google/wiki40b huggingface dataset:
Kristinusko Aasiassa

Kristinusko eri maissa

Eri maissa kristinuskon asema vaihtelee. Filippiineillä ja Itä-Timorissa kristityt ovat enemmistönä.  Useissa muissa Aasian maissa kristityt ovat kasvava ja näkyvää lähetystyötä tekevä vähemmistö, joissakin maissa he taas toimivat viranomaisilta salaa ja heihin kohdistuu jatkuvaa vainoa. Suurin osa Aasian kristityistä on katolilaisia, mutta erityisesti Lähi-Idässä toimii myös ortodoksisia kirkkoja. Myös protestanttisilla kirkoilla on kannatusta, ja etenkin helluntalaiset ja evankelikaaliset liikkeet kasvattavat suosiotaan.

Historia

Aasian noin 50 valtiossa puhutaan satoja kieliä, ja siellä ovat syntyneet kaikki suuret maailmanuskonnot. Myös kristinuskon juuret ovat Aasiassa sijaitsevassa Lähi-idässä. Euroopan ja Aasian sijaitsevasta Armeniasta tuli 300-luvun alussa ensimmäinen valtio, jossa kristinuskosta tehtiin maan virallinen uskonto. Myös Rooman valtakunnassa, johon suuri osa Lähi-Itääkin tuolloin kuului, kristinusko tuli 300-luvulla valtionuskonnoksi ja samalla väestön valtaenemmistön uskonnoksi. 600-luvulla islaminuskoiset arabit kuitenkin valloittivat entisen Rooman valtakunnan itäiset maakunnat, minkä jälkeen islam syrjäytti kristinuskon alueen valtauskontona. Muun muassa Syyriassa on kuitenkin jatkuvasti nykyaikaan saakka pysynyt merkittävä kristitty vähemmistö. 
Vuosisatojen kuluessa kristinusko levisi kauemmaksi Aasiaan monia reittejä, niin yksittäisten lähetyssaarnaajien ja munkkien kuin kauppiaidenkin mukana. Kaakkois-Aasiaan kristinusko saapui siirtomaavallan mukana 1500-luvulta lähtien.

Vainot

Kristinuskon asema on useilla puolin Aasiaa huono. Monissa maissa kristittyjä katsotaan alaspäin ja joissain tapauksissa jopa vainotaan. Esimerkiksi Kiinassa kristinuskoa on rajoitettu valtion tasolta paljon.

Kristinuskon ominaispiirteet Aasiassa

Vaikka Aasian kristinusko ei ole täysin yhtenäistä on sieltä löydettävissä monia tunnusomaisia piirteitä ja ajattelutapoja. Tämä johtuu pääosin siitä, että Aasian kristityt ovat tottuneet elämään vähemmistöasemassa.
Iriomote

Iriomote (jap. 西表島, Iriomote-jima) on Okinawan prefektuurin toiseksi suurin saari Japanissa. Sen pinta-ala on 289 neliökilometriä, mutta asukkaita on vain kaksi tuhatta. Saaren pohjoisrantaa pitkin kulkee tie, joka yhdistää kylät toisiinsa. Liikenne Okinawan pääsaarelta käy lautalla Ishigakista.
Iriomoten ilmasto on subtrooppinen ja merellinen. Kesäkuusta syyskuuhun alueella esiintyy taifuuneja. 90 % saaresta on subtrooppisen viidakon ja mangrovekasvien peitossa. 34 % on julistettu kansallispuistoksi, jossa asuu harvinainen iriomotenkissa.
Supernatural (7. tuotantokausi)

Juoni

Seitsemäs kausi alkaa siitä mihin edellinen jäi. Castiel on ahmaissut miljoonia sieluja itseensä ja kutsuu itseään uudeksi Jumalaksi. Sam taas on hankkinut muistonsa takaisin Helvetistä, eikä ole täysin kunnossa. Käy ilmi, että Castiel on imaissut sisäänsä myös Kiirastulen pahimmat olennot leviatanit, jotka kamppailevat päästäkseen vapaiksi. Lopulta leviatanit ottavat Castielin valtaansa ja leviävät putkistojen kautta muihin. Lucifer vierailee Samin luona ja väittää kaiken olevan vain isoa hallusinaatiota, ja että Sam olisi yhä Helvetissä hänen kanssaan.

