google/wiki40b huggingface dataset:
Zdob și Zdub

Zdob și Zdub on vuonna 1994 perustettu musiikkiyhtye Chișinăusta, Moldovasta. Musiikissaan yhtye yhdistelee hip hopia perinteiseen romanialaiseen ja romanien musiikkiin. Yhtye edusti Moldovaa vuoden 2005 Euroviisuissa kappaleella Boonika Bate Doba, joka kertoi rumpua hakkaavasta mummosta. Esitys selviytyi karsinnasta loppukilpailuun, missä se sijoittui lopulta kuudenneksi. Yhtye edusti Moldovaa myös vuoden 2011 Euroviisuissa kappaleella So Lucky. Yhtye selviytyi finaaliin, jossa se sijoittui kahdenneksitoista.
Budinos

Budinos on suomalais-ugrilaisten kielten suomen, viron, unkarin, marin, mansin, mordvan ja udmurtin aineksiin perustuva keinotekoinen kieli. Kieli on lähtöisin Udmurtian etnofuturistisista piireistä. Kehittäjien mukaan hyväkään vieraan kielen taito ei riitä ilmaisemaan suomalais-ugrilaista maailmankuvaa kokonaisuudessaan. Budinos on tarkoitettu suomalais-ugrilaisten kansojen väliseksi suoraksi viestintäkieleksi. 
Nimi 'budinos' tulee Juri Perevostsikovin mukaan Herodotoksen historiasta, jonka mukaan Don-joen takana asui paimentolaisheimo budinit, joita Perevostsikov pitää udmurttien esi-isinä.
Kielen käytännön isä filologi ja kirjailija-toimittaja Aleksei Arzamatovin mukaan maailmassa on tällä hetkellä noin 100 budinosin taitajaa.
Eesti Päevalehden mukaan budinos on otettu Virossa hyvin vastaan. Esimerkiksi paikallinen säveltäjä Mart Siimer tilasi runoja uutuuskielellä Arzamatovilta ja hänen sävellykseensä päätynyt kirjailija-toimittajan luomistyö sai ensi esityksensä Tarton nuorten säveltäjien festivaalilla. Budinosin sanakirja löytyy ilmaiseksi internetistä ja lisäksi Facebookissa toimii kielen ystävien kerho, jonka jäsenet yrittävät keskustella keskenään budinosin kielellä, keksiä uusia sanoja ja kirjoittaa runoja budinosiksi.

Sanakirja

Verkosta löytyy Monikielinen Budinosin sanakirja. Suomenkielinen osa alkaa sivulta 164. Venäjänkieliset tekstit voi auttavasti kääntää muille kielille esimerkiksi Googlen kääntäjällä.
Boiko Borisov

Poliittinen ura

Borisov työskenteli sisäministeriössä 1982–1990 ja perusti 1990 yksityisen turvallisuuspalveluyrityksen. Hän työskenteli uudelleen sisäministeriössä 2001–2005 oikeistohallituksen valtakaudella ja kohosi sisäministeriön poliisin kenraaliluutnantiksi.
Syksyn 2005 vaaleissa Borisov valittiin parlamenttiin kahdesta vaalipiiristä, mutta hän luopui paikastaan ja ryhtyi Sofian pormestariksi. Borisov perusti joulukuussa 2006 GERB-puolueen (bulg. ГЕРБ; Граждани за европейско развитие на България, Graždani za evropeisko razvitije na Bălgarija), joka voitti toukokuun 2007 eurovaalit saaden 21,69 % äänistä ja viisi paikkaa Euroopan parlamentissa.

