google/wiki40b huggingface dataset:
USS Texas (SSN-775)

Palveluskäyttö

Palvelukseen otettaessa alus määrättiin New Londonin sukellusvenetukikohtaan Grotoniin Connecticutiin. Robert A. Roncska vapautti James L. Grayn aluksen päällikkyydestä 31. heinäkuuta 2009. Alus saapui 23. marraskuuta uuteen kotitukikohtaansa Pearl Harboriin Havaijilla oltuaan merellä kaksi kuukautta, jona aikan se käväisi Pohjoisnavalla ja läpäisi Panaman kanavan. Alus lähti 19. toukokuuta 2010 itäiselle Tyynellemerelle ensimmäiselle partiomatkalleen, jolta se palasi 23. elokuuta Pearl Harboriin.
Alus lähti 23. kesäkuuta 2011 partiomatkalle läntiselle Tyynellemerelle. Se saapui 9. heinäkuuta Busaniin Etelä-Koreaan ja alus saapui 10. marraskuuta Subicinlahdella Filippiineillä, jossa se täydensi varastojaan USS Emory S. Landiltä. Alus vieraili 22. marraskuta Yokosukassa kiitospäivänjuhlassa. Alus palasi 23. joulukuuta Pearl Harboriin oltuaan merellä kuusi kuukautta.
Andrew C. Hertel vastaanotti aluksen päällikkyyden 1. helmikuuta 2012. Alus saapui 27. huhtikuuta Beckoning Pointiin magneettisuuden poistoon ja se siirrettiin 31. toukokuuta Pearl Harborissa telakalle huollettavaksi.
Vihollinen vuoteessani

Vihollinen vuoteessani (engl. Sleeping with the Enemy) on yhdysvaltalainen, vuonna 1991 valmistunut, Joseph Rubenin ohjaama elokuva. Tämä psykologinen trilleri perustuu Nancy Pricen samannimiseen romaaniin. Pääosia näyttelevät Julia Roberts, Patrick Bergin ja Kevin Anderson.

Vastaanotto

Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen kuvasi elokuvaa ”heppoiseksi mustankipeäksi psykokököksi”. Hän antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Bazooka

Bazooka on yhdysvaltalaisten toisen maailmansodan aikana kehittämä rakettiperiaatteella toimiva, 57 mm ontelokranaattia käyttävä sinko. Aseessa yhdistettiin Henry Mohauptin aiemmin kehittämä M6-onteloraketti eversti Leslie A. Skinnerin ja luutnantti Edward G. Uhlin kehittämään raketinheittimeen.
Bazookaa käytti kahden hengen miehistö. Saksalaiset kehittivät panssarikauhunsa vuonna 1943 Tunisiassa sotasaaliiksi saamiensa bazookojen pohjalta.

Versiot

Bazooka M1
Ensimmäinen tuotantomalli, joka koostuu yksiosaisesta putkesta, raketin ajopanos sytytettiin pariston voimalla. Tätä mallia jaettiin amerikkalaisille joukoille Pohjois-Afrikan maihinnousua varten. Joukkoja ei kuitenkaan ollut mitenkään koulutettu aseen käyttöön maihinnousun tapahtuessa. Amerikkalaisen kenraalin tarkastaessa joukkoja Tunisian rintamalla 1943 hän ei kyennyt löytämään yhtään tapausta, jossa ase olisi pysäyttänyt vihollisen panssarivaunun. Bazookan jako joukoille keskeytettiin toukokuuhun 1943 asti.
Bazooka M1A1
Toinen tuotantomalli, joka koostui myös yksiosaisesta putkesta. Sisilian maihinnousua varten kehitetty uusi malli, jossa käytettiin uutta parannettua M6A1-rakettia. M1A1-mallilla tuhottiin neljä keskiraskasta panssarivaunua ja Tiger I uskomattoman onnekkaalla osumalla jossa raketti osui ajajan luukkuun.
Bazooka M9
Kolmas tuotantomalli, joka koostui kaksiosaisesta putkesta ja käytti M6A3-kranaattia. Aseen avotähtäin oli muutettu optiseksi tähtäimeksi. Koska paristot olivat osoittautuneet epäluotettaviksi M9A1-malliin tuli liipaisimella toimiva magneetto.
Ase osoittautui Korean sodan Osanin taistelussa täysin kykenemättömäksi pysäyttämään jopa T-34-85. Osasyynä saattoi olla taistelukärkien herkkyys kosteudelle ja niiden vuosien varastointi.
M20 Super Bazooka
Toisen maailmansodan lopulla Bazooka suunniteltiin täysin uudelleen. Taistelukärjeksi tuli suurempi 90-millinen M28A2. Sodan jälkeiset budjettileikkaukset estivät aseen laajemman leviämisen, ja Korean sodassa yhdysvaltalaiset käyttivät pääasiassa vanhoja M9/M9A1-malleja ja M6A3-raketteja. Korean sodassa M20 osoittautui tehokkaaksi kaikkia neuvostovalmisteisia vaunuja vastaan. Kiinalaiset saivat aseita sotasaaliksi ja kehittivät siitä kopion nimellä Type 51.
Flokumafeeni

