google/wiki40b huggingface dataset:
Katpensas

Käyttö

Khatia käytetään pureskelemalla, jolloin siitä liukenevat vaikuttavat aineet imeytyvät suun limakalvoilta. Khatia on perinteisesti käytetty päihteenä itäisessä Afrikassa ja Lähi-idässä. Jotkut maahanmuuttajat ovat tuoneet käytön mukanaan myös Eurooppaan, missä käytännössä khatin käyttö rajoittuu näiden maahanmuuttajien keskuuteen. Kuivatuista khatin lehdistä käytetään usein nimitystä abyssinialainen tee tai arabialainen tee.
Khatin päihdevaikutus perustuu siitä pureskeltaessa liukeneviin katinoniin ja katiiniin. Pureskeltava kerta-annos katia painaa noin 100 grammaa, jota käytetään parin tunnin ajan. Khatin päihdevaikutukset ovat sitä voimakkaampia, mitä tuoreempia pureskeltavat lehdet ovat. Khatilla on piristävä ja puheliaisuutta lisäävä vaikutus, mutta käytön seurauksena voivat olla sydämen rytmihäiriöt, päänsärky, punoitus, unettomuus, hyperaktiivisuus, aggressiivisuus ja ahdistusoireet. Pitkäaikainen khatinkäyttö voi altistaa vatsahaavalle ja maksavaurioille, ja aine voi aiheuttaa masennusta ja unihäiriöitä.
Khat on luokiteltu brittiläisen Science Select Commiteen tutkimuksessa vähiten haitalliseksi päihteeksi.
Khatia käytetään usein sosiaalisena huumeena miesten istunnoissa, esimerkiksi Jemenissä. Naisilta istuntoihin pääsy on useimmiten kielletty.
Khat tuottaa mielihyvää helpommin lämpimässä.

Lainsäädäntö

Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa khati luokitellaan huumeeksi ja sen viljely, maahantuonti, myynti ja käyttö ovat rangaistavia. Khatin käyttö ja myynti kiellettiin Britanniassa kesäkuussa 2014. Khat kiellettiin Alankomaissa tammikuussa 2012. Suomessa kuitenkin alle kilon hallussapito on lueteltu vähäiseksi määräksi sakkoja määrätessä. Korkein oikeus on todennut vuonna 2011, että khat ei ole rikoslain tarkoittama erittäin vaarallinen huumausaine.
Moksifloksasiini

Ominaisuudet ja käyttö

Moksifloksasiini kuuluu niin kutsuttuihin neljännen sukupolven fluorokinoloneihin. Sen vaikutus perustuu siihen, että se estää bakteerien DNA-gyraasientsyymin toimintaa ja tällöin bakteerit eivät kykene lisääntymään. Lääkeaine on laajakirjoinen ja tehoaa grampositiivisista bakteereista erityisesti kokkeihin kuten strepto-, stafylo- ja enterokokkeihin. Lisäksi se tehoaa mykobakteereihin ja gramnegatiivisiin enterobakteereihin esimerkiksi kolibakteeriin. Moksifloksasiini annostellaan tablettina, ruiskeena suoneen tai silmätippoina. Moksifloksasiinia voidaan käyttää muun muassa keuhkokuumeen, keuhkotulehdusten, hengityselinten infektioiden, poskiontelontulehdusten, ihotulehdusten, silmätulehdusten ja tuberkuloosin hoitamiseen.

Haittavaikutukset

Tyypillisimmät moksifloksasiinin aiheuttamat haittavaikutukset ovat ruuansulatuskanavan oireet kuten ripuli. Muita haittavaikutuksia ovat huimaus, pääkipu, uneliaisuus sekä sydämen QT-ajan piteneminen.