Pääministerinä

Heinäkuun 2009 vaaleissa GERB otti maanvyöryvoiton ja presidentti Georgi Părvanov nimitti Borisovin hallituksenmuodostajaksi.
Borisovin GERBin nimitys Barroson komissioon Euroopan kansanpuolueen edustajana, Rumjana Želeva joutui torjutuksi, koska saksalaisen Die Weltin mukaan hänellä oli kytkentöjä Venäjän mafiaan. Jeleva erosi asemastaan ulkoministerinä 19. tammikuuta 2010. Borisov nimitti hänen korvaajakseen ulkoministeriksi entisen puolustusministeri Nikolai Mladenovin.
Kesäkuussa 2010 Borisovin hallitus sanoutui irti vuonna 2007 Venäjän ja Kreikan kanssa rakennettavasta sovitusta Alexandroúpoli–Burgas-öljyputkesta. Samassa yhteydessä uuden Belenen ydinvoimalan rakennus jäädytettiin. Venäjän Rosatomin Atomstroieksport voitti neljän miljardin dollarin arvoisen tarjouskilpailun siitä vuonna 2006. Heinäkuussa 2010 Bulgaria liittyi kuitenkin uudelleen South Stream -projektiin.
Borisovin hallitus erosi helmikuussa 2013. Borisovin mukaan eron taustalla oli sähkön hintojen takia järjestetyt mielenosoitukset ja poliisien käyttämät kovat otteet mielenosoittajia kohtaan. Marraskuussa 2014 hän jatkoi pääministerinä uudessa vähemmistöhallituksessa.
Borisov ilmoitti erostaan loppuvuodesta 2016, kun hänen ehdokkaansa Tsetska Tsatsjeva hävisi presidentinvaalit opposition Rumen Radeville.
Vuoden 2017 vaalien jälkeen presidentti Radev  antoi hänelle huhtikuussa 2017 tehtäväksi muodostaa hallituksen kolmannen kerran.

Muuta

Borisov harrastaa karatea, ja on ollut kansallisen joukkueen valmentajana ja tuomarina kansainvälisissä otteluissa.
Selluloosa

Selluloosa (C₆H₁₀O₅)ₙ on pitkäketjuinen, β-D-glukoosimolekyyleistä koostuva polysakkaridi, joka on rakenneaineena useimpien kasvien soluseinissä. Eräät bakteerilajit muodostavat selluloosasta suojan muodostaessaan biofilmin.

Selluloosa on maapallon yleisin orgaaninen polymeeri.
Selluloosan eristi ja sen kaavan määritti ensimmäisen kerran 1838 ranskalainen kemisti Anselme Payen. Selluloosa ei juuri liukene tavallisimpiin liuottimiin. Selluloosalla ei myöskään ole sulamispistettä, mutta se hajoaa yli 300 °C:n lämpötiloissa. Puuaines sisältää 33–50-prosenttista selluloosaa. Puuvillan kuidut ovat lähes puhdasta selluloosaa. Sellulaasi on selluloosaa hajottava entsyymi. Tunnetuin selluloosan hajottajasieni on Hypocrea reesei.
Kasviksissa oleva selluloosa ei imeydy ihmisen ruoan­sulatuksessa, mutta se kuuluu ravintokuituihin, joilla on terveydellisesti edullisia vaikutuksia. Kasvinsyöjäeläimet, kuten märehtijät, pystyvät hajottamaan selluloosaa mikro-organismien avulla.
Selluloosa erotetaan puuaineksesta keittämällä ja kemikaalien avulla (sooda-, sulfiitti- ja sulfaattimenetelmät). Tällaisesta teknisesti valmistetusta, pääosin selluloosaa sisältävästä massasta käytetään myös nimitystä sellu ja sitä käytetään varsinkin paperiteollisuuden raaka-aineena. Selluloosaa käytetään myös ruudin valmistukseen nitroselluloosana.

Nanoselluloosa

Nanoselluloosalla nähdään olevan perinteiseen puusta eristettyyn lignoselluloosaan verrattuna uusia sovelluksia biotekniikassa. Nanoselluloosaa voidaan käyttää esimerkiksi kantaja-aineena biomateriaaleissa, keinotekoisena ihona palovammojen hoidossa, biohajoavana materiaalina kertakäyttötuotteissa ja suurta lujuutta omaavana materiaalina erilaisissa teollisuuden sovelluksissa.
Joutsenjärvi (Mänttä-Vilppula, pohjoinen)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,0 hehtaaria ja se on 900 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Ruoveden alueella (35.33), jonka Hanhilamminojan valuma-alueeseen (35.336) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 122,9 metriä mpy.
Loviisan ydinvoimalaitos

