google/wiki40b huggingface dataset:
Gfot

Gfot on VR:n omistama kattamaton autovaunutyyppi. Vaunuun mahtuu kymmenen autoa, joista viisi alatasolle ja viisi ylätasolle. Vaunussa on myös mahdollista käyttää auton lohkolämmitintä (vain talviaikana).

Kuljetettavat ajoneuvot

Vaunuun saa lastattua seuraavia ajoneuvoja: henkilöautot, tila-autot, maasturit, pakettiautot, auto + matkailuvaunu / perävaunu / traileriyhdistelmät

Kuljetettavien ajoneuvojen maksimimitat

Pituus maks. 5,05 m mahdollisine vetokoukkuineen, leveys maks. 2,20 m, kokonaiskuljetuspaino maks. 2500 kg, kuitenkin niin, että akseli- ja telipaino on alle 1400 kg

Paikkojen mitat tasoittain

Vaunussa on 4 erikorkuista ajoneuvopaikkaa, jotka on jaettu kerroksittain seuraavasti:

Alatason paikat

Kuormauskorkeus 165cm

Ylätason paikat

Kuormauskorkeus 205 cm (kaksi paikkaa), 230 cm (kaksi paikkaa) ja 260 cm (yksi paikka)
Ylätasoa ei ole katettu.

Perävaunut

Vaunussa voi kuljettaa myös perävaunuja
Tavarankuljetusperävaunun enimmäismitat ovat: paino 1400 kg, pituus 5,00 m, leveys 2,20 m, korkeus 1,65 m

VR:n neuvoja Gfot:illa auton kanssa matkustaville

"Mikäli auto talviaikana kuormataan ulkotilaan, on matkan päätyttyä tarkistettava ennen käynnistystä, että moottoritilassa ei ole lunta eikä jäätä. VR ei korvaa lumen tai jään moottorille käynnistyksen yhteydessä aiheuttamia vahinkoja." Vr:n sivuilta.
Satanta

Huntsville

Viimeisistä sodista sivussa pysynyt Satanta pidätettiin uudelleen vuonna 1874. Hän kielsi osallisuutensa, mutta hänen sanojaan ei uskottu, ja hänet passitettiin Texasin valtionvankilaan Huntsvilleen neljäksi vuodeksi. Määräajan tultua täyteen hän vankilaelämän masentaneena, sairaana ja katkeroituneena kertoi kärsineensä vankeustuomionsa ja haluavansa vapauteen. Kun Satantan pyyntöihin ei suostuttu, hän hakeutui vankilan lääkärin vastaanotolle. Lääkäri lähetti Satantan vankilan sairaalaan, jossa tämä lokakuussa 1878 teki itsemurhan heittäytymällä toisen kerroksen ikkunasta pää edellä maahan.
Marjukka Havumäki

Marjukka Havumäki on suomalainen toimittaja ja uutistenlukija, joka on työskennellyt Yleisradiossa 1980-luvulta lähtien.
Hänet tunnetaan myös kehitysvammaisten oikeuksien puolustajana. Havumäki on muun muassa toiminut asuntojen hankkimiseksi vammaisille ja tiedon lisäämiseksi heidän arjestaan ja elämästään. Marjukka Havumäen esikoinen Kalle Havumäki, jolla on Williamsin oireyhtymä, on tullut tunnetuksi Resisposse-yhtyeen rap-solistina. Marjukka Havumäki on toiminut myös itsenäisyyspäivän juhlavastaanoton selostajana yhteensä 12 kertaa.
Havumäki aloitti tv-toimittajan uransa 1980-luvun keskivaiheilla amatöörivoimin tehdyssä Turun ylioppilaskylän Kylä-TV:ssä.
George Eliot

