google/wiki40b huggingface dataset:
ERTMS

ERTMS (lyhenne sanoista European Rail Traffic Management System) on Euroopan unionin tukema hanke, jonka tarkoituksena on edistää rautatieliikenteen valtioiden rajat ylittävää liikennöintiä laatimalla yksi koko Euroopan kattava normi rautatieliikenteen ohjaukselle. Hanke aloitettiin 1998/1999.
ERTMS:n osat ovat eurooppalainen junien kulunvalvontanormi (engl. European Train Control System), joka sisältää kulunvalvonta- ja muut junaturvallisuuteen liittyvät laitteet junissa ja radalla, ja GSM-R, joka on GSM-normin pohjalta rautatiekäyttöön laadittu normi langattomaan viestintään rautateillä.
Järjestelmien testaus on alkanut Isossa-Britanniassa.
Suomessa on käytössä junien kulunvalvontajärjestelmä (JKV). ERTMS-järjestelmä voisi olla käytössä Suomessa 2020-luvulla.
Insuliininkaltainen kasvutekijä

Insuliininkaltaiset kasvutekijät (engl. insulin-like growth factor, IGF) ovat hormoneja, joiden polypeptidirakenne on samankaltainen kuin insuliinilla. Insuliininkaltaiset kasvutekijät säätelevät muun muassa solunjakautumista.
Insuliininkaltaiset kasvutekijät ovat insuliininkaltainen kasvutekijä 1 (IGF-1 tai IGF-I) ja insuliininkaltainen kasvutekijä 2 (IGF-2 tai IGF-II). IGF-1 on pääasiallisesti maksassa muodostuva kasvuhormonin vaikutusta välittävä peptidi.
Veren korkea IGF-1 -pitoisuus johtaa eläinten tavallista nopeampaan vanhenemiseen. Lyhyellä paastoamisella arvellaan olevan positiivisia terveysvaikutuksia siksi, että se alentaa kehon IGF-1-tuotantoa.

Historia

Vuonna 1957 tehdyssä tutkimuksessa havaittiin, että kasvuhormoni ei aiheuttanut ruston kasvua in vitro kuten ei myöskään veri sellaiselta koe-eläimeltä, jonka elimistö ei tuottanut kasvuhormonia. Normaalin koe-eläimen veri kuitenkin stimuloi kasvua. Tästä pääteltiin, että kasvuhormoni vaikuttaa rustoon jonkin muun tekijän kautta. Tästä tekijästä alettiin käyttää nimitystä somatomediini. Myöhemmin havaittiin, että somatomediinit ovat kaksi proteiinia, joiden aminohappojärjestys muistuttaa paljon proinsuliinin aminohappojärjestystä.
Hakosjärvi (Jämsä)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,2 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähi-alueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 134 metriä mpy.
Foroneus

Foroneus oli kreikkalaisessa mytologiassa jokijumala, joka oli Inakhoksen ja nymfi Melian poika. Hänen sisaruksiaan olivat Aigaleus ja Io. Toisen uskomuksen mukaan Foroneus ei olisikaan ollut jokijumala, vaan ensimmäinen Argoksen alueella asunut ihminen, joka keksi myös tulenkäytön – eikä Prometheus, joka yleisemmän version mukaan oli varastanut sen Olympoksen jumalilta. Tämän lisäksi Heran palvonta ja sepäntaidot lasketaan hänen aloittamikseen.

Foroneus hallitsijana

Foroneus seurasi isäänsä valtakunnan hallitsijana. Hän laajensi valtansa yli koko Peloponnesoksen ja perusti Foroneian kuningaskunnan ja perusti kauppasiirtokunnan, josta myöhemmin muodostui Argoksen kaupunki.
Foroneuksella oli kaksi puolisoa: nymfi Teledike, jonka kanssa hänellä oli lapset Niobe ja Apis, ja nymfi Kerdo, jonka kanssa hänellä oli Megaran ensimmäinen kuningas Kar. Kuolemansa jälkeen hänet haudattiin Argokseen, jossa häntä vielä Pausaniaan aikana palvottiin. Hänen poikansa Apis seurasi isäänsä valtaistuimelle.
Isänsä mukaan Io tunnettiin myös nimellä Foronis.

