google/wiki40b huggingface dataset:
Ben Hogan

William Ben Hogan (13. elokuuta 1912 – 25. heinäkuuta 1997) oli yhdysvaltalainen golfaaja.
Hogan syntyi Teksasissa ja oli 9-vuotias isänsä tehdessä itsemurhan. Hän aloitti uransa ammattilaisena vuonna 1931 ja voitti vähintään kerran kaikki neljä Majoria: The Masters Tournamentin (1951, 1953), U.S. Openin (1948, 1950, 1951, 1953), British Openin (1953) ja PGA Championshipin (1946, 1948).
Hoganin uran keskeytti tilapäisesti vakava liikenneonnettomuus, johon hän ja hänen vaimonsa Valerie joutuivat 1. helmikuuta 1949. Hän pääsi sairaalasta vasta 1. huhtikuuta.
Hogan jatkoi menestyksellä uraansa toipumisensa jälkeen. Hänelle myönnettiin vuonna 1974 paikka World Golf Hall of Famesta ja vuonna 1976 Bob Jones -palkinto. Vuonna 2000 Golf Digest -lehti nimesi hänet lajin kaikkien aikojen toiseksi suurimmaksi pelaajaksi. Hogan jakaa Tiger Woodsin kanssa yhden kauden major ennätystä, kolme Majoria samalla kaudella.
Hogan kuoli luonnollisesti kotonaan Fort Worthissa 25. heinäkuuta 1997, jolloin hän oli 84 vuoden ikäinen. Valerie-leski kuoli 87 vuoden ikäisenä 1999.
Glenn Ford esitti Hogania hänen elämästään tehdyssä elokuvassa Follow the Sun (1951), ja lisäksi hän on perustanut mailoja tekevän firman, Ben Hoganin, jonka hän nimesi itsensä mukaan.
Mihail Osorgin

Mihail Andrejevitš Osorgin (ven. Михаи́л Андре́евич Осорги́н, oikea sukunimi Iljin, Ильи́н; 19. lokakuuta (J: 7. lokakuuta) 1878 Perm – 27. marraskuuta 1942 Chabris, Ranska) oli venäläinen kirjailija.
Mihail Osorgin syntyi vanhaan aatelissukuun. Permin klassisen lukion jälkeen hän opiskeli Moskovan yliopiston juridisessa tiedekunnassa, josta hän valmistui vuonna 1902. Vuonna 1904 Osorgin liittyi sosialistivallankumoukselliseen puolueeseen. Joulukuussa 1905 hän joutui pidätetyksi ja pakeni vapauduttuaan Suomen ja Saksan kautta Italiaan, jossa hän asui vuoteen 1916 saakka toimien kirjailijana ja Russkije vedomosti -lehden kirjeenvaihtajana. Osorginin ensimmäinen merkittävä teos oli Italian-kuvaus Otšerki o sovremennoi Italii (1913).
Vuonna 1916 Osorgin palasi Venäjälle, jossa hän lokakuun vallankumouksen jälkeen toimi Venäjän kirjailijaliitossa, lehtimiesliitossa ja Volgan alueen nälkäänäkevien avustuskomiteassa. Vuonna 1921 hänet karkotettiin Kazaniin ja syksyllä 1922 monien älymystön edustajien kanssa ulkomaille. Vuonna 1923 Osorgin asettui Pariisiin, jossa hän toimi venäläisen emigranttilehdistön avustajana.
Kirjailijana Osorgin tuli tunnetuksi Venäjän vallankumousliikkeestä kertovalla romaanitrilogiallaan ”Hiljainen katu” (Sivtsev Vražek, 1928), Svidetel istorii (”Historian silminnäkijä”, 1932) ja Kniga o kontsah (”Kertomus lopuista”, 1935). Hän on kirjoittanut myös muistelmateokset Veštši tšeloveka (”Ihmisen esineet”, 1929), Tšudo na ozere (”Järven ihme”, 1931) ja Povest o sestre (”Kertomus sisaresta”, 1931). Muistelmista tunnetuin on tekijän kuoleman jälkeen ilmestynyt Vremena (”Ajat”, 1955). Osorgin itse piti parhaana teoksenaan romaania Volnyi kamenštšik (”Vapaamuurari”, 1937), joka kertoo vapaamuurariksi ryhtyvän venäläisen emigrantin henkisestä kehityksestä.
Chíoksen arkeologinen museo

