google/wiki40b huggingface dataset:
Romaaninen taide

Romaaninen taide edeltää Euroopan taidehistoriassa gotiikkaa, mutta siirtymä tyylistä toiseen tapahtui kuitenkin asteittain ja eri aikoihin eri paikoissa. Romaanisen taiteen synty sijoitetaan yleensä 900-luvun lopun Länsi-Eurooppaan, karolingisen renessanssin jälkeiseen aikaan. Tyylin tärkeimmät esikuvat löytyvät kuitenkin Bysantin mosaiikkitöistä. Tyylisuuntauksen nimitys viittaa romaanisiin kansoihin, lähinnä Italiaan ja Espanjaan, ja kiertelevät italialaiset mestarit levittivätkin sen vaikutteita ympäri Eurooppaa. Myös Saksassa vaikuttanut ottolainen renessanssi lasketaan tavallisesti romaaniseen taiteeseen.
Romaanisen taiteen ajalta tunnetaan parhaiten kristillinen taide, mutta linnojen ja muiden rakennusten koristeiksi tehtiin myös maallisia kuvia. Romaaniseen arkkitehtuurin jykevä rakennustapa tuotti linnoihin ja kirkkoihin suuria seinäpintoja, joita alettiin koristella. Rakennusten portaaleihin veistettiin reliefejä, joiden henkilöhahmot olivat peräisin Raamatusta. Henkilöhahmot ovat romaanisessa taiteessa usein asetelmallisia, ja myös maalaukset ovat sommittelultaan melko jäykkiä. Tämä johtuu osittain siitä, ettei taiteessa tuolloin ollut tärkeimpänä päämääränä luonnonmukaisuus tai kauneus, vaan selkeä ilmaisu ja opettavaisuus.
Kuvataiteissa keskeisellä sijalla oli voimakas tunteisiin vetoaminen. Tämä näkyy selvimmin siinä, että Jeesuksen ristiinnaulitseminen nousi keskeiseksi kuva-aiheeksi 900-luvulla. Aiemmin tätä aihetta oli pikemminkin vältelty. Neitsyt Maria nousi toiseksi tärkeäksi kuva-aiheeksi 1100-luvulla. 
Käsikirjoitusten kuvituksessa ei Manner-Euroopassa tapahtunut suuria muutoksia, mutta Britteinsaarilla ja Irlannissa pitkään vaikuttanut kelttiläinen tyyli väistyi 1100-luvun puolivälin jälkeen. 
Yksi romaanisen kuvataiteen merkittävimpiä taideteoksia on Bayeux’n seinävaate, joka kuvaa Vilhelm Valloittajan Englannin valloitusretkeä vuodelta 1066. Kuvakudos on tehty luultavasti vuosien 1066-1086 välillä. 
Siirtyminen gotiikkaan tapahtui Alppien pohjoispuolella jo noin vuoden 1150 tienoilla, mutta Italiassa romaaninen tyyli säilyi vallitsevana vielä 1200-luvun puoliväliin saakka.
Fucking

Nimen alkuperä

Jo vuodesta 1070 kylän nimenä on ollut Fucking. Nimen lähtökohtana on ollut alueella 700-luvulla asunut mies nimeltä Focko. Ing on vanhassa saksan kielessä kansaa tai ihmisiä monikossa tarkoittava pääte, joten Fucking tarkoittaa lähinnä "Fockon jälkeläisten/väen kotipaikkaa".
Vuonna 2004 asukkaat järjestivät äänestyksen, pitäisikö kylän nimi muuttaa, mutta enemmistö äänesti sitä vastaan. Syynä äänestyksen järjestämiseen oli jatkuvasti katoavat kaupunginnimikyltit: fucking on englannin kielen alatyylinen sana, jota tarkoittaa sukupuoliyhdyntää.
Vuonna 2012 huhtikuussa levisi huhuja että kylän nimeksi vaihdettaisiinkin Fugging. Mutta pormestari kielsi tämä väitteen kun häneltä kysyttiin.
Kylän mukaan on saanut nimensä myös olutmerkki Fucking Hell.
Verkkopallokala

Koko ja ulkonäkö

Verkkopallokala kasvaa 45 cm pitkäksi. Sen vartalossa on tummanharmaalla pohjalla vaaleanharmaa verkkokuvio.