Historiaa

Alun perin Imatran Voiman tarkoituksena oli hankkia ydinvoimalaitos lännestä. 1960-luvun puolivälissä käynnistettiin kansainvälinen tarjouskilpailu, jonka perusteella saksalaisen AEG:n reaktoreista tuli IVO:n suosikki. Monivaiheisen ja poliittiseksi muuttuneen keskustelun päätteeksi voimala tilattiin Neuvostoliitosta .
Loviisan ydinvoimalaitos otettiin käyttöön vuonna 1977, jolloin Loviisa 1 valmistui sähköntuotantoon. Kolme vuotta myöhemmin vuonna 1980 otettiin käyttöön Loviisa 2.
Voimalaitosprosessin pääkomponentit, reaktorin apulaitteineen ja turbiinit toimitti neuvostoliittolainen Atomenergoexport. Niiden ympärille haluttiin lisätä länsimaisen turvallisuusajattelun mukaisesti suojarakennus, joka estäisi päästöt ympäristöön myös vakavamman onnettomuuden sattuessa. VVER-440:n primääripiiri on kuitenkin varsin suurikokoinen, koska alkuperäisissä suunnitteluperusteissa ei suojarakennusta pidetty tarpeellisena. Tarpeeksi isoa täyspainesuojarakennusta ei ollut saatavissa, joten päädyttiin Westinghousen jäälauhduttimilla varustettuun suojarakennukseen. Varsinaiset teräksiset suojakuoret rakensi Wärtsilä. Tällainen suojarakennus kyettiin rakentamaan tarpeeksi suureksi pitämään venäläisten ylimitoitettu primääripiiri sisällään. Mahdollisessa onnettomuudessa jäälauhduttimet tiivistävät höyryn vedeksi, jolloin suojarakennuksen ei tarvitse kestää niin suurta painetta kuin ilman lauhdutinta varustettujen suojarakennusten. Voimalaitokseen on tehty myös huomattava määrä turvallisuutta parantavia muutoksia alkuperäiseen venäläisten esittämään konseptiin nähden. Voimalaitosprosessin valvontaan ja ohjaukseen tarvittavan instrumentaation toimitti Siemens AG ja prosessitietokoneen kotimainen valmistaja Nokia. Venäläisessä ydinvoimalaitossuunnittelussa on myös sanottu olleen aika ennen Loviisaa ja Loviisan jälkeen, niin paljon suomalaiset esittivät venäläisille turvallisuutta koskevia vaatimuksia.
Loviisan reaktorit mainitaan yleensä VVER-440V213-tyyppisiksi alkuperältään, mutta niihin on tehty niin paljon muutoksia, ettei niitä listata samaan kategoriaan muiden venäläisten reaktoreiden kanssa.

Ydinjätteet

Loviisan voimalaitosalueella on loppusijoituspaikat matala- ja keskiaktiivista ydinjätettä varten.
Vuoteen 1996 asti Loviisan voimalaitoksen ydinpolttoaine toimitettiin käytön jälkeen Majakin jälleenkäsittelylaitokselle Neuvostoliittoon/Venäjälle polttoainetoimituksia koskevan sopimuksen mukaisesti. Neuvostoliitossa ydinpolttoaine jälleenkäsiteltiin, joten käytettyä polttoainetta hyödynnettiin raaka-aineena uuden polttoaineen valmistuksessa. Uusi ydinenergialaki kielsi käytetyn ydinpolttoaineen maahantuonnin ja maastaviennin, joten nykyisin käytetty ydinpolttoaine varastoidaan Suomeen odottamaan loppusijoitusta Eurajoen Olkiluodossa, Fortumin ja Teollisuuden Voiman yhdessä omistaman Posiva Oy:n jätevarastossa.
S/S Kajaani I

Matkustaja-aluksena nimellä Salo II

1909 perustettu Oulujärven laivaosakeyhtiö kuljetti matkustajia Oulujärveä pitkin Kajaanista Vaalaan ensin Salo -nimisellä aluksella. Sen käytyä pieneksi yhtiö rakensi omalla väliaikaisella telakallaan Kajaanissa suuremman aluksen, josta tuli yhtiön lippulaiva. Nimeksi tuli Salo II. Alun perin yksikantiseksi rakennettu alus kulki Kajaanin ja Vaalan väliä vuosina 1911-1933. Sen kapteenina toimi pitkään Vilho Ilmari Pirinen. Kajaanin ja Oulun välille valmistunut rautatie muutti laivaliikennöinnin Oulujärvellä kannattamattomaksi.

