google/wiki40b huggingface dataset:
Jean Eugène Robert-Houdin

Jean Eugène Robert-Houdin (7. joulukuuta 1805, Blois – 13. kesäkuuta 1871, Saint-Gervais-la-Forêt) oli ranskalainen taikuri. Häntä pidetään yleisesti modernin esittävän taikuuden, illusionismin pioneerina.
Kelloseppänä Pariisissa työskennellyt Robert-Houdin oli aina ollut kiinnostunut mekaanisista apuvälineistä, joita markkinoilla esiintyvät temppuilijat käyttivät. Lisäksi hän luki taikatemppuja käsittelevää kirjallisuutta. Täytettyään 40 vuotta, Robert-Houdin päätti yrittää itsekin alaa ja perusti nimeään kantavan Théâtre Robert Houdin -teatterin. Muista alan toimijoista poiketen hän muutti esitykset ylellisiksi kokemuksiksi komeiden kulissien ja puvustuksen avulla. Robert-Houdin kärsi aluksi esiintymiskammosta, mutta alun hankaluuksien jälkeen esitys hioutui ja se kelpasi lopulta muun muassa Ranskan kuninkaalle, Ludvig Filip I:lle. Robert-Houdin kehitteli useita taikatemppuja, joita yhä esitetään.
Esiinnyttyään vuosia, Robert-Houdin lopetti esitykset ja ryhtyi kirjoittamaan kirjoja taikatemppujen tekemisestä. Taikuri Erik Weisz käytti taiteilijanimeä Harry Houdini - virallistaen sen myöhemmin - kunnioittaakseen Jean Eugène Robert-Houdinia.
Sokos Mylly (Raisio)

Sokos Mylly on Raisiossa, kauppakeskus Myllyssä sijaitseva tavaratalo, jonka omistaa Turun Osuuskauppa ja toiminnasta vastaa TOK:n omistama Turun Sokos Oy.  Sokos Mylly toimii kauppakeskuksen ensimmäisessä kerroksessa kahdessa eri toimitilassa: Sokos ja Sokos For Men.

Tavaratalon palvelut

Sokos Myllyn tavaratalon tuotevalikoima keskittyy naisten ja miesten pukeutumiseen, kosmetiikkaan. 
Tavaratalon yhteydessä toimii myös Hyvä Olo kauneushoitola ja parturikampaamo.
NRP São Roque (M401)

Palvelus

Aluksen 40 millimetrin Bofors poistettiin 1972, kun se muutettiin partioalukseksi, minkä jälkeen aluksen aseistuksen muodostivat kaksi 20 millimetrin Oerlikonia. Alus oli edelleen palveluksessa vuonna 1995.
Miina Maasola

Elämä ja ura

Maasola valmistui teatteritaiteen kandidaatiksi (BA Theatre Studies) Lancasterin yliopistosta Englannissa ja vuonna 2003 teatteritaiteen maisteriksi Teatterikorkeakoulusta.
Maasola näytteli naispääosaa televisiosarjoissa Tukka auki ja Vastaparit. Hän näytteli myös elokuvissa Levottomat 3, Käsky, Rakkauden rasvaprosentti (naispääosa) ja Vuonna 85.
Maasolan puoliso oli näyttelijä-ohjaaja Antti Mikkola, ja hänellä oli kaksi lasta. Näyttelijä Juho Markkanen on Maasolan pikkuserkku.
Miina Maasola joutui vakavaan liikenneonnettomuuteen 27. marraskuuta 2013. Hän vaipui koomaan ja kuoli onnettomuudessa saamiinsa vammoihin 8. helmikuuta 2014.
Vee-Jay Records

