google/wiki40b huggingface dataset:
Johnny Gaudreau

Seuraura

Gaudreau pelasi juniorina muun muassa Philadelphia Jr. Flyersissa, josta hän siirtyi kaudeksi 2009–2010 Team Comcast 18U:hun. Gaudreau oli joukkueen paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä tehopisteillä 29+29=58. Kaudeksi 2010–2011 hän siirtyi USHL-joukkue Dubuque Fighting Saintsiin, jonka paras pistemies ja maalintekijä Gaudreau oli pisteillä 36+36=72. Hän sijoittui koko liigan maalipörssissä toiseksi Indiana Icen Danill Tarasovin jälkeen ja pistepörssissä neljänneksi. Dubuque voitti kauden päätteeksi Clark Cupin ja Gaudreau valittiin USHL:n vuoden tulokkaaksi, toiseen tähdistökentälliseen ja tulokkaiden tähdistökentälliseen. Hän pelasi kauden aikana myös USHL:n tähdistöottelussa.
Calgary Flames varasi Gaudreaun neljännellä kierroksella 104. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa kesällä 2011. Vuosina 2011–2014 hän pelasi Boston Collegen jääkiekkojoukkueessa. Ensimmäisellä yliopistokaudellaan 2011–2012 Gaudreau oli joukkueensa toiseksi paras pistemies Chris Kreiderin jälkeen tehopisteillä 21+23=44, joilla hän jakoi Hockey Eastin maalipörssin viidennen sijan ja sijoittui pistepörssissä kuudenneksi. Gaudreau valittiin sarjan tulokkaiden tähdistökentälliseen, ja hän sai lopputurnauksen arvokkaimmalla pelaajalle myönnettävän Bill Flynn Trophyn. Boston voitti sekä Hockey Eastin että koko NCAA:n mestaruuden. Kaudella 2012–2013 Gaudreau voitti Hockey Eastin pistepörssin ja sijoittui maalipörssissä toiseksi joukkuetoverinsa Steven Whitneyn jälkeen pisteillä 21+30=51. Hänet valittiin kauden päätteeksi sarjan vuoden pelaajaksi ja ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Gaudreau oli ehdolla myös koko NCAA:n parhaalle pelaajalle myönnettävän Hobey Baker Awardin voittajaksi, mutta palkinnon voitti St. Cloud Staten Drew LeBlanc.
Gaudreau voitti kaudella 2013–2014 Hockey Eastin ja koko NCAA:n piste-, maali- ja syöttöpörssin tehopisteillä 36+44=80. Bill Arnoldin ja Kevin Hayesin kanssa tehokkaan ketjun muodostaneen Gaudreaun pistemäärä oli suurin sitten kauden 2002–2003, jolloin Peter Sejna teki 82 tehopistettä. Hän teki vähintään yhden tehopisteen 31 peräkkäisessä ottelussa, jolla hän jakaa Hockey Eastin kaikkien aikojen ennätyksen Paul Kariyan kanssa. Gaudreau valittiin kauden päätteeksi Hockey Eastin ensimmäiseen tähdistökentälliseen, ja hän voitti Hobey Baker Awardin.
Viimeisen yliopistokautensa 2013–2014 jälkeen Gaudreau teki huhtikuussa 2014 kaksivuotisen tulokassopimuksen Calgary Flamesin kanssa. Hän pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa runkosarjan viimeisellä kierroksella 13. huhtikuuta 2014 vieraissa Vancouver Canucksia vastaan. Gaudreau sai ottelussa jääaikaa 15.11 minuuttia, ja hän teki ensimmäisellä laukauksellaan NHL-uransa avausmaalin. Lokakuussa 2016 Gaudreau teki Calgaryn kanssa ison sopimuksen joka on 6 vuoden mittainen ja arvoltaan 40,5 miljoonaa dollaria.

Pelityyli

Gaudreau on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hänen vahvuuksiinsa kuuluu hyökkäyspään pelaaminen, luistelu, kiekollinen peli ja luovuus. Gaudreaun heikkouksiin kuuluu pieni koko ja hänen tulisi olla myös hieman itsekkäämpi kiekon kanssa. Hän on hyvä luistelija.

