google/wiki40b huggingface dataset:
Hepatiitti

Hepatiitti eli maksatulehdus jaetaan alatyyppeihin aiheuttajansa perusteella. Hepatiitti voi olla luonteeltaan akuutti tai krooninen. Krooniseksi kutsutaan hepatiittia, joka on jatkunut vähintään puoli vuotta.
Osa hepatiittipotilaista on täysin oireettomia, ja hepatiitin oireet vaihtelevat myös taudin aiheuttajan mukaan. Väsymys lienee yleisin oire. Suurentunut maksa voi myös aiheuttaa epämiellyttävää tunnetta tai jomotusta oikealla ylävatsassa. Muita hepatiitin oireita ovat muun muassa nivelkipu, vatsakipu, oksentelu, ruokahaluttomuus, virtsan värin tummuus, kuume, hepatomegalia ja ihon keltaisuus.

Liitännäissairaudet

Krooninen maksatulehdus saattaa johtaa maksakirroosiin tai -syöpään.
Jane Avril

Jane Avril (alk. Jeanne Louise Beaudon; s. 9. kesäkuuta 1868 – 17. tammikuuta 1943) oli ranskalainen cancan-tanssija, jota Henri de Toulouse-Lautrec kuvasi useissa teoksissaan. Avril oli kurtisaanin tytär, jolla todettiin nuorena Pyhän Vituksen taudiksi kutsuttu tanssitauti. Elämäkertansa mukaan Avril parantui taudista ryhdyttyään tanssimaan sairaalan juhlissa vaistonvaraisesti. Työskenneltyään jonkin aikaa pariisilaisessa bordellissa hän pääsi tanssimaan Moulin Rougeen vuonna 1889. Moulin Rougen omistajat tarjosivat Avrilille tilaisuutta korvata Louise Weber, joka oli siihen aikaan Pariisin kuuluisin tanssija. Avril oli luonteeltaan Weberin vastakohta, ujo ja surumielinen, mutta siitä huolimatta hänestä tuli Pariisin yöelämän tunnetuimpiin kuuluva esiintyjä. Vuonna 1896 Avril vieraili tanssiseurueen mukana Lontoossa, jossa he esiintyivät Palace Theatressa. Avril kuoli vuonna 1943, ja hänet haudattiin Père-Lachaisen hautausmaalle.
Zsa Zsa Gabor esitti Jane Avrilia vuonna 1952 valmistuneessa elokuvassa Punainen mylly. Nicole Kidmanin roolihahmo elokuvassa Moulin Rouge! (2001)  pohjautuu osittain Avriliin.
Christof Wetterich

Saavutukset

Wetterichin kehittämälle teoreettiselle menetelmälle funktionaalin renormalisoimiseksi on löydetty sovelluksia monilla fysiikan aloilla. Se tarjoaa sopivan viite­kehyksen esimerkiksi kvanttigravitaation, varsinkin sen asymptoottisen turvallisuuden tutkimiseksi,, sillä on merkitystä Yangin–Millsin teorioiden kannalta ja sitä voidaan soveltaa myös ei-relati­vistisiin kvantti­systeemeihin, esimerkiksi sillä voidaan kuvata aineen siirtymistä BCS-teorian mukaisesta supra­johtavasta tilasta Bosen–Einsteinin kondensaattiin.
Wetterich tunnetaan parhaiten vuonna 1987 esittämästään teoriasta dynaamisesta pimeästä energiasta eli kvintessenssistä. Se voisi selittää maailman­kaikkeuden havaitun kiihtyvän laajenemisen. Hän on tehnyt perustava tutkimusta myös neutriinojen pienen massan teoreettiseksi ymmärtämiseksi.
Wetterichin kehittämä funktionaalin renormalisointi­menetelmä yhdistää monet makro­fysikaaliset rakenteet jatkuvalla tavalla mikro­fysikaalisiin lakeihin. Sen nykyinen muoto perustuu eksaktiin Wetterichin yhtälöön.
Vuonna 2013 Wetterich esitti kosmologisen hypoteesin, joka kyseen­alaistaa yleisesti hyväksytyn käsityksen maailman­kaikkeuden laajenemisesta. Hänen mukaansa kaukaisten galaksien valon havaittu yleinen punasiirtymänä tunnettu ilmiö, jota yleensä pidetään todisteena niiden etääntymisestä, aiheutuisikin siitä, että maailman­kaikkeuden ja kaikkien siinä olevien hiukkasten massa kasvaa hitaasti. Kun valo lähti kaukaisista galakseista, siellä olleiden atomien massa olisi ollut nykyistä pienempi, minkä vuoksi niiden elektronien energiatasot olisivat olleet nykyistä alemmat ja sen mukaisesti niiden spektriviivojen taajuus olisi ollut alun perinkin nykyistä pienempi. Wetterichin hypoteesin ongelmana on kuitenkin, ettei sitä voida kokeellisesti vahvistaa: jos kaikkien kohteiden massat kasvavat suhteessa yhtä nopeasti, massan kasvua ei voitaisi havaita punnitsemalla, toisin sanoen vertailemalla eri kappaleiden massoja.

