google/wiki40b huggingface dataset:
Kylkirusto

Kylkirusto (lat. cartilago costalis) on rustokudosta, jonka avulla kylkiluut kiinnittyvät rintalastaan. Kylkirustojen ulkopäät ovat kiinnittyneet vastaavan kylkiluun luiseen osaan. Ensimmäisen eli ylimmän kylkiruston sisempi pää kiinnittyy suoraan rintalastaan, 2.–7. kylkirustot kiinnittyvät synoviaalinivelillä (lat. articulationes sternocostales) rintalastan ulkoreunoihin, 8.–10. kylkirustot niveltyvät synoviaalinivelillä ylempään kylkiluuhun, ja 11.–12. kylkirustot ovat ihmisellä vapaita kylkiluita eli niiden päällä ei ole kiinnittymispintaa rintalastan tai rustokudokseen.
Kylkirustot koostuvat hyaliinirustosta. Ruston jousto-ominaisuus helpottaa rintakehän liikkuvuutta ja auttaa hengittämisessä.
Jonas Valančiūnas

Ura

Valančiūnas pelasi koripalloa BC Lietuvos Rytasin juniorijoukkueissa, joista hän siirtyi BC Perlasiin vuonna 2008. Hän edusti seuraa tammikuuhun 2010 asti, jolloin hän palasi Rytasiin. Kaudella 2010–2011 Valančiūnas pelasi ensimmäistä kertaa Euroliigaa. Hän osallistui NBA:n vuoden 2011 varaustilaisuuteen, jossa Toronto Raptors varasi hänet tilaisuuden viidentenä pelaajana. Samalla hänestä tuli pienimmällä varausnumerolla varattu liettualainen. Valančiūnas pelasi kauden 2011–2012 vielä Rytasissa, mutta siirtyi Torontoon heinäkuussa 2012.
Elokuussa 2015 Valančiūnas teki Raptorsin kanssa nelivuotisen ja arvioiden mukaan 64–70 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Syyskuussa hän saavutti Liettuan maajoukkueessa EM-hopeaa, ja hänet valittiin EM-turnauksen tähdistökentälliseen.
Helmikuussa 2019 Valančiūnas myytiin Memphis Grizzliesiin.
Leopold Lerche

Ernst Leopold Lerche (15. helmikuuta 1877 Helsinki – 28. marraskuuta 1927 Hyvinkää) oli suomalainen liikemies.
Lerchen vanhemmat olivat senaattori Fredrik Lerche ja Mary Maynard. Hän pääsi ylioppilaaksi 1895 (Nya svenska läroverket i Helsingfors) ja opiskeli sitten oikeustiedettä Helsingin yliopistossa.
Lerche toimi liikemiehenä Helsingissä. Hän oli muun muassa A. Parviainen & Co:n johtaja vuodesta 1908 ja Nobels Petroleumimport Ab:n (vuodesta 1920 Aktiebolaget Nobel Standard i Finland, myöhemmin Oy Esso Ab) toimitusjohtaja. Lerche oli Helsingin kaupunginvaltuutettuna 1916–1918.
Lerche johti vuodesta 1906 Ab M. G. Stenius -nimistä maayhtiötä yhdessä Julius Tallbergin, K. H. Renlundin ja rakennusmestari Joh. Hohanssonin sekä maisteri Sigurd Steniuksen kanssa. Vuonna 1895 perustettu yhtiö oli alkanut rakentaa Haagan huvilakupunkia Huopalahden rautatieaseman ympäristöön. Yhtiö hankki maata Haagasta, Meilahdesta ja 1910 Munkkiniemestä. Yhtiön osakkaana ollut arkkitehti Eliel Saarinen laati yhtiön maa-alueiden kehittämistä varten Munkkiniemi-Haaga-kaupunkisuunnitelman 1910–1915. Ensimmäisen maailmansodan jälkeinen rakentamisen taantuma esti kuitenkin suunnitelman toteutumisen eräitä pieniä osia lukuun ottamatta.
Vuonna 1915 Lerche oli perustamassa osakeantien järjestelyyn erikoistunutta Emissiooniosakeyhtiö-nimistä sijoitusyhtiötä yhdessä Axel Ehrnroothin, J. K. Paasikiven, Otto Stenrothin ja Julius Tallbergin kanssa. Erik von Frenckell toimi uuden yhtiön toimitusjohtajana. Yhtiö toimi vaihtelevalla menestyksellä vuoteen 1924 saakka. 
Samana vuonna Lerche, kenkätehtailija Emil Aaltonen ja Kansallis-Osake-Pankin Tampereen-konttorin johtaja Juhani Arajärvi perustivat Tampereelle Oy Lokomo Ab nimisen metallialan yrityksen joka aloitti höyryveturien valmistamisen.
Lerchen omistama Finska Finans Ab osti syksyllä 1918 Hjalmar Linderiltä tämän Suomessa olleen omaisuuden Mustion kartanolinnaa ja yhtä puuhiomoa lukuun ottamatta. Lerchen yhtiön omistukseen siirtyi tässä kaupassa Lohjan selluloosatehtaan omistanut Lohjan Selluloosa Oy mutta hän myi osuutensa tässä yhtiössä vuoteen 1919 mennessä. Vuonna 1920 Lerche perusti Ab Svartå Bruk Oy:n jatkamaan Mustion tehtaiden toimintaa ja toimi yhtiön hallituksen puheenjohtajana vuoteen 1927 saakka.  
Lerche omisti 1908–1917 Puotilan kartanon ja tämän jälkeen hän omisti vuodesta 1916 Sköldvikin kartanon Porvoon maalaiskunnassa sekä vuodesta 1918 alkaen puolet Linderiltä hankitusta Kytäjän kartanosta, toisen puolen omisti Nobel-Standard-yhtiö, jonka toimitusjohtaja Lerche oli. Lerchen perheen kaupunkiasuntona oli vuodesta 1901 lähtien Itäinen Puistotie 7:ssä sijainnut Villa Kleineh.
Lerche oli naimisissa vuodesta 1899 Olga Maria Matilda Adelina Parviaisen kanssa; säveltäjä Nils Lerche (1905–1986) oli heidän poikansa. Lerche kuoli 50-vuotiaana sydänkohtaukseen Kytäjällä ollessaan lähdössä jänismetsälle.
Finlandia Open

