google/wiki40b huggingface dataset:
Pimeä tähti (pimeä aine)

Pimeä tähti on teoreettinen tähtityyppi, joka on muodostunut lähes pelkästään WIMP-partikkeleista koostuvasta pimeästä aineesta maailmankaikkeuden alkuvaiheissa.

Ominaisuudet

Pimeä tähti tuottaa energiansa annihiloimalla pimeää ainetta ja voi fuusioreaktion uupumisen takia kasvaa jopa 100 000 auringon massaiseksi. Halkaisijaltaan tähdet voivat olla jopa 2 000 astronomista yksikköä AU:ta. Tähti ei säteile näkyvän valon alueella vaan infrapuna-alueella. Lisäksi tähdestä lähtee voimakasta gammasäteilyä. Johtuen alati kasvavasta pinta-alasta tähden pintalämpötila on hyvin alhainen. Pimeän tähden eliniäksi on arvioitu 10 miljoonasta vuodesta aina miljardeihin vuosiin. On myös arveltu, että pimeän tähden palaessa loppuun tähti muuttuisi tavalliseksi, vetyä polttavaksi tähdeksi ja tämän jälkeen (riippuen massasta) räjähtäisi supernovana tai luhistuisi mustaksi aukoksi.

Löytäminen

Sen lisäksi että maailmankaikkeuden alkuvaiheessa pimeän aineen tiheys on voinut olla riittävän suuri pimeän tähden syntymiseen voidaan pimeää ainetta polttavia tähtiä löytää myös galaksien ytimissä toimivien supermassiivisten mustien aukkojen läheltä. Esimerkiksi Linnunradan supermassiivista mustaa aukkoa kiertää joukko massiivisia, hyvin kuumia ja nuorelta näyttäviä tähtiä. Kuitenkin tähtien muodostuminen lähellä supermassiivista mustaa aukkoa on epätodennäköistä suuren vuorovesivoiman vuoksi, joten yhtenä selityksenä on, että tähdet ovat muodostuneet muualla mutta ajautuneet vuosimiljardien aikana kiertämään aukkoa. Aukon läheisyydessä oleva pimeän aineen keskittymä ruokkii lähelle ajautuneita tähtiä saaden tähdet näyttämään nuorilta tähdiltä. Linnunradan pimeän aineen määrä tunnetaan melko tarkasti, ja tämän pohjalta on voitu laskea, että mikäli pimeä aine koostuu WIMP-partikkeleista voisi oma aurinkomme saada noin kymmenesmiljardisosan energiastaan pimeän aineen annihiloitumisesta.
Toinen vaihtoehtoinen paikka pimeää ainetta polttavien tähtien löytymiseen on pallomainen tähtijoukko. Pimeän aineen avulla pallomaisten tähtijoukkojen valkoisten kääpiöiden jäähtyminen voisi pysähtyä 1 000–2 000 kelviniin. Tätä vaihtoehtoa tutkitaan muun muassa avaruusteleskooppi Hubblen avulla.
Ringeten maailmanmestaruuskilpailut

Ringeten maailmanmestaruuskilpailut on Kansainvälisen Ringetteliiton (IRF) järjestämä kansainvälinen ringetteturnaus.
Ensimmäinen turnaus järjestettiin Kanadassa vuonna 1990. Eniten mestaruuksia on voittanut Suomi. Ringeten maailmanmestaruutta kutsutaan Sam Jacks Trophy -nimellä.

Historia

Vuonna 1990 Gloucesterissä pidettyyn ensimmäiseen turnaukseen osallistui kuusi kanadalaista joukkuetta provinsseista, sekä Suomen ja Yhdysvaltojen maajoukkueet.
Vuosien 1990–1996 ja 2000–2004 aikana maailmanmestaruuskilpailut pidettiin joka toinen vuosi. Vuonna 1998 turnausta ei pidetty, mutta lajin mahtimaat Suomi ja Kanada pelasivat useamman maaottelun keskenään eri puolella Eurooppaa. Vuodesta 2004 eteenpäin kilpailut on pidetty joka kolmas vuosi.
Vuodesta 2013 eteenpäin turnaus pelataan järjestelmällä, jossa lajia ylivoimaisesti hallitsevat Suomi ja Kanada pelaavat suoraan kaksiosaisen finaalin maailmanmestaruudesta, eli Sam Jacks Trophy -palkinnosta. Muut joukkueet kisaavat President's Pool alkusarjan, joiden kaksi parasta joukkuetta (Kanadan ja Suomen nuorten joukkueet pois lukien) kisaavat MM-pronssista (President's Bronze).
Julia Valtanen