Foroneus jokijumalana

Zeuksen puoliso Hera ja merenjumala Poseidon pyysivät jokijumalia Foroneusta, Asterionia, Kefisosta ja Inakhosta päättämään, kumpi heistä saisi hallita Argolissa. Nämä ratkaisivat kiistan Heran hyväksi, jolloin Poseidon suitsi rangaistukseksi jokien alkulähteet niin, että joet kuivuivat aina silloin, kun pelkät sateet eivät tuoneet tarpeeksi vettä.
LGBT Health

Kuvaus

Julkaisijan mukaan LGBT Healthin aihealueisiin kuuluu kaikkien seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen terveyteen liittyvät asiat. Näitä ovat muun muassa terveyserot, pääsy terveydenhoitoon, syrjinnän ja väkivallan vaikutus mielenterveyteen sekä hoitotapojen vertailu. Lisäksi julkaisu käsittelee muitakin terveydelle olennaisia asioita, kuten lainsäädäntöä. Julkaisijan mukaan tukee tutkijoita, lääkäreitä ja päättäjiä poistaakseen seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen kohtaamat esteet terveydenhoidossa. Julkaisu toivoo artikkeleita kaikkialta maailmasta. Kuitenkin lähes kaikki julkaistut artikkelit oli kirjoitettu Yhdysvalloissa. Vuosina 2016–2018 julkaisuista 218:sta artikkelista 185 oli yhdysvaltalaisia. Toiseksi yleisin artikkeleiden alkuperävaltio tällä aikavälillä oli Kanada, josta oli peräisin kymmenen artikkelia.
Clarivate Analyticsin julkaiseman, tieteellisiä julkaisuja vertaileva Journal Citation Reports antoi LGBT Healthille vaikuttavuuskertoimeksi luvun 3.307 vuonna 2018. Se sai vaikuttavuuskertoimellaan sijan 14 kaikkiaan 162:sta tuolloin kategoriaan ”Public, Environmental and Occupational Health” kuuluvasta julkaisusta. Ilman julkaisun sisäisiä viittauksia vaikuttavuuskerroin oli 3.055. Eigenfactor -pistemäärä vuonna 2018 oli 0.00372.
George Gruntz

George Gruntz (24. kesäkuuta 1932, Basel – 10. tammikuuta 2013, Allschwil) oli sveitsiläinen jazzpianisti ja säveltäjä. Gruntz saavutti kansainvälistä huomiota ensimmäisen kerran vuoden 1958 Newport Jazz Festivaleilla Newport International Bandin jäsenenä yhdessä muun muassa Louis Armstrongin kanssa. Hän työskenteli urallaan muun muassa Chet Bakerin, Dexter Gordonin ja Gerry Mulliganin kanssa.
Orvo Kärkönen

Orvo Kärkönen (4. tammikuuta 1900 – 1. huhtikuuta 1977) oli suomalainen toimittaja, elokuvakäsikirjoittaja, suomentaja ja runoilija.
Kärkönen toimi 1930-luvulla tamperelaisen Aamulahden teatteri- ja elokuva-arvostelijana käyttäen nimimerkkejä Erve ja -rk-. Hän teki Topiaksen eli Toivo Kauppisen näytelmän pohjalta käsikirjoituksen Toivo Särkän 1939 ohjaamaan elokuvaan Serenaadi sotatorvella eli sotamies Paavosen tuurihousut.
Kärkönen sanoitti muun muassa Vilho Korpelan säveltämän Meripojan valssin ja Kauko Urhosen säveltämän Tumpelikellot. Hän suomensi myös useita operettaja, teki kirjan höyrylaivan Kurun uppoamisesta 1929 ja kirjoitti yhteisöhistoriikkeja sekä riimitti lasten kuvakirjoja.
Rimpparemmi

