google/wiki40b huggingface dataset:
Livery Stable Blues

Historia

Original Dixieland Jass Band oli ryhmä valkoisia muusikoita New Orleansista. Yhtye oli saavuttanut suosiota soittamalla Schiller's Cafessa Chicagossa ja Reisenweber's Restaurantissa New Yorkissa. New Orleansin musiikkityylin nousu kansalliseen suosioon oli pitkälti heidän ansiotaan.
ODJB nauhoitti testimateriaalia levy-yhtiö Columbialle 30. tammikuuta 1917, mutta sessiot eivät johtaneet käyttökelpoisiin nauhoitteisiin. Helmikuun 26. päivänä yhtye nauhoitti ”Livery Stable Bluesin” ja ”Dixie Jass Band One-Stepin” (joka tunnetaan nykyisin paremmin nimellä ”Original Dixieland One-Step”) Victor-levy-yhtiölle. Victorin johto julkaisi levyn nopeasti, ja siitä tuli välitön hitti.
Singlestä tuli nopeasti suosittu, ja se oli mahdollisesti ensimmäinen populaarimusiikkinauhoite jota myytiin miljoona kappaletta. Singlen suosio vakiinnutti jazzin aseman koko kansan musiikkina ja synnytti kysyntää pienille jazzbändeille New Yorkissa ja Chicagossa aikana, jolloin muusikoiden oli yhä vaikeampaa löytää työtä New Orleansissa.
Molempiin singlen kappaleisiin oli alun perin merkitty säveltäjäksi kaikki yhtyeen jäsenet. Siitä huolimatta kaksi neworlansilaista muusikkoa, Ray Lopez ja Alcide Nunez, ehtivät rekisteröidä kappaleen tekijänoikeudet ennen ODJB:tä. Nunez oli ODJB:n entinen klarinetisti ja Lopez oli soittanut monien yhtyeen jäsenten kanssa New Orleansissa, muun muassa Papa Jack Lainen kokoonpanoissa. Lopezin ja Nunezin ehdittyä rekisteröidä tekijänoikeudet kappaleeseen, ODJB:n jäsenet julkaisivat ”Livery Stable Bluesin” omana sävellyksenään nimellä ”Barnyard Blues”. Molemmat osapuolet kustantajineen haastoivat toisensa oikeuteen, mutta juttuun ei saatu ratkaisua ja tuomari esitti omat epäilynsä siitä voidaanko muusikoiden, jotka eivät osaa lukea tai kirjoittaa nuottikirjoitusta, ylipäänsä katsoa ”säveltäneen” mitään.
Samaan aikaan toinen oikeusjuttu nousi yhden ”Dixie Jass Band One-Stepin” osan yhtäläisyyksistä Joe Jordanin 1909 sävellykseen ”That Teasin' Rag”. Myöhemmissä kappaleen painoksissa Jordan on merkitty yhdeksi säveltäjistä ja hänelle myönnettiin osansa kappaleen rojalteista.
Victorin singlen noustua hitiksi Columbia kutsui yhtyeen nauhoittamaan uudelleen, ja julkaisi ”Indianan” ja ”At the Darktown Strutters' Ballin”. Columbian johto valitsi kaksi Tin Pan Alleyn pophittiä, mahdollisesti välttääkseen Victorin nauhoitusten aiheuttamat tekijänoikeusongelmat.

Sävellys

Musiikillisesti ”Livery Stable Blues” seuraa 12 tahdin blueskaavaa. Se alkaa neljän tahdin mittaisella alkusoitolla, jota seuraa kolme peräkkäistä teemaa, jokainen toistettuna kahdesti. Kolmannessa teemassa soittimet matkivat erilaisia maatilan eläimiä: klarinetti kukkoa, kornetti hevosta, ja pasuuna lehmää. Tämän jälkeen kaikki kolme teemaa toistetaan, ja kappale loppuu yhden tahdin mittaiseen koodaan.

