google/wiki40b huggingface dataset:
Narvan vesiputous

Narvan vesiputous (viroksi Narva juga tai ven. Нарвские водопады) sijaitsee Narvanjoessa yhteisesti vastarannoilla olevien Viron Narvan ja Venäjän Ivangorodin (viroksi Jaanilinn) kaupungeissa. Vesiputous sijaitsee kohdassa, missä joki haarautuu ja virtaa Kreenholmin kummaltakin puolelta ohitse. Joen itäinen haara on 115–130 metriä leveä ja sen vesiputouksessa on pudotusta noin 6–7 metriä kohdasta riippuen. Itähaaran keskellä kulkee Venäjän ja Viron välinen raja. Joen läntinen haara on 60–70 metriä leveä ja siinä on pudotusta noin 3,5 metriä. 
Putouksen aiheuttaa Baltian klintti, joka alkaa Öölannin saaren läheltä, ylittää Pohjois-Viron seuraten sen rannoikkoa ja jatkuu Venäjän Laatokalle asti. Narvanjoen kohdalla Pohjois-Eestin klintti vaihtaa nimeään Venäjän puolella Inkerinmaan klintiksi. Putouksien jälkeen on joessa kolmen kilometrin matkalla koskia. 
Joen korkeuseroa hyödyntää Venäjän puolella Narvan voimalaitos, joka rakennettiin vuonna 1955 ja jonka teho on 125 MW. Vesiputous on Jägalan vesiputouksen jälkeen Viron toiseksi korkein vesiputous. Vesiputous oli ennen voimalaitoksen käyttöönottoa vesimäärällä mitattuna Euroopan suurin.
Ruostejärvi

Maantiede

Järven pinta-ala on 174 hehtaaria ja sen pituus on 2,4 kilometriä ja leveys 1,6 kilometriä. Siihen laskee 14 metsäojaa. Järven luusua sijaitsee Myllylahdessa järven kaakkoisrannalla, josta saa alkuunsa 3,2 kilometriä pitkä Ruostejoki, joka laskee Tapolanjärveen.
Järven rantaviiva on 12 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Järven rannat ovat harvoin suota. Pirttiniemennokka, Kurjenniemi ja Sarkinniemi sekä pitkä Toralahti tekevät järvestä vaihtelevan. Järvessä on seitsemän pientä saarta.
Rannoille on rakennettu runsaasti loma-asuntoja, joille johtaa tiet valtatieltä 2 ja yhdystieltä 2824.

Luonnontila

Ruostejärvi on kirkasvetinen ja karu järvi. Veden ravinnepitoisuudet ovat kohtalaisia. Fosforin pitoisuudet ovat alhaisia ja typpeä on kohtuullisen vähän. Järven happitilanne on heikko Leppilammilla ja Toralahdella, mutta muualla se on tyydyttävä. Lämpökerrostuneisuudesta johtuen alusvesissä on kuitenkin toistuvasti hapettomia kausia.
Vuonna 2005 järvellä suoritettiin koekalastus, jonka perusteella ehdotettiin kalojen biomassan pienentämistä hoitokalastuksella. Hoitokalastuksella voidaan kääpiöityneen kalakannan kookkaitten kalojen suuruusluokkia kasvattaa isommiksi. Hoitokalastuksia on suoritettu toistaiseksi vuosina 2007 ja 2008. Järven kasvillisuutta on silmäilemällä tutkittu. Järven vesikasvillisuus on runsaslajista ja se pitää sisällään pohja-, ranta ja kelluvavartisia kasvilajeja. Tutkinnan perusteella suositeltiin kasvillisuuden niittoa ainakin Toralahden salmessa, mikä on parantanut lahden hapettomuustilannetta.
Järvessä olevia kalalajeja ovat ahven, hauki, kiiski, muikku, salakka, särki. Järveen on myös istutettu muikkua (1990-luku), siikaa (2000-luku) sekä kuhaa ja järvitaimenta (2005 ja 2007).

