google/wiki40b huggingface dataset:
Grand Theft Auto: Chinatown Wars

Pelaaminen

Grand Theft Auto: Chinatown Wars muistuttaa paljon sarjan ensimmäisiä pelejä kuvakulman vuoksi. GTA: Chinatown Wars käyttää myös cel-shading-grafiikkaa. Peli hyödyntää käsikonsolien kosketusnäyttöä todella paljon; sen avulla pelaaja voi esimerkiksi piirtää Triad-jäsenille tatuointeja ja varastaa parkissa olevan auton ja käynnistää sen. Myös muita kosketusnäyttöä hyödyntäviä ominaisuuksia löytyy. Nintendo DS:llä hyödynnetään laitteessa olevaa mikrofonia, sillä siihen vihellettäessä pelihahmo kutsuu taksia.
Pelissä on lukuisia minitehtäviä, joissa voi muun muassa välittää huumeita. Pelin läpipeluun jälkeen on myös mahdollista pelata tehtäviä uudestaan läpi nopeamman ajan toivossa.

Juoni

Pelin päähenkilö on 25-vuotias Triad-järjestöön kuuluva Huang Lee. Triadien on luovutettava Huang Leen edesmenneen isän tärkeä miekka Wu Leelle, Huang Leen sedälle. Saapuessaan Liberty Cityyn Huang joutuu väijytykseen, jossa häntä ammutaan ja hänen isänsä miekka viedään. Ampujajoukko heittää Huangin veteen, koska he luulevat hänen kuolleen. Hän kuitenkin selviää ja kertoo sedälleen tapahtuneesta. Wu kertoo, että hän olisi antanut miekan ikääntyvälle Triad-johtajalle, Hsin Jaomingille. Myöhemmin Huang ottaa yhteyttä Zhou Mingiin, korkea-arvoiseen Triad-jäseneen ja Chan Jaomingiin, Hsinin poikaan. Kummatkin ovat ehdokkaina Hsinin perilliseksi.

Triad-järjestön jäsenet pettävät Huangin ja hän alkaa etsiä henkilöä, joka vuodattaa tietoja jengin rikoksista FIB:lle. Huang tappaa lähes jokaisen Triad-jengin johtohahmoista ennen kuin hänelle selviää, että tietojen vuodattaja onkin Wu. Viimeisessä tehtävässä on suuri takaa-ajo, joka päättyy, kun Wu saapuu Hsinin luokse ja syyttää häntä siitä, että Huang yrittää tappaa hänet. Huangin saavuttua paikalle Wu yrittää tappaa heidät molemmat, mutta Huang onnistuu tappamaan Wun. Huangin poliisina toimiva ystävä katsoo tilannetta sivusta, kunnes taloon saapuu poliisi ja FIB, jotka pidättävät Hsinin. Vaikka Huangia ei pidätetä, hän toteaa ”Liberty City sucks”.

Social Club

Pelissä on  Social Club, joka esiintyy myös Grand Theft Auto IV:ssä. Sen avulla peliä voi pelata kaksinpelinä ja pelaajat voivat tallentaa saavutuksensa. Clubissa voi ansaita moninpeliasuja, rahaa, auton ja muutamia erikoistehtäviä Xin-nimiseltä hahmolta.
Äiti Jones

