google/wiki40b huggingface dataset:
Rake (pokeri)

Rake on pokeritermi, joka tarkoittaa kasinon ottamaa osuutta jokaisesta pelatusta kädestä. Jokainen pokerihuone ottaa pienen osan potista (yleisimmin 5%) joka muodostaa varsinkin nettipokerihuoneiden tuloista lähes kaiken. Yhden käden rake on useimmiten rajoitettu maksimissaan valuutasta ja pelin arvosta riippuen 3-5 dollariin. Pienellä summalla pelattavat pöydät pitävät rakeja joiden maksimi on jopa alle dollarin.

Aktiiviset ja kovatasoiset pokerin pelaajat maksavat raken muodossa jopa satoja tuhansia euroja vuodessa. Esimerkkinä George "Jorj95" Lind III, joka on lähes 15,000,000 VPP-pisteen keräämisellä maksanut rakea kaiken kaikkiaan (vuoden 2014 maaliskuuhun mennessä) noin 2,700,000 dollaria PokerStarsille.
Moni pokeripalvelu on keventänyt omia raken sääntöjään. Usein yhteiskorteilla pelatuissa korttipeleissä, kuten Texas hold'em, ei rakea oteta ellei peli pääse floppiin asti, eli ensimmäisiin yhteiskortteihin.
Raken laillisuus vaihtelee maittain. Monet maat kieltävät raken ottamisen, ellei pelin järjestäjällä ole erillistä uhkapelilupaa. Suomessa valtion uhkapelimonopoli kattaa myös raken käytön. Rahallisia pokeriturnauksia saa järjestää vain Casino Helsinki.

Mekanismit

Pokerihuoneilla on monta keinoa kerätä rakea. Seuraavassa on lueteltu yleisimmät keinot.
Pot Rake
Pot Rake on prosentuaalinen osuus jaetun käden arvosta. Pot Rake on yleisin käytetty raken muoto.
Dead Drop
Jakajan kohdalla oleva pelaaja maksaa jokaisella alkavan käden raken. Summa otetaan ennen kuin kortit jaetaan.
Turnausmaksut
Turnausmaksut ovat nimensä mukaisesti käytössä vain turnauksissa ja kattavat turnaukset kulut ja palkintopotit. Pelaajien määrä ratkaisee kokonaissumman ja näin myös yleensä turnauksen palkinnotkin.
Jäsenmaksu
Jotkut kasinot käyttävät raken keräämiseksi vain erillistä kuukausittaista jäsenmaksua. Tämä menetelmä suosii erittäin aktiivisia pelaajia, sillä maksettu summa ei riipu pelien määrästä.
Rake-vapaa
Jotkut nettikasinot käyttävät pelipöytiä joissa ei ole rakea ollenkaan. Niiden rahoitusajatus on vain tuottaa sivustolle liikennettä ja mainostajia. Näin kulut saadaan katettua muita keinoja käyttäen.
Murcof

Musiikki

Murcofin musiikki on pelkistettyä ja minimalistista sample-pohjaista elektronista musiikkia. Murcofin äänitykset ovat paljon melodisempia ja perinteikkäämmin rakennettuja kuin monien muiden nykypäivän samassa genressä olevien artistien. Monet raidat sisältävät jousiorkesteri-sampleja, jotka ovat lähtöisin moderneilta säveltäjiltä, kuten esimerkiksi Arvo Pärtiltä.
Mpungu

Mpungun historiaa

Tämän lähetysaseman perusti v. 1951 sairaanhoitaja Hellin Elomaa, joka perusti sinne myös pienen poliklinikan.
Mpungussa suomalaiset lähetystyöntekijät pääsivät kosketuksiin alueen bushmanniväestön kanssa.

