google/wiki40b huggingface dataset:
Kelly Ripa

Ura

Ripa sai vuonna 1990 Hayley Vaughanin roolin ABC-kanavan saippuasarjasta All My Children. Hän näytteli sarjassa kahdentoista vuoden ajan, vuoteen 2002 asti. Vuonna 2003 hän alkoi näytellä saman kanavan tilannekomediasarjassa Hope & Faith, jossa hän esitti toista nimiroolia, Faith Fairfieldiä. Sarjaa tehtiin kolme tuotantokautta, vuoteen 2006 asti. Ripa on vieraillut pienemmissä rooleissa muutamissa muissa sarjoissa, muun muassa Jennifer Bradleyn roolissa sarjassa Ed vuonna 2002. Hän on näytellyt myös elokuvissa.
Helmikuusta 2001 lähtien Ripa juonsi yhdessä Regis Philbinin kanssa arkiaamuisin ABC-kanavalla esitettyä talk show'ta Live with Regis and Kelly. Hän korvasi aiemmin nimellä Live with Regis and Kathie Lee tunnetun ohjelman juontajana Kathie Lee Giffordin, joka juonsi sitä viisitoista vuotta, vuoteen 2000 asti. Philbin jätti ohjelman marraskuussa 2011, minkä jälkeen Ripalla oli useita vaihtuvia juontajapareja ja ohjelmaa esitettiin nimellä Live with Kelly. Syyskuussa 2012 Ripa sai uudeksi vakituiseksi juontajaparikseen entisen NFL-pelaajan Michael Strahanin ja ohjelma sai nimen Live with Kelly and Michael. Vuonna 2016 Strahan siirtyi Good Morning American juontajaksi ja Ripalla oli jälleen useita vaihtuvia juontajapareja. 1. toukokuuta 2017, lähes vuosi Strahanin lähdön jälkeen, Ryan Seacrestin ilmoitettiin olevan Ripan uusi vakituinen juontajapari ja ohjelman nimeksi tuli Live with Kelly and Ryan.
Ripalla on ollut urallaan useita ehdokkuuksia Daytime Emmy -palkinnon saajaksi, eniten kategoriassa paras talk show -juontaja (Outstanding Talk Show Host). Hän sai kyseisen palkinnon vuosina 2011 ja 2012 yhdessä entisen juontajaparinsa Regis Philbinin kanssa. Vuosina 2015 ja 2016 hänet ja Michael Strahan palkittiin uudessa kategoriassa paras viihteellisen talk show'n juontaja (Outstanding Entertainment Talk Show Host). Näyttelijänä Ripa on ollut kahdesti ehdolla kategoriassa paras naissivuosa draamasarjassa (Outstanding Supporting Actress in a Drama Series; sarjasta All My Children) ja kerran kategoriassa paras nuori naisnäyttelijä draamasarjassa (Outstanding Younger Actress in a Drama Series; sarjasta All My Children). Lisäksi hän on saanut roolistaan All My Childrenissä kolme Soap Opera Digest -lehden jakamaa palkintoa.

Perhe

Ripa on ollut vuodesta 1996 alkaen naimisissa näyttelijä Mark Consuelosin kanssa. Kumpikin näytteli sarjassa All My Children. Parilla on kolme lasta, vuonna 1997 syntynyt Michael, vuonna 2001 syntynyt Lola ja vuonna 2003 syntynyt Joaquin.
Jalkapallon suomenmestaruuskilpailut 1910

Suomen mestarit

Maalivahti: Kosti Nieminen, Puolustajat: Fjalar Bergroth, David Henning, Tukimiehet: Sigfrid Österlund, Knut Dammert, Karl Streckert, Hyökkääjät: Levi Koskinen, Sten von Troil, Bruno Österlund, Harry Silander, Magnus Sjöholm. Knut Österlund ei pelannut loppuottelussa. K. von Troil mainitaan lehtijutussa.
Glykolihappo

