google/wiki40b huggingface dataset:
Liepājan piiri

Liepājan piiri oli hallinnollinen alue Latviassa Kuurinmaan alueella. Alue on 3 593 km² suuri ja siellä asuu 46 609 henkilöä, väestöntiheys on 12,97 henkilöä/km². Latvian piirit lakkautettiin vuonna 2009 Latvian aluehallintouudistuksen yhteydessä.
Vyšehrad

Vyšehrad on linnoitus Prahassa, Tšekin tasavallassa. Ensimmäinen paikalla sijainnut linna rakennettiin 900-luvulla. Nykyinen linnoitus on pääosin 1600-luvulla rakennettu ja on tyyliltään barokkia.

Historia

Vyšehradin linna rakennettiin samalla vuosisadalla Prahan linnan kanssa lähekkäin oleville kukkuloille Vltava-joen eri puolille. Niiden suojassa alkoi Prahasta kehittymään merkittävä kauppapaikka. Vuonna 1085 Böömin kuningas Vratislav II siirsi valtaistuimensa Vyšehradiin ja vahvisti linnoitusta. Seuraavan viidenkymmenen vuoden aikana linnoituksen alueelle rakennettiin muun muassa useita kirkkoja, kunnes vuonna 1140 herttua Soběslav I palautti kruununistuimen Prahan linnaan.
Käytännössä koko linnoitusalue tuhoutui hussilaissodissa vuosina 1420–1436. Nykyisin olemassa oleva linnoitus rakennettiin samoille paikoille 1600-luvulla, ja se palveli sotilaskäytössä vuoteen 1911 asti. 1800-luvulla muurien sisään rakennettiin Pyhän Vituksen katedraalin tapainen, uusgoottista tyyliä edustava Pietarin ja Paavalin kirkko, joka on yksi Prahan näkyvimmistä maamerkeistä.

Turismi

Vyšehradin kukkulalta avautuu komeat näkymät Vltava-joelle ja Prahan kaupunkiin. Alueella ei liiku yhtä paljon turisteja kuin Prahan linnan tai keskustan alueella, ja se onkin suosittu rentoutumis- ja piknikalue.
Milva

Ura

Milvan ura alkoi 1950-luvun lopulla, kun hän osallistui yleisradio RAI:n musiikkikilpailuun voittaen sen. Vuonna 1960 hän levytti Édith Piafin kappaleen Milord. Milva lauloikin monia Piafin kappaleita. Vuonna 1962 Milva lauloi Piafin ohjelmistoja Pariisin Olympia-teatterissa. Teatterinjohtaja Giorgio Strehler ”löysi” Milvan vuonna 1965 ja halusi tämän oman teatterinsa ohjelmistoon esiintymään. Milva oli hyvin eklektinen laulaja, koska hän yhdisteli pop- ja oopperamusiikkia. Milva on esiintynyt monissa 1960-luvun italialaisissa elokuvissa.  
Milva on laulanut Astor Piazzollan tangoja. Milva on myös laulanut saksaksi ja on hyvin suosittu saksankielisissä maissa. Hän esitti mm. monia Weill/Brect lauluja kuten Tango Ballade, Mackie Messer,  Surabaya Johnny, Matrosen Tango ym.. Hän on tehnyt yhteistyötä monien muusikoiden kanssa, kuten Ennio Morriconen vuonna 1965, Francis Lain vuonna 1973, Mikis Theodorakiksen vuonna 1978, Enzo Jannaccin vuonna 1980 ja Franco Battiaton vuosina 1982 ja 1986.
Gorno-Altaisk

Muuta

Arnold Meri asui vuodesta 1951 vuoteen 1956 Gorno-Altaiskissa, jossa suunnitellaan hänelle nimettäväksi yhtä katua.
Aaltosäppikala

Koko ja ulkonäkö

Aaltosäppikala kasvaa 26 cm pitkäksi. Sen pohjaväri on tummanvihreä tai ruskea, ja siinä on oransseja juovakuvioita. Lähellä pyrstöä on suuri musta täplä. Naaraan huuliss aon oranssi raita joka puuttuu koirailta.