Vee-Jay Records on vuonna 1953 perustettu yhdysvaltalainen levy-yhtiö. Sen toimipaikka on Chicago, ja se on erikoistunut bluesiin, jazziin, rhythm and bluesiin ja rock and rolliin.
Levy-yhtiön perusti aviopari Vivian Carter ja James Bracken, ja yhtiön nimi on mukaelma heidän etunimistään. Vee-Jay oli myös ensimmäisiä afroamerikkalaisia levy-yhtiöitä, ja sen ensimmäisiä merkittäviä esittäjiä olivat blues-laulajat Jimmy Reed, Memphis Slim ja John Lee Hooker, sekä R&B-tyyliset lauluyhtyeet The Spaniels, The Dells ja The Eldorados. 1960-luvulla Vee-Jaystä kasvoi suuri soul-levy-yhtiö, kun Jerry Butler, Gene Chandler, Dee Clark ja Betty Everett saavuttivat kaikki hittejä. Pop- ja rockmusiikin puolella suosiota saavutti yhtiön ensimmäinen valkoinen kiinnitys, The Four Seasons. Lisäksi Vee-Jay julkaisi The Beatlesin ensimmäisiä albumeja Yhdysvalloissa.
Shangaanit

Shangaanit ovat afrikkalainen etninen ryhmä. He elävät pääosin Maputon ja Gazan maakunnissa Mosambikin eteläosassa ja Limpopon provinssissa Etelä-Afrikan puolella sekä Swazimaassa ja Zimbabwessa. Shangaaneja on noin 1,5 miljoonaa sekä Mosambikissa että Etelä-Afrikassa, satatuhatta Zimbabwessa ja 20 tuhatta Swazimaassa.
Shangaanien kieli on hyvin lähellä tsongan kieltä tai mahdollisesti sen murre, ja shangaanit, tongat ja tsongat lasketaan toisinaan samaksi kansaksi, toisinaan lähisukulaisiksi. Etelä-Afrikassa puhutaan myös Shangaan - Tsonga -kulttuurista.
Shangaanit ovat perinteisesti olleet maanviljelijöitä ja jossain määrin pitäneet myös karjaa. Etelä-Afrikka perusti heille Gazankulun bantustanin, josta tehtiin itsenäinen vuonna 1973. Gazankulu oli riippuvainen kultakaivoksista ja se liitettiin takaisin Etelä-Afrikkaan vuonna 1994.
Airi Mikkelä

Airi Mikkelä (s. 5. huhtikuuta 1993) on suomalainen sulkapalloilija. Mikkelä on voittanut Suomen-mestaruuden kaksinpelissä vuosina 2014, 2017, 2018 ja 2019 sekä nelinpelissä vuosina 2012 ja 2019. Vuoden 2014 kaksinpelifinaalissa hän voitti Nanna Vainion pistein 21–15, 21–8, vuonna 2017 hän voitti Vainion pistein 18–21, 21–12, 21–15, vuonna 2018 Inalotta Suutarisen pistein 21–18, 21–16 ja vuonna 2019 Getter Saarin pistein 21–14, 21–12. Vuoden 2012 nelinpelifinaalissa Mikkelä pelasi Vainion parina ja vuonna 2019 Sonja Pekkolan parina. Tammikuussa 2014 Mikkelä voitti kaksinpelissä Islannin avoimen mestaruuden.
Mikkelän paras sijoitus sulkapallon maailmanlistalla on kaksinpelissä 48:s (22.6.2017). 
Mikkelä valmistui ylioppilaaksi keväällä 2013. Vuosina 2013–2018 hän asui Tanskassa ja harjoitteli Odensessa Lars Englerin alaisuudessa. Vuoden 2018 keväällä hän muutti takaisin Suomeen, Vantaalle ja harjoittelee ÖIF:n kanssa.
Pessi ja Illusia (vuoden 1954 elokuva)

Arviot

Aikalaisarviot olivat tylyt. Huomiota kiinnitettiin esimerkiksi juuri liikkumattomaan kameraan, ja lavastus todettiin kukkakaupan nurkkaukseksi. Tanssitilaa pidettiin ahtaana.
Myöhemmissä arvioissa on pahoiteltu aikalaisarvioiden tylyyttä, ja elokuvaa pidetään kotimaisen fantasian arvokkaana kulmakivenä. Sitä on pidetty poikkeuksellisena, kunnianhimoisena ja häpeämättömän vanhanaikaisesti taiteellisena tuotantona, jonka sisältö kuitenkin edustaa modernismin tuulahduksia.
Vastakkaissuuntaisuus

