google/wiki40b huggingface dataset:
Maurice Béjart

Tausta

Maurice Béjart oli filosofi Gaston Bergerin poika. Hän opiskeli tanssia samaan aikaan kun suoritti lukio- ja yliopisto-opintoja. Hän ihastui Serge Lifarin tanssiresitaaliin ja päätti antautua kokonaan tanssijaksi. Hän suoritti neljätoistavuotiaana debyyttinsä Pariisin oopperassa ja toimi sen jälkeen Roland Petit'n johdolla.

Ura

Vuonna 1951 hän teki Tukholmassa ensimmäisen koreografiansa L’Inconnu. Sen jälkeen oli vuorossa Igor Stravinskyn Tulilintu (ransk. L’Oiseau de feu). Vuonna 1955 hän valmisti oman tanssiryhmänsä Ballets de l’Étoilen kanssa baletin Symphonie pour un homme seul, joka perustui Pierre Henryn ja Pierre Schaefferin musiikkiin. Niin lehdistö kuin yleisökin ylisti teosta.

Bryssel

Vuonna 1960 Brysselin Théâtre royal de la Monnaien johtaja Maurice Huisman oli huomannut Béjartin kyvyt. Béjart siirtyi Brysseliin ja perusti XX:n vuosisadan baletin, jonka kanssa hän kiersi maailmaa ja opetti myös laajalle yleisölleen uuden tanssin saloja.
Brysselistä tuli hänen toimintansa ansiosta eräänlainen modernin eurooppalaisen baletin ja tanssin keskus. Merkittävimmät teoksensa Béjart loi ehkä juuri Brysselissä, sillä säveltäjä Igor Stravinskin syntymän satavuotisjuhlien kunniaksi siellä esitettiin kaikki säveltäjän keskeiset balettiteokset uudistettuina versioina. Se oli Stravinskin juhla, mutta myös Brysselin ja ennen kaikkea Maurice Béjartin henkilökohtaisen menestyksen juhla.
Brysselissä XX:n vuosisadan baletissa solisteina tanssineet ainoat suomalaiset tähtitanssijat
Riitta Heinosen (kultamitali Lausannesta, hopeamitali Varnasta) ja Hannu-Pekka, (HP) Holmströmin, Béjart halusi kiinnittää heti solisteiksi nähtyään heidät Pariisissa keväällä v. 1979.

Brysselin jälkeen

Vuonna 1987 Le Monnaien teatterin johtaja Gerard Mortier ajautui avoimeen konfliktiin Maurice Béjartin kanssa. Ollessaan kiertueella Pietarissa Béjart päätti olla palaamatta Belgiaan. Vähän myöhemmin Philip Morris -säätiö kutsui Béjartin pysyvästi Sveitsin Lausanneen, jossa säätiö pitää päämajaansa. Näin Béjart lopetti XX:n vuosisadan baletin toiminnan ja perusti Lausanneen uuden tanssiryhmän, jolle hän antoi nimen Béjart Ballet Lausanne.
Brysselissä, kuten sen jälkeen myös Lausannessa, Béjart otti ryhmäänsä tulevia huipputanssijoita eri puolilta maailmaa. Béjartilla oli tavoitteenaan saada miesten tanssi uudelleen arvostetuksi, ja hän vaati tanssijoiltaan täydellistä venäläis-ranskalaisen tanssin hallintaa ja taitoa soveltaa ja hallita uusklassisen tanssin uusia virtauksia. Hän halusi toteuttaa kokonaisesityksen, jossa musiikki, lyyrisyys, teatteri ja koreografia yhdistyvät kokonaisuudeksi, ja siihen hän liitti vaatimukset solistisesta mestaruudesta. Teoksissaan Béjart ei kaihtanut suuria universaaleja kysymyksiä, kuten aidsia ja ekologiaa, jotka saivat ryhmän esityksissä oman sijansa.
Rimminjärvi (Jämsä, Syväjärvenmutka)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,2 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 950 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähi-alueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 160,9 metriä mpy.
Vihan sukua