Kunnianosoitukset ja palkinnot

Vuonna 2005 Max Planck -instituutti myönsi Wetterichille Max Planckin tutkimus­palkinnon.  Vuodesta 2006 lähtien hän on ollut Heidelbergin tiedeakatemian jäsen.
Kheirotesia

Kheirotesia on ortodoksisen kirkon rituaali. Kheirotesialla tarkoitetaan alempaan pappeuteen vihkimistä.  Toimittajana on aina piispa ja rituaali suoritetaan kirkkosalin puolella hetkien lukemisen aikana.  Näin siksi, että kheirotesialla vihittävät vain avustavat jumalanpalveluksien toimittamisessa, mutta eivät saa toimittaa niitä itsenäisesti - poikkeuksena maallikon toimitettavaksi laadittu hetkipalvelus. Toimituksella vihitään lukijat ja alidiakonit. 
Kheirotesia ei kuulu ortodoksisen kirkon varsinaisiin sakramentteihin. Joskus aiemmin nimityksellä kutsuttiin myös kanttorille, kirkonisännöitsijälle tai ponomarille toimitettua virkaan siunaamista, mutta vuoden 1988 piispainkokous päätti isä arkkipiispa Johanneksen aloitteesta että kheirotesialla tarkoitettaisiin vain lukijoiden ja alidiakonien vihkimistä. Päätöksen oletetaan liittyvän samana vuonna tapahtuneeseen luterilaisen kirkon naispappeuteen, koska monet ortodoksiset kanttorit ja kirkonisännöitsijät ovat naisia. Näin siksi, koska silloinen isä arkkipiispa Johannes vastusti voimakkaasti naispappeutta.
Diakonit, papit ja piispat vihitään tehtäviinsä kheirotonian toimittamisella.
Spider-Man: Web of Shadows

Pelattavuus

Venom on palannut ja on juuri aikomuksissaan "syödä" Hämähäkkimiehen, kun palasia hänen symbiootistaan alkaa siirtyä Hämähäkkimieheen. Tämä pääsee irti ja suuttuu Venomille, ja heittää auton tätä päin. Näin alkaa ensimmäinen pomotaistelu. Taistelun lopussa Venom aikoo tappaa Mary Janen, mutta Hämähäkkimies estää sen. Myöhemmin koko kaupunki peittyy symbiootin palasilla ja symbiootin vallassa olevia ihmisiä alkaa kulkea kaduilla. Myös jotkut Hämähäkkimiehen vanhoista vihollisista saavat symbiootin päälleen. Pelin aikana jokaisen pomon ja juonellisesti tärkeän välianimaation jälkeen pelaaja voi valita tekeekö Hämähäkkimies niin kuin symbiootti ajattelee vai ei. Tämän johdosta pelissä on vahtoehtoisia loppuja, jotka määrittyvät pelaajan valintojen mukaan. Vaikka symbiootin teot ovat brutaaleja, jotkut niistäkin edesauttavat parhaimpaan mahdolliseen loppuun pääsemistä. Hyvän puolen loppu on se, että Hämähäkkimies käynnistää Tinurin rakentaman laitteen, joka tuhoaa symbiootit tappamatta samalla isäntiänsä. Pahan puolen loppu on se, että kun Hämähäkkimies on päihittänyt Venomzillan, hän alkaa itse hallitsemaan symbiootteja.
Kattovaikutus

