google/wiki40b huggingface dataset:
Saksan jalkapallon 1. Bundesliiga 1968–1969

Sarjajärjestelmä

Jokainen joukkue pelasi kaksi peliä toisiaan vastaan, yhden kotona ja yhden vieraissa. Joukkueet saivat kaksi pistettä voitosta ja yhden pisteen tasapelistä. Jos kaksi tai useampi joukkueista oli tasapisteissä, sijoitus määräytyi maalikeskiarvolla. Joukkue, jolla oli eniten pisteitä kruunattiin mestariksi ja kaksi vähiten pisteitä kerännyttä putosivat seuraavaksi kaudeksi Regionalligaan.

Joukkuemuutokset kaudesta 1967–1968

Borussia Neunkirchen ja Karlsruher SC putosivat Regionalligaan edellisen kauden päätteeksi. Heidän tilalleen nousivat Hertha BSC Berlin ja Kickers Offenbach.

Kauden yhteenveto

FC Bayern München hallitsi Bundesliigaa 1968–1969 läpi kauden. Bayern otti kärkipaikan ensimmäisellä kierroksella eikä sen jälkeen sitä menettänyt. Joukkue kasvatti eroa seuraaviin pitkin kautta ja lopulta ero toiseksi sijoittuneeseen Alemannia Aacheniin oli kahdeksan pistettä. Ero oli silloin suurin liigan historiassa. Bayern voitti myös Saksan Cupin. Avainasemassa menestykseen olivat parantunut puolustuspeli sekä liigan paras maalintekijä Gerd Müller, joka teki 30 maalia.
Bayernin takana nähtiin yllätyksiä, kun toiseksi sijoittui Alemannia Aachen. Muita merkittäviä yllätyksiä olivat Eintracht Braunschweig, joka sijoittui neljänneksi, ja 1. FC Köln, joka päätyi synkästi 13. sijalle. 
Nürnbergille kausi oli katastrofi. Joukkue lähti kauteen hallitsevana mestarina, mutta ennen kautta he möivät parhaita pelaajiaan. Lisäksi pelaajilla ja valmentaja Max Merkelillä oli riitoja, jotka osoittautuivat kalliiksi. Merkel sai potkut maaliskuun lopulla 1969, mutta silloin oli liian myöhäistä kääntää kurssia. Joukkue jäi lopulta pisteen päähän Dortmundista, jota vastaan Nurnberg pelasi kotonaan tasapelin toiseksi viimeisellä kierroksella. Viimeisen kierroksen tappio Kölnille sinetöi putoajan kohtalon.
Navarinon taistelu

Tausta

Vuonna 1825 Kreikan vapaussota oli kestänyt jo neljä vuotta ja sulttaani pyysi egyptiläistä vasallikuningastaan lopettamaan kapinan nopeasti. Niinpä tämä lähetti adoptoidun poikansa, Ibrahim Pashan, jonka tarkoituksena oli hävittää kreikkalaiset ja korvata heidät afrikkalaisilla muslimeilla. Kun britit saivat kuulla tästä, he lähettivät laivaston amiraali Edward Codringtonin johdolla kohti Kreikkaa. Heinäkuun 6. päivänä 1827 kirjoitettiin Lontoon sopimus, jolla yritettiin saada rauha. Pian Ranska ja Venäjä lähettivät myös aluksiaan Kreikkaan. Kreikan hallitus hyväksyi aselevon, mutta osmanit kieltäytyivät, joten sota jatkui.