Perhe

Gaudreaun pikkuveli Matthew pelaa Boston Collegen yliopistojoukkueessa.
Pikkulammi (Keuruu)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,8 hehtaaria ja se on 150 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Keurusselän alueella (35.62), jonka Peräisenlammen valuma-alueeseen (35.624) se kuuluu.
Flashdance... What a Feeling

Käännöskappale

Raul Reiman sanoitti kappaleesta suomenkielisen version nimeltään "Mikä Fiilis!", jonka levytti ensimmäisenä Mona Carita.
Balakovo

Historia

Balakovo perustettiin 1762 ja kaupunki siitä tuli 1913.
Antonio Salandra

Antonio Salandra (13. elokuuta 1853 Troia, Apulia – 9. joulukuuta 1931 Rooma) oli italialainen poliitikko, joka toimi Italian pääministerinä vuosina 1914–1916.
Salandra oli lähtöisin varakkaasta perheestä ja hän oli poliittisilta mielipiteiltään konservatiivinen. Hän väitteli lakitieteen tohtoriksi Napolin yliopistosta vuonna 1875 ja sai jo seuraavana vuonna professorin viran. Vuosina 1879–1914 hän oli hallinto-oikeuden professorina Rooman yliopistossa. Salandra valittiin Italian edustajakamariin vuonna 1886. Hän toimi alivaltiosihteerinä valtiovarainministeriössä 1891–1892 ja rahaministeriössä 1894–1896 sekä maatalous- ja kauppaministerinä 1899–1900. Salandra solmi läheiset suhteet paroni Sidney Sonninoon, ja toimi valtiovarainministerinä tämän ensimmäisessä hallituksessa vuonna 1906 sekä rahaministerinä toisessa hallituksessa 1909–1910. Giovanni Giolittin hallituksen kaaduttua Salandra kohosi pääministeriksi maaliskuussa 1914, ja otti itselleen myös sisäministerin salkun.
Salandraa pidettiin aluksi vain väliaikaisena ylimenokauden pääministerinä, ja hänen hallituksensa olisi luultavasti kaatunutkin kesäkuussa 1914 Italiassa puhjenneisiin laajoihin mellakoihin, ellei ensimmäisen maailmansodan syttyminen olisi muuttanut tilannetta. Vaikka Italia oli kolmiliiton jäsenenä Saksan ja Itävalta-Unkarin liittolainen, Salandran hallitus valitsi sodan alussa puolueettomuuden, joka perusteltiin muodollisesti sillä, ettei Itävalta-Unkari ollut etukäteen konsultoinut Italiaa hyökkäyksestään Serbiaan. Kansalaismielipidettä myötäillen Salandra antoi julistuksen Italian puolueettomuudesta 2. elokuuta 1914. Ulkoministeri di San Giulianon kuoltua 16. lokakuuta Salandra otti vähäksi aikaa ulkoministerin tehtävät itselleen, kunnes virkaan tuli 5. marraskuuta Sonnino. Tämän jälkeen Salandran hallituksen politiikka alkoi käänyä selkeämmin keskusvaltoja vastaan. Salandra julisti hallituksen periaatteena olevan kansallinen etu, ”pyhä egoismi”. Salandran hallitus kilpailutti sodan osapuolia siitä, kumpi puoli tarjoaisi Italialle paremman palkkion sen liittymisestä sotaan. Ympärysvaltojen sitouduttua keväällä 1915 Lontoon sopimuksella tukemaan Italian tulevia aluevaatimuksia puolenvalinta oli selvä. Italia julisti sodan Itävalta-Unkarille 23. toukokuuta 1915. Salandran hallitus onnistui tässä ohittamaan sekä parlamentin että kansan enemmistön mielipiteen.
Italian sotamenestys jäi vaatimattomaksi ja Trentossa toukokuussa 1916 kärsitty tappio johti 10. kesäkuuta Salandran hallitukselle annettuun epäluottamuslauseeseen. Hän erosi kaksi päivä myöhemmin. Salandra tuki Italian seuraavia hallituksia, mutta ei ollut itse niissä mukana. Sodan jälkeen hän oli yhtenä Italian edustajana Pariisin rauhankonferenssissa ja edusti maataan myös Kansainliitossa. Benito Mussolinin ja fasistien kaapattua vuonna 1922 vallan Salandra tuki aluksi heitä, mutta Giacomo Matteottin murhan jälkeen vuonna 1924 hän kääntyi Mussolinia vastaan. Mussolini nimitti hänet siitä huolimatta senaattoriksi vuonna 1928.
Glutaredoksiini