Levinneisyys ja elinympäristö

Aaltosäppikala elää Indopasifisella merialueella koralliriutoilla ja laguuneissa.

Käyttäytyminen ja ravinto

Aaltosäppikala syö erilaisia pohjaeliöitä kuten levää, pikkukaloja ja selkärangattomia. kala päästää murahtelevia ääniä. Aaltosäppikalat puolustavat reviiriään tiukasti, varsinkin naaraat silloin kun ne ovat laskeneet mätimunansa.

Akvaariokalana

Aaltosäppikalaa voi pitää suurehkossa (yli 680 litraa) meriakvaariossa, jossa on kivien muodostamia luolia. Tyypillisesti se siirtelee akvaarion sisustukseen käytettyjä kiviä. Se tarvitsee monipuolista eläinruokaa, johon kuuluu myös kovakuorisia äyriäisiä, joiden avulla se hoitaa jatkuvasti kasvavia hampaitaan. Kala on aggressivinen ja syö melkein mitä tahansa mikä ei syö sitä itseään, joten sitä ei voi pitää riutta-akvaariossa, ja samaan altaaseen laitsettavien kalojen on oltava isoja ja puolustuskykyisiä.
Kotajärvi (Padasjoki)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 5,7 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Lummennen ja Vesijaon valuma-alueella (14.25), jonka Lummenen alueeseen (14.254) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 125,7 metriä mpy.
Tienumerointi Ahvenanmaalla

Suomen itsehallinnollisella Ahvenanmaan maakunnalla on myös oma päätieverkkonsa, jossa tiet on numeroitu osin päällekkäin Manner-Suomen kanssa. Ahvenanmaalla päätiestö on maakuntahallituksen vastuulla.
Tienumerointi koskee ainoastaan Ahvenanmaan pääsaarta ja siihen siltayhteydessä olevia saaria, joten ulkosaarilla olevia teitä ei numeroida näkyviin.

Merkitsemättömät tiet

Loput yleiset tiet on numeroitu kolminumeroisin luvuin. Niitä ei merkitä tien varsille.
Suuri lavra

Historia

Suuri lavra on Athoksen luostareista vanhin. Sen perusti Athanasios Athoslainen vuonna 963 saatuaan luvan keisari Romanos II:lta. Ennen luostarin perustamista alueella oli asunut yksittäisiä erakkomunkkeja. Athanasios toi alueelle tavan asua yhdessä niin kutsutuissa kinobioottisissa luostareissa. Myöhemmin luostarin rakentamista tukivat keisarit Nikeforos II Fokas, Johannes I Tzimiskes ja Basileios II. Luostari sai lahjoituksena suuria maa-alueita ja siihen liitettiin pienempiä luostareita. Luostari on koko sen historian ajan ollut ensimmäinen Athoksen luostarien joukossa sekä vaurautensa että kirkollisten aarteidensa vuoksi.
1300-luvulla luostari muutettiin idiorytmiseksi luostariksi. Luostari taantui turkkilaisvallan aikana. Tämä johtui paitsi merirosvojen hyökkäyksistä ja verorasituksesta myös maanjäristyksistä, joista eräs suurimmista sattui vuonna 1585. Luostari palasi kinobioottiseen elämäntapaan vuonna 1574 ja takaisin idiorytmiseen vuonna 1670. Vuodesta 1980 lähtien luostari on ollut jälleen kinobioottinen. Vuonna 2011 luostarissa oli 79 asukasta.

