google/wiki40b huggingface dataset:
Bandura

Bandura eli kobza on luuttusoittimiin kuuluva kansansoitin. Sen runko on puinen ja ovaalinmuotoinen, ja kaula on ohut. Soittimessa on neljästä kahdeksaan bassokieltä, jotka on sidottu tallaan ja nuppiin, sekä 30 tai enemmän kromaattisesti viritettyjä kieliä kaikukannen päällä. Sitä on käytetty enemmän säestyssoittimena. Banduraa pidetään Ukrainan kansallissoittimena.

Televisio-ohjelma

Yleisradio TV1:n Viihdetoimitus tuotti 1981 bandurasta musiikkipitoisen dokumentin Bandura - Ukrainan laulava puu. Ohjelma kuvattiin Ukrainassa.
Niinivaaran lukio

Niinivaaran lukio oli Joensuussa Niinivaaran kaupunginosassa kevääseen 2015 saakka toiminut lukio, jossa oli viimeisenä lukuvuotena noin 375 opiskelijaa sekä noin 30 opettajaa. Lukio sijaitsi Niinivaaran mäellä noin kilometrin päässä Joensuun kaupungin keskustasta Tikkamäentie 17:ssä. Koulun viimeinen rehtori vuosina 2004–2015 oli Esa Räty, joka myös jatkoi rehtorina uudessa Joensuun yhteiskoulun lukiossa, joka syntyi Niinivaaran lukion ja vanhan Joensuun yhteiskoulun lukion yhdistyessä vuonna 2015. Niinivaaran lukion lähdettyä koulurakennuksesta, siihen muutti väistötiloihin Nepenmäen koulu.
Lukio sijaitsi Pohjois-Karjalan keskussairaalaa vastapäätä, joten lukioon oli hyvät liikenneyhteydet ja kaukolinjojen bussitkin pysähtyivät koulun kohdalla tuoden opiskelijoita lähikunnista.
Koulussa toimi yleislinjan lisäksi myös musiikin ja ilmaisun linja. Koulu painotti opetusta myös LUMA-aineisiin (luonnontiede ja matematiikka). Valtakunnallisten kurssien lisäksi koululla oli monipuolinen koulukohtaisten kurssien tarjonta. Koulun opiskelijoille pyrittiin antamaan mahdollisuudet painottaa opiskelua haluamissaan oppiaineissa.

Historia

Lukion edeltäjä on vuonna 1962 perustettu Pielisjoen yhteiskoulu, joka toimi nykyisen Pielisjoen koulun tiloissa. Yksityinen oppikoulu toimi aluksi viisiluokkaisena ja sai laajentumisluvan 8-luokkaiseksi 1965. Keskikoulu muuttui peruskoulu-uudistuksen myötä vuonna 1974 Karsikon yläasteeksi ja myöhemmin Pielisjoen kouluksi. Samana vuonna perustettiin myös erillinen Niinivaaran lukio, joka muutti syksyllä 1976 Tikkamäelle. Lukio vietti 50-vuotisjuhliaan toukokuussa 2012, kun oli kulunut 50 vuotta Juhani Soilan Pielisjoen yhteiskoulun perustamisesta. Koulun rehtoreita ovat olleet Juhani Soila (1955–1988), Asko Jokiranta (1988–2001), Virpi Koponen (2001–2003), Riitta Rauma (2003–2004) ja Esa Räty (2004–2015).

Musiikin ja ilmaisun linja

Niinivaaran lukion musiikkipainotteinen linja aloitti toimintansa syksyllä 1998, jolloin linjalle valittiin ensimmäiset opiskelijat. Syksyllä 2011 linja laajennettiin musiikin- ja ilmaisun linjaksi. Musiikkiopinnoissa pääpaino oli pop-jazz-tyyppisessä musiikissa muiden musiikinlajien lisäksi. Ilmaisun puolella painotettiin teatteritaidetta sekä kuvataidetta. Linjalle haettiin kolmen erilaisen soveltuvuuskokeen, eli musiikin, draaman ja kuvataiteen kautta. Musiikin ja ilmaisun linja oli suosittu lukioon pyrkijöiden keskuudessa.