Finlandia Open on Suomen Pöytätennisliiton vuodesta 1980 vuosittain järjestämä pöytätennisturnaus. Vuodesta 1981 se on ollut kansainvälinen kilpailu. Aluksi turnaus pelattiin joka toinen vuosi. Turnaus on useimmin järjestetty Helsingissä. Vuonna 1993 pelattiin Espoossa sekä vuosina 1995, 1996 ja 1998 Tampereella. Vuodesta 2012 on pelattu Kisakallion Urheiluopistolla, Lohjalla.
Suomalaiset eivät ole yltäneet kertaakaan Finlandia Openin voittoon. Sonja Grefberg ja Monica Portin sijoittuivat hopealle naisten nelinpelissä vuonna 1985. Benedek Oláh on saavuttanut pronssia miesten kaksinpelissä vuosina 2015 ja 2018.
Evolution (Sabrina Carpenterin albumi)

Menestyminen

Albumi nousi Billboard 200-listalla sijalle 28.
Kilven jako

Kilven jako tarkoittaa heraldiikassa vaakunan kilven tai kilven osan jakamista erivärisiksi kentiksi. Toisin kuin airutkuviot ja yleiskuviot, niiden katsotaan kuuluvan osaksi kilpeä, eikä niitä siksi esitetä kolmiulotteisina esimerkiksi vaakunaa veistettäessä. Kilven jaosta on kyse, jos sen tuloksena kilvelle syntyy parillinen määrä keskenään suurin piirtein samankokoisia värikenttiä. Parillisuussääntö ei tosin aina päde, mikäli kilvessä on useampia värejä.

