google/wiki40b huggingface dataset:
Rishon LeZion

Maantiede

Rishon LeZion sijaitsee Välimeren rannikolla Tel Avivin metropolialueen eteläpuolella. Sen hallinnolliseen suuralueeseen kuuluu 117 km² ja itse kaupunkiin 58,6 km².

Historia

Rishon LeZionin perustivat kymmenen Venäjältä saapunutta juutalaista siirtolaista vuonna 1882. Siirtokunnan nimi oli viittaus Jesajan kirjan kohtaan 41:27. Siirtolaiset ajautuivat nopeasti vaikeuksiin maatalouden käynnistämisen kanssa kulujen osoittautuessa odotettua korkeammiksi. Suuri ongelma oli esimerkiksi alueen matalat kaivot, joiden takia vettä jouduttiin tuomaan paikalle kameleilla. Lopulta apua pyrittiin saamaan Euroopan juutalaisyhteisöiltä. Uusia syvempiä kaivoja alkoikin rahoittaa Edmond de Rotchild, joka lähetti paikalle myös maatalousasiantuntijoitaan. Aiemmin viljelty vilja vaihtui viinirypäleisiin ja hedelmiin. Vuonna 1889 Rotchild perusti Rishon LeZioniin suuren viinikellarin. 1880-luvulla paikalle avautuivat myös ensimmäiset heprealainen päiväkoti ja peruskoulu. Israelin lippua liputettiin ensi kertaa vuonna 1885 paraatissa Rishon LeZionissa ja paikalliset koululaiset järjestivät myös ensiesityksen Israelin sittemmälle kansallislaululle Hatikvalle vuonna 1887. Asutuskeskus kasvoi ja vuonna 1917 sen asukasluku oli jo 2 130 ja vuonna 1948 noin 10 500. Siirtolaisia tuli Itä-Euroopasta ja Jemenistä.
Rishon LeZion on sittemmin kasvanut etenkin suurien pohjavesivarantojensa, vapaan maan ja viereisen Tel Avivin kasvun myötä. Rishon LeZionista tehtiin kaupunki vuonna 1950.

Väestö

Rishon LeZionin asukasluku vuoden 2017 lopussa oli 249 860. Noin kolme neljäsosaa paikallisista on syntynyt Israelissa.
Salainen käsky

Juoni

Eletään vuotta 1941, jatkosodan alkua. Lappiin sijoitetut saksalaisjoukot ovat valmiina hyökkäämään Neuvostoliittoon. Suomalaisia pyydetään saksalaisten avuksi korpisotaan. Niinpä erään suomalaisen pioneerijoukkueen vänrikki ja joukkueenjohtaja Jussi Räikkönen pyytää vapaaehtoisia. Vapaaehtoiset saavat kahdenkymmenenyhden vuorokauden kuntoisuusloman ja osto-oikeuden saksalaisten kanttiiniin. Kuusi miestä saa paikan ja niinpä he lähtevät armeijalle pakko-otetulla Fordilla kohti Rovaniemeä. Sissiosasto muodostetaan ja tuhoamisretki alkaa. Kaikki menee lasketulla tavalla, mutta perillä miehille paljastetaan retken todellinen luonne.
Diversity

Diversity on englantilainen street dance -ryhmä, joka tunnetaan parhaiten Britain’s Got Talentin kolmannen tuotantokauden voitosta vuonna 2009. He olivat finaalissa yhdessä ennakkosuosikki Susan Boylen kanssa, mutta kaikkien yllätykseksi Diversity voittikin koko kilpailun. Ryhmän osallistuessa kilpailuun nuorimmat sen jäsenet olivat vasta 13-vuotiaita.
Diversity perustettiin Lontoossa vuonna 2006 ja aluksi tanssiryhmän nimi oli Swift Moves, mutta nimi vaihdettiin melko pian Diversityksi. Vuosi perustamisen jälkeen Diversity voitti The Street Dance Weekend 2007 -kilpailun, jonka jälkeen ryhmä päätti osallistua Britain’s Got Talent -kilpailuun. Diversity on voittanut myös The Families United Positive Role Models -palkinnon Spirit of London Awards -tapahtumassa.
Diversity koostuu kymmenestä jäsenestä ja heidän tanssityylinsä sisältää popping, rodoting, lyrical hip hop ja contemporary hip hop -alatyylejä. Diversityllä on Lontoossa oma tanssiharjoituspaikka, jossa he harjoittelevat. Suurin osa Diversityn jäsenistä on vielä koulussa tai yliopistossa.
Linda Duits

