google/wiki40b huggingface dataset:
Branden Albert

Kansas City Chiefs

Albert oli Chiefsin ensimmäisen kierroksen varaus vuoden 2008 NFL:n varaustilaisuudesta. Hän allekirjoitti seuran kanssa viiden vuoden sopimuksen. Albert pelasi avauskaudellaan viisitoista ottelua. Chiefs ei menestynyt hänen avauskaudellaan voitettuaan vain kaksiottelua kauden aikana jääden läntisen divisioonan viimeiseksi.
Kaudella 2009 Albertin joukkue kärsi saman kohtalon jäätyään divisioonansa viimeiseksi. Chiefs onnistui voittamaan neljä ottelua. Albert pelasi kauden aikana neljätoistaottelua ollen kaikissa avauksessa.
Kolmannella kaudellaan 2010 Albert pelasi viisitoista ottelua, kun Chiefs voitti läntisen divisioonan. Seura keräsi kuudestatoista ottelusta kymmenen voittoa ja eteni pudotuspeleihin. Heidän matkansa päättyi ensimmäisellä kierroksella häviöön Baltimore Ravensia vastaan pistein 30–7.
Kaudella 2011 Chiefs ei menestynyt edelliskauden tapaan. Seura jäi viimeiseksi divisioonassaan seitsemällä voitolla. Albert pelasi kauden aikana ensimmäistä kertaa kauden kaikki kuusitoista ottelua.
Albertin viides kausi Chiefsissä ei tuottanut myöskään menestystä. Albert pelasi kolmetoista ottelua ja oli avauksessa yksitoista kertaa. Chiefs jäi divisioonansa viimeiseksi kahdella voitolla.
Kausi 2013 oli Albertin kannalta menestyksellisempi. Hän pelasi runkosarjassa kaksitoista ottelua ja joukkue sijoittui divisioonassaan kolmanneksi yhdellätoista voitolla. Chiefs eteni pudotuspeleihin, jossa se hävisi ensimmäisellä kierroksella Indianapolis Coltsille pistein 44–45.

Miami Dolphins

Albert allekirjoitti maaliskuussa 2014 viiden vuoden sopimuksen Miami Dolphinsin kanssa. Hän pelasi avauskaudellaan Miamissa yhdeksän ottelua. Seura sijoittui kahdeksalla voitolla kolmanneksi ja jäi ulos pudotuspeleistä.
Kaudella 2015 Albert sai enemmän peliaikaa ja pelasi neljässätoista ottelussa. Miami menestyi heikommin kuin edellisellä kaudella jääden divisioonansa viimeiseksi kuudella voitolla.
Maria Jaatinen

Maria Jaatinen (s. 17. tammikuuta 1907 Tuupovaara ) oli suomalainen mielisairaanhoitaja ja runoilija.
Marjan rakkaus

Juoni

Elokuvan tarina kerrotaan osittain Marjan kahdesta lapsesta vanhemman, Alicen näkökulmasta. Se on kertomus suomalaisesta Marjasta ja tämän italialaisesta miehestä Fortunatosta, jotka elävät nuoruuttaan kommuunissa 1970-luvun Suomessa. Heidän muutettuaan sisilialaiseen pikkukylään mies mukautuu lapsuutensa yhteisöön, kun taas Marja ei siihen kykene vaan eristäytyy lastensa kanssa täydellisesti ja lopulta murtuu henkisesti.

Vastaanotto

Marjan rakkaus sai ensi-iltansa Italiassa 6. maaliskuuta 2004 ja keräsi sinä vuonna siellä 120  000 katsojaa 12 kopiolla. Se palkittiin Annecyn, Montpellier’n ja Villeruptin filmifestivaaleilla. Elokuva
Helsingin Sanomien Leena Virtaselle elokuvasta jäi hyvä mieli, vaikka hän kritisoi ohjaajan liian pientä etäisyyttä aiheeseen, kertojan sekavaa vaihtumista ja Marjan hahmon jäämistä etäiseksi. Laura Malmivaaran hän sanoo tosin erottuvan vähemmän taitavista muista näyttelijöistä. Kirkko & Kaupunki -lehden Janne Villa piti Marjan rakkautta yhtenä vuoden 2005 elokuvatapauksena, jossa äidin ja aikuistuvien tyttöjen (Veronica Visentin, Sara Filizzola Hartmann) suhteen kuvaus on tehty taitavasti. Tampereen ylioppilaslehden Aviisin Antti Kivimäki suhtautui tylymmin: ”Mutta kuka haluaa lisätä eksistentiaaliahdistustaan puolitoistatuntisella paasauksella naisen alistamisesta 1970-luvun Sisiliassa?”
Mankeli