Jakoja

Perusjakoina pidetään neljää jakoa: katkoinen, halkoinen, lohkoinen ja vastalohkoinen. Kaikki muut jaot ovat näiden neljän jaon yhdistelmiä tai monikertoja. Lisäksi näihin neljään rinnastetaan polvi- ja kaksoispolvijako, jotka ovat tarkkaan ottaen vain polvi- tai kaksoispolvikorolla katkaistuja kilpiä, mutta joille on annettu oma nimensä.
Perusjakoja yhdistämällä saadaan monikenttäisiä kilpiä. Niistä tärkeimmät ovat nelijakoinen, nelilohkoinen, viirijakoinen, katkoisnelilohkoinen ja halkoisnelilohkoinen.
Kilpi on mahdollista jakaa myös toistamalla jotakin perusjakoa useaan kertaan. Tällöin kilven sanotaan olevan kolmesti, viidesti tai seitsemästi katkoinen, halkoinen, lohkoinen jne. Jos jakoja on yli seitsemän, aletaan puhua raitaisesta kilvestä (poikkiraitainen, pystyraitainen, vinoraitainen oikealle tai vasemmalle jne.), koska jakojen lukumäärää on vaikea hahmottaa silmämääräisesti. Sääntö jaetun kilven kenttien parillisuudesta pätee tällöinkin. Jos kenttiä on pariton määrä, kilpi ei ole jaettu, vaan kilvellä on airutkuvioita. Myös viirijaolla on eräänlaisia toistomuunnelmia, joissa kenttien lukumäärä muuttuu. Niissä nimi kertoo jakoviivojen sijasta kenttien lukumäärän, esimerkiksi viirijakoinen kahteentoista. Toistojakoihin kuuluvat myös jaot, joissa esimerkiksi kolmesti katkoinen kilpi halkaistaan.
Myös ruudutuksia pidetään kilven jakoina. Niissä kenttien lukumäärän ei tarvitse olla pariton, kuten muissa jaoissa. Ruudutetut kilvet jaetaan shakkiruutuisiin, vinoruutuisiin ja kärkiruutuisiin. Shakki- ja vinoruuduissa ruutujen määrä mainitaan, jos ruutuja on tasan yhdeksän (shakkiruutuinen yhdeksään), muuten jätetään yleensä mainitsematta. Kärkiruutuiset kilvet taas jaetaan ruutujen pidemmän lävistäjän suunnan mukaisesti kärkiruutuisiin (lävistäjä pystysuorassa) sekä hirsittäisesti, palkittaisesti ja vastapalkittaisesti kärkiruutuisiin.
Kilven jaon tuloksena voi olla pariton määrä kenttiä, mikäli kilpi on kolmivärinen. Yleisintä tällöin on jakaa kilpi kahdesti eli kolmeen osaan. Lisäksi yhdistetyissä vaakunoissa on käytössä joitakin erikoisjakoja, joissa tuloksena on kolme kenttää. Niistä tärkeimmät ovat haarujako, haarujako alhaalta, katkoinen ja ylä/alakenttä halkoinen sekä halkoinen ja vasen/oikea kenttä katkoinen.
USS Bang (SS-385)

Espanjan laivasto

Espanjan laivasto otti aluksen palvelukseen luovutuspäivänä nimellä Cosme García (S34). Espanja lunasti aluksen vuonna 1974 ja se romutettiin vuonna 1983.
Cao Cao

Cáo Cāo (曹操|曹操, pinyin: Cáo Cāo; 155 – 15. maaliskuuta 220) oli sotaherra ja viimeistä edellinen itäisen Han-dynastian päämisteri ja sai merkittävästi valtaa sen viimeisinä vuosina muinaisessa Kiinassa. Hän oli Kolmen kuningaskunnan ajan keskeisiä hahmoja, ja hän laski perustan myöhemmälle Cao Wein valtakunnalle. Hän sai kuolemansa jälkeen arvonimen Wein keisari Wu (魏武帝). Vaikka Cao usein kuvataan julmaksi ja armottomaksi tyranniksi, häntä on myös mainittu loistavaksi hallitsijaksi ja sotilaalliseksi neroksi, joka kohteli alaisiaan kuin omaa perhettään. Hän oli myös kiinalaisen runouden ja kiinalaisten kamppailulajien taituri, ja hän kirjoitti useita sotapäiväkirjoja.
Cao Caon hauta on luultavasti löytynyt. Muinaisen Anyangin lähistöltä Henanin maakunnasta on löydetty suuri hauta, jonka hautakiven teksti viittaa Cao Caoon.
Kiimasjärvi (Karjala)

Kiimasjärvi (karjalaksi Kiimazd´ärvi, ven. Кимасозеро, Kimasozero) on Karjalan tasavallan itäosassa Mujejärven piirin Lietmajärven kunnassa sijaitseva kylä. Venäjän keisarikunnan aikaan Kiimasjärvi oli Aunuksen kuvernementtiin kuulunut kunta ja sen keskuskylä.

Kiimasjärven kylä

Kiimasjärven kylä sijaitsee samannimisen järven etelärannalla. Järven pohjoispuolitse kulkee Lietmajärven-Kostamuksen rata.