Myöhempiä versioita

12. helmikuuta 1924 Paul Whiteman avasi kuuluisan konserttinsa Aeolian Hallissa New Yorkissa ”Livery Stable Bluesilla” havainnollistaakseen varhaisten jazzbändien soittotyyliä.
Cambridge United FC

Historia

Cambridge United perustettiin nimellä Abbey United vuonna 1912. Kaupunkiin oli perustettu seura nimellä Cambridge United jo vuonna 1909, mutta kyseinen seura hajosi ensimmäisen maailmansodan aikana eikä palannut enää kentille. Nykyisestä Cambridge Unitedista tuli ammattilaisseura vuonna 1949 ja vaihtoi nimensä nykyiseksi vuonna 1951. United otettiin mukaan The Football Leaguehen vuonna 1970.
Cambridge hätkähdytti englantilaista jalkapalloväkeä pääsemällä FA Cupissa kahdeksan parhaan joukkoon kaudella 1989–1990. Seura pelasi tuolloin nelosdivisioonassa eikä yksikään joukkue tuolta sarjatasolta ole päässyt kilpailussa yhtä pitkälle. Cambridge nousi saman kauden päätteeksi kolmosdivisioonaan. United pääsi FA Cupissa seuraavana vuonna jälleen yhtä pitkälle eli puolivälieriin, kunnes hävisi Arsenalille 2–1. Kauden raskaasta ohjelmasta huolimatta joukkue onnistui myös sarjassa ja kykeni toiseen peräkkäiseen nousuun varmistettuaan 3. divisioonan voiton viimeisellä sarjakierroksella toukokuussa 1991. Cambridgella oli kaudella 1991–1992 mahdollisuus nousta 4. divisioonasta ykkösdivisioonaan nousten joka kaudella. Seura johtikin sarjaa monta viikkoa vuoden 1991 lopussa, mutta hävisi nousukarsinnoissa Leicester Citylle. Vuonna 1992 Cambridgen maalintekijät Dion Dublin ja Steve Claridge lähtivät seurasta. Claridge vaihtoi Luton Towniin ja Dublin siirtyi miljoonalla eurolla Manchester Unitediin.
Cambridge jatkoi The Football Leaguessa, kunnes se putosi kaudeksi 2004–2005 konferenssiin ensimmäistä kertaa 35 vuoteen. Kausina 2007–2008 ja 2008–2009 joukkue oli lähellä nousta takaisin neljänneksi korkeimmalle sarjatasolle, kun se pääsi nousukarsintoihin. United kuitenkin hävisi molempina vuosina karsinnan finaalin ja jatkoi Conference Nationalissa. Nousu kakkosliigaan toteutui viimein keväällä 2014, jolloin joukkue voitti nousufinaalissa Gatesheadin maalein 2–1. Samana vuonna Cambridge voitti myös FA Trophyn.
Philip Pullman