Rakennus

Luostari sijaitsee lähellä Athoksen niemimaan itärannikon eteläpäätä. Alueella on jonkin verran antiikin aikaisia jäännöksiä. Linnoitettu luostari muistuttaa muureineen ja useine rakennuksineen keskiaikaista kaupunkia. Sen muurissa on 15 tornia. Luostarin pääkirkon (katholikon) ydin on peräisin luostarin perustamisen ajoilta, mutta sitä on muutettu ja laajennettu usein. Kirkko on tyypillinen bysanttilainen risti neliössä -muotoinen kirkko, jossa on kupoli. Kirkon seinämaalaukset ovat 1500-luvulta. Kirkko oli alun perin omistettu Neitsyt Marian ilmestykselle, mutta nykyään se on omistettu Athanasios Athoslaiselle. Kirkon fiale on Athoksen suurin ja vanhin.
Luostariin kuuluu 17 kappelia sen sisäpuolella ja 19 ulkopuolella. Sen alaisuuteen kuuluu myös kolme skiittaa eli sivuluostaria, Pyhän Annan skiitta, Pyhän Kolminaisuuden skiitta ja Johannes Kastajan skiitta, sekä lukuisia keljoja. Luostarin kokoelmiin kuuluu suuri joukko kirkkotaiteen aarteita sekä pyhäinjäännöksiä. Luostarissa on suuri kirjasto, jossa on yli 2 100 käsikirjoitusta ja 20 000 painettua kirjaa.
Azmari

Azmari on etiopialainen laulaja-instrumentalisti, joka on rinnastettavissa eurooppalaiseen bardiin. Azmarina voi toimia sekä miehiä että naisia. He esittävät ex tempore säkeistöjä samalla kun soittavat yksikielistä masenqoa tai lyyrasukuun kuuluvaa kraria. Azmarit usein esittävät tejbeiteissä, joissa tarjotaan makeaa t'ej-hunajaviiniä.
Surimi

Surimi (japaniksi: 擂り身, sananmukaisesti "jauhettua lihaa") on elintarvike, jota valmistetaan kala- tai lihamassasta, joka puristetaan muotoon ja maustetaan uudeksi elintarvikkeeksi. Surimiin käytetään esimerkiksi kummeliturskaa tai alaskanseitiä. Siitä valmistetaan rapupuikkoja (rapujäljitelmä) ja Aasiassa myös monen muun tyyppisiä tuotteita.
The Secret World

Pelaaminen

Pelissä on erikoista se, ettei pelihahmolla ole hahmoluokkaa tai tasoja, vaan hahmon kokemus määritellään esineistä. Pelaajat voivat itse luoda hierarkkisen järjestyksen liittonsa sisälle, ja päättää yhdessä, miten pahuutta vastaan taistellaan.

Tarina

The Secret World tapahtuu nykyaikana, mutta vuonna 1923 kaikki urbaanit legendat ja myytit muuttuivat todeksi. Pelin sankareita ovat normaalit ihmiset kaikkien salaliittojen keskellä ja ihmiset siis taistelevat pahuuden voimia vastaan. Jokainen pelaaja valitsee yhden salaliiton kolmesta mahdollisesta: illuminateista, lohikäärmeistä ja temppeliherroista. Pelissä on kolme erilaista sukupuuttoa lähestyvien ihmisten perustamaa salaliittoa. Jokainen salaliitto taistelee toisiaan ja pimeän olentoja vastaan omilla tavoillaan.
Argyle Park

Historia

Argyle Parkin musiikki yhdistää raskaita kitaroita ja ääninäytteisiin painottuvia elementtejä. Yhtye julkaisi ensimmäisen ja ainoan albuminsa nimeltä Misguided maaliskuussa 1995 R.E.X. Records -levy-yhtiöllä. Misguided on moninainen albumi, joka yhdistää elementtejä kuten teknoa, metallikitaraa, koomista pianoa, torvia, sampleja ja synkkiä vokaaleja. Alkuperäisellä julkaisulla tekijöiksi mainittiin Buka, Deathwish ja Dred; viimeiset kaksi edustivat Klaytonia (parhaiten tunnettu yhtyeistä Circle of Dust ja Celldweller). Todellisuudessa yhtyeessä vaikutti useiden eri yhtyeiden lahjakkuuksia, kuten Jim Thirlwell (Foetus), Klank, Jyro Xhan (Mortal), Dirk Lemmenes (Stavesacre), Tommy Victor (Prong) ja Lauren Boquette (Drown) muiden muassa.
Kesällä 1995 Argyle Park teki ainoan konserttinsa Cornerstone Festivalissa, Bushnellissa, Illinoisissa. Vuonna 1996 Argyle Park oli mukana satiirisella Stryper-tribuuttialbumilla Sweet Family Music: A Tribute to Stryper omalla versiollaan kappaleesta "Lonely". Kokoelmalla olivat mukana myös vertaiset Celldweller ja Klank. Myöhemmin samana vuonna Argyle Park päätti lopettaa toimintansa.
Argyle Park palasi yhtyeen vuonna 1998 nimellä AP2 (Argyle Park 2). AP2 julkaisi Tooth and Nail Records -levy-yhtiöllä albumin nimeltä Suspension of Disbelief vuonna 2000.
Hangon lintuasema