Kattovaikutus (engl. ceiling effect) tarkoittaa ilmiötä, jossa lääkeaineen tai päihteen annosta suurennettaessa aineen vaikutus lisääntyy aluksi, mutta vaikutuksen kasvu alkaa annosta kasvatettaessa hidastua ja vaikutus pysyy sitten samana, vaikka annostusta kasvatettaisiin. Ibuprofeenin kattovaikutus saavutetaan 400 mg annoksella. Parasetamolilla kattovaikutus saavutetaan 1000 mg annoksella. Opioidireseptorien osittaisagonisteilla, kuten buprenorfiinilla, on kattovaikutukset riittävän suurilla annoksilla. Puhtailla opioidireseptorien agonisteilla, kuten morfiinilla, ei ole kattovaikutusta.
Pilkkaviuhtoja

Koko ja ulkonäkö

Pilkkaviuhtojan pituus 66–71cm ja paino 2 430–3 170 g. Se on hanhen kokoinen, lentotaidoltaan kömpelö sorsa – suvun muut kolme lajia ovat lentokyvyttömiä. Pilkkaviuhtojan höyhenpuku on tummanharmaa valkoisin täplin, vatsa on valkoinen ja päässä erottuu valkoinen silmäkulmajuova. Sukupuolet ovat lähes samannäköisiä.

Levinneisyys

Pilkkaviuhtojat elävät Etelä-Amerikan eteläosassa eli Chilen ja Argentiinan eteläisimmillä rannikoilla sekä Tulimaassa ja Falklandsaarilla. Sen elinympäristön pinta-ala on noin miljoona neliökilometriä ja maailmanpopulaation koko 11 000–26 000 yksilöä.

Elinympäristö

Pilkkaviuhtojien pesimäaikaisena elinympäristönä ovat sisämaan järvet, lammet ja joet, paikoin myös merenlahdet. Pesimäajan ulkopuolella laji viihtyy merellä.

Lisääntyminen

Pesä on maassa kasvillisuuden suojassa ja naaras munii tavallisimmin seitsemän munaa, joita se hautoo 30–40 päivää.

Ravinto

Pilkkaviuhtojan ruokavalio koostuu äyriäisistä ja nilviäisistä.
Cardiffin mies

Cardiffin mies on New Yorkin Cardiffista vuonna 1869 löytynyt kolmimetrinen kivettynyt ihminen, joka myöhemmin osoittautui huijaukseksi. Huijauksen suunnitteli George Hull -niminen tupakkatehtailija tehdäkseen naurunalaiseksi kiistakumppaninsa, metodistipapin, jonka mukaan raamattua olisi tulkittava kirjaimellisesti. Patsas oli tehty kipsistä ja käsitelty erilaisilla hapoilla sekä väreillä, jotta se olisi näyttänyt vanhemmalta.
Cardiffin mies myytiin 37 500 dollarin hintaan ryhmälle liikemiehiä, jotka asettivat sen näytteille New Yorkiin. Patsaan aitoudella oli puolustajansa, vaikka kaikki siihen tutustuneet paleontologit ja arkeologit tuomitsivat sen yksimielisesti väärennökseksi, sillä jopa taltan jäljet olivat näkyvillä. Myöhemmin Hull tunnusti miehen huijaukseksi.
Myöhemmin, vuonna 1876, Hull suunnitteli vielä toisenkin kivi-ihmishuijauksen, jonka uskottavuuteen oli panostettu Cardiffin miestä enemmän. Tämä Coloradon Beulahista kaivettu kivi-ihminen oli valmistettu laastista, kivipölystä, savesta, kipsistä, murskatuista luista, verestä ja lihasta. Tästä sanomalehdet kirjoittivat "sen aitoudesta ei ole epäilystäkään".
Pilkkaminivetti

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan pilkkaminivetti on noin 21 cm. Aikuisen koiraan pää, kurkku, yläselkä ja pyrstö, lukuun ottamatta uloimpia pyrstösulkia, jotka ovat punaiset, ovat väriltään mustat. Pitkähköt siivet ovat mustat ja niissä on kaksi punaista raitaa. Vatsan väri vaihtelee punaoranssista helakanpunaiseen. Naaras on vihertävän harmaa selästään. Otsa, vatsa ja kaksi siipijuovaa ovat väriltään keltaiset. Nuoret linnut muistuttavat väritykseltään naarasta.