Glutaredoksiini on monissa eliöissä esiintyvä pelkistimenä toimiva proteiini. Se osallistuu hapetus-pelkistysreaktioihin muun muassa DNA:n synteesiin tarvittavien deoksiribonukleotidien biosynteeseissä ja haitallisten peroksidien pelkistämiseen. Glutaredoksiinia tavataan niin esi- kuin aitotumaisissakin soluissa. Se on yhdessä glutationin ja glutationireduktaasin kanssa osa niin kutsuttua glutationisysteemiä.

Rakenne ja toiminta

Molekyylimassaltaan glutaredoksiini on pienehkö proteiini, tyypillisesti noin 10–24 kDa. Bakteereilla on proteiinista tyypillisesti vain yksi isoformi, mutta nisäkkäille isoformeja on useampia. Esimerkiksi ihmisellä on neljä glutaredoksiinin isoformia. Glutaredoksiini on sitoutuneena glutationiin.
Glutataredoksiinin tehtävänä soluissa on pelkistää muiden proteiinien hapettuneita kysteiiniaminohappojen välille muodostuneita disulfidisidoksia vapaiksi tioliryhmiksi. Pelkistettäviä proteiineja ovat muun muassa ribonukleotidireduktaasi ja peroksiredoksiinit. Glutaredoksiini voi myös pelkistää hapettuneen askorbiinihapon pelkistyneeksi muodoksi. Proteiinin aktiivisuuden kannalta tärkeä neljän aminohapon muodostama aminohapposekvenssi on järjestyksessä kysteiini, proliini, tyrosiini ja kysteiini. Glutaredoksiinin toimintamekanismi perustuu siihen, että se korvaa kysteiiniaminohapot toisen hapettuneen proteiinin rikkisillasta. Tämä tapahtuu vaiheittain, jolloin ensin muodostuu rikkisilta glutaredoksiinin ja toisen proteiinin välille ja tämän jälkeen glutaredoksiinin toinenkin aktiivinen kysteiiniaminohappo korvaa alkuperäisen proteiinin rikkisillassa. Näin glutaredoksiini hapettuu ja alkuperäinen proteiini pelkistyy. Rakenteeltaan ja toiminnaltaan glutaredoksiini muistuttaa tioredoksiinia. Toisin kuin tioredoksiinin tapauksessa glutaredoksiinille ei ole spesifistä entsyymiä, joka pelkistäisi hapettuneen glutaredoksiinin jälleen aktiiviseksi muodoksi. Sen sijaan glutaredoksiiniin sitoutunut glutationi tekee tämän. Glutationireduktaasi pelkistää tässä reaktiossa muodostuneen hapettuneen glutationin.
Joutsenon Kataja

