google/wiki40b huggingface dataset:
Bulgarian translitterointi

Bulgarian translitterointi on bulgariankielisen tekstin esittämistä jollakin muulla muulla kirjaimistolla kuin kyrillisellä. Suomen kielessä bulgarian translitterointiin käytetään Suomen Standardisoimisliiton laatimaa SFS 4900 -standardia. Kansainväliseen käyttöön on tarkoitettu Organisation internationale de normalisationin ISO 9 -standardi.
Caleb Ewan

Saavutuksia

Lähteet: Cycligbase, Pro Cycling Stats, Cycling Archives
William Katt

William Theodore Katt (s. 16. helmikuuta 1951) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Los Angelesissa kahden näyttelijän – Bill Williamsin ja Barbara Halen – pojaksi. Hän opiskeli Orange Coast Collegessa.
Katt on esiintynyt muiden muassa elokuvissa Carrie (1976), Villit vuodet (1978), Butch ja Kid – nuoret hurjat (1979) ja Naapurissa kummittelee (1986). Hänet nähtiin 1980-luvulla myös The Greatest American Hero -sarjassa ja Perry Mason -televisioelokuvissa.
Rantakatu (Joensuu)

Liikennevalot

Rantakadun ja Siltakadun risteyksessä on Joensuun ensimmäiset liikennevalot vuodelta 1967. Muut liikennevalot ovat Koskikadun, Niskakadun ja Rauhankadun päässä sekä Nurmeksentien ja Utrantien risteyksessä. Yläsatamakadun risteyksen liikennevalot poistuivat, kun liikenneympyrä valmistui vuonna 2014. Suvantokadun liikennevaloristeyksen tilalle valmistui liikenneympyrä lokakuussa 2015.
Suomen Kennelliitto

Historia

Järjestäytyneen kenneltoiminnan katsotaan alkaneen Suomessa 1889, jolloin Helsingissä kokoontuneet noin kaksikymmentä henkilöä perustivat ruotsin- ja suomenkielisen Finska Kennelklubben – Suomen Kennelklubin. Ensimmäinen koiranäyttely pidettiin Helsingissä vuonna 1891 ja ensimmäinen metsästyskoe järjestettiin Turengissa vuonna 1893. 
Vuonna 1934 joukko koiraharrastajia perusti Hämeenlinnassa Kennelklubin rinnalle suomenkielisen Suomen Kennelliiton. Suomen Kennelliitto ohitti jäsenmäärällään Kennelklubin jo ennen toista maailmansotaa. Finska Kennelklubben ja Suomen Kennelliitto sulautuivat yhdeksi organisaatioksi vuonna 1962.

Koiramme-lehti

Koiramme-lehti on Suomen Kennelliiton julkaisema jäsenlehti, joka postitetaan kaikille Kennelliiton varsinaisille jäsenille. Lehdessä ilmoitetaan koiramaailman uutisista, käsitellään erilaisia koiraharrastuksia sekä julkaistaan kaikkien virallisten kisojen ja kokeiden tiedot. Lehti on myös tunnettu laajoista rotuesittelyistään, joita lehdessä on julkaistu suurimmasta osasta Suomessa esiintyviä roduista.
Lehti ilmestyy kymmenen kertaa vuodessa. Sen vastaava päätoimittaja on Helena Suni ja päätoimittaja Tapio Eerola.

Kritiikkiä

Kennelliiton vahva asema ja määräävä markkina-asema koirien rekisteröinnissä ja sitä myöten myös koirankasvatuselinkeinon harjoittamisessa on aiheuttanut myös kritiikkiä. Lapin yliopiston oikeustieteellisen tiedekunnan pro gradu -tutkielma (Aho, Riitta 2012) Aatteellinen yhdistys määräävässä markkina-asemassa – Tapaus Suomen Kennelliitto nostaa esille Suomen Kennelliitossa mm. seuraavia ongelmia: Kennelliiton keskittyneen vallankäytön, pakkojäsenyyden Kennelliittoon ja rotujärjestöihin virallisessa kasvatustoiminnassa, jäsenistön minimaalisen vaikutusvallan yhdistyksessä, sekä erilaisten epäjohdonmukaisten rangaistusten jakamisen jäsenistölle ilman juridista perustaa. Aho ehdottaa tutkielmassa Kennelliiton sääntöjen muuttamista sellaisiksi, että ne vastaisivat yhdistyslain vaatimuksia ja palauttaisivat todellisen vallankäytön takaisin jäsenistölle.
Uudenmaankatu (Turku)