Taistelu ja siihen valmistautuminen

12. heinäkuuta Pashan laivue oli ankkuroitunut Navarinon lahteen, kun heitä varoitettiin, että britit olivat tulossa pysäyttämään kansanmurhan. Osmanit pienensivät meritoimintaansa, mutta jatkoivat kylien polttamista ja kreikkalaisten tappamista maalla. Liittoutuneet lähettivät Ibrahamille viestin, mutta se palautettiin vedoten siihen, että hänen olinpaikkaansa ei tiedetty. 20. heinäkuuta britit päättivät mennä lahden poukamaan, missä osmanien laivasto oleskeli. Aikansa mietittyään venäläiset ja ranskalaiset liittyivät mukaan. Näin lahdessa oli noin 100 laivaa samanaikaisesti ampumaetäisyydellä toisistaan.
Osmanit lähettivät liittoutuneille vaatimuksia, mutta he saivat vastauksen, että he jakelevat määräyksiä. Britit ankkuroivat aluksen osmanien Warrior-laivan viereen. Liittoutuneet pitivät tätä huijauksena ja odottivat, että osmanit lähtisivät pakoon tai haluaisivat hyökkäämättömyyssopimuksen, mutta kun osmanit ampuivat yhden brittien luutnantin ja osan tämän miehistöstään, osmanit soutivat pienellä veneellä kohti brittilaivaa. Pian yksi brittien fregatti avasi tulen ja kaikki muut seurasivat perässä. Iltaan mennessä lähes koko osmanien laivasto oli uponnut.
Kun osmanien laivasto oli hävinnyt taistelun, he eivät pystyneet pitämään Peloponnesosta hallinnassaan, vaan joutuivat vetäytymään pois. Britannian hallitus ei ollut tähän tyytyväinen, sillä he halusivat vain painostaa osmanit pois.
Mattias Janmark

Seuraura

Janmark on Stocksunds IF:n kasvatti. Hän pelasi juniorina sittemmin myös SDE HF:ssä, josta Janmark siirtyi J18-juniorina AIK IF:ään kesken kauden 2008–2009. Kaudella 2011–2012 hän toimi AIK:n J20-joukkueen kapteenina. Janmark voitti tehoilla 23+38=61 koko J20 SuperElitin pistepörssin. Hän debytoi samalla kaudella myös Elitserienissä, jossa Janmark sai tililleen 18 runkosarja- ja kolme playoff-ottelua jääden niissä ilman tehopisteitä.
Kaudeksi 2012–2013 Janmark teki Elitserien-sopimuksen AIK:n kanssa. Hän pelasi hienon tulokaskauden tehden 55 runkosarjaottelussa tehot 14+17=31, joilla Janmark oli joukkueen toiseksi paras pistemies Broc Littlen jälkeen. Hän oli kauden päätteeksi ehdolla Elitserienin vuoden tulokkaaksi, mutta titteli meni lopulta HV71:n William Karlssonille.
Detroit Red Wings varasi Janmarkin kolmannella kierroksella 79. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2013. Kaudella 2013–2014 hän oli AIK:n paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 18+12=30. Joukkue putosi kuitenkin kauden päätteeksi HockeyAllsvenskaniin. Janmark siirtyi SHL-kauden päätteeksi amatööritry-out -sopimuksella loppukevääksi AHL-joukkue Grand Rapids Griffinsin vahvuuteen huhtikuussa 2014. Kaudeksi 2014–2015 hän palasi kuitenkin kotimaahansa ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Frölunda HC:n riveihin. Janmark oli joukkueen tehoilla 13+23=36 joukkueen toiseksi paras pistemies Mathis Olimbin jälkeen. Kevään 2015 pudotuspeleissä hän oli Frölundan paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 4+3=7. 
NHL:n siirtotakarajalla, maaliskuussa 2015 Detroit Red Wings kauppasi Janmarkin ja Mattias Bäckmanin pelaajaoikeudet, kesän 2015 toisen kierroksen varausvuoron ja ehdollisen kolmannen kierroksen varausvuoron Dallas Starsiin vaihdossa Erik Coleen. 
Huhtikuussa 2015 Janmark solmi kaksivuotisen tulokassopimuksen Starsin kanssa. Hän liittyi samalla loppukevääksi AHL-joukkue Texas Starsin vahvuuteen, jossa Janmark ehti pelata yhden playoff-ottelun. Kauden 2015–2016 hän sopi pelaavansa vielä lainalla Frölundassa, mutta Janmark onnistui kuitenkin ottamaan harjoitusleirin päätteeksi paikan Starsin NHL-kokoonpanosta. Hän teki NHL-debyyttinsä näin ollen runkosarjan avauskierroksella 8. lokakuuta 2015 Pittsburgh Penguinsia vastaan. Janmark sai ottelussa jääaikaa 11.54 minuuttia. Hän teki myös NHL-uransa avausmaalin ensimmäisessä vaihdossaan, ensimmäisellä laukauksellaan, kun ottelua oli pelattu vain 1.39 minuuttia. Janmark valittiin ottelun kolmostähdeksi.