Mpungu nykyään

Mpungussa toimii nykyäänkin terveyskeskus sekä Himarwa Iithete Senior Secondary School –niminen oppikoulu.
Vapaudenkatu (Helsinki)

Vapaudenkatu (ruots. Frihetsgatan) on Helsinkiin aika ajoin esitettyjen, nykyisin hylättyjen suunnitelmien mukaan liikenneväylä, joka johtaisi keskustasta rautatien vartta myötäillen Pasilaan.
Ensimmäisen kerran keskustasta pohjoiseen johtava pääkatu esiintyi Eliel Saarisen vuonna 1918 laatimassa Suur-Helsingin yleiskaavaehdotuksessa (Pro Helsingfors). Sen mukaan Töölönlahti olisi täytetty ja uusi leveä puistokatu olisi kulkenut sen alueen kautta nykyiseltä Asema-aukiolta Pasilaan sijoitetun uuden päärautatieaseman luo, josta olisi myös haarautunut joukko puistokatuja eri suuntiin. Saarinen ehdotti kadulle nimeä Kuninkaan puistotie (ruots. Kungsavenyn), joka liittyi samaan aikaan vireillä olleeseen Suomen kuningaskuntahankkeeseen.
Myöhemmin esitetyissä suunnitelmissa Töölönlahden täyttämisestä luovuttiin, ja suunniteltu liikenneväylä sijoitettiin yleensä välittömästi rautatien länsipuolelle. Esimerkiksi Yrjö Lindegrenin ja Erik Kråkströmin vuonna 1954 laatiman asemakaavaehdotuksen mukaan se olisi kulkenut moottoritiemäisenä rautatien vieressä. Alvar Aallon vuonna 1964 laatiman keskustasuunnitelman mukaan tie olisi sijoitettu pilarien varaan rautatien yläpuolelle, jotta Helsinkiin saapuville olisi sieltä avautunut komea näköala. Tien eteläpäähän suunnitellun Terassitorin yhteyteen olisi tullut laaja liikekeskus pysäköintitiloineen. Useimpien suunnitelmien mukaan Vapaudenkatu olisi eteläpäässään liittynyt Keskustan kehäväylään tai Helsingin keskustatunneliin, pohjoispäässään taas Lahdenväylän ja Turunväylän yhdistäväksi suunniteltuun Pasilanväylään.
Suunnitelma sai osakseen myös laajaa vastustusta osittain korkeiden rakennuskustannusten vuoksi, mutta myös kaupunkikuvallisista syistä ja erityisesti, koska sen pelättiin lisäävän merkittävästi liikennettä keskikaupungilla. Lisäksi suunnitelman toteuttaminen olisi merkinnyt, että huomattava osa Linnunlaulun alueen historiallisesti arvokkaista huviloista olisi täytynyt purkaa. Eräiden asukasyhdistysten lisäksi varsinkin Liikennepoliittinen yhdistys Enemmistö on voimakkaasti vastustanut hanketta.
Vuonna 1976, hyväksyessään kantakaupungin yleiskaavan, kaupunginvaltuusto päätti, että Vapaudenkadun suunnittelusta oli luovuttava. Kun suunnitelma kuitenkin tuli myöhemmin eri yhteyksissä uudelleen esille, valtuusto hylkäsi sen uudestaan vuonna 1997.
Supreme Snowboarding

Pelaaminen

Pelissä on 15 rataa, joista yhdeksän syöksylaskemista varten ja kuusi temppuilemiseen. Radat on jaettu kolmelle eri vaikeustasolle. Pelissä on kuusi hahmoa omine vahvuuksineen ja heikkouksineen.
Margot Fonteyn

Dame Margot Fonteyn (o.s. Margaret Hookham, koko nimi Margot Fonteyn de Arias) (18. toukokuuta 1919 Reigate, Surrey, Britannia – 21. helmikuuta 1991 Panama City, Panama)  oli brittiläinen balettitanssija.
Hän oli ensimmäinen kansainvälinen balettitähti joka tuli brittiläisestä koulusta ja tanssiryhmästä. Hänen tulkintaansa Tšaikovskin Prinsessa Ruususen nimiroolissa pidetään aikakautensa parhaana.
Fontayn ja Rudolf Nurejev tanssivat yhdessä paljon sekä klassista ohjelmistoa että heille varta vasten tehtyjä teoksia.
Heidän ensimmäinen yhteinen esiintymisensä Gisellessä Covent Gardenissa vuonna 1962 johti mahtaviin aplodeihin ja heidät kutsuttiin lavalle kiittämään 23 kertaa.
Elokuva Rudy & Margot kertoo Fontaynista ja Nurejevista.
Mäti

Mäti on naaraskalojen tuottamaa munamassaa. Mätiä käytetään ruoanvalmistuksessa yleensä tuoresuolattuna mutta myös kypsennettynä. Myös muiden merenantimien kuten katkarapujen munia kutsutaan mädiksi.
Sammen mätiä kutsutaan kaviaariksi.

