google/wiki40b huggingface dataset:
Erin Brockovich (elokuva)

Juoni

Erin Brockovich (Julia Roberts) on työtön kolmen lapsen yksinhuoltajaäiti. Loukkaannuttuaan kerran auto-onnettomuudessa Erin nostaa lääkäriä (David Brisbin) vastaan henkilökohtaisen kanteen, mutta häviää sen. Sen seurauksena Erin pyytää asianajajaansa Edward L. Masrya (Albert Finney) etsimään hänelle töitä korvaukseksi häviöstään. Ed antaa Erinille töitä arkistovirkailijana omasta toimistostaan. Töissä Erin törmää siviilikanteeseen, johon sisältyy lääketieteellisiä asiakirjoja ja josta selviää, että PG&E (Pacific Gas and Electric Company) on tarjoutunut useasti ostamaan Donna Jensenin (Marg Helgenberger) talon Hinkleystä, Kaliforniasta.
Erin alkaa tutkia tapauksen yksityiskohtia, sillä hän on vakuuttunut siitä, että tapaukseen liittyvät faktat eivät täsmää. Erin taivuttelee Edin antamaan hänelle luvan tutkia asiaa lisää. Tutkimusten jälkeen Erinille paljastuu, että PG&E on järjestelmällisesti peitellyt sitä, että sen laitoksilta peräisin oleva teollinen myrkky, kromin eräs myrkyllinen yhdiste, on vuotanut Hinkleyn kaupungin vedenjakeluun ja uhkaa koko kaupungin asukkaiden terveyttä. Erin saa tietää, että PG&E on vastuussa Hinkleyn asukkailla diagnosoiduista, laajalla levinneistä sairauksista. Hän alkaa taistella tuodakseen yhtiön oikeuden eteen.
Erin tapaa eräässä baarissa salaperäisen miehen, joka väittää, että PG&E käski hänen kerran tuhota erinäisiä asiakirjoja. Mies kuitenkin kieltäytyi, sillä hän oli huomannut 
sairaudet, jotka vaivasivat laitoksen aitaamattomien jätealtaiden luona työskenteleviä ihmisiä. Erin löytää vuonna 1966 tehdyn asiakirjan, jonka mukaan San Franciscossa sijaitsevan PG&E:n pääkonttorin pääjohtaja tiesi Hinkleyn alueen veden olleen saastunut. Pääkonttori ei kuitenkaan tehnyt asialle mitään, vaan neuvoi Hinkleyn asemaa pitämään asian salassa naapurustolta. Tuomari (George Rocky Sullivan) tutkii Erinin löytämät todisteet ilman valamiehistöä ja määrää PG&E:n maksamaan 333 miljoonan dollarin korvaukset, jotka jaetaan kaikkien tapauksen 648 kantajan kesken.
Kummeli Kultakuume

Tarina

Mielisairaalaan suljettu Elmeri Hautamäki (Heikki Silvennoinen) tietää, että Lapissa sijaitseva kulta-aarre odottaa noutajaansa. Kulta on Elmerin isän, Kyrpä-Joosepin (Heikki Silvennoinen) sota-aikana kätkemä. Mielisairaalassa Elmerin hoitajana toimii homoseksuaalinen Janne-Petteri Broman (Heikki Hela), jonka hän saa houkuteltua mukaansa pakomatkalle, vaikka tämä lähtee mukaan epäillen. Matkalla parivaljakko törmää työpaikaltaan irtisanottuihin Kagelbergin veljeksiin, Dilleen ja Jönssiin (Timo Kahilainen ja Heikki Vihinen). Myös entinen SS-upseeri Peter North (Jukka Puotila) tavoittelee kulta-aarretta itselleen.