Historiaa

Kataja on Suomen Työväen Urheiluliiton jäsenseura. Sen perustivat nimellä Työväen Voimistelu- ja Urheiluseura Kataja maltillisemmat sosialistit, jotka kokivat Joutsenon vanhimman urheiluseuran, vuonna 1909 perustetun Joutsenon Yrityksen äärivasemmistolaiseksi leimattuun Honkalahden työväenyhdistykseen kytkeytyneen toiminnan liian radikaaliksi. Yritys lakkautettiinkin vuonna 1930 kommunistilakien perusteella, ja Katajasta tuli merkittävä työläisurheiluseura. Seuran ensimmäinen puheenjohtaja vuosina 1929–1931 oli Väinö Muuri. Toinen aikalaisseura oli vuonna 1914 perustettu Joutsenon Kullervo, joka kuului Suomen Voimistelu- ja Urheiluliittoon.
Kataja oli aikoinaan yleisseura, jossa harjoitettiin monipuolisesti urheilua. Seuran menneitä lajeja ovat hiihto, jalkapallo, jääpallo, kaukalopallo, lentopallo, luistelu, moottoriurheilu, nyrkkeily, paini, painonnosto, pesäpallo, pyöräily, pöytätennis, suunnistus, voimistelu ja yleisurheilu.
Yksilölajeissa Kataja sai mainetta erityisesti painissa, yleisurheilussa ja nyrkkeilyssä. Painijat Eero Mielonen ja Kalle Pikkarainen edustivat Suomea Ruotsi-maaotteluissa, ja muita menestyneitä painijoita olivat Raimo Pöllänen, Tauno Gerdt, Olavi Tikkanen ja Teemu Hujanen. Yleisurheilijat Viljo Rantalainen, Hugo Hulke ja Valpas Korpela sekä nyrkkeilijät Matti Kostiainen, Jalo Gerd, Leo Tirronen ja Tuomas Kettunen saavuttivat menestystä TUL:n kilpailuissa. Uimari Ahti Mikkonen voitti SM-pronssia.
Jalkapallossa Kataja pelasi 1960-luvulla maakuntasarjassa ja menestyi Kullervoa paremmin. Myöhemmin maajoukkueessakin pelannut Risto Puustinen aloitti jalkapalloilun Katajassa.

Salibandy

Katajan nykyistä päälajia salibandyä seurassa on harjoitettu vuodesta 1991 alkaen, ja ensimmäiset viralliset ottelunsa Salibandyliiton sarjoissa seura pelasi vuonna 1992. Muun muassa maajoukkueissa pelanneet Aki Seppälä, Anni-Maija Seppänen ja Inka Lampinen ovat Katajan kasvatteja. Kataja on tehnyt yhteistyötä lappeenrantalaisen NST:n kanssa.
Katajan naisten joukkue nousi kaudeksi 2013–2014 1. divisioonaan ja tyttöjen joukkue SM-sarjaan. Naisten joukkue sijoittui kaudella 2014–2015 1. divisioonan toiseksi ja pääsi liigakarsintoihin. Karsinnoissa se kukisti hämeenlinnalaisen Steelersin otteluvoitoin 3–1 ja nousi näin Salibandyliigaan kaudeksi 2015–2016.
Katajan miesten joukkue pelasi vielä kaudella 2012–2013 2. divisioonassa.

Tilat

Katajan kotihalli salibandyssä on Joutsenon urheilukeskuksen vuonna 2009 valmistunut Joutsenohalli. Katajan liiganousun myötä tehtyjen muutosten jälkeen hallin yleisökapasiteetti salibandyotteluissa on noin 200.
Seuralla oli aiemmin Joutsenon Saimaantiellä oma, entiseen liikekiinteistöön remontoitu harjoitushalli Kataja-halli. Se otettiin käyttöön joulukuussa 1997. Vuodesta 2014 alkaen kiinteistössä on toiminut käytettyjen tavaroiden kauppa ja kirpputori.
Vanhan Kataja-hallin naapurissa sijaitsee Katajan seuratalo Kataja-tupa.
Geron krusifiksi

Geron krusifiksi (saks. Gero-Kreuz, rak. 969 - 976) on varhaisin tunnettu kuvaus Kristuksen kärsimyksestä ristillä, sillä aikaisemmissa krusifikseissa pyrittiin kuvaamaan kärsimyksen sijaan aiheen sakramentaalista merkitystä. Krusifiksi sijaitsee Kölnin tuomiokirkossa Saksassa, ja se valmistui aikoinaan Kölnin arkkipiispa Geron tilauksesta, mistä se on saanut nimensä. Se on rakennettu tammesta, ja se on 187 cm korkea.
Chuenisbärgli