Ruotsi

Ruotsissa käytetään suolattua ja savustettua turskan mätiä leivänpäällysteenä.

Tanska

Rasvakalan mätiä käytetään yleisesti tanskalaisessa keittiössä. Se tarjotaan yleensä kovaksi keitettyjen kananmunien päällä tai sen kanssa voidaan nauttia esimerkiksi katkarapuja. Myös turskan mätiä syödään yleisesti.

Kreikka

Tarama on suolattua ja palvattua karpin mätiä ja siitä valmistetaan taramosalataa sekoittamalla taramaa, sitruunanmehua, leivänmuruja, sipuleja ja oliiviöljyä. Taramosalataa käytetään dippinä.

Italia

Bottarga on suolattu ja kuivattu harmaamullon mätipussi, joka tarjoillaan pastan kanssa.

Iran

Iranin Kaspianmeren puoleisilla alueilla Gīlānissa ja Mazarandanissa käytetään eri mätilajeja. Mätiä nautitaan grillattuna, palvattuna, suolattuna tai sekoitettuna muihin ruoka-aineisiin. Suolattua tai palvattua mätiä käytetään mausteiden tapaan. Tuore mäti nautitaan yleensä grillattuna, höyrytettynä tai sekoitettuna kanamuniin ja paistettuna vanukasmaisena ruokalajina, joka tunnetaan nimellä ”Ashpal Kuku”.
Piperakiini

Ominaisuudet ja käyttö

Huoneenlämpötilassa piperakiini on vaaleankellertävää kiteistä ainetta. Se ei liukene veteen, mutta liukenee hieman etanoliin ja hyvin kloroformiin. Piperakiini tehoaa Plasmodium-suvun alkueläimiin. Tarkkaa vaikutusmekanismia ei tunneta, mutta se on todennäköisesti sama kuin klorokiinilläkin eli se estää malarialoisioille myrkyllisen aineenvaihduntatuotteen hemiinin metaboliaa ja hemiini kertyy loisioiden soluihin. Piperakiinia käytettiin hoidettaessa malariaa 1978–1994, mutta sen käyttö lopetettiin vastustuskyvyn kehittymisen vuoksi. Vuonna 2012 se hyväksyttiin uudelleen käytettäväksi yhdistelmänä dihydroartemisiniinin kanssa ja tälle yhdistelmälle on vastustukyky harvinaisempaa. Yhdistelmä tehoaa muun muassa klorokiinille resistentteihin kantoihin. Piperakiiniä käytetään usein fosfaattisuolanaan.

Haittavaikutukset

Piperakiinin ja dihydroartemisiniinin yhdistelmä on suhteellisen hyvin siedetty. Mahdollisia haittavaikutuksia voivat olla pääkipu, huimaus, aonreksia, huonovointisuus ja ripuli. Piperakiini pidentää sydämen QT-aikaa.

Valmistus

Piperakiinin synteesin ensimmäisesäs vaiheessa 4,7-dikloorikinoliini regoi piperatsiinin kanssa. Toinen vaihe on tässä reaktiossa muodostuneen välituotteen reaktio 1-bromi-3-klooripropaanin kanssa ja tuotteena muodostuu piperakiiniä.
Sounds