Elämä

Mary Ann Evans syntyi vuonna 1819 Astleyssä lähellä Coventrya kiinteistönvälittäjän perheeseen. Äitinsä kuoleman jälkeen hän huolehti perheen taloudenpidosta. Isä oli poliittisesti ja uskonnollisesti konservatiivinen, ja raivostui kun tytär kieltäytyi käymästä anglikaanisen kirkon jumalanpalveluksissa. Mary Ann Evans hoiti isänsä taloutta tämän kuolemaan 1849 asti. Tällöin, kolmekymmenvuotiaana, häntä pidettiin liian vanhana menemään naimisiin, mutta perintönä hän sai riittävästi rahaa vaatimattomaan toimeentuloon.
Mary Ann Evans matkusti vuonna 1850 Manner-Euroopassa. Palattuaan Englantiin hän alkoi kirjoittaa Westminster Review -lehteen ja kohosi apulaispäätoimittajaksi. Hän käänsi kirjan Das Wesen des Christentums saksasta englanniksi. Samoihin aikoihin hän aloitti suhteen lehden päätoimittajan kanssa, mutta pari ei mennyt naimisiin, mitä paheksuttiin kovin.
Gelsenkirchen

Urheilu

Schalken kaupunginosasta on kotoisin Bundesliigassa pelaava jalkapalloseura FC Schalke 04.
Jerusalemin armenialaiskortteli

Jerusalemin armenialaiskortteli (armeniaksi: Հայկական Թաղամաս, hepreaksi: הרובע הארמני‎, arabiaksi: حارة الأرمن‎) on yksi neljästä perinteisestä kaupunginosasta Jerusalemin vanhassa kaupungissa ja se on pienin kortteleista. Armenian ortodoksinen patriarkaatti omistaa korttelissa useita luostareita ja teologisen seminaarin.
NHL-kausi 2015–2016

Pudotuspelit

Lähde: National Hockey Leaguen virallinen verkkosivusto (NHL.com)
Lyhenne VK tarkoittaa villin kortin joukkuetta. A1 on Atlantic-divisioonan voittaja, P2 Pacific-divisioonassa toiseksi sijoittunut joukkue ja niin edelleen.
Rin Tin Tin

Rin Tin Tin on useille televisiossa ja elokuvissa esiintyneille saksanpaimenkoirille annettu nimi.

Historia

Ensimmäinen Rin Tin Tin syntyi lokakuussa 1918 Lorrainessa Ranskassa. Sen Betty-emä synnytti viisi pentua, joista vain kaksi selviytyi: narttu Nannette ja uros Rin Tin Tin. Amerikkalainen Lee Duncan otti koirat huostaansa ja opetti niille temppuja. Hän oli vaikuttunut siitä, kuinka hyvin saksanpaimenkoirat oppivat eri asioita.
Ensimmäisen maailmansodan loputtua Duncan päätti viedä koirat mukanaan kotiinsa Los Angelesiin. Nannette sairastui laivamatkalla New Yorkiin ja kuoli junamatkalla Kaliforniaan. Vuonna 1922 Duncan järjesti esityksiä, joissa Rin Tin Tin hämmästytti yleisöä esimerkiksi hyppäämällä 13½ jalan (4,1 metrin) korkeudelle. Darrell Zanuck tarjosi Duncanille 350 dollaria, jos hän saisi kuvata koiraa filmille. Duncan suostui, koska hän arveli siitä olevan hyötyä.
Eräänä päivänä Duncan oli kävelemässä kuvausalueella. Hän huomasi erään elokuvan kuvauksissa, että elokuvaa varten koulutettu susi ei suostunut tottelemaan sille annettuja käskyjä, joten hän ehdotti kohtaukseen Rin Tin Tiniä. Tuosta elokuvasta alkoi Rin Tin Tinin filmiura. Elokuva oli Warner Brothersin tuottama, ja sen nimi oli Man from Hell's River. Elokuvasta tuli erittäin suosittu.
Rin Tin Tin näytteli kaikkiaan 26 elokuvassa ennen kuin se kuoli 10. elokuuta 1932 Los Angelesissa Yhdysvalloissa.

Ensimmäisen Rin Tin Tinin jälkeen

Duncan nimesi Rin Tin Tinin pennun Rin Tin Tin junioriksi. Myös tästä koirasta tuli elokuvatähti. Juniorin pennuista tuli niin ikään kuuluisia. Rin Tin Tin III:lla ja Rin Tin Tin IV:lla oli oma tv-sarja nimeltä The Adventures of Rin Tin Tin vuosina 1954-59. Lee Duncan kuoli vuonna 1960, mutta Jannettia Brodsgaard Propps jatkoi alkuperäisen Rin Tin Tinin jälkeläisten jalostusta. Proppsin sanojensa mukaan "There Will Always Be a Rin Tin Tin!" (Aina tulee olemaan Rin Tin Tin!). Proppsin kuoltua vuonna 1988 hänen tyttärentyttärensä Daphne Hereford jatkoi koirien kasvatusta ja koulutusta.

