google/wiki40b huggingface dataset:
Periandros

Periandros (m.kreik. Περίανδρος, lat. Periander, n. 627–583 eaa.) oli Korintin toinen tyranni antiikin Kreikassa 600-luvulla eaa. Hän oli ensimmäisen tyrannin, Kypseloksen, poika. Hänet lasketaan yleensä Kreikan seitsemän viisaan joukkoon.
Periandros seurasi isäänsä valtaistuimelle vuonna 627 eaa. Hän kunnostutti Korintin sataman ja rakennutti rampin Korintin kannakselle, niin että laivat voitiin vetää kannaksen yli, ilman että niiden tarvitsi kiertää koko Peloponnesoksen niemimaan ympäri. Tämä ramppi, diolkos, tuotti niin hyvät tulot, että Periandros saattoi lakkauttaa verot Korintista.
Jälkeenpäin Periandroksen katsottiin kuitenkin olleen tyypillinen paha tyranni. Esimerkiksi Aristoteles ajatteli näin. Herodotos kertoo, että hän oppi raakalaismaisuutensa Thrasybulokselta, Miletoksen tyrannilta, joka neuvoi Periandrosta hankkiutumaan eroon kaikista jotka saattaisivat uhata hänen valtaansa. Hän kohteli aatelia ankarasti, mutta tuli talonpoikia ja käsityöläisiä. Hänen tekoihinsa lasketaan nuorten korfulaisten poikien lähettäminen kastroitavaksi Lyydiaan, ja hänen oman vaimonsa Melissan murhaaminen. Heidän poikansa Lykofron sai selville, että hänen isänsä oli murhaaja, joten Periandros ajoi hänet maanpakoon Korintista ja kielsi kaikkia alamaisiaan antamasta hänelle suojaa. Herodotoksen mukaan Periandros myös järjesti musiikkikilpailun, jonka voitti runoilija Arion.
Periandros olisi myöhemmin halunnut sovitella Lykofronin kanssa, mutta Lykofron kieltäytyi palaamasta, ennen kuin hänen isänsä luopuisi vallasta. Korfun asukkaat kuitenkin tappoivat Lykofronin estääkseen Periandrosta saapumasta.
Oulun jäähalli

Historia

Oulun jäähallin rakentaminen alkoi vuonna 1974, ja halli avattiin vuonna 1975. Halli peruskorjattiin vuosina 2003–2004. Remontin jälkeinen yleisökapasiteetti on 6 614. Yleisökapasiteetti ennen remonttia oli 7 600. Halli on osa Raksilan urheilukeskusta. Hallin välittömässä läheisyydessä sijaitsee 2008 valmistunut harjoitushalli.
Jääkiekon SM-liigan joukkue Oulun Kärpät harjoittelee sekä pelaa kotiottelunsa Raksilan jäähallissa. Hallin muita käyttäjiä ovat kaukalopallojoukkue RB-Oulu ja taitoluisteluseura Oulun Luistelukerho. Hallin päävuokralainen Oulun Kärpät nimesi hallin Oulun Energia Areenaksi. Nimeämisen mahdollisti kaupungin vuonna 2003 tekemä päätös, että halutessaan tilojen päävuokralaiset saavat myydä toimitilojensa nimen.  Halliin avattiin uusi rinkside-ravintola vuonna 2018, jonka seurauksena hallin katsojakapasiteetti putosi 6485 katsojaan.

Konsertit

Hallissa on järjestetty myös konsertteja. Raksilassa ovat soittaneet rockyhtyeistä muun muassa Kiss, Judas Priest sekä Whitesnake. Myös Lordi-yhtyeen elokuva Dark Floors on saanut poikkeuksellisen ensi-iltansa Oulun Energia -areenalla vuonna 2007. Lordi myös esiintyi tapahtumassa.
Dani Rodrik

Dani Rodrik (s. 14. elokuuta 1957) on turkkilainen ekonomisti. Hän toimii kansainvälisen poliittisen taloustieteen professorina Harvardin yliopistossa Yhdysvalloissa. Hän on erikoistunut kauppa- ja teollisuuspolitiikkaan.
Rodrik on syntyisin sefardijuutalaisesta perheestä. Hän on sukunsa ensimmäinen ulkomailla opiskellut jäsen. Hän tuli tunnetuksi, kun YK-järjestö UNU-WIDER valitsi hänet vuonna 2004 vuotuisen kehitystaloustieteen luennon pitäjäksi. Hän luennoi tällöin aiheesta Rethinking Growth Strategies. Rodrik kritisoi vapaakauppaan perustuvaa maailmantaloutta sillä perusteella, että se voi hidastaa talouden kasvamista.
David Baldacci