Julia Johanna Valtanen (s. 6. toukokuuta 2001 Rauma) on suomalainen keihäänheittäjä. Hän edustaa Rauman Urheilijoita.
Valtanen saavutti SM-hopeaa ensimmäisissä Kalevan kisoissaan Lappeenrannassa 2019 ennätystuloksellaan 54,78. Hänen aiempi ennätyksensä aikuisten keihäällä oli kesäkuussa 2017 heitetty 53,41. Hän on edustanut Suomea alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2019.
Valtanen on pelannut pesäpalloa Rauman Feran juniorijoukkueissa.
Marie Linder

Elämäkerta

Linderin vanhemmat olivat kreivi Vladimir Mushin-Puškin ja hänen suomalaissyntyinen puolisonsa Emelie o.s. Stjernvall. Isänsä puolelta hän oli kaukaista sukua runoilija Aleksandr Puškinille. Äitinsä kuoltua 1845 Marie Linder muutti Suomeen Träskändan kartanoon tätinsä Aurora Karamzinin luo. Hän alkoi harrastaa kirjoittamista jo varhain mutta tämä harrastus jäi syrjään kun hän meni naimisiin 1859 Constantin Linderin (1836–1908) kanssa. Linderit asettuivat asumaan vuonna 1862 Kytäjän kartanoon. 
Avioliiton vaikeudet ja yhden lapsen kuolema 1865 saivat Marie Linderin palaamaan takaisin kirjoitusharrastuksensa pariin. Tämän tuloksena syntyi ensin nimimerkillä Stella Vecko-Biblioteket -lehteen kirjoitettuja novelleja ja sitten samalla nimimerkillä romaani En qvinna af vår tid (Aikamme nainen) joka julkaistiin 1867. Romaanin päähenkilö Lucy kamppailee tuon ajan yhteiskunnan naisille asettamia rajoitteita vastaan ja romaanissa kuvataan hänen suhdettaan itsevaltaiseen isäänsä, kihlattunsa Edvardiin, jota Lucy itse pitää vastenmielisenä, sekä rakastettuun Oscariin, jonka kanssa Lucylla on platoninen suhde.
Linder ei julkaissut useampia teoksia, sillä hän kuoli muutama vuosi romaanin ilmestymisen jälkeen virallisen tiedon mukaan kouristuskohtaukseen, mutta mahdollisesti kyseessä saattoi olla itsemurha.
Constantin ja Marie Linderin poika oli kamariherra Hjalmar Linder.
3G

Määritelmä

ITU-T on luonut yleisimmin tunnetun 3G-määritelmän. Sen mukaan 3G-matkapuhelinjärjestelmän tulee tukea:
1) suuria bittinopeuksia
- 144 kbps laajalla ulkopeittoalueella (kulkuneuvot)
- 384 kbps laajalla ulkopeittoalueella (jalankulkijat)
- 2 Mbps tai enemmän sisäpeittoratkaisuilla
- mahdollistaa videopuhelut
2) sallia liikkuvuus eri operaattoreiden verkkojen ja eri maiden välillä, sekä mahdollistaa käyttö- ja laskutustietojen vaihtaminen eri operaattoreiden välillä
3) päätelaitteiden maantieteellisen sijainnin määrittelyä ja tukea multimediapalveluita
- kiinteänopeuksisia ja vaihtelevannopeuksisia palveluita
- epäsymmetristä lähetystä ja vastaanottoa
- laajakaistayhteyksiä 2 Mbps -bittinopeuksiin asti
Lisäksi 3G tekniikkaa standardoivat 3GPP (3G Partnership Project), joka määritteli alkuperäisen 3G UMTS -tekniikan, joka myös tunnetaan nimellä WCDMA (UTRAN), ja joka vuodesta 2001 lähtien on kehittänyt myös EDGE (GERAN) -tekniikkaa, sekä 3GPP2, joka kehittää CDMA2000-pohjaista tekniikkaa (mm. 1x, EVDO, EVDV).
Sotamies