Historia

Mankelin edeltäjiä Pohjoismaissa olivat kaulauslauta ja kaulaustukki.
Mankeli keksittiin 1700-luvulla, jolloin ne olivat käsikäyttöisiä. Mankeleissa saatettiin käyttää painona kiviä, jotka muodostivat tarvittavan voiman tekstiileillä vuorattujen mankelilieriöiden puristamiseksi yhteen. Myöhemmin mankeleiden koko on pienentynyt, ja ne toimivat sähköllä.

Käyttö

Mankeloitaessa tekstiili asetetaan hieman kosteana mankeliliinan päälle, joka syötetään mekaanisesti tai käsin veivin avulla koneen sisällä pyörivän mankelilieriön ympärille. Syöttämisen aikana tekstiiliä venytetään hellävaraisesti, jotta se asettuisi suorassa kulmassa ja rypistymättä mankelilieriön päälle. Ennen mankelointia suuret liinavaatteet taitellaan ja venytetään mahdollisimman säännöllisen muotoiseksi suorakaiteeksi. Pienet yksittäiset liinavaatteet, kuten astiapyyhkeet ja tyynyliinat, mahtuvat mankeliin usein sellaisenaan.
Mikäli mankeloitava tekstiili on liian märkää ja paksua, se saattaa jäädä jumiin kahden mankelitelan väliin ja laite pysähtyy. Tällöin tulee selvittää lukemalla laitteen käyttöohjeesta oikeaoppinen telojen vapautus ja tekstiilin poistaminen niiden välistä käsin.

Mankeloinnin hyödyt

Tekstiilejä pestäessä kankaan kuitujen päät nousevat pystyyn, ja niihin tarttuu käytön ja säilytyksen aikana pölyhiukkasia, likaa, ja liinavaatteiden osalta ihosta irtoavaa rasvaa. Mankelin puristusvoima litistää syötetyn kankaan kuitupäät niin, että epäpuhtauksille jää vähemmän tarttumapintaa ja tekstiili säilyy puhtaana pidempään.
Mankeloinnilla voidaan materiaalista riippuen vähentää tekstiilipölyn määrää 10–60-kertaisesti. Mankelointiin sopivia tekstiilejä ovat liinavaatteet, pellavapöytäliinat, astiapyyhkeet ja pyyheliinat. Mankelointi säästää myös säilytystilaa ja lisää tekstiilien käyttömukavuutta.

Mankeloinnin haitat

Isojen liinavaatteiden (pussilakanat) saumoihin kohdistuu suurin puristusvoima mankelin sisällä. Pussilakanoiden valmistuksessa kudelma ja loimi eivät juuri koskaan ole tarkasti 90 asteen kulmassa toisiinsa nähden, ja tällöin lakana alkaa mankeloitaessakin "vetää" johonkin suuntaan. Mikäli vinossa oleva sauma osuu joka kerta samaan paikkaan, saattaa kangas mankeloinnin seurauksena ennen pitkää haurastua ja rikkoontua.
Kruununtorppa

