google/wiki40b huggingface dataset:
Southfork Ranch

Southfork Ranch on konferenssi- ja tapahtumakeskus Parkerissa, Teksasissa, Yhdysvalloissa, noin 40 kilometriä pohjoiseen Dallasista . Ranchiin kuuluu Ewing kartano, joka oli lähtökohtana Dallas-Tv- televisiosarjoille: alkuperäinen, joka ensin esitettiin CBS:llä vuosina 1978–1991 (paitsi viisi ensimmäistä jaksoa, jotka kuvattiin Cloyce Box Ranchilla), ja uudet jaksot TNT: llä vuosina 2012–2014.

Historia

Talo on rakennettu vuonna 1970 Sen rakensi Joe Duncan. Alkujaan se käsitti  0,81 km² (200 acre) alueen. Itse "Kartano" Southfork Ranchilla on 550 m² (5 900 sq ft) ja autotalli 88,9 m² (957 sq ft), joka muutettiin pelikorttihuoneeksi. 
Karjatila esiintyy Dallas- sarjassa. Ulkokuvauksia kuvattiin paikalla vuodesta 1978 vuoteen 1989, vaikka Lorimar Productions teki myös studion mallinnuksen karjatilan ulkopuolelta täydellisine uima-altaineen Kaliforniaan vuonna 1978 käytettäväksi varmuudeksi, jos sää teki tepposia kuvaamiseen Texasissa. Talon sisäkohtaukset on kuvattu kaikki studiossa. Vuodesta 1989 sarjan tuotanto siirtyi kokonaan Kalifornian studioon. Sarjan jälkeentehdyt jatko-osat JR Returns (1996) ja War of the Ewings (1998) palasivat karjatilalle, samoin kuin historiaelokuva The Return to Southfork (2004). War of the Ewings (Ewingsin sota), vuonna 1998, oli ainoa kerta, kun filmittiin todellisessa sisätilassa. Vuosina 2012–14 Southforkia käytettiin jälleen kuvauspaikkana uudessa Dallas- sarjassa ,nyt kaikki kuvaukset tehtiin itse tilalla. 
Vuosina 1993–1994 Southfork Ranch esiintyi Pikku Texasin musiikkivideossa "God Blessed Texas". 
Southfork Ranch on nykyään tapahtuma- ja konferenssikeskus, jonka omistaa Forever Resorts. Se on myös koti kristilliselle konsertille Celebrate Freedom, joka pidetään vuosittain itsenäisyyspäivän aikana, ja isännöi 4. heinäkuuta  "America's Tea Party" -tapahtumaa, jonka osallistujamäärä on arviolta 25 000 – 35 000 osallistujaa.  
Joulukuussa 2012 Southforkin karjatilalla pystytettiin muistomerkki näyttelijä Larry Hagmanin kuoleman jälkeen. Hän näytteli sarjassa hahmoa JR Ewing . "JR Ewing -huoneeseen" perustettiin muistokirja faneille allekirjoitettavaksi.
Moniprosessointi