Vastaanotto

Kummeli Kultakuume oli Suomessa vuoden katsotuin suomalainen elokuva keräten yli 180 000 katsojaa. Kaikkien elokuvien joukossa Kummeli Kultakuume oli vuoden 1997 kahdeksanneksi katsotuin elokuva Suomessa. Elokuva voitti Yleisö-Jussin ja sai myös kaksi Jussi-ehdokkuutta: Heikki Hela parhaasta miessivuosasta ja Jaana Aro puvustuksesta.
Rikos ihmisyyttä vastaan

Historia

Rikos ihmisyyttä vastaan mainitaan käsitteenä ensimmäistä kertaa Haagin sopimuksessa 1907. Iso-Britannia, Ranska ja Venäjä käyttivät käsitettä ensimmäistä kertaa syytöksenä Turkkia vastaan 1915 armenialaisia kohtaan Osmanien valtakunnassa toimeenpannun kansanmurhan vuoksi.
Ensimmäiset syytteet rikoksista ihmisyyttä vastaan nostettiin Toisen maailmansodan sotasyyllisiä vastaan 1945–1946 käydyissä Nürnbergin oikeudenkäynnissä ja Tokion kansainvälisessä sotarikostuomioistuimessa.
Vuonna 1993 YK:n turvallisuusneuvosto perusti Jugoslavia-tuomioistuimen, joka käsitteli Jugoslavian hajoamissotien aikaisia rikoksia ihmisyyttä vastaan ja samalla laajensi Nürnbergin oikeudenkäyntien määritelmää käsitteelle koskemaan vangitsemista, kidutusta ja raiskausta.
Vuonna 1994 YK perusti Ruanda-tuomioistuimen käsittelemään Ruandan kansanmurhassa tapahtuneita rikoksia ihmisyyttä vastaan. Samalla käsitteen määritelmässä luovuttiin aseellisen konfliktin edellytyksestä, joka Ruandassa ei toteutunut.
Vuonna 2002 perustettiin Haagin kansainvälinen sotarikosoikeus, joka laajensi ihmisyyttä vastaan tehtyjen rikosten yksityiskohtaista luetteloa.

Suomen rikoslaissa

Rikoksia ihmisyyttä vastaan koskevat määräykset otettiin Suomen rikoslain 13. lukuun vuonna 1974. Kyseisessä luvussa olivat olleet alun perin määräykset majesteettirikoksista. Vuonna 2014 voimassa olleessa rikoslaissa rikosnimike löytyy lain 11. luvusta.
Lucius Verus

Lucius Ceionius Commodus Verus (15. joulukuuta 130 – 169) oli Rooman keisari vuosina 161–169. Hän oli kanssahallitsija adoptioveljensä Marcus Aureliuksen kanssa kuolemaansa asti. Antoninus Pius oli adoptoinut sekä Marcus Aureliuksen että Lucius Veruksen. Marcus Aurelius oli käytännössä keisareista vaikutusvaltaisempi. Kaudellaan Verus soti Parthiaa vastaan ja vietti aikaa huvitellen Roomassa. Verus kuoli mahdollisesti ruokamyrkytykseen.
Abidjanin–Nigerin rautatie