Valmistus

Moksifloksasiinin rakenteessa on kaksi keskeistä rakenneyksikköä, jotka ovat kinoliiniosa ja pyrrolopyridiiniosa. Yhdisteelle on kehitetty enantioselektiivinen synteesi ja kinoliiniosan synteesi lähtee 2,4,5-trifluori-3-metoksi-1-karbonyylikloridista ja pyrrolopyridiiniosan synteesin lähtöaine on kinoliinihappo.
Burunvihermesikko

Levinneisyys

Burunvihermesikkoa tavataan Indonesiassa Burun saarella. Lajia on kuvattu pääasiassa harvinaiseksi, mutta yleiseksi ylemissä korkeuksissa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Jordi Pablo Ripollés

Jordi Pablo eli Jordi Pablo Ripollés (1. tammikuuta 1990, Vinaròs), on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa Espanjan La Ligassa pelaavaa Malagaa. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja.
Jordi Pablo siirtyi Villarrealista Malagaan kesällä 2009 nelivuotisella sopimuksella. Villarrealilla on hänestä takaisinosto-optio kolmen ensimmäisen vuoden aikana.
Saksan–Ranskan sota

Sodan kulku

Ranska koki Saksan valtion syntyprosessin uhkana, ja sota Saksan yhdistymiskehitystä johtanutta Preussia vastaan oli viimeinen yritys säilyttää Ranskan johtava asema Manner-Euroopassa. Niinpä Ranska aloitti sodan tarkoituksenaan laajentaa alueitaan Belgiaan, Luxemburgiin ja Saksan länsiosiin. Preussin pääministeri Otto von Bismarck oli aiemmin provosoinut Ranskaa voimakkaasti, koska hän uskoi Ranskan aloittaman sodan avulla pystyvänsä toteuttamaan monien saksalaisten haaveet yhtenäisestä, Preussin johtamasta Saksan kansallisvaltiosta.
Sodan ratkaisutaistelu käytiin Sedanissa 1. syyskuuta 1870. Saksalaiset voittivat taistelun, ja Ranskan keisari Napoleon III joutui vangiksi. Keisarin kukistumisen jälkeen julistettu Ranskan kolmas tasavalta päätti kuitenkin jatkaa taistelua, ja Pariisi antautui vasta neljä kuukautta kestäneen piirityksen jälkeen tammikuussa 1871. Preussin ja sen liittolaisten voitto johti Saksan keisarikunnan perustamiseen Versailles’ssa 8. tammikuuta 1871.
Ranskassa tappio johti sisäpoliittiseen mullistukseen. Sodan hävinnyt keisari Napoleon III luopui kruunustaan ja pakeni maasta, jolloin monarkia Ranskassa lopullisesti kukistui. Sodan jälkimainingeissa maaliskuussa 1871 nuorta kolmatta tasavaltaa vastustamaan noussut kapinaliike, Pariisin kommuuni, on lyhytikäisyydestään ja kaoottisuudestaan huolimatta toiminut yhtenä esikuvana monille myöhemmille vallankumouksellisille.
Sotilaallisessa mielessä sota osoitti armeijan yleisesikunnan tarpeellisuuden ja keskitetyn sodanjohdon tehokkuuden yhdistettynä rautateiden ja lennättimen luomiin hyviin yhteyksiin.

Frankfurtin rauha

Välirauha sodan osapuolten välillä solmittiin Versailles’ssa 26. helmikuuta ja lopullinen rauha Frankfurtissa 10. toukokuuta 1871. 1700-luvulta asti kokonaan Ranskaan kuuluneet, mutta kieleltään saksalaiset Elsass ja osa Lothringenia liitettiin Saksan keisarikuntaan Elsass-Lothringenin valtakunnanmaana (saks. Reichsland Elsaß-Lothringen) Bismarckin vastustuksesta huolimatta. Ranska määrättiin myös maksamaan huomattavat sotakorvaukset. Sodan jälkeen noin 50 000 ihmistä muutti Saksaan liitetyiltä alueilta Ranskaan. Elsassin ja Lothringenin menetys loukkasi ranskalaisten kansallistuntoa, eikä rauhaa siellä pidetty pysyvänä. Sodan synnyttämän katkeruuden voidaankin katsoa vaikuttaneen merkittävästi ensimmäisen maailmansodan syttymiseen vajaa puoli vuosisataa myöhemmin.
Burn (energiajuoma)

