google/wiki40b huggingface dataset:
Marco Ureña

Ura

LD Alajuelensessa seurajoukkueuransa vuonna 2008 aloittanut ja vuonna 2010 maan mestaruuden voittanut Ureña siirtyi vuonna 2011 Venäjälle Kuban Krasnodarin riveihin. Hänellä on ollut vaikeuksia saada peliaikaa venäläisseurassaan. Maajoukkueessa 179 senttimetriä pitkä Ureña debytoi vuonna 2009. Hän on pelannut siinä 26 ottelua ja tehnyt kahdeksan maalia. Hänet valittiin Jorge Luis Pinton miehistöön kesän 2014 MM-kisoihin, kun ykköshyökkääjä Álvaro Saborío loukkaantui. Oikeajalkainen Ureña teki vaihdosta kentälle tultuaan ratkaisevan 3-1-maalin Uruguayn verkkoon ensimmäisellä alkulohkokierroksella.
Pibb Xtra

Pibb Xtra (vuoteen 1973 Peppo, vuosina 1973–2001 Dr. Pibb ja Mr. PiBB, vuodesta 2001 Pibb Xtra) on The Coca-Cola Companyn markkinoima Dr Pepperiä jäljittelevä virvoitusjuoma. Se tuotiin markkinoille vuonna 1972 Dr Pepperin haastajaksi alun perin nimellä Peppo ja hieman myöhemmin Dr. Pibb, mutta nimeksi vaihdettiin Mr. PiBB, kun Dr Pepper nosti Coca-Cola Companya vastaan syytteen ”tavaramerkkiloukkauksesta”. 2001 nimeksi vaihdettiin Pibb Xtra, joka on juoman nykyinen nimi.
Pibb Xtrassa on 140 kaloria.
Pibb Xtraa myydään suurimmassa osassa Yhdysvaltoja lukuun ottamatta niitä alueita, joissa Dr Pepperiä myy The Coca-Cola Company. Euroopassa ja Aasiassa juomaa ei myydä.
Muita Pibb-tuotteita ovat Pibb Xtran lisäksi Pibb Zero, Pibb Zero Cherry ja Pibb Zero Cherry-Vanilla.
Merenkurkun silta

Merenkurkun silta (ruots. Kvarkenbron) tarkoittaa ehdotettua kiinteää tieyhteyttä Merenkurkun yli, suunnilleen Suomen Vaasan ja Ruotsin Uumajan kohdalta. Rannikkojen etäisyys on noin 70 km, mutta välissä on useita saaria, joita voidaan käyttää hyväksi tien ja mahdollisesti myös rautatien rakentamisessa. Ehdotuksiin on sisältynyt sekä silta- että tunneliyhteys, kuten myös pato.

Poliittinen tilanne

Ehdotusta ajavat muutamat poliitikot Ruotsin Länsipohjassa ja esimerkiksi sanomalehti Västerbottens-Kuriren. Ruotsin valtionvarainministerinä vuosina 2014–2016 toiminut Pär Nuder oli kiinnostunut ideasta, mutta liikenne- ja viestintäministeri Ulrica Messing torjui sen täysin. Ruotsin tielaitos on tehnyt pienempää tutkimusta, mutta kysymys on tällä hetkellä avoin. Kriittisiä suunnitelmaa kohtaan ovat myös monet pohjoisempana sijaitsevat kunnat, jotka mieluummin toivovat Tornion ja Haaparannan kautta kulkevan yhteyden kehittämistä.
Vaasassa pidetään toistaiseksi tärkeämpänä parempaa tie- ja rautatieyhteyttä etelään. Vaasan yrittäjät ovat toisaalta olleet kiinnostuneita sillasta, koska Vaasan ja Uumajan välinen laivayhteys on säännöllisesti vaakalaudalla kannattamattomuutensa vuoksi.
Aron Gurwitsch

