google/wiki40b huggingface dataset:
Informaatioarkkitehtuuri

Informaatioarkkitehtuuri (IA) on tieteenala, joka tutkii informaation rakenteistamista, organisointia ja luokittelua ja pyrkii helpottamaan informaation löytämistä ja hallintaa. Sanana informaatioarkkitehtuuri myös kuvaa jonkin järjestelmän informaatiorakennetta: kuinka informaatio on ryhmitelty, miten järjestelmässä liikutaan ja minkälaista käsitteistöä järjestelmässä käytetään . Informaatioarkkitehtuuria suunniteltaessa tasapainoillaan käyttäjien tarpeiden, sisällön asettamien rajoituksien sekä asiayhteyden (konteksti) välillä. Esimerkiksi toimiva verkkopalvelun informaatioarkkitehtuuri ilmenee siten, että informaatio löytyy www-sivustolta helposti eikä käyttäjän tarvitse nähdä vaivaa sen saavuttamiseksi. 
Informaatioarkkitehtuuri ei ole rajoittunut pelkästään digitaaliseen ympäristöön, vaan sillä voidaan viitata esimerkiksi kirjaston kirjojen organisointiin ja luokitteluun. Ehkä yleisimmin informaatioarkkitehtuurista kuitenkin puhutaan verkkopalvelun sisältöjen jäsentelyn ja verkkopalvelun käytettävyyden yhteydessä. Verkkopalveluiden suunnitteluun liittyvänä käsitteenä informaatioarkkitehtuuri on hyvin laaja-alainen, ja laadukas informaatioarkkitehtuuri onkin monien tekijöiden summa. Käytännön suunnittelutyössä puhutaan informaatioarkkitehtuurin sijasta usein informaatiosuunnittelusta, sisältösuunnittelusta, käytettävyydestä, esteettömyydestä, käyttöliittymistä ja navigoinnista, sivukartoista, metatiedosta sekä hakutoiminnoista. 
Laajemmin informaatioarkkitehtuurilla voidaan viitata organisaation digitaalisten tietovarantojen kokonaisarkkitehtuuriin , joka sisältää myös tietovirrat, prosessit ja metatiedon hallinnan. Tällöin informaatioarkkitehtuuri ymmärretään yleensä osaksi kokonais- tai yritysarkkitehtuuria johon kuuluvat myös liiketoiminta-arkkitehtuuri, järjestelmäarkkitehtuuri ja teknologia-arkkitehtuuri. Osana laajempaa yritysarkkitehtuuria informaatioarkkitehtuuri kuvaa organisaation toiminnassaan tarvitsemat tiedot ja tietojen väliset suhteet .

Historiaa

"Informaatioarkkitehtuuri"-termin tiettävästi ensimmäinen määrittelijä oli Richard Saul Wurman vuonna 1975. Wurman oli koulutukseltaan arkkitehti, mutta myöhemmin urallaan hän kiinnostui informaation ryhmittelystä ja esittämisestä. Wurmanin alkuperäisen määritelmän mukaan informaatioarkkitehtuuri tarkoitti kaavojen ja muotojen organisointia datasta, monimutkaisen tekemistä selkeäksi. Termi levisi laajempaan käyttöön 1990-luvulla, kun Louis Rosendfeld ja Peter Morville lukivat informaatioarkkitehtuurin keskeiseksi osaksi suurien verkkopalveluiden ja intranettien suunnittelua. (Esimerkiksi Barker 2005.)
Rummu järv

Maantietoa

Järvi sijaitsee suuren metsäisen suoalueen Rummun raba etelälaidalla Rummun kylää vastapäätä. Järven pinta-ala on 45 ha (hehtaaria) ja se on 1,0 kilometriä pitkä ja 750 metriä leveä. Järveen laskee kolme suo-ojaa suolta. Sillä on laskuojia kaksi ja ne ovat Rummun kraavi ja Tiitsun kraavi. 
Järven valuma-alueen laajuus on 7,1 km² (neliökilometriä).
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 2 metriä ja suurin syvyys 2,8 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,00091 km³ (kuutiokilometriä) eli 0,91 miljoonaa m³ . Järven rantaviivan pituus on 2,8 kilometriä ja pohjoispuolella rannat ovat suota ja etelässä metsää. Kilometrin päässä etelässä järven ohittaa valtatie 1.