Sulautuminen Joensuun yhteiskoulun lukion kanssa

Joensuun kaupunginvaltuusto päätti vuonna 2013 Joensuun yhteiskoulun lukion ja Niinivaaran lukion yhdistymisestä Papinkadulle syksyllä 2015 noin 650 opiskelijan yksiköksi. Uudessa Joensuun yhteiskoulun lukiossa on kolme linjaa: urheilulinja, musiikin ja ilmaisun linja sekä yleislinja. Vuosina 2014-2015 Papinkadulle rakennettiin Pasi Siistosen suunnittelema uudisrakennus vanhan Wivi Lönnin suunnittelemaan rakennuksen jatkeeksi. Samassa rakennuksessa toimii Joensuun seudun kansalaisopisto.
Bukatšatša

Bukatšatša (ven. Букача́ча) on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiirin Tšernyševskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Agita-joen varrella 75 kilometriä Tšernyševskistä pohjoiseen. Taajamassa on Siperian rautatieltä Tšernyševskissä haarautuvan sivuradan pääteasema. Asukkaita on 2 800 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunnan ovat perustaneet Kalugan läänistä muuttaneet uudisasukkaat vuonna 1911. 1800-luvun lopussa evenkit löysivät seudulta kivihiiliesiintymän, jota alettiin hyödyntää vuonna 1916. Vuonna 1930 otettiin käyttöön Bukatšatšan kivihiilikaivos. Vuonna 1932 sinne rakennettiin rautatie ja vuonna 1938 Bukatšatša sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Vuosina 1938–1942 kaivoksen yhteydessä toimi Gulag-järjestelmään kuulunut vankileiri.
Kaivos suljettiin kesällä 1997 tapahtuneen tulipalon jälkeen. Nykyään Bukatšatšassa toimii ompelimo. Taajamassa on kaksi keskikoulua ja lasten luomistyön keskus.
Paskolampi (Toivakka)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,5 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Rutajoen valuma-alueeseen (14.236) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 165 metriä mpy.
Tsunamin jälkeen

Muuta

Sarjassa esiintyy myös joitakin uhreja, jotka olivat Thaimaassa kun tsunami iski. Ohjelma on myös saanut aikaan kritiikkiä siitä, kun joitakin tsunamin uhreja pyydettiin mukaan kuvauksiin.
Joe Satriani

Ura

Joe Satriani aloitti kitaransoiton tosissaan kuultuaan jalkapalloharjoituksissa, että Jimi Hendrix oli kuollut. Hän sanoi heti valmentajalleen jättävänsä jalkapallon, koska haluaa alkaa tehdä uraa musiikilla. 1970-luvulla Satriani muutti Berkeleyhyn Kaliforniaan jatkaakseen musiikkiuraansa. Vuonna 1986 hänen ystävänsä ja entinen oppilaansa Steve Vai, joka oli niittänyt mainetta David Lee Rothin kanssa, ylisti Satriania useissa kitaralehtien haastatteluissa. Sana levisi nopeasti ja pian Satrianin maine kitaristina kasvoi merkittäväksi.
Vuonna 1989 Satrianin levytys "One Big Rush" (alkujaan Flying in a Blue Dreamin kappale) oli elokuvan Loistokaveri (Say Anything, 1989) soundtrackilla. Vuonna 1994 Satriani liittyi Deep Purpleen korvatakseen Ritchie Blackmoren yhtyeen kiertueella. Vuonna 1996 Satriani perusti G3:n, kolmen rock-kitaristin konserttikiertueen, alkuperäisinä esiintyjinä Satriani, Steve Vai ja Eric Johnson.
Vuonna 2008 Satriani liittyi samalla perustettuun Chickenfoot-superyhtyeeseen, jossa hänen lisäksi soittavat Van Halenista Sammy Hagar (laulu) ja Michael Anthony (basso) sekä Red Hot Chili Peppersin Chad Smith (rummut).
Satriani on mainostanut Ibanezin JS Series -kitaroita ja Peaveyn JSX-vahvistimia. Molemmat tuotesarjat on suunniteltu erityisesti Satrianin nimikkotuotteiksi.
Sem

Sem on kylä Tønsbergissä Vestfoldin läänissä Norjassa. Sem yhdistettiin Tønsbergin kuntaan 1. tammikuuta 1988. Kylä sijaitsee viisi kilometriä länteen Tønsbergin kaupungista.
Kulhon linnavuori

Linnavuori

Linnavuorella on taktinen sijainti sekä Kuusiston ja Kakskerran suuntaisen salmen että Kirjalan ja Ruissalon välisen salmen risteyskohdassa. Se kohoaa jyrkkärinteisenä kalliopaljastumana yli 35 metriä merenpinnan yläpuolelle. Sitä kiertää jyrkänne joka puolella paitsi itäreunassa. Luoteis- ja koillisrinteillä on useita terasseja. Mitään linnavuoreksi viittaavaa ei kohteesta olla löydetty, mutta siitä huolimatta Aulis Oja on katsonut linnavuoren palautuvan esihistorialliseksi.