Aron Gurwitsch (17. tammikuuta 1901 Vilna, Liettua – 25. kesäkuuta 1973, Zürich, Sveitsi) oli liettualaissyntyinen juutalainen filosofi, joka kasvoi Saksassa, muutti Ranskaan vuonna 1933 ja Yhdysvaltoihin vuonna 1940.
Filosofina Gurwitsch lukeutui transsendentaaleihin fenomenologeihin. Saksassa hän opiskeli mm. Carl Stumpfin oppilaana. Ranskassa asuessaan Gurwitsch opetti Sorbonnen yliopistossa ja tutustui Maurice Merleau-Pontyyn. Yhdysvalloissa hän opetti Johns Hopkinsin yliopistossa, Harvardin yliopistossa, Wheaton Collegessa, Brandeisin yliopistossa sekä New School for Social Researchissa.
Oulun kaupungintalo

Taideteokset

Kaupungintalon Torikadun puoleisella seinustalla sijaitsee kuvanveistäjä Sanna Koiviston patsas Ajan kulku, joka paljastettiin 30. elokuuta 2005. Veistos ja sen pronssifiguurit kuvaavat Oulun kehittymistä 1600-luvulta nykyaikaan.
Joel Hautala

Joel Mikko Hautala (25. syyskuuta 1894 Alahärmä – 27. tammikuuta 1963) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Juho Hautala ja Anna Mattila. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Aini Mäen kanssa.

Opinnot

Hautala kävi kansakoulun ja suoritti yksityisesti viidennen luokan Viipurin reaalikoulussa vuonna 1925.

Jääkäriaika

Tämä alahärmäläinen maanviljelijä liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 9. maaliskuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella.

Sisällissodan jälkeinen aika

Sisällissodan jälkeen Hautala siirrettiin 31. elokuuta 1918 Pioneerikoulutuspataljoonan 3. komppaniaan, josta hänet määrättiin lokakuussa vuonna 1919 Pioneeripataljoona 1:n 2. komppaniaan ja 15. huhtikuuta 1921 alkaen pataljoonan varastonhoitajaksi. Hänet siirrettiin 1. tammikuuta 1926 Karjalan kaartin rykmenttiin ja määrättiin täydennysvaraston hoitajaksi sekä 1. huhtikuuta 1934 alkaen Seinäjoen sotilaspiirin esikuntaan varastonhoitajaksi.

Talvi- ja Jatkosota

Hautala osallistui talvisotaan rahastonhoitajana Seinäjoen sotilaspiirin esikunnassa, mitä tehtävää hän jatkoi myös välirauhan ja jatkosodan aikanakin, mutta siirrettiin Etelä-Pohjanmaan läntiseen suojeluskuntapiiriin.

Sotien jälkeinen aika

Hautala toimi sotien jälkeen edelleen samassa tehtävässä, mutta suojeluskuntien lakkauttamisen jälkeen hänet siirrettiin takaisin Seinäjoen sotilaspiirin esikuntaan, jossa toimi edelleenkin rahastonhoitajana. Hänet siirrettiin lakkautuspalkalle vuonna 1952 ja erosi vakinaisesta palveluksesta vuonna 1954. Hän toimi Etelä-Pohjanmaan Jääkärit ry:n tilintarkastaja usean vuoden ajan. Hänet on haudattu Alahärmään.
Rauman merimuseo

Rauman merimuseo on Raumanmeren merimuseosäätiön ylläpitämä museo Raumalla. Museo avattiin 2004 Rauman vanhassa merikoulussa, joka valmistui vuonna 1900 Kalliokadulle.

Toiminta

Rauman merimuseo painottaa merimiesten kulttuuri- ja sosiaalihistoriaa. Museon kokoelmissa on paljon merimiesten henkilökohtaisia tavaroita, kuten työvälineitä ja matkamuistoja, sekä henkilökohtaisia valokuvia ja kirjeenvaihtoa. Myös näyttelytoiminnassaan museo pitää esillä tavallisen merimiehen arkea ja juhlaa. Muita painopisteitä ovat merenkulkualan koulutus, raumalainen laivanrakennus ja telakkateollisuus sekä Rauman lähialueen meriarkeologia. Suomen museoiden valtakunnallisessa tallennustyönjaossa Rauman merimuseon tallennusvastuualueiksi on määritelty merimiehet ammattiryhmänä sekä merenkulkualan koulutus.
Perusnäyttelyn lisäksi Rauman merimuseo järjestää vaihtuvia teemanäyttelyitä eri aiheista. Perusnäyttelyyn sisältyy ensisijaisesti lapsille ja nuorille suunnattu museopedagoginen osio, niin sanottu "Saa Koskea!" -osuus.
Rauman merimuseossa on vuokrattavia kokous- ja juhlatiloja.
Ilari Äijälä