Rimpparemmi on Rovaniemellä toimiva Suomen pohjoisin ammattitanssiteatteri. Se yhdistää suomalaista kansantanssia ja nykytanssia. Tanssiteatterissa on vakituisessa työsuhteessa neljä ammattitanssijaa ja kaksi ammattimuusikkoa.
Rimpparemmi tekee vuosittain 2–4 kokoillan teosta, joista vähintään yksi on suunnattu lapsille ja nuorille. Teatterin taiteellinen johtaja on Matti Paloniemi. Kotipaikkakuntansa lisäksi Rimpparemmi esiintyy ympäri Suomea ja erityisesti Lapissa. Lisäksi Rimpparemmin toimintaan kuuluu viikoittaista opetusta tarjoava nuorten harrastajien tanssiteatteriryhmä.

Historia

Rimpparemmin toiminta  ammattimaisena tanssiteatterina käynnistyi vuonna 1999. Vuoden 2000 alusta ryhmä pääsi teatteri- ja orkesterilain mukaisen valtionosuusjärjestelmän piiriin. Rimpparemmi on ollut osa Pohjoisen Tanssin Aluekeskusta vuodesta 2005.
Kansantanssiyhtye Rimpparemmi perustettiin Tervolassa 1974. Taustayhteisönä oli tuolloin Tervolan Nuorisoseura. Ryhmässä aloitti 8 tanssijaa, mutta ryhmä kasvoi pian 16 tanssijan ja 5 muusikon kokoonpanoksi. Rimpparemmi esiintyi paljon sekä kotimaassa että ulkomailla ja se sai palkintoja muun muassa nuorison taidetapahtumissa.
Toiminnan kehittyessä ja kasvaessa Rimpparemmi siirtyi Rovaniemelle vuonna 1986. Samana vuonna taustaorganisaatioksi perustettiin Lapin läänin kansantanssiyhtye r.y. Tanssikoulutoiminta aloitettiin v. 1989.
Vuoden 2010 huhtikuun alusta taustaorganisaationa toiminut Lapin läänin kansantanssiyhtye r.y muutti virallisesti nimensä muotoon Lapin kansantanssiyhtye Rimpparemmi r.y. Ammattiryhmän nimeksi otettiin Tanssiteatteri Rimpparemmi.
Nykyään Rimpparemmi on alueellisesti merkittävä ammattiteatteri, joka kiertää ympäri Suomea pohjoisinta Lappia myöten. Tanssin saavutettavuuden ja tunnettuuden lisääminen on merkittävä osa Rimpparemmin toimintaa.

Kansainvälisyys

Rimpparemmi on vieraillut toimintansa aikana noin 30 maassa ympäri maailman, mm. Ruotsissa, Kiinassa, Japanissa, Venäjällä, Sloveniassa, Turkissa, Saksassa, Kanadassa, Kuwaitissa, Unkarissa ja Koreassa.

Julkaisut

Rimpparemmi on julkaissut kolme äänitettä: "Sinisiiro kultakiiro" vuonna 1989, "Lohipoika" vuonna 1995 ja "Karhuntanssi" vuonna 2001.
Jelena Obraztsova

Jelena Vasiljevna Obraztsova (ven. Елена Васильевна Образцова; 7. heinäkuuta 1939 Leningrad, Neuvostoliitto – 12. tammikuuta 2015 Leipzig, Saksa) oli venäläinen mezzosopraano.
Obraztsova syntyi Leningradissa ja eli lapsuutensa sodan varjoissa. Myöhemmässä vaiheessa alkoivat kyteä haaveet oopperatähden urasta, ja nuori laulaja lähti Pietarin konservatorioon. Hän voitti kansainvälisen Tšaikovski-laulukilpailun vuonna 1960 ja teki oopperadebyyttinsä Bolšoissa kaudella 1964–1965. Silloin hän esitti Marinan roolin Modest Musorgskin oopperassa Boris Godunov.
Obraztsova saavutti mainetta myös kotimaansa ulkopuolella esimerkiksi La Scalassa, Carnegie Hallissa ja Metropolitan-oopperassa. Hän tulkitsi muiden muassa Prokofjevia, Massenet’ta, Bizet’tä, Verdiä ja Saint-Saënsia.
Obraztsovasta tehtiin Venäjän kansantaiteilija vuonna 1973, ja hänelle myönnettiin Leninin palkinto 1976.
Obraztsova kuoli 12. tammikuuta 2015 Saksassa, jonne hän oli muuttanut terveyssyistä.
Sing Me to Sleep