Kokoelmat

Museon kokoelmiin kuuluu esineistöä neoliittiselta kaudelta roomalaiselle kaudelle. Esineistöön kuuluu muun muassa veistoksia, kuten patsaita, rintakuvia ja reliefejä, sekä rakennusten koristeosia, figuriineja, keramiikkaa, metalliesineitä, piirtokirjoituksia, hautakiviä ja koruja. Antiikin Khioksen kaupungin löytöjen lisäksi esineitä on muun muassa Emporeióksen mykeneläisen kauden asutuksen kaivauksilta sekä Ágio Gálasta ja Fanásta. Monet löydöistä on tehnyt British School at Athens eli brittiläinen arkeologinen koulu.
Charles Gounod

Charles Gounod [gunoo’] (17. kesäkuuta 1818 – 18. lokakuuta 1893 Saint-Cloud, Ranska) oli ranskalainen säveltäjä. Hänen tunnettuja teoksiaan ovat oopperat Faust ja Romeo ja Julia.

Elämä

Gounod syntyi Pariisissa, ja lapsena hän opiskeli musiikkia äitinsä johdolla. Hieman myöhemmin hän pääsi Pariisin konservatorioon opiskelemaan säveltäjä Fromental Halévyn johdolla. Vuonna 1839 Gounod sai kantaatistaan Ferdinand Prix de Romen. Myöhemmin hän muutti Italiaan, jossa hän kiinnostui Giovanni Pierluigi da Palestrinan musiikista.
Gounod sävelsi ensimmäisen oopperansa vuonna 1851, mutta ei saavuttanut suosiota ennen Faustin säveltämistä vuonna 1859. Faust perustui Johann Wolfgang von Goethen näytelmään. Myös vuonna 1867 ensiesitetty William Shakespearen näytelmään Romeo ja Julia pohjautuva ooppera Roméo et Juliette sai suosiota. Sitä esitetään yhä säännöllisesti. Vanhoilla päivillään Gounod sävelsi pääasiassa uskonnollista musiikkia, kuten laulun Ave Maria. Se perustui Johann Sebastian Bachin säveltämään preludiin, joka on ensimmäisenä hänen teoksensa Das wohltemperierte Klavierin ensimmäisessä kirjassa.
Meripeninkulma