Vastakkaissuuntaisuus liittyy matemaattisissa yhteyksissä vektorilaskentaan. Sen vastakohta on samansuuntaisuus. Myös "normaalien" lukujen voidaan ajatella olevan yksiulotteisia vektoreita, joten kaikki kaikki positiiviset luvut ovat vastakkaissuuntaisia negatiivisille luvuille. Sama pätee useammissakin ulottuvuuksissa, joten kaikki vektorin kanssa samalla koordinaatiston origon läpi kulkevalle suoralle sijoittuvat, mutta toiselle puolen origoa jäävät vektorit ovat vektorille vastakkaissuuntaisia.
Kaasua, komisario Palmu!

Juoni

Rikas leskirouva löydetään asunnostaan Helsingistä kaasumyrkytykseen kuolleena. Tapahtumaa luullaan aluksi onnettomuudeksi, mutta komisario Palmu huomaa murhaajan tehneen virheen, ja niin Palmu, Kokki ja Virta aloittavat selvitystyön: kuka oli tullut asuntoon parvekkeen oven kautta ja avannut kaasuhanan rouva Skrofin nukkuessa?
Kirjan ja elokuvan loput poikkeavat hieman toisistaan. Kirjassa Palmu osoittaa murhaajalle tietävänsä, että tämä on murhan tekijä, ja tämä toteaa, ettei Palmu pysty koskaan todistamaan väitettä oikeaksi. Murhaaja lupaa kuitenkin tunnustaa tietyin ehdoin ja pyytää Palmua lukitsemaan huoneen oven. Avainta kääntäessään Palmu huomaa, että avain ei sovi lukkoon ja tajuaa sen olevan kadoksissa oleva parvekkeen oven avain. Samaan aikaan murhaaja heittäytyy alas parvekkeelta ja kuolee.
Elokuvassa murhaaja jää kiinni maalattuaan taulun rikospaikasta. Vain murhapaikalla ennen poliisien tuloa käynyt voi tietää, että hellalla oli puurokattila, joka oli kiehunut yli. Murhaaja yrittää hypätä alas kierreportaikosta, mutta etsivät Kokki ja Virta saavat hänestä viime hetkellä otteen.

Tuotanto

Teos oli Palmu-romaaneista ensimmäinen, mutta filmatisoinneista toinen. Waltari oli voittanut vuonna 1939 Suomen osuuden pohjoismaisessa salapoliisiromaanikilpailussa romaanillaan Kuka murhasi rouva Skrofin? Hän jatkoi sarjaa vuonna 1940 kirjalla Komisario Palmun erehdys, jonka pohjalta Kassila ohjasi vuonna 1960 samannimisen elokuvan. 
Fennadan Mauno Mäkelä neuvotteli Waltarilta oikeudet teokseen, ja edellisen Palmu-elokuvan Suomen Filmiteollisuudelle ohjannut Kassila joutui tapahtuneen tosiasian eteen. Päähenkilöiden näyttelijöillä ei ollut muualle sitovia sopimuksia, joten samat näyttelijät saatiin pääosin mukaan. 
Kun edellinen Palmu oli epookkielokuva, tässä tapahtumat tuotiin elokuvan kuvausaikaan, 1960-luvun alkuun. Waltarin tarkoin kuvaamaa taloa esittää Merikatu 7:ssä oleva Runar Finnilän suunnittelema talo vuodelta 1926, mutta sen ympäristöä kuvattiin muualla. Waltarilla kaupunkikuvan luominen oli keskeinen osatekijä, ja myös Palmu-elokuvissa korostuu vanhan Helsingin merkitys. Sisätilat, kuten porraskäytävä ja rouva Skrofin koti, rakennettiin Fennadan Kulosaaren-studiolle.