Juoni

Juna suistuu raiteiltaan Tampereella räjähdyksen vuoksi ja komissario Koskinen joutuu selvittämään rikosvyyhteä. Suojelupoliisi epäilee terrorismia, mutta Koskinen ei usko asioiden olevan sitä, miltä ne näyttävät.
Arie den Hartog

Arie den Hartog (23. huhtikuuta 1941 – 7. kesäkuuta 2018) oli alankomaalainen maantiepyöräilijä. Hartog voitti the Milano–San Remo pyöräilykilpailun 1965 ja Amstel Gold Race pyöräilykilpailun 1967.
Antero Kesäniemi

Yrjö Antero Kesäniemi, vuoteen 1966 Kiljunen (s. 1944 on suomalainen lääkäri. Hän on ollut Oulun yliopiston sisätautiopin professori vuodesta 1986. Hänen tutkimuskohteitaan ovat olleet aineenvaihduta ja diabetes.
Kesäniemelle on myönnetty Sydäntutkimussäätiön sydäntutkimuksen suurpalkinto. (2007)
Sebastian Karlsson

Sebastian Karlsson, taiteilijanimeltään Sebastian (s. 2. tammikuuta 1985,  Tukholma, Ruotsi), on ruotsalainen pop/rocklaulaja. Hän nousi julkisuuteen Idol 2005 -kykyjenetsintäohjelmassa, jossa hän sijoittui toiseksi.
Sebastianin ensimmäinen julkaisu oli Do What You're Told -single, joka piti Ruotsin singlelistan kärkipaikkaa hallussaan neljän viikon ajan. Ensimmäiseltä albumilta, nimeltään Sebastian, julkaistiin singlenä myös Indifferent. Toinen albumi, The Vintage Virgin, julkaistiin maaliskuussa 2007. Sen singlejulkaisuja ovat Words and Violence, I Can Feel You ja When the Night Comes Falling, joista viimeksi mainitulla Sebastian osallistui Ruotsin euroviisukarsintoihin sijoittuen kahdeksanneksi. Molemmat albumit ovat ylittäneet kultalevyrajan Ruotsissa.
Jonas Žemaitis

Elämäkerta

Žemaitis syntyi Palangassa silloisessa Venäjän keisarikunnassa. Maailmansotien välisenä aikana hän opiskeli Saint-Cyrin sotilasakatemiassa lähellä Pariisia. Neuvostoliiton miehitettyä Liettuan vuonna 1940 hänet otettiin palvelukseen puna-armeijaan, mutta hänen onnistu paeta Saksan hyökätessä Neuvostoliittoon vuonna 1941. Saksan miehityksen aikana hän oli aktiivinen maanalaisessa Saulių Sajunga -järjestössä. Neuvostoliiton joukkojen vallattua alueen uudelleen vuonna 1944 hän pyrki yhtenäistämään maassa toimineita useita eri vastarintaliikkeitä. Vuonna 1948 hän nousi vastarintajoukkojen johtoon Länsi-Liettuassa ja seuraavana vuonna hänestä tuli Lietuvos Laisvÿes Kovu Sajudis -liikkeen sotilaallinen johtaja. Koko maan vastarintaliikkeen johtoon hän nousi vuonna 1951. Huolimatta partisaanien joukkokarkotusten ja kollektivisaation tuottamista vaikeuksista hän piti yllä suhteita myös ulkomaailmaan. Sairastuttuaan vuonna 1951 Žemaitis vetäytyi aktiivisesta vastarinnasta ja vietti puolitoista vuotta piileskellen Šimkaičiain metsässä. Neuvostoliiton turvallisuusjoukot vangitsivat hänet ja hänen vaimonsa 23. toukokuuta 1953. Hänet vietiin Moskovaan, jossa häntä kuulusteli Lavrenti Berija. Žemaitisin kieltäydyttyä yhteistyöstä hänet tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin.
Ivan Pyrjev

Ivan Aleksandrovitš Pyrjev (ven. Ива́н Алекса́ндрович Пы́рьев, 17. marraskuuta 1901 nykyisen Altain aluepiirin Kamen-na-Obi – 7. helmikuuta 1968 Moskova) oli neuvostoliittolainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja.