Kiimasjärven historiallinen kunta

Venäjän keisarikunnan Kiimasjärven kunta sijaitsi Aunuksen Karjalan luoteisosassa Poventsan kihlakunnassa. Kunnan alue käsitti suunnilleen Nuokkijärven ja Suomen rajan välisen alueen. Muita kunnan alueella olevia järviä olivat Kiimasjärvi, Kiitesjärvi ja Luvajärvi. Kiimasjärven naapurikuntia olivat pohjoisessa Kontokki ja Jyskyjärvi, idässä Rukajärvi, etelässä Repola ja lännessä Suomen puolella Kuhmoniemi (nykyinen Kuhmo). Kiimasjärven kunta oli muodostettu erottamalla Rukajärven kunnan länsiosasta. Kiimasjärven kyliä olivat muun muassa Miinoa, Kiimasjärvi, Luvajärvi ja Nokeus.
Kiimasjärven kunta lakkautettiin Neuvostoliitossa 1920-luvulla ja liitettiin Rukajärven piiriin. Jatkosodan aikana Kiimasjärven alue oli Suomen miehittämä 1941–1944.
Tokiwa (1898)

Palvelus

Alus siirrettiin vuonna 1920 koululaivaksi, ja se luokiteltiin 1. luokan rannikkopuolustusalukseksi 1. syyskuuta 1921. Seuraavana vuonna se muutettiin miinalaivaksi, jolloin sen taaempi tykkitorni poistettiin ja sen paikalle asennettiin miinanlaskuvälineistö. Alus kykeni kuljettamaan kerralla 200–300 miinaa. Aluksella tapahtui kolmen miinan räjähdysonnettomuus elokuussa 1927, jolloin alus vaurioitui pahoin. Alus oli reservissä vuodesta 1930 aina vuoteen 1940 saakka. Alus modernisoitiin vuosina 1937–1938, jolloin sen kattilat vaihdettiin kahdeksaan Kampon-kattilaan, pääosa jäljellä olevasta aseistuksesta poistettiin ja miinakapasiteetti kasvatettiin 500 miinaan. Samalla aluksen nopeus laski 16 solmuun.
Tokiwa palautettiin palvelukseen vuonna 1940 miinasodankäynnin koululaivana. Toisen maailmansodan lopulla alus toimi enenevässä määrin miinalaivana. Alus osui miinaan vuonna 1945, ja se joutui ilmahyökkäyksen maaliksi 9. elokuuta 1945 Ominaton edustalla, jolloin aluksen konehuoneeseen osui ja se jouduttiin ajamaan maihin uppoamisen estämiseksi. Aluksen jäljellä ollut kahdeksan tuuman tykkitorni oli poistettu vuonna 1943, joten sodan päättyessä aluksen aseistuksena oli neljä kuusituumaista kasematteihin sijoitettua tykkiä, yksi kolmituumainen ilmatorjuntatykki sekä joukko kevyempiä ilmatorjunta-aseita.
Kefeus (Tegea)

Kefeus (muinaiskreikaksi Κηφεύς, "puutarhuri") oli kreikkalaisessa mytologiassa Tegean kuningas Arkadiassa. Vaikka Apollodoros kerran mainitseekin hänen olleen Lykurgoksen poika, yleensä lähteet ovat yksimielisiä siitä, että hänen isänsä oli Aleos ja hän itse siten Lykurgoksen veli.
Kefeus osallistui sekä Kalydonin metsästykseen että argonauttien retkiin.
Glykosyamiini

Ominaisuudet ja biokemiallinen rooli

Huoneenlämpötilassa glykosyamiini on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee kohtalaisesti veteen ja liukenee myös etanoliin ja dietyylieetteriin.
Glykosyamiinia muodostuu eläinten munuaisissa arginiini- ja glysiiniaminohapoista glysiiniamidinotransferaasientsyymin katalysoimana. Glykosyamiini metyloituu maksassa guanidinoasetaatti-N-metyylitransferaasin katalysoimana. Metyloiva yhdiste on S-adenosyylimetioniini.