Ura

David Baldacci on kotoisin Virginiasta. Hän opiskeli politiikan tutkimusta Virginia Commonwealth -yliopistossa ja oikeustiedettä Virginian yliopistossa. Opintonsa hän rahoitti työskentelemällä muun muassa pölynimurikauppiaana ja turvallisuusfirman työntekijänä. Baldacci valmistui lakimieheksi 1986 ja työskenteli sen jälkeen asianajajana Washingtonissa. Baldacci aloitti kirjailijan uransa kirjoittamalla novelleja ja elokuvakäsikirjoituksia, mutta ei menestynyt. Tämän jälkeen hän kirjoitti romaanin Rajaton valta. Baldaccilta kesti kaksi vuotta löytää kirjalle kustantaja. Rajaton valta ilmestyi lopulta vuonna 1996 ja siitä tuli menestys. Kirjasta on tehty elokuva Rajaton valta (1997). 
Baldacci on julkaissut sittemmin useita muita romaaneja. Hän toimii nykyään kokopäiväisesti kirjailijana. Baldacci käsittelee kirjoissaan muun muassa rikoksia, politiikkaa ja salaliittoteorioita. Kirjoissa on silti mukana myös huumoria. Baldacci on aloittanut myös lapsille suunnatun Freddy ja ranskikset -sarjan. Hänen kirjojaan on käännetty yli 45 kielelle. Hän kirjoittaa kirjojen lisäksi lehtiartikkeleita.

Yksityiselämä

David Baldacci asuu Virgiassa vaimonsa Michellen, tyttärensä Spencerin ja poikansa Colinin kanssa. Hän toimii useissa hyväntekeväisyysjärjestöissä, muun muassa National Multiple Sclerosis Societyssa. David ja Michelle Baldacci ovat perustaneet koulutusta ja kirjallisuuden tuntemusta tukevan Wish You Well -järjestön. Poliitikko John Baldacci on David Baldaccin pikkuserkku.
Fredrik Ludvig de la Myle

Fredrik Ludvig de la Myle (noin 1752 – 17. tammikuuta 1797 Eura) oli suomalainen majuri, vapaamuurari ja ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija.
De la Mylen vanhemmat olivat Kuurinmaalta Tuckumista kotoisin ollut Rymättylän Maanpään tilan omistaja, kapteeni Karl Johan de la Myle (1728-1798) ja runoilijana tunnettu Agata Lovisa Brunnengräber. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1768 tai 1769.
De la Myle oli korpraalina henkirakuunarykmentissä vuodesta 1774 ja kornettina vuodesta 1778. Hän oli sitten luutnanttina venäläisten palveluksessa Pietarin tykistössä ja palasi sitten takaisin Ruotsin palvelukseen kornetiksi 1782. De la Mylestä tuli kapteeni 1788 ja majuri 1791. Hän erosi armeijan palveluksesta 1793. De la Myle vei 1788 Kustaa III:n sodanjulistusilmoituksen Venäjän keisarinna Katariina II:lle. Kustaa III:n sodan aikana de la Myle osallistui Ruotsinsalmen taisteluun ja hän teki taistelusta myös piirroksen.
De la Myle julkaisi kaksi kirjoittamaansa ruotsinkielistä muistorunoa.
De la Myle oli naimisissa vuodesta 1791 Karolina Charlotta Saloniuksen kanssa.
Ajopeli

Historia

Atarin vuonna 1974 julkaisema kolikkopeli Gran Trak 10 on lajityypin ensimmäisiä pelejä. Myös Tomohiro Nishikadon Speed Race julkaistiin samana vuotena. Edeltävänä vuonna Atari julkaisi Space Race kolikkopelin, jossa kaksi pelaajaa kilpailee avaruusaluksilla väistellen asteroideja.
Yū Suzukin Out Run (1986) voitti Golden Joystick Awards -palkinnon vuoden pelinä. Ensimmäinen Test Drive -sarjan peli julkaistiin vuonna 1987.
PlayStationille julkaistun Gran Turismo -sarjan ensimmäistä osaa pidetään yhtenä aikansa realistisimmista ajopeleistä. Peli on myös konsolin parhaiten myynyt videopeli.
Ajopelien osa-alue on realismia tavoittelevat simulaatiopelit.
Looper