Arviot

Elokuvan näyttelijöiden yhteistyötä on kiitetty erinomaiseksi. Eräs kriitikko nostaa esiin Pentti Siimeksen ”huikean roolityön merkillisenä rappiotaiteilijana Kurt Kuurnana”, joka kriitikon mukaan muodostaa elokuvan selkärangan.
Call of Duty: World at War

Pelaaminen

Peli sisältää laajan yksinpelitilan, jossa jaetulla kuvaruudulla on mahdollista pelata kahden henkilön voimin ja verkon kautta neljän. Pelissä pelataan Tyynenmeren sodassa Yhdysvaltain merijalkaväen sotilaana japanilaisia vastaan ja itärintamalla neuvostoliittolaisilla saksalaisia vastaan.

Moninpeli

Moninpeliin on lisätty uudistuksia, kuten panssarivaunu ja kaasukranaatteja. Saadessaan seitsemän tappoa peräkkäin pelaaja voi kutsua koiria vihollisten kimppuun ja asettaa tykistön tuli-iskun, kun tappoja on kertynyt viisi peräkkäin. Kolmella peräkkäisellä tapolla voi kutsua tiedustelulentokoneen, joka paljastaa vihollisten sijainnin.
Udu

Udu on nigerialainen keramiikasta valmistettu rumpusoitin, jota on käytetty igbo- ja hausakansojen musiikissa. Kun ruukun kyljessä olevaan reikään lyödään kämmenellä, syntyy pehmeitä, matalia ääniä.
Ringeten ykkössarja

Ringeten ykkössarja on Suomen ringeten toiseksi korkein sarjataso. Ykkössarjaa on pelattu kaudesta 2008 lähtien.
Kaudella 2012-2013 Ringeten ykkössarjassa pelaa kuusi joukkuetta. Sarja toimii Suomen Ringetteliiton alaisuudessa.
Miehet (elokuva)

Juoni

Sodassa halvaantunut Ken (Brando) ei halua enää tavata morsiantaan Elleniä (Wright), mutta Ellen aloittaa tohtori Brockin (Sloane) kanssa taistelun Kenin kuntouttamiseksi ja sopeuttamiseksi yhteiskuntaan.

Vastaanotto

Carl Foreman sai elokuvan käsikirjoituksesta Oscar-ehdokkuuden.
Helsingin Sanomien Mikael Fränti kirjoitti Miesten tv-esityksen alla 1989 elokuvan olleen syntyaikoinaan tärkeä puheenvuoro sotainvalidien kuntouttamisen puolesta. Hänestä Zinnemann näyttää elokuvassa myös yhteisön suvaitsemattomuuden ja terveiden ihmisten kiusaantuneisuuden sotavammaisten parissa.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Miehet vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Heidi Viljanen

Ura

Viljanen on valmistunut sosionomiksi vuonna 2002 ja yhteiskuntatieteiden maisteriksi 2011. Hän on työskennellyt Kankaanpään A-kodin johtajana vuodesta 2015 lähtien. Viljanen valittiin Kankaanpään kaupunginvaltuustoon vuoden 2012 kunnallisvaaleissa. Vuodesta 2017 lähtien hän on toiminut Kankaanpään kaupunginhallituksen puheenjohtajana. Eduskuntavaaleissa 2019 Viljanen sai 2 167 ääntä.
Viljanen toimii eduskunnassa varsinaisena jäsenenä ympäristövaliokunnassa.
Anthony Rapp

Anthony Dean Rapp (s. 26. lokakuuta 1971 Chicago) on amerikkalainen näytelmä- ja elokuvanäyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Mark Cohenina musikaalin Rent alkuperäisessä Broadway-kokoonpanossa vuonna 1996 ja myöhemmin samasta roolistaan musikaalin elokuvaversiossa. Hän myös esitti Jaska Jokusen roolin vuoden 1999 Broadway-tuotannossa musikaalista You're A Good Man, Charlie Brown.

