google/wiki40b huggingface dataset:
Hong Xiuquan

Hong Xiuquan (Wade-Giles: Hung Hsiu-tšuan; 1. tammikuuta 1814 – 1. kesäkuuta 1864) oli Kiinan taiping-kapinan johtaja 1850- ja 1860-luvulla.  
Hong syntyi Kantonin lähistöllä asuneeseen hakka-kansaan kuuluneesen köyhään perheeseen. Hän tutustui kristinuskoon alueen lähetyssaarnaajien kautta, ja tämä vaikutti suuresti hänen ajatuksiinsa. Hong toimi opettajana, mutta ei onnistunut suorittamaan alan virkatutkintoa. Vuonna 1836 hän alkoi nähdä näkyjä, joissa vanhahko mies puhui hänelle. Tämä hahmo kehotti Hongia hyökkäämään kungfutselaisuutta, buddhalaisuutta ja Kiinan keisaria vastaan. Hong tulkitsi kehottajan Jeesukseksi. Näkyjensä innoittamana Hong perusti ryhmän, jolle annettiin nimi Jumalanpalvojien yhdistys. Sen oppi oli suurelta osin kristillistä, mutta osin myös šamanismia ja kiinalaista luonnonuskontoa.
Vuonna 1850 ryhmä oli saanut laajaa kannatusta Etelä-Kiinassa, ja se alkoi toimia kapinaliikkeenä. 1851 Hong perusti alueelle Täydellisen rauhan taivaallisen valtion (太平天國 [tàipíng tiānguó]) ja julisti itsensä sen itsevaltiaaksi. Liike voimistui ja levisi pohjoiseen. Vuonna 1853 se sai haltuunsa Nanjingin kaupungin ja teki siitä valtion pääkaupungin. Ryhmä sai kannatusta varattomien kiinalaisten keskuudessa, ja monia miellytti sen vastarinta mantšu-dynastiaa kohtaan. Keisarilliset joukot alkoivat ahdistaa taiping-valtiota sotilaallisesti yhä voimakkaammin. Ne valloittivat 19. heinäkuuta 1864 Nanjingin. Tappion häämöttäessä Hong teki itsemurhan 1. kesäkuuta 1864.
Graham Booth

Graham H. Booth (29. maaliskuuta 1940 – 15. joulukuuta 2011) oli brittiläinen Itsenäisyyspuolueen poliitikko. Hän syntyi Paingtonissa, Devonissa ja teki pitkän uran liikemiehenä. Hän oli hotellinsa toimitusjohtajana vuodesta 1960.
Booth oli Itsenäisyyspuolueen varapuoluejohtaja 2000–2002 ja varapuheenjohtaja vuodesta 2002. Hän korvasi vuonna 2002 Euroopan parlamentin jäsenenä Michael Holmesin. Booth valittiin täydelle kaudelle vuonna 2004 ja edusti parlamentissa vuoteen 2008. Hän oli europarlamentaarikkona Itsenäisyys/demokratia -ryhmän jäsen.
Booth kuoli joulukuussa 2011 lyhyen sairauden jälkeen.
Pentti Sainio

Pentti Sainio (s. 29. syyskuuta 1950 Kuopio) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija. Nykyään Paltamossa asuva Sainio valmistui Sanoman toimittajakoulusta vuonna 1976 ja on sen jälkeen työskennellyt muun muassa Helsingin Sanomissa, Turun Sanomissa, Pohjolan Sanomissa ja Avussa. Hän on opiskellut myös Kadettikoulussa sekä yleistä historiaa Helsingin yliopistossa.
Sainio on julkaissut yhdeksän kirjaa, jotka edustavat lähinnä paljastuskirjallisuutta ja tutkivaa journalismia. Vuonna 1999 häneltä ilmestyi omakustanteena teos Harkimoiden hattutemppu, jonka Huonon kirjallisuuden seura valitsi vuoden huonoimmaksi kirjaksi fiktionaalisten kirjojen sarjassa. Kirjassa hän kertoo siitä miten Jokerien avulla kerättyjä Lastenklinikoiden kummien keräysvaroja hävisi tuntemattomille teille. Kirja nosti hälyn, mutta Rautakirjan toimitusjohtajan Hannu Syrjäsen vaatimuksesta suuret kirjakaupat vetivät sen myynnistä, ja kirja jäi Sainiolle käsiin. Yleisradion Ajankohtainen kakkonen teki sen pohjalta ohjelman, joka kuitenkin hyllytettiin lähetyspäivänä.
Keväällä 2014 nousi kohu Sainion teoksesta Kummolan kääntöpiiri, joka käsittelee suomalaisen jääkiekon taustavaikuttajien liiketoimia. Kalervo Kummola ja Suomen jääkiekkoliitto yrittivät estää sen julkaisun oikeusteitse, mutta Helsingin käräjäoikeuden päätöksen mukaan kirjan kieltäminen ennakkoon olisi Suomen perustuslain vastaista.
Rapperswil-Jona