Synteesi ja käyttö

Glykosyamiinia voidaan valmistaa synteettisesti S-etyylitioureahydrobromidista ja glysiinistä emäksen kuten natriumhydroksidin läsnä ollessa. Toinen tapa on glysiinin ja syanamidin välinen reaktio.
Glykosyamiinia voidaan käyttää yhdessä betaiinin kanssa kardiotoonisena eli sydämen toimintaa tehostavana aineena. Sillä on myös kanojen kasvua parantava vaikutus, minkä vuoksi sitä voidaan lisätä broilereiden rehuseoksiin.
Sancho I (Pamplona)

Sancho I Garcés oli Pamplonan (Navarra) kuningas vuodesta 905 aina kuolemaansa 926 saakka. Hän aloitti Jimena-dynastian ja nousi valtaan Asturian kuninkaan Alfonso III:n tuella. Tuki ei ollut pyyteetöntä, sillä Alfonso odotti Sanchon rauhoittavan Pamplonan sekä tunnustavan oman yliherruutensa.
Sancho I Garcés osallistui Alfonson pojan Ordoño II:n kanssa yrityksiin vallata La Rioja Kastilian ja Navarran välistä ja Ordoño voittikin arabien joukot 917. Kalifi Abd ar-Rahman III teki kesällä 920 vastaiskun ja hävitettyään eteläistä Pamplonaa (Navarraa) hän palasi kotiin. 924 kalifi hyökkäsi uudelleen ja marssi suoraan Pamplonaan eikä Sancho I Garcés pystynyt estämään pääkaupunkinsa hävitystä.
Sanchon vanhemmat olivat Pamplonan omatekoinen kuningas Garcia Jimenez ja Sangüesan Oneca. Hänen veljensä Fernando vaati kruunua, mutta joutui maurien vangiksi 860. Hän vapautui 20 vuotta myöhemmin ja hallitsi kuolemaansa 905 saakka. Sancho I Garcénin vaimo Toda oli Pamplonan vanhaan kuningassukuun kuuluneen Fortun Garcés de Borgnen (880-905) tyttärentytär. Pariskunnan lapsista Garcia II peri kruunun, Sancha nai Kastilian kreivin Fernan Gonzalezin ja Urraca nai Leonin kuninkaan Ordoño II:n pojan Ramiro II:n.
Lauri Tarasti

Lauri Aarne Pekka Tarasti (s. 11. kesäkuuta 1941 Helsinki) on ollut ympäristöministeriön kansliapäällikkö 1983–1994 ja korkeimman hallinto-oikeuden hallintoneuvos 1994–2007. Hän on koulutukseltaan oikeustieteen lisensiaatti.

Elämä ja ura

Tarasti aloitti opinnot Helsingin yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa vuonna 1961. Hän toimi aktiivisesti Savolaisessa osakunnassa, muun muassa juristikerhon puheenjohtajana ja osakunnan sihteerinä 1962–1963. Tarasti oli myös Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan hallituksen jäsen vuonna 1964.
Tarasti on ollut asiantuntijana ja selvitysmiehenä muun muassa vaaleihin liittyvissä asioissa ja urheilun doping-tapausten yhteydessä. Hänen johdollaan selvitettiin Noppa-juttua, Lahden hiihdon MM-kisojen doping-skandaalia ja vuoden 2008 vaalirahoitusskandaalia. Skandaalin jälkeen Tarasti nimitettiin toukokuussa 2008 vaalirahoituksen uudistamista selvittävän toimikunnan puheenjohtajaksi. Vuonna 2010 hän sai ministerin arvonimen.
Tarasti on entinen kilpaurheilija. Hän on juossut pikaviestin suomenmestariksi 1965 ja sata metriä aikaan 10,8 sekuntia. Urheilu-uran aktiivikauden jälkeen hän toimi valmentajana. Lauri Tarasti toimi Helsingin vuoden 1983 yleisurheilun MM-kisojen järjestelyissä pääsihteerinä. 
Tarastin isä oli sosiaaliministeriön kansliapäällikkö Aarne Tarasti (ent. Tapper). Hänen veljensä on professori Eero Tarasti. Hän on naimisissa kansainvälisten asioiden neuvoksen Gunilla Carlanderin kanssa.
Välijärvi (Pello)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 22 hehtaaria, se on 950 metriä pitkä ja 450 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Miekojärven alueella (67.93), jonka Moinajärven valuma-alueeseen (67.935) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 114,1 metriä mpy.
Jarl Eklund