TV-sarja ja sarjakuvalehti

Suomessa esitettiin 1960-luvulla vuosina 1954-1959 tehtyä lasten TV -sarjaa, jossa Rin Tin Tin (Rinty) oli Yhdysvaltain ratsuväen koulutettu koira. Rintyn paras ystävä oli pikkupoika Rusty, joka oli sotilasarvoltaan alikersantti. Sotilaarvon Rustylle antoi Rip Masters, jotta poika ja koira saattoivat jäädä Fort Apacheen.
Suomessa ilmestyi vuonna 1960 lyhyen aikaa sarjakuvalehti Rin Tin Tin ja Rusty, jonka jälkeen julkaistiin Rin Tin Tin -nimistä sarjakuvalehteä vuosina 1961-1964 (Kustannus Oy Pecos Bill) vuorokuukausittain Lassien kanssa. Ilmeisesti lisenssisyistä lehdessä ei enää ollut mukana Rustya ja muita televisiosarjan hahmoja. Sarjakuvalehdessä Rin Tin Tinin kumppanina olivat inuiittipoika Mukluk ja Red Johnson, jotka seikkailivat yhdessä Kanadan saloseuduilla. Lehti ilmestyi vuoroin väreissä ja vuoroin mustavalkoisena. Kakkossarjana Rin Tin Tinissä oli Paul Bunyan Jr.
Konsonanssi

Konsonanssi (lat. soida yhteen), musiikillisena terminä voi viitata joko tasasointiseen harmoniaan, sointuun tai intervalliin. Yksinkertaistetusti konsonanssi tarkoittaa sitä, että kaksi yhtä aikaa soivaa säveltä kuulostaa miellyttävältä ja sävelet ns. sulautuvat toisiinsa. Konsonanssia ja dissonanssia pidetään usein vastakohtina toisilleen. Kun dissonanssi koetaan epävakaaksi, konsonanssi edustaa vakautta sekä tehoa, jota ei tarvitse purkaa tai käsitellä. Tonaalisessa musiikissa jännitteiset intervallit pyrkivät etenemään vakaampaan intervalliin eli dissonanssit purkautuvat konsonanssille.
Länsimaisessa musiikissa käsitetään intervalleista konsonansseiksi yleensä puhdas oktaavi, kvartti ja kvintti sekä suuri ja pieni terssi ja seksti. Näille on yhteistä se, että niissä olevien sävelten taajuuksien suhteet voidaan esittää pelkästään kokonaislukujen 1–6 avulla. Soinnuista ovat konsonansseja ne, joissa on pelkästään konsonoivia intervalleja; tällaisia ovat duuri- ja mollikolmisoinnut.
Porin vaakuna

Porin vaakuna toimii Porin kaupungin tunnuksena. Nykypäivänä käytössä oleva versio on suomalaisen heraldikko Olof Erikssonin uudelleen piirtämä Eric O. W. Ehrströmin suunnittelemasta alkuperäisestä vaakunasta.
Asetuksessa vaakunan vahvistamisesta Porin kaupungille vuodelta 1931 todetaan: "...Porin kaupungin vaakunana on kullanvärinen kilpi ja siinä edestäpäin kuvattu punaisella ritarikruunulla varustettu musta karhunpää punainen kieli ojossa. Kilven alapuolta ympäröi sininen nauha, jossa hopeakirjaimin on lause: Deus protector noster. Tämä latinankielinen (suom. ”Jumala [on] suojelijamme”) teksti oli kaupungin perustajan, Juhana Herttuan, vaalilause.
Porin kaupunki käyttää vaakunan kilven päällä muurikruunua.
HMS Achilles (F12)

