google/wiki40b huggingface dataset:
Torsten Thure Renvall

Torsten Thure Renvall (23. lokakuuta 1817 Turku – 16. lokakuuta 1898 Turku) toimi Turun arkkipiispana vuosina 1884–1898.

Ura

Renvallin vanhemmat olivat pormestari Henrik Renvall ja Agneta Cornelia Cairenius. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1840 ja historian dosentiksi 1845.
Vaasan lukiossa hän toimi historian lehtorina 1845–1851 ja sitten Turun lukiossa 1852–1858. Renvallia pidettiin uudenaikaisena pedagogina, joka osallistui myös yhteiskunnallisiin tehtäviin. Vuosina 1846–1847 hän toimitti Wasa Tidning -lehteä ja oli 1848–1850 perustamassa suomenkielistä Ilmarinen-lehteä.
Vaasan aikana Renvall oli herännäisyyden piirissä, mutta Turussa siirtyi ns. raamatullisen teologian kannattajaksi. Papiksi hänet vihittiin 1857 ja jo seuraavana vuonna hänestä tuli Turun tuomiorovasti. Renvall muun muassa osallistui kirkkolain uudistukseen, oli Tammikuun valiokunnan jäsen 1862 sekä osallistui kaikille valtiopäiville pappissäädyn edustajana vuodesta 1863 vuoteen 1894, lukuun ottamatta vuotta 1867, toimien säätynsä puhemiehenä 1885, 1888, 1891 ja 1894.
Arkkipiispana Renvall oli maltillinen uudistaja. Kielikysymyksessä hän oli suomenmielinen, esimerkiksi vuonna 1879 hän oli mukana perustamassa Turun suomalaista yksityislyseota. Vuonna 1878 hän suoritti ensimmäisen suomenkielisen papiksi vihkimisen Suomessa. Kirkolliskokousten puheenjohtajana Renvall toimi 1886 ja 1893, ensimmäiseen kirkolliskokoukseen vuonna 1876 hän myös osallistui. Teologian tohtorin arvon Renvall sai vuonna 1864.
Renvallin ensimmäinen puoliso vuodesta 1843 oli Emilia Maria Lovisa Bergenstråle (1814–1863) ja toinen vuodesta 1865 Amanda Sofia Limnell (1837–1915), kruununvouti Gustaf Magnus Rindellin leski.
Majalampi (Ikaalinen, Tevaniemi)

Maantietoa

Lampi on 300 metriä pitkä, 120 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,5 hehtaaria. Se sijaitsee maaston notkelmassa ja sen 700 metriä pitkät rannat ovat soistunutta metsää. Siihen laskee lounaasta metsä- ja pelto-oja, etelästä pelto-oja, jonka latvat kulkevat metsässä. Lammen pohjoispäästä lähtee 900 metriä pitkä laskuoja, joka laskee Aliseen Kotajärveen. Ojaan yhtyy myös Ylisen Kotajärven laskuoja. Lounaasta järveen rajautuu peltokappale ja pohjoisrannalla sijaitsee vapaa-ajan asuonto. Sen yhteyteen on kaivettu lammikko. Alueelle johtaa kärrypolkuja Tevaniemeltä.
Barb

Ulkomuoto

Barb muistuttaa australiankelpietä, paitsi että se on aina musta, se on raskasrakenteisempi ja sen säkäkorkeus on enimillään 61 senttimetriä eli se on 10 senttiä kelpietä kookkaampi. Toiset pitävät sen maksimipainona 20 ja toiset 25 kilogrammaa.

