google/wiki40b huggingface dataset:
William Carlos Williams

William Carlos Williams (17. syyskuuta 1883 – 4. maaliskuuta 1963) oli yhdysvaltalainen runoilija, jonka tuotanto liittyy läheisesti modernismiin ja imagismiin. 
New Jerseyssä syntyneen Williamsin isä oli englantilainen maahanmuuttaja ja äiti Puerto Ricolta. Tuleva runoilija opiskeli kotimaansa lisäksi Genevessä ja Pariisissa. 
Williams hoiti runoilijanuransa ohella lääkärin työtä Rutherfordissa vuoteen 1951 saakka. Hänen oma terveytensä alkoi heiketä 1940-luvulla kärsityn sydänkohtauksen seurauksena, ja seuraavalla vuosikymmenellä hän oli lyhyesti laitoshoidossa masennuksesta. Williams kuoli Rutherfordissa 79-vuotiaana. 
Williamsille myönnettiin toukokuussa 1963 postuumi Pulitzer-palkinto runokokoelmasta Pictures from Brueghel and Other Poems. Runojen lisäksi Williamsin tuotantoon kuuluu muun muassa sekalaista proosaa, novelleja ja omaelämäkertateos.
Williams oli opettaja ja merkittävä esikuva ainakin Allen Ginsbergille.
Joni Rytkönen

Joni Rytkönen (s. 29. maaliskuuta 1993 Helsinki) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Sotkamon Jymyä. Hänen kasvattajaseuransa on Lohjan Louhi. Superpesiksen runkosarjassa Rytkönen on pelannut kaikkiaan 87 ottelua, joissa on lyönyt 27 ja tuonut 45 juoksua. Kärkilyöntipisteitä hän on kerännyt pelaamissaan runkosarjan otteluissa 272. Pelaajakortin mukaan Rytkönen on edustanut Superpesiksessä ennen Jymyyn siirtymistä myös Kouvolan Pallonlyöjiä, Kankaanpään Mailaa ja Hyvinkään Tahkoa.
Kerritetra

Koko ja ulkonäkö

Kerritetra voi kasvaa noin viisi senttiä pitkäksi. Kerritetran kyljessä on leveä musta raita, ja se muistuttaa paljon keisaritetraa. Koiras on sinisävyisempi kuin naaras. Koiraan rasvaevä on sininen, naaraan oranssi. Kalasta on myös jalostettu erityisen sininen värimuoto.

Alkuperä

Kerritetra on peräisin Etelä-Amerikasta Aripuanã-joelta, Madeira-joen vesistöstä ja Brasilian Mato Grosson alueelta.

Käyttäytyminen ja lisääntyminen

Kerritetra on rauhallinen parvikala. Tummasävyinen pohja ja runsas kasvillisuus lisäävät kalan viihtymistä

Vesiolot ja ravinto

Kerritetralle sopiva lämpötila-alue on 24–26 °C ja pH 6–7. Kala on herkkä veden laadulle. Luonnossa kerritetra syö matoja ja pieniä äyriäisiä, akvaariossa sille sopii lihapitoinen sekaruoka.
Svartådalen

Svartådalen (merkitsee suomeksi Mustajoenlaakso) on jokilaakso Salan kunnan alueella Västmanlandin läänissä Ruotsissa. Alue muodostuu laajoista niitty- ja suoalueista sekä järvistä. Jokilaakso on ikivanhaa kulttuurimaaseutua; alueella on useita keskiaikaisia kirkkoja ja viikinkiaikaisia riimukiviä. Kotiseutuyhdistykset ja luomutilat pitävät alueen perinteitä elävänä. Alueen kulttuuriperinteen vaalimiseksi ja matkailun edistämiseksi perustettiin vuonna 2002 yhteistyöjärjestö Svartådalens bygdeförening.
Artur Malin