Moniprosessointi tarkoittaa kahden tai useamman suorittimen käyttöä yhdessä tietokoneessa siten, että jokainen suoritin voi jakaa samaa muistiavaruutta. Suorittimet voivat käsitellä samaa tai eri ohjelmaa samanaikaisesti.
Termillä viitataan järjestelmän tukea useammalle kuin yhdelle suorittimelle ja kykyä jakaa tehtäviä näille. Useamman kuin yhden prosessorin käyttö samassa tietokoneessa vaatii synkronointituen prosessorilta, jollainen on esimerkiksi Motorola 68020 prosessorin RMC-pinni.
Moniprosessointi eroaa klusterista mm. siten, että tietokoneen jokainen suoritin pääsee samalla tavoin suoraan käsiksi laitteisiin (jaettu muistiavaruus ja resurssit). Klusterissa on käytössä hajautettu muistiarkkitehtuuri.
Eräissä yhteyksissä asiaan viitataan termillä symmetrinen moniprosessointi (engl. Symmetric multiprocessing, SMP), jolloin käyttöjärjestelmän kerneli voidaan suorittaa millä tahansa tietokoneessa olevalla suorittimella yhtäläisesti. Tämä eroaa klusterista, jossa jokaisella solmulla (node) on oltava käyttöjärjestelmän ytimestä oma kopio suoritettavana.
Epäsymmetrinen tai asymmetrinen moniprosessointi (engl. Asymmetric multiprocessing, AMP) on symmetristä edeltävä ja toisinaan käytössä oleva edullisempi ratkaisu. Ratkaisua voidaan käyttää esimerkiksi sulaututeissa järjestelmissä, joissa suoritin voidaan varata tiettyyn tarkoitukseen suunnitteluvaiheessa eikä tehtäviä jaeta tasamäärin jokaiselle suorittimelle.
Moniprosessointi soveltuu moniajoa käyttävälle käyttöjärjestelmälle koska se mahdollistaa aidon rinnakkaisuuden.
Suurissa moniprosessoritietokoneissa kuten supertietokoneissa muistin yhtenäinen käsittely on haastavaa ja näissä on käytetty muistiarkkitehtuureja kuten COMA ja NUMA.

Historia

Varhaisia moniprosessoinnin tutkimiseen kehitettyjä tietokoneita olivat esimerkiksi Carnegie Mellon -yliopiston C.mmp.
Varhaisia moniprosessointia tukevia mikroprosessoreita olivat esimerkiksi National Semiconductor SC/MP.
Takht-i Suleiman

Historia

Alueella on ollut palvontamenoja pitkään. Zendan-i Suleimanin ympärillä on temppeleitä ja pyhäkköjä ensimmäiseltä vuosituhannelta eaa. Sassanidien saavutua alueelle Zendan-i Suleiman menetti merkitystään uudelle Takht-i Suleimanin temppelille, joka tunnettiin tuolloin nimellä Azargoshnasb ("Ritarien tulitemppeli"). Peroz I:n aikana 400-luvulla alkoivat uuden temppelin rakennustyöt. Siitä tuli kuninkaalline zarathustralaisuuden pyhäkkö seuraavalla vuosisadalla Khosrau I:n aikana. Takht-i Suleiman oli tärkein kolmesta zarathustralaisuuden pääpyhäköstä. 
Bysantin armeija tuhosi alueen vuonna 627. Il-kaanien valtakunnan aikana 1200-luvulla osa Takht-i Suleimanista korjattiin il-kaani Abaqan asuinpaikaksi ja alueelle tehtiin myös uusia rakennuksia. Il-kaanien ajan jälkeen 1300-luvun puolivälistä lähtien alue jäi asumattomaksi ja hiljalleen raunioitui. Brittiläinen matkailija Sir Robert Ker Porter löysi alueen vuonna 1819. Tämän jälkeen Takht-i Suleimanissa kävi monia arkeologia, mutta ensimmäiset systemaattiset kaivaukset järjestettiin Saksan arkeologisen instituutin johdolla vasta 1970-luvulla.

Alueen kuvaus

Takht-i Suleiman sijaitsee soikean muotoisella tasanteella, joka on noin 60 metriä ympäröivää laaksoa korkeammalla. Noin 350x550 metrin suuruisella tasanteella on kalkkipitoinen järvi, joka on muodostunut arteesiseen kaivoon. Ympäröivä alue saa täältä virtaavista pienistä puroista kosteutta. 
Sassanidit rakensivat tasanteelle 13 metriä korkean muurin sisälle kuninkaallinen pyhäkön. Muuri lienee ollut symbolinen, sillä siinä ei ollut portteja, vaan kaksi sisäänkäyntiä. Alueen päärakennukset sijaitsivat järven pohjoispuolella. Keskellä oli zarathustralainen tulentemppeli, josta itään olivat "ikuiselle liekille" pyhitetty halli ja Anahitan temppeli. Länsipuolella olivat kuninkaalliset asunnot. 
Zendan-i Suleiman on kartiomainen vuori, antiikinaikainen tulivuori, joka sijaitsee kolme kilometriä länteen Takht-i Suleimanista. Huippu kohoaa noin sata metriä ympäröivän alueen yläpuolelle. Huipulla on 65 metriä halkaisijaltaan oleva 80 metriä syvä kolo. Huipun ympärillä on temppeleitä ja pyhäkköjä ensimmäiseltä vuosituhannelta ennen ajanlaskun alkua. Belqeis-vuori sijaitsee 7,5 kilometriä koilliseen Takht-i Suleimanista. Sen 3200 metriä korkealla huipulla on sassanidien linnoitus, jolla on ilmeisesti ollut läheinen yhteys Takht-i Suleimaniin. Keltaisesta hiekkakivestä rakennettu linnoitus on pinta-alaltaan 60x50 metriä.
Säynäväjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 7,3 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Näsijärven lähialueeseen (35.311) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 115,5 metriä mpy.
Sinus Medii

