google/wiki40b huggingface dataset:
Reino Kangas

Reino Robert Kangas (20. huhtikuuta 1910 Paavola – 12. helmikuuta 1998 Ruukki) oli maanviljelijä, kunnallisneuvos ja kansanedustaja (maalaisliitto/keskusta 1962–1975).
Kangas vaikutti seuraavissa eduskunnan toimielimissä: Laki- ja talousvaliokunta, puolustusvaliokunta ja sosiaalivaliokunta.
Reino Kangas oli sotilasarvoltaan alikersantti. Hän oli käynyt kansakoulun sekä maamieskoulun vuonna 1928. Kangas oli naimisissa Elma Margareeta Karhumaan (1913–1994) kanssa.
Kankaalla oli lukuisia luottamustoimia. Presidentin valitsijamiehenä hän toimi vuonna 1968. Lisäksi Kangas toimi Paavolan kunnanvaltuuston ja kunnanhallituksen puheenjohtajana, Kirkolliskokouksen, Keski-Pohjanmaan tuberkuloosiparantolan liittovaltuuston ja Ruukki Oy:n hallintoneuvoston jäsenenä. Siika–Pyhäjoki-alueliiton hallituksessa Kangas oli puheenjohtaja, Oulaisten parantolan liittovaltuustossa varapuheenjohtaja. Jäsen Kangas oli myös Revon Sähkö Oy:n, Imatran Voima Oy:n, Kemijoki Oy:n ja Keski-Pohjanmaan puhelinosuuskunnan hallintoneuvostoissa. Yhteisistä asioista Kangas huolehti lisäksi Heikinharjun B-mielisairaalan kuntainliiton liittovaltuustossa, Pohjolan Maidon ja Vesihuoltoliiton hallituksissa.
Ford Transit (2006)

Kuudennen sukupolven Ford Transitia valmistettiin vuosina 2006–2013. Se valittiin Vuoden pakettiautoksi 2007.

Ford Transit Sport Van

Vuoden 2006 puolivälissä Ford esitteli urheilullisen Transit Sport Van -mallin, jossa oli moottorina 2,2 litran (130 hv, 2007 lähtien 140 hv) diesel. Ulkoasua on piristetty raidoituksella, 18 tuuman kevytmetallivanteilla, korinmuotoilusarjalla ja pakoputkien kaksoisulostulolla. Varusteluun sisältyi matkustajan turvatyyny, tuulilasinpyyhinten sadetunnistin, kuuden levyn CD-vaihtaja, veluuriverhoilu, monitoimiohjauspyörä ja kuormatilan suojasarja.

Ford Transit XXL

Juhlistaakseen Transitin valintaa Vuoden pakettiautoksi 2007, Ford valmisti yhden kappaleen ekstrapitkää Transit XXL:ksi nimettyä mallia, joka rakennettiin yhdistämällä kaksi tavallista Tourneo-pikkubussia. Auto on 7,4 metriä pitkä ja siinä on istumapaikat kahdeksalle hengelle. Moottorina on 2,2-litrainen (130 hv) diesel, ja ylelliseen varusteluun kuuluu nahkaverhoilu, DVD-soitin matkustamon näyttöruuduilla ja 16 tuuman kevytmetallivanteet.
Signe Jauhiainen

Signe Jauhiainen on suomalainen taloustieteilijä. Hän työskentelee ekonomistina ja tutkimusjohtajana Pellervon taloustutkimuksessa. Aiemmin hän on työskennellyt muun muassa ekonomistina Eläketurvakeskuksessa.
Jauhiainen on koulutukseltaan kauppatieteiden tohtori. Hän väitteli tohtoriksi Jyväskylän yliopistosta vuonna 2010 otsikolla "Studies on Human Capital Flows and Spatial Labour Markets".
Denise Grünstein