Nils Artur Malin (21. lokakuuta 1871 Turku – 6. helmikuuta 1939 Helsinki) oli pappi, sotarovasti, opettaja ja kristillisten järjestöjen sihteeri.
Artur Malinin vanhemmat olivat värjärimestari Anders Malin ja Edla Amanda Lundell ja puoliso vuodesta 1903 Hildur Maria Branders. Malin tuli ylioppilaaksi 1892 ja vihittiin papiksi 1897. Hän toimi ylimääräisenä pappina Turussa 1897–1904, Suomen NMKY:n matkasihteerinä 1904–1907 ja Helsingin NMKY:n pääsihteerinä 1907–14. Pietarissa hän oli Pyhän Katarinan ruotsalaisen seurakunnan kirkkoherra 1914–1918, Porissa kirkkoherra 1919–1921 ja Suomen armeijan sielunhoidon ja valistustyön johtaja, puolustusministeriön osastopäällikkönä, 1918–1939. Malin toimi myös uskonnon opettajana Turussa, Helsingissä ja Pietarissa. Turun NMKY:n sihteerinä, varapuheenjohtajana tai puheenjohtajana hän toimi 1897–1905, Helsingin NMKY:n johtokunnan jäsenenä 1919–1931 ja Suomen NMKY:n puheenjohtajana 1919–1931. Hänellä oli myös useita luottamustoimia. Malin julkaisi teoksen Om Kristi uppståndelse 1906 ja teoksen Konfirmatsiooniopetuksesta ja konfirmatsioonista 1912 sekä toimitti Suomen kirkon pappisliiton vuosikirjaa 1919–1927. Hän oli myös Nuorten airueen toimittaja 1907–1910 ja Kotimaan avustaja lehden perustamisesta saakka.
Sotarovasti Malinista tuli vuonna 1919, minkä arvonimen on itsenäisyyden ajan Suomessa saanut hänen lisäkseen vain Reinhold Hedberg. Malinin tapauksessa sotarovasti oli sittemmin myös hänen virkanimikkeensä puolustusvoimien kirkollisen työn johtajana.
Heikki Kojola

Heikki Kojola (17. syyskuuta 1953 Lapua – 1989) oli suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1971–1975.
Kojola edusti koko pääsarjauransa ajan Helsingfors IFK:ta. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 46 ottelua, joissa hän ei saanut tehopisteitä eikä jäähyjä. Hän saavutti urallaan yhden SM-hopean ja yhden SM-pronssin.
HIFK:n jälkeen Kojola pelasi I-divisioonassa edustaen PiTa:a kahden kauden ajan. Kaudeksi 1977–1978 Kojola siirtyi Tanskan pääsarjan Rungstediin. Seuraavalla kaudella hän voitti sarjan pistepörssin ensimmäisenä Rungstedin pelaajana.
Tuomo Pekkanen

Tuomo Antero Pekkanen (s. 16. heinäkuuta 1934 Saari) on Jyväskylän yliopiston emeritusprofessori, joka muun muassa toimittaa latinankielisiä uutisia Yleisradiolle. Hän on myös kääntänyt Kalevalan latinan kielelle vuonna 1986.
Hänen veljensä on eläinlääketieteen professori Timo Pekkanen.
Viron maatalousyliopisto

Viron maatalousyliopisto (viroksi Eesti Maaülikool) on Tartossa, Virossa toimiva yliopisto. Yliopistossa opiskelee noin 4 600 opiskelijaa. Henkilökuntaa yliopistolla oli vuonna 2005 noin 980 henkeä.

Historia

Viron maatalousyliopiston juuret juontavat vuonna 1632 perustetussa Tarton yliopistossa harjoitettuun maa- ja metsätalouden opetukseen ja tutkimukseen.
Tarton yliopistoon perustettiin sen uudelleen avaamisen yhteydessä vuonna 1802 maatalouden professuuri. Vuonna 1919 yliopiston perustettiin maatalouden tiedekunta. Vuonna 1951 Tarton yliopiston maatalouden ja eläinlääketieteen tiedekunnat muodostivat uuden yliopiston, Viron maatalousakatemian, joka toimi Neuvostoliiton maatalousministeriön alaisena.
Viron itsenäistyttyä vuonna 1991 maatalousakatemian nimi muutettiin Viron maatalousyliopistoksi.
Papunet

Papunet.net on saavutettava verkkosivusto eri keinoin kommunikoiville ja tietokonetta käyttäville ihmisille. Sivustolla jaetaan tietoa puhevammaisuudesta, vuorovaikutuksesta ja kommunikoinnin apuvälineistä sekä tarjotaan materiaaleja ja työkaluja kommunikoinnin tukemiseen. Papunetin kautta myös tiedotetaan puhevammaisten ihmisten oikeuksista ja mahdollisuuksista.
Lisäksi Papunet pyrkii vaikuttamaan siihen, että yhä useammat toimijat – erityisesti julkiset toimijat – tuottaisivat saavutettavia selkokielisiä verkkopalveluita. Papunet kehittää ohjeita saavutettavien verkkopalveluiden toteuttamiseen, arvioi selkokielisten verkkosivujen saavutettavuutta sekä kouluttaa ja konsultoi saavutettavuudesta.
Papunet on osa Kehitysvammaliittoa. Toiminnan päärahoittaja on Sosiaali- ja terveysjärjestöjen avustuskeskus.
Alakurtti (tukikohta)