Alkuperä

Rotu on saanut nimensä Melbournen kisat vuonna 1869 voittaneesta ravihevosesta. Sen lähin sukulainen on australiankelpie. Vaikka ne muistuttavat paljon toisiaan, Clifford Hubbard, yksi maailman suurimmista koira-asiantuntijoista, väitti että näillä kahdella on eri kantaisä ja että barbin takana on mahdollisesti myös australianvinttikoiraa.
Pekka Peltola (toimittaja)

Pekka Tapani Peltola (s. 1941) on suomalainen toimittaja, valtiotieteiden tohtori ja työmarkkinaneuvos. Hän toimii Pohjoismaisessa Afrikka-Instituutissa Upsalassa nimikkeellä NAI Associate Senior Expert. 
Peltola työskenteli 1960-luvun lopulla Yleisradion ulkomaantoimittajana Afrikassa ja sen jälkeen muun muassa kustannustoimittajana Tammessa, toiminnanjohtajana Nuoren Voiman Liitossa, toimitsijana Puutyöväen liitossa sekä työmarkkinaneuvoksena työministeriön palveluksessa. Peltola on myös toiminut lukuisissa eri kansalaisjärjestöjen ja ammattiyhdistysliikkeen kehitysyhteistyöprojekteissa, muun muassa, Mosambikissa ja Namibiassa sekä Angolassa jossa hän työskenteli kouluttajana Namibian vapautusliikkeen SWAPO:n pakolaisleireillä.
1960-luvulla Peltola oli mukana niin sanotuilla ”Kekkosen lastenkutsuilla”, jonne presidentti Urho Kekkonen kutsui nuoria älymystön edustajia. Hän on Sadankomitean perustajajäsen, ensimmäinen sihteeri ja toinen puheenjohtaja sekä myös Sadankomitean julkaiseman Ydin-lehden toinen päätoimittaja Ilkka Taipaleen jälkeen. Peltolan puoliso on entinen kansanedustaja Kati Peltola. Heillä on kaksi lasta, tietokirjailija Rea Peltola ja muusikko Hermanni Peltola.
Tuomaan teot

Tuomaan teot on Uuden testamentin apokryfisiin kirjoituksiin kuuluva gnostilainen kirjoitus, joka kertoo apostoli Tuomaan lähestysmatkoista Intiassa ja päättyy hänen marttyyrikuolemaansa.
Tuomaan teot on kirjoitettu 200-luvulla. Sen kirjoittajana pidetään Leukiosta, joka oli Epifanioksen mukaan Johanneksen kumppani: Epifanios antaa ymmärtää, että tekoja luettiin laajalti 300-luvulla. Kirjoitus on säilynyt kokonaisena syyrian ja kreikan kielillä, sen lisäksi siitä on säilynyt useita katkelmia. Tutkijoiden mukaan kirjoitus kirjoitettiin alun perin syyriaksi. Säilyneet syyriankieliset versiot on kuitenkin siivottu selvimmin gnostilaisista ajatuksista, joten sisältö on säilynyt alkuperäisemmin kreikankielisissä versioissa.
Tuomaan teot on osa laajaa apostolien teoista kertovaa kirjallisuutta (passio-kirjallisuus), jota syntyi ensimmäisinä kristillisinä vuosisatoina. Ne yhdistelevät erilaisia legendoja ja ajan tilanteen mukaan sovitettuja opetuksia. Tuomaan tekoja ei tule sekoittaa Tuomaan evankeliumiin.
Tuomaan tekoihin kuuluu osana niin kutsuttu Helmihymni, runo, joka oli suosittu varhaiskristittyjen parissa. Se on Tuomaan tekoja vanhempi ja arvokas itsessäänkin.
Lene Kaaberbøl

