google/wiki40b huggingface dataset:
Alkemisti löytää fosforin

Alkemisti löytää fosforin (engl. Alchemist Discovering Phosphorus) on englantilaisen Joseph Wrightin maalaus noin vuodelta 1771. Maalaus, joka on kooltaan 127 × 102 cm, on Derbyn kaupunginmuseossa. Teoksen koko nimi on The Alchemist in Search of the Philosopher’s Stone Discovers Phosphorus and Prays for the Successful Conclusion of his Operation, as was the Custom of the Ancient Chemical Astrologers.
Maalauksen alkemisti on yrittänyt kehittää viisasten kiven, joka muuttaisi muut metallit kullaksi, ja keksii fosforin lähes vahingossa. Wright maalasi työn sata vuotta fosforin löytämisen jälkeen. Wrightin on arveltu saaneen aiheensa fosforin oikean löytäjän Hennig Brandin elämästä, ja hän tutustui alan kirjallisuuteen ennen työn maalaamista.
Teoksessa on uskonnollista kuvastoa: rakennus muistuttaa kirkkoarkkitehtuuria. Polvistuneen alkemistin asento muistuttaa rukousasentoa uskonnollisissa maalauksissa.
Wright on sijoittanut valonlähteen kuva-alaan kuten monissa muissakin tunnetuissa töissään.
Metsähiiri

Ulkonäkö ja koko

Metsähiiren ruumiin pituus on 9–13 senttimetriä ja hännän pituus 9–13,5 senttimetriä. Metsähiiri painaa 10–45 grammaa.
Metsähiirellä on kellertävän- tai ruosteenruskea selkä, valkea vatsa ja kellertävä ”vyö” kaulan yllä. Metsähiirellä on poikkeuksellisen suuret silmät sekä korvat. Ensisilmäys otuksen pitkään siimahäntään paljastaa, ettei kyseessä voi olla rotta.

Levinneisyys ja elinympäristö

Metsähiirtä tavataan suuressa osassa Eurooppaa, Britanniasta Uralille saakka. Sitä ei kuitenkaan ole Pyreneiden niemimaan eteläosissa, Ranskan länsiosissa, Fennoskandian keski- ja pohjoisosissa eikä suurimmalla osalla saarista. Euroopan ulkopuolella sitä esiintyy myös Aasiassa Turkista Armenian länsiosiin, Iranin Zagrosvuorille sekä Syyriaan, Libanoniin ja Israeliin. Suomessa metsähiirtä tavataan maan etelä- ja keskiosissa.
Elinympäristöä on kangasmetsät, lehtomaiset sekametsät ja pensaikkoiset niityt. Syksyisin ne voivat ilmestyä rakennuksiin ja kesämökkeihin tehden tuhoa lämmöneristeisiin.

Ravinto

Metsähiirelle kelpaavat ravinnoksi niin kasvi- kuin eläinkunnankin tuotteet. Hiiri aiheuttaa usein tuhoja ruokavarastoissa ja viljalaareissa. Juureksista metsähiiret eivät juuri välitä, ja omenoistakin ne haluavat syödä ensisijaisesti siemenet. Myös luonnossa metsähiiret suosivat siemenravintoa, kuten käpyjen siemeniä, tammenterhoja ja pähkinöitä.

Elintavat

Metsähiiren mieluisinta elinympäristöä ovat rehevät kangasmetsät, lehdot ja pensaikot. Laji viihtyy myös niittyjen ja peltojen laiteilla sekä puutarhoissa. Laajoilta viljelylakeuksilta sitä tavataan harvoin. Kesäkauden metsähiiret viettävät ulkosalla, mutta syksyllä ne hakeutuvat ihmisasumusten tuntumaan; joskus tapahtuu suoranainen ryntäys sekä ulko- että asuinrakennuksiin. Metsähiiri on talvella aktiivinen eikä siis nuku talviunta tai vaivu horrokseen. Ketterästi kiipeilevä metsähiiri tunkeutuu näppärästi myös toiseen ja kolmanteenkin kerrokseen. Syksyllä autioituviin kesähuviloihin hiiret hiipivät juuri ennen talven tuloa.
Metsähiirelle tyypillistä on ruokavaraston hankkiminen johonkin tiettyyn paikkaan sekä pehmikkeiden kasaaminen pesäksi. Tämä on yöaktiivinen laji. Juoksijana metsähiiri on loistava ja voi tukeutua kengurumaiseen häntäänsä hypätessään jopa metrin pituisia loikkia. Elinikä lajilla on 1–1,5 vuotta, voi olla että metsähiiri elää vanhemmaksikin.

Lisääntyminen

Metsähiirien lisääntymisaika on pitkä, ja se alkaa helmi- ja maaliskuussa. Naaras synnyttää lisääntymiskauden aikana jopa kolme poikuetta. Niissä on 1–8 poikasta, keskimäärin poikasia on 5. Lisääntymiskauden ensimmäiset poikaset voivat itsekin lisääntyä vielä saman kauden aikana 2–3 kuukauden ikäisinä.
Poikaset joutuvat selviytymään omillaan heti kolmen viikon jälkeen. Useimmiten poikiminen tapahtuu maan kamaralle mättään, juurakon tai risuläjän suojiin. Toisinaan metsähiirinaaras kuitenkin synnyttää jälkeläisensä ylhäällä huojuvaan puunonteloon. Luonnossa lisääntymistä tapahtuu vain kesäkaudella huhtikuusta syyskuuhun, mutta ihmisten ympäristöönsä viemän ravinnon turvin metsähiiret voivat synnyttää poikasia sydäntalvellakin.
Banachin tulitikkuongelma

Banachin tulitikkuongelma on klassisen todennäköisyyslaskennan tehtävä, joka on kunnianosoitus Stefan Banachille. Matemaatikko Hugo Steinhaus kertoi, että ongelman inspiraation lähteenä oli ollut Banachin tupakointi, ja koska nimestä tuli kirjallisuudessa niin suosittu, hän päätti olla muuttamatta ongelman nimeä.
Kuvitellaan tilanne, jossa matemaatikko kantaa aina yhtä tulitikkurasiaa oikeassa taskussaan ja yhtä tulitikkurasiaa vasemmassa taskussaan. Kun hän tarvitsee tulitikun, hän valitsee toisen taskuista sattumanvaraisesti, käyttää yhden tulitikun ja laittaa rasian taskuun katsomatta, kuinka monta tulitikkua rasiaa jäi. Tarkastellaan tilannetta, jossa matemaatikko huomaa ensimmäisen kerran, että toinen rasioista on tyhjä. Oletetaan, että alun perin molemmissa rasioissa on täsmälleen  tulitikkua. Mikä on todennäköisyys, että toisessa rasiassa on täsmälleen  tikkua () silloin, kun matemaatikko havaitsee toisen rasian olevan tyhjä?
Panelianlahti

Panelianlahti oli Pohjanlahdella