Sinus Medii (lat. keskilahti) on Kuun meri Maahan näkyvällä puolella. Se on nimensä mukaisesti noin paikassa 0 astetta pituutta ja 0 astetta leveyttä. Sen pituus on noin 330 kilometriä. 
Sinus Mediin laskeutui Surveyor 6 10. marraskuuta vuonna 1967 melkein keskelle sitä (0.5° N, 358.6° E). Sillä oli mukana alfa-sironta-analysaattori jolla se analysoi Kuun pinnan sisältämiä alkuaineita. Sinus Mediin alkuaineiden määrät ovat suunnileen samoja kuin Mare Tranquillitatisen molempien merien natriumpitoisuudet ovat alhaisemmat kuin maanpäällisillä basalteilla. Sinus Mediin titaanipitoisuus on alempi kuin Mare Tranquillitatisen, mikä viittaa Kuun merien koostumusten kemiallisiin eroihin.
Jorma Tapio

Jorma Tapio (s. 1957 Mikkeli) on suomalainen jazzmuusikko, jonka instrumentteja ovat saksofonit ja muut puupuhaltimet. Tapio tunnetaan muun muassa free jazz -triostaan Kaiku, yhtyeestään Rolling Thunder sekä Edward Vesalan vuonna 1982 perustamasta Sound & Fury -yhtyeestä ja sen uudesta tulemisesta vuonna 2010. Jorma Tapio on soittanut myös Krakatau-yhtyeessä.
Jorma Tapion musiikkiura alkoi piano- ja viuluopinnoilla, kunnes klassinen musiikki vaihtui bebop-jazziin ja saksofoninsoittoon. Alkuvuosina Tapio soitti myös tanssiyhtyeissä ja muun muassa Sielun Veljien ja Tuomari Nurmion kanssa, kunnes kiinnostui yhä enemmän improvisaatiosta ja free jazzista. Ensimmäisiä omia kokoonpanoja oli Turussa vuonna 1980 perustettu Lauantairyhmä yhdessä pianisti Ismo Laakson ja sellisti Tuomas Airolan kanssa. Heidän kanssaan esiintyi joskus myös runoilija Markku Into.
Vuonna 1983 Jorma Tapio osallistui Edward Vesalan työpajaan ja tuli sitä kautta mukaan Sound & Fury -yhtyeeseen yhtenä sen perustajajäsenenä. Tapio oli mukana yhtyeessä Vesalan kuolemaan 1999 saakka ja esiintyi kaikilla yhtyeen ECM-levymerkille tehdyillä albumeilla. Samaan aikaan hän piti yllä myös muita kokoonpanoja, kuten kahdeksanhenkinen Hungrymen, Tapio–Hongisto-kvartetti pasunisti Jari Hongiston kanssa, Open Mind -niminen trio fagotisti Heikki Wiklan ja saksofonisti Pepa Päivisen kanssa. Jorma Tapio oli alkuvaiheessa mukana myös Raoul Björkenheimin Krakatau-yhtyeessä. Hänen ulkomaisia soittokumppaneitaan olivat norjalainen lyömäsoitintaiteilija Terje Isungset ja ranskalainen saksofonisti Daunik Lazro.
Jorma Tapio on tehnyt paljon yhteistyötä myös tanssijoiden kanssa. Hän on esiintynyt muun muassa Kirsi Heimosen ja japanilaisten butoh-tanssijoiden kanssa.
1990-luvun loppuvuosista lähtien Jorma Tapio on kärsinyt sairauksista, mutta vuonna 2002 hän perusti yhtyeen nimeltä Rolling Thunder. Sen muita jäseniä ovat Iro Haarla (piano, harppu), Ulf Krokfors (basso) ja Tom Nekljudow (rummut). Muita vuosituhannen vaihteen jälkeisiä Tapion projekteja ovat olleet Päivinen–Tapio Quartet Pepa Päivisen kanssa sekä trio nimeltä Frio basisti Sampo Lassilan ja bassoklarinetisti Heikki Nikulan kanssa. Vuosina 1998–2001 Jorma Tapio veti helsinkiläistä marginaalimusiikkiin keskittynyttä Tse-Tse-klubia, joka kokoontui vaihtelevasti Semifinalissa, Saunabarissa ja UMO Jazz Housessa.
Vuonna 2012 Jorma Tapio perusti trion nimeltä Kaski, jonka muiksi jäseniksi vakiintuivat vähitellen basisti Ville Rauhala ja rumpali Simo Laihonen. Jorma Tapio johtaa myös 2010-luvulla uudelleen koottua Sound & Fury -yhtyettä, jolta vuonna 2013 ilmestyi Edward Vesalan aiemmin julkaisemattomia sävellyksiä sisältävä albumi Pulsacion.
Viktar Kramarenka