Järven luokittelu ja ekologia

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (viroksi Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) luokituksen (VRD 4) mukaan veden kovuuden osalta pehmeävetinen järvi, jonka vedenväri on tumma (viroksi pehme- ja tumedaveeline järv).
Järvi luokitellaan limnologisesti saman aikaisesti sekä pehmeävetiseksi että miksotrofiseksi järveksi (viroksi pehmeveeline miksotroofne tai pehmeveeline segatoiteline, PM). Silloin veden kalkkipitoisuus on pieni, mutta samalla sen ravinnepitoisuudet ja humuspitoisuudet ovat korkeat.
Pekka Arbelius

Pekka Arbelius (s. 22. kesäkuuta 1960 Oulu) on suomalainen, 1980-luvulla maajoukkueessa pelannut jääkiekkoilija. Hänet valittiin Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 177.
Nuorten SM-liigan pistepörssin Pekka Arbelius voitti kaudella 1978–1979. Arbelius edusti Suomea nuorten MM-kisoissa 1980.
Arbelius pelasi SM-liigaa Oulun Kärpissä 1979–1985 ja JyP HT:ssä 1987–1990. Arbelius oli vuoden tulokas kaudella 1979–1980. Hän voitti yhden Suomen mestaruuden, yhden hopean ja kolme pronssia. Ruotsissa Arbelius pelasi vuodet 1985–1987 MoDo:n joukkueessa.
Kärpissä ja Jypissä sekä Modossa hänet on palkittu kauden parhaana pelaajana. Hänet valittiin SM-liigan avainpelaajaksi vuonna 1984. Hän oli Ruotsin vuoden tulokas kaudella 1985–1986. Arbelius edusti Suomen jääkiekkomaajoukkuetta 112 maaottelussa. Hän osallistui viisiin MM-kisoihin ja kerran Kanada Cupiin. Vuonna 1985 Prahan MM-kisoissa Arbelius teki viisi maalia ja seuraavana vuonna 1986 Moskovassa kuusi maalia. Kaikkiaan hän teki MM-kilpailuissa 14 maalia ja sai seitsemän syöttöpistettä.
Pekka Arbelius on toiminut Oulun Kärppien hallituksessa vuodet 1995–2005 sekä Kärppä Säätiön hallituksessa 2001–2005.
Pekka Arbelius lopetti kiekkouransa vuonna 1994. Hänet aateloitiin Jääkiekkoleijonaksi vuonna 2006 numerolla 177. Vuodesta 2018 alkaen Pekka Arbelius on Kärppä alumnien puheenjohtaja.
Malaccamax

Malaccamax on laivanrakennukseen liittyvä nimitys, joka tarkoittaa suurinta laivaa, joka voi kulkea Malakan salmen läpi. Malaccamaxiksi määritellään laiva, joka kuljettaa kontteja 18 000 TEU, on kantavuudeltaan 300 000 tonnia, pituudeltaan 470 metriä, leveydeltään 60 metriä tai syväykseltään 20 metriä. Laivan kokoa rajoittaa salmen matalin kohta, jossa on syvyyttä vain 25 metriä.
Post-Malaccamax-laiva, eli Malaccamaxia suurempi, joutuu kiertämään Australian tai käyttämään Lombokin salmea, joka on Balin ja Lombokin saarten välissä.
Suuri koalitio

Suuri koalitio on hallitusratkaisu sellaisessa monipuoluejärjestelmässä, jossa on kaksi kilpailevaa suurta puoluetta. Suuressa koalitiossa nämä suuret puolueet muodostavat hallituksen keskenään. Tähän on tyypillisesti syynä se, etteivät ne saa edes apupuolueineen riittävää tukea (enemmistöä) hallitukselleen yksinään.