Virkistys

Järveä kiertää retkeilyreitistö, joka on yhteydessä Liesjärven kansallispuiston retkeilyreitistöön. Reitistön lähtöpaikkana voi pitää Hämeen luontokeskusta, joka sijaitsee järven etelärannalla lähellä Ruostejokea. Reitti ulottuu länteen Toralahden taakse ja itäpuolen kautta kiertäen järven pohjoisrannalla sijaitsevalle  Eerikkilän urheiluopistolle ja sieltä pohjoiseen. Toralahden länsirannalla on leirikeskus.

Historia

Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimi oli "Ruostjärvi".
Tha Carter IV

Taustaa

Kesäkuussa 2008 julkaistiin Lil Waynen kuudes studioalbumi Tha Carter III, joka oli menestys. Menestyksen innoittamina Tha Carter IV:n nauhoitukset aloitettiin jo lokakuussa samana vuonna. Tha Carter III:n hyvän menestyksen takia ennen Tha Carter -sarjan neljännen osan julkaisua päätettiin julkaista kaksi "keskinkertaisempaa" albumia, jotka olivat rockhenkinen Rebirth (2010) ja I Am Not a Human Being (2010). Jälkimmäisen albumin kappaleet ovat ylijääneitä kappaleita, jotka eivät päätyneet Tha Carter IV:n lopulliselle versiolle. Albumin julkaisupäivämäärä siirtyi moneen otteeseen, kunnes se lopulta julkaistiin 29. elokuuta 2011.
Albumin kappaleet käsittelevät pääasiassa seksiä, huumeita ja väkivaltaa, mutta mukana on myös rakkautta käsitteleviä tunteellisia kappaleita. Hip hop -lehti XXL:n haastattelussa Lil Wayne vihjaili albumin olevan hänen viimeisensä.

Singlet

Albumin ensimmäinen single "6 Foot 7 Foot" julkaistiin 16. joulukuuta 2010. Singlellä vierailee Young Money -levy-yhtiön artisti Cory Gunz. Kappaleen on tuottanut hip hop -tuottaja Bangladesh, joka tuotti myös Lil Waynen Tha Carter III -albumin kappaleen "A Milli". Kappaleissa onkin havaittavissa samankaltaisuutta. "6 Foot 7 Foot" sisältää samplen Harry Belafonten kappaleesta "Day-O (The Banana Boat Song)". "6 Foot 7 Foot" sijoittui Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -singlelistan yhdeksännelle sijalle. Kappale on myynyt myös kaksinkertaista platinaa.
Albumin toisena singlenä julkaistiin kappale "John". Se julkaistiin 24. maaliskuuta 2011 ja sillä vierailee rap-artisti Rick Ross. Kappaleen tuotannosta vastaavat Polow da Don, Rob Holladay ja J.U.S.T.I.C.E. League. "John" sijoittui Billboard Hot 100 -listan 22. sijalle.
Kappale "How to Love" julkaistiin albumin kolmantena singlenä 31. toukokuuta 2011. Sen ovat tuottaneet Noel "Detail" Fisher ja Drum Up. Single otti haltuunsa Billboard Hot 100 -listan viidennen sijan.
Albumin neljäs single "She Will" julkaistiin 16. elokuuta 2011. Singlellä vierailee rap-artisti/laulaja Drake. Single nousi kolmannelle sijalle Billboard Hot 100 -listalla. Kanadan Canadian Hot 100 -listalla sijoitus oli 16. sija. Kappaleen on tuottanut T-Minus.
Viidentenä singlenä julkaistiin kappale "It's Good". Sillä vierailevat Drake ja Jadakiss ja se julkaistiin 13. syyskuuta. Kappale oli Billboard Hot 100 -listalla vasta sijalla 79.
Albumin kuudes single "Mirror" julkaistiin samana päivänä, kuin albumin viideskin single "It's Good", eli 13. syyskuuta. Kappaleella vierailee Bruno Mars ja se löytyy ainoastaan albumin Deluxe Editionilta. "Mirror" oli Billboard Hot 100 -listalla sijalla 16 ja Kanadan Canadian Hot 100 -listalla sijalla 44.
Katumajärvi (Hämeenlinna, Torvoila)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 4,1 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Hauhon alueella (35.77), jonka Iso-Roineen alueeseen (35.773) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 106,1 metriä mpy.
Hotelli Pohjanhovi