Hangon lintuasema, lyhyemmin Halias, on Helsingin seudun lintutieteellisen yhdistyksen Tringan ylläpitämä ja vapaaehtoisten lintuharrastajien pyörittämä lintuasema.

Aseman historia

Asema perustettiin vuoden 1979 helmikuussa.

Aseman toiminta

Hangon lintuasema sijaitsee Suomen mantereen lounaisimmassa kärjessä, ja se onkin maan eteläisin lintuasema. Hangon lintuasemalla harjoitetaan rengastustoimintaa ja aktiivista muutontarkkailua. Asemalla on käytössä 12 vakiopikkulintuverkkoa ja vaihtelevasti myös petoverkkoja, joilla lintuja pyydetään rengastettaviksi. Muuttoa seurataan venäläisten toisen maailmansodan aikana rakentamasta tulenjohtobunkkerista. Hangon lintuasemalla kerätystä aineistosta on julkaistu useita tieteellisiä artikkeleita ja aineistoa on käytetty monessa väitöskirjassa. Yksi tärkeimmistä tutkimuskohteista on ollut lintujen muuton ajoittuminen sekä ilmastonmuutoksen vaikutukset siihen.  
Hangon lintuasema sijaitsee Metsähallituksen hallinnoimalla Uddskatanin luonnonsuojelualueella, joka on osa Tulliniemen linnustonsuojelualue -nimistä Natura 2000 -aluetta. Lintuaseman toimintaan pääsee tutustumaan ottamalla etukäteen yhteyttä asemanhoitajiin.
Nōkan

Nōkan (jap. 能, Nōkan) on japanilainen korkeaääninen huilu, jota käytetään erityisesti japanilaisten nō- ja kabuki-teatteriesityksen säestykseen. Nōkanin kehitti Muromachi-kaudella japanilainen näyttelijä, kirjailija ja muusikko Kan'ami ((jap. 観阿弥 清次, Kan'ami Kiyotsugu), 1333 – 8. kesäkuuta 1384) ja hänen poikansa Zeami ((jap. 世阿弥 元清, Zeami Motokiyo), 1363–1443).

Ääniala

Nōkanin ääniala on yli kaksi oktaavia. Jokainen huilu on kuitenkin käsityönä tehty ja siksi oma yksilönsä. Toonika vaihtelee ollen jokaisella huiluyksilöllä omansa.
Nōkanilla säestetään perinteisiä japanilaisia musiikkiesityksiä, kuten nagauta (jap. 長唄), hayashi (jap. 囃子), taiko (jap. 太鼓), ja kansanmusiikki min'yō (jap. 民謡) esityksiä. Nōkan kuuluu myös olennaisena osana nō- ja kabuki-teatteriin, jossa se on yksi säestävän hayashi-yhtyeen soittimista.
San Josén kansainvälinen lentoasema

Terminaalit

Lentoasemalla on kaksi toisiinsa yhteydessä olevaa terminaalia: vuonna 1990 avattu terminaali A ja vuonna 2010 avattu terminaali B. Kentän ensimmäinen terminaalirakennus, terminaali C, avattiin vuonna 1965 ja suljettiin 2010.