Meripeninkulma eli merimaili (engl. nautical mile), nykyinen tunnus M, lyhenteenä suomessa käytössä myös mpk, muualla maailmassa NM, Nm ja nmi) on pituusyksikkö, jota käytetään meri- ja ilmaliikenteessä. Yksi meripeninkulma on tasan 1 852 metriä Kyseessä ei ole SI-järjestelmän mukainen mittayksikkö, mutta sitä saa käyttää SI-järjestelmän yksiköiden rinnalla merenkulussa ja ilmailussa. Meripeninkulman kymmenesosaa (185,2 m) kutsutaan kaapelinmitaksi.
Meripeninkulma määriteltiin alun perin leveysasteen kuudeskymmenesosaa eli kaariminuuttia vastaavaksi matkaksi maapallon pinnalla pituuspiiriä pitkin. Maapallo ei kuitenkaan ole täydellinen pallo, joten kaariminuutin pituus vaihtelee riippuen siitä, millä leveyspiirillä ollaan.
Koska maantieteellinen leveyspiiri (latitudi) määritellään pinnan normaalin ja päiväntasaajan tason väliseksi kulmaksi, kaariminuutin pituus riippuu pinnan kaarevuudesta eikä etäisyydestä keskipisteestä. Maapallon navoilla kaarevuussäde on suurimmillaan, jolloin kaariminuutin määrittelevä kulma on kauimpana ja vastaava matka maapallon pinnalla on suurimmillaan. Päiväntasaajan tasolla kaarevuus on jyrkin ja siten vastaavan kaariminuutin pituus pinnalla lyhin. Yhteenlaskettu etäisyys päiväntasaajalta navalle (pituuspiiriä pitkin) olisi kuitenkin tasan 90 × 60 = 5 400 näin määriteltyä meripeninkulmaa.
WGS84-mallin määrittelemän maapallon muodon mukaisesti laskettu maantieteellisen latitudin kaariminuutin pituus päiväntasaajalla on noin 1 842,90 metriä ja navoilla noin 1 861,57 metriä. Jakamalla napojen kautta meridiaaneja pitkin kulkevan ellipsin pituus (40 007,863 km) 360 asteeseen ja edelleen 60 minuuttiin, päädytään keskiarvoon 1 852,22 metriä.
Monacossa 1929 tehdyllä kansainvälisellä sopimuksella meripeninkulman pituudeksi on sovittu tasan 1 852 metriä. Ero sovitun meripeninkulman ja latitudin kaariminuutin pituuden välillä on suurimmillaan, navoilla ja päiväntasaajalla, hieman yli 9 metriä (0,5 %).
Merikartalta etäisyydet voidaan mitata riittävällä tarkkuudella käyttämällä meripeninkulman pituutena matkaa, joka vastaa yhtä leveysasteen minuuttia. Leveyskaariminuutit näkyvät merikartan pystysivuilla. Karttaprojektion muuttuvan mittakaavan takia minuutit on kuitenkin mitattava samalta leveydeltä mitattavan etäisyyden kanssa.
Aluksen ja lentokoneen nopeus ilmoitetaan tavallisesti solmuina (knot, kn) eli meripeninkulmaa tunnissa (1 kn = 1,852 km/h). Käytännön likiarvo on 1 kn = 0,51 m/s tai 1 kn = 1,9 km/h.
MPH- eli mailia tunnissa -nopeudet puolestaan liittyvät maamaileihin, joka on eri yksikkö ja jolla ei ole luonnontieteellistä perustaa.
Ad Abi Karam

Elämä

Ad Abi Karam syntyi 28. maaliskuuta 1937 Qornet Chahwanissa Libanonissa. Hän opiskeli Ghazirin Maroniittisessa seminaarissa ja suoritti teologisen tutkintonsa Pyhän Joosefin yliopistossa Beirutissa. Hänet vihittiin papiksi vuonna 1962, jonka jälkeen hän toimi seurakuntapappina Deek El Mehdissä vuosina 1967-1992 sekä osittain päällekkäin edellisen tehtävän kanssa seurakuntapappina Mtailebissa vuodet 1973-2002.
Vuosina 1973-1974 hän oli Australiassa yhdessä Ignace Abdo Khalifén kanssa, josta tuli Sydneyn eparkian ensimmäinen piispa. Tämä oli Abi Karamin ensimmäinen vierailu kyseisessä maassa, ja hän toimi tuon ajan uuden eparkian pääsihteerinä. Palattuaan Libanoniin hän toimi seurakuntapapin tehtäviensä ohella lukuisissa muissa tehtävissä, sekä lehtien toimituksissa että opetus- ja luottamustehtävissä. Hänet korotettiin apulaispiispaa vastaaviin tehtäviin vuonna 1987.
Hänet nimitettiin Sydneyn Pyhän Maronin maroniittisen eparkian johtoon 26. lokakuuta 2001. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. tammikuuta 2002. Pääkonsekraattorina toimi Nasrallah Pierre Sfeir, jota avustivat Roland Aboujaoudé ja Samir Mazloum. Abi Karam asetettiin virkaansa 8. helmikuuta. Piispana hän perusti vuonna 2003 eparkialle oman Marounia -aikakauslehden levittämään sanaa ja perusti vuonna 2004 Qannoubinen sääntökunnan tukemaan tätä työtä. Hän järjesti vuonna 2005 laajan näyttelyn kaikissa Australian maroniittikirkoissa, joissa oli esillä maroniittipyhimysten pyhäinjäännöksiä kunnioitusta varten. Tätä menestyksekästä näyttelyä seurasi Maroniittien konferenssi vuonna 2006 ja vuonna 2007 avattiin Maroniittien kulttuuriperinnön keskus Redfernissä. 2007 alettiin toteuttaa hänen suunnitelmaansa ystävyyskaupunkitoiminnasta australialaisten kaupunkien ja libanonilaisten maroniittikylien välillä. Hän suunnitteli ja organisoi Maronite 08 -tapahtuman, joka edelsi Sydneyssä vuonna 2008 järjestettyjä katolisen kirkon maailman nuortenpäiviä.
Abi Karam jäi eläkkeelle 17. huhtikuuta 2013.