Äiti Jones (engl. Mother Jones, oik. Mary Harris Jones; 1. toukokuuta 1830 Cork – 30. marraskuuta 1930) oli irlantilaissyntyinen merkittävä yhdysvaltalainen työväen- ja vapaaehtoistoiminnan organisoija. Hän työskenteli opettajana ja ompelijattarena, ja tutustui ammattiyhdistystoimintaan aviomiehensä, metallityöväenliiton aktiivijäsenen George Jonesin kautta.
Menetettyään miehensä ja neljä lastaan keltakuume-epidemiassa ja omaisuutensa Chicagon palossa vuonna 1871 Mary Jones ryhtyi itse toimimaan aktiivisesti työväenliikkeessä ja lapsityötä vastaan. Hän koki saavansa työväenliikkeestä perheen menettämänsä tilalle, ja häntä alettiin kutsua ”Äiti Jonesiksi”.
Mary Jones osallistui satojen lakkojen organisointiin 1870-luvun lopulta 1920-luvun alkupuolelle. Ammattiyhdistysliikkeessä hän taisteli inhimillisen palkkapolitiikan ja työolojen puolesta. Hän oli mukana myös perustamassa Yhdysvaltojen sosiaalidemokraattista puoluetta 1898 ja Maailman teollisuustyöntekijöiden keskusliittoa 1905. Naisasialiikettä Äiti Jones piti yläluokan rouvien höpsöttelynä ja pelkäsi puheiden sukupuolten tasa-arvosta vievän työväenluokan naisten huomion pois taloudellisesta eriarvoisuudesta.
Jones sai lakoille ja työväenliikkeelle paljon näkyvyyttä koko Yhdysvalloissa ottamalla naiset ja lapset mukaan mielenosoituksiin. Vuonna 1902 Jones johdatti näyttävästi lakkolaisten vaimot harjoineen ja luutineen ajamaan rikkureita pois kaivosten ovilta. Vuonna 1903 hän vei jokon tekstiilitehtaissa työskenteleviä lapsia mielenosoitusmarssille presidentin maatilalle asti kiinnittääkseen huomiota lapsityöhön.
Jones vietti satavuotispäiviään näyttävästi vuonna 1930 suurella vastaanotolla Silver Springsissä Marylandissa, missä hän nauhoitti myös puheen elokuvakameran edessä. Myöhemmät tutkijat ovat kuitenkin arvioineet, että Jones oli oikeasti syntynyt vuonna 1837, ei 1830 kuten hän itse väitti. Jones kuoli seitsemän kuukautta satavuotisjuhliensa jälkeen.
Mary Jonesin mukaan on nimetty yhdysvaltalainen vaihtoehtolehti Mother Jones.
Maarit Kaimio

Maarit Kaimio (o.s. Vuorenjuuri, s. 19. huhtikuuta 1941 Helsinki) on suomalainen antiikintutkija (filologi). Papyrologiaan ja kreikkalaiseen draamaan erikoistunut Kaimio oli Helsingin yliopiston Kreikan kielen ja kirjallisuuden professori 1976–2004. Kaimion puoliso on etruskologi Jorma Kaimio.
Kunekune

Kunekune (くねくね) on fiktiivinen olento joka sai alkunsa japanilaisessa sosiaalisessa mediassa ja keskustelupalstoilla. Se mainittiin ensimmäisen kerran vuonna 2003 samanaikaisesti usealla eri sivustolla. Kunekunea voisi Slendermanin tavoin kutsua "moderniksi urbaaniksi legendaksi" tarinan synnyttyä internetissä.

Tarina

Kunekune omaa hoikan, valkoisen ihmismäisen kehon. Sen valkoisten raajojen kerrotaan heiluvan kuin tuulessa, vaikka sää olisikin tyyni. Sen japanilainen nimi Kunekune tarkoittaakin "vääntyä", "heilua", "mutkitella."
Väitetään, että Kunekunen voi havaitaan vain etäältä, esim. maaseudulla huojumassa keskellä peltoa. Jos sitä yrittää lähestyä tai katsoo liian pitkään, menettää totaalisesti järkensä. Jos sitä yrittää koskettaa tai pääsee liian lähelle, se tappaa. Jos sen kuitenkin jättää täysin huomiotta ja jatkaa matkaansa, se tekee samoin.
Kunekunen tarina on voinut saada alkunsa variksenpelättimistä.
Helwingia

