google/wiki40b huggingface dataset:
Afrikansatulahaikara

Koko ja ulkonäkö

Afrikansatulahaikaralla on valkoinen rinta, jossa paljas punainen iholaikku. Linnun kaula, pää, osa höyhenpeitteestä ja pyrstö ovat mustia. Nokka on pitkä punainen, jossa musta raita ja keltaiset heltat. Naaras on koirasta pienempi, ja sen iiris on keltainen.
Pituus koiras 145–150, naaras n. 130 cm, siipiväli 240–270 cm ja paino 5–7 kg.

Levinneisyys

Trooppinen Afrikka.

Elinympäristö

Järvet, joet, lammet, kosteikot ja suot.

Lisääntyminen

Sukukypsä aikaisintaan 3-vuotiaana. 2–3 munaa, joita emo hautoo 30–35 vrk. Pesä on veden äärelle puuhun tai pensaaseen oksista kyhätty risulautta.

Ravinto

Kalat, sammakkoeläimet, käärmeet, äyriäiset, pienet nisäkkäät, linnunpoikaset ja nilviäiset.
Takaisin todellisuuteen

Nauhoitus

Levy on nauhoitettu pääpiirteittäin mikrofonien kautta eli kitaroita tai bassoja ei ole soitettu suoraan äänityslaitteisiin. Ääni on siis äänitetty suoraan mikrofoneihin, jotta tietty soundi säilyisi. "Wently Keeps" mukailee The Beatlesin kappaletta "While My Guitar Gently Weeps".
Aapo Huhta

Aapo Huhta (s. 1985 Haapajärvi) on suomalainen valokuvaaja ja toiminut muun muassa lehtikuvaajana. Hän on valmistunut vuonna 2012 Lahden Muotoilu- ja taideinstituutista medianomiksi valokuvauksen pääaineesta ja suorittanut valokuvauksen maisteriopinnot Aalto-yliopistossa 2016.
Huhdalla on vuonna 2016 yksityisnäyttely Tukholman valokuvataiteen museossa Fotografiskassa. Hän sai museon jakaman nuoren pohjoismaisen valokuvaajan tittelin vuonna 2015 valokuvasarjallaan Block, johon hän kuvasi New Yorkin kaduilla. Sarja on julkaistu kirjana. Näyttely ja 10 000 euroa ovat voittoon liittyvä palkinto. Hänet valittiin vuoden 2020 nuoreksi taiteilijaksi.
Huhta oli vuonna 2014 Magnum-kuvatoimiston 30 parhaan alle 30-vuotiaan valokuvaajan listalla ja samana vuonna Fotofinlandia-finalisti.
Valinta-aksiooma

Valinta-aksiooma (engl. axiom of choice, lyh. AC) on matemaattisen joukko-opin aksiooma, jonka mukaan jokaiseen ei-tyhjien joukkojen kokoelmaan  voidaan liittää uusi joukko  siten, että kukin sen alkioista  kuuluu vastaavaan joukkoon . Toisin sanoen voidaan muodostaa kuvaus, valintakuvaus, joka valitsee jokaisesta joukosta yhden alkion. Kaikissa tapauksissa, jos joukkoja  on äärettämän monta, ei kuitenkaan voida muodostaa sääntöä, jonka mukaisesti alkiot kustakin joukosta valitaan, ja valinta-aksiooma osoittaakin ainoastaan, että tällainen valintakuvaus on olemassa, mutta sitä ei voida konstruoida.
Valinta-aksioomaa käytti ensimmäisenä eksplisiittisesti Ernst Zermelo vuonna 1904. Hänen esittämässään muodossa aksiooma kuuluu näin:
»Jokaista keskenään erillisten ei-tyhjien joukkojen joukkoa x kohti on olemassa joukko y joka sisältää täsmälleen yhden alkion jokaisesta x:n alkiosta»
Valinta-aksiooma voidaan ilmaista myös niin, että kun joukoista  yksikään ei ole tyhjä, myöskään niiden karteesinen tulo ei ole tyhjä joukko.
Aksiomaattisessa joukko-opissa käytetään useimmiten aksioomina Zermelon-Fraenkelin aksioomia (ZF). Kun niihin lisätään valinta-aksiooma, saadusta aksioomakokoelmasta käytetään lyhennettä ZFC. Kurt Gödel todisti vuonna 1939, että valinta-aksiooma voidaankin ristiriidattomasti yhdistää Zermelon-Fraenkelin aksioomiin. Vuonna 1963 Paul Cohen toisaalta todisti, että sitä ei voida todistaa ZF-aksioomien avulla eli se on niistä riippumaton.
Heikki Pusa