Levinneisyys ja elinympäristö

Pilkkaminivettia tavataan osassa Intian niemimaata, Malaijien saaristossa sekä Kiinan kaakkoisosissa. Pilkkaminivetit elävät avoimissa trooppisissa metsissä, mutta niitä voi tavata myös puistoissa ja puutarhoissa.

Lisääntyminen ja ravinto

Pilkkaminivettien pesintäkausi kestää huhtikuusta heinäkuuhun, tosin aika vaihtelee hieman alueittain. Pesän laji rakentaa puuhun pienistä oksanpätkistä, jotka se kiinnittää toisiinsa hämähäkinseitin avulla. Naaraspilkkaminivetti munii kahdesta neljään vaaleanvihreää pilkullista munaa. Vain naaras hautoo munia, muta poikasten ruokkimisesta vastaa myös koiras.
Ravintonaan pilkkaminivetit käyttävät hyönteisiä ja hämähäkkejä. Laji pelottaa hyönteiset lehdiltä lentoon heiluttamalla voimakkaasti siipiään ja nappaa ne ilmasta. Laji voi myös etsiä ravintoa puiden lehvästön seasta.
Kulttuuriantropologia

Kulttuuriantropologia on antropologian alalaji, joka tutkii ihmisten kulttuureja. Tieteenalan voidaan katsoa syntyneen 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa. 1900-luvun alusta kulttuuriantropologinen tutkimus jakautui kahteen merkittävään (strukturalistiseen ja funktionalistiseen) koulukuntaan, jotka molemmat syrjäyttivät 60-luvulta eteenpäin uudemmat koulukunnat (jälkistrukturalismi, kognitivismi).

Yleistä

Antropologian keskeinen menetelmä on ollut etnografia 1900-luvulla. Etnografia on ollut teos, joka kuvaa jonkin kansan elintapoja mahdollisimman tarkasti ja laajasti. Siten etnografioissa on käsitelty mm. sellaisia aiheita, kuin kansojen käyttämät sukulaisuustermistöt, uskonnolliset ajatukset ja myytit sekä muut tavat.
Antropologian varustaminen kulttuuri-etuliitteellä on ollut eräiden antropologien tapa tehdä ero pääasiassa yhdysvaltalaisen ja brittiläisen antropologian välillä. Britanniassa koulukunnat korostivat enemmän yhteiskuntien normeja ja rakenteellisia seikkoja, kun Yhdysvalloissa korostettiin enemmän myyttejä ja symbolisia asioita kulttuurissa.

Soveltava antropologia

Kulttuuriantropologian soveltamisella yhteiskunnassa on pitkät perinteet. Jo tieteenalan varhaisvuosina kulttuuriantropologit vaikuttivat brittiläisessä siirtomaahallinnossa Afrikassa. Yhdysvalloissa kulttuuriantropologiaa sovellettiin alun alkaen intiaani- ja siirtolaiskysymyksissä. Toisen maailmansodan jälkeen yhdysvaltalaisia antropologeja tarvittiin järjestämään oloja miehitetyillä Tyynenmeren saarilla. Viime aikoina Yhdysvallat on käyttänyt antropologeja auttamaan sotilasoperaatioiden onnistumisessa Afganistanissa ja Irakissa.  Kulttuuriantropologian sekaantuminen koloniaalisiin toimiin ja kyseenalaisiin poliittisiin projekteihin on herättänyt eettisiä kiistoja vielä 1970-luvulla. Antropologia on myös tutkinut kehitysmaapolitiikkaan liittyviä kysymyksiä.
Matt Carey