Elämäkerta

Ivan Pyrjev suoritti vuonna 1923 näyttelijäntutkinnon GEKTEMAS:issa, jossa hän opiskeli myös ohjausta. Hän työskenteli näyttelijänä Proletkultin työläisteatterissa ja Meyerholdin teatterissa. Vuodesta 1925 lähtien Pyrjev toimi elokuvaohjaajien avustajana ja käsikirjoittajana. Hänen ensimmäisiä ohjaajantöitään olivat pikkuporvarillisuutta ja byrokratismia arvostelevat satiirit Postoronnjaja ženštšina (”Vieras nainen”, 1929) ja Gosudarstvennyi tšinovnik (”Valtion virkamies”, 1931). Konveijer smerti (”Kuoleman liukuhihna”, 1933) kuvaa epäuskottavasti Saksan työväenluokan taistelua nousevaa natsismia vastaan. Stalinin vainoja heijastava Partijnyi bilet (”Puolueen jäsenkirja”, 1936) piirtää kuvan NKP(b):hen soluttautuvasta kansanvihollisesta.
1930-1940-lukujen vaihteessa Pyrjev tuli tunnetuksi suosituista komedioista ”Rikas morsian” (Bogataja nevesta, 1938), ”Iloiset toverukset” (Traktoristy, 1939) sekä ”Sianhoitaja ja paimen” (Svinarka i pastuh, 1941). ”Puolueosaston sihteeri” (Sekretar raikoma, 1942) oli ensimmäisiä neuvostopartisaanien taistelua toisessa maailmansodassa kuvaavia elokuvia. Lyyrinen komedia ”Kello 6 sodan jälkeen” (V šest tšasov vetšera posle voiny, 1944) sekä värikkäät musiikkikomediat ”Laulu Siperiasta” (Skazanije o zemle Sibirskoi, 1948) ja ”Kubanin kasakat” (Kubanskije kazaki, 1950) saivat valtavan yleisönsuosion. Kymmenen vuoden aikana Pyrjev sai elokuvistaan Stalin-palkinnon peräti kuusi kertaa. Myöhemmin varsinkin ”Kubanin kasakat” mainittiin esimerkkinä sodanjälkeiselle neuvostotaiteelle ominaisesta todellisuuden kaunistelusta (ks. ristiriidattomuuden teoria).
”Rakkauden vala” (Ispitanyje vernosti, 1954) kuuluu Stalinin kuolemaa seuranneiden ihmissuhde-elokuvien sarjaan. Myöhemmistä ohjaustöistä huomiota herättivät Dostojevski-filmatisoinnit ”Idiootti” (Idiot, 1958) ja ”Karamazovin veljekset” (Bratja Karamazovy, 1969; elokuvan viimeistelivät Kirill Lavrov ja Mihail Uljanov). Dostojevskin novellin ”Valkoiset yöt” elokuvaversiota ”Pietarin öitä” (Belyje notši, 1960) pidetään epäonnistuneena.
Pyrjev laati käsikirjoitukset useimpiin ohjaamiinsa elokuviin. Hän työskenteli Mosfilmin johtajana sekä vuosina 1957–1965 Neuvostoliiton elokuvatyöntekijöiden liiton järjestelykomitean puheenjohtajana. Vuonna 1948 Pyrjev sai Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvonimen. Ohjaaja liittyi NKP:hen vuonna 1956 ja hän toimi myös Neuvostoliiton korkeimman neuvoston jäsenenä.
Intiankolmisiipi