Ensimmäinen hotelli Pohjanhovi

Funkistyylinen arkkitehtien Märta ja Pauli Blomstedt suunnittelema hotelli aloitti toimintansa 12. syyskuuta 1936. Hotellissa oli tällöin 36 huonetta sekä retkeilijöitä varten 50 hengen yhteismajoitustila. Hotellissa oli Lapin läänin ainoa hissi ja sähköistetty keittiö. Kalleimmissa huoneissa oli oma kylpyhuone, ja lämmin vesi oli käytettävissä kaikissa huoneissa. Hotellin yhteydessä oli myös kansainvälisen tason ravintola sekä erillinen kansanravintola. Hotellin ensimmäisenä johtajana toimi 1936–1940 Arvi Kalsta.
Talvisodassa Pohjanhovi toimi sotasairaalana. Jatkosodan aikana Pohjanhovissa pidettiin useita suomalaisten ja Pohjois-Suomessa toimineiden saksalaisten joukkojen sodanjohdon välisiä neuvotteluja. Hotellissa vierailivat sodan aikana muun muassa marsalkka C. G. E. Mannerheim, presidentti Risto Ryti, kenraalieversti Eduard Dietl, Hitlerin esikuntapäällikkö Alfred Jodl ja SS-valtakunnanjohtaja Heinrich Himmler. Hotelli Pohjanhovi tuhoutui kuitenkin Lapin sodan yhteydessä 10. lokakuuta 1944, kun saksalaiset joukot räjäyttivät sen maan tasalle. Erään silminnäkijän mukaan koko Pohjanhovi hypähti räjäytyksessä ilmaan ikkunat ehjinä ja sitten lysähti alas rauniokasaksi. Pohjanhovista säilyi vain maanalainen kellari, johon sodan päätyttyä perustettiin ravintola. Pohjanhovi rakennettiin uudelleen ja avattiin jälleen vuonna 1947.

Uusi hotelli Pohjanhovi

Hotelli Pohjanhovin uuden rakennuksen suunnitteli sodan jälkeen arkkitehti Aulis E. Hämäläinen. Arkiseksi sanottu rakennus valmistui ja avasi ovensa vuonna 1947. Uudessa hotellissa oli majoitustilaa 200 vieraalle, ja hotellin yhteydessä oli myös sauna, pesula, leipomo ja sikala.
Uudessa hotellissa kuvattiin 1950-luvun alussa muun muassa Rovaniemen markkinoilla -elokuvaa. Urho Kekkosen presidenttikaudella hotelliin majoittui useita Suomessa vierailulla olleita valtionpäämiehiä seurueineen, muun muassa Neuvostoliiton presidentti Leonid Brežnev ja Jugoslavian presidentti Josip Broz Tito.
Hotellin omistanut Suomen Matkailijayhdistys vuokrasi sen vuonna 1977 Rantasipi Oy:lle. Hotellia oli 1960- ja 1970-luvulla uudistettu ja laajennettu niin, että vuonna 1981 siellä oli 214 hotellihuonetta ja 417 vuodepaikkaa. Vuonna 1987 hotellin yhteyteen avattiin yöravintola.
Hilkka Talvio

Hilkka Talvio (o.s. Helenius, s. 18. heinäkuuta 1928) on suomalainen pikajuoksija. Hänen aktiiviuransa sijoittui vuosiin 1944–1950. Hän voitti naisten 100 metrin juoksun Suomen mestaruuden vuonna 1949 ajalla 12,9 sekuntia ja 1950 ajalla 12,8 sekuntia. Talvion henkilökohtainen ennätys on 12,6, joka oli myös Suomen ennätys.
Mies joka tiesi liikaa (vuoden 1956 elokuva)