Burn on The Coca-Cola Companyn runsaasti sokeria ja kofeiinia sisältävä energiajuoma, jolla on marjainen maku. Juomaa ei myydä Suomessa, mutta sitä myydään esimerkiksi autolauttojen verovapaista myymälöistä, Virossa, Espanjassa ja Ruotsissa. Juoma on saanut Suomessa suuren kannatuksen. Burn-energiajuomassa on noin 78 milligrammaa kofeiinia tölkkiä kohden, mikä ei poikkea suuresti muista energiajuomista. 
Burnilla on monia erilaisia makuja. Niitä on Original, Zero, Lemon Ice, Apple Kiwi, Passion Punch ja Mango.
Silent Hill 2

Vastaanotto

GameSpot antoi pelille arvosanaksi 7,7/10 arvostelussaan. Metacritic antoi pelin PS2-versiolle arvosanaksi 8,9/10 ja PC-versiolle 7,0/10. Peli on yleisesti kriitikoiden ja pelaajien ylistämä, mistä johtuen Silent Hill 2 on usein valittu yhdeksi parhaimmiksi kauhupeleiksi ja yleisesti maailman parhaimmiksi videopeleiksi kautta aikain, esimerkiksi Empire on sijoittanut 100 parhaimman pelin listauksessa Silent Hill 2:en sijalle 64.
Virginia Madsen

Virginia Madsen (s. 11. syyskuuta 1961, Chicago, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja Oscar-ehdokas. Hänet tunnetaan elokuvista Candyman (1992), Lännen jättiläinen (2001), Artworks (2003), Sideways (2004) ja Joy (2015). Hän on näytellyt myös televisioelokuvassa Kuolleet eivät valehtele (1988). Madsen esiintyi myös vuonna 2011 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa Red Riding Hood – Punahilkka, jossa hän näytteli päähenkilö Valerien äitiä.

Yksityiselämä

Madsen oli naimisissa Danny Hustonin kanssa vuosina 1989-1992. Hän elää näyttelijä Antonio Sabato jr.:n kanssa. Heillä on yksi poika, Jack (s. 1994).
Neitsyt (Eläinradan merkki)

Neitsyt (Virgo) on kuudes niistä Eläinradan merkeiksi kutsutuista sektoreista, joihin Eläinrata vanhastaan, varsinkin astrologiassa jaetaan. Se käsittää alueen 150 - 180 astetta kevättasauspisteestä itään. Aurinko saapuu tähän merkkiin vuosittain elokuun 23. päivän aikoihin ja siirtyy seuraavaan, Vaa'an merkkiin syys­­päivän­tasauksena 22. tai 23. syyskuuta. 
Merkki on saanut nimensä Neitsyen tähdistöstä, joka 2000 vuotta sitten sattui liki­pitäen yhteen tämän merkin kanssa. Maan akselin suunnan kiertymisen eli prekession vuoksi merkit eivät kuitenkaan enää vastaa saman­nimisiä tähdistöjä, vaan nykyisin Neitsyen merkki vastaa suunnilleen Leijonan tähdistöä.
Astrologisten käsitysten mukaisesti nimitystä neitsyt (tai Neitsyt) käytetään varsinkin horoskoopeissa myös henkilöistä, jotka ovat syntyneet Auringon ollessa tässä merkissä.
Uppalan kartano

Uppalan Kartano on rakennettu Seinäjoelle tiettävästi 1700-luvulla. Talo on yksi Seinäjoen kantatiloista. Se sijaitsi ennen Seinäjoen varressa, mistä se on siirretty nykyiselle paikalleen Vapaudentien varteen, Ilmarisenkadun päähän vuonna 1912. Talo on ollut asuinrakennuksena lähes 2000-luvulle saakka. Uppalan viimeisin asukas oli Talan perhe, ja siksi moni seinäjokinen tuntee talon nimellä ”Talan talo”.
Vuonna 2007 talo siirtyi uudelle omistajalle ja se kunnostettiin ravintolaksi. Pari vuotta myöhemmin vuonna 2009 Uppalan Kartano avasi ovensa ravintolana asiakkailleen. Uppalan Kartanossa toimii nykyään suomalaiseen ja paikalliseen ruokaan erikoistunut a la carte -ravintola.
Golf kesäolympialaisissa 1904 – miesten yksinpeli

