Eero Elo

Seuraura

Elo on Rauman Lukon kasvatti. NHL-joukkue Minnesota Wild varasi hänet joukkueen A-nuorista viidennellä kierroksella 145. pelaajana kesällä 2008. Seuraavaksi kaudeksi 2008–2009 Lukko nosti Elon SM-liigarinkiinsä. Hän ei pelannut kuitenkaan yhtään SM-liigaottelua runkosarjassa, mutta sai tililleen kolme playoff-ottelua keväällä 2009. Elo debytoi SM-liigassa toisen playoff-kierroksen ensimmäisessä ottelussa 17. maaliskuuta 2009 paikallisvastustaja Porin Ässiä vastaan. 
Kauden 2008–2009 runkosarjan Elo pelasi kuitenkin Lukon A-nuorissa, joiden kolmanneksi paras pistemies hän oli tehoilla 20+26=46. Elo jakoi koko A-nuorten SM-liigan pistepörssin kahdeksannen sijan Ässien Jesse Laaksosen ja KalPan Jaakko Rissasen kanssa. Hänet palkittiin myös sarjan lokakuun 2008 kuukauden pelaajana. Elo sijoittui myös seitsemällä osumallaan kevään 2009 pudotuspelien maalipörssissä toiseksi Bluesin Sami Blomqvistin jälkeen ja oli kymmenellä tehopisteellään Lukon paras pistemies. Hän voitti kauden päätteeksi A-nuorten SM-pronssia. Elo pelasi kauden aikana myös yhden Mestis-ottelun alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa.
Kausi 2009–2010 lähti Elolla vahvasti käyntiin A-nuorissa. Hän johti 17 ensimmäisen pelaamansa ottelun jälkeen A-nuorten SM-liigan piste- ja maalipörssiä tehoilla 17+18=35 ja palkittiin myös lokakuun 2009 kuukauden pelaajana, kunnes Lukko lainasi Elon marraskuussa joulutaukoon asti kestäneellä sopimuksella Mestis-joukkue KooKoohon. Hän edusti syksyn aikana Mestiksessä myös alle 20-vuotiaiden maajoukkuetta, joiden paras maalintekijä Elo oli tehtyään seitsemässä ottelussa kuusi osumaa. Yhteensä hän teki kauden aikana Mestiksessä 17 ottelussa tehot 13+6=19. Elo nousi lainapestinsä jälkeen Lukon SM-liigajoukkueeseen, jossa hän teki loppukaudella 19 runkosarjaottelussa tehot 8+3=11 ja kolmessa playoff-ottelussa yhden maalin. Elon liigauran avausmaali syntyi hänen uransa toisessa SM-liigan runkosarjaottelussaan 15. tammikuuta 2010 Turun Palloseuraa vastaan. Kesäkuussa 2010 Elo teki kolmivuotisen jatkosopimuksen Lukon kanssa. Samana kesänä HC Budivelnik varasi hänet 164. pelaajana KHL:n varaustilaisuudessa.
Toisella SM-liigakaudellaan 2010–2011 Elo jäi tulokaskauteensa nähden pieneksi pettymykseksi. Hän teki runkosarjassa 31 ottelussa 15 tehopistettä, mutta pelasi ison osan kaudestaan myös Lukon A-nuorissa. SM-liigassa Elo voitti kauden päätteeksi pronssia. Kaudella 2011–2012 hänellä oli ongelmia itseluottamuksensa kanssa ja varsinkin Elon alkukausi jäi vaisuksi. Häneltä jäi lopullinen läpimurto SM-liigaan vielä tekemättä. Elo teki 40 runkosarjaottelussa lopulta vain seitsemän tehopistettä.
Kaudella 2012–2013 Elo jäi Lukossa hyvin pieneen rooliin. Marraskuussa 2012 hän kävi kaksi kertaa yhden ottelun verran lainalla Mestis-joukkue Vaasan Sportissa. Joulukuussa Elo siirtyi Lukosta kevääseen 2014 asti ulottuvalla sopimuksella Porin Ässiin hakemaan suurempaa roolia. Ässissä hän onnistui tekemään liigauransa ensimmäisen kypärätempun 23. helmikuuta 2013 vieraissa kasvattajaseuraansa Lukkoa vastaan. Elon ensimmäinen osuma ratkaisi Ässien 0–4-voittoon päättyneen ottelun. Hänet palkittiin Ilta-Sanomien kolmen tähden tähtipelaajana. Elolla oli Ässiin saapuessa itseluottamus täysin kateissa, mutta hän osoittautui lopulta nappihankinnaksi ja teki joukkueessa 31 runkosarjaottelussa tehot 10+4=14. Kevään 2013 pudotuspeleissä Elo oli kuudella osumallaan Ässien paras maalintekijä Daniel Brodinin kanssa. Hänen playoff-osumistaan kolme syntyi finaalisarjassa Tapparaa vastaan, jossa Elo osoittautui yhdeksi Ässien parhaimmista hyökkääjistä. Hän voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden.