Palvelus

Alus palveli Kaukoitään sijoitetussa laivasto-osastossa, jossa sen tehtävänä oli suojata suurempia aluksia, kuten lentotukialus HMS Eagleä. Se siirrettiin 1974 3. fregattilaivueeseen ja edelleen saman vuoden aikana se oli yhdeksän kuukauden komennuksella Kaukoidässä Task Group 317.2:n mukana. Osasto vieraili lukuisissa afrikkalaisissa satamissa matkallaan Intian valtamerelle. Alus palasi osaston mukana kotimaahan kesäkuussa 1975.
Saman vuoden aikana alus kolaroi Doverinsalmessa kreikkalaisen tankkerin Olympic Alliancen kanssa, jolloin sen keula vaurioitui pahoin. Alus liitettiin 1976 korjausten jälkeen kalastuksenvalvontalaivueeseen, jonka mukana se osallistui kolmanteen turskasotaan.
Alus liitettiin 1989 Dartmouthin koulutuslaivueeseen, jonka mukana se vieraili muun muassa Saksan liittotasavallassa. Seuraavan vuoden tammikuussa alus poistettiin palveluksesta.

Ministro Zenteno

Alus myytiin Chilelle, jossa se aloitti palveluksensa 1991 nimellä Ministro Zenteno. Chilen laivasto poisti aluksen palveluksesta 2006. Alus siirrettiin reserviin, jossa se oli aina vuoteen 2010. 27. helmikuuta 2010 Chilen maanjäristykset ja niiden aiheuttama tsunami siirsi aluksen Talcahuanon laivastotukikohdasta lähelle Dichatoa.
Maaliskuussa Chilen laivasto päätti upottaa aluksen taatakseen esteettömän merenkulun alueella. OPV81 Pilato Pardon miehistö upotti aluksen vielä maaliskuun aikana.
Aldo Tonti

Aldo Tonti (2. maaliskuuta 1910 Rooma – 7. heinäkuuta 1988 Rooma) oli yksi sodanjälkeisen italialaisen elokuvan merkittävimmistä kuvaajista.
Uutiskuvaajana toiminut Tonti siirtyi 1930-luvun puolivälissä Cinecittàn studiolle, jossa hän työskenteli still-kuvaajana ja kameramiehenä. Hänen ensimmäinen elokuvaajantyönsä oli Flavio Calzavaran Piccoli naufraghi vuonna 1939. Sen jälkeen Tonti työskenteli kuvaajana muun muassa ohjaaja Goffredo Alessandrinin elokuvissa. Augusto Geninan Bengasia (1942) seurasi Luchino Viscontin visuaalisesti käänteentekevä Riivaajat vuonna 1943.
Toisen maailmansodan jälkeen Tonti kuvasi muun muassa Alberto Lattuadan elokuvan Il bandito (1946), Roberto Rossellinin Europa ’51:n (1952), Mario Camerinin Odysseuksen (Ulisse, 1954), Federico Fellinin Cabirian yöt (Le notti di Cabiria, 1957) ja John Hustonin Heijastuksia kultaisessa silmässä (1967). Yli 120 elokuvaa käsittäneen uran viimeinen työ oli Richard Fleischerin ohjaama Ashanti – seikkailu Afrikassa vuonna 1979.
Tonti on saanut Punta del Esten elokuvajuhlien palkinnon työstään Mario Camerinin Kostossa (Il brigante Musolino, 1950) sekä nastro d’argenton Nicholas Rayn elokuvasta Paholaisen hampaat (The Savage Innocents, 1960). Vuonna 1964 hän julkaisi muistelmansa Odore di cinema (”Elokuvan tuoksu”). Tontin pojat Giorgio ja Luciano ovat myös elokuvaajia.
Kalevalan päivä