Heikki Pusa (s. 30. marraskuuta 1954 Lauritsala) on urheiluvalmentaja ja entinen maajoukkuetason suunnistaja. Hän oli suunnistuksen SM-kilpailussa normaalimatkalla pronssilla 1977 ja hiihtosuunnistuksessa moninkertainen nuorten mestari sekä miesten sarjassa viestimestari (Lappeen Riento) 1983. Pusa on koulutukseltaan liikunnanohjaaja. Hän on toiminut lukuisissa valmennustehtävissä ja kuntien liikuntavirkamiehenä. Hiihtoliitossa Pusa on toiminut valmennuspäällikkönä ja naishiihtäjien päävalmentajana Lahden MM-hiihdoissa 1989, joissa Suomi sai huikean menestyksen. Hän on ollut myös useiden arvokilpailuissa kilpailleiden hiihtäjien ja suunnistajien henkilökohtainen valmentaja.
Hyvälammi

Maantietoa

Lampi sijaitsee Kesijärven pohjoispuolella ja sen pinta-ala on 11,9 ha ja se on 550 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä ja rannat ovat enimmäkseen peltomaata. Rannoille on rakennettu yhdeksän vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa tiet Launosista ja Vähikkälästä.

Vesistösuhteet

Lampi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Tervajoen valuma-alueeseen. Se jaetaan vielä Kesijärven alueeseen, johon lampi kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 98,5 metriä mpy. Siihen laskee neljä pelto-ojaa ja sen laskuoja on Vetelänoja, joka laskee Kesijärveen. Laskennallinen veden keskiviipymä järvessä on 40 vuorokautta.
Pleasantville – Onnellisten kaupunki

Vastaanotto

Verkkosivusto Rotten Tomatoes kertoo, että 86 % kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 7,6/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 84 arviointiin. Roger Ebert antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä ja kutsui sitä yhdeksi vuoden parhaimmista ja aidoimmista elokuvista.
Heikki Hakala

Heikki Tapani Hakala (s. 21. toukokuuta 1959 Lahti) oli Etelä-Suomen Sanomien päätoimittaja vuosina 1997–2014.

Ura

Aiemmin Hakala työskenteli Savon Sanomien (1980–1983) ja Kauppalehden toimittajana (1983–1986). Vuosina 1986–1989 hän oli Satakunnan Kirjateollisuus Oy:n julkaisupäällikkö, 1989–1992 Sanomaprintin erikoislehtien ja yritysjulkaisujen toimituspäällikkö ja 1992–1995 Lehdistön sanomapalvelun päätoimittaja. Vuosina 1995–1996 Hakala työskenteli Veronmaksajain Keskusliiton tiedotuspäällikkönä.

Luottamustoimia

Hakala toimi Kirkon tiedotuskeskuksen neuvottelukunnan jäsenenä vuosina 1992–1996 ja kirkon tiedonjulkistamispalkintolautakunnassa vuosina 1994–1996. Vuosina 1997–2004 Hakala oli Kansan Raamattuseuran kustannusyhtiö Karas-Sana Oy:n hallituksen ja vuosina 1998–2004 Kotimaa-kustannus Oy:n neuvottelukunnan jäsen. Helsingissä asuessaan hän toimi Käpylän seurakunnan seurakuntaneuvostossa, muttei ole Lahteen muutettuaan osallistunut seurakunnalliseen toimintaan luottamushenkilönä. Vuonna 2001 Hakala sai Kirkon tiedonvälityspalkinnon.
Hakala on ollut Päätoimittajien yhdistyksen johtokunnan jäsen ja puheenjohtaja. Hän on ollut myös Diabetesliiton varapuheenjohtaja, Tekesin valtuuskunnan jäsen kaudella 2012–2015 ja Suomen suurloosin tiedotustoimikunnan puheenjohtaja vapaamuurareissa.
Eschelbronn