Seurajoukkueura

Äijälä aloitti jalkapallon Malmin Palloseurassa ja siirtyi kahdeksanvuotiaana Helsingin Jalkapalloklubin Malmin kaupunginosajoukkueeseen. Samassa joukkueessa pelasi muiden muassa Perparim ja Mehmet Hetemaj. HJK:ssa hän oli mukana voittamassa B-juniorien Suomen mestaruutta. Kaudeksi 2004 hänet nostettiin vasta perustettuun reservijoukkueeseen Klubi 04:än.
Äijälä nousi kaudeksi 2005 ensimmäistä kertaa HJK:n edustusjoukkueeseen. Alkukaudesta 2007 hänet vuokrattiin peliajan perässä FC KooTeePeen joukkueeseen Grant Smithin tultua HJK:hon. Kaudeksi 2008 hän siirtyi Myllykosken Palloon, jossa Äijälä kuului runkopelaajien joukkoon kolmen kauden ajan. Kaudeksi 2011 hän siirtyi FC Honkaan.
Äijälä jakoi kauden 2011 Liigacupin maalipörssin voiton KuPSin Ilja Venäläisen kanssa kuudella osumalla.
Tammikuussa 2015 Äijälä solmi kaksivuotisen sopimuksen Veikkausliigaan nousseen KTP:n kanssa.

Maajoukkueura

Äijälä on pelannut Suomen nuorisomaajoukkueissa. Hän kuului alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen vuoden 2009 EM-kilpailuissa. Äijälä osallistui maajoukkueen Trinidad & Tobagon pelileirille 2012. Maajoukkue koostui lähinnä Pohjoismaissa pelaavista pelaajista.
Simppuahvenet

Taksonomia ja anatomia

Simppuahventen heimoon kuuluu noin 6 lajia yhdessä suvussa esimerkiksi töyhtösimppuahven (Harpagifer palliolatus). Aikaisemmissa luokituksissa heimoon kuului myös muita sukuja, jotka luokiteltiin alaheimoksi Artedidraconinae. Tämä alaheimo on sittemmin erotettu omaksi heimokseen Artedidraconidae. Simppuahvenet ovat melko pienikokoisia kaloja ja jäävät yleensä alle 15 cm:n mittaisiksi.Ruumiinrakenteeltaan ne ovat lyhyehköjä ja tukevia suomuttomia kaloja. Selkäeviä on kaksi, joista etummainen on lyhyempi ja piikkinen. Kiduskannessa on kaloilla kaksi terävää piikkiä. Simppuahvenlajit eroavat Artedidraconidae-heimosta leuasta puutuvan antennimaisen ulokkeen puutteen perusteella.

Levinneisyys

Suurin osa simppuahventen heimon lajeista elää Etelämantereen lähistöllä. Poikkaeuksia ovat Falklandinsaarilla tavattava töyhtösimppuahven ja Etelä-Amerikan eteläkärjen läheisyydessä tavattava Harpagifer bispinis.
PPK-RUN