Kruununtorppa oli itsenäinen suomalainen kruununtila, jolle sen vähäisten tilusten vuoksi ei annettu manttaalia. Siltä osin se erosi muista kruununtiloista. Niin kauan kuin Suomessa oli käytössä maavero kruununtorppa suoritti valtiolle (kruunulle) sille määrätyn raha- tai jyväveron. Kruununtorppia muodostettiin aiemmin veronvähennyksen avulla ja myöhemmin 27. joulukuuta 1877 annetun keisarillisen julistuksen perusteella. Viipurin läänissä talon tuli vastata vähintään 1/10 manttaalia ja muualla Suomessa 1/8 manttaalia. Jos talon veroluku veronvähennyksen vuoksi jäi tätä pienemmäksi tai valtion maalle perustetulla viljelystilalla oli niin vähän viljelyksiä ettei veroluku ylittänyt tätä manttaalimäärää, tilasta muodostettiin kruununtorppa.
Adam Bielan

Adam Jerzy Bielan (s. 12. syyskuuta 1974 Gdańsk) on puolalainen poliitikko. Hän kuuluu Laki ja oikeus -puolueeseen. Hän oli Euroopan parlamentin jäsen vuosina 2004–2014 ja toimi Unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmässä.
Vengaboys

Vengaboys on alankomaalainen eurodancea esittävä yhtye. Tuottajakaksikko Wessel van Diepenin ja Dennis van den Driesschenin ideoima yhtye nautti kaupallista menestystä 1990- ja 2000-lukujen taitteessa. Sen tunnetuimmat hitit olivat Britannian singlelistan ykkösiksi nousseet ”Boom Boom Boom Boom!!” ja ”We're Going to Ibiza”. Arvioiden mukaan yhtyeen levyjä on myyty maailmanlaajuisesti 15 miljoonaa levyä. Myös ”We Like to Party” menestyi kohtuullisesti, ja se nousi Britannian singlelistan kolmoseksi.
Vengaboysin muodosti neljä mukaan valittua tanssijaa Kim Sasabone, Denise van Rijswijk, Robin Pors ja Roy den Burger.
Kappale ”We're Going to Ibiza” on uusintaversio Typically Tropicalin hitistä ”Barbados” vuodelta 1975. Pirkka-Pekka Petelius levytti kappaleen vuonna 1985 suomeksi nimellä ”Lellelle”.
Iso Pirttijärvi (Ruovesi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 18,5 hehtaaria ja se on 850 metriä pitkä ja 450 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,2 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Ruoveden alueella (35.33), jonka Paloselän alueeseen (35.332) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 113,9 metriä mpy.
Ada Äijälä

Ada Elisabeth Äijälä-Räsänen ( 31. joulukuuta 1886 Pietari – 13. huhtikuuta 1928 Leppävaara, Espoo) oli suomalainen filosofian maisteri ja koulunjohtaja. Hän perusti Helsinkiin vuonna 1927 toimintansa aloittanaan 8-luokkaisen Uuden Yksityisen yhteislyseon, vuodesta 1938 Arkadian yhteislyseo.
Pietarissa syntyneen Ada Äijälän isä oli Suomen valtion rautateiden palveluksessa. Hän kävi Pietarin suomalaista valmistavaa koulua ja perheen muutettua Turkuun 1898 Turun suomalaista tyttökoulua. Perhe muutti sitten Helsinkiin ja Ada pääsi ylioppilaaksi 1905 Svenska Privata läroverket för flickor-koulusta. Hän kävi Suomen Liikemiesten Kauppaopiston ja työskenteli sieltä valmistuttuaan Osuusliike Elannossa ja Helsingin yksityisen kauppakoulun opettajana.
Ada Äijälä siirtyi sanomalehtialalle ja oli toimittajana eri lehdissä Kotkassa ja Lahdessa sekä Savo-lehdessä Kuopiossa. Hän palasi opiskelemaan ja valmistui 1914 filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta. Valmistuttuaan hän oli työssä vuoteen 1927 saakka rautatiehalituksessa ja toimi samalla osa-aikaisena opettajana Helsingin kunnallisessa yhdenpäivänkoulussa.
Ada Äijälä meni vuonna 1927 naimisiin Kastorin perustajan toimitusjohtaja, rakennusmestari Isak Räsäsen (1881–1942) kanssa. He perustivat samana vuonna Helsinkiin oman koulun, 8-luokkaisen Uuden Yksityisen yhteislyseon joka toimi aluksi Balderin talossa Aleksanterinkatu 12:ssa. Ada Äijälä toimi koulussa opettajana ja oli koulun johtajana kuolemaansa saakka. 
Ada Äijälä oli 1910-luvulta alkaen Suomalaisen Naisliiton jäsen. Hän kuului liiton keskushallitukseen ja oli liiton Helsingin osaston varapuheenjohtajana 1921–1927. Hän perusti myös Sippolaan Naisliiton osaston. Hän piti esitelmiä liiton kokouksissa ja avusti Naisten Ääni-lehteä käyttäen muun muassa nimimerkkiä Tähystäjä. Äijälä oli mukana myös nuorsuomalaisten ja myöhemmin edistyspuolueen toiminnassa.
Ada Äijälän kuoltua hänen perustamansa koulun ylläpitäjäksi tuli Ada Äijälän Koulu Oy. Koulu sai oman talonsa vuonna 1938 Arkadiankadulta ja sen nimeksi tuli Arkadian yhteiskoulu. Koulu siirtyi vuonna 1991 Nurmijärven Klaukkalaan ja toimii nykyään nimellä Arkadian yhteislyseo.
Ada Äijälä sai surmansa liikenneonnettomuudessa Espoon Leppävaarassa kun hänen miehensä ohjaama henkilöauto törmäsi rautatien tasoylikäytävällä paikallisjunan kylkeen. Paikalla oli huono näkyvyys rakennusten, puiden ja pensaiden takia. Auton törmätessä junan kylkeen Ada Äijälä sinkoutui ulos autosta ja sai päähänsä kuolettavan iskun. Muut autossa olleet eivät saaneet vammoja.
Jussi Isosaari