Sijainti

Rapperswil-Jona sijaitsee Zürichinjärven pohjoisrannalla, kolmisenkymmentä kilometriä Zürichistä kaakkoon.

Liikenne

Moottoritie A3 ohittaa kaupungin eteläpuolitse ja Moottoritie A53 pohjoispuolitse. Rapperwilistä on rautatieyhteys neljään suuntaan.

Muuta

Kaupunki on jääkiekkojoukkue Rapperswil-Jona Lakersin kotipaikka.
Carlos Ruiz Zafón

Carlos Ruiz Zafón (s. 25. syyskuuta 1964 Barcelona) on espanjalainen kirjailija. Hän on asunut vuodesta 1994 Los Angelesissa työskennellen vapaana kirjailijana ja elokuvakäsikirjoittajana.
Ruiz Zafónin ensimmäinen romaani El príncipe de la niebla (1993) sai Edebén nuorten aikuisten kirjallisuuden kirjallisuuspalkinnon. Sen lisäksi hän on kirjoittanut kolme muuta nuorten aikuisten romaania: El palacio de la medianoche (1994), Las luces de septiembre (1995) ja Marina (1999, suom.).
Vuonna 2001 ilmestyi Ruiz Zafónin ensimmäinen aikuisille suunnattu romaani La sombra del viento (suom. Tuulen varjo, 2004). Se on ilmestynyt yli 20 maassa. Ilmestymisensä jälkeen Tuulen varjo on kerännyt kriitikoilta kehuja kaikkialla maailmassa ja saanut runsaasti palkintoja. Ruiz Zafónin teoksia on julkaistu 45 maassa, ja niitä on käännetty yli 30 kielelle. Sen perusteella hän on menestynein espanjalainen nykykirjailija Javier Sierran ja Juan Gómez-Juradoin ohella. Teoksen tapahtumat sijoittuvat Francon kauden alkuvuosiin.
Vuonna 2008 ilmestyi Ruiz Zafónin toinen aikuisten romaani El juego del ángel (suom. Enkelipeli, 2009). Sen tapahtumat sijoittuvat 1920- ja 1930-lukujen Barcelonaan. Romaani kertoo nuoresta kirjailijasta, jota salaperäinen hahmo pyytää kirjoittamaan kirjan.
Ruiz Zafón suunnittelee teossarjasta neliosaista, niin että kaikki osat johtavat lopulta hänen luomaansa kuvitteelliseen Barcelonaan. Kirjailija kävi Suomessa Tuulen varjon suomennoksen ilmestymisen yhteydessä 2004.
Mandariini (virkamies)

Mandariini oli keisarillisen Kiinan virkamiehen arvonimi. Nimitystä käytettiin myös Vietnamissa ennen itsenäisyyttä, koska sikäläisessä hallintojärjestelmässä oli paljon kiinalaisia vaikutteita. Sana on peräisin portugalin kielen kautta sanskritista. Mandariiniksi pääseminen vaati 1300 vuoden ajan (605–1905) perusteellisen keisarillisen virkamiestutkinnon läpäisemisen. Niinpä mandariinit olivat oman aikansa älymystöä. Kiinan kirjakieltä kutsutaan nimellä mandariinikiina.
Bambukarhut