PPK-RUN on Suomessa kerran vuodessa järjestettävä leikkimielinen autoilutapahtuma, jossa omat tiiminsä rakentaneet autokunnat kisaavat toisiaan vastaan erilaisia tehtäviä suorittaen. Tapahtuma on järjestetty kolme kertaa, vuosina 2009, 2010 ja 2011. PPK-RUN kestää yleensä kolme päivää, perjantaista suunnuntaihin. 
Tapahtumaan osallistuvat autokunnat eivät tiedä kyseisen tapahtuman reittiä tai tehtäviä etukäteen. Kilpailijat saavat kunkin päivän reitin ja määränpään päivän alussa. Samalla kilpailijoille luovutetaan tehtävälistaus. PPK-RUN on jaettu kolmeen etappiin, yksi per päivä ja tehtäviä per päivä on autokunnalla suoritettavana 30 per etappi. Tehtävät ovat leikkimielisiä, kuten "yksi autokunnasta muuttaa nimensä virallisesti Angus MacGyverksi". Kilpailijoiden ei tarvitse suorittaa ainuttakaan tehtävää, mutta autokuntien paremmuusjärjestys ratkaistaan autokunnan suorittamien tehtävien pisteiden mukaan. Jokaisella tehtävällä on etukäteen määritelty pistearvo.
PPK-RUNin reitti on ollut yleensä n. 1 500 km pitkä ja kilpailijat vierailevatkin tapahtuman aikana usealla eri paikkakunnalla Suomessa.
Vuoden 2009 PPK-RUNin reitin pituus oli 1 425 km ja reitti oli Helsinki-Vaasa-Jyväskylä-Vantaa
Vuoden 2010 PPK-RUN "Reloaded" reitin pituus oli 1 375 km ja reitti oli Helsinki-Kuopio-Tampere-Helsinki
Vuoden 2011 PPK-RUN "Trinity" reitin pituus oli 1 550 km ja reitti oli Helsinki-Oulu-Turku-Vantaa 
PPK-RUNin järjestäjät toimivat hyvässä yhteisymmärryksessä mm. poliisin kanssa. Autokuntien kuljettajat esimerkiksi puhallutetaan jokaisen etapin alkaessa. Jokainen tapahtumaan osallistuva on kirjallisesti sitoutunut noudattamaan Suomen lakia ja muutenkin hyviä tapoja. Tapahtuman järjestäjät ovat painottaneet että kyseessä ei ole Gumball 3000 kaltainen nopeuskilpailu.
Huvipursi (televisio-ohjelma)

Huvipursi oli yksi TV1:n Viihdetoimituksen (ent. Ajanvietetoimitus) varhaisaikojen suuria kesäsarjoja. Kesällä 1966 tuotetun sarjan ideana oli tehdä Suomea tutuksi, kiertää kaunista Saimaan vesistöä pikinytky Mikolla ja pysähtyä lauantaisin tekemään suoria lähetyksiä eri paikkakunnilta. Mikko hinasi perässään kelluvaa tanssilavaa, joka toimi Mikon ja sataminen lisäksi ohjelman estradina. Suoran tv-lähetyksen päätyttyä sillä alkoivat tanssit. Lähetyksiä tehtiin Yleisradion ulkotuotantoautoilla Varkaudesta, Savonlinnasta, Puumalasta, Pistohiekasta ja Lappeenrannasta. Niissä oli mukana myös kuvaa reitin varrelta. Tällaisen television viihdesarjan tekeminen tuohon aikaan 60-luvun puolessa välissä oli melkoisen mittava urakka.
Huvipurressa esiintyivät suomalaisen viihdemaailman tähtien lisäksi paikalliset kyvyt. Joukkoon mahtui myös kansainvälisiä tähtiä kuten poplaulaja Millie  Lappeenrannassa. Paikallista elämää valotettiin muun muassa haastatteluin ja insertein.
Ohjelmaa suunnittelivat ja tuottivat Aarre Elo, Matti Kuusla ja Jukka Virtanen (VEK). Ohjaajina toimivat Virtasen lisäksi Riitta Degerholm ja Erkki Pohjanheimo. Lavastaja oli Aimo Pöyhönen.
Alluusio

Alluusio tarkoittaa viittausta johonkin asiayhteyden ulkopuoliseen, tunnettuun asiaan. Alluusioita esiintyy puhekielessä, kaunokirjallisuudessa, musiikissa ja kuvataiteessa. Alluusioilla voidaan myös rajoittaa asian ymmärtävien joukkoa, kuten tapauksissa jossa on pyritty välttämään sensuuria ja tekstin todellinen merkitys on luettava "rivien välistä". Alluusioita käytetään myös komiikassa ja sarjakuvissa, joissa kuva ja teksti muodostavat alluusion.
Savon ammattiopisto

Iisalmi

Iisalmen koulutusyksikössä voi opiskella lähihoitajaksi (sosiaali- ja terveysalan perustutkinto) tai merkonomiksi (liiketalouden perustutkinto).