Elo jatkoi kauden 2013–2014 kynnyksellä sopimustaan Ässien kanssa vuodella kevääseen 2015 saakka. Tammikuussa 2015 hän teki joukkueen kanssa 2+1-vuotisen jatkosopimuksen. Vielä saman kuun aikana Elo loukkaantui ja joutui Ässien pelaavasta kokoonpanosta sivuun kuukauden ajaksi. Hän piti ennen loukkaantumistaan paikkaa liigan maalipörssin kärjessä. Läpimurtokauden pelannut Elo sijoittui lopulta 26 osumallaan maalipörssissä toiseksi edellään vain Tapparan Olli Palola. Hän oli myös 38 tehopisteellään Ässien toiseksi paras pistemies Mika Niemen jälkeen. Elo jakoi myös SM-liigan voittomaalipörssin voiton Tapparan Jarkko Malisen kanssa seitsemällä osumallaan.
Toukokuussa 2015 KHL-joukkue Avtomobilist Jekaterinburg ilmoitti solmineensa Elon kanssa kaksivuotisen sopimuksen. Hän oli kaudella 2015–2016 joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 18+10=28. Avtomobilistin päävalmentaja Andrei Razinin mukaan Elo ei kuitenkaan täyttänyt ulkomaalaisvahvistuksen kriteerejä ja hänen sopimuksensa vahvistettiin puretuksi huhtikuussa 2016. Alle kuukautta myöhemmin Elo siirtyi kaudeksi 2016–2017 kaksivuotisella sopimuksella Sibir Novosibirskiin. Hän ehti pelata joukkueessa kuitenkin vain kahdeksan ottelua tehopistein 1+2=3, kunnes Elon sopimus purettiin syyskuussa 2016. Pari päivää myöhemmin hänen kerrottiin siirtyvän loppukauden sopimuksella Sveitsin National League A:n SCL Tigersiin. Elo oli joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies tehoilla 11+17=28. Helmikuussa 2017 hän teki Langnaun kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Kaudella 2017–2018 Elo oli SCL Tigersin paras pistemies tehoilla 15+15=30. National Leaguen karsintasarjassa hän oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 2+6=8. Sveitsin Cupissa Elo oli tehoilla 3+1=4 Tigersin paras pistemies ja hän jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Aaron Gagnonin kanssa. Kaudella 2018–2019 Elo oli Tigersin toiseksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies tehoilla 17+10=27.
Elo palasi kaudeksi 2019–2020 kaksivuotisella sopimuksella kasvattajaseuraansa Rauman Lukkoon.

Maajoukkueura

Elo pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2010. Yhteensä hän on pelannut 20 nuorten ja 19 poikien maaottelua. Suomen A-maajoukkueessa Elo on pelannut seitsemän ottelua tehopistein 1+1=2. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä 17. joulukuuta 2015 Channel One Cupin Prahassa pelatussa avausottelussa Tšekkiä vastaan. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa Elo teki Euro Hockey Challengessa 7. huhtikuuta 2016 kahden miehen ylivoimalla Porissa Slovakiaa vastaan.

Muuta

Elo on jääkiekkoilijasukua, hänen isoisänsä on Lukon toistaiseksi ainoan mestarijoukkueen (1963) kapteeni Seppo Vainio. Elon pikkuserkku Ilkka Heikkinen sekä äidin serkut Kimmo Rintanen ja Vesa Salo ovat pelanneet myös jääkiekkoa ammattilaisina.
Elo harrasti lapsena myös 14-vuotiaaksi asti jalkapalloa.