Sijainti

Eschelbronn sijaitsee Kraichgau-nimisen vuorialueen pohjoisosassa Neckartal-Odenwaldin luonnonpuistossa noin 25 kilometrin etäisyydessä Heidelbergistä. Se ylettyy 150 metrin korkeudesta aivan 265 metriin.
Eschelbronnin naapurikunnat ovat Waibstadt, Meckesheim, Neidenstein, Spechbach ja Zuzenhausen.

Historia

Eschelbronn mainittiin ensimmäisen kerran jo vuonna 788/789 Lorsch-luostarin lahjakirjassa. Sen jälkeen kylän olemassaolosta ei löydy jälkeäkään, kunnes se siirtyi 1200-luvun lopussa Speyerin hiippakunnan omistukseen. Ensimmäisenä nimismiehenä toimi 1261 eräs Heinrich von Eschelbrunnen. 1267 rakennettiin puusta linna, joka muutettuun 1375 kivirakenteiseksi vesilinnaksi. 1526 koko väestö kastettiin luterilaiseksi. 1803 Eschelbronn siirtyi Badenin valtion yhteyteen.
P.S. Rakastan sinua

Juoni

Holly ja Gerry haluavat elää yhdessä elämänsä loppuun asti. Gerry kuolee äkillisesti alle 30-vuotiaana. Holly masentuu, mutta eräänä päivänä hänen äitinsä soittaa. Gerry oli jättänyt paksun kirjekuoren, joka sisältää elämänohjeita. Jokaisen kirjeen lopussa lukee: P.S. Rakastan sinua.
Aleksandr Prokofjev

Aleksandr Andrejevitš Prokofjev (ven. Алекса́ндр Андре́евич Проко́фьев, 2. joulukuuta (J: 19. marraskuuta) 1900 Kobona – 18. syyskuuta 1971 Leningrad) oli venäläinen neuvostorunoilija.
Aleksandr Prokofjev syntyi kalastajan perheeseen. Hän opiskeli Pietarin opettajaseminaarissa, mutta joutui taloudellisista syistä jättämään sen kesken. Hän osallistui Venäjän kansalaissotaan ja liittyi vuonna 1919 bolševikkipuolueeseen. Myöhemmin Prokofjev työskenteli puna-armeijassa, tšekassa ja OGPU:ssa. Talvisodan ja toisen maailmansodan aikana hän toimi sotakirjeenvaihtajana. Vuosina 1945–1948 ja 1955–1965 hän johti Neuvostoliiton kirjailijaliiton Leningradin osastoa.
Prokofjevin ensimmäiset runot ilmestyivät vuonna 1919 ja ensimmäiset runokokoelmat vuonna 1931. Runoelma Rossija (”Venäjä”, 1943–1944) palkittiin vuonna 1946 Stalin-palkinnolla. Kokoelma Priglašenije k putešestviju (”Kutsu matkalle”, 1960) sai Lenin-palkinnon.
Prokofjevin runous on etupäässä kansalaislyriikkaa ja kotiseudun kuvausta. Hän on kirjoittanut myös useita lastenkirjoja sekä toiminut ukrainalaisen ja valkovenäläisen kaunokirjallisuuden kääntäjänä. Vuonna 1970 Prokofjeville myönnettiin sosialistisen työn sankarin arvonimi. Hänet on palkittu neljällä Leninin kunniamerkillä.
Aleksander Bosak

Ura

Bosak kilpaili Formula Renault Northern European Cupissa vuosina 2012–2013. Hän saavutti kilpailuissa 15 pistettä. Vuodet 2012–2014 hän ajoi Formula Renault Alps -sarjassa saavuttaen 37 pistettä. Vuosina 2013–2014 Bosak kilpaili Koiranen Motorsportin autolla Eurocup Formula Renaultissa saavuttamatta pisteitä.
Helmikuussa 2015 Bosak teki sopimuksen brittiläisen GP3-talli Arden Internationalin kanssa ja näin ollen Bosak ajoi tallin riveissä kaudella 2015. Hän saavutti neljä pistettä.
Jack McCulloch