Toksisuus

Useimmille jyrsijälaeille LD₅₀ on 1 mg/kg, mutta se voi vaihdella eri lajien välillä 0.12 mg/kg: Kenttämyyrä; 10mg/kg Okahiiri. Koirille 0.075–0.25 mg/kg.

Vasta-aine

Antidoottina eli vastamyrkkynä annetaan K1-vitamiinia.
Kreikan parlamenttivaalit 1990

Tulokset

Vaalien tulokset olivat:
Gibraltar Anthem

Gibraltar Anthem on Gibraltarin epävirallinen kansallislaulu. Virallisissa yhteyksissä tämä Britannian merentakainen alue käyttää Yhdistyneen kuningaskunnan kansallislaulua God Save the Queen.
Laulu valittiin sävellyskilpailussa vuonna 1994. Voittajan on sanoittanut ja säveltänyt Peter Emberley, joka ei itse ole gibraltarilainen.
Teriyaki Boyz

Historia

Lokakuussa 2006 Teriyaki Boyz julkaisi ensimmäisen ”HeartBreaker” -singlensä. Single sisälsi samplen ranskalaisen houseduon Daft Punkin ”Human After All” -kappaleesta. Esikoissingleä seurasi esikoisalbumi Beef or Chicken.
Teriyaki Boyzin toinen single ”I Still Love H.E.R.”, jolla räppäsi mukana räppäri/tuottaja Kanye West julkaistiin tammikuussa 2007. Yhtyeen kolmas single ”Zock On!” julkaistiin maaliskuussa 2008. Singlellä vierailivat Pharrell ja Busta Rhymes. Tammikuussa 2009 julkaistiin Teriyaki Boyzin neljäs single ”Work That!”. Samana kuuna yhtyeen toinen studioalbumi Serious Japanese julkaistiin.
Teriyaki Boyz on tehnyt ”Tokyo Drift (Fast and the Furious)” sekä ”L A R G E [Chō L A R G E]” -nimiset kappaleet elokuvan Hurjapäät: Tokio Drift soundtrackiin.
Yhtyeen jäsenen Ilmarin, oikealta nimeltään Keisuke Ogihara, äiti on suomalainen.
Druine Condor

Druine D.60 Condor oli ranskalainen Roger Druinen suunnittelema koulutuslentokone, jonka ensilento tehtiin vuonna 1955. Se oli kehitetty harrasterakenteiseksi tarkoitetusta Druine Turbi-koneesta. Koneessa oppilas ja opettaja istuivat rinnakkain, joka oli tuohon aikaan etenkin Euroopassa uusi asia. Koneita valmisti Borea Ranskassa ja Rollason Aircraft and Engines nimellä Rollason Condor Englannissa.
Custódio Castelo