Saksa

Saksassa suuri koalitiohallitus (saks. Große Koalition) muodostettiin ensimmäisen kerran 1966 kristillisdemokraattien ja sosiaalidemokraattien välillä. Se oli ensimmäinen Saksan liittotasavallan hallitus, johon sosiaalidemokraatit ottivat osaa. Tämän hallituksen aikaa leimasivat opiskelijalevottomuudet ja perustuslain 17. lisäyksen, hätätilalakien ajaminen läpi.
Koalitiohallitus hajosi syksyllä 1969. Sosiaalidemokraatit voittivat vaaleissa ja Willy Brandt muodosti hallituksen, tällä kertaa FDP:n kanssa.
Toisen kerran suuri koalitio kristillisdemokraattien ja sosiaalidemokraattien välillä muodostettiin marraskuussa 2005 Angela Merkelin johdolla, ja kolmannen kerran joulukuussa 2013.

Itävalta

Itävallassa suuri koalitio on muodostettu kansanpuolueen ja sosiaalidemokraattisen puolueen välillä 1945–1966, 1986–2000 ja 2006–. Toisen maailmansodan jälkeen ÖVP:n ja SPÖ:n lisäksi merkittävä kannatus oli ainoastaan kommunisteilla ja suuremmat puolueet saivat molemmat säännöllisesti noin 45 % äänistä vaaleissa. Koalitio päättyi toistaiseksi syksyyn 2017, jolloin ÖVP palasi yhteistyöhön kansallismielisen FPÖ:n kanssa, tällä kertaa ilman ulkopoliittisia vastalauseita EU:n sisällä.
Dinosaur Jr.

Historia

Yhtyeen perustivat Dinosaur-nimisenä J Mascis (kitara ja laulu) ja Lou Barlow (basso) Amherstin kaupungissa Yhdysvalloissa vuonna 1983. Hetkeä myöhemmin mukaan liittyi myös rumpali Murph, oikealta nimeltään Emmett Murphy. Yhtye alkoi heti keikkailla ahkerasti, ja vuonna 1985 julkaistiinkin yhtyeen debyyttilevy Dinosaur. Levyltä julkaistiin yksi single, Repulsion. Singlen menestymisen seurauksena yhtye pääsi lämmittämään Sonic Youthia heidän vuoden 1985 Amerikan-kiertueelle.
Kaksi vuotta myöhemmin yhtye julkaisi toisen levynsä You're Living All Over Me. Tätä levyä pidetään yleisesti yhtyeen parhaana tuotoksena. Levyltä julkaistiin single Little Fury Things. Välittömästi levyn julkaisemisen jälkeen toinen amerikkalainen rock-yhtye, nimeltään The Dinosaurs, syytti heitä nimensä väärinkäytöksestä. Tämä johti lopulta "Jr." -liitteen lisäämiseen yhtyeen nimeen.
Yhtyeen kolmas levy Bug julkaistiin vuonna 1988. Levyltä julkaistu single Freak Scene sai suosiota myös muualla kuin yhtyeen kotimaassa Yhdysvalloissa. Single oli suosittu etenkin  Britanniassa, missä yhtye tekikin ensimmäisen ulkomaankiertueensa vuonna 1988. Kyseisellä kiertueella Mascisin ja Barlown välit alkoivat kiristyä ja tämä johtikin lopulta Barlown erottamiseen yhtyeestä vuonna 1989.
1990-luvun alkupuolella yhtyeen keulahahmo Mascis alkoi ottaa yhä enemmän valtaa yhtyeessä, ja vuonna 1991 julkaistulla levyllä Green Mind hän soittaakin melkein kaikki instrumentit yksin. Tämän seurauksena Dinosaur Jr.:sta alkoi vähitellen muodostua J Mascisin sooloprojekti. 
Vuonna 1993 Dinosaur Jr. julkaisi viidennen levynsä Where You Been. Kyseinen levy on yhtyeen menestynein listasijoitusten perusteella. Levyn julkaisun jälkeen rumpali Murph jätti yhtyeen. Murphin tilalle yhtyeeseen liittyi kiertuerumpaliksi George Berz. Kiertuebasistiksi puolestaan liittyi Mike Johnson. 
1990-luvulla Mascis julkaisi vielä kaksi albumia Without a Sound (1994) ja Hand It Over (1997) Dinosaur Jr.:n nimellä ennen siirtymistään virallisesti soolouralle.
Alkuvuodesta 2005 kolme ensimmäista Dinosaur Jr. -levyä julkaistiin uusintapainoksina. Tämän johdosta yhtye palasi kiertueelle alkuperäiskokoonpanossaan. Kiertue jatkui vuoden 2006 puolelle ja huhut uudesta levystä alkoivat velloa voimakkaina. Toukokuussa 2007 julkaistiinkin uusi Dinosaur Jr. -levy Beyond. Se on ensimmäinen alkuperäiskokoonpanolla äänitetty levy sitten vuoden 1988. Levyn julkaisun jälkeen yhtye lähti kiertueelle esitelläkseen uutta materiaaliaan. Kiertue ulottui myös Suomeen, jossa yhtye esiintyi Provinssirockissa kesäkuussa 2008.
Kiertueen jälkeen yhtye piti hieman taukoa ennen kuin aloitti tulevan levynsä äänitykset kitaristi J Mascisin kotistudiossa. Äänitykset kestivät alkuvuoteen 2009. Samoihin aikoihin yhtye solmi uuden levytyssopimuksen yhdysvaltalaisen levy-yhtiön Jagjaguwarin kanssa. Uuden levyn nimeksi tuli Farm ja se julkaistiin Suomessa 24. kesäkuuta 2009. Levyn julkaisi Euroopassa levy-yhtiö PIAS. Levy nousi julkaisunsa jälkeen yhdysvaltalaisen Billboard 200 -listan sijalle 29.
Václav Karabáček