Golfin miesten yksinpeli käytiin Saint Louis´n kesäolympialaisissa 1904 19. – 24. syyskuuta. 72 yhdysvaltalaista ja kolme kanadalaista golfaajaa pelasivat lyöntipelinä 36 reikää eli kaksi kierrosta käsittäneen karsinnan. Karsinnan 32 parasta pelaajaa selviytyi reikäpelinä pelatuille pudotuspelikierroksille, joita pelattiin yksi päivässä.
Olympiavoittajaksi itsensä pelasi kanadalainen George Lyon, joka oli ainoa pudotuspelikierroksille selviytynyt ei-yhdysvaltalainen pelaaja. Kultaottelun reikäpelissä Lyon voitti Chandler Eganin 3/2. Välierissä Lyonille hävinnyt Francis Newton ja Eganille hävinnyt Burt McKinnie saivat pronssimitalit.
King Tubby

King Tubby (oik. Osbourne Ruddock, 28. tammikuuta 1941 − 6. helmikuuta 1989) oli jamaikalainen sähköinsinööri, ääniteknikko ja tuottaja, joka tunnetaan vaikutuksestaan dub-musiikin kehitykseen 1960- ja 1970-luvuilla. Tubbyn studiotuotanto nosti hänet tuottajana arvostettuun asemaan, joka yleensä kuuluu vain säveltäjille ja muusikoille. Hänen tuotantonsa vaikutti laajasti moneen populaarimusiikin tyylilajiin. Häntä pidetään myös usein uudelleen miksattujen kappaleiden remix-konseptin keksijänä.
King Tubbyn musiikkiura alkoi 1950-luvulla reggaeta soittaneissa sound systemeissä, jotka soittivat tanssimusiikkia Kingstonin kaduilla. Alkuun Tubby korjasi laitteistoja, kunnes perusti oman sound systemin, Tubby's Hometown Hi-Fin. Siitä tuli yleisön keskuudessa erittäin suosittu hyvän äänenlaadun ja Tubbyn hyödyntämien omalaatuisten kaikuefektien takia, joista tuli myöhemmin dub-musiikin tunnus.
Tubby aloitti toimintansa tuottajana 1970-luvulla. Hän työskenteli useiden jamaikalaisten huippumuusikoiden, kuten tuottajien Lee Perryn, Bunny Leen, Augustus Pablon ja Vivian Jacksonin sekä monien reggae-artistien kanssa.
Tuntematon henkilö ampui King Tubbyn 6. helmikuuta 1989 hänen kotinsa lähellä. Ampumisen syyksi on arveltu ryöstöyritystä.
Irma (romaani)

Tapahtumat ja henkilöt

Romaanin ensimmäisessä osassa kertojana on Irma itse, ja hän on kulttuurivaltuuston jäsenenä matkalla juuri itsenäistyneessä Liettuassa. Palattuaan matkalta hän saa lapsiltaan kuulla, että hänen miehellään Martilla on toinen nainen, taidemaalari Ursula Riekonrinta.
Toinen osa on kirjoitettu Tero Tikkasen näkökulmasta. Tero tutustuu Kreikan-matkalla Irmaan ja tämän ystävään Jattaan. Vaikka Tero on enemmän kiinnostunut Jatasta, hän päätyy kuitenkin vuoteeseen Irman kanssa. Heidän suhteensa jatkuu Suomessakin, tosin salassa, sillä Tero on naimisissa ja kolmen lapsen isä. Irma on juuri eronnut ja rakastuu järjettömästi Teroon, kunnes tulee yhtäkkiä järkiinsä ja lopettaa suhteen Teron kanssa.
Kolmannessa osassa kertoja on Irman ex-mies Markus, joka on asunut jo monta vuotta Lapissa Ursulan kanssa. Heidän suhteensa on ollut myrskyisä, sillä Ursula on alkanut juoda yhä enemmän ja pahoinpitelee Markusta. Sitten Ursula kuolee yllättäen sydänkohtaukseen, eikä Markus tiedä mitä elämässään tekisi. Hän ottaa pitkästä aikaa yhteyttä Irmaan ja omiin lapsiinsa, jotka ovat kasvaneet jo aikuisuuden kynnykselle.
Neljännessä osassa näkökulma on jälleen Irman, ja se sitoo aikaisemmat tapahtumat yhteen. Romaanista Savon Sanomiin kirjoittaneen Eeva Saesmaan mukaan ”romaanin lopussa Irma katsoo itseään peiliin. Tärkeimmäksi nousee sittenkin katse, jonka hän itselleen suo. Sekin on vain heijastus, mutta rehellisesti lihaksi tullut.”

