google/wiki40b huggingface dataset:
Puuveneveistäjä

Puuveneveistäjä on puualan artesaanikoulutuksen (puuvenealan suuntautuminen) tai veneenrakentajakoulutuksen saanut henkilö. Kyseessä on perustutkinto, joka antaa yleisen korkeakoulukelpoisuuden jatko-opiskeluissa omalla alallaan. Tämän lisäksi perusopintojen jälkeen voidaan suorittaa veneenrakennusalan ammattitutkinto eli kisällikirja, joka perustuu kymmenen päivän näyttökokeeseen ja erilaisiin teoriakokeisiin. Suuntautuminen voi olla puuvene-, lasikuituvene- tai teräsvenealalle. Näyttötutkintoon on mahdollista mennä myös ilman peruskoulutusta.
Puuveneveistäjä voi suorittaa venerakentamisen erikoisammattitutkinnon eli niin sanotun mestaritutkinnon, jota pidetään puuvenerakentamisen yhtenä korkeimmista ammattitaidon mittareista. Kisällitodistukset ja mestarikirjat myöntää Mestarikiltaneuvosto.
Puuveneveistäjän työtehtäviin kuuluu uusien puuveneiden veistäminen eri tekniikoilla. Lisäksi töitä ovat puuveneiden korjaukset ja vuosihuollot kuten kyllästäminen, tervaaminen, lakkaaminen ja maalaaminen. Puuveneveistäjä voi tehdä myös veneiden sisustuksia ja muita puusepäntöitä.
Puuveneveistäjillä on oma vuonna 1990 perustettu yhdistys Puuveneveistäjät ry, johon kuuluu osa Suomen veneveistämöistä.
Dan Glickman

Daniel Robert "Dan" Glickman (s. 24. marraskuuta 1944 Wichita, Kansas) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko.
Glickman opiskeli Michiganin yliopistossa, jossa hän suoritti Bachelor of Arts -tutkinnon historiassa vuonna 1966, ja George Washingtonin yliopistossa, jossa hän suoritti Juris Doctor -tutkinnon vuonna 1969. Saatuaan opintonsa päätökseen hän oli osakkaana lakitoimistossa Sargent, Klenda and Glickman ja toimi vuosina 1973–1976 Wichitan kaupungin koululautakunnan jäsenenä.
Glickman valittiin Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäseneksi vuonna 1976 Kansasin osavaltion 4. vaalipiiristä. Hän voitti syksyn 1976 vaaleissa republikaani Garner E. Shriverin, joka oli toiminut edustajainhuoneessa vuodesta 1961. Glickman oli edustajainhuoneen jäsen vuosina 1977–1995, eli hänet valittiin yhdeksälle kaksivuotiskaudelle. Viimeisellä edustajakaudellaan hän toimi tiedusteluvaliokunnan puheenjohtajana. Vuoden 1994 vaaleissa hän putosi edustajainhuoneesta hävittyään Todd Tiahrtille prosentein 47–53.
30. marraskuuta 1995 – 19. tammikuuta 2001 Glickman toimi maatalousministerinä Bill Clintonin hallituksessa. Hänen edeltäjänsä Mike Espy oli eronnut tehtävästä vuoden 1994 lopussa kohun jälkeen. Elokuusta 2002 elokuuhun 2004 Glickman oli Harvardin yliopiston John F. Kennedy School of Governmentin yhteydessä toimivan Harvard Institute of Politicsin johtaja ja syksystä 2004 kevääseen 2010 hän toimi Yhdysvaltain elokuvateollisuuden etujärjestön MPAA:n puheenjohtajana ja toimitusjohtajana. Tämän jälkeen hän toimi lyhyen aikaa, huhtikuusta kesäkuuhun 2010, Refugees International -järjestön puheenjohtajana.
Glickman on juutalainen. Hän on ollut vuodesta 1966 naimisissa Rhoda Glickmanin (o.s. Yura) kanssa, jonka kanssa hänellä on kaksi lasta, vuonna 1969 syntynyt poika ja 1972 syntynyt tytär.
Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailujen B-sarja 2013

Vuonna 2013 Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailujen B-sarja pelattiin kahtena erillisenä turnauksena. Lohkojen voittajat Venäjä ja Iso-Britannia selvisivät pääsarjan turnaukseen 2014 ja vastaavasti lohkojen viimeiset Irlanti ja Slovenia putosivat C-sarjan turnaukseen kesäksi 2014.