Sarjan musiikki

Sarjan tunnusmusiikin ja pari jaksoissa esitettyä laulua laulaa Aikakone-yhtyeen laulaja Sani. Sarjassa esitetyistä kappaleista on tehty Soundtrack-levy.
Top Ranking Eric and the Astronauts in Babylon

Top Ranking Eric and the Astronauts in Babylon oli suomalainen reggae-yhtye, joka teki yhden pitkäsoiton Johanna-levymerkille.
Tuija Parvikko

Tuija Parvikko on suomalainen poliittisen ajattelun ja teorian tutkija. 1980-luvulla Parvikko oli tuomassa Suomeen italialaisessa ja ranskalaisessa feminismissä vaikuttanutta Luce Irigarayn radikaalia sukupuolieron teoriaa. Hänen ensimmäiset teoksensa ja artikkelinsa käsittelivätkin italialaista feminismiä. Väitöskirjan hän kuitenkin teki Hannah Arendtin poliittisesta ajattelusta ja väiteltyään vuonna 1996 Parvikko on jatkanut tutkimuksiaan poliittisesta ajattelusta keskittyen poliittisen arviointikyvyn ja muistin politiikan teemoihin.
Parvikko on toiminut myös kolumnistina ja kriitikkona muun muassa Helsingin Sanomiin, Kansan Uutisiin ja Tampereen yliopiston Aikalaiseen sekä ollut valtio-opin yliassistenttina.
Nykyisin Parvikko toimii Akatemiatutkijana Jyväskylän yliopistossa.
Harabali

Harabali (ven. Харабали́) on kaupunki Astrahanin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgan haaran Ahtuban rannalla 142 kilometriä Astrahanista pohjoiseen. Kaupunki on Harabalin piirin keskus. Sen kautta kulkee Astrahanin ja Saratovin välinen rautatie (Harabalinskajan asema). Asukkaita on 18 100 henkeä (vuonna 2008).
Kaupunki on perustettu vuonna 1974. Sen lähellä sijaitsevat Kultaisen ordan pääkaupungin Sarai-Batun rauniot.
Luonnonhenki

Metsänhenget, riistan henget

Esimerkiksi Tapio, Artemis

Veden haltijat ja jumalat ja kalanhaltijat

Vedenhaltijoiden asuinaluetta on kaikki märkä: meri, järvet, kaivot, lähteet, joet ja jopa lätäköt. Vedenhaltioita ovat esimerkiksi Ahti, Veen emonen, Poseidon, Neptunus

Ilmanhenget ja taivaan jumalat

Esimerkiksi Ilmattaret, Tuulettaret, Ukko, Zeus

Maan henget

Esimerkiksi Maaemo

Kivien haltijat

Joskus tontut

Vuorten henget

Esimerkiksi Peikot, jättiläiset ja vuoren väki
Suuntanumero

Vanha verkkoryhmäjako

Suomen alkuperäinen suuntanumerojako oli peräisin vuodelta 1954, jolloin kaukopuheluita ryhdyttiin automatisoimaan. Kaukopuheluista vastasi Posti- ja lennätinlaitos. Paikallispuheluista vastasivat joissakin kunnissa yksityinen puhelinlaitos ja joissakin PLL. Yksityisten laitosten toimialueella oli 1970-luvulla 68 prosenttia väestöstä, kun taas valtio toimi lähinnä harvaan asutuilla alueilla. Maa oli jaettuna 78 eri verkkoryhmään, joiden tunnukset alkoivat numerolla 9. Kaukopuhelut kulkivat yleensä eri verkkoryhmien kaukopuhelukeskusten kautta, vaikka ne olisivat olleet vierekkäisten paikkakuntien välisiä.

