue (11. helmikuuta 1871 Newburgh, New York, Yhdysvallat – 1921) oli yhdysvaltalainen pikaluistelija.
Donoghue aloitti luistelijanuransa Hudson-joen jäällä. Hän osallistui kautta aikain ensimmäisenä amerikkalaisina tuolloin vielä epävirallisiin MM-kisoihin 1889 Amsterdamissa, missä hän voitti kahden mailin kilpailussa kaikki muut matkat voittaneen venäläisen Aleksandr Panšinin  seitsemällä sekunnilla uudella maailmanennätysajalla 6.24,0, ja esti näin venäläistä voittamasta kautta aikain ensimmäistä maailmanmestaruutta, koska noihin aikoihin vaadittiin maailmanmestaruuteen voitto kaikilta matkoilta
Vuonna 1891 Donoghue voitti pikaluistelussa Alankomaiden mestaruuden ylivoimaisesti ja jatkoi ylivoimaansa kolme viikkoa myöhemmin Amsterdamin MM-kisoissa, missä hänestä tuli kautta aikain ensimmäinen pikaluistelun maailmanmestari voitettuaan kaikki kilpailumatkat.
Vuosina 1891 ja 1892 Donoghue voitti Yhdysvaltain mestaruudet ja 1892 myös Kanadan mestaruuden. Hän jatkoi uraansa vielä ammattilaisena.
Rajalahti (järvi Orivedellä)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 61 hehtaaria ja se on 1,6 kilometriä pitkä ja 800 metriä leveä. Se sijaitsee kolmen kylän peltojen ympäröimänä Längelmäveden Pappilanselän lounaispuolella ja siellä Koivulahden eteläpäuolella. Järvellä on yhtenäinen järvenselkä eikä sillä ole kartan mukaan saaria. Sen lähiympäristö on alavaa maata, mutta järveltä näkyy kaksi mäkeä. Koillispuolella kohoaa Mustavuori, jonka laki kohoaa 38 metriä vedenpintaa korkeammalle. Lounasrantaan laskee Rajavuoren rinteet. Rajavuori kohoaa yli 50 metrin korkeuteen. Etelässä peltojen takana kohoavat Korvenvuorenkalliot, jotka nousevat jopa 100 metriä järveä korkeammalle. Rajalahden rantaviivan pituus on 4,4 kilometriä ja sen rannat ovat lähes kokonaan peltomaata. Järven lähiympäristössä sijaitsee yli 10 maatilaa ja rannoille on lisäksi rakennettu yli 10 vapaa-ajan asuntoa. Niile tulee tiet, jotka haarautuvat kantatieltä 58.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Längelmäveden lähialueeseen (35.721) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 84,2 metriä mpy. Järveen on johdettu kuusi ojaa. Niistä yksi on  Aarninkaisen laskuoja, joka laskee Matkaanlahteen.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa monet järven rannoista olivat peltomaata tai niittyjä. Järven nimi oli kirjoitettu karttaan ruotsiksi: ”Rajalaks”. Napialan kylä sijaitsi lahden luoteispuolella ja Rajalahden kylä sen itäpuolella. Kansalta Orivedelle kulkevat tie seurasi silloin nykyistä linjaustaan. Jo vuoden 1956 peruskartassa oli Rajavuoren rinteille rakennettu vapaa-ajan asuntoja.
Eväs

Eväs tarkoittaa esimerkiksi piknikille, kouluun tai työhön mukaan otettavaa valmista ruokaa. On tavallista käyttää sanaa kokonaisuuteen viittaavassa monikkomuodossa eväät.
Perinteisiä eväitä ovat muun muassa voileivät, hedelmät ja erilaiset salaatit. Suomalaisia perinteisiä eväsruokia edustavat esimerkiksi kalakukko ja karjalanpiirakat.
Eväät liittyvät koulunkäyntiin sellaisissa kulttuureissa, joissa ei ole tapana järjestää kouluruokailua ja jossa ei ole mahdollisuutta palata lounaalle kotiin. Työelämässä eväät ovat työpaikkaruokailun edeltäjä tai vaihtoehto.
Royal Rumble (2011)

