Alex Manninger

Alkuvuodet

Manninger pelasi nuorena kotikaupunkinsa Austria Salzbugin joukkueessa. Kaudella 1994–1995 Manninger lainattiin itävaltalaisjoukkue SK Vorwärts Steyrille, jossa hän pelasi ensimmäinen huipputason jalkapallo-ottelunsa. Grazer AK:ta vastaan. Vahvojen otteiden ansiosta Grazer AK päätti ostaa hänet varamaalivahdiksi kaudelle 1996–1997. Manningerin ensimmäinen todellinen tulikoe tuli, kun seuran ykkösmaalivahti sairastui juuri ennen UEFA Cupin toisen kierroksen ottelua milanolaista Internazionalea vastaan. Manninger teki debyyttinsä Milanossa Stadio Giuseppe Meazzalla, jossa hän esitti tukun loistokkaita torjuntoja, mutta Grazer AK taipui kuitenkin milanolaisjoukkueelle 1–0. Kotonaan Grazer AK voitti ottelunsa 1–0 ja sarjassa edettiin aina rangaistuspotkukisaan asti, jonka kuitenkin he hävisivät.

Arsenal

Pysyttyään ykköstorjujana Grazer AK:ssa loppukauden 1996–1997, lontoolaisjoukkue Arsenal hankki Manningerin silloisen ykkösmaalivahti David Seamanin varamieheksi. Kaudella 1997–1998 Seaman loukkaantui pitkäksi aikaa ja Manninger sai ykkösmaalivahdin roolin seurassa, pitäen muun muassa maalinsa puhtaana kuudessa peräkkäisessä sarjaottelussa, millä hän jakoi seuraennätyksen Jimmy Ashcroftin kanssa. Viimeinen näistä nollapeleistä tapahtui maineikkaalla Old Traffordilla Manchester Unitedia vastaan, ”tykkimiehet” voittivat pelin 1–0. Tämä peli oli erittäin ratkaisevassa roolissa mestaruustaiston kannalta, jossa Arsenal lopulta osoittautuikin paremmaksi vain pisteen erolla Manchester Unitediin. Näiden nollapelien ansiosta Manninger valittiin Englannin valioliigaan kuukauden pelaajaksi. Huomattavaa tästä teki sen, että varamaalivahti ei ollut ikinä ennen valittu kyseiseen kunnianosoituksen saajaksi. Manninger joutui kuitenkin luopumaan ykkösmaalivahdin paikastaan David Seamanin kuntouduttua.
Manninger jatkoi Seamanin varamaalivahtina myös seuraavat kolme kautta, mutta pelaamissaan otteluissa hän ei päässyt yhtä loistokkaalle tasolle kuin kaudella 1997–1998. Hän pelasikin vain 64 ottelussa neljän kauden aikana Arsenalissa. Kun vuonna 2001 Arsenal vielä hankki uudeksi maalivahdikseen Richard Wrightin, jäi Manninger vasta kolmanneksi vaihtoehdoksi maaliin. Kaudella 2001–2002 Manninger lainattiin firenzeläisjoukkue Fiorentinalle, jossa hän pelasi 24 ottelussa.
Heinäkuussa 2002 katalonialaisseura Espanyol hankki Manningerin maalinsa suulle 960 000 punnan siirtosummalla ja neljän vuoden sopimuksella. Manninger ehti kuitenkin olla seurassa vain seitsemän viikkoa debyyttinsä jälkeen, koska seuralle ei tiettävästi ollut varaa maksaa hänen palkkaansa.

Serie A

Manninger liittyi Torinon joukkueeseen tammikuussa 2003. Hän pysyi siellä kuusi kuukautta ennen kuin siirtyi Bolognaan. Manninger vietti kaksi vuotta Bolognassa, mutta ei onnistunut murtautumaan seuran ykkösmaalivahdiksi. Hänet lainattiinkin Sienaan heti sen jälkeen, kun hän oli taas liittynyt kasvattaja seuransa Salzburgin joukkueeseen. Hyvin menneen Siena-reissun jälkeen Udinese hankki Manningerin joukkueeseensa, mutta vain viikkoja myöhemmin Italian jättiläisseura Juventus hankki hänet ykkösmaalivahdin Gianluigi Buffonin varamieheksi Antonio Chimentin ohella Udinesestä. 21. syyskuuta Cagliaria vastaan käydyssä Serie A -ottelussa Manninger teki debyyttinsä Juventuksen paidassa. Hän tuli toiselle puoliajalla vaihdosta kentälle, lihasvenähdyksestä kärsineen Buffonin tilalle. Manninger piti ottelussa nollan esittäen muutaman avaintorjunnan, jotka lopulta auttoivat bianconeriä voittamaan ottelun 1–0 brassi Amaurin maalilla.

Kansainvälinen ura

Manninger teki debyyttinsä Itävallan maajoukkueessa elokuussa 1999 ystävyysottelussa Ruotsia vastaan. Hän oli mukana myös Itävallan joukkueessa EM-kilpailuissa 2008. Manninger päätti maajoukkueuransa vuonna 2009.