Uusi suuntanumerojako

Nykyiset telealueet suuntanumeroineen otettiin käyttöön vuoden 1996 suuntanumerouudistuksessa 12. lokakuuta 1996, ja ne vastaavat suunnilleen vielä silloin, ennen vuoden 1997 lääniuudistusta voimassa ollutta läänijakoa sillä poikkeuksella, että silloinen Uudenmaan lääni jaettiin Uudenmaan ja Helsingin telealueisiin. Lisäksi esim. Mikkelistä entisen Suomenniemen alue entisestä Kymen läänistä kuuluu Mikkelin telealueeseen (015), Kuhmoinen entisestä Keski-Suomen läänistä Hämeen telealueeseen (03), Joroinen entisestä Mikkelin läänistä Kuopion telealueeseen (017), Iitin Vuolenkoski entisestä Kymen läänistä Hämeen telealueeseen (03), Ypäjä entisestä Hämeen läänistä Turun ja Porin telealueeseen (02) ja Loppi, Riihimäki, Hausjärvi sekä osa Janakkalaa entisestä Hämeen läänistä Uudenmaan telealueeseen (019).
Ennen suuntanumerouudistusta nykyiset telealueet jakautuivat pienempiin verkkoryhmiin, joista kullakin oli oma suuntanumeronsa. Silloiset suuntanumerot alkoivat 9:llä.
SIGGRAPH

SIGGRAPH (lyhenne englannin kielen sanoista "Special Interest Group in Graphics" eli "tietokonegrafiikan erityisintressiryhmä") vuosittainen tietokonegrafiikka-aiheinen konferenssi, jonka järjestää Association for Computing Machineryn (ACM) ACM SIGGRAPH -järjestö. Ensimmäinen SIGGRAPH-konferenssi järjestettiin 1974. Konferenssiin osallistuu vuosittain kymmeniä tuhansia tietokonealan ammattilaisia. Tämän jälkeen konferenssi on järjestetty vuosittain kesä-elokuussa. Järjestyspaikkoja ovat olleet Yhdysvaltojen eri kaupungit. Vuodesta 2008 lähtien konferensseja on pidetty joulukuussa myös Aasiassa nimellä SIGGRAPH Asia.
Konferenssin kohokohtia ovat muun muassa animaatioteatteri, jossa esitetään tietokoneanimaatiolla toteutettuja elokuvia. Konferenssissa on myös suuri määrä näyttelyosastoja, joissa sadat yritykset esittelevät toimintaansa ja värväävät työntekijöitä. Useimmat näistä yrityksistä ovat elokuva- tai tietokonepelialalla. Myös alan koulut esittelevät omaa toimintaansa.
Konferenssissa julkaistaan joka vuosi kymmenittäin tieteellisiä tutkimuksia ja tapahtumaa pidetään yleisesti arvovaltaisimpana alan tapahtumana. Tutkimusten esittelyn lisäksi alan asiantuntijat pitävät tapahtumassa myös keskustelupaneeleja ja järjestävät erimittaisia koulutustilaisuuksia.
Lasten lehti

Lasten lehti oli Suomen luterilainen evankeliumiyhdistyksen julkaisema hengellinen lastenlehti. Lehti ilmestyi kerran kuussa vuosina 1890-1980. Lehden perustajia oli Evankeliumiyhdistyksen johtaja ja johtokunta sekä opettaja Kaarlo Rahikainen
Troy Vance