Denise Grünstein (s. 27. kesäkuuta 1950 Helsinki) on suomalainen valokuvaaja ja taiteilija.
Grünsteinin ura sai vauhtia 1990-luvulla surrealistisista muotokuvista, ja hän on työskennellyt sekä muotikuvaajana että kaupallisena ja taidevalokuvaajana. Hän on pitänyt yksityisnäyttelijä muun muassa Moderna museetissa ja Millesgårdenissa. Hän on julkaissut kirjan 59 buketter från min trädgård.
Grünstein asuu ja työskentelee Tukholmassa.
Agents of S.H.I.E.L.D.: Slingshot

Juoni

Elena ”Yo-Yo” Rodriguez joutuu epäinhimillisenä allekirjoittamaan Sokovian sopimuksen. Mutta sopimuksen allekirjoittaminen ajaa hänet suoraan konfliktiin tehtävän kanssa, jonka hän haluaisi suorittaa omilla ehdoillaan.

Kehitys

Natalia Cordova-Buckley paljasti 5. joulukuuta 2016 että S.H.I.E.L.D. Agenttien viimeinen vuonna 2016 esitettävä jakso "The Laws of Inferno Dynamics" sisältäisi yllätyksen. Siinä julkistettiin verkkosarja Agents of S.H.I.E.L.D.: Slingshot, kuusiosainen verkkosarja joka seuraisi Cordova-Buckleyn näyttelemää hahmoa Elena ”Yo-Yo” Rodriguez. ABC Studios ja Marvel Television tuottivat sarjan ja jokainen jakso on 3–6 minuuttia pitkä. Maurissa Tancharoen, Jed Whedon, Jeffrey Bell, Jeph Loeb ja Geoffrey Colo kuuluvat sarjan vastaaviin tuottajiin.

Roolijako

Cordova-Buckley valittiin Rodriguezin näyttelijäksi helmikuussa 2016 S.H.I.E.L.D. Agenttien kolmannelle kaudelle, ja paljasti joulukuussa 2016 esiintyvänsä Slingshotissa. Muista S.H.I.E.L.D. Agenttien näyttelijöistä Clark Gregg palasi Phil Coulsonin rooliin, Jason O’Mara Jeffrey Macen rooliin, Henry Simmons Alphonso ”Mack” MacKenzien rooliin, Chloe Bennet Daisy Johnsonin / Quaken rooliin, Ming-Na Wen Melinda Mayn rooliin, Iain De Caestecker Leo Fitzin rooliin, ja Elizabeth Henstridge Jemma Simmonsin rooliin.
Yancey Arias esiintyy toistuvassa roolissa asekauppias Victor Ramonina, joka esiintyi aiemmin S.H.I.E.L.D. Agenttien jakossa "Bouncing Back". Lisäksi Alexander Wraith ja Deren Tadlock palaavat näyttelemään S.H.I.E.L.D.-agentteja Anderson ja Cecilio, Dale Pavinskin näytellessä Watchdogs-terroristijärjestön edustajaa.

Kuvaukset

Marvel Comicsin luova johtaja Joe Quesada ohjasi ensimmäisen jakson ja loi yksityiskohtaiset tarinat jaksoille samalla tavalla kuin sarjakuvien kanssa, sanoen "Samat tarinankerronnan säännöt, oli kyseessä sitten elokuva tai televisiosarja, pätevät suoraan sarjakuviin kun ne halutaan tehdä oikein."

Visuaaliset efektit

S.H.I.E.L.D. Agenttien visuaalisten efektien päävastaava Mark Kolpack palasi tekemään efektit myös Slingshotiin.

Julkaisu

Kaikki Agents of S.H.I.E.L.D.: Slingshotin jaksot julkaistiin ABC.comissa 13. joulukuuta 2016. Jaksot ovat myös katsottavissa ABC:n mobiilisovelluksella, Marvel.comissa, sekä ABC:n ja Marvelin YouTube-kanavilla.
Karl Brjullov

Karl Pavlovitš Brjullov (ven. Карл Па́влович Брюлло́в; 23. joulukuuta (J: 12. joulukuuta) 1799 Pietari – 23. kesäkuuta (J: 11. kesäkuuta) 1852 Manziana lähellä Roomaa) oli venäläinen taidemaalari. Hän oli ensimmäinen kansainvälistä kuuluisuutta saanut venäläinen taidemaalari. Häntä pidetään keskeisenä hahmona Venäjän maalaustaiteessa siirryttäessä uusklassisismista romantiikkaan.