Taustaa

Tapahtuma sisälsi jokavuotisen Royal Rumble ottelun johon osallistui tavallisen kolmenkymmenen osanottajan sijaan neljäkymmentä painijaa, eli enemmän kuin missään aiemassa tapahtumassa. Ottelu käytiin normaalien Royal Rumble sääntöjen mukaan, eli voittaja on viimeinen kehässä olija kun kaikki 39 muuta osanottajaa on eliminoitu eli heitetty ylimmän kehäköyden kautta maahan, niin että molemmat jalat osuvat maahan. Ottelun voittaja ansaitsee maailman mestaruus ottelun valitsemastansa mestaruudesta WrestleMania XXVII tapahtumaan.
Royal Rumbleen johtanut Rawin pääfeudi käytiin WWE Championin The Mizin ja Randy Ortonin välillä. Päivä Survivor Series tapahtuman jälkeen The Miz käytti Money in the Bank sopimuksensa ja voitti WWE mestaruuden Ortonilta sekä puolusti sitä onnistuneesti kuukausi myöhemmin TLC: Tables, Ladders & Chairs (2010) tapahtumassa. Kun Orton voitti Wade Barrettin ja Sheamusin steel cage matsissa eräässä Rawin jaksossa, hän ansaitsi mestaruusottelun The Miziä vastaan.
SmackDownin pääfeudi oli hallitsevan World Heavyweight Championin Edgen ja Dolph Zigglerin välillä. Kun Ziggler selätti Cody Rhodesin, Drew McIntyren ja Big Shown, hän sai mahdollisuuden Edgen Heavyweight mestaruuteen. Zigglerin saatua mestaruus mahdollisuuden, Edge aloitti kampanjan Ziggleriä sekä hänen tyttöystäväänsä, Edgen ex-vaimoa, Vickie Guerreroa vastaan. 28. tammikuuta SmackDownissa, Vickie Guerrero, joka oli sen hetkinen SmackDownin toimitusjohtaja loukkaantuneen Theodore Longin tilalla, kielsi Edgeä käyttämästä Spearia, ja että hän menettäisi mestaruutensa jos hän käyttäisi sitä matsissa Ziggleriä vastaan.
Katariina Souri

Katariina Souri (ent. Minna Katariina ”Kata” Kärkkäinen, s. 27. lokakuuta 1968 Helsinki) on suomalainen kirjailija, käsikirjoittaja ja kolumnisti.

Ura

Hyvinkäällä nuoruutensa viettänyt Souri nousi suuren yleisön tietoisuuteen joulukuun 1988 Playboy-lehden Playmate of the Month -tyttönä. Playboy-julkisuutensa jälkeen hän kokeili myös laulamista ja levytti albumin Your Love (1989).
Souri on kirjoittanut kolumneja eri julkaisuihin sekä pitänyt taidenäyttelyt Galleria 4-kuudessa ja Oljemarkissa. Hän on myös pitänyt näyttelyn Kauniaisissa Stadio Galleryssä. Hän on taidemaalarina itseoppinut, mutta ollut kuitenkin taiteilija Kimmo Tolinin opissa ja hänen tekniikkanaan on öljyvärit ja akryylit.
Vuonna 2006 Souri liittyi Mensaan, josta hän kuitenkin erosi vuonna 2008. Souri voitti 15-vuotiaana ikäluokkansa keilailun Suomen-mestaruuden.
Souri on ollut mukana käsikirjoittamassa televisiosarjoja Samppanjaa ja vaahtokarkkeja, Tähtilampun alla ja Tähtitehdas. Hänen esikoisromaaninsa Minä ja Morrison ilmestyi vuonna 1999 ja siihen perustuva Lenka Hellstedtin ohjaama samanniminen elokuva vuonna 2001. Sourilta on ilmestynyt seitsemän romaania ja kirjoituskokoelma.  Hän on ollut kirjoittamassa kolmen Vares-elokuvan käsikirjoitusta.
Souri palkittiin Kiitos eläimiltä -palkinnolla vuonna 2016. Hän asettui joulukuussa 2018 Vihreiden ehdokkaaksi vuoden 2019 eduskuntavaaleissa.

Yksityiselämä

Sourin vanhemmat ovat juristeja ja heistä isä asuu nykyään Norjassa. Souri on itsekin toiminut oikeuden sihteerinä.
Sourilla on avioliitosta (1991–1997) säveltäjä Johnny Lee Michaelsin kanssa poika Kasimir (s. 1991) sekä Marcello Gentilen kanssa tytär Kiana (s. 2003). Souri oli avioliitossa helsinkiläisen liikemiehen Janne Janhosen kanssa 2005–2009. Kesäkuussa 2010 Souri vahvisti menneensä naimisiin taiteilijanimeä Anzi Destruction käyttävän muusikkomiehen kanssa. Vuonna 2012 Souri ja Anzi Destruction ottivat avioeron ja jatkoivat yhdessäoloa avoliitossa. 
Souri on ollut tammikuusta 2015 lähtien vegaani. Hän kärsii alkoholiongelmasta ja hänellä on mielenterveysdiagnooseja. Hän kokee olevansa muunsukupuolinen. Souri kuuluu nykyään kirkkoon.
Souri avioitui Eliya Zweygbergin kanssa syyskuussa 2016. Heillä on yhteinen taideliike.
Katariina Souri tunnettiin ennen tammikuuta 2010 nimellä Kata Kärkkäinen. Souri on hänen äitinsä tyttönimi.
Sourin poika Kasimir Kärkkäinen tekee myös taidetta.
Gustaf von Numers (heraldikko)