Jussi Isosaari (12. tammikuuta 1916 Ylihärmä – 8. heinäkuuta 2006 Hämeenlinna) oli suomalainen opettaja, rehtori ja opettajankoulutuksen asiantuntija, joka toimi Tampereen yliopiston apulaisprofessorina.

Henkilöhistoria

Jussi Isosaaren vanhemmat olivat maanviljelijä Jaakko Isosaari ja Maria Takaneva ja puoliso vuodesta 1940 opettaja Maria Annikki Soininen. Alkujaan kierto- ja kansakoulun käynyt Isosaari valmistui kansakoulunopettajaksi 1938, tuli ylioppilaaksi 1945, valmistui filosofian kandidaatiksi 1948 ja lisensiaatiksi 1960 ja väitteli filosofian tohtoriksi 1961. Hän toimi kansakoulunopettajana 1938–1948, kansakouluntarkastajana 1948, lehtorina Raahen seminaarissa 1948–1951, Kajaanin seminaarissa 1952-54, Heinolan seminaarissa 1954–1964 ja Hämeenlinnan seminaarissa 1964–1974. Turun opettajakorkeakoulun vt. rehtori Isosaari oli 1964–1965.  Hän oli Tampereen yliopiston kasvatuksen historian dosentti vuodesta 1966 ja yliopiston Hämeenlinnan opettajankoulutuslaitoksen johtaja ja kasvatustieteen apulaisprofessori 1974–1979.Talvisodan aikana sotilaskoulutuksen saanut Isosaari toimi jatkosodassa joukkueenjohtajana ja komppanianpäällikkönä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin yliluutnantti (1968).
The Fifth Element – puuttuva tekijä

Juoni

2200-luvulle sijoittuvassa elokuvassa taksinkuljettaja ja entinen sotilas Korben Dallas (Willis) joutuu mukaan Maan selviytymiskamppailuun, kun maapallon pelastajaksi lähetetty Leeloo-niminen yliolento (Jovovich) putoaa hänen taksiinsa. Dallasin tehtävä on löytää neljä puuttuvaa elementtiä, joita Leeloon ohella tarvitaan Maan pelastamiseksi. Myös soturirotu mangaloret ja paha liikemies Jean-Baptiste Emanuel Zorg (Oldman) jahtaavat näitä elementtejä.