Iso-Britannia

Isossa-Britanniassa sotamies on private, lyhennettynä Pte. Britannian armeijan sotamies-arvo kattaa Naton arvoasteikon arvot OR-1 ja OR-2. Sotamiehellä ei Britanniassa ole käytössään arvomerkkiä.

Yhdysvallat

Yhdysvalloissa sotamies on private, lyhennettynä PVT. Yhdysvaltain armeijassa sotamies-arvo käsittää kaksi alinta sotilasarvoa. Arvoista alempi, viralliselta nimeltään private E-1, annetaan kaikille uusille sotilaille. E-1 sotamiehillä ei ole käytössä arvomerkkiä. Ylemmällä sotamiesarvolla, viralliselta nimeltään E-2, on käytössä arvomerkki (katso kuva). Ylemmät sotamiehet ylennetään Yhdysvaltain armeijassa nykyisin automaattisesti kuuden kuukauden palveluksen jälkeen, mutta ylennystä voidaan myös tarvittaessa nopeuttaa korkeintaan kahdella kuukaudella.
Paavo Alkio

Ista Paavo Alkio (21. lokakuuta 1902 Laihia – 14. toukokuuta 1983 Laihia) oli suomalainen juristi ja hovioikeudenneuvos joka toimi Vaasan hovioikeuden presidenttinä 1970-luvun alussa. Hän oli oikeustieteen kunniatohtori.
Alkion vanhemmat olivat Maalaisliiton perustaja Santeri Alkio ja Anna Augusta Falenius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1921 ja suoritti yleisen oikeustutkinnon 1927. Alkio sai varatuomarin arvon 1930 ja hänestä tuli lakitieteen kandidaatti 1934 ja lisensiaatti 1948. Alkiosta tuli 1963 Helsingin yliopiston oikeustieteen kunniatohtori.
Alkio toimi Vaasan hovioikeuden kanslistina vuodesta 1934, kirjaajana ja aktuaarina vuodesta 1936, viskaalina vuodesta 1939 ja asessorina vuodesta 1946.  Alkio oli Vaasan hovioikeuden presidenttinä 1970–1972.  Hän oli myös muun muassa Laihian kunnanvaltuuston puheenjohtajana 1948–1952.
Talvisodassa Alkio oli kenttäoikeuden puheenjohtajana Paavo Talvelan joukoissa. Jatkosodan aikana hän toimi 11. divisioonan kenttäoikeuden puheenjohtajana  1941–1943 ja hän kirjoitti päiväkirjaa jokaisesta sodan päivästä. Päiväkirjaa kertyi lähes 3 000 sivua ja tästä materiaalista on 2003 julkaistu noin kolmannes kirjassa Sotatuomarin päiväkirjat. Alkiolla oli sodan aikana jatkuvasti erimielisyyksiä divisioonan komentajan kenraalimajuri Kaarlo Heiskasen kanssa joka piti Alkion johtaman kenttäoikeuden jakamia tuomioita liian lievinä. Alkio itse totesi 10. elokuuta 1942 että "Kenttäoikeuteni asiakkaissa on harvoja roistoja, mutta paljon erehtyneitä ihmisiä" ja hän piti Heiskasta ja muita ankaria rangaistuksia vaatineita ammattisotilaita "nappi-otsaan-vaan-teorian" kannattajina.
Alkion kanssa työskennellyt 11. divisioonan valvontaupseeri Taavetti Heikkinen (1906–1969) piti myös samaan aikaan päiväkirjaa, joka on julkaistu kirjana Rintaman poliisi. Valvontaupseerin päiväkirjat 1941–1944 (Ajatus-kirjat 2010).
Laakspohjan kartano