Lene Kaaberbøl (s. 1960) on tanskalainen lasten- ja nuortenkirjailija sekä rikoskirjailija. Lene Kaaberbøl on kirjoittanut lapsesta asti. Hän julkaisi ensimmäisen kirjansa 15-vuotiaana, ja 17-vuotiaana hän oli jo kirjoittanut sarjan hevos­kirjoja. Hän siirtyi fantasia­kirjallisuuteen, mutta eläimet ovat olleet tärkeässä osassa hänen fantasiakirjoissaankin. Tanskassa häneltä on ilmestynyt myös aikuisten fantasiakirjoja. Hänellä on lukijoita monissa eri maissa. 
Kaaberbøl on opiskellut englantia ja draamaa Aarhusin yliopistossa. Hän on itse kääntänyt Näkijä-sarjan kirjat englanniksi, ja kirjojen suomennokset on tehty kirjailijan omien englanninkielisten käännösten pohjalta. Ennen ryhtymistään päätoimiseksi kirjailijaksi Kaaberbøl työskenteli muun muassa englanninopettajana, kustannustoimittajana, mainostoimiston tekstitoimittajana ja ratsastuksenopettajana. Vapaa-aikanaan hän harrastaa petankin pelaamista ja on saavuttanut lajissa maailmanmestaruushopeaa.
Kaaberbøl tunnetaan parhaiten neliosaisesta Näkijä-sarjasta (2002–2003). Sarja kertoo harvinaisen Näkijän kyvyn äidiltään perineestä Dina-tytöstä ja hänen perheestään, jolla on tärkeä osa taistelussa julmaa hirmuhallitsijaa Drakania vastaan. Kaaberbøl on kirjoittanut myös useita W.i.t.c.h.-sarjan kirjoja. Hän kirjoitti myös kolmeosaisen Katrionan tarinan, joka kertoo Katriona-nimisestä tytöstä, joka opiskelee bredinariksi.
Vuonna 2008 julkaistiin Kaaberbølin ensimmäinen rikosromaani, yhdessä Agnete Friisin kanssa kirjoitettu Drengen i kufferte (julkaistu suomeksi vuonna 2013 nimellä Poika matkalaukussa). Teos palkittiin Harald Mogensen -palkinnolla ja se oli ehdolla Lasiavain-palkinnon saajaksi.
Lene Kaaberbølin teoksia on suomentanut muun muassa Annika Eräpuro.
Joustava perusopetus

Joustava perusopetus eli JOPO on Suomessa vuonna 2006 käynnistynyt hanke koulupudokkaiden aktivointiin tähtäävän toiminnan kehittämiseen perusopetuksessa ja toisen asteen nivelvaiheessa. Joustavan perusopetuksen tavoitteena on tukea oppilaita, jotka ovat vaarassa jäädä ilman perusopetuksen päättötodistusta. Samalla pyritään ehkäisemään toisen asteen koulutuksesta pois jäämistä ja koulutuksen keskeyttämistä.  Toimintamallin avulla kehitetään perusopetukseen yksilöllisiä, oppilaiden erilaiset tarpeet huomioivia toimintatapoja ja opetusmenetelmiä. Joustavassa perusopetuksessa korostuvat toiminnallisuus, erilaisten oppimisympäristöjen käyttö ja työssäoppiminen.
Joustavan perusopetuksen piirissä oli vuonna 2015 n. 1800 oppilasta. Toiminnassa tehostetaan moniammatillista yhteistyötä, johon osallistuvat peruskoulut, kuntien nuoriso-, sosiaali- ja terveystoimi sekä ammatilliset oppilaitokset, lukiot ja mahdolliset nuorten työpajat. Toiminnan tueksi järjestetään alueellista ja valtakunnallista koulutusta.
Opetus järjestetään noin 10 oppilaan joustavan perusopetuksen JOPO-ryhmässä. Kouluissa toiminnasta vastaa tiimi, johon kuuluu opettajan lisäksi nuorisotyöntekijä, sosiaalityöntekijä tai vastaava. Opetus toteutetaan perusopetuksen opetussuunnitelman mukaisesti. Hankkeessa kehitetään perusopetuksen 7-9 luokilla oleville nuorille oppilaan yksilöllisistä elämäntilanteista lähteviä opetusjärjestelyjä, toiminnallisia ja työpainotteisia opetus- ja työmuotoja sekä kohdennettuja tuki- ja neuvontapalveluja. Oppilaan perheen kanssa tehtävällä työllä on keskeinen asema oppilaan kokonaistilanteen arvioinnissa ja sopivien työmuotojen valinnassa.
Egyptin kirjallisuus

Egyptin kirjallisuuden juuret juontavat muinaiseen Eyptiin ja siihen kuuluu joitakin vanhimmista tunnetuista teoksista. Egyptiläiset olivat ensimmäisiä, jotka ryhtyivät kehittämään kirjallisuutta kirjojen muodossa.