Ura

Karabáček varattiin KHL:ään numerolla 36 vuoden 2013 varaustilaisuudessa. Karabáček pelasi Pohjois-Amerikassa ensimmäisen kerran kaudella 2013–2014 QMJHL-joukkue Gatineau Olympiquesissa. 
Karabáček pelasi Buffalo Sabresissa joukkueen ensimmäisen harjoitusottelun ennen kautta 2014–2015, jonka jälkeen hänet lähetettiin takaisin QMJHL-sarjan Baie-Comeau Drakkariin. Kauden aikana hänet kaupattiin Baie-Comeauhun vaihdossa Valentin Zykoviin ja seuraavalla kaudella Baie-Comeausta Moncton Wildcatsiin.
Karabáček pelasi kolmessa QMJHL-seurassa 171 ottelua ja teki niissä 117 pistettä. Hänet varannut Buffalo Sabres teki hänen kanssaan kesällä 2016 kolmivuotisen tulokassopimuksen.
Rikollisin aikein

DVD-julkaisu

Elokuva julkaistiin DVD:llä 20. marraskuuta 2001.
Neitsyt Maria taiteessa

Neitsyt Maria on taiteessa yleinen aihe, josta on tehty on tehty paljon maalauksia, sävellyksiä ja veistoksia. Yleisimmin hänet kuvataan Jeesus-lapsi sylissään.
Taiteessa käytetään usein sanaa Madonna, jolla tarkoitetaankin usein Neitsyt Marian kuvaa, joskus myös enkelimäisen kaunista naista.
Neitsyt Maria on yksi Uuden testamentin henkilöistä, Joosefin puoliso ja Jeesuksen äiti. Maria on enemmän teologinen kuin historiallinen hahmo, ja hänestä annetaan Uudessa testamentissa vain vähän tietoja. Hänet määriteltiin Jumalan synnyttäjäksi Efesoksen kirkolliskokouksessa vuonna 431. Marian arvostus on vahvin katolisessa kirkossa, mutta myös ortodoksinen kirkko pitää Mariaa esikuvana ja esirukoilijana. Näiden kahden kirkkokunnan piirissä onkin tehty eniten Mariaan liittyvää taidetta.