Alakurtin sotilaslentoasema on Venäjän ilmavoimien ja maavoimien ilmailun tukikohta Murmanskin alueen Kantalahden piirissä, Alakurtissa lähellä Suomen rajaa. Kenttä on aiemmin ollut saksalaisten, sittemmin Neuvostoliiton asevoimien käytössä. Ennen 13.3.1940 solmittua Moskovan rauhaa alue oli Suomea. Neuvostoliitto vaati kaistaleen Sallasta, Suomen Karjalan ja Kalastajasaarennon alueiden lisäksi.
Tukikohdan kiitotie on 2 200 metriä pitkä ja betonipäällysteinen.

Yksiköt

Alakurttiin on sijoitettu helikopterirykmentti, asevarikko ja 194. radiotekninen rykmentti. Alakurtissa on myös rajavalvontayksikkö.

Helikopterirykmentti

Tukikohtaan on sijoitettu Venäjän 6. ilma-armeijan 85. erillinen helikopterirykmentti. Yksiköllä on Mi-8- ja Mi-24-helikoptereita.

Asevarikko

35. varikkotukikohdassa on henkilöstöä 443, 31 kpl T-80-panssarivaunuja, 36 kpl 2s1 Gvozdika 122 mm panssaritelahaupitseja, 11 kpl BM-21 Grad-raketinheitinjärjestelmiä, 12 kpl BM-27 Uragan raketinheitinjärjestelmiä, 214 kpl MT-LBT panssaroituja miehistönkuljetusvaunuja.
Vihdoinkin hääyö...

Tarina

Pariskunta, hajamielinen säätieteilijä Pentti (Pentti Siimes) ja hänen vaimonsa Elina (Heidi Krohn), muistelee vaimon vuosien takaista kesäromanssia, jossa osapuolina ovat Elina ja huoltoaseman tyhmä työmies (Matti Oravisto).

Arviot

Aikalaiskriitikoista Martti Savo ja Paula Talaskivi kehuvat elokuvaa, joka Talaskiven mukaan on Tarkaksen ehjin työ. Muuten elokuvaa pidettiin kritiikeissä heppoisena, jopa moraaliltaan epämääräisenä komediana. Myöhemmässä, televisioesitysten yhteydessä julkaistussa, kritiikissä todetaan, että jäntevän alun jälkeen elokuva sortuu lepsuiluun ja teatterinomaiseen näyttelemiseen, kuten Tarkaksen elokuvissa tämän kriitikon mukaan usein käy. Elokuvaa on luonnehdittu myös pikkukivaksi romanttiseksi komediaksi.
Tampereen laskuvarjokerho

Tampereen laskuvarjokerho ry on vuonna 1968 perustettu ilmailuyhdistys, joka toimii pääasiassa Tampereella, Pirkkalassa sekä Jämin lentopaikalla Jämijärvellä. Tampereella kerholla on tilat entisessä Härmälän lentoasemarakennuksessa koulutustoimintaa sekä kalustonhuoltoa varten. Jäseniä kerhossa on yli 200 ja vuosittainen hyppymäärä on yli 3000 hyppyä. Uusia oppilaita kerhossa koulutetaan hyppykauden aikana kuukausittain pidettävillä alkeiskursseilla vuosittain noin 60 ja tandemhyppyjä hypätään useita kymmeniä.
Hyppytoimintaa on kesäviikonloppuisin yleensä Jämillä ja arki-iltaisin Pirkkalassa. Aktiivinen hyppykausi kestää tavallisesti maaliskuun alusta lokakuun loppuun saakka.
Hyppykoneena toimii useimmiten kerhon oma Cessna U206F, johon mahtuu lentäjä ja kuusi hyppääjää. Kone on varusteltu erityisesti hyppykäyttöä varten ja koneen moottori sekä potkuri on valittu erityisesti melunvaimennusta silmällä pitäen.
Ali Ferzat