Muuruvesi

Kuopion Muuruvedellä voi opiskella maatalousalaa (maatilatalouden ja maatalousteknologian osaamisalat) ja puutarhataloutta (puutarhatuotanto, osittain myös kukka- ja puutarhakauppa sekä viherala).

Rissala

Siilinjärven Rissalassa voi opiskella lentokoneasentajaksi (lentokoneasennuksen perustutkinto).

Toivala

Siilinjärven Toivalassa voi opiskella luonnonvara- ja ympäristöalaa (luonto-ohjaaja, metsuri-metsäpalvelujen tuottaja, metsäkoneenkuljettaja, ympäristönhoitaja) sekä tekniikan ja liikenteen alaa (talonrakentaja, putkiasentaja, ilmanvaihtoasentaja, lämmityslaiteasentaja (uusiutuva energia),

Varkaus

Varkaudessa järjestetään koulutusta Osmajoentie 75 -koulutusyksikössä, jossa voi opiskella kone- ja tuotantotekniikkaa, autoalaa, sähköalaa, rakennusalaa, talotekniikkaa, turvallisuusalaa, kulttuurialaa, liiketaloutta ja sosiaali- ja terveysalaa.
Sähköviulu

Sähköviulu on sähköisesti vahvistettu viulu. Se poikkeaa tavallisesta viulusta myös siten, että sähköviulussa on monesti 5-7 kieltä. Sähköviulu on huomattavasti harvinaisempi kuin tavallinen viulu. Sitä ovat kuitenkin käyttäneet muun muassa jotkin progressiivisen rockin yhtyeet ja artistit, kuten King Crimson (1973-1974 vuosien kokoonpanossa), Gentle Giant ja Curved Air sekä Emilie Autumn.Sähköviulu keksittiin 1910 luvulla jolloin sitä käyttivät pääosin jazz artistit. Nykyään sähköviulua käytetään metal-, rock-, pop-, hiphop-, jazz- ja kantrimusiikissa. Sähköviulu nähdään usein kokeellisena instrumenttina sillä se on harvinaisempi kuin sähkökitara.
P-Nitrobentsoehappo

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa p-nitrobentsoehappo on keltaisia kiteitä. Yhdiste liukenee vain vähän veteen, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja dietyylieetteriin. Sen pKₐ-arvo on 3,4. p-Nitrobentsoehappo on ihoa, silmiä ja hengitysteitä ärsyttävä yhdiste.

Valmistus ja käyttö

Teollisuudessa p-nitrobentsoehappoa valmistetaan hapettamalla p-nitrotolueenia joko typpihapon tai molekulaarisen hapen avulla. Toinen käytetty menetelmä on polystyreenin nitraus ja sitä seuraava hapetus. Laboratoriomittakaavassa voidaan käyttää myös p-nitrotolueenin hapetusta kromihapolla.
p-Nitrobentsoehappoa käytetään valmistettaessa väriaineita ja pelkistämällä siitä saadaan 4-aminobentsoehappoa. Yhdisteestä valmistetaan myös p-aminobentsoehappokloridia, jota käytetään prokaiinin ja foolihapon synteeseissä.
Arminius