Uudenmaankatu (ruots. Nylandsgatan) on yksi Turun keskustan ruutukaava-alueen muita katuja leveämmistä kaduista ja sisääntuloväylä kaupungin keskustaan. Se kulkee Aurajoelta, Tuomiokirkkosillalta Kupittaanpuistolle. Uudenmaankadun pituus on noin 850 metriä.
Uudenmaankatu muuttuu Kupittaankadun kohdalla Uudenmaantieksi. Se on osa vanhaa Turusta Helsinkiin johtavaa päätietä, nykyistä seututietä 110, joka ennen moottoritien rakentamista oli valtatie 1.

Poikkikadut

Uudenmaankadun poikkikadut ovat: Kupittaankatu, Itäinen Pitkäkatu, Sirkkalankatu, Pyhän Kerttulin oikopolku, Vähä Hämeenkatu, Teininkuja, Hämeenkatu, Vanha Suurtori, Tuomiokirkontori, Itäinen Rantakatu.

Liikenne

Katulinjaus on kauttaaltaan vähintään 2+2-kaistainen, ja lähes kaikissa risteyksissä on liikennevalot. Uudenmaankadulla on joukkoliikennekaista keskustaan päin. Uudenmaankadun itälaitaa kulkee kevyen liikenteen väylä Kupittaalta Hämeenkadulle, josta eteenpäin polkupyöräliikenne on ohjattu Akatemiankadun kautta Tuomiokirkkosillalle.
Yksi Turun joukkoliikenteen pääakseleista kulkee Uudenmaankadulta Eerikinkadun, Kauppatorin ja Maariankadun kautta Aninkaistenkadulle.

Engelin perspektiivikadut

Uudenmaankatu ja Aninkaistenkatu muodostavat yhden kolmesta Carl Ludvig Engelin Turun palon jälkeen suunnitteleman ruutukaavan mukaisista, muita katuja leveämmistä, niin sanotuista perspektiivikadusta, joille oli määrä rakentaa myös Aurajoen ylittävät siltat. Muut vastaavanlaiset kadut olivat Kaskenkatu–Aurakatu sekä Puistokatu–Martinkatu. Pitkien katulinjojen perspektiivinäkymät kutistuvat kaukaisuudessa yhdeksi pisteeksi.
Engelin asemakaavassa pyrittiin paloturvalliseen kaupunkiin. Asemakaavan piirteitä olivat muun muassa kortteleiden sisäiset palokujat ja muita katuja leveämmät puistokadut, jotka jakoivat kaupungin paloalueisiin.
Uudenmaankadun ja Aninkaistenkadun yhdistävä Tuomiokirkkosilta valmistui nykyiseen muotoonsa vuonna 1956.
Rockhampton

Ilmasto

Rockhamptonissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan subtrooppinen kostea ilmasto. Vuoden keskilämpötila on noin 22 °C ja keskimääräinen sademäärä 890 millimetriä. Tammikuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 27 °C. Viilein kuukausi on heinäkuu, jolloin keskilämpötila on noin 16 °C. Sateisin kuukausi on tammikuu, jolloin sataa keskimäärin noin 157 millimetriä. Syyskuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 21 millimetriä.
Otto Joki

Otto Harald Johannes Joki (1. huhtikuuta 1899 Tampere – 22. helmikuuta 1983 Tampere) oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat vahtimestari Juho Joki ja Olga Maria Rosenqvist. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1928 Aili Kyllikki Laadun kanssa.

Opinnot

Joki kävi kansakoulun. Vuodet 1923–1926 hän opiskeli ulkomailla kaupallista alaa.