Vastaanotto

Elokuvan ansiot on nähty ennen kaikkea sen kuvallisessa näyttävyydessä. Kriitikko Markku Soikkelin mukaan elokuva on jännityksen ja huumorin vuorottaisina viritteinä erittäin taitavasti tehty. MTV3:n Jari Rantalan mukaan ”The Fifth Element on hauska ja vauhdikas scifi-seikkailu. Ehdottoman nautittava katsomiskokemus”.
Hermann Müller

Elämä

Müller oli lähtöisin keskiluokkaisesta kuohuviinitehtailijan perheestä ja kouluttautui kauppiaan uraa varten. Hän liittyi sosiaalidemokraattiseen puolueeseen vuonna 1893 ja ryhtyi vuonna 1899 puolueen lehden toimittajaksi Görlitzissä. Hän kuului vuosina 1903–1906 Görlitzin kaupunginvaltuustoon. Hänet valittiin vuonna 1906 August Bebelin aloitteesta SPD:n puoluetoimikuntaan, jossa hän pysytteli maltillisella keskilinjalla puolueen oikeisto- ja vasemmistosiipien välissä. Müller erikoistui SPD:n kansainvälisiin suhteisiin ja edusti puoluetta monissa sosialististen puolueiden kongresseissa. Hänet lähetettiin heinäkuussa 1914 Ranskaan neuvottelemaan Saksan ja Ranskan sosialistien yhteisestä sodanvastaisesta rintamasta, mutta neuvottelut eivät johtaneet mihinkään ja ensimmäisen maailmansodan puhjettua puolueet asettuivat omien maidensa sodankäynnin tueksi. Myös Müller tuki sodan aikana SPD:n linnarauhapolitiikkaa. Hänet valittiin vuonna 1916 täytevaalissa Saksan valtiopäiville. Vuoden 1918 vallankumouksen yhteydessä hänet valittiin Suur-Berliinin työläis- ja sotilasneuvostojen keskusneuvostoon.
Friedrich Ebertin tultua helmikuussa 1919 ensimmäiseksi valtakunnanpresidentiksi SPD:n puheenjohtajuus jaettiin Müllerin ja Otto Welsin kesken. Müller nimitettiin kesäkuussa 1919 muodostetun Gustav Bauerin hallituksen ulkoministeriksi ja hän joutui siten allekirjoittamaan Versailles’n rauhansopimuksen Saksan edustajana 28. kesäkuuta 1919. Bauer erosi epäonnistuneen Kappin vallankaappauksen jälkeen maaliskuussa 1920, jolloin Mülleristä tuli myös valtakunnankansleri. Müller jätti hallituksensa eronpyynnön keskustavasemmistolaisen hallituskoalition kärsittyä tappion kesäkuun 1920 valtiopäivävaaleissa. Hän toimi sen jälkeen sosiaalidemokraattien valtiopäiväryhmän puheenjohtajana. Hän kuului vuodesta 1923 myös Sosialistisen työväeninternationaalin johtoon. Müller ei osallistunut Joseph Wirthin ja Gustav Stresemannin hallituksiin, vaikka SPD puolueena oli niissä mukana.
Sosiaalidemokraattien saatua vaalivoiton toukokuun 1928 vaaleissa Müller muodosti 28. kesäkuuta 1928 uuden hallituksen, joka perustui SPD:n, keskustapuolueen, Saksan demokraattisen puolueen (DDP) ja Saksan kansanpuolueen (DVP) yhteistyöhön eli niin sanottuun suureen koalitioon. Müllerin toisen hallituksen suurin saavutus oli maailmansodan voittajavaltioiden kanssa neuvoteltu Youngin suunnitelma, joka kevensi sotakorvausten Saksan kansantaloudelle aiheuttamaa taakkaa. Hallitus aloitti myös Saksan laivaston uudelleenrakentamisen. Müllerin hallitus kaatui maaliskuussa 1930 vain kaksi viikkoa sen jälkeen kun valtiopäivät olivat hyväksyneet Youngin suunnitelman, sillä suuren talouslaman alettua sosiaalidemokraatit eivät päässeet muiden hallituspuolueiden kanssa yhteisymmärrykseen työttömyyskorvausten nostamisesta. Äärioikeistolaisen kansallissosialistisen puolueen (NSDAP) saatua voiton syyskuun 1930 vaaleissa Müller määräsi sosiaalidemokraatit tukemaan oppositiosta Heinrich Brüningin oikeistohallitusta. Müller kuoli maaliskuussa 1931 sappikivileikkauksen aiheuttamiin komplikaatioihin.
Fabula Nova Crystallis Final Fantasy XIII