Historiaa

Mäkeen liitettävä Linna-nimiö on vähintään historiallista perua. Kulhon Linnavuori mainittiin asiakirjassa vuodelta 1699, missä mainittiin vuoren juurella sijaitseva niitty nimeltään Linnanniittu.

Tutkimukset

Vuonna 1979 kävi Tapani Tuovinen Linnavuorella osana seudun inventointia.

Suojelualue

Kalliomäen ympäristö ja ranta.alue on luonnonsuojelualuetta. Vuoren kummalakin puolella sijaitsee vapaa-ajan asuntoja. Saarelle pääsee vain veneellä.
Valleé de Main luonnonsuojelualue

Valleé de Main luonnonsuojelualue sijaitsee Seychelleihin kuuluvalla Praslinin saarella. Se käsittää hyvin säilynyttä palmumetsää, jossa kasvaa kuutta lajia palmuja, joista seychellienpalmu eli coco-de-mer, Lodoicea maldivica on endeeminen Seychellien laji. Näiden palmujen siemenet ovat kasvikunnan suurimmat. Lehdet ovat kuusi metriä leveitä ja 14 metriä pitkiä. Myös puiston eläimistöön kuuluu harvinaisia ja endeemisiä lajeja.
Valleé de Main luonnonsuojelualueen pinta-ala on vain 19.5 ha. Sitä ympäröi 300 hehtaarin Praslinin kansallispuisto.
Alueen metsät muistuttavat ikimetsiä, ja niissä kasvaa täysikokoisia puita. Palmulajeja ovat seychellienpalmun lisäksi kotoperäinen Deckenia nobilis, Phoenicophorium borsigianum, Verschaffeltia splendida, Nephrosperma vanhoutteanum ja Roscheria melanochaetes. Palmujen joukossa kasvaa myös kairapalmuja ja lehtipuita. Metsässä elää endeemisiä lintulajeja, liskoja, sammakoita ja selkärangattomia.
Alue on UNESCOn maailmanperintökohde.
Kinnernivel

Kinnernivel (lat. articulatio tarsi) on nelijalkaisten varvasastuja- ja kärkiastujaeläimillä oleva takaraajan nivel, joka vastaa ihmisen nilkkaniveltä. Se koostuu neljästä erillisestä nivelestä, joista liikkuvin on ylin eli articulatio tarsocrurialis. Kinnernivel liittää toisiinsa säären luut, nilkan luut sekä jalkapöydän luut.

Toiminta

Kinnernivel lähinnä vain koukistuu ja ojentuu, mutta lihansyöjillä esiintyy myös jonkin verran kiertoliikettä.

Hevosen kinner

Vaikka kintereen tieteellinen nimi tarsus viittaa kintereen luihin ja niveliin, useimmat hevosten kanssa työskentelevät tarkoittavat kintereellä nivelen alueen kaikkia kudoksia. Kinner on erityisen tärkeä osa hevosen anatomiaa, sillä se rasittuu suuresti hevosen työskennellessä. Hyppääminen ja kootut liikkeet rasittavat kinnertä eniten.
Andries Jonker