Tuntomerkit

Kasvit ovat ainavihantia pensaita tai pieniä puita. Lehden yläpinnalla on siihen kiinni kasvanut kukinto. Korvakkeet ovat pienet ja ripsuiset. Kukissa on vain yksi kehälehtikiehkura, sikiäin on kehänpäällinen, ja hedelmä on luumarja. 
Helwingia-lajit ova tavallisesti ainavihantia. Kasveissa on flavoneja ja iridoideja. Varressa on syysoluja, jotka muodostavat kuituja, ja piijyväsiä. Tavallisesti kasvia peittää vahainen pintakelmu eli kutikula, mutta se voi puuttuakin. Kasvit ovat kaksikotisia, hede- ja emikukat sijaitsevat eri kasviyksilöissä. Kukat sijaitsevat viuhkomaisissa rykelmissä, ja niissä on yksikiehkurainen kehä, jossa on kolmesta viiteen kehälehteä, joiden kärjet ovat enemmän tai vähemmän taipuneet. Hedekukissa ei ole näkyvissä emiön jäänteitä eikä emikukissa joutoheteitä. Ensinmainituissa on heteiden välissä mettä erittävä pohjuskehrä. Sikiäin on yhdislehtinen, tavallisesti neljän, joskus kahden tai kolmen, emilehden muodostama. Siemenaihe on apotrooppinen (taipunut poispäin sikiäimen keskustasta), sen varsi ja kalvo ovat paksuja. Siemenkuori on ohut ja endospermi on heikosti kirjava. Kromosomiluku on n = 19.
Karjarutto

Karjarutto on helposti leviävä märehtijöiden tartuntatauti. Sitä aiheuttavaa virusta kutsutaan karjaruton saksankielisen nimen mukaan Rinderpest-virukseksi.
Karjarutto on tuhoisa eläintauti, ja kuolleisuus aiemmin virukselle altistumattomissa populaatioissa voi lähennellä sataa prosenttia. Tauti leviää lähinnä kosketuksen ja saastuneen juomaveden kautta mutta myös pisaratartuntana.
Karjaruttoepidemiat ovat historiassa olleet yleisiä varsinkin sotien ja sotaretkien yhteydessä. Eurooppa kärsi erityisen pahoista epidemioista 1700-luvulla. Britanniassa oli maanlaajuinen epidemia vuosina 1865–1866. Myöhemmin 1890-luvulla karjarutto surmasi arviolta 80–90 prosenttia karjasta eteläisessä Afrikassa ja Afrikan sarvessa. Vuosina 1982–1984 Afrikassa raivonnut epidemia aiheutti arviolta 500 miljoonan dollarin taloudelliset vahingot karjan menetyksinä. Ihmisen mukana kulkeutunut karjarutto onkin määritelty yhdeksi maailman sadasta haitallisimmasta vieraslajista.
Rokotteita karjaruttoa vastaan on kokeiltu 1700-luvulta saakka vaihtelevin tuloksin. Luotettava rokote tautiin valmistui 1960-luvulla. Syksyllä 2010 YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestö FAO ilmoitti katsovansa, että tauti on hävitetty maailmasta sekä lopettavansa sen seurannan. Viimeinen esiintymä oli Keniassa vuonna 2001. Rinderpest-virus olisi näin ollen isorokon jälkeen toinen ihmisen tietoisesti hävittämä taudinaiheuttaja.
João Evangelista de Lima Vidal

João Evangelista de Lima Vidal (2. huhtikuuta 1874 Aveiro – 5. tammikuuta 1958) oli portugalilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 19. joulukuuta 1896 ja valittiin Angola e Congon hiippakunnan johtoon 4. maaliskuuta 1909. Piispaksi konsekroinnin suoritti 29. kesäkuuta Giulio Tonti, jota avustivat Manuel Correia de Bastos Pina ja José Alves de Mariz.
De Lima Vidal sai 9. joulukuuta 1915 nimityksen Lissabonin vihkipiispaksi ja Mitylenen titulaariarkkipiispaksi. 23. toukokuuta 1923 hänet nimitettiin Vila Realin piispaksi arkkipiispan henkilökohtaisella arvonimellä. Hän erosi tehtävistään 31. toukokuuta 1933 ja sai samana päivänä nimityksen Oxyrynchuksen titulaariarkkipiispaksi.
16. tammikuuta 1940 de Lima Vidal sai nimityksen Aveiron piispaksi ja piti arkkipiispan henkilökohtaisen tittelin. Hän kuoli 83-vuotiaana virassa.
Talonki