Yhtiön varppaajahinaajana nimellä Kajaani I

Vuonna 1936 Kajaanin puutavara Osakeyhtiö (myöh. Kajaani Oy) osti aluksen ja muutti sen varppaajaksi puutavaran hinauksiin Oulujärvelle. Aluksen nimi vaihtui Kajaani I:ksi. Varpattaessa alus ajoi noin 2,5 kilometrin päähän tukkilautasta ja ankkuroitui tiukasti pohjaan. Kulkiessaan se oli laskenut vahvan teräsköyden järvelle. Jottei köysi olisi uponnut syvyyksiin, siinä oli määrävälein tynnyreitä kannattamassa. Ankkurissa olleessaan alus ryhtyi kelaamaan teräsvaijeria ja veti samalla tukkilauttaa lähemmäksi. Kun vaijeri oli vinssattu loppuun ja lautta oli laivan kyljessä, operaatio uusittiin. Näin järeä tukkilautta vähä vähältä saatiin varpattua Kajaaninjokivarteen, josta pienemmät hinaajat kuljettivat puut tehtaalle. Tässä työssä Kajaani I toimi vuoteen 1959, jolloin se poistettiin käytöstä epätaloudellisena ja vanhanaikaisena. Kajaani Oy:n palveluksessa laivan kapteenina toimi ainakin Hannes Kemppainen. Konemestariksi kouluttautui Ilmari Hurskainen. Varppaaminen oli sen verran hidasta, että suotuisalla säällä Hurskainen saattoi käydä soutamalla kotonaan Hannusrannalla varppauksen edetessä pitkin Paltaselkää. Sunnuntaisin Kajaani I kuljetti sisaraluksensa S/S Kajaani VI:n tavoin retkeilijöitä Kajaanista Ärjän saareen. Metsäteknikko Jaakko Ebeling osti ja kunnosti 1963 romutusuhan alle joutuneen aluksen. Kajaani I on edelleen (2010) käyttökuntoinen lähestyessään 100 vuoden ikää.
Sam Riegel

Ura

Riegel aloitti uransa jo lapsena esiintyen Virginian teattereissa. Myöhemmin hän muutti New Yorkiin esiintymään Broadway ja off-Broadway näytelmiin. Riegle kuitenkin palasi takaisin Virginiaan, Charlottesvilleen opiskelemaan Collegeen, josta hän matkasi uudelleen New Yorkiin aloittaakseen ääninäyttelijän uransa.
Ennen animaatioissa ääninäyttelemistä Riegel äänitti äänikirjoja erityisesti kiinalaisille lapsille, jotka opettelevat englannin kieltä. Sittemmin erään ystävän kautta häntä suositeltiin kokeilemaan ääninäyttelemistä animaatioissa. Myöhemmin Riegelille järjestettiin koe-esiintyminen Yu-Gi-Oh! Duel Monsters -animeen, josta hän myös sai ensimmäisen ääniroolinsa animaatiossa. Siitä lähtien Riegel on toiminut enimmäkseen englanniksi dubatuissa animesarjoissa, sekä videopeleissä. Hän on ollut myös vuosina 2003–2009 Donatellon äänenä Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat -animaatiosarjassa, sekä sarjaan liittyvissä videopeleissä.
Vuonna 2010 Riegel oli Starscreamin äänenä Transformers: War for Cybertron videopelissä. Kaksi vuotta myöhemmin Riegel oli Hämähäkkimiehen äänenä The Amazing Spider-Man -elokuvaan perustuvassa videopelissä.
Riegel asuu Los Angelesissa, Kaliforniassa, jossa hän pyrkii saamaan menestystä käsikirjoittajana.
Merce Cunningham