Alkuperä

Verkkopallokala on peräisin Indopasifiselta merialueelta.

Vesiolot ja ravinto

Verkkopallokala syö koralleja, nilviäisiä ja muita selkärangattomia.  Sopiva lämpötila on 25-28 astetta.
Peltiheikit

Juoni

Mikki saa perinnöksi autokorjaamon. Jos hän saa korjaamon kolmen kuukauden aikana kannattamaan hän saa lisäperintönä miljoona markkaa. Lakimies Nenonen yrittää kaikin mahdollisin keinoin sabotoida Mikin suunnitelmat. Mikin apuna ovat kaverit Kaapo, Teemu ja ravintolaa pitävä Kaapon veli Kepa sekä heidän tyttöystävänsä.
Acrasia

Acrasia on fiktiivinen hahmo Edmund Spenserin "The Faerie Queene" eepoksessa vuodelta 1590.
Acrasia muuttaa kaikki rakastajansa hirviöiksi, mutta kohtuuden ja itsehillinnän personifikaatio nimeltään Guyon vangitsee hänet verkkoonsa, sitoo hänet ja polttaa hänen tyyssijansa.
Trash (albumi)

Kiertue

Albumia seurasi noin vuoden mittainen maailmankiertue, jonka aikana Alice Cooper julkaisi Live DVD:n "Alice Cooper Trashes the World". Kiertue alkoi vuonna 1989 ja loppui vuoteen 1990.
Walter Habersatter

Walter Habersatter (14. maaliskuuta 1930 Radstadt – 30. toukokuuta 2018 Radstadt) oli Itävaltalainen mäkihyppääjä, joka kilpaili vuosina 1955–1971.
Habersatter sijoittui toiseksi kauden 1958–1959 Keski-Euroopan mäkiviikolla oltuaan Oberstdorfissa yhdestoista, Garmisch-Partenkirchenissä kymmenes ja Innsbruckissa viides sekä voitettuaan Bischofshofenin osakilpailun.
Habersatterin miniä Brigitte Totschnig saavutti hopeaa alppihiihdon syöksylaskussa vuoden 1976 talviolympialaisissa Innsbruckissa.
Kovesjärvi

Maantietoa

Järven pituus on 2,3 kilometriä, leveys 1,7 kilometriä ja sen pinta-ala on 225 hehtaaria. Se sijaitsee Parkanon kirkolta 10 kilometriä luoteeseen. Järveen laskee ympäröivistä metsistä parikymmentä suo-ojaa. Yhden ojan kautta laskee Ahvenlampi järven pohjoispäähän. Järven oma laskujoki Kovesjoki lähtee länsilannasta Pässisaaren takaa ja meanderoi Katinhännännevan läpi virratessaan. Kovesjokeen yhtyy Haaranevalla Pirttiluoma, joka on Pirttijärven laskuoja. Kovesjoki laskee kahdeksan kilometrin jälkeen Kotojärveen. Rantaviivan pituus on 9,4 kilometriä. Siihen sisältyy myös järven neljän saaren rantaviivat. Saaret ovat nimeltään Pikkusaari, Pukkisaari, Selkäsaari ja Majasaari. Kotosaari on nykyään niemi. Rannat ovat nykyään pääasiassa metsämaata, mutta pohjois- ja etelärannassa rantaan ulottuu pieniä peltoja. Maatiloja on ollut seitsemän. Rantaan on rakennettu runsaasti vapaa-ajan asuntoja. Niille johtaa tiet seututieltä 274, joka ohittaa järven koillispuolelta parin sadan metrin etäisyydeltä.

Luonto

Järven vedenlaatu on huonontunut ja ranta-asukkaat ovat perustaneet Kovesjärven vesien vesiensuojeluyhdistyksen koordinoimaan kunnostustoimia.