Juoni

Aikamatkustus on keksitty vuoteen 2074 mennessä ja kielletty välittömästi. Rikollisjärjestöt kuitenkin käyttävät sitä lähettääkseen menneisyyteen ihmisiä, joiden halutaan kuolevan. Menneisyydessä uhreja odottavat niin kutsutut looppaajat, jotka tappavat ja hävittävät ruumiit saaden palkkioksi uhreihin kiinnitettyjä hopeaharkkoja. Elokuva keskittyy looppaaja Joeen, jonka vanhempi versio itsestään ilmestyy tulevaisuudesta hänen eteensä vuonna 2044.
Jarl Louhija

Jarl Albin Louhija (vuoteen 1938 Lindgren; 29. toukokuuta 1908 Helsinki – 11. tammikuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja kielitieteilijä (fennisti).
Louhija toimi suomen kielen ja tyyliopin apulaisprofessorina Helsingin Kauppakorkeakoulussa. Hän oli vuosina 1930–1945 naimisissa lehtori Aino Sadeniuksen (1905–1982) kanssa. Heidän tyttärensä on rovasti Liisa Tuovinen. Hänen toinen puolisonsa vuodesta 1946 oli Aura Järvilehto.
Louhija teki käsikirjoituksen TV-näytelmiin Virhelaskelma (1963) ja Asiantuntijat (1977).
Nikobaarienbulbuli

Levinneisyys

Nikobaarieenbulbulia tavataan Intian Nikobaarien saarilla. Sen kannaksi arvioidaan 2 500–9 999 yksilöä. Laji on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen seurauksena, ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.

Elinympäristö

Nikobaarienbulbuli elää luonnotilaisissa ja hakatuissa metsissä ja metsänreunoilla. Sitä tavataan myös puutarhoissa, kookos- ja kumiplantaaseilla, ihmisasutuksen läheisyydessä ja joskus myös ruohikkoalueilla. Sitä tavataan usein yksittäin tai pareittain.
Marcel Pagnol

Marcel Pagnol (28. helmikuuta 1895 Aubagne – 18. huhtikuuta 1974 Pariisi) oli ranskalainen kirjailija, näytelmäkirjailija ja elokuvaohjaaja, jonka tyylilajina oli useimmiten lämmin komedia. Hänet valittiin Ranskan akatemiaan 1946 ensimmäisenä elokuvantekijänä.
Pagnol syntyi Etelä-Ranskan Aubagnessa Marseillen lähellä ja opiskeli englanninopettajaksi, jona hän toimi viitisen vuotta kotiseudullaan ja vuosina 1922–1927 Pariisissa. Hänet vapautettiin terveyssyistä sotilaspalveluksesta tykistössä 1915, ensimmäisen maailmansodan alkuhetkillä.
Pagnol kirjoitti Pariisissa väljästi omaelämäkerrallisen näytelmän Topaze sekä suuren suosion saaneen "Marseille-trilogian" Marius, Fanny ja César, jota esitettiin 1930-luvulla Suomenkin teattereissa ja josta on tehty useita elokuva- ja televisiosovituksia. Vuonna 1926 Pagnol näki Lontoossa yhden ensimmäisistä äänielokuvista ja päätti suuntautua elokuva-alalle. Hän otti yhteyttä Paramount Pictures -elokuvayhtiöön, minkä tuloksena Alexander Korda ohjasi filmiversion Pagnolin näytelmästä Marius vuonna 1931. Se oli yksi suosituimpia varhaisia ranskankielisiä äänielokuvia, ja pian Pagnol perusti Marseillen lähelle oman elokuvastudion, josta tuli suuri menestys. Sekä näytelmissään että elokuvissaan Pagnol käytti aikansa tunnetuimpia ranskalaisnäyttelijöitä kuten Fernandel, Raimu ja Blavette.
1950-luvulla Pagnol kirjoitti lapsuusmuistoihinsa pohjautuvat nostalgiset romaanit La Gloire de mon père (suom. Isäni kunnian päivä), Le Château de ma mère ja Le Temps des secrets. Kahdesta ensimmäisestä Yves Robert teki 1990-luvun alussa elokuvat Isäni kunnian päivä ja Äitini linna. 1960-luvulla Pagnol julkaisi niin ikään Provenceen sijoittuvan romaanin L’Eau des collines, joka koostui kahdesta osasta: ”Jean de Florette” ja ”Manon des sources”. Näistä jälkimmäinen perustui Pagnolin jo 1952 käsikirjoittamaan ja ohjaamaan samannimiseen elokuvaan. Vuonna 1986 Claude Berri ohjasi romaanin pohjalta elokuvat Jean de Florette (suomeksi myös nimellä Katkeruuden lähde) ja Rakkauden lähde, joiden pääosia esittivät Yves Montand, Gérard Depardieu, Emmanuelle Béart ja Daniel Auteuil.
Vuonna 2006 Thierry Chabert ohjasi Pagnolin lapsuus- ja nuoruusmuistoihin perustuvan kaksiosaisen tv-draaman Marcel Pagnolin nuoruusvuodet (Le Temps des secrets, le temps des amours).
Marti Noxon

