Seiken densetsu

Pelaaminen

Sarjan pelimekaniikan olennaisena osana ovat olleet toimintaroolipelien mukaiset reaaliajassa käytävät taistelut. Ne poikkesivat 1990-luvun alun roolipeleissä vallinneesta järjestelmästä, jossa pelihahmot suorittavat pelaajan valitsemia komentoja vuorotellen. Seiken densetsu -peleissä yksinkertaiset hyökkäykset, kuten aseella iskeminen, voidaan suorittaa suoraan peliohjaimen näppäintä painamalla eikä valikkoa käyttämällä kuten Final Fantasyssa. Muita eroja Final Fantasyyn ovat erillisen taistelunäytön puuttuminen ja mahdollisuus liikuttaa hahmoja taistelun aikana, vaikka esimerkiksi Legend of Manassa pelaajan on ensin päihitettävä kohtaamansa viholliset ennen kuin voi siirtyä toiselle alueelle. Mystic Questin ja Secret of Manan taisteluja on verrattu The Legend of Zeldaan.
Useimmissa sarjan osissa on käytetty myös pyörivää kehävalikkoa (engl. Ring Command). Se koostuu pelihahmon ympärillä olevista kuvakkeista, jotka esittävät esimerkiksi peliasetuksia, hahmolle liitettäviä varusteita tai tälle osoitettavia komentoja, kuten taikojen ja esineiden käyttöä. Valikkoja voi olla useita, ja niitä vaihtaakseen pelaajan on painettava peliohjaimen ylä- tai alanäppäintä; kuvakkeesta toiseen siirrytään oikeaa tai vasenta suuntanäppäintä painamalla. Tällaista valikkoa käytettiin ensimmäisen kerran Secret of Manassa. Sarjan ensimmäisessä osassa ei ollut kehävalikkoa, vaan se otettiin käyttöön vasta pelin uudemmassa versiossa Sword of Manassa. Ideaa lainattiin myös Seiken densetsu -sarjaan kuulumattomaan Secret of Evermoreen.

Mana

Mana on Seiken densetsu -pelien ympäristössä vallitseva maaginen voima, joka on kaiken elollisen lähde. Seiken densetsu 3:ssa ja Sword of Manassa kerrotun tarinan mukaan Manan jumalatar loi maailman pyhän Mana-miekan avulla ja muutti itsensä Mana-puuksi, jonka tehtävänä on maailman säilyttäminen ja suojeleminen. Jos puu kuolee, se saa seuraajan Mana-perheestä, johon kuuluvat ihmiset uhrautuvat ja muuttuvat uuden Mana-puun siemeneksi gemmaksi. Mana-perheen jäseniä tosin on rajoitetusti. Puuta suojelevaa vartijaa kutsutaan gemma-ritariksi, joka käyttää Mystic Questissa Excaliburiksi kutsuttua Mana-miekkaa. Miekan kantaja voi sekä luoda että tuhota elämää. Kun Mana-puun ylläpitämä järjestys häviää, pelien päähenkilöiden tavoitteena on yleensä Mana-miekkaa käyttämällä voittaa puun voimaa havittelevat viholliset ja siten palauttaa maailman hyvinvointi. 
Manaan liittyvät myös Mana-henkinä tunnetut elementaalit, joiden avulla pelihahmot voivat käyttää taikoja. Kukin henki edustaa yhtä kahdeksasta eri alkuaineesta. Legend of Manassa niiden kerrotaan syntyneen valosta, jonka kuujumalat olivat antaneet luonnolle. Mana-henget esiintyivät ensimmäisen kerran Secret of Manassa, jossa hahmot saavat aina käyttöönsä kohtaamansa elementaalin ominaisuudet. Legend of Manassa ne ovat osa pelimaailman luomisjärjestelmää.