Ura

Jonker aloitti valmennusuransa juniorivalmentajana vuonna 1984. Hän valmensi uransa alussa JOS Watergraafsmeeriä, ZFC Zaandamia ja DRC Amsterdamia. Vuonna 1990 hän siirtyi Alankomaiden jalkapalloliiton palvelukseen ja työskenteli juniorimaajoukkueiden valmennuksen koordinointitehtävissä seitsemän vuoden ajan. Kesällä 1997 Jonkerista tuli FC Volendamin apuvalmentaja. Dick de Boerin jätettyä tehtävänsä päävalmentajana kesällä 1999 Jonker nousi Volendamin päävalmentajaksi. Hän valmensi joukkuetta kauden 1999/2000, joka päättyi Eerste Divisiessä vasta sijalle 17.
Volendam-pestinsä jälkeen Jonker palasi Alankomaiden liiton palvelukseen. Kaudella 2002/2003 hän toimi Louis van Gaalin apuvalmentajana FC Barcelonassa. Kesällä 2004 hän palasi päävalmentajan tehtäviin MVV Maastrichtin peräsimessä. Jonker johdatti seuran Alankomaiden cupin puolivälieriin kaudella 2005/06. Eerste Divisiessä sijoitukset jäivät heikommiksi ja hän lähti seurasta kesällä 2006. 
Jonkerin ura jatkui MVV:stä lähdön jälkeen Willem II Tilburgissa, jossa hän toimi ensin apuvalmentajana ja marraskuusta 2007 helmikuuhun 2009 saakka seuran päävalmentajana. Alfons Groenendijkin tultua seuran päävalmentajaksi, Jonker siirtyi urheilutoimenjohtajaksi. Kesällä 2009 hän jätti Willem II:n ja siirtyi van Gaalin apuvalmentajaksi FC Bayern Müncheniin. Van Gaalin saatua potkut huhtikuussa 2011, nousi Jonker suurseuran päävalmentajaksi. Kauden jälkeen Jonker siirtyi Bayernin reservijoukkueen päävalmentajaksi. Hän jätti Bayernin organisaation kauden 2011/12 jälkeen ja siirtyi Felix Magathin apuvalmentajaksi VfL Wolfsburgiin. Jonker työskenteli Wolfsburgissa kaksi vuotta ja toimi Magathin, Lorenz-Günther Köstnerin ja Dieter Heckingin apuvalmentajana.
Kaudeksi 2014/15 Jonker siirtyi Arsenalin organisaatioon työskentelemään seuran akatemian johtotehtäviin. Helmikuun lopussa 2017 Jonker jätti Arsenalin ja palasi Wolfsburgiin, tällä kertaa seuran päävalmentajaksi. Jonkerin tulo päävalmentajaksi piristi aluksi hieman Wolfsburgin vaikeaa kautta ja joukkue pelasi hänen johdollaan pisimmän tappiottoman putkensa Bundesliigassa eli neljä ottelua. Kauden kahdeksasta viimeisestä ottelusta Wolfsburg sai kasaan vain kaksi voittoa ja yhden tasapelin, mikä tarkoitti kaudesta 1997/98 Bundesliigassa pelanneen seuran jäämistä sarjakarsintaan. Karsinnoissa Jonker luotsasi Wolfsburgin niukasti kahteen 1–0 voittoon Eintracht Braunschweigista ja seura säilytti paikkansa pääsarjatasolla.
Kausi 2017/18 alkoi Wolfsburgin osalta vaisusti ja joukkue voitti vain yhden viidestä ensimmäisestä liigaottelusta. Seurajohto erotti Jonkerin tehtävistään 18. syyskuuta 2017.
Hautojärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 102 hehtaaria eli 1,0 neliökilometriä. Se on 1,9 kilometriä pitkä ja 1,0 kilometriä leveä. Sen järvenselkä on avoin ja saareton, vaikka siellä täällä on kiviä. Järven pohjoispää kapenee Kangaslahdeksi ja järven koillisrannassa on avoin Sammakkolahti. Eteläpää on pyöreä, mutta kaakkoispäässä sijaitsee Sahinperä, joka on järven syvin kohta ja josta laskuoja saa alkunsa. Järvessä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 2,4 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0024 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 2,3 metriä ja suurin syvyys on 9,8 metriä. Syvin kohta sijaitsee Sahinperässä.
Järven rantaviivan pituus on 5,2 kilometriä ja sen rannat ovat alavaa metsämaata. Jotkin rannat ovat soistuneet ja ne onkin ojitettu. Tällainen suo on Haapaneva. Kauempana sijaitsee turvetuotantoalueita, joiden kuivatusvesiä johdetaan järveen. Näitä ovat Isosuon ja Sileänevan turvetuotantoalueet . Järven rannan tuntumassa ei sijaitse talouksia, mutta sen rannoille on rakennettu lähe 20 vapaa-ajan asuntoa. Järvi sijaitsee lähellä Keuruun vastaista rajaa.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Vihtamonpuron valuma-alueeseen (35.487) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 176,3 metriä mpy.
Järvi on Vihtamonpuron valuma-alueen latvajärviä, joten se saa pääosan vedestään omasta lähiympäristöstään. Siihen sisältyy pääasiassa ojitettuja soita ja Sammakkolampi (3 ha), joka laskee siihen suo-ojien kautta. Järven laskuoja lähtee järven kaakkoipäästä Sahinperältä, josta saa alkunsa Sahinpuro. Se laskee 1,7 kilometrin päässä Keskiseen Pirttijärveen. Vesireitti jatkaa etelään muuttuen keskijuoksulla Kankijoeksi. Kankijoki laskee Kuusijärveen, joka on osa Pihlajaveden reitin järviketjua.
Cristo Redentore