Fabula Nova Crystallis Final Fantasy XIII (jap. ファブラ ノヴァ クリスタリス ファイナルファンタジーXIII, Fabura Nova Kurisutarisu Fainaru Fantajī Sātīn) on Square Enixin kehitteillä oleva Final Fantasy -sarjan kokoelma, joka käsittää toistaiseksi viisi roolipeliä: Final Fantasy XIII, Final Fantasy XIII-2, Lightning Returns: Final Fantasy XIII, Final Fantasy Type-0 ja Final Fantasy XV. Pelit perustuvat samaan mytologiaan, vaikka hahmonsa, juonensa ja ympäristönsä puolesta ne eivät liity toisiinsa (paitsi Final Fantasy XIII ja XIII-2). Fabula Nova Crystalliksen latinasta tuleva nimi tarkoittaa ”kristallin uutta tarinaa”.

Kehitys

Projektin nykyisistä peleistä Final Fantasy XIII julkaistaan PlayStation 3:lle sekä Xbox 360:lle, Final Fantasy XIII-2 ja Final Fantasy Versus XIII niin ikään PlayStation 3:lle ja Final Fantasy Type-0 PlayStation Portablelle. Fabula Nova Crystallikseen on tarkoitus sisällyttää lähitulevaisuudessa julkistettavia nimikkeitä muillekin alustoille. Pelien ohella myös muut tuotteet ovat mahdollisia.
Kutakin peliä kehittävät kokoonpanoltaan toisistaan poikkeavat tuotantoryhmät, joilla on esimerkiksi eri ohjaajat, tuottajat ja säveltäjät. Final Fantasy Versus XIII:a ohjaava Tetsuya Nomura tosin vastaa hahmosuunnittelusta kaikissa neljässä pelissä. Pelit ovat erilaisia myös mekaniikaltaan: Final Fantasy XIII edustaa edeltäjiensä tavoin vuoropohjaista konsoliroopeliä, kun taas Final Fantasy Versus XIII on painotukseltaan toiminnallisempi.
Yōichi Wada on ilmoittanut, että Fabula Nova Crystallikseen käytetään suunnilleen 100 miljardin jenin budjettia, joka on noin kaksinkertainen Compilation of Final Fantasy VII:lle varattuun rahamäärään nähden. Wadan mukaan alasarjaa myös tuotettaisiin vuosikymmenen ajan.
Tuukka Tomperi

Tuukka Tomperi (s. 1971, Tampere) on suomalainen tutkija, toimittaja ja kirjoittaja. Hän on opiskellut filosofiaa Tampereen yliopistossa lähellä Tampereen fenomenologian piiriä. Tomperi on työskennellyt Tampereen yliopiston opettajankoulutuslaitoksen lehtorina ja tutkijana sekä kasvatustieteen laitoksen tutkijana ja assistenttina. Aikaisemmalla työurallaan hän työskenteli lukion ja aikuislukion opettajana filosofiassa, elämänkatsomustiedossa, psykologiassa ja yhteiskuntaopissa. Tomperi on kirjoittanut muun muassa kasvatusfilosofiaan, opettamiseen, opetussuunnitelmatutkimukseen ja koulutussosiologiaan, yhteiskunnalliseen kasvatukseen, elämänkatsomustietoon ja kriittiseen pedagogiikkaan sekä filosofian historiaan (renessanssi, Francis Bacon, David Hume, espanjalainen filosofia) ja kirjallisuuden filosofiaan liittyvistä kysymyksistä. Hän on toimittanut suomeksi maailmankuulun brasilialaissyntyisen kasvatusfilosofi Paulo Freiren pääteoksen Sorrettujen pedagogiikka.
Tomperi kuuluu niin & näin - filosofisen aikakauslehden perustajakuntaan ja on lehden toimituskunnan jäsen (toimitussihteeri 1996–2011). Lisäksi hän oli Osuuskunta Vastapainon hallituksen puheenjohtaja (2002-2009). Tomperi on filosofisen verkkoportaalin http://www.filosofia.fi päätoimittaja (vuodesta 2006).
Lehmäjoki