Ryhmä Wien

Wien, Itävalta

Loppuottelu

Itävalta -  Venäjä 2–3

Ryhmä Zürich

Zürich, Sveitsi

Loppuottelu

Ukraina -  Iso-Britannia 0–2
Tonttu Toljanterin tuhmaikä

Juoni

Äkäampiainen pistää Toljanteria 1. joulukuuta ja Toljanterilla alkaa tuhmaikä kiukutteluineen pahaan aikaan joulun alla. Toljanteri päättää salata asian kaikilta, ettei häneltä vaan jää lahjat saamatta. 12. joulukuuta Toljanteri palkkaa makkara- ja unisatupalkalla vahingossa tonttulaan eksyneen Nuutin (Kunto Ojansivu) Apu-Toljanteriksi, jotta tämä näyttelisi häntä, aina kun saa äkäilykohtauksen.
Seppo Nummi

Seppo Antero Yrjönpoika Nummi (30. toukokuuta 1932 Oulu – 1. elokuuta 1981 Tampere) oli suomalainen kriitikko, säveltäjä ja kulttuurivaikuttaja. Hänet muistetaan etenkin Jyväskylän Kesän liikkeellepanijana ja toiminnanjohtajana, Helsingin juhlaviikkojen johtajana sekä musiikkikirjastoaatteen puolestapuhujana.

Elämäkerta

Musiikkia Nummi opiskeli Sibelius-Akatemiassa, jossa hänen opettajiinsa kuuluivat Aarre Merikanto, Arvo Laitinen ja Ernst Linko. Nummi oli Yrjö Kilpisen yksityisoppilas, ja hän on säveltänyt lauluja muun muassa veljensä Lassi Nummen sekä kiinalaisten runoilijoiden teksteihin. Hänen tuotantoonsa kuuluu noin 230 liediä sekä kamarimusiikkia. Nummi työskenteli kirjastonhoitajana Sibelius-Akatemiassa (1956–1961). Hän suoritti Helsingin yliopistossa humanististen tieteiden kandidaatin tutkinnon vuonna 1960.
Sävellystuotantoa paremmin Nummi muistetaan musiikkikriitikkona ja musiikkitoimittajana. Teksteissään hän käsitteli erityisesti liedejä, oopperaa ja Yrjö Kilpisen tuotantoa. Myös kulttuuripolitiikkaan hän otti usein kantaa. Vakituisesti hän toimi Uuden Suomen musiikkitoimittajana (1956–1959). Hän kirjoitti moniin muihinkin lehtiin, kuten Kauppalehteen (1959–1970), Kuvaan, Rondoon ja Itä-Savoon.
Nummi toimi Helsingin juhlaviikkojen toiminnanjohtajana vuodet 1969–1977. Saatuaan toisen sydäninfarktin vuonna 1977 hän jäi sairauseläkkeelle ja muutti Roomaan. Hän suunnitteli oopperaa aiheesta Pikku prinssi, ja häneltä odotettiin Yrjö Kilpisen elämäkertaa, mutta kolmas sydäninfarkti vuonna 1981 katkaisi hänen uransa.
Muotoilija Yki Nummi ja runoilija Lassi Nummi olivat Seppo Nummen veljiä. Nummi avioitui vuonna 1958 Auli Kerttuli Uuraston kanssa, ja avioliitosta syntyi kaksi lasta. Nummi oli avoimesti biseksuaali.
Test Drive Unlimited 2

Pelaaminen

Peli on avoimen pelimaailman peli.
Peli sijoittuu Ibizan ja Oahun saarille, joista jälkimmäinen avataan hieman pelin alun jälkeen.