Ura

Vancen oikeudet kuului QMJHL:ssä alun perin Rouyn-Noranda Huskiesille. Hän pelasi alkukauden 2010–2011 EmJHL- ja EJHL-junioriliigoja Philadelphia Revolutionissa, kunnes CHL:n siirtotakarajalla, tammikuussa 2011 Huskies kauppasi Vancen Victoriaville Tigresiin vaihdossa vuoden 2012 kahdeksannen kierroksen varausvuoroon. Hän siirtyi loppukaudeksi QMJHL:ään, jossa sekä 23 runkosarja- että yhdeksän playoff-ottelua toi tehot 1+3=4.
Dallas Stars varasi Vancen viidennellä kierroksella 135. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2011. Kaudella 2011–2012 hän teki Tigresin paidassa QMJHL:n runkosarjassa 57 ottelussa 25 tehopistettä. Heinäkuussa 2012 Stars teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Vancen kanssa. Hän jatkoi kaudella 2012–2013 Tigresissa, joka kauppasi Vancen ja vuoden 2014 viidennen kierroksen varausvuoron Prince Edward Island Rocketiin vaihdossa Alexandre Chénier-Allardiin, Mark Trickettiin ja kolmannen kierroksen varausvuoroon. Vance jakoi kevään 2013 pudotuspeleissä Rocketin sisäisen tehotilaston voiton Yan-Pavel Laplanten kanssa lukemalla +1. Kaudeksi 2013–2014 joukkueen nimeksi vaihtui Charlottetown Islanders, jonka varakapteeniksi Vance nousi. QMJHL-kauden jälkeen, huhtikuussa 2014 hän siirtyi loppukevääksi ECHL-joukkue Elmira Jackalsin vahvuuteen.
Syksyn 2014 harjoitusleirillä Dallas Stars lähetti Vancen ensin AHL-joukkue Texas Starsiin, mutta kauden 2014–2015 kynnyksellä hänet lähetettiin sieltä edelleen ECHL-joukkue Idaho Steelheadsiin. Maaliskuussa 2015 Vance, Ludwig Karlsson ja mahdollinen kolmas pelaaja kaupattiin ECHL:ssä Missouri Mavericksin joukkueeseen vaihdossa Martin Leehen.
Kaudeksi 2015–2016 Stars vuokrasi Vancen SM-liigajoukkue Porin Ässiin. Hänen sopimuksensa sisälsi syyskuun 2015 loppuun asti ulottuvan try-outin. Vance sai kuitenkin jo kauden kynnyksellä jatkosopimuksen. Kaudeksi 2016–2017 hän siirtyi jatkamaan uraansa Itävallan Erste Bank Eishockey Ligan Graz 99ersiin.
Urheilu-Suomi

Taustaa

Yleisradio oli tilannut Mikkolalta tunnuskappaleen saman nimiseen dokumenttisarjaan tietyillä ehdoilla, mikä ei sävellystyön edetessä tyydyttänyt Mikkolaa. Kappale sattuikin syntymään vapautuneesti musiikkibisnekseen turhautuneissa tunnelmissa, vaikka hän halusikin tehdä musiikkia mieluummin Saimaa-yhtyeen kanssa kuin yksin. Mikkola viestitti dokumenttisarjan tekijöille, että ”jos oltaisiin Ruotsissa tai Norjassa, sarjan musiikin tekisi joku indiebändi.” Ylen väki piti ehdotusta niin ikään hyvänä, ja Mikkola päätyi säveltämään tunnuskappaleen lisäksi kokonaisen soundtrackin Saimaan kanssa.
Musiikin tekeminen urheilu edellä oli Mikkolasta kiehtova ja naurattava ajatus, jota hän kommentoi seuraavanlaisesti:
»Me muusikot emme todellakaan ole mitään urheilumiehiä, vaan niitä jotka pesäpallokentän laidalla polttivat tupakkaa. Sen takia tämä on tuntunut kiehtovalta ja kielletyltä. Vähän kuin olisi oltu varkaissa.»
François Hanriot

