google/wiki40b huggingface dataset:
Sininen talo (Turku)

Sininen talo oli Turun keskustan VII kaupunginosassa Koulukatu 2:ssa sijainnut jugendtyylinen puutalo. Talo oli tyypillinen Turun kaksikerroksinen jugendtalo, jonka alempi kerros oli kiveä ja ylempi kerros puuta. Talon suunnitteli melko tuntemattomaksi jäänyt arkkitehti, kreivi Carl Carlsson Armfelt ja se valmistui vuonna 1902 konsuli Oscar Wikeströmin asuintaloksi. Wikeströmin laivakonttori ja myöhemmin huolintaliike Wikeström & Krogius toimivat rakennuksessa yli sadan vuoden ajan. 1960-luvulla rakennus muutettiin kokonaan toimistorakennukseksi. Turun maakuntamuseon näkemyksen mukaan rakennus kuului rakennushistoriallisesti ja ympäristöllisesti arvokkaiden rakennusten luokkaan.
Talo sai nimensä kauppiassukujen Wikeström ja Krogius mukaan, jotka ensimmäisen maailmansodan koettelemusten vuoksi fuusioivat yhtiönsä. Oy Wikeström & Krogius Ab teki ensimmäisen aloitteen rakennuksen purkamista jo vuonna 1990, mutta vasta vuonna 2002 tehty aloite johti kaavamuutokseen 27.11.2006. Purkamista vastustaneet kansalaiset ja "Puu ja Talo ry" järjestivät 25. marraskuuta 2006 mielenosoituksen talon säilyttämisen puolesta.
Sinisen talon purkaminen alkoi keskiviikkona 16. helmikuuta 2011.
HMS Welcome (J386)

Palvelus

Alus romutettiin 1962 Gatesheadissä.
Yrjö Hormia

Yrjö Nikolai Hormia (sukunimi aikaisemmin Häyrynen; 21. huhtikuuta 1900 Jyväskylä – 2. tammikuuta 1963 Savonlinna) oli suomalainen pappi ja kirjailija.

Henkilöhistoria

Yrjö Hormia toimi Pyhärannan kirkkoherrana 1935–1944 ja Säämingin kirkkoherrana vuosina 1945–1962. Hormian puoliso oli Aili Olga Salo, heidän pojastaan Martti Sakari Hormiasta (s. 1932) tuli lääkäri. Muista Hormian pojista Osmo Hormia oli Tukholman yliopiston professori ja kielen ja kirjallisuudentutkija.
Paavi Johanna

Legenda

Tarinan mukaan Johannes Anglicus oli luonnontieteitä tutkiva munkki, joka saapui Roomaan pyhiinvaellukselle ja opiskelemaan. Tunnettu luonnontieteilijä pääsi pian Vatikaanin sisäpiiriin ja hänet nimitettiin kardinaaliksi. Paavi Leo IV:n kuoltua hänet valittiin yksimielisesti paaviksi.
Paavi Johannes VIII:n sukupuoli paljastui hänen synnyttäessä lapsen kesken kulkueen. Yleisimmän kertomuksen mukaan lapsi oli kuollut ja kansa kivitti Johannan kuoliaaksi, toisen version mukaan hänet erotettiin ja lähetettiin luostariin katumaan ja hänen poikansa olisi edennyt kardinaalipiispaksi.

Puolesta ja vastaan

Johannan paaviuden tarina oli keskiajalta 1600-luvulle asti tunnettu eurooppalaisen kansan keskuudessa, ja sitä pidettiin yleisesti ottaen totuutena. Protestanttisuuden nostaessaan päätään katolinen kirkko kielsi paavi Johannan protestanttisena propagandana. 
Nykyään Vatikaani kieltää Johannan kahdella argumentilla. Ensimmäisen mukaan Johannasta ei ole aikalaisten tietoja. Toisen mukaan paavi Leo IV kuoli 855 ja Benedictus III nousi valtaan samana vuonna, eikä tähän väliin mahtuisi Johannan lähes kahden vuoden mittaista kautta. 
Johannan esiintymättömyyttä aikakirjoissa on selitetty sillä, että aikalaiskronikoitsijat eivät luultavasti olisi munkkikoulutuksen saatuaan halunneet tunnustaa naispuolista paavia. 
Tiedot Leo IV:n ja Benedictus III:n hallituskausien päivämääristä ovat liber pontificalisista, jota pidetään epätarkkana. On myös esitetty Leo IV kuolleen 853–854, jolloin hänen ja Benedictus III väliin sopisi Johannes VIII hallituskausi.
Pisamapeukaloinen