Vastaanotto

Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 7/10. Peli on saanut Eurogamerin arvostelussa arvosanaksi 7/10.
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 5.5/10.
Bernhard Schmidt

Bernhard Voldemar Schmidt (30. maaliskuuta 1879 Naissaari, Viro – 1. joulukuuta 1935 Hampuri, Saksa) oli virolainen optikko, joka tunnetaan erityisesti kehittämästään Schmidtkamerasta.
Schmidtin isä oli saksalainen ja äiti ruotsalainen. Schmidt toimi eri tehtävissä, kuten valokuvaajana ja lennättimen hoitajana, kunnes aloitti Göteborgissa optiikan opinnot. Vuonna 1901 hän siirtyi opiskelemaan Jenan lähistölle Mittweidaan. Vähän myöhemmin hän perusti oman optiikan työpajan. Schmidtin valmistama korkeatasoinen optiikka sai tunnustusta. Tehdessään 15-vuotiaana kokeita ruudilla hän menetti oikean kätensä, joka jouduttiin amputoimaan. Hän työskenteli silti mieluiten yksin ja valmisti peilejä hämmästyttävän nopeasti. Hampurin observatorion johtaja Schorr sai kuitenkin Schmidtin suostutelluksi muuttamaan 1926 observatorioon. Siellä Schmidt kehitti tunnetuimman keksintönsä Schmidtkameran, jonka teorian hän esitti 1931 lehdessä Zentralzeitung für Optik. Muuten hän julkaisi tuloksiaan äärimmäisen niukasti.
Museoraitiovaunu

Museoraitiovaunu on raitiovaunu, joka on poistettu säännöllisestä linjaliikenteestä ja jota säilytetään sekä liikennöidään tarkoituksena säilyttää ja esitellä joukkoliikenteen historiaa. 
Raitiovaunuliikenteen säilyttäneissä kaupungeissa museoraitiovaunuilla usein liikennöidään kaupungin raitiotieverkolla. Paikkakunnilla ja alueilla, joilta raitiovaunuliikenne on lakkautettu tai vanhojen raitiovaunujen liikennöinti on teknisten muutosten takia mahdotonta, museoraitiovaunuille on voitu rakentaa museoraitiotie. Museoraitiotie toimii usein kokeiluna, jolla selvitetään raitiovaunuliikenteen palauttamista.
Helsingissä yksityinen yhtiö Oy Stadin Ratikat Ab on järjestänyt elokuusta 2009 alkaen säännöllistä museoliikennettä entisöidyillä museovaunuilla sekä myös tilausliikennettä.  Kaupungissa on myös raitioliikennemuseo. Turussa on säilynyt useita museoraitiovaunuja, ja kaupunkiin on ehdotettu museoraitiotietä välille Satama–Martinsilta–Kauppatori.
Pohjoismaissa museoraitiovaunuilla liikennöidään Göteborgin, Norrköpingin ja Trondheimin normaalin liikenteen raitioteillä. Tukholmassa, Malmössä, Malmköpingissä, Bergenissä, Vinterbrossa Oslon eteläpuolella sekä Skjoldenæsholmissa Tanskassa on museoraitiotie. Useimmilla Euroopan raitioteillä on museoraitiovaunuja joilla liikennöidään tilauksesta tai säännöllisesti.
Eniten museoraitioteitä on Yhdysvalloissa, koska siellä hyvin monista kaupungeista on lakkautettu raitiotiet. Lisäksi New Orleansin ja San Franciscon raitiotieliikenne perustuu museoraitiovaunuihin, jotka hoitavat suuren osan liikenteestä.
Sega Daily

Sega Daily (bulg. Сега) on bulgarialainen sanomalehti. Se on Bulgarian viimeisiä riippumattomia lehtiä, ja kustantajaa on yritetty saada lähtemään alalta.
Bulgaria oli aiemmin sijalla 37 Toimittajat ilman rajoja -järjestön lehdistönvapautta koskevassa vertailussa, mutta sijoitus on nykyisin 111, sillä jakeluyritykset ovat lähes 90-prosenttisesti yhden oligarkin, kansanedustaja Delyan Peevskin, omistuksessa. Hän omistaa äitinsä kanssa myös monia lehtiä ja tv-kanavia.
Moska (televisiosarja)