Olennot

Ensi sijassa Final Fantasy -pelien tunnetuksi tekemiä chocobo-lintuja ja moogleja on ollut myös Seiken densetsussa. Sarjan pääosassa ovat enimmäkseen ihmiset, mutta esimerkkejä muista yleisistä humanoidesta ovat kääpiöt sekä kissaeläintä muistuttavat kauppiaat ja vaeltajat, joita kutsutaan Children of Manassa niccoloiksi. Secret of Manassa kissahahmot tarjoavat mahdollisuuden pelin tallentamiseen sekä tavaroiden ostamiseen ja myymiseen. Legend of Manassa ja Children of Manassa niccolo on yksi pelaajan ryhmään liittyvistä hahmoista. Kääpiöistä keskeisimpiä on yleensä pelihahmojen aseita ja haarniskoja tekevä seppä Watts. Seiken densetsu 4:ssä Watts on vulkaanista saarta hallitseva kuningas, joka edistää päähenkilöiden rauhanomaisia tavoitteita. Pelaajaa avustaa muutamassa sarjan pelissä myös L'il Cactus -niminen kaktushahmo, joka Legend of Manassa ja Sword of Manassa merkitsee muistiin pelaajan edesottamuksia ja antaa Friends of Manassa neuvoja lataustaukojen aikana.
Seiken densetsun maskotteina on pidetty Mystic Questistä lähtien sarjaan kuuluneita rabiteja, (jap. ラビ, rabi), jotka ovat usein olleet oheistuotteiden aiheena. Rabitet ovat yksihampaista jänistä muistuttavia olentoja, joiden ruumis muodostuu vain päästä ja pyrstöstä. Ne ovat yleisiä pelihahmoja vastaan hyökkääviä vihollisia, mutta lemmikkeinä ja pelaajaa avustavina voimina niitä on esiintynyt Legend of Manassa, Seiken densetsu 4:ssä ja Heroes of Manassa. Seiken densetsun ulkopuolella rabiteihin viitataan muun muassa Final Fantasy X-2:ssa, jossa pelihahmojen onnea voidaan kasvattaa rabiten jalaksi kutsutulla esineellä.
Pelisarjan eläimiin kuuluu myös Secret of Manassa ensiesiintymisensä tehnyt nelisiipinen flammie-lohikäärme, jonka on sanottu polveutuvan pelin viimeisenä vastuksena toimivasta Mana-pedosta (jap. 神獣, Shinjū; suom. jumalpeto). Turkin peittämien flammie-olentojen ulkoisia piirteitä ovat pitkät korvat, höyhenpeitteiset siivet ja linnun nokkaa muistuttava suu. Flammien osana on pelihahmojen kävelyä nopeampi ja vaivattomampi kuljettaminen maailmankartalla. Kun pelaaja saa lohikäärmeen käyttöönsä, hän voi kutsua sen luokseen rummulla. Secret of Manassa joko takaa tai ylhäältä kuvattua flammieta ohjataan käsin pelimaailman yllä. Children of Manassa pelaaja valitsee kartalta sen kohteen, jonne flammien on tarkoitus lentää.

Tausta

Ennen Mystic Questia Square oli jo vuonna 1987 mainostanut nimeä Seiken densetsu: The Emergence of Excalibur kantavaa roolipeliä, joka oli tarkoitus julkaista Famicom Disk Systemille. Peli oli tilattavissa ennakkoon, vaikka sen tuotanto oli vasta alkuvaiheessa. Myöhemmin Square päätti kuitenkin lopettaa pelin kehityksen rahoitusvaikeusten takia ja tiedotti ostajille rahojen palautuksesta sekä mahdollisuudesta tilata The Emergence of Excaliburia vastaava Final Fantasy -sarjan ensimmäinen osa. Jos The Emergence of Excalibur olisi julkaistu, se olisi viiden levykkeen kokoisena ollut alustansa laajimpia pelejä. Squaren kääntäjänä työskennelleen Kaoru Moriyaman mukaan pelistä ei ehditty tuottaa huhuttuja prototyyppejä. 
Peruuttamastaan projektista huolimatta Square ei halunnut luopua Seiken densetsu -tuotemerkistä, ja siksi aluksi nimellä Gemma Knights tunnettu Mystic Questin japanilaisjulkaisu nimettiin lopulta Seiken densetsu: Final Fantasy gaideniksi. Peli julkaistiin Final Fantasy -sarjan sivutarinana vuonna 1991, ja käsitys Seiken densetsusta omana pelisarjanaan syntyi, kun Secret of Mana ilmestyi kaksi vuotta myöhemmin.