Jääkärikausi

Joki työskenteli Rautatiekirjakauppa oy:n palveluksessa Tampereella ja Seinäjoella enne liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 16. tammikuuta 1916, josta hänet siirrettiin 13. joulukuuta pataljoona haupitsipatteriin. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella.

Sisällissodan jälkeinen aika

Joki palveli sisällissodan jälkeen 1. heinäkuuta 1918 alkaen komppanianpäällikkönä Lapin 1. rajavartiopataljoonan (tunnettiin myöhemmin nimellä Lapin ryhmän 2. pataljoona) 3. komppaniassa, josta hänet komennettiin 1. huhtikuuta 1919 päälliköksi Kainuun rajavartioston 2. komppaniaan. Armeijasta hän erosi 9. maaliskuuta 1921 ja siirtyi kirjanpitäjäksi Pitkäniemen keskuslaitokseen, kunnes vietti vuodet 1923 – 1926 ulkomailla, missä hän suoritti kaupallisen alan opintoja. Suomeen palattuaan hän toimi edustajana useissa yrityksissä Tampereella. Armeijasta eroamisen syynä oli helmikuussa 1921 tapahtunut rikos. Joki riehui humalassa Vaasan Palosaarella ja tultuaan viedyksi poliisilaitokselle ampui hänet pidättäneet poliisit Oskari Lindgrenin ja Juho Järven. Vahvan humalatilansa vuoksi Joki selvisi silloisen lainsäädännön mukaisesti teostaan tuomiotta.
Suljettu ovi

Juoni

Kolmihenkinen perhe vuokraa iäkkäältä sisarusparilta kesäpaikakseen ison maalaiskartanon, joka hintansa puolesta vaikuttaa liian hyvältä ollakseen totta. Vuokralaisten pitää kuitenkin luvata viedä ruokaa päivittäin yläkerrassa asuvalle sisarusten vanhalle äidille, joka ei sisarusten mukaan koskaan tule huoneestaan ulos. Lomavieraat alkavat käyttäytyä oudosti ymmärtämättä itsekään miksi.

Vastaanotto

Suljettu ovi sai kolme Saturn-palkintoa ja kolme palkintoa myös fantasia- ja kauhuelokuviin erikoistuneilla Sitgesin elokuvajuhlilla Espanjassa.
Yhdysvaltalainen elokuvakriitikko Roger Ebert piti elokuvan suurimpana mysteerinä sitä, miten tällainen kauhukliseiden kokoelma on onnistuttu myymään tuottajille ja nimekkäälle näyttelijäkunnalle. Helsingin Sanomien Paula Talaskivi kirjoitti elokuvan psykologisen kauhun käynnistyvän verkkaisesti, mutta vaikuttavan tarinan edetessä oudon voimallisesti. Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano luonnehti Suljettua ovea turhauttavaksi romaanifilmatisoinniksi ja antoi sille yhden tähden viidestä.
Hovirinta

Hovirinta on väkiluvultaan suurin lähiö Kaarinan keskustan tuntumassa. Hovirinnan lähellä sijaitsee Kuusistonsalmi. Hovirinnan ranta on Kaarinan suosituimpia uimarantoja. Rannan läheisyydessä on myös uusi lasten liikennepuisto. Hovirinnassa on kaksi koulua, Hovirinnan koulu ja Kaarinan ainoa ruotsinkielinen koulu S:t Karins Svenska Skola. Hovirinnan koulu on oppilasmäärältään Kaarinan kolmanneksi suurin koulu. Alueen huoltopalveluista vastaa Maininki kiinteistöpalvelut Oy (ent. Hovirinnan Huolto Oy).
Alex Morgan

Lapsuus ja nuoruus

Alex Morgan syntyi Pamela S. ja Michael T. Morganin kolmilapsiseen perheeseen. Hänellä on kaksi isosiskoa, Jeni ja Jeri. Morgan oli lahjakas kaikessa urheilussa. Hän pelasi muiden muassa lentopalloa ja jalkapalloa, mutta liittyi ensimmäiseen jalkapallojoukkueeseensa vasta 14-vuotiaana, jolloin jätti lentopallon.