Juoni

Ben McKenna on lomalla Marokossa vaimonsa Jon ja poikansa Hankin kanssa. He tutustuvat siellä brittiläiseen Draytonin pariskuntaan ja ranskalaiseen Louis Bernardiin. Kaikki sopivat yhteisestä illallisesta, mutta Bernard ei voi tulla. Seuraavana päivä he näkevät torilla, kuinka arabia puukotetaan selkään. Arabi kaatuu Benin lähelle, joka huomaa, että arabi on itse asiassa valepukuinen Bernard. Ennen kuolemaansa Bernard kertoo Benille salaisia tietoja. Kun McKennat palaavat hotellille, he saavat tietää, että Draytonit ovat kidnapanneet heidän poikansa ja lähteneet Englantiin. McKennat lähtevät heidän peräänsä. Royal Albert Hallissa salamurhaaja kieltää Jota puuttumasta hänen suunnitelmiinsa, mutta viime hetkellä hän kirkaisee ja pelastaa siten murhan kohteeksi suunnitellun pääministerin hengen. Suurlähetystössä pääministeri kiittää Jota ja pyytää häntä laulamaan jonkun laulun. Jo valitsee ”Que Sera Sera” -kappaleen, jonka hän tietää Hankin tuntevan ja toivoo siten pelastavan poikansa. Tämä onnistuukin katuvan rouva Draytonin avustuksella.

Cameoroolit

Alfred Hitchcockin cameorooli on noin 25 minuuttia elokuvan alusta. Hänet nähdään selin marokkolaisella torilla katsomassa akrobaatteja.  Bernard Herrmannilla, elokuvan musiikin säveltäjällä, on myös cameorooli kapellimestarina.
JK Dünamo Tallinn

Tallinnan Dünamo neuvostovallan aikana

Tallinnan Dünamo perustettiin Neuvostovallan syntyessä kesällä 1940. Seura oli silloin syntyneen Neuvosto-Viron urheilun keulakuva. Neuvostovallan vuosina Dünamo oli Neuvosto-Viron kansallisen jalkapallon keulakuva voittaen kymmenen mestaruutta ja kuusi cup-mestaruutta. Tänä aikana Dünamo leimautui venäjänkielisten seuraksi, kun taas Kalev-seurat olivat enemmän vironkielisten seuroina.
Neuvosto-Viron aikakauden loppuvaiheessa Dünamo oli Viron jalkapalloilun kärkijoukkueita aina 1980-luvun puoliväliin. Sen jälkeen Dünamon paikan otti uusi tallinnalaisseura Zvedza
Dünamo voitti myös vuoden 1941 Viron mestaruuden jääpallossa.

Uuden itsenäisyyden aikainen Dünamon jalkapallotoiminta

JK Dünamo Tallinn pelasi itsenäistyneen Viron korkeimmassa jalkapallosarjassa Meistriliigassa kolme ensimmäistä vuotta, mutta putosi sitten – ensin Esiliigaan ja vuonna 1998 kolmannelle sarjatasolle. Dünamo palasi Meistriliigaan vasta vuonna 2005. Kyseisestä kaudesta tuli kuitenkin vain kauden mittainen pudoten seuraavana kautena Esiliigasta kolmannelle sarjatasolle, jossa Tallinnan Dünamo tälläkin hetkellä, kaudella 2012, pelaa.
Takiaiset

Tuntomerkkejä

Pohjoismaissa ja Suomessa esiintyy neljä takiaislajia. Ne ovat kaksivuotisia suuria vankkajuurisia ruohoja. Niiden varsi on tukeva ja haarova, lehdet isolapaiset ja pehmeät. Takiaisten mykeröjen kehto on pallomainen ja täynnä liikkuviin otuksiin tarttumista auttavia koukkuja. Pohjoismaiden takiaiset risteytyvät helposti keskenään. Suomen neljästä lajista iso-, pikku- ja seittitakiainen ovat ihmisen asumilla paikoilla kasvavia muinaistulokkaita ja lehtotakiainen harvinainen alkuperäinen lehtokasvi aivan lounaassa.
Dennis Taylor

Dennis Taylor (12. kesäkuuta 1921 Sidcup, Kent – 2. kesäkuuta 1962 Monte Carlo, Monaco) oli brittiläinen F1-kuljettaja.