Reitti

Chuenisbärglin yläasema sijaitsee 1 730 metriä merenpinnan yläpuolella, jossa on myös suurpujottelun lähtöpaikka. Se on yksi miesten maailmancupin vaikeimpia suurpujottelurinteitä.
Chuenisbärgli alkaa Kanonenrohr (Tykinputki) jyrkänteellä, jonka jälkeen on kaltevat ja kumpuilevat Schnittenmedli ja Wintertal (Talvilaakso) osuudet. Tämän jälkeen tulee radan loivin osuus, Chäla, ennen Zielhang loppujyrkännettä, jossa sijaitsee rinteen jyrkin kohta. Chuenisbärglin suurpujottelu päättyy 1 310 metriä merenpinnan yläpuolelle ja se on 1 290 metriä pitkä.
Rinteessä kilpaillaan myös pujottelussa, ja sen lähtö sijaitsee 1 513 metriä merenpinnan yläpuolella. Pujottelun pituus 622 metriä ja sen maali sijaitsee 1 302 metriä merenpinnan yläpuolella.

Kansainväliset Adelbodenin alppihiihtopäivät

Vuonna 1955 järjestettiin ensimmäiset Kansainväliset Adelbodenin alppihiihtopäivät (saks. Internationale Adelbodner Skitage). Vuodesta 1967 alkaen kilpailut ovat kuuluneet maailmancupiin. Vuosina 1988, 1990, 1993 ja 1994 kilpailut täytyi siirtää muihin paikkoihin lumenpuutteen vuoksi. Kansainvälisen hiihtoliiton vaatimusten vuoksi Chuenisbärglille rakennettiin vuonna 2005 uusi neljän hengen tuolihissi. Samalla paikalla oli edellisten 40 vuoden ajan käytössä ankkurihissi.
Adelboden kuuluu eniten katsojia kerääviin kilpailuihin 35 000 katsojalla rinteen varrella sekä maalialueen tilapäisissä katsomoissa. Vuodesta 1994 alkaen entinen maailmancuplaskija Hans Pieren on toiminut kilpailunjohtajana.

Vuoriniitty

Kesäisin Chuenisbärgliä käytetään vuoriniittynä, laidunmaata on alueella 24 hehtaaria. Se on yksityisomistuksessa. Niityllä on nautakarjaa, vasikoita ja vuohia. Niittymökki vuodelta 1946 toimii talvisin rinneravintolana.
Brito

Hércules de Brito Ruas (tunnetaan paremmin Brito) (s. 9. elokuuta 1939, Rio de Janeiro) on entinen brasilialainen jalkapalloilija ja maailmanmestari. Keskuspuolustaja Brito pelasi useissa seurajoukkueissa sekä Brasilian maajoukkueessa. Maaotteluita hänelle kertyi 45 kappaleita vuosina 1964-1972
Arkadi Jemeljanov

Viaporin kapina

Jemeljanov oli Kohanskin tavoin valmistunut Pietarissa toimivasta Mihailovskin tykistöakatemiasta vuotta ennen Viaporin kapinaa ja aloittanut sen jälkeen palveluksen Suomenlinnan merilinnoituksessa. Hän johti Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen enemmistöryhmän eli bolševikkien Suomenlinnan merilinnoituksessa toiminutta salaista vallankumouksellista sotilasorganisaatiota. Ei ole kuitenkaan varmaa, oliko Jemeljanov itse puolueen jäsen. 
Viaporin kapinan aikana hän komensi Kuninkaansaaren kapinoivia rannikkotykistöyksikköjä ja haavoittui 1. elokuuta, kun tsaarille uskollisten laivastojoukkojen kranaatti osui saarella sijainneeseen ruutivarastoon. Jemeljanov vangittiin ja ammuttiin muutamaa päivää epäonnistuneen kapinayrityksen jälkeen yhdessä Jevgeni Kohanskin ja kuuden tykkimiehen kanssa. He olivat ensimmäiset Viaporin kapinan johdosta teloitetut.