Vastaanotto

Helsingin Sanomien Leena Virtanen kirjoitti Moskan olevan ”sen luokan halpis, että nolottaa”. Hänestä Moska näyttää keskinkertaiselta saippuasarjalta, joka on tehty niin halvalla ettei kohtauksia edes ole harjoiteltu: ”Sarjaan on jäänyt kiusallisia taukoja, epävarmaa tuijottelua ja jopa takeltelevia repliikkejä.”
Alexander Gustaf Walle

Alexander Gustaf Walle (19. huhtikuuta 1843 Hamina – 2. marraskuuta 1910 Helsinki) oli suomalainen kirkkoherra, lääninrovasti ja pappissäädyn valtiopäivämies.
Walle kirjoitti ylioppilaaksi 1861 ja opiskeli jumaluusoppia Helsingin yliopistossa vuoteen 1865 jolloin hänet vihittiin papiksi. Hän toimi kirkkoherran apulaisena  Leppävirralla 1865-67 ja Kaavilla 1868-75 ja kirkkoherrana sekä kappalaisena Uukuniemellä sen jälkeen. Vuonna 1884 hänet nimettiin Sortavalan rovastikunnan lääninrovastiksi.
Virkansa ohella Walle otti osaa yhteiskunnalliseen elämään kunnallispolitiikkona Uukuniemellä, valtiopäivämiehenä vuosien 1883, 1888, 1891, 1894, 1897, 1899, 1900, 1904-1905 ja 1905-1906 valtiopäivillä, ja kansakoulujentarkastajana. Hän osallistui moneen valtiolliseen komiteaan kuten kirkkojen ja pappiloiden rakentamis- ja hoitokomiteaan ja toimi vuodesta 1898 mustalaiskysymysjärjestelykomitean puheenjohtana joka mm. antoi Arthur Thesleffille tehtäväksi tutkia romaanien kieltä ja elämänehtoja Suomessa. Hänelle myönnettiin Pyhän Annan 3 luokan ja Pyhän Stanislauksen 2 luokan ansiomerkit.
Adams Filmin tulipalo

Adams Filmin tulipalo oli 27. heinäkuuta 1959 Adams Filmin pääkonttorissa Helsingissä osoitteessa Mikonkatu 13 sattunut onnettomuus, jossa tuhoutui kotimaisia elokuvia ja muuta filmimateriaalia. Kolmentoista elokuvan, muun muassa Teuvo Tulion kolmen ensimmäisen ohjauksen ainoat kopiot tuhoutuivat tulipalossa.

Tapahtumien kulku

Kesällä oli ollut helteistä, ja nitraattifilmit ovat erityisen paloherkkiä. 27. heinäkuuta 1959 Adams Filmin toimiston ylimmässä kerroksessa tapahtui lämpöräjähdys, jonka jälkeen liekit nousivat silminnäkijöiden mukaan useiden kymmenien metrien korkeuteen.

Seuraukset

Ylimmässä kerroksessa sijainnut elokuvavarasto tuhoutui tulipalossa kokonaan. Varastossa olevat filmit oli tarkoitus luovuttaa myöhemmin Suomen elokuva-arkistoon, mutta niitä ei ollut voitu luovuttaa arkiston säilytystilojen puutteen vuoksi. Kolmetoista elokuvaa tuhoutui tulipalossa siten, että niistä ei ole vielä tähän päivään mennessä löytynyt kokonaista kopiota.

Muuta tietoa

Teuvo Tulion DVD-elokuvasarjan lisämateriaaleissa on otteita Ylen uutiskuvasta, jossa tulipalo näkyy.
Aleksandar Luković

Seurajoukkue

Luković aloitti uransa kotikaupunkinsa Sloga Kraljevosta. Vuonna 2002 hän siirtyi Crvena zvezdaan. Hän pelasi ensimmäisen eurocupin ottelunsa 15. elokuuta 2002 UEFA Cupissa Kairat Almatya vastaan, kun hän tuli vaihdosta kentälle ottelun toisella puoliajalla.
Kesällä 2006 Luković siirtyi lainasopimuksella Ascoliin, mutta pelattuaan vain 10 ottelua joukkueessa hän siirtyi Udineseen. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Italian pääsarjassa 27. tammikuuta 2007 Torinoa vastaan.
Lainan jälkeen kesällä 2007 Udinese teki siirrosta pysyvän.