Taustaa

Kappaleen ensimmäinen teaser julkaistiin Alan Walkerin YouTube-kanavalla 23. toukokuuta 2016, ja kaksi muuta teaseriä vielä ennen kappaleen julkaisemista 3. kesäkuuta. Kappale on tyyliltään samankaltainen kuin sitä edeltänyt single "Faded".
Kreikansammakko

Ulkonäkö

Kreikansammakko on väriltään ruskea, punertava, harmaa, kellertävä tai oliivinvärinen. Tavallisesti ruumiissa on myös tummanruskeita täpliä. Kreikansammakon maha on vaalea ja enimmäkseen täplätön. Ruumis on suhteellisen litteä ja leveä. Sammakon kuono on suhteellisen pyöreä ja lyhyt. Lajin koirasyksilöt muuttuvat mustanruskeiksi lisääntymiskaudella. Lajilla on vain yksi lisääntymiskausi vuodessa, ja se alkaa pian talvihorroksesta heräämisen jälkeen helmikuussa ja päättyy huhtikuussa. Kreikansammakko on lisääntymiskykyinen kolmannen horroksen jälkeen.

Levinneisyys

Kreikansammakon levinneisyysalueeseen kuuluvat Balkanin niemimaalla sijaitsevat Bosnia ja Hertsegovinan kaakkoisosat, Serbian lounais- ja eteläosat, Kosovo, Montenegro, Pohjois-Makedonia ja Albania kokonaisuudessaan, suurin osa Kreikasta sekä Bulgarian lounais- ja eteläosat. Laji on edellämainittujen maiden kotoperäinen laji. Kreikansammakko elää 200–2 000 metrin korkeudessa merenpinnasta. Toisinaan lajia tavataan kuitenkin myös alemmilta seuduilta ja jopa merenpinnan tasolta.

Elinympäristö ja uhkat

Laji viihtyy lehti- ja sekametsissä sekä kukkuloilla ja laaksoissa sijaitsevissa varjoisissa, läpi vuoden virtaavissa kylmä- ja kirkasvetisissä pienissä puroissa ja joissa sekä lähteissä. Kreikansammakko elää veden äärellä läpi vuoden, ja poistuu harvoin kauas vesistöistä. Tällöinkin se poistuu usein sateen jälkeen tai yöaikaan. Tällaisissa vesistöissä kreikansammakko myös lisääntyy ja niissä myös sen toukat kehittyvät. Myös niityt ja nummet kuuluvat lajin elinympäristöön. Kreikansammakko välttelee alueita, joilla on kuumaa ja kuivaa sekä alueita, joiden talvet ovat ankaria ja pitkiä.
Kreikansammakon uhkia ovat sille sopivien elinympäristöjen häviäminen johtuen esimerkiksi kosteikkojen kuivauksesta, patojen rakentamisesta ja maastopaloista. Myös saastuminen tuhoaa joillain alueilla lajin elinympäristöjä.
Vaud

Maantiede

Kantoni ulottuu Neuchâtelinjärveltä Genevenjärvelle ja Juravuoristosta Bernin Alpeille. Vaud’n korkein vuori on kantonin kaakkoisnurkassa Valais’n rajalla sijaitseva Les Diablerets (3 310 m mpy.). 
Vaud rajanaapureina ovat etelässä Valais’n ja Geneven kantonit sekä Genevenjärven takana Ranskan Haute-Savoie. Lännessä kantoni rajoittuu ranskalaisiin Juran ja Doubsin departementteihin. Pohjoinen rajakantoni on Neuchâtel, idässä Fribourg ja Bern.

Historiaa

Vaud on kuulunut Sveitsin valaliittoon vuodesta 1803.