Suunnittelu

Seiken densetsu syntyi, kun Kōichi Ishii halusi luoda kuvitteellisen maailman, joka hänellä oli ollut mielessä lapsesta saakka. Toimintaroolipelisarjan sijasta Seiken densetsu on Ishiille ensijaisesti miljöö, jonka pelaaja voi kokea kyseisen lajityypin kautta. Seiken densetsua suunnitellessaan Ishii on käyttänyt suureksi osaksi lapsuuteensa liittyviä mielikuvia, jotka syntyivät esimerkiksi elokuvista, sarjakuvista ja fantasiakirjallisuudesta. Vaikutteita hän on saanut useista tarinoista, joihin kuuluvat muun muassa Taru sormusten herrasta, Muumit ja Liisan seikkailut ihmemaassa. Ishiin mukaan Seiken densetsu -pelien maailmoilla ja tarinoilla ei ole suoraa yhteyttä toisiinsa. Peleissä esiintyvät hahmot eivät yhteisestä nimestä tai persoonallisuudesta huolimatta ole välttämättä samoja henkilöitä vaan pikemminkin toistensa eri inkarnaatioita.
Sarjan peleistä Ishii on ohjannut Mystic Questin, Secret of Manan, Legend of Manan ja Seiken densetsu 4:n, jonka hän on myös tuottanut. Muita hänen tuottamiaan pelejä ovat Sword of Mana ja Heroes of Mana. Seiken densetsu 3:ssa hän kehitti hahmoja ja ohjasi pelin suunnittelua; Children of Manassa hän vastasi pelimekaniikan suunnittelemisesta. Seiken densetsu 3:n pääohjaajana toimi Hiromichi Tanaka, joka on myös suunnitellut pelisarjan taistelujärjestelmän. Reaaliaikaisiin taisteluihin perustuvan pelaamisen tarkoituksena oli vuoropohjaista Final Fantasya yksinkertaisemman konseptin luominen. Tanaka kuitenkin säilytti roolipelaamiseen liittyvän taktikoinnin, jotta pelit olisivat olleet myös niiden omaksuttavissa, jotka eivät hallitse hyvin toimintapelejä. Usean Seiken densetsu -osan kehitykseen ovat Ishiin ja Tanakan ohella osallistuneet Shin'ichi Kameoka ja Masato Katō. Kameoka vastasi Secret of Manan ja kolmen seuraavan pelin hahmosuunnittelusta. Katō puolestaan työsti Children of Manan ja Seiken densetsu 4:n juonta sekä Heroes of Manan käsikirjoitusta.
Vuonna 2006 ilmestynyt Seiken densetsu 4 oli ensimmäinen kolmiulotteinen Seiken densetsu -peli. Syynä esimerkiksi Legend of Manan kaksiulotteisuuteen olivat PlayStationin tekniset rajoitukset, joiden takia pelin maailmasta ei olisi kolmiulotteisena voitu tehdä sellaista, jollaiseksi Ishii oli sen kuvitellut. Muutoin 2D- tai 3D-grafiikan käyttäminen ei ole Ishiin mukaan riippunut pelialustan kapasiteetista vaan siitä, kumpi ulottuvuus palvelee paremmin pelin tyyliä. Ennen Seiken densetsu 4:n valmistumista Ishii kuuli väitteitä, joiden mukaan kolmiulotteisen Seiken densetsu -pelin luominen olisi mahdotonta. Kun Ishii oli vuoden 2003 E3-messuilla nähnyt esittelyn Half-Life 2:sta, hän päätti hyödyntää pelissä käytettyä Havok-moottoria Seiken densetsu 4:ää varten, koska arveli sen avulla voivansa luoda realistisen kolmiulotteisen maailman.