Abidjanin–Nigerin rautatie on Norsunluurannikon Abidjanista Burkina Fason Ouagadougouun johtava rautatie. Vuosina 1904–1954 rakennetun radan pituus on 1 260 kilometriä. Sen raideleveys on yksi metri.
Ranskan siirtomaahallinnon rakentaman rautatien tavoitteena oli alueen pohjoisosien alistaminen ja sen luonnonvarojen hyödyntäminen. Sen nimi viittaa Nigerjokeen, jonka varrelle radan oli tarkoitus ulottua.
Kapteeni Houdaillen johtama afrikkalaisvoimin suoritettu rakennustyö alkoi Abidjanista ja eteni Agbovilleen vuonna 1907, Dimbokroon vuonna 1910 ja Bouakéen vuonna 1912. Ensimmäisen maailmansodan keskeyttämät työt jatkuivat vuonna 1919. Rata eteni Katiolaan vuonna 1923 ja Ferkessédougouun vuonna 1929. Guineanlahden rannalle rakennettiin vuonna 1931 Port-Bouëtin satamalaituri, jonne vedettiin sivurata ponttoonisiltaa pitkin. Ebrién laguuniin johtavan Vridin kanavan valmistuttua vuonna 1950 valtamerilaivat ovat päässeet suoraan Abidjanin satamaan.
Rautatie Ferkessédougousta Ylä-Voltan Bobo-Dioulassoon valmistui vuonna 1933. Toisen maailmansodan takia se saavutti maan pääkaupungin Ouagadougoun vasta vuonna 1954. Vuonna 1985 rataa jatkettiin Ouagadougousta 105 kilometrin päässä sijaitsevaan Kayaan.
Abidjanin–Nigerin rautatien kulta-aika päättyi 1950-luvulla, jolloin maantiet alkoivat korvata junaliikennettä ja plantaasiviljelyn painopiste siirtyi Norsunluurannikon länsiosaan. Norsunluurannikon ja Ylä-Voltan, nykyisen Burkina Fason, itsenäistyttyä vuonna 1960 rataa hyödynsi maiden yhteinen rautatiehallinto. Vuonna 1989 molemmat perustivat omat rautatieyhtiönsä. Rappiolle joutunut rata ja sen kalusto luovutettiin vuonna 1995 Kansainvälisen valuuttarahaston ja Maailmanpankin vaatimuksesta yksityisen Sitarail-konsortion hallintaan.
Ranskalaisen liikenne- ja logistiikkajätti Bollorén hallitsema Sitarail on keskittynyt pitkän matkan tavarakuljetuksiin, jotka jatkuvat usein naapurimaihin Maliin ja Nigeriin. Rahtiliikenteen volyymi on noussut yksityistämisen jälkeen huomattavasti, mutta samalla henkilö- ja paikallisliikenne on supistunut lähes olemattomiin. Julkisen palvelun heikentymisen ohella myös tarvittavat rata- ja kalustoinvestoinnit ovat jääneet tekemättä. Vuoden 2017 lopussa ilmoitettiin Bollorén rahoittamasta uudistusohjelmasta, jonka tarkoituksena on nostaa rautatien matkustajamäärä 300 000 henkeen ja tavaraliikenne miljoonaan tonniin vuoteen 2021 mennessä.
Onnellinen mies