Muinaisen Egyptin kirjallisuus

Muinaisessa Egyptissä kirjallisuutta laadittiin muun muassa papyrukselle, seiniin, hautoihin, pyramideihin ja obeliskeihin. Ehkä parhaiten tunnettu muinaisen Egyptin teos on Sinuhen tarina. Muita kuuluisia teoksia ovat Westcarin ja Ebersin papyrukset sekä Kuolleiden kirja. Pääosa kirjallisuudesta oli lukijan opastamiseksi laadittua tietokirjallisuutta, mutta kirjailijat laativat myös puhtaasti viihteellistä kirjallisuutta muun muassa myyteistä, tarinoista ja elämäkerroista. Omaelämäkertaa on kutsuttu Egyptin kirjallisuuden vanhimmaksi muodoksi.
Niilillä oli huomattava vaikutus muinaisiin egyptiläisiin. Aleksandrian kirjaston kokoelmin tutustumaan saapui runsaasti merkittäviä henkilöitä eri puolilta antiikin maailmaa.

Kristityn Egyptin kirjallisuus

Aleksandriasta kehittyi varhaisen kristinusko merkittävä keskus. Koptinkieliset teokset olivat merkittävä lisä ajan kristillisen kirjallisuuden joukkoon ja Nag Hammadin kirjasto auttoi säilyttämään teoksia, jotka muuten olisivat tuhoutuneet.

Islamilainen kirjallisuus

800-vuosisadalle mennessä islaminuskoiset arabit olivat valloittaneet Egyptin. Kirjallisuus ja kirjastot kukoistivat keskiaikaisessa Egyptissä. Kankaasta valmistettu paperi korvasi papyruksen ja kirjoitusjärjestelmäksi vakiintui kalligrafia. Teokset käsittelivät lähes yksinomaan islamia. Ensimmäinen Egyptissä kirjoitettu romaani oli Ibn al-Nasidin Theologus Autodidactus, joka on myös ensimmäinen tieteisromaani ja teologinen romaani.
Useat Tuhat ja yksi yötä -satukokoelman kertomuksista voidaan jäljittää keskiaikaisen Egyptin tarinankerrontatraditioon. Kertomukset ovat todennäköisesti kiertäneet suullisesti tai yksittäisinä tarinoina kirjallisessa muodossa ennen kuin ne koottiin yhdeksi kokoelmaksi ja ne muodostavat yhden kokoelman kolmesta kerrostumasta.

Nykyisen Egyptin kirjallisuus

1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa arabimaailma koki renessanssimaisen heräämisen, joka kosketti lähes kaikkia elämänalueita, kirjallisuus mukaan lukien. Yksi merkittävimmistä henkilöistä oli Nobelin kirjallisuuspalkinnon ensimmäisenä egyptiläisenä voittanut Naguib Mahfouz. Vuonna 1914 Muhammad Husayn Haykal kirjoitti modernin Egyptin ensimmäisenä romaanina pidetyn Zaynabin.
Julija Krevsun

Julija Krevsun (ukr. Юлія Кревсун, o.s. Gurtovenko, s. 8. joulukuuta 1980) on ukrainalainen keskipitkän matkan juoksija, joka on erikoistunut 800 metrille.
Hän karsiutui alkuerissä sekä Münchenin EM-kilpailuissa 2002 että Pariisin MM-kilpailuissa 2003. Vuonna 2007 hän karsiutui välierissä Birminghamin sisäratojen EM-kilpailuissa ja alkuerissä Osakan MM-kilpailuissa. Hän oli seitsemäs Pekingin olympialaisissa 2008 ajalla 1.58,73 ja neljäs Berliinin MM-kilpailuissa 2009 ajalla 1.58,00. Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän karsiutui alkuerissä, kuten myös saman vuoden Barcelonan EM-kilpailuissa. Seuraavan vuoden Daegun MM-kilpailuissa hän karsiutui välierissä.
Hän on juossut 800 metriä ulkoradoilla aikaan 1.57,32 Pekingissä 16. elokuuta 2008 ja sisäradoilla aikaan 2.00,36 Birminghamissa 20. helmikuuta 2010. Lisäksi hän on juossut 400 metriä ulkoradoilla aikaan 52,45 Kiovassa 3. elokuuta 2007 ja 1 500 metriä sisäradoilla aikaan 4.13,43 Gentissä 4. helmikuuta 2007.
Sangha