Custódio Castelo (s. 1966) on portugalilainen kitaristi ja lauluntekijä. Hän opiskeli klassista kitaraa ja sävellystä Lissabonissa. 
Castelo on toiminut säestäjänä useille fadolaulajille, kuten Cristina Brancolle ja Marizalle. Hänen ensimmäinen sooloalbuminsa oli Tempus (2003). Castelo on esiintynyt useilla kansainvälisillä festivaaleilla mm. Belo Horizontessa, Philadelphiassa, Perthissä ja Rabatissa .
Vagharšapat

Vagharšapat (armeniaksi Վաղարշապատ), joka yleisemmin tunnetaan nimellä Etšmiadzin (Էջմիածին), on kaupunki Armeniassa Armavirin maakunnassa noin 20 kilometriä Jerevanista länteen. Kaupunki on  Armenian apostolisen kirkon keskus, katolikoksen päämaja.
Kaupunki perustettiin Vardkesavanina ennen ajanlaskun alkua. Kuningas Vagharš (117–140) muutti kaupungin nimeksi Vagharšapat, joka oli kaupungin virallinen nimi vuoteen 1945 ja jälleen vuodesta 1992. Muutama vuosikymmentä myöhemmin kaupungista tuli Armenian pääkaupunki, jona se toimi vuosina 180–340. Tänä aikana kristinuskosta tuli Armenian valtionuskonto, ensimmäisenä maana maailmassa.
Georgios Valontuoja rakensi kaupunkiin jo vuosina 301–303 basilikan, joka tunnetaan nykyisin Etšmiadzinin katedraalina.
Vuonna 480 Rooman kuvernööri käski korvata ränsistyneen basilikan uudella ristinmuotoisella kirkolla. Vuonna 618 puinen kupoli korvattiin kivisellä kupolilla, joka lepäsi neljän valtavan pilarin päällä. Nämä yhdistettiin ulkoseiniin kaarilla. Tässä kunnossa kirkko on oikeastaan nykyäänkin. Seinämaalaukset ja pyörörakennukset apsiksen päällä valmistuivat 1700-luvulla. Kolmikerroksinen kellotorni rakennettiin puoli vuosisataa myöhemmin. Kirkossa oli aiemmin suurin Armenian keskiaikaisten käsikirjoitusten kokoelma, mutta nämä on lahjoitettu Matenadaran-kirjastolle.
Katedraalin lisäksi kaupungissa on kaksi merkittävää antiikkista kirkkoa. Pyhän Gajanen kirkko, joka tunnetaan harmonisista suhteistaan, rakennettiin vuonna 630. Sitä laajennettiin 1600-luvulla. Pyhän Hripsimen kirkko rakennettiin vuonna 618 ja se on säilynyt käytännössä alkuperäisessä muodossaan. Katedraali, edellä mainitut kirkot, uudempi Pyhän Shoghakatin kirkko sekä Zvartnotsin arkeologinen kohde kuuluvat Unescon maailmanperintöluetteloon.
Belt Railway of Chicago

Belt Railway of Chicago (AAR-lyhenne: BRC) on yhdysvalloissa Illinoisin osavaltiossa toimiva Class II -luokan rautatieyhtiö. Yhtiön toimenkuvana on toimia välikätenä Chicagoon saapuvien eri rautatieyhtiöiden välillä hoitamalla näiden keskinäisiä vaihtotöitä. Asiakkaina ovat mm. CSX Transportation, Union Pacific, Norfolk Southern, BNSF Railway, Canadian National, Canadian Pacific, Indiana Harbor Belt, Iowa, Chicago & Eastern, Iowa Interstate, Chicago South Shore & South Bend, Indiana Rail Road, Wisconsin & Southern, South Chicago & Indiana Harbor, Chicago Rail Link sekä eräitä pienempiä rautatieyhtiöitä.
Yhtiöllä on noin 45 kilometriä päärataa ja noin 500 kilometriä sivuraiteita ja ratapiharaiteita. Toiminta keskittyy pääasiassa Clearing Yard -järjestelyratapihalle, joka on Chicagon alueen vilkkaimpia ratapihoja. Siellä käsitellään päivittäin 40–50 junaa, noin 8 400 tavaravaunua. Ratapiha on noin 9 kilometriä pitkä ja kattaa noin 3,2 neliökilometrin alueen. Se koostuu kuudesta eri osasta, mm. kahdesta ympäri vuorokauden toimivasta automatisoidusta laskumäestä.
Yhtiöllä on noin 520 työntekijää sekä mm. omat poliisivoimat.
Suomalaisten punakaartilaisten muistomerkki

