google/wiki40b huggingface dataset:
130 mm kanuuna M-46

130 mm kanuuna M-46, lyhyemmin M-46, (ven. 130-мм пушка M-46) on neuvostoliittolainen 130 millimetrin raskas kenttäkanuuna. Tykki on vedettävä ja siinä on haaralavetti. Putki on poikkeuksellisen pitkä, 58 kaliiperia. Pitkä putki mahdollistaa suuren kantaman ja laajan ampuma-alan. Tykissä on sivusuunnassa avautuva kiilalukko ja se on käsin ladattava. Lavetista on olemassa kaksi eri versiota, joista toisessa on kaksi pyörää ja toisessa neljä.
M-46-kanuuna suunniteltiin Permissä tehtaassa numero 172 vuosina 1946–1950. Ja sen tuotanto aloitettiin vuonna 1950. Tykki esiteltiin julkisuudessa ensi kerran vuonna 1954, minkä takia siitä länsimaissa käytettiin nimitystä M1954. Kiinalainen malli 59-kanuuna on kopio M-46:sta.
M-46:tta alettiin korvata Neuvostoliitossa 152 millimetrin 2A36 Giatsint-B (M1976) -kanuunalla, sekä vuodesta 1978 152 millimetrin 2S5 Giatsint-S -telakanuunalla.
Neuvostoliitto myi Intialle 550 kappaletta M-46:ia, jotka Intia yritti korvata Bofors FH-77B:llä. Bofors-skandaalin vuoksi niitä toimitettiin kuitenkin 1 500:n asemesta vain 410 kappaletta.

Käyttö Suomessa

M-46-kanuunat ovat olleet 1960-luvulta lähtien Suomen kenttätykistön käytössä nimikkeellä 130 K 54. Myöhemmin tykit annettiin liikkuvien rannikkotykistöpattereiden käyttöön.
Ewa Farna

Lapsuus

Hän syntyi puolaisten vanhempien perheeseen Tsekin tasavallassa lähelä Třinecin kaupunkia ja hänellä oli kaksi sisarusta, veli Adam ja sisko Magdalena.

Ura

Hän on ollut aikaansaava esitystaitelija ja laulaja, vuodesta 2006 ja on nuorin kaupallisesti menestynyt tšekkiläinen laulaja. Hän on julkaissut seitsemän studioalbumia, jotka ovat Měls mě vůbec rád (2006), Ticho (2007), Sam na Sam (2007), Blíž ke hvězdám (2008), Cicho (2009), Virtuální (2009) ja EWAkuacja (2010).
Vuonna 2013 hän oli Tsekin ja Slovakian SuperStar kilvassa tuomarina.
Kreivi Dooku

Taustaa

Kreivi Dooku esiintyi Kloonien hyökkäyksessä ja Sithin kostossa. Häntä esitti englantilainen Christopher Lee. Dookun ääninäyttelijä on Clone Wars -piirrossarjassa ja videopeleissä Corey Burton. 
Nimen Dooku on väitetty pohjautuvan japaninkieliseen sanaan doku, joka merkitsee ”myrkkyä”. Dookun etunimeä ei ole koskaan paljastettu. 
Christopher Leen kerrotaan valittaneen liian pienestä roolistaan Sithin kostossa.
Trimelliittihappo

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa trimellittihappo on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hieman veteen ja hyvin muun muassa etanoliin. Bentseeniin aine ei liukene. Trimelliittihappo on heikko triproottinen happo eli rakenteessa on kolme karboksyyliryhmää. jotka voivat luovuttaa protonin. Ryhmien pKₐ-arvot ovat pKₐ₁ 2,5, pKₐ₂ 3,8 ja pKₐ₃ 5,2. Kuumennettaessa trimelliittihappoa sulamispisteeseensä muodostuu sen anhydridiä trimelliittihappoanhydridiä