John K. "Jack" McCulloch (s. 15. elokuuta 1872, k. 1918) oli kanadalainen monipuolinen urheilija, joka parhaiten menestyi pikaluistelussa.
Vuonna 1897 pikaluistelun maailmanmestaruuskilpailut pidettiin Montrealissa ja tuolloin McCulloch voitti ensimmäisenä ja toistaiseksi ainoana kanadalaisena miehenä yleisluistelijoiden maailmanmestaruuden. Kisoissa McCulloch sijoittui 500 metrillä toiseksi norjalaisen Alfred Næssin takana, voitti 5 000 metriä ja luisteli 1 500 metrillä saman ajan Næssin kanssa. McCulloch voitti matkan uusinnan ajalla 2.40,8. 10 000 metriä McCulloch voitti selvällä erolla seuraaviin ajalla 20.02,4. 5 000 metrin luistelu sittemmin hylättiin, koska matka oli ollut kierroksen liian lyhyt. McCulloch voitti kuitenkin myös seuraavana päivänä järjestetyn uusintakilpailun ajalla 9.25,4. Vuosina 1893 ja 1897 McCulloch voitti Kanadan mestaruuden ja vuonna 1896 Yhdysvaltain mestaruuden.
Luistelu-uransa ohella McCulloch pelasi jääkiekkoa Winnipeg Victorias -joukkueessa ja harrasti lisäksi pyöräilyä ja soutua.
Runous

Runous eli lyriikka on kirjallisuuden muoto, jossa kieltä käytetään esteettisesti sen merkityksen ja kieliopillisen oikeellisuuden sijaan tai lisäksi. Se koostuu suullisista tai kirjallisista ilmaisuista, joissa kieltä käytetään eri tavoin kuin proosassa. Eräs runouden alalaji on laululyriikka, jossa runomuotoinen teksti liittyy musiikkiin. Runojen ilmaisu nojaa usein mielikuvitukseen, sana-mielleyhtymiin ja kielen soinnillisiin ominaisuuksiin.
Runous on vanhin kirjallisuuden laji. Se alkoi suullisena sanataiteena, joka siirtyi yhden runonlaulajan muistista toisen muistiin ja saattoi muuttua matkalla hieman. Muistia auttoivat runomitat alku- ja loppusoinnuin sekä rytmisin keinoin. Kirjoitustaidon kehityttyä runoja alettiin merkitä muistiin, ja kirjoitetusta runoudesta kehittyi uutta taidetta. Moderni runous hylkäsi 1900-luvun alussa runomitat, mutta myös mitallinen runous elää.
Everybody (albumi)

Tausta

Albumin ensimmäinen nimi oli God, jonka Logic vaihtoi AfricAryan:iksi. Logic vaihtoi lopullisesti albumin nimeksi Everybody, koska edellinen nimi viittaa Hitlerin rotuoppiin.
Albumi myös käsittelee rasismia ja Logicin elämää kahta rotua edustavana ihmisenä. Logic kuvaa aihetta Atom -nimisen henkilön tarinan kautta, joka kuolee auto-onnettomuudessa ja herää Jumalan luona. Jumala kertoo Atomille, että hänen täytyy elää jokaisen maan päällä olevan ihmisen elämä, että hän pääsee jatko-elämään. Jokainen kappale kertoo yhdestä Atomin kokemasta elämästä.