Melontareitti

Kovesjokea seuraa melontareitti, joka alkaa Kovesjärvestä ja päättyy Kyrösjärveen. Reitti kulkee joen mukana Kotojärven läpi.

Historiaa

Vanhasta 1800-luvun pitäjänkarttaan on merkitty luusuaan raivattu Kovesjärven maatalon omistama niitty.
Ivar Andresen

Ivar Frithiof Andresen (27. heinäkuuta 1896 Kristiania – 6. marraskuuta 1940 Tukholma) oli norjalainen oopperalaulaja, joka loi menestyksekkään kansainvälisen uran Euroopassa ja Yhdysvalloissa.

Ura

Debytoituaan vuonna 1919 Tukholmassa Andresen työskenteli Ruotsin kuninkaallisessa teatterissa vuosina 1921–1926. Sen jälkeen hän esiintyi muun muassa Dresdenin Semperoperissa (vuosina 1926–1931), Berliinin Staatsoperissa (vuosina 1931–1935) ja vieraili vuotuisilla Bayreuthin musiikkijuhlilla vuosina 1927–1931.
Andresenin laulu sai huomattavaa suosiota Englannissa, Yhdysvalloissa ja Saksassa. Andresen oli ensimmäinen norjalainen, joka esiintyi New Yorkin Metropolitan-oopperassa.
Andresen kuoli 44-vuotiaana Ruotsissa, toisen maailmansodan alkuvaiheilla vuonna 1940.
Sébastien Le Toux

Ura

Le Toux on Rennesin kasvatti. Hän voitti seuran nuorisojoukkueen riveissä Coupe Gambardellan vuonna 2003. Vuotta myöhemmin hän teki ammattilaissopimuksen Lorientin kanssa, jossa hän pelasi kaksi kautta Ranskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Ligue 2:ssa.
Lorientin vapautettua Le Toux’n sopimuksestaan hän kävi koeajalla Major League Soccer -seura FC Dallasissa, mutta teki lopulta sopimuksen USL First Divisionin Seattle Soundersin kanssa ennen kautta 2007. Hän aloitti kauden aiemmalla pelipaikallaan puolustajana, mutta hänet siirrettiin pian keskikentän kautta hyökkääjäksi, mikä osoittautui onnistuneeksi ratkaisuksi. Hän jakoi kymmenellä maalillaan liigan parhaan maalintekijän tittelin Montreal Impactin Charles Gbeken kanssa, ja hänet valittiin liigan parhaaksi pelaajaksi samalla kun Sounders voitti mestaruuden. Kahden kauden aikana Le Toux teki kaikkiaan 24 maalia pelaamassaan 54 liigaottelussa. Lisäksi hän oli Lamar Hunt U.S. Open Cupin paras maalintekijä kausina 2007–2008 Soundersin yltäessä molemmilla kerroilla välieriin.
Toukokuussa 2008 Le Toux’sta tuli uuden, kaudella 2009 aloittaneen Seattle Soundersin MLS-joukkueen ensimmäinen pelaajakiinnitys. Ensimmäisellä MLS-kaudellaan Le Toux’n maalisaldo jäi vain yhteen valmentaja Sigi Schmidin peluutettua häntä useimmiten keskikentällä muun muassa Freddie Ljungbergin, Steve Zakuanin ja Fredy Monteron kantaessa hyökkäysvastuun. U.S. Open Cupissa Sounders ylsi D.C. Unitedin ohella loppuotteluun, jossa Le Toux syötti Roger Levesquen tekemän voittomaalin.
Kaudeksi 2010 Le Toux siirtyi toiseen tulokasjoukkueeseen Philadelphia Unioniin, joka varasi hänet MLS Expansion Draft -laajennusvaraustilaisuudessa 25. marraskuuta 2009. Hän teki Unionin ensimmäisessä kotiottelussa D.C. Unitedia vastaan hattutempun, mukaan lukien Unionin seurahistorian ensimmäisen maalin, kun Union voitti 3–2. Le Toux sai edelliskautta vapaamman roolin Unionin hyökkäyksessä, mikä johti merkittävään parannukseen teholukemissa. Hän teki kauden aikana 14 maalia ja antoi 11 maalisyöttöä, mikä oli koko liigan suurin yhteismäärä. Hänet valittiin MLS Best XI -tähdistöjoukkueeseen ja Manchester Unitedia vastaan pelattuun tähdistöotteluun, minkä lisäksi hänet palkittiin liigan reilun pelin palkinnolla. Kausi 2012 alkoi Le Toux’lta heikommin, mutta kauden päätyttyä hän oli jälleen joukkueensa tehokkain pelaaja 11 maalillaan ja yhdeksällä maalisyötöllään. Hänet palkittiin myös toistamiseen reilun pelin palkinnolla. MLS:n pudotuspeleissä, johon joukkue ylsi ensimmäistä kertaa, Le Toux teki Unionin ainoan maalin.
Tammikuussa 2012 Le Toux kävi harjoittelemassa Valioliiga-seura Bolton Wanderersin kanssa mahdollista siirtoa silmällä pitäen. Myöhemmin samassa kuussa Union kauppasi hänet kuitenkin MLS:n Vancouver Whitecapsille.
Chris Holmes

