Nestori Karhula

Nestori Ilmari Karhula (9. marraskuuta 1893 Lohtaja – 13. tammikuuta 1971 Brisbane Australia)  oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Tuomas Karhula ja Mariana Huhtala. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1920 Kerttu Wäggin kansa.

Opinnot

Karhula kirjoitti ylioppilaaksi Kokkolan suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1913 ja liittyi Etelä-Pohjalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan maanviljelystaloudellisella osastolla vuosina 1914–1915.

Jääkärikausi

Karhula liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 29. helmikuuta 1916, josta hänet siirrettiin 20. helmikuuta 1917 pataljoonan 1. komppaniaan ja edelleen 10. heinäkuuta 1917 2. konekiväärikomppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän osallistui vuonna 1917 Polangenissa järjestetyille erikoiskursseille (pommarikurssi).

Suomen sisällissota

Karhula saapui takaisin Suomeen aselaiva S/S Equityn toisella retkellä Aspuskäriin Merikarvialle 8. joulukuuta 1917. Maihin päästyään hän liittyi Suoman Valkoiseen Armeijaan ja otti osaa sisällissodan valmisteluihin kouluttamalla suojeluskuntalaisia Oulun ympäristössä. Hän johti myös aseiden kuljetusta Kokkolasta Ouluun tammikuussa 1918. Sotatoimien alettua hän johti Kokkolan valtausta  Ventuksen kansakoulun luona. Hänen johtamansa joukko oli koottu Kaustisen, Vetelin, Alavetelin, Teerijärven ja Kokkolan sekä Kokkolan maaseurakunnan suojeluskunnista. Kokkolan valtauksen jälkeen hän muodosti näin rintamakokemusta saaneista joukoistaan niin sanotun Kokkolan lentävät, joita hän edelleen koulutti rintamajoukoiksi. Nämä Kokkolan lentävät siirtyivät seuraavaksi Ouluun, missä se osallistui Oulun valtaukseen. Karhula siirrettiin lopulta jääkärijoukkoja perustettaessa joukkueenjohtajaksi 7. jääkäripataljoonaan, mistä hänet siirrettiin edelleen 12. huhtikuuta 1918 alkaen 2. Jääkärirykmentin konekiväärikomppaniaan, josta hänet määrättiin 20. huhtikuuta 1918 alkaen komppanianpäälliköksi 4. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Tampereella sekä Tarpilassa ja Raivolassa.

Sisällissodan jälkeinen aika

Karhula palveli sisällissodan jälkeen edelleen konekiväärikomppanian päällikkönä 2. Jääkärirykmentissä, josta muodostettiin myöhemmin ensin Jääkärirykmentti n:o 2 ja myöhemmin Porin jalkaväkirykmentti n:o 2. Armeijasta hän erosi 2. syyskuuta 1918 ja siirtyi Suojeluskuntajärjestön palvelukseen ja hänet sijoitettiin paikallispäälliköksi Lohtajan ja Kokkolan suojeluskuntiin, josta hänet siirrettiin 1. toukokuuta 1919 paikallispäälliköksi Keski-Pohjanmaan suojeluskuntapiiriin, josta hänet siirrettiin edelleen 10. 2. 1921 uudelleen Lohtajan suojeluskunnan paikallispäälliköksi. Lohtajalta hän matkusti vuonna 1921 siirtolaiseksi Australiaan, missä hän toimi maanviljelijänä Queenslandissa. Viljelijän työnsä lisäksi hän toimi Queenslandissa Rauhantuomarina (Justice of Peace), jonka arvon hän menetti koska tuli internoiduksi sotavankileirille Australian julistettua sodan Suomelle. Vankileirillä hän virui vuodet 1942–1943, minkä jälkeen hänelle palautettiin entiset oikeudet ja arvot. Karhula toimi vuodesta 1951 siirtolaisasiamiehenä (Immigration agent) Australiassa.  Hänet haudattiin Brisbaneen.

Harrastukset

Karhula avusti vuonna 1925 ensimmäisen Australiassa ilmestyneen suomalaisen lehden (Suomi) perustamisessa. Hän harrasti tietojen keräämistä vanhoista Australian ja Uuden Seelannin suomalaisista ja perusti vuonna 1923 Cairnsin Suomi-Seuran. Hän perusti myös vuonna 1927 Suomi-Athletic-Clubin Brisbaneen.