Ura

Carey pelasi St. Lawrencen yliopistossa ennen kuin teki vapaana pelaajana kaksivuotisen tulokassopimuksen Chicago Blackhawksin kanssa 20. maaliskuuta 2014.
Carey pelasi ensimmäisen NHL-pelinsä 28. maaliskuuta 2014, kun Blackhawks hävisi 5–3 Ottawa Senatorsille. Ottelussa hän sai yhden kahden minuutin jäähyn ja −1 plus/miinus-tilastoonsa. Lisäksi hän ohjasi Cody Cecin laukauksen omaan maaliin. Carey teki ensimmäisen NHL-maalinsa 12. huhtikuuta Nashville Predatorsin Pekka Rinnettä vastaan.
Kun Careyn tulokassopimus loppui, Chicago ei enää tarjonnut hänelle jatkosopimusta, joten hän siirtyi vapaiden pelaajien markkinoille. 13. heinäkuuta 2015 hän teki yksivuotisen sopimuksen Minnesota Wildin AHL-farmiseura Iowa Wildin kanssa. Wildissa Carey pelasi 21 ottelua ja Wildin farmiseurassa ECHL:n Quad City Mallardsissa 49 ottelua. Hän oli 47 pisteellään Mallardsin kolmanneksi eniten pisteitä tehnyt pelaaja.
Carey teki kesällä 2016 sopimuksen AHL-seura Hartford Wolf Packin kanssa.

Yksityiselämä

Myös Careyn veli Greg Carey pelaa jääkiekkoa ammattilaistasolla Arizona Coyotesin organisaatiossa.
Alatyr (kaupunki)

Historia

Alatyr on yksi Tšuvassian vanhimmista kaupungeista. Se on perustettu rajalinnoitukseksi vuonna 1552 ja kaupunginoikeudet se sai vuonna 1780. Alatyr alkoi kehittyä taloudellisesti vuoden 1894 jälkeen, jolloin sen kautta kulkeva Moskovan–Rjazanin–Kazanin rautatie valmistui.
Mikk Murdvee

Mikk Murdvee (s. 20. maaliskuuta 1980 Tallinna) on Helsingissä asuva kapellimestari ja viulisti.
Murdvee opiskeli Tallinna Muusikakeskkoolissa (TMKK) vuosina 1986–1988 viulunsoittoa äitinsä Niina Murdveen ja Harald Aasan luokalla. 1998–1999 hän opiskeli Viron Musiikkiakatemiassa. Vuodesta 1999 hän on asunut Helsingissä ja opiskellut Sibelius-Akatemiassa viulunsoittoa Mari Tampere-Bezrodnyin luokalla (viuludiplomi v. 2005), orkesterinjohtoa kapellimestariluokalla  (kapellimestaridiplomi v. 2007) sekä kuoronjohtoa Matti Hyökin luokalla.
Kapellimestariluokalla hänen opettajinaan ovat toimineet muiden muassa Leif Segerstam, Jorma Panula, Atso Almila, Hannu Lintu ja Markus Lehtinen.
Hän on johtanut useita orkestereita Suomessa ja Virossa, mainittakoon Viron Valtion Sinfoniaorkesteri, Sibelius-Akatemian Sinfoniaorkesteri, Oulu Sinfonia, Pori Sinfonietta, Seinäjoen kaupunginorkesteri, Vaasan kaupunginorkesteri, Sinfonietta SOI, Heinola Sinfonietta, Tallinnan Kamariorkesteri, Uusinta kamariyhtye, Zagros ym. Hän on vieraillut myös Lontoossa johtamassa SouthBank Sinfoniaa.
Oopperaa ja balettia hän on johtanut Estonia-teatterissa, Porin Oopperassa, Keravan Oopperassa sekä toiminut Tampere Oopperassa Eri Klasin, Andris Nelsonsin ja Giancarlo Andrettan assistenttina.
Kesäkuussa 2010 hän johti Ilkka Kuusiston uutuusoopperan "Taipaleenjoki" kantaesityksen Ilmajoen Musiikkijuhlilla.
Viulistina hän on aktiivinen kamarimuusikko (soittaa mm. Elokuu Ensemblessa) ja solisti, hän on toiminut usean orkesterin (Seinäjoen kaupunginorkesteri, Lappeenrannan kaupunginorkesteri, Sibelius-Akatemian Sinfoniaorkesteri, Erasmus Chamber Orchestra) konserttimestarina. Murdvee on menestynyt useissa viulu- ja kamarimusiikkikilpailussa. Hän on tilannut ja kantaesittänyt useita teoksia suomalaisilta ja virolaisilta säveltäjiltä.
Syksystä 2007 hän toimii Ylioppilaskunnan Soittajien kapellimestarina.
Murdvee oli vuodesta 2005 vuoteen 2015 naimisissa pianisti Anna-Mari Peltosen kanssa.
Tukkasotka