Ali Ferzat, myös Farzat, (arab. علي فرزات‎, s. 22. kesäkuuta 1951 Hama, Syyria) on syyrialainen pilapiirtäjä. Hänet tunnetaan maailmalla teräväkynäisenä kommentoijana. Ferzat oli yksi viidestä Saharov-palkinnon saajasta vuonna 2011.
Ferzat on monien muiden syyrialaisten taiteilijoiden tavoin joutunut kotimaassaan presidentti Bašar al-Assadin joukkojen pahoinpitelemäksi. Naamioidut miehet silpoivat 25. elokuuta 2011 hänen kätensä. Hänen löydettiin tienvarresta ja toimitettiin sairaalaan. Hän on kyseenalaistanut hallituksen politiikkaa ja arvostellut lahjontaa. Hän julkaisi omaa lehteä, jonka viranomaiset sulkivat 2003, minkä jälkeen hän on jatkanut julkaisutoimintaansa verkossa. 
Ferzatin töitä on ollut Suomessa esillä, muun muassa Maailma kylässä -juhlan näyttelyssä.
Katkolaakasittiäinen

Koko ja ulkonäkö

Katkolaakasittiäisen pää, etuselkä ja raajat ovat mustat ja niissä on pronssinruskea tai kellertävä metallinkiilto. Koiraan päälaelta kasvaa pitkä, kärkeä kohti kapeneva ja kärkiosassaan eteenpäinkaartuva sarvi. Pään sivuilla silmän edessä on terävä kulma. Naaraan etuselän etureuna on tasainen ilman lähilajeille ominaista kyhmyä. Peitinsiipien tyven kilveke puuttuu. Peitinsiivet ovat punaruskeat ja niitä kirjovat epäsäännölliset mustat pilkut. Kuoriainen on muodoltaan pullea ja sen ruumis on noin 5,5–9,5 mm pikä.
Lajin erottaminen typölaakasittiäisestä (Onthophagus similis) vaatii huomattavan yksityiskohtaista tarkastelua.

Levinneisyys

Lajin levinneisyys ulottuu Pohjois-Afrikasta Skandinavian eteläosiin ja idässä Keski-Aasiaan. Suomessa lajista on aikoinaan tehty harvakseltaan havaintoja ympäri maan eteläosia. Viimeisin havainto on kuitenkin vuodelta 1946 eikä lajin katsota enää esiintyvän Suomessa.

Elinympäristö ja elintavat

Lähisukulaistensa tapaan myös katkolaakasittiäinen on elinympäristönsä suhteen suhteellisen vaatelias ja edellyttää lämmintä elinpaikka. Tyypillinen elinympäristö on laidunnettu rinne, jonka maaperä on hiekkapitoista. Ruotsin Öölannissa sitä tavataan myös alvareilla ja Gotlannissa jopa harvakasvuisissa metsiköissä. Aikuiset kuoriaiset elävät lantakasoissa ja kaivavat niiden alla olevaan maaperään käytäviä, jotka ne täyttävät lannalla ja munivat sinne. Laji suosii etenkin hevosen ja lehmän lantaa, mutta sitä on tavattu myös monien villieläinten jätöksiltä. Kuoriaiset talvehtivat aikuisina ja niitä voi tavata keväästä syksyyn, joskin yksilömäärä on ilmeisesti suurimmillaan elo-syyskuussa.
Suomessa katkolaakasittiäinen on luokiteltu alueellisesti hävinneeksi, Ruotsissa se on silmälläpidettävä. Laidunnuksen väheneminen kuoriaisen elinpaikoilla voi aiheuttaa varjostavan kasvillisuuden muodostumisen ja sitä kautta avointa elinympäristöä vaativan lajin häviämisen.
HMS Wale

Valmistus

Alus tilattiin Kockums Mekaniska Verkstad AB:lta Malmöstä ja se muistutti John I. Thornycroft and Companyn valmistamaa HMS Magnea. Alus laskettiin vesille 21. syyskuuta 1907 ja se liitettiin laivastoon 14. huhtikuuta 1908.
Hamilton (Bermuda)

Historia

Hamiltonista tuli Bermudan pääkaupunki vuonna 1815, kun se ohitti asukasluvussa St. Georgen, jolla oli siihen asti ollut pääkaupungin asema. Hamilton on nimetty saaren kuvernöörinä vuosina 1788–1794 toimineen Henry Hamiltonin mukaan. Kaupunki perustettiin 1790-luvulla ja sai ensimmäiseksi pormestarikseen Daniel Tuckerin 1795.