Viktаr Kramarenka (valkoven. Віктар Уладзіміравіч Крамарэнка, Viktar Uladzimiravitš Kramarenka) eli Viktor Kramarenko (ven.  Виктор Владимирович Крамаренко, Viktor Vladimirovitš Kramarenko), (1945, Hrodna, Valko-Venäjän SNT) on valkovenäläinen arkkitehti ja professori. Hänet tunnetaan monien julkisten rakennusten ja taideteosten suunnittelijana. Kramarenkan tunnetuimpia teoksia ovat yhdessä arkkitehti Mihail Vinahradaun (valkoven. Міхаіл Вінаградаў) kanssa suunnitellut Minskin keskusrautatieasema (2000) ja Valko-Venäjän kansalliskirjasto (2006).  
Viktar Kramarenka syntyi Hrodnassa vuonna 1945, vähän toisen maailmansodan loppumisen jälkeen. Vuonna 1968 hän valmistui Valko-Venäjän polyteknisen instituutin arkkitehtuurin tiedekunnasta. Kramarenka työskenteli valmistumisvuodestaan lähtien valtiollisessa Belgosprojekt-instituutissa ensin arkkitehtina, vuodesta 1974 lähtien projektien johtavana arkkitehtina. Valko-Venäjän arkkitehtiliiton jäsen. Vuodesta 1971 töissä Minskprojektilla, 1980-luvulla instituutin pääarkkitehtina. Vuonna 1991, Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen, Kramarenka perusti oman arkkitehtitoimiston (osakeyhtiö "Arkkitehti V. V. Kramarenkon luova työpaja"), jonka johtajana hän toimii. Kramarenka on Kansainvälisen arkkitehtuuriakatemian Moskovan osaston professori ja Valko-Venäjän arkkitehtuuriakatemian akateemikko. 
Kramarenka on saanut Valko-Venäjän valtionpalkinnon kahdesti: ensin Minskin keskusrautatieaseman, sitten Valko-Venäjän kansalliskirjaston hankkeesta. Vuonna 2002 lehdistö valitsi hänet Vuoden mieheksi Valko-Venäjällä. 
Kramarenka on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Pikkuveli (lyhytelokuva)