Talonki on talonkilehden kantalippu eli emälippu. Talonkilehti on paperiseen osakekirjaan tai obligaatioon liittyvä irrallinen kuponkiarkki. Talonkiin on painettu sama numero kuin osakekirjaankin. 
Osakekirjan talonkilehdellä on osinko- ja osakeantikuponkeja. Kupongit leikataan irti osinkoa nostettaessa tai osakeantiin osallistuttaessa. Kun kupongit on käytetty, talonki oikeuttaa saamaan uuden talonkilehden.  
Myös obligaation kuponkilehteen voi liittyä talonki. Obligaatiossa kupongit ovat korkolippuja, joita vastaan maksetaan obligaation korko kuponkiin merkityltä ajalta. Obligaation talonki oikeuttaa saamaan uuden kuponkilehden siinä tapauksessa, että korkokupongit on käytetty, mutta itse obligaatiota ei ole vielä lunastettu. Kupongit ovat voineet loppua siksi, että obligaation laina-aika ei välttämättä ole ennalta määrätty, vaan lunastushetki on voitu määrittää tapahtuvaksi arpomalla lunastettavien obligaatioiden numerot. 
Pörssiosakkeiden talongit ovat Suomessa jääneet historiaan. Noin vuodesta 1984 alkaen pörssiyhtiöt ottivat käyttöön yksiosaiset osakekirjat, joissa kupongit olivat samalla arkilla varsinaisen osakekirjan kanssa. Pörssiyhtiöt ovat myöhemmin kokonaan luopuneet paperisista osakekirjoista siirryttyään arvo-osuusjärjestelmään.
Maurice Bourgue

Maurice Bourgue (s. 6. marraskuuta 1939) on ranskalainen oboisti.
Bourgue opiskeli Pariisin konservatoriossa oboensoittoa Étienne Baudon ja kamarimusiikkia Fernand Oubradousin johdolla. Hän sai ensipalkinnon oboensoitossa vuonna 1958 ja kamarimusiikissa vuonna 1959. Tulevina vuosina hän voitti useita suuria kansainvälisiä kilpailuja. Vuonna 1967 Charles Munch palkkasi Orchestre de Parisiin Bourguen, joka toimi sen soolo-oboistina vuoteen 1979. 
Bourgue on esiintynyt solistina sellaisten kapellimestarien kuin Claudio Abbadon, Daniel Barenboimin, Riccardo Chaillyn ja John Eliot Gardinerin kanssa. Hän on myös itse toiminut kapellimestarina Ranskassa ja muualla. Vuodesta 1972 lähtien hän on omistanut suuren osan ajastaan kamarimusiikille itsensä mukaan nimetyn oktetin toiminnan muodossa. 
Bourgue on levyttänyt monia palkittuja albumeita. Hän on toiminut Sándor Végh -kamarimusiikki-instituutin musiikillisena johtajana ja opettanut myös konservatorioissa Pariisissa ja Genevessä. Mestarikursseja hän on pitänyt Budapestissa, Lontoossa, Lausannessa, Moskovassa, Oslossa, Jerusalemissa ja Kyotossa. Hän on naimisissa Colette Klingin kanssa.
Paphiopedilum helenae

Historia

P. helenaen löysivät L. Averyanov, N. T. Hiep ja D. D. Hyoen vuonna 1995. Laji kuvattiin ensi kerran venäläisessä kasvitieteen alan lehdessä vuonna 1996. Se nimettiin Leonid Averyanovin vaimon, tutkimusryhmää johtaneen Helen Averyanovin mukaan.