Elämä ja ura

Pullman syntyi 1946 Englannin Norwichissä. Hänen isänsä Alfred Pullman palveli lentäjänä Britannian ilmavoimissa ja perhe joutui muuttamaan usein isän asemapaikkojen vaihtuessa. Pullman oppi lukemaan laivamatkalla Etelä-Afrikkaan vuonna 1951. Kun hän oli seitsemänvuotias, Alfred sai surmansa lento-onnettomuudessa Keniassa Mau Mau -kapinan yhteydessä. Vain vuotta myöhemmin hänen äitinsä meni uusiin naimisiin, ja perhe muutti joksikin ajaksi Australiaan. Sieltä he palasivat Englantiin ja Pullman kävi koulua Lontoossa sekä Harlechissa Walesissa. Sieltä hän jatkoi opiskelemaan englannin kieltä Oxfordin Exeter Collegeen. Omien sanojensa mukaan Pullman olisi halunnut mieluummin taidekouluun opiskelemaan huonekalujen valmistusta, eikä viihtynyt yliopistossa erityisen hyvin: ”Ajattelin että pärjäsin melko hyvin, kunnes valmistuin kolmannen asteen todistuksen kera ja ymmärsin, etten ollutkaan pärjännyt – sinä vuonna neljännen asteen todistusten jakaminen oli lopetettu, muuten olisin saanut sellaisen.”
Vuonna 1970 Pullman avioitui Judith Spellerin, entisen opettajan ja hypnoterapeutin, kanssa. Heillä on kaksi aikuista poikaa.
Valmistuttuaan Pullman työskenteli opettajana 1980-luvun puoliväliin saakka ja myöhemmin luennoitsijana. Hänen ensimmäinen lastenkirjansa julkaistiin 1982. Vuodesta 1996 hän on kirjoittanut päätoimisesti. Pullman vieraili Suomessa Finnconissa vuonna 1999.
Pullman tunnetaan parhaiten kolmiosaisesta Universumien tomu -sarjastaan, jonka ensimmäinen kirja Kultainen kompassi julkaistiin 1995. Seuraava osa Salaperäinen veitsi ilmestyi 1997 ja kolmas Maaginen kaukoputki vuonna 2000. Trilogian kirjat ovat voittaneet useita palkintoja, kuten Carnegie-mitalin, Guardianin lastenkirjapalkinnon ja Whitbread-palkinnon. Kultaisesta kompassista tehty elokuvaversio sai ensi-iltansa joulukuussa 2007. New Line Cineman tuottaman elokuvan pääosissa olivat Dakota Blue Richards, Daniel Craig, Nicole Kidman ja Ian McKellen.
Pullmanin tuorein teos on Rehti mies Jeesus ja kieromieli Kristus, kirjailijan uudelleentulkinta Jeesuksen tarinasta. Skotlantilainen Canongate Books -kustantamo julkaisi kirjan keväällä 2010 osana kansainvälistä Myytti-sarjaa. Kirja pohjautuu Pullmanin tulkintaan, jonka mukaan apostoli Paavalin kirjoitukset vaikuttivat suuresti jo evankeliumien sisältöön – ajatus Jeesuksesta Jumalan poikana on hänen mukaansa peräisin Paavalilta.

»Kertomani tarina kumpuaa Jeesus Kristuksen kaksinaisen luonteen sisältämästä jännitteestä, mutta se miten sitä käsittelen on yksin minun vastuullani. Osa tarinasta on romaanimaista kerrontaa, osa kuin historiaa ja osa kuin satua; halusin sen olevan niin, koska kirja on, muiden teemojen ohella, kertomus siitä miten tarinoista tulee tarinoita.» 
(Pullman The Good Man Jesus and the Scoundrel Christista)
LOAEL

LOAEL (lowest-observed-adverse-effect level) on aineen alhaisin pitoisuus tai määrä, joka aiheuttaa haittaa kohde-eliön morfologialle, toiminnalle, kasvulle, kehitykselle tai eliniälle. Termiä käytetään esimerkiksi in vitro -toksikologiassa.
Konservatorio

Historia

Konservatorioiden historia alkaa Ranskan vallankumouksen ajoilta. Uusien sivistysihanteitten mukaan kaikilla tuli olla mahdollisuus opiskella musiikkia ilmaiseksi. Ensimmäiset konservatoriot perustettiin Pariisiin (1795), Prahaan (1811), Wieniin (1817), Lontooseen (1822), Brysseliin (1832) ja Leipzigiin (1843). Konservatoriojärjestelmän synty poiki myös suuren määrän yleistajuisia metodeja musiikin opiskeluun.
Ennen kuin Suomessa oli mahdollista saada korkeatasoista musiikinopetusta, lähtivät suomalaiset opiskelijat ulkomaisiin konservatorioihin opintojen perään. Näistä tärkeimpinä mainittakoon Leipzigin, Pariisin ja Pietarin konservatoriot.