Koulutus ja tutkimus

Lukion jälkeen Duits jatkoi opintojaan Amsterdamin yliopistossa ja julkaisi mediatutkimuksen alalta väitöskirjan vuonna 2008 nuorten tyttöjen kulttuurista Alankomaissa. Hän työskentelee muun muassa yliopistonlehtorina mediatutkimuksen oppiaineessa Utrechtin yliopistossa ja Amsterdamin yliopistossa.
M/S Scandinavia

1980–1987

25. tammikuuta 1980 alus laskettiin vesille ruotsalaisella Öresundsvarvetin telakalla. 10. lokakuuta alus luovutettiin Rederi AB Gotlandin omistukseen, joka rekisteröi aluksen Ruotsin lipun alle nimellä Visby. Kotisatamaksi tuli Gotlannin saarella sijaitseva Visby. Samana päivänä alus lähti Landskronasta Kööpenhaminan kautta kohti Visbytä. 10. lokakuuta alus saapui Visbyhyn ensimmäistä kertaa. Teknisistä ongelmista johtuen alus oli painavampi, kuin mitä oli laskettu. Tämän vuoksi sillä oli vaikeuksia päästä pois Visbyn satamasta. Myös muita pienempiä vikoja havaittiin. Näiden ongelmien vuoksi alus meni takaisin rakennustelakalleen, ja sillä välin Visbyn satamaa ruopattiin. Syksyllä 1980, rakennustelakalta lähdettyään, alus meni Gotlannin Sliteen ruoppaustöiden ajaksi. 31. toukokuuta 1981 alus aloitti liikennöinnin eri reiteillä (katso taulukot alempana).

1988–

1. tammikuuta 1988 Visby aikarahdattiin Nordström & Thulinille, joka asetti aluksen Gotlandslinjenin liikenteeseen. 4. syyskuuta alus aikarahdattiin Sealink British Ferriesin liikenteeseen. 30. joulukuuta 1989 alus saapui Visbyhyn viimeistä kertaa Gotlandslinjenin liikenteessä. 1. tammikuuta 1990 alus lähti kohti Göteborgia, jossa alusta sovitettiin uuteen rahtaukseen soveltuvaksi. 10. tammikuuta alus sai nimen Felicity. 11. tammikuuta alus saapui Tilburyyn, jossa alukseen tehtiin muutostöitä. Tilburystä alus meni Ranskan Dunkerqueen. 5. maaliskuuta Felicity siirtyi Sealink British Ferriesin liikenteeseen reitille Rosslare–Fishguard. Joulukuussa alus sai nimen Stena Felicity, kun Stena Line UK osti Sealink British Ferriesin. Näin aluksen rahtaus siirtyi Stena Linelle. Vuonna 1996 alus maalattiin Stena Linen väreihin. 3. heinäkuuta 1997 alus oli viimeistä päivää Rosslaren ja Fishguardin välillä. Tämän jälkeen alus lähti kohti Saksan Bremerhavenia. 9. heinäkuuta Stena Felicity saapui Lloyd-Werftin telakalle Bremerhaveniin. 13. joulukuuta alus sai jälleen nimen Visby ja se lähti telakalta kohti Visbytä. 1. tammikuuta 1998 alus siirtyi Destination Gotlandin liikenteeseen reitille Visby–Nynäshamn/Oskarshamn. 13. tammikuuta 2003 alus sai nimen Visborg. 27. maaliskuuta alus teki viimeisen matkansa Nynäshamnista Visbyhyn ja 29. maaliskuuta puolestaan viimeisen matkansa Oskarshamnista Visbyhyn. 31. maaliskuuta alus jäi käyttämättömänä Gotlannin Kappelshamniin. 7. huhtikuuta alus siirrettiin Visbyhyn. 8. toukokuuta Visborg lähti Visbystä Landskronaa, jossa sijaitsevalla telakalla alus kävi tarkistettavana. Tämän jälkeen alus jäi käyttämättömäksi.
4. heinäkuuta 2003 Polska Żegluga Bałtycka osti aluksen ja rekisteröi sen Bahaman lipun alle nimellä Scandinavia. Kotisatamaksi tuli Nassau. 7. heinäkuuta alus saapui puolalaiselle Remontowa-telakalle Gdańskiin. 16. heinäkuuta alus aloitti Polferriesin Nynäshamnin ja Gdańskin välisessä liikenteessä. Elokuussa 2005 Scandinavia liikennöi Visbyn keskiaikaviikon aikana reitillä Gdańsk–Visby–Nynäshamn.
Vuoden 1958 konklaavi