Gustaf Herman von Numers (31. heinäkuuta 1912 Kangasala – 21. toukokuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen heraldikko. Hän on suunnitellut suomalaisia kunnallisvaakunoita ja yhteisöjen tunnuksia. Hänet on palkittu Pro Finlandia -mitalilla. Numers oli ensimmäinen suomalainen, joka kutsuttiin Académie internationale d’héraldiquen jäseneksi.

Ura

Numers ei ollut koskaan päätoiminen taiteilija. Hän työskenteli teollisuuden palveluksessa, viimeksi Teollisuusvakuutus-yhtiön konttoripäällikkönä, ja oli heraldikkona itseoppinut. Hän oli kuitenkin yksi harvoja heraldiikkaan perehtyneitä suomalaisia taiteilijoita, kun Suomessa säädettiin vuonna 1949 laki kunnanvaakunoista. Niinpä von Numers sai suunniteltavakseen noin 150 kunnan vaakunat. Hänen aktiivisin kautensa sijoittui vuosiin 1952–1957. Numers suunnitteli myös puolustusvoimien päätunnuksen vuonna 1963, joukko-osastoliput kenttätykistölle, rannikkotykistölle, ilmavoimille ja laivastolle, useita sukujen, yhdistysten ja järjestöjen tunnuksia sekä Serafiimiritarikunnan jäseniltään edellyttämät henkilövaakunat presidentti J. K. Paasikivelle 1950 ja Urho Kekkoselle 1956. Hän myös kehitti vuonna 1950 havukoron. Kun Suomen Valkoisen Ruusun suurristin ketjuista poistettiin vuonna 1963 hakaristikuviot, von Numers suunnitteli niiden tilalle uudet havuristit, jotka perustuivat havukoroon.
Aikanaan epävirallisena "valtionheraldikkonakin" pidetty von Numers oli Suomen heraldisen seuran ensimmäinen puheenjohtaja 1957–1964 ja valtion heraldisen toimikunnan jäsen 1969–1978. Hän sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1977.
Näytelmäkirjailijana tunnettu Gustaf Adolf von Numers oli heraldikko Gustaf Herman von Numersin kaukainen sukulainen. Gustaf Hermanin isoisä ja Gustaf Adolfin isä olivat pikkuserkkuja.
Raymond Leo Burke

Raymond Leo Burke (s. 30. kesäkuuta 1948) on katolisen kirkon yhdysvaltalainen pappi. Hänestä tuli apostolisen signatuurin prefekti 27. kesäkuuta 2008. Hän oli ennen sitä toiminut La Crossen piispana Wisconsinissa ja Saint Louisin arkkipiispana Missourissa. Vuonna 2010 hänet ylennettiin kardinaaliksi.
Charles Dance

Ura

Dance oli Royal Shakespeare Companyn näyttelijä 1970-luvulla. Samoihin aikoihin hän aloitti televisio- ja elokuvakuvauransa. Varsinainen läpimurto tapahtui vuonna 1984 televisiosarjassa Kuningattaren jalokivi (The Jewel in the Crown), jossa häntä luonnehdittiin "Englannin Robert Redfordiksi". Dancen tunnetuimmat elokuvaroolit ovat olleet elokuvissa Alien³ (1992), Last Action Hero (1993), China Moon (1994), Hilary ja Jackie (1998), Gosford Park (2001) ja Swimming Pool (2002).
Vuonna 2004 Dance käsikirjoitti ja ohjasi elokuvan Ladies in Lavender, jonka pääosissa ovat Judi Dench ja Maggie Smith. Elokuva ja Dancen ohjaus ovat saaneet myönteisiä arvosteluja.
Vuosina 2011–2014 Dance näytteli lordi Tywin Lannisteria televisiosarjassa Game of Thrones.
Vuonna 2015 Charles Dance näytteli tuomari Lawrence Wargravea Agatha Christien romaaniin perustuvassa BBC:n minisarjassa Eikä yksikään pelastunut.