Puistot

Hamiltonissa on kokoonsa nähden paljon puistoja, joista merkittävin on Victoria Park, joka on nimetty kuningatar Victorian mukaan. Muita puistoja ovat Par La Ville Park, Barr's Park, All Buoy's Point Park.
Janusz Korwin-Mikke

Janusz Ryszard Korwin-Mikke (s. 27. lokakuuta 1942, Varsova) on puolalainen europarlamentaarikko (MEP). Korwin-Mikke on perustanut puolalaisen euroskeptisen libertaaripuolueen nimeltä Liberty.
Korwin-Mikke oli ehdokkaana Puolan vuoden 2015 presidentinvaaleissa ja lupasi poistaa kaikki tulonsiirrot, laillistaa lapsipornon ja estää naisia äänestämästä. Korwin-Mikken mukaan naisista suurta osaa ei politiikka muutenkaan kiinnosta ja naiset äänestävät useammin hyvinvointivaltion puolesta.
Vuonna 2017 Korwin-Mikke erotettiin Euroopan parlamentista 10 päiväksi ja hän menetti 30 päivän palkan sanottuaan että naiset ovat heikompia, pienempiä ja vähemmän älykkäitä eivätkä ansaitse siksi samaa palkkaa kuin miehet. Korwin-Mikke myös sanoi että sadan parhaan shakinpelaajan joukossa ei ole yhtäkään naista.
Dramma giocoso

Dramma giocoso (suom. leikkisä draama) on 1700-luvun puolivälissä kehittynyt italialainen koomisen oopperan tyylilaji. Dramma giocoso sai alkunsa napolilaisessa oopperatraditiossa, ja ensimmäisenä termiä käytti näytelmäkirjailija Carlo Goldoni vuonna 1748.
Dramma giocosossa vakava ja koominen sekoittuvat ja se sijoittuukin vakavan opera serian ja koomisen opera buffan välimaastoon. Juoni on usein sentimentaalinen tai pateettinen lähestyen traagista. Hyvin tyypillistä dramma giocosoa on näytöksen loppuun dramaattiseksi huipentumaksi sijoitettu suuri buffokohtaus.
Goldonin ja muiden teksteissä esiintyi erilaisia roolityyppejä: aatelistoa, joita musiikillisesti kuvattiin opera serian tyylikeinoin ja maalaisia, vanhojapoikia, maatyöläisiä ja palveluskuntaa, joiden aluetta oli koominen, opera buffan sfääri. Lisäksi usein tavattiin välimuotona parti di mezzo carattere, esimerkiksi Donna Elvira Mozartin Don Giovannissa.
Raymond Emil Goedert

Raymond Emil Goedert (s. 15. lokakuuta 1927 Oak Park) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Chicagon arkkihiippakuntaan Samuel Alphonsus Stritch 1. toukokuuta 1952. Hänet nimitettiin Chicagon vihkipiispaksi sekä Tamazenin titulaaripiispaksi 8. heinäkuuta 1991, ja piispaksi vihkiminen seurasi 29. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joseph Louis Bernardin, jota avustivat Alfred Leo Abramowicz ja John Robert Gorman.
Goedert jäi eläkkeelle 24. tammikuuta 2003.
Alajärven Helluntaiseurakunta