Arminius (noin 17 eaa.–21 jaa.) oli germaaniheimo keruskien päällikkö. Vuonna 9 jaa. hän voitti roomalaisen Varuksen sotajoukot Teutoburgin metsässä.
Roomalaisen historioitsijan Tacituksen mukaan Arminius oli noin 200 000 hengen keruskiheimon päällikön Segimerin poika. Arminiuksesta tuli vuonna 4 Rooman armeijan keruskeista koottujen auxilia-joukkojen komentaja, sillä hänet oli luultavasti jo nuorena poikana otettu Rooman joukkoihin pantiksi keruskien lupaamasta uskollisuudesta. Palvellessaan Rooman armeijassa Arminius oppi latinaa ja Rooman käyttämää taistelutaktiikkaa, mutta ennen kaikkea hän oppi arvostamaan armeijan kurinalaisuutta. Hän sai myös Rooman kansalaisuuden sekä ritarin aseman (equites).
Noin vuosina 7–8 Arminius erosi armeijan palveluksesta ja palasi takaisin kotimaahansa. Germanian roomalainen maaherra Publius Quintilius Varus oli aloittanut voimakkaan roomalaistamisen hallitsemillaan alueilla, ja hän pyrki laajentamaan Rooman valtapiiriä. Tämä nostatti useat germaaniheimot kapinaan, jonka johtoon Arminius nousi. Kapinan huipentumana oli kolmen roomalaisen legioonan täydellinen tuhoaminen Teutoburgin metsässä. Arminius päätteli, että väijytys vaikeakulkuisessa metsässä olisi oikea tapa kohdata Rooman joukot. Valmistautumiseen kuului koulutusvaihe, jossa soturit opetettiin hyökkäämään suunnitelmallisesti ja kurinalaisesti.
Taistelun jälkeen roomalaiset tekivät useita rankaisuretkiä Reinin yli vuosina 14–16 sotapäällikkönsä Germanicuksen johdolla. Arminius sen sijaan iski idän suunnalle markomannien kuninkaan Marbodin kimppuun ja kukisti tämän armeijan. Rooma pyrki murentamaan hänen asemaansa kylvämällä riitaa eri germaaniheimojen välille. Roomalaiset pystyivät lyömään Arminiuksen joukot Weserjoen lähellä käydyssä taistelussa, ja Germanicus vangitsi Arminiuksen vaimon Thusneldan. Roomalaiset eivät kuitenkaan onnistuneet kukistamaan Arminiusta ja joutuivat vetäytymään. Arminius halusi vahvistaa asemiaan tulevien yhteenottojen varalta ja pyrki solmimaan liiton kuningas Marbodin kanssa. Marbod kuitenkin kieltäytyi, ja vuonna 17 keruskit ja markomannit aloittivat sodan toisiaan vastaan. Marbod joutui tappiolle, mutta Arminius joutui silti palaamaan kotiin, sillä tyytymättömyys häntä kohtaan oli kasvanut. Arminius murhattiin vuonna 21. Ilmeisesti surmatyön takana olivat hänen vaimonsa sukulaiset, jotka kannattivat yhteistyötä roomalaisten kanssa.
Arminiusta on joskus pidetty germaanien nationalismin luojana. Olikin harvinaista, että joku taisteli roomalaisia vastaan ja selvisi voittajana. Antiikin aikana ei kuitenkaan voitu puhua nationalismista nykymielessä, ja Arminius tuskin pyrki sinänsä tällaisiin tavoitteisiin. Tuonaikainen heimosoturi osoitti lojaalisuutta heimolleen, ehkä joskus hieman suuremmalle sukulaiskansojen ryhmälle, kuten sveebit.
Saksalainen jalkapalloseura DSC Arminia Bielefeld on nimetty Arminiuksen mukaan.
Arvid Ojasti

Arvid (Arvi) Edvard Ojasti (synt. Fagerström, 18. kesäkuuta 1903 Impilahti – 6. joulukuuta 1963 Maturín) oli suomalainen valtiollisen poliisin Valpon ylietsivä.
Valpon Rovaniemen osastolla ylietsivänä työskennellyt Ojasti komennettiin jatkosodan alettua heinäkuussa 1941 mukaan 12 miehen vahvuiseen suomalaisryhmään joka avusti saksalaista SS-Untersturmführer Wilhelm Laquan Kirkkoniemessä Norjassa johtamaa Einsatzkommando Finnlandia. Suomalaisryhmän miehiä oli syksyllä 1941 Sallan vankileirillä (Stalag 309) ja Elvenesin vankileirillä (Stalag 322) Norjassa. Osa heistä siirtyi saksalaisten mukana myös Neuvostoliiton puolelle Kiimasvaaraan ja Kiestinkiin jossa he valvoivat paikallista väestöä ja etsivät kommunisteja heidän joukostaan. Jatkosodan päätyttyä Ojasti siirtyi lokakuussa 1944 Saksan turvallisuuspoliisin palvelukseen Laquan alaisuuteen oman kertomansa mukaan Valpon johdolta saamansa määräyksen perusteella. 
Ojasti siirtyi sodan päätyttyä 1945 Norjasta ensin Ruotsiin ja sieltä edelleen Venezuelaan jonne muutti sodan jälkeen monia muitakin suomalaisia maanpakoon. Hän työskenteli muun muassa kettufarmilla, kalastajana, merimiehenä ja kaupustelijana. Oman kertomansa mukaan Ojasti avusti myös sodan voittajia sotasaaliin rahaksi muuttamisessa. Venezuelassa Ojasti hankki omistukseensa maatilan. Ojasti sai surmansa joulukuussa 1963 tiesululla Maturínin kaupungissa Venezuelassa sotilaspartion ampumana.
Benjamin Frosterus