Elämäkerta

Karl Brjullov syntyi Pietarissa ranskalaistaustaiselle Pavel Ivanovitš Brulleaulle ja tämän venäjänsaksalaiselle vaimolle Maria Ivanovna Schroederille.. Carle Brulleau (nimen oikeinkirjoitus ennen 1822) tunsi lapsuudessaan vetoa Italiaan. Huolimatta koulutuksestaan Keisarillisessa taideakatemiassa vuosina 1809-1821, Brjullov ei koskaan omaksunut professoreidensa opettamaa ja veljensä Aleksandr Brjullovin edistämää klassista tyyliä. Ansioiduttuaan lupaavana ja mielikuvituksellisena opiskelijana, hän lähti Venäjältä Roomaan, jossa hän työskenteli vuoteen 1835 asti muotokuva- ja laatukuvamaalarina. Hän sai jonkin verran mainetta historiamaalauksillaan.
Brjullovin tunnetuin taulu Pompejin viimeinen päivä (1830–1833) on leveä sommitelma, jota Aleksandr Puškin ja Nikolai Gogol vertasivat Rubensin ja Van Dyckin parhaimpiin teoksiin. Se aiheutti sensaation Italiassa ja kasvatti Brjullovin mainetta. Tämän taulun viimeistelyn jälkeen hän palasi voittoisasti Venäjälle, jossa hänestä tuli useiden aristokraattien ja älykköjen ystävä. Hän sai viran Keisarillisessa taideakatemiassa.
Opettaessaan akatemiassa vuosina 1836-1848 hän kehitti muotokuvatyylin, jossa yhdistyivät uusklassisismin yksinkertaisuus romanttisiin suuntaviivoihin. Hänen terveytensä heikkeni rajusti hänen työstäessään Iisakinkirkon kattomaalauksia. Lääkäreidensä kehotuksesta Brjullov lähti Venäjältä Madeiralle vuonna 1849 ja vietti elämänsä kolme viimeistä vuotta Italiassa. Hänet on jaudattu Rooman protestanttiselle hautausmaalle.
Arabianaavikkokiuru

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 14–15  cm ja siipien kärkiväli 25–30 cm. Se on hieman kiurua pienempi ja tukevanokkaisempi. Vatsapuoli on valkoinen ja yläpuoli hiekanruskea. Naamassa on selkeä valkoisen ja mustan muodostama kuviointi. Lennossa näkyvät pyrstön yläpuolen mustat reunat. Sukupuolet ovat samannäköisiä. Myös nuori lintu muistuttaa aikuista höyhenpuvultaan.

Esiintyminen

Arabianaavikkokiuru elää laikuttain Afrikassa Saharan eteläreunassa ja Sahelin alueella (nimialalaji dunni) sekä Arabian niemimaalla ja paikoin Lähi-idässä (alalaji eremodites). Pesimäajan ulkopuolella laji esiintyy pikku parvissa. Laji on paikkalintu eikä sitä ole tavattu Suomessa.

Elinympäristö

Arabianaavikkokiuru elää kuivilla ja kuumilla tasangoilla, joilla kasvaa vaatimatonta ruohokasvillisuutta. Talviaikaan sitä tavataan kivikkoisilla autiomailla.

Lisääntyminen

Pesintä tunnetaan puutteellisesti. Pesä on maassa mättään tai ruohotupsun suojassa. Munamäärä on 2 tai 3.