Historia

Helluntaiherätys saapui Alajärvelle evankelista Sanni Hautakankaan alettua pitää tilaisuuksia Saukonkylällä vuonna 1928 Josua Etelämäen talossa. Myös Luoman koulun opettaja Tyyne Bilman kutsui Hautakankaan pitämään tilaisuuksia kyläänsä. Tällöin kääntyneistä yksi oli Helge Luoma-aho, josta tuli seurakunnan keskeinen vaikuttaja 40 vuoden ajaksi. Kannattajakunnan vähitellen kasvaessa yhteisö päätti järjestäytyä paikalliseksi seurakunnaksi, mikä tapahtui 2. tammikuuta 1938 Fanny ja Toivo Ylitalon kodissa. Sotien päätyttyä valittiin seurakunnalle 1947 sen ensimmäinen vanhimmisto johtamaan seurakuntaa. 1953 seurakunta otti ensimmäisen kokoaikaisen työntekijän, Niilo Yli-Vainion. Hänen aikanaan seurakunta alkoi kasvaa ja sai ensimmäisen rukoushuoneensa 4. joulukuuta 1955. Sitä ennen seurakunta oli kokoontunut kodeissa, kouluissa ja seuraintaloilla.
Seurakunnan jäsenmäärä kasvoi voimakkaasti 1960- ja 1970-luvuilla, jolloin rukoushuone jäi liian pieneksi. Niinpä 1976 aloitettiin uuden kokoontumistilan, Siion-Temppelin, suunnittelu. Arkkitehti Veikko Gröhn laati uuden rakennuksen piirustukset ja rakentaminen aloitettiin 1978. Temppeli valmistui nopeasti, sillä runsas puoli vuotta rakennustöiden alkamisesta vietettiin loppiaisena 1979 Siion-Temppelin käyttöönvihkimisjuhlia. Kymmenisen vuotta myöhemmin todettiin, että tilat olivat jääneet pieniksi kerho- ja pyhäkoulutilojen sekä ruokasalin osalta. Niinpä Temppelille valmistui laajennusosa talkoovoimin 1988. Vuonna 2012 seurakunnalla oli noin 500 jäsentä.
Tero Viitanen

Ura

Viitanen aloitti lentopallouransa SM-tasolla kaudella 1992, KuPS-Volleyn joukkueessa, Kuopiossa. Ensimmäisellä kaudellaan SM-liigassa Viitanen voitti heti suomenmestaruuden ja suomen-cupin kultaa joukkueensa kanssa. Viitanen voitti lopulta KuPS-Volleyn joukkueen kanssa viisi Suomen mestaruutta peräkkäin ja viisi Suomen Cupin kultaa peräkkäin. Tämän jälkeen hän siirtyi ammattilaiseksi ulkomaille. Hän pelasi ulkomailla ammatikseen Ranskassa, Italiassa, Espanjassa sekä Kyproksella voittaen useita eri palkintoja. SM-liigassa Viitanen on tähän mennessä voittanut kuusi suomenmestaruutta ja kuusi Suomen Cupin kultaa. Viimeisin suomenmestaruus tuli kaudella 2006, kun hän liittyi Isku-Volleyn kokoonpanoon loppukauden ajaksi.

A-maajoukkue

Suomen lentopallomaajoukkueessa Viitanen pelasi uransa ensimmäisen kerran kaudella 1994. Viitanen pelasi maajoukkueen mukana muun muassa Euroopan Mestaruuskilpailut vuonna 1997 Hollannissa. Vuonna 2007 Viitanen nimettiin maajoukkueen joukkueenjohtajaksi. A-maajoukkueessa Viitanen on pelannut 122 A-maaottelua.

Muuta

Kuopiolaisseuran lisäksi Viitanen on pelannut Suomessa pääsarjassa myös Sammossa, joensuulaisessa Mutalan Riennossa ja Tampereen Isku-Volleyssä. Ulkomailla hän on pelannut ammattilaisena Ranskassa, Italiassa, Espanjassa ja Kyproksessa.

Polkupyörä-tuuletus

Viitanen teki tunnetuksi myös niin sanotun polkupyörä-tuuletuksen. Vuoden 2008 SM-finaalisarjassa hän lupasi pyöräillä Kuopiosta Rovaniemelle asti mikäli hänen joukkueensa nousee 2-0 tappioasemasta finaalisarjan voittoon. Ratkaisevassa viidennessä ottelussa Viitanen tuuletti aina pisteen jälkeen polkupyörällä ajotyyliin.
Ananias

Ananias oli Raamatussa Uudessa Testamentissa Apostolien tekojen viidennessä luvussa mainittu henkilö, jonka vaimon nimi oli Safira. He olivat alkuseurakunnan jäseniä. Jumala rankaisi heitä äkkikuolemalla Pyhän Hengen pilkasta.
Uudessa Testamentissa on kaksi muutakin Ananiasta: ylimmäinen pappi Ananias ja Ananias, jolla oli osaltaan vaikutus Paavalin kääntymykseen Jeesuksen seuraajaksi.
Debby Boone