Chris Holmes (s. 23. kesäkuuta 1958 Glendale, Kalifornia) on yhdysvaltalainen kitaristi ja nyttemmin myös laulaja. Parhaiten hänet tunnettaneen heavy metal -yhtye W.A.S.P.:in soolokitaristina. Hän oli toinen yhtyeen ensimmäisten vuosien avainhenkilöistä Blackie Lawlessin ohella. Kuuluisan mutta mahdollisesti perättömän tarinan mukaan Lawless huomasi Holmesin jättämän ilmoituksen kitaristista Hustler-lehden ”Beaver Hunt” -osiossa.
Ennen W.A.S.P:iin liittymistä Holmes soitti yhtyeissä Buster Savage, LAX ja Slave.
Holmes oli W.A.S.P:n jäsen vuodesta 1982 alkaen, kunnes erosi vuonna 1990 perustaakseen oman yhtyeensä Psycho Squadin. Holmes kuitenkin liittyi takaisin W.A.S.P.:iin vuonna 1996 ja pysyi sen kitaristina vuoteen 2001 asti, jolloin hän sanoi uransa muusikkona olevan kokonaan lopussa. Melko pian tämän jälkeen Holmes oli kuitenkin mukana joissakin projekteissa, kuten ystävänsä ja W.A.S.P:n alkuaikojen kokoonpanossa mukana olleen Randy Piperin Animal-yhtyeen kiertueella vuonna 2003.
26. marraskuuta 2012 Holmes julkaisi ensimmäisen soololevynsä Nothing to Lose. Holmes laulaa levyn kappaleet itse ja soittaa levyllä kitaraa. Rumpuja levyllä soittaa Motörheadin entinen rumpali Phil Taylor, vaikka hän oli vuoteen 2012 mennessä jo lopettanut aktiiviuransa muusikkona.
Toukokuussa 2015 julkaistiin Holmesin toinen soololevy Shitting Bricks ja Holmesin uusi yhtye Mean Man aloitti keikkailun. Ensimmäinen keikka oli levynjulkaisupäivänä 2. toukokuuta 2015 Ranskan Nantesissa.
Holmesin kahden ensimmäisen soololevyn materiaalia sisältävä kokoelmalevy C.H.P. julkaistiin 25. maaliskuuta 2016. Kokoelmalla on myös kaksi live-äänitystä.