Ulkonäkö ja koko

Intiankolmisiipi on tanakka, korkealle kiipeilevä liaani tai suuri pensas, jonka rungossa kasvaa valkoinen tai kellertävä karva. Sen lehdet ovat suikeat,  ja noin 20 cm pitkät ja 9 cm leveät. Lehtiruoti on enintään senttimetrin pituinen. Sen köynnöstävät oksat kasvavat jopa viiden metrin mittaisiksi.
Intiankolmisiipi kukkii ajoittain ympäri vuoden, ja tuottaa tuoksuvia kukkia jotka muodostavat 10-30 kukan terttuja. Kukkien pohjaväri on valkoinen tai vaaleanpunainen,  ja niissä on keltaisia kuvioita. Hedelmissä on soikeat 2-5 cm pitkät siivet, ja ne leviävät tuulen mukana.

Levinneisyys

Intiankolmisiipi on kotoisin Intiasta, Kaakkois-Aasiasta ja Filippiineiltä. Se on kirjattu vieraslajiksi Australian sademetsissä ja Mauritiuksella, Réunionilla, Floridassa ja Havaijilla. Näillä alueilla se viihtyy kuivissa alankometsissä, joissa se muodostaa läpitunkemattomia pensaikkoja ja tukahduttaa alkuperäisen kasvillisuuden.
Sitä pidetään yhtenä maailman sadasta haitallisimmasta vieraslajista.
Opiskelija

Opiskelija on varsinkin korkeakoulussa, kansanopistossa tai aikuisopiskelun piirissä opiskeleva henkilö. Aikaisemmin opiskelijoiksi sanottiin lähinnä yliopistoissa opintoja harjoittavia, mutta koulutusjärjestelmän laajeneminen ja yhteiskunnalliset muutokset ovat vaikuttaneet myös opiskelua koskeviin käsityksiin. Nykyään myös toisen asteen oppilaitoksissa olevat katsotaan opiskelijoiksi. Opiskelijoiden yhteenliittymillä, opiskelijajärjestöillä, on ollut keskeinen merkitys yhteiskunnallisessa ja kulttuurielämässä. Nämä järjestöt ovat 1960-luvulta lähtien saaneet yhä enemmän etujärjestöjen piirteitä.
Yleisesti peruskoulussa opiskelevaa henkilöä sanotaan oppilaaksi ja lukiossa tai muussa korkeammassa oppilaitoksessa opiskelevaa sanotaan opiskelijaksi, joskin oppilas-sanaa voidaan pitää yleiskäsitteenä.

Olosuhteet Suomessa

Professori Roope Uusitalon mukaan tilastoja ei voi mitenkään tulkita niin, että työelämän muutos olisi ollut huonompaan suuntaan. Työsuhteet eivät ole lyhentyneet eikä osa-aikaisuudessakaan ole ollut isoja muutoksia. Omiin työaikoihin voidaan vaikuttaa entistä paremmin ja töihin ollaan melko tyytyväisiä. Myös tutkijatohtori Satu Ojala kumoaa väitteet työmarkkinoiden epävarmuudesta ja silpputöistä. Väitteet siitä, että opiskelijoista tulisi edellistä köyhempi sukupolvi, ovat luultavasti perättömiä. Väestön vanheneminen ja ilmastonmuutos ovat todellisia haasteita.

Mielenterveys

YTHS:n ylilääkärinä työskennellyt Kristina Kunttu sanoo, että Suomessa opiskelijat tuskin voivat entistä huonommin, nyt vain entistä useampi kehtaa sanoa kärsivänsä stressistä tai ahdistuksesta. Kyselyssä kolmannes korkeakouluopiskelijoista oli kärsinyt jostain sellaisesta, mutta Kuntun mukaan useissa tapauksessa vain lievistä, ja jo 1960-luvulla kolmannes yliopisto-opiskelijoista oli kärsinyt mielenterveyshäiriöistä. Vakavia ongelmat ovat suunnilleen 10-15 prosentilla, kuten muussakin väestössä.
Koulutuksen oikeudenmukaisuuden ja tasa-arvon apulaisprofessori Kristiina Brunila sanoo, että moni nuori reagoi vahvasti kohtaamiinsa vaikeuksiin, mutta nykyisessä "haavoittuvuuden eetoksessa" nämä reaktiot esitetään liiankin usein psykologis-terapeuttisen sanaston termein, vaikkei varsinaisista mielenterveysongelmista olisi kyse. Joskus taas oireiden syy onkin yksinäisyys, talousongelmat tai kiusaaminen.
Albert Pike