Formula Junior ja kuolema

Vuonna 1960 Taylor siirtyi ajamaan Formula Junior -sarjaa ja voitti kauden aikana kaksi kilpailua. Hän menehtyi Monte Carlon -osakilpailussa vuonna 1962, kun hän menetti Lola Mk5-Ford -autonsa hallinnan tunnelin ulostuloalueella, osui puuhun ja kimposi aitaan. Taylor sai vakavia vammoja päähän ja kuoli paikan päällä.

Muut sarjat

Taylor ajoi myös 500 cc F3 -luokassa vuosina 1952–1954. Lisäksi hän osallistui vuonna 1957 Le Mansin 24 tunnin ajoon, mutta 7 tunnin ajomatkan jälkeen autoon iski tekninen vika ja hän joutui keskeyttämään.
Santa Rosa (1715)

Valmistus

Alus valmistettiin 1715 Portugalin laivastolle Ribeira das Nausilla Lissabonissa. Kolmimastoinen alus oli 56 metrin pituinen ja sen aseistuksena oli 56-70 kanuunaa.
Markus (Laatokan piispa)

Piispa Markus (ven. Епископ Марк, oik. Leonid Leontinevitsh Schavikin, ven. Леонид Леонтьевич Шавыкин; 28. toukokuuta 1910 Raivola, Karjalankannas – 13. tammikuuta 1989 Lahti) oli Valamon luostarin munkki ja myöhemmin Yhdysvalloissa toiminut piispa. 
Leonid Schavikin kävi Raivolassa kansakoulun ja kaksi luokkaa venäläistä reaalikoulua, keskikoulun hän kävi Helsingissä. Valamoon hän meni vuonna 1931. Hänen kuuliaisuustehtäväkseen määrättiin igumenin keljapalvelijana toimiminen. Arkkipiispa Herman vihki hänet vuonna 1934 munkiksi ja munkkidiakoniksi sekä pappismunkiksi vuonna 1941. Hän sai munkkinimekseen Markus. Hän sai Suomen kansalaisuuden 1941, siihen asti hän oleskeli Suomessa Nansen-passilla kuten monet muutkin venäläisemigrantit.
Isä Markus toimi sodan vuosina monissa tehtävissä: sotilaspastorina ja Kyyrölän seurakunnan pappina. Hänet kotiutettiin 1944, ja hän siirtyi uuteen Valamoon. 1950-luvun alussa hän toimi seurakuntapappina Pielavedellä, Hämeenlinnassa, Järvenpäässä ja Kotkassa.
Hänet siirrettiin 1954 Valamon kirjoista Kotkan ortodoksiseen seurakuntaan. Näin siksi, että hän oli toteuttamassa vuosikaudet harkitsemaansa ajatusta siirtyä ulkomaille. Samana syksynä hän muutti Arizonaan Yhdysvaltoihin. Hän asettui myöhemmin Kaliforniaan ja siirtyi siellä toimivan Venäjän kirkon alaiseksi.  
Isä Markus vihittiin vuonna 1960 arkkimandriitaksi. Vuonna 1969 hänestä tuli San Franciscon piispa, jonka arvonimi muutettiin vuotta myöhemmin muotoon Laatokan piispa. Tässä tehtävässä piispa Markus toimi vuoteen 1983, jolloin hän jäi eläkkeelle.
Valamolainen veljeys kantoi yli jurisdiktiorajojen, joten ystävyys isä arkkipiispa Paavalin kanssa säilyi: isä piispa Markus oli Uuden Valamon kirkon vihkijöiden joukossa kesällä 1977. Hän säilytti Suomen kansalaisuuden koko Yhdysvalloissa oleskeluaikansa ja palasi Suomeen vuonna 1987 eläkepäivikseen. Hän asettui asumaan Lahteen, jossa hän kuoli 1989. Hänet haudattiin uuden Valamon hautausmaalle.
Piispa Markus tunnettiin omaleimaisesta huumorintajustaan, ja hänelle ehti keräytyä suuri joukko suomalaisia ystäviä jo työaikana sekä erityisesti Suomessa vietettyjen eläkevuosien mittaan.
Naisten asioita