Musiikki

Kenji Itō sävelsi ensimmäisen Seiken densetsu -osan musiikin pelistä näkemiensä kuvien pohjalta. Yhdestä Mystic Questin kappaleesta tosin vastasi Final Fantasy -sävellyksistään tunnettu Nobuo Uematsu. 2000-luvulla Itō palasi sarjan pariin Sword of Manan, Children of Manan ja Seiken densetsu 4:n säveltäjänä. Children of Manan sävelsivät hänen lisäkseen Masaharu Iwata ja Takayuki Aihara, Seiken densetsu 4:n taas Tsuyoshi Sekito, Masayoshi Soken, Jun'ya Nakano ja pelin tunnuskappaleesta vastannut Ryūichi Sakamoto.
Super Nintendolle julkaistujen Secret of Manan ja Seiken densetsu 3:n musiikin on säveltänyt Hiroki Kikuta. Secret of Mana oli ensimmäinen Kikutan säveltämä videopeli, ja työstämistään Square-peleistä hän pitää sitä suosikkinaan. Mahdollisimman korkealaatuisen ääniraidan tekemistä haittasi Super Nintendon 8-kanavainen pulssikoodimodulaatio, joka rajoitti musiikin tiedostokokoa. Muokatakseen pelien kappaleita sujuvammin Kikuta käytti pelijärjestelmässä olevia soittimia syntetisaattorissaan. Hän lisäsi soittimiin vibrato-tehosteen, jonka tarkoituksena oli saada sävellykset kuulostamaan immersiivisiltä ja kolmiulotteisilta. Innoitusta pelien musiikkiin Kikuta sai Fidžisaarilla näkemistään maisemista. Super Nintendo -pelejä seuranneen Seiken densetsu: Legend of Manan säveltäjänä toimi Yōko Shimomura, jonka mielestä pelin musiikki kuvastaa häntä itseään paremmin kuin mikään muu hänen sävellyksistään. Legend of Manan jälkeen Shimomura sävelsi myös Heroes of Manan musiikin.

Kirjat ja sarjakuvat

Vuosina 2000–2002 Enterbrain julkaisi viidestä osasta koostuvaa Legend of Manan mangasovitusta, josta Japanin ulkopuolella julkaistiin Egmontin tekemä saksankielinen versio. Sarjakuva on tyyliltään komedia, ja sen tarina kertoo pelin päähenkilöstä. Legend of Mana -mangan piirtämisestä vastasi Shiro Amano. Sarjakuvien lisäksi pelistä on tehty yli 600-sivuinen opaskirja, Seiken densetsu: Legend of Mana Ultimania, joka ilmestyi 30. heinäkuuta 2004 osana Square Enixin Ultimania-sarjaa. Peliohjeiden lisäksi siinä on tietoa Legend of Manan tarinasta ja kehityksestä. Kirja on Seiken densetsu -sarjan ainoa Ultimania-opas. Kaikista Legend of Manaa seuranneista sarjan konsolipeleistä on kuitenkin julkaistu pelioppaita muissa muodoissa.
Sword of Manan nimellä julkaistiin 16. tammikuuta 2004 usean tekijän piirtämä Sword of Mana yon-koma manga theater -sarjakuvakokoelma. Enterbrain julkaisi 25. helmikuuta 2004 myös peliin perustuvan mangan, jota seurasi 27. tammikuuta ilmestynyt Sword of Mana -romaani. Kirja käsittää kaksi Matsui Oohaman kirjoittamaa osaa. Sword of Mana ja Legend of Mana -sovitusten ohella Seiken densetsu -sarjakuviin kuuluu Square Enixin Gangan Comicsin julkaisema Seiken densetsu: Princess of Mana, jota on tuotettu yhteensä viisi osaa. Satsuki Yoshinon piirtämän sarjan ensimmäinen osa ilmestyi 22. helmikuuta 2007.