Yksityiselämä

Chris Holmes meni naimisiin Catherine Sarah Holmesin kanssa elokuussa 2012 noin seitsemän kuukauden yhdessäolon jälkeen.
Vuonna 2014 Chris Holmes ja hänen vaimonsa Catherine Sarah Holmes asuivat muutamien kuukausien ajan Porvoossa. Tuona aikana Chris Holmes esiintyi suomalaiskaupungeissa klubikeikoilla Baton Rogue Morguen kanssa ja vieraili myös Domination Blackin singlellä ja musiikkivideolla ”Master of Deception”. Holmes kuitenkin kyllästyi varsin pian siihen, että Baton Rogue Morgue halusi soittaa vanhoja W.A.S.P.-klassikoita Holmesin uuden materiaalin asemesta. Kesällä 2014 Holmesin pariskunta muutti Catherine Sarah Holmesin kotimaahan Ranskaan.
Holmes on perustellut muuttoa pois Yhdysvalloista sillä, ettei heavy metal ollut suosittua Yhdysvalloissa enää 2010-luvulla. Holmesin näkemys: ”Ellei artisti ole minun vastakohtani, kuten vaikkapa hip hop -muusikko tai räppäri, hän ei myy enää levyjä Yhdysvalloissa. Rock-lehtiäkään ei siellä enää ole. Mustien kulttuuri on tuonut hip hopin valkoisille lapsille.”
Still Smokin’

Still Smokin’ – The Ultimate Video Collection

Still Smokin’ – The Ultimate Video Collection on päivitetty versio Still Smokin’ -DVD:stä, jossa on kolme uusinta videota ja kaikki vanhalta DVD:ltä. Versio julkaistiin vuonna 2004.
Hervannan uimahalli

Historiaa

Vuonna 1978 avatun Hervannan uimahallin on suunnitellut arkkitehti Arjo Harmes. Se rakennettiin ensimmäiseen Hervannan kallioon louhituista luolista, joka on pituudeltaan kolmisen kilometriä. Uimahallin lisäksi luolaan tehtiin parinsadan auton pysäköintihalli. Myöhemmin rakennetuissa luolissa on muun muassa jääkiekon harjoitushalli. Kaikki luolatilat ovat samalla alueen väestönsuojatiloja kriisitilanteen varalta. 
Hallin painehiekkasuodatuksella toimiva vesijärjestelmä on uusittu vuonna 2006. Kesäkuussa 2011 hallissa sattui suuri vesivahinko, kun ilmeisesti ukkosen aiheuttama sähkövika valutti altaiden vettä alapuolisiin laitteistotiloihin.
Hervannan uimahallissa järjestetään vuosittain joulun alla uintitilaisuus kynttilöiden valossa. Vuoden 2015 kynttiläuinnin teemana oli Jean Sibeliuksen 150-vuotisjuhla, ja hallissa soitti Tampere Filharmonian puupuhallintrio.
Pietarin Sanomat

Pietarin Sanomat oli Pietarissa vuosina 1870–1873 ilmestynyt sanomalehti.
Pietarin Sanomien perustaja ja toimittaja oli kaupungin suomalaisen Pyhän Marian seurakunnan koulujen tarkastajana työskennellyt fennomaani August Hagman. Se oli ensimmäinen Suomen rajojen ulkopuolella ilmestynyt suomenkielinen sanomalehti. Pietarin ja Inkerinmaan suomalaisille tarkoitetun lehden tavoitteena oli kansallisen sivistyksen kehittäminen. Sen avustajina toimivat tyröläinen opettaja ja lukkari Abraham Tiisnekka, Marian seurakunnan kappalainen Aloys Jeremias Piispanen sekä aluksi myös seurakunnan kirkkokoulun johtaja Tuomas Friman. Kerran viikossa nelisivuisena ja kolmipalstaisena ilmestynyt lehti painettiin Pietarissa Ettingerin kirjapainossa. Sen levikiksi on arvioitu 700–1000 kappaletta.
Lehden uutisaineisto oli pääosin lainattu Pietarin ja Suomen lehdistä. Suurimman osan siitä muodostivat Venäjän ja Pietarin tapahtumat. Ulkomaanuutiset liittyivät erityisesti Saksan–Ranskan sotaan. Venäjän suomalaisia koskeva aineisto oli suhteessa vähäisempää. Erityisesti lehteä kiinnosti koulujen, kirjastojen ja raittiusseurojen perustaminen Inkeriin. Se pyrki myös seuraamaan Inkerin suomalaisten seurakuntien tapahtumia sekä kertomaan alueen historiasta ja kansanperinteestä. Suomen uutiset jäivät melko vähälle huomiolle. Varsinaisia pääkirjoituksia lehti ei julkaissut.
Lehdessä oli runsaasti kaunokirjallista ainesta. Jatkokertomuksina julkaistiin muun muassa Tuomas Frimanin Tyhmenit ja Anninriuhta, K. J. Gummeruksen Otteita ihmissydämen salaisuuksista ja Nikolai Gogolin Nevan valtakatu. Runoista valtaosa oli A. J. Piispasen kirjoittamia tai kääntämiä. Lisäksi julkaistiin valkeasaarelaisen talonpojan Jaakko Räikkösen runoja. Lehdessä oli myös jonkin verran ilmoituksia ja pietarilaisten kauppaliikkeiden mainoksia. Uskonnollista aineistoa oli vähän.
Pietarin Sanomien kilpailijaksi perustettiin August Hagmanin ja Marian seurakunnan kirkkoherran Johannes Öhquistin välisen konfliktin seurauksena Pietarin Sunnuntailehti. Kesällä 1872 Hagman siirtyi Helsinkiin Morgonbladet-lehden päätoimittajaksi ja hänen tilalleen Pietariin tuli hänen veljensä Tyko Hagman. August Hagman pysyi kuitenkin muodollisesti Pietarin Sanomien päätoimittajana ja ilmeisesti osallistui Helsingistä käsin myös sen toimittamiseen. Huhtikuussa 1873 hän lopetti lehden taloudellisesti kannattamattomana.
SG Dresden-Friedrichstadt