Sounds oli brittiläinen viikoittainen musiikkilehti, jota julkaistiin välillä 10. lokakuuta 1970 – 6. huhtikuuta 1991. Lehti tuli tunnetuksi erityisesti keskiaukeamajulisteistaan, jotka olivat aluksi mustavalkoisia, mutta vuodesta 1971 lähtien värillisiä. Samoin lehti tuli tunnetuksi New Wave of British Heavy Metalin Oi! punkin äänenkannattajana kukoistusaikoinaan 1970-luvun lopulla ja 1980-luvun alussa. Lehti oli paras punkin ja sen eri suuntausten asiantuntijalehti 1980-luvun alussa. 1980-luvun lopussa lehden toimittaja John Robb oli maailman ensimmäinen henkilö, joka julkaisi jutun ja haastattelun Nirvanasta. Samoin hän ensimmäisenä kirjoitti Madchester-vaihtoehtorockin suuntauksesta, joka vaikutti erityisesti Manchesterin seudulla.
Lehti oli yksi Britannian 1980-luvun musiikkilehdistöä hallinneesta kolmesta suuresta Melody Makerin ja New Musical Expressin kanssa. Lehti lakkautettiin 1991 pitkään syöksykierteen jälkeen, vaikka lehti oli juuri taas nousussa muutamia kuukausia ennen lakkautustaan. Soundsin hard rockiin ja NWOBHM:en erikoistunut alajulkaisu oli Kerrang!, joka jatkaa nykyään itsenäisenä julkaisuna. 1980-luvun alkupuoliskolla Kerrang!-lehdessä ja Soundsissa suomalaisyhtyeistä erityisen tunnetuksi tuli Hanoi Rocks. Myöhemmin 1990-luvulla ja 2000-luvulla Kerrang! on tukenut erityisesti HIM:iä.
Yaeyama (1889)

Valmistus

Alus suunniteltiin osana vuoden 1885 hankintoja ranskalaisen Émile Bertinin ohjauksessa sen ollessa samalla ensimmäisiä Bertinin laivanrakennustietämyksen tuotteita Japanissa. Runsaasti tarvikkeita tilattiin kuitenkin ulkomailta, kuten höyrykone Hawthorn Leslie and Companyltä Britteinsaarilta.
Alus tilattiin Yokosukan laivastontelakalta ja sen köli laskettiin kesäkuussa 1887. Alus laskettiin vesille maaliskuussa 1889 ja se valmistui 15. maaliskuuta 1890.
Aluksen kylkikaaret ja -levyt olivat terästä. Se oli varustettu kahdella mastolla, joissa oli parkkitakilointi avustamaan risteilemistä. Aluksen kahteen akseliin oli kytketty kumpaankin oma compound-höyrykone, joiden tarvitseman höyryn tuottivat kuusi kattilaa. Kattiloiden hormit oli supistettu yhteen savuhormiin. 
Pääaseistuksena oli kolme 4,7 tuuman pikatykkiä ja apuaseina kahdeksan kolmen naulan Hotchkiss-tykkiä. Lisäksi aluksella oli kaksi kannelle asennettua torpedoputkea.

Palvelus

Alus osallistui ensimmäiseen Kiinan–Japanin sotaan suojaten joukkojenkuljetuksia Koreaan sekä Port Arthurin maihinnousua. Sen jälkeen alus partioi Keltaisellamerellä ja osallistui Weihaiwein taisteluun. Vuonna 1895 alus suojasi Taiwanin maihinnousua sekä tulitti 13. lokakuuta Takowin rannikkolinnaketta. Aluksen päällikkö aiheutti 21. lokakuuta diplomaattisen selkkauksen pysäyttäessään kansainvälisillä vesillä brittiläisen rahtialus Thalesin, joka oli lähtenyt edellisenä päivänä Taiwanilta kyydissään 800 matkustajaa. Sotatoimien päätyttyä alus siirrettiin reserviin.
Boksarikapinan alettua alus palautettiin palvelukseen ja se määrättiin suojaamaan japanilaisjoukkojen maihinnousua ja Tianjinin satamakaupungin valtausta. Alus ajoi myrskyssä karille 11. toukokuuta 1902 Nemuronlahdella, eikä sitä saatu nostettua ennen kuin 1. syyskuuta. Alus viipyi Yokosukan laivastontelakalla korjattavana aina kesäkuuhun 1903 saakka. Telakalla aluksen lokomotive-tyyppiset kattilat vaihdettiin kahdeksaan Niclausse-kattilaan ja samalla alukselle lisättiin toinen savuhormi.
Venäjän–Japanin sodassa alus osallistui Port Arthurin taisteluun ja sataman sulkemiseen. Huolimatta aluksen vanhanaikaisuudesta ja pienestä koosta se osallistui Keltaisenmeren taisteluun sekä Tsushiman meritaisteluun ja japanilaisjoukkojen maihinnousuun Sahalinille, missä sen suuri nopeus oli tarpeen tärkeiden viestien kuljettamiseksi. Radiolaitteiden yleistyessä yhteysalusten tarve väheni laivastossa, ja alus siirrettiin erilaisten kattiloiden testaamiseen. Yaeyama poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1911, ja se romutettiin.
Luonnonmuistomerkki