Ravinto

Syö sekä siemeniä että hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia.
Vantaanlaakso

Historiaa

Vantaanjoen varren maisemat ovat jo pitkään suosineet asumista. Jo kivikaudella tiedetään asutusta olleen alueen pohjoisrajalla Vantaankosken ympäristössä. Keskiajalla samoista seuduista kehittyi jokea pitkin liikkuneen vesiliikenteen ja maanteitä kulkeneen tieliikenteen solmupiste ja kylien rajaseutu, jonne rakennettiin kylien yhteismyllyjä jo 1500-luvulla. Vantaankosken äärelle, Kuninkaantien ja Vanhan Nurmijärventien varrelle, syntyivät keskiajalla viiden talon Martinkylän (Mårtensby) ja kahden talon Myllymäen (Kvarnbacka) kylät. 1830-luvulla alkoi Kvarnbackan koskella Vantaan ruukin (Wanda Masugn) toiminta ja malminjalostus. 1890-luvulle tultaessa Vantaankoskesta oli kehittynyt monipuolinen tuotantoalue, jossa sijaitsi myllyn ja ruukin lisäksi sahoja, päretuotantoa, huovutuslaitos, trasselitehdas, viilatehdas ja hopeasulatto. Kosken rannalle rakennettiin asuntoja, toimistoja ja varastoja. Tuotantoaan Dahlforsin viilatehdas jatkoi 1960-luvulle. Maanviljelyä on harrastettu Vantaanjoen äärellä pitkään; tämä elinkeino on yhä voimissaan. Vantaanjokilaakso on luokiteltu valtakunnallisesti arvokkaaksi maisema-alueeksi.

Asukkaat

Vantaanlaaksolaisia on noin 2 700. Työttömyysaste on alueella alhainen, korkeakoulutettujen osuus ja tulotaso korkeampi kuin Vantaalla keskimäärin.

Asuntokanta

Vantaanlaakso on arvostettu asuinalue. Ennen 1950-lukua maatalousvaltaisella alueella oli vain 17 pientaloa. Alue kasvoi, kun sinne 1950–1970-luvuilla rakennettiin runsas 250 uutta asuntoa. Kiivainta Vantaanlaakson rakentaminen oli kuitenkin 1980-luvulla. Tuolloin syntyi ostoskeskus, sekä noin 640 asuntoa, joista neljännes sijaitsi kerrostaloissa. Alueen täydennysrakentaminen jatkuu yhä muutaman rakennuksen vuosivauhdilla. Vuoteen 1990 saakka kaikki rakennetut asunnot olivat omistusasuntoja. Sen jälkeen vuokra- tai asumisoikeusasunnot ovat muodostaneet enemmistön uusista asunnoista.
Alueella oli 1 170 asuntoa (vuonna 2015). Tyypillisimpiä ovat yksityisomisteiset pientalot, joita on neljä viidesosaa asuntokannasta. Asunnot ovat varsin tilavia, keskimääräinen asumisväljyys oli 38,6 neliömetriä asukasta kohden (2015). Tyypillisimmin asunnoissa on yleensä 3–4 huonetta (62 % asuntokannasta) tai enemmän (esimerkiksi 5 h+k/kk: 17 %).
Hold It, Don’t Drop It

Julkaisu

Kappale julkaistiin klubisinglenä Euroopassa syyskuussa 2007, jolloin se ylsi Billboardin Hot Dance Club Play -listan ensimmäiselle sijalle "Do It Well" -kappaleen tavoin. Myöhemmin 21. tammikuuta 2008 se julkaistiin virallisesti ainoastaan Euroopassa.

Kritiikki

Kappaleen saama kritiikki oli pääasiassa positiivista Blender Magazine -lehden antaessa kolme ja Digital Spy -lehden antaessa sille neljä tähteä viidestä.
Slant Magazine -lehti nimesi "Hold It, Don't Drop It" -kappaleen olevan 35. paras kappale vuonna 2007. Lehti kutsui sitä Jennifer Lopezin parhaaksi singleksi vuosiin.

Musiikkivideo

Kappaleen musiikkivideon kuvasi Melina 16. marraskuuta 2007. Ensiesitys nähtiin 4. joulukuuta 2007 MTV Europella ja MTV Türkiyella.
Flo Rida

Tausta

Flo Rida, oikealta nimeltään Tramar Dillard, syntyi 16. syyskuuta 1979 Tampassa, Yhdysvalloissa. Teini-ikäisenä hän työskenteli paikallisen 2 Live Crew -hip hop yhtyeen kanssa. Flo Ridalla oli myös oma hip hop -ryhmänsä Groundhoggz, johon kuului hänen lisäkseen hänen ystäviään.