Konklaavin taustaa

Vuoden 1958 konklaavi valitsi seuraajan samana vuonna kuolleelle Pius XII:lle, joka oli ollut paavina yhdeksäntoista vuotta. Konklaavin alkaessa kardinaalikollegioon kuului 51 jäsentä, joiden keski-ikä oli jo suhteellisen korkea. Paavi Pius XII oli nimittänyt uusia kardinaaleja tehtäviinsä viimeksi viisi vuotta ennen konklaavin alkua. Useat kardinaalit olivat yli seitsemänkymmentä vuotta vanhoja, esimerkiksi jo vuoden 1939 konklaavissa ehdolla ollut kardinaali Elia della Costa oli vuoden 1958 konklaavin alkaessa jo 86-vuotias.

Pääehdokkaat

Vanhoillista linjaa edustavista kardinaaleista Gregorio Pietro Agagianian oli yksi pääehdokkaista. Hän oli armenialaissyntyinen kardinaali. Useiden 1900-luvun konklaavien tapaan muita pääehdokkaita etsittiin Pohjois-Italian suuriempien hiippakuntien johtajien joukosta. Heistä Genovan arkkipiispa Giuseppe Siri oli sangen nuori verrattuna muihin kardinaaleihin, vasta 52-vuotias, mikä huononsi hänen mahdollisuuksiaan. Konklaavi haki nyt Pius XII:n seuraajaksi ns. "välikauden paavia", jonka pontifikaatin eli paavinkauden tulisi jäädä lyhyemmäksi kuin Pius XII:n yhdeksäntoista vuotta kestänyt pontifikaatti. Pohjois-Italian hiippakuntien johtajista Firenzen Elia della Costa taas oli jo erittäin iäkäs, 86-vuotias, ja useiden kardinaalien mielestä liian vanha paavinistuimelle. Bolognan Giacomo Lercaro taas tunnettiin liian edistyksellisenä, eikä hän siten kelvannut konservatiivisen linjan kannattajille. Milanon arkkipiispa Giovanni Battista Montini olisi voinut olla vanvoilla paavinvaalissa, mutta Pius XII ei ollut koskaan nimittänyt häntä kardinaaliksi, eikä hän täten ollut kelvollinen kandidaatti uudeksi paaviksi. Venetsian patriarkka Angelo Giuseppe Roncalli taas tunnettiin konservatiivisena, mutta myös sovittelunhaluisena ja iältään sangen sopivana, sillä 76-vuotiaana hän oli sopivan ikäinen välikauden paaviksi.