Muuta

Kirjailija Elvira Willmanin vuonna 1917 kirjoittamassa näytelmässä Vallankumouksen vyöryssä on yhtenä henkilöhahmona Arkadi Jemeljanovin haamu. Willman kuului itse Viaporin kapinan tukijoihin ja oli yksi kapinallisten suomalaisista kontakteista.
Nummi (Lohja)

Historiaa

Nummi oli Lohjan kappeliseurakunta, ja sillä oli oma hautausmaa 1600-luvulta asti. Vuonna 1822 rakennettiin harmaakivikirkko. Nummi erosi emäpitäjästään Lohjasta vuonna 1843.

Kylät

Haarla, Hakula, Heijala, Heimola, Huhti, Hyrsylä, Hyvelä, Immola, Jakova, Järvenpää, Jättölä, Korkianoja, Kovela, Leppäkorpi, Luttula, Maikkala, Maskila, Mettula, Miemola, Millola, Mommola, Mäntsälä, Nummi, Näkkilä, Oinola, Oittila, Pakkala, Pälölä, Raatti, Remala, Rettlahti, Röhkölä, Salo, Saukkola, Sierla, Sitarla, Tavola, Varttila ja Vivola.
Vuoden 1980 taajamarajauksen mukaan Nummen taajamat olivat kirkonkylä (551 asukasta) ja Saukkola (308 asukasta).
Tyttö

Tyttö on nuori nainen, usein lapsi tai teini. Termiä tyttö voidaan myös käyttää kuvatessa nuorta naista ja on joskus synonyymi tyttärelle.
Ram Mohan Roy

Ram Mohan Roy intialainen uskonnollinen uudistaja ja filosofi. Häntä on monesti kutsuttu modernin Intian isäksi. Hän oli syntyisin brittien hallitsemasta Bengalista. Hän tuomitsi vanhat hindulaiset perinteet, jota hän piti taikauskona ja kannatti monoteistista hindulaisuutta. Hän kritisoi kastijärjestelmää ja leskenpolttoa julkaisemassaan lehdessä. Hänen kirjoitustensa vuoksi britit kielsivät leskenpolttoperinteen Intiassa vuonna 1829.
Timo Humaloja

Timo Sakari Humaloja (s. 7. toukokuuta 1947 Helsinki) on näytelmäelokuvien ja dokumenttien ohjaaja sekä kuunnelmien tekijä, joka on tehnyt pitkän uran elokuva-alalla. Vuonna 1979 hän sai yhtenä työryhmän jäsenenä Suomen arvostelijain liiton jakaman Kritiikin Kannukset -palkinnon kuunnelmasarjasta Eurooppalainen Odysseia. Vuonna 1985 Humaloja sai Jussi-palkinnon parhaasta ohjauksesta televisioelokuvissa 8. päivä ja Yksinpuhelu.
Humaloja työskenteli ohjaajana Radioteatterissa 1976–1981 ja samaan aikaan käsikirjoittajana ja ohjaajana Televisioteatterissa 1976–1985. Hän toimi käsikirjoittajana elokuvassa Pedon merkki (1981) yhdessä ohjaaja Pakkasvirran ja Arvo Salon kanssa, sekä yhtenä viidestä käsikirjoittajasta Mikko Niskasen elokuvassa Mona ja palavan rakkauden aika (1983). Vuonna 1986 Humaloja toi ensi-iltaan ensimmäisen itse ohjaamansa pitkän teatterielokuvansa Valkoinen kääpiö, johon hän laati myös käsikirjoituksen Bo Carpelanin romaanin pohjalta. Sen tuotti Humalojan vuonna 1984 perustama Panfilmi Humaloja-Innanen Oy, jonka puitteissa hän on tehnyt paljon lyhytelokuvia ja tv-elokuvia.
Toisen pitkän teatterielokuvansa Humaloja pääsi tekemään Suomen elokuvasäätiön tuotantoneuvoja Petri Jokirannan vuonna 1998 käynnistämässä projektissa, jossa neljä tunnettua käsikirjoittajaa sai kirjoittaa vapaavalintaisesta aiheesta ja valita ohjaajan tekstilleen. Outi Nyytäjältä tilatusta tarinasta syntyi Humalojan ohjaamana pitkä näytelmäelokuva Laina-aika (2000).
Pyhittäjä Serafim Sarovilaisen kirkko