Luonnonmuistomerkki on harvinainen tai muuten erikoinen luonnonkohde. Se on maisemallisesti tai tieteellisesti merkittävä luonnonmuodostuma. Tällainen voi olla esimerkiksi puu, puuryhmä, siirtolohkare, hiidenkirnu tai lähde. Rauhoitettu luonnonmuistomerkki saa suojelun merkiksi kyltin ja se on luonnonsuojelulain nojalla rauhoitettu.
Kiteen lukio

Lukion ja sen edeltäjien oppilaitosmuotojen kehitys Kiteellä

Vuonna 1946 toimintansa aloittanut Kiteen keskikoulu toimi vuoteen 1961 saakka neliluokkaisena ja vuodesta 1961 alkaen viisiluokkaisena. Kiteen yhteiskoulu aloitti vuonna 1962 toimintansa valtion yhteislyseota vastaavana kahdeksanluokkaisena linjajakoisena oppikouluna. Ensimmäiset lukioluokat aloittivat toimintansa siis vuonna 1962 ja ensimmäiset ylioppilaat – 12 tyttöä ja 12 poikaa – valmistuivat vuonna 1965. Vuonna 1970 koulu jakautui Kiteen kunnalliseksi keskikouluksi (1970–1973) ja Kiteen yhteislukioksi (1970–1974). Kiteen yhteislukio oli valtion kolmilinjaista lukiota vastaava yliopistoon johtava kunnan omistama yksityiskoulu vuoteen 1973 saakka ja 1.8.1973 alkaen Kiteen kunnan koululaitokseen kuuluva kunnallinen oppikoulu (asetus 444/1970). Kiteen kunnallinen keskikoulu muuttui peruskoulu-uudistuksen myötä vuonna 1973 Kiteen peruskoulun yläasteeksi, jonka nimi muutettiin Arppen kouluksi vuonna 1997. Kiteen yhteislukion nimi muutettiin kouluohjesäännössä vuonna 1975 Kiteen lukioksi.

Kiteen lukion oppilaitoskiinteistön vaiheita

Koulu toimi vuosina 1946–1955 Olinin perikunnalta vuokratuissa taloissa Selkueella ja vuosina 1955–1959 kirkonkylän vanhassa kansakoulurakennuksessa. Oman koulutalon rakentaminen käynnistyi vuonna 1959. Rakentaminen eteni vaiheittain: 1. rakennusvaihe vuonna 1959, 2. rakennusvaihe vuonna 1962, 3. rakennusvaihe vuonna 1964 ja 4. rakennusvaihe vuonna 1964, jolloin vaihdettiin tiloja entisen kansalaiskoulun kanssa. Lisärakennus yhdessä kansalaisopiston kanssa valmistui 1990 ja ruokalan peruskorjaus sekä laajennus vuonna 1996. Vuosina 2007–2010 lukio toimi väistötiloissa (mm. Huvikeskuksessa, Arppen koululla ja kaupungintalon valtuustosalissa) koulurakennuksen purku- ja peruskorjaustöiden aikana. Uusi lukiorakennus otettiin käyttöön 15.3.2010. Sivistys- ja kulttuurikeskus Ilmarisen vihkiäisjuhla oli 1.9.2010.
Wet workshop