Suomalaiset konservatoriot

Suomessa on 15 konservatoriota: Helsingissä, Joensuussa, Jyväskylän ammattiopiston musiikkiala (entinen Suomalainen konservatorio) Jyväskylässä, Kainuun ammattiopisto Kajaanissa, Kymen konservatorio Kotkassa, Tampereella, Pietarsaaressa, Kuopiossa, Turussa, Oulussa, Helsingin Pop & Jazz Konservatorio, Palmgren-konservatorio Porissa, Lahden konservatorio (ent. Päijät-Hämeen konservatorio) Lahdessa, Keski-Pohjanmaan konservatorio Kokkolassa, Pop & Jazz konservatorio Lappia Torniossa.
Suomen 15 konservatoriosta kaksi toimii Helsingissä, muut eri puolilla Suomea. Turun konservatorio on kaksikielinen. Pietarsaaressa opetus annetaan ruotsin kielellä. Muissa konservatorioissa koulutus annetaan suomen kielellä. Konservatioriot antavat opetusta klassisessa musiikissa, kansanmusiikissa, pop- ja jazzmusiikissa sekä musiikkiteknologiassa, mutta kaikista ei löydy jokaista vaihtoehtoa. Ammattikoulutuksen lisäksi konservatoriot ovat alueensa suuria musiikin perusopetuksen järjestäjiä.
Tampereella ja Turussa voi suorittaa tanssialan perustutkinnon. Lisäksi tanssin perusopetusta annetaan Kuopion konservatoriossa, Tampereen konservatoriossa ja Jyväskylän ammattiopistossa.
Katyn (elokuva)

Arviot ja vastaanotto

Katyn liittyy aiheeltaan Wajdan toisesta maailmansodasta kertoviin töihin kuten Sukupolvi (1954), Kanal – kirottujen tie (1957), Tuhkaa ja timanttia (1958) ja Lotna – uhrimielen sankaruus (1959). Katyn sulkee yhden ympyrän ohjaajan uralla samalla kun se on voitu tuottaa täysin uudenlaisissa olosuhteissa, länsimielisessä nyky-Puolassa. Tulos on väkevä elokuva ilman haparointia ja kompromisseja. Helsingin Sanomiin kirjoittaneen Petri Immosen mukaan ”Katynia kannattelee moraalinen tarve repiä kitkerät valheet rikki”.
Slaine

Slaine  (oik. George Carroll, s. 27. syyskuuta 1977 Boston, Massachusetts) on yhdysvaltalainen rap-artisti ja yhtyeen La Coka Nostra jäsen. Slaine on myös esiintynyt elokuvissa Gone Baby Gone, Killing Them Softly ja The Town ja on näyttelijä-ohjaaja Ben Affleckin ystävä.
Slaine korostaa kotikaupunkitaustaansa käyttämällä räpätessään ja laulaessaan vahvaa Bostonin murretta.
VfL Wolfsburg (naiset)

VfL Wolfsburg on Saksan Bundesliigassa pelaava naisten jalkapallojoukkue, joka aloitti nykyisellä nimellä vuonna 2003, kun vuonna 1973 perustettu VfR Eintracht Wolfsburg yhdistyi VfL Wolfsburgin kanssa. Joukkue on voittanut naisten Mestarien liigan vuosina 2013 ja 2014 sekä hävinnyt loppuottelussa vuosina 2016 ja 2018. Se on voittanut Bundesliigan viisi kertaa vuosina 2013–2014 ja 2017–2019 sekä Saksan cupin kuusi kertaa vuosina 2013 ja 2015–2019. Joukkueen kotikenttä on 5 200 katsojan AOK Stadion.
Hätä-seis-painike

Hätä-seis-painike eli hätä-seis-katkaisin on sähköinen katkaisin, jota käytetään koneiden turvajärjestelyissä koneiden tai koneryhmien nopeaan pysäyttämiseen tapaturma- tai vaaratilanteessa.

Painike ja sen käyttö

Yleensä painike on punainen, suurikokoinen ja sen keltaisen alustan yhteydessä lukee "HÄTÄ-SEIS". Hätä-seis-painikkeen tulee olla vikaturvallinen ja sillä täytyy olla tarkastuslaitosten hyväksyntä. Hätä-seis-painike lukittuu seis-asentoonsa ja vapautuu painiketta pyöräyttämällä. Usein koneen uudelleenkäynnistämiseen vaaditaan lisäksi erillinen kuittaus painamalla koneen ohjauskeskuksessa sijaitsevaa kuittauspainiketta. Sähkökaavioissa ja positiomerkinnöissä hätä-seis-painikkeesta käytetään tunnusta HZS.