Seurajoukkue

Morgan edustaa vuonna 2015 perustettua Orlando Pridea, jonka ensimmäinen pelaajahankinta hän oli. Vuonna 2017 hän pelasi lainasopimuksella ranskalaisseura Lyonissa. Aiemmin hän on edustanut muun muassa Seattle Soundersia ja Portland Thornsia.

Maajoukkue

Vuoden 2011 MM-kisoissa Morgan voitti Yhdysvaltain joukkueessa hopeaa maan hävittyä finaalissa Japanille Morganin tekemästä maalista huolimatta. Hän kuului myös Yhdysvaltain olympiakultaa voittaneeseen joukkueeseen Lontoon olympialaisissa 2012. Vuonna 2012 hän teki maajoukkueessa 28 ja syötti 21 maalia. Morgan voitti Yhdysvaltain joukkueessa kultaa vuoden 2015 MM-kisoissa sekä vuoden 2019 MM-kisoissa. Morgan teki turnauksessa maalin neljännesvälierässä Kolumbiaa vastaan. Vuoden 2019 MM-kisoissa Morgan teki 6 maalia ja hänet palkittiin turnauksen toiseksi parhaana maalintekijänä.

Muut projektit

Morgan on kirjoittanut neliosaisen kirjasarjan, joka on suunnattu inspiroimaan nuoria tyttöjä. Kirjasarjan ensimmäinen osa julkaistiin vuonna 2013.

Yhteistyökumppanit

Morganilla on yhteistyösopimuksia muun muassa Niken, Panasonicin, AT&T:n, Chobanin ja McDonald'sin kanssa. Hänellä on ollut myös vuoden mittainen sopimus Bank of American kanssa. Morgan on myös esiintynyt Bridgestonen tv-mainoksessa.

Yksityiselämä

Morgan meni naimisiin jalkapalloilija Servando Carrascon kanssa 31. joulukuuta 2014. Pariskunta tapasi Berkeleyn yliopistossa.
Ingo Schwichtenberg

Elämäkerta

Schwichtenberg syntyi vuonna 1965 Hampurissa, Saksassa varakkaaseen perheeseen. Perheen ainoana lapsena hänellä ei ollut ongelmia koulumaksujen kanssa. 
Vuonna 1979 Schwichtenberg kävi, tuolloin 14-vuotiaana, klarinetti-tunneilla ja soitti folkmusiikkia koulun bändissä, mutta kokeili myös rumpuja. Seuraavana vuonna hänen isänsä osti hänelle rumpusetin ja hän ystävystyi kitaraa soittavan Kai Hansenin kanssa. Hansen pyysi häntä rumpaliksi Gentry-nimiseen yhtyeeseensä. Schwichtenberg tuli mukaan yhtyeeseen, jossa olivat myös Markus Grosskopf, joka soitti bassokitaraa, ja Piet Sielck, joka lauloi. Yhtye nimettiin uudelleen Second Helliksi. Schwichtenberg pukeutui nahkatakkiin ja kasvatti pitkän tukan. Hän rahoitti itse opintojaan Second Hellistä saatujen keikkatulojen avulla.
Vuonna 1982 yhtyeen nimi muutettiin Iron Fistiksi ja Michael Weikathista tuli toinen kitaristi. Vuonna 1984 nimi muuttui vielä Helloweeniksi. Schwichtenberg keksi nimen katsottuaan elokuvan Halloween. Yhtye aloitti keikkailun Hampurin pienillä klubeilla ja julkaisi mini-lp:n seuraavana vuonna.
27-vuotiaana Schwichtenberg masentui syvästi ja alkoi käyttäytyä omituisesti. Hän käytti runsaasti alkoholia, kokaiinia ja hasista. Hänen tyttöystävänsä jätti hänet löydettyään kokaiinin. Helloweenin lähdettyä kiertueelle markkinoimaan Chameleon-albumiaan yhtyeen jäsenet huomasivat, että Schwichtenbergillä ei ollut kaikki hyvin. Kiertue-elämä oli hyvin stressaavaa. Hän alkoi puhua sekavia ja saattoi lopettaa soittamisen kesken esityksen jääden kuuntelemaan päänsisäisiä ääniään. Hiroshimassa hän romahti täysin kesken esityksen ja hänet vietiin sairaalaan. Hänellä diagnosoitiin skitsofrenia. Sairautta esiintyy myös hänen suvussaan. Schwichtenberg ei ottanut lääkitystään säännöllisesti, sillä hän sanoi, että halusi itse parantaa itsensä jollain keinolla. Hänet erotettiin yhtyeestä, kunnes hän ottaisi psykoosilääkkeensä ja hoitaisi päihderiippuvuutensa kuntoon.
Schwichtenberg ei kestänyt istua kotona. Hän teki itsemurhan 29-vuotiaana maaliskuussa 1995 hyppäämällä metron alle.
Heimo Riihimäki

