Beslanin koulukaappaus

Ensimmäinen päivä

Kello 9.30 paikallista aikaa (UTC+3) 1. syyskuuta 2004, syyslukukauden ensimmäisenä päivänä, noin kolmenkymmenen hengen terroristijoukko, johon kuului naisia ja miehiä, saapui GAZel- ja GAZ-66 -kuorma-autoilla Beslanin keskikouluun numero yksi. Koulun oppilaat ovat 7–11-vuotiaita. Terroristeilla oli maskit ja osalla heistä oli räjähdevyöt. Taistelussa kuoli aluksi viisi poliisia, jonka jälkeen joukko valtasi koulurakennuksen ottaen 1 181 vankia. Vankien määrästä oli aluksi epäselvyyttä, arviot vaihtelivat välillä 350–1 500 vankia. Terroristit teloittivat aluksi noin 20 aikuista panttivankia, joiden ruumiit heitettiin ulos ikkunoista. Yksi naiskaappaajista räjäytti vahingossa räjähdevyönsä, mutta kukaan ei loukkaantunut.
Venäjän poliisi, Spetsnaz-joukot ja sisäministeriön OMON-joukot piirittivät rakennuksen. Kaappaajat siirsivät panttivangit koulun liikuntasaliin, ja miinoittivat rakennukset räjähtein. Kaappaajat uhkasivat myös teloittaa 50 panttivankia jokaista omaa tappiotaan kohden, ja räjäyttää koulun jos hallituksen joukot hyökkäisivät.
Venäjän pyynnöstä Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvosto kokoontui, tuomitsi kaappauksen ja vaati kaikkien terroristi-iskussa vangittujen välitöntä ja ehdotonta vapauttamista. Yhdysvaltain presidentti George W. Bush tarjosi Venäjälle kaiken mahdollisen tuen kriisin hoitamisessa.

Toinen päivä

Neuvottelut kaappaajien kanssa eivät tuoneet tuloksia, ja he kieltäytyivät vastaanottamasta ruokaa, vettä tai lääkkeitä eivätkä sallineet ruumiiden poistamista koulusta. Kuumuus liikuntasalissa kasvoi sietämättömäksi, ja jotkut riisuivat vaatteensa.
Iltapäivällä 26 naista ja sylilasta vapautettiin koulusta Ingušian presidentti Ruslan Auševin neuvottelujen jälkeen. Kahden lapsen äidit joutuivat valitsemaan kumman lapsensa ottivat mukaansa, ja kumman jättivät. Noin kello 15.30 kaappaajat ampuivat kaksi kranaattia turvallisuusjoukkoja kohti pitääkseen nämä kauempana.