Wet workshop on eräs avaruusaseman rakentamisen tapa, jossa käytetty kantoraketin rakettivaiheen ajoainesäiliö muutettaisiin avaruudessa avaruusasemaksi.
Ideana on nestemäistä ajoainetta käyttävän raketin ajoainetankin käyttäminen laukaisun jälkeen avaruudessa. Ajoainetankki on suuri ilmatiivis rakenne ja oltuaan hapella, alkoholilla tai vedyllä täytetty ennen laukaisua, se on käytön lopussa puhdas. Rakentamalla polttoaine- tai hapetintankkiin tai molempiin tilat avaruuslentäjille saataisiin käyttämättömäksi jäävä kiertoradalle ammuttu rakettivaihe uudelleen käyttöön. Aseman rakennuslennot voitaisiin tehdä pienemmällä kantoraketilla kuin aseman perusrakenteen nosto vaatisi. Tällä tavalla ei ole rakennettu yhtään avaruusasemaa, sillä rakettivaiheen muokkaaminen ihmisasumiseen kelpaavaksi osoittautui jo Apollon kehityksen aikana liian kalliiksi ja vaikeaksi.

Skylab - Dry Workshop

Wet Workshopia helpompi tapa luoda ajaoainetankista avaruusasema on dry workshop, jossa ison kantoraketin ylimmän rakettivaiheen ajoainetankki on maassa muutettu avaruusasemaksi, jota käytettiin NASAn Apollo Applications Programissa Skylab-avaruusaseman rakentamiseen. NASA toteutti Skylab-avaruusasemassa "Dry workshop" -rakennustavan. Siinä kantorakettina oli Saturn V:stä muokattu Saturn INT-21-raketti, jonka kolmannesta vaiheesta S-IVB oli tehty avaruusasema. Skylab vietiin kiertoradalle 14. toukokuuta 1973, missä se pysyi 11. heinäkuuta 1979 saakka.
Dubbie Bowie

Russell ”Dubbie” Bowie (24. elokuuta 1880 Montreal, Quebec – 8. huhtikuuta 1959) oli kanadalainen jääkiekkoilija, jota yleisesti pidetään yhtenä parhaista NHL -liigaa edeltävän ajan pelaajista urheilumuodon historiassa.
Bowie pelasi hyökkääjänä lukuisissa Montrealin amatöörijoukkueissa jo 1890-luvulla teini-ikäisenä ja sekä Montreal Victorias -seurassa Kanadan amatöörikiekkoliiga CAHL:ssa että itäisen Kanadan amatöörisarja ECAHA:ssa vuodesta 1896 vuoteen 1908. Hän saavutti maalikuninkuuden viidesti ja viimeisteli ennennäkemättömät 234 osumaa 80 virallisessa liigapelissä. Bowie pelasi Victoriasin Stanley Cupin voittajajoukkueessa 1898. Etevänä mailankäsittelijänä, nimenomaan epätavallisen lyhyen mailan käyttäjänä, tunnettu Dubbie Bowie on valittu moniin 1900-luvun alkupuolen tähdistöjoukkueisiin ja parhaiden hyökkääjien gallerioihin.
20. helmikuuta 1901 Bowie teki Montreal Victoriasin paidassa seitsemän maalia yhdessä ottelussa ja kaksi viikkoa myöhemmin kuusi maalia ottelussa Montreal Shamrocksia vastaan. Kauden päättyessä hän oli viimeistellyt 24 maalia, 14 enemmän kuin toiseksi paras. Uran keskiarvoksi muodostui melkein kolme maalia ottelua kohden ja aikuisten pääsarjatasolla saavutusta pystyi uhkaamaan vain Frank McGee.
Hänet otettiin Hockey Hall of Fameen ensimmäisessä pelaajaryhmässä, kun kunniagalleria muodostettiin vuonna 1947.
Museum of Broadcast Communications

Museum of Broadcast Communications on Chicagossa, Illinoisin osavaltiossa Yhdysvalloissa sijaitseva museo, joka pyrkii keräämään, säilyttämään ja esittämään sekä historiallista että tämänhetkistä radio- ja televisio-ohjelmistoa. Museo avattiin 1987, ja alkuvaiheessa se toimi Chicagon South Loopin alueella, josta se vuonna 1992 siirtyi Chicagon kulttuurikeskuksen tiloihin. Nykyiset tilansa museo sai 2003 ja parhaillaan se valmistelee muuttoa uusin 5 800 neliömetrin tiloihin. Museon toimintoihin kuuluu muun muassa näyttelyiden järjestäminen, kansallisen Radio Hall of Famen isännöinti ja julkaisutoiminta.
Wanhan Witosen melontareitti