Talous

Kantonin työpaikoista 80 prosenttia oli vuonna 2014 palvelusektorilla. Teollisuudessa on 27 prosenttia työpaikoista. Kantonin alueesta lähes puolet on maatalousmaata (42 % vuonna 2009), mutta alkutuotanto (maa- ja metsätalous) työllistää enää kolme prosenttia kantonin työntekijöistä.

Viininviljely

Vaud on Sveitsin toiseksi suurin viinintuottajakantoni. Merkittävimmät rypälelajikkeet ovat Pinot Noir ja Chasselas.

Matkailu

Matkailu on merkittävä elinkeino: matkailijoiden yöpymisten määrä hotelleissa ja muissa matkailuyrityksissä oli vuonna 2015 noin 2,2 miljoonaa. Suosittuja matkailukohteita ovat järvenrantakaupungit Lausanne, Montreux ja Vevey sekä vuoristoalueet kuten Les Diablerets.

Liikenne

Sveitsin pääteistä moottoritie A1 ja moottoritie A9 kulkevat Vaud’n halki. Lisäksi moottoritiet A12 ja A5 kulkevat kantonin alueella.
Lounaisen Sveitsin pääradat Genevestä Lausannen ja Montreux’n kautta Brigiin ja edelleen Milanoon sekä Lausannesta Berniin ja Yverdon-les-Bainsiin halkovat kantonin. Lisäksi Vaud’sta on rautatieyhteys Vallorben kautta Ranskaan.
Genevenjärvellä on ympäri vuoden reittilaivaliikennettä. Lisäksi Neuchâtelinjärvellä ja Murtenseellä on kesäaikaan risteilyliikennettä. Vaud’ssa ei ole matkustajalentokenttiä.

Nähtävyyksiä

Lavaux’n viininviljelyalue Veveyn länsipuolella on ollut Unescon maailmanperintökohde vuodesta 2007. Chillonin linna Montreux’n eteläpuolella on maan suosituimpia nähtävyyksiä.
David Reich

David Emil Reich (s. 14. heinäkuuta 1974) on yhdysvaltalainen geneetikko, joka tunnetaan muinais-DNA:n tutkimuksistaan. Reich on tutkimusryhmänsä kanssa kehittänyt DNA:n tutkimusmenetelmiä ja selvittänyt muinaisten väestöjen muuttoliikkeitä ja geneettisiä taustoja.

Elämä ja ura

David Reichin äiti on kirjailija Tova Reich ja isä professori Walter Reich. Hän kasvoi Washingtonissa.
Reich aloitti sosiologian opinnot Harvardissa mutta vaihtoi fysiikkaan ja sitten lääketieteeseen. Valmistuttuaan hän meni Oxfordin yliopistoon valmistautuakseen lääketieteen opintoihin. Oxfordissa Reich tapasi tohtori David B. Goldsteinin, joka tutki elävien ihmisten DNA:ta saadakseen tietoa heidän kaukaisista esi-isistään. Reich kiinnostui Goldsteinin tutkimusalasta.
Palattuaan Yhdysvaltoihin Reich sai töitä Harvard Medical Schoolista vuonna 2003. Hän nimitti matemaatikko Nick Pattersonin Harvardin genetiikan laboratorion varajohtajaksi. Reich ja Patterson alkoivat kehittää uusia tilastollisia menetelmiä etsiäkseen geneettisestä datasta malleja. He keksivät tavan selvittää sen, periytyikö jokin populaatio kahdesta tai useammasta erillisestä ryhmästä.
Kun Reichin ja Pattersonin menetelmä oli saanut julkisuutta, ruotsalainen geneetikko Svante Pääbo kutsui vuonna 2006 heidät tutkimaan neandertalinihmisen ja nykyihmisen sukulaisuutta neandertalilaisen DNA:n kautta. Seuraavina vuosina Pääbo ja Reich tekivät useita merkittäviä löytöjä neandertalilaisen perimästä, kuten sen, että useimpien nykyihmisten DNA:ssa on risteytymisen seurauksena neandertalilaisen perimää. Reich kollegoineen osoitti myös denisovanihmisen ja nykyihmisen risteytyneen.
Reich perusti vuonna 2013 oman laboratorionsa. Hän ryhtyi tutkimaan ihmisen muinais-DNA:ta selvittääkseen ihmispopulaatioiden muinaisia liikkeitä. Hän otti käyttöön uudenlaisen menetelmän sekvensoida DNA:ta luunäytteistä. Reichin laboratorio julkaisi vuonna 2015 ensimmäiset tuloksensa 69 muinaisen eurooppalaisen DNA:sta. Sen jälkeen Reichin tutkimusryhmä on julkaissut lukemattomia samankaltaisia löytöjä muinaiskansoista ympäri maailmaa. Tulosten avulla on havaittu useita muinaisia muuttoliikkeitä sekä muinaiskansojen perimän yksityiskohtia.
Antti Muukka