Mail on Sunday: 2007–2008

Muutaman vuoden taistelun jälkeen, saatuaan sopimuksen levy-yhtiö Atlantic Recordsin kanssa, hän julkaisi läpimurtohittinsä ”Low”. Singlellä vieraili R&B-laulaja T-Pain. ”Low” oli yksi vuoden 2008 soitetuimmista rap-kappaleista ja se myi viisinkertaista platinaa. Se sijoittui myös kärkipaikoille useiden maiden listoilla. ”Low” on soinut myös muun muassa elokuvissa Step Up 2 ja Tropic Thunder. Flo Ridan debyyttialbumi Mail on Sunday julkaistiin Yhdysvalloissa 18. maaliskuuta 2008 ja albumilta julkaistiin myös ”Elevator”-niminen single, jolla vieraili supertuottaja Timbaland. Timbaland oli myös tuottanut kyseisen kappaleen. Kolmas albumilta julkaistu single oli nimeltään ”In the Ayer”. Tällä singlellä vieraili ja sen tuotannosta vastasi The Black Eyed Peas -yhtyeen will.i.am.
Albumin julkaisun jälkeen Flo Rida vieraili useiden eri artistien kappaleilla, kuten DJ Lazin ”Move Shake Drop”, Michelle Williamsin ”We Brake the Dawn” -kappaleen remixversio, Madonnan ”4 Minutes” -remix ja Rick Rossin ”Speedin’” -remix. Flo Rida vieraili myös DJ Khaledin We Global ja Lady Gagan The Fame -albumeilla. Flo Rida esiintyi myös Tanssi jos osaat -ohjelmassa.

R.O.O.T.S.: 2009

Flo Ridan toinen studioalbumi R.O.O.T.S. julkaistiin 31. maaliskuuta 2009. Sen ensimmäinen single ”Right Round” nousi hetkessä listojen kärkeen ympäri maailman. Flo Rida rikkoi kappaleellaan digitaalisen musiikkimyynnin ennätyksen, kun sitä myytiin viikossa 636 000 kappaletta. Albumin muut singlet olivat ”Shone” (feat. Pleasure P), ”Sugar” (feat. Wynter Gordon), ”Jump” (feat. Nelly Furtado) ja ”Be on You” (feat. Ne-Yo).

Muuta

Flo Ridan single ”Club Can’t Handle Me” tehtiin Step Up 3D -elokuvaa varten. Singlellä vieraili David Guetta.
Henry Joseph Mansell

Henry Joseph Mansell (s. 10. lokakuuta 1937 New York) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi New Yorkin arkkihiippakuntaan 19. joulukuuta 1962 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Marazanaen titulaaripiispaksi 24. marraskuuta 1992. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1993. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Giovanni Battista Re ja Justin Francis Rigali.
Mansell sai 18. huhtikuuta 1995 nimityksen Buffalon piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 12. kesäkuuta. Hänet nimitettiin 20. lokakuuta 2003 Hartfordin arkkipiispaksi, ja tähän virkaan hänet asetettiin 18. joulukuuta.
Wyborowa

Wyborowa on rukiista Poznańissa valmistettava puolalainen votka (40 t-%). Vuodesta 1823 valmistettu votka lukeutuu nykyisin Pernod Ricardin tuotteisiin.
Exclusive