Maajoukkue

Luković teki ensiesiintymisensä Serbian maajoukkueessa 15. elokuuta 2005 maaottelussa Puolaa vastaan. Hän pelasi vuoden 2010 MM-kilpailujen karsinnoissa lähinnä puolustuksen keskustassa yhdessä Nemanja Vidićin kanssa, kun vasemman laitapuolustajan paikalla pelasi Aleksandar Kolarov.
Kalmbergin kartasto

Kalmbergin kartasto on venäläisten sotilastopografien vuosina 1855–1856 eversti Gustav Adolf Kalmbergin johdolla laatima kartta Etelä- ja Länsi-Suomesta. Venäläisen yliesikunnan tarkoituksena oli kartoittaa Suomesta ne alueet, jotka ovat seudun puolustamisen kannalta oleelliset.

Kattavuus

Kartasto koottiin 86 karttalehdestä, joiden koko oli 56 × 48 senttimetriä. Karttalehtien mittakaava oli 1:100 000. Kartasto kattaa Suomen rannikon kiertäen Pohjanlahtea Oulun korkeudelta Turkuun ja sieltä Suomenlahtea itään Kivennavan ja Raudun pitäjiin saakka. Pohjanlahden korkeudella karttalehtiä on vain 1–3 sisämaahan päin. Etelä-Suomen kartoitustyö ulottui korkeudelle, jossa olivat Pori, Tampere ja Mäntyharju.

Taustatiedot ja esitystapa

Kartaston pohjatietoina käytettiin jo 1840-luvulla laadittuja sotilaskarttoja, pitäjänkarttoja ja kihlakunnankarttoja. Voidaan sanoa, että pitäjänkartat olivat tarkempia ja niissä esitettiin enemmän kohteita ja asioita. Pitäjänkartat perustuivat edelleen maanmittaustoimitusten karttoihin kuten isonjaon karttoihin, ja siksi maastotieto Kalmbergin kartoissa on moneen kertaan kopioituna epätarkkaa ja heikkolaatuista, ja suuri osa karttojen tiedosta samasta syystä myös edustaa varhaisempaa ajankohtaa kuin kartan tekoajankohta, käytännössä useimmiten isonjaon ajankohtaa.
Karttoja painettiin kahta eri versiota. Yhdessä painoksessa kartan pohjaväri oli metsien osalta vihreä. Pellot jätettiin valkoisiksi, suot viivoitettiin heikosti ja väritettiin laikuttaen ja järvet viivoitettiin vahvemmin. Asutuksesta merkittiin kartanot, talot ja torpat sekä erityiset rakennelmat kuten myllyt tai majakat. Pitäjän- ja lääninrajat merkittiin erikseen. Eri tietyyppien ja vesistöjen reittien laatu eroteltiin erilaisin viivoin.
Toisessa painoksessa metsien pohjaväri oli ruskea, mutta pellot, niityt, järvet ja rajat väritettiin käsin. Kartoissa ei esitetty korkeussuhteita tai vedenjakajia.

Saatavuus ja tekijäinoikeudet

Kansalliskirjastolla on alkuperäisiä karttakirjoja ja se ilmoittaa Doria-sivuillansa luopuneensa kaikista karttasarjan digitaalikopioiden tekijäinoikeuksista ja julkaisee ne ilman tekijäinoikeuksia (CC 0).
Christine Brenk

Christine Brenk on saksalainen taidemusiikin laulaja, äänialaltaan sopraano. Hän syntyi Pforzheimissa ja opiskeli laulamista kotimaassaan yliopistotasolla kahden professorin – Eva-Maria Molnarin ja Rudolf Pierriayn – johdolla. Brenk myös täydensi opintojaan Lontoossa Laura Sartin johdolla. Sittemmin Brenk osallistui Geoffrey Parsonsin, Charles Brettin ja Judith Beckmannin mestarikursseille. Hän sai Wagner-liitolta stipendin ja voitti palkinnon valtakunnallisessa laulukilpailussa Berliinissä. 
Brenk piti konserttikiertueita Novosibirskissä, Portugalissa ja Unkarissa. Oopperadebyyttinsä Brenk piti vuonna 1991 Schwetzingenissä Paminan roolissa Taikahuilussa. Brenk on omistanut aikaansa myös yksinlaulu- ja konserttilaulannalle. Hän on osallistunut Bachin Jouluoratorion levyttämiseen.
Ilkamat