François Hanriot (3. joulukuuta 1759 Nanterre – 28. heinäkuuta 1794 Pariisi) oli ranskalainen vallankumouksellinen, joka toimi vuosina 1793–1794 Pariisin kansalliskaartin komentajana. Hän oli vuoripuolueen jyrkkä tukija, joka syrjäytettiin ja teloitettiin yhdessä Maximilien de Robespierren kanssa.
Hanriot oli lähtöisin palvelijaperheestä ja hankki nuoruudessaan vaatimattoman elantonsa sekalaisissa ammateissa. Vallankumouksen puhjettua hänestä sukeutui radikaali poliittinen puhuja Pariisin sanskulottien keskuudessa ja hän osallistui heinäkuun 1791 Marskentän mielenosoitukseen. Hanriot kunnostautui kumouksellisten kansanjoukkojen 10. elokuuta 1792 suorittamassa Tuileries’n palatsin valtauksessa, jonka seurauksena Ranska julistettiin tasavallaksi. Hänet valittiin sen jälkeen komentamaan Pariisin kansalliskaartin sanskulottiosastoa ja hän sai kaartissa kapteenin arvon. Hän osallistui niin sanottuihin syyskuun murhiin.
Hanriot’lla oli avainrooli vuoden 1793 vallankaappauksessa, jolla girondistit erotettiin kansalliskonventista eli parlamentista. Kansannousun puhkeamispäivänä 31. toukokuuta Pariisin kommuuni nimitti Hanriot’n Pariisin kansalliskaartin tilapäiseksi komentajaksi. Tapahtumat huipentuivat kaksi päivää myöhemmin, 2. kesäkuuta, jolloin Hanriot piiritti kansalliskonventin istuntopaikan 80 000 miehen ja 160 tykin voimin, kieltäen ketään poistumasta ennen kuin 29 johtavaa girondistiedustajaa oli pidätetty. Suurin osa pidätetyistä pääsi pakoon, mutta joka tapauksessa heidät oli puhdistettu konventista. Hanriot valittiin pian Pariisin kansalliskaartin vakinaiseksi komentajaksi.
Hanriot tuki uskollisesti Robespierren hallintoa terrorin aikana, joten hänet määrättiin vangittavaksi Robespierren lähimpien kannattajien joukossa thermidorin vallankaappauksen yhteydessä heinäkuussa 1794. Hän ilmeisesti yritti itsemurhaa hyppäämällä Pariisin kaupungintalon ikkunasta tai toisen tiedon mukaan joutui heitetyksi ulos, mutta jäi täpärästi henkiin pudottuaan alla olevaan lantakasaan, josta hänet hieman myöhemmin löydettiin puolikuolleena. Seuraavana päivänä hänet tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin giljotiinilla samassa yhteydessä Robespierren kanssa.
Matei Basarab

Elämä

Basarab kuului pajarisukuun isoisänsä Vâlsan Caracalin puolelta. Basarabin isä oli Brâncovenin kuvernööri vuosina 1591–1592. Basarabin isä kuului Mihail Urhean armeijaan ja hän kuoli Şelimbărin taistelussa. Isänsä perintönä Basarab siirtyi taistelemaan Mihail Urhean joukkoihin, missä hän sai kapteenin arvon. Basarb oli naimisissa pajari Radu Năsturelin tyttären Elena Năsturelin kanssa koko aikuisikänsä.
Matei Basarabin valinta voivodiksi vuonna 1632 rikkoi perimysjärjestystä, sillä hän oli vasta toisen polven pajari, eikä hänen suvussaan ollut aikaisempia prinssejä tai voivodeja.
Valtakautensa aikana hän kävi jatkuvaa sotaa sekä valtataistelua Moldavian kuningasta Vasile Lupua vastaan. Toisaalta hänellä oli erittäin hyvät suhteet Transylvanian ruhtinaan George II Rákóczin kanssa, jonka avulla hän alkoi saada ylivoimaa Moldaviaa vastaan sekä lisätä autonomiaa osmanien kustannuksella.
Hänen aikakaudella ryhdyttiin korjaamaan Sinan Pashan lähes kokonaan tuhoamaa Bukarestin kaupunkia. Lisäksi hän rakennutti 45 kirkkoa ja luostaria Valakian alueelle.
Matei Basarb kuoli 19. huhtikuuta 1654 luodista saatuun verenmyrkytykseen 74-vuotiaana (tai 73-vuotiaana). Jotkut historioitsijat uskovat, että Moldavian hallitsija George II Rákóczi oli määrännyt Matei Basarabin puolalaisen lääkärin myrkyttämään tämän sairasvuoteellaan.
Laurentin sarja

Kompleksisen funktion f(z) Laurentin sarja pisteen c ympäristössä on
 
missä luvut  ovat vakioita. Vakiot määritellään viivaintegraalilla, joka on Cauchyn integraalikaavan yleistys:
 
Sarja suppenee, kun .
Laurentin sarjan julkaisi vuonna 1843 Pierre Alphonse Laurent, jonka mukaan se sai nimensä.  Sen on mahdollisesti jo 1841 ensimmäisenä keksinyt Karl Weierstrass, mutta hän ei julkaissut sitä.
Maitokahviläiskä