Heimo Ilmari Riihimäki (17. tammikuuta 1907 Helsinki – 17. marraskuuta 1962)  oli suomalainen arkkitehti ja taidemaalari. Riihimäen tunnetuin suunnittelutyö arkkitehtina oli hänen yhdessä Viljo Revellin ja  Niilo Kokon kanssa Helsingin ydinkeskustaan ideoima ja suunnittelema Lasipalatsi, joka oli tarkoitettu tilapäiseksi rakennukseksi mutta tuli edustamaan Helsingin 1930-luvun funkkista, kun sen purku-uhka aikoinaan väistyi julkisen keskustelun ja asiantuntijoiden näkemysten ansiosta.
Riihimäen vanhemmat olivat junan pakkamestari Juho Riihimäki ja Aino Maria o.s. Kreula. Hänen puolisonsa oli lausuntataiteilija Kastehelmi Karjalainen.
Riihimäki toimi Kotkan kaupunginarkkitehtina 1940–1947, Kupittaan Savi Oy:n taiteellisena johtajana 1948–1949, Turun kaupungin rakennustarkastajana vuodesta 1949. Hänen ensimmäinen näyttelynsä oli Turussa 1946. Hän osallistui moniin näyttelyihin 1940-luvulta alkaen. Muistonäyttely oli 1970 Wäinö Aaltosen museossa, syntymän satavuotisnäyttely Lasipalatsin näyttelytilassa 2007.
Vastakohtana arkkitehtuurin funktionalismille taiteilijanuran tuotantoa leimasivat kolorismi ja ekspressiivisyys. 1950-luvun lopulla hän alkoi kokeilla litografiaa. Näiden töiden kuolemanaiheen taustalla oli sairastuminen leukemiaan. Vuoden 2007 näyttely Lasipalatsissa oli koottu juuri näistä viimeisten vuosien töistä. Näyttelyn kuratoi Riihimäen sisarenpoika taiteilija Kimmo Sarje.
Caudipteryx

Koko ja ulkonäkö

Caudipteryxin pituus oli yksi metri. Se oli kooltaan kalkkunan kokoinen.
Caudipteryxin kallo oli laatikkomainen. Sen leuat olivat muotoutuneet nokaksi. Hampaita oli yläleuan etuosassa. Jalat olivat melko pitkät ja voimakasrakenteiset, mikä osoittaa, että Caudipteryx kykeni juoksemaan.
Caudipteryxillä oli höyhenpeite. Sillä oli suuria sulkakoristeita lyhyissä, siipimäisissä eturaajoissaan, suuri pyrstöviuhka ja lyhyitä, untuvaisia höyheniä kaikkialla. Höyhenten tarkoitus oli luultavasti lentämisen sijasta pitää eläin lämpöisenä ja houkutella kumppaneita. Caudipteryxin luinen pyrstö oli lyhyempi kuin useimmilla dinosauruksilla, mikä tarkoitti, ettei sitä voinut käyttää vastapainona. Sen seurauksena se todennäköisesti käveli kuin tanakka lentokyvytön lintu. Eturaajojen sulat olivat 20 senttimetriä pitkiä. Niillä Caudipteryx ei pystynyt lentämään kunnolla, joten se käytti niitä luultavasti näyttötarkoituksiin tai ehkäpä ohjaustarkoituksiin, kun se kääntyi nopean juoksun aikana.