Suomalaisten punakaartilaisten muistomerkki (ven. памятник финским красногвардейцам, pamjatnik finskim krasnogvardeitsam) on Suomen sisällissodassa keväällä 1918 teloitetuille suomalaisille punaisille vuonna 1961 pystytetty muistomerkki Viipurissa Venäjällä. Se on samalla toiminut myös teloitettujen Suomen punaisia tukeneiden venäläisten sotilaiden muistomerkkinä. Muistomerkki on kaupungin keskustasta neljä kilometriä Pietarin suuntaan.

Historia

Suomalaiset valkoiset valtasivat Viipurin punaisilta Viipurin taistelussa huhtikuun lopussa 1918. Vangeiksi saatuja punaisia ja venäläisiä sotilaita ryhdyttiin ampumaan joukoittain, kun voitonriemuisten valkoisten sotilaskuri höltyi. Teloitettuja oli lähes 600. Tappaminen tapahtui aluksi kaupungin keskustan tuntumassa, mutta myöhemmin toiminta siirtyi kuolleiden eläinten, kuten koirien hautauspaikkaan lähelle Ristimäen hautausmaata ja tästä johtuu nimitys "koirien hautausmaa".
Sisällissodan aikana Viipurissa kaatuneiden punaisten ruumiit laskettiin sankarihautaan Papluanmäelle. Sodan jälkeen sen olemassaolo oli mahdottomuus valkoisille, joten he komensivat punavankeja kaivamaan ruumiit ylös ja siirtämään ne "koirien hautausmaalle". Tarkoituksena oli myös osoittaa punaisille heidän paikkansa vallan vaihduttua kaupungissa. Teloitettujen omaiset suunnittelivat muistomerkkiä, jota rahoitettiin muun muassa postikorteilla. Suomen viranomaiset kuitenkin kielsivät muistomerkin pystyttämisen eikä teloitusten tai paikan olemassaolon muisteluun uskallettu vielä 1930-luvullakaan.
Viipurin siirryttyä Neuvostoliitolle leningradilainen arkkitehti Aleksandr Schwer suunnitteli ja tambovilainen kuvanveistäjä Viktor Tšebotarev muokkasi kivipaaden, jonka etupuolella on vuosiluku 1918 sekä suomalainen ja venäläinen työläinen kuvattuna alas laskettuine punalippuineen. Lisäksi venäläisen laskeman lipun kärjessä on kommunismin tunnus, sirppi ja vasara. Paaden vieressä sijaitsevaan graniittilaattaan on kirjoitettu venäjäksi ja suomeksi: "Tällä paikalla uinuvat suomalaisten valkokaartilaisten ja saksalaisten interventtien huhti- ja toukokuussa 1918 ampumat suomalaiset punakaartilaiset, jotka ovat miehuullisesti taistelleet Suomen työkansan asian puolesta. Ikuinen kunnia sankareille!" Patsaan takana lukee teksti venäjäksi ja suomeksi: "Merkkinä proletaarisesta solidaarisuudesta Suomen työkansan kanssa Neuvostoliiton työläisiltä. Huhtikuu 1961."
America’s Cup