Tuotanto

The CW jatkoi Supernaturalia seitsemännelle tuotantokaudelle 26. huhtikuuta 2011. Kauden kuvaukset alkoivat 6. heinäkuuta 2011 Jensen Acklesin ohjaamalla jaksolla Vancouverissa, Kanadassa.
Keltanarsissi

Ulkonäkö ja koko

Keltanarsissi on monivuotinen sipulikasvi, joka kasvaa 20–35 senttimetriä korkeaksi. Sillä on kahdesta neljään lehteä, jotka ovat 6–12 millimetriä leveät, muodoltaan tasasoukat ja väriltään sinivihreät. Keltanarsissin tuoksuva ja nuokkuva, keltainen kukka on 5–7,5 senttimetriä leveä. Kukan kehälehdet ovat 3,5–6 cm pitkiä, tyveltä toisiaan peittäviä. Kukan keskellä oleva lieriön muotoinen lisäkehä on väriltään keltainen kuten kehälehdetkin. Lisäkehä levenee hieman ulospäin ja sen laita on epäsäännöllisesti poimuinen. Keltanarsissin hedelmä on pallomainen kota. 
Keltanarsissin lajiin kuuluu lukuisia lajikkeita, myös kerrottukukkaisia. Se risteytyy valkonarsissin (Narcissus poëticus) kanssa. Risteymää eli tähtinarsissia (Narcissus × incomparabilis) viljellään myös koristekasvina.
Carolinanaratti

Levinneisyys

Lajia tavattiin alun perin Itä-Yhdysvalloissa etelästä pohjoiseen Floridasta Virginiaan ulottuvalla alueella. Mississipin ja Missourijokien valuma-alueen populaatio muodosti oman alalajinsa C. c. ludovicianus.

Piirteet

Carolinanaratti oli kooltaan noin 30 senttiä pitkä ja se painoi noin 250 grammaa. Sen värikkäässä höyhenpuvussa oli vihreää, keltaista ja oranssia. Laji muodosti tavallisesti pieniä parvia, mutta kun ruokaa oli saatavilla runsaasti se saattoi muodostaa myös suurempiakin parvia, joihin saattoi kuulua 200–300 yksilöä. Se oli yksiavioinen monien muiden papukaijojen tapaan ja se muni tavallisesti kaksi munaa. Parvet liikkuivat aamuisin ja iltaisin ruokaa ja vettä etsien, kun taas päivisin ne pysyttelivät yleensä puissa. Se käytti nokkaansa pähkinöiden ja muiden siemenien avaamiseksi. Monia lajin biologisista piirteistä ei tunneta, kuten esimerkiksi sen parittelukäyttäytymistä, pesintöjen aikatiheyttä tai sukukypsyyden saavuttamisajankohtaa. Lemmikeiksi kerätyt yksilöt eivät olleet hyviä puhumaan oppijoita joistakin muista papukaijoista poiketen.