Kuvaus

P. helenae on hyvin pieni, ryppäittäin kasvava venuksenkenkä. 3–12 cm pitkiä ja 0,5–2 cm leveitä lehtiä on kolmesta viiteen kappaletta. Väritys on päältä vihreä valkoisin tai vaaleankeltaisin reunoin, alta vaaleanvihreä ja tyvestä violetihtava. Kukkavana on 4–7 cm pitkä, lyhyen ja tiheän mustanvioletin karvan peittämä. Kukkavanan kärkeen kehittyy yksi kukka, joka on 3–6 cm leveä. Kukka on väritykseltään keltainen, purje valkoreunainen. Laji kukkii syyskuusta marraskuuhun.

Elinympäristö ja hoito

P. helenae kasvaa litofyyttinä puolivarjoisissa paikoissa kalkkipitoisten vuorien huippujen tasanteilla ja kielekkeillä hajoavissa lehti- ja ruohokerroksissa 500–1000 metrin korkeudella. Lajin luontainen levinneisyysalue sijoittuu pohjoisimman Vietnamin alueelle. Alueen lämpötila vaihtelee 10 ja 25 celsiusasteen välillä. Ilmasto on talvisin kuiva, kesäisin kostea.
Adolf von Jordans

Adolf von Jordans (29. huhtikuuta 1892 – 23. toukokuuta 1974) oli lintutieteilijä, joka tutki Baleaarien linnustoa.
Von Jordans julkaisi teoksen Die vogelfauna Mallorcas mit berucksiditign Menorcas und des Pityusen. Paul Rost and Co., G.M.G.H. Bonn. (1914).
Von Jordanas kirjoitti Falco-lehteen artikkelit Vorlaufige kurze beschreihung neuser formen von der Balearen (Falco, J. G. 9, núm. 1, s. 43-44 (1913)) ja Nem vogelrassen von del Balearen (Sonelerh de Falco, s. 3-5 (1923)).
Von Jordans nimesi pajusirkun alalajin witherbyi, peipon alalajin balearica, kyläpöllösen alalajin mallorcae ja yhdessä Schiebelin kanssa pyyn alalajin styriacus.
Linja-autopysäkki

Matkustajainformaatio

Kaupungeissa linja-autopysäkeillä on usein paperinen aikataulu. Katoksellisilla pysäkeillä voi olla myös linjakartta. Esimerkiksi pääkaupunkiseudulla, Tampereella, Turussa, Oulussa ja Kuopiossa on pysäkeillä myös sähköisiä aikataulunäyttöjä, jotka kertovat linja-autojen tuloon jäljellä olevan ajan. Joillakin linjoilla näytöt saavat ajantasaista informaatiota linja-auton sijainnista ja vastaavat näin todellista tilannetta, eivätkä pysäkkiaikataulun arvioaikaa.

Linja-autopysäkkiin liittyviä liikennesääntöjä

Tieliikenneasetuksessa linja-autopysäkin merkki kieltää pysäköinnin 12 metrin etäisyydellä merkistä, ellei reunakiveykseen ole värityksellä merkitty tästä poikkeavaa pysäkkialuetta. Väritys on Suomessa useimmiten keltainen. Pysäkiltä lähtevää linja-autoa on muun liikenteen väistettävä, jos tien nopeusrajoitus on korkeintaan 60 km/h.

Liikennemerkit

Merkin yhteyteen voidaan asettaa kunnan vaakuna, tariffin ja liikenteenharjoittajaryhmän tunnus, lisäkilvissä pysäkin nimi sekä varsinkin kaupungeissa paikallisliikenteen linja-auton pysäkeillä siinä pysähtyvien linjojen numerotunnukset sekä päätepisteiden nimet, jonne linjat liikennöivät. Pikavuorolinjan pysäkki osoitetaan merkin yhteyteen asetettavalla lisäkilvellä.
Intel Pentium M

Banias

Ensimmäiset Pentium M -suorittimet perustuivat ytimeen koodinimeltään Banias, ja ne julkistettiin vuonna 2003. Banias oli valmistettu 0,13 µm:n valmistustekniikalla, ja siinä oli 1 megatavu L2-välimuistia. Suoritin toimi 64-bittisellä 4*100 MHz väylällä. Nopein Banias-pohjainen Pentium M -suoritin kävi 1,7 GHz:in kellotaajuudella.
Nopeimmat Banias-pohjaiset Pentium M -suorittimet kuluttivat täydessä rasituksessa 24,5 W tehoa. Suorittimesta oli saatavilla myös pienemmällä käyttöjännitteellä toimivia vähävirtaisempia LV- ja ULV-malleja. Näiden enimmäiskellotaajuus oli perusmallia pienempi, ja ne oli tarkoitettu erityisen pienikokoisiin kannettaviin tietokoneisiin.