Arvioita

Mervi Kantokorven mukaan Irman keskeinen teema on ”naisen kokemus eletystä ruumistaan”, ja Kaisa Kurikka kuvaa sitä ”naisen identiteetin syväluotaukseksi”. Varis on itse kertonut halunneensa kuvata ”yhtä naista eri kulmista”. Sisko Pajun mukaan kirjassa on huomattavasti omaelämäkerrallisia aineksia, ja varsinkin sen lopussa tulee esiin feministinen asenne.
Romaani on saanut kriitikoilta enimmäkseen myönteisen vastaanoton, ja sitä on kiitelty muun muassa kiinnostavasta rakenteesta ja siitä, että erillisistä osista huolimatta tarina muodostaa vahvan jatkumon. Kirjan rakenteessa on havaittu ”sukulaisuutta” Krzysztof Kieślowskin elokuvatrilogiaan Kolme väriä. Toisaalta on myös huomautettu, että nimisymboliikkaa on selitetty liikaa ja Irman ja lasten suhde on kuvattu ohuesti.
Leena Ahlholm toteaa, että vaikka hän pitääkin Irmaa uskottavana ja kiinnostavana, se ei ole Tuula-Liina Variksen paras kirja. Salla Seurin mielestä Irma ”ei ehkä ole mullistava kirja, mutta nautittava se on”. Sisko Pajun mukaan kirja on sujuva ja mukaansatempaava, ja hänen mielestään se olisi voinut olla Finlandia-ehdokas.
Kolmetoista siirtokuntaa

Luettelo kolmestatoista siirtokunnasta

Siirtokunnat ryhmiteltiin kolmeen alueeseen: Uuden-Englannin siirtokuntiin (New England Colonies), keskisiin siirtokuntiin (Middle Colonies) ja eteläisiin siirtokuntiin (Southern Colonies).
Guillaume Canet

Guillaume Canet (s. 10. huhtikuuta 1973 Boulogne-Billancourt) on ranskalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Hän voitti vuonna 2006 parhaan ohjaajan César-palkinnon elokuvasta Ei sanaakaan (Ne le dis à personne), jossa hän myös näytteli. Vuonna 2010 ilmestyi Canet’n ohjaama ja käsikirjoittama elokuva Pieniä valkoisia valheita (Les petits mouchoirs).
Canet on näytellyt muun muassa elokuvissa The Beach (2000), Vidocq ja neitsytmurhat (2001), Rakasta jos uskallat (2003), Narco (2004), Päivä ilman sotaa (2005), Ensemble, c’est tout – kimpassa (2007), Koodinimi: Farewell (2009) ja Last Night – Kohtalokas ilta (2010).