Historia

Helsingin yliopiston Savokarjalainen osakunta otti Kalevalan päivän vuosipäiväkseen 1860-luvulla. Kalevalan 50- ja 75-juhlapäiviä vietettiin näyttävästi. Jo 1920-luvulla päivä vakiintui myös liputuspäiväksi, mikä vuonna 1978 vahvistettiin myös virallisesti asetuksella. 
Kalevalan päivää vietetään 28. helmikuuta, koska Elias Lönnrot allekirjoitti ja päiväsi Kalevalan ensimmäisen version, niin sanotun Vanhan Kalevalan esipuheen 28. helmikuuta 1835. Teos ilmestyi painosta saman vuoden lopulla. Myöhemmin Lönnrot kuitenkin julkaisi laajennetun laitoksen, niin sanotun Uuden Kalevalan vuonna 1849. Vaikka ennen vuotta 2000 helmikuun 24. – 28. päivien nimipäivät siirtyivät karkausvuosina seuraavaan päivään, on Kalevalan päivä aina ollut myös karkausvuosina 28. helmikuuta.
Lindsey Horan

Lindsey Horan (s. 26. toukokuuta 1994) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Yhdysvaltain naisten maajoukkueessa 74 maaottelua ja tehnyt niissä kymmenen maalia. Horan kuului joukkueeseen, joka voitti MM-kultaa vuonna 2019. Hän edustaa seuratasolla Portland Thornsia. Vuosina 2012–2016 hän edusti ranskalaisseura Paris Saint-Germainia.
Mielipide

Mielipide on yksilön subjektiivinen näkemys jostain asiasta. Varsinkin poliittisessa toiminnassa jonkin joukon mielipiteen selvittämiseksi tehdään tilastollisesti käsiteltäviä kyselyjä eli mielipidetiedusteluja eli gallupeja. Mielipiteen vapaus ja  oikeus ilmaista mielipiteensä julkisesti kuuluvat perusoikeuksiin.
Afrokarpukset

Kuvaus

Afrokarpukset ovat ainavihantia puita. Rungon ohut kuori hilseilee levyinä. Versojen päätesilmut ovat hyvin pieniä ja huomaamattomia.
Lehdet ovat litteitä, nahkeapintaisia ja heikosti kaksimuotoisia. Nuorten kasvien varhaislehdet ovat usein myöhäislehtiä suurempia ja voivat olla asennoltaan vastakkaisia tai kierteisiä. Vanhempien kasvien myöhäislehdet ovat asennoltaan kierteisiä. Lehdet ovat usein kääntyneet rangan sivuille kampamaisesti kahteen riviin lehtiasennosta riippumatta. Lehdet ovat muodoltaan suikean soikeita, kapeansuikeita tai tasasoukan suikeita. Lehdessä on näkyvä keskisuoni, toisin kuin läheisen Nageia-suvun kasveilla. Ilmarakoja on lehden kummallakin pinnalla.
Afrokarpukset ovat kaksikotisia, joten hede- ja emikukinnot kehittyvät eri puuyksilöihin. Kukinnot ovat lyhytperäisiä ja kehittyvät hankasilmuista. Hedekukinnot eli hedekävyt ovat muodoltaan pitkiä ja norkkomaisia. Ne voivat kasvaa yksittäin tai ryppäissä. Hedekäpy koostuu lukuisista kierteisesti asettuneista hedelehdistä, joissa on kussakin kaksi siitepölyä tuottavaa pölylokeroa.
Emikukinnot eli kävyt ovat kypsinä meheviä kuten muillakin podokarpuskasveilla. Kävyssä on aluksi useita käpysuomuja, joista vain lähimpänä kärkeä sijaitseva on hedelmällinen. Hedelmällinen suomu on steriilejä suomuja suurempi, ja siihen muodostuu yksi siemenaihe. Kehittyvää siementä ympäröi sitä kannattavasta käpysuomusta muodostuva vaippa, jota kutsutaan nimellä epimatium. Se kasvaa kävyn kypsyessä suureksi ja meheväksi. Steriilit käpysuomut puolestaan kuihtuvat pois eivätkä muodosta mehevää pohjusta, kuten lähisukuisilla podokarpuksilla (Podocarpus). Epimatium on tavallisesti kypsänä väritykseltään keltainen tai punertavan ruskea ja voi olla muodoltaan lähes pallomainen tai hieman pitkänomainen.

Luokittelu

Afrokarpukset ovat podokarpuskasvien heimoon kuuluvia havupuita. Suvun edustajat kuvattiin alun perin podokarpusten suvun lajeina, mutta erotettiin käpyjensä rakenteen perusteella omaksi suvukseen vuonna 1989. Sittemmin myös molekyylibiologiset genetiikan tutkimukset ovat osoittanut afrokarpusten olevan selkeästi erillinen ryhmä podokarpuksista ja muodostavan monofyleettisen ryhmän suvun Nageia kanssa.