Levinneisyys

Pisamapeukaloista tavataan Meksikossa ja Keski-Amerikassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 582 000 km². Lajin populaatioksi on arvioitu 500 000–4 999 999 yksilöä, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Llewellyn Jewitt

Llewellyn Jewitt (1816–1886) oli englantilainen paikallishistorioitsija, taidegraafikko ja kirjojen kuvittaja. Hänen tuotantonsa on laaja ja monipuolinen.
Llewellyn Jewitt syntyi Yorkshiren Kimberworthissä lähellä Rotherhamia Arthur ja Martha Jewittin 17-lapsisen perheen nuorimpana. Perhe asui myöhemmin Derbyshiressä, missä hänen kartanpiirtäjä-isänsä opetti häntä. Llewellyn Jewitt oppi nuorena puupiirrosten tekemisen taidon. Hän muutti Lontooseen vuonna 1835 ja alkoi piirtää ja kaivertaa kuvituksia lehtiin ja kirjoihin. Jewittin kuvituksia ilmestyi sellaisissa lehdissä kuin Pictorial Times, Illustrated London News, ja Punch. Vuosina 1849–1853 hän oli Plymouthin kirjastonhoitaja. Vuonna 1853 hän muutti Derbyyn ja perusti siellä Derby Telegraph -nimisen lehden, joka ilmestyi aluksi kuukausittain, myöhemmin viikoittain. Vuonna 1857 Jewittistä tuli Derbyn tiede- ja museoseuran sihteeri, joka piti Derbyn kaupunginmuseota avoinna lauantaisin. Hänestä tuli myöhemmin museon kuraattori ja Derbyshiren Arkeologisen seuran varapuheenjohtaja. Vuonna 1860 alkoi ilmestyä arkeologiaa ja historiaa käsittelevä lehti, Reliquary, jonka päätoimittaja Jewitt oli 25 vuotta. Hän kirjoitti siihen lukuisia artikkeleita myös itse.
Derbyssä asuessaan Jewitt oli mukana perustamassa vapaaehtoisia kiväärijoukkoja ja kirjoitti kirjan kivääreistä ja niillä ampumisesta. Vuonna 1868 hän muutti Winster Halliin Derbyshiress, ja osallistui aktiivisesti uuden kotipaikkansa vesijohtoverkon rakennuttamiseen.
Jewitt oli Britannian arkeologisen seuran ja Antiikinkeräilijöiden seuran jäsen. Hän kirjoitti paljon englantilaisista vanhoista esineistä sekä topografiasta. Hänen tunnetuin teoksensa on Ceramic Art of Great Britain. Se ilmestyi vuonna 1878 mutta Jewitt oli työstänyt sitä kahdenkymmenen vuoden ajan.
Jewitt meni naimisiin vuonna 1838 Elisabeth Sagen kanssa. He olivat naimisissa 48 vuotta ja kerrotaan, etteivät he riidelleet kertaakaan. Kun vaimo kuoli maaliskuussa 1886, Jewitt menetti elämänhalunsa ja kuoli kesäkuussa 1886.
Maija Lehmusvirta

Maija Lehmusvirta (s. 1969 Vaasa) on MTV3:n uutisankkuri. Hän on opiskellut Helsingin kauppakorkeakoulussa. Hän oli aluksi Helsingin paikallisradio Radio Ykkösen ja Helsingin Sanomien toimittaja. Vuonna 1996 hän siirtyi MTV3:lle Talousuutisten toimittajaksi. Vuodesta 1999 hän on ollut Seitsemän uutisten ja Kymmenen uutisten uutisankkuri. Helmikuun alusta 1999 huhtikuuhun 2000 hän oli Ripsa Koskinen-Papusen äitiyslomasijainen. Huhtikuusta 2000 Lehmusvirta on ollut vakituinen uutisankkuri Koskinen-Papusen ohella. Lehmusvirta oli itsekin äitiyslomalla vuosina 2001–2002, sillä kerralla samaan aikaan Koskinen-Papusen kanssa, sekä vielä kerran 2003–2004. Lehmusvirran molemmat lapset ovat tyttöjä.
Koto-maamme