Koko ja ulkonäkö

Aikuinen koiras on kokomusta lukuun ottamatta valkoisia kylkiä ja siniharmaata nokkaa sekä siipien valkeita juovia. Sillä on lajille tyypillinen ja nimen antanut töyhtö päässä. Myöhäiskesäpuvussa koiras muistuttaa tummaa naarasta. Aikuinen naaras on ruskea ja sillä on vaaleammat kyljet. Sen saattaa helposti sekoittaa toisten sukeltajalajien naaraisiin. Tukkasotkanaaraalla on mitättömän pieni töyhtö ja toisinaan nokan tyven ympärillä on vaalea alue, joka ei kuitenkaan ole yhtä suuri ja yhtä valkea kuin lapasotkalla. Lennossa siiven yläpuolella takareunassa näkyy valkoinen, leveä  lähes koko siiven mittainen siipijuova kuten lapasotkalla. Siivet ovat alta valkoiset toisin kuin telkällä. Tukkasotkan nokan kärki on laajalti musta, mutta lapasotkalla vain kärjen "kynsiosa". Silmän värikalvo on keltainen. Koiraan soidin äänet ovat hyvin pehmeitä vihellyksiä. Naaraan ääni on korisevaa.
Vanhin suomalainen rengastettu tukkasotka on ollut 12 vuotta 5 kuukautta vanha. Euroopan vanhin on ollut sveitsiläinen 20 vuotta 4 kuukautta vanha sotka.

Levinneisyys

Tukkasotka on muuttolintu ja sitä tavataan talvehtimisalueillaan leudossa Etelä- ja Länsi-Euroopassa sekä eteläisessä Aasiassa suurina parvina erilaisilla vesialueilla. Runsaslukuisen tukkasotkan maailmanpopulaation kooksi arvellaan 2,7–4,1 miljoonaa yksilöä. 1990-luvun lopulla Suomen tukkasotkakannaksi arvioitiin 120 000 paria, mutta uusin kannanarvio (v. 2010) on enää 40 000–60 000 paria. Britteinsaarilla pesii 9 000 – 10 000, Venäjällä 395 000 – 490 000 ja Turkissa 50–500 paria.

Elinympäristö

Tukkasotkat pesivät rehevöityneillä järvillä, merensaaristossa ja vesijättömailla. Laji hakeutuu mielellään pesimään lokkilintujen yhdyskuntiin.

Lisääntyminen

Tukkasotkat parittelevat kevään tienoilla. Pesä on lähellä rantaa kasvillisuuden suojassa. Naaras munii noin 10 munaa toukokuun lopulla-kesäkuun alussa, ja hautoo 3½ viikkoa. Joskus muninta alkaa vasta heinäkuussa ja elokuun alussa voi vielä tavata aivan pieniä poikasia. Untuvikot ovat ruskean ja kellahtavan kirjavia. Poikaset oppivat lentämään 7-viikkoisina. Usein kaksi naarasta munii samaan pesään, jolloin munia voi olla jopa 20-30. Tukkasotka pesii useimmiten lokkien ja tiirojen yhdyskuntien lähistölle, sillä lokit ja tiirat suojelevat erinomaisesti pesimäaluettaan, jolloin tukkasotkan pesä on paremmassa turvassa kuin jos se pesisi yksin. Yli puolet tukkasotkan poikasista menehtyy ensimmäisen elinvuoden aikana.