Koulutus

Abi Karamilla on teologinen maisterintutkinto Beirutin Pyhän Joosefin yliopistosta. Lisäksi hänellä on filosofian ja pedagogiikan maisterintutkinnot Ohion Daytonista. Hänellä on myös tutkinto etiikasta ja sosiologiasta sekä viestinnästä. Hän osaa sujuvasti arabiaa, englantia, ranskaa, latinaa ja syyriaa.
Fredrik Vilhelm III

Ulkopolitiikka

Kuninkaana Fredrik Vilhelm harjoitti alkujaan puolueettomuuspolitiikkaa. Tämä kuitenkin loppui, kun kuningas vuoden 1806 lokakuussa julisti sodan Ranskaa vastaan. Jenan–Auerstädtin taistelussa 14. lokakuuta 1806 Ranska kukisti Fredrik Vilhelmin johtaman Preussin armeijan. Preussin armeija luhistui ja Napoleon marssi Berliiniin. Preussin kuninkaallinen perhe pakeni Itä-Preussin Memeliin. Sodan jälkimainingeissa Tilsitin rauhassa vuonna 1807 Preussi joutui luovuttamaan kaikki Elben länsipuoliset alueensa sekä Puolan alueensa Ranskalle. 
Vuonna 1813 Fredrik Vilhelm solmi liiton Venäjän kanssa Ranskaa vastaan. Liittolaiset löivät Ranskan vuosien 1813 ja 1814 taisteluissa. Wienin kongressissa kuninkaan ministerien onnistui turvaamaan Preussin alueellisen laajentumisen.
Vinoristi

Vinoristi on heraldinen airutkuvio, jonka reunasta reunaan toistensa yli kulkevat palkit muodostavat X:n muotoisen kuvion. Jos vinoristin päät eivät yllä kilven reunoihin saakka, vinoristiä kutsutaan irtonaiseksi.
Vinorististä käytetään myös nimitystä Andreaan tai Andreaksen risti, mutta joissakin maissa se on tällöin tarkasti määritelty sinisellä kilvellä olevaksi hopeiseksi vinoristiksi. Legendan mukaan apostoli Andreas kuoli marttyyrikuoleman tämän muotoisella ristillä. Samantyyppinen tarkka kuvaus on olemassa myös Pyhän Patrikin ristille, joka eräissä maissa on määritelty hopeisella kilvellä olevaksi punaiseksi vinoristiksi.
Vesiherneet

Ulkonäkö ja koko

Vesiherneillä ei ole tavallisia juuria. Liereäliuskaiset lehdet sijaitsevat juurissa kaksirivisesti. Vesiherneen lehtien koko vaihtelee lajista riippuen muutamasta millimetristä kymmeniin senttimetreihin. Kasvilla on myös rakkulamaisia pyyntielimiä, jotka ovat läpimitaltaan millimetrin luokkaa. Rakkulat sijaitsevat useimmiten maanpinnan alapuolella märässä maa-aineksessa tai vedessä.
Lajeille tyypillisin kukinta-ajoin esiintyvissä kukissa on kannukset.
Niiden muoto on huulimainen ja väri voi olla valkoisen, keltaisen, punaisen ja sinisen väriskaalan alueella. Kukat ovat useimmilla lajeilla pieniä, korkeintaan senttimetrin korkuisia. Suurimmat ovat kuitenkin lähes kymmenen sentin mittaisia läpimitaltaan.