Kansikuva

Albumin kansikuvan on suunnitellut Sam Spratt, joka käytti teokseensa inspiraationa Paolo Veronesen vuonna 1563 maalaamaa "The Wedding At Cana" -maalausta. Albumin kansikuvassa hahmot esittävät Logicille tärkeitä henkilöitä, esim. muita artisteja tai perheenjäseniä. Logicia esittää keskellä oleva robotti ja hahmoilla on avaruusasut viittauksena edelliseen The Incredible True Story -projektiin. Sam Spratt on kuvittanut kaikki Logicin albumit ja mixtapet Under Pressure -albumista lähtien.
My Bloody Valentine (elokuva)

Juoni

Yhdysvaltalaisen pikkukaupunki Harmonyn kaivoksilla sattuu porausonnettomuus kaivoksen omistajan pojan Tom Hannigerin (Jensen Ackles) takia. Kuusi ihmistä hautautuu elävänä kaivoksiin. Pelastusryhmä löytää vain Harry Wardenin elossa, muut viisi kaivosmiestä ovat kuolleet – mutta eivät kaivoksen romahtaessa, vaan Wardenin hakusta. Warden oli tappanut heidät hakullaan säästääkseen ilmaa itselleen. Warden viedään sairaalaan, missä hän vaipuu koomaan.
Vuotta myöhemmin, ystävänpäivänä Harry Warden herää paikallisessa sairaalassa ja teurastaa 22 ihmistä mukaan lukien ryhmän nuoria, jotka olivat kaivoksella juhlimassa. Seriffi tappaa Wardenin ja ainoat Wardenin hakulta säästyneet ovat Tom ja hänen tyttöystävänsä Sarah (Jaime King) sekä heidän ystävät Axel (Kerr Smith) ja hänen tyttöystävänsä Irene (Betsy Rue).
Ystävänpäivänä kymmenen vuotta Wardenin kuoleman jälkeen hakusta selvinneet yrittävät jatkaa elämäänsä. Axelista on tullut kaupungin seriffi ja Sarahin rakastava aviomies, vaikkakin Sarahilla on yhä tunteita nuoruudenrakkauttaan Tomia kohtaan. Axelin luottamus Sarahiin alkaa rakoilla, kun Tom palaa isänsä kuoleman jälkeen kaupunkiin myydäkseen perimänsä kauhujen kaivoksen. Ja ilmeisesti joku muukin on palannut – sillä hakku alkaa taas heilua tappavasti.
Luutapallo

Luutapallo (engl. broomball) on kaukalojäällä ilman luistimia pelattava palloilulaji. Pelivälineenä käytetään jääkiekkomailan tapaisia ”luutia”. Luutapalloa on pelattu Kanadassa ja Yhdysvalloissa koko 1900-luku, mutta Suomessa vasta vuodesta 1989. Luutapalloa on kutsuttu maailman vaarallisimmaksi palloilulajiksi, koska kontaktit ovat lajissa sallittuja ja jäällä usein myös tapahtuu kaatumisia.

Luutapallon säännöt

Joukkueessa saa olla kaukalossa (16×40 m) samalla kertaa viisi kenttäpelaajaa ja maalivahti. Peliaika on 3×20 minuuttia. Maila saa olla korkeintaan 135 cm pitkä. Sen varren toisessa päässä on muovinen lapa. Pallo on läpimitaltaan 11–13 cm.
Palloa saa myös potkia. Pelaajat käyttävät solumuovipohjaisia kenkiä, jotka ikään kuin imeytyvät jään pintaan.