Valmistus ja käyttö

Trimelliittihappoa valmistetaan hapettamalla pseudokumeenia typpihapolla. Hapettimena voidaan käyttää myös ilman happea, jolloin katalyyttinä reaktiossa toimii koboltin, mangaanin ja bromin seos. Trimelliittihappoa käytetään valmistettaessa muovienpehmentiminä käytettyjä estereitä, hartseja, väriaineita, musteita ja liimoja. Myös trimelliittihappoanhydridiä käytetään näihin vastaaviin tarkoituksiin.
HMS Valorous (L00)

Palvelus

HMS Valorous liitettiin palvelukseen otettaessa Suuren laivaston 11. Hävittäjälaivueeseen laivueenjohtajaksi.
HMS Valorous muutettiin ennen ensimmäisen maailmansodan päättymistä miinalaivaksi. Alus osallistui marraskuussa 1918 Itämeren-purjehdukseen, jossa se osallistui taistelutoimiin bolševikkien hallussa olevia laivastovoimia vastaan.
HMS Valorous palveli 1921 Atlantin laivaston 4. Hävittäjälaivueessa, josta se siirrettiin Välimeren-laivastoon. Palvelukseen 1931 saadut B-luokan hävittäjät vapauttivat aluksen tehtävistään, jolloin se sijoitettiin reserviin.
HMS Valorous palasi palvelukseen laivaston uudelleen varustamisohjelman seurauksena 1938, jolloin se valittiin muutettavaksi ilmatorjuntakykyiseksi saattajaksi (WAIR) Chathamin telakalla. Muutostyöt valmistuivat kesäkuussa 1939, minkä jälkeen alus palasi palvelukseen.
HMS Valorous määrättiin elokuussa Rosythin saattajaosastoon, jonka mukana se suojasi Pohjanmeren ja Luoteisen reitin saattueita. Osaston toiminta-alue laajennettiin tammikuussa 1940 kattamaan Kanaali sekä itärannikon saattueet.
HMS Valorous joutui 11. kesäkuuta ilmahyökkäyksen kohteeksi suojatessaan saattuetta FN23. Alus pelasti rahtialus Heworthin miehistön ennen kuin alus upposi pommin osuttua. Osaston tehtäviin lisättiin heinäkuussa maihinnousuntorjunta.
HMS Valorous pelasti 21. kesäkuuta 1941 Sunk Headin poijulla miinaan ajaneen ja tuleen syttyneen tankkeri Vancouverin kolme eloonjäänyttä. Alus liitettiin tammikuussa 1942 Kotilaivastoon suojaamaan Itämereltä ulosmurtautuneita kauppalaivoja (operaatio Performance). Sen varustukseen lisättiin vuoden lopulla tyypin 285 tulenjohtotutka ja sen varustusta täydennettiin 1943 tai 1944 edelleen lisäämällä tyypin 286P tutka sekä radiosuuntimalaitteet.
HMS Valorous kuljetti 8. toukokuuta 1945 Euroopan sotatoimien päätyttyä miehitysjoukkoja Kanaalisaarille. Alus suojasi 14. toukokuuta miinanraivaajia yhdessä HMS Venomousin kanssa.
HMS Valorous poistettiin pian sotatoimien päätyttyä palveluksesta ja siirrettiin reserviin. Alus sijoitettiin poistolistalle 1946 ja se myytiin romutettavaksi 4. maaliskuuta 1947 Thornabyhyn.
Jouppilanvuori

Jouppilanvuori eli Joupiska on Seinäjoen korkein kohta, 118 metriä merenpinnasta. Jouppiskaa on 1980-luvulta asti korotettu niin, että siellä pystyy laskettelemaan talvisin. Mäki sijaitsee Jouppilan alueella. Rinneravintola Joupiska on nykyään auki ympäri vuoden. Laskettelutoiminta oli pitkään kokonaan lakkautettu.
Kukkulalta on laaja näkymä koko kaupunkiin. Ajorata johtaa kukkulan päälle. Kukkulalla on myös mastoja ja neljän hyppyrimäen muodostama mäkihypyn suorituspaikka. Talvisin käytössä ovat 3 ja 5,5 kilometrin valaistut hiihtoladut, joita pitkin on yhteys Kyrkösjärvelle ja Ilmajoen Tuomikylään sekä Törnävälle.
Skambankt