Historia

Noin kahdeksan kilometrin päässä Sastamalan keskustasta sijaitsevan Serafim Sarovilaisen kirkon rakennustyöt aloitettiin vuonna 2004. Se on hirsirakenteinen karjalaista tyyliä edustava kirkko, joka tuotiin paikalle osina Venäjältä. Kirkkorakennus valmistui 2005 ja toimi aluksi rukoushuoneeena, kunnes se vihittiin kirkoksi vuonna 2007. Vihkimisen suoritti Jegorjevskin hiippakunnan arkkipiispa Mark.
Kirkko on pyhitetty ja nimetty 1700–1800-luvuilla eläneen venäläisen munkin Serafim Sarovilaisen mukaan.
Pyhä Viktor I

Pyhä Viktor I (k. 198 tai 199) oli Rooman paavi vuosina 189–198. Hän oli syntyperältään pohjoisafrikkalainen ja siten ensimmäinen afrikkalaissyntyinen paavi. Viktor I siirtyi nuorena kirkollisten opintojen mukana Roomaan ja tuli valituksi paaviksi vuonna 189. Hän kärsi marttyyrikuoleman vuonna 198 noin 10 vuoden paaviuden jälkeen. Hänen muistopäivänsä on 28. heinäkuuta.
Viktor I oli ensimmäinen paavi, joka tunsi asemansa niin vahvaksi, että antoi koko kristikuntaa koskevia määräyksiä. Hän muun muassa katkaisi Rooman välit Vähän-Aasian seurakuntiin, jotka eivät viettäneet pääsiäistä roomalaisen käytännön mukaisesti. Tosin tämä hänen ukaasinsa ei tuottanut toivottua tulosta.
Ruotu

Ruotu (ruots. rote) on maaseudulla 1700- ja 1800-luvuilla käytetty 2–6 talon muodostama ryhmä, jolla oli yhteinen vastuu sotamiehen tai köyhäinhoidon järjestämisessä.
Ruotujakolaitos kehitettiin kansaa voimakkaasti rasittavien väenottojen tilalle Ruotsin vallan aikana. Talojen muodostama ryhmä kustansi ja varusti yhden sotamiehen ja antoi hänen käyttöönsä alueen maata ja kustansi sille jonkinlaisen mökin. Tätä sanottiin sotilastorpaksi. Ruotusotamiehen perhe sai elantonsa tämän torpan maasta ja kotieläimistä.
Huomattiin, että myös köyhäinhoito olisi tehokasta sotalaitoksen ruotujärjestelmästä saatujen kokemusten pohjalta. Kylän köyhät ruodutettiin: jos he asuivat omillaan, heille annettiin tietty määrä elintarvikkeita. Talosta taloon kiertävälle vaivaiselle puolestaan määrättiin hoitoaika kussakin paikassa. Ruotu vastasi kustannuksista.
Armidale-luokka

Hankinta

Joulukuussa 2003 Australian puolustusministeri julkaisi pääsopimuskumppaniksi Defence Maritime services -yhtiön (DMS), joka vastaisi kahdentoista aluksen hankinnasta ja varustamisesta. Kesäkuussa 2006 tilaukseen lisättiin kaksi alusta. DMS siirsi valmistuksen alihankkijana toimivalle Austalille, joka valmisti alukset Hendersonin telakalla lähellä Freemantlea. Sopimus, jonka kustannusarvio oli 553 miljoonaa dollaria, sisälsi suunnittelun, valmistuksen ja varustamisen sekä ylläpidon viideksitoista vuodeksi. DMS takasi hankituille aluksille 3 000 merelläolopäivää vuodessa.
Kirill Safronov