Yksityiselämä

Vuosina 2001–2006 Canet oli naimisissa Diane Krugerin kanssa. Vuodesta 2007 Canet’n kumppani on ollut Marion Cotillard, jonka kanssa hänellä on vuonna 2011 syntynyt poika.
Suomen sotasurmat

Suomen sotasurmat 1914–1922 on valtion avulla toteutettu suuri tietokanta, johon on pyritty kokoamaan eri lähteistä ensimmäiseen maailmansotaan, Suomen sisällissotaan ja heimosotiin liittyvät kuolintapaukset. Tietokanta on Kansallisarkiston palvelimella.
Valtioneuvoston kanslian asettamaa johtoryhmää johti akatemiaprofessori Heikki Ylikangas. Johtoryhmän toisena puheenjohtajana toimi Jukka Kekkonen. Projektin johtajana toimi dosentti Lars Westerlund. Projektin tarkoituksena oli tuottaa historiallista selvyyttä erityisesti vuoden 1918 tapahtumista.
Keruutyössä  pyydettiin yleisöltä lisätietoja jo olemassa olevien kirjallisten lähteiden lisäksi. Tietokanta palvelee historiantutkijoiden lisäksi myös laajaa yleisöä sukututkimustarkoituksessa.
Frans Wilhelm Rothsten

Frans Wilhelm Rothsten (14. syyskuuta 1833 Pori – 19. heinäkuuta 1900 Turku) oli suomalainen filosofian maisteri joka toimi Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran sihteerinä.
Rothstenin vanhemmat olivat Porin puuseppien vanhin Abraham Rothsten ja Maria Sofia Hjulberg. Hän kävi Turun lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1851. Rothsten valmistui filosofian kandidaatiksi 1855 ja maisteriksi 1857.
Rothsten toimi Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran sihteerinä 1870–1900. Hän kuoli kesällä 1900 ollessaan matkalla Turussa
Fluoreeni

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa fluoreeni on kiiltäviä valkoisia kiteitä, joilla on heikko violetti fluoresenssi. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee muun muassa kuumaan etanoliin, dietyylieetteriin, etikkahappoon, bentseeniin ja hiilidisulfidiin. Fluoreeni reagoi suhteellisen helposti elektrofiilisella aromaattisella substituutiolla ja nämä reaktiot tapahtuvat 2-, 4- ja 7-asemiin, joista 2- ja 7-asemat ovat reaktiivisimmat. Fluoreenissa on hyvin reaktiivinen metyleeniryhmä, joka voidaan ilman avulla hapettaa fluorenoniksi. Tämä ryhmä voi myös reagoida aldehydien kanssa aldolireaktioiden tavoin. Fluoreeni toimii ligandina useissa organometalliyhdisteissä.

Valmistus ja käyttö

Fluoreenia esiintyy luonnollisesti kivihiilitervassa noin 2 m-%. Yhdiste voidaan erottaa kivihiilitervasta uuttamalla liuotinnaftalla tai tislaamalla. Lopuksi tuote puhdistetaan kiteyttämällä. Ainetta voidaan valmistaa myös synteettisesti. Synteettisiä valmistusmenetelmiä ovat muun muassa kuumentamalla etyyniä kuumassa putkessa, kuumentamalla difenyylimetaania palladiumkatalyytin läsnä ollessa tai palladiumin katalysoima 2,2′-dibromidifenyylimetaanin ja hydratsiinin välinen reaktio.
Fluoreenia käytetään valmistettaessa muun muassa fluorenonia, fluoreenikarboksyylihappoa, väriaineita, maatalouskemikaaleja ja lääkkeitä. Rikin kanssa aine reagoi muodostaen sähköäjohtavan polymeerin. Ainetta voidaan myös käyttää apuaineena polyesterikuitujen värjäyksessä.
Pandunia

Painotus

Toisin kuin suomessa, panduniassa lähes kaikki vokaalit lausutaan lyhyinä. Pitkä vokaali voikin esiintyä ainoastaan painollisessa tavussa. Sanojen paino on yleensä viimeistä konsonanttia edeltävällä tavulla tai harvemmin viimeisellä avotavulla, jolloin se merkitään heittomerkillä. Esim. loga (lóga), safar (safár), arabia (arábia), sofa' (sofá).
Yleisimmät pronominit ja prepositiot – kuten me (’minä’), mome (’me’) ja sa (’luona’) – voivat olla painottomia.