Antti Muukka (30. marraskuuta 1896 Lemi – 2. huhtikuuta 1970 Lappeenranta) oli suomalainen taidemaalari.
Muukka kävi Viipurin taiteen ystävien piirustuskoulun 1919–1922 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulun 1922–1924. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin 1935 ja 1938.
Muukka maalasi maisemia ja muotokuvia ja erikoistui eritysesti muotokuvien piirtämiseen hiilellä. Hänen tunnetuin teoksensa on kuitenkin Lemin kirkon alttaritaulu vuodelta 1926.
Zaretšensk

Maantiede ja asutus

Zaretšenskin kunnan pinta-ala on 3 708,68 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Kantalahden piirin Alakurtin, pohjoisessa Kantalahden ja idässä Zelenoborskin kuntiin sekä etelässä Karjalan tasavaltaan. Pinta-alasta 97,2 % on metsää.
Seudulla virtaa Jovan ja Koutajärven eli Knäsöin tekojärvet muodostava Koutajoki. Jovajoki on yksi Koutajoen koskisista jolmista. Kunnan alueella sijaitsee Kutsajoen rauhoitusalue ja Njamozeron sembramäntyjen luonnonmuistomerkki.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluu Koutajärvenpään kylä ja Njamozeron rautatieasema. Asukasmäärä on vähentynyt voimakkaasti 2000-luvulla. Koutajärvenpäässä, Njamozerossa sekä entisissä Moššolan, Severnyin, Kitšanyn, Notozerskin ja Tolvandin aseman asutuskeskuksissa on kesäasutusta. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 81 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 7 % karjalaisia, 3 % ukrainalaisia ja 3 % valkovenäläisiä.

Historia

Taajama on saanut alkunsa vuosina 1957–1963 rakennetun Jovan vesivoimalaitoksen työläisasutuksesta. Neuvostoaikana Zaretšenskilla oli kaupunkimaisen taajaman status.

Liikenne, talous ja palvelut

Kunnan pohjoisosan kautta kulkee Muurmannin radalta Rutšji Karelskijessa Alakurttiin haarautuva rautatie. Sen varrella sijaitsevalla Njamozeron asemalla ei nykyään ole henkilö- tai tavaraliikennettä. Zaretšenskista on yhteys Kantalahdesta Alakurtin kautta Sallan rajanylityspaikalle johtavalle maantielle. Taajamasta on linja-autoreitti Kantalahteen.
Ainoa teollisuuslaitos on nykyään TGK-1-sähköntuotantoyhtiölle kuuluva, laitteistoltaan osittain vanhentunut Jovan vesivoimalaitos. Puunhankintaa harjoittanut metsäteollisuuspiiri on lopettanut toimintansa. Muita yrityksiä ovat tielaitos, Koutajärvenpään metsänhoitoalue ja ajoittain käytössä oleva sahalaitos. Keskustaajaman palveluihin kuuluu lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema, posti ja kolme kauppaa.