Koto-maamme on J. F. Granlundin kirjoittama suomenkielinen runo, joka ilmestyi ensimmäisen kerran vuonna 1863. Se on tullut tunnetuksi myös hengellisenä lauluna nimillä Kotomaamme ja Täällä pohjantähden alla. Laulua on laulettu sekä perinteisellä sävelmällä että Ilmari Hannikaisen sävellyksenä. Parhaiten se tunnetaan alkusäkeistään "Täällä, pohjantähden alla, on nyt kotomaamme". Tästä laulun alkusäkeestä myös kirjailija Väinö Linna sai aiheen romaanitrilogiansa Täällä Pohjantähden alla (1959–1962) nimeen.
Cléo

Seurajoukkueura

Cléo siirtyi nelivuotisella sopimuksella serbialaiseen Partizaniin 19. kesäkuuta 2009 toisesta serbialaisseurasta Crvena zvezdasta. Hän oli ensimmäinen pelaaja yli 20 vuoteen, joka siirtyi Crvena zvezdasta Partizaniin (viimeksi Goran Milojevic siirtyi vuonna 1988). Hän onnistui maalinteossa heti ensiesiintymisessään 14. heinäkuuta 2009 ottelussa walesiläistä Rhyliä vastaan. Viikkoa myöhemmin otteluparin toisessa osaottelussa hän teki hattutempun, joista ensimmäinen maali syntyi komealla saksipotkulla. 28. marraskuuta 2009 pelatussa sarjaottelussa hän teki maalin vanhaa seuraansa vastaan ja auttoi Partizanin voittoon maalein 2–1. Cléo pelasi upean kauden jälkimmäisen puoliskon tehden yhdeksän maalia ja auttaen joukkueensa kolmanteen perättäiseen pääsarjamestaruuteen.
Cléo avasi seuraavan kauden 2010–2011 tekemällä ottelun kolmannen maalin, kun Partizan kohtasi armenialaisen Pyunik Jerevanin Mestarien liigan toisella karsintakierroksella. Viikkoa myöhemmin toisessa osaottelussa hän teki ottelun ainokaisen osuman ja varmisti näin jatkopaikan joukkueelleen. Kolmannella karsintakierroksella Partizan kohtasi suomalaisen HJK:n, jonka ensimmäinen osaottelu Serbiassa päättyi kotijoukkueen 3–0-voittoon, Cléon viimeisteltyä lisäajalla kolmannen maalin. Hän oli loistokunnossa myös toisessa osaottelussa Helsingissä, kun hän viimeisteli joukkueensa molemmat maalit. Hän jatkoi hyvää maalintekovirettään myös kotimaan sarjan avauskierroksen ottelussa Inđijaa vastaan. 18. elokuuta 2010 pelatussa Mestarien liigan pudotuskierroksen ensimmäisessä osaottelussa belgialaista Anderlechtia vastaan Cléo teki jo seitsemännen maalinsa kuudessa ottelussa. Vajaa viikkoa myöhemmin 24. elokuuta 2010 toisessa osaottelussa hän teki jälleen kaksi maalia, jonka ansiosta hänen tilastonsa näyttivät jo yhdeksää maalia seitsemässä ottelussa. Ottelupari eteni kahden 2–2-tasapelin jälkeen rangaistuslaukauskilpailuun, jonka voittaja eteni Mestarien liigan lohkovaiheeseen. Cléo onnistui omalla vuorollaan ja lopulta Partizan eteni 3–2-tuloksella ensimmäisen kerran seitsemään vuoteen turnauksen lohkovaiheeseen. Hän teki kauden 10. maalinsa 4. syyskuuta 2010 saksipotkulla sarjaottelussa Hajduk Kulaa vastaan. 28. syyskuuta 2010 lohkovaiheen toisen kierroksen ottelussa englantilaista Arsenalia vastaan hän onnistui maalinteossa rangaistuslaukauksesta ja teki näin jo kahdeksannen maalinsa turnauksessa.