Mercier ”Merce” Philip Cunningham (16. huhtikuuta 1919 – 26. heinäkuuta 2009) oli yhdysvaltalainen koreografi ja tanssija. Hän syntyi Centraliassa, Washingtonin osavaltiossa.
Cunninghamia pidetään yhtenä nykytanssin merkittävimmistä kehittäjistä, ja hänelle myönnettiin vuonna 1990 National Medal of Arts. Hänen koreografioidensa tyyli on huomattavan vapaata; Martha Grahamin työhön verrattuna sitä pidetään kevyenä, joustavana ja nopeana.
Cunningham oli vuosina 1939–1945 Martha Grahamin ryhmän tanssisolisti. Hän loi jo vuonna 1943 koreografian Paul Bowlesin kevyeen ooppera The Wind Remainsiin. Hän oli modernistisen säveltäjä John Cagen pitkäaikainen elämänkumppani ja yhteistyökumppani. Hän perusti Merce Cunninghamin tanssiryhmän kesällä 1953. 
Cunninghamin johdolla ovat opiskelleet myös suomalaiset koreografit Ulla Koivisto ja Reijo Kela.
Ravintola Olo

Ravintola Olo on keittiömestari Pekka Terävän, Petri Lukkarisen ja Teuvo Salmisen omistama, vuonna 2006 alkujaan Kasarmikadulle perustettu ruokaravintola. Suomen gastronomien seura valitsi Olon Vuoden ravintolaksi 2009. 
Ravintola muutti sittemmin Helsingin keskustaan Pohjoisesplanadille, Kauppatorin laidalla. Olo sai Michelin-tähden vuonna 2011 ja on säilyttänyt tämän tunnustuksen (tilanne 2017). Sen yhteydessä toimii keväällä 2017 avattu à la carte -ravintola Olo Garden & Bar, joka on Olon tavoin osa perustajiensa hallitsemaa Olo Group Oy:tä. 
Käytännössä Olon toiminnasta vastaavat keittiöpäällikkö Jari Vesivalo ja ravintoloitsija Katja Henttunen.
Olo Group -yhtiöön kuuluvat myös ravintolat Emo (Helsinki) ja Gösta (Mänttä) sekä verkkokauppa Bottlescouts.com ja Food Camp Finland Oy. Vuonna 2016 ravintolakonsernin liikevaihto oli 4,3 miljoonaa euroa ja se työllisti 68 henkilöä. Tilikauden tulos oli 0,26 miljoonaa euroa.
Peter Florin

Peter Florin (2. lokakuuta 1921 – 17. helmikuuta 2014) oli itäsaksalainen poliitikko ja diplomaatti.

Varhainen elämä

Florin syntyi Kölnissä 2. lokakuuta 1921.
Hänen isänsä, Wilhelm Florin (1894 - 1944), oli johtava hahmo sotia edeltävässä Saksan kommunistisessa puolueessa. ja vuosina 1924–1933 Reichstagin (kansallinen parlamentti) jäsen.
Florin lähti Saksasta vanhempiensa kanssa vuonna 1933, kun Adolf Hitler tuli valtaan ja alkoi vainota kommunisteja,siirtyen ensin Ranskaan ja sitten Neuvostoliittoon, jossa hän meni Karl Liebknechtin kouluun. Siellä hän opiskeli kemiaa Mendelejevin yliopistossa.
Toisen maailmansodan aikana hän taisteli Neuvostoliiton partisaanien kanssa Valko-Venäjällä. Florinista tuli vuonna 1944 Freies Deutschland nimisen viikoittain ilmestyneet  natsivastaisen sanomalehden päätoimittaja Sodan lopussa hän palasi Saksaan Ackermann-ryhmän jäsenenä, joka oli yksi alueellisista ryhmistä, jotka lähettivät  Neuvostoliiton sotilashallinnon palvelukseen Saksaan.

Ura

Sodan jälkeen Florin astui politiikkaan Saksan demokraattisessa tasavallassa ja toimi Wittenbergin aluevaltuuston varapuheenjohtajana työskennellessään päivälehden Freiheitin päätoimittajana. Sitten hän oli 1949–1952 Itä-Saksan ulkoministeriön neuvonantaja. Vuonna 1953 hänet ylennettiin Saksan sosialistisen yhtenäisyyspuolueen keskuskomitean  ulkoministeriön johtajaksi. Vuodesta 1954 vuoteen 1971 hän oli maan ulkoasiainvaliokunnan jäsen, jonka puheenjohtajana hän oli jonkin aikaa.
Vuodesta 1967-1969 Florin oli Itä-Saksan suurlähettiläs Tšekkoslovakiassa. Hän kannatti avoimesti  1968 Prahan kevään murskaamista. Vuonna 1969 hänet nimitettiin valtiosihteeriksi ja ensimmäiseksi ulkoministerin sijaiseksi.
Vuosina 1973-1982 Florin oli Saksan demokraattisen tasavallan pysyvä edustaja Yhdistyneissä kansakunnissa. Vuonna 1982 hänestä tuli UNESCO:n kansallisen komission puheenjohtaja Itä-Saksassa. Hän toimi vuosina 1987 ja 1988 Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen puheenjohtajana.