Laakspohjan kartano on kartano Lohjan keskustan koillispuolella Pappilanselän toisella puolella Moisionlahden pohjoisrannalla. Kartano on perustettu 1556 Kustaa Vaasan kuninkaankartanoksi Laakspohjan kylän viidestä talonpoikaistilasta. Kruunu omisti tilan 1556–1559, sen jälkeen Juhana-herttua 1559–1562 ja valtaneuvos Nils Boije 1563. Sen jälkeen tilalla on ollut runsaasti omistajia, muun muassa Magnus Linder ja hänen jälkeläisensä vuodet 1846–1906 ja vuodesta 1911 Max H. van Gilse van der Pals ja hänen jälkeläisensä. 
Kartanon ympärillä levittäytyy viljelyaukea. Kartanoon vie Lempolantieltä kilometrin mittainen tammikuja, joka on merkitty karttaan jo 1683. Nykyiset rakennukset ovat pääosin 1910-luvulta ja säilyneet hyvin alkuperäisessä asussaan. Päärakennuksen ovat suunnitelleet Valter ja Ivar Thomé, ja se on tyyliltään ruotsalaisvaikutteista jugendia, yksi Suomen harvoja jugend-tyylisiä kartanorakennuksia. Kartanon puiston on suunnitellut puutarha-arkkitehti Svante Olsson. 
Kartanon, jonka päätuotantosuunta on hevostalous, nykyisiin omistajiin kuuluvat Nina van der Pals, joka vastaa kartanon alueella toimivasta ratsastustallista, ja hänen isänsä Max van der Pals. Nina van der Palsin puoliso on MTK:n aiempi puheenjohtaja Michael Hornborg.
Laakspohjan kartanossa kuvattiin elokuvaa  Siltalan pehtoori.
Pohjois-Karjala (kappale)

Luomistyö

"Pohjois-Karjala" ei sovi Perjantai 14. päivä -albumin kokonaisuuteen, mutta se oli yksi syy, miksi Sundqvist halusi sisällyttää sen albumille. Hän halusi myös tehdä sanoituksen, jonka kukaan ei voisi olettaa kertovan hänestä itsestään.
”Pohjois-Karjala”
”Pohjois-Karjala” (1986) on Leevi and the Leavingsin tunnetuimpia kappaleita. Näyte sisältää kertosäkeen.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet

Versioinnit

51 Koodia esitti cover-version "Pohjois-Karjalasta" vuonna 2007 julkaistulla tribuutti-albumilla Melkein vieraissa – Tribuutti Leevi and the Leavingsille. Samalla albumilla Maija Vilkkumaa esitti cover-version kappaleesta "Kerro terveiset lapsille".

Vastaanotto

Kappale sijoittui neljännelle sijalle Nuorgam-verkkojulkaisun top 40 Leevi and the Leavingsin kappaletta -listauksessa vuonna 2013. Rumban ”Suomirockin parhaat biisit” -kriitikkoäänestyksessä 1998 ”Pohjois-Karjala” pääsi 37. sijalle, toiseksi korkeimmalle Leevi and the Leavings -kappaleista. "Teuvo, maanteiden kuningas" oli sijalla 22. Vuonna 2014 Helsingin Sanomien lukijat äänestivät kappaleen parhaaksi ”autoilubiisiksi”.
Toimittaja Janne Toivosen mukaan kappaleen päähenkilö, ”elämän sävelen hukannut hellämielinen häviäjä”, on esimerkki Gösta Sundqvistin kappaleisiinsa luomista ”melankoliseen suomalaiseen tajuntaan putoavista hahmoista”.
World Open Karate Championship

World Open Karate Championships on joka neljäntenä vuotena Tokiossa käytävä Kyokushin maailmanmestaruuskilpailut. Sitä on järjestetty vuodesta 1975 lähtien ja se käydään avoimessa painoluokassa. Perustaja Mas Oyaman kuoltua 1994 Kyokushinin järjestö IKO hajosi useiksi muiksi järjestöiksi, kuten IKO 2 ja IKO 3. Sen myötä kuudennesta turnauksesta lähtien järjestöt ovat pitäneet omalla nimellä World Open turnauksia. Turnaus kestää kolme päivää, sillä osallistujia on lähes kaksisataa noin sadasta eri maasta. Ensimmäisissä kilpailuissa osallistujia oli 128 kolmestakymmenestäkahdesta eri maasta. Sitä vastoin viidensissä kilpailuissa osallistujia oli 205, 112 eri maasta.