Maajoukkueura

Cléo ei ole koskaan urallaan edustanut Brasilian maajoukkuetta, ja niin 2010 elokuuta hän ilmoitti halustaan edustaa Serbiaa, mikäli saa siihen mahdollisuuden. 4. syyskuuta 2010 hän haki Serbian kansalaisuutta. 23. syyskuuta 2010 Cléo sai maan kansalaisuuden ja näin on kykeneväinen edustamaan maajoukkuetta.
Hoikkasinikorento

Ulkonäkö ja koko

Hoikkasinikorennon koiras saa sukukypsäksi tullessaan asteittain sinistä väriä. Keltaisen ja tumman kirjavasta sinihärmäiseksi muuttuu alkuun takaruumis ja sen jälkeen keskiruumis takaruumiin vaaletessa. Nuoremmat koiraat ja naaraat ovat väriltään keltaisia. Naaras muuttuu vanhemmiten ruskeaksi. Lajilla on vaaleat siipitäplät ja olkajuovat, jotka ovat näkyvä tuntomerkki etenkin nuorilla korennoilla. Paikoillaan oleva hoikkasinikorento pitää usein etujalkojaan päänsä taakse taitettuina.
Ulkonäöltään hoikkasinikorento on muista lajeista lähimmin merisinikorennon kaltainen. Hoikkasinikorento on kuitenkin tätä pienikokoisempi ja hoikempi. Myös sinihärmäinen sorjahukankorento muistuttaa hoikkasinikorentoa.
Hoikkasinikorennon takaruumiin pituus on 27–31 mm ja takasiiven pituus 28–33 mm.

Levinneisyys ja elinympäristö

Lajia tavataan yleisenä Etelä- ja Keski-Euroopassa, Välimeren rannikoilla Pohjois Afrikassa, paikallisena pohjoisessa Euroopassa sekä Aasiassa Pohjois-Intiaan ulottuvalla alueella. Suomessa laji on harvinainen ja esiintyy lähinnä paikoittaisena. Lajin vahvin elinalue Suomessa sijoittuu Heinolan ja Mäntyharjun välille sekä Ruokolahdelle.
Hoikkasinikorento elää virtaavilla vesillä, kuten puroilla ja joilla, joilla on runsaasti kasvillisuutta ja puolivarjoinen valoisuus.

Elintavat

Lajin lentoaika on Suomessa kesäkuun puolestavälistä elokuun lopulle. Päälentoaika on heinäkuun alulta elokuun alkuun.
Aggressiivinen ilmanäytteenotto

Aggressiivinen ilmanäytteenotto on näytteenottotapa, jossa pinnoille laskeutuneita pienhiukkasia nostetaan uudelleen ilmaan näytteenottotapahtumaa varten. Menetelmässä voidaan nostaa hiukkaset esimerkiksi lehtipuhaltimella ja pitämään ilmassa hitailla tuulettimilla. Yhdysvaltain ympäristönsuojeluvirasto on suositellut aggressiivista ilmanäytteenottoa vuodesta 1985 asbestitöiden laadunvarmistuksessa. Aggressiivista ilmanäytteenottoa on myös käytetty pernaruttokirjeiden yhteydessä vuodesta 2001. Menetelmällä on haluttu seurata jälkien siivouksen onnistumista. Aggressiiviseen menetelmään siirryttiin sen jälkeen, kun huomattiin että pernaruttobakteerin (Bacillus anthracis) itiöillä oli taipumus siirtyä laskeutumisensa jälkeen takaisin ilmaan erilaisilta pinnoilta.
Tarkat kontaminoitumisen mittarit ovat tärkeitä, jotta tilankäyttöön liittyviä riskejä voidaan arvioida luotettavasti otettaessa saastuneita tiloja uudelleen käyttöön. Olemassa olevat pintanäytteenottomenetelmät eivät sovellu kaikkiin tilanteisiin ja käytössä olevien menetelmien toimivuus vaihtelee. Ilmassa olevia pitoisuuksia ei voida päätellä pintanäytteiden avulla. Pintanäytteistä poiketen aggressiivinen näytteenottomenetelmä mittaa paremmin altistumisriskiä hengityksen kautta.
Tyler Graovac