Ura

Hän esiintyi ensimmäistä kertaa Broadwayllä kymmenvuotiaana vuonna 1981 The Little Prince and the Aviator -musikaalissa, joka perustuu Antoine de Saint-Exupéryn kirjaan Pikku Prinssi. Ennen ensi-iltaa show kuitenkin poistettiin tuotannosta. Vuonna 1987 Rapp esiintyi elokuvassa Adventures in Babysitting, jonka ohjasi Chris Columbus.
Rapp on esiintynyt useissa elokuvissa ja Broadway show'issa. Hänen merkittävimpiin töihinsä kuuluvat elokuvat Surutta? Sekaisin (Dazed and Confused), Kaunis mieli (A Beautiful Mind), Road Trip, Moni kakku päältä kaunis (Six Degrees of Separation) ja Rent.
Vuonna 2000 Rapp julkaisi sooloalbumin Look Around.
Vuonna 2006 Rapp julkaisi muistelmansa ajastaan Rentissä, hänen äitinsä kamppailusta syöpää vastaan ja omasta kamppailustaan löytää itsensä. Kirjan nimi oli Without You: A Memoir of Love, Loss, and the Musical Rent.

Yksityiselämä

Rappin elämänkumppani on näyttelijä Rodney To. Pari yrittää adoptoida lasta. Heillä on kolme kissaa Emma, Sebastian ja Spike.
Mona Vale

Historia

Aboriginaalit tunsivat Mona Valen nimellä Bongin Bongin ja lähiön ensimmäiset maamerkit syntyivät vasta vuonna 1813. Maan, jolla Mona Vale nyt sijaitsee, osti Robert Campbell (1769-1846) vuonna 1814.

Maamerkit

Mona Valella on kaksi koulua ja lukio, RSL-kerho, puisto, julkinen kirjasto, golf-rata, sairaala, skeittipuisto, linja-autoasema, kaksi kauppakeskusta ja pikkukauppoja.
Mona Valella on laakea uimaranta (aiemmin tunnettu nimellä "Bongin Bongin Beach") jossa on lasten allas ja aaltoallas.
Visurinlampi

Maantietoa

Lampi on 300 metriä pitkä, 200 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,2 hehtaaria. Lammen pääaltaasta erkanee 150 metriä pitkä lahti, josta on kaivettu laskuoja Riuttasjärven rantaan Käenkosken tanssilavan tuntumaan . Lampeen laskee kaksi ojaa, joista toinen on Iso-Visurin laskuoja. Rantaviivan pituus on 900 metriä ja ranta on soistunutta metsää. Rannoille ei ole rakennettu mitään. Valtatie 3 ohittaa lammen 50 metrin päästä.
Shigeo Yaegashi

Jalkapallomaajoukkue

Yaegashi edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1956-1968. Tokion olympialaisissa 1964 hän kuului Japanin viidenneksi sijoittuneeseen joukkueeseen ja Méxicon olympialaisissa 1968 pronssimitalijoukkueeseen.
Pentti Suhonen

Pentti Suhonen  (27. tammikuuta 1888 Karttula – 30. maaliskuuta 1966 Tampere) oli kouluneuvos, opettaja, rehtori ja tietokirjailija.

Henkilöhistoria

Pentti Suhosen vanhemmat olivat maanviljelijä Antti Juho Suhonen ja Maria Tenhunen ja puoliso vuodesta 1919 käsityönopettaja Edit Elisabet (Liisa) Zimmermann. Suhonen tuli ylioppilaaksi 1910 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1915. Hän toimi opettajana Toijalan yhteiskoulussa 1918–1984 ja Tampereen klassillisessa lyseossa nuorempana lehtorina vuodesta 1924, vanhempana lehtorina vuodesta 1927, vararehtorina 1928–1938 ja rehtorina 1938–1955. Hän oli Tampereen Luonnonystävien pitkäaikainen johtokunnan jäsen ja sihteeri ja hänellä oli useita alansa ja muita luottamustehtäviä.
Häikäilemättömät ajajat