Ravinto

Ravinnon tukkasotka hankkii sukeltamalla. Ne syövät simpukoita, vesihyönteisiä ja kasveja. Toisinaan syönti jatkuu koko yön.
Ammatillinen kuntoutus

Ammatillisen kuntoutuksen vaikuttavuus

Kuntoutuksen vaikuttavuutta arvioidaan yleensä sillä, kuinka suuri osa kuntoutujista on seurantahetkellä työssä. Vuoden 2002 Kuntoutusselonteon yhteydessä tehtiin asiantuntijakatsaus ammatillisen kuntoutuksen vaikuttavuudesta. Yhteenvetona pääasiassa amerikkalaisin tutkimuksiin perustuvassa selvityksessä todettiin, että ne ammatillisen kuntoutuksen muodot, joissa keskitytään kuntoutujan työnhaun, työllistymisen ja työssä selviytymisen tukemiseen ja sen edellyttämään työnantajayhteistyöhön, tuottavat työllistymisen ja työssä olon kannalta parempia tuloksia kuin muut ammatillisen kuntoutuksen muodot. Vastaavasti suomalaiset kokemukset Kelan ammatilliseen kuntoutukseen kuuluvasta Tyk-toiminnasta viittaavat siihen, että kuntoutuksen vaikuttavuus on sitä suurempi, mitä enemmän työpaikalla on tehty kuntoutukseen liittyviä muutoksia.
Dalit

Dalit (hindiksi दलित, "poljettu") on hindujen kastilaitoksessa perinteisesti kastittomiksi kutsuttujen itsestään käyttämä nimitys. Hindulaisuudessa ihmiset jaetaan kasteihin, ja ilman kastia jääneiden dalitien asema on ollut perinteisesti kaikkein huonoin.  Vaikka Intian laki kieltää nykyisin syntyperään perustuvan syrjinnän, dalitien sorto on Intiassa arkipäivää. Intian lisäksi daliteja löytyy myös Nepalista, Bangladeshista ja Pakistanista. Daliteja on nykyisin noin 200 miljoonaa.
Vaikka dalitit ovat epäyhtenäinen joukko, he ovat aktivoituneet viime aikoina poliittisesti: kastittomien tuella Mayawatista tuli ensimmäinen dalit-taustainen osavaltion pääministeri vuonna 1995, ja vuoden 2009 valtiollisissa vaaleissa hän tavoitteli avoimesti Intian pääministerin virkaa. Dalit Ram Nath Kovind valittiin maan presidentiksi 2017.
Daliteja on myös kääntynyt runsaasti muihin Intian uskontoihin, etenkin buddhalaisuuteen ja kristinuskoon, minkä seurauksena jopa 80 % Intian kristityistä on nykyisin dalit-taustaisia. Daliteja on myös samasta syystä kääntynyt joukoittain buddhalaisuuteen B. R. Ambedkarin esimerkin innoittamana. 
Geenitutkimuksissa on todettu Euroopan romanien olevan dalitien jälkeläisiä.

Nimitykset

Intiassa ylempiin kasteihin kuuluvat ovat vanhastaan käyttäneet kasteihin kuulumattomista nimitystä achuta, joka merkitsee koskematonta. Nimitys on luonteeltaan selvästi halventava, minkä vuoksi kastilaitoksen vastustajat ovat pyrkineet korvaamaan sen muilla termeillä. Esimerkiksi Mohandas Gandhi käytti heistä nimitystä harijan, joka merkitsee Jumalan lapsia.
Länsimaissa Intian kastittomista on totuttu käyttämään nimitystä paaria tai paria (engl. pariah). Nimitys on laajentunut, yleensä kuvaannolliseksi käsitettynä, tarkoittamaan sosiaalisesti hyljeksittyjä tai halveksittuja ihmisiä ja ihmisryhmiä muuallakin. Varsinaisesti termi, joka johtuu tamilin kielen rumpalia tarkoittavasta sanasta paraiyan, tarkoittaa kuitenkin vain erästä Malabarrannikolla asuvaa, toisinaan eri kansallisuutenakin pidettyä väestönosaa.
Termiä dalit käytti etenkin tiettävästi ensimmäisenä Jyotirao Phule 1800-luvulla kiinnittääkseen huomiota kastittomien sorrettuun asemaan. Laajemmin tunnetuksi sen teki filosofina ja poliitikkona tunnettu B. R. Ambedkar,, joka osaltaan vaikutti kastilaitoksen viralliseen lakkauttamiseen. Yleiseksi termi tuli kuitenkin vasta 1970-luvulla, ja nykyään sillä pyritään korvaamaan aikaisemmin käytössä olleet nimitykset.
Apocalypse (videopeli)