Taustatietoa

Albumi sijoittui sijalle neljä Billboard 200 -listalla. Ensimmäisen viikon aikana albumia myytiin 295 000 kappaletta. Albumin ensimmäinen single "Wall to Wall" julkaistiin toukokuussa 2007, mutta se ei saanut merkittävää huomiota. Se oli Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listan 79. sijalla. Syyskuussa 2007 julkaistiin albumin toinen single "Kiss Kiss", jolla vieraili T-Pain. Toinen single menestyi edeltäjäänsä paremmin sijoittuen Billboard Hot 100 ja Uuden-Seelannin singlelistojen kärkeen. Saman vuoden joulukuussa julkaistiin albumin kolmas single "With You", joka menestyi myös hyvin. Se sijoittui Billboard Hot 100 -listan toiselle sijalle.. Uuden-Seelannin listalla sijoitus oli jälleen ensimmäinen sija. Albumin neljäs single "Take You Down" julkaistiin huhtikuussa 2008. Se ei menestynyt erityisen hyvin: Billboard Hot 100 -listan 43. sija. 3. kesäkuuta 2008 albumista julkaistiin Deluxe Edition nimellä Exclusive: The Forever Edition. Deluxe Editionilta julkaistiin kaksi singleä "Forever" ja "Superhuman", joista ensimmäinen sijoittui Billboard Hot 100 -listan toiselle sijalle ja ykköspaikalle Irlannissa ja Uudessa-Seelannissa. Toinen single "Superhuman" ei saavuttanut merkittävää huomiota. Singlellä vierailee naislaulaja Keri Hilson.
F. Richard Jones

Frank Richard Jones (7. syyskuuta 1893 – 14. joulukuuta 1930) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hän syntyi St. Louisissa, Missourissa, ja kuoli 37-vuotiaana tuberkuloosiin Hollywoodissa, Kaliforniassa. 
Jonesin töiden joukossa ovat Mickey (1918), Molly seitsemännessä taivaassa (1921), Meksikon villikissa (1922), El Gaucho (1928) ja Kapteeni "Bulldog" Drummond (1929).
Stan Laurel oli F. Richard Jonesin ihailija.
Andrei Željabov

Andrei Ivanovitš Željabov (ven. Андре́й Ива́нович Желя́бов; 29. elokuuta (J: 17. elokuuta) 1851 Feodosijan läänin Nikolajevkan kylä – 15. huhtikuuta (J: 3. huhtikuuta) 1881 Pietari) oli venäläinen vallankumouksellinen narodnikki.
Andrei Željabov syntyi palvelusväkenä työskennelleeseen maaorjaperheeseen. Valmistuttuaan Kertšin lukiosta hän opiskeli Novorossijskin yliopistossa Odessassa, josta hänet erotettiin vuonna 1871 opiskelijalevottomuuksiin osallistumisen takia. Vuonna 1773 hän asui Kiovan läänin Gorodištšessa, jossa hän ylläpiti suhteita ukrainalaisiin vallankumouksellisiin. Palattuaan Odessaan Željabov liittyi Feliks Volhovskin johtamaan narodnikkiryhmään. Vuoden 1874 lopussa hänet pidätettiin, mutta vapautettiin takuita vastaan. Pietarin suuressa narodnikkioikeudenkäynnissä vuonna 1878 hän sai vapauttavan tuomion.
Vuonna 1879 Željabov liittyi Zemlja i volja -järjestöön, jossa hänestä tuli yksi terroripolitiikan näkyvimmistä kannattajista. Zemlja i voljan hajottua hän oli perustamassa Narodnaja voljaa ja toimi sen toimeenpanevan komitean jäsenenä. Željabov osallistui Narodnaja voljan tärkeimpien ohjelma-asiakirjojen laatimiseen ja valmisteli Aleksanteri II:n murhayrityksiä. Ennen keisarin murhaa Željabov joutui pidätetyksi, mutta vaati myöhemmin, että hänet tuomitaan yhdessä muiden murhasta syytettyjen kanssa. Hänet tuomittiin kuolemaan ja hirtettiin Pietarin Semjonovin kentällä  neljän muun vallankumouksellisen kanssa.
Željabovin mukaan on nimetty Vologdan alueen Ustjužnan piirissä sijaitseva taajama. Pietarin Suuri Tallikatu (Bolšaja Konjušennaja) kantoi hänen nimeään vuosina 1918–1991.
Emily Giffin