Sanghasta erottaminen

Buddhalaisessa Tripitaka -kirjan Vinaya piṭaka -osassa, jossa määritellään munkkien ja nunnien eettisistä säännöistä todetaan, että munkki menettää asemansa mikäli tämä osallistuu sukupuoliseen kanssakäymiseen, varastaa tai tappaa tahallisesti toisen ihmisen. Munkkeutensa menettänyttä ei enää pidetä yhteisön jäsenenä.
Ruijanvihvilä

Ulkonäkö ja koko

Ruijanvihvilällä on vaakasuoraan kiemurteleva maavarsi, josta nousee lehdettömiä, 10–40 cm pitkiä varsia. Varsi on pysty, 1,5–3 mm paksu, sileä ja väriltään sinertävänvihreä. Tyvitupet ovat vaaleanruskeita ja kiiltäviä. Kukinto on tiheä tähkä, joka on 1–1,5 cm pitkä ja sisältää 3–12 kukkaa. Kukan tummanruskeat kehälehdet ovat epäselvästi kalvolaitaisia. Ruijanvihvilä kukkii Suomessa heinäkuussa. Siemenet sisältävä kota on tummanruskea tai ruskea ja  munan- tai luumunmuotoinen.
Ruijanvihvilä voi risteytyä jouhivihvilän (J. filiformis) kanssa. Näiden risteymää nimitetään väylävihviläksi (J. arcticus x filiformis). Se voi risteytyä myös  merivihvilän (J. balticus) kanssa, joka toisinaan luokitellaan ruijanvihvilän alalajiksi (J. arcticus ssp. balticus).

Levinneisyys

Ruijanvihvilä on pohjoisten vuoristoalueiden ja tundran kasvi. Sitä tavataan Skandeilla Etelä-Norjasta Kuolan niemimaalle ja edelleen läpi Venäjän Alaskaan asti leveällä vyöhykkeellä Jäämeren rannikkoalueella. Alaskasta levinneisyysalue ulottuu läpi Pohjois-Kanadan ja edelleen Keski- ja Etelä-Grönlannin rannikkovyöhykkeelle. Suomessa lajia tavataan Enontekiössä Käsivarren Lapissa sekä Sallan pohjoisosassa Venäjän rajan tuntumassa.

Elinympäristö

Ruijanvihvilä kasvaa soraisilla rannoilla ja ultraemäksisillä soraikoilla.
Satu Hlinovsky

Satu Hlinovsky (s. 1977/1978) on suomalainen kääntäjä ja kustantaja. Hän on tullut tunnetuksi erityisesti George R. R. Martinin Tulen ja jään laulu -romaanisarjan suomentamisesta.
Tulen ja jään laulun viiden osan suomennosurakka on kestänyt toistakymmentä vuotta. Satu Hlinovsky omistaa puolisonsa Jan Hlinovskyn kanssa Kirjava-pienkustantamon, joka on kustantanut Tulen ja jään laulun suomennokset. Kirjava perustettiin vuonna 2002. Vuonna 2003 ilmestyneestä Valtaistuinpelistä  tuli Kirjavan ensimmäinen julkaisu. Toinen osa Kuninkaiden koitos julkaistiin 2004. Sarjan kolmas osa Miekkamyrsky julkaistiin kahdessa osassa sen pituuden takia. Ensimmäinen nide julkaistiin vuonna 2005 ja toinen nide 2006. Neljäs osa Korppien kestit ilmestyi 2007 ja viides osa Lohikäärmetanssi kahdessa osassa vuonna 2014.
Klimavitšy