Juoni

Naisten asioita sijoittuu toisen maailmansodan keskelle natsi-Saksan miehittämään Ranskaan. Ranskalainen työväenluokkaan kuuluva Marie Latour (Isabelle Huppert) on rähjäisessä asunnossa asuva kahden lapsen äiti ja vaimo, jonka aviomies Paul (François Cluzet) palaa rintamalta vuonna 1941. Paul on liian heikossa kunnossa tehdäkseen töitä, joten Marie lähtee aviomiehensä sijasta tienaamaan rahaa. Hän alkaa tehdä abortteja naisille, jotka ovat tulleet raskaaksi lähinnä saksalaissotilaille.

Tuotanto

Naisten asioita kuvattiin Coulommiersin kunnassa Seine-et-Marnessa ja Dieppen kaupungissa Seine-Maritimessa Ranskassa. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat La Sept Cinéma, Les Films du Camélia, Films A2 ja MK2 Productions.

Julkaisu ja vastaanotto

Naisten asioita sai ensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla Italiassa 2. syyskuuta 1988. Elokuvan Ranskan ensi-ilta oli 14. syyskuuta 1988 ja teatteriensi-ilta 21. syyskuuta 1988. Elokuva oli Ranskassa MK2 Diffusionin teatterilevittämä ja keräsi teatterikierroksensa aikana 975 770 katsojaa. Elokuva esitettiin myös muun muassa vuoden 1988 Toronton elokuvajuhlilla Kanadassa. Suomessa elokuva ei saanut teatteriensi-iltaa, mutta televisioensi-iltansa se sai Yle TV1 -kanavalla 7. helmikuuta 1993.
Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 80% kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 7,4/10 keskiarvolla. Keräys perustuu kymmeneen arviointiin. 1 158 käyttäjästä 77% on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 3,7/5 keskiarvolla. Internet Movie Databasen 2 924 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 7,6/10.
Naisten asioita julkaistiin Ranskassa DVD:lle 7. helmikuuta 2001.
Mesjuusto

Norjan tunnelipalo

Tammikuussa 2013 aiheutui vaarallinen tulipalo, kun 27 tonnin juustokuormaa kuljettanut rekka-auto syttyi tuleen Tysfjordissa sijaitsevassa Bratlin tietunnelissa, Norjassa. Mesjuuston suuren rasva- ja sokeripitoisuuden vuoksi lastin palo synnytti äärimmäisen kovan kuumuuden. Juusto paloi tunnelissa neljä päivää muodostaen myrkkykaasuja. Pahoin vaurioitunut tunneli jouduttiin sulkemaan liikenteeltä.
Minimipiste

Minimipiste on optimointiin liittyvä käsite, joka tarkoittaa sellaisen pisteen  etsimistä, jossa funktio  saavuttaa pienimmän arvonsa. Minimipiste ei välttämättä ole yksikäsitteinen tai edes olemassa. Funktion  arvoa minimipisteessä sanotaan minimiksi.
Holstein-Gottorp

Holstein-Gottorp eli herttuallinen Holstein oli nykyisen Saksan ja Tanskan alueella vuosina 1544–1773 sijainnut, ajoittain itsenäinen herttuakunta, joka oli kahdesti sodassa Tanskaa vastaan. Holstein-Gottorpiksi kutsuttiin Schleswigin ja Holsteinin herttuakuntien niitä osia, joita Holstein-Gottorpin herttuat hallitsivat suvereenisti. Samojen herttuakuntien muita osia hallitsivat Tanskan kuningas tai Tanskalle uskolliset Oldenburg-suvun herttuat ja kreivit. Holstein-Gottorpia hallinnut Oldenburgien haara, Holstein-Gottorpin suku, nousi myöhemmin myös monen muun valtion valtaistuimelle.