Elämä

Emily Giffin syntyi 20. maaliskuuta 1972 Baltimoressa, Marylandissa. Hän meni lukioon Napervillessä, Illinoisissa, missä hän oli luovan kirjoittamisen kerhossa ja toimi koulun lehden päätoimittajana. Giffin suoritti perustutkinnon Wake Forest -yliopistossa, minkä jälkeen hän meni Virginian yliopistoon opiskelemaan lakia. Giffin valmistui sieltä juristiksi vuonna 1997 ja meni Manhattanille Winston & Strawn -toimiston palvelukseen riita-asioiden osastolle, mutta päätti pian jatkaa kirjoittamista vakavasti.
Vuonna 2001 Giffin muutti Lontooseen ja alkoi kirjoittaa täyspäiväisesti. Kahdeksan kustantajaa hylkäsi hänen ensimmäisen nuorten kirjansa, Lily Holding True, mutta häntä ei lannistettu. Giffin alkoi kirjoittaa uutta kirjaa, silloin nimellä Rolling the Dice, josta tuli bestseller-kirja Rakkaus lainassa.
Vuosi 2002 oli Giffinille tärkeä vuosi. Hän meni naimisiin, löysi agentin ja solmi kahden kirjan sopimuksen St. Martin's Pressin kanssa. Tehdessään korjattua versiota Rakkaus lainassa -kirjasta, hän sai idean kirjan jatko-osaan Rakkauden pudotuspeliin. Vuonna 2003, Giffin muutti miehensä Hartley Blahan kanssa Englannista Atlantaan, Georgiaan. Muutamaa kuukautta myöhemmin, uudenvuodenaattona, hän synnytti identtiset kaksospojat, Edwardin ja Georgen.
Rakkaus lainassa julkaistiin keväällä 2004 ja sitä seurasi Rakkauden pudotuspeli vuonna 2005. Giffinin kolmas teos, Vauvanpitävä, julkaistiin vuonna 2006.
Vuoden 2007 Giffin vietti kirjoittamalla neljännen teoksensa valmiiksi ja hänen tyttärensä Harriet syntyi samana vuonna 24. toukokuuta.
Argentiinansarvisammakko

Levinneisyys

Argentiinansarvisammakkoa tavataan Argentiinassa, Brasiliassa ja Uruguayssa. Laji on vähenemässä ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.

Elinympäristö

Argentiinansarvisammakko elää ruohikkoalueilla väliaikaisten vesistöjen lähellä sekä tienvarsien ojissa ja kastellulla maatalousmaalla. Se munii väliaikaisten lampien pohjalle.
Scalado

Scalado on ruotsalainen kuvausteknologioita matkapuhelimiin kehittävä ohjelmistoyritys. Nokia on tehnyt yhteistyötä Scaladon kanssa vuosia ja monet Nokian kamerasovellukset ovat Scaladon kehittämiä. Nokia ilmoitti kesäkuussa 2012 hankkivansa Scaladon omaisuuseriä, kuvausasiantuntijoita, teknologiaa ja aineetonta omaisuutta vahvistaakseen osaamistaan kuvausteknologiassa. Scaladon pääkonttori sijaitsee Lundissa ja yrityksen toimitusjohtaja on Håkan Persson.
Les Destinées sentimentales

Juoni

Les Destinées sentimentalesin tapahtumat sijoittuvat 1900-luvun kolmelle ensimmäiselle vuosikymmenelle. Pikkukylän protestanttipappi Jean Barnery (Charles Berling) kuohuttaa seurakuntaansa, kun hän jättää Nathalie-vaimonsa (Isabelle Huppert) ja muuttaa kauniin Paulinen (Emmanuelle Béart) kanssa Ranskasta Sveitsiin. Myöhemmin Jean palaa kylään johtamaan perimäänsä posliinitehdasta.

Tuotanto

Les Destinées sentimentalesia aloitettiin kehitellä vuonna 1994. Elokuva kuvattiin Ranskassa ja Belgiassa. Ranskassa elokuvan kuvauspaikkoina olivat Richelieun ja Champigny-sur-Veuden kunnat Indre-et-Loiren departementissa sekä Jarnacin kunta Charenten departementissa. Belgiassa elokuvaa kuvattiin Hainaut’n provinssissa, La Louvièren kaupungin Houdeng-Aimeriesissa. Elokuvan budjettina oli 14 980 000 euroa ja tuotantoyhtiöinä olivat sekä ranskalaiset Arcade, Arena Films, Canal+, CNC, Cofimage 11, Procirep ja TF1 Films Production että sveitsiläiset CAB Productions, OFC ja TSR.