Juoni

Kuusmäen pitäjään aletaan rakentaa uutta betonisiltaa vanhan lahonneen puisen sillan viereen Tappojoen yli. Työmaan johtajaksi tulee Helsingistä TVH:n siltainsinööri Akseli Jaatinen. 
Vanhoillinen ja sisäänpäinlämpiävä kunnanjohto ei kuitenkaan pidä Jaatisen johtamistyylistä, koska hän on reilu alaisiaan kohtaan ja viettää aikaansa heidän kanssa. Kunnanjohtaja Jäminki sekä kunnan rakennustarkastaja Kainulainen kutsuvat työmiesten luottamusmiehen Manssilan puheilleen ja yrittävät suostutella häntä järjestämään lakon Jaatista vastaan työmaalla, jotta Jaatisen tilalle saataisiin joku muu johtamaan työmaata. Manssila suuttuu tästä, koska Jaatinen on ollut hänen mielestään paras työnjohtaja ikinä. Manssila pidätetään hänen lyötyään Kainulaista.
Jaatisen mennessä selvittämään asiaa, hän rakastuu kohtaamaansa kunnanvaltuuston sihteeriin Irene Koposeen. Juhannus pahentaa Jaatisen ja kunnanjohdon kaunaa entisestään Jaatisen vietettyä juhannusyö Koposen kanssa. Jaatinen yritetään saada vangituksi tekaistuin syyttein, mutta hän onnistuu karkaamaan. Jaatinen saa kumottua kaikki syytteet kiristämällä kunnan nimismiestä, joka oli hakannut silmän puhki yhdeltä kiinniotetulta. Kunnanjohto onnistuu lopulta junailemaan Jaatiselle potkut TVL:lta tämän pitäessä uudelle sillalle alkoholinhuuruiset harjannostajaiset. 
Sillan valmistuttua Jaatinen haluaa maksaa kunnanjohdolle takaisin ja selvittää kunnan tulevat rakennushankkeet. Jaatinen osallistuu kunnan julistamaan tarjouskilpailuun viemäröintiurakasta kahdella eri tarjouksella, omallaan ja vastaperustamallaan toiminimellään jätetyllä. Jaatisen toiminimellä "Pohjolan betoni ja rapa" jätetty tarjous voittaa kilpailun, jonka johdosta Kainulainen eroaa tehtävästään ja lähtee kylästä. 
Jaatinen riitautuu kyläkoulun rehtori Rummukaisen kanssa, kun Jaatinen ajautuu viettämään erään kesäyön hänen vaimonsa Leean kanssa, joka tulee raskaaksi.
Jaatisen rakentaessa suojahallia työkoneille vanhan lentokentän paikalle, osoittautuu maapohjan hiekka ensiluokkaiseksi. Jaatinen perustaa miehineen betonitehtaan.
Vappuna Leea synnyttää kaksoistytöt ja muuttaa Jaatisen luokse. Rummukainen yrittää suostutella vaimoaan takaisin luokseen, koska muuten kunnanjohto antaa hänelle potkut. Leea haluaa naimisiin Jaatisen kanssa lasten takia, mutta Jaatinen ei suostu, koska haluaa naimisiin kunnansihteeri Koposen kanssa. Rummukainen erotetaan rehtorin virastaan ja hänkin muuttaa pois Kuusmäestä.
Betonitehdas aloittaa toimintansa, mutta kohtaa ongelmia tuotteiden autokuljetusten vuoksi. Jaatinen rakentaa itse rahtimaksuja vastaan rautatien tehtaalle.
Kunnallisvaaleissa Jaatinen asettuu ehdolle ja masinoi Jämingin pois hallituksesta. Jäminki suuttuu tästä ja ostaa itselleen maa-alueet, joilla junarata betonitehtaalle on. Jäminki ostaa myös pankkilainalla rantatontteja, joille hän aikoo rakennuttaa kesämökkejä. Jaatinen puolestaan kaavoittaa rantatontit virkistysalueiksi, jolloin Jäminki ei saa rakennuslupia. Jäminki joutuu lopulta velkakierteeseen ja ulosottoon.
Lauri Melander

Lauri Mikko Olavi Melander (s. 8. huhtikuuta 1945 Helsinki) on suomalainen lakimies, joka toimi Helsingin hovioikeuden presidenttinä vuosina 2004–2009. Melander jäi eläkkeelle 30. syyskuuta 2009. Aiemmin hän toimi laamannina Vantaan käräjäoikeudessa ja sitä ennen käräjätuomarina samassa käräjäoikeudessa vuodesta 1977 alkaen. Vuosina 1983–1986 Melander toimi lainsäädäntöneuvoksena oikeusministeriössä.
Lauri Melanderin isä Gustaf Henrik Ilmari Melander (1904–1987) oli koulutukseltaan oikeustieteen tohtori ja toimi professorina Helsingin yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa vuosina 1941–1968. Lauri Melanderin poika, oikeustieteen tohtori Sakari Kristian Melander (s. 1975) on Helsingin yliopiston rikosoikeuden dosentti.
Kansainväliset vedet

Rajat

Useat valtiot jotka ovat allekirjoittaneet Yhdistyneiden kansakuntien merioikeusyleissopimuksen omaavat yksinomaisen talousvyöhykkeen, joka jatkuu 200 meripeninkulmaa eli noin 370 kilometriä valtion rannikolta avomerelle. Näiden alueiden sekä aluevesien ulkopuoliset merialueet ovat poikkeuksetta kansainvälisiä vesiä.