Dothan

Seuraava versio oli koodinimeltään Dothan. Dothan oli valmistettu 0,09 µm:n valmistustekniikalla, ja siinä oli 2 MB L2-välimuistia.
Dothan toimi suurimmillaan 2,26 GHz:n kellotaajuudella.
Dothanin myötä Pentium M -suorittimissa siirryttiin kellotaajuuden mukaisesta nimeämiskäytännöstä mallinumeron mukaiseen nimeämiskäytäntöön. Kaikkien Pentium M -suorittimien ensimmäinen numero on 7, viimeinen numero ilmaisee väylätaajuuden, 0 = 4*133MHz = 533FSB väylä, 5 = 4*100MHz = 400FSB väylä. Keskimmäinen numero vaihtelee kellotaajuuden mukaan.
Dothan-pohjaiset Pentium M -suorittimet kuluttavat rasituksessa enimmillään 21 wattia sähköä, eli hiukan edeltäjäänsä vähemmän. Virrankulutus levossa oli kuitenkin hiukan kasvanut Baniaksesta, johtuen uuden valmistustekniikan aiheuttamasta suuremmasta vuotovirrasta.
Kalle Suosalo

Karl (Kalle) Aleksander Suosalo (sukunimi vuoteen 1906 Finni) (9. helmikuuta 1869 Messukylä – 2. maaliskuuta 1918 Pietarsaari) oli leipuri sekä SDP:n piirisihteeri ja kansanedustaja.

Elämä

Suosalon vanhemmat olivat vuokraaja Johan Johansson ja Lovisa Vilhelmina Johansdotter. Käytyään kiertokoulun hän työskenteli tiilitehtaan työmiehenä, muurarina sekä kirvesmiehenä ja piti leipuriliikettä Messukylässä vuoteen 1906 ja Pietarsaaressa vuosina 1906–1915. Suosalo oli Vaasan läänin pohjoisen vaalipiirin sos.dem. piirisihteerinä ja puhujana 1915–1918 sekä SDP:n kansanedustajana 1917 edellä mainitusta vaalipiiristä. Hän oli myös sos.dem. puolueneuvoston ja Vaasan läänin pohjoisen vaalipiirin piiritoimikunnan jäsen. 
Suomen sisällissodan aikana valkoiset vangitsivat Suosalon 15. helmikuuta 1918, ja hänet ammuttiin Pietarsaaren teloituksissa yhdessä muun muassa lakimies Johannes Jääskeläisen kanssa 2. maaliskuuta.

Perhe

Suosalo oli naimisissa Liisa Haakin kanssa vuodesta 1891. Heidän poikiaan olivat näyttelijä ja teatterinjohtaja Martti Suosalo sekä SKDL:n kansanedustajana vuosina 1962–1966 toiminut muurari Vilho Suosalo. Vuonna 1962 syntynyt näyttelijä Martti Suosalo on vuonna 1954 kuolleen Martti Suosalon pojanpoika.
Eero Koskimies

Eero Kaarlo Juhani Koskimies (vuoteen 1909 Forsman; 22. heinäkuuta 1897 Sääksmäki – 21. syyskuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen alttoviulutaiteilija ja sovittaja. Hän soitti viulua Helsingin kaupunginorkesterissa vuosina 1917–1925 sekä viulua ja alttoviulua Radio-orkesterissa vuosina 1927–1957. Hän johti Polyteknikkojen orkesteria sekä opetti mm. Helsingin musiikkiopistossa. Koskimies sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1956.
Koskimiehen ensimmäinen puoliso oli Aino Nisula. Heidän poikansa oli pianisti Pentti Koskimies. Heidän erottuaan Koskimies avioitui Ulla Katajavuoren kanssa vuonna 1939. Koskimiehen ja Katajavuoren tytär on kirjailija ja kirjallisuustoimittaja Satu Koskimies.
Time Tunnel