Maantiedettä ja liikenneyhteyksiä

Klimavitšyn piiri rajoittuu etelässä Mahiljoun alueen Hotsimskin, Kastsjukovitšyn ja Krasnapollen piireihin ja lännessä Tšerykaun ja Krytšaun piireihin. Etelässä Klimavitšy piirin raja on samalla Valko-Venäjän ja Venäjän Smolenskin alueen välinen valtakunnanraja.
Piirin länsiraja seuraa jonkin matkaa Dneprin sivuhaaran, Homelia (Gomel) kohti laskevan Sož-joen uomaa; koko piiri kuuluu Sožin valuma-alueeseen. 
Itäisen Valko-Venäjän rautateiden risteyskaupunki Oršasta johtaa junanrata Horki- Krytšau- Klimavitšy- Kastsjukovitšy - Venäjän Brjanskin alueen Unetšaan. Klimavitšyn rautatieasema sijaitsee runsas 2 kilometriä keskustan länsipuolella. Lisäksi piirin pohjoisosien läpi kulkee rata Mahiljou- Tšavusy- Krytšau- Smolenskin alueen Roslavl. Maanteitse (kantateitä P122, P43 ja P75) pitkin maakunnan  pääkaupunki Mahiljouhun on 140 kilometriä.
Družba-öljyputkin sivuhaara kulkee Brjanskin alueen Unetšasta muun muassa Kastsjukovitšyn, Klimavitšyn ja Horkin piirien kautta Navapolatskiin.

Tšernobyl ja teollisuus

Erityisesti Klimavitšyn piirin kaikkein läntisin osa on kärsinyt Tšernobylin ydinvoimalakatastrofin vaikutuksista. Vuoden 1996 yhteenvetokartan mukaan kaukokulkeuman tuomat Cesium-137 -pitoisuudet ylsivät yhä paikoin 555–1480 kBq/m²:n tasoon (pysyvän eli tiukan radioaktiivisuusvalvonnan alue). Kartan mukaan piirin keski- ja itäosissa pitoisuudet olivat matalampia. 
Piirin merkittävimpiä teollisuuslaitoksia ovat Klimavitšyn likööri- ja votkatislaamo sekä jauhotehdas.
Jack Huston

Ura

Huston näytteli vuonna 2005 elokuvassa Neighborhood Watch ja vuonna 2008 elokuvassa Outlander Jim Caviezelin ja Sophia Mylesin kanssa. Vuonna 2010 hän esiintyi Twilight-elokuvasarjan kolmannessa elokuvassa Twilight – Epäilys.

Yksityiselämä

Huston on ohjaaja John Hustonin lapsenlapsi sekä Anjelica Hustonin ja Danny Hustonin sisarenpoika.
Jarno Mäkinen

Jarno Tapio Mäkinen (6. lokakuuta 1976 Turku – 25. heinäkuuta 2006 Khiam, Libanon) oli suomalainen kapteeniluutnantti ja sotilastarkkailija, joka menehtyi kesällä 2006 ollessaan kansainvälisissä tehtävissä eteläisessä Libanonissa sijaitsevalla Khiamin tarkkailuasemalla, kun Israel hyökkäsi sinne. Aikaisemmin Mäkinen oli työskennellyt Uudenmaan prikaatissa.
Mäkisen mukana menehtyi kolmen muun maan sotilastarkkailijat, Kiinan, Itävallan ja Kanadan. Asiasta tehtiin tutkimus, jonka tuloksena Israel esitti virallisena kantanaan, että 20 vuotta ollutta tarkkailuasemaa ei ollut merkitty uusiin sotilaskarttoihin. Muut kuolleet sotilastarkkailijat olivat majuri Paeta Hess-Von Kruedener, Hans-Peter Lang ja kiinalainen everstiluutnantti Du Zhaoyu, joka oli toiminut maansa apulaissotilasasiamiehenä Intiassa.
Suomalaisessa mielipiteessä Israelia pidettiin syyllisenä vakavan tuottamukselliseen tai tahalliseen sotilastarkkailijoiden tuhoamiseen, jotta YK:n olisi pakko vetää sotilastarkkailijansa pois havainnoimasta tapahtumia.
Virallisesti Suomi tyytyi muiden maiden tapaan Israelin antamaan selvitykseen. Suomi oli Euroopan unionin puheenjohtajamaa ja sillä oli vastuu rauhanratkaisun koordinoinnista Euroopan unionissa Ranskan hoitaessa asiaa Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston pysyvänä jäsenvaltiona.
Juha Porkka