Terminaali A

Terminaali A:ssa on 16 porttia, jotka on numeroitu 1–16.
Terminaali A ja sen viereinen pysäköintihalli avattiin vuonna 1990 alun perin American Airlinesin käyttöön. Sitä remontoitiin ja laajennettiin vuonna 2009. Sinne tehtiin suurempi lipunmyyntialue, enemmän tienvarsipysäköintitilaa ja suurempi turvatarkastuspiste.
Terminaali A:ssa on myös alue kansainvälisille lennoille. Alueeseen kuuluvat portit 15 ja 16. Näiltä porteilta lähtevät lentoaseman kaikki kansainväliset lennot. Portteja käyttävät myös All Nippon Airwaysin ja Volarisin saapuvat lennot. Kaikkien kansainvälisten lentojen matkustajien täytyy kulkea tullin ja rajatarkastuksen läpi päästäkseen lähtöporteilleen.

Terminaali B

Terminaali B avattiin virallisesti 30. kesäkuuta 2010. Terminaalissa on hyödynnetty päivänvaloa, ja sinne on sijoitettu modernia taidetta. Siellä on lisäksi istuimia, joissa on tietokoneidan ja puhelinten latauspistokkeet.

Pohjoissiipi

Terminaali B:n pohjoissiivessä on 12 porttia, jotka on numeroitu 17–28. Ensimmäiset kuusi porttia otettiin käyttöön 15. heinäkuuta 2009, ja muut portit 30. kesäkuuta 2012. Pohjoissiiven pääkäyttäjä on Southwest Airlines. Muita käyttäjiä ovat Alaska Airlines ja Horizon Air. Myös Delta Air Lines käytti terminaali B:tä, mutta se siirsi lentonsa A-terminaaliin tammikuussa 2012.

Terminaali C

Terminaali C avattiin vuonna 1965 ennen matkustajasiltojen yleistymistä, ja niinpä koneeseennousu terminaalista tapahtui portaita pitkin.
Terminaalin pohjoispääty suljettiin joulukuussa 2007. Se purettiin helmikuussa 2008, jotta terminaali B:n rakennustyöt voitiin aloittaa. Terminaalin loppuosa remontoitiin, ja sinne lisättiin muun muassa suurempi turvatarkastuspiste.
United Airlines, Continental Airlines ja jetBlue Airways siirsivät lentonsa terminaali A:han joulukuussa 2009, ja näiden yhtiöiden porttialue suljettiin ja purettiin. Muut terminaali C:tä käyttäneet lentoyhtiöt pysyivät siellä, kunnes terminaali B:n pohjoissiipi avattiin kesäkuussa 2010.
Terminaali C suljettiin lopullisesti 30. kesäkuuta 2010, ja se purettiin saman vuoden heinäkuussa. Terminaalin paikalla on nykyisin pysäköintialue.
Panasonic

Panasonic Pohjoismaissa

Pohjoismaihin perustettiin vuonna 1972 Panasonic Nordic AB, joka on Panasonic Corporationin täysin omistama tytäryhtiö. Panasonic Nordic AB on toiminut Suomessa huhtikuusta 2006. Suomessa Panasonicia myytiin 1970-luvulla tuotemerkeillä National ja myöhemmin National Panasonic.
Panasonicin liikevaihto Pohjoismaissa on yli 210 miljoonaa euroa, ja työntekijöitä on sata. 1970-luvulla Panasonicin tuotteita toi Suomeen Kaukomarkkinat (Nykyään Kauko). Yritys yhä edustaa Panasonicia ammattilaistuotteissa kuten videokameroissa ja vahvistettussa tietokoneissa tableteissa.
Tuomo Lehtiniemi

Tuomo Lehtiniemi (s. 1954 Lappajärvi) on Lappajärven kunnanjohtaja.
Lehtiniemi valittiin kunnanjohtajaksi 19. kesäkuuta 2012. Lehtiniemi on toiminut myös Lappajärven kunnankamreerina 1979–2005, Lappajärven hallintojohtajana 2005–2007 ja Kauhavan hallintojohtajana 2007–2012.
Lehtiniemi on myös maalannut mm. kotiseutuaiheisia tauluja.
D-Day