Muuta

Mattiaksen isoveli Jonatan Janmark on pelannut jääkiekkoa alemmissa sarjoissa.
Little Child (The Beatlesin kappale)

Kokoonpano

Lähde:
Carmen Miranda

Elämäkerta

Miranda syntyi pienessä Marco de Canavesesin kaupungissa Portugalin pohjoisosassa. Perhe muutti Brasiliaan hänen ollessaan vuoden ikäinen. Hän kävi Saint Teresinhan luostarikoulua. Hänen katolilaiset vanhempansa eivät hyväksyneet ajatusta viihdeurasta, joten hän piti unelmansa salaisuutena vuosikausia. Vapaa-aikanaan hän lauloi usein juhlissa ja festivaaleilla.
Lopulta hän pääsi esiintymään paikalliselle radioasemalle. Hän oli yksi Brasilian ensimmäisistä samban supertähdistä ja näytteli Brasiliassa myös kuudessa elokuvassa. Kymmenen vuoden kuluttua hänet kutsuttiin esiintymään Broadwaylle New Yorkiin. Miranda saapui yhtyeensä (Bando da Lua) kanssa Yhdysvaltoihin 1939, ja hänestä tuli tähti 1940-luvun alussa. Yhdysvaltojen hallitus edisti hänen uraansa osana presidentti Franklin Rooseveltin  ”Hyvä naapuri” -politiikkaa. Hän oli maan parhaiten ansaitseva taiteilija usean vuoden ajan 1940-luvulla, ja vuonna 1945 hän oli parhaiten ansaitseva nainen Yhdysvalloissa.
Miranda teki vuosin 1940–1953 yhteensä 14 Hollywood-elokuvaa. Helsingin olympialaisten tietämillä hän vieraili Suomessakin. Taiteilija Kari Suomalainen ikuisti vierailun piirroksellaan Helsingin Sanomien sivulle.
Mirandan albumeja myytiin yli kymmenen miljoonaa. 1940-luvulla hänen vieraillessaan Brasiliassa häntä arvosteltiin ankarasti amerikkalaiselle kaupallisuudelle antautumisesta sekä vääristyneen Brasilia-kuvan esittämisestä. Hän vastasi laululla ”Disseram Que Eu Voltei Americanizada” (”Sanotaan, että palasin amerikkaistuneena”). Arvostelujen vuoksi hän pysytteli poissa Brasiliasta 14 vuotta.
Miranda oli hyvin pienikokoinen nainen. Hän pyrki kätkemään tämän käyttämällä korkeita korkoja ja valtavan kokoisia hedelmäkasoin tai liioitellun kokoisin yksittäisin hedelmin koristettuja hattuja. Kun muuan toimittaja kysyi Mirandalta, mistä hän hankkii nämä erikoiset hattunsa, hän vastasi tekevänsä ne itse. 
Miranda ei ennen 1930-luvun loppua käyttänyt alkoholia eikä tupakoinut. Tuolloin alkaneen alkoholismin lisäksi hän käytti säännöllisesti amfetamiinia, ja samalla hänen sydämensä heikkeni. Hän kuoli sydänkohtaukseen The Jimmy Durante Show’ssa esiintymisen jälkeen. A&E Networkin biografiajaksossa on surullista filmimateriaalia Mirandan esiintymisestä 4. elokuuta. Tanssiohjelman jälkeen Miranda sai tietämättään pienen sydänkohtauksen ja oli kaatumaisillaan. Durante oli hänen vieressään ja auttoi häntä pysymään jaloillaan. Miranda hymyili, heilutti kättään yleisölle ja käveli viimeisen kerran lavan taakse. Hän menehtyi seuraavaan aamuun mennessä 46-vuotiaana. Hänen ruumiinsa lennätettiin pian Brasiliaan, jossa julistettiin maansuru. Hänet haudattiin São João Batistan hautausmaalle Rio de Janeirooon.
Happy People/U Saved Me