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa glykolihappo on kiinteätä väritöntä ja hygroskooppista ainetta. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja polaarisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, metanoliin ja asetoniin. Hiilivetyihin glykolihappo sen sijaan liukenee vain hieman. Yhdiste on keskivahva happo ja sen pKₐ-arvo on 3,83.
Glykolihappo sisältää sekä hydroksyylirymän että karboksyyliryhmän ja sille tapahtuu sekä alkoholeille ja karboksyylihapoille tyypillisiä reaktioita. Tällaisia ovat suolojen muodostuminen reaktioissa emästen kanssa, esteröityminen alkoholien kanssa karbokyysliryhmän kautta ja happokloridien kanssa hydroksyyliryhmän kautta ja kompleksien muodostuminen siirtymämetallikationien kanssa. Kuumennettaessa glykolihappo muodostaa esterin itsensä kanssa muodostaen ensin diglykolihappoa ja edelleen pidempiketjuisia oligomeerejä ja lopulta polyglykolihappoa. Voi muodostua myös rengasrakenteisia dimeerejä ja oligomeerejä eli glykolideja.Vetyperoksidi hapettaa yhdisteen rauta(II)suolojen läsnä ollessa glyoksyylihapoksi ja rauta(III)suolojen läsnä ollessa oksaalihapoksi.
Luonnossa glykolihappoa esiintyy sokeriruo'ossa, sokerijuurikkaassa ja raakojen viinirypäleiden mehussa. Ihmisen elimistössä glykolialdehydi hapettuu glykolihapoksi.

Valmistus ja käyttö

Ensimmäisen kerran glykolihappoa valmistettiin vuonna 1848 glysiinin ja typpihapokkeen välisellä reaktiolla. Glykolihappoa voidaan valmistaa hydrolysoimalla kloorietikkahappoa emäksisissä olosuhteissa 90–130 °C:n lämpötilassa, jonka jälkeen happo puhdistettiin uuttamalla asetonilla. 1940-luvun jälkeen yhdisteen syntetisoimiseksi yleistyi prosessi, jolla glykolihappoa valmistetaan korkeassa paineessa ja happamissa olosuhteissa formaldehydistä, hiilimonoksidista ja vedestä. Muita tapoja ovat oksaalihapon pelkistys, glykolin hapetus, glykolonitriilin hydrolyysi ja laboratoriomittakaavassa glykolaattiesterien hydrolyysi.
Tärkein glykolinhapon yksittäinen käyttökohde on metallipintojen, syövytys, puhdistus ja kiillotus. Yhdisteen etuja ovat , että se on biohajoavaa eikä myrkyllistä. Lisäksi yhdistettä käytetään tekstiiliteollisuudessa nahan käsittelyyn, apuaineena tekstiilien värjäyksessä, raudan poistoon teollisuuden käyttämistä vesistä, biohajoavien polymeerien valmistuksessa ja lähtöaineena orgaanisen kemian synteeseissä. Glykolihappoa käytetään myös kosmetiikassa ihovoiteissa ja kuorintavoiteissa. Glykolihappo tehoaa ryppyihin ja siloittaa niitä, mutta ihovoiteissa sen pitoisuus on liian pieni, jotta vaikutukset olisivat merkittäviä.
John Bedyngham

John Bedyngham (myös Bedingham) oli 1400-luvulla elänyt englantilainen renessanssisäveltäjä.
Bedyngham toimi vuodesta 1457 lähtien suntiona Collegiate Chapel of St. Stephenissa Westminsterissa. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa burgundilaistyylisiä chansoneita. Hän sävelsi myös Gilles Binchoisin chansoniin pohjautuvan messun Deuil angoisseus . Bedyngham kuoli vuoden 1460 paikkeilla.
Bedynghamin laulua O rosa bella luultiin pitkään John Dunstablen säveltämäksi .
Juopuli

Juopuli on kylä Ylikiimingin kaupunginosassa Oulussa Juopulinjärven lounaisrannalla. Entisen Ylikiimingin kunnan alueella sijaitsevan kylän asukasluku on noin 200.
Juopuli on pääasiallisesti vanhaa maatalousseutua, ja sen lukuisat vanhat rakennukset sekä viljelysmaat lasketaan nykyisin merkittäväksi kulttuurihistoriallisesti arvokkaaksi maisemakokonaisuudeksi. Nykyisin Juopuli on kasvava kylä.