Historia

Schleswig ja Holstein olivat kuuluneet Tanskan kuninkaille keskiajalta lähtien. Vuonna 1490 molemmat herttuakunnat jaettiin kuningas Kristian I:n poikien kesken segebergiläiseen ja gottorpilaiseen alueeseen, jotka nimettiin Segebergin ja Gottorpin linnojen mukaan. Vuonna 1544 Gottorpin alue ja Holstein-Gottorpin herttuan arvo annettiin kuningas Fredrik I:n nuorimmalle pojalle Aadolfille, josta tuli myös Holstein-Gottorpin suvun kantaisä. Osa kuninkaan toiselle pojalle Hansille annetuista alueista yhdistettiin Adolfin läänitykseen, kun Hans kuoli lapsettomana vuonna 1580.
Muut osat Schleswigistä ja Holsteinista jäivät Tanskan kuninkaiden suoraan alaisuuteen (kuninkaallinen Holstein), joskin osa niistä lohkottiin läänityksiksi kruunulle uskollisena pysyneelle Sönderborg-Augustenborgin sukuhaaralle ja eräästä alueesta muodostettiin itsenäinen Rantzaun kreivikunta. Holstein-Gottorpin suku sitä vastoin loi 1600-luvun aikana naimakauppojen kautta tiiviit suhteet Ruotsin kuningashuoneeseen. Holstein-Gottorpin herttuakunnasta tuli tämän seurauksena Ruotsin liittolainen ja Tanskan vihollinen 1650-luvulla käydyssä pohjoismaisessa sodassa ja 1700-luvun alussa suuressa Pohjan sodassa. Vuoden 1658 Roskilden rauhassa Tanska joutui tunnustamaan sen suvereniteetin Schleswigissä. Kun suuressa Pohjan sodassa tappioita kärsinyt Ruotsi ei enää voinut suojella liittolaistaan, Tanska valloitti Holstein-Gottorpin schleswigiläisen osan vuonna 1713 ja se yhdistettiin virallisesti Tanskan kuninkaan alueisiin Frederiksborgin rauhassa vuonna 1720, minkä jälkeen Holstein-Gottorp käsitti enää Holsteinin puolella sijainneet alueet.
Holstein-Gottorpin herttua Karl Peter Ulrichista tuli vuonna 1762 Venäjän keisari nimellä Pietari III, jolloin herttuan arvo siirtyi hänen pojalleen Paavalille. Tämä vaihtoi herttuakunnan vuonna 1773 Tanskan kuninkaan kanssa niin sanotulla Tsarskoje Selon sopimuksella Tanskalle kuuluneeseen Oldenburgin herttuakuntaan. Tämän seurauksena loputkin Holstein-Gottorpista yhdistettiin suoraan Tanskaan.
Helsingin Seudun Lintutieteellinen Yhdistys Tringa

Helsingin Seudun Lintutieteellinen Yhdistys - Helsingforstraktens Ornitologiska Förening Tringa r.y. on Uudenmaan lintuharrastajien oma yhdistys. Tringa on BirdLife Suomen jäsenyhdistys ja melkein 3000 jäsenellään suurin sen paikallisyhdistyksistä.
Tringa syntyi aikoinaan Suomen lintutieteellisen yhdistyksen eli SLY:n nuorisojaoston pohjalta ja sen perustava kokous pidettiin 24. tammikuuta 1974. Tuolloin yhdistyksen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Kalevi Malmström.
Nykyään Tringa on aktiivinen harrastusjärjestö. Toiminnan kulmakivinä on aktiivinen retkitoiminta ja osallistuminen linnustonsuojeluun Uudellamaalla. Yhdistyksellä on palkattuna osa-aikainen toiminnanjohtaja. Lisäksi yhdistyksellä on oma osa-aikainen suojelusihteeri ja viime vuosina Tringan panostus linnustonsuojeluun on näkynyt muun muassa Suomenojan altaan lähelle suunnitellun rakentamisen kaavoituksen yhteydessä. Yhdistys tukee myös pienimuotoista tutkimustoimintaa. Tringan kaupunkihuuhkajatyöryhmä on ollut mukana dokumentoimassa kuuluisien ”city-huuhkajien” elämää heti alusta saakka.
Yhdistys kokoontuu syys-toukokuun välisenä aikana aina kuukauden ensimmäisenä torstaina Tieteiden talolla Helsingin Kruununhaassa. Yhdistys julkaisee myös omaa, neljä kertaa vuodessa ilmestyvää Tringa-lehteä. Lisäksi yhdistyksellä on oma lintuasema Halias Hangossa Uddskatanin kärjessä.
Yhdistys järjestää vuosittain kymmeniä linturetkiä kaikentasoisille harrastajille. Retkiä tehdään niin koti - kuin ulkomaillakin.
Aila Arajuuri