Kappaleet

R. Kelly on kirjoittanut ja tuottanut kaikki kappaleet.
Adalaj

Adalaj on kaupunki Gandhinagarin piirikunnassa, Gujaratin osavaltiossa Intiassa. Kaupungissa asui 11 957 ihmistä vuonna 2001, joista 51 prosenttia oli miehiä ja 49 prosenttia naisia. Alle 6-vuotiaat muodostivat 15 prosenttia kaupungin väestöstä. Kaupungin suosituin matkailukohde on Adalaj Stepwell.
Sveriges Television

Kanavat

SVT:llä on viisi kanavaa: pääkanavat SVT1 ja SVT2 sekä erikoiskanavat SVT24, Kunskapskanalen ja SVTB. SVT1 ja SVT2 lähetetään sekä analogisesti että digitaalisesti, muut kanavat vain digitaalisesti.
SVT24 on uutis- ja ajankohtaiskanava.
SVT World (entinen SVT Europa) -kanavan ohjelmisto koostuu SVT1:n ja SVT2:n ruotsalaisista ohjelmista. Kanavaa voi katsoa kaikkialla Euroopassa, Pohjois-Afrikassa sekä osissa Lähi-itää, Aasiaa ja Australiaa. Kanavan ohjelmat näkyivät Suomessa osana Yle Femin ja Yle Areenan ohjelmistoja. SVT Worldin lähettäminen Suomessa päättyi 24.4.2017. Muutoksen taustalla on kanavamuutos, jossa Yle Fem ja Teema muuttivat yhteiselle kanavapaikalle Yle Teema & Fem. Osa SVT:n avainohjelmista jatkaa edelleen osana Yle Femin ohjelmistoa. Ruotsin televisio ilmoitti kustannussyistä lopettavansa SVT Worldin lähetykset kokonaan 30.4.2017. 
SVT Extra oli vuosina 2002-2004 toiminut lisäkanava, joka lähetti olympialaiset ja muut äkilliset tapahtumat. Lisäksi kanavalla nähtiin SVT1:n ja SVT2:n ohjelmien uusintoja ja urheilulähetyksiä, joita ei muilla kanavilla voitu lähettää. SVT Extra muutettiin 26.09.2004 Kunskapskanaleksi, joka on opetus- ja tiedeohjelmien kanava ja vastaa lähinnä Suomen Yle Teemaa. Kunskapskanalenilla ei ole kuitenkaan kulttuuritarjontaa, toisin kuin Yle Teemalla. Kunskapskanalen on SVT:n ja opetusohjelmia tuottavan yleisradioyhtiön Utbildningsradionin yhteistoimintaa. 
SVTB eli entinen Barnkanalen on nimensä mukaisesti lastenkanava. SVTB:n ohjelmistossa on sekä pienille lapsille että murrosikäisille tarkoitettuja ohjelmia.
Kunskapskanalen ja SVTB lähetetään samalla kanavapaikalla. SVTB lähettää aamusta alkuiltaan ja Kunskapskanalen alkuillasta myöhään iltaan.
Paul Saar