Historia

Yhtye perustettiin jo vuonna 1994. Kokoonpanoon kuului tuolloin Ted Winters solistina ja bassokitaristina, Don Fist basistina ja Hanz Panzer rumpalina. Mutta siihen aikaan oli vain muutamia live-keikkoja ja jonkin verran demon äänitystä. Kymmenen vuotta myöhemmin Skambanktin alkuperäinen kokoonpano tapasi eräillä keikkakutsuilla, jossa oli lava kaikkine taustasoittajineen. Ja noin puolenyön aikaan päätös yhtyeen jatkamisesta oli sitten tehty. Tällä kertaa levytyssopimuksen saanti oli helppoa. Ja kun Hans Panzerista tuli yhtyeen toinen kitaristi ja Tom Skallesta uusi rumpali, yhtye oli valmis äänittämään ensimmäisen, Skambanktiksi otsikoidun albuminsa, joka julkaistiin vuonna 2004.
Sen jälkeen Skambankt on esiintynyt lukemattomissa konserteissa ja festivaaleilla Norjassa, Tanskassa ja jopa Saksassa. Yhtyeen uran tämän hetkinen huipentuma oli todennäköisesti keikka Roskilde Festival 2005:ssä, jossa he esiintyivät 20.000 ihmiselle.
Vuonna 2005, he julkaisivat levyn Skamania, joka sisälsi kuusi uutta kappaletta sekä kaksi videota. Vähän aikaa sitten yhtyeen rumpali Tom Skalle korvattiin Bones Wolsmanilla. 29. tammikuuta 2006 Skambankt julkaisi uuden albuminsa, 14 kappaletta sisältävän teoksen Eliksir.
Alpo Vammelvuo

Alpo Hilpas Vammelvuo (26. elokuuta 1923 Riihimäki – 27. huhtikuuta 1963) oli suomalainen mainostoimittaja ja elokuvanäyttelijä. Hän oli naimisissa 1945–1953 kirjailija Eila Pennasen kanssa.
Gbangbatoke

Gbangbatoke on pieni kaupunki Sierra Leonen Eteläisessä maakunnassa, Moyamban piirikunnassa. Kaupunki tunnetaan parhaiten kahden merkittävän sierraleonelaisen poliitikon, Milton Margain sekä Albert Margain syntymäpaikkana. Gbangbatoken väestö kuuluu suurimmilta osin mendejen etniseen ryhmään, ja menden kieltä puhutaan laaja-alaisesti.
HMS Glatton (1914)

Valmistus

Norjan hallitus tilasi tammikuussa 1913 Armstrong Whitworthilta Elswickistä rannikkopanssarilaiva KNM Björgvinin. Aluksen aseistuksena piti olla 240 millimetrin  ja 150 millimetrin tykit ja sen tuli kyetä 15 solmun nopeuteen. Sen köli laskettiin 26. toukokuuta 1913 ja alus laskettiin vesille 8. elokuuta 1914.
Amiraliteetti aloitti marraskuussa 1914 neuvottelut Norjan kanssa lunastaakseen valmisteilla olleen aluksen sekä sen sisaraluksen KNM Nidarosin. Lopulta päästiin sopimukseen ja Norjalle maksettiin aluksesta 370000 puntaa. Tammikuussa 1915 telakka sai määräyksen muuttaa aluksen monitoriksi ja samalla muuttaa pääaseet Britannian kuninkaallisen laivaston standardien mukaiseksi sekä lisätä polttoaineen määrää toimintasäteen kasvattamiseksi. Muutostyöt keskeytettiin toukokuussa HMS Courageousin ja HMS Furiousin valmistamiseksi. Telakka sai pyynnön töiden jatkamisesta syyskuussa 1917 ja samalla toteuttaa uudistuksia jo hyväksyttyihin suunnitelmiin. Alukselle piti tehdä torpedovyöt ja kasvattaa pääaseiden korotuskulmaa.
Alus valmistui syyskuussa 1918.