Kirjoitusjärjestelmä

Pandunian aakkosto sisältää seuraavat kirjaimet:
a b c d e f g h i j k l m n o p r s t u w x y z
Erotuksena suomen kieleen c äännetään /tʃ/, j äännetään /dʒ/, x äännetään /ʃ/ ja y äännetään /j/. Muut kirjaimet äännetään lähestulkoon niin kuin suomen kielessä ja kirjoitus on samalla tavalla äänteenmukaista.

Kielioppi

Pandunia on peruskieliopiltaan eurooppalaisiin kieliin verrattuna erittäin yksinkertainen kieli. Verbejä lukuun ottamatta pandunian sanoja ei taivuteta lainkaan, eikä edes aikamuotoja tai monikkoja sellaisenaan ole, vaan ne ilmaistaan erillisillä apusanoilla.
Verbin taivutuksella vaikutetaan ainoastaan sanajärjestykseen. Taivutusmuotoja on kaksi. Verbit muodostetaan lisäämällä sanavartaloon verbimuodon pääte. Subjekti-verbi-objekti -sanajärjestyksessä verbin pääte on -a. Käänteisessä objekti-verbi-subjekti -järjestyksessä verbin pääte on -u. Verbimuoto on sama kaikissa persoonissa, tapaluokissa ja aikamuodoissa. Verbin päätteiden lisäksi sanavartaloista muodostettujen substantiivien pääte on -e ja adjektiivien -i. Suuri osa substantiiveista on kuitenkin päätteettömiä, jolloin ne päättyvät joko konsonanttiin tai mihin tahansa painolliseen vokaaliin.
Pandunialle luonteenomaisia ovat määritteet, jotka osoittavat ajankohtaa, lukumäärää, tapaluokkaa tai sijamuotoa. Esimerkiksi aikamuodot ilmaistaan tarvittaessa apusanoilla seuraavasti: me pas loga (minä puhuin); me zay loga (minä olen puhumassa); me wil loga (minä tulen puhumaan).
Warwick Estevam Kerr

Warwick Estevam Kerr (9. syyskuuta 1922 Santana do Parnaíba, São Paulo – 15. syyskuuta 2018) oli brasilialainen insinööri, genetiikan ja entomologian tutkija, professori, joka tunnetaan genetiikan ja mehiläisten sukupuolen määräytymiseen liittyvästä tutkimuksestaan. Hän on myös vastuussa ns. tappajamehiläisten leviämisestä.
Kerr syntyi vuonna 1922 Santana do Parnaíbassa, São Paulossa. Hänen isänsä oli Américo Caldas Kerr ja äitinsä Bárbara Chaves Kerr. Suku oli kotoisin Skotlannista. Perhe muutti Piraporaan vuonna 1925, jossa Warwick Kerr kävi koulua. Hän valmistui maatalousinsinööriksi São Paulon yliopistosta.
Hän aloitti tieteellisen uransa Piracicabassa, jossa hän myös suoritti tohtorin tutkinnon ja sai apulaisprofessorin viran. Vuonna 1951 hän suoritti jatko-opintoja vierailevana professorina Kalifornian yliopistossa ja vuonna 1952 Columbian yliopistossa, missä hän oli kuuluisan geneetikon Theodosius Dobzhanskyn oppilas. Vuonna 1958 professori Dias da Silveira kutsui Kerrin avustamaan São Paulon valtionyliopistoon perustettuvan biologian laitoksen toiminnan käynnistämisessä. Kerr johti mehiläisten genetiikkaa tutkinutta tutkimusryhmää. Vuosien 1962 ja 1964 välillä hän työskenteli vastaperustetun São Paulon  valtion tutkimuskeskuksen tieteellisenä johtajana. Joulukuussa 1964 Kerr vastaanotti genetiikan professorin viran São Paulon yliopiston lääketieteellisessä tiedekunnassa. Hänen ensisijaisena tehtävänään oli perustaa genetiikan laitos. Laitos toi genetiikan opetukseen uusina alueina matemaattisen biologian ja biotilastotieteen ja oli myös pioneeri tietokoneiden hyödyntämisessä biologiassa ja lääketieteessä.
Maaliskuusta 1976 huhtikuuhun 1979 Kerr asui Manausissa Amazonasilla tehtävänään perustaa Amazonin tutkimuksen kansallinen instituutti. Virallisesti Kerr jäi eläkkeelle São Paulon yliopistosta tammikuussa 1981, mutta hän ei kuitenkaan lopettanut tieteellistä uraansa. Vain 11 päivää eläkkeelle jäämisensä jälkeen hän vastaanotti professorin viran Universidade Federal do Maranhãossa, São Luíssa ja toimi hetken aikaa vuosina 1987–1988 yliopiston dekaanina. Helmikuussa 1988 Kerr siirtyi Universidade Federal de Uberlândiin genetiikan professoriksi.
Koko ajan Kerr jatkoi pistimettömien mehiläisten Meliponinien tutkimusta. Kerr tuli maailmankuuluisaksi afrikkalaisen mehiläisen ja italialaisen mehiläisen risteyttämisestä, joka alkuvaiheessa synnytti kansallista ja kansainvälistä huomiota, kun Kerrin laboratoriosta pääsi karkuun useita afrikkalaisia mehiläiskuningattaria. Tämän seurauksena useita afrikkalaismehiläisyhdyskuntia, jotka ovat eurooppalaisia mehiläisiä huomattavasti aggressiivisempia, levisi ympäri mannerta, mikä johti useisiin hyökkäyksiin ja jopa muutamiin kuolemantapauksiin. Sittemmin afrikkalaismehiläiset ovat täysin sekoittuneet paikallisiin mehiläisyhdyskuntiin ja ne tunnetaan tappajamehiläisinä.
Kerr on tehnyt 513 julkaisua eri aiheista. Hän oli naimisissa ja hänellä on 7 lasta ja 17 lastenlasta.
Max Warburg