Lakien toteutus kansainvälisillä merialueilla

Yleensä laivat jotka seilaavat kansainvälisillä vesillä noudattavat ja valvovat rekisteröintimaansa tai lippuvaltionsa lakeja. Poikkeuksena ovat tapaukset, joissa laiva itsessään joutuu rikoksen, kuten merirosvouden kohteeksi, jolloin mikä tahansa valtio voi käyttää lakejaan rikoksen selvittämiseen kansainvälisen oikeuden normiston puitteissa.
Basshunter

Elämä ja ura

Altberg aloitti musiikin tekemisen vuonna 2001 ja julkaisi internetissä ensimmäisen albuminsa – The Bassmachine – samana vuonna. Hän tekee musiikkinsa tietokoneella ja sanoo käyttävänsä sen tuottamiseen FL Studio -DAW:ia (musiikinteko-ohjelmaa). 
Vuonna 2006 hän julkaisi ”Boten Anna” -nimisen kappaleen, josta tuli suuri hitti Pohjoismaissa. Kappale kertoo Anna-nimisestä IRC-botista, joka onkin oikeasti nainen. Ruotsissa ja Alankomaissa kappale nousi listaykköseksi, Norjassa kolmoseksi ja Suomessa singlelistan sijalle 9.
”Vi sitter i Ventrilo och spelar DotA” muistuttaa huomattavasti Daddy DJ:n kappaletta ”Daddy DJ”. Jonas Altberg on haastatteluissa kertonut, että kyseessä on oma luvan kanssa tehty versionsa Daddy DJ:n kappaleesta.
Hänellä on todettu Touretten oireyhtymä, ja hän on sanonut kuluttaneensa paljon energiaa asian käsittelyyn nuorena, mutta sittemmin päässeensä siitä yli.
Cape Canaveral AFS LC-11

Historia

Kompleksin rakennustyöt alkoivat elokuussa 1956, ja Yhdysvaltain ilmavoimat hyväksyi sen käyttöön seuraavan vuoden helmikuussa. Rakennustöihin kului 4,4 miljoonaa dollaria. Alustan esimmäinen laukaisu tapahtui 6. heinäkuuta 1958, kun siltä laukaistiin Atlas B -raketti. Saman vuoden joulukuussa alustalta laukaistiin Atlas B -raketilla ensimmäinen tietoliikennesatelliitti SCORE, jota käytettiin Yhdysvaltain silloisen presidentin, Eisenhowerin, joulutervehdyksen lähettämiseen eri puolille maailmaa. Alustalta laukaistiin tämän jälkeen Atlas-raketin paranneltuja D, E ja F-versioita. Viimeiset alustalta tehdyt laukaisut kuuluivat ABRES-ohjelmaan, jossa kehitettiin ballististen ohjusten paluuosia. Alustan viimeinen laukaisu tapahtui 1. huhtikuuta 1964.
Kompleksin purkutyöt käynnistyivät kesäkuussa 1967, kun sen alustarakenteet ja laukaisutorni myytiin romuksi. Betonibunkkeri purettiin huhtikuussa 2013.
Šonqar

Shonqar (baškiiriksi Шоңҡар Şoŋqar, suom. metsästyshaukka) on kuukausittain ilmestyvä baškiirinkielinen nuortenlehti. Sitä on julkaistu Baškortostanin pääkaupungissa Ufassa tammikuusta 1994. Lehden päätoimittaja on Azamat Yuldashbayev. Vuonna 2010 levikki oli 6 500.

Historia

Baškiirinkielisen nuorten aikakauslehden konsepti syntyi vuonna 1990, jolloin ryhmä toimittajia julkaisi artikkeleja baškiirinkielisessä kirjallisuuslehdessä.
Shonqarin ensimmäinen numero julkaistiin vuonna 1993 (Kustannusliike Kitap). Tammikuusta 1994 lehteä alettiin julkaista itsenäisenä kuukausittain ilmestyvänä aikakauslehtenä.
Nykyään lehti on suosittu niin Baškortostanissa kuin mullakin alueilla Venäjällä. Lehdestä on tullut tärkeä foorumi Baškortostanin perinteiselle kulttuurille, ja se lisää myös etnistä tietämystä. Nykyään lehdessä julkaistaan myös tunnettujen baškiirikirjailijoiden ja yhteiskuntatieteilijöiden (kuten Ravil Bikbayev, Yihat Soltanov, Rashit Soltangaraev) runoja ja artikkeleita.
Kismayo