Historia

Juopulin asutushistoriasta on tietoa vuosilta 1574–1591 alkaen, jolloin Olli Puumalaisen on mainittu asuneen Juopulinjärven rannalla. 1610-luvulla kylässä mainittiin olevan neljä taloa. Ilmeisesti tätäkin vanhempaa perua on vuoden 1555 verokirjoissa esiintyvä Olli Mikonpoika Koppelon talo.
Isojaon aikaan vuonna 1791 kylälle perustettiin kaksi uutta taloa, jotka alkoivat jakaantua useammiksi taloiksi 1800-luvun alussa. 1800-luvun puolivälin aikaan kylässä oli yhdeksän taloa ja kuusi torppaa, joista osa oli kylän ulkopuolella. Talvisotaan mennessä kylän viidestä kantatalosta muodostettiin maanmittaustoimituksin kaikkiaan 41 asuttua tilaa.

Palvelut

Palvelut on keskitetty Ylikiimingin taajamaan, joka sijaitsee noin seitsemän kilometrin päässä. Julkinen liikenne on koululaisvuoroihin sidottua linja-auto- tai tilataksiliikennettä.
Alueen perusopetuksesta vastaa Ylikiimingin koulu. Vanhalla Juopulin koululla järjestetään kyläyhdistyksen tapahtumia, kerhoja sekä Oulu-opiston kursseja. Koulun läheisyydessä sijaitsee Juopulin harjoitusravirata, jota ylläpitää Kiiminkien hevosystävät ry.
J. M. DeMatteis

John Marc DeMatteis (s. 15. joulukuuta 1953 Yhdysvallat) on sarjakuvakäsikirjoittaja, jonka töitä on nähty Suomessakin supersankarisarjakuvissa. DeMatteis on intialaisen gurun Meher Baban seuraaja.
Zuiderzee

Zuiderzee oli Pohjanmeren lahti Alankomaissa. Nykyään se on jaettu Afsluitdijkin padolla IJsselmeeriin ja Vattimereen.
Tuomioja (kylä)

Tuomioja (entiseltä nimeltä Lappi) on kylä Siikajoen kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla. Kylä kuului vuoteen 1973 asti tuolloiselle Paavolan kunnalle ja vuosina 1973–2006 Ruukin kuntaan. Kylä sijaitsee kahdeksan kilometriä länteen Siikajoen kuntakeskuksesta Ruukista Pohjanmaan radan varrella.
Kylän pääväylä on Ruukista Tuomiojan ja Relletin kautta Raahen Pattijoen taajamaan johtava yhdystie 8121 eli Tuomiojantie.
Tuomiojalla sijaitsee vuonna 1886 rakennettu rautatieasemarakennus, joka nykyisin toimii tavaraliikenteen risteyasemana. Henkilöliikenne lopetettiin kylällä vuonna 1990.
Kylällä toimii nuorisoseura, joka aloitti toimintansa vuonna 1911.
Saarijärvi (Mänttä-Vilppula, Suluslahti)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 23 hehtaaria ja se on 1,1 kilometriä pitkä ja 550 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kaksi saarta. Sen rantaviivan pituus on 3,5 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Ruoveden alueella (35.33), jonka Salojärven valuma-alueeseen (35.337) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 108,1 metriä mpy.
Operaatio Prinsessa