Vastaanotto

Multimediasivusto IGN:n mielestä Seiken densetsu -sarja osoitti toiminnallisella taistelujärjestelmällään, miten vuoropohjaisuudesta poikkeavistakin roolipeleistä voidaan tehdä toimivia. Pelisarjan innovaatioiden ansiosta sivusto nimesi Kōichi Ishiin yhdeksi parhaimmista videopelisuunnittelijoista. Seiken densetsun arvostetuimpiin puoliin kuuluu sarjan musiikki, jolle on annettu tunnustusta myös silloin, kun pelit ovat kokonaisuudessaan saaneet keskinkertaisia arvioita. Secret of Manan musiikkia on luonnehdittu ikimuistoiseksi. ScrewAttack piti pelin alkuvalikossa soivaa "Fear of the Heavens" -kappaletta kaikkien aikojen 7. parhaana videopelisävellyksenä. Mystic Questin musiikkia on sanottu tunnelmalliseksi ja Legend of Manan kappaleita pelin tapahtumiin ja paikkoihin hyvin sopiviksi. GameSpy luokitteli Children of Manan musiikin Nintendo DS:n parhaimmistoon.
Sarjan aloittanutta Mystic Questia IGN piti Game Boyn parhaana toimintaroolipelinä The Legend of Zelda: Link's Awakeningin jälkeen, ja RPGFan totesi pelin olevan mahdollisesti paras konsolilleen tapahtunut asia. Square Enixin vuonna 2004 teettämän kyselyn perusteella Mystic Quest oli myös yhtiön suosituimpia pelejä, joista asiakkaat halusivat uudistetun version Nintendo DS:lle. Peliä seurannut Secret of Mana on saanut Game Rankingsissa arvostelukeskiarvon 86,5 %. Peliä on kehuttu hyvin toteutetusta taistelujärjestelmästä, grafiikasta ja moninpelistä. Se on useaan kertaan sijoittunut parhaimpien videopelien joukkoon eri pelilehtien ja -sivustojen järjestämissä selvityksissä. Vuonna 2006 Famitsū-lehden lukijat äänestivät pelin sijalle 97, ja se on valittu myös kaikille IGN:n toimittajien laatimille listoille. Secret of Manaa myytiin maailmanlaajuisesti yli 1,8 miljoonaa kappaletta. Seiken densetsu 3 on saanut länsimaisilta kriitikoilta niin ikään hyviä arvosteluja, joissa on harmiteltu, että peli on julkaistu vain Japanissa. Seiken densetsu 3:n audiovisuaalista laatua on pidetty niin korkeana, että pelin on ajateltu hyödyntäneen alustansa ominaisuuksia äärimmilleen. Kauniista taustagrafiikastaan kiitelty Seiken densetsu: Legend of Mana oli julkaisuviikollaan NPD Group -markkinatutkimusyhtiön mukaan myydyin PlayStation-nimike. Peli julkaistiin myöhemmin Square Enixin Ultimate Hits -sarjassa, joka koostui yhtiön suosituimpien pelien uudelleenjulkaisuista.
World of Mana -pelejä ei ole pidetty pelisarjan ensimmäisten osien veroisina, ja niiden arvosanat ovat vaihdelleet hyvän ja heikon välillä. Pelejä kehuttiin niiden visuaalisesta esityksestä. Juonen osalta Children of Mana ei kuitenkaan herättänyt arvostelijoissa mielenkiintoa, ja pelin taisteluja luonnehdittiin itseään toistavaksi. Famitsūlta peli tosin sai kiitettäväksi luokiteltavan arvion 36/40. Seiken densetsu 4:ää arvosteltiin häiritsevistä kamerakulmista, ohjauksesta ja tasohyppelykohdista. Heroes of Manan heikkouksina mainittiin pelaajalle epäsuotuisasti käyttäytyvä tekoäly ja vaikeus ohjata taisteluyksiköitä. 1UP.comin mielestä Ishii oli sabotoinut luomaansa pelisarjaa uusimmilla peleillään, joiden esittelemiä ideoita Eurogamer kutsui luoviksi mutta epäonnistuneiksi. RPGamer sanoi World of Manan tulevaisuuden olevan synkkä. Dengekin ja Famitsūn julkaisemien tietojen mukaan Children of Mana ja Seiken densetsu 4 olivat kuitenkin kaksi viikkoa Japanin kymmenen myydyimmän pelin joukossa. Heroes of Mana ei sen sijaan yltänyt Children of Manaa vastaavaan myyntiin, minkä Ishii arveli johtuvan pelin japanilaisille vieraasta lajityypistä.