Musiikki

Maria-kultti oli yleistä katolisessa ja ortodoksisessa kirkossa jo varhaiskeskiajalla, ja se synnytti monia kirkkomusiikin mestariteoksia. Maria-aiheisen musiikin perustaa läntisessä Euroopassa ovat olleet yksiääniset liturgiset laulut sekä Maria-vesperit ja psalmit. Stabat Mater -sävellykset kertovat Marian kärsimyksestä ristin juurella.
Kuten muissakin taiteissa, säveltäjiä on innoittanut Luukkaan evankeliumin kohta 1:28–33, jossa enkeli Gabriel ilmoittaa Marialle, että hänestä tulee Jumalan äiti. Marian ilmestykseen perustuva Ave Maria -teksti on yksi eniten sävellettyjä kirkollisia säkeitä. Myös Luukkaan evankeliumin Neitsyt Marian ylistysvirsi Minun sieluni ylistää Herran suuruutta on synnyttänyt satoja teoksia, joita kutsutaan nimellä Magnificat.

Maria maalauksissa ja veistoksissa

Neitsyt Maria oli varhaiskirkon aikana enemmänkin taustahahmo, ja häntä kuvattiin taiteessa runsaasti vasta 1100-luvulta lähtien. Kahtena seuraavana vuosisatana hänen merkityksensä kasvoi. Välimeren seudulla oli palvottu vuosituhansien ajan jumalattaria, kuten Isistä, jonka kultin on nähty vaikuttaneen Neitsyt Marian kunnioitukseen. Isistä kuvattiin muun muassa imettämässä poikaansa Horusta.
Marian kuvaamiseen on kehittynyt monia erityisiä kuvatyyppejä erityisesti keskiajalla. Kuvatyypit ovat saaneet monia muotoja eri maissa ja kulttuuripiireissä ja Neitsyt Marian asento, ilmeet, piirteet, ihonväri ja kuvien rekvisiitta ovat kuvatyypeissä erilaisia. 
Modernista taiteesta yksi tunnetuimpia maalauksia on Edvard Munchin Madonna. Neitsyt Mariasta ovat Suomessa tehneet maalauksia muun muassa Akseli Gallen-Kallela ja Helene Schjerfbeck.
Margaret Fuller

Margaret Fuller (23. toukokuuta 1810 – 19. heinäkuuta 1850) oli yhdysvaltalainen kirjallisuuskriitikko, kirjailija ja opettaja. 
Fullerin isä oli lakimies ja senaattori, ja hän järjesti tyttärelleen määrätietoisesti hyvän koulutuksen, aloittaen latinanopetuksesta kuusivuotiaana. Margaret Fuller oppi pian myös kreikkaa ja ranskaa, ja aikuisena hän opiskeli lisäksi saksaa. Hän luki nuorena poliittisia elämäkertoja ja klassista kirjallisuutta. Goethen teoksista tuli erityisen rakkaita, ja hän käänsi Goethen teoksia englanniksi ja aloitti kirjoittaa tämän laajaa elämäkertaa.
Vuonna 1835 Fuller tapasi Ralph Waldo Emersonin joka esitteli hänet Bostonin muille älyköille, jotka muodostivat Yhdysvaltojen transsendenttisen liikkeen. Transsendentit uskoivat yksilön henkiseen kasvuun yli uskonnollisten dogmien. Emerson tarjosi Fullerille töitä transsendenttien lehden The Dial toimittajana vuonna 1839. Fuller ei samaistunut kaikkiin transsendenttien aatteisiin, mutta tapasi useimmat liikkeen johtohahmot ja kirjoitti näiden kanssa käymistään keskusteluista teoksen  ‘Summer on the Lakes‘ (1844).
Fuller järjesti Bostonissa naisille keskusteluiltoja, joiden aiheina olivat kirjallisuus, koulutus, mytologia ja filosofia. Tarkoituksena oli rikastuttaa naisten elämää ja lisätä heidän yhteiskunnallisen asemansa arvostusta. Samaan pyrki Fullerin kuuluisin teos Woman in the Nineteenth Century, joka ilmestyi vuonna 1845. Teoksen julkaisi Horace Greeley. Vuodesta 1844 alkaen Fuller toimi Greeleyn julkaiseman lehden New York Tribune kirjallisuuskriitikkona.
Fuller lähetettiin Roomaan New York Tribunen kirjeenvaihtajaksi. Hän meni siellä naimisiin, sai poikalapsen ja kirjoitti käsikirjoituksen Italian epäonnistuneesta vallankumouksesta. Paluumatkalla laiva, joka kuljetti Fulleria ja hänen perhettään, haaksirikkoutui hurrikaanin kynsissä, ja Fuller perheineen ja käsikirjoitus hukkuivat näköyhteyden päässä rannikosta.
Fuller oli keskeinen hahmo transsendenttisessä liikkeessä. Hänen arvonsa unohdettiin jossain määrin 1900-luvulla, mutta hän nousi uudelleen kiinnostuksen kohteeksi 1970-luvulta alkaen.
La Brean tervahaudat