Kehitys

Peli suunniteltiin kaveripeliksi (engl. buddy game), jossa Bruce Willisin näköinen tekoälyn ohjaama hahmo on pelaajan apuna. Neversoftin tullessa kehittäjäksi peli oli ollut jo kolme vuotta kehitettävänä, ääninäyttely oli jo tallennettu ja Activision antoi aikarajaksi julkaisulle joulun 1998, joka jätti kuusi kuukautta aikaa pelin viimeistelyyn. Peli menestyi kohtuullisesti ja Activision antoi kehittäjille lisämahdollisuuden toisessa projektissa: Neversoft kehitti Tony Hawk’s -rullalautailupelin, jonka tekniikkademossa käytettiin Apocalypsen ohjelmakoodia pelimoottorissa.

Vastaanotto

Peli sai GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 7.1/10.
Adele Astaire

Adele Astaire (alk. Adele Marie Austerlitz, 10. syyskuuta 1897 Omaha – 25. tammikuuta 1981 Tucson) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, tanssija ja laulaja, joka esiintyi veljensä Fred Astairen kanssa vaudevillessä ja Broadwaylla.
Adele Austerlitzin isä oli muuttanut Yhdysvaltoihin Itävallasta, ja hänen äitinsä vanhemmat olivat kotoisin Alsacesta. Adele ja Fred esiintyivät vaudevillessa ensimmäisen kerran jo lapsina vuonna 1905. Vuonna 1917 he tekivät Broadway-debyyttinsä näytelmässä Over the Top. 1920-luvulla he saavuttivat menestystä näytelmällä For Goodness Sake (1922) sekä George Gershwinin menestysmusikaaleilla Lady Be Good ja Funny Face.
Vuonna 1932 Astaire meni naimisiin brittiläisen Charles Cavendishin kanssa ja lopetti näyttelijän uransa. Hän muutti takaisin Yhdysvaltoihin miehensä kuoltua vuonna 1944. Adele Astaire kuoli tammikuussa 1981 Tucsonissa, Arizonassa.
Barrakuda

Ulkonäkö ja koko

Barrakuda voi kasvaa kaksi metriä pitkäksi ja painaa jopa 50 kiloa. Se on heimonsa suurin laji. Heimon lajeille ominaiseen tapaan sen ruumis on solakka ja sillä on kaksi selkäevää. Muista heimon lajeista sen voi erottaa mustista pilkuista kyljen alaosassa. Kyljen yläosassa on yleensä 18–25 tummaa juovaa.

Levinneisyys

Barrakudaa tavataan trooppisilla merialueilla leveyspiirien 42°N ja 35°S välillä. Se viihtyy koralliriuttojen läheisyydessä 1–100 metrin syvyydessä.

Käyttäytyminen ja ravinto

Barrakuda saalistaa lähinnä pieniä parvikaloja. Täysikasvuiset yksilöt ovat lähinnä yksineläjiä, mutta kutuaikana ne kerääntyvät parviin. Barrakudat kasvavat noin parimetrisiksi ja partioivat riuttaa ulapan puolella. Kun kalaparvi sattuu niiden lähelle, barrakudat syöksyvät kalaparven keskelle ja repivät ne palasiksi terävillä hampaillaan. Hyökkäyksen jälkeen ne palaavat rauhassa syömään saalistaan.