Käyttökohteet

Tyypillisiä käyttökohteita ovat teollisuuden koneet ja kiinteistötekniikan ilmanvaihtokoneet, mutta hätä-seis-painikkeita käytetään myös esimerkiksi hiihtohisseissä, liukuportaissa ja bensapumpuissa.
Pernaruttokirjeet

Pernaruttokirjeet olivat syys–lokakuussa 2001 eli pian syyskuun 11. päivän terrori-iskujen jälkeen yhdysvaltalaisille kongressiedustajille ja tiedotusvälineille lähetettyjä kirjeitä, joiden sisällä oli Ames-tyypin pernaruttobakteeria sisältänyttä valkoista jauhetta. Kirjekuoria avanneet henkilöt altistuivat bakteerille ja saivat tartunnan. Viisi henkilöä kuoli ja 17 loukkaantui, tosin yhtään kongressiedustajaa ei kuollut. Pernaruttokirjeet saivat aikaan paniikkia kansalaisten keskuudessa.
Itse kirjeissä julistettiin kaikissa ”Allah on suuri”, mutta tutkinnassa ei kuitenkaan paljastunut mitään muslimiterroristeihin tai ulkovaltoihin viittaavaa. Pernaruttokirjeitä pidetään yhtenä syynä siihen, että terrorismia vastaan suunnattu ja kansalaisvapauksia rajoittava Patriot Act -laki läpäisi kongressin, vaikka sen tekstistä ei ollut saatavilla kuin tiivistelmä. Pernaruttoa vastaan kehitetyn Zipro-antibiootin suuret myyntiluvut pelastivat Baier-konsernin vararikolta ja Yhdysvaltojen bioasetutkimus sai vuositasolla seitsemän miljardin dollarin lisärahoituksen.

Rikostutkinta

Bakteerin alkuperäksi varmistui pian Yhdysvaltain asevoimien laboratorio Fort Detrick tai joku sen alihankkijoista, joille samaa Ames-tyyppiä oli toimitettu. Fort Detrickin egyptiläisestä tutkijasta Ayaad Assaadista tehtiin nimetön ilmianto, joka todettiin aiheettomaksi. FBI piti pääepäiltynä myös laitoksen entistä työntekijää Steven Hatfilliä, mutta syytteet hylättiin myöhemmin.
Tutkivat journalistit ovat nimenneet epäillyiksi myös laitoksesta erotetun everstiluutnantin Philip Zackin ja Yhdysvaltoihin loikanneen entisen Neuvostoliiton bioasetutkimuslaitoksen Biopreparatin varajohtajan Kanatjan Alibekovin (alias Ken Alibek), nykyisen  Hadron Advanced Biosystemsin johtajan.
Kaksi tapausta tutkinutta biologisen sodankäynnin asiantuntijaa, professori Barbara Hatch Rosenberg ja professori Francis Boyle, ovat yhtä mieltä siitä, että FBI tiesi kuka kirjeet lähetti, mutta ei ryhtynyt toimenpiteisiin, koska syyllisellä on ollut kytkentä Yhdysvaltojen hallitukseen ja sen bioasehankkeisiin.
Ainakin yksi ihminen, tohtori Leonard Horowitz, varoitti viranomaisia kaksi viikkoa etukäteen kirjeiden lähettämisestä.

Lähettäjän henkilöllisyys

Elokuussa 2008 FBI ilmoitti selvittäneensä kirjeiden lähettäjän. Lähettäjä on FBI:n mukaan mieleltään häiriintynyt bioasetutkija Bruce Ivins, joka teki itsemurhan 29. heinäkuuta 2008.
Monet alan tutkijat ja Ivinsin kollegat ovat kuitenkin kyseenalaistaneet FBI:n johtopäätöksen. Yhdysvaltain kansallinen tutkimusneuvosto (National Research Council) katsoi raportissaan vuonna 2011, ettei pernaruttokirjeitä ole pystytty yhdistämään Ivinsiin käytettävissä olevan tieteellisen todistusaineiston perusteella.