Levinneisyys

Vesihernelajeja tavataan lähes kaikkialla maailmassa. Vain napa-alueilla niitä ei esiinny. Erityisen paljon niitä esiintyy trooppisilla alueilla.

Elinympäristö

Lukuisat Latinalaisen Amerikan vesihernelajit ovat päällyskasveja. Pohjoisen pallonpuoliskon lauhkealla vyöhykkeellä esiintyy useita vesihernelajeja, jotka voivat elää sekä vedessä että kuivalla maalla.
Vesiherneet tarvitsevat märän, tai vähintäänkin osan vuodesta kostean ympäristön.
Ars moriendi

Ars moriendi (latinaa) eli kirjaimellisesti kuolemisen taito on kirjallinen genre, joka opasti kristittyjä kuolemaan "oikein". Se syntyi katolisessa muodossaan myöhäiskeskiajalla ja oppaiden suosio jatkui eri muodoissa aina 1700-luvulle saakka. On olemassa myös protestanttisia kuolemisen oppaita. Ensimmäiset genreen kuuluvat teokset kirjoitettiin 1400-luvun alkupuolella. Kirjojen suosio oli suuri ja ne käännettiinkin kaikille Euroopan valtakielille. Varhaisiin kuoleman oppaisiin sisältyi havainnollisia puupiirroskuvia. Tyyliltään ne olivat selkeitä ja ohjekirjamaisia. Myös lukutaidottomat hyötyivät kuoleman oppaista niiden sisältämien havainnollisten puupiirrosten takia. Ars Moriendin suosion taustalla vaikuttaa musta surma ja myöhäiskeskiajan levottomat olosuhteet, muun muassa satavuotinen sota. On esitetty, että kuoleman oppaat olivat katolisen kirkon terapeuttinen vastaliike liialliselle helvetinpelolle ja makaaberin perinteen tavalle pelotella ihmisiä synnintuntoon. Uskottiin, että kuoleman oppaiden ohjeita seuraamalla kuolija vältti joutumasta kuollessaan helvettiin. Oppaiden suosiota selittää myös se, että myöhäiskeskiajalla kuolinhetken merkitys oli ylipäätäänkin hyvin korostunut. Itse kuolinhetken rituaalinen ja symbolinen haltuunotto koettiin hyvin tärkeäksi.
Urho Kujanpää

Urho Väinö Johannes Kujanpää (s. 18. toukokuuta 1997 Ylöjärvi) on suomalainen seiväshyppääjä. Hän edustaa Tampereen Pyrintöä ja hänen valmentajinaan toimivat Raimo Eskola ja Hannu Kujanpää.
Kujanpää sijoittui 14:nneksi Bydgoszczin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2016. Seuraavana vuonna hän karsiutui loppukilpailusta samassa kaupungissa järjestetyissä alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa. Hän karsiutui loppukilpailusta myös Berliinin EM-kilpailuissa 2018.
Kujanpää on voittanut Kalevan kisoista seiväshypyn kultaa vuonna 2018 ja sisäratojen SM-kilpailuista kultaa vuosina 2017, 2018 ja 2019. Hänen ennätyksiään ovat ulkoa 555 cm (2018) ja hallista 556 cm (2019).
Johan Isak Björkstén