Oppilaitokset

Vuonna 2017 Kismaajossa sijaitsi 19 peruskoulua, joissa opiskeli 14 287 lasta. Kahdeksan koulun yhteydessä toimi ammattikoulu. Suurin osa lapsista ei pääse käymään koulua. Kismaajossa on noin 85 400 alaikäistä. Heistä karkeasti arvioiden 12 000 on vammaisia. Kuitenkin vain 15 vammaisen lapsen on raportoitu käyvän koulua.
Kismaajossa toimii vuonna 2005 perustettu yksityinen Kismaajon yliopisto, jossa on 600 opiskelijaa. Kismaajossa sijaitsee myös yksi Somalian kolmesta poliisiammattikoulun toimipisteestä, joka avattiin vuonna 2015.

Sisällissodan sotatapahtumat Kismaajossa (1988–)

Maaliskuussa 1993 Yhdysvaltain merijalkaväki teki maihinnousun Kismaajossa, joka oli siihen asti ollut taistelevien klaanien hallussa. Joulukuussa 1993 kenraali Mohammed Said Hersi Morganin joukot hallitsivat kaupunkia Yhdistyneiden kansakuntien rauhanturvaajien läsnäolosta huolimatta. Rauhanturvaajat vetäytyivät lopullisesti joulukuussa 1994. Syyskuussa 1998 Hersi Morgan julisti Jubamaan itsenäiseksi.
Kesäkuusta 1999 kesäkuuhun 2001 Kismaajoa hallitsivat eversti Ali Hashi Buraleh ja hänen johtamansa Yhdistyneet somalijoukot (ASF). Buraleh taisteli entisen diktaattori Siad Barren puolustusministeri Aden Abdullahi Nur Gabyowin johtaman Somalien kotimaallisen liikkeen kanssa Jubamaasta. Yhdistyneet somalijoukot vaihtoivat nimensä myöhemmin Jubalaakson liitoksi, jonka eri osat taistelivat keskenään.
Syyskuussa 2006 Islamilaisten oikeusistuinten liitto valtasi Kismaajon. Sittemmin se kuitenkin pakeni kaupungista taisteluitta. Maaliskuussa 2007 Etiopian armeija lähti Kismaajosta ja luovutti sen Somalian siirtymäkauden hallitukselle. Elokuussa 2008 al-Shabaab-liike löi paikallisen Barre Hiraalen johtamat asejoukot ja otti kaupungin haltuunsa. Syksyllä 2009 al-Shabaabin ja Hizbul Islamin taistelijat taistelivat kaupungin hallinnasta. Syyskuun 2012 lopussa Somalian kansallinen armeija ja Afrikan unionin AMISOM-joukot ottivat kaupungin haltuunsa.

Ruokapula

Vuosina 2009–2012 Yhdistyneiden kansakuntien alainen Maailman ruokaohjelma ei kyennyt toimimaan Etelä-Somaliassa sodan ja muun väkivallan takia. Vuonna 2011 Kismajossa oli pahin nälänhätätilanne Somaliassa. Ruokaohjelma sai toimitettua seuraavan ruokakuljetuksen marraskuussa 2012, jolloin aliravittujen määrä oli koko kaupungissa suuri. Puolet kotitalouksista oli suurissa vaikeuksissa saada tarpeeksi ruokaa. Neljännes alle 5-vuotiasta oli aliravittuja. Ruoka-apu jatkoi toimintaansa tammikuun 2013 lopussa.
Helmikuussa 2017 Keski- ja Etelä-Somaliassa oli paha kuivuuskausi. 600 ihmistä lähiseudulta saapui Kismaajoon saadakseen tarpeeksi ruokaa ja vettä.
Chedi Hammami