Buffy

Noxon toimi mukana Buffyssa sen toiselta tuotantokaudelta alkaen ja kohotettiin sarjan kuudennella tuotantokaudella sarjan tuotannosta vastaavaksi show runneriksi. Hän on kirjoittanut useita sarjan jaksoja ja sen lisäksi ohjannut niistä kaksi. Noxon on myös kahdesti esiintynyt sarjassa; ensimmäisen kerran hänet nähtiin musikaalijaksossa ”Vielä kerran tunteella”, jossa hän esitti parkkisakon saanutta naista. Hän uusi roolinsa vielä sarjan seitsemännen tuotantokauden jaksossa Noiduttu. Molemmilla kerroilla Noxon lauloi vuorosanansa. Hänen laulutaitoaan käytettiin hyväksi myös Buffyn spin-offissa Angel, jonka kolmannella kaudella Noxon lauloi erään fiktiivisen tv-sarjan tunnussävelmän.

Muut työt

Noxon on käsikirjoittanut vuonna 1999 ensi-iltansa saaneen elokuvan Just A Little Harmless Sex, jonka ohjasi Rick Rosenthal. Hän oli mukana käsikirjoittamassa ja tuottamassa tv-sarjaa Paholaisen tytär, mutta sarja lopetettiin jo kahdeksan jakson jälkeen. Noxon työskenteli myös pikaisesti tuottajana sarjassa Pako. Vuonna 2006 Noxon oli mukana tv-sarjassa Brothers & Sisters, jossa hän toimi hetken ajan showrunnerina. Tammikuusta huhtikuuhun 2007 Noxon työskenteli käsikirjoittajana ja tuottajana tv-sarjassa Greyn anatomia. Hänen on ilmoitettu siirtyvän showrunneriin toimeen Greyn tulevaan spin-offiin Rakkauden anatomia.
Iso-Niska

Maantietoa

Järven pinta-ala on 18,2 hehtaaria, se on 800 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Se sijaitsee Vitelin ja Enonsivun puolivälissä. Sen rantaviiva mutkittelee johtuen järven ympäristössä sijaitsevista pienistä kallioisista mäistä. Järven pohjoisrannasta työntyy järvelle 200 metriä pitkä Pitkäniemi, jonka itä- ja länsipuolelle jää lahdet. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,8 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Järvellä on neljä vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet Vitelin suunnalta.

Luontoarvoja

Iso-Niskan kaksi kalliorantaa on huomioitu Oriveden kaupungin luontoselvityksessä. Pohjoisrannan kallioranta mainitaan Pitkäniemessä kavavien vanhojen mäntyjen luoman maiseman vuoksi ja länsirannan kallio sen vanhojen kitukasvuisten mäntyjen vuoksi.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Venehjoen valuma-alueella (35.74), jonka Enojärven valuma-alueeseen se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 154,8 metriä mpy. Järvestä lähtee oja Silmäkelammiin, mutta selvää laskuojan jatketta ei kartoista löydy. Alempana sijaitseva Riuttalammi laskee Riuttaojaan, joka laskee Enojärveen. Tämä on Iso-Niskan todennäköinen vesireitti, sillä vuoden 1957 peruskartassa näkyy suo-oja Silmäkelammista Riuttalampeen, joka oli silloiseen karttaan merkitty Ahvenlammeksi.