Johan Isak Björkstén (1828–1912) oli suomalainen lääkäri. Hän toimi sairaalalääkärinä Mikkelissä 1859–1869, Lappeenrannan piirilääkärinä 1869–1875 ja Tammelan piirilääkärinä 1875–1878. Hän oli lääkintöneuvos vuodesta 1878 ja sai arkkiatrin arvon 1896. Hän vastasi lääkintöneuvoksena Suomen terveydenhuollon uudelleen järjestämisestä. Hän oli autonomian ajan viimeinen arkkiatri.
Hänen veljensä oli Helsingin yliopiston anatomian prosektori, vt. professori, FM ja LKT Gustaf Richard Björkstén (k. 1868).
Runoelma

Runoelma on runomuotoinen eeppisen kirjallisuuden laji. Runoelma ei ole tyyliltään ja aihepiiriltään yhtä tarkkaan rajattu kuin eepos, joka on runoelman alalaji.
Runoelma oli merkittävässä asemassa antiikin aikana (esimerkiksi Homeroksen Ilias), keskiajalla (Rolandin laulu) ja uuden ajan alussa (John Miltonin Kadotettu paratiisi). Runoelman paikan kertomakirjallisuuden valtamuotona vei suorasanainen kertominen, erityisesti romaani. 1900-luvun tunnetuimpia runoelmia on Harry Martinsonin Aniara (1956).
David Simon (kuvanveistäjä)

David Simon (s.1970) on yhdysvaltalainen kuvanveistäjä. Hän opettaa LAAFA:sa (Los Angles Academy of Figurative Art), Grand Central Academy of Artin kesäkursseilla ja Santa Monica Collegessa. Hän on myös opettanut New Yorkin Sculpture Centerissä. Simonin töiden aiheet ovat figuratiivisia ja hän työskentelee aina elävästä mallista.
Simon opiskeli Rhode Island School of Designissä, Brown Universityssä ja New York Academy of Artissa. 1997-1998 hän oli vastuussa monesta suuresta tilaustyöstä ja toteutti Leonardo da Vinci Hevosprojektin. Amerikan Leonardo da Vindi Säätiö esitteli tämän monumentaalisen kymmenmetrisen patsaan Italiassa. Tätä ennen hän toteutti yli kymmenmetrisen pronssiveistoksen Portugaliin.
Larry Bond

Larry Bond (s. 1952) on yhdysvaltalainen kirjailija ja sotapelisuunnittelija. Hän on suunnitellut Harpoon- ja Command of the Sea -pelit ja monta lisäosaa näille. Joitakin hänen romaaneitaan ovat Dangerous Ground, Day of Wrath, The Enemy Within, Vortex ja Red Phoenix. 
Bond myös kirjoitti kirjan Myrsky nousee yhdessä Tom Clancyn kanssa, mutta sanoo itse vaikuttaneensa vain noin prosentin verran avustaessa Clancya juonen kehittämiseen.

Elämäkerta

Päästyään Minnesotan St. Thomas Collegesta vuonna 1973 Bond työskenteli tietokoneohjelmojana kaksi vuotta ennen kuin hänet valittiin komentajakouluun Rhode Islandille. Hän liittyi laivastoon vuonna 1975 ja valmistui vuoden päästä. Bond oli laivastossa kuusi vuotta palvelemassa hävittäjällä ja rannikkovalvojana Washingtonissa. Laivaston jälkeen hän työskenteli laivasto-analyytikkona puolustusvoimille.

Uran alku

Bondin kirjailijaura alkoi yhteistyönä Tom Clancyn kanssa, kirjoittaen kirjan Myrsky nousee, joka oli 1980-luvun parhaiten myytyjä kirjoja New Yorkissa. Se käsittelee teoreettista konfliktia NATOn ja Varsovan liiton välillä. Tämän jälkeen Bondin romaanit ovat käsitelleet armeijaa ja politiisia kriisejä.

