Pia Sundstedt

Maantiepyöräilyura

Sundstedt harrasti nuorempana hiihtoa ja maantiepyöräilyä. Ensimmäisen kerran hän kilpaili maantiepyöräilyssä 14-vuotiaana ja 18-vuotiaana hän valitsi maantiepyöräilyn päälajikseen. Sundstedt muutti vuonna 1996 Alankomaihin jossa hän ajoi Libertas-Technogym -tallissa. Seuraavana vuonna hän muutti Italiaan. Vuonna 1999 Sundstedt siirtyi maailmankuuluun italialaistalliin GAS Sport Teamiin. Hän kohosi tallin kapteeniksi ja parhaimmalla kaudellaan vuonna 2000 saavutti kaksi maailmancupin osakilpailuvoittoa ja voitti muita kovia kansainvälisiä kilpailuita, muun muassa etapin Italian ympäriajossa. Sundstedtin voitto toukokuun lopussa 2000 Montrealissa oli ensimmäinen suomalaispyöräilijän voitto maailmancupin osakilpailuissa.
Sydneyn olympialaisissa Sundstedt ajoi 119,7 kilometrin maantieajossa sijalle 21. Hän kilpaili jalkavaivaisena ja joutui kilpailun aikanakin ottamaan särkylääkkeitä. Tästä huolimatta hän ajoi aktiivisesti ja yritti pariin kertaan irtiottoa mutta molemmat irtiotot ajettiin kiinni ja kilpailu päättyi joukkokiriin, jossa voiton vei Alankomaiden Leontien Zijlaard-van Moorsel. Sundstedt saapui maaliin samalla ajalla voittajan kanssa.
Sundstedt on kertonut että GAS Sport Teamissa häntä yritettiin painostaa käyttämään dopingia. Kauden 2000 jälkeen Sundstedtin polvessa ollut rasitusvamma leikattiin ja tämän jälkeen talli kertoi hänelle ettei hänellä olisi mitään mahdollisuuksia pärjätä seuraavalla kaudella ellei hän käyttäisi dopingia. Tallin mielestä myös voittaminen Italian tai Ranskan ympäriajossa olisi mahdotonta ilman dopingia. Sundstedtin mukaan hänen kohtelunsa oli jo lähellä "henkistä kidutusta".
»Pia koki painostuksen niin karkeana ja räikeänä, että vielä tänäkin päivänä hän kutsuu sitä henkiseksi kidutukseksi.»
(Lahti, Ari-Pekka. Urheilulehti 49/2006)
Lopulta Sundstedt lähti italialaistallista. Talli yritti ensin estää hänen ajamisensa mutta kesäkuussa 2001 GAS Sport Team myönsi Sundstedtille eron. Kesäkuusta syyskuuhun 2001 Sundstedt kilpaili kanadalaisessa Team Intersports -tallissa. Kolmen kuukauden kilpailukiertue Pohjois-Amerikassa huipentui arvostetun Quebec-etappiajon voittoon. Syksyllä 2001 Sundstedt siirtyi norjalaiseen Sponsor Service -talliin. Maantiepyöräilyuransa Sundstedt lopetti syyskuussa 2002.