Ilkamat oli Yleisradion tekemä television viihdesarja vuodelta 1970. Sarjan idea saatiin ruotsalaisesta Partaj-ohjelmasta, joka puolestaan oli kopioitu Yhdysvalloista ohjelmasta Laugh-In.
Ilkamien sisältö koostui useista sketseistä sekä vitseistä, joita kerrottiin kesken juhlivan seurueen tanssin. Ilkamien taustavoimina olivat aikansa nimekkäät käsikirjoittajat kuten Jukka Virtanen, Seppo Ahti, Pertti "Pertsa" Reponen ja Matti Kuusla. Alkuperäisversioon olennaisesti kuulunut blondi oli Ilkamissa korvattu kahdella, Koivistolaiset-sisaruksilla. Ilkamia tehtiin yhdeksän jaksoa, minkä lisäksi Reponen ja Vesa Nuotio tuottivat vuonna 1971 pienemmällä joukolla tehdyn kolmiosaisen jatkosarjan Ilkamat De Luxe.
Ilkamien muita vakionäyttelijöitä olivat Olavi Ahonen, Seppo Kolehmainen, Marja Korhonen, Leo Lastumäki, Marjatta Leppänen, Erkki Liikanen, Marita Nordberg ja Pentti Siimes.
Ilkamat oli yksi aikansa katsotuimmista televisio-ohjelmista Suomessa. Esimerkiksi 18. huhtikuuta 1970 lähetetty jakso sai 2,22 miljoonaa katsojaa ja saavutti näin 59 prosenttia Suomen yli 12-vuotiaasta väestöstä.
Ohjelmasarjasta on kuvanauhoilla säilynyt ainoastaan kolme jaksoa, Ilkamat De Luxe -sarjasta ei yhtäkään.
Henriette Richter-Röhl

Henriette Richter-Röhl (s. 9. tammikuuta 1982 Berliini, Saksa) on saksalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan hyvin saksalaisesta telenovelasta Lemmen viemää, jossa hän on näytellyt Laura Mahleria. Hän on näytellyt myös tv-sarjoissa Marienhof, Kettu, Rosemund Pichler ja SOKO Kitzbühel. Richter-Röhl on näytellyt myös elokuvassa Mein Leben - Marcel Reich- Ranicki (2009).

Yksityiselämä

Henriette Richter-Röhl on naimisissa Walter Unterwegerin kanssa, ja heillä on yksi tytär. He asuvat Berliinissä. Hänen serkkujaan ovat näyttelijät Anna Frenzel-Röhl ja Katja Frenzel-Röhl, hänen tätinsä on näyttelijä Bärbel Röhl.
Kansainvälinen judoliitto

Kansainvälinen judoliitto (engl. International Judo Federation, IJF) on kansainvälinen judojärjestö. Kansainvälinen judoliitto järjestää esimerkiksi Judon maailmanmestaruuskilpailut.
Eri maanosissa on omia järjestöjä kuten Euroopan judoliitto.
Aira Kokki

Aira Adele Kokki (19. marraskuuta 1910 Koski Tl – 25. marraskuuta 1982) oli suomalainen kirjailija.
Brasilian Grand Prix 2015