Palvelus

HMS Glatton otettiin palvelukseen 30. elokuuta Newcastlessa ja se saapui 11. syyskuuta Doveriin. Viikkoa myöhemmin 16. syyskuuta aluksen ollessa ankkurissa Doverissa sen keskilaivassa ollut kuusi tuumaisten kranaattien makasiini räjähti, mikä aiheutti aluksella tulipalon. Aluksen raivokas palo esti sen upottautumisen ja amiraali Keyes antoi määräyksen HMS Cossackille upottaa alus torpedoimalla. Ensimmäinen torpedo ei lauennut, mutta toinen repäisi palavan monitorin kylkeen reiän. Tarvittiin vielä HMS Myngsin laukaisemat kaksi torpedoa ennen kuin monitori kaatui kyljelleen ja upposi. Yli puolet aluksen miehistöstä sai joko surmansa tai loukkaantui onnettomuudessa.
Kiziljurt

Historia

Kiziljurtin kaupunkipiiri perustettiin vuonna 1963 yhdistämällä Kiziljurtin, Bavtugain ja Sulakin työläisasutukset.
Boris Asafjev

Boris Vladimirovitš Asafjev (ven. Борис Владимирович Асафьев; 29. heinäkuuta (J: 17. heinäkuuta) 1884 Pietari – 27. tammikuuta 1949 Moskova) oli venäläinen säveltäjä ja musiikkitieteilijä. Hän käytti kirjailijanimeä Igor Glebov.
Asafjev opiskeli Pietarin konservatoriossa muun muassa Anatoli Ljadovin (sävellys) ja  Nikolai Rimski-Korsakovin (soitinnus) oppilaana. Hän sävelsi kymmenen oopperaa, kaksikymmentäkahdeksan balettia, neljä sinfoniaa, kaksi kantaattia sekä lauluja ja kitarateoksia. Hänen tunnettu balettiteoksensa Pariisin liekit (1932) perustuu Ranskan vallankumoukseen; Aleksandr Puškinin aiheeseen perustuvaa balettia Bahtšisarain suihkulähde (1934) on esitetty paljon myös Suomessa.
Asafjev työskenteli professorina Leningradin konservatoriossa vuodesta 1925 ja Moskovan konservatoriossa vuodesta 1943; vuodesta 1945 alkaen hän johti Neuvostoliiton tiedeakatemian taidehistorian laitoksen musiikkiosastoa.
Teoksessaan Muzykalnaja forma kak protsess Asafjev esitti niin kutsutun intonaatioteorian. Tietokirjailijana hän kirjoitti muun muassa Mihail Glinkasta, Aleksandr Skrjabinista, Igor Stravinskista sekä muista venäläisistä ja läntisistä säveltäjistä. Hän tuki oman aikansa neuvostosäveltäjiä, kuten Sergei Prokofjevia ja Dmitri Šostakovitšia.
Pyhäiibis

Ulkonäkö ja koko

Pyhäiibiksen pituus on 65–75 cm ja sen siipien kärkiväli on noin 115 cm. Höyhenpeite on muualta valkoinen, mutta siipisulkien kärjissä on mustaa. Kalju pää ja voimakkaat jalat ovat myös mustat.

Levinneisyys

Pyhäiibiksiä elää Afrikassa Saharan eteläpuolella ja Irakin kaakkoisosassa. Lajia on istutettu Ranskaan, Italiaan, Espanjaan ja Australiaan. Egyptistä se on hävinnyt.

Lisääntyminen

Pyhäiibikset pesivät ryhminä puissa, usein muiden suurten kahlaajien kuten haikaroiden kanssa. Risuista koottu pesä tehdään usein baobabin eli apinanleipäpuun latvaan.
Metalist (stadion)