Deborah Ann "Debby" Boone (s. 22. syyskuuta 1956) on yhdysvaltalainen laulaja. Hänet muistetaan parhaiten hitistä "You Light Up My Life" (1977), joka vietti kymmenen viikkoa Billboard Hot 100 -listan kärjessä ja toi esittäjälleen "parhaan tulokkaan" Grammy-palkinnon.
Boone syntyi Hackensackissa, New Jerseyssä, kuuluisan muusikko Pat Boonen ja Shirley Lee Foney Boonen tyttäreksi. Hän nousi teini-ikäisenä yhdessä sisartensa kanssa listoille yhtyenimellä "The Boones". Hän aloitti soolouransa singlellä "You Light Up My Life". 
Boone oli 1970-luvun lopussa ja 1980-luvun alussa listoilla useilla countryjulkaisuillaan. Hän tulkitsi muiden ohella Connie Francisin lauluja. Hän julkaisi vuonna 1981 omaelämäkerran Debby Boone So Far ja menestyi paitsi muusikkona, myös teatterin näyttelijänä; satunnaisemmin hän on esiintynyt myös televisiossa. 
Vuodesta 1980 alkaen Boone on levyttänyt myös gospelhenkistä musiikkia voittaen kaksi GMA Dove -palkintoa ja kaksi Grammya lisää. Hän meni vuonna 1979 naimisiin Gabriel Ferrerin kanssa. Pari sai neljä lasta: Jordanin (s. 1980), kaksostytöt Gabriellen ja Dustinin (s. 1983) sekä Tessan (s. 1986). Yhteistyössä miehensä kanssa Boone julkaisi useita lastenkirjoja. 
Boonen tuorein albumi Reflections of Rosemary on ilmestynyt vuonna 2005.
Crysis 3

Juoni

Crysis 3 sijoittuu vuoden 2047 New Yorkiin, 24 vuotta Crysis 2:n tapahtumien jälkeen. New York on korruptoituneen CELL-yhtiön luomassa nanokuvussa. Kuvun alla on ylikasvaneita puita, soita ja jokia. Kuvun sisällä on seitsemän erilaista ympäristöä, jotka tunnetaan nimellä seitsemän ihmettä. Pelihahmon sanotaan olevan kostoretkellä, kun hän sai tietää CELL:n motiivit rakentaa kupu.

Moninpeli

Enimmillään 16 pelaajaa Microsoft Windowsilla ja 12 pelaajaa konsoleilla on mahdollista olla yhdessä moninpelissä. Moninpeli käyttää Originia, johon pelaajalle vaaditaan tili. Pelissä on kahdeksan eri pelimuotoa, ja 12 karttaa.

Kehitys

EA paljasti vahingossa Crysis 3:n nettikaupassaan huhtikuussa 2012.
Kun Crysis 2 sai palautetta Windows-pelaajilta siitä, että sen grafiikat oli suunniteltu konsolien tekniset rajoitukset huomioon ottaen, Crytekin toimitusjohtaja ilmoitti, että peli tulee kuvaannollisesti ”sulattamaan tietokoneita” johtuen sen järjestelmävaatimuksista. Pelin Windows-versio vaatii DirectX 11 -yhteensopivan näytönohjaimen ja käyttöjärjestelmän. Crysis 3 käyttää CryEngine 3 -pelimoottorin uusimpia ominaisuuksia, kuten volumetrista valaistusta, displacement-mappingia, parannettuja dynaamisia tekstuureja ja kasvillisuutta sekä parannettua valaistusta ja varjoja. Osa näistä kehittyneistä ominaisuuksista toimii vain Windowsilla parhaat kuva-asetukset päällä.
Suljettu alfatestaus aloitettiin valituilla käyttäjillä lokakuussa 2012. Alphassa oli mukana kartta ”Museum” ja pelimuoto ”Crash Site”. Beetatestaus aloitettiin 29. tammikuuta 2013 ja päättyi 12. helmikuuta. Crytek ja EA ilmoittivat, että betaan osallistui kolme miljoonaa pelaajaa.

Markkinointi

Elokuvan tekijä Albert Hughes valittiin tekemään The 7 Wonders of Crysis 3 -lyhytsarja, jonka jokainen osa edusti erilaista pelin osa-aluetta.

Vastaanotto

Peli on saanut pääasiassa positiivista palautetta. IGN:n arvio pelistä oli 8,5. Arvostelussa kehuttiin pelin tarinaa, grafiikoita ja kontrolleja.