Harpoon

Bond kehitti Harpoon-lautapelin olleessaan komennuksella USS McKean -aluksella. Bond julkaisi pelin kaupallisesti ja sai yhteydenoton Tom Clancyltä, jonka kanssa tämä ystävystyi.
Bondin Harpoon-pelisysteemi julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1980. Kyseinen peli on ilma-, ympäristö- ja sulkellusvenelaivastosimulaatio. Pelin neljäs painos sai H.G. Wells -palkinnon vuoden parhaana miniatyyripelinä vuosina 1981 ja 1987. Tietokoneversio Harpoon ilmestyi vuonna 1989 ja se valittiin parhaaksi sotapeliksi vuonna 1990.
Riihivuori

Riihivuori on vuonna 1981 avattu laskettelukeskus, joka sijaitsee Muuramessa lähellä Jyväskylää. Rinteitä on yhdeksän. Niiden pituudet ovat 500–800 m ja korkeusero 120 m. Riihivuoren rinteet ovat itään ja pohjoiseen. Itärinteet ovat loivemmat ja pohjoisrinteet vaativammat. Pohjoispuolella sijaitsee myös Mikko Ronkaisen nimikkorinne. Samaisessa rinteessä on myös kumparelaskumahdollisuus.   
Keskus on ollut viimeksi avoinna kaudella 2016–2017, jonka jälkeen se meni konkurssiin, mutta aukeaa jälleen kaudelle 2019–2020.

Riihivuori konkurssissa

Riihivuori on ollut konkurssissa 30. toukokuuta 2017 alkaen. Hissit, lumetusjärjestelmä, rinnetarvikkeet sekä vuokraamo on myyty huutokaupalla muihin hiihtokeskuksiin. Riihivuori siirtyi Muuramen kunnan omistukseen syksyllä 2017 sen jälkeen, kun Riihivuori Oy teki konkurssin. Helmikuussa 2018 Riihivuoreen avattiin kaikille avoin, ilmainen Snowpark, joka yhdistää ympäristötaiteen rinnesuunnitteluun. Snowpark sopii freestyle- ja temppulaskemiseen. Lisäksi on pulkkamäki ja lasten hiihtolatu. Parkin toteuttavat Taiteen edistämiskeskus ja Havumäki Ranch. Riihivuoressa ei ole käytössä hiihtohissejä eikä välinevuokrausta.
Riihivuori siirtyi Muuramen kunnan omistukseen syksyllä 2017. Muuramen kunta omistaa 32 hehtaarin maa-alueen sekä ravintola Riihikelon, Riihivuori-areenan, grillikodan ja 6 erillistä majoitustilaa. Riihivuoren kehittämistä katsotaan laaja-alaisesti ottamalla huomioon se potentiaali, joka Riihivuoressa on ympärivuotiseen käyttöön. Tässä vaiheessa kunta on vetovastuussa, mutta tarkoituksena on löytää ajan myötä Riihivuoreen yrittäjävetoista toimintaa. Muuramen kunta käynnisti keväällä 2018 MasterPlanin suunnittelun.

Muu toiminta

Riihivuoressa on kaksi ravintolaa, kokoustiloja, lomamökkejä, caravan-alue ja kesäteatteri. Ravintolapalveluille etsitään vuokralaista, mutta Muuramen kunta vuokraa ravintola Riihikeloa kokous- ja juhlakäyttöön.
Riihivuoren frisbeegolfrata avattiin vuonna 2013 Muuramen toisena ratana. Se on 18-väyläinen ja luokiteltu A1-radaksi.
Mastonet