Historia

Stadionin rakentaminen aloitettiin vuonna 1925 ja se avattiin 16. syyskuuta seuraavana vuonna. Avausottelu oli FK Metalist Harkovan ja FK Dnipro Dnipropetrovskin ottelu, joka päättyi 2–2. Tuolloin stadionin nimi oli Traktor. Vuonna 1949 stadion nimettiin Dzeržinetsiksi ja Metalist-nimen areena sai vuonna 1967. Stadionille tehtiin paljon korjauksia 1960- ja 1970-luvulla, jolloin kapasiteettia nostettiin ja stadionille rakennettiin Neuvostoliiton ensimmäinen salaojitus. Korjausten jälkeen stadion täytti UEFAn vaatimukset. Vuonna 1979 aloitettiin eteläpäädyn korjaus, joka kuitenkin keskeytettiin 20 vuodeksi, mutta saatiin Neuvostoliiton hajottua korjattua.
Stadionia käytti kotikenttänään ukrainalainen FK Metalist Harkova. Seuran mentyä konkurssiin vuonna 2016 stadion oli hetken ilman seuraa, kunnes Shakhtar Donetsk ja Metalist 1925 Harkova siirtyivät sinne vuonna 2017.
Lampsjärvi

Maantiede

Järven pinta-ala on 19 hehtaaria ja se on 750 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Siihen laskee kolme suo-ojaa. Järven luusua sijaitsee järven länsirannalla, josta saa alkuunsa 1,3 kilometriä pitkä laskuoja Valkkisjärveen.
Järvellä on 2,0 kilometriä rantaviivaa ja sen ranta on pääosin suota, mutta itärantaan rajautuu  kallio- ja moreenipohjainen metsämaasto. Pohjoisessa sijaitsee Oromaansuo, joka on Iso-Hölön länsiosaa. Kaakoiskulmauksessa sijaitsee ainoa loma-asunto, jonne johtaa tiet Laitilasta.
Günther Prien

Ennen sotaa

Prien liittyi kauppalaivastoon 1923 ja siirtyi vuonna 1931 heti merikapteenin arvon saatuaan Reichsmarineen. Koulutuskauden päätyttyä hän palveli vuoden kevyellä risteilijä Königsbergillä, ja lokakuussa 1935 hän siirtyi sukellusvene U-26:n miehistöön ja osallistui muun muassa vuonna 1938 Espanjan sisällissotaan.

Toinen maailmansota

Kuuluisaksi Prienin teki kuitenkin uhkarohkea tunkeutuminen 14. lokakuuta 1939 tarkasti vartioituun Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimien päätukikohtaan Scapa Flow’hun, missä hän sukellusvene U-47 päällikkönä upotti taistelulaiva HMS Royal Oakin (alus vei mukanaan pohjaan 833 merimiestä), ammuttuaan kahdeksan torpedoa, joista vain kaksi räjähti.
Tarinan mukaan tätä retkeä pohjustettiin jo vuonna 1927, jolloin Saksan laivaston kapteeni Alfred Wehring muutti Kirkwalliin Orkneysaarille sveitsiläisenä käyttäen nimeä Albert Ortel. Hän perusti sinne pienen kellosepänliikkeen vuonna 1931. Vuosien mittaan hän keräsi tietoa Scapa Flow’sta ja toimitti sen Saksaan.
Lokakuussa 1939 hänelle selvisi, että tukikohdan sukellusveneverkkoja vaihdetaan ja että väylä on avoin viikon verran, ennen kuin uudet verkot tulevat. Hän toimitti tiedon Saksaan radiolla ja U-47 lähetettiin tehtävään.
Ennen hyökkäystä sukellusveneen kumivene haki Ortelin rannalta ja siten Prienin käytössä olivat viimeisimmät tiedot ja paikallinen opas. Hyökkäyksen jälkeen Ortel tuli aluksen mukana Kieliin.
Nämä vakoilutiedot löytyvät useasta lähteestä, mutta niiden todenperäisyyttä on vahvasti epäilty ja kyseessä lienee vain tarina.
Syyksi magneettisytytteisten torpedojen räjähtämättömyyteen epäiltiin matkan aikana esiintyneitä revontulia. Tosiasiassa Saksan laivaston käyttämät torpedot olivat tavattoman epäluotettavia, mikä kävi ilmi vuonna 1940 Saksan valloitettua Norjan. Tuolloin useat sukellusveneenpäälliköt (Prien muun muassa) ilmoittivat useista kymmenistä laukaistuista torpedoista, jotka eivät olleet räjähtäneet tai osuneet maaliin. Prienille myönnettiin ensimmäisen luokan rautaristi 17. lokakuuta ja seuraavana päivänä Adolf Hitlerin henkilökohtaisesti ojentama rautaristin ritariristi. Prienillä oli erikoinen kyky aavistaa saattueiden liikkeet ja sijainnit. Hän olikin sodan ensimmäiset puolitoista vuotta upotustilastoissa ehdoton kärkimies.