Time Tunnel on oululainen elektronisen tanssimusiikin tapahtuma. Sitä järjestää vuosittain H.A.N.D Productions yhteistyössä Oulun musiikkivideofestivaalien kanssa. Vuonna 1994 alkunsa saanut tapahtuma on elektronisen musiikin saralla Suomen pitkäikäisin.
Vuoden 2008 Time Tunnel pidettiin elokuussa Oulun kaupunginteatterissa, ja pääesiintyjinä toimivat Atomic Hooligan ja Hexstatic Isosta-Britanniasta.
Tishchenko-reaktio

Tishchenko-reaktio on kemiallinen reaktio, jossa aldehydi disproportioituu vahvan emäksen, tyypillisesti alkoksidin, vaikutuksesta estereiksi. Reaktio on nimetty löytäjänsä V. Tishchenkon mukaan ja hän julkaisi sen ensimmäisen kerran vuonna 1906. Reaktiolla on tärkeitä teollisia sovellutuksia, esimerkiksi etyyliasetaatin valmistus asetaldehydistä ja hydroksipivalyylihydroksipivalaatin valmistus hydroksipivaldehydistä.
Persikkapalmut

Tuntomerkit

Persikkapalmut ovat pienehköjä ja monesti monivartisia palmuja. Lehdet ovat parilehdykkäisiä ja lehdyköiden laidoissa on sukaskarvoja, mikä on suvun paras yksittäinen tuntomerkki. Kukinnoissa on sekä hede- että emikukkia. Lehtitupit ja kukintovarret ovat useimmilla lajeilla piikikkäitä.

Levinneisyys

Persikkapalmuja kasvaa trooppisessa Amerikassa Meksikosta Paraguayhin, eniten lajeja on Brasiliassa.

Käyttö

Persikkapalmulajia Bactris gasipaes kasvatetaan hedelmäpuuna trooppisessa Amerikassa. Ainakin tästä lajista saadaan myös palmuydintä.
MILF (pornografia)

MILF-pornografia on pornografian tyylilaji, jossa naisnäyttelijät ovat usein 25–50-vuotiaita naisia, joista osa on aloittanut työskentelynsä pornoalalla 35-vuotiaana tai vanhempana. Tyylilajille ominaista on iäkkäämpi nainen ja nuoret rakastajat. 
MILF on tyylilajina kasvava osa pornoteollisuutta ja monet naiset ovatkin luoneet uraa sen parissa. Tyylilajin näyttelijöille on omat palkintonsa: XRCO-palkinto vuoden MILF-naiselle, AVN-palkinto vuoden MILF-esiintyjälle, CAVR-palkinto vuoden MILF-naiselle ja Urban X Award -palkinto parhaalle MILF-esiintyjälle.
Japanissa on Adult Broadcasting Awards -palkinto parhaalle aikuiselle naiselle. Aikaisin nettiviittaus tyylilajiin on Playboyn vuoden 1995 artikkeli houkuttelevista äideistä. Vuodesta 2007 Playboyssa on ollut oma sarjansa MILF-tyylilajille osiossa nimeltä Hot Housewives.
MILF on lyhenne sanoista "Mother I'd Love to Fuck" (suom. Äiti, jota tahtoisin panna), joka viittaa suoraan edellä mainittuun ikäryhmään. Termin yleisti vuonna 1999 nuorisoelokuva American Pie.
Fabio Leimer

Fabio Leimer (s. 17. huhtikuuta 1989 Rothrist) on sveitsiläinen autourheilija. Leimer on aikaisemmin kilpaillut Formula BMW-, Formula Renault-, International Formula Master- ja Aasian GP2-sarjassa. Leimer voitti Formula Masters -sarjan mestaruuden vuonna 2009. Vuonna 2013 Leimer voitti GP2-mestaruuden.