Caudipteryxin suhteet dinosauruksiin ja lintuihin

Höyhenpeitteisenä dinosauruksena Caudipteryx oli vain yksi monista sellaisista. Sen alkukantaiset piirteet ovat kuitenkin hämärtäneet linjan sen, mikä on dinosaurus ja sen, mikä on lintu, välille. Paleontologit ovat jakautuneet selvästi niihin, jotka katsovat Caudipteryxin olevan ei-lintumainen dinosaurus, ja niihin, jotka katsovat sen olevan lintu. Näistä teorioista on lukuisia muunnelmia, mutta ne voidaan yleisesti luokitella kahteen osaan: 1) Caudipteryx on oviraptori ja kehittynyt suoraan ei-lintumaisista dinosauruksista, ja 2) Caudipteryx on oviraptori ja kehittynyt suoraan linnuista.

Fossiilit

Caudipteryxin fossiileja on löydetty Liaoningin maakunnasta, Kiinasta. Löytöihin lukeutuu useita yksilöitä. Caudipteryx on yksi monista höyhenpeitteisistä eliöistä, joita on löydetty kuuluisasta Yixianin muodostelmasta. Sieltä on tehty löytöjä monista höyhenpeitteisistä dinosauruksista ja alkeellisista linnuista. Caudipteryx näyttää olleen melko yleinen, vaikka vuodesta 2014 lähtien suvun fossiileja on löydetty vain Yixianin muodostelmasta, minkä perusteella Caudipteryxillä saattoi olla tiheä mutta paikallinen populaatio.

Ravinto

Caudipteryx oli mahdollisesti kaikkiruokainen. Suipolla nokallaan se mahdollisesti repi kasveja ja mursi siemeniä, mutta se saattoi syödä myös lihaa.
Oi! Mikä ihana sota

Tuotanto

Alkuperäinen Oi! Mikä ihana sota -musikaali avattiin Broadwaylla Broadhurst Theaterissa New Yorkissa 30. syyskuuta vuonna 1964; musikaalia esitettiin 125 näytöstä. Musikaali oli ehdolla myös parhaan musikaalin Tony-palkintoon.
Oi! Mikä ihana sota kuvattiin Technicolor-menetelmällä Englannin Kentin Lamberhurstissa ja East Sussexin Brightonissa kesällä vuonna 1968.
Oi! Mikä ihana sota on Jane Seymourin elokuvadebyytti.

Julkaisu

Oi! Mikä ihana sota sai ensi-iltansa kotimaassaan Isossa-Britanniassa 10. maaliskuuta vuonna 1969. Yhdysvalloissa elokuva julkaistiin 3. lokakuuta. Suomessa elokuva sai ensi-illan 11. syyskuuta vuonna 1970. Paramount Pictures toimi elokuvan jakelijana.
Elokuva on saatavilla myös DVD:nä.
Joulukalenteri: Huiman hyvä joulu!

Hahmot

Kaino Juhana Tonttunen:
Kaino Juhana Tonttunen on tonttunen, joka asuu isänsä Pasipekan kanssa. Kaino Juhana on luonteeltaan vaatimaton, ja hieman ujo. Kaino Juhanan ystäviä ovat Huima Hurja sekä Serkku Shh. Kaino Juhanaa esittää Hannes Mikkelsson. Kaino Juhanasta tulee keksintövastaava 24. jaksossa.
Kodak Instamatic