La Brean tervahaudat on fossiilialue Kaliforniassa, keskellä Los Angelesia. La Brean tervahautojen ”terva” on erityisen paksua maaöljyä, joka nousee maan pinnalle maanalaisesta öljyesiintymästä.
Tuhansia eläimiä ja kasveja on jäänyt ansaan La Brean öljyyn jo 40 000 vuoden ajan. Ne ovat takertuneet kiinni maaöljyyn kiinni ja vajonneet kuin kärpäset kärpäspaperiin. Niiden upottua öljyyn öljypitoiset sedimentit ovat säilyttäneet eläinten luut ja kasvien osat täydellisesti.
Alueen öljy on hyvin tahmeaa ja siirappimaista, joten siihen on jäänyt vaivatta kiinni jopa mammutteja ja biisoneja. Tällaisten suurten eläinten kiinni jääminen on houkutellut paikalle petoja ja raadonsyöjiä, jotka ovat puolestaan jääneet kiinni öljyyn. 
Öljystä onkin löytynyt paljon enemmän petoja kuin kasvinsyöjiä. Hirviösusia on tervahaudoista löydetty 3 000 ja sapelihammaskissoja 2 000 yksilöä, mutta vain runsaat 20 kolumbianmammuttia ja 60 jättiläislaiskiaista. Ihmisiä on haudoista löytynyt vain yksi, mutta ihmisten valmistamia esineitä sen sijaan on löydetty runsaasti. Öljystä on kaivettu esiin myös sammakkoeläimiä, matelijoita, lintuja, hyönteisiä ja muita selkärangattomia sekä  kasveja.
Fossiileja alettiin kaivaa esiin 1900-luvun alussa. Kaivaukset jatkuvat edelleen haudassa numero 91, muut haudat on kaivettu tyhjiksi. Fossiilien säilyttämistä varten Los Angelesiin on avattu George C. Page Museum, jossa vierailivat voivat tutustua löytöihin ja alueen menneeseen elämään.
Liisamaija Laaksonen

Ura

Laaksonen kävi Suomen teatterikoulun 1960–1963 ja toimi Yleisradion vakinaisena näyttelijänä 1963–1998 ja vuodesta 1998 lähtien vapaana taiteilijana. Hän on vieraillut Suomen Kansallisteatterissa, Intimiteatterissa, Helsingin kaupunginteatterissa, Suomen Kansallisoopperassa ja Savonlinnan Oopperajuhlilla. Lisäksi hän on pitänyt runoiltoja ympäri Suomea sekä Ruotsissa, Saksassa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa.
Laaksonen lauloi 1960-luvun lopulla lauluyhtye Stideissä, jonka muut jäsenet olivat näyttelijät Iris-Lilja Lassila ja Tarja-Tuulikki Tarsala. Heidän suurin hittinsä oli vuoden 1969 Pienenä tyttönä, joka on Laaksosen sävellys.
Liisamaija Laaksonen on palkittu Jussi-patsaalla näyttelijäsuorituksistaan elokuvissa Mustaa valkoisella (1968), Ihmiselon ihanuus ja kurjuus (1989) ja Kaivo (1992). Myös hänen roolinsa televisiosarjassa Solveigin laulu (1974) herätti aikanaan laajalti huomiota.
Laaksosen kirjoittama draama Lumikit voitti fiktiosarjan pääpalkinnon, kultaisen nymfin, Monte Carlon tv-festivaaleilla vuonna 1987.
Laaksoselle myönnettiin Pro Finlandia -mitali 1989. Hän on saanut myös Suomi-palkinnon. Vuonna 2012 hänet palkittiin elämäntyöstään Kultaisella Venlalla.
Näyttelijä Katariina Kaitue on Liisamaija Laaksosen tytär. Laaksosella on myös kaksi poikaa, Karri ja Ville, molemmat juristeja. Aviomies Raimo Kaitue menehtyi tapaturmaisesti vuonna 1978.
Baanaatti