Huijauskirjeet Suomessa

Terrori-iskujen jälkeen Suomessakin intouduttiin lähettämään valkoista jauhetta sisältäneitä kirjeitä. Näissä ei kuitenkaan ollut pernaruttoa.
Sara Welling

Sara Welling (s. 15. huhtikuuta 1983) on suomalainen näyttelijä. Hän valmistui Teatterikorkeakoulun näyttelijäntyön koulutusohjelmasta teatteritaiteen maisteriksi kesäkuussa 2012.
Hän esittää pääosaa syksyllä 2012 ensi-iltaan tulevassa Helsingin kaupunginteatterin näytelmässä Kapteeninkadun tyttö.
Judo kesäparalympialaisissa 2016

Judossa kilpailtiin Rio de Janeiron 2016 kesäparalympialaisissa 8:tta kertaa. Kilpailut käytiin 8.–10. syyskuuta. Eri sarjoja oli yhteensä 13, joista seitsemän oli miehille ja kuusi naisille. Kilpailut käytiin Centro Olímpico de Treinamentossa.

Kilpailut ja mitalistit

Judossa kilpailee eriasteisesti näkövammaiset urheilijat. Judokoilla on joko luokan B1, B2 tai B3 näkövamma. Kaikki urheilijat kuitenkin kilpailevat samoissa sarjoissa, jotka on jaettu painoluokkiin. Luokassa B1 on sokeita, jotka eivät havaitse valoa eikä kädenliikkeitä. Luokassa B2 on vaikeasti heikkonäköisiä, joiden näkökenttä on alle 5 astetta. Luokassa B3 on heikkonäköisiä, joilla näkökenttä on alle 20 astetta.
Superkick

Sweet Chin Music on amerikkalaisessa vapaapainissa käytetty liike, jossa liikkeen tekijä menee kehän nurkkaan, tömistelee jalalla kunnes vastustaja nousee ja lopuksi liikkeen tekijä ottaa muutaman askeleen ja potkaisee vastustajaa leukaan. Toisessa versiossa voi liikkeen tehdä kun kummatkin ovat pystyssä. Sweet Chin Musicin loi Shawn Michaels, joka käytti sitä, kunnes joutui lopettamaan uransa. Shelton Benjamin käyttää potkua eräänlaisena Super Kickinä, ja myös selostajat käyttävät usein nimeä Superkick. Myös monet muutkin on käyttänyt tätä liikettä, Shawn käyttää tätä liikettä edelleen.
Salama Moussa

Salama Moussa (arab. سلامه موسى‎) (1887–1958) oli egyptiläinen journalisti. Hän syntyi Zagazigissä koptilaiseen perheeseen. Moussa oli tunnettu laajasta kiinnostuksestaan kulttuuriin ja tieteeseen. Hän myös katsoi ihmisälyn takaavan kehityksen ja vaurauden. Vuonna 1908 Moussa matkusti Eurooppaan opiskelemaan kirjallisuutta, filosofiaə ja luonnontieteitä. Hän jatkoi opiskelua koko elämänsä ajan.
Moussa kuului arabian ja sen kieliopin yksinkertaistamista vaatineeseen intellektuellien ryhmään. Ryhmä myös vaati Egyptinarabian tunnustamista modernin Egyptin kielenä. Standardiarabia oli säilynyt muuttumattomana sukupolvien ajan ja suurin osa egyptiläisistä oli lukutaidottomia. Tämän johdosta Moussa kannatti kirjoittamista lukijoiden äidinkielellä. Kielen yksinkertaistaminen on yhä ajankohtainen puheenaihe Egyptissä.
Moussa toimi Nobelin kirjallisuuspalkinnon voittajan Naguib Mahfouzin mentorina. Moussan kerrotaan sanoneen Mahfouzille: "sinä olet lahjakas, mutta esseesi ovat huonoja". Tämän jälkeen Mahfouz valitsi aiheensa huolellisemmin.
Salama Moussa sairastui vakavasti ja kuoli Kairossa 4. elokuuta 1958.
Haije Sundqvist