Ura

Max Warburg johti suvun hampurilaista M. M. Warburg & Co. -pankkia. Hänen veljensä Paul Warburg työskenteli kanssaan Hampurissa 1895–1902.

Pariisin rauhansopimus 1919

Max Warburg avusti Saksan delegaatiota taloudellisena neuvonantajana vuonna 1919 ensimmäistä maailmansotaa seuranneessa Pariisin rauhankonferenssissa, joka kulminoitui Versaillesin rauhansopimukseen. Hänen Yhdysvaltoihin vuonna 1902 muuttanut ja vuonna 1911 kansalaisuuden saanut veljensä Paul Warburg johti Yhdysvaltain delegaatiota.

IG Farben

Max Warburg oli saksalaisen Interessen-Gemeinschaft Farbenindustrie AG:n eli IG Farbenin hallituksessa. IG Farben oli maailman suurin kemianteollisuuden yritys. Hänen veljensä Paul Warburg oli IG Farbenin kokonaan omistaman Yhdysvaltain-tytäryhtiön hallituksessa. Toisen maailmansodan päätyttyä Nürnbergin sotasyyllisyysoikeudenkäynneissä 24 IG Farbenin johtajaa tuomittiin, mutta Max Warburg ei lukeutunut syytettyihin.

Saksan keskuspankki

Max Warburg toimi Hjalmar Schachtin alaisuudessa johtajana Reichsbankissa vuoteen 1938 asti, kunnes pakeni Yhdysvaltoihin.

Pako Yhdysvaltoihin

Max Warburg pakeni perheensä kanssa, 38-vuotias poika Eric M. Warburg samana vuonna, Yhdysvaltoihin vuonna 1938 kansallissosialistien juutalaisvainon kiihtyessä. Hänen veljensä Paul ja Felix asuivat jo Yhdysvalloissa.

Yksityiselämä

Max Warburg oli suvun hampurilaisen pankin perustaneen saksalaisen Moses Warburgin jälkeläinen. Max Warburgin vanhemmat olivat Moritz Warburg (1838-1910) ja äiti Charlotte Oppenheim (1842-1921). Max Warburg avioitui Alice Magnuksen kanssa vuonna 1899. Pariskunta sai yhden lapsen, Eric M. Warburgin (1900–1990). Max Warburgin hauta sijaitsee Sleepy Hollow'n hautausmaalla Westchesterissä, New Yorkissa.