Konklaavin kulku

Vuoden 1958 konklaavin kulusta ei ole tarkkoja tietoja, koska konklaavi pidettiin sääntöjen mukaisesti suljettujen ovien takana, eikä kardinaalien ollut lupa tehdä muistiinpanoja äänestyksen kulusta. Saatavilla olevien vähäisten tietojen mukaan konklaavissa Agagianian ja Roncalli olivat kahdeksan äänestyskerran jälkeen tasoissa, jolloin kardinaalikollegion vanhin jäsen ehdotti kompromissiehdokkaaksi 79-vuotiasta Benedetto Masellaa. Masellan kohottaminen kompromissiehdokkaaksi vei Roncallilta ääniä, mutta ei saanut tarvittavaa kahden kolmasosan enemmistöä. Masellan siirryttyä tukemaan Roncallia, tämä lopulta voitti paavinvaalin kahdennellatoisella äänestyskierroksella.
Angelo Giuseppe Roncalli valittiin paaviksi ja hän otti paavilliseksi nimekseen Johannes XXIII. Hän hallitsi paavina vuoteen 1963 asti ja muistetaan ennen kaikkea Vatikaanin toisen kirkolliskokouksen alullepanijana.
National Society for the Prevention of Cruelty to Children

National Society for the Prevention of Cruelty to Children (NSPCC) on brittiläinen järjestö, joka toimii lastensuojelun hyväksi.
Liverpoolilainen liikemies Thomas Agnew vieraili New York Society for the Prevention of Cruelty to Childrenin luona New Yorkin -matkallaan vuonna 1881. Hän vakuuttui järjestön työstä ja halusi luoda samanlaisen avun liverpoolilaislapsille. Agnew perusti vuonna 1883 Liverpool Society for the Prevention of Cruelty to Children -järjestön. Monet muut kaupungit seurasivat Liverpoolin mallia, ja vuonna 1884 Shaftesburyn jaarli Anthony Ashley-Cooper ja pastorit Edward Rudolph sekä Benjamin Waugh perustivat London Society for the Prevention of Cruelty to Children -järjestön (Lontoon SPCC). Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentti hyväksyi maan ensimmäisen lain lasten suojelemiseksi pahoinpitelyiltä ja laiminlyönneiltä Lontoon SPCC viiden vuoden kampanjan jälkeen. Lontoon SPCC muutti nimensä National Society for the Prevention of Cruelty to Childreniksi (NSPCC) vuonna 1899, sillä sillä oli jo haaratoimistoja ympäri Isoa-Britanniaa ja Irlantia.
NSPCC sai kuninkaallisen oikeuden (Royal Charter) vuonna 1895, kun kuningatar Viktoriasta tuli järjestön ensimmäinen kuninkaallinen suojelija. Se ei kuitenkaan lisännyt nimensä eteen Royal-määritettä, sillä NSPCC oli nimenä tuossa vaiheessa jo tunnettu. Lisäksi se ei halunnut sekoittua Royal Society for the Prevention of Cruelty to Animals -järjestöön, joka oli ollut toiminnassa jo yli 50 vuotta.
Nicolas Voutilainen

Nicolas Voutilainen on helsinkiläinen radio- ja televisiotoimittaja sekä -juontaja. Hänet muistetaan parhaiten radio YleX:stä iltapäivä- ja viikonloppujuontajana. Tätä ennen Voutilainen työskenteli silloisessa Radiomafiassa toimittajana. Tähän aikaan Voutilainen käytti etunimenään toista virallista etunimeään, Johannesta. Hän on kirjoittanut vuosia Demi-lehteen ja myös muihin aikakauslehtiin. Hän on juontanut ohjelmia MTV3- ja Sub-kanavilla, muun muassa Viihdeuutisissa.
Roscoe Orman

Roscoe Hunter Orman (s. 11. kesäkuuta 1944 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Orman tunnetaan Seesamtie-sarjan englanninkielisen version Gordon-hahmon esittäjänä. Oman aloitti Seesamtiessä vuonna 1974 ja hän on kolmas Gordonia esittänyt näyttelijä.
Gemssi

Levinneisyys

Gemssi asustaa Etelä-, Keski- ja Itä-Euroopassa sekä Länsi-Aasiassa. Sen elinalueeseen kuuluvat Pyreneet, Apenniinit, Alpit, Karpaatit, Tatra ja Kaukasus sekä Balkan ja Turkin koillisosat. Gemssejä on onnistuttu siirtoistuttamaan myös muutamille muille alueille, kuten Tšekkiin, Uuteen-Seelantiin ja Argentiinaan.