Häviäminen

Viimeinen yksilö kuoli 21. helmikuuta 1918 Cincinnatin eläintarhassa. Luonnossa viimeinen varma havainto on vuodelta 1904, jolloin Frank Chapman havaitsi yhteensä 13 yksilöä Floridassa. Lajin häviämisen syistä ei ole täyttä varmuutta, sillä ihmisen toimien ohella luonnollisilla syillä on saattanut olla tekemistä sukupuuton kanssa. Syyksi häviämiselle on ehdotettu muun muassa kilpailua vieraslajien kanssa, sekä uusia tauteja. Kuitenkin, kun lajin kanta jo oli hyvin pieni ja keskittynyt Floridaan, sinne saapui suurin joukoin munien ja lintujen keräilijöitä, jotka nopeasti hävittivät jäljellä olevat yhteisöt. Sama tapahtumasarja on esitetty myös muun muassa Havaijilla: kun laji käy harvinaiseksi, tulevat keräilijät, bongarit ja muuten vain uteliaat häiritsemään sen elämää. Lajista tehtiin havaintoja Floridassa vielä 1920- ja 1930-lukujen aikana, mutta on todennäköistä että nämä havainnot tehtiin itse asiassa muista papukaijalajeista, joita oltiin päästetty vapauteen.
Tampereen Reserviupseerit

Historia

Tampereen Reserviupseerikerhon perustava kokous pidettiin Tampereella Ratinanlinnassa 27.3.1930. Läsnä oli 22 reserviupseeria. Kerhon ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin S. R. Öhrnberg (Örmälä). Toimiluvan kerho sai 11.4.1930. 11.11.1997 yhdistys vaihtoi nimekseen Tampereen Reserviupseerit.
Kongens Nytorv

Kongens Nytorv (suom. Kuninkaan uusi aukio) on aukio Tanskan pääkaupungin Kööpenhaminan keskustassa, tunnetun kävelykadun Strøgetin päässä. Aukion suunnitteli vuonna 1670 kuningas Kristian V, ja sinne on sijoitettu kuninkaan ratsastajapatsas. Aukiota reunustavat Tanskan kuninkaallinen teatteri, Charlottenborg, Ranskan Kööpenhaminan-suurlähetystö ja Hotel D'Angleterre.
Heli Roukanoja

Pelaajaura

Pakilan Visan kasvatti, jääkiekosta lapsena pitänyt Roukanoja, oli lajiin liian pieni, ja Roukanojan äiti ohjasi tämän koripalloharjoituksiin. Lapsena Roukanoja ei pitänyt juoksemisesta. Lapsuus- ja nuoruusajan valmentajista Roukanojan mieleen jäi etenkin isähahmona toiminut Heikki Suomi, joka auttoi muun muassa kengännauhojen solmimisessa. Roukanojaa kyseltiin Forssan Alun SM-sarjajoukkueeseen, mutta tämä valitsi mieluummin suuremman peliajan I-divisioonaa pelanneessa Tampereen Pyrinnössä, joka nousi kauden jälkeen naisten SM-sarjaan. Roukanoja on ollut myöhemmin tyytyväinen seuravalintaansa, sillä vuosi I-divisioonassa kehitti hänen omien sanojensa mukaan itseluottamusta ja toi pelikokemusta.
Roukanoja edusti naisten SM-sarjassa Pyrinnön jälkeen Pussihukkia ja Panttereita. Pussihukkiin Roukanoja palasi Venäjältä toukokuussa 2000 ja Panttereista kesäkuussa 2005 kahden vuoden sopimuksella. Roukanoja ylitti Suomen naisten pääsarjassa 4 000 runkosarjapisteen rajan marraskuussa 2006, 5 000 runkosarjapisteen rajan marraskuussa 2008 ja 3 000 levypallon rajan lokakuussa 2008.
Roukanoja valittiin naisten SM-sarjassa vuoden pelaajaksi vuosina 2001, 2002 ja 2007, finaalien parhaaksi pelaajaksi vuonna 2004, vuoden tulokkaaksi vuonna 1994 ja I-divisioonan parhaaksi pelaajaksi vuonna 1993. SM-sarjan korikuningattaruuden Roukanoja voitti vuonna 2006 ja levypallokuningattaruuden vuonna 2004.
Suomen maajoukkueessa Roukanoja pelasi vuosina 1993–2003 67 ottelua, joissa hän teki yhteensä 706 pistettä. Roukanojan paras pistemäärä maajoukkueessa oli yksittäisessä ottelussa 21, johon hän ylsi kahdesti. Vuonna 2000 Roukanoja voitti Suomen joukkueessa Pohjoismaiden mestaruuden.
Koripalloilijanuransa ohella Roukanoja opiskeli lääkäriksi muun muassa Pietarin yliopistossa, minä aikana hän myös edusti venäläisiä seuroja. Venäjällä Roukanoja edusti myös BK Volnaa kaudella 1999–2000. Venäjällä Roukanoja pelasi lisäksi BK Spartak Pietarissa, Baltiskaja Zwezdassa ja Ronchetti Cupia Force-Majeuressa. Hän harjoitteli ensimmäiset vuodet venäläisjoukkueiden mukana ja pelasi viikonloppuisin Pyrinnössä. Joukkuetovereinaan Venäjällä Roukanojalla olivat muun muassa Svetlana Abrosimova ja Ilona Korstin. Roukanoja esiintyi huonosti joukkueharjoituksissa mutta onnistui otteluissa.
Villa Amalia