Kaupunkikuva ja nähtävyydet

Zaretšenskin taajama koostuu yksi- ja kaksikerroksisista huonokuntoisista asuintaloista. Palvelut sijaitsevat etupäässä taajaman keskustassa ja tuotantolaitokset Jovajoen rannalla.
Tuntsajoen kosket houkuttelevat seudulle matkailijoita. Kolmen kilometrin päässä Zaretšenskista sijaitsee lomakeskus Iova, joka on alueen laadukkaimpia. Myös voimalaitoksella on oma hotellinsa.
Anna Wahlgren

Näkymätön tytär

Vuonna 2012 Wahlgrenin kolmas, toisesta avioliitosta Carsten Feldtin kanssa syntynyt lapsi Felicia Feldt kirjoitti äidistään ja lapsuudestaan paljastuskirjan nimeltä Näkymätön tytär (alk. Felicia försvann), jossa hän syyttää äitiään muiden muassa monista aikuisiällä ilmenneistä itsetuntoon, ihmissuhteisiin ja omien lastensa kasvattamiseen liittyvistä ongelmista, joihin hän on hakenut apua psykoterapiasta. Feldtin mukaan hänen äitinsä julkisuuskuva kasvatusguruna on pelkkä median luoma kulissi, ja että todellisuudessa Wahlgren olisi ollut promiskuiteetissa elävä, lastensa hoitoa laiminlyövä ja heitä uhkaileva alkoholisti, jonka lukuisat miesystävät lisäksi ahdistelivat Feldtiä seksuaalisesti. Feldtin mukaan hän ja hänen samasta liitosta syntyneet sisaruksensa eivät ole olleet äitinsä kanssa tekemisissä enää vuosiin.
Wahlgren on vastannut tyttärensä syytöksiin väittämällä tätä valehtelijaksi, joka on särkenyt hänen perheensä. Wahlgren on ihmetellyt, miksi sellaisessa tapauksessa, jossa lapsi ja vanhempi ovat julkisuudessa vastakkain lapsi saa kaiken sympatian osakseen. Hänestä on ”ollut hirveää lukea, kuinka lapseni on voinut huonosti ja ollut peloissaan ja jos voisin, tekisin asiat nyt toisin”. Wahlgren myös väittää rakastavansa edelleen kaikkia lapsiaan, vaikka tunne ei olisikaan molemminpuolinen.
Pirkko Lindström

Pirkko Lindström (s. 1963 Jämsä) on Juupajoen kunnanjohtaja. Koulutukseltaan hän on hallintotieteiden maisteri.

Ura

Lindström toimi Kuoreveden kunnansihteerinä vuosina 1997–2000
ja Jämsän kaupungin hallintojohtajana vuosina 2001–2012. 
Vuonna 2012 Juupajoen kunnanjohtajan virkaa haki 14 henkilöä. Kunnanvaltuusto valitsi Lindströmin kunnanjohtajaksi yksimielisesti kesäkuussa, virassaan Lindström aloitti syyskuussa.
Toukokuussa 2018 Lindström valittiin Oriveden elinvoimajohtajaksi, joka johtaa uutta elinvoimapalvelujen tulosyksikköä. Yksikössä annetaan muun muassa asumiseen, maankäyttöön, elinkeinoihin, työllisyyspalveluihin ja joukkoliikenteeseen liittyviä asiantuntijapalveluja.

Luottamustehtävät

Lindström on Tampereen kesäyliopiston hallituksen jäsen.
Keväällä 2017 Lindström valittiin maaseudun kehittämisyhdistys Poko ry:n hallituksen puheenjohtajaksi.
Finnfeeds Finland

Historia

Alun perin Suomen Sokeri aloitti sokerin valmistuksen Naantalin satamassa vuonna 1953 jatkaen aina vuoteen 1990 saakka. Silloin päätuotteeksi tuli tehtaan valmistama luonnon betaiini, jota oli valmistettu Naantalissa vuodesta 1979.
Lashkar-e-Taiba