Lisääntyminen ja elintavat

Gemssit viettävät kesänsä alppivyöhykkeen niityillä ja jyrkillä, kivisillä rinteillä. Gemssit ovat erityisen hyviä kiipeilijöitä ja hyppivät melko vaivattomasti kiveltä toiselle. Ne liikkuvat aktiivisesti päivisin, reviiriään tarkkaillen. Gemssit elävät vanhojen naaraiden johtamissa laumoissa. Vanhat urokset elävät yksinään. Useimmiten gemssit pysyttelevät omilla reviireillään jotka ne ovat merkinneet hajurauhasten eritteellä.
Gemssien kiima-aika ajoittuu lokakuun ja joulukuun väliselle ajalle. Kiima-aikana koiraat taistelevat hyvinkin rajusti. Poikaset syntyvät kesä-heinäkuussa jolloin naaras poikii yhden kilin. Naaras tuottaa vain yhden jälkeläisen vuodenaikana.

Ravinto

Kesällä gemssit syövät heiniä, kukkia ym. ruohoja niityillä ja kallioilla lähellä jyrkänteitä, jonne se pakenee vaaran uhatessa. Talvella gemssit syövät silmuja, sammalta, jäkälää ja vuorimäntyjen neulasia. Talvella tai huonolla säällä ne hakevat suojaa metsistä. Gemssi valikoi varsin tarkoin syötävänsä, ja sille kelpaakin noin puolet alppiniittyjen kasvilajeista. Se kuuluu märehtijöihin, joten vatsa on neliosainen.

Erityistä

Tunnetaan myös nimellä georri, joskin nimi on harvemmin käytetty. Gemssin lihaa pidetään maukkaana. Sen mokkanahasta saadaan säämiskää, jolla kiillotetaan nykyään mm. autoja. Niitä on saatavana monissa Euroopan maissa. Kyseiset säämiskät eivät vahingoita kaikkein herkimpiäkään materiaaleja. Niinpä niitä käytetään myös lasin puhdistamiseen ja kiillottamiseen.
Hilda Huntuvuori

Hilda Helena Huntuvuori, vuoteen 1906 Hollmén (8. toukokuuta 1887 Laitila – 17. kesäkuuta 1968 Toijala) oli suomalainen opettaja ja kirjailija.

Henkilöhistoria

Huntuvuoren vanhemmat olivat maanviljelijä Kaarle Huntuvuori (Hollmén) ja Iida Laurén. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi 1910 ja hän toimi sitten opettajana Sääksmäen Jutikkalan koulussa aina eläkkeelle jäämiseensä saakka 1947, joskin 1913-1914 hän oli Jyväskylän harjoituskoulun opettaja ja 1914-1915 Pukinmäen kokeilukoulun opettaja. Huntuvuori opiskeli opettajan työn ohessa Helsingin yliopistossa ja hän valmistui filosofian kandidaatiksi pääaineenaan Pohjoismaiden historia.  Hän aikoi tehdä väitöskirjan Suomen keskiajan historiasta, mutta väitöskirjaa varten kerätty aineisto tuhoutui Jutikkalan koulun tulipalossa 1921. Tämän jälkeen Huntuvuori hyödynsi tietojaan kirjoittamalla historiallisia keskiaikaan sijoittuvia romaaneja. Hän kirjoitti myös jatkokertomuksia, joita julkaistiin lehdissä. Opetusneuvoksen arvon hän sai 1965.