SG Dresden-Friedrichstadt oli dresdenläinen jalkapalloseura.

Historia

SG Dresden-Friedrichstadt perustettiin vuonna 1945. Sitä pidettiin Dresdner SC:n edeltäjänä. Seura sijoittui vuonna 1948 Dresdenin Bezirkin toisen lohkon toiseksi. Seuraavalla kaudella seura oli lohkon jaetulla ykköstilalla, mutta ei voittanut sarjaa suoraan, vaikka sen maaliero oli sarjan paras. Ratkaisuottelussa Dresden-Friedrichstadt voitti SG Dresden Striesenin. Seura voitti myös toisen lohkovoittajan, SG Dresden Micktenin ja pääsi näin karsintojen kautta DDR-Oberligan edeltäjänä tunnettuun Ostzonenmeisterschaftiin. Dresden-Friedrichstadt sai vastaansa Ostzonenmeisterschaftissa ZSG Union Hallen, häviten maalein 2–1. Kaudeksi 1949–1950 seura pääsi DDR-Oberligaan, jossa se sijoittui heti toiseksi ZSG Horch Zwickaun jälkeen. Kauden jälkeen seuran toiminta lopetettiin.
Punaselkämaluri

Levinneisyys

Punaselkämaluria tavataan Australian pohjois- ja itäosissa. Lajin on raportoitu olevan usein yleinen ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Myymäläauto

Myymäläauto tai kauppa-auto on linja-autoon tai pakettiautoon rakennettu liikkuva vähittäistavaramyymälä. Tuotevalikoima voi olla hyvinkin laaja, elintarvikkeista aikakauslehtiin. Myymäläauto kiertää usein lähiöissä ja haja-asutusalueella.