Häikäilemättömät ajajat (engl. Hell Drivers) on vuonna 1957 julkaistu draamaelokuva. Elokuvan pääosia esittävät mm Stanley Baker, Herbert Lom, Peggy Cummins, Patrick McGoohan, William Hartnell, Wilfrid Lawson, Sid James, Jill Ireland, Alfie Bass, Gordon Jackson, David McCallum, Sean Connery ja Wensley Pithey. Elokuvan on ohjannut Cy Endfield.
Sretenskin piiri

Sretenskin piiri (ven. Сре́тенский райо́н, Sretenski raion) on kunnallinen itsehallintoalue Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1926 perustetun piirin pinta-ala on 15 600 neliökilometriä. Asukkaita on 27 000 henkeä (vuonna 2009).
Sretenskin piiri sijaitsee Taka-Baikalian aluepiirin keskiosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Mogotšan, idässä Gazimurski Zavodin, etelässä Šelopuginon ja Balein piireihin, lounaassa Nertšinskin ja luoteessa Tšernyševskin piireihin. Seudun halki virtaa Šilka-joki.
Piirin hallinnollinen keskus on Sretenskin kaupunki. Lisäksi siihen kuuluvat Kokuin ja Ust-Karskin kaupunkimaiset taajamat sekä 11 maalaiskuntaa: Alija, Bolšije Boty, Dunajevo, Firsovo, Molodovsk, Šilkinski Zavod, Tšikitšei, Ust-Narinzor, Ust-Natšin, Verhnije Kularki ja Verhnjaja Kuenga.
Sretenskistä on rautatie- ja maantieyhteys aluepiirin pääkaupunkiin Tšitaan, jonne on matkaa 385 kilometriä.
Seudun pääelinkeino on teollisuus. Kokuissa on telakka ja Kara-joella kultakaivoksia. Lisäksi on metsäteollisuutta. Maatalous tuottaa viljaa, perunaa, vihanneksia, maitoa, lihaa, munia ja villaa.
Kulttuurilaitoksia ovat Sretenskin opettajaopisto ja kotiseutumuseo. Seudulla on lukuisia arkeologisia ja luonnonmuistomerkkejä. Paikallislehtenä ilmestyy Sovetskoje Zabaikalje.
Sinappihuntu

Sinappihuntu on vuonna 2004 julkaistu Viivin ja Wagnerin sarjakuva-albumi. Kirja poikkeaa aiemmista Viivi ja Wagner -sarjakuvista siten, että siinä on yksittäisten sanomalehtisarjakuvastrippien sijaan koko kirjan käsittävä yhtenäinen tarina.

Juoni

Joulu on tulossa ja Wagnerista paljastuu, että hän vihaa joulua sekä Joulupukkia ja menee siksi terapiaan. Kun Wagner pääsee terapiasta, Viivi kutsuu joulukylään Annikan ja Rainerin. Wagner sanoo, että nyt on joulu lopullisesti pilalla. Kuitenkin aatto sujuu ja Wagner on helpottunut, kun Annika ja Rainer lähtivät. Lopussa Joulupukki tulee ovelle, ja Wagner säikähtää, mutta se olikin joku eksynyt tilauspukki.
Antton Mönkäre