Juoni

Costa Estrellan diktaattori kaappaa vallan naapurivaltiossa, Costa Lunassa, kesken prinsessa Rosalinda Maria Montoya Fioren (Demi Lovato) kruunajaisharjoitusten. Vaaranalaisten prinsessojen suojeluun erikoistuneen salaorganisaation agentti majuri Mason (Tom Verica) pelastaa kuitenkin prinsessan helikopterilla. Prinsessa majoitetaan Louisianaan majurin ja hänen tyttärensä Carterin (Selena Gomez) luokse asumaan. Louisianassa prinsessan on esitettävä tavallista amerikkalaista nuorta, ettei hänen piilopaikkansa paljastuisi.
Bolocera tuediae

Koko ja ulkonäkö

B. tuediaen pehmeä runko on lyhyen lieriön muotoinen ja tyvestään enintään 25 senttimetriä leveä. Rungon yläpäässä on leveä suuaukko ja alapäässä tyvilevy, joka on kiinnittynyt kevyesti alustaan. Eläimen pinta on sileä ja tavallisesti joko oranssi, kellanruskea, vaaleanpunainen tai valkoinen. Suuaukko ja lonkerot ovat hieman läpikuultavat ja suuaukossa on joskus tummia kuvioita lonkeroiden juurella.
B. tuediaella voi olla jopa kaksisataa pitkää ja paksua lonkeroa, jotka ovat järjestäytyneet suuaukon ympärille samankeskisiksi kehiksi kuuden kerrannaisina: sisimmällä kehällä lonkeroita on 6 ja sitä seuraavilla 6, 12, 24 ja niin edelleen. Joskus merivuokko pudottaa lonkeronsa, mutta syytä tähän ei tunneta. Pudonnut lonkero säilyy elossa jonkin aikaa mutta siitä ei kasva uutta yksilöä, kuten joillakin muilla lajeilla.

Levinneisyys

B. tuediaeta esiintyy Pohjois-Atlantissa aina pohjoiselle napapiirille asti.

Elinympäristö

B. tuediae elää avomeren alueella noin 20 metrin syvyydestä ainakin 2 kilometriin asti. Yleensä se kiinnittyy kovaan alustaan, kuten kallioon, kiveen tai nilviäisen kuoreen.
Raaseporin vaakuna

Raaseporin kunnanvaakuna on 15-henkisen Raaseporin järjestelytoimikunnan Raaseporin kaupungille kutsukilpailun perusteella valitsema vaakuna, joka on saanut aiheensa alueen lehtobiotoopista sekä yhdistyvään kuntaan alun perin kuuluneista kahdeksasta kunnasta. Nämä kehäkkäin sijoitettujen valkovuokkojen kuvaamat kunnat ovat Bromarv, Karjaa, Karjaan maalaiskunta, Pohja, Snappertuna, Tammisaaren maalaiskunta, Tammisaari ja Tenhola. Kilven päällä oleva muurikruunu viittaa seudun historiaan ja alueella olleisiin kolmeen linnoitukseen.
Vaakunan on suunnitellut graafikko Henrik Strömberg, ja se otettiin käyttöön 1. tammikuuta 2009 Karjaan, Pohjan ja Tammisaaren yhdistyessä Raaseporin kaupungiksi. Vaakunan heraldisen lautakunnan korjaama selitys on ”vihreällä kilvellä kahdeksan hopeista kultaemiöistä valkovuokonkukkaa renkaan tavoin”.

Kritiikkiä

Vaakunassa on heraldisessa mielessä joitakin heikkouksia. Heraldisen tunnuksen suunnittelijan kymmenen käskyä ohjeistaa käyttämään vaakunassa kahta väriä, ja se edellyttää perusteltua syytä kolmannen käyttöön – Raaseporin vaakunassa värejä on kolme (vihreä, valkoinen, ja kulta). 
Alkuperäisissä taiteilijan antamissa piirto-ohjeissa tarkasti määrätty kilven muoto puolestaan jätetään heraldiikan käytäntöjen mukaan blasonoinnissa määrittelemättä, jolloin minkä tahansa muotoinen kilpi täyttää vaakunakuvauksen ehdot. Tähän liittyen kilven päällä oleva muurikruunu voidaan piirtää eri lailla tai jättää kokonaan piirtämättä, ja pääsääntöisesti muurikruunu ulottuukin heraldiikassa kilven reunoihin saakka.
Georg Backlund