Juha Porkka (s. 2. elokuuta 1953 Kymi) on suomalainen korkeushyppääjä. Hän saavutti ulkoradoilla kaksi Suomen mestaruutta. Porkka käytti kierähdystyyliä, ja hän on viimeisin Suomen mestaruuden tällä tyylillä voittanut Kalevan kisoissa 1981. Hänen ennätystuloksensa 221 cm on vuodelta 1982. Seuratasolla hän edusti Kymin Koskenpoikia, Laukaan Urheilijoita ja Karhulan Katajaisia.
Romagna

Romagna on italialainen historiallinen alue, joka suunnilleen vastaa nykyisen Emilia-Romagnan alueen kaakkoisosaa. Perinteisesti se on rajattu lounaassa Apenniineihin, idässä Adrianmereen sekä pohjoisessa ja lännessä Reno- ja Sillarojokiin.
Tibor Pleiß

Ura

Pleiß aloitti koripallon Köln 99ersin juniorijoukkueissa ja nousi seuran edustusjoukkueeseen kaudeksi 2006–2007. Ensimmäisellä kaudella hän pelasi kuusi ottelua 1,7 pisteen keskiarvolla. Pleißin viimeinen kausi seurassa oli kausi 2008–2009, jolloin hän teki 5,0 pistettä joukkueelleen. Syyskuussa 2009 Pleiß siirtyi Brose Basketsiin kolmivuotisella sopimuksella. Kaudella 2009–2010 Pleiß teki pääsarjassa 8,3 pistettä ottelua kohden.
Vuonna 2010 hän osallistui NBA:n varaustilaisuuteen, jossa New Jersey Nets varasi hänet 31. pelaajana. Varaustilaisuudessa Pleißin pelaajaoikeudet myytiin Atlanta Hawksille, joka myi ne edelleen Oklahoma City Thunderille. Hän ei kuitenkaan siirtynyt NBA:han, vaan jatkoi pelaamista Brose Basketsissa. Kesällä 2012 Pleiß siirtyi espanjalaiseen Saski Baskoniaan.
Heinäkuussa 2015 Pleiß siirtyi monivuotisella sopimuksella NBA:han, Utah Jazziin.
Tres Hombres

Yleistä kappaleista

Albumin aloittaa ”Waitin’ for the Bus”, joka edustaa yhtyeelle tyypillistä blues rockia. Kappale on liitetty yhteen seuraavan kappaleen, hidastempoisemman ”Jesus Just Left Chicagon” kanssa. Näistä kummastakin muodostui tärkeä osa yhtyeen konsertti-ohjelmistoa. Kuten alkuperäisellä albumilla, myös konserteissa kappaleet on soitettu peräkkäin.
I’m Sorry I Haven’t a Clue

I'm Sorry I Haven't a Clue (usein lyhennettynä ISIHAC) on BBC Radio 4:n esittämä komediallinen visailuohjelma, jonka ensimmäinen jakso lähetettiin 11. huhtikuuta 1972. Ohjelman runkona toimivat erilaiset laulu- ja näytelmätehtävät sekä pelit, jotka ovat osittain improvisoituja. Monet osiot sisältävät muiden radio- ja tv-ohjelmien parodiointia. Tämän vuoksi ohjelman sloganina on ollutkin vuosien ajan "the antidote to panel games" eli "vastalääkettä tietovisailuihin".
Ohjelman pitkäaikaisena puheenjohtajana toimi Humphrey Lyttelton, ja vakiokilpailijoina ovat koomikot Graeme Garden, Tim Brooke-Taylor ja Barry Cryer. Vakiokilpailijoihin kuului myös joulukuussa 1996 kuollut Willie Rushton. Hänen tilallaan on sarjassa esiintynyt vierailijoina muun muassa Stephen Fry, Paul Merton, Tony Hawks, Andy Hamilton, Linda Smith, Phill Jupitus, Sandi Toksvig, David Mitchell, Bill Oddie, Kenny Everett, Bill Bailey, ja Jeremy Hardy. Sarjan musiikista vastaa Colin Sell. Yksittäisinä kertoina pianolla säestäjinä ovat toimineet myös Neil Innes, Matthew Scott sekä Denis King. Kuulijoita sarjalla on noin kaksi miljoonaa.
Lyttletonin kuoltua 2008 ohjelman jatkumisesta oli aluksi epäselvyyttä, kunnes sitä päätettiin jatkaa vaihtuvin puheenjohtajin. Vuoden 2009 ensimmäisen kuuden ohjelman kauden juontajina toimivat Stephen Fry, Jack Dee ja Rob Brydon. Jack Dee on jatkanut ohjelman juontajana vuodesta 2009 eteenpäin ja sekä Fry että Brydon ovat olleet vierailevina kilpailijoina.
ISIHAC on voittanut kultaisen Sony Radio Academy Awards palkinnon kolme kertaa, vuosina 1995, 1998 sekä 2004. Ohjelman pohjalta on myös tehty kirjoja.
Oševenskoje