America’s Cup on purjehduskilpailu. Siinä on palkintona kaikkein vanhin kansainvälinen urheilun palkintopokaali.
Ensimmäisen kerran kilpailu järjestettiin vuonna 1851 Cowesissa Wightsaarella, ja pokaali nimettiin kilpailun tuolloin voittaneen aluksen, American, mukaan. America’s Cup -kilpailu käydään kaksinkamppailuna, jossa edellisen kilpailun voittaja puolustaa pokaalia karsintakilpailun, Louis Vuitton Cupin, voitolla paikkansa ansainnutta haastajaa vastaan. Voittaja ratkaistaan match race -muotoisissa kilpailuissa. Virallisesti venekunnat edustavat pursiseuroja, mutta todellisuudessa niiden takana ovat suuryritykset sponsorirahoineen.
Pitkien oikeustaisteluiden jälkeen 33:s America’s Cup purjehdittiin helmikuussa 2010 Valenciassa Espanjassa haastaja Golden Gate Yacht Clubin BMW Oracle Racing voittaessa Société Nautique de Genèvea (SNG) edustavan Alinghin.
34. America’s Cup purjehdittiin kesällä 2013 San Franciscossa AC72-tyyppisillä katamaraaneilla. 35. America’s Cup purjehdittiin kesäkuussa 2017 Bermudan vesillä.

America’s Cup -kilpapurjeveneet

Vuosina 1992–2007 kilpailu käytiin IACC-luokan (International America’s Cup Class) -veneillä, jotka ovat noin 23 metrin mittaisia ja noin 35 metrin korkuisia. Luovilla veneiden nopeus on 12 solmua ja myötätuulessa saavutetaan jopa 20 solmun nopeus.
Vuonna 2010 purjehdittiin kilpaa monirunkoisilla veneillä.

Vuoden 2013 America’s cup

Vuoden 2013 America’s Cup purjehdittiin San Franciscossa 72-jalkaisilla katamaraaneilla. San Franciscon Golden Gate Yacht Club (GGYC) puolusti Oracle Team USA -joukkueellaan pokaalia. Sen vastustajaksi tuli uusiseelantilainen Emirates Team New Zealand, joka voitti karsintakilpailussa ruotsalaisen Artemis Racingin ja italialaisen Luna Rossa Challengen. Oracle joutui lähtemään kilpailuun kahdesta miinuspisteestä mutta voitti lopulta pokaalin pistein 9–8.
Mars Bonfire

Mars Bonfire (synt. Dennis Eugene McCrohan, myöh. Dennis Edmonton) (21. huhtikuuta 1943 Oshawa, Ontario, Kanada) on kanadalainen muusikko ja lauluntekijä. 
Bonfire oli kitaristina Steppenwolf-yhtyeen esiasteessa, The Sparrows-yhtyeessä. Yhtyeen hajottua hän aloitti soolouran ja laulujen kirjoittamisen, tunnetuimpana hitiksi noussut "Born To Be Wild", jonka Steppenwolf levytti. Hän on tehnyt lauluja myös muille artisteille. Steppenwolf-rumpali Jerry Edmonton oli hänen veljensä.
Auktoriteettiin vetoaminen

Suutari pysyköön lestissään (esoteerinen omahyväisyys)

”Suutari pysyköön lestissään” tarkoittaa omahyväisyyttä, eli oletetaan että vain tunnustetut auktoriteetit, lisensoidut toimijat jne kykenevät ymmärtämään asioista jotain (esoteria) ja muille asiat ovat liian vaikeita tai monimutkaisia ymmärtää tai se ei ole heidän ydinosaamisaluettaan. Äärimmilleen vietynä tämä virhe on lähes sama kuin argumentum ad hominem abusivis.
Godfrey

Godfrey Danchimah (s. 21. heinäkuuta 1969) on yhdysvaltalainen koomikko ja näyttelijä. Hän syntyi Nebraskassa nigerialaisille vanhemmille. 
Illinoisin yliopistosta valmistunut Godfrey on esiintynyt lukuisissa televisio-ohjelmissa, mutta suorittanut myös useita elokuvarooleja.
Sillä siisti (televisiosarja)

Iso-Britannia

Sarja on alkujaan brittiläinen televisiosarja, jonka pääosia näyttelivät Kim Woodburn ja Aggie MacKenzie. Ohjelman on tuottanut Talkback Thames (FremantleMedia-konsernin osa), ja sitä esitti Channel 4. Ensimmäinen tuotantokausi esitettiin vuonna 2003 ja kuudes, viimeiseksi jäänyt, vuonna 2009.