Anders Georg Backlund (9. joulukuuta 1905 Närpiö – 28. heinäkuuta 2002 Närpiö) oli suomalainen SKDL:ää edustanut poliitikko ja toimittaja. Backlund toimi kansanedustajana vuosina 1953–1954 ja 1958–1970. Hän vaikutti myös Suomenruotsalaisilla kansankäräjillä ja Närpiön kunnanvaltuustossa. Backlund työskenteli toimittajana 1920-luvulta alkaen useissa lehdissä. Vuosina 1973–1977 hän oli Ny Tidin päätoimittaja. SKDL:ssä Backlund toimi muun muassa varapuheenjohtajana ja hän kuului puolueen liittotoimikuntaan sekä -hallitukseen.
Backlund aloitti työuransa 1920-luvulla maalarina ja sekatyömiehenä. Vuodet 1929–1932 hän vietti Yhdysvalloissa samoja hommia tehden. Backlund alkoi myös kirjoittaa vasemmistolaisiin julkaisuihin. Suomeen palattuaan hän toimi muun muassa Folkviljan-lehden toimittajana. Työ loppui, kun Backlund talvisodan alettua vangittiin.
Backlund vapautui vankilasta jatkosodan jälkeen, ja hän meni mukaan julkisen vasemmistolaisen työväenliikkeen toimintaan. Hän työskenteli Ny Tid -lehdessä, Folkets Bildningsförbundin sihteerinä ja Rakennustyöväen liiton kääntäjänä. Backlund nousi eduskuntaan kesäkuussa 1953 Mikko Järvisen kuoltua. Backlundin edustama alue oli vuoteen 1962 Vaasan läänin eteläinen- ja sen jälkeen Vaasan läänin vaalipiiri.
Langaton äänensiirto

Infrapuna

Infrapunasäteilyn taajuus on 3 - 300 THz. IrDA on Infrared Data Associationin määrittelemä standardi langattomaan tiedonsiirtoon käyttäen infrapunasäteilyä. Infrapunatekniikka käyttää suunnattua lähetystä, jossa lähettäjällä ja vastaanottajalla täytyy olla esteetön näköyhteys. IrDA 1.0 ja 1.1 standardien mukaiset laitteet toimivat maksimissaan yhden metrin etäisyydeltä. Siirtonopeus vaihtelee välillä 2400 - 115200 bit/s. IrDA 1.1 tukee myös suurempia nopeuksia: 0,576, 1,152 Mbit/s, ja nopeimmillaan jopa 4 Mbit/s.
IrDa protokollia ovat mm.: 
-IrDA-SIR Serial Infrared physical layers (IrSIR), fysikaalisen tason protokolla, joka määrittelee siirrossa käytetyn raudan, kooderit ja dekooderit, bittikehystyksen ja modulaatiomenetelmät. 
-Link Access Protocol (IrLAP), linkkitason protokolla, jossa määritellään vähintään yksi linkeistä primäärilinkiksi, jonka kautta liikenne ohjautuu toiselle primäärilinkille tai sekundäärilinkeille ja joka kontrolloi linkin kautta kulkevia yhteyksiä.
-Link Management Protocol (IrLMP), protokolla jolla ohjataan useita istuntoja samanaikaisesti. Tähän sisältyy IrLMP Multiplexer jolla samanaikaiset yhteydet multipleksoidaan ja rajapinta, joka toimii kerroksen käyttöliittymänä.
-Transport Protocol (IrTP), tiedonsiirtoprotokolla.
Infrapunaa hyödyntäviä langattoman äänensiirron tuotteita ovat mm. kuulokkeet, headsetit ja
kaiuttimet. Esimerkiksi langattomassa kotiteatterissa infrapunalla lähetetään ääni vastaanottimesta tai vahvistimesta langattomille kaiuttimille ja subwooferille.
Navigaatiokaukokirjoitus