Luutapallo Suomessa

Suomessa pelattu, ns. Moskovan luutapallon versio, poikkeaa huomattavasti kanadalaisesta esikuvastaan. Pelivälineenä on yhdessä kädessä pidettävä luudasta ja teipistä valmistettu lyhytvartinen maila. Pelialueen koko on vain puolet normaalista jääkiekkokaukalosta. Luistimien sijasta jäällä käytetään erikoisvalmisteisia tossuja, joita valmistetaan muun muassa Kanadassa. Pelisäännöt ovat samat kuin jääkiekossa. Peli saapui Suomeen Moskovasta liikemiesten ja diplomaattien mukana 1980-luvun lopulla. Luutapallo, joka tuotiin Suomeen, sai alkunsa Moskovassa 1970-luvulla. Finnish Broomball Association (myöhemmin Suomen Luutapalloliitto) järjesti ensimmäisen luutapallosarjan Moskovassa 1970-luvun lopulla. Aktiivisimmillaan Suomessa oli 1990-luvun puolessa välissä noin 200 luutapallon harrastajaa. Luutapalloliitto järjesti vuosittain SM-sarjan ja Suomen Cupin. Näiden lisäksi perinteeksi muodostui Luutimathule-joukkueen Hyvinkäällä järjestämä Kuutamoturnaus. Varta vasten luutapalloa varten rakennetut kentät ovat sijainneet Helsingissä Talissa (1989), Pohjois-Haagassa (1990), Ruskeasuolla (1991–1994) sekä Kallion Haapaniemenkentällä (1995–1998). Viimeiset vuodet luutapalloa pelattiin Vuosaaren jäähallin harjoituskaukalossa. 2000-luvun alussa lajin suosio hiipui, ja toistaiseksi viimeinen Suomen Luutapalloliiton järjestämä mestaruussarja pelattiin vuonna 2001.
Myös curlingin suomalaiseksi nimeksi ehdotettiin joskus lajin Suomen-alkuaikoina luutapalloa.
Pablo Zabaleta

Seurajoukkueura

Zabaletan ammattilaisura alkoi San Lorenzossa kaudella 2002–03. Hänen parhaat saavutuksensa seurassa olivat kakkossijat Apertura-sarjassa 2002 ja Recopa Sudamericanassa 2003. Pelattuaan San Lorenzossa kolme kautta hän siirtyi Espanyoliin. Vuonna 2006 hän voitti Espanyolin paidassa Copa del Reyn eli Espanjan Cupin. Seuraavalla kaudella seura selviytyi loppuotteluun Eurooppa-liigassa.
Zabaleta siirtyi Manchester Cityyn kesällä 2008. Hän voitti Cityssä Valioliigan mestaruuden 2012 ja 2014, FA Cupin 2011, liigacupin 2014 ja 2016 sekä Community Shieldin 2012. Cityn kannattajat valitsivat hänet seuran kauden pelaajaksi 2012–2013. Hänet valittiin myös Valioliigan kauden joukkueeseen 2012–2013. Hän pelasi Cityssä kaikkiaan 230 valioliigaottelua, joissa teki kahdeksan maalia. Mestarien liigassa hän pelasi 30 ottelua ja yhden karsintapelin sekä UEFA  Cupissa / Eurooppa-liigassa yhteensä 21 ottelua ja kaksi karsintaottelua.
Zabaleta siirtyi vapaalla siirrolla Valioliigan West Hamiin kesällä 2017.

Maajoukkueura

Argentiinan maajoukkueessa Zabaleta on esiintynyt 58 kertaa. A-maajoukkuedebyyttinsä hän teki elokuussa 2005 Unkaria vastaan pelatussa ottelussa. Hän kuului olympiakultaa voittaneeseen Argentiinan joukkueeseen Pekingissä 2008, jossa pelasi kaikki ottelut. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2014 kaikissa seitsemässä ottelussa Argentiinan saavuttaessa hopeaa. Myös Copa Americassa 2015 hän kuului Argentiinan hopeajoukkueeseen. Nuorten maajoukkueissa Zabaletan paras saavutus on alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruus vuodelta 2005.
Peruzzi (suku)

Peruzzi oli firenzeläinen kauppahuone ja suku (Compagnia dei Peruzzi). He olivat vaatimaton kauppiassuku, mutta rikastuivat 1300-luvulla tekstiilien myynnillä Europan suurkaupunkeihin. Tämän jälkeen he laajensivat toimintaa pankkialalle ja olivat erityisesti johanniittain ritarikunnan luottopankkiireita. Firenzeläiset pankkiirit havaitsivat, että oli tuottoisaa lainata rahaa köyhille ruhtinaille käyttäen vakuutena kaupallisia privilegioita eli etuoikeuksia, kuten monopoleja. Kauppahuone teki konkurssin vuonna 1345 rahoitettuaan satavuotista sotaa käynyttä Englannin hallitsijaa Edvard III:tta lähes miljoonan floriinin summalla. Suku jatkoi kuitenkin pankkitoimintaa edelleen, ja yksi sukuhaara toimii yrittäjinä Yhdysvalloissa.
Vekseli (hevonen)