Lehmäjoki on kylä Isonkyrön pohjoisosassa. Kylässä toimii huoltoasema. Talouksia on noin 140, joista noin puolet saa ainakin osan elannostaan maataloudesta. Asukkaita on vähän alle 300, ja mökkeilijät kasvattavat lukua vielä noin 30:llä.
Lehmäjoki sijaitsee asfaltoidun tien varrella Isonkyrön kunnan koillisosassa, Pohjanmaan maakunnassa. Isonkyrön kunnan keskustaan on kylästä matkaa noin 14 kilometriä. Lähimmät kaupungit ovat Seinäjoki ja Vaasa.
Viipurin Markovillan Jalkaväen Aliupseerikoulu

Markovilla on Suomen suuriruhtinaskunnan kenraalikuvernööri Franz Albert Seynin aloitteesta Viipurin Imatran kaupunginosaan rakennettu ortodoksinen opettaja-, diakoni- ja pappisopetuslaitos. Suomen itsenäistyttyä Markovillassa järjestettiin 1918–1920 Reserviupseerikoulun perustamiseen saakka upseerikokelaskursseja, joiden opetusohjelmien pohjalta jatkoi Reserviupseerikoulu Haminassa 1920.
Markovillan Jalkaväen Aliupseerikoulu perustettiin 1. syyskuuta 1921 palkatun kanta-aliupseerikunnan kouluttamiseksi. Kurssit 1–5 pidettiin 1. syyskuuta 1921–30. syyskuuta 1925.
Jalkaväen Aliupseerikoulun nimi muuttui Jalkaväen Kapitulanttikouluksi 25. toukokuuta 1925. Jalkaväen Kapitulanttikoulun kurssit 6–9 pidettiin 1. marraskuuta 1925–26. toukokuuta 1928.
Sen jälkeen Jalkaväen Kapitulanttikoulun nimi muuttui ja se nimitettiin juuri perustetun Markovillan Taistelukoulun Kanta-aliupseeriosastoksi.
Markovillan Taistelukoulun Kanta-aliupseeriosaston jalkaväkikurssit 11–26 ja Kevyt linja 1–4 kurssit pidettiin 10. syyskuuta 1928–6. lokakuuta 1939. Viimeinen kurssi 26 jouduttiin keskeyttämään talvisodan takia. Vuosina 1921–1939 yhteensä 2213 kanta-aliupseerioppilasta suoritti Markovillan aliupseerikoulun. Markovillan jalkaväen Aliupseeri- ja Kapitulanttikoulussa ja Taistelukoulun aliupseeriosastolla pidettiin aliupseeroppilaiden arvostelukirjan mukaan tykistökursseja seuraavasti: Tyk 1. oppilasnumerot 673 -701 14.3.29 -5.9.29 osallistujia 29/29 suoritti kurssin. Tyk 2. 958 -983, 6.1.31 - 1.10.31 27/27. Tyk 3. 1080 - 1111, 20.10.31 - 23.4.32 32/32. Tyk 4. 1221 - 1220, 29.7.32 - 10.2.33, 31/33. Tyk 5. 1409 -1441, 13.3.33 - 9.9.33, 28/33. Tyk 6. 1597 -1615, 25.9.33 - 28.3.34, 19/19. Tyk 7. 1971 - 1994, 16.9.35 - 8.4.36, 24/24. Tyk.8 2117 - 2137, 14.9.36 - 10.4.37, 21/21. Tyk 9. 2265 -2278, 14.9.37 - 14.3.39, 13/14. Tyk 10. 2382 - 2400, 18.9.38 - 11.3.39, 18/19. 
Kun Markovillan Taistelukoulu perustettiin 1927, siihen syntyi kaksi osastoa, upseeri-osasto ja Kapitulanttikoulun nimi muutettiin kanta-aliupseeriosastoksi. Ennen sotia Markovillan Taistelukoulu tarjosi opetusta 1207 upseerille ja 2213 kanta-aliupseerille. Viipurin Markovillan Kapitulanttikoulun ja Taistelukoulun merkitys Suomen itsenäisyyden säilymisessä on kiistaton tosiasia. Talin–Ihantalan torjuntataistelujen maastot ovat Viipurin Markovillan Kapitulanttikoulun ja Taistelukoulun harjoitusalueita. Sillä oli erittäin suuri merkitys torjuntataistelujen onnistumisen kannalta. Puolet Puolustusvoimien pataljoonien komentajista oli saanut koulutusta Markovillan Taistelukoulussa.  Talvi- ja jatkosodan kokemuksia arvioitaessa on todettu että sodankäynnin päävastuu lankesi pataljoonan komentajille.
Restart (elokuva)