Pelaajaura

Graovac pelasi neljän kauden ajan OHL:ssä Ottawa 67’sin ja Belleville Bullsin riveissä. Hän pelasi 228 ottelua ja teki niissä 58 maalia sekä sai 72 syöttöpistettä ja istui 76 minuuttia jäähyllä. Viimeisellä kaudellaan hänet palkittiin liigan urheilijamaisimmalle pelaajalle annettavalla William Hanley Trophylla. Kaudella 2012–2013 hänet palkittiin CHL:n vuoden urheilijana.
2. huhtikuuta 2013 Minnesota Wild kiinnitti Graovacin kolmen vuoden tulokassopimuksella. 
Kaudella 2014–2015, toisella ammattilaiskaudellaan Graovac debytoi NHL:ssä Minnesotan paidassa 29. joulukuuta 2014 Winnipeg Jetsiä vastaan.
Augusto Boal

Augusto Boal (16. maaliskuuta 1931 Rio de Janeiro, Brasilia – 2. toukokuuta 2009 Rio de Janeiro) oli brasilialainen poliitikko, teatterintekijä, tutkija ja uudistaja, jonka kehittämistä teatterimenetelmistä tunnetuimmat ovat Forum-teatteri, Näkymätön teatteri sekä Lakiasäätävä teatteri. Boalin filosofiassa korostui ajatus teatterin ja taiteen yksilöä ja yhteisöä voimaannuttavista mahdollisuuksista. Hän loi käsitteen sorrettujen teatteri, jonka menetelmät tähtäävät sortoa kokevan yhteisön tai yksilön aseman parantamiseen tai sorron tunnistamiseen. Boalin menetelmissä katsoja ei yleensä ole passiivinen vastaanottaja, vaan pikemminkin keskusteleva osallistuja.
SuperTux

SuperTux 0.13:n viholliset

Snowball: Kävelevä lumipallo, joka tuhoutuu kaikilla tavoilla. Tippuu alas jyrkänteen reunaan kävellessään.
Flame: Tulipallo, joka kiertää pyöreää rataa jonkin pisteen ympärillä. Sitä ei pysty tuhoamaan millään keinolla. Se on myös immuuni kaikkien muiden vihollisten iskuille, esimerkiksi liukuvalle jääkuutiolle ja jääpuikolle.
 Spiky: Kävelevä lumipallo, jolla on päässään piikikäs kypärä. Sitä ei pysty liiskaamaan, vaan se satuttaa vain Tuxia, mutta sen pystyy tappamaan tulipalloilla.
 Jumpy: Ylös ja alas pomppiva harmaaseen ja piikikkääseen haarniskaan pukeutunut lumipallo. Sitä ei pysty tuhoamaan liiskaamalla, vaan tulipalloilla ja tähdellä.
MrBomb: Musta kävelevä pommi, joka aktivoituu sen päälle hypättäessä ja räjähtää hetken kuluttua tuhoten lähettyvillä olevat viholliset tai pelaajan. Tulipallolla tapettaessa se räjähtää heti. Perustuu Bob Omb -hahmoon.
Mr. IceBlock: Kävelevä jääkuutio, joka pökertyy ja jää paikoilleen, kun sen päälle hypätään ensimmäisen kerran. Seuraavalla kerralla se lähtee liukumaan hypyn suuntaan kimpoilleen ympäriinsä paukauttaen vastaantulevat viholliset pois pelistä ja yleensä tappaen itse itsensä likuen alas jyrkänteeltä. Jos sen päälle pomppaa sen liukuessa, niin se saattaa pysähtyä, jatkaa matkaansa tai usean hyppykerran jälkeen tuhoutua. Mr. IceBlock pohjautuu Super Mario -peleissä esiintyviin Koopa Troopa -hahmoihin.
Stalactite: Jääpuikko, joka tippuu alas täristyään jonkun aikaa, kun Tux kävelee sen alle. Se tappaa tippuessaan myös vihollisia.
Flying Snowball: Ylös ja alas leijuvia vihollisia päällään pilotin päähine ja propelli.
Bouncing Snowball: Eteenpäin pomppivia lumipalloja, jonka voi tappaa kaikin keinoin.