Kohtalo

Prien lähti Saint-Nazairesta kymmenennelle ja viimeiselle partiomatkalleen 20. helmikuuta 1941. Prienin veneen todennäköisesti upotti hävittäjä HMS Wolverine. Pinnan alla oli näkynyt outo, hehkuva valoilmiö. Koko 45 hengen miehistö kuoli aluksen mukana.
Taimyrin niemimaa

Taimyrin niemimaa (ven. Таймырский полуостров, Taimyrski poluostrov) on Jäämereen työntyvä niemimaa Siperiassa Euraasian mantereen pohjoisimmassa osassa, Karanmereen aukeavan Jeniseinlahden ja Laptevinmereen aukeavan Hatanganlahden välissä, Severnaja Zemljan saariston eteläpuolella. Niemimaa on noin tuhannen kilometrin levyinen, 500 kilometriä pitkä ja alaltaan noin 400 000 neliökilometriä. Sen pohjoisin niemi on Mys Tšeljuskin. Niemimaa kuuluu Krasnojarskin aluepiiriin.
Taimyrin niemimaalla on suuri Taimyrjärvi, sen läpi virtaava Taimyrajoki sekä Byrrangavuoret.
Byrrangavuorilla on syviä kanjoneita ja itse vuoristo koostuu mm. intruusiokivestä ja silttikivestä. Vuorilta saavat alkunsa Hutadabiga- ja Tšetyrehjoet. Niemimaan vuorettomat osat ovat matalakasvustoista tundraa järvineen ja soineen. Ilmasto on mantereinen, arktinen, osin subarktinen. Talvet ovat kylmät ja kovia lumimyrskyjä esiintyy. Meri on jäässä yleensä syyskuusta kesäkuuhun. Taimyrin niemimaan asukkaat ovat nganasan-kansaa, jotka pitkään ovat eläneet metsästyksestä, kalastuksesta ja poronhoidosta.

Paleontologiaa

Taimyrin niemimaalla elivät Euraasian mantereen viimeiset mammutit, vielä 11300–10600 kalenterivuotta sitten. Wrangelinsaarella mammutteja eli kuitenkin paljon myöhemminkin. Taimyrin niemimaalla elivät Euraasian viimeiset alkuperäiset myskihärät noin 2000 vuotta sitten. Myskihärkiä siirrettiin onnistuneesti Taimyrille jälleen vuonna 1975.

Ekologiaa

Taimyrin niemimaalla ilmasto kylmenee mentäessä pohjoista kohti, tämä näkyy alueen kasvillisuudessa. Kun niemimaan eteläosissa kasvaa 250 erilaista putkilokasvia, pohjoisessa kasvaa vain 50 eri putkilokasvilajia. Niemimaalla on monia harvinaisia arktisia putkilokasvilajeja, joita ei kasva muualla. Taimyrin niemimaalla esiintyy polygonisoita, joissa ikirouta ilmenee päältä päin katsottuna monikulmion muotoisina saarekkeina. Taimyrin niemimaalla elää tundrapeuroja, joita on sen pohjoispuolella Severnaja Zemljallakin. Jääkarhu viihtyy myös täällä.
HOTOL

HOTOL (Horizontal Take-off and Landing Satellite Launcher) oli englantilainen avaruussukkula-konsepti 1980-luvun puolivälissä.
HOTOLin piti olla 62 m pitkä ja kärkiväliltään 19,7-metrinen. Sen paino oli 196 000 kg. Hyötykuorma matalalle kiertoradalle olisi ollut 7000 kg.
Se oli Englannin tarjous eurooppalaiseksi sukkulaksi, mutta ESA valitsi Ranskan CNESin kehittämän Hermès-sukkulan kehitettäväksi, joka sekään ei edennyt koekappaleen rakennusvaiheeseen.
Hotolilla oli vakausongelmia koska moottorit oli sijoitettu perään ja poltoainetankit eteen; Polttoainetankkien tyhjennyttyä painopiste oli aivan liian takana.
Jöns Carlson