Maitokahviläiskä (myös "café au lait -läiskä") on iholla kohta, joka erottuu tummuneena ympäröivästä ihosta. Jos läiskiä on yli viisi, voi niiden aiheuttajana olla neurofibromatoosi. Neurofibromatoosissa läiskillä on tapana olla paitsi lukuisampia, myös suurempia. Muilla kuin neurofibromatoosia sairastavilla maitokahviläiskiä esiintyy noin kymmenellä prosentilla. Neurofibromatoosi 1:tä sairastavilla läiskien esiintyvyys on jopa noin 95 %.
Maitokahviläiskät ovat vaaleanruskeita ja syntymämerkkien kaltaisia.
Koomikko

Koomikko (naispuolisesta koomikosta voidaan käyttää myös nimitystä komedienne) on henkilö, joka yrittää saada yleisön huvittumaan käyttäen apunaan erilaisia menetelmiä, kuten kertomalla vitsejä tai jatkuvalla tarinankerronnalla. Toisaalta jotkin koomikot luottavat niin sanottuun slapstickin, joista esimerkkinä Ohukainen ja Paksukainen, tai muihin apuvälineisiin hauskuuttaakseen yleisöään. Koomikoita esiintyy myös komediasarjoissa.
Harmaaloistolepinkäinen

Levinneisyys

Harmaaloistolepinkäistä tavataan Kamerunissa, Keski-Afrikan tasavallassa, Kongossa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Päiväntasaajan Guineassa, Gabonissa, Keniassa ja Ugandassa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Juho Forsell

Juho Forsell (myös Johan tai John, sukunimi joissakin lähteissä Forssell, alkujaan Juho Mäkynen, 27. syyskuuta 1853 Ilmajoki – 1939 Venturan piirikunta, Kalifornia, Yhdysvallat) oli suomalaissyntyinen taidemaalari, joka opiskeli Antwerpenissa ja Pariisissa ja lähti 1884 siirtolaiseksi Yhdysvaltoihin. Hän asui ja työskenteli siellä ainakin Chicagossa vuoden 1910 paikkeilla ja vuodesta 1917 Los Angelesin seudulla Kaliforniassa, jossa hän kuoli 1939.
Torppari Antti Kaarlonpoika Mäkysen poika Jussi oli ensimmäisiä oppilaita Ilmajoelle vuonna 1860 perustetussa kansakoulussa ja tuli pian tunnetuksi taitavana piirtäjänä. Vartuttuaan hän lähti 1870 Helsinkiin ja pääsi senaattori Otto Reinhold af Schulténin juoksupojaksi. Työnantaja, joka harrasti itsekin kuvataiteita, pani pojan käsityökouluun, jonka johtaja, arkkitehti Granholm ohjasi hänet Ateneumiin. Mäkynen jatkoi opintoja Helsingin yliopistossa Adolf Beckerin johdolla. Albert Edelfeltin kehotuksesta ja valtion stipendin turvin Mäkynen lähti jatkamaan opintojaan Belgian Antwerpeniin kuninkaalliseen taideakatemiaan vuosiksi 1876–1879.
Vuonna 1881 Mäkynen lähti opiskelemaan Charles Durandin johdolla Pariisiin, jossa tuohon aikaan oleskeli myös muun muassa Edelfelt. Pian hän osallistui ensimmäiseen julkiseen taidenäyttelyynsä ja sai hyviä arvioita. Näihin aikoihin hän maalasi Akaan kirkon alttaritaulun Kristuksen kirkastuminen. Hän on tehnyt alttaritaulun myös Hauhon kirkkoon (Jeesus Getsemanessa”, 1883).
Mäkynen muutti sukunimensä Forselliksi ja lähti 1884 siirtolaiseksi Amerikkaan, asui siellä muun muassa Chicagossa ja teki tilaustöitä. Vuonna 1917 hän asettui asumaan Kalifornian Venturan piirikunnan Ojain laaksoon ja meni naimisiin ruotsalaisen näyttelijän Emmy Helena Sjelvinin kanssa. Puoliso tutustutti Forsellin teosofiaan ja okkultismiin, ja Forsell ystävystyi muun muassa Krishnamurtin kanssa ja maalasi hänestä muotokuvan.
Forsellin vaimo kuoli 1926 ja Forsell itse 1939. Ilmajoen museon kokoelmissa on hänen Suomeen lahjoittamiaan töitä.
Antiravintoaine

Antiravintoaineet ovat luonnossa esiintyviä tai synteettisiä yhdisteitä, jotka häiritsevät ravintoaineiden imeytymistä ravinnosta. Antiravintoaineita löytyy laajalti kasvipohjaisista ruoista ja juomista. Antiravintoaineet muodostavat yhden ravintoainetutkimuksen osa-alueen.