Wanhan Witosen melontareitti (ent. Vanhan vitosen veneilyreitti) on 75 kilometriä pitkä melontareitti, joka alkaa Petäjävedeltä ja kulkee Jämsän kunnan läpi, Koskenpään ja Jämsänkosken kautta Jämsänjokeen ja päättyy Päijänteelle Arvajalle. Reitin varrella on useita matkailuyrityksiä, jotka tarjoavat majoitusta ja ruokailupalveluja, vuokraavat kalustoa ja järjestävät ohjattuja melontaretkiä.
Reitti muodostuu useista järvi, joki- ja koskiosuuksista. Suurimmat kosket on mahdollista ohittaa maitse. Jämsänkosken kohdalla paperitehtaat on kierrettävä maitse. Reitin helpot virtapaikat ja järvi- ja jokiosuudet soveltuvat myös ensikertalaisille melojille, jopa soutuveneille.

Historiaa

Wanha Witonen on saanut nimensä vuonna 1909 käyttöönotetusta, arkkitehti Eliel Saarisen suunnittelemasta viiden markan setelistä. Setelin keskellä kuvattu järvimaisema on maalattu Rasuanniemestä.
Reitin pituus on vaihdellut vuosien aikana viitoitusten ja kunnostustöiden mukaan. Vuonna 1987 julkaistussa "Vanhan Vitosen Veneilyreitti" -oppaassa reitti on esitetty 50 km:n pituiseksi. Vuonna 1995 Jämsän, Jämsänkosken ja Petäjäveden kaupunkien yhteisessä esitteessä reitin pituus on ollut 62 km pitkä. Kunnostustöiden yhteydessä reittimerkintöjä jatkettiin Arvajalle, jolloin reitistä tuli 75 km:n pituinen.
Roc-A-Fella Records

Roc-A-Fella Records on yhdysvaltalainen hip hop -musiikkiin keskittynyt levy-yhtiö.
Roc-A-Fella Recordsin perustivat vuonna 1995 Shawn "Jay-Z" Carter, Damon Dash ja Kareem "Biggs" Burke. Ensimmäinen albumi, jonka se julkaisi, oli Jay-Z:n Reasonable Doubt vuonna 1996. Sittemmin siitä kasvoi yksi suurimmista hiphop-levy-yhtiöistä. Nykyään Roc-A-Fella Records on The Island Def Jam Groupin omistuksessa.
Vuonna 1999 perustettiin Roc-A-Fellaan liittyen suosituksi osoittautunut vaatemerkki, Rocawear ja myöhemmin myös vodkamerkki Armadale Vodka.
Yhtiön myynnin jälkeen Jay-Z siirtyi Def Jamin johtoon. Dash ja Burke perustivat uuden levy-yhtiön, Damon Dash Music Groupin, jolle siirtyi osa Roc-A-Fellan artisteista.
Gandat

Historia

Gandat polveutuivat bantuista, jotka alkoivat muuttaa Keski-Afrikasta Itä-Afrikkaan 1000-luvun paikkeilla. Victoriajärven alueella he perustivat Bugandan kuningaskunnan 1300-luvun aikana. Kuningaskuntaa hallitsi kabaka, jonka rooli oli toimia välittäjänä batakasien eli eri klaanien päällikköjen välillä. 1700-luvun aikana kabakat saivat kuitenkin lisää henkilökohtaista valtaa batakasien kustannuksella. Lopulta valtiosta muodostui varsinainen kuningaskunta päämiehenään kabaka. Kuningaskunta myös laajensi alueitaan huolimatta sodista pohjoisessa vaikuttanutta Bunyoron kuningaskuntaa vastaan. Vuonna 1900 tuolloin hallinnut kabaka teki sopimuksen brittien kanssa, jolla Bagandasta tuli osa Ugandan protektoraattia ja näin osa brittien siirtomaavaltaa.
Vuonna 1955 Bugandasta tuli perustuslaillinen monarkia ja Ugandan itsenäistyessä tasavaltana vuonna 1962 Milton Obotesta tuli maan pääministeri ja kabaka Mutesa II:ta maan presidentti. Vuonna 1966 Obote pidätytti Mutesan ja erotti tämän virastaan. Teko johti laajoihin levottomuuksiin ja seuraavan vuoden puolella maan hallinto lakkautti siihen saakka olemassa olleet perinteiset kuningaskunnat. Kuningaskunnat perustettiin uudelleen vuonna 1993, mutta niillä on nykyisin vain puhtaasti seremoniallinen ja kulttuurillinen rooli.