Suomi

Suomessa sarjaa on tehty kolmen tuotantokauden verran, kolmatta tuotantokautta alettiin esittää MTV3:lla huhtikuussa 2009. Kahta ensimmäistä kautta luotsasivat Tanja ja Erja, kun taas kolmannella kaudella alkuperäisestä kaksikosta jäljelle jääneen Erjan kanssa toimii Matti. Ensimmäinen tuotantokausi sarjasta esitettiin keväällä 2005 ja toinen tuotantokausi syksyllä 2006.
Kavantsaaren kartano

Kavantsaaren kartano (ruots. Kavantholm) oli Karjalan kannaksella Antrean pitäjän Kavantsaaren kylässä sijainnut rälssitila, joka periytyi jo keskiajalta. Kyseessä oli myös Antrean ainoa historiallinen kartano. Ennen toista maailmansotaa sen pinta-ala oli yli 2 500 hehtaaria, josta peltoa oli 250 hehtaaria. Kartanon viimeinen päärakennus oli peräisin 1700-luvun alkupuolelta, mutta nykyään sen rakennuksista ei ole enää nähtävissä juurikaan mitään jäänteitä.

Historia

Kartanon ensimmäinen tunnettu omistaja oli 1500-luvun puolivälissä Viipurin linnan päällikkönä toiminut Maunu Niilonpoika (Måns Nilsson till Ahtis, k. 1560), joka osti tilan vapaaksi vuonna 1556. Hänen jouduttuaan kuninkaan epäsuosioon, kartano siirtyi kruunun omistukseen, kunnes Eerik XIV antoi sen vuonna 1562 käskynhaltija Bertil Göransson Mjöhundille. Hänen jälkeensä kartano kuului Stubben, Skalmin ja Tauben suvuille. Vuonna 1658 kartanon omistajaksi tuli Hämeen omistuksensa Kavantsaareen vaihtanut Henrik Rehbinder. Ruotsin ajan loppupuolella Kavantsaari kuului jälleen kruunulle ja kun Vanha Suomi vuonna 1721 siirtyi Venäjän keisarikunnalle, annettiin kartano vuonna 1726 lahjoitusmaana kapteeni Ivan Menšoi Šuvaloville. Hänen poikansa Ivan Šuvalovin kuoleman jälkeen kartanon osti perikunnalta vuonna 1803 myöhemmin aateloitu venäläinen kauppaneuvos Aleksandr Olhin, joka kuoltua 1815 kartano myytiin edelleen marsalkka C. G. E. Mannerheimin isoisälle Carl Gustaf Mannerheimille.
Thesleffien haltuun Kavantsaari siirtyi 1848, jolloin sen osti kenraalimajuri A. A. Thesleff. Viimeinen omistaja oli hänen pojanpoikansa Nikolai Julius Thesleff, jonka aikana kartanosta itsenäistyi 24 torppaa ja 12 muuta maatilaa. Vuoden 1906 torpparilakkojen yhteydessä Kavantsaari oli Mäntsälän Sälinkään kartanon jälkeen toinen paikka, jossa lakkoja syntyi. Vuoden 1918 sisällissodan aikana kartanon päärakennuksessa toimi punaisten Antrean rintaman esikunta ja jatkosodan aikana IV armeijakunnan komentopaikka, kunnes kartano ilmeisesti tuhoutui Kannaksen suurhyökkäyksessä 1944.
Thomas Merton

Thomas Merton (31. tammikuuta 1915 – 10. joulukuuta 1968) oli 1900-luvun puolivälissä vaikuttanut yhdysvaltalainen trappistimunkki, kansalaisaktivisti, teologi ja kirjailija. Hän kirjoitti yli 70 kirjaa, pääasiassa hengellisyydestä, pasifismista ja yhteiskunnallisesta oikeudenmukaisuudesta. Hän omaelämäkertansa The Seven Storey Mountain vuodelta 1948 oli bestseller Yhdysvalloissa. Merton oli uskontodialogin edistäjä, joka oli edelläkävijä vuoropuhelussa aasialaisten hengellisten vaikuttajien kanssa. Hän oli kirjeenvaihdossa mm. dalai-laman, japanilaisen kirjailija D. T. Suzukin, thaimaalaisen buddhalaismunkin Buddhadhasan ja vietnamilaisen munkin Thich Nhat Hanhin kanssa.
Ennen uskoontuloaan Merton muun muassa työskenteli englannin kielen professorina St. Bonaventure Universityssä vuodet 1940–1941.
Hänen oppejaan tutkimaan on perustettu muun muassa International Thomas Merton Society vuonna 1987.
Hannu Siren