Elämä

Dance opiskeli graafista suunnittelua Plymouth College of Art -yliopistossa ennen siirtymistään näyttelijäksi.
Charles Dance oli naimisissa Joanna Dancen kanssa 1970–2004, ja hänellä on avioliitosta kaksi lasta. Vuonna 2010 hän kihlautui kuvanveistäjä Eleanor Boormanin kanssa ja he saivat tyttären, mutta pariskunta erosi vuonna 2012.
Hilavirhe

Hilavirhe eli kidevirhe on kiteisessä aineessa esiintyvä poikkeama säännöllisestä kiderakenteesta.
Kiteisissä aineissa atomit tai molekyylit sijaitsevat säännöllisessä järjestyksessä vakinaisella etäisyydellä toisistaan, minkä määrittävät hilavakiot. Useimmissa kiteisissä aineissa säännöllinen järjestys ei kuitenkaan ole täydellinen, vaan siitä esiintyy poikkeamia, joita sanotaan kide­virheiksi.

Muut virheet

Kiteessä saattaa esiintyä alueita, joissa ei ole lainkaan atomeja. Sellaiset voidaan käsittää vakanssien kasautumiksi.
Epäpuhtausatomit voivat kasautua kiteessä tietyille atomeille muodostaen alueita, jotka ovat eri ainetta. Tällaisia sanotaan presipitaateiksi tai erkaumiksi.

Matemaattisia luokitusmetodeja

Topologisen homotopiateorian avulla voidaan kidevirheet luokitella. Luokitusta voidaan soveltaa, paitsi kiinteisiin aineisiin, myös nestekiteisiin ja supranesteisiin.
Richard Bentley

Richard Bentley (1662–1742) oli englantilainen klassillinen filologi ja kriitikko. Hän toimi Cambridgen yliopistossa vuodesta 1716 teologian professorina. Hänen pääteoksensa on hänen kuuluisa Horatius-julkaisunsa (1711; myöhemmin uusia painoksia). Huomattavia ovat myös hänen Terentius-, Phaedrus- ja Manilius-julkaisunsa (1726, 1739) sekä varsinkin hänen tutkimuksensa Phalariksen väärennetyistä kirjeistä (1797 ja 1799).
Simona de Silvestro

Ura

De Silvestro aloitti kilpailemisen vuonna 2002. Vuonna 2005 hän siirtyi Italian Formula Renault-sarjaan. Seuraavana vuonna hän kilpaili Yhdysvaltain Formula BMW-sarjassa. Vuodeksi 2007 de Silvestro siirtyi ajamaan Atlantic Championship-sarjaan. Hän ajoi sarjassa kolme kautta, ennen kuin siirtyi IndyCar Seriesiin HVM Racingin talliin kaudeksi 2010. Hän ajoi neljä kautta sarjassa, ajaen yhden nopeimman kierroksen ja sijoittuen kerran, kaudella 2013 toiseksi. Hänen paras yhteissijoituksensa oli 13, sekin kaudella 2013.

Formula 1 (2014)

Helmikuussa 2014 de Silvestro siirtyi Sauberin Formula 1-tallin testikuljettajaksi. Sauberin tarkoitus olisi ajattaa häntä niin, että hän olisi valmis olemaan tallin kilpakuljettaja kaudella 2015. Hän ajoi huhtikuussa 2014 ensimmäiset testinsä Sauberin vuoden 2012 autolla. Myöhemmin taloudellisten vaikeuksien takia de Silverstro ei päässyt koskaan kilpailemaan F1-luokassa.

Formula E (2015–2016)

De Silvestro ajoi ensimmäiset kilpailunsa Formula E:ssä sarjan debyyttikaudella osallistuttuaan kauden päätösviikonloppuun Lontoossa Andretti-tallin kuljettajana. Hän ei saanut kahdessa kilpailussa pisteitä.
De Silvestro jatkoi Andrettilla kaudella 2015–16 sijoittuen sarjassa 18. sijalle ja saavuttaen neljä pistettä kauden aikana. Hänestä tuli myös historian ensimmäinen naiskuljettaja, joka saavutti pisteitä Formula E -sarjan kilpailussa.
Paul Krogius vanhempi