Albert Pike (29. joulukuuta 1809 Boston – 2. huhtikuuta 1891 Washington, DC) oli yhdysvaltalainen asianajaja, sotilas, kirjailija ja vapaamuurari. Pike toimi Yhdysvaltain sisällissodan aikana konfederaation armeijan prikaatinkenraalina.
Pike liittyi vapaamuurarehin vuonna 1850. Vuonna 1853 hän liittyi muurariuden skottilaisen riitin yläastejärjestelmään, ja nousi nopeasti organisaatiossa. Vuonna 1859 hänet valittiin skottilaisen riitin Yhdysvaltojen eteläisen hallintoalueen korkeimmaksi komentajaksi, jonka alueelle kuuluivat koko Yhdysvallat Mississippi-joesta itään sijaitsevia 15 osavaltiota ja Ohio-joen pohjoispuolella olevia osavaltioita lukuun ottammatta. Pike hoiti tätä tehtävää loppuikänsä. Sisällissodan jälkeen Pike käytti suuren osan ajastaan ​​skottilaisen riitin rituaalien kirjoittamiseen. Hänen teostaan Morals and Dogma of the Ancient and Accepted Scottish Rite of Freemasonry (1871) jaettiin vuosikymmeniä skottilaisen riitin eteläisen hallintoalueen jäsenille, ja siitä tehdään edelleen uusia painoksia.  
Pike kuoli skottilaisen riitin temppelissä Washington DC:ssä 2. huhtikuuta 1891. Vuonna 1944 hänen ruumiinsa siirrettiin temppelin alla olevaan kryptaan. Piken vapaamuurariveljet pystyttivät tälle patsaan Washington DC:en vuonna 1901. Mustien orjuutta puolustaneiden ja liittovaltiota vastaan kapinoineiden etelävaltioiden upseerin patsaan sijainti maan pääkaupungissa on herättänyt kritiikkiä, ja sen poistamisesta on keskusteltu.
Haartman

Haartman on suomalainen suku, jonka jäseniä on toiminut lääkäreinä ja valtiomiehinä.  Sukuun kuulunut Gabriel Erik Haartman aateloitiin vuonna 1810, ja siitä lähtien hänen ja hänen jälkeläistensä sukunimi on ollut von Haartman.  Hänen poikansa Lars Gabriel von Haartman sai myöhemmin vapaaherran arvon, minkä vuoksi suvusta on olemassa myös vapaaherrallinen haara.

Haartmaninkatu

Helsingin Haartmaninkatu sai nykyisen nimensä vuonna 1954 lääketieteen tutkijoina tunnettujen jäsenten, erityisesti Jakob Haartmanin ja Gabriel Erik von Haartmanin mukaan. Katu kulkee Meilahden sairaalan laajan tonttialueen ohi, ja sen varrella ovat myös Naistenklinikka sekä myöhemmin rakennetut Haartmanin sairaala ja Helsingin yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan rakennukset.
Will Bratt