Seurajoukkueura

Hammami aloitti uransa CS Sfaxienin riveissä kaudella 2005–2006. Tuolloin joukkue sijoittui Tunisian pääsarjassa neljänneksi ja sai seuraavaksi kaudeksi paikan Afrikan Confederation Cupiin. Toisella kaudellaan (2006–2007) Hammami teki kaksi maalia kauden aikana. Avausmaalinsa hän teki Tunisian pääsarjassa heti ensimmäisessä ottelussaan EGS Gafsaa vastaan. Confederation Cupissa joukkue selvitti tiensä aina kuudentoista parhaan kierrokselle.
Kaudella 2007–2008 Hammami jatkoi Confederation cupin taivaltaan heinäkuussa 2007. Joukkue voitti oman lohkonsa ja eteni loppuotteluun Al-Merreikhiä vastaan, jonka se voitti yhteismaalein 5–2. Tunisian pääsarjassa joukkue sijoittui kymmenenneksi, mutta pääsi uudelleen Confederation Cupiin voitettuaan sen kuluneella kaudella. Hammami onnistui kerran maalinteossa Tunisian pääsarjassa CA Bizertinia vastaan.
Kaudella 2011–2012 Hammami nousi joukkueensa johtavaksi maalintekijäksi Tunisian pääsarjassa. Hän oli onnistunut tekemään yhdeksän maalia, kun joukkue päätti tehdä kahden vuoden jatkosopimuksen Hammamin kanssa, joka ulottuisi vuoteen 2014 asti. Hän kuitenkin siirtyi kesken kauden Kuwaitiin, Al Kuwaitin riveihin.

Maajoukkueura

Hammami pelasi ensimmäisen maaottelunsa vuonna 2007 Tunisian maajoukkueessa. Hän pelasi kahdeksan ottelua vuoden 2010 MM-kisojen karsinnoissa ja tuli myöhemmin valituksi vuoden 2010 Afrikan mestaruuskisoihin. Ensimmäisen maalinsa Hammami teki vuoden 2014 MM-karsintaottelussa Päiväntasaajan Guineaa vastaan.
Hammami valittiin vuoden 2013 Afrikan-mestaruuskisoihin, jossa hän pelasi kaikki kolme ottelua. Tunisian kisat päättyivät alkulohkoon.
Haus am Werderschen Markt

Haus am Werderschen Markt on Berliinin historiallisessa keskustassa Spreejoen länsirannalla sijaitseva virastorakennus, jossa on vuodesta 1999 alkaen toiminut Saksan ulkoministeriö. Talo on Tempelhofin lentoaseman jälkeen Berliinin toiseksi suurin rakennus.
Talo rakennettiin vuosina 1934–1940 Saksan valtionpankin eli Reichsbankin uudeksi taloksi ja sen suunnitteli arkkitehti Heinrich Wolff. Suunnitelmia talon rakentamisesta Reichsbankille oli ollut jo ennen ensimmäistä maailmansotaa, mutta ne päästiin toteuttamaan vasta 1930-luvulla. Vuonna 1933 järjestettyyn kutsukilpailuun osallistui 30 arkkitehtia, joukossa monia tunnettuja modernistisia arkkitehteja, kuten Walter Gropius ja Ludwig Mies van der Rohe. Kyseessä oli viimeinen arkkitehtuurikilpailu, jossa olivat vapaasti edustettuina kaikki 1920-luvun arkkitehtuurisuuntaukset. Rakennuksen sai kuitenkin suunniteltavakseen uuden valtakunnankansleri Adolf Hitlerin vaikutuksesta Reichsbankin rakennusjohtaja Wolff. Suuren rakennuskompleksin tieltä jouduttiin hävittämään monia Friedrichswerderin alueen historiallisia rakennuksia ja neljä vanhaa katua. Kurstrassen yli rakennettu kävelysilta yhdisti rakennuksen Reichsbankin vanhaan taloon kadun toisella puolella.
Rakennus vaurioitui jonkin verran toisessa maailmansodassa ja ylemmät kerrokset paloivat. Talossa toimi 1945–1949 Berliinin kaupunginkonttori ja 1949–1959 Itä-Saksan valtiovarainministeriö. Vuodesta 1959 sitä käytti DDR:n hallitsevan puolueen, sosialistisen yhtenäisyyspuolueen (SED) keskuskomitea, eli käytännössä koko Itä-Saksaa johdettiin tästä rakennuksesta. Puolueen ylin johto eli politbyroo kokoontui toisessa kerroksessa. Kun läheinen Tasavallan palatsi jouduttiin sulkemaan asbestiongelmien vuoksi, Itä-Saksan parlamentti eli volkskammer otti entisen SED:n rakennuksen parlamenttitalokseen viimeisten toimintakuukausiensa ajaksi vuonna 1990. Siellä hyväksyttiin myös sopimus Saksojen yhdistämisestä. Rakennus muutettiin vuosina 1996–2000 arkkitehti Hans Kollhoffin suunnitelmien mukaisesti Saksan liittotasavallan ulkoministeriön käyttöön. Sitä täydennettiin samalla lisärakennuksella, joka valmistui 1997–1999.
Córdoban maakunta (Argentiina)