Juoni

Villa Amalia kertoo Ann-nimisestä lahjakkaasta keski-ikäisestä huippupianistista (Isabelle Huppert), joka päättää jättää aviomiehensä Thomasin (Xavier Beauvois) saatuaan tämän kiinni suutelemasta toista naista. Ann ei päätä jättää ainoastaan miestään vaan koko siihenastisen elämänsä urineen ja asuntoineen. Eräänä päivänä hän vain katoaa, lähtee matkalle ja löytää itsensä italialaiselta saarelta, jossa sijaitsee ehkä uuden elämän tarjoava Villa Amalia -niminen huvila.

Tuotanto

Villa Amalia kuvattiin vuoden 2008 aikana lähinnä Italialle kuuluvalla Ischian saarella, joka sijaitsee Napolinlahden pohjoispäässä. Elokuvan budjettina oli yli neljä miljoonaa euroa ja tuotantoyhtiönä Rectangle Productions. Elokuvan tuottamiseen osallistuivat myös EuropaCorp, France 2 Cinéma ja Point Prod. Villa Amalian virallinen traileri julkaistiin 6. maaliskuuta 2009.

Julkaisu ja vastaanotto

Villa Amalia sai Ranskassa teatteriensi-iltansa 125 elokuvateatterissa 8. huhtikuuta 2009 ja oli EuropaCorp Distributionin teatterilevittämä. Elokuva keräsi Ranskassa teatterikierroksensa aikana yli 300 000 katsojaa ja tuotti yli 2,5 miljoonan dollarin lipputulot. Elokuva esitettiin Suomessa Ranskalaisen elokuvan festivaalilla Helsingin Kino Engel -elokuvateatterissa 30. lokakuuta 2015.
Villa Amalia on saanut elokuvakriitikoilta hyvin myönteisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 75% kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 5,9/10 keskiarvolla. Keräys perustuu kahdeksaan arviointiin. 366 käyttäjästä 39% on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 3,1/5 keskiarvolla.
Villa Amalia kilpaili vuoden 2009 Karlovy Varyn elokuvajuhlien pääkilpailussa, missä Benoît Jacquot oli ehdokkaana parhaan elokuvan Kristallipallon saajaksi. Isabelle Huppert sai roolisuorituksestaan parhaan naispääosan Brutus-ehdokkuuden.
Villa Amalia julkaistiin Ranskassa DVD:lle 14. lokakuuta 2009.
Agesilaos