William Bratt (s. 13. huhtikuuta 1988 Banbury, Oxford) on brittiläinen moottoriurheilija. Hän aloitti uransa karting-sarjoissa, joissa hän kilpaili kolme vuotta. Vuonna 2003 hän kilpaili T Cars -sarjassa ja sijoittui neljänneksi. Seuraavana vuonna Bratt voitti sarjan mestaruuden. Hän kilpaili myös Britannian Formula Renault talvisarjassa ja oli 11. Vuonna 2005 Bratt kilpaili Britannian Formula Renault -sarjassa ja sijoittui 15:ksi Talvisarjassa hän oli yhdeksäs. Vuonna 2006 Bratt jatkoi FR-sarjassa ja oli kahdeksas. Vuonna 2007 hän oli sarjan kolmas. Hän sijoittui myös toiseksi Formula Palmer Audin Winter Trophy -sarjassa. Vuonna 2008 Bratt sijoittui viidenneksi Espanjan F3-sarjassa. Vuonna 2009 Bratt voitti Euroseries 3000 -sarjan mestaruuden. Hän kilpaili myös Aasian GP2-sarjassa kaudella 2009–2010 Coloni-tallissa saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2010 Bratt kilpaili F2-luokassa ja sijoittui viidenneksi. Bratt jatkaa sarjassa vuonna 2011. Hän ajoi kahdeksan kilpailua voittaen yhden kilpailun sijoittuen sarjan yhdeksänneksi. Vuodesta 2012 Bratt on kilpaillut BTCC-sarjassa. Vuonna 2015 Bratt teki debyytin Formula Renault 3.5 -sarjassa.
Bratt harrastaa kitaransoittoa ja on lukenut historiaa Lincoln Collegessa Oxfordissa.
Antonio Cesti

Antonio Cesti (5. elokuuta 1623 – 14. lokakuuta 1669) oli italialainen säveltäjä, tenorilaulaja ja urkuri. 
Cesti syntyi Arezzossa ja opiskeli useiden paikallisten muusikkojen johdolla. Vuonna 1637 Cesti liittyi fransiskaaniveljestöön. 1650-luvulla hän toimi Firenzessä maestro di cappellana. Vuodesta 1666 lähtien Cesti toimi varakapellimestarina Wienissä. 
Cesti sävelsi muun muassa oopperoita ja kantaatteja. Hänen pääteoksensa ja kuuluisimmat oopperansa ovat La Dori (1663) ja Il pomo dóro (1667). Cesti kuului aikansa merkittävimpiin oopperasäveltäjiin.
Palolammi (Heinola, itäinen)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,0 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Pajujärvien valuma-alueeseen (14.174) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 143,6 metriä mpy.
Esko Iisalo

Esko Ilmari Iisalo (s. 7. maaliskuuta 1930 Turku) on suomalainen farmakologi ja professori.
Iisalon vanhemmat olivat rehtori Yrjö Johannes Iisalo ja Salli Maria Lehtoranta ja hänen puolisonsa vuodesta 1956 on lääketieteen lisensiaatti Ulla Marjatta Lappalainen. Iisalo tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta lyseosta 1948 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1955, tohtoriksi hän väitteli 1962. Sisätautien erikoislääkärin pätevyyden Iisalo sai 1961.
Iisalo on ollut Turun yliopiston kliinisen farmakologian professori 1986–1992. Hän tutki hermoston farmakologiaa.
Ytimennävertäjät

Lisääntyminen

Ytimennävertäjät lisääntyvät metsässä yli keskikesän olleessa mäntypuutavarassa. Juhannuksen jälkeen uudet ytimennävertäjät kuoriutuvat, jonka jälkeen lentävät mäntyjen latvoihin. Latvuksissa uusi sukupolvi tunkeutuu vuosikasvaimiin. Syksyn kuluessa kasvaimet karisevat kuolleina maahan. Joskus ytimennävertäjät saattavat lisääntyä ilman metsään jätettyä puutavaraa. Esimerkiksi lumi voi katkoa etenkin nuoria mäntyjä, jonka jälkeen metsässä on paljon lisääntymismateriaalia ytimennävertäjille.
Flora (jumalatar)

Flora on roomalaisessa mytologiassa kasvavan viljan ja kukkivien kukkien jumalatar. Alun perin häntä palvoivat oskit ja sabiinit. Roomassa hänen juhlapäivänsä oli nimeltään Floralia, ja sitä vietettiin 28. huhtikuuta alkaen aina toukokuun alkuun saakka. Se oli jokseenkin estoton ja moraaliton karnevaali, sillä Flora tunnettiin meretrixinä eli huorana. Hekumallinen juhlinta liittyi ilmeisesti hedelmällisyysriitteihin ja oli jonkinlainen kevään ja elämän riemujuhla, joka oli vastaisku kuolemalle ja lakastumiselle. Floralia-juhlassa esitettiin muun muassa miiminäytelmiä, joissa näyttelijät esiintyivät alastomina.
Ruohonleikkaaja