Córdoban maakunta (esp. Provincia de Córdoba) on Argentiinan keskisosassa sijaitseva maakunta. Se on pinta-alaltaan 165 321 neliökilometriä ja sen asukasluku oli vuonna 2010 yhteensä 3 304 825. Maakunnan pääkaupunki on noin 1 420 000 asukkaan Córdoba (2010).
Tampellan masuuni

Tampellan masuuni sijaitsi Tampereella Tammerkosken itärannalla nykyisellä Tampellan alueella vuosina 1844–1884.
Masuunin perustivat vuonna 1844 Nils Johan Idman ja Carl August Ramsay jalostamaan Viljakkalan Haverin kaivoksen rautamalmia. Haverin kaivoksen malmi oli heikkolaatuista ja niinpä masuunin oheen perustettiin valimo ja paja, jossa valmistettiin muun muassa patoja, pannuja ja uuninluukkuja. Masuunin raaka-aineena alettiin myös käyttää suurimmaksi osaksi järvimalmia ja suomalmia. Masuuni laitoksineen myytiin 1856 Gustaf August Wasastjernalle, joka perusti sen yhteyteen konepajan. Tämä konepaja ja varatuomari Adolf Törngrenin vuonna 1856 perustama pellavakehräämö ja -kutomo yhdistettiin vuonna 1861 Tammerfors Linne- & Jern-Manufaktur Aktie-Bolag -nimiseksi yhtiöksi (vuodesta 1938 alkaen Tampereen Pellava- ja Rauta-Teollisuus Osake-Yhtiö, sittemmin Oy Tampella Ab).
Tampellan masuuni rakennettiin 1843–1844 tiilestä graniittiperustukselle. Katkaistun kartion muotoisen masuunin ja sen puhalluslaitteiden ympärillä oli 25x17 metrin laajuinen raastuparakennus sekä tiilinen 44 metriä pitkä ja 34 metriä leveä kaksikerroksinen konepajarakennus. Masuunia käytettiin vuoteen 1863 saakka jonka jälkeen se oli käytössä vain vuosina 1874 ja 1877. Masuuni purettiin 1884 uuden pajarakennuksen tieltä. Vuonna 1900 valmistui masuunin paikalle uusi pajarakennus, jota laajennettiin myöhemmin useaan kertaan. Tämän pajarakennuksen länsipuolelle rakennettiin 1927 koneistushalli.  Nämä uudemmat pajarakennukset purettiin suurelta osin 1970-luvulla. Masuunin sijaintipaikalla on nykyisin Aleksandra Siltasen puisto.