Kulttuuri

Suurin osa gandoista on maanviljelijöitä. Etenkin gandojen asuinalueiden eteläosat ovat hedelmällisiä. Tavallisimpia viljeltäviä kasveja ovat banaanit ja keittobanaanit, mutta gandat kasvattavat myös rahakasveja kuten kahvia, puuvillaa, sokeriruokoa ja teetä. Ugandassa monet gandat kuuluvat maan keskiluokkaan ja ovat keskimäärin muita kansallisuuksia varakkaampia. Gandat muodostavat myös suhteettoman suuren osan valtion virkamiehistä.
Gandat ovat nykyisin tavallisesti muslimeja tai kristittyjä. Perinteinenkin usko on kuitenkin säilynyt. Perinteiseen uskontoon kuuluvat lukuisat eri henget ja jumaluudet, jotka yhdistetään eri asioihin, kuten esimerkiksi jokeen, metsään tai jopa yksittäiseen puuhun. Vaikutusvaltaisin jumaluus on nimeltään Mukasa. Mukasan veljenä pidetty Kibuka on puolestaan sodanjumala.
Marketta Viitala

Marketta Viitala (s. 1935) on suomalainen tanssitaiteilija, koreografi, pedagogi ja opetusneuvos, joka tunnetaan erityisesti elämäntyöstään lasten ja nuorten tanssiharrastuksen edistämiseksi.

Tausta

Viitala muutti Pyhäjärvelle, Pohjois-Pohjanmaalle 1960-luvulla Honkajoelta, Satakunnasta.

Ura

Viitala aloitti pedagogin uransa 1950-luvulla lasten ja nuorten tanssin edistämiseksi. Hän erikoistui 1960-luvulla esittävään liikuntaan ja erityisesti lasten ja nuorten tanssiin.
Hänen työtään suomalaisen nykytanssin parissa pidetään hyvin kokonaisvaltaisena. Pedagogin ja koreografin uransa lisäksi hän on toiminut valtakunnallisissa luottamustehtävissä tanssin ja lastenkulttuurin parissa. Hän on ollut myös useiden tanssitapahtumien alkuunpanija ja koordinaattori. Esimerkkeinä hänen ideoimistaan tapahtumista ovat muun muassa valtakunnallinen lasten ja nuorten tapahtuma Arktiset Askeleet Oulussa ja Täydenkuun Tanssit -festivaali Pyhäjärvellä. Viitalan työn ansiosta hänen kotikunnastaan Pyhäjärvestä on tullut merkittävä nykytanssin keskus.
Viitala toimi ohjaavana Oulun läänin tanssin läänintaiteilijana 1984–1989 ja onnistui luomaan Pohjois-Pohjanmaan maakuntaan laajan tanssin harrastajakunnan, mikä loi edelleen perustaa ammattitanssille. Viitala on vieraillut ja opiskellut laajalti eri mantereilla ja myös kiertänyt tanssiryhmiensä kanssa esiintymässä ja opintomatkoilla eri puolilla maailmaa.
Viitala lopetti aktiivisen uransa yhdessä miehensä Mauno Viitalan kanssa tammikuussa 2007.
Ähläm Sähläm

Ähläm Sähläm on Yleisradion Yle TV1-kanavalla kesällä 2006 lähetetty viihdeohjelma. Ohjelman nimi - oik. Ahlan wa Sahlan - tarkoittaa "Tervetuloa!" arabiaksi.