Lashkar-e-Taiba on radikaali-islamilainen terroristijärjestö Etelä-Aasiassa, jonka tavoitteena on perustaa koko Intian niemimaan kattavan muslimivaltio. Se haluaa irrottaa muslimienemmistöisen Kashmirin alueen pääosin hindujen kansoittamasta Intiasta. Järjestöä johtaa Hafiz Muhammad Saeed. Hindujen lisäksi juutalaiset lukeutuvat sen vihollisiin.
Alkujaan järjestö taisteli Afganistanissa neuvostojoukkoja vastaan 1980-luvulla, jolloin se alkoi saada rahoitusta Persianlahden maista. Se alkoi toimia Intiassa vuonna 1993 Jammun ja Kashmirin alueella. Se on tehnyt monia terrori-iskuja lähinnä Kashmirin laakson alueella, mutta myös muualla Kashmirissa ja varsinaisessa Intiassa. Järjestö on aktiivisempi ja raaempi kuin muut alueella toimivat järjestöt. Sen toimintatapoihin kuuluvat itsemurhaiskut siviili- ja sotilaskohteita vastaan.
Järjestön nimi kirjoitetaan länsimaissa muun muassa Lashkar-e-Taiba,Lashkar-i-Taiba, Lashkar-e-Toiba, Lashkar-i-Tayyaba, Lashkar-e-Tayyaba, Lashkar-e-Tayyiba, LeT. Urdun kielen لشکرطیبہ laškar-ĕ ṯayyiba on kirjaimellisesti "Hyvien armeija", mutta käännetään vaikkapa näin: "Oikeauskoisten armeija", "Puhtaiden armeija".

Suhteet Pakistaniin

Pakistan kielsi järjestön toiminnan vuonna 2002 kansainvälisen painostuksen vuoksi, jonka jälkeen sen entisiä jäseniä on epäilty iskuista Pakistanissa Pervez Musharrafin hallintoa vastaan. Intian hallitus ja epäviralliset intialaiset lähteet väittävät Pakistanin ja sen tiedustelupalvelun (ISI) edelleen tukevan Laskhar-e-Taibaa, minkä Pakistan kiistää.
Timmy ja haltijakummit

Tarina

Sarja kertoo 10-vuotiaasta Timmystä, jolla on omat haltijakummit. Timmy pystyy toivomaan haltijakummeilta mitä tahansa, kunhan toive ei riko haltijoiden sääntökirjan sääntöjä. Haltijakummit, Cosmo ja Wanda, ovat kotoisin "Haltijoiden maasta". 
Timmyllä on ilkeä lastenvahti nimeltä Vicky. Jotain kamalaa sattuu aina, kun tämä hoitaa Timmyä, mutta Timmyn haltijakummit auttavat kuitenkin usein.

Päähenkilöt

Timothy "Timmy" Turner on 10 vuotta vanha poika. Hänellä on ruskea tukka ja yleensä vaaleanpunainen lippalakki ja paita. Hän on ihastunut Trixie Tang -nimiseen tyttöön, joka käy samaa koulua. Timmyllä on kaksi ystävää, A.J. ja Chester.
Cosmo on Timmyn haltijakummi. Hän on vihreähiuksinen ja hänellä on valkoinen paita. Kun Timmy toivoo häneltä jotain, yleensä jokin menee aina pieleen.
Wanda on Timmyn toinen haltijakummi. Hän pelastaa Timmyn ja Cosmon aina, kun he ovat pulassa.
Vicky on ilkeä lapsenvahti. Timmy joutuu aina vastustuksestaan huolimatta tekemään, mitä Vicky haluaa. Timmy sai haltijakummit Vickyn takia. 
Herra Denzel Q. Crocker on opettaja, joka haluaa todistaa, että haltijoita on olemassa.
Herra Crocker sekoaa, kun joku sanoo "haltijakummit". Hän on hyvin laiha ja asuu vielä äitinsä kanssa. Cosmo ja Wanda olivat Crockerin haltijakummeja, kun hän oli 10.
Timmyn isän nimeä ei ole sanottu vielä ohjelmassa. Hän on ohjelman nimen mukaisesti outo.
Timmyn äiti ei ole yhtä outo kuin Timmyn isä. Hänenkään nimeään ei ole mainittu ohjelmassa.