Navigaatiokaukokirjoitus (engl. navigational telex, NAVTEX) on osa maailmanlaajuista merenkulun hätä- ja turvallisuusradiojärjestelmää. Sen avulla vastaanotetaan paperille tulostetussa muodossa vesialuksille tietoja säästä ja merenkulkutilanteesta.
Bajášjávri

Bajášjávri on järvi Norjan Koutokeinossa. Järven pinta-ala on 6,30 km². Järvi kuuluu Alattio-Koutokeinojoen vesistöön.
Nitronit

Nitronit ovat orgaanisia yhdisteitä, joita voidaan pitää imiinien N-oksideina. Niiden rakennetta voidaan kuvata yleisellä kaavalla RR'C=N⁺(O⁻)R.
Ahti Taskinen

Teuvo Ahti Taskinen (s. 31. maaliskuuta 1937 Viipuri) on suomalainen sisustusarkkitehti, joka tunnetaan erityisesti huonekalujen suunnittelijana. Hänen tunnetuin tuotteensa on vuodesta 1979 tuotannossa ollut Vitriini-kirjahyllyjärjestelmä.
Ahti Taskinen syntyi Viipurissa taidemaalari Matti Taskisen poikana. Hän valmistui sisustusarkkitehdiksi Taideteollisuusopistosta 1963. Hän työskenteli aluksi Askon kalustesuunnittelijana ja sitten 1960-luvun puolivälissä huonekaluliikeketju Kaluste-Yhtymän taiteellisena johtajana. Vuodesta 1966 hänellä on ollut oma suunnittelutoimisto. Vuosina 1982–1996 hänellä oli Helsingissä myös sisustusmyymälä Proforma Oy.
Vuosina 1970–1978 Taskinen opetti Taideteollisessa korkeakoulussa ja toimi 1976–1978 vierailevana professorina Cincinnatin yliopistossa Yhdysvaltojen Ohiossa.
Ahti Taskinen on suunnitellut huonekaluja muun muassa Askolle, Iskulle, Sopelle, Lepokalustolle, Peem Oy:lle, Myrskylä Oy:lle, Niemen tehtaille, Kalusto-Kolmiolle ja ruotsalaiselle Ulfertsille. Hänen tunnetuimpia suunnittelutöitään ovat Suomen markkinoiden ensimmäinen kulmasohva Hacienda (1964), Igor-moduulisohva (1966), Easy-vuodetuoli (1969), lastenkalusto Muksu (Suosituin huonekalu, Avotakka-lehti 1978), Vitriini- (1979) ja Collect-kirjahyllyt (Vuoden huonekalu, Avotakka 1983) ja Basic-toimistokalustesarja (1985).
3. Liga

Sarjajärjestelmä

Kauden 2007–2008 päätteeksi kaksi joukkuetta Regionalligan kummastakin sarjasta nousi 2. Bundesliigaan ja sijoille 3–10 sijoittuneet siirtyivät 3. Liigaan. Sijan 11 alapuolelle jääneet joukkueet jatkoivat Regionalligassa, sarjaporrasta alempana.
Kaudella 2008–2009 liigan 20 joukkuetta pelasivat keskenään kaksinkertaisen sarjan. Kaksi parasta joukkuetta nousivat suoraan 2. Bundesliigaan. Kolmanneksi sijoittunut joukkue pelasi kaksiosaisen karsinnan 2. Bundesliigan kolmmanneksi viimeistä joukkuetta vastaan. Kolme viimeiseksi sijoittunutta joukkuetta putosivat Regionalligaan. Reservijoukkueitten määrä 3. ligassa rajoitettiin neljään. Edustus- ja reservijoukkueet eivät voi pelata samassa sarjassa, eli jos jonkin seuran ykkösjoukkue putoaa 3. Ligaan, jossa sen reservijoukkue pelaa, pudotetaan reservijoukkue sarjaporrasta alemmas.
Kaudella 2014–2015 3. Ligassa pelasi kolme putoajajoukkuetta 2. Bundesliigasta.
Fievel (televisiosarja)

Fievel (Fievel's American Tails) on Fievel-hiirestä kertova yhdysvaltalais-kanadalainen piirrossarja, joka tuotettiin vuonna 1992. Se on juonellisesti jatkoa elokuvalle Fievel matkalla villiin länteen. Sitä tehtiin 13 jaksoa, jotka esitettiin Suomessa ensimmäisen kerran MTV3-kanavalla vuosina 1995–1996, ja uusintana 2000-luvulla.