Ensimmäiset Instamaticit

Ensimmäiset Instamaticit tulivat myyntiin vuonna 1963. Ne olivat ensimmäisiä Kodakin 162-filmiä käyttäviä kameroita. Helposti vaihdettavan filmirullan, jossa itsessään oli filmin taustalevy sekä valotustaso, ansiosta kameran valmistuskustannukset olivat alhaiset.
Instamatic-projektin pääsuunnittelija oli Dean M. Peterson, joka tuli 1980-luvulla tunnetuksi myös innovaatioistaan taskukamera. Ensimmäisenä Instamaticeista julkaistiin Instamatic 50, jonka tuli myyntiin Yhdistyneessä kuningaskunnassa helmikuussa 1963, noin kuukautta ennen Instamatic 100 -mallia. 100 oli ensimmäinen Yhdysvalloissa myyntiin tullut Instamatic. 100-mallissa oli kiinteä suljinaika, suljinaukko ja tarkennus. Kuten Kodakin aiemmat Brownie-kamerat, myös Instamatic 100 oli yksinkertainen kamera, jota kuka tahansa osasi käyttää. Siinä oli myös sisäänrakennettu salamavalo, toisin kuin 50-mallissa.
Mallisto kasvoi pian 100/104 -perusmallin lisäksi 800/804 -mallilla, jossa oli muun muassa alumiinirunko, mittaetsin ja seleenivalomittari. (Mallimerkinnän viimeinen numero kertoi salamavalon tyypin: 0 tarkoitti sisäänrakennettua salamavaloa ja 4 ulkoista salamakuutiota.) Malliston huippumalli oli Instamatic Reflex SLR, jota valmistettiin Saksassa. Siinä käytettiin Retina S-mount -linssejä.

Kaupallinen menestys

Instamatic oli välitön menestys. Vuosien 1963 ja 1970 välillä valmistettiin yli 50 miljoonaa Instamaticia. Kodak antoi jopa huomattavan määrän Instamaticeja ilmaiseksi synnyttääkseen innostusta valokuvaamiseen ja samalla pysyvää kysyntää filmeilleen.
Monet muut kameravalmistajat, kuten Canon, Olympus, Minolta, Ricoh, Zeiss Ikon ja Rollei, yrittivät hyödyntää Instamaticin menestystä omilla 126-kameroillaan. Jotkin näistä olivat paljon kalliimpia ja ominaisuuksiltaan kehittyneempiä kuin Kodakin kamerat. Eräs tällainen kamera oli Rollei SL26, jossa oli vaihdettavia linssejä, objektiivin läpi mittaus ja mittaetsin ja joka maksoi 300 dollaria.
Vuonna 1970 tuli myytiin uusia Instamatic-malleja, jotka hyödynsivät uutta Magicube-salamavalokuutiota. Magicubeissa oli mekaanisella laukaisulla toimiva pyrotekniikkalaukaisin, toisin kuin tavallisissa salamavalokuutioissa, joihin tarvittiin paristot. Magicube-paikoilla varustettujen Instamaticien mallimerkinnöissä oli X-kirjain (esimerkiksi X-15 ja 55X).

Pocket Instamatic

Vuonna 1972 Kodak lanseerasi uutta 110-filmiä käyttäneen Pocket Instamatic -sarjan. Myös 110-filmirullat olivat helposti vaihdettavia ja lisäksi pienikokoisia, minkä ansiosta kameroista saatiin kompakteja. Malliston huipulla oli Pocket Instamatic 60. Siinä oli ruostumattomasta teräksestä tehty runko, mittaetsin ja automaattivalotus. Alle kolmen vuoden aikana valmistettiin yli 25 miljoonaa Pocket Instamaticia, ja 110-flmi säilytti suosionsa aina 1990-luvulle saakka.

1970-luvulta 1980-luvun lopulle

Vuonna 1976 Instamatic X -sarja päivitettiin käyttämään uutta Flipflash-salamaa. Näiden kameroiden mallimerkintä muodostettiin lisäämällä F-kirjain vastaavan Magicube-mallin merkintään. Perusmalli X-15F oli viimeinen Yhdysvalloissa myyty Instamatic. Se pysyi myynnissä vuoteen 1988 saakka.
Herbert Tingsten