Juoni

Virtuaalitodellisuutta tutkiva tohtori Larry Angelo (Pierce Brosnan) tekee kokeita simpansseilla VSI (Virtual Space Industries) -yhtiössä. Kokeissa pyritään nostamaan simpanssien älykkyyttä ja aggressiivisuutta, jotta niistä tulisi hyviä sotilaita. Eräs koe menee pieleen ja koesimpanssi Roscoe 1138 pakenee laboratoriosta. Roscoe ammutaan takaa-ajon jälkeen. Tämän jälkeen Angelo päättää vetäytyä VSI:stä, mutta jatkaa kokeita kotioloissaan. Hän ottaa koekaniiniksi yksinkertaisen ruohonleikkaajansa Joben (Jeff Fahey) ja päättää lisätä tämän älykkyyttä. Aluksi kaikki sujuu hyvin, mutta lopulta koe ryöstäytyy Angelon käsistä.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu Ruohonleikkaajaa elokuvahistorian ensimmäiseksi varsinaiseksi virtuaalitodellisuuselokuvaksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
The Jayne Mansfield Story

The Jayne Mansfield Story on vuonna 1980 ensiesitetty televisioelokuva, joka perustuu Jayne Mansfieldin elämään. Elokuvan pääosia esittävät Loni Anderson ja Arnold Schwarzenegger. Sen on ohjannut Dick Lowry.
Elokuvan tekijät olivat ehdokkaana kolmessa Primetime Emmyn sarjassa vuonna 1981.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Aimo Ronkanen

Aimo Ronkanen (1913 – 1992) oli suomalainen taidemaalari joka asui vuodesta 1955 alkaen Helsingissä Pohjois-Haagassa. Ronkanen suunnitteli Helsingin olympialaisia 1952 varten julkaistuista neljästä postimerkistä yhden, uimahyppäjää esittäneen merkin.
Fernando Mario Chávez Ruvalcaba

Fernando Mario Chávez Ruvalcaba (s. 30. marraskuuta 1932) on meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Antonio Samorè Zacatecasin hiippakuntaan 23. joulukuuta 1961. Hänet nimitettiin Zacatecasin piispaksi 20. tammikuuta 1999, ja piispaksi vihkiminen seurasi 20. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Justo Mullor García, jota avustivat Javier Lozano Barragán ja Rafael Muñoz Núñez.
Chávez Ruvalcaba jäi eläkkeelle 8. lokakuuta 2008.
Ole Buttermilk Sky

”Ole Buttermilk Sky” on Hoagy Carmichaelin säveltämä ja Jack Brooksin sanoittama musiikkikappale vuoden 1946 elokuvasta Liekehtivä erämaa.
Vaikka kappaleesta ei kuulla elokuvassa kuin neljä tahtia, se oli ehdolla vuoden 1947 parhaan laulun Oscar-palkinnon saajaksi. Palkinnon voitti kuitenkin Harry Warrenin ja Johnny Mercerin kappale ”On the Atchison, Topeka and the Santa Fe” elokuvasta Juna kulkee länteen.
Carmichael soitti itse pianoa kappaleen jazz-pop-tyylisessä alkuperäisessä levytyksessä. Nauhoitus nousi Yhdysvaltojen listalla toiselle sijalle vuonna 1946. Kappaleen on myöhemmin nauhoittanut muun muassa Skip Heller vuoden 1998 albumillaan St. Christopher’s Arms.
Viimeinen laiva