Cristo Redentore tai Christ the Redeemer of Maratea (suom. Kristus Vapahtaja) on Jeesusta esittävä patsas Maratean kylässä etelä–Italiassa.
Patsaan suunnitteli ja veisti italialainen kuvanveistäjä Bruno Innocenti. Jeesus-patsaan rakentaminen aloitettiin vuonna 1963 ja patsas valmistui vuonna 1965. Se on valmistettu Carraran marmorista.
Veistos on 21,23 metriä korkea, mikä tekee siitä kolmanneksi suurimman Jeesus-patsaan Euroopassa.
Kourosh Khani

Kourosh Khani (s. 3. heinäkuuta 1989) on iranilainen moottoriurheilija. Hän aloitti uransa karting-sarjoissa. Vuonna 2007 Khani kilpaili Britannian Formula Ford Scholarship -luokassa. Seuraavana vuonna hän kilpaili Formula Renault UK BARC -talvisarjassa sijoittuen sarjan kolmanneksi. Vuonna 2009 Khani ajoi Ginetta G50 Cup -sarjassa muutaman kilpailun. Vuosina 2009 ja 2011 Khani kilpaili Formula Renault BARC -sarjassa sijoittuen jälkimmäisellä kerralla sarjan neljänneksi. Vuonna 2012 Khani kilpaili F2-luokassa saavuttaen kaksi pistettä.
Satu Huber

Satu Huber (o.s. Laitinen, s. 7. marraskuuta 1958 Helsinki) on suomalainen finanssijohtaja, josta tuli 1.6.2015 uuden Keskinäinen Työeläkevakuutusyhtiö Elon toimitusjohtaja. Aiemmin Huber työskenteli Elon edeltäjäyhtiön Eläke-Tapiolan/LähiTapiola Eläkeyhtiön toimitusjohtajana elokuusta 2008 lähtien ja Elon varatoimitusjohtajana 1.1.2014 lähtien.
Huber valmistui Helsingin ruotsinkielisestä kauppakorkeakoulusta vuodenvaihteessa 1981–1982 ja meni Citibankin palvelukseen. Nordean (Yhdyspankin, Meritan) palveluksessa hän oli sen jälkeen yksitoista vuotta ja Valtiokonttorissa rahoitusyksiköstä vastaavana johtajana 1997–2006 yhdeksän vuotta. Valtiokonttorissa Huberin johtama Rahoitustoimiala vastasi Suomen valtion velanotosta ja kassanhallinnasta, valtion muiden organisaatioiden myöntämien lainojen, korkotukien ja valtiontakauksien hallinnoinnista sekä hallinnoi perillisittä kuolleiden henkilöiden kuolinpesiä.
Vuosina 2007–2008 Huber työskenteli Finanssialan Keskusliiton ensimmäisenä toimitusjohtajana, jonka tehtävänä oli fuusioida Suomen Pankkiyhdistys, Suomen Vakuutusyhtiöiden keskusliitto ja Finanssityönantajat ry, jotka yhdistyivät Finanssialan Keskusliitoksi.
Huber on muun muassa YIT:n hallituksen jäsen , Elinkeinoelämän valtuuskunta EVAn ja Elinkeinoelämän tutkimuslaitos ETLAn hallitusten jäsen sekä ruotsalaisen Ahlsell AB:n hallituksen ja tarkastusvaliokunnan jäsen. Suomen kulttuurirahaston eri luottamustehtävissä Huber on toiminut vuodesta 2000 lähtien.
Aiemmin Huber on ollut mm. Metso Oyj:n, Boliden Ab:n, HEX Oyj:n ja Suomen Teollisuussijoitus Oy:n hallitusten jäsen. Finnairin hallituksesta Huber joutui lähtemään ns. stay-bonuksista nousseen kohun jälkeen vuonna 2012.
Marraskuussa 2014 Finanssivalvonta antoi moitteita Satu Huberin toiminnasta Eläke-Tapiolan johdossa Eläke-Fennian ja LähiTapiola Eläkeyhtiön sulautuessa eläkeyhtiö Eloksi. Fivan mukaan Huberin toiminta ei vastannut huolellisuudeltaan ja luotettavuudeltaan sitä, mitä lakisääteistä eläkevakuutusliikettä hoitavan työeläkevakuutusyhtiön johdolta olisi voinut odottaa.
Huberin isä Paavo Laitinen oli diplomaattiuran jälkeen 1970–1980-luvulla Suomen Yhdyspankin (SYP) varatoimitusjohtaja. Huberin äiti on Raili Laitinen. Hänen isoisänsä oli kenttäpiispa Toivo Laitinen. Hänen veljensä Jussi Laitinen on toiminut Aktia Pankin toimitusjohtajana vuosina 2008-2017 ja aloittaa tammikuussa 2018 Sigrid Juséliuksen säätiön toimitusjohtajaksi. Isän diplomaattiuran vuoksi Laitisen perheen lapset viettivät lapsuutensa ulkomailla. Huber on naimisissa asianajaja Thomas Huberin kanssa, ja heillä on kolme poikaa.
Amyloidi angiopatia