D-Day on englanninkielisessä sotilassanastossa käytetty ilmaus tärkeän operaation alkupäivämäärästä; rinnakkaisilmaus on H-Hour jonkun asian alkamistunnista. 
Tunnetuin D-day on Normandian maihinnousun alkupäivä.
D-Day ja H-Hour ilmauksia voidaan käyttää suhteellisen ajanlaskun pohjana, kun varsinaista tapahtumapäivää ei ole päätetty tai ei haluta vielä ilmoittaa. Silloin voidaan suunnitella muita tapahtumia, jotka pitää tehdä ”D+2” eli kaksi päivää alkupäivän jälkeen, tai ”D-7” eli viikkoa ennen alkupäivää.
Ilmausta on käytetty ainakin ensimmäisestä maailmansodasta alkaen.
RN Amalfi

Palvelus

Alus upotettiin 7. heinäkuuta 1915.
George Rooke

George Rooke (1650-1709) oli brittiläinen laivastoupseeri.
Rooke syntyi vuonna 1650 Canterburyn lähistöllä. Hänen isänsä oli kuninkaan luottomies, joka aateloitiin vuonna 1685. Isä oli suunnitellut Rookelle lakimiehen uraa. Hän kuitenkin värväytyi laivastoon, missä hänet ylennettiin kapteeniksi vuonna 1673. Hän kunnostautui Belfaurin taistelussa 1692, jossa hän poltti kuusi ranskalaisten alusta. Nymwegenin rauhan jälkeen hän palveli Välimerellä. Hän osallistui yhdeksänvuotiseen sotaan amiraalina. Hän johti hyökkäystä Cadiziin ja paluumatkalla tuhosi Platen laivaston Vigossa. Vuonna 1704 hän osallistui Gibraltarin valtaukseen. Samana vuonna hän hyökkäsi Ranskan laivaston kimppuun Malagassa. Hän oli tyytymätön taistelun tulokseen ja vetäytyi laivaston palveluksesta 1705. Rooke kuoli vuonna 1709.
Rooke asettui ehdokkaaksi parlamenttivaaleissa 1696, mutta tuli valituksi vasta 1698. Hän puolusti kiivaasti laivaston asemaa. Hän luopui paikastaan terveyssyihin vedoten vuonna 1708.
Rooken kunniaksi pystytettiin patsas Gibraltarille vuonna 2004, kun hänen valtauksestaan oli kulunut kolmesataa vuotta.
Jur Vrieling

Ura

Vrieling aloitti ratsastuksen harrastamisen, kun hän oli 13-vuotias. Kilpauran hän aloitti vuonna 1990. Ensimmäisen arvokisamitalinsa hän saavutti Lontoon olympialaisten 2012 joukkuekilpailussa. Tuolloin hänen hevosenaan kilpaili vielä pääasiallisesti Bubalu. MM-kultaa Vrieling voitti joukkueensa kanssa Normandiassa vuonna 2014. Seuraavana vuonna Hollannin joukkue voitti euroopanmestaruuden Aachenissa.
Vrieling on perustanut Hollantiin oman hevostallin, jossa valmennetaan kilpahevosia.
Carolina Wancke