Seuraura

Mönkäre on Grankulla IFK:n kasvatti. Hän siirtyi C-juniori-ikäisenä Espoo Bluesiin kaudeksi 2010–2011, jonka päättyi C-nuorten Suomenmestaruuteen. Kauden 2011–2012 päätteeksi Mönkäre voitti sekä C-nuorten Suomenmestaruuden että B-nuorten SM-hopeaa. Kaudeksi 2012–2013 hän siirtyi Helsingin IFK:n B-nuoriin, joiden varakapteenina Mönkäre toimi. 
Kaudella 2014–2015 Mönkäre toimi HIFK:n A-nuorten varakapteenina ja oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 11+17=28. Pudotuspeleissä hän oli kolmella syöttöpisteellään HIFK:n paras syöttäjä Miro-Pekka Saarelaisen kanssa ja jakoi joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Nico Frimanin ja Saarelaisen kanssa lukemalla +4. Kaudella 2015–2016 Mönkäre nousi HIFK:n kapteeniksi ja oli joukkueen toiseksi paras pistemies Henrik Borgströmin jälkeen tehoilla 14+24=38. Pudotuspeleissä hän jakoi kolmella syöttöpisteellään HIFK:n sisäisen syöttöpörssin voiton Janne Hämäläisen ja Joakim Kukkosen kanssa sekä sisäisen tehotilaston voiton Kukkosen kanssa lukemalla +5. Mönkäre debytoi kauden aikana myös miesten peleissä pelattuaan kaksi ottelua lainalla Mestis-joukkue Kiekko-Vantaassa lokakuun 2015 lopulla.
Toukokuussa 2016 Mönkäre teki 1+1-vuotisen sopimuksen Saimaan Pallon SM-liigajoukkueen kanssa. Hän pelasi alkukauden 2016–2017 seuran A-nuorissa, kunnes Mönkäre teki Ville Kohon sairastumisen myötä liigadebyyttinsä 27. tammikuuta 2017 Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 8.46 minuuttia. Mönkäre sai keräsi myös yhden syöttöpisteen oltuaan kakkossyöttäjänä Curtis Hamiltonin tekemään maaliin. Hän pelasi kauden aikana SM-liigassa kaikkiaan 17 runkosarjaottelua tehden kolme syöttöpistettä. Mönkäre pelasi myös yhden ottelun lainalla Mestis-joukkue Heinolan Peliitoissa helmikuussa 2017. Huhtikuussa SaiPa käytti hänen sopimuksessaan olleen option ja teki Mönkäreen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Myös kauden 2017–2018 Mönkäre pelasi suurimmaksi osaksi SaiPan A-nuorissa. Hän pelasi SM-liigassa kauden aikana 12 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Mönkäre pelasi kauden aikana miesten pelejä myös kolmen ottelun verran lainalla Mestis-joukkue Savonlinnan Pallokerhossa. Kaudeksi 2018–2019 hän siirtyi Kiekko-Vantaan riveihin. Mönkäre pelasi kauden aikana myös neljä ottelua lainalla Suomi-sarjajoukkue Kiekko-Espoossa.

Maajoukkueura

Mönkäre on pelannut kahdeksan poikien maaottelua.

Muuta

Mönkäre valmistui ylioppilaaksi Mäkelänrinteen lukiosta syksyllä 2015.
Maantielakso

Maantielakso on Karvianjoen vesistöalueeseen kuuluva lampi Kauhanevan–Pohjankankaan kansallispuistossa Karviassa Satakunnan maakunnassa. Lammen pinta-ala on SYKEn Järviwikin viranomaistiedon mukaan 2,67 hehtaaria. Sen korkeus merenpinnasta on 166,0 metriä ja se kuuluu Karvianjoen vesistön sisällä Aunesluoman valuma-alueeseen. Lampi on yhdessä siitä noin kilometri pohjoiseen sijaitsevan Kauhalammin ja tästä noin kilometri pohjoiseen sijatsevan Lapinkaivon kanssa yksi Kauhanevan–Pohjankankaan Natura 2000 -suojelualueen kolmesta pienvesiksi luokiteltavasta lammesta. Lampi on reunoiltaan umpeenkasvanut. Avovettä on lammen keski- ja luoteisosassa. Lampi rajoittuu pohjoisessa Laksonevaan, joka on osa Kauhanevan–Pohjankankaan kansallispuistoon kuuluvaa Kauhanevan suokompleksia.  Muista suunnista sitä ympäröivät harjumuodostuman rinteet. Historiallinen Kyröskankaan tie kulkee lammen sivuitse.
Etelä-Pohjanmaalla arokosteikkojen kansanomaisena nimityksenä on lakso.
Coenraad Johannes van Houten