Aila Anna Helena Arajuuri-Tuominen, o.s. Pilvessalo (s. 31. heinäkuuta 1935 Hamina) on suomalainen näyttelijä, joka on esiintynyt elokuvissa ja televisionäytelmissä. 
Arajuuri kävi Teatterikoulun 1955–1958 ja oli kiinnitettynä Kotkan kaupunginteatteriin ja Tampereen Teatteriin, kunnes aloitti Radioteatterissa 1961. Pääosan urastaan, 31 vuotta, Arajuuri työskenteli Suomen Kansallisteatterissa.
Aila Arajuuri on ollut naimisissa vuosina 1959–1973 ekonomi Yrjö Arajuuren kanssa. Vuodesta 1976 lähtien hän on ollut naimisissa  Kalevi Tuomisen kanssa. Yrjö ja Aila Arajuurella on kaksi lasta Uula ja Aletta. Lapsenlapsia ovat jalkapalloilija Paulus Arajuuri ja muusikko Niila Arajuuri.
Heinälammi (Tammela)

Maantiede

Lampi on 90 metriä pitkä ja 40 metriä leveä. Se sijaitsee syvässä painaumassa Karjuharjun rinteen alla. Maa lammen ympäriltä on soistunut eikä siihen liity ojia. Se saakin vetensä sadnannasta ja harjun pohjavedestä. Heinälammi kuuluu samaan painanteeseen Mustikkalammin kanssa. Lammen suorannat päättyvät harjun rinteeseen, jonne on rakennettu kaksi loma-asuntoa. Niille johtaa tiet yhdystieltä 2824.
Lampi sijaitsee Karjuharjun eteläpuolella. Harju on osa Kolmatta Salpausselkään kuuluvaa harjujaksoa ja hiekka-aluetta. Alue kuuluu niin sanottuun Perunnummen hiekkamassiiviin, joka on hyvää pohjavesialuetta. Tämä heijastuu järviin ja lampiin, jotka ovat usein kirkasvetisiä.
Marc Worden

Ura

Hän aloitti uransa synnyinkaupungissaan Torontossa, näytellen teattereissa ja televisiossa. Vuonna 1990 Worden muutti Yhdysvaltoihin töihin Walt Disney-yhtiöön ja asuu nykyisin Los Angelesissa. Hän on uransa aikana esiintynyt enimmäkseen vierailevissa näytelmä- ja äänirooleissa televisiosarjoissa, kuten Tie Avonleaan, Avaruus 2063, Felicity, Batman of the Future, The Zeta Project, NYPD Blue, Mullan alla ja Teen Titans. Worden oli myös mukana kolmessa Marvelin tuottamassa animaatioelokuvissa Rautamiehenä ja on dubannut englanniksi anime-elokuvan Ihania päiviä.
Rautamiehen rooliin hän päätyi elokuvan Ultimate Avengersin myötä, johon Worden alun perin koe-esiintyi Kapteeni Amerikan roolia varten. Roolin mentyä Justin Grossille hän kokeili vielä Thorin roolia, mutta ei saanut sitäkään kuulostamaan ääniroolittajien hakemaksi ääneksi. Elokuvan projektissa mukana ollut Craig Kyle halusi vielä Wordenin kokeilevan Tony Starkin roolia, jonka hän myös onnistui saamaan.