Herbert Lars Gustaf Tingsten 17. maaliskuuta 1896 Järfälla – 26. joulukuuta 1973 Tukholma) oli ruotsalainen valtiotieteilijä, päätoimittaja, kustantaja ja kirjailija. Hän toimi valtiotieteen professorina Tukholman korkeakoulussa 1935–1948 ja toimi sitten Dagens Nyheterin päätoimittajana 1946–1959. Hänen teoksiinsa kuuluu muun muassa vuonna 1933 julkaistu Demokratian voitto ja kriisi.
Tingsten oli alun perin sosiaalidemokraatti, mutta omaksui sitten liberaaleja aatteita. Dagens Nyheterin päätoimittajuus tarjosi hänelle hyviä tilaisuuksia terävään yhteiskuntapolemiikkiin. Hän kannatti Ruotsin lähentymistä puolustusliitto Natoon, kritisoi rotuerottelua Yhdysvalloissa ja Etelä-Afrikassa ja vastusti harvainvaltaa kuten kommunismia ja natsismia. Pääkirjoituksissaan hän kritisoi usein Ruotsin sosiaalidemokraatteja liiasta itämyönteisyydestä ja länsivastaisuudesta, eikä säästellyt kritiikissään ketään.
Valtiotieteilijänä Tingsten tutki ruotsalaista ja kansainvälistä valtiosääntöhistoriaa ja valtiosääntöoikeutta sekä ennen muuta poliittista aatehistoriaa. Hän julkaisi yli 50 kirjaa ja tuhatkunta artikkelia. Tingstenin neliosainen muistelmateos Mitt liv herätti suurta huomiota ja myi hyvin.
Joutsan Pommi

Joutsan Pommi on vuonna 1916 perustettu joutsalainen urheiluseura. Nykyään seuran toiminta keskittyy pääasiassa yleisurheiluun ja maastohiihtoon sekä kuntourheiluun, mutta seuran ohjelmassa on sen historian aikana ollut yli 20 urheilumuotoa. Pommi perustettiin alun perin Joutsan Nuorisoseura ry:n voimistelu- ja urheilujaostoksi.
Seuran merkittävimpiä vuosittaisia tapahtumia ovat Joutsan Hiihdot sekä Joutsan Joutopäivät yhteydessä järjestettävä Joutohölkkä. Kesällä järjestetään alueellisia sekä kansallisia yleisurheilukilpailuja. Vuonna 2017 seura järjesti yhdessä Joutsan kunnan kanssa hiihdon Keski-Suomen maakuntaviestin.
Pommi oli maastohiihdon kilpaurheilussa vuonna 2005 Suomen paras seura. Menestys juontui pitkälti seuraan vuonna 2002 perustetun Hiihtotiimin varaan. Tunnetuimpia Joutsan Pommin riveissä hiihtäneitä ovat Mika Myllylä, Sami Repo, Matti Heikkinen, Aino-Kaisa Saarinen ja Riitta-Liisa Roponen (o.s. Lassila).  Omista juniorihiihtäjistä kansallista arvokisamenestystä ovat saavuttaneet viime vuosikymmeninä mm. Petri Teittinen, Tomi Oittinen, Tuuli Liukkonen sekä ampumahiihtäjät Suvi Minkkinen ja Noora Pura . Muita seuroja nykyisin edustavia Pommin kasvatteja ovat Riikka-Liisa sekä Veli-Matti Räsänen.
Yleisurheilussa seuran kulta-aikaa olivat 1960-70 -luvut. Tuolloin seuralla oli mm. maaottelu- sekä arvokisaedustajia. Arvokisoissa mukana olivat keskimatkojen juoksija Juhani Sams sekä pituushypyssä Heikki Mattila. Kansallisesti menestyneitä Pommin edustajia ovat viime vuosikymmenten aikana olleet kymmenottelija Janne Lahtinen sekä korkeushyppääjä Tommy Heino.
Vuoden 2006 90-vuotisjuhlien jälkeen seura on keskittynyt omaan junioritoimintaan hiihdossa ja yleisurheilussa. Kansallisesti menestyneitä hiihtäjiä on ollut sekä junioreissa, että ikämiessarjoissa. Yleisurheilussa toimintamuotoina ovat olleet kesäiset yleisurheilukoulut sekä viime vuosina läpi vuoden toiminut junioreiden harjoitusryhmä. Seuran urheilijat ovat saavuttaneet yleisurheilussa piirin- ja aluemestaruuksia.
Seuran puheenjohtajana on syksystä 2015 asti toiminut Marko Hartonen. Seura juhli satavuotista taivaltaan 29.10.2016.