Harriet ”Haije” Sundqvist (s. 1962 Espoo) on suomalainen ääninäyttelijä ja laulaja, joka esiintyy useimmilla Leevi and the Leavingsin levyistä. Hänen veljensä oli yhtyeen laulaja-lauluntekijä Gösta Sundqvist.
Haije Sundqvist lauloi yhdessä siskonsa Hannele Sundqvistin ja Kirsi Johanssonin kanssa The Crinolettes -yhtyeessä, jonka kappaleet sävelsi ja sanoitti Gösta Sundqvist. Yhtye julkaisi vuonna 1980 singlen "I'm In Love With A Boy Like You / You'll Never Find Me Crying". Myöhemmin Haije Sundqvist esiintyi Leevi and the Leavingsin levyillä laulaen esimerkiksi stemmaosuuksia tai oktaavia Göstaa korkeammalta. Yhtyettä tuottaneen Jimi Suménin mukaan Haijella oli merkittävä rooli Leevi and the Leavingsin menestyksessä. Hänen mukaansa Haijen ja Göstan yhteisistä lauluosuuksista muodostui yhtyeelle ominainen soundi. 
Ääninäyttelijänä Sundqvist esitti useita hahmoja veljensä radio-ohjelmissa. Koe-eläinpuisto-ohjelmassa Haije näytteli muun muassa matkaemäntä Tarja Loposta.
Punatähkä

Ulkonäkö ja koko

Noropunatähkä kasvaa 40–70 senttimetriä korkeaksi. Sillä on jämäkkä varsi ja purppuranpunainen tähkämäinen kukka, joka avautuu heinä-syyskuussa.

Levinneisyys

Noropunatähkää kasvaa villinä Pohjois-Amerikan itäosissa.

Elinympäristö

Noropunatähkä viihtyy kuivilla ja aurinkoisilla paikoilla.
Birger Hahl

Birger Hahl (1901–1975) oli suomalainen sisustusarkkitehti. 1920-luvulla Hahl työskenteli arkkitehti Väinö Vähäkallion toimistossa kunnes vuonna 1928 perusti suunnittelutoimiston Helsinkiin. Hahl teki 20- ja 30-luvuilla Lahden Puusepäntehtaille (vuodesta 1931 Asko-Avonius) useita huonekaluja, jotka olivat suoralinjaisia ja useimmiten loimukoivusta valmistettuja. Koristeina käytetyt listaupotukset tekivät niistä monimutkaisia ja kalliita valmistaa. Hahlin huonekalut olivat muita pienempiä, puu-upotuksin ja viiluyhdistelmillä koristellut kaapit kuutiomaisia.
Hahlin töitä ovat muun muassa Eduskuntatalon diplomaattien huoneen loimukoivuinen sohvakalusto, Postitalon kalusteita, J.W.Suomisen-yritäjä suvun uuden asuinrakennuksen Koskilinnan kalusteet, Elannon pääkonttorin huonekalut (1928), Kajaani Oy:n toimistojen sisustustuksia 1950-luvulla sekä kalusteita huonekalutehdas Askolle, esimerkiksi (Pepita, nro 623).
Käsi- ja taideteollisuusliitto Taiton julkaiseman Käsiteollisuus-lehden tuolisuunnittelukilpailun Hahl voitti vuonna 1927. Ornamon hallituksen varajäsenenä Hahl oli vuonna 1927. Birger Hahl mainitaan myös lavastajana elokuvassa Rakkautensa uhri vuodelta 1945.
GIMPS

GIMPS (Great Internet Mersenne Prime Search) on matematiikan projekti, jonka tavoitteena on etsiä uusia Mersennen alkulukuja käyttäen hyväksi lukuisten kotitietokoneiden laskentatehoa. Projektin perusti George Woltman, joka myös kirjoitti alkulukuja etsivän ohjelman. Scott Kurowski loi projektia tukevan PrimeNet-palvelimen esitelläkseen Entropia Incorporatedin hajautettuja ohjelmistoja.
GIMPS-projektilla on löydetty tähän mennessä 14 Mersennen alkulukua, jotka kaikki olivat löytöhetkellä maailman suurimpia tunnettuja alkulukuja. Tällä hetkellä suurin tunnettu Mersennen alkuluku on 2⁷⁴ ²⁰⁷ ²⁸¹ − 1. Se löydettiin 7. tammikuuta 2016, ja kymmenjärjestelmässä esitettynä siinä on 22 338 618 numeroa.
Francisco Fernández Ochoa