Historiaa

Vuoden 1964 peruskartassa järvi oli autio metsäjärvi, jonne tuli polkuja eri suunnilta. Järveen ei ollut johdettu metsäojiakaan. Vuoden 1973 kartassa sinne oli rakennettu kolme mökkiä ja kolme metsäojaa.
Freddy Loix

Ura

Freddy Loix herätti huomiota aluksi yksityiskuljettajana Toyota Corolla WRC:n ratissa. Varsinaisena läpimurtona voidaan pitää vuoden 1998 Portugalin rallia, missä Loix ahdisteli kärkikaksikkoa, Colin McRaetä ja Carlos Sainzia. 
Loix sai vuodeksi 1999 sopimuksen Mitsubishin tehdastallin kanssa. Loix kuitenkin ajoi Safarissa rajusti ulos, ja joutui sairauslomalle. Hän palasi Mitsubishille, mutta vauhti oli enää kuin varjo entisestään. Toki Mitsubishi oli suunniteltu lähinnä Tommi Mäkisen ajotyylille sopivaksi. Loix väläytteli paikoitellen vauhtiaan, etenkin asfalttiralleissa. 2001 vuoden Kataloniassa Loix jätti taakseen tiukassa taistelussa Carlos Sainzin, François Delecourin ja Richard Burnsin. 
Kausiksi 2002-2003 Loix siirtyi Hyundaille ajamaan Hyundai Accent WRC:llä. Loix väläytti vauhtiaan muun muassa 2002 Ruotsissa ja Akropoliksessa, mutta Hyundain auto antoi kärkitalleille liikaa tasoitusta. 2004 Loix ajoi muutaman kisan Peugeot'lla, mutta jäi ilman pidempää sopimusta. Myöhemmin Loix on kilpaillut IRC-rallisarjassa.
Loix on Bruno Thiryn, François Duvalin ja Thierry Neuvillen ohella tunnetuimpia belgialaisia rallikuljettajia.
Kapinsorsa

Tuntomerkit

Kapinsorsalla on pähkinänruskea vartalo ja harmaa kaula ja pää, jossa naaraalla on vaihteleva määrä valkoista. Painavin tunnettu naaras on painanut 1,84 kg ja koiras 2,20 kg.

Levinneisyys

Kapinsorsaa tavataan Botswanassa, Lesothossa, Namibiassa ja Etelä-Afrikassa. Sen populaatio on hyvin suuri ja kannankehitys nouseva. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.

Lisääntyminen

Kapinsorsan pesimäkausi on maalis-joulukuussa. Pesintä on vilkkaimmillaan kesä-syyskuussa. Naaras munii 6–15, yleensä 7–11 munaa. Munia haudotaan luultavasti noin 30 vuorokautta. Naaras hautoo munat yksin koiraan vartioidessa pesäpaikan ympäristöä. Molemmat emot osallistuvat poikasista huolehtimiseen. Poikaset saavuttavat lentokyvyn 70 vuorokauden ikäisinä, ja jättävät vanhempansa 90–120 vuorokauden ikäisinä.
Vanhin tunnettu kapinsorsa on elänyt 13 vuoden ja 11 kuukauden ikäiseksi.

Ravinto

Kapinsorsa ruokailee sekä vedessä että maalla. Se käyttää ravinnokseen sekä eläin- että kasviravintoa. Se ruokavalioon kuuluu selkärangattomia vesieläimiä, leviä ja jyviä.
Hisham Abbas

Hisham Abbas on yksi suosituimmista egyptiläisistä laulajista. Hän syntyi Kairossa 13. syyskuuta 1963. Abbas on noussut suureen kansainväliseen suosioon muun muassa hittinsä Habibi Dahin (Nary nary) ansiosta.
Jyväskylän lentoasema

Historia

Kentän rakentamista suunniteltiin jo 1920-luvulla. Paikaksi ehdotettiin Seppälänkangasta ja Kuokkalaa, mutta puolustusministeriön maastotutkimuksissa Tikkakoskelta löydettiin sopiva paikka kentälle ja varuskunnalle. Kenttä oli sotilasliikenteen käytössä sodan aikana. Aero aloitti lennot Jyväskylä–Helsinki-välillä vuonna 1946, ja ympärivuotinen liikenne alkoi vuonna 1952. Uusi kenttä vihittiin käyttöön vuonna 1960.