Agesilaos (m.kreik. Ἀγησίλαος) oli Spartan kuningas noin vuosina 400–360 eaa. 
Hänen isänsä oli kuningas Arkhidamos II ja Agis II oli hänen velipuolensa. Agesilaos seurasi Agista noin vuonna 400 eaa. Agiksen poikaa Leotykhidasta ei hyväksytty kuninkaaksi koska epäiltiin että hänen isänsä oli todellisuudessa ateenalainen Alkibiades. 
Agesilaos soti Persiaa vastaan 397–394. Spartan hegemoniaan tyytymättömät Kreikan valtiot aloittivat niin sanotun Korintin sodan, mutta Agesilaos voitti nämä Koroneian taistelussa Boiotiassa vuonna 394. Theba kuitenkin jatkoi vastarintaa.
Agesilaoksen sisar oli Kyniska, joka on ensimmäinen Olympian kisojen voittajaksi merkitty nainen. Voitot ajoittuvat Agesilaoksen valtakaudelle. Joidenkin tutkijoiden mukaan Kyniska saattoi osallistua kisoihin veljensä päämäärien ajamiseksi.
Erkki Laitakari

Erkki Assar Laitakari (vuoteen 1906 Nybergh; 21. marraskuuta 1892 Helsinki – 24. lokakuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen tutkija, opettaja ja Helsingin yliopiston metsänhoitotieteen professori.

Henkilöhistoria

Laitakarin vanhemmat olivat Vihtori Nybergh (1857–1938) ja Elin Kalm (1857–1930). Laitakarin veli, professori Aarne Laitakari oli tunnettu suomalainen geologi. Laitakari oli naimisissa Lyyli Mannosen kanssa vuodesta 1916. Pariskunnalle syntyi poika Matti 1924. Jäätyään leskeksi vuonna 1966 Laitakari meni naimisiin Hellin Laitakarin (o.s. Blomberg) kanssa 1967. Laitakari asui suuren osan elämästään Helsingin Oulunkylässä.
Laitakari tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta reaalilyseosta 1911 ja suoritti metsänhoitotutkinnon 1914 ja filosofian kandidaatin tutkinnon 1921. Maatalous- ja metsätieteiden tohtoriksi hän väitteli 1927. Laitakari toimi  opetus- ja hallintotehtävissä Helsingin yliopistossa lähes 40 vuotta. Hän ansioitui erityisesti metsäkulttuurin tuntijana ja kehittäjänä, jolla oli usein humanistin ja erityisesti historioitsijan näkökulma alaansa. Metsätieteellisten julkaisujen lisäksi Laitakari kirjoitti useita metsäalaan liittyviä historiateoksia. Helsingin yliopistossa hän aloitti metsäarvioimisen ylimääräisenä opettajana 1922–1927. Dosenttina hän toimi 1932–1936 ja metsänhoidon professorina 1928–1961. Maatalous-metsätieteellisen tiedekunnan dekaani hän oli 1954–1957. Laitakarin väitöskirja käsitteli männyn juuristoa, mutta hän tutki laajasti myös muun muassa koivun juuristoa ja Suomen metsien myrskytuhoja. Vuonna 1954 Laitakari kutsuttiin Suomalaisen tiedeakatemian jäseneksi. Helsingin yliopiston opiskelijajärjestö Metsäylioppilaat ry jakaa ansioituneille jäsenilleen Erkki Laitakari -palkintoa.
Laitakari toimi aktiivisesti myös kunnallisissa ja kirkollisissa luottamustehtävissä. Hän oli muun muassa Oulunkylän kunnanvaltuutettu 1923–1928 ja kirkkovaltuutettu 1939–1958 sekä kirkolliskokousedustaja 1963 ja 1965. Laitakari oli Kansan raamattuseuran puheenjohtaja 1953–1965 ja kunniapuheenjohtaja vuodesta 1965. Vuonna 1954 hän toimi seuran julkaiseman Sana-lehden päätoimittajana. Hän oli myös Suomen luonnonsuojeluyhdistyksen perustajajäseniä.
Johannes Friessner