Kirill Safronov (ven. Кирилл Алексеевич Сафронов) (s. 26. helmikuuta 1981 Leningrad) on venäläinen entinen jääkiekkopuolustaja, joka pelasi NHL-liigassa kaiken kaikkiaan 35 ottelua. Phoenix Coyotes varasi hänet NHL:ään vuoden 1999 varaustilaisuudessa ensimmäisen kierroksen 19. pelaajana.
Light Yagami

Hahmo

Light on poikkeuksellisen älykäs nuori mies, mutta hyvin tylsistynyt, koska hänen mielestään maailma ei ole tarpeeksi oikeudenmukainen. Uskoen maailman "mädäntyneen" hän käyttää Death Notea poistaakseen maailmasta pahat ihmiset. Hän pyrkii tulemaan "uuden maailman jumalaksi".
Death Noten käytön kautta Light alkaa kuitenkin omaksua ilkeitä ja julmia luonteenpiirteitä. Myötätunnon ja armon tunteet katosivat hänestä lopullisesti. Hän näkee itsensä myös ainoana, joka ikinä voisi pelastaa ihmiskunnan, ja että kaikkien hänen tekojensa pitäisi olla täysin oikeutettuja. Hän on valmis jopa tappamaan viattomia, vain välttyäkseen itse jäämästä kiinni.
Koko sarjan ajan hän yrittää välttää maailman parhaan etsivän, L:n, ja myöhemmin tämän "todellisen" seuraajan, Nearin, epäilyjä.

Perhe

Lightin perheeseen kuuluvat isä Soichiro Yagami, joka oli myös Kira-tutkintayksikön johtaja, äiti Sachiko Yagami ja nuorempi sisko Sayu Yagami.
Mücke Motorsport

Historia

Talli osallistui Saksan Formula ADAC BMW-sarjaan, jossa se voitti mestaruuden debyyttikaudellaan. Seuraavana vuonna talli osallistui Saksan F3-sarjaan. Vuodesta 2003 talli on kilpaillut F3 Euroseries-sarjassa. Debyyttivuonnaan tallin kuljettaja Christian Klien sijoittui sarjan toiseksi neljällä voitollaan. Sebastian Vettel voitti Formula ADAC BMW-sarjan mestaruuden vuonna 2004 Mücke Motorsport-tiimissä.
Vuodesta 2005 Mücke Motorsport on osallistunut DTM-sarjaan. Debyyttivuonnaan tallin kuljettajina toimivat Stefan Mücke ja Alexandros Margaritis. Talli toimii yhteistyössä Mercedeksen kanssa. Vuonna 2007 Stefan jätti tiimin ja hänen tilalleen palkattiin Mathias Lauda. Tallissa ovat kilpailleet F1-kuljettajista Ralf Schumacher ja David Coulthard. 
Vuonna 2010 Mücke Motorsport osallistui GP3-sarjaan yhteistyössä Ralf Schumacherin kanssa. Tallin kuljettajina toimivat Renger van der Zande, Nigel Melker ja Tobias Hegewald. Talli saavutti kauden aikana yhden palkintosijan. Vuonna 2011 tallissa ajoi toista kauttaan Nigel Melker, sen lisäksi uusina kuskeina ajoivat Michael Christensen ja Luciano Bacheta. Belgian kilpailusta lähtien Daniel Mancinelli korvasi Bachetan tallissa. Talli saavutti yhden voiton ja kolme kilpailun nopeinta kierrosta. Talli sijoittui loppupisteissä neljänneksi. Talli myöhemmin vetäytyi sarjasta vuonna 2012 juuri ennen kauden alkua.
Rodos FC

Rodos FC on vuonna 1968 perustettu kreikkalainen jalkapalloseura, jonka kotipaikka on nimensä mukaisesti Rodos. Rodos FC pelaa Kreikan neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla, eli Delta Ethnikissä.
Rodos FC pelasi Kreikan Superliigassa vuosina 1978–1980 sekä 1981–1983. Tästä alkoi kuitenkin alamäki, kunnes joukkue vuonna 2003 nousi kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle. Nykyiselle sarjatasolle joukkue nousi kaudeksi 2009–2010.