Tarina

14-vuotiasta Matiasta ollaan laittamassa juhannukseksi kahden aikuisen siskopuolensa hoteisiin, hän lähtee siskojen kaveriporukan perinteiseen juhannuksenviettoon. Niin siskot kuten Matiaskaan eivät ole suunnitelmasta innoissaan - vanhempien riitaisan avioeron tuloksena lapsetkin ovat puolensa valinneet. Mökillä Matiaksen ja nuoremman isosiskon Liinan välinen kitka leimahtaa, vanhat haavat revitään auki ja uusia paljastuu. Elokuva lapsista, jotka kantavat vanhempiensa kaunoja.
Tervasaari (Helsinki)

Tervasaari (ruots. Tjärholmen) on Helsingissä Kruununhaan edustalla
sijaitseva saari. Tervasaari on yhteydessä mantereeseen Tervasaarenkannas-nimisellä pitkällä pengertiellä. Penger yhtyy Pohjoisrantaan Helsingin kantakaupungin itälaidalla.
Saarella sijaitsee muun muassa aittaravintola, lasten leikkipaikka, koira-aitaus uimapaikkoineen, esiintymis- ja tapahtumatila sekä mattolaituri. Tervasaari peruskorjattiin toimivaksi puistoksi 1990-luvulla.

Historia

Tervasaari on saanut nimensä tervan vientiä harjoittaneiden kauppiaiden varastosta, joka sijaitsi saarella. 1640-luvun kartoissa Tervasaari esiintyi nimellä Tiäruholmen. Nimi Tervasaari vakiintui 1800-luvun loppupuolella.
Vuonna 1804 Tervasaari vuokrattiin lautavarastoksi lautakauppias Petter Heidenstrauchille. Vuonna 1805 Heidenstrauch rakensi saarelle terva-aitan. Aitta on saaren ainoa säilynyt rakennus. Aitat sijoitettiin Tervasaareen, jotta ne eivät aiheuttaisi palovaaraa.
Vuonna 1939 Tervasaarenkannas rakennettiin yhdistämään Tervasaarta ja Pohjoisrantaa. Kun pysyvä yhteys saareen oli saatu, kaupunki ryhtyi pitämään saarta varastonaan. Saaren ympärille rakennettiin korkea lauta-aita. Talvisin Tervasaareen tyhjennettiin lumikuormia.
Vuonna 1970 Tervasaari avattiin kokonaan kaupunkilaisille. Silloin saarella viimeisenä toiminut sementtivalimo siirtyi pois. Tervasaarta ryhdyttiin laajentamaan tuomalla sinne täytemaata. Viimeisen suuren kunnostustyön yhteydessä vuonna 1995 saarella sijainnut tekolampi täytettiin.

Käyttö

Tervan varastoinnin jälkeen saarta on käytetty monin tavoin. Vuonna 1967 saaren terva-aittaan avattiin ravintola Tervasaaren Aitta. Ravintolatoiminnasta ovat vastanneet muun muassa Oy Primula Ab, Leila Orpanan Pirkkis Ky ja ravintola Zinnkellerin omistaja Wolfgang Wiegand. Vuodesta 2007 lähtien ravintolatoiminnasta on vastannut A&S Ravintolat Ravintola Savun nimellä. 1990-luvun kunnostusten jälkeen Tervasaaresta on tullut Helsingin kaupungin puisto, jossa on muun muassa lasten leikkipaikka ja koirapuisto. Tervasaarenkannaksella toimii Helsingin Moottorivenekerhon venesatama. Tervasaarella on myös tapahtumalava, jolla on nouseva katsomo. Vuodesta 2005 on helsinkiläinen ammattiteatteri Teatteri Helsinki ylläpitänyt Tervasaaren amfiteatterissa kesäteatteritoimintaa.
Tom Regan