Paul Saar (7. kesäkuuta 1919 Tallinna – 5. maaliskuuta 2010) oli Viron evankelis-luterilaisen kirkon ja Inkerin kirkon pastori sekä jatkosodassa Suomen-poika.
Hän syntyi vuonna 1919 Tallinnassa, jossa hänen isänsä Tõnis Saar toimi lähetyssaarnaajana. Saar valmistui vuonna 1937 Tallinnan Gustav Adolfi Gümnaasiumista. Sen jälkeen hän oli Viron armeijassa ja sotilaskoulussa. Vuosina 1938–1940 hän opiskeli Tarton yliopiston teologisessa tiedekunnassa. Kun vuonna 1940 teologinen tiedekunta suljettiin, hän meni lääketieteelliseen tiedekuntaan.
Kun sota alkoi, Saar oli vähän aikaa metsäveli. Toukokuusta 1943 maaliskuuhun 1944 hän oli Tallinnan keskusvankilassa. Vuonna 1944 keväästä syksyyn hän oli Suomen puolella jatkosodassa, Suomen-poikien Jalkaväkirykmentti 200:ssa. Vuosina 1944–1947 hän opiskeli Helsingin yliopiston teologisessa tiedekunnassa. Hänet pidätettiin Helsingissä lokakuussa 1947, ja tammikuussa 1948 hänet luovutettiin Neuvostoliittoon. Tapahtumien aikaan Suomen sisäasiainministerinä toimi Yrjö Leino.
Paul Saar vihittiin papiksi 9. toukokuuta 1948 Tallinnan tuomiokirkossa. Vuosina 1948–1951 hän oli pappina Vändran ja Torin seurakunnissa. Vuosina 1951–1953 hän oli Tallinnan Kaarlin seurakunnan pappi. Saar pidätettiin 24. helmikuuta 1953, ja hänet tuomittiin vankilaan. Hän vapautui 26. elokuuta 1956 Omskin vankileiriltä.
Vuosina 1956–1967 Saar oli Varblan seurakunnan kirkkoherra ja vuosina 1963–1967 myös Hanilan ja Karusen seurakuntien pappi. Vuosina 1967–1967 Saar oli Hagerin seurakunnan kirkkoherra; lisäksi hän oli vuosina 1989–1993 Länsi-Harjun rovastikunnan rovasti. Vuonna 1993 hän jätti viralliset tehtävänsä. Vuosina 1979–1992 oli hän myös Karjalassa, Petroskoin luterilaisen seurakunnan pappi ja vuosina 1990–1993 Inkerin rovastikunnan rovasti.
Viron presidentti Lennart Meri myönsi Saarille  Valkoisen Tähden ritarikunnan kunniamerkin vuonna 2001.
Suomen arkkipiispa Jukka Paarma myönsi Saarille Pyhän Henrikin ristin vuonna 2008.
Gertsel Baazov

Gertsel Baazov (georg. გერცელ ბააზოვი, 28. lokakuuta 1904 Oni – 12. syyskuuta 1938 Tbilisi) oli georgianjuutalainen runoilija ja näytelmäkirjailija, joka joutui Stalinin suurten puhdistusten uhriksi.
Hän syntyi Onissa, Georgiassa (joka kuului tuolloin Venäjän keisarikuntaan) maan johtavan sionistin Davit Baazovin perheeseen. 14-vuotiaana vuonna 1918 hän julkaisi ensimmäiset runonsa Ger-Bi-nimimerkillä. 1920-luvulla hän julkaisi järjestelmällisesti runoja, historiallisia kertomuksia ja journalistisia esseitä georgianjuutalaisissa lehdissä ja hänen vuoden 1924 Laulujen laulun georgiankielistä käännöstään ylistettiin. Vuonna 1925 hän perusti Tbilisissä toimineen georgianjuutalaisen "Kadima"-teatteriseurueen ja alkoi kirjoittaa georgianjuutalaisten elämää käsitteleviä näytelmiä. Vuonna 1927 hän valmistui Tbilisin valtionyliopiston lakitieteen tiedekunnasta ja toimi lyhyen aikaa lakimiehenä.
Vuoden 1928 näytelmänsä Dilleamari (georg. დილლეამარი) avulla Baazov nousi johtavaksi georgianjuutalaisia aiheita käsitteleväksi kirjailijaksi. Hän oli ensimmäinen juutalainen kirjailija, joka toi georgianjuutalaisten elämäntyylin, luonteen ja rutiinit maan kirjallisuuteen. Huomattavan lyhyessä ajassa Baazov kirjoitti kymmenen näytelmää (joista huomionarvoisia ovat esimerkiksi Mundžebi alaparakdnen [მუნჯები ალაპარაკდნენ, "mykät alkavat puhua" 1931], Ganurtševlad pirovnebisa [განურჩევლად პიროვნებისა, "ilman kunnioitusta ihmisiä kohtaan", 1933] ja Itska Rižinašvili [იცკა რიჟინაშვილი, 1936]), joista suurin osa nousi 1930-luvulla vakituisiksi näytelmiksi georgialaisten teattereiden ohjelmistoissa. Varhain 1930-luvun alussa hän suunnitteli kirjoittavansa trilogian georgianjuutalaisista, ja sen ensimmäinen osa – Pethaim – ehti ilmestyä georgiaksi (georg. ფეთხაინი, 1934) ja venäjäksi (ven. Петхайн, 1936). Neuvostoliiton poliittinen sorto keskeytti hänen työskentelynsä Josif Stalinin kaudella. Vuonna 1937 hänet pidätettiin Moskovassa ja luovutettiin Tbilisiin, jossa hänet joko ammuttiin tai kidutettiin kuoliaaksi kuulustelujen aikana. Hänet rehabilitoitiin myöhemmin vuonna 1955. Gertsel Baazovin mukaan on nimetty katu hänen synnyinkaupungissaan Onissa.
Antonio López García