Juhlahanke olemassa olevin resurssein

Verkon muodostaminen aloitettiin vuonna 2005 Lahden kaupungin juhlavuonna Lahden stadionille Salpausselän kisavieraita varten rakennetulla verkolla. Myöhemmin samaan kokonaisuuteen liitettiin kaupungin peruskoulut.
Kolmannessa vaiheessa siihen yhdistettiin myös kaupunkikonserniin kuuluvan Lahti Energian tytäryhtiö Suomen 4G:n kaupallinen verkko, minkä jälkeen verkkoa on laajennettu kaupungin julkisuuskuvan kannalta Lahden stadionin tapaan myös muihin merkittäviin kohteisiin, kuten Sibeliustaloon. Osana nykyistä käytäntöä verkko on myös Lahden kaupunginkirjasto-maakuntakirjastossa sekä sivukirjastoissa.
Tukiasemien peruskoulusijainneista johtuen, on verkko myös ohikulkijoiden tavoitettavissa keskustan ulkopuolella. Valtatien 12 eteläpuolella Mastonet alkaa vaikuttaa Rakuunakadun kohdalla Metsäkankaalla Tampereelta Lahteen päin ajavilla ja vaikutusalue päättyy Metsäkankaan itäisimmissä liikennevaloissa. Lahdesta Tampereelle liikkuville Mastonet on tavoitettavin Mytäjäisten risteyksestä länteen sijaitsevan Salpausselän koulun alueella.

Projektin jälkeen

2007 syksyllä käytiin julkinen keskustelu Mastonetin tulevaisuudesta. Vaihtoehtona oli sen ylläpitäminen projektin jälkeenkin tai alasajo. Keskustelun tuloksena Mastonet päätettiin säilyttää. Mastonetin projektipäällikkö siirtyi seuraavaan projektiin. Mastonetin ylläpidosta vastasi jonkin aikaa Lahti Energia, kunnes yhtiö irtisanoi ylläpitosopimuksen vuoden 2008 lopussa.

Verkon uudistaminen

Lahden tiede- ja yrityspuiston aloitteesta Mastonet-verkon ylläpito päätettiin siirtää Lahden ammattikorkeakoululle vuoden 2009 alusta lähtien ja samalla sovittiin verkon kehittämisestä ja vaiheittaisesta uudistamisesta. Jatkossa verkon kehittämisessä painotetaan HotSpot-ajattelua ja verkon toimintaa parannetaan satamassa, linja-autoasemalla, rautatieasemalla, torilla sekä urheilukeskuksessa.

Tukiasemien määrä

Vuonna 2005 verkolla oli noin 50 tukiasemaa noin 5 kilometrin säteellä keskustasta. Huhtikuuhun 2007 mennessä asemien määrä oli kasvanut runsaaseen 80 tukiasemaan. Vuoden 2010 alussa verkon tukiasemien määrä nousi yli sadan tukiaseman. Tukiasemien sijainnit löytyvät kartta.lahti.fi -osoitteesta sekä www-sivuilta www.mastonet.net.
Jarin ja Karin kesäloma

Juoni

Road movie -henkisessä sarjassa Jari ja Kari saavat isoenolta (äänenä Veikko Honkanen) salaisen tehtävän ja ajelevat ympäri Suomea sitä selvittämässä vanhalla matkailuautolla nimeltä Kolina. Neljännessä jaksossa mukaan tulee myös papukaija nimeltä Kaija. Jari toimii autonkuljettajana, ja vähäpuheisempi Kari toimii kartanlukijana, joka katselee paperikarttaa ja antaa Jarille suullisia ohjeita mekaanisesti kuin autonavigaattori. Kari vaikuttaa joskus hieman hidasälyiseltä ja asioita sekoittavalta vaikuttava, mutta osoittaa yllättävillä lyhyillä tokaisuillaan usein ymmärtävänsä asiat paremmin ja nopeammin kuin Jari. Kari on ilmeisesti jonkinlainen aikuiseksi varttunut erityislapsi, mutta asiaa ei tässäkään sarjassa edeltäjän tavoin mitenkään korosteta. Jari ja Kari ovat ilmeisesti veljeksiä (perustuen jaksossa 10 olevaan lyhyeen mainintaan).
Adžarian autonominen sosialistinen neuvostotasavalta

Adžarian autonominen sosialistinen neuvostotasavalta (Adžarian ASNT) oli Neuvostoliitolle kuulunut autonominen neuvostotasavalta Gruusian SNT:ssä. Neuvostoliiton hajottua vuonna 1991 Adžarian ASNT muuttui Adžarian autonomiseksi tasavallaksi, joka on osa Georgiaa (ent. Gruusia).