Maantiede ja asutus

Oševenskojen kunnan pinta-ala on 703,8 neliökilometriä Se rajoittuu koillisessa Kargopolin piirin Priozjornojen, kaakossa Pavlovskojen ja lounaassa Petšnikovskojen kuntiin sekä luoteessa Arkangelin alueen Plesetskin piiriin. Pinta-alasta 93,7 % on metsää ja 5,9 % maatalousmaata.
Kunnan alueella virtavat Tšurjega, Tšureksa sekä muutamia pienempiä jokia. Ainoa huomattavampi järvi on Aleksandrovskoje. Seudulla on paljon soita. Kunnassa sijaitsee osa Filatovskin rauhoitusalueesta.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 12 kylää: Agafonovskaja, Bolšoi Halui, Bor, Gar, Krominskaja, Nifantovskaja, Niz, Pogost, Pogost Navolotšnyi, Pozdyševskaja, Tšerepaševskaja ja Vorobjevskaja. Širjaihassa asuu noin puolet väestöstä. Toiseksi suurin asutuskeskus on yli sadan asukkaan Niz. Borissa ja Tšerepaševskajassa ei ole lainkaan vakituista asutusta.

Historia

Kunnan alue koostuu historiallisista Oševenskajan ja Verhnjaja Tšurjegan volosteista. Neuvostoaikana perustettiin Ošovenskin kyläneuvosto, johon vuonna 1975 liitettiin Pozdyševon kyläneuvosto. Nykyinen kunta on muodostettu vuonna 2006.

Liikenne, talous ja palvelut

Širjaihan kautta kulkee Kargopolista Gariin johtava sorapäällysteinen maantie. Kylistä on linja-autoyhteydet kunta- ja piirikeskukseen.
Seudun pääelinkeinot ovat maatalous, puunhankinta ja julkiset palvelut. Maataloutta edustavat maatalousyhtiö Oševenskoje sekä 276 palstaviljelmää. Puunjalostusta harjoittaa kaksi pienyritystä.
Keskuskylän palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema, posti ja joukko kauppoja. Eräitä palveluja on myös muissa kylissä.

Nähtävyydet ja matkailu

Paikallisia nähtävyyksiä ovat Pogostin vuonna 1784 rakennettu puinen Herran ilmestyksen kirkko sekä samassa kylässä toimiva Aleksandro-Oševenskin miesluostari. Muita rakennusmuistomerkkejä ovat Bolšoi Haluin, Nizin ja entisen Grihnovskajan kylän tsasounat, Pogost Navolotšnyin kirkko, vanhat asuin- ja talousrakennukset ja sillat.
Majoituspalveluja tarjoaa muutama vierasmaja Širjaihassa.
Pasargadai

Pasargadai (pers. ‏پاسارگاد‎, muinaispersiaksi Pâthragâda, kreik. Πασαργάδες) oli muinainen kaupunki Persiassa. Pasargadain rauniot ovat yksi Unescon maailmanperintöluettelon kohteista. Persian kuningas Kyyros II Suuri perusti Pasargadain 500-luvulla eaa. Persian valtakunnan pääkaupungiksi. Myöhemmin Dareios I perusti Persepoliin ja siirsi pääkaupungin sinne.