SuperTux 0.3.x (SuperTux 2) versioiden viholliset

Uudemmissa SuperTuxin versioissa on muutamia uusia vihollisia vanhojen lisäksi.
 Fish: Ylös- ja alaspäin vedestä pomppivia kaloja.
Ispy: Valvontakameran tapainen vihollinen, joka saa aikaan muutoksia kentässä (ovet sulkeutuu jne.), kun Tux on sen näköetäisyydellä. Sitä ei pysty tuhoamaan.
Sleeping Spiky: Nukkuva versio Spikystä, joka nousee ylös tavalliseksi Spikyksi, kun se huomaa Tuxin.
Mole: Myyränkolo, josta lentää kiviä ilmaan ja joskus myyrän pää tulee esiin, jolloin Tux voi liiskata tai polttaa sen.
Poison Ivy: Vihreä tai punainen kasvi, joka kävelee ympäriinsä ja tippuu alas jyrkänteeltä.
Toad: Sammakko, joka loikkii eteenpäin.
Zeekling: Violetti siivekäs otus, joka lentää suoraan ja liitää alaspäin hyökkäämään pelaajaa.

Bonukset

Kolikko on tavallisin bonus, jolla voi maksaa pelin jatkamisesta viimeisimmältä tallennuspisteeltä kuoleman jälkeen. Yksi kerta maksaa 10 % kolikkovarannoista, mutta ainakin 25 kolikkoa. Jos pelaajalla ei ole 25 kolikkoa kuollessaan, niin hän joutuu palaamaan kentän alkuun.
Muna muuttaa Tuxin SuperTuxiksi. SuperTux pystyy rikkomaan puulaatikoita päällään.
Tulikukka mahdollistaa vihollisia tappavien tulipallojen heittämisen.
Tähti antaa Tuxille kyvyn tuhota vihollisen yhden kerran tietyn ajan sisään osuessaan siihen säilyen itse vahingottumattomana. 
Tux-nukke antaa yhden elämän (SuperTux 0.13) tai 100 kolikkoa (SuperTux 0.3.x eli SuperTux 2).
Saratoga (elokuva)

Juoni

Gable näyttelee vedonvälittäjä Duke Bradleyta, Harlow hevoskasvattajan tytärtä, Carol Claytonia, joka palaa takaisin kotiin sulhasensa, Hartley Madisonin (Pidgeon) kanssa Euroopasta, kun hänen isänsä (Hale) kuoli yllättäen sydänkohtaukseen tärkeän kilpailun aikana. Carol kumminkin rakastuu Bradleyhyn. Barrymore näyttelee Isoisä Claytonia.

Muuta

Vaikka käsikirjoittaja Robert Hopkins oli laatinut käsikirjoituksen Harlow mielessä, studio ensin yritti lainata Carole Lombardia Paramount Picturesilta, mutta ei voinut sopimusvaatimuksien takia. Tämän jälkeen ilmoitettiin, että Joan Crawford ehkä tulisi näyttelemään Harlow'n roolin, mutta vuonna 1937 ilmoitettiin päätähdeksi Harlow, jolle käsikirjoitus oli alun perin kirjoitettukin. Walter Pidgeon lainattiin Universal Studiosilta elokuvaan.
Toukokuussa vuonna 1937, kun Saratoga oli noin 90% valmis, Harlowin tila romahti kesken kuvauksen ja menehtyi noin viikkoa myöhemmin vakavaan munuaishäiriöön. Hänen jäljelle jäänneet kohtaukset oli kuvattu Mary Deesin kanssa ja kohtaukset kuvattiin vain takaapäin. Paula Winslowe toimi Harlowin äänen sijaisena.
MGM:n johtajat suunnittelivat hyllyttää elokuvan tai ottaa uudestaan Harlowin kohtauksia, mahdollisesti Virginia Brucen tai Jean Arthurin kanssa, mutta yleisön reaktio ennakossa kesäkuun lopussa ja ihailijapostin ryöppy vaati julkaisemaan Harlowin viimeisen elokuvan muuttaen johtajien mielen.
Mário de Andrade