Baanaatti (romaniaksi Banat, serb. Банат, unk. Bánság tai Bánát) on historiallinen alue Keski-Euroopassa. Nykyisin se jakaantuu kolmen valtion, Romanian, Serbian ja Unkarin, alueelle.
Serbian Baanaatista suurin osa kuuluu Vojvodinaan. Romanian Baanaatti kattaa kokonaan Timișin piirikunnan sekä valtaosan Caraș-Severinin piirikunnasta. Lisäksi siihen kuuluu pieniä osia Aradin, Hunedoaran ja Mehedințin piirikunnista.
Baanaatti on osa Tonavan pohjoispuolista tasankoaluetta. Sitä rajaavat idästä Karpaatit, lännestä Tiszajoki ja pohjoisesta Mureșjoki. Alueen historiallinen pääkaupunki on Timișoara, joka nykyisin kuuluu Romaniaan.
Diksi

Liiketoiminta

Yhtiö kertoo saavuttaneensa vuonna 2011 osin yrityskaupan seurauksena aseman maan kolmanneksi suurimpana vähittäiskauppaketjuna niin liikevaihdon, myymälöiden lukumäärän kuin kauppojen alueellisen jakaumankin perusteella. Yhtiöryppään suurimmat kauppaliikkeiden nimet ovat Diksi, Viktorija (supermarketit), Megamart (hypermarketit) ja SM. Yhtiön osakkeella käydään kauppaa Moskovan pörssissä (MICEX-RTS).
Diksi arvioi vuoden 2012 katsauksessaan vähittäismyynnin vuotuiseksi kokonaismääräksi Venäjällä 695 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Ruoan vähittäiskaupassa, jossa yhtiö erityisesti toimii, Venäjän markkinat (noin 286 miljardia USD) ovat Euroopan toiseksi suurimmat Ranskan markkinoiden jälkeen ja hieman Britannian, Italian ja Saksan markkinoita suuremmat.
Yhtiöllä oli vuonna 2012 kaikkiaan 1 499 vähittäiskauppaa Venäjällä. Ketjun kauppaliikkeet ovat keskittyneet vahvasti tietyille aluille. Myymälöistä noin puolet sijaitsee Moskovassa (21 %) tai Moskovan alueella (28 %), runsaasti kauppoja on myös Pietarissa (10 %) ja Kaliningradin alueella (8 %). Nämä ovat tulotasoltaan maan keskiatrvoa korkeampia alueita. Vaikka myymälöiden määrässä Diksi-ryhmä on maan 3. suurin ketju Magnitin ja X5:n jälkeen, liikevaihdossa kauppaketju jäi yhtiön oman arvion mukaan 5. sijalle.
Ritva Koistinen-Armfelt

Ritva Koistinen-Armfelt (s. 1956 Eno) on suomalainen kantelemuusikko. Hänet kutsuttiin vuonna 1987 perustamaan Sibelus-akatemian solistista kanteleensoiton opetusohjelmaa. Hän on vuodesta 1995 lähtien, jolloin kantelemusiikin lehtoraatti perustettiin, toiminut Sibelius-akatemian kantelemusiikin lehtorina. Vuonna 2016 hän väitteli tohtoriksi Sibelius-akatemiasta. Ritva Koistinen-Armfeltin isä on kanteleenrakentaja Otto Koistinen. Koistinen Kanteleen perustaja ja toimitusjohtaja Hannu Koistinen on Ritva Koistinen-Armfeltin veli.