Taustaa

Radan virallinen nimi on Autódromo José Carlos Pace, ja se on nimetty brasilialaisen kilpa-autoilijan José Carlos Pacen mukaan. Hän ajoi radalla yhden voiton ja kuoli nuorena lento-onnettomuudessa. Radasta käytetään laajalti nimeä Interlagos.
Interlagosin radalla ajettiin Formula 1 -osakilpailu ensimmäisen kerran vuonna 1973. Sittemmin Brasilian GP:tä on ajettu myös Rio de Janeirossa, mutta vuonna 1990 palattiin São Pauloon. Kimi Räikkönen varmisti vuonna 2007 maailmanmestaruutensa Interlagosin radalla. Seuraavana vuonna brasilialaisyleisö koki pettymyksen, kun kotikisansa voittanut Felipe Massa hävisi maailmanmestaruustaistossa Lewis Hamiltonille yhdellä pisteellä. Vuonna 2009 oli Jenson Buttonin vuoro ajaa São Paulossa maailmanmestariksi. Sebastian Vettelin maailmanmestaruus varmistui Brasiliassa vuonna 2012.
Rata on kuljettajille vaativa, sillä siinä on paljon vasemmalle kääntyviä mutkia. Rata onkin vastapäivään kierrettävänä harvinaisuus F1-sarjassa. Merkillepantavaa on, että 2000-luvulla vain Juan Pablo Montoya on onnistunut voittamaan Brasiliassa kahtena vuonna peräkkäin, tuolloinkin eri talleissa vuosina 2004 ja 2005. Mika Häkkinen juhli voittajana vuosina 1998 ja 1999.
Brasilian GP oli toiseksi viimeinen osakilpailu kaudella 2015. Lewis Hamilton varmisti maailmanmestaruutensa jo Yhdysvalloissa lokakuussa, myöskin tallimestaruus oli jo ratkennut Mercedekselle. Taistelu kuljettajien ja tallien MM-sarjojen muista sijoituksista kuitenkin oli ennen Brasilian GP:tä yhä käynnissä. Kuljettajien puolella Nico Rosberg oli toisena ja 21 pistettä edellä maanmiestään Sebastian Vetteliä. Neljännestä sijasta kamppailivat Valtteri Bottas ja Kimi Räikkönen sekä Felipe Massa. Myös Daniil Kvjatilla ja Daniel Ricciardolla oli teoreettinen mahdollisuus yltää neljänneksi. Tallipuolella Ferrari oli jo varmistanut toisen sijansa, ja Williams oli kolmantena 71 pistettä edellä Red Bullia, jolla oli vielä teoreettinen mahdollisuus päihittää Williams. Kaikki alemmat sijoitukset olivat vielä varmistamatta.

Felipe Massan hylkäys

Williamsin Felipe Massa hylättiin, koska hänen oikean takarenkaansa lämpötila lähtösuoralla ennen lähtöä, 137 Celsius-astetta, ylitti sallitun rajan. Hän menetti neljä pistettään, mutta Williams varmisti silti kolmannen sijansa valmistajien MM-taistossa.
Madeira (joki)

Eläimistö

Joessa elää muun muassa amazonindelfiinejä ja joelle vaeltaa vuosittain kutemaan noin 750 kalalajia.

Käyttö

Joelle ollaan rakentamassa kahta suurta vesivoimalaa. Joella harjoitetaan yhä kullanhuuhdontaa.
Ninite

Ohjelman toiminto

Ninite toimii Windows XP:ssä ja sitä tuoreimmissa Windows käyttöjärjestelmissä. Aluksi käyttäjä valitsee haluamansa ohjelmat, jonka pohjalta luodaan oma asennustiedosto. Sen avulla Ninite lataa ja asentaa valittujen ohjelmien viimeisimmät versiot käyttäjän koneelle. Mukana ei asenneta normaalisti ohjelmien asennuspaketeissa mukana olevia mainosohjelmia tai selainliitännäisiä. Ninite asentaa ohjelmista joko x64– tai x86–version laitteen mukaan.
Kasarmitorin sähköasema