Johannes Friessner, myös Frießner (22. maaliskuuta 1892 Chemnitz, Saksan keisarikunta – 26. kesäkuuta 1971 Bad Reichenhall, Länsi-Saksa) oli saksalainen kenraalieversti toisen maailmansodan aikana.
Friessner liittyi upseerioppilaaksi keisarillisen Saksan armeijan jalkaväkeen maaliskuussa 1911. Ensimmäisen maailmansodan alkupuolen hän palveli 179. jalkaväkirykmentin I pataljoonan adjutanttina. Joulukuussa 1916 hänet siirrettiin asetarvikeupseeriksi 24. jalkaväkidivisioonan esikuntaan. Saksan hävittyä sodan Friessner jäi palvelukseen Weimarin tasavallan asevoimiin Reichswehriin toimien muun muassa esikuntaupseerina ja komppanianpäällikkönä.
Natsien noustessa valtaan vuonna 1933 Friessner oli toiminut jalkaväen upseerikoulun opettajana ja adjutanttina Dresdenissä. Lokakuussa 1934 hän siirtyi 82. jalkaväkirykmenttiin kuuluneen pataljoonan komentajaksi ja vuotta myöhemmin potsdamilaisen sotilaskoulun johtoon. Toisen maailmansodan alkuvuodet Friessner toimi armeijan sotilasopetuksesta vastaavana esikuntaupseerina. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi elokuussa 1940.
Toukokuussa 1942 Friessner siirrettiin komentamaan 102. jalkaväkidivisioonaa, joka taisteli Keskustan armeijaryhmän alaisena itärintamalla. Tammikuussa 1943 hän sai XXIII armeijakunnan väliaikaisen komentajuuden, joka vahvistettiin huhtikuussa. Samalla hänet ylennettiin jalkaväenkenraaliksi. Kesällä hänen armeijakuntansa osallistui Kurskin taisteluun, joka päättyi Saksan tappioon. XXIII armeijakunta kärsi raskaita tappioita koko syksyn ajan. Tammikuussa 1944 Friessner siirrettiin Pohjoisen armeijaryhmän käyttöön. Helmikuussa Friessner sai johdettavakseen osasto Narvan, joka puolusti Narvan kaupunkia syksyyn 1944 saakka. Friessner ylennettiin kenraalieverstiksi taistelun aikana heinäkuussa ja siirrettiin Pohjoisen armeijaryhmän komentajaksi. Loppuvuoden aikana hän johti vielä Armeijaryhmä Etelä-Ukrainaa sekä Etelän armeijaryhmää. Hän ei pystynyt hidastamaan Rodion Malinovskin johtaman Arorintaman hyökkäystä loppuvuonna 1944. Päivää ennen jouluaattoa 1944 Hitler siirsi hänet Wehrmachtin komentajareserviin. Hän ei saanut uusia tehtäviä sodan lopun aikana.
Saksan antauduttua Friessner jäi amerikkalaisten joukkojen vangiksi 8. toukokuuta 1945. Hänet vapautettiin marraskuussa 1947. Sodan jälkeen Friessner toimi muun muassa Saksalaisten sotilaiden liiton puheenjohtajana. Vuonna 1956 hän kirjoitti muistelmat Verratene Schlachten ("Petetyt taistelut") ajastaan Etelä-Ukrainan armeijaryhmän komentajana.
Alicen ravintola