Hannu Siren (s. 10. syyskuuta 1953 Helsinki) on suomalainen kuvanveistäjä, joka on tehnyt useita julkisen tilan taideteoksia, veistoksia ja mitaleja.
Siren opiskeli Accademia di belle arti di Firenzessä 1974–1976 sekä Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa syksyllä 1976. Hän toimi Kuvataideakatemiassa kuvanveiston lehtorina ja yliopettajana vuosina 1986–1992 sekä vararehtorina vuosina 1991–93.
Siren debytoi Hämeenlinnassa vuonna 1969. Hän on osallistunut lukuisiin ryhmä- ja yksityisnäyttelyihin Suomessa ja muissa maissa. Hän on toiminut kuraattorina muun muassa vuonna 1986 Helsingin taiteilijaseuran Helsingin Juhlaviikoille järjestämässä symposium- ja näyttelykokonaisuudessa ”Concrete, Experimental Environment” -tapahtumassa, joka tutki betonin käyttöä.
Sirenille myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2015.
Hannu Sirenin vanhemmat olivat arkkitehdit Kaija ja Heikki Siren.
Keski-Pohjanmaan koulutusyhtymä

Keski-Pohjanmaan koulutusyhtymä on neljää oppilaitosta - Keski-Pohjanmaan ammattiopisto, Keski-Pohjanmaan aikuiskoulutus, Keski-Pohjanmaan kansanopisto ja Keski-Pohjanmaan oppisopimustoimisto - ylläpitävä organisaatio, joka antaa koulutusta kahdeksassa toimipisteessä Keski-Pohjanmaan maakunnassa. Koulutusyhtymän keskeisimmät toiminnot ovat ja hallinto sijaitsee Kokkolassa. 
Koulutusyhtymän liikevaihto oli vuonna 2013 noin 47,7 miljoonaa euroa.

Huuhaa-palkinto 2016

Koulutusyhtymään kuuluva, muun muassa Kokkolassa, Kälviällä ja Pietarsaaressa toimiva Keski-Pohjanmaan kansanopisto sai joulukuussa 2016 Skepsis-yhdistyksen näennäistieteen edistämisestä myönnetyn Huuhaa-palkinnon, koska Keski-Pohjanmaan koulutusyhtymä tarjosi kansalaisopistonsa kautta yhdistyksen kyseenalaiseksi luokittelemia humpuukikursseja esimerkiksi terveydenhoidon koulutustarjonnan rinnalla tai sekaisin samassa kurssiluettelossa esimerkiksi aikuiskoulutuksen tarjonnassa. Myös kansalaisopiston käyttämien kurssinimikkeiden katsottiin olevan osin harhaanjohtavia. Kansalaisopisto kertoi luokittelevansa kritiikkiä saaneet kurssit täydentävän hoitomuodon opetukseksi. Oppilaitoksen mukaan noin 10 prosenttia kansanopiston kaikista opintosuorituksista kertyy tämäntyyppisistä kursseista. Kansanopiston mukaan kurssien avulla on voinut myös työllistyä esimerkiksi luontaishoitajaksi.
Abduktiivinen päättely

Abduktiivinen päättely on "päättelyä parhaaseen saatavilla olevaan selitykseen". Käsitteen loi pragmaattinen tieteenfilosofi C. S. Peirce 1800-luvun lopulla.
Abduktiivisen päättelyn lähtökohtana on tyypillisesti joukko havaintoja, ja se etenee havaintojoukon todennäköisimpään selitykseen.
EXOSAT