Tom Regan (28. marraskuuta 1938 Pittsburgh, Pennsylvania – 17. helmikuuta 2017 Pohjois-Carolina) oli yhdysvaltalainen eläinten oikeuksiin erikoistunut filosofi. Hän oli North Carolina State Universityn emeritusprofessori. Hän työskenteli yliopistossa vuodesta 1967 vuoteen 2001, jolloin hän vetäytyi eläkkeelle.
Reganin teos The Case for Animal Rights on vaikuttanut merkittävästi eläinaktivismin syntyyn. Hänen työhönsä vaikuttivat George Edward Mooren ja W. D. Rossin ajatukset.
Puolustusvoimien teknillinen tutkimuslaitos

Puolustusvoimien teknillinen tutkimuslaitos (lyhenne PvTT) oli Ylöjärven Lakialassa ja osittain Riihimäellä sijaitseva Pääesikunnan alainen sotilaslaitos, joka tuotti puolustusvoimien ja maanpuolustuksen kehittämiseksi ja päätöksenteon tueksi elektroniikan ja informaatiotekniikan, suojan sekä asetekniikan tutkimuspalveluita. Puolustusvoimien tutkimustoiminnan uudelleenjärjestelyssä teknillisen tutkimuslaitoksen tilalle perustettiin Puolustusvoimien tutkimuslaitos vuonna 2014.
Laitokseen kuului elektroniikka- ja informaatiotekniikkaosasto, räjähde- ja suojelutekniikkaosasto, asetekniikkaosasto ja hallinto-osasto. Elektroniikka- ja informaatiotekniikkaosasto (PVTTEI-OS) sijaitsi Riihimäellä.
Laitos syntyi vuoden 1999 alussa yhdistettäessä Puolustusvoimien tutkimuskeskus ja Sähköteknillinen tutkimuslaitos. Näistä ensimmäinen oli toiminut jo vuodesta 1974 Lakialassa. Organisaatiomuutoksen yhteydessä syntyi myös Siiviiliräjähteiden tarkastuslaitos (Explosives Notified Body).

Historia

Laitoksen edeltävät nimet ovat Sähköteknillisen koulun koeasema (KoeAs/SähkötK) vv. 1956-63 ja Puolustusvoimien tutkimuskeskus. Myös Puolustusvoimien Kemian Laboratorio, aikaisempi nimi 40-luvulla Puolustuslaitoksen kemiallinen Laboratorio (Pl.KemL) on hoitanut alan tehtäviä aikaisemmin.
Quentin Crisp

Elämä

Crisp syntyi vanhempiensa neljäntenä lapsena. Hän vaihtoi nimensä kaksikymmenvuotiaana. Lähdettyään kotoaan hän joutui hyökkäysten kohteeksi homoseksuaalisuutensa takia. Crisp toimi jonkin aikaa rattopoikana. Kun toinen maailmansota syttyi, Crisp halusi armeijaan, mutta hänet hylättiin seksuaalisen suuntautumisen takia.
Vuonna 1968 Qrisp kirjoitti omaelämäkertansa Palveluksessanne: Alaston virkamies. Siitä tehtiin myöhemmin televisioelokuva, jossa Qrispiä esitti John Hurt. Qrisp esiintyi myös televisiossa, teatterissa ja elokuvissa.
2-metyyli-2-nitropropanoli

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

2-metyyli-2-nitropropanoli on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee veteen ja moniin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin ja kloroformiin. 
2-metyyli-2-nitropropanolia valmistetaan formaldehydin ja 2-nitropropaanin välisellä Henry-reaktiolla. Yhdistettä käytetään lateksimaaleissa lisäaineena, renkaissa parantamaan kumin ja polyesterirungon välistä adheesiota ja muiden orgaanisten yhdisteiden esimerkiksi isobutanoliamiinin valmistamiseen.
Niuen kieli

Puhujat

Niuea puhuu äidinkielenään 7767 ihmistä. Heistä noin 2030 asuu Niuen saarella. Loput puhujat elävät muun muassa Tongalla, Uudessa-Seelannissa ja Cookinsaarilla. Suurin osa Niuella asuvista niuen puhujista puhuu toisena kielenään englantia.

Murteet

Niue jakautuu kahteen murteeseen. Ne ovat motu ja tafiti. Motu on vanhempi murre ja sitä puhutaan Pohjois-Niuella. Tafitia puhutaan Etelä-Niuella. Murteiden suurimmat erot ovat sanastossa.