Amyloidi angiopatia (AAA) on vanhusten alidiagnosoitu sairaus, jossa aivoverisuonten seinämiin kertyy proteiinia. AAA johtaa vaikeana toistuviin pinnallisiin aivoverenvuotoihin. Arviolta noin 10 % kaikista spontaaneista aivojensisäisistä vuodoista pohjautuu amyloidiangiopatiaan. Tautiin saattaa liittyä myös kohtauksellista neurologista oireilua ja nopeasti etenevää muistisairautta.
Kesävihanta

Kesävihanta tarkoittaa kasvitieteessä kasvia, joka pudottaa lehtensä osaksi vuotta. Lauhkealla ja kylmällä vyöhykkeellä tämä tapahtuu talvisin. Trooppisella ja subtrooppisella vyöhykkeellä tämä tapahtuu kuivina kausina. Vastakohta kesävihannille kasveille on ainavihannat kasvit, joilla on lehtiä ympäri vuoden.
Maapallon kasvillisuusvyöhykkeistä kesävihantia kasveja esiintyy tyypillisesti esimerkiksi boreaalisella vyöhykkeellä, lehtimetsävyöhykkeellä, savanneilla ja monsuunimetsissä.
Euroopan Cup (kyokushin)

Euroopan Cup oli joka toinen vuosi käyty Kyokushinin Euroopan turnaus. Se järjestettiin kolme kertaa vuosien 1998–2002 välisenä aikana. Turnaus käytiin keväällä neljässä eri painoluokassa.
Matti Laukkonen

Matti Laukkonen (30. elokuuta 1883 Karstula – 20. toukokuuta 1946 Kannus) oli suomalainen sosialidemokraattien kansanedustajana toiminut maalarimestari.
Laukkosen vanhemmat olivat mylläri Kaarle Laukkonen ja Miina Davidintytär. Hän työskenteli maalarina Suomessa, Pohjoismaissa ja Yhdysvalloissa. Laukkonen toimi sosialidemokraattien puhujana 1915–1918 ja oli Kansan Tahto -lehden toimittajana Oulussa 1923-1925 sekä Turun läänin pohjoisen vaalipiirin sosialidemokraattien piirisihteerinä Porissa 1927–1928. Maalausliikkeen harjoittajana ja maalarimestarina Laukkonen toimi Kannuksessa 1925–1927 sekä 1928–1946.
Laukkonen oli SDP:n kansanedustajana 1919–1922 edustaen Oulun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli jäsenenä myös Kannuksen kunnanvaltuustossa.
Matti Laukkonen oli naimisissa vuodesta 1912 Alma Aliina Luoman kanssa.
Raimo Keskinen