Syyskuun kolmas

Iltapäivällä lääkintähenkilökunnan sallittiin poistaa ruumiit koulun pihamaalta. Työ aloitettiin, mutta noin 13.04 kuultiin kaksi suurta räjähdystä ja terroristit avasivat tulen. Kaksi sairaanhoitajaa kuoli, muut pakenivat luotisateessa. Liikuntasalin katto romahti ja noin 30 panttivankia pakeni, heitä tulitettiin suoraan selkään ja osa sai surmansa.
Presidentin avustaja Aslambek Aslahanov sanoi tulituksen ja hyökkäyksen olleen räjähdyksen syytä. Yksi panttivangeista puolestaan sanoi, että yksi pommeista oli kiinnitetty huonosti, ja se oli pudonnut ja räjähtänyt.
Ruslan Aušev, joka oli pääneuvottelijana, kertoi Novaja Gazetalle, että räjähdyksen oli aiheuttanut kaappaaja, joka oli kompastunut lankaan. Tämän seurauksena aseistetut siviilit, joista osa oli kaapattujen vanhempia, aloittivat tulituksen, jolloin kaappaajat uskoivat hyökkäyksen alkaneen huolimatta neuvotteluista. Tämän jälkeen he olivat ilmoittaneet räjäyttävänsä pomminsa. Silloin turvallisuusjoukot hyökkäsivät rakennukseen.
Erikoisjoukot aloittivat koulun valtaussuunnitelman mukaiset toimet pelastaakseen loput panttivangit. Alkoi kaoottinen taistelu. Erikoisjoukkojen lisäksi taisteluun osallistuivat armeijan ja sisäministeriön joukot ja armeijan helikopterit. Lisäksi mukana oli paikallisia siviilejä, joten on mahdollista, että osa tappiosta tuli pelastajien luodeista.
Kaappaajat räjäyttivät pomminsa tuhoten täydellisesti liikuntasalin ja sytyttäen suuren osan rakennusta tuleen. Erikoisjoukot räjäyttivät reitin seinien läpi auttaakseen panttivankeja pakoon. Taistelu jatkui vielä iltaan asti, jolloin kolme kaappaajaa löydettiin koulun kellarista panttivankiensa kanssa. Näistä kukaan ei selvinnyt.
Taistelun aikana ryhmä kaappaajia, hallituksen mukaan 13, pakeni saartorenkaan läpi. Kaksi heistä oli naisia, jotka yrittivät paeta sulautumalla terveydenhuoltohenkilöstöön. Saartorengas oli murtunut panttivankien omaisten pyrittyä sen läpi, jossain tapauksissa jopa aseiden kanssa.
Muutama kaappaajista pakeni kaksikerroksiseen asuintaloon 40 metrin päässä liikuntasalista. Talo tuhottiin panssarivaunuilla ja liekinheittimillä klo 23.00 mennessä. Yksi epäillyistä kaappaajista kuoli omaisten käsittelyssä jäätyään kiinni. Räjähdeasiantuntija Juri Savelyevin riippumattoman tutkimuksen mukaan liekin- ja kranaatinheittimiä sekä tankkeja käytettiin myös itse valtaustilanteessa, ja näin aiheutettiin lisää turhia uhreja vaikka tämä onkin virallisessa raportissa kiistetty. Myös uhrien omaiset ovat todistaneet tämän väitteen puolesta.
Yleisen syyttäjän Alexander Fridinskin mukaan 31 kaikkiaan 32:sta kaappaajasta kuoli ja yksi otettiin kiinni. Virallisen luvun mukaan 335 ihmistä kuoli, 156 lapsia ja yli 700 loukkaantui, suurin osa lapsia. Edelleen vahvistamatta on 176. Osa omaisista vei vapautetut lapsensa mukanaan taistelun jälkeen. Venäjän hallitusta on arvosteltu siitä, että osa paikallisista ei tiennyt vielä päivienkään kuluttua lastensa kohtaloa.
Operaatiossa kuoli 10 Alfa- ja Vympel-erikoisjoukkojen jäsentä. Eräs erikoisjoukkojen jäsen kertoo suurten tappioiden syyksi pyrkimyksen suojella panttivankeja, jolloin kaappaajat olivat ampuneet heitä takaapäin. Yli 30 erikoisjoukkojen jäsentä haavoittui.

Jälkipuinti

Presidentti Vladimir Putin julisti kahden päivän suruajan 6.–7. syyskuuta. Syyskuun 7. päivä noin 130 000 ihmistä kerääntyi Moskovan Punaiselle torille osoittamaan mieltään terrorismia vastaan. Joidenkin tietojen mukaan Venäjän hallitus määräsi TV-asemia olemaan näyttämättä raivonpurkauksia tai kritiikkiä hallitusta kohtaan. Koulua ei rakenneta uudelleen, vaan sen tilalle rakennetaan uusi. Koulun liikuntasaliin on pystytetty alttari uhrien muistoksi ja myöhemmin paikalle pystytetään muistomerkki.

Kritiikkiä Venäjän hallitusta kohtaan

Presidentti Vladimir Putinia kritisoitiin muun muassa siitä, että hän ei tehnyt kaikkea mahdollista asian hyväksi, eikä ollut tarpeeksi julkisuudessa sen aikana. Entinen neuvostojohtaja Mihail Gorbatšov sanoi olleensa tyrmistynyt, kuinka kenenkään huomaamatta terroristit onnistuivat tuomaan paikalle aseita ja räjähteitä. Tietysti monet myös katsoivat yleensä koko terroristien toiminnan johtuneen Venäjän harjoittamasta politiikasta Tšetšeniassa.