Säännöt

Ottelut kestävät alukierroksilla kaksi minuuttia, jonka jälkeen neljä kulmatuomaria ja päätuomari antavat pisteensä voittajalle. Mikäli pisteet menevät tasan jatketaan kahdella yksittäisellä jatkoerällä, kunnes voittaja on saatu selville. Mikäli vastustaja saa yhden puolipisteen eli wazarin ja otteluaika menee umpeen julistetaan hänet voittajaksi. Sitä vastoin kahdesta puolipisteestä saa täyden pisteen eli ipponin, jonka jälkeen ottelu päättyy. Täyden pisteen saa sitä vastoin mikäli tyrmää vastustajansa tai osuman jälkeen vastustaja näyttää kipua ja kaatuu maahan yli kolmen sekunnin ajaksi. Turnauksen edetessä 32 parhaan joukkoon, ottelun kesto nousee kolme minuuttiin. Ottelut käydään täyskontaktina, jossa ei käytetä ollenkaan suojia. Säännöissä kuitenkin kielletään lyönnit päähän, eikä esimerkiksi vastustajaa saa lyödä ns. veitsikädellä kaulaan tai kasvoihin. Potkut nivusiin ovat myös kiellettyjä, jotka muussa tapauksessa johtavat hylkäykseen. Vastustajaa ei saa tarttua myöskään karatepuvusta eli gistä, jonka myötä heitot ovat kiellettyjä. Päällä ei saa myös osua toista kasvoihin.
Ignaty Novikov

Ignaty Trofimovitš Novikov (ven. Игнатий Трофимович Новиков), (2. tammikuuta 1907, jul. 20. joulukuuta 1906 Dniprodzeržynsk, Venäjän keisarikunta - 25. joulukuuta 1993 Moskova, Neuvostoliitto ) oli neuvostoliittolainen varapääministeri, pitkäaikainen rakentamisesta vastaava ministeri ja Moskovan olympialaisten järjestelytoimikunnan puheenjohtaja.
Ignaty Novikov työskenteli metallityöläisenä (seppä, mekaaniikko, koneistaja) vuosina 1919-1927 ja sen jälkeen teknisenä suunnittelijana vuosina 1927-1931. Seuraavina kahtena vuotena hän opiskeli Dniprodzeržynskin metallurgiainstituutissa.
Vuodesta 1932 lähtien Novikov toimi johtotehtävissä Saratovin alueella. Vuodesta 1943 lähtien hän siirtyi Moskovaan vesivoimaloista vastaavan ministeriön palvelukseen. Vuodesta 1958 alkaen hän toimi neuvostohallituksen ministerinä vastuualueenaan energiantuotanto ja sähköistys. Vuodesta 1962 hän toimi varapääministerinä vastuualueenaan Neuvostoliiton rakentamisen valtionkomitea. Hän toimi Brežnevin ajan ministerineuvostossa. Novikov joutui luopumaan ministeritehtävistään Brežnevin seuraajan Juri Andropovin valtakautena vuonna 1983 osaksi syyllistettynä Neuvostoliiton huonosta rakentamisen laadusta,
Ignaty Novikov toimi vuoden 1980 Moskovan kesäolympialaisten järjestelytoimikunnan puheenjohtajana vuosina 1975-1980.
KNM Eskdale