Yhteydet Suomen ilmavoimiin

Suomen ilmavoimien Luonetjärven varuskunnan Itäranta sijaitsee lentoaseman välittömässä läheisyydessä. Patria Aviation järjestää Ilmasotakoulun peruslentokoulutusta Jyväskylän lentoasemalla. Ilmavoimat on lentoaseman suurin asiakas. Vuonna 2010 lentoaseman noin 15 000:sta laskeutumisesta vain alle 2 000 oli kaupallisia lentoja. Finavia työllistää kentällä 40 henkilöä ja maahuolintayhtiö RTG toistakymmentä.
Jyväskylän laskuvarjokerho ry järjestää lentoasemalla laskuvarjohyppytoimintaa. Suomen Ilmavoimamuseo sijaitsee lentoaseman läheisyydessä.

Yhteydet lentoasemalle

Kaukoliikenteen linja-autoja terminaalin edessä olevalle pysäkille kulkee harvoin ja suurin osa linja-autoliikenteestä kulkee valtatietä 4 pitkin. Lähimmät linja-autopysäkit sijaitsevat noin kilometrin päässä valtatie 4:n ja Lentoasemantien risteyksessä sekä noin neljän kilometrin päässä valtatie 4:n ja Tikkakoskentien risteyksessä. Jyväskylän paikallisliikenteen linjat tulevat Tikkakoskelle mutta eivät jatka lentoasemalle saakka. Tikkakosken keskustasta tai linja-autopysäkeiltä ei ole lentoasemalle kevyenliikenteenväylää ja reitti lentoasemalle kulkisi pitkin valtatie 4:n reunaa, joten käytännössä lähes kaikki lentoaseman henkilöliikenne hoidetaan yksityisautoilla, takseilla tai tilausajolinja-autoilla.
Itävallan Grand Prix 1998

Aika-ajot

Lauantaina 25. heinäkuuta 1998 ajettiin Itävallan GP:n aika-ajot. Rata oli välillä märkä ja välillä kuiva, minkä takia yllätyksiä loppusijoituksissa nähtiin.
Nopein kuljettaja oli Benettonin Giancarlo Fisichella. Paalupaikka oli hänen F1-uransa ensimmäinen, ja tallille ensimmäinen sitten kauden 1997 Saksan GP:n, jossa Gerhard Berger oli paalupaikalla. Fisichellan paalupaikka jäi Benettonin viimeiseksi. 
Sauberin Jean Alesi ylsi toiseksi, ja MM-sarjaa johtanut Mika Häkkinen kolmanneksi. Mika Salo ylsi F1-uransa sen astiseen parhaimpaan lähtöruutun kuudenneksi.
Kukaan ei karsiutunut kilpailusta 107 %:n säännön perusteella.