EXOSAT (European X-Ray Observatory Satellite) oli Euroopan avaruusjärjestön ensimmäinen röntgensatelliitti. Se rakensi saksalainen Messerschmitt-Bölkow-Blohm-yhtiö (MBB).
Se laukaistiin Delta II-kantoraketilla 26. toukokuuta 1983 Vandenberg Air Force Base-rakettikeskuksesta Yhdysvalloista vaikka alun perin oli tarkoitus laukaista se Ariane 1-kantoraketilla.
EXOSATissa oli kolme samaan suuntaan suunnattua instrumenttia, joiden energia-alueet olivat 0,05–2,5 keV, 2–20 keV ja 1–50 keV. Elliptisellä kiertoradalla (apogeum 191710 km, perigeum 347 km, inklinaatio 72,5 astetta) se pystyi mittaamaan eri röntgenlähteitä pitkän aikaa kutakin. Se mittasi myös röntgenlähteiden muuttuvuutta ja Auringon röntgensäteilyä.
Blankenberge

Blankenberge on vajaan 19 000 asukkaan merenrantakaupunki, joka sijaitsee Länsi-Flanderin rannikolla Luoteis-Belgiassa. Se oli alkujaan kalastajakylä, josta kehittyi Belle Époquen aikana Euroopan porvariston suosima rantalomakohde. Kaupungin ehkä näkyvin maamerkki on Belgium Pier, 350 metriä pitkä laituri, jonka päässä on suuri konferenssi- ja viihdekeskus.
Santapeikko

Arvioita

Turun Sanomien Päivi Valotien mielestä Santapeikko on hahmoton ja kevyeksi jäävä yritys kosiskella Harry Potter -sukupolven yleisöä. Hänestä ikävä piirre on kuvata huonosti käyttäytyvä lapsi lihavana rillipäänä, ”normaalit” lapset taas söpöinä kiiltokuvavillikoina.
Kansalaisjournalismi

Kansalaisjournalismilla viitataan 1990-luvulla syntyneeseen journalistiseen ajattelutapaan. Sen mukaan kansalaisten välittömiä kokemuksia pitäisi mediassa nostaa enemmän esille asiantuntijalausuntojen sijaan.
Tarkoituksena on ensinnäkin huomioida tavalliset kuluttajat sisällöntuotannossa paremmin. Toiseksi työmenetelmiä, kuten tiedonhankintaa ja kirjoitustapoja, on kehitettävä kansalaislähtöisemmiksi. Kolmanneksi kansalaisjournalismi voidaan nähdä viestinnällisenä filosofiana tai teoriana.
Kansalaisjournalismin käsitettä on venytetty koskemaan myös kansalaisten oma-aloitteista julkaisemista, kuten blogeja. Alkuperäisessä merkityksessään sillä viitataan kuitenkin nimenomaan ammattimedioiden toimintaan.
Kansalaisjournalismi nähdään usein vastakohtana asiantuntijavetoiselle "eliittijournalismille". Niin kutsutun eliittijournalismin esitystavat määräytyvät talouden, politiikan ja hallinnon lähtökohdista, ja ääneen pääsevät virkamiehet kansalaisten sijaan.

Historia

Kansalaisjournalismi juurtaa juurensa 1990-luvun alun Yhdysvaltoihin. Siellä syntyi löyhä uudistusliike, jota kutsuttiin nimellä public journalism tai civil journalism. Se keräsi yhteen organisaatioita, toimittajia ja tutkijoita, joiden tavoitteena oli ottaa kansalaiset mukaan journalismin tekemeiseen.
Uudistusliikkeen nähtiin vaikuttaneen 2000-luvun alkuun asti. Sen aatepohja on kuitenkin selvästi näkyvissä nykyisessä mediakulttuurissa. Mediayhtiöt kamppailevat kiivaasti siitä, miten välittäisivät kansalaisten kannalta relevanttia tietoa ja saisivat suurten yleisöjen huomion itseensä. On selvää, että kansalaisjournalismin syntyyn ovat vaikuttaneet myös mediatalouden paineet.
Kansalaisjournalismi-käsitettä käytetään yhä ahkerasti tieteellisessä tutkimuksessa ja journalistisessa keskustelussa.