Levinneisyys

Afrokarpuksia esiintyy luonnossa ainoastaan Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Niitä esintyy luonnonvaraisena Burundin, Etelä-Afrikan, Etiopian, Kenian, Kongon tasavallan, Malawin, Mosambikin, Ruandan, São Tomén ja Príncipen, Swazimaan, Tansanian sekä Ugandan alueilla.

Elinympäristö ja ekologia

Useimmat afrokarpukset ovat suurehkoja puita, jotka kasvavat yleensä metsän latvuskerroksessa tai sen yläpuolella ylispuina. Kaariafrokarpus ja Afrocarpus gracilior kasvavat yleensä kosteissa subtrooppisissa vuoristosademetsissä. Laji Afrocarpus usambarensis kasvaa usein kuivemmissa ainavihannissa vuoristometsissä. Afrocarpus dawei kasvaa alavammilla, ilmastoltaan trooppisilla alueilla metsäisillä soilla ja tulvatasankojen metsissä. Afrocarpus mannii on pienehkö puu, joka kasvaa luonnonvaraisena kotoperäisenä ainoastaan länsiafrikkalaisen São Tomén saaren Pico de São Tomé -tulivuoren rinteiden pilvimetsissä.
Antti Vihtkari

Antti Vihtkari (s. 16. heinäkuuta 1977) on uransa päättänyt suomalainen pesäpalloilija, joka on edustanut Superpesiksessä kasvattajaseuransa Hyvinkään Tahkon lisäksi Pattijoen Urheilijoita, Kinnarin Pesistä sekä Oulun Lippoa, jossa Vihtkari voitti pesäpalloilun Suomen mestaruuden kaudella 1998. Kaudelle 2011 hän siirtyi Kankaanpään Mailaan ja purki sopimuksensa perhesyihin vedoten kesäkuun lopussa 2012. Vihtkari ilmoitti kauden 2012 päätteeksi lopettavansa pelaajauransa.

Ura Superpesiksessä

Aloitti Superpesis-uransa Hyvinkäällä, mutta siirtyi kaudeksi 1998 Oulun Lippoon, jossa kausi tuotti SM-kultaa. Siirtyi vuosituhannen vaihteessa Pattijoelle, jossa paras kausi toi 2002 toi hopeaa. Kaudella 2003 Vihtkari siirtyi Kinnarin Pesikseen ja 2005 hän palasi kasvattajaseuraansa Hyvinkäälle. Kaudesta 2006 alkaen Vihtkari on edustanut jälleen Lippoa. Kokenut Vihtkari on pelannut Superpesiksessä 379 ottelua, joissa hän on lyönyt 1869 kärkilyöntiä, lyönyt 97 juoksua (19 kunnaria) ja tuonut 453 juoksua.

Vihtkari kentällä

Vihtkari on todella monipuolinen ulkopelaaja, joka pystyy pelaamaan niin kopparia kuin polttolinjaa. Uralle mahtuu myös lyhyitä visiittejä etukentälle, mutta nykyisin Vihtkari vaikuttaa pääasiassa kolmosvahtina. Vihtkari on loistava etenijä ja vaihtaja. Pelillisten asioiden ohella Vihtkarin tunnistaa kentällä räjähtävästä luonteestaan
Muurikruunu

Muurikruunu on heraldinen koristekruunu, joka muistuttaa kaupungin tai linnoituksen muuria. Sitä on käytetty kuninkaallisen kruunun sijaan muun muassa kaupunkitasavaltojen vaakunoissa. Suomessa muurikruunu on esiintynyt tai esiintyy esimerkiksi Seinäjoen, Tammisaaren, Lappeenrannan, Porin vaakunan ja Haminan vaakunoissa.