Ura

Leimer debytoi GP2-sarjassa kaudella 2010 Ocean Racing Technology -tallissa. Hän ajoi voittoon Espanjan sprinttikilpailussa. Kauden muissa kilpailuissa hän ei saavuttanut pisteitä. Kaudella 2011 Leimer jatkoi GP2:ssa ajaen Rapax-tallissa. Turkin avauskilpailussa hän kolaroi Max Chiltonin kanssa, kääntäen oman autonsa hetkellisesti nurin. Hän ei loukkantunut kolarissa. Espanjassa Leimer toisti viime vuoden temppunsa, ajamalla voittoon sunnuntain sprinttikilpailussa. Hän keräsi kaiken kaikkiaan 15 pistettä ja sijoittui sarjan 14:ksi. Leimer jatkoi myös kaudella 2012 siirtyen Racing Engineering-talliin. Hän saavutti kuusi palkintosijaa ja 152 pistettä sijoittuen sarjan seitsemänneksi. Leimer jatkoi samassa tallissa kaudella 2013. Hän ajoi voittoon kauden avauskilpailussa. Hän voitti kauden aikana myös Bahrainin ja Italian lauantain pitkän kilpailun onnistuen lopulta voittamaan GP2-sarjan mestaruuden.
GP2-mestaruutensa jälkeen Leimer siirtyi vuonna 2014 kilpailemaan FIA World Endurance Championship -kestävyysautosarjaan. Samana vuonna hän osallistui Le Mansin 24 tunnin ajoon.

F1-ura

Marraskuussa 2011 Leimer testasi Sauberin F1-autoa Abu Dhabin nuorten kuljettajien testeissä. Kesäkuussa 2015 Leimer vahvistettin F1-tallin Manorin viralliseksi testi- ja varakuljettajaksi. Hän ajoi Unkarin viikonloppuna toista Manorin autoa perjantain ensimmäisissä vapaissa harjoituksissa.
Kashiwazakin–Kariwan ydinvoimalaitos

Maanjäristyssuojaus ja vuoden 2007 maanjäristys

Ydinvoimalaitos sijaitsee maanjäristysherkällä alueella kuten ylipäätään koko Japani. Reaktorit sammuivat järistyksen sattuessa automaattisesti. Laitoksen omistaa ja sitä hallinnoi Tokion sähköyhtiö Tōkyō denryoku (TEPCO).
Maanjäristys ravisteli voimalaa heinäkuussa 2007, ja voimala suljettiin. Japanilaislehti Mainichi shinbunin tietojen mukaan järistys, jossa voimalaitos vaurioitui, oli noin 2,5 kertaa voimakkaampi kuin mitä laitos oli suunniteltu kestämään. Lehden mukaan kahdeksan Japanin 17 ydinvoimalasta on rakennettu samojen turvamääräysten mukaan. TEPCO ja maan hallitus ovat jo myöntäneet, ettei alueelle uskottu koskaan iskevän näin voimakasta järistystä.
Voimalaitos pysyi suljettuna liki puolitoista vuotta Niigatan maanjäristyksen aiheuttamien vikojen ja odottamattoman suuren järistyksen paljastamien lisäsuojaustarpeiden takia. Maanjäristys aiheutti ainakin 50 vikaa, mukaan lukien katkenneita putkia, vesivuotoja, radioaktiivisuuden vuotoa ympäristöön. 1,2 tonnia radioaktiivista vettä oli vuotanut jostain tankista ja valunut mereen. Matala-aktiivisen jätteen varasto, jossa oli 20 000 tynnyriä jätettä, vaurioitui ja tynnyreitä joutui mereen. Myös voimalan muuntajassa oli tulipalo .
8. toukokuuta 2009 Kashiwazakin–Kariwan ydinvoimalaitoksessa aloitettiin 50 päivää kestävät kokeet, joissa testataan maanjäristyksen myötä parannettuja seismisiä turvatoimia.