Carolina Wancke (1808 Tukholma – 1879) oli ruotsalainen kääntäjä, opettaja ja kirjailija.
Fanchette Höggrenin kanssa hän kirjoitti kirjan Mamsell Spak och hennes omgifning: försök till teckningar ur hvardagslifvet, joka julkaistiin ilman tekijätietoja 1841. Kirja oli pikemminkin parodia siihen aikaan suositusta kaunokirjallisesta muodosta. Se ei kuitenkaan saanut kriitikkojen arvostusta.
Vuosina 1839–1851 hän käänsi ajan ranskalaisia kirjailijoita, kuten Balzacia ja Alexandre Dumas'ta, Lars Johan Hiertan kustannusliikkeelle. Ensimmäisellä käännöstyöllään hän esitteli ruotsalaisille lukijoille Honoré de Balzacin romaanilla Rör ej bilan! (1839; La Duchesse de Langeais). Romaanikäännökset ilmestyivät siihen aikaan hyvin pian alkuteoksen viimeisen vihkon ilmestymisen jälkeen, mikä kertoo siitä, että kirjallisuus oli kansainvälistä ja käännökset noudattivat muotivirtauksia. Valtiopäivät päätti 1851 leimaveron kaksinkertaistamisesta, mikä pani pisteen romaanisarjojen julkaisemiselle vihkosina, jotka olivat aiemmin saaneet nauttia vapautusta postimaksuista. Wancken kääntäjänuran päätökseen vaikutti myös englanninkielisen käännöskirjallisuuden suosion kasvu, sillä hän oli ollut ahkera ranskankääntäjänä.
Wancke toimi myös musiikin- ja ranskanopettajana, ja hän opetti muun muassa Carl Larssonille ranskaa. Larsson muisteli myöhemmin:

»vanha kotiopettajatar aateliskartanossa, M:lle Wancke, terävä, pieni ja vanha rouva, joka kiintyi äitiini ja siten myös minuun. Hän oli armollisesti pannut merkille lahjani ja osoitti minua kohtaan niin suurta kiinnostusta, että hän luki ranskaa kanssani ja antoi minulle pieniä lukemistoja.» 
Wancken vanhemmat olivat jalokiviseppä Christian Didrik Wancke ja tämän vaimo Beata Nyberg (myös Pettersson).
Aktiivikaiutin

Aktiivikaiutin on sähköakustinen laite, joka muuttaa esivahvistimelta tai mikseriltä saapuvan linjatasoisen signaalin (0-1 V vaihtovirran) ilmanpaineen vaihteluiksi eli ääneksi.
Aktiivikaiutin sisältää samassa kotelossa yleensä kaiuttimen, aktiivisen teholähteen, jakosuotimen ja erilliset sisäänrakennetut päätevahvistimet jokaiselle kaiutinelementille erikseen. Taajuudet jaetaan vahvistimille aktiivisuotimilla ennen vahvistimia. 
Aktiivikaiuttimen etuina pidetään hyvää hyötysuhdetta, koska kukin vahvistin ja kaiutin on suunniteltu pariksi, kytkemisen helppoutta, sekä säädettävyyttä koska järjestelmä mahdollistaa jokaisen kaiuttimen erilliset säädöt. Myös linjatasoinen kaapelointi on etu: kaapelissa ei tarvitse kuljettaa suurta tehoa. Samoin jakosuodin voi olla pienikokoinen, koska suodattimen ei tarvitse käsitellä suuria virtoja.  Toisaalta jokainen aktiivikaiutin tarvitsee erillisen sähkönsyötön.
Aktiivikaiuttimilla toteutetun äänentoiston hinta on yleensä erillisistä kaiuttimista ja vahvistimista koottua järjestelmää kalliimpi.
Aktiivikaiuttimet ovat yleisiä ammattikäytössä, esimerkiksi studioissa tarkkailukaiuttimina ja bändien omina siirrettävinä PA-kaiuttimina. Kotikäytössä aktiivitekniikkaa käytetään usein subwoofereissa, jolloin laitteiston muiden osien tehonkulutus ja paino saadaan pidetyksi kompaktina.
M/S Baltica