Kirjallinen tuotanto

Huntuvuori julkaisi paitsi romaaneja, myös kertomuksia ja runokokoelman sekä useita oppikirjoja.
Alfonso XI

Alfonso XI (13. elokuuta 1311 – maaliskuu 1350) oli keskiajan kuningas. Hän oli Ferdinand IV:n ja tämän puolison Constançan poika.
Alfonso nousi Kastilian ja Leónin hallitsijaksi isän kuoltua vuonna 1312. 
Alfonsolla oli puolisonsa Portugalin Marian kanssa kaksi poikaa, mukaan lukien tuleva kuningas Pietari I Julma. Lisäksi hän sai kymmenen lasta rakastajattarensa Eleanor Guzmánilaisen kanssa, joista vanhin Henrik II Äpärä syrjäytti Pietarin vuonna 1369.
Alfonso menehtyi ruttoon mustan surman riehuessa Euroopassa.
Fennica Gehrman

Fennica Gehrman Oy on suomalainen, lokakuussa 2002 perustettu musiikkikustantamo ja ruotsalaisen Gehrmans Musikförlag Ab:n tytäryritys. Fennica Gehrman on taidemusiikin kustantaja, joka mm. vuonna 2007 hankki omistukseensa aiemmin Edition Fazerin ja Warner/Chappell Music Finlandin hallussa olleet taidemusiikin katalogit. Vuonna 2006 myös Edition Loven taidemusiikin teokset siirtyivät Fennica Gehrmanin omistukseen. Loppuvuodesta 2018 Luovan Säveltaiteen Edistämissäätiö LUSESin kustannuskatalogi siirtyi Fennica Gehrmanille. Katalogin huomattavimmat teokset ovat Aulis Sallisen ooppera Ratsumies sekä Aarre Merikannon Juha-ooppera.   
Fennica Gehrman kustantaa mm. Kalevi Ahon, Einojuhani Rautavaaran, Mikko Heiniön, Olli Kortekankaan, Kimmo Hakolan ja Veli-Matti Puumalan musiikkia. Katalogiin kuuluu myös Jean Sibeliuksen, Leevi Madetojan, Uuno Klamin, Armas Järnefeltin ja monien muiden keskeisten suomalaissäveltäjien teoksia. Nuoremman polven säveltäjistä kustantamon listoille kuuluvat mm. Lotta Wennäkoski ja Matthew Whittall .

Historia

Fennica Gehrman -kustantamon tausta nivoutuu tiiviisti Fazer Musiikin satavuotiseen historiaan. Marraskuussa 1897 K. G. Fazer ja R. E. Westerlund ostivat Anna Melanin musiikkikaupan Helsingissä ja loivat perustan Fazer Musiikin pitkäikäiselle ja laajenevalle toiminnalle. Vuonna 1993 Fazer Musiikki siirtyi Warner Musicin omistukseen, ja kustannustoiminta jatkui Warner/Chappell Music Finland Oy:n organisaatiossa vuoteen 2002 asti, jolloin Warner luopui taidemusiikin kustantamisesta Pohjoismaissa ja Fennica Gehrman perustettiin. Vuonna 2007 Fennica Gehrman osti omistukseensa Warner/Chappellin suomalaisen taidemusiikkikatalogin ja jatkaa siten pitkiä Edition Fazerin perinteitä kotimaisen taidemusiikin kustantajana ja pedagogisen musiikin julkaisijana.
Ambrogio Ravasi

Ambrogio Ravasi (s. 7. helmikuuta 1929 Bellusco) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hän kuuluu Consolata-lähetyssaarnaajiin ja on luonut uransa Keniassa.
Ravasi sai pappisvihkimyksensä 9. helmikuuta 1957, ja hänet nimitettiin 19. kesäkuuta 1981 Marsabitin hiippakunnan johtoon. Hänen edeltäjänään oli toiminut Charles Maria Cavallera. Ravasin konsekroi 18. lokakuuta 1981 Maurice Michael Otunga, jota avustivat Caesar Gatimu ja Ferdinando Maggioni. Hän työskenteli piispana, kunnes jäi eläkkeelle 25. marraskuuta 2006. Samana päivänä hänen seuraajakseen nimitettiin Peter Kihara Kariuki.
Oulun tuomiokirkkoseurakunta

Historiaa

Oulun seurakunta sai tuomiokirkkoseurakunnan aseman vuonna 1900, kun hiippakunnan hallinto siirtyi Kuopiosta Ouluun.
Lykos (Pandionin poika)