Kilpailusaavutukset

Vekseli kilpaili vuosina 1974–1986. Se starttasi tänä aikana 281 kertaa (148 voittoa, 41 toista sijaa ja 24 kolmatta sijaa). Vekselin paras vuosi oli 1981 (33 starttia, joista 28 voittoa ja 5 toista sijaa). Vekseli voitti ravikuninkuuden viisi kertaa vuosina 1979–1982 ja 1984. Vuosina 1981–1984 Vekseli voitti myös Suurmestaruuden.
Soluliitos

Soluliitokset ovat rakenteita, jotka pitävät soluja yhdessä monisoluisten eliöiden kudoksissa. Liitokset muodostuvat proteiineista, ja ne voivat sitoa soluja joko toisiinsa tai solun ulkopuoliseen aineeseen.

Merkitys

Monisoluisen eliön toiminnan kannalta on tärkeää, että elimet ja eri kudokset pysyvät koossa. Tämän vuoksi solut muodostavat keskenään liitoksia, jotka sitovat ne kiinni toisiinsa. Elimistön täytyy myös suojata itseään taudinaiheuttajilta ja haitallisilta aineilta. Sen vuoksi solut esimerkiksi ihossa ja suolistossa ovat liittyneet hyvin tiukasti toisiinsa. Tiukimmat liitokset estävät pientenkin molekyylien pääsyn epiteelin läpi. Jotkin soluliitokset toimivat myös solujen keskustelukanavina, joita pitkin solusta kulkeutuu molekyylejä naapurisoluihin. Solut tunnistavat sopivat liitoskumppanit erilaisten soluadheesioproteiinien kuten kadheriinien avulla.
Frances

Juoni

Frances Farmer nousee maineeseen älykkäänä nuorena naisena ja hänestä tuleekin yksi elokuvateollisuuden kirkkaimmista tähdistä 1930-luvun Hollywoodissa. Hän on vaalea, kaunis ja hänen seksuaalisuutensa saa valkokankaan liekkeihin. Kaikki osoittautuukin kuitenkin painajaiseksi. Frances kieltäytyy ryhtymästä elokuvayhtiöiden sätkynukeksi ja blondibimboksi, ja hän alkaa kapinoida tekopyhää elokuvamaailmaa vastaan, jossa ihmiset ovat pelkkää kulutustavaraa. Hollywood vastaa Farmerille sulkemalla hänet piireistä.
Frances vajoaa yhä syvemmälle huume- ja alkoholikierteeseen, hänen herkkä mielensä murtuu, ja hän lopulta joutuu dominoivan äitinsä huostaan. Psykiatrisessa sairaalassa häntä nöyryytetään paljon. Hänen kapinansa yritetään estää sähköshokkiterapialla ja lobotomialla. Hänestä yritetään tehdä normaalia ja yhteiskuntakelpoista. Kysymys kuuluu, onko hän vai ympärillä oleva maailma oikeasti se hullu?

Tuotanto

Monet näyttelijät olivat ehdolla Frances Farmerin rooliin, kuten Anne Archer, Susan Blakely, Blythe Danner, Susan Dey, Patty Duke, Mia Farrow, Sally Field, Jane Fonda, Goldie Hawn, Diane Keaton, Liza Minnelli, Susan Sarandon, Cybill Shepherd, Sissy Spacek, Meryl Streep, Natalie Wood ja Tuesday Weld. Susan Blakely tulkitsi Farmeria CBS:n televisioelokuvassa Koittaako aamu koskaan (Will There Really Be a Morning?) vuonna 1983. Kim Hunter ja Celeste Holm olivat ehdolla Lillian Farmerin rooliin.
Frances kuvattiin syksyllä vuonna 1981. Elokuva kuvattiin Technicolor-elokuvausmenetelmällä Kalifornian Los Angelesissa, Santa Claritassa ja Santa Anassa sekä Washingtonin Seattlessa noin 8 miljoonan dollarin budjetilla.
Jessica Lange ja Sam Shepard tapasivat elokuvan kuvauksien aikana. Lange ja Shepard olivat yhdessä melkein kolmekymmentä vuotta vuoteen 2010 asti, ja he saivat kaksi lasta.