Juoni

Vuonna 1965 Arlo Guthrie (itsenään) yrittää välttää asepalvelusta olemalla opiskelevinaan collegessa syrjäisessä Montanan osavaltiossa. Hänen pitkä tukkansa ja outo käytöksensä herättää huomiota niin paikallisten asukkaiden kuin poliisinkin piirissä. Hänet erotetaan koulusta ja hän liftaa takaisin itärannikolle. Siellä hän menee katsomaan isäänsä Woody Guthrieta (Joseph Boley) sairaalassa.
Pian Arlo palaa ystäviensä Alice (Pat Quinn) ja Ray Brockin luo. He asuvat vanhassa kirkossa Massachusettsin osavaltion pikkukaupungissa ja ovat tottuneet majoittamaan kaltaisiaan boheemeja isoissa tiloissaan. Heihin kuuluvat Arlon vanha koulutoveri Roger (Geoff Outlaw) ja Shelley (Michael McClanathan), heroiinikoukusta vapautunut taiteilija, joka ajaa kilpaa moottoripyörällä. Alice on avaamassa ravintolaa läheisessä Stockbridgen kaupungissa. Hän on kyllästynyt miehensä Rayn päämäärättömyyteen, aloittaa suhteen Shelleyn kanssa ja ajautuu Arlon ja Rogerin perässä New Yorkiin. Ray tulee hakemaan häntä kotiin kiitospäiväksi, kutsuu myös Arlon ja Rogerin ja sanoo kutsuneensa muutamia ystäviä silloin heidän luokseen.
Kuten laulussa ”Alice’s Restaurant” kerrotaan, Arlo ystävineen päättää auttaa Rayn ja Alicen juhlavalmisteluja viemällä heidän kotiinsa kertyneet usean kuukauden roskat pois. He lastaavat Volkswagen Kleinbusinsa täyteen roskia ja ajavat kaatopaikalle, joka onkin suljettu kiitospäiväviikonlopuksi. He huomaavat tien varressa roskakasan ja päättävät jättää omankin lastinsa sen jatkoksi.
Aamulla paikallinen poliisi soittaa ja kysyy roskista. Arlo ystävineen myöntävät roskaamisen, ja poliisit saattavat heidät rikospaikalle ja alkavat tehdä piinallisen yksityiskohtaista rikospaikkatutkintaa useine valokuvineen. Oikeudenkäynnissä he aikovat esittää kaikki 27 kuvaa todisteina oikeudelle, mutta vuorossa oleva tuomari sattuu olemaan sokea eikä piittaa kuvista, vaan määrää pojille 50 dollarin sakon ja velvoittaa heidät keräämään roskat pois laittomasta paikasta.
Tapahtumien kuluessa Arlo on rakastunut kauniiseen aasialaistyttöön Mari-chaniin (Tina Chen). Arlo joutuu kutsuntoihin New Yorkiin, jossa hänen rikosrekisterimerkintänsä huomataan ja hänet hylätään palvelukseen soveltumattomana. Hän palaa Alicen ja Rayn luo, jossa Ray suuttuu kun löytää Shelleyltä heroiinia. Shelley pakenee paikalta moottoripyörällään, joutuu onnettomuuteen ja kuolee. Seuraavana päivänä Arlon isä Woody Guthrie kuolee. Ray ja Alice vihitään hippityyliin kirkossa. Ray tuntee syyllisyyttä Shelleyn kuolemasta, miettii kirkon myymistä ja kommuunin perustamista maaseudulle. Elokuvan lopussa Alice seisoo yksin morsiuspuvussaan kirkon rappusilla.
Apastroni

Apastroni (apoastroni) on tähteä kiertävän ellipsiradan kaukaisin piste, esimerkiksi jos eksoplaneetta on ratansa tähdestä kaukaisimmassa pisteessä, se on apastronissa. Apoapsi on yleisesti jotain kappaletta kiertävän toisen kappaleen kaukaisin piste ellipsiradalla.
WWE SmackDown! vs. Raw

Ottelutapahtumat

Otteluita voi pelata erilaisissa paikoissa, kuten Armageddonissa, SummerSlamissa, Royal Rumblessa, No Mercyssä ja No Way Outissa, sekä SmackDown! issa, RAWssa ja ECWssä, Wrestlemaniassa, sekä Survivor Seriesissä. Ne saa auki eri tavoilla. ECWn saa kun voittaa Money In The Bank Ladder Matchin Legend tasolla. Wrestlemanian saa kun voittaa seasonissa Wrestlemaniassa olevan ottelun sama juttu Survivor Seriesissä.

