Tapani Ruokanen

Ura

Ruokanen kävi keskikoulun ja lukion Rovaniemen yhteislyseossa ja opiskeli sen jälkeen Helsingin yliopistossa valtiotieteitä ja teologiaa. Hän valmistui teologian maisteriksi ja hänet vihittiin luterilaisen kirkon papiksi 1973. Ruokanen valmistui Sanoman toimittajakoulusta vuonna 1974. Hän toimi freelance-toimittajana vuodesta 1967 alkaen muun muassa Lapin Kansassa (nimimerkkinä Bodles), Kodin Kuvalehdessä (Nuori Pappi), radiossa, televisiossa ja Sana-lehdessä, missä hän oli johtavana toimittajana ja toisena päätoimittajana 1976–1979. Lukiolaisena hän oli Oulun ja Lapin läänien teinien edustajana Suomen Kristillisessä Teinikeskuksessa sekä päätoimittajana oman koulunsa teinikunnan Jotos-lehdessä. <Regina Kariniemi: Rovaniemen yhteislyseon 70-vuotishistoriikki. 1979> 
Suomen Kuvalehdessä Ruokanen työskenteli vuosina 1980–1986 muun muassa sotareportterina ja ulkomaantoimittajana. Evankelis-luterilaista kirkkoa lähellä olevan Kotimaa-lehden päätoimittajana Ruokanen toimi vuodet 1987–1989. Vuosina 1989–1992 Ruokanen työskenteli  Suomen Yhdyspankissa johtajana konsernijohdon viestintäyhteyksissä ja 1992–1993 SYP:n viestintäjohtajana. Vuosina 1993–1996 hän oli jälleen Kotimaan päätoimittaja ja omaksui kriittisen asenteen Ahon hallituksen säästötoimiin 1990-luvun alussa. Korkeaprofiilinen linja johti lehden levikin nousuun.
Helmikuussa 1996 Ruokanen siirtyi Suomen Kuvalehden päätoimittajaksi. Hän hyväksyi lehteen vakoiluepäilystä esitutkintaan päätyneen Alpo Rusin puolustautumisartikkelit. Mediassa Ruokanen nähtiin Olli Rehnin kanssa Rusin ainoina julkisina puolustajina. Yhdessä Rehnin kanssa Ruokanen selvitti oikean vakoilijan olleen Alpo Rusin veli Jukka Rusi.
Ruokanen on tehnyt myös televisio- ja radio-ohjelmia. Vuosina 1989–1991 hän teki Lenita Airiston kanssa ohjelmaa Seitsemäs hetki ja vuosina 1989–1995 Radio Ykkösen viikoittaista Aamutarjotin-keskusteluohjelmaa Irja Askolan ja Liisa Mäntymiehen kanssa. Ruokanen juontaa viikoittaista "Isäntänä Tapani Ruokanen"-ohjelmaa Radio Rapu -kanavalla. 2010-luvun loppupuolella hänellä on "Isäntänä Tapani Ruokanen" -haastatteluohjelmia Alfa-tv:ssä.  
Ruokanen on toiminut luottamustehtävissä eri järjestöissä, kuten puheenjohtajana Pelastakaa Lapset ry:ssä, Kehitysyhteistyön palvelukeskuksessa Kepassa, Kristillisessä Kulttuuriliitossa (nyk. Fokus ry) sekä sananvapausjärjestö IPI:ssä Suomessa. Hänellä on ollut luottamustoimia myös muun muassa Suomen Punaisessa Ristissä, Päättäjien Metsäakatemiassa, Retretin ja Campus Artis -säätiön hallituksissa, Arvo ja Lea Ylppö -säätiössä, Partiosäätiön hallintoneuvostossa, Mainonnan eettisessä neuvostossa, Helsinki Mission valtuuskunnassa, Suomi 2015 -neuvottelukunnassa, Sibelius Akatemian tukisäätiössä, 4H-säätiön hallintoneuvostossa, Cantores Minoresin yhteiskuntasuhteiden neuvottelukunnassa sekä Helsingin yliopiston alumnien valtuuskunnassa.
Tammikuussa 2003 Ruokanen tuomittiin 40 päiväsakkoon entisen kansanedustajan Juhani Surakan julkisesta herjauksesta liittyen lehtijuttuun, joka käsitteli Surakan konsultointiyritystä. Lokakuussa 2006 hänet tuomittiin sakkoihin kunnianloukkauksesta. Suomen Kuvalehdessä vuonna 2001 julkaistussa artikkelissa oli väitetty Kiteen Pallon pesäpallojoukkueen pelaajien raiskanneen naisen mestaruusjuhlissa. SLS:n Taiwanin oppilaskotiin liittyvässä pedofiliajutussa Ruokanen voitti jutun kaikissa oikeusasteissa.
Helmikuussa 2015 Ruokanen ilmoitti asettuvansa kokoomuksen ehdokkaaksi kevään 2015 eduskuntavaaleissa. Hän ei tullut valituksi.

Yksityiselämä

Ruokanen oli ensimmäisen kerran naimisissa 1972-1982. Hän avioitui 1989 Sirkku Hautamäen kanssa. Helsingin yliopiston dogmatiikan professori Miikka Ruokanen on Ruokasen veli. Kirjassaan "Suomi selviytyy" (2015) hän mainitsee toisenkin veljensä sekä kolme lastaan.