Historia

Samoalta tulleet lähetyssaarnaajat toivat kirjoituksen Niuelle. Raamattu julkaistiin niueksi ensimmäistä kertaa vuonna 1904.

Kielioppi

Niuen sanajärjestys on VSO (verbi-subjekti-objekti), kuten sen lähimmässä sukulaiskielessä tongassa.
Ari Freyr Skúlason

Seurajoukkueura

Ari siirtyi reykjaviklaisen Valurin nuorisojoukkueesta alankomaalaisen SC Heerenveenin alle 17-vuotiaiden joukkueeseen helmikuussa 2003. Pelattuaan myös Heerenveenin 19-vuotiaissa hän palasi Valuriin, nyt seuran edustusjoukkueeseen, kesällä 2005. Hän pelasi seuraavalla kaudella 11 Islannin pääsarjaottelua, joissa teki yhden maalin.
Ari siirtyi kesällä 2006 ruotsalaiseen BK Häckeniin, jossa pelasi kolme Allsvenskanin ottelua. Seuran pudottua sarjasta hän pelasi seuraavana kesänä 25 Superettanin ottelua, joissa teki kaksi maalia. Hän pelasi kesällä 2007 myös kaksi UEFA-cupin karsintaottelua tehden voittomaalin Dunfermlinea vastaan, ja kaksi UEFA-cupin ottelua.
Kaudelle 2008 Ari siirtyi GIF Sundsvalliin. Hän pelasi debyyttikaudellaan 27 Allsvenskanin ottelua, joissa teki yhden maalin. Seura putosi Superettaniin, jossa hän pelasi seuraavien kolmen kauden aikana 81 ottelua tehden 18 maalia. Sundsvallin palattua vuodeksi 2012 pääsarjaan hän teki kolme maalia pelaamissaan 26 ottelussa. Seuraavalla kaudella seura pelasi taas Superettanissa, jossa Ari viimeisteli 15 ottelussa seitsemän maalia.
Ari siirtyi Tanskan Superliigassa pelaavaan Odenseen kesällä 2013. Hän on pelannut kesään 2016 mennessä 89 Tanskan pääsarjaottelua, joissa hän on tehnyt seitsemän maalia.

Maajoukkueura

Ari pelasi Islannin alle 17-, 19- ja 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Ensimmäisen ottelunsa Islannin jalkapallomaajoukkuessa hän pelasi Irania vastaan marraskuussa 2009. Ensimmäisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi MM-karsintaottelussa Kyprosta vastaan syyskuussa 2012. Ensimmäisen arvokilpailujen lopputurnauksen ottelunsa hän pelasi Portugalia vastaan EM-kilpailuissa 2016.
Ari on pelannut 28. kesäkuuta 2016 mennessä kaikkiaan 42 A-maaottelua, toistaiseksi ilman maaleja. Hän on pelannut neljä ottelua EM-lopputurnauksessa 2016 sekä yksitoista MM- ja kymmenen EM-karsintaottelua.
Jim Bolger