Antonio López García (s. 6. tammikuuta 1936) on espanjalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä. Hän tuli tunnetuksi realistisilla töillään ja voitti vuonna 1985 Asturian ruhtinaan palkinnon. 
Víctor Ericen ohjaama elokuva Unelma valosta (1992) kertoo Antonio López Garcíasta, joka myös itse esiintyy siinä.
Gregor Mendel

Tutkimustulosten kieltäminen Neuvostoliitossa

Neuvostoliitossa Mendelin tutkimustuloksia ei hyväksytty, ja mendeliläisen perinnöllisyystieteen korvasi lysenkolaisuus. Lysenkolaisuus sai Neuvostoliitossa virallisen aseman, ja sitä harjoitettiin maassa 1930-luvulta vuoteen 1965 asti.
Olavi Syrjänen

Olavi Kaarlo Johannes Syrjänen (s. 2. helmikuuta 1936 Tampere) on suomalainen virkamies, oikeustieteen tohtori, arvoltaan varatuomari ja professori. Hän oli asuntohallituksen pääjohtaja 1984–1993 ja samalla viimeinen sen pääjohtaja. Sitä ennen hän oli ympäristöministeriön kaavoitus- ja rakennusosaston päällikkö 1976–1984. Hän on ollut Helsingin yliopiston hallinto-oikeuden dosentti vuodesta 2000.
Petr Sýkora