Esiintyvyys

Antiravintoaineita on laajalti lähes kaikissa ruoissa ja useista eri syistä. Niiden määrät kuitenkin ovat pienet moderneissa viljelyskasveissa suhteessa niiden luonnossa esiintyviin kantoihin todennäköisesti domestikaation seurauksena. Geenimuuntelun avulla voidaan poistaa kasvien kyky tuottaa antiravintoaineita, mutta niillä voi olla myös terveyttä edistäviä ominaisuuksia, joten yhdisteiden poistaminen ei välttämättä parantaisi ihmisten terveyttä vaikka lisäisikin ruokien ravintoarvoja.
Monet ruoanlaiton menetelmät kuten keittäminen, käyttäminen ja mallastus lisäävät ruoan ravintoarvoja vähentämällä sen fytiinihappojen, polyfenoleiden ja oksaalihappojen määrää. Näitä menetelmiä käytetään laajalti yhteiskunnissa, joissa ruokavalio koostuu lähinnä viljoista ja palkokasveista. Yksi tärkeä menetelmä on maniokin käymisprosessi ennen sen jauhamista jauhoksi.
Väinö Koivula

Väinö Ilmari Koivula, vuoteen 1905 Björklund, (12. kesäkuuta 1896 Iisalmi  – 1992 Helsinki) oli suomalainen urheilutoimittaja, -johtaja ja -virkamies.
Koivulan vanhemmat olivat kultaseppä ja raatimies Reetrikki Olivier Koivula, aiemmin Björklund, ja Maria Aleksandra Henriksson. Jääkäriksi 1915 Saksaan lähteä halunneen Koivulan opinnot jäivät joksikin aikaa kesken ja hän työskenteli vuoteen 1919 asti apteekkiapulaisena Kuopiossa, Pyhäjärvellä ja Jaakkimassa. Urheilusta hän innostui 1917 Pyhäjärvellä. Kurkijoella maatalousoppilaitoksen kesken jättänyt Koivula muutti 1921 Helsinkiin, jossa hän menestyi pikajuoksijana TUL:laisessa Helsingin Jyry -seurassa. Työväen Urheilulehti palkkasi hänet vuonna 1921 vastaavaksi päätoimittajaksi, joka toimitti lehteä avustajineen ja tuotti itse tuhansia juttuja omalla nimellään ja nimimerkeillä VK ja Jussi. Hän toimitti myös TUL:n vuosikirjoja ja kalentereita. SDP:n jäsen Koivula yritti pysyä erossa TUL:ssa 1927 alkaneista kommunistien ja sosiaalidemokraattien riidoista, mutta kommunistien tultua lehtiyhtiön johtoon hänet erotettiin. Koivulasta tuli sosiaalidemokraattien perustaman TUL-lehden päätoimittaja. Vuonna 1928 hänet valittiin Sosialistisen työläisurheiluinternationaalin teknisen valiokunnan jäseneksi ja yleisurheiluvaliokunnan puheenjohtajaksi. Koivula vastasi yleisurheilutoiminnasta järjestössä, jossa oli 1920-luvun lopulla yli kaksi miljoonaa jäsentä yli 20 maasta. Vuonna 1931 hän johti Wienin työläisolympialaisten yleisurheilukilpailuja.  Vuonna 1941 Koivula riitaantui TUL:n kanssa kokoamansa historia-aineiston korvausasiasta ja siiryi Helsingin kaupungin palvelukseen, vastaamaan urheilukenttien ja retkeilyalueiden hoidosta isännöitsijänä. Helsingin olympialaisten suorituspaikoista hän sai runsaasti kiitosta vuonna 1952. Eläkepäivillään Koivula keräsi ja korjasi asiatietoja laajaksi aineistoksi Suomen painin historiasta. Aineisto päätyi Suomen Urheilumuseoon.