Mário Raul de Morais Andrade (1893–1945) oli brasilialainen runoilija, valokuvaaja ja taidekriitikko. Hän vaikutti suuresti maansa modernin kirjallisuuden kehitykseen. Hän syntyi ja varttui São Paulossa, ja ennen kirjailijan uraansa hän opiskeli ja opetti musiikkia.
Boliviankotinga

Levinneisyys

Boliviankotingaa tavataan Bolivian keski- ja länsiosissa ja Perun kaakkoisosissa. Sen kannaksi arvioidaan 1 000–2 499 yksilöä. Laji on vähenemässä ja se on luokiteltu vaarantuneeksi.
Andreas Ulmer

Andreas Ulmer (s. 30. lokakuuta 1985 Linz) on itävaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän edustaa Itävallan Bundesliigassa pelaavaa Red Bull Salzburgia ja on joukkueensa kapteeni.
Ulmer siirtyi juniorina syntymäkaupunkinsa Linzin LASK:ista Austria Wieniin, jonka edustusjoukkueessa hän pelasi ensimmäisen pääsarjaottelunsa toukokuussa 2005. Hän ei tehnyt kuitenkaan läpimurtoa Wienissä vaan siirtyi kesällä 2008 SV Riediin, jossa hän pelasi puolen vuoden aikana 22 liigaottelua ja teki niissä yhden maalin. Tammikuussa 2009 hän siirtyi Red Bull Salzburgiin, jossa hän on pelannut yli 280 liigaottelua ja tehnyt 14 liigamaalia syyskuun puoliväliin 2019 mennessä. Hän on voittanut urallaan kymmenen Itävallan mestaruutta ja seitsemän kertaa Itävallan cupin.
Ulmer pelasi Itävallan maajoukkueessa ensimmäisen ottelunsa helmikuussa 2009 Ruotsia vastaan. Kaikkiaan hän on pelannut 14 maaottelua.
Meigsin piirikunta (Ohio)

Maantiede

Meigsin naapuripiirikuntia ovat Gallia lounaassa, Vinton lännessä, Athens pohjoisessa ja Länsi-Virginian puolella Woodin, Jacksonin sekä Masonin piirikunnat.

Väestö

Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 23 770 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 97,5 %, mustiin (1,0 %), alkuperäisamerikkalaisiin (0,2 %) ja aasialaisiin (0,2 %).
Kotitalouden mediaanitulo on 33 708 dollaria ja köyhyysrajan alapuolella oli 21,3 % väestöstä 2007–2011 välisenä aikana.
Toivo Haaki

Toivo William Haaki (1. toukokuuta 1896 Hollola – 25. helmikuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen eri esikuntatehtävissä toiminut kenraalimajuri. 
Toivo Haakin vanhemmat olivat maanviljelijä Willehard Haaki ja Aura Salila ja puoliso vuodesta 1935 Signe Aune Stenfeldt. Haaki kävi kahdeksan luokkaa lyseota ja kauppaopiston vuonna 1917. 
Hän osallistui Suomen sisällissotaan valkoisten joukossa vääpelinä. Haaki kävi ilmatorjunnan opintoja mm. Englannissa ja Ranskassa 1920-luvulla ja kävi Sotakorkeakoulun 1931. Hän toimi 1918–1919 Tampereen rykmentissä joukkueenjohtajana ja Rannikkotykistörykmentti 3:ssa patterin päällikkönä 1920. Jääkäritykistörykmentissä hän toimi patterin päällikkönä ja patteriston komentajana 1921–1931 välisenä aikana. Vuosina 1932–1936 hän toimi aluejärjestössä esikuntapäällikkönä sekä yleisesikunnassa toimistopäällikkönä 1937–1938. Sotakorkeakoulussa hän työskenteli opettajana 1939–1940. Jatkosodan aikana hän toimi Päämajassa osasto- ja toimistopäällikkönä. Sodan jälkeen hänellä oli sotilaspiirin ja sotilasläänin komentajuuksia 1945–1946. Puolustusvoimien pääintendenttinä Haaki toimi 1947–1950, minkä jälkeen hän siirtyi liikealalle. 
Sotateknillisen aikakauslehden vastaava toimittaja Haaki oli 1924–1925. Everstiksi Haaki ylennettiin 22.12.1941 ja kenraalimajuriksi 1947.
Edgar Leopold Layard