Historia

Muurikruunu, corona muralis, oli Rooman armeijan käyttämä kunniamerkki, joka annettiin sellaiselle sotilaalle, joka oli ensimmäisenä onnistunut kiipeämään viholliskaupungin tai -linnoituksen muurille oman standaarin kanssa.
Arkkienkeli

Arkkienkeli (kreik. αρχάγγελος, "ensimmäinen sanansaattaja") on monissa uskonnoissa esiintyvä yliluonnollinen olento, jota pidetään tavallisia enkeleitä ylempänä. Keskiaikaisessa enkeliopissa arkkienkelit olivat yksi yhdeksästä enkeliluokasta, mutta tavallisesti arkkienkelillä viitataan arvoltaan kaikkein korkeimpiin enkeleihin, ylienkeleihin tai pääenkeleihin, enkeliruhtinaisiin.
Raamatussa arvonimeä arkkienkeli (joissakin käännöksissä, kuten KR-92, ylienkeli) käytetään vain Mikaelista. Hänet samoin kuin Gabrielkin mainitaan Vanhassa testamentissa nimeltä ainoastaan Danielin kirjassa. Uudessa testamentissa Mikael mainitaan Juudaan kirjeessä ja Ilmestyskirjassa, Gabriel kahteen kertaan Luukkaan evankeliumin ensimmäisessä luvussa. Muita uskonnollisen perimätiedon tuntemia arkkienkeleitä ei mainita nimeltä Raamatussa.
Apokryfisessä Henokin kirjassa neljäksi suureksi arkkienkeliksi mainitaan Mikael, Uriel, Rafael ja Gabriel, joskin toisaalla arkkienkeleiden lukumääräksi ilmoitetaan seitsemän.

Katolinen kristinusko

Katolilaisuudessa arkkienkelien nimet ovat Mikael, Gabriel ja Rafael (joskus myös Uriel). Apokryfikirjoissa esiintyvät seuraavat viisi arkkienkeliä: Uriel, Barachiel, Rafael, Salafiel ja Jehudiel.

Ortodoksiset ja orientaaliortodoksinen kirkot

Ortodoksisuudessa arkkienkelit ovat samoja kuin katolisessa kirkossa. Etiopialaisessa Henokin kirjassa esiintyvät Uriel, Raguel, Sariel ja Remiel.

Protestanttinen kristinusko

Protestanttisen kirkon mukaan arkkienkelit ovat Mikael, Gabriel ja Rafael.

Juutalaisuus

Juutalaisuudessa uskotaan arkkienkelien olevan Mikael, Gabriel, Rafael, Sariel, Raguel ja Remiel.

Islam

Muslimien mukaan arkkienkelien nimet ovat Mikael, Gabriel, Rafael ja Azrael.
Petri Johansson

Petri Olavi Johansson (s. 6. syyskuuta 1959, Lahti) on suomalainen näyttelijä. Hän kävi keskikoulun, jatkoi sieltä Lahden kauppaopistoon vuosiksi 1977–1979 ja opiskeli Teatterikorkeakoulussa 1979–1983. Johanssonilla on tytär Aino ja poika Olli Johansson yhdessä näyttelijä Leena Rapolan kanssa.
Max Cannon

Max Cannon on amerikkalainen sarjakuvapiirtäjä. Hänen kuuluisin työnsä on Raakaa lihaa (Red Meat). Cannonin töitä on myös julkaistu monissa lehdissä.
Raakaa lihaa alkoi ilmestyä vuonna 1989 Arizonan yliopiston opiskelijalehdessä Arizona Daily Wildcat. Pian paikallinen sanomalehti Tucson Weekly otti sarjakuvan sivuilleen josta se löysi tiensä levitykseen syndikaatin kautta. Nykyään Raakaa lihaa voi lukea paitsi suomeksi niin myös ranskaksi, italiaksi, espanjaksi ja tanskaksi.
Mike Judge

Elämäkerta

Judge syntyi Ecuadorissa, mutta kasvoi Albuquerquessa, New Mexicossa, jossa hän kävi St. Pius X High Schoolia. Judgen isä Jim Judge oli antropologi ja äiti Margaret Blue opettaja, sekä kirjastonhoitaja. Judge valmistui Kalifornian yliopistosta San Diegossa vuonna 1985.
Judge asuu Austinissa, Teksasissa.
Ian Wilmut