Paul Krogius vanhempi (19. helmikuuta 1689 Kakkinen, Johannes – 17. marraskuuta 1762 Pieksämäki) oli suomalainen pappi.
Krogiuksen vanhemmat olivat kappalainen Paul Krogius ja Maria Ulvichius. Hän tuli ylippilaaksi Turkuun 1709 ja otti seuraavana vuonna vapaaehtoisena krenatöörinä osaa Viipurin puolustukseen venäläisiä vastaan. Kaupungin antautumisen jälkeen konsistori vihki hänet papiksi ja lähetti Kakkisiin kappalaiseksi. Sieltä pitäen hän auttoi Suomen kenraalikuvernööri Karl von Nierothia salaisilla tiedonannoilla. Paettuaan 1712 Turkuun hänet vihittiin siellä uudestaan papiksi ja hän toimi mm. sotapappina. Krogius siirtyi Ruotsiin 1716, missä hän toimi pappina ja opiskeli samalla Uppsalassa. Suomeen hän palasi 1722, Porvoon kappalainen hänestä tuli 1724 ja Säämingin kirkkoherra 1728. Siellä hän toimi muun muassa lukutaidon edistämisen hyväksi. Krogius pakeni uuden sodan tieltä perheineen Ruotsiin ja Säämingin jouduttua Turun rauhassa venäläisille hänestä tuli Pieksämäen kirkkoherra 1743, mitä tehtävää hän hoiti 19 vuotta.
Krogiuksen puoliso vuodesta 1723 oli Katarina Vadsten (k. 1763). Porvoon piispa Paul Krogius nuorempi (1724–1792) oli heidän poikansa.
Näin valloitettiin Villi Länsi

Näin valloitettiin Villi Länsi (engl. How the West Was Won) on yhdysvaltalainen eeppinen lännenelokuva vuodelta 1962. Erillisistä episodeista muodostuvan suurtuotannon ovat ohjanneet Henry Hathaway, John Ford ja George Marshall, ja siinä näyttelevät kymmenien muiden Hollywood-tähtien ohella Spencer Tracy, Carroll Baker, Lee J. Cobb, Henry Fonda ja Gregory Peck.

Juoni

Elokuva kertoo Prescottin perheen kolmen sukupolven vaiheista heidän muuttaessaan 1800-luvulla vähitellen yhä lännemmäs Yhdysvaltoja ja asettuessaan asumaan 1900-luvulla. Tarina kattaa noin viisi vuosikymmentä.

Tuotanto

Näin valloitettiin Villi Länsi oli ensimmäinen teatterilevityksen saanut elokuva, jossa käytettiin erittäin laajakuvaista Cinerama-tekniikkaa. Elokuva kuvattiin kolmella vierekkäisellä kameralla ja esitettiin kolmella projektorilla yleisön edessä kaareutuvalle laajakankaalle. Erikoisen kuvasuhteensa takia elokuva ei pääse oikeuksiinsa tavallisena kuvatallenteena.

Palkinnot ja myöhempi arvostus

Elokuva voitti kahdeksasta ehdokkuudestaan kolme Oscaria: parhaasta alkuperäiskäsikirjoituksesta, (James R. Webb), parhaasta äänityksestä (Franklin Milton) ja parhaasta leikkauksesta (Harold F. Kress).
Elokuva valittiin vuonna 1997 Yhdys­valtain Kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteetti­sesti, historialli­sesti tai kulttuuri­sesti merkittäviä amerikkalais­elokuvia.
Kirkonkylän koulu (Ristiina)

Kirkonkylän koulu on Ristiinassa toimiva esiopetusta ja perusopetusta luokille 1–6 antava koulu. Samassa koulukeskuksessa toimivat myös perusopetusta luokille 7–9 antava Yövedenkoulu sekä Ristiinan lukio.
London Overground

Järjestelmä

Overground-järjestelmän avaamisen yhteydessä vuonna 2007 käyttöön tuli neljä linjaa: North London Line, West London Line, Gospel Oak to Barking Line ja Watford DC Line. Vuonna 2010 avattiin East London Line, joka oli ennen uusimistaan osa Lontoon metroa. Rakenteilla oleva South London Line oli tarkoitus ottaa käyttöön loppuvuodesta 2012. Linjat ovat dieseljunilla liikennöitävää Gospel Oak to Barking Linea lukuun ottamatta sähköistettyjä.
Norppa (veistos)

Norppa on Lappeenrannassa kävelykatu Oleksilla sijaitseva graniittiveistos. Maini Pääläisen tekemän veistoksen materiaali on Ylämaan pallograniitti. Se on pystytetty vuonna 1997. Patsasta on vuodesta 2009 suunniteltu siirrettäväksi Kaupunginlahdelle, ja korvattavaksi esimerkiksi Vasikka-patsaalla.