Suomenkielinen dubbaus

Suomenkielinen toteutus: Tuotantotalo Werne Oy           .
M/S Kristina Regina

M/S Kristina Regina on risteilyalus, joka on valmistunut höyrylaivaksi Oskarshamnissa Ruotsissa vuonna 1960. Aluksen aikaisempia nimiä ovat olleet S/S Bore ja S/S Borea.

Historia

Alus kuului alun perin turkulaiselle Bore-varustamolle nimellä S/S Bore. Laivan nimestä puuttui yhtiölle tyypillinen numero. Laivayhtiö Boren suurin osakkeenomistaja Hans von Rettig halusi alukseen höyrykoneen, ja se on viimeisimpiä Skandinaviassa rakennettuja matkustajahöyrylaivoja. Alus risteili aluksi pääasiassa Turusta Maarianhaminan kautta Tukholman Skeppsbrolle. 1970-luvun alussa S/S Boren liikenteen markkinointi siirtyi Silja Linelle. Vuonna 1976 Silja Line supisti toimintaansa, ja S/S Boren liikennöinti Tukholmaan päättyi.
Alus myytiin vuonna 1977 Jakob Linesille, jolloin se liikennöi Pietarsaaren ja Skellefteån välillä nimellä S/S Borea. Seuraavina vuosina alus oli muun muassa kolme kuukautta asuntolaivana Skotlannissa vuonna 1979. Folkline kokeili vuonna 1981 liikennettä Kaskisten ja Gävlen välillä, ja joulukuussa 1981 alus lähti Algeriaan kolmeksi vuodeksi asuntolaivaksi. Turkulainen Aura Line -yhtiö osti aluksen vuonna 1984 ja yritti palauttaa säännöllistä höyrylaivaliikennettä Turun ja Tukholman välille. Aura Line ajautui kuitenkin konkurssiin syksyllä 1984, ja alus jäi Aurajokeen.
Kotkalainen Rannikkolinjat Oy eli nykyinen Kristina Cruises osti laivan vuonna 1987, jolloin sen nimeksi muutettiin M/S Kristina Regina. Alukseen asennettiin tällöin dieselkoneet, ja se aloitti risteilyliikenteen Helsingistä ja Kotkasta Tallinnaan, Leningradiin, Riikaan ja Visbyhyn. Vuonna 1989 aluksen hyttialueet rakennettiin uudelleen ajanmukaisiksi Hollmingin Rauman telakalla. Autokansi muutettiin esiintymistilaksi, jossa oli esiintymislava. Alus on liikennöinyt myös Välimerellä ja Punaisellamerellä.
Kristina Cruises myi vuonna 2010 Kristina Reginan Oy S/S Borea Ab:lle. Laiva sijoitettiin Turun Aurajokeen, ja se toimii museo-, hotelli- ja ravintola-aluksena.

Tekniset tiedot

Kristina Reginan pituus on 99,83 m, leveys 15,25 m ja syväys 5,5 m. Suurin nopeus on 16 solmua ja risteilynopeus 14 solmua. Hyttejä on 119 ja matkustajamäärä 245 henkilöä. Vetoisuus on 4 295 GRT.
Rullain

Rullain on paperikonelinjaan kuuluva kone, jolla koneelta tuleva paperiraina rullataan rullalle tai avataan rullalta jatkokäsittelyä tai käyttöä varten.