Kasarmitorin sähköasema on kaupunginarkkitehti Selim A. Lindqvistin suunnittelema rakennus Helsingissä Kasarmikadun ja Pienen Roobertinkadun kulmassa Kasarmikatu 30:ssa. Rakennus valmistui 1909. Kun Helsingin sähkölaitoksella ei enää ollut rakennukselle tarvetta, siinä toimi Helsingin poliisilaitoksen Keskustan poliisipiiri vuosina 1974–2012. Nykyään siinä toimii Hotel Lilla Roberts. Rakennuksessa on yksi Helsingin vanhimmista hisseistä.
Alun perin asemalla muutettiin Suvilahden voimalaitoksen tuottama 5 000 voltin kolmivaiheinen virta tasavirraksi. Helsingin keskustassa viimeiset alueet siirtyivät käyttämään vaihtovirtaa 1940–1950-luvulla.
Helsingin kaupunki myi talvella 2012–2013 rakennuksen ja vieressä Pienen Roobertinkadun puolella olevan Gunnar Taucherin 1931 suunnitteleman toimistorakennuksen Royal Ravintolat Oy:lle, joka muutti rakennuksen hotelliksi. Hotel Lilla Roberts avattiin 12. elokuuta 2015. Hotellin pääovi ja vastaanotto tulivat Pienen Roobertinkadun puoleiseen rakennukseen.
Bernie Kopell

Bernard Morton ”Bernie” Kopell (s. 21. kesäkuuta 1933) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä on ollut rooleja useissa tunnetuissa televisiosarjoissa kuten Lemmenlaivassa laivan tohtorina ja Salainen agentti 86 -hupailussa Siegfriedin roolissa. 
Kopell syntyi New Yorkissa ja palveli Yhdysvaltain laivastossa.
Lasse Lampi

Ralliura

Lampi toimi vuosina 1983–2007 Mitsubishillä erilaisissa tehtävissä, ja oli testikuljettajana isossa roolissa auton kehityksessä. Lampi toimi myös Mitsubishin tehdaskuljettajana neljä peräkkäistä maailmanmestaruutta voittaneen Tommi Mäkisen taustajoukoissa. Sittemmin Lampi on auttanut uralla eteenpäin suomalaisista rallikuskeista Juho Hännistä ja Esapekka Lappia. 
MM-tasolla Lammen paras sijoitus on kolmas sija Ruotsin rallissa Audi Quattrolla vuonna 1983. Viimeisen MM-rallinsa hän ajoi vuonna 1996, jolloin sijoittui Suomen rallissa tehdastallin Mitsubishillä kahdeksanneksi.
Lammen kartanlukijana toimi lähes koko hänen uransa ajan Pentti Kuukkala.
Roh Tae-woo

Koulutus

Roh kävi koulua Daegussa yhdessä Chun Doo-hwanin kanssa. Hän valmistui 1955 yliopistosta luonnontieteiden alalta ja liittyi armeijaan.

Sotilasura

Roh yleni armeijassa vähitellen, ja 1979 hänestä tuli kenraali. Hän kuului salaiseen Hanahoe-ryhmittymään, joka tuki Chunin Etelä-Korean johtajaksi nostanutta vallankaappausta.

Presidenttinä

Kesäkuussa 1987 Chun nimesi Roh'n puolueensa presidenttiehdokkaaksi. Käytännössä tämä tarkoitti vallan siirtämistä suoraan Roh'lle, mikä aiheutti suuria demokratiaa vaatineita mielenosoituksia Soulissa ja muissa suurissa kaupungeissa.
Vastaukseksi Roh lupasi mielenosoittajille uudistuksia kuten uuden demokraattisemman perustuslain ja presidentin valitsemisen kansanvaaleilla. Vaaleissa Roh'n vastaehdokkaina olivat opposition johtohahmot Kim Joung-sam ja Kim Dae-jung (jotka molemmat pääsivät presidentiksi myöhemmin). Opposition äänet hajautuivat riiteleville Kimeille, mikä riitti Roh'n niukkaan voittoon. Näin Roh'sta tuli maan ensimmäinen rehellisillä vaaleilla valittu presidentti.
Roh'n presidenttikauden merkittäviä tapahtumia olivat Soulin olympialaiset 1988 ja suhteiden rakentaminen Pohjois-Koreaan. Roh jatkoi myös demokraattisten uudistusten tekemistä.

Presidenttikauden jälkeen

Presidenttikauden jälkeen Roh'ta ja Chunia syytettiin korruptiosta. Molemmat tuomittiin 1996 – Chun kuolemaan ja Roh 17 vuodeksi vankeuteen – mutta presidentti Kim Young-sam armahti heidät.