Julkaisu ja vastaanotto

Frances sai ensi-iltansa kotimaassaan Yhdysvalloissa 3. joulukuuta vuonna 1982. Elokuvaa levitettiin Yhdysvalloissa vain rajoitetusti. Suomeen elokuva saapui elokuvateattereihin 29. heinäkuuta vuonna 1983. Universal Pictures toimi elokuvan levittäjänä Yhdysvalloissa vuonna 1982. Frances tuotti Yhdysvalloissa noin 5 miljoonaa dollaria.
Rotten Tomatoes -sivustolla elokuvalla on "tuore" 93 prosentin arvosana, joka perustuu viiteentoista arvosteluun. Ainoastaan yksi arvostelu on negatiivinen. Melkein 3 500 arvionsa tehdystä käyttäjästä 78 prosenttia piti elokuvasta. Etenkin Jessica Lange sai roolisuorituksestaan kriitikoilta ylistävät arvostelut. Vuonna 2006 Langen roolisuoritus Frances Farmerina sai sijoituksekseen 85. Premiere-aikakauslehden listalla 100 suurinta roolisuoritusta kautta aikojen.

Muut julkaisut

Frances on julkaistu moneen otteeseen VHS:lle ja DVD:lle. Viimeisin DVD-julkaisu julkaistiin 2. maaliskuuta vuonna 2010, ja sitä ennen muun muassa vuosina 1999, 2002 ja 2004.
HMS Vindictive (1896)

Palvelus

Alus upotettiin 10. toukokuuta 1918 sulkulaivaksi.
Autonominen sosiaalikeskus Siperia

Autonominen sosiaalikeskus Siperia eli Siperia oli asunnottomien yönä 17. lokakuuta 2002 vallattu, Länsi-Herttoniemessä sijainnut puutalo. Talo oli alun perin ollut asuinkäytössä, mutta ennen valtausta se oli ollut tyhjillään jo pitkään ja alkanut ränsistyä. Talo tunnettiin aiemmin nimellä Huvila 71. Uusi nimi juontui valtauksen alkuaikojen talvilämpötiloista.
Valtauksen tarkoitus oli kunnostaa huvila tilaksi nuorten omaehtoiselle sosiaalikeskukselle. Talossa järjestettiin poliittista toimintaa, bileitä ja työpajoja sekä ylläpidettiin pientä kirjastoa ja vietettiin aikaa muuten vaan. Tiloissa toimi keskiviikkoiltaisin pieni kahvila, Café Laika. Talon viralliset yhteydet hoiti Vapaa katto ry. Talon asioista päätettiin maanantaisin pidetyissä talokokouksissa.
Yöllä 13. kesäkuuta 2006 talo tuhoutui tulipalossa. Talo oli palon syttyessä tyhjillään.
Raimo Eskola

Raimo Olavi Eskola (s. 14. toukokuuta 1949 Lempäälä) on suomalainen, 1970-luvulla kansallisesti menestynyt ja maaotteluissa kilpaillut seiväshyppääjä, joka nykyisin toimii valmentajana.
Lempäälän Kisaa ja Tampereen Pyrintöä edustanut Eskola saavutti seiväshypyssä SM-pronssia Kalevan kisoissa 1976. Vuonna 1975 hän sijoittui Kalevan kisoissa neljänneksi sekä vuosina 1972, 1973, 1977 ja 1980 kuudenneksi. Sisäradoilla hän saavutti SM-hopeaa vuosina 1974 ja 1975. Ennätyksensä 525 cm Eskola hyppäsi Helsingissä elokuussa 1976. Hän sijoittui Katowicessa sisäratojen EM-kilpailuissa 1975 kahdenneksitoista tuloksella 520 cm. Eskola lopetti aktiiviuransa vuonna 1981.
Eskola valmentaa seiväshypyn arvokisaedustaja Jere Bergiusta.