Coenraad Johannes van Houten (15. maaliskuuta 1801 Amsterdam – 1887 Weesp) oli hollantilainen kemisti ja suklaatehtailija. Hän pyrki parantamaan suklaan veteen sekoittuvuutta ja keksi niin sanotun hollantilaismenetelmän, jossa suklaata käsitellään alkalisuoloilla (kalium- tai  natriumkarbonaateilla). Käsittely muun muassa parantaa suklaan veteen sekoittuvuutta, nostaa sen pH:ta, miedontaa suklaan makua ja tehostaa suklaan väriä. Hollantilaismenetelmä, jota on toki kehitetty van Houtenin jälkeen, on edelleen laajassa käytössä teollisuudessa, sillä se sallii erilaisten väri- ja makuprofiilien kehittämisen.
Van Houtenin puristimen, jolla suklaamassan rasvan saattoi vähentää lähes puoleen, keksi Coenraad van Houtenin isä Casparus van Houten (1770-1858).
Darkwing Duck (videopeli)

Pelaaminen

Peli tasohyppely, jossa pelihahmo voi roikkua kiinni irtaimistossa (esim. koukuissa tai vivuissa). Sitä voi pelata yksi pelaaja.

Juoni

Varjoankan tehtävänä on selvittää Ankkalan kaupungissa tapahtunut rikossarja, johon on osallisina rikollisryhmä K.A.N.A.:n jäsenet, jotka oleskelevat kaupungin eri osissa. Kun hän ensin on voittanut ryhmän jäsenet, hän joutuu rikollisryhmän päähenkilön Teräsnokan kanssa kaksintaisteluun.
Géza II

Géza II oli Unkarin, Kroatian ja Dalmatian kuningas vuosina 1141–1162. Hän peri vallan alaikäisenä. Hänen serbialaissyntyinen äitinsä Jelena ja enonsa Beloš kasvattivat valtaansa. Eno Belošista tuli virallinen sijaishallitsija, ja suhteet Serbiaan, jota johti hänen veljensä Uroš, olivat läheiset ja lämpimät. Unkari tuki Serbian kapinaa Bysantin keisari Manuel I Komnenosta vastaan. Niinpä Manuel hyökkäsi myös Unkariin 1151–1153. Bysantin joukot tekivät suurta tuhoa mutta eivät valloittaneet alueita, ja sotaretken tarkoitus oli vain rangaista ja pelotella unkarilaisia. Géza II teki rauhansopimuksen, mutta seuraavan 20 vuoden aikana Bysantti teki kymmenen sotaretkeä Unkaria vastaan. Gézalta jäi kaksi poikaa, tulevat Tapani III ja Béla III, mutta myös hänen veljensä olivat innokkaita ottamaan vallan itselleen.
Vartiomoottorivene 6

Palveluskäyttö

VMV 6 kuului kolmanteen vartiomoottoriveneiden tilausvaiheeseen VMV 5:n tavoin. Se osallistui 1935-1936 yhdessä VMV 5:n kanssa Risto Orkon ohjaaman Suomifilmin elokuvan VMV 6 tekemiseen. Elokuva kuvattiin pääosin Pirttisaaressa ja Söderskärillä ja se esitettiin ensimmäisen kerran 1936.
VMV 6 palveli vuosina 1939–1940 varmistuslaivueessa, vuonna 1941 vartiomoottoriveneryhmässä, vuonna 1942 2. vartiomoottorivenelaivueessa ja vuosina 1943–1944 1. vartiomoottorivenelaivueessa. Alus upotti 22. toukokuuta 1943 Vaindlon itäpuolella yhdessä Ruotsinsalmen ja Riilahden kanssa syvyyspommein Neuvostoliiton laivaston sukellusveneen Štš-408.
Sotien jälkeen VMV 6 oli ensin miinanraivaustehtävissä, minkä jälkeen se palasi rajavartioston käyttöön. Aluksen pohja uusittiin 1949 ja sen kansi ja keskikone uusittiin 1953.