Projekteja

1970-luvulla Ritva Koistinen teki yhteisiä kansanlaulukonsertteja Raita Karpon kanssa. Yhdessä tehty musiikki on päätynyt myös äänilevyille, joita on mainittu alla kohdassa levytyksiä.
Ritva Koistinen-Armfelt on tehnyt yhteistyötä Kronos-kvartetin kanssa ja esiintynyt heidän järjestämässä konserttisarjassaan New Yorkin Carnegie Hall -salissa vuonna 2010. Yhteistyö Kronos-kvartetin kanssa on jatkunut vuonna 2016 San Franciscossa pidetyn konsertin muodossa.
Nykysäveltäjistä esimerkiksi Karin Rehnqvist on tehnyt yhteistyötä Ritva Koistinen-Armfeltin kanssa. He tapasivat vuonna 2002 Viitasaaren Musiikin Aika -festivaalilla. Ritva Koistinen soitti Karin Rehnqvistin säveltämää musiikkia Torontossa tammikuussa 2007. Tästä yhteistyöstä on poikinut mm. sävellys All those strings!, joka kantaesitettiin Tukholman konserttitalossa 9.5.2014.
Ritva Koistinen on esittänyt myös Pekka Jalkasen ja Carl Armfeltin musiikkia.

Väitöstyö

Ritva Koistinen-Armfeltin väitöstyö käsittelee kosketusta kanteleensoiton keskeisenä ilmiönä ja kehollisuutta kosketuksen taitoon liittyvänä tekijänä. Kirjan lisäksi väitöstyöhön sisältyy verkkosivusto Moniaistinen liikkeellisyys kanteleen soittotekniikoissa. Väitöstyöhön sisältyi myös Sibelius-akatemian DocMus-sarjassa 25.9.2008 pidetty konsertti, jossa Ritva Koistinen esitti Arvo Pärtin, Lauri Jõelehden, Miklos Marosin, Pekka Jalkasen ja Timo Ruottisen musiikkia.

Oppilaita

Sibelius-akatemiassa Ritva Koistinen-Armfeltin oppilaina kanteleensoitossa ovat olleet ainakin Eva Alkula , Elisa Kerola, Kristi Mühling, Juulia Pölönen ja Jenny Vartiainen.
Tymidiinikinaasi

Tymidiinikinaasi on transferaaseihin kuuluva entsyymi. Entsyymi katalysoi fosfaattiryhmän siirtoa ATP-molekyyliltä tymidiinille ja tuotteina muodostuu tymidiinimonofosfaattia ja ADP:tä. Tymidiinikinaasia esiintyy niin esi- kuin aitotumaisissa soluissa sekä eräissä viruksissa. Se on osa DNA:n synteesiä näissä eliöissä. Tymidiinikinaasin EC-numero on EC 2.7.1.21.

Rakenne ja toiminta

Tymidiinikinaasi on rakenteeltaan tyypillisesti dimeeri tai tetrameeri. Ihmisen entsyymi on tetrameeri ja yhden alayksikön molekyylimassa on noin 25 kDa. Entsyymi vaatii toimiakseen magnesiumioneja, jotka sitoutuvat ATP:hen. Rauta- ja mangaani-ionit voivat osittain korvata magnesiumionit. Nisäkkäillä tymidiinikinaasista tavataan kaksi isoentsyymiä. Näistä TK 1 esiintyy solulimassa ja TK2 mitokondrioissa. TK1-isoentsyymin aktiivisuus riippuu solunkierron vaiheesta ja se on aktiivisimmillaan G₁- ja S-vaiheissa. TK2:n aktiivisuus ei riipu solukierron vaiheesta. Tymidiinikinaasi kykenee fosforyloimaan myös eräitä muita yhdisteitä, jotka ovat rakenteeltaan samankaltaisia tymidiinin kanssa. Tymidiinitrifosfaatti on tymidiinikinaasin allosteerinen inhibiittori.

Lääketieteellinen merkitys

Tymidiinikinaasin isoentsyymin TK1:n aktiivisuus kasvaa eräissä taudeissa kuten lymfoomissa, myeloomissa, herpesinfektioiden yhteydessä sekä eräissä muissa sairauksissa. Tymidiinikinaasin aktiivisuutta voidaan käyttää lymfooma- ja myeloomatpotilaiden taudinkulun seurannassa. Tymidiinikinaasi aktivoi eräitä viruslääkkeitä kuten asikloviiriä, famsikloviiriä ja valasikloviiriä ja nämä fosforyloidut johdannaiset estävät viruksen DNA-polymeraasin toimintaa.