Jarl Eklund (20. helmikuuta 1876 Kirkkonummi – 30. elokuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Eklund valmistui arkkitehdiksi Suomen Polyteknillisestä opistosta vuonna 1899. Hän työskenteli ensin Gustaf Nyströmin ja Gesellius-Lindgren-Saarisen arkkitehtitoimistoissa sekä yleisten rakennusten ylihallituksessa kunnes vuonna 1905 perusti oman arkkitehtitoimiston.
Eklundin tuotanto käsittää pääasiassa teollisuusrakennuksia, kartanoita ja yksityisiä asuintaloja.
Smøla

Yleistä

Smølan kunta syntyi 1. tammikuuta 1960 Edøyn, Brattværin ja Hopenin yhdistyessä. Yhteinen väkiluku oli tuolloin 4 046. Kunnan rajat ovat pysyneet samoina tähän päivään asti.

Vaakuna

Smølan vaakuna on vuodelta 1989. Siinä on kaksi valkoista lokkia punaisella pohjalla kuvaamassa kunnan merellistä sijaintia.

Kirkkoja

Smølan kunnan alueella toimii kolme Norjan kirkon seurakuntaa kuntaliitosta edeltäneiden kolmen kunnan mukaisesti. Brattværin kirkko on vuodelta 1917, Edøyn kirkko vuodelta 1885 ja Hopenin kirkko vuodelta 1892.

Maantiede

Smølan saaristokunta sijaitsee pohjoiseen Kristiansundista Norjan länsirannikon edustalla. Kunta koostuu pääsaaresta Smøla ja yli kolmesta tuhannesta pienemmästä saaresta. 214 neliökilometrin laajuinen pääsaari on matala, korkein kohta on 63 metriä merenpinnasta. Saaren maasto koostuu lähes yksinomaan soista ja kallioista, vain 5 % pinta-alasta on viljeltyä. Kunnan muut merkittävät saaret ovat Edøya, Kuli ja Veiholmen. Saaristokunnan erottaa Norjan mantereesta Edøyfjorden-vuono.
Aarne Lehto

Aarne Lehto oli suomalainen kääntäjä.
Otto Ylöstalo

Otto Mikael Ylöstalo (s. 4. helmikuuta 1991 Sipoo) on suomalainen kymmenottelija, joka edustaa IF Sibbo-Vargarna -seuraa. Häntä valmentaa Mikael Ylöstalo.
Ylöstalo on saavuttanut Kalevan kisoissa kymmenottelussa pronssia vuosina 2011, 2014 ja 2015. Sisäradoilla hän on saanut seitsenottelussa SM-hopeaa 2016 ja SM-pronssia 2014. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013 Tampereella hän sijoittui 16:nneksi ennätyspisteillään 7476. Hänellä on myös maaotteluedustuksia.
Tankotanssi

Tankotanssi on tanssi- ja liikuntamuoto, jossa käytetään lattiasta kattoon ulottuvaa tankoa. Liikuntamuotona laji kehittää erityisesti voimaa, notkeutta ja koordinaatiota.

Historia

Tankotanssi alkoi kehittyä 800 vuotta sitten Mallakhamba nimisestä Intialaisesta urheilulajista, jossa hyödynnetään noin kolme metriä pitkää puutankoa. Myös sirkuksen kiinalaisesta tolppaa voidaan pitää osana tankotanssin historiaa. Kiinalainen tolppa on 6-8 m korkea tolppa, jolla voidaan tehdä erilaisia voimaliikkeitä ja liukuja.
Ensimmäiset tankotanssin kansainväliset kilpailut järjestettiin Amsterdamissa vuonna 2005.
Suomen ensimmäinen tankotanssikoulu, Rock the Pole, perustettiin vuonna 2007 Helsinkiin Maria Kekkosen ja Olha Venäläisen toimesta.
Suomen ensimmäinen tankotanssitapahtuma Artpole järjestettiin vuonna 2009. Kilpailun voitti Oona Kivelä. Kivelä voitti myös vuonna 2010 järjestetyt ensimmäiset tankotanssin SM-kilpailut.