Lykos (muinaiskreikaksi Λύκος), Pandion II:n ja Pylian poika, oli kreikkalaisessa mytologiassa Aigeuksen, Nisoksen ja Pallaan veli.
Pandion II:n ollessa Ateenan kuninkaana Metionin pojat nostivat kansanmellakan. Pandion karkotettiin maasta ja hän pakeni Megaraan, jossa hän nai Pylian. Myöhemmin heidän poikansa hyökkäsivät Ateenaan ja valloittivat kuninkuuden takaisin itselleen.; Aigeuksesta tuli Ateenan kuningas, kun taas Lykos sai Euboian. Lykoksen karkotti täältä kuitenkin Aigeus, josta tämä pakeni Andaniaan Messeniaan. Lykos toi mukanaan Ateenasta Demeter-kultin, jotta Andaniassa harjoitettiin tammilehdossa.
Tämän jälkeen Lykos saapui Sarpedonin luokse liittyäkseen tähän termilaiden maassa, jonka jälkeen maata alettiin kutsua Lyykiaksi ja sen asukkaita lyykialaisiksi.
Lykos arvostettiin Ateenassa heeroksena, ja Apollonin temppeliä sai nimen Apollon Lykeios hänen mukaansa. Lykoksen kerrotaan myös itse toimineen oraakkelina ja antaneen ennustuksia. .
Irlannincob

Ominaisuudet

Irlannincob on rakenteeltaan jykevä ja sen säkäkorkeus vaihtelee tyypeittäin välillä 110–170 cm. Irlannincobilla on todella runsaasti vuohiskarvoja ja suuret kaviot. Sekä tammoilla että oreilla voi olla "viikset" ylähuulessa. Rodulla sallitaan kaikki muut paitsi "albiinot" (todennäköisesti valkovoikot; albiinoutta ei esiinny hevosilla), mutta yleisimmin ne ovat kirjavia. Irlannincobit ovat erinomaisia perhe-, koulu- ja harrastehevosia, sillä ne ovat rohkeita ja rauhallisia.

Historia

Britteinsaarten maankiertolaisten, travellerien kirjavat tupsujalkaiset hevoset tunnettiin pitkään lähinnä "kiertolaisten vankkurihevosina" (Gypsy Vanner) tai kiertelevien heimojen tekemään kattilanpaikkaustyöhön viittaavalla Tinker-nimellä. Vanner-nimitystä käytettiin kiertolaisten itsensä keskuudesta kuitenkin nimenomaan vain raskaimpia vaunuja vetäneistä shirehevosristeytyksistä, ja Thompsonin perustettua Gypsy Vanner Horse Societyn osa rodun kasvattajista, erityisesti sen alkuperäiset romanichal-omistajat, alkoivat kutsua rotua nimellä Gypsy Cob, vaikkei rotu edustakaan cob-tyyppiä vaan on selkeästi raskaampi kylmäverinen.
Irlannincobin historia organisoituna rotuna alkaa vasta 1900-luvun loppupuolelta. Rotua harrastamaan ja kasvattamaan ryhtyneet ovat myöhemmin erityisesti Euroopassa päätyneet käyttämään lähinnä nimeä irlannincob (Irish Cob) välttääkseen termin Gypsy ("mustalainen"). Rotu on kuitenkin kotoisin ennemmin yleisesti Britteinsaarilta kuin Irlannista. Koska Irlannissa kasvatetaan myös varsinaisia cobeja, rotunimeä irlannincob voikin pitää suorastaan harhaanjohtavana.
Muut kuin rotua erityisesti harrastavat suomalaiset hevosihmiset myös käyttävät rodun edustajista edelleen lähinnä nimitystä tinker, jolla nämä hevoset alun perin Suomessakin tunnettiin. Britanniassa termillä Tinker [horse] on kuitenkin sekarotuiseen tai sukutaustaltaan epämääräiseen yksilöön viittaava sävy.