Francisco ”Paquito” Fernández Ochoa (25. helmikuuta 1950 Madrid, Espanja – 6. marraskuuta 2006 Madrid, Espanja) oli espanjalainen alppihiihtäjä ja maansa toistaiseksi ainoa kultamitalisti talviolympialaisissa.
Urallaan Fernández Ochoa voitti vain yhden alppihiihdon maailmancupin osakilpailun, mutta Sapporon vuoden 1972 olympialaisissa hän voitti pujottelun kultamitalin. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 1974 Fernández Ochoa saavutti pronssia pujottelussa.
Myös Fernández Ochoan sisko Blanca on voittanut olympiamitalin: pronssia Albertvillen vuoden 1992 kisoissa. Sisarukset ovat Espanjan toistaiseksi ainoat talviolympialaismitalistit.
Fernández Ochoa kuoli 56-vuotiaana imusolmukesyöpään.
Clarence Allen (geologi)

Clarence R. Allen (s. 15. helmikuuta 1925) on yhdysvaltalainen geologi. Hän on California Institute of Technologyn geologian ja geofysiikan emeritusprofessori.
Allen on istunut Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäsenenä vuodesta 1976 lähtien.
Gonzalo Fernández de Córdoba

Gonzalo Fernández de Córdoba (1. syyskuuta 1453 – 2. joulukuuta 1515) oli espanjalainen kenraali. Häntä kutsuttiin lisänimellä El Gran Capitán eli "suuri kapteeni".

Elämäkerta

Córdoban vanhemmat olivat don Pedro Fernándes de Córdoba ja Trastamaran kuninkaalliseen sukuun kuulunut doña Elvira de Herrera. Córdoba oli pariskunnan toinen poika. Córdoba osallistui Kastilian sisällissotaan vuosina 1475–1479 ja Granadan sotaan 1481–1492. Sodassa Granada valloitettiin ja reconquista päättyi. Sodan aikana Córdoba johti Illoran linnakkeen puolustusta. Hän kunnostautui tässä tehtävässä ja lisäksi hän torjui Espanjan kuningatar Isabellan saattuetta kohtaan suunnatun maurien hyökkäyksen.
Córdoba nousi kuningatar Isabellan suosioon ja hän sai vuonna 1495 komennettavakseen noin 5 000 miestä, jotka lähetettiin Napolin kuningas Ferdinand II:n tueksi. Córdoba hävisi ensimmäisen taistelun Seminarassa sveitsiläis-ranskalaista armeijaa vastaan, mutta kokosi armeijan uudelleen ja toimi menestyksekkäästi loppu sodan ajan. Hän palasi 1498 takaisin Espanjaan, jossa osallistui maurien kapinan kukistamiseen. Tämän jälkeen Córdoba lähetettiin takaisin Italiaan, jossa hän oli vuosina 1501–1507 Napolin varakuninkaana.
Seminarassa kärsimänsä tappion vuoksi Córdoba muutti armeijansa taktiikkaa. Hän sijoitti keihäsmiesneliöiden sivuille tuliaseilla aseistettuja sotilaita. Tällaista uutta muodostelmaa kutsuttiin colunellaksi. Muodostelma oli toimiva, eikä Córdoba hävinnyt enää yhtäkään taistelua urallaan. Menestystä selittää uuden taktiikan lisäksi myös huolellinen kenttälinnoittaminen. Uusi taktiikka osoitti voimansa viimeistään vuonna 1503 Cerignolan taistelussa, jossa Córdoban johtamat 8 000 jalkamiestä voittivat ranskalaisten 32 000 miehen armeijan, joka koostui suurimmaksi osaksi raskaasta ratsuväestä ja sveitsiläisistä palkkasotureista. Cerignolan taistelu oli Córdoban uran näyttävin voitto. Myöhemmin Córdoban colunella kehittyi edelleen ja siitä syntyi espanjalainen neliö, eli tercio.
Kuningas Ferdinand Katolilainen kutsui Córdoban takaisin Espanjaan vuonna 1507, jonka jälkeen Córdoballe ei enää annettu joukkoja johdettavaksi. Hän kuoli 2. joulukuuta 1515.