Gustaf Benjamin Frosterus (30. lokakuuta 1866 Porvoo – 1. huhtikuuta 1931 Helsinki) oli suomalainen geologi. Hän valmistui filosofian lisensiaatiksi 1895, oli valtiongeologi vuodesta 1889, geologisen toimikunnan agrogeologisen osaston johtaja vuodesta 1918, Valtion maantutkimuslaitoksen johtaja 1926–1931 ja sai professorin arvon 1926. Hän julkaisi alan teoksia, muun muassa Epämetalliset hyödylliset mineraalit (1919) ja Suomen maaperä (1922). Hän oli alallaan kansainvälisesti arvostettu.
Hänen isänsä oli Johan Gustaf Frosterus ja sisarensa Hanna Frosterus-Segerstråle.
Rajamuseo

Rajamuseo on Rajavartiolaitoksen ja Suomen rajojen historiaa sekä rajamiesten työtä ja elämää esittelevä museo Imatran Immolassa. Rajamuseo on osa Raja- ja merivartiokoulua. 
200 neliömetrin kokoiseen näyttelytilaan sijoitettu perusnäyttely sisältää runsaasti kuvamateriaalia, esineitä sekä pienoismalleja Suomen rajoilta. Perusnäyttelyn lisäksi museossa järjestetään teemanäyttelyitä. Rajan vartiointiin liittyvää laitteistoa esitellään museon kahden hehtaarin ulkoalueella.
Rajamuseon tehtävänä on tallentaa Rajavartiolaitoksen historiaan ja toimintaan liittyvää perinnettä, tutkia esineistöön liittyvää historiaa sekä harjoittaa näyttely- ja opetustoimintaa.
Koirankieli

Ulkonäkö ja koko

Koirankieli kasvattaa ensimmäisenä vuonna lehtiruusukkeen. Toisena vuonna ruusukkeesta kasvaa kukkavarsia, joita voi olla useita. Kukkavarret ovat jäykkiä, pystyjä ja 30-70 cm korkeita. Lehdet ovat kapeita, suikeita ja tylppäkärkisiä. Lehtiä on varressa tiheässä. Ruusukkeen ja kukkavarsien alemmat lehdet ovat ruodillisia, ylemmät ruodittomia. Kasvin kaikki vihreät osat ovat tiheään pehmeäkarvaisia.
Kukinnot ovat varren latvassa ja lehtihangoissa olevia viuhkoja. Viuhkossa on runsaasti kukkia, mutta vain muutama on yleensä kerrallaan avoinna. Teriö on vajaan senttimetrin läpimittainen, torvimainen, ja siinä on viisi pyöreäreunaista terälehteä. Teriön torven sisäpinnalla on viisi kyhmyä, joiden kohdalta torvi on ahdas. Heteet ja emit ovat tämän kaventuman takana, torven takaosassa. Kukat ovat aluksi ruskehtavan punaiset, mutta muuttuvat vanhempina sinipunaisiksi.
Kukasta muodostuu yleensä neljä hedelmystä, jotka ovat muodoltaan pyöreän kolmiomaisia, litteähköjä ja melko kookkaita, jopa puolen senttimetrin läpimittaisia. Emin vartalo jää törröttämään piikkimäisenä hedelmysten keskelle. Hedelmysten ulkopinnalla on väkäpäisiä karvoja. Hedelmykset tarttuvat eläinten turkkiin, ja kasvi leviää näin uusille kasvupaikolle. Tämän vuoksi koirankielellä on monissa kielissä takiaiseen tai takertumiseen viittaavia kansanomaisia nimityksiä. Kasvilla on erikoinen ominaistuoksu, sillä sen sanotaan haisevan hiirille.