Ura

Uransa alussa Sýkora pelasi kotimaassaan Tšekin pääsarjassa ja IHL:ssä Detroit Vipersissä ja Cleveland Lumberjacksissa. New Jersey Devils varasi Sýkoran vuoden 1995 varaustilaisuudessa. Hänen varausnumeronsa oli 18.
Sýkora pomppi kolme kautta NHL:n ja AHL:n välillä, vaikka nousi jo kaudella 1995–1996 lähes vakituiseen kokoonpanoon. Hän pelasi kaikkien aikojen nuorimpana pelaajana, 18 vuoden ja 11 kuukauden ikäisenä, New Jerseyn kokoonpanossa ja hänet valittiin joulukuun kuukauden tulokkaaksi ja kauden jälkeen tulokkaiden tähdistökentälliseen.   Lopullisesti Sýkora murtautui New Jerseyn kokoonpanoon kaudella 1998–1999. Hänestä tuli pian yksi New Jerseyn avainpelaajista ja viihtyikin seurassa peräti seitsemän kautta. Kausi 1999-2000 päättyi New Jerseyllä ja Sýkoralla mestaruusjuhliin, kun joukkue voitti Stanley Cupin. Ratkaisevan finaalin lopun hän tosin joutui katselemaan sairaalassa televisiosta, koska ottelun ensimmäisessä erässä hän jäi rajun taklauksen alle ja joutui sairaalaan.
6. heinäkuuta vuonna 2002 Sýkora siirtyi Mighty Ducks of Anaheimiin kaupassa, jossa Anaheimiin myytiin lisäksi Igor Pohanka, Mike Commodore ja Jean-François Damphousse New Jerseyn saadessa Jeff Friesenin, Oleg Tverdovskin ja Maksim Balmotšnyhin. Heti vaihdon jälkeen Sýkorasta tuli yksi Anaheimin parhaista pelaajista. Hän pelasi Anaheimissa loistavat kaudet 2002–2003 ja 2003–2004. Työsulkukaudeksi Sýkora siirtyi Venäjälle Metallurg Magnitogorskiin. Työsulun jälkeen Sýkora liittyi takaisin Anaheimin kokoonpanoon kaudella 2005–2006, mutta kesken kauden hän siirtyi New York Rangersiin vaihdossa puolustaja Maksim Kondratjeviin. 
Kesällä 2006 Sýkora siirtyi Edmonton Oilersiin. Oilersissa Sýkora ei ehtinyt pelata kuin yhden kauden. Kesällä 2007 hän allekirjoitti sopimuksen Pittsburgh Penguinsin kanssa, jossa pelasi vuoteen 2009 asti, jolloin seura voitti Stanley Cupin.
Syyskuussa 2009 Sýkora osallistui Minnesota Wildin harjoitusleirille, jonka jälkeen hän allekirjoitti 1,6 miljoonan dollarin arvoisen yhden kauden mittaisen sopimuksen joukkueen kanssa. Hän pelasi kauden aikana 14 runkosarjaottelua. Hän oli lokakuussa sivussa muutaman ottelun nivusvamman vuoksi ja marras-joulukuussa yli 20 ottelua aivotärähdyksen vuoksi. Tammikuussa 2010 Wild siirsi Sýkoran ensin waivers-listalle ja purki myöhemmin samassa kuussa hänen sopimuksensa yhteisymmärryksessä pelaajan kanssa. 
Kaudella 2010–2011 Sýkora pelasi kahdessa eurooppalaisseurassa, aiemminkin urallaan edustamassaan HC Plzeňissä Tšekin Extraligassa sekä Dinamo Minskissä KHL:ssä. Syksyllä 2011 hän palasi NHL:ään. Hän osallistui ensin New Jersey Devilsin harjoitusleirille, jonka jälkeen teki seuran kanssa yksivuotisen sopimuksen. Sýkora pelasi Devilsissä yhden kauden ja teki runkosarjan ja pudotuspelit yhteenlaskettuna 49 pistettä. Seuraavan kauden alussa hän oli pitkään pelaamattomana mutta siirtyi tammikuussa 2013 Sveitsin pääsarjan SC Berniin. Hän pelasi Bernissä viisi ottelua joissa keräsi neljä pistettä.
Jalkaväki

Jalkaväki (jv) on maavoimiin kuuluva aselaji, jonka sotilaat taistelevat yleensä jalkaisin ja käyttävät henkilökohtaista asetta.

Jalkaväki ennen teollista aikaa

Läpi aikojen jalkaväki on ollut armeijoiden keskeisin osa. Muinaisina aikoina merkittävimmät sotilasmuodostelmat olivat esimerkiksi Kreikassa käytetyt falangit ja hienopiirteisemmät roomalaiset legioonat. Näissä yksiköissä saattoi olla useita tuhansia miehiä.
Keskiajalla ratsuväen ajateltiin olevan ylivertainen jalkaväkeen nähden. Kuitenkin, mikäli ratsastavien ritarien rynnäkkö oli huonosti järjestynyt, se päättyi usein tuhoon jalkaväkeä vastaan, ja 1350-luvulta lähtien ritarit itsekin alkoivat jalkautua taisteluun vastakeinona jousimiehiä vastaan, jotka saattoivat ampua heidän ratsunsa. Kurinalaiset jalkaväkimuodostelmat alkoivat hallita taistelukenttää yhdessä ratsuväen kanssa käyttäen heittoaseita, jousia ja erilaisia maastotyyppejä hyväkseen. Tilanne pysyi ennallaan, kunnes tuliaseet ja räjähteet mullistivat sodankäynnin.
Vaikka pitkäjousi olisi ollut huomattavasti tehokkaampi kuin vasta keksitty musketti, sen tuloksellinen käyttö vaati ampujalta elinikäistä harjoittelua. Muskettiarmeijan värvääminen vaati puolestaan rahaa, aseiden tuotantoyksikköjä, ruutia ja suuren määrän sotilaita, mutta sotilaita ei tarvinnut kouluttaa kuin muutamia viikkoja tai kuukausia. Pitkä keihäs, piikki, tuli merkittäväksi lähipuolustusaseeksi hyvin koulutetuille jalkaväkimiehille.
Teollistumisen myötä jalkaväki hallitsi yhä taistelukenttää. Ratsuväki oli kevyempää ja panssaroimatonta.