Viimeinen laiva (The Last Ship) on Stingin säveltämä ja sanoittama musikaali, joka sai kantaesityksensä kesällä 2014 Chicagon Bank of America -teatterissa Yhdysvalloissa. Musikaali perustuu Stingin omiin lapsuudenkokemuksiin Koillis-Englannin North Tynesiden telakkakaupungissa, ja sen libreton ovat kirjoittaneet John Logan ja Brian Yorkey.
Chicagon kantaesityksen jälkeen musikaalia on esitetty Yhdysvalloissa Neil Simon -teatterissa New Yorkin Broadwayllä sekä Salt Lake Cityssä. Euroopassa Viimeisen laivan tuo kantaesitykseen Turun kaupunginteatteri 15. syyskuuta 2017 Mikko Koivusalon suomentamana, Mikko Koukin ohjaamana ja  Jouni Prittisen koreografioimana. Kapellimestarina toimii Jussi Vahvaselkä, ja päärooleja näyttelevät Olli Rahkonen, Taneli Mäkelä, Jussu Pöyhönen, Anna Victoria Eriksson ja Mikael Saari.

Juoni

Musikaalin päähenkilö on nuori Gideon Fletcher, joka lähtee telakkakaupungista ja jättää samalla elämänsä rakkauden paremman tulevaisuuden toivossa. Hän palaa 14 vuotta myöhemmin, jolloin kaupungin telakka käy kuolinkamppailuaan. Nuoruudenrakastettukin on löytänyt uuden elämänkumppanin, mutta Gideon saa tietää olevansa teinipojan isä.

Musiikkialbumi

Vuonna 2014 Sting julkaisi studioalbumin The Last Ship, joka sisältää valtaosan musikaalissa kuultavista lauluista.
Sun Yee On

Populaarikulttuurissa

Hongkongiin sijoittuva vuoden 2012 videopeli Sleeping Dogs keskittyy Kiinan triadeihin peitetehtävässä toimivan etsivän näkökulmasta. Pelissä pelataan peitetehtävässä toimivaa sanfranciscolaispoliisia nimeltä Wei Shen, jonka tehtävänä on soluttautua järjestäytyneeseen rikollisjärjestöön nimeltä ”Sun On Yee”. ”Sun On Yee” on muunnos Sun Yee Onin nimestä.
Saksan siirtomaat

Saksan siirtomaat olivat Euroopan ulkopuolella olevia alueita, jotka olivat Saksan hallinnassa 1800-luvun lopulta vuoteen 1918 asti. 
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Saksa menetti Versailles’n rauhansopimuksessa kaikki siirtomaansa, jotka joutuivat Kansainliiton mandaattialueina Ison-Britannian, Ranskan, Japanin, Belgian, Australian, Etelä-Afrikan ja Uuden-Seelannin hallintaan. Näistä Kamerun jaettiin brittien ja ranskalaisten kesken, nykyään Tansaniaan kuuluva Tanganjikan alue luovutettiin Isolle-Britannialle, kun taas Ruanda-Urundin seutu luovutettiin Belgialle, Namibiasta tuli Etelä-Afrikan mandaattialue, Saksan Uusi-Guinea luovutettiin Australian hallintaan, samoin Nauru. Marshallinsaaret, Mikronesia, Palau ja Pohjois-Mariaanit luovutettiin Japanin hallintaan, Samoan hallinta luovuttettiin Uudelle-Seelannille kun taas Togosta tuli Ranskan mandaattialue. Yhdysvalloille ei tullut sen sijaan yhtäkään mandaattialuetta, koska maa kieltäytyi liittymästä Kansainliittoon.
Juokseva koira

Juokseva koira tai Vitruviuksen kierukka eli kierukkanauha on alun perin antiikin Kreikasta peräisin oleva koristeornamentti, joka muodostuu aaltoja muistuttavista spiraalimaisista kuvioista. Se on suosittu koristeaihe uusklassisessa arkkitehtuurissa.
Lahjan sain

Kappaleet

Kaikki kappaleet sovittanut Kassu Halonen, ellei toisin mainittu.
Pamela Tolan filmografia

Tämä on luettelo Pamela Tolan filmografiasta.