Ian Wilmut (s. 7. heinäkuuta 1944) on brittiläinen biologi. Hän työskenteli professorina Edinburghin yliopistossa. Hänen yksi kuuluisimmista töistään oli kloonattu lammas Dolly.
Rita Hayworth – avain pakoon

Juoni

Tapahtumien alku sijoittuu 1940-luvun loppuun. Elokuva kertoo nuoresta, hiljaisesta sekä älykkäästä pankkiirista Andy Dufresnesta (Tim Robbins) joka tuomitaan kahteen elinkautiseen vankeusrangaistukseen vaimonsa ja tämän rakastajan murhasta, ja lähetetään kärsimään rangaistusta Shawshankin vankilaan.
Vankilassa Dufresne ystävystyy vanhemman vangin Redin (Morgan Freeman) kanssa joka kykenee hankkimaan kaikkea mahdollista, joten kyseiset liiketoimet tuovat nämä kaksi yhteen. Samalla Dufresne päättää kehitellä pakosuunnitelman. Dufresne perustaa vankilassa ollessaan kirjaston ja toimii korruptoituneen vankilanjohtajan kirjanpitäjänä. Dufresne pakenee vankilasta 19 vankilavuoden jälkeen sellin seinästä viemäreihin kaivetun tunnelin avulla. Pienoisromaanin ja elokuvan suomenkielisen nimen selittää se, että tunnelin sellin puoleinen suuaukko oli piilotettu näyttelijä Rita Hayworthia esittävän julisteen taakse. Dufresne on ennen pakoaan kertonut Redille suunnitelmistaan perustaa hotelli Meksikon rannikolle ja pyytää Rediä etsimään hänet käsiinsä vapauduttuaan. Lopussa kaksikko kohtaa toisensa Zihuatanejossa, Meksikossa.
Sri Lankan luoteisprovinssi

Luoteisprovinssi (sinhaliksi වයඹ පළාත, Vayam̆ba paḷāta, tamiliksi வடமேல் மாகாணம், Vaṭamēl mākāṇam) on yksi Sri Lankan yhdeksästä provinssista. Sen pääkaupunki on Kurunegala. Provinssi muodostuu Kurunegalan ja Puttalamin piirikunnista.
Vuoden 2012 väestönlaskennan mukaan provinssin väkiluku oli 2 380 861.
Klovaharun

Klovaharun (myös Klovharu  tai Haru) on saari ulkosaaristossa Pellingin edustalla Porvoossa.
Pieni, kallioinen luoto oli kolmekymmentä vuotta kirjailija Tove Janssonin ja hänen kumppaninsa graafikko Tuulikki Pietilän kesäpaikkana. Aiemmin Jansson ja hänen perheensä olivat viettäneet kesiään läheisellä Bredskärillä, mutta kesäasutuksen lisääntyessä ympärillä syntyi tarve löytää rauhallisempi paikka. Saareen rakennettiin vuonna 1964 mökki, jossa Jansson ja Pietilä viettivät kesiään aina vuoteen 1992. Mökin suunnittelivat Tuulikki Pietilän veli Reima Pietilä ja tämän puoliso Raili Pietilä, jotka olivat kuuluisa arkkitehtipariskunta. Mökin alla sijaitsee pieni sauna. Tove Jansson lahjoitti mökin vuonna 1995 Pellingin kotiseutuyhdistykselle, joka vuokraa sitä kesäisin ylläpitokustannusten kattamiseksi. Itse Klovaharunin saari ei ollut Janssonin omistuksessa, vaan se kuuluu Österbyn ja Söderbyn kylien yhteismaihin. 
Saaresta kerrotaan Janssonin ja Pietilän vuonna 1996 ilmestyneessä kirjassa Haru, eräs saari.
Samu-Kalle Varonen

Samu-Kalle Varonen (s. 4. elokuuta 1999 Kitee) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavaa Kiteen Palloa. Hän on Joensuun Mailan kasvatti ja on pelannut heidän riveissään myös Superpesistä. Hänen roolinsa sisäpelissä on vaihtaja tai kotiuttaja. Ulkopelissä hänen pelipaikkansa on 3-polttaja. Hänen suurimpia saavutuksiaan on A-poikien SM-kulta vuosina 2017 ja 2019.