Rotu Suomessa

Suomessa rodulla on kaksi toimivaa rotuyhdistystä, jotka kumpikin tunnistavat ja rekisteröivät irlannincobeja. Toinen tarjoaa rekisteröintipalveluita Hollantiin ja toinen Irlantiin. Suomessa rotua edustaa lähemmäs 400 yksilöä. Suomeen on avattu oma kantakirja irlannincobeille loppuvuodesta 2012. Hippokseen rekisteröinti ei ole pakollista, irlannincob-passin saa nyt suomalaiselta kantakirjalta. Kotimaista kantakirjaa pitää Suomen Irlannincobyhdistys ry, jonka emokantakirja on Irlannissa.
S.M.A.R.T.

S.M.A.R.T. (Self-Monitoring, Analysis, and Reporting Technology) on tietokoneen kiintolevyjen kunnon (suorituskyvyn) seurantajärjestelmä. SMARTilla voidaan ohjelmallisesti lukea kiintolevyltä erilaisia arvoja liittyen sen toimintaan ja mahdolliseen vian uhkaan. Sen lisäksi sillä voidaan käynnistää erilaisia testejä joilla voidaan varmistaa laitteen toiminta.
Arvoja joita SMART tarjoaa ovat mm. kiintolevyn lämpötila, uudelleenosoitettujen sektorien määrä, käynnistys- ja sammutuskerrat, lukupään parkkeerausmäärä (kannettavat tietokoneet) ja käyttöikä.
Kiintolevyltä saatavien tietojen lukemiseen tarvitaan yleensä erillinen ohjelma. Yleisimpiä ovat SpeedFan (Windows) ja smartmontools (Linux). Myös jotkin käyttöjärjestelmät, kuten Windows 7, osaavat automaattisesti ilmoittaa sellaisista SMART-lukemista joihin käyttäjän tulisi kiinnittää huomiota.
SMART-tietoja saadaan myös SSD-levyistä, mutta luettelo on erilainen tekniikan eroista johtuen.
Pelkkää SMARTia ei aina voida pitää kovin luotettavana, etenkin siksi että se keskittyy enimmäkseen kiintolevyn mekaanisiin muutoksiin, jättäen monta mahdollista sähköistä vikaa huomiotta. Niinpä levy saattaa vikaantua vaikka SMART-tietojen mukaan kaikki olisi kunnossa.
Skrunda

Historia

Skrunda mainittiin ensimmäisen kerran vuonna 1253 historiallisissa lähteissä. Liivin ritarikunta rakensi sinne linnan vuonna 1368, mutta se on tuhottu.
Kaupunginoikeudet Skrunda sai vuonna 1996 ja se onkin Latvian uusin kaupunki.

Tutka-asema

Neuvostoliitto rakensi Skrundan lähelle vuonna 1964 sotilasalueen, joka sijaitsee noin 9 km Skrundan keskustasta pohjoiseen. Alueen ensimmäinen tutka Dnepr pystytettiin vuonna 1967, jolloin se aloitti toimintansa, valmiiksi se saatiin vuonna 1971. Vuonna 1984 siellä alettiin työstää toista tutkaa Darjalia.
Latvian itsenäistyttyä tämä antoi Venäjän sotilaiden kuitenkin pitää Skrundan tutka-aseman käytössään ja sitä ylläpidettiinkin vuoteen 1998 asti. Tutkarakennukset on tuhottu, mutta sotilasalueella on vielä jäljellä muita autioituneita rakennuksia. Latvian yksityistämisvirasto myi tukikohdan yhteyteen rakennetun pienen kaupungin huutokaupalla 2010. Tukikohdan osti huutokaupassa venäläisyritys Aleksejevskoje-Serviss, joka maksoi kaupungista 2,2 miljoonaa euroa. Yritys sai kaupassa 45 hehtaaria maata, kymmenen asuinkerrostaloa, kaksi yökerhoa ja ostoskeskuksen.
Tutkan sähkömagneettisen säteilyn terveysvaikutuksia on tutkittu ja sen todettiin aiheuttaneen terveyshaittoja lähialueen lapsille.