Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon presidentti

Presidentin valinta

Kirkon toisesta presidentistä Brigham Youngista alkaen presidentiksi on noussut aina kahdentoista apostolin koorumin virkaiältään vanhin jäsen, siis henkilö, joka on toiminut kauimmin kirkon apostolina. Vaikka kyseessä on vakiintunut tapa, ei tätä ole kirjoitettu sitovaksi säännöksi mihinkään kirkolle annettuun ilmoitukseen. Periaatteessa presidentiksi voisi siis nousta joku muukin kuin virkaiältään vanhin apostoli.
Kun kirkon presidentti kuolee, hänen johtamansa kirkon ensimmäinen presidenttikunta hajoaa. Presidentin neuvonantajat menettävät asemansa. Mikäli he ovat apostoleita, he palaavat takaisin apostolien koorumin jäseniksi. Apostolien koorumin jäsenet ottavat kirkon johdon käsiinsä kollektiivisesti, ja virkaiältään vanhimmasta kahdentoista apostolin koorumin jäsenestä tulee kirkon ylin viranhaltija. Tämän jälkeen - nykyään yleensä jo muutaman päivän kuluttua - apostolien koorumin jäsenet kokoontuvat Salt Laken temppelissä valitsemaan kirkolle uutta presidenttiä. Valintakokous aloitetaan rukouksella, minkä jälkeen tapahtuu varsinainen valinta. Tiettävästi äänestystä ei suoriteta, vaan valinnan on oltava yksimielinen. Tämän jälkeen valittu asetetaan ja erotetaan kirkon presidentiksi rukouksella ja kättenpäällepanemisella.
Presidentiksi valittu valitsee itselleen apostolien joukosta ensimmäisen ja toisen neuvonantajan, yhdessä presidentin kanssa nämä muodostavan kirkon ensimmäisen presidenttikunnan. Virkaiältään toiseksi vanhimmasta apostolien koorumin jäsenestä tulee kahdentoista apostolin koorumin johtaja. Mikäli hänet on kutsuttu presidentin neuvonantajaksi, valitaan kahdentoista apostolin koorumille virkaatekevä johtaja.
Presidentiksi valittu alkaa heti johtaa kirkon asioita, mutta hänen valintansa ei ole lopullinen, ennen kuin kirkon jäsenet ovat sen vahvistaneet. Tämä tapahtuu yleensä kirkon yleiskonferenssissa, jossa kirkon jäsenistöä edustavat valtuutetut antavat äänensä presidentille ja hänen neuvonantajilleen. Presidentin valinta vahvistetaan myös vaarnakonferensseissa ja myös seurakuntien kokouksissa, joissa on läsnä vaarnan johtajistoa. Täten presidentin on nautittava kirkon jäsenistön luottamusta voidakseen toimia tehtävässään. Toisaalta presidentin valinta on käytännössä muodollisuus; presidenttiä ei kertaakaan ole jätetty hyväksymättä.
Nykyään uusi presidentti valitaan virkaansa hyvin nopeasti edellisen presidentin kuoltua. Mormonikirkon alkuaikoina näin ei ollut asian laita. Presidentti Joseph Smithin kuoleman jälkeen apostolit johtivat kirkkoa kollektiivisesti lähes kolme vuotta, ennen kuin presidentti Brigham Young valittiin virkaansa. Myös tämän seuraajat John Taylor ja Wilford Woodruff joutuivat odottamaan vuosikausia ennen virallista virkanimitystään. Vasta kirkon viides presidentti Lorenzo Snow asetettiin virkaansa heti edeltäjänsä kuoleman jälkeen.
Valinnan jälkeen presidentti asetetaan toimeensa rukouksella ja kätten päälle panemisella. Hän kutsuu itselleen neuvonantajat ja muodostaa täten uudelleen "ensimmäisen presidenttikunnan". Myös sen jäsenet asetetaan toimiinsa rukouksella ja kätten päälle panemisella.

Presidentin ero tai erottaminen

Toisin kuin useimmat muut MAP-kirkon virat, joihin kutsutaan määräajaksi, kirkon presidentin virka on elinikäinen. Sama koskee presidentin neuvonantajia. Presidentin erolle ei ole muodollista estettä, mutta näin ei ole koskaan tapahtunut. Yleisesti MAP-kirkossa ajatellaan presidentin eron olevan mahdottomuus. Teoriassa on mahdollista, että Kirkon yleisneuvosto aloittaisi kurinpitotoimet presidenttiä vastaan tai jopa erottaisi tämän virasta.

Erehtymättömyys

Koska presidentin katsotaan puhuvan Jumalan valtuuttamana ja hänen johtamanaan, hänen asemaansa pidetään käytännössä erehtymättömänä. Tämä muistuttaa Katolisen kirkon ex cathedra-oppia. Presidentin erehtymättömyys tarkoittaa sitä, että presidentin virassaan lausumat neuvon ja kehotuksen sanat, esimerkiksi puheet kirkon yleiskonferenssissa, ovat Jumalan puhetta kirkolleen, "Jumalan sanaa tälle ajalle". Täten niitä on kuultava Jumalan sanana ja niitä on toteltava.
Presidentin puheita ei kuitenkaan pidetä erehtymättöminä siinä mielessä, että ne sitoisivat kirkkoa kaikkina aikoina. Jumala puhuu kullekin sukupolvelle sen omana aikana, ja olosuhteiden mukana myös Jumalan neuvot koskien käytäntöjä voivat muuttua, vaikka perusopin katsotaan säilyvän muuttumattomana. Täten Jumala voi eri aikoina antaa erilaisia ilmoituksia ihmisten tarpeen, vastaanottokyvyn ja olosuhteiden mukaan. Tätä kutsutaan "jatkuvan ilmoituksen periaatteeksi".
Toisaalta MAP-kirkossa katsotaan, että myös presidentillä on oikeus esittää omia henkilökohtaisia mielipiteitään ilman, että ne sitoisivat kirkkoa. Tällaisia saattavat olla esimerkiksi presidentin poliittiset mielipiteet tai lausunnot luonnontieteistä. Presidentti voi myös puheessaan tuoda esille, että hän lausuu vain oman mielipiteensä, ei kirkkoa sitovaa lausuntoa.