Ympäriaskel

Ympärisaskel on tankotanssin alkeistason liike. Tämän liikkeen kautta on helppo tutustua tankoon. Se rohkaisee tanssijaa muun muassa laskemaan koko kehon painonsa tangon varaan.
Liikkeen lähtöasennossa seisotaan tangon vierellä. Tankoa lähempi käsi tarttuu tankoon noin tanssijan pään korkeudelta. Tämän jälkeen nojataan poispäin tangosta, ja käsi suoristuu. Tarkoituksena olisi pysyä koko liikkeen ajan mahdollisimman kaukana tangosta. Sisempi jalka asetetaan aivan tangon juureen ja ulompi jalka nousee korkealle ilmaan. Tarkoituksena on ottaa liikkeeseen vauhtia heilauttamalla jalkaa ilmassa. Kun tanssija samalla kaatuu eteenpäin, hän pääsee astumaan ilmavan askeleen tangon ympäri siten, että ilmassa oleva jalka astuu maahan aivan toisen jalan viereen. Liikettä voi jatkaa tästä astumalla uuden askeleen tällä kertaa sisemmällä jalalla, minkä jälkeen voi jälleen jatkaa matkaa ulommalla jalalla. Näin liike voi jatkua teoriassa loputtomiin
HMS Woolston

Palvelus

Aluksen palveltua ensimmäisen maailmansodan lopun Suuressa laivastossa se liitettiin 1921 Atlantin laivaston 4. hävittäjälaivueeseen. Alus siirrettiin laivueen mukana Välimeren laivastoon Maltalle ennen siirtoaan reserviin. Alus päätettiin 1938 muuttaa Chathamin telakalla ilmatorjuntakykyiseksi saattajaksi.
Alus aloitti lokakuussa 1939 muutostöiden jälkeiset koeajot ja se liittyi marraskuussa Noren alaisuuteen Englannin kanaalin ja Pohjanmeren saattueiden suojaksi, kunnes alus määrättiin helmikuussa 1942 Kotilaivastoon.
Alus suojasi maaliskuussa HMS Ashantin, HMS Bedouinin, HMS Echon, HMS Eclipsem, HMS Faulknorin, HMS Furyn, HMS Groven, HMS Icaruksen, HMS Inconstantin, HMS Intrepidin, HMS Javelinin, HMS Lancasterin, HMS Ledburyn, HMS Lookoutin,HMS Onslowin, HMS Punjabin, HMS Tartarin, HMS Verdunin ja HMS Wellsin kanssa taistelulaivoja HMS King George V ja HMS Duke of York, taisteluristeilijä HMS Renownia, lentotukialus HMS Victoriousia, risteilijöitä HMS Berwick ja HMS Kenya. Osaston tehtävänä oli toimia Venäjälle matkaavan saattueen PQ12 ja sieltä palaavan saattueen QP8 kaukosuojausosastona. Vapauduttuaan tehtävästä HMS Woolston palasi Noren alaisuuteen saattueiden suojaksi, kunnes se määrättiin kesäkuussa 1943 suojaamaan Atlantille Sisilian maihinnousuun matkaavia saattueita.
HMS Woolston lähti 20. kesäkuuta Clydeen liittyäkseen saattueeseen WS31. Seuraavana päivänä alus suojasi HMS Arrowin, HMS Blankneyn, HMS Blencathran, HMS Breconin, HMS Brissendenin, HMS Hambledonin, HMS Ledburyn, HMS Mendipin, HMS Viceroyn, HMS Wallacen ja HMS Witheringtonin kanssa saattueetta kohti Gibraltaria. Alus erkani 26. kesäkuuta saattueesta sen saavuttua määränpäähänsä.
Alus siirtyi Bon Capin alueelle määrättynä maihinnousun itäisen tukiosaston saattajaryhmä V:hen. Se lähti 7. heinäkuuta Bon Capista sillanpäähän suojaten saattuetta KMF18, josta se erkani seuraavana päivänä tankatakseen Maltalla. 10. heinäkuuta alus matkasi liittyäkseen saattajaryhmäänsä suojatakseen sillanpään ankkuripaikkaa. Alus palasi elokuussa vapauduttuaan maihinnoususta Noren alaisuuten suojaamaan Pohjanmeren saattueita.
Japanin antauduttua toukokuussa 1945 alus siirrettiin saattamaan miinanraivaajia. HMS Woolston ja HMS Wolfhound saattoivat 14. toukokuuta Stavangerin edustan miinanraivaajia.
Alus poistettiin palveluksesta ja se sijoitettiin reserviin. Se sijoitettiin poistolistalle 1946. Alus myytiin 18. helmikuuta 1947 BISCOlle, joka siirsi romuttamisen G. Bruntonille Grangemouthiin. Alus saapui myöhemmin samana vuonna hinattuna romutettavaksi.