Raimo Keskinen (kutsumanimi "Rami") (1935–2007) oli teoreettisen fysiikan ammattilainen. Keskinen oli kuuluisa yliopiston opettaja ja suosittu tieteen popularisoija. Hän oli erikoistunut mekaniikkaan, erityisesti dimensionaaliseen analyysiin, biofysiikkaan ja biomekaniikkaan.
Keskinen muistetaan muun muassa kirjasta Mustaa aukkoa etsimässä. Keskinen suomensi muun muassa James Gleickin kaaosteoriaa käsittelevän kirjan Kaaos. Keskinen oli myös Ursan hallituksen jäsen.
Keskinen jäi eläkkeelle vuonna 1999.
Kaisa Wallinheimo

Kaisa Johanna Wallinheimo (ent. Gustafsson, o.s. Savola, s. 21. tammikuuta 1969 Evijärvi) on suomalainen korkeushyppääjä. Hän on ennätystuloksellaan 190 cm korkeushypyssä jaetulla viidennellä sijalla Suomen kaikkien aikojen tilastossa. Tulos syntyi Kalevan kisoissa vuonna 1995. Suomen mestaruuden hän voitti korkeushypyssä neljä kertaa ja sen lisäksi kolmiloikassa kerran.
Wallinheimon aviomies on jääkiekkomaalivahti ja kansanedustaja Sinuhe Wallinheimo. Pariskunnalla on kolme lasta.
Pirunsaari

Kuuluisimmat vangit

Pirunsaarelle lähetettiin pääasiassa poliittisia vankeja. Saarelle tuomittujen vankien joukossa ovat olleet muun muassa syyttömänä maanpetturiksi tuomittu Alfred Dreyfus ja oman väitteensä mukaan Henri Charrière, joka kirjoitti kokemuksistaan omaelämänkertaisen romaanin Vanki nimeltä Papillon. Ranskan viranomaiset ovat julkistaneet vankisiirtokunnan rekistereitä, jotka osoittavat, että Charrière ei ollut koskaan saarella, vaan pakeni mantereella olleesta leiristä.

Vankien olot

Vangit joutuivat elämään niin kovissa oloissa, että rangaistuksen pituudella ei ollut juuri merkitystä, sillä hyvin harva selvisi Pirunsaarelta hengissä. Vankeja teloitettiin ja heitä nääntyi tauteihin ja nälkään. Leiriläisten oli tehtävä raskaita töitä, joista erityisesti tienrakennus keskellä viidakkoa oli vaarallista troppisten sairauksien takia. Varsinainen Pirunsaari oli tarkoitettu poliittisille vangeille, esimerkiksi vakoojille. Royale-saarelle kuljetettiin vaaralliset vangit. Saint-Joseph-saari oli kuitenkin pahamaineisin, koska siellä vangit sijoitettiin eristysselleihin, joissa moni menetti järkensä.
Vankilassa vallitsi vahvemman laki, ja raha oli ratkaisevassa asemassa. Rahalla saattoi ostaa vartijoilta ruokaa, rommia ja tupakkaa. Rahan säilytykseen oli vain yksi keino: peräsuoli. Vartijat tekivät ruumiintarkastuksia saadakseen pakenemista varten kerätyt rahat ja tarvikkeet pois vangeilta. Vanki, joka sai haltuunsa veitsen, oli pimeän aikaan vaarallinen sekä tovereilleen että vartijoille. Ranskassa ei tiedetty vankilan kurjista oloista, vaan pikemminkin kuvailtiin, kuinka Pirunsaarella loikoillaan päivät pitkät riippumatoissa.

Pakoyritykset

Pirunsaarelta pakeneminen oli vaikeaa. Viidakkoon tai merelle pakeneminen saattoi onnistua, mutta niistä ei selvinnyt hengissä pois. Silti pakoyrityksiä tehtiin noin 50 000 eli keskimäärin 500 yritystä vuodessa. Paenneista 15 prosenttia ei saatu kiinni, mutta vain pieni osa lienee karannut onnistuneesti.

Viisitoista naista leirille

1800-luvun puolivälin tienoilla tehtiin kokeilu, jossa Pirunsaarelle tuotiin 15 prostituoitua, joiden arveltiin kannustavan vankeja kunnialliseen elämään ja perheen perustamiseen. Naisia vartioivat nunnat. Perheitä ei juuri syntynyt, vaan naiset jakoivat lempeä jokaiselle, joka saattoi tarjota heille rommia. Miesten keskuudessa syntyi riitoja, ja lopulta saarella raivosi kuppaepidemia.