Käyttöhistoria

Alus laskettiin vesille 17. kesäkuuta 1990 ja elokuussa se luovutettiin Forestmar Co:n (Ahlers Line) omistukseen, joka rekisteröi sen Kyproksen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Limassol. Tuolloin alus oli nimeltään Ahlers Baltic. Tämän jälkeen Finncarriers aloitti liikennöinnin aluksella, reitillä Belgia–Iso-Britannia–Suomi.
Helmikuussa 1995 Poseidon Schiffahrt OHG osti aluksen. Kotisatama säilyi Limassolina. Uusi omistaja nimesi aluksen Transbalticaksi. Uudelleenkastettu alus jatkoi Finncarriersin liikenteessä. 19. maaliskuuta 1995 Transbaltica ajoi karille Turun läheisyydessä. Tämän jälkeen alus meni korjaustöitä varten saksalaiselle Blohm + Voss -telakalle Hampuriin. 17. marraskuuta 1997 Finnlines osti Poseidon Schiffahrtin ja alus siirtyi näin Finnlinesin omistukseen.
19. marraskuuta 2003 norjalainen Finland RoRo K/S osti aluksen yhdessä neljän muun aluksen kanssa Finnlinesiltä. Muut alukset olivat M/S Transfinlandian, M/S Astrean, M/S Finnrunnerin ja M/S Finnriderin. Uusi omistaja vuokrasi aluksen Finnlinesille. Nykyisen Baltica -nimensä alus sai 19. joulukuuta 2003.
11. heinäkuuta – 29. heinäkuuta 2007 alus oli kuivatelakalla.
Huhtikuussa 2011 aluksen uudeksi omistajaksi tuli Maltalla kirjoilla oleva Powerco Shipping Malta, Ltd. Vuosina 2011 ja 2012 alus liikennöi Helsingin Vuosaaren ja Travemünden välillä PowerLine-varustamon aluksena. Marraskuussa 2012 alus meni telakalle huollettavaksi.
Lokakuussa 2015 laivan uudeksi omistajaksi tuli Godby Shipping ja samalla laiva liputettiin Suomen lipun alle. Laiva jatka Transproconin rahtauksessa.
Karttumonnit

Lajit ja anatomia

Karttumonnien heimoon kuuluu 1 suku ja 4 lajia. Lajit ovat karttumonni (Scoloplax dicra), kitukarttumonni (S. distolorix), kääpiökarttumonni (S. empousa) ja sinttikarttumonni (S. dolicholophia). Aikaisemmin niiden katsottiin kuuluvan imumonneihin (Loricariidae) alaheimona Scoloplacinae. Karttumonniajit ovat hyvin pienikokoisia ja kasvavat korkeintaan noin 2 cm pitkiksi. Tyypillisiä piirteitä ovat littehkö pää, kuonon 3 viiksisäieparia ja osoittain luulevyjen peittämä ruumis. Luulevyissä on pieni hammastus. Karttumonnilajeilta puuttuu rasvaevä ja selkäevässä on piikki.

Levinneisyys

Karttumonneja tavataan Etelä-Amerikasta Perusta, Boliviasta, Brasiliasta ja Paraguaysta. Heimon kalojen elintympäristöä ovat järvet ja lammet sekä runsasta vesikasvillisuutta kasvavat joet ja purot. Ne elävät lähellä pohjaa tyypillisesti maatuvan lehtiaineksen joukossa.
Mikko Halvari

Mikko Johannes Halvari (s. 4. maaliskuuta 1983 Porvoo) on suomalainen kymmenottelija. Halvarin seura on Keski-Uudenmaan Yleisurheilu ja häntä valmensi Jussi Välimäki. Halvari on 182 cm pitkä ja painaa 85 kg. Jo nuorena Halvari oli lahjakas kiekonheitossa, mutta myös muutkin yleisurheilulajit sujuivat.
Pieni verenkierto

Pieni verenkierto eli keuhkoverenkierto (lat. circulatio minor, circulatio pulmonalis) on se osa verenkierrosta, joka alkaa sydämen oikeasta kammiosta pumpaten hiilidioksidipitoisen veren keuhkovaltimorungon kautta keuhkovaltimoihin ja sieltä edelleen keuhkoihin, jossa veri luovuttaa hiilidioksidin ja ottaa kuljetettavakseen happea.  Keuhkoista hapekas veri kulkee keuhkolaskimoita pitkin takaisin sydämeen sydämen vasempaan eteiseen.