Jalkaväki teollisesta ajasta tähän päivään

Myöhemmin teollinen vallankumous mahdollisti suurten suhteellisen kouluttamattomien joukkojen värväämisen. Ennen rautateiden keksimistä 1800-luvulla jalkaväki marssi taistelukentälle kävellen tai toisinaan laivalla. 1890-luvun jälkeen jotkut maat käyttivät polkupyörillä liikkuvaa jalkaväkeä, mutta todellinen vallankumous liikkumisessa tapahtui 1920-luvulla moottoriajoneuvojen myötä kun autoja alettiin käyttää joukkojen siirroissa. Toisen maailmansodan myötä syntyi panssaroitu jalkaväki kun luotiin yksiköitä, joissa miehistö liikkui taistelukentällä panssaroitujen ajoneuvojen suojissa. Samoihin aikoihin nähtiin ensimmäistä kertaa laajassa käytössä lentokoneilla liikkuvaa ja laskuvarjoilla taistelukentälle saapuvaa jalkaväkeä.
Korean sodan aikana Yhdysvaltain armeija käytti ensimmäistä kertaa helikoptereita sekä haavoittuneiden kuljettamiseen että nopeaan joukkojen kuljettamiseen. Tämä johti siihen, että Neuvostoliitto alkoi kehittää omia sotilashelikoptereitaan. Vietnamin sodan aikana helikoptereiden käyttö kasvoi ja sissisodan luonteen vuoksi sillä pystyttiin siirtämään nopeasti riittävän suuria jalkaväkijoukkoja taistelun avainkohtiin. Helikopteri alkoi kehittyä kuljetusvälineestä raskaasti aseistetuksi taistelukopteriksi (gunship).
Nykyaikaista jalkaväkeä tukevat taistelussa panssarivaunut, tykistö ja ilmavoimat. Jalkaväki on kuitenkin se armeijan osa, joka voi vallata maa-alueita ja pitää niitä hallussaan, siksi se on yhä säilynyt oleellisena modernissakin sodankäynnissä.
Orjolin kuvernementti

Orjolin kuvernementti (myös lääni, ven. Орло́вская губе́рния, Orlovskaja gubernija) oli hallintoalue Venäjällä vuosina 1796–1928. Sen pinta-ala oli 46 728 neliökilometriä. Asukkaita oli 2 033 800 henkeä (vuonna 1897). Kuvernementin hallinnollinen keskus oli Orjolin kaupunki.
Kuvernementtiin kuului vuodesta 1802 lähtien 12 kihlakuntaa, joiden keskuspaikat olivat Brjansk, Bolhov, Dmitrovsk, Jelets, Karatšev, Kromy, Livny, Maloarhangelsk, Mtsensk, Orjol, Sevsk ja Trubtševsk. Asukkaista oli vuoden 1897 väestönlaskennan mukaan 99,0 % venäläisiä.
Brjanskin, Karatševin, Sevskin ja Trubtševskin kihlakunnat liitettiin vuonna 1920 uuteen Brjanskin kuvernementtiin. Aikaisemmin Tulan kuvernementtiiin kuulunut Novosilin kihlakunta yhdistettiin Orjolin kuvernementtiin vuonna 1925. Kuvernementti lakkautettiin vuonna 1928, ja sen alue liitettiin Keskiseen mustanmullan alueeseen.