Ottelutyypit

Pelissä on monia erilaisia otteluita:
Diskaukset tunnetaan:
-Yksi yhtä vastaan. (singles) Ottelussa pätevät uloslaskut, selätys, luovutus. Ottelussa tuomaria ei saa vahingoittaa ja välineitä (tuoleja, pöytiä ym.) ei saa käyttää.
-Joukkue ottelu (tag team), joka tarkoittaa kaksi vastaan kaksi- ottelua.
Diskauksia ei tunneta:
-Hardcore-ottelussa tulee saada vastustaja selätettyä, tai luovuttamaan.
-Häkkiottelussa (steel cage) on tarkoitus päästä kehän ympärillä olevasta häkistä. 
-Häkkihelvetissä (Hell in a Cell) kehän ympärillä ja kattona on häkki, jota voi käyttää aseena. Ottelun voi voittaa selätyksellä tai luovutuksella. 
-Last man standingissä on tarkoitus saada vastustaja kymmeneksi sekunniksi tyrmäykseen. 
-Arkkuottelussa (buried alive) tulee saada vastustaja kehän ulkopuolella olevaan hauta-arkkuun.
-Tikapuuottelussa (ladder) täytyy saada tikkaiden avulla katossa roikkuva mestaruusvyö. 
-Pöytäottelussa (table) tulee saada vastustaja pöydän läpi.
-TLC (tables, ladders, chairs) eli pöydät, tikapuut, tuolit on ottelutyyppi, jossa näitä kaikkia kolmea saa käyttää apunaan ottelun voittamiseen.
Shūhei Kuji

Seuraura

Kuji pelasi kotimaassaan Komadaissa vuosina 2003–2005, Komazawa Tomakomaissa kauden 2005–2006 ja Waseda yliopistojoukkueessa vuodet 2006–2010. Kaudeksi 2010–2011 hän siirtyi Aasian liigan Oji Eaglesiin. Kuji oli tehoilla 24+20=44 joukkueen paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies. Hän jakoi koko ALIH:n maalipörssin voiton Tohoku Free Bladesin Go Tanakan kanssa sekä pistepörssin yhdeksännen sijan Anyang Hallan Cho Min Hon ja Nippon Paper Cranesin Ash Goldien kanssa. Kaudella 2011–2012 Kuji oli Ojin paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 28+22=50, joilla hän sijoittui liigan maalipörssissä toiseksi ja pistepörssissä seitsemänneksi. Kuji voitti myös joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +39. Hän voitti kauden päätteeksi ALIH:n mestaruuden.
Kaudella 2012–2013 Kuji oli Ojin paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies tehoilla 28+29=57. Hän jakoi ALIH:n maalipörssin neljännen sijan Nippon Paper Cranesin Mike Radjan kanssa ja sijoittui pistepörssissä kymmenenneksi. Kevään 2013 pudotuspeleissä Kuji jakoi kolmella osumallaan Ojin sisäisen maalipörssin voiton Marc Cavosien kanssa. Kaudella 2013–2014 hän nousi joukkueen varakapteeniksi. Kuji oli Ojin paras maalintekijä sekä runkosarjassa 25 osumallaan että pudotuspeleissä kuudella osumallaan. Hän jakoi runkosarjan maalipörssin kahdeksannen sijan Daemyung Sangmun Kim Won Jungin ja Nippon Paper Cranesin Adam Millerin kanssa. Kaudella 2014–2015 Kuji oli Ojin paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 31+30=61. Hän sijoittui ALIH:n maalipörssissä viidenneksi. Kuji voitti myös Ojin sisäisen tehotilaston lukemalla +27.
Heinäkuussa 2015 Kuji siirtyi try-outille Saksan DEL-liigan Eisbären Berliniin. Hän sai kauden 2015–2016 kynnyksellä vuoden mittaisen sopimuksen joukkueeseen. Kaudeksi 2016–2017 Kuji palasi Oji Eaglesin ALIH-joukkueeseen. Hän oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 34+30=64, joilla Kuji jakoi liigan maalipörssin kolmannen sijan Daemyung Killer Whalesin Brett Parnhamin kanssa ja sijoittui pistepörssissä neljänneksi.