Juoni

Ondrej Ládekin novelliin ”Upreal” perustuva tarina kertoo nuoresta prahalaisesta Sylviasta, joka työskentelee mainostoimistossa. Itsevarma tyttö asuu ja juhlii usein pikkutunneille poikaystävänsä Martinin kanssa. Aprillipäivänä Sylvia valehtelee Martinille, että on pettänyt tätä jo kuukausia. Martin häipyy yhteisestä kodista, ja Sylvia lähtee etsimään häntä.

Vastaanotto

Johanna Siik kritisoi Dome.fi -sivustolla elokuvaopiskelijoiden opinnäytetyönä toteutettua elokuvaa päähenkilön epäsympaattisuudesta sekä kuvauksen (Kasimir Lehto) ja leikkauksen (Aleksi Raij) levottomuudesta. Kehuja eivät saaneet myöskään käsikirjoitus, ohjaus eikä näyttelijätyö. Ylen Ohjelmaoppaan Satu Linnapuomi taas piti kuvauksen ja leikkauksen kekseliäisyydestä, mutta käsikirjoituksessa olisi hänestä ollut aineksia vain lyhytelokuvaksi. Samalla sivustolla Markus Määttänen piti Restartia pitkäksi elokuvaksi ”täysin sietämättömänä”. Yleisradio toimi elokuvan osatuottajana.
SMS V100

Valmistus

Alus tilattiin Stettinistä AG Vulcanilta. Sen köli laskettiin vesille telakkanumerolla 385 ja alus laskettiin vesille 8. maaliskuuta 1915. Se valmistui kolmisen kuukautta myöhemmin 17. kesäkuuta.

Palvelus

Sodan päätyttyä alus internoitiin 22. marraskuuta 1918 Scapa Flowh'hun. Saksan keisarikunnan laivaston upottautuessa 21. kesäkuuta 1919 aluksen miehistö ei onnistunut tehtävässä, vaan se nostettiin elokuussa. Alus luovutettiin Ranskalle, joka romutti sen 1921. Aluksen kattilat käytettiin uudelleen Aventurierissa.
Avaruuslintu

Avaruuslintu oli suomalainen lauluyhtye joka levytti 1970-luvulla Love Records -levymerkille.
Scharführer

Scharführer (lyh. Scha, suom. ryhmänjohtaja) oli saksalainen sotilasarvo, jota käytettiin ensimmäisen kerran Saksan rynnäkköjoukoissa ensimmäisen maailmansodan aikana. Suoraan käännettynä se tarkoittaa ryhmänjohtajaa.
Arvo oli käytössä myös natsi-Saksassa. Puolisotilaallisen järjestön Sturmabteilungin riveissä Scharführer oli alin toimiupseerinarvo. Waffen-SS:n Scharführer vastasi arvoltaan Suomen puolustusvoimien kersanttia. Hitler-Jugendin Scharführerin alla oli viisi ja yläpuolella 13 arvoa.