Julkaisu ja vastaanotto

Les Destinées sentimentales sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla Ranskassa 16. toukokuuta 2000. Elokuvan Ranskan teatteriensi-ilta oli 12. heinäkuuta 2000 ja Sveitsin 1. elokuuta 2000. Pathé oli elokuvan teatterilevittäjänä niin Ranskassa kuin Sveitsissäkin. Elokuvakerho Arkadin esitti elokuvan Suomessa vuoden 2003 syksyn ohjelmistossaan 13. lokakuuta. Elokuva esitettiin myös muun muassa vuoden 2000 Toronton elokuvajuhlilla Kanadassa. Elokuva keräsi Ranskassa teatterikierroksensa aikana 532 161 katsojaa.
Les Destinées sentimentales on saanut elokuvakriitikoilta lähinnä myönteisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 61% kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 6/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 49 arviointiin. 667 käyttäjästä 40% on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 3,1/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan 18 arvostelun perusteella elokuva on saanut 73 pistettä sadasta mahdollisesta. Internet Movie Databasen 1 003 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 6,8/10.
Les Destinées sentimentales julkaistiin Yhdysvalloissa DVD:lle 22. lokakuuta 2002.
Katrine Søndergaard Pedersen

Katrine Søndergaard Pedersen (s. 13. huhtikuuta 1977) on tanskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Tanskan naisten maajoukkueessa heinäkuun 2013 loppuun mennessä 210 maaottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia. Hän on eniten maaotteluita pelannut tanskalainen naisjalkapalloilija. Hän kuului Tanskan joukkueeseen vuosien 1995, 1999 ja 2007 MM-kisoissa sekä useissa EM-kisoissa. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi syyskuussa 1994.
Pedersen on edustanut seuratasolla norjalaista Stabækia vuodesta 2009. Aiemmin hän on pelannut Stensballe IK:ssa vuoteen 1993, aarhusilaisseura HEI:ssä 1994–2002, IK Skovbakkenissa 2002, englantilaisessa Fulhamissa 2002–2003, norjalaisessa Fløyassa 2003–2005, ruotsalaisessa Djurgården/Älvsjössä 2006 ja norjalaisessa Asker Skiklubissa 2007–2008.
Katrine Pedersen valittiin Tanskan parhaaksi naispelaajaksi vuonna 2007.
Reichenberger Automobil Fabrik

Reichenberger Automobil Fabrik (RAF) oli itävaltaunkarilainen autonvalmistaja, joka toimi vuosina 1907–1913. Yrityksen perusti paroni Theodor von Liebieg ja sen tuotantolaitokset sijaitsivat Böömin Reichenbergissä (tšek. Liberec).
RAF:n ensimmäinen malli oli 24/30 PS, jota seurasi 30/35 PS. Nämä olivat kalliita ja korkealuokkaisia tourer-autoja. Mallilla 40/45 PS osallistuttiin Itävallan Alppien kestävyysajoon, josta se sai lisänimen Alpentyp.
Vuonna 1908 yritys rakensi lava-auton, jonka 4,5-litrainen, 30-hevosvoimainen moottori oli sijoitettu ohjaamon alle. Samalle rakenteelle suunniteltiin myöhemmin pakettiautomuunnelma sekä 12-paikkainen linja-auto.
Vuonna 1911 alkoi Knight-luistiventtiilimoottorien valmistus. Moottoreita myytiin myös Laurin & Klementille (L&K) sekä Puchille. Seuraavana vuonna aloitettiin mallien 40 PS ja 70 PS valmistus; 70 PS:n voimanlähde vaihdettiin myöhemmin kuusisylinteriseksi.
Yhteistyö L&K:n kanssa tiivistyi niin, että L&K osti RAF:n vuonna 1913. Tämän jälkeen RAF:n nimellä myytiin vielä lyhyen aikaa 1,5–6 tonnin kuorma-autoja sekä 10–35-paikkaisia linja-autoja, kunnes merkki lakkasi olemasta.