Jöns Carlson (s. 1951 Urjala) on suomalainen antropologi ja runoilija.
Carlson pääsi ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseosta 1969 ja opiskeli sosiaaliantropologiaa Helsingin yliopistossa valmistuen valtiotieteen kandidaatiksi 1975 ja lisensiaatiksi 1986. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 2005 Joensuun yliopistossa. Väitöskirja Shuariuskollisuus ja kaksiluokkajärjestelmä käsitteli Amazonian alueen alkuperäiskansan shuarien (jibarot) poliittista kehitystä vuosina 1979–1980 tehtyjen kenttähavaintojen pohjalta. Carlson opiskeli myös Master of Arts -tutkintoa 1978–1981 Cambridgen yliopiston Churchill Collegessa.
Carlson toimi Helsingin yliopistossa kansanrunoustieteen laitoksen amanuenssina 1973–1975 ja sosiologian laitoksen sosiaaliantropologian assistenttina 1975, 1977, 1979 ja 1984 sekä sosiaaliantropologian vs. apulaisprofessorina 1979. Hän oli sitten kulttuuriantropologian yliassistenttina Jyväskylän yliopiston etnologian laitoksella 1984–1986 ja tutkijana Nuorisoasiainkeskuksessa 1987–1988 sekä Museovirastossa 1993–1994.
Kiko Casilla

Ura

Juniorina Casilla pelasi tarragonalaisen Gimnàsticin ja Real Madridin joukkueissa. Real Madridia hän edusti yhteensä seitsemän kauden ajan ja nousi lopulta Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa pelanneeseen seuran B-joukkueeseen Castillaan.
Kesällä 2007 siirtyi barcelonalaiseen Espanyoliin, jonka kanssa hän teki kolmevuotisen sopimuksen. Espanyolissa hän aloitti niin ikään B-joukkueessa, mutta tammikuussa 2008 hänelle avautui paikka edustusjoukkueeseen Kamenin maajoukkuetehtävien ja Lafuenten loukkaantumisen vuoksi. Ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa ja Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa hän teki 20. tammikuuta 2008 ottelussa Real Valladolidia vastaan.
Kaudeksi 2008–2009 Casilla lainattiin Segunda División B:ssä pelanneeseen Cádiziin, jonka kanssa hän nousi Segunda Divisióniin kauden päätteeksi. Kesäkuussa 2009 Espanyol ja Casilla solmivat vuoteen 2012 ulottuvan jatkosopimuksen, ja myöhemmin samassa kuussa hänen Cádiz-lainaansa jatkettiin vuodella. Cádizissa hän oli molemmilla kausilla joukkueensa ykkösmaalivahti.
Casilla kuului Espanjan alle 21-vuotiaiden maajoukkueryhmään.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1912 – miesten 5 000 m

Tukholman olympiakisojen miesten 5 000 metrin juoksuun osallistui 31 urheilijaa. Kilpailupäivät olivat 9. ja 10. heinäkuuta. Kilpailun voitti Hannes Kolehmainen.
Harry Potter ja Feeniksin kilta (videopeli)