Maastopyöräilyura

Maantiepyöräilijän uransa lopetettuaan Sundstedt palasi Suomeen ja jatkoi opiskelujaan Åbo Akademissa. Hän valmistui loppuvuodesta 2004 valtiotieteiden maisteriksi. Pian tuon jälkeen hän muutti miehensä Olaf Schumacherin kanssa Freiburgiin Saksaan. Siellä Sundstedt päätyi maastopyöräoppaaksi. Kesällä 2005 hänen työnantajansa pyysi häntä osallistumaan maastopyöräilykilpailuun. Yllättäen hän voittikin kyseisen maraton-kilpailun jättäen taakseen muun muassa maailmancupin senhetkisen johtajan. Muutama viikko myöhemmin, 26. kesäkuuta Sundstedt osallistui maastopyöräilyn maraton-matkojen EM-kilpailuihin Saksan Frammesbachissa ja voitti Euroopan mestaruuden. Maailmanmestaruuskilpailuissa 2005 Sundstedt sijoittui viidenneksi.
Kaudella 2006 Sundstedt voitti maastopyöräilyn maratonmatkojen maailmancupin ja MM-kilpailuissa hän sijoittui edelliskauden tapaan viidenneksi. Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän sijoittui hopealle. Kauden 2006 aikana hän kilpaili maratonmatkojen (XCM) ohella myös maastopyöräilyn olympiamatkalla (XCO). Maaliskuussa 2006 hän ilmoitti tavoittelevansa paikkaa Pekingin olympialaisiin 2008 mutta kesällä 2007 hän kertoi maapaikan saamisen olympialaisiin olevan erittäin vaikeaa karsintatavasta johtuen. Käytännössä ainoa mahdollisuus olisi ollut Kansainvälisen pyöräilyliiton myöntämä villi kortti. Olympiamatka ja maraton-matka eroavat toisistaan kestoltaan, olympiamatka on noin kahden tunnin pituinen kun maraton-matkat ovat jopa yli 100 kilometriä pitkiä ja kestävät jopa kuusi tuntia.
Kaudella 2005 ja 2006 Sundstedt ajoi yhdysvaltalaisessa Rocky Mountain -tallissa. Kauden 2006 päätteeksi hän vaihtoi italialaiseen Team MTB Bianchi -talliin. Kaudeksi 2008 hän vaihtoi takaisin Rocky Mountain -talliin.
Sundstedt uusi maratonmatkojen maailmancupin voiton vuonna 2007; hän varmisti kokonaisvoiton oltuaan paras viimeisessä osakilpailussa Ranskan Alpeilla. Maastopyöräilyn maailmanmestaruuskilpailuissa elokuussa 2007 Sundstedt voitti ensimmäisen MM-mitalinsa polkiessaan pronssille 105 kilometrin matkalla ajalla 5.24.10. Maratonmatkan EM-kilpailuissa 2007 hän sijoittui viidenneksi ja vuonna 2008 toiseksi. Vuoden 2008 maratonmatkan MM-kilpailussa Sundstedt sijoittui pronssille. Maratonmatkojen maailmancupin Sundstedt voitti myös kaudella 2008. Hän voitti ensimmäisen osakilpailun ja sijoittui toisessa kuudenneksi.
Kesällä 2009 Sundstedt kärsi välilevyn pullistumasta niskassa, joka aiheutti niska- ja hartiakipuja ja hän joutui pitämään usean kuukauden tauon pyöräilyharjoittelusta. Elokuussa 2009 hän sijoittui MM-kilpailuissa kuudenneksi. Kesäkuussa 2010 Sundstedt sijoittui EM-kilpailuissa maratonmatkalla kolmanneksi.

Paluu maantiepyöräilyyn

Helmikuussa 2011 Sundstedt ilmoitti tekevänsä paluun maantiepyöräilyyn ja tavoittelevansa paikkaa vuoden 2012 Lontoon kesäolympialaisiin, jonne Suomen on helpompi saada maapaikka maantiepyöräilyssä kuin maastopyöräilyssä. Olympiapaikan saadakseen Sundstedtin oli oltava 31. toukokuuta 2012 UCI:n henkilökohtaisessa rankingissa 100 parhaan joukossa. Hän oli tuolloin rankingissa sijalla 72 ja varmisti maapaikan olympialaisiin.
12. kesäkuuta 2011 Sundstedt voitti maastopyöräilyn maratonmatkan Euroopan-mestaruuden ja kaksi viikkoa myöhemmin sijoittui MM-kilpailuissa neljänneksi. Maastopyöräilyn MM-kilpailuiden jälkeen hän kilpaili maantiepyöräilyssä saksalaisessa Rothaus Vita Classica -amatöörijoukkueessa. Vuoden 2011 maantiepyöräilyn MM-kilpailuissa Sundstedt sijoittui aika-ajossa 20:nneksi ja maantieajossa hän sijoittui 35:nneksi samalla ajalla voittajan kanssa.
Kesäkuussa 2012 Sundstedt voitti maastopyöräilyn maratonmatkan Euroopan-mestaruuden. Lontoon olympialaisissa hän sijoittui maantieajossa 20:nneksi. Hän saapui maaliin pääjoukossa 27 sekuntia voittajalle Marianne Vossille hävinneenä. Aika-ajossa hän sijoittui 11:nneksi jääden noin kaksi ja puoli minuuttia Kristin Armstrongille.