Henkilökohtainen elämä

Peter Florin oli naimisissa, ja hänellä oli kolme lasta. Hänen vaimonsa Edel toimi 1980-luvun lopulla Itä-Berliinin Humboldt-yliopiston venäläisen kirjallisuuden professorina.
Florin puhui sujuvasti saksaa, venäjää ja englantia sekä hyvää ranskaa. Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksen puheenjohtajana hän oli New York Timesin mukaan "lempinimeltään" toveri Glasnost ", joka kuvasi hänet  Gorbatšovin aikakauden modernin kommunistisen politiikon symbolina Saksojen yhdistymisen jälkeen hän työskenteli Torgaussa talonmiehenä
Hän kuoli 92-vuotiaana vuonna 2014.
Arto Ikonen

Arto Tapani Ikonen (s. 27. huhtikuuta 1956 Hartola) on suomalainen pituushyppääjä. Kalevan kisoissa hän saavutti parhaimmillaan neljännen sijan. Tämä tapahtui Lappeenrannassa vuonna 1980. Lisäksi Ikoselle kertyi muutamia maaotteluedustuksia vuosina 1975–1979 parhaana saavutuksenaan Suomi–Ruotsi-maaottelun voitto 1979.
Ikonen on Heikki Mattilan ohella urheiluseura Joutsan Pommin menestyneimpiä pituushyppääjiä. Pommia hän edusti vuodesta 1973 alkaen. Tätä ennen Ikonen edusti kasvattajaseuraansa Hartolan Voimaa.
Aavikkopyy

Ulkonäkö ja koko

Aavikkopyy on 22-25 senttimetriä pitkä. Koiras on väritykseltään hiekanruskea, mutta sen pää on siniharmaa ja siinä on valkoiset otsa- ja poskilaikut. Linnun nokka on oranssinkeltainen. Naaraan värit ovat koirasta himmeämmät ja pään valkoiset laikut puuttuvat siltä kokonaan.

Elinympäristö

Aavikkopyy pesii vuoristoaavikoilla, kalliorinteillä, wadeissa sekä muissa kuivissa paikoissa, kunhan vettä vain on saatavilla.
Konvict Muzik

Kon Live Distribution

Kon Live Distribution on Akonin vaihtoehtoinen R&B/Rap levy-yhtiö joka toimii Universal Music Groupin alaisuudessa.
Majolika

Majolika on värikästä, lasitettua materiaalia, josta on tehty muun muassa seinälaattoja, taloustavaroita ja koriste-esineitä. Nimitys tulee Mallorcan saaresta, jonka nimi oli vanhassa italian kielessä Maiolica.
Alun perin majolikaksi kutsuttiin värikästä fajanssia, jota valmistettiin käsityönä Välimeren maissa renessanssiajalla. Esine poltettiin kertaalleen ja kastettiin tinalasitteeseen. Sitten sen annettiin kuivua, ja viimeiseksi se koristeltiin kovapolttoväreillä. Majolikaa valmistaneet käsityöläiset olivat aikanaan hyvin arvostettuja, ja piispat ja aateliset palkkasivat heitä palvelukseensa.
Myöhemmin majolikaa alettiin valmistaa teollisesti fajanssi- tai posliinimassasta. Teollisesti valmistetut majolikaesineet ovat itse asiassa jäljennöksiä, jotka muistuttavat esikuviaan vain vähän.
Lahti Energia

Lahti Energia Oy on lahtelainen energia-alan yritys.
Lahti Energian päätuotteita ovat sähkö, kaukolämpö ja kivihiilellä tuotettuina. Jakeluverkkoon kuuluu Lahden lisäksi Nastola ja Hollola sekä osin Iitti, Hämeenkoski ja Asikkala. Lahti Energia on Fennovoimaa suomalaisittain omistavan Voimaosakeyhtiö SF:n osakas. 
Lahti Energia Oy luopui maakaasuliiketoiminnastaan 2018. Lahti Energian entisten noin kolmensadan maakaasuasiakkaan maakaasun jakelu siirtyi Auris Kaasunjakelu Oy:lle ja myynti Suomen Kaasuenergia Oy:lle.