Historia

Suomen ensimmäinen myymäläauto oli osuusliike Elannon vuonna 1932 käyttöönottama auto. Myymäläautojen määrä lähti voimakkaaseen kasvuun 1950-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. Vuonna 1955 Suomessa oli noin 90 myymäläautoa, mutta vuonna 1960 jo noin 660. Enimmillään autoja liikennöi 1970-luvulla noin 1 200 kappaletta.  Kotimaankauppakomitean arvion mukaan myymäläautoverkon piiriin kuului vuonna 1970 noin 500 000 asiakasta. Vuonna 2010 myymäläautoja oli Suomessa enää noin 30, joista pari kiertää pääkaupunkiseudulla.
Ensimmäiset kauppa-autot oli rakennettu usein vanhoista linja-autoista, mutta käytössä oli monenlaisia itse tehtyjä autoja. Myymäläautojen sarjatuotannon aloitti Kiitokori Oy Iitin Kausalassa vuonna 1954, ja muita valmistajia ovat olleet Erikoiskori Oy Iisalmessa, Lahden Autokori Oy Nastolassa, Lavian Autokori Oy Laviassa ja Nummela Oy Kaarinassa. Varsin moni myymäläauto oli rakennettu 1960- ja 1970-luvuilla Bedfordin alustalle.
Vielä 1980-luvun lopulla kauppa-autoon sai yrittäjä tukea valtiolta sekä keskusliikkeiltä, mikä edesauttoi kaluston uusimista sekä lisäämistä. Maaseudun väestökato ja tuen loppuminen on vaikuttanut suuresti autojen vähenemiseen. Aikataulut ja reitit vahvisti lääninhallitus, nykyisin vahvistusta ei enää tarvita.
Vuonna 2018 myymäläautoja oli Suomessa enää kuusi: viisi Itä-Suomen maaseudulla ja yksi Kankaanpään seudulla Satakunnassa.
Raitamesikko

Levinneisyys

Raitamesikkoa tavataan kotoperäisenä Uudessa-Kaledoniassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Gene Tierney

Gene Tierney (19. marraskuuta 1920 New York, New York – 6. marraskuuta 1991 Houston, Texas) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Gene Tierneynä pidettiin aikoinaan yhtenä maailman kauneimmista näyttelijättäristä. Hänen tunnetuimmat roolinsa ovat luultavasti nimirooli elokuvassa Laura (1944) ja naispääosa elokuvassa Minun on kosto (1945). Hänen muita tunnettuja elokuvia ovat muun muassa Taivas odottakoon, Suurkaupungin yö ja Sinuhe, egyptiläinen. Gene Tierneyn viimeinen elokuva valmistui vuonna 1964. Hänellä on elokuvaurastaan tähti Hollywood Walk of Famella.
Gene Tierney oli elämänsä aikana kahdesti naimisissa, hänen ensimmäisestä avioliitostaan Oleg Cassinin kanssa hänellä oli kaksi lasta.
Arnau de Vilanova

Arnau de Vilanova (myös Arnaldus de Villa Nova, noin 1240–1311) oli espanjalainen keskiaikainen oppinut.
Arnaldus käänsi latinaksi Avicennan, Galenoksen ja Hippokrateen teoksia, ja varusti ne kommenteilla, jotka yhdistivät 1200-ja 1300-lukujen eurooppalaisen lääketieteen takaisin sen kreikkalaisiin ja arabialaisiin juuriin kauemmas kansanuskomuksista.
Monet seikat hänen elämästään ovat huonosti tunnettuja. Hänen synnyinkaupungikseen on mainittu Villa Nova; tuohon aikaan oli monia sen nimisiä kaupunkeja Espanjassa, Ranskassa ja Italiassa. Hän sai surmansa merellä lähellä Genovaa matkallaan katsomaan paavi Klemens V:tä tämän sairasvuoteella. Hänen synnyinpaikkansa lienee ollut jossain Aragonian kruunun alusmaassa, sillä aikalaiset viittaavat häneen "katalonialaisena". Hän vaikuttaa aloittaneen opintonsa jossain dominikaaniluostarissa. Vuoden 1260 jälkeen hän opiskeli lääketiedettä Montpellier’n yliopistossa  ja perehtyi samaan aikaan teologiaan kaupungin dominikaaniluostarissa. Hän tapasi Montpellier’ssa tulevan vaimonsa ja heille syntyi yksi tytär.
Arnaldus hallitsi klassiset kielet, heprean sekä arabian, ja oli perehtynyt senaikaiseen tietämykseen luonnontieteistä, etenkin lääketieteestä ja farmakologiasta. Hän liikkui vilkkaasti paikasta toiseen; hänen tiedetään opettaneen sekä Barcelonassa, Montpellier’ssa että Pariisissa ja asuneen niiden lisäksi merkittäviä jaksoja Lyonissa, Avignonissa, Roomassa, Firenzessä, Bolognassa, Napolissa ja Palermossa. Häntä pidettiin aikansa parhaana lääkärinä ja alkemistina, ja hänet kutsuttiin hoitamaan paaveja ja valtionpäämiehiä. Hän joutui muuttamaan maasta toiseen Espanjan ja Pariisin inkvisition painostuksesta, sillä hänen kirjoituksiaan pidettiin harhaoppisina.
Arnaldusta on pidetty tärkeänä alkemistina vuosisatojen ajan, mutta nykytutkimuksen mukaan hän ei harjoittanut alkemiaa. Keskiajalla hänen nimeensä liitettiin yli 20 alkemistisen teoksen luettelo. Tätä laajempi on ollut vain Ramon Llullin nimissä. Llullin sanottiinkin olleen hänen oppilaansa alkemian alalla.
1300-luvulla kerrottiin Arnalduksen onnistuneen kullan tekemisessä, ja Chaucerin Canterburyn tarinoissa hän esiintyy alkemistin prototyyppinä. Alkemistin maineeseen on voinut johtaa joko hänen kiinnostuksensa lähialoista kuten eliniän pidentämisestä ja juotavan kullan vaikutuksista, läheisten ja seuraajien alkemianharjoituksesta tai jopa nimisekaannuksesta Perarnau de Vilanovan kanssa.
Catherine Breillat