Poliittinen ura

Bolger pääsi edustajainhuoneeseen 1972, ja toimi myöhemmin ministerinä Robert Muldoon hallituksessa.
Bolger valittiin tuolloin oppositiossa olleen Kansallispuolueen johtoon vuonna 1986. Bolgerin johdolla puolue hävisi vuoden 1987 vaalit, mutta saavutti seuraavissa vuoden 1990 vaaleissa voiton Työväenpuolueen jäädessä oppositioon.
Pääministerinä Bolger pitäytyi Työväenpuolueen ympäristölainsäädännössä ja ydinasevastaisuudessa. Vuoden 1993 vaalien jälkeen radikaalina pidetty valtiovarainministeri Ruth Richardson jätettiin sivuun hallituksesta, minkä taustalla oli äänestäjien huonot muistot Työväenpuolueen uusliberalistisesta talouspolitiikasta (Rogernomics). Bolger ei henkilökohtaisesti kannattanut vaalitavan uudistamista, mutta hän pitäytyi lupauksessaan järjestää kansanäänestys suhteellisen vaalitavan käyttöönotosta, mikä myös äänestyksessä hyväksyttiin.
Bolger omaksui uuden vaalitavan nopeasti ja Kansallispuolue hallitsi koalitiossa yhdessä New Zealand First -puolueen kanssa. Lopulta kuitenkin kasvava paheksunta Kansallispuolueen hallituskumppania kohtaan ja hallituksen siirtyminen poliittisesti lähelle keskustaa johti Bolgerin syrjäyttämiseen pääministerin paikalta 1997, minkä jälkeen pääministeriksi nousi Jenny Shipley.
Parlamentin Bolger jätti vuonna 1998, minkä jälkeen hän toimi Uuden-Seelannin Yhdysvaltain suurlähettiläänä.
Aksin majakka

Majakan tiedot

Aksin majakka on pyöreä musta metallitorni, jossa on ollut aiemmin kolme eri kokoista valkoista sylinteriä. Niiden paneelit ovat kuitenkin lähtenee myrskyissä ja nykyisin on jäljellä vain yksi keskellä tornia. Majakka näyttää vihreää valoa 360°. Se on ollut alun perin ydinmajakka. Generaattori on kuitenkin poistettu ja korvattu aurinkopaneeleilla. 
Aksin saari, jolla majakka sijaitsee, on osa Pranglin saaren Natura 2000 -suojelualuetta.
Steve Reeves

Steve (Stephen) Reeves (21. tammikuuta 1926 Glasgow, Montana – 1. toukokuuta 2000 Escondido, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen kehonrakentaja ja elokuvanäyttelijä.
Steve Reeves muutti kymmenvuotiaana äitinsä kanssa Kaliforniaan isän kuoltua työtapaturmassa. Koulussa hän kiinnostui kehonrakennuksesta ja saavutti huomattavia tuloksia kauan ennen lajin nousua tunnetuksi. Toisen maailmansodan aikana Reeves palveli armeijassa Tyynellämerellä.
Sodan jälkeen Reeves teki menestyksekkään uran kehonrakentajana. Hän voitti Mr. Pacific Coast -kilpailun vuosina 1946 ja 1947, Mr. American vuonna 1947 ja Mr. Worldin vuonna 1948. Vuonna 1950 Reeves saavutti NABBA:n Mr. Universe -kilpailun kokonaisvoiton tultuaan toiseksi vuonna 1948.
Myöhemmin Reeves kiinnostui näyttelijänurasta. Vuonna 1954 hän näytteli pieniä rooleja Athena-nimisessä musikaalissa sekä Ed Woodin elokuvassa Jail Bait. Nämä ovat ainoat elokuvat, joissa Reeves esiintyi omalla äänellään. Myöhemmissä Italiassa kuvatuissa elokuvissa hänen vuorosanansa jälkiäänitettiin eri kieliversioihin.
Reeves nousi kansainväliseen kuuluisuuteen Pietro Franciscin ohjaamissa elokuvissa Voittamaton Herkules (1958) ja Herkules ja Lyydian kuningatar (1959), joissa hän esitti antiikin mytologian voimamiestä Herkulesta. Valtavan yleisömenestyksen saaneet elokuvat aloittivat muskelimiesten tähdittämien peplumfilmien tyylilajin. Reevesin myöhempiin töihin kuuluu myös perinteisempiä seikkailuelokuvia. Hänen viimeinen elokuvansa oli italowestern Veriset dollarit (Vivo per la tua morte) vuonna 1968.
Elokuvauransa jälkeen Reeves keskittyi kuntoilun ja kehonrakennuksen edistämiseen sekä hevosten kasvatukseen. Elämänsä viimeiset vuosikymmenet hän vietti hevostilallaan Kalifornian Valley Centerissä lähellä Escondidoa. Reeves menehtyi imusolmukesyövän aiheuttamiin komplikaatioihin.