Edgar Leopold Layard (23. heinäkuuta 1824 Firenze–1. tammikuuta 1900 Budleigh Salterton, Devon) oli brittiläinen luonnontieteilijä, joka erikoistui lintutieteeseen.

Elämäkerta

Layard oli Ceylon Civil Servicessä palvelleen Henry Peter John Layardin ja vaimonsa Mariannen kuudes poika. Hänen veljensä oli arkeologi ja poliitikko Sir Austen Henry Layard.
Layard vietti vuodesta 1844 alkaen kymmenen vuotta Ceylonilla tutkien paikallista eläimistöä yhdessä Robert Templetonin (1802–1892) kanssa. Vuonna 1854 hän muutti Etelä-Afrikan Kapkaupunkiin virkamieheksi työskennellen kuvernööri Sir George Edward Greyn (1812–1898) palveluksessa. 1855 hän perusti Etelä-Afrikan museon ja toimi sen kuraattorina. Sitten hän matkusti Brasiliaan ja keräsi lintuja Arthur Haylle.
Myöhemmin Edgar Layard toimi Britannian konsulina Noumeassa Uudessa-Kaledoniassa. Hän ja hänen poikansa Leopold olivat aktiivisia lintujen kerääjiä tällä Tyynenmeren alueella. Vuosien 1870 ja 1881 välillä he vierailivat Fidžillä, Vanuatussa, Samoalla, Tongassa, Salomonsaarilla, Uudessa-Britanniassa ja Norfolkinsaarella. Yhdessä eteläafrikkalaisen kokoelman kanssa heidän täältä keräämänsä näytteet ovat tieteellisesti arvokkaimmat. Layardit lähettivät keräämiään näytteitä William Sharp MacLeaylle Sydneyyn, mutta myös muille lintutieteilijöille. Heidän kokoelmansa ovat hajonneet laajalle. Paljon näytteitä meni British Museumille Lontooseen ja Henry Baker Tristramille, jotka ovat nykyisin National Museums & Galleries on Merseysidessä Liverpoolissa.
1887 Layard julkaisi teoksen The Birds of South Africa, jossa hän kuvaili 702 lintulajia. Richard Bowdler Sharpe toimitti kirjan myöhemmin uudelleen.
Layard kuvaili ja nimesi useita lintulajeja, muun muassa srilankankaijan (Psittacula calthorpae) ensimmäisen vaimonsa Barbara Anne Calthropin kunniaksi, kandavunmesikon (Xanthotis provocator) ja intianharmaasiepon (Muscicapa muttui), tamilikokkinsa Muttun kunniaksi. Hänen kunniakseen on nimetty vanuatunisojalka (Megapodius layardi), viheltäjäkyyhky (Ptilinopus layardi) ja kapintiaiskerttu (Parisoma layardi).
Claude Adrien Helvétius

Claude Adrien Helvétius (26. helmikuuta 1715 Pariisi – 26. joulukuuta 1771 Pariisi) oli ranskalainen filosofi ja intellektuelli. Filosofialtaan hän edusti utilitarismia, ja uskonnolliselta ajattelultaan ateismia, minkä vuoksi hänen teoksiaan kiellettiin ja poltettiin. Hän kirjoitti myös runoutta.
Helvétius kuvasi katsantokantaansa teoksessa De l'esprit: oman edun tavoittelu on kaiken ihmistoiminnan pohjana, eikä absoluuttista hyvää tai pahaa ole olemassa.