Catherine Breillat [bʁɛja] (s. 13. heinäkuuta 1948 Bressuire, Deux-Sèvres) on ranskalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja sekä kirjailija ja näyttelijä, joka tunnetaan seksiä ja sukupuolisuutta suorasukaisesti naisen näkökulmasta käsittelevistä teoksistaan. Hänen elokuviaan ovat muun muassa Romance X (1999), Sex is Comedy (2002) ja Himon anatomia (Anatomie de l´enfer, 2004).
Breillat syntyi Deux-Sèvresin departementin Bressuiressä ja varttui Niortissa. Jo 12-vuotiaana hän päätti ryhtyä kirjailijaksi ja elokuvaohjaajaksi nähtyään Ingmar Bergmanin elokuvan Viettelysten ilta ja samastuttuaan Harriet Anderssonin esittämään roolihenkilöön Anna.
Catherine Breillat opiskeli näyttelijäntyötä Yves Furet’n yksityisessä Studio d'Entraînement de l'Acteur -oppilaitoksessa Pariisissa yhdessä sisarensa Marie-Hélène Breillat’n kanssa, josta tuli näyttelijä. Catherine Breillat kirjoitti vuonna 1968 julkaistun esikoisromaaninsa L’Homme facile 18-vuotiaana, mutta Ranskan sensuuri kielsi kirjan alle 18-vuotiailta. Siitä tehtiin myös elokuva, mutta tuotantoyhtiö teki konkurssin ja levitysyhtiö Artedis toi elokuvan ensi-iltaan vasta 20 vuotta myöhemmin. Breillat oli toisena käsikirjoittajana David Hamiltonin ohjaamassa elokuvassa Bilitis – tyttö ja unelma (1977).
Breillat’n esikoiselokuvassa Romance X (1999) ja vuoden 2004 elokuvassa Himon anatomia miespääosaa esittää pornonäyttelijä  Rocco Siffredi.
Breillat on näytellyt muutamissa elokuvissa, joista ensimmäinen oli vuoden 1972 Viimeinen tango Pariisissa. Siinä hän esitti ompelijatar Mouchettea.
Vuonna 2004 Breillat sai aivoverenvuodon, josta toipuminen keskeytti hänen taiteellisen tuotantonsa muutamaksi vuodeksi.
Jan Stefan Gałecki

Jan Stefan Gałecki (s. 18. kesäkuuta 1932) on puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Theodor Bensch 23. kesäkuuta 1957, ja hänet nimitettiin Szczecin-Kamieńin hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Maiucan titulaaripiispaksi 4. helmikuuta 1974. Piispaksi vihkiminen seurasi 17. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Stefan Wyszyński, jota avustivat Jerzy Stroba ja Bogdan Marian Wincenty Sikorski.
Gałecki jäi eläkkeelle 22. syyskuuta 2007.