Pelaaminen

Pelissä on yli 70 paikkaa, 60 tehtävää, 90 erilaista hahmoa ja 13 000 lausetta. Peli on kehitetty yhdeksälle pelialustalle ja käännetty 23 kielelle. Microsoft Windows, PlayStation 2 Xbox 360 -versiot ovat pelattavissa suomenkielisenä. Pelissä on mahdollista pelata Harry Potterin lisäksi esimerkiksi Albus Dumbledorella ja Sirius Mustalla. Pelisarjan aikaisemmista osista poiketen loitsut tehdään oikealla analogisella sauvalla, Wii Remotella tai Nintendo DS:n Stylus-kynällä. 
Pelin teemana on tutkia Tylypahkaa ja seurata tarinaa. Peli palaa avoimeen tyyliin niin kuin kolme ensimmäistä pelisarjan osaa, eikä ole Liekehtivän pikarin tapaan toimintasuuntautunut. Tylypahkassa yhdistyvät elokuvan piirustukset, J.K. Rowlingin piirustukset ja kirjojen kuvauksia luoden tunnettuja paikkoja, kuten taikaministeriö, Kamananaukio 12 ja Pikku Whinging. Tylypahka on täysin tutkittavissa suurimman osan ajasta, ja siellä on ”löytöpisteitä”, jotka tarjoavat palkintoja pelaajalle. Lisäksi on taisteluita ryhmien välillä.
Jodipentoksidi

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa jodipentoksidi on valkoista kiteistä ja hygroskooppista ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja liuetessa muodostuu jodihappoa. Jodipentoksidia voidaankin pitää jodihapon anhydridinä. Orgaanisiin liuottimiin aine ei liukene. Jodipentoksidi on voimakas hapetin ja kykenee hapettamaan muun muassa hiilimonoksidin hiilidioksidiksi. Voimakkaasti kuumennettaessa jodipentoksidi hajoaa jodiksi ja hapeksi.
Seppo Jokinen (runoilija)

Seppo Pellervo Jokinen (s. 19. joulukuuta 1927 Helsinki ) on suomalainen runoilija.
Inwido

Inwido AB on Euroopan suurin ikkunoiden ja ovien valmistaja. Konserni on listattu Tukholman pörssiin ja pitää pääkonttoriaan Malmössä Ruotsissa. Ruotsin lisäksi yhtiö toimii Suomessa, Norjassa, Tanskassa, Virossa, Liettuassa, Irlannissa, Puolassa, Isossa-Britanniassa ja Itävallassa. Yhtiön paikallisia brändejä ovat muun muassa suomalaiset Tiivi ja Pihla sekä Elitfönster, SnickarPer, Hajom, Hemmafönster, Outline, Diplomat ja Sokolka. Konsernin liikevaihto vuonna 2017 oli 661 miljoonaa euroa ja sillä oli noin 4 400 työntekijää.

Pihla Group Oy

Pihla Group Oy on Inwidon suomalainen tytäryhtiö. Se valmistaa asuinrakennusten ovia ja ikkunoita neljällä tehtaalla Suomessa: Haapajärvellä, Ruovedellä, Kannuksessa ja Kuusamossa. Yhtiön suomalaiset tuotemerkit ovat Pihla, Tiivi, Klas1 ja Lämpölux.  
Vuonna 2016 Inwido osti Kuusamossa toimivan Klas1:n, joka on erikoistunut vaativien arkki­teh­ti­koh­teiden kiinteisiin ja avattavia osia sisältäviin eristyslasi-ikkunoihin. Yhtiön pääkonttori on Vantaalla. 
Puutuoteteollisuus ry:n tilastojen mukaan Pihla Group Oy:n markkinaosuus oli vuonna 2016 noin 50 prosenttia.
Pihla Group Oy:n liikevaihto vuonna 2017 oli 167 miljoonaa euroa. Suomessa Pihla Group Oy työllistää runsaat 900 henkilöä.
Arapiles (1864)

Valmistus

Puinen potkurifregatti tilattiin Greeniltä Blackwallista, missä köli laskettiin kesäkuussa 1861. Valmistuksen aikana alukseen lisättiin keskilaivaan panssarivyö, mikä lisäsi kaksi jalkaa aluksen leveyttä ja uppoumaa 200 tonnia. Valmistuessaan alus oli täystakiloitu ja höyrykonetta varten oli yksi savuhormi. Alus laskettiin vesille 17. lokakuuta 1864 ja se valmistui seuraavana vuonna.

Palvelus

Alus otettiin palvelukseen vuonna 1868. Alus poistettiin vuonna 1879 ja romutettiin vuonna 1883.
Sister Bliss

Yksityiselämä

Sister Bliss on juutalainen. 10. syyskuuta 2006 hän synnytti poikavauvan.