Kiinnirullain

Kiinnirullainta käytetään paperirainan käärimiseen suureen konerullaan. Kiinnirullaus hallittavana prosessina on myös vaativa. Säädettäviä parametrejä ovat kireys, viivakuorma rullaussylinteriä vasten sekä rullausmomentti. Lisäksi paperin paksuusprofiilin tulee olla tasainen, koska käytännössä suuri paksuusprofiiliero samassa kohdassa voi käytännössä "räjäyttää" kiinnirullattavan konerullan loppuvaiheessa. Muut kolme parametriä huonosti viritettynä voivat aiheuttaa niin sanottua kreppirynkkyä, ilmapussia ja muita samanlaisia ongelmia.
Huonosti kiinnirullattu konerulla on lähes mahdotonta ajaa pituusleikkurilla.

Aukirullain

Aukirullainta käytetään Off-line konelinjassa, konerullan aukirullaukseen päällystyskoneella, kalanterilla, välirullaimella tai pituusleikkurilla.
EC-numero

EC-numero (Enzyme Commission) on entsyymien katalysoimiin reaktioihin perustuva niiden luokitteluun käytettävä numerosarja.

Historia

Entsyymien nimeäminen on ollut sekavaa ja yleisesti käytetyt triviaalinimet eivät välttämättä kertoneet tarkasti entsyymin katalysoimasta reaktiosta. Niinpä IUBMB perusti komitean selkeyttämään entsyymien nimeämistä. Komitean työn tuloksena valmistui vuonna 1961 ensimmäinen versio entsyymien luokittelusta, jossa entsyymit jaettiin kuuteen luokkaan niiden katalysoimien reaktioiden mukaan.

EC-numeron muodostaminen

EC-numero koostuu Tunnuksesta EC ja neljästä luvusta, jotka erotetaan toisitaan pisteillä. Ensimmäinen numero kertoo pääluokan, johon entsyymi kuuluu ja minkätyyppistä reaktiota se katalysoi. Toinen numero kertoo alaluokan ja lisätietoa reaktiosta. Kolmas numero antaa lisätietoa reaktiosta ja neljäs numero kertoo substraattispesifisyyden.
Alli Vaittinen-Kuikka

Alli Ester Vaittinen-Kuikka (o.s. Vaittinen; 8. toukokuuta 1918 Impilahti – 3. joulukuuta 2006 Joensuu), lempinimeltään Mato-Alli, oli suomalainen sairaanhoitojohtaja, sosiaalineuvos ja kansanedustaja. Hänet tunnetaan erityisesti lapamatotaudin vastaisesta työstä 1950- ja 1960-luvulla.
Alli Vaittinen-Kuikka valmistui Kätilöopistosta vuonna 1942. Tämän jälkeen hän toimi opiston valmistavan koulun opettajana ja johtajana vuoteen 1949. Tällöin hänestä tuli lääkintöhallituksen määräämä Nokian suuren kulkutautisairaalan organisoija, joka sai sisämaata vaivanneen lapamatotaudin kuriin. Tästä hän sai lempinimensä. Myöhemmin hän toimi terveyssisar-kätilönä, ylihoitajana ja lääketehtaan tieteellisenä assistenttina.
Kokoomuslainen Vaittinen-Kuikka valittiin eduskuntaan vuonna 1966 Pohjois-Karjalan vaalipiiristä, ja hän toimi kansanedustajana vuoteen 1979. Kansanedustajana hän tuli tunnetuksi vastustaessaan pornografisina pitämiään julkaisuja. Hän toimitti vuonna 1971 oikeusministeriöön 60 kansanedustajan allekirjoittaman kirjelmän ja nipun alan lehtiä (mm. Hymy, Nyrkkiposti, Jallu ja Stump). Vaadittuja syytteitä ei kuitenkaan nostettu, vaikka hän toivoi Suomeen pornonkieltolakia. Presidentin valitsijamiehenä hän oli vuosina 1968 ja 1978. Hänelle myönnettiin sosiaalineuvoksen arvo vuonna 1974.
Alli Vaittisen puoliso vuodesta 1972 oli Esko Kalervo Kuikka.