Levinneisyys

Koirankielen luontainen esiintymisalue on ilmeisesti sijainnut itäisessä Keski-Euroopassa, Balkanilla ja sieltä itään. Se on kuitenkin jo varhain levinnyt ihmisen toiminnan seurauksena Länsi- ja Pohjois-Eurooppaan ja myöhemmin myös Pohjois-Amerikkaan. Idässä levinneisyysalue ulottuu Baikaljärveen ja Etelä-Aasian vuoristoihin.
Suomessa koirankieli kasvaa vakinaisesti vain maan lounaisosassa: Ahvenanmaalla useammassa kunnassa, Varsinais-Suomessa Turussa ja Etelä-Hämeessä Valkeakoskella. Se on harvinaistunut 1900-luvun jälkipuoliskolla, ja esimerkiksi Uudeltamaalta se on lähes hävinnyt. Satunnaisia havaintoja koirankielestä on Keski-Suomen tasalle, varhaisemmilta ajoilta jopa läntisestä Lapista asti.

Elinympäristö

Koirankieli esiintyy tyypillisesti vanhan asutuksen liepeillä, kuten talojen seinustoilla, tunkioiden liepeillä, tienreunoilla, ratapenkereillä, linnoituksilla ja sorakuopilla. Ahvenanmaalla laji on kotiutunut myös soraisille merenrannoille. Koirankielen uhkina ovat rakentaminen ja kasvupaikkojen umpeenkasvu.

Käyttö

Koirankielen juurta on aiemmin käytetty rohdoksena, muun muassa rauhoittavana ja unilääkkeenä sekä särkyihin ja kramppeihin. Siemenistä on löydetty myrkyllisiä alkaloideja. Kasvia ei kuitenkaan pidetä varsinaisesti myrkyllisenä.
Daniel Kajmakoski

Daniel Kajmakoski (makedoniaksi Даниел Кајмакоски, serbokroaatiksi Danijel Kajmakoski, Данијел Кајмакоски; s. 17. lokakuuta 1983 Struga, Jugoslavia) on pohjoismakedonialainen laulaja-lauluntekijä. 
Hänen genrejään ovat sekä pop että pop-rock. Kajmakoski tunnetaan todennäköisesti parhaiten siitä, että hän voitti entisen Jugoslavian alueen kattaneen X Factor Adrian ensimmäisen tuotantokauden vuonna 2013. 
Marraskuussa 2014 Kajmakoski voitti Skopje Festivalin ja näin ollen hänet valittiin Pohjois-Makedonian (tai tuolloisen Makedonian tasavallan) edustajaksi vuoden 2015 Eurovision laulukilpailuun Wieniin kappaleella Autumn Leaves (suom. Syksyn lehdet). Kappale sijoittui semifinaalissa 15. sijalle eikä päässyt finaaliin.
Mikko Vanninen

Mikko Vanninen (s. 10. kesäkuuta 1980 Kuopio) on suomalainen jääkiekkoerotuomari. Hän aloitti SM-liigan päätuomarina kaudella 2011–2012.
Pelaajaurallaan Vanninen pelasi hyökkääjänä. Hänelle kertyi lähes 200 ottelua Mestiksessä ja Suomi-sarjassa.
Viisi vuotta, vaan ei suotta 1965–1970

Viisi vuotta, vaan ei suotta 1965–1970 on vuonna 1970 julkaistu Irwin Goodmanin kokoelmalevy. Järjestyksessään se oli Irwin Goodmanin ensimmäinen kokoelmalevy.
Meidias

Meidias oli attikalainen maljakkomaalari 400-luvun lopulla eaa. Hänet tunnetaan myös savenvalajana. Hän teki monenlaisia ja -kokoisia astioita, joissa hän usein kuvasi naisten kotoisia askareita mytologisessa ympäristössä.
British Museumissa on hänen kuuluisa kalpiksensa, johon on kuvattu kahteen vaakasuoraan vyöhykkeeseen sulokkaita naishahmoja.