Palvelus

Eskdale määrättiin kesäkuussa palvelukseen otettaessa Portsmouthin 1. Hävittäjälaivueeseen. Alus siirtyi koeajojen ja varustamisen jälkeen Scapa Flowhun koulutukseen, jonka aikana se määrättiin suojaamaan Jäämeren saattueita.
Alus liittyi 2. syyskuuta Loch Ewessä saattueeseen PQ18 HMS Campbellin, HMS Malcolmin ja HMS Farndalen kanssa. Alus erkani 6. syyskuuta saattueesta palaten Portsmouthiin, jossa se liittyi paria päivää myöhemmin laivueeseensa.
Alus oli 13. lokakuuta etsimässä Saksan laivaston saarronmurtajaa Kometia yhdessä HMS Cottesmoren, HMS Quornin, HMS Albrightonin ja Norjan laivaston KNM Glaisdale kanssa. Alukset muodostivat etsintöjen aikana ryhmä A:n. Osasto A upotti Kometin tykkitulella.
Eskdalen silta ja tulenjohtojärjestelmä vaurioituivat pahoin 12. marraskuuta Dieppeen tehdyssä kommandoiskussa. Alus palasi satamaan hätäohjauksen varassa. Alus siirrettiin 15. marraskuuta Portsmouthissa telakalle, mistä se palasi palvelukseen 16. tammikuuta 1943.
Alus suojasi 14. huhtikuuta sisaraluksensa Glaisdalen ja viiden troolarin kanssa kanaalin saattuetta PW232. Saattueen jouduttua Saksan laivaston 3. Schnellboote laivueen E-veneiden hyökkäyksen kohteeksi alukseen osui kaksi S90:n laukaisemaa torpedoa menettäen liikuntakykynsä. Alukseen osui kaksi S112:n laukaisemaa torpedoa upottaen sen.
Anu Vehviläinen

Koulutus

Vehviläinen valmistui ylioppilaaksi Savonlinnan Taidelukiosta vuonna 1982 ja kulttuurisihteeriksi Alkio-opistosta vuonna 1984. Vuonna 1994 hän valmistui filosofian maisteriksi Joensuun yliopistosta. Vehviläinen on valmistellut myös väitöskirjaa, jonka aiheena ovat suurten ikäluokkien edustajat kuntatyössä ja heidän eläköitymisensä. Opiskeluaikoinaan Vehviläinen oli Joensuussa aktiivisesti mukana katuteatteritoiminnassa.

Poliittinen toiminta

Vehviläinen toimi Keskustan Opiskelijaliiton varapuheenjohtajana vuonna 1988 ja puheenjohtajana vuonna 1989. Nuoren Keskustan Liiton puheenjohtajana hän toimi 1989–1991. Vuosina 1991–1993 Vehviläinen työskenteli ulkoministerin avustajana. Vuonna 1993 hän oli Paavo Väyrysen presidentinvaalikampanjan tiedottaja. Vehviläinen oli Joensuun kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1993–2012. Vuosina 2005–2007 hän oli kaupunginhallituksen toinen varapuheenjohtaja.
Vuoden 1995 eduskuntavaaleissa Vehviläinen valittiin ensimmäisen kerran kansanedustajaksi. Hän toimi keskustan eduskuntaryhmän ensimmäisenä varapuheenjohtajana vuosina 1995–1999 ja 2002–2003 sekä kuukauden ajan vuonna 2007. Vehviläinen palasi eduskuntaan vuoden 2007 vaaleissa. Hänet valittiin jatkamaan kansanedustajana vuoden 2011 ja 2015 vaaleissa.
Kesän 2014 puoluekokouksessa Vehviläinen valittiin keskustan kolmanneksi varapuheenjohtajaksi. Maaliskuussa 2016 Vehviläinen kertoi luopuvansa varapuheenjohtajuudesta kesän 2016 puoluekokouksessa.
Kansanedustajana Vehviläinen on ollut muun muassa sivistysvaliokunnan (1995–1999) ja sosiaali- ja terveysvaliokunnan jäsen (2011–2015). Hän oli VR-Yhtymän hallintoneuvoston jäsen 1995–2000, Suomen Postin hallintoneuvoston jäsen 2004–2006 sekä lehdistötukilautakunnan jäsen 2006.