Historia

Lahden kaupungin sähkölaitos perustettiin vuonna 1907. Ensimmäiset katuvalot syttyivät 8. joulukuuta. Kolme päivää myöhemmin yksityisasuntoihinkin oli sähköä saatavilla. Tasavirrasta vaihtovirtaan vaihdettiin 1922. Kaukolämmitys alkoi Lahdessa 1962.
Tuulivoiman tuotanto alkoi vuonna 1999. Vuotta myöhemmin Salpakankaan Lämpö Oy sulautui Lahti Energia Oy:n kanssa.

Yhteiskuntasuhteet

Lahti Energialla on Lahden radiomäellä kahdessa kuuluisassa Lahden vertauskuvaksi muodostuneessa radiomastossa väriä illalla ja yöllä vaihtava valaistus sekä Pikku-Vesijärven lammella soivat vesiurut, joita soitetaan kesäisin.
Dubingiain linna

Dubingiain linna (liett. Dubingių pilis) oli Liettuan suuriruhtinaskunnan mahtiaikoina historiallisesti merkittävä linna Liettuan itäosissa Vilnan pohjoispuolella, nykyisen Molėtain kunnallispiirin Dubingiaissa.
Linnan rakennutti Vytautas Suuri. Linna kuului liettualaisen Radvilan eli Radziwillin (liett. Radvila, puol. Radziwiłł) ylimystösuvulle 1500-luvulta lähtien. Muun muassa Jurgis Radvila (1480–1541) ja hänen lapsensa Mikalojus Radvila Punainen (1512–1584) ja Barbora Radvilaitė (1520–1551) asuivat ainakin ajoittain linnassa. Linnan aktiivikausi osui 1300–1800-luvuille, sittemmin linna hajotettiin ja nyttemmin alue on toisinaan Liettuan arkeologisten kaivausten kohteena.
Basile Boli

Seurajoukkueura

Boli edusti AJ Auxerrea vuodet 1983-1990. Tuona aikana hän pelasi Ligue 1:ssä yli 250 ottelua. Vuonna 1990 Boli siirtyi Olympique de Marseillen riveihin. Boli voitti seuran kanssa Ligue 1:n vuosina 1991 ja 1992. Kauden 1992-1993 Mestareiden liigan eli ensimmäisen kauden finaalissa AC Milania vastaan Boli teki ainoan maalin ja johdatti Marseillen 1-0-voittoon. Vuonna 1994 Boli siirtyi skottilaiseen Rangers FC:hen, jota hän edusti vain kauden ajan, ennen kuin palasi takaisin Ligue 1:een ja monacolaiseen AS Monacoon. Boli viihtyi Monacossakin vain kauden, ennen kuin siirtyi 1996 Japanin J. Leaguen Urawa Red Diamondsiin, jossa hän lopetti uransa vuonna 1997.

Maajoukkueura

Boli pelasi Ranskan jalkapallomaajoukkueessa 45 ottelua viimeistellen yhden maalin vuosina 1986-1993. Hän kuului Ranskan joukkueeseen vuoden 1992 EM-kisoissa.

Pelaajauran jälkeen

Pelaajauransa jälkeen Boli on vaikuttanut muun muassa Ranskan politiikassa ja osallistunut UMP-puolueen toimintaan ja tuki Nicolas Sarkozyn vaalikampanjaa vuonna 2007.
Syyskuussa 2015 Boli siirtyi Olympique Marseillen palvelukseen hoitamaan seuran suhdetoimintaa. Huhtikuussa 2016 hänestä tuli seuran urheilutoiminnan koordinaattori.
Yakaze (1920)

Palvelus

Alus muutettiin 20. heinäkuuta 1942 koululaivaksi ja se sijoitettiin torpedokouluun. Se tuhoutui 20. heinäkuuta 1945.