Kilpailu

Lämmittelykierroksen päätyttyä Michael Schumacher ajoi lähtöruudustaan hieman ohi ja auto oli vinossa, mutta hän sai peruutettua autonsa ruutuun kunnolla.
Mika Häkkinen sai kolmannesta ruudusta hyvän lähdön ja onnistui nousemaan sekä Jean Alesin että Giancarlo Fisichellan edelle sijalle yksi. Myös Michael Schumacher sai hyvän lähdön. Ensimmäisessä mutkassa tapahtui heti kolari. Kolari aiheutui Toranosuke Takagin pyörähdettyä jarrutuksessa. Hän törmäsi muutamaan muuhun autoon.
Samalla Schumacher onnistui nousemaan kolmannessa mutkassa eli Remus-mutkassa sijalle kaksi. Samassa mutkassa Mika Salo, joka lähti kilpailuun F1-uransa parhaasta lähtöruudusta, joutui kolarin takia keskeyttämään. Hänen tallikaverinsa Pedro Diniz ajoi häntä Remus-mutkassa päin. Salo yritti kääntää autonsa menosuuntaan päin, mutta hän törmäsi David Coulthardin autoon, jolloin ripustukset menivät autosta rikki. Coulthardin etusiipi meni rikki, mutta hän pystyi varikkokäynnin jälkeen jatkamaan kilpailua. Kolarien myötä turva-auto tuli radalle parin kierroksen ajaksi.
Turva-auton poistuttua radalta pääsi kilpailu taas jatkumaan. Heti uusintakiihdytyksestä lähtien Schumacher oli aivan Häkkisen perässä. Radan ensimmäisessä mutkassa hän jo hieman etsi ohituspaikkaa, mutta ei päässyt ohi. Remus-mutkaan tultaessa Häkkinen lähti estämään Schumacherin ohitusta oikealle eli radan sisäpuolelle. Schumacher ei päässyt ulkokautta ohi, mutta oli aivan Häkkisen perässä. Radan neljättä mutkaa eli Gösser-mutkaa lähestyttäessä Häkkinen siirtyi taas radan sisäpuolelle estämään Schumacherin ohitusyritystä. Schumacher pääsi kuitenkin radan ulkopuolelta ohi, mutta hän ajautui mutkassa leveäksi. Giancarlo Fisichella pääsi ohittamaan leveäksi ajautuneen Schumacherin. Schumacher kuitenkin pääsi Fisichellasta ohi seuraavalla kierroksella samassa mutkassa.
Schumacher pääsi ohituksen myötä heti Häkkisen perään. Ero oli alle puoli sekuntia ja ohitusyrityksiä tapahtui silloin tällöin. Kun 55 kierrosta oli jäljellä, ajautui Schumacher Jochen Rindt -mutkassa leveäksi. Hänen etusiipensä irtosi ja auto sai muitakin kolhuja. Tilannetta pahensi se, että hän oli juuri ohittanut varikkotien, joten hänen täytyi ajaa kokonainen kierros rikkinäisellä autolla päästäkseen varikolle.
Schumacher onnistui kuitenkin nousemaan kilpailussa kolmanneksi. Kilpailun alussa autoaan rikkonut Coulthard onnistui nousemaan toiseksi. Hän varmisti McLarenille näin kaksoisvoiton, sillä Mika Häkkinen voitti lopulta kilpailun.
Myllylammi (Ruovesi)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,2 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Paloveden alueella (35.32), jonka Nenos-Kieringan valuma-alueeseen (35.323) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 96,6 metriä mpy.
Barry Bostwick

Barry Knapp Bostwick (s. 24. helmikuuta 1945) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Bostwick muistetaan varsinkin roolista elokuvassa The Rocky Horror Picture Show (1975). Lisäksi hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjassa Spin City (1996–2002). Hän on voittanut Golden Globen ja Tony-palkinnon. 
Bostwick syntyi Kaliforniassa yhtenä vanhempiensa kahdesta lapsesta; hänen veljensä kuoli auto-onnettomuudessa vuonna 1973.
Kurt Hamrin

Kurt Hamrin (s. 19. marraskuuta 1934 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen entinen jalkapalloilija, joka pelasi suurimman osan urastaan Italian Serie A:ssa ollen sarjan kaikkien aikojen kuudenneksi paras maalintekijä. Lisäksi Hamrin kuului Ruotsin maajoukkueeseen, joka sijoittui toiseksi vuoden 1958 MM-kilpailuissa. Ruotsin maajoukkueessa hän pelasi vuosien 1953 ja 1965 välillä 32 maaottelua ja teki 17 maalia.
Hamrin aloitti uransa AIK:ssa, josta hän siirtyi vuonna 1956 Juventukseen. Torinolaisseurassa hän pelasi yhden kauden, jonka jälkeen hän siirtyi Padovan kautta Fiorentinaan. Laitahyökkääjänä pelannut Hamrin pelasi Firenzessä vuosien 1958 ja 1967 välillä 289 Serie A:n ottelua, joissa syntyi 150 maalia. Seurassa Hamrin voitti Italian Cupin kaksi kertaa sekä Cup-voittajien Cupin kerran. Fiorentinasta Hamrin siirtyi AC Milaniin, jossa pelaamiensa kahden kauden aikana hän oli voittamassa Italian mestaruutta, Euroopan Cupia ja seurajoukkueiden maailmanmestaruutta. Hamrin päätti uransa 37-vuotiaana Napolissa. Nykyään Hamrin viettää eläkepäiviään Firenzessä.