Yksityiselämä

Vehviläinen oli vuodesta 1998 naimisissa keskusrikospoliisin rikosylikomisario Timo Hiltusen kanssa. Heillä on vuonna 2000 syntynyt Tatu Hiltunen -niminen poika. Vehviläinen jäi leskeksi marraskuussa 2011 Hiltusen ammuttua itsensä poliisien pikkujouluissa.
Hymiö

Hymiö on Scott Fahlmanin vuonna 1982 keksimä tapa  lisätä tekstimuotoisen esityksen, kuten sähköpostin tai tekstiviestin, ilmaisuvoimaa. Hymiö, esimerkiksi :-), muodostuu normaaleista ASCII-merkeistä ja se voidaan tulkita kääntämällä mielessään kuviota 90 astetta myötäpäivään. Tällöin merkkien voi mieltää esittävän naamaa silmineen, nenineen ja suineen; nenä eli viivamerkki tosin jää usein pois. Monet nykyiset keskusteluohjelmistot ovat ottaneet tavaksi korvata tekstipohjaiset hymiöt graafisilla, piirretyillä hymiöillä, jolloin ne myös ovat katselusuunnassa oikein päin. Hymiöt ovat yleisiä nuorisokulttuurissa esimerkiksi tekstiviesteissä tai pikaviestintäohjelmissa.

Yleisimpiä hymiöitä

Yleisimmin käytössä olevien perushymiöiden kuten ;} ,:), :(, ;), :P, xD ja :D lisäksi muita vaakahymiöitä on lukuisia. Vaakatasossa esitettyjen hymiöiden lisäksi on olemassa myös hymiöiden kaltaisia, lyhyitä ASCII-kuvioita eli niin sanottua ASCII-taidetta. Välillä näitä yksirivisiä kutsutaan usein erheellisesti hymiöiksi, ehkäpä samankaltaisen käyttötavan johdosta.
Hymiöitä voidaan tehdä pystytasossa. Edellisistä poiketen pystyhymiöt ovat oikein päin eli pystyssä, joten niiden katseleminen ei vaadi juurikaan mielikuvitusta. Pystyhymiöitä sanotaan myös japanilaisiksi hymiöiksi tai animehymiöiksi — joko siksi, että ne muistuttavat isosilmäisiä japanilaisia animaatiohahmoja, tai koska ne on mahdollisesti keksitty Japanissa. Japanissa käytetään myös sellaisia hymiöitä, joiden tekemiseen vaaditaan japanilaisia kanamerkkejä, esimerkiksi ^ワ^ (iso hymy).
Pystyhymiöitä ovat muiden muassa o_O tai o.O (tuijotus), ^^ tai ^_^ (hymy tai onnellinen) ja -.- (tylsistynyt tai vaivaantunut).

Kulttuurierot

Kulttuurierojen on havaittu vaikuttavan hymiöiden käyttöön. Esimerkiksi Itä-Aasiassa iloiselle ilmeelle käytetään tyypillisesti merkintää ^.^, kun taas länsimaissa :) on tavallisempi. Surullista ilmettä itäaasialaiset kuvaavat hymiöllä ;_;. Erot liittyvät siihen, että itäaasialaiset kohdistavat tunteita tulkitessaan huomionsa pääasiassa silmiin, kun taas länsimaalaiset ottavat suun ja silmien seudun tasapuolisemmin huomioon.
Universum Film

Universum Film AG paremmin tunnettu lyhenteellä Ufa tai UFA oli saksalainen filmistudio ja saksalaisen elokuvan pääkeskus Weimarin tasavallan ja Kolmannen valtakunnan aikana. Nykyään UFA on keskittynyt televisio-ohjelmien tekemiseen. 
UFA oli vuodesta 1917 aina vuoteen 1945 asti yksi maailmanelokuvan päävoimista, joka teki Babelsbergin elokuvastudiolla lukuisia elokuvahistorian klassikkoja kuten Fritz Langin ohjaama Metropolis ja Marlene Dietrichin tähdittämä Sininen enkeli. Natsi-Saksassa UFA valjastettiin natsien propagandan välineeksi. Toisen maailmansodan jälkeen Itä-Saksa perusti UFA:n tilalle Deutsche Film-Aktiengesellschaftin eli DEFAn. Saksojen yhdistymisen jälkeen vuonna 1991 UFA perustettiin uudelleen lähinnä televisiotuotantoon keskittyneeksi yritykseksi. Nykyään se on osa Bertelsmannin organisaatiota.
François Andrieu

François Andrieu oli 1300-luvun loppupuolella vaikuttanut säveltäjä. Hän oli todennäköisesti ranskalainen.
Andrieu tunnetaan hänen neliäänisestä kappaleestaan Armes amours / O flour des flours, jonka hän sävelsi vuonna 1377 kuolleen säveltäjä Guillaume de Machautin muistolle.
Yläinen Suonijärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 27 hehtaaria, se on 1,8 kilometriä pitkä ja 450 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 4,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Vaskiveden lähialueeseen (35.412) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 116,9 metriä mpy.
Hirvijärvi (kylä Jalasjärvellä)

Historiaa

Hirvikylän ensimmäinen talo oli Marttila, isäntänsä Martti Sipinpojan mukaan. Hän oli Jalasjärven seitsemäs kirjoihin laitettu isäntä, kun hänen talonsa merkittiin verolle vuonna 1561. Seuraavana vuonna Tuomas Tuomaanpoika perusti kylään Komsilan talon, joka autioitui vuonna 1569 kun isäntä  muutti uudisviljelijäksi Teuvalle. Pian myös Marttilan isäntä muutti ilmeisesti Kauhajoelle uudisviljelijäksi. Vuodesta 1626 alkaen Matti Heikinpoika alkoi maksaa Kouvon talosta veroa ainoana koko kylässä. Enemmän asukkaita alkoi tulla vasta tervanpolton myötä, jolloin myös Marttila ja Komsi otettiin uudelleen viljelyyn, ja Hirvijärven rannalle perustettiin Ventelän tila.
1700-luvun alussa syntyi Hirvikylään kolme uudistilaa: Mäntykoski, Taivalkoski ja Kasari, mutta sitten isoviha keskeytti kylän kehittymisen. 1700-luvun puoliväliin menessä olivat syntyneet Ojaniemen, Kohtamäen ja Haapamäen tilat. Vuosisadan lopulla Ruotsin valtiovalta alkoi edistää uudisasutusta niin, että 1800-luvun alkuvuosina taloja oli 15, uusina Huhtakallio, Luokkakallio, Mäntykoski, Taivalmäki, Tuisku, Viinamäki ja Vuorenmaa. 1800-luvun puoliväliin mennessä tilojen jakaminen oli kasvattanut Hirvijärven talojen määrää 38:aan.
1800-luvun lopulla Hirvikylään perustettiin useita yksityisiä meijereitä, jotka 1907 yhdistyivät Hirvijärven Osuusmeijeriksi.
Tuulimyllyjen lisäksi Hirvijoen koskissa oli monia sahoja ja jauhomyllyjä, joista Mäntykosken Sähkö ja Mylly toi sähkövalon kylään ja Taivalkosken mylly alkoi sotien jälkeen erikoistua talkkunan tuotantoon.
Ensimmäinen kansakoulu Hirvijärvelle saatiin 1891 ja sille oma koulutalo Konimäelle 1895. Vuonna 1901 koulutaloon saatiin kirjasto. Nykyinen Hirvijärven koulu sijaitsee aivan eri paikassa. Enimmillään kylässä oli viisi koulua: Konimäen (1891–), Taivalmäen, Mäntykosken (1922–1976), Viinamäen (1920–1966) ja Komsin (1939–) kansakoulut.
Kieltolain aikana vuonna 1926 Hirvijärven raittiusseura sai oman toimitalon, Joukolan, joka on yhä käytössä, samoin kuin Evankelisen nuorisoliiton 1955 avattu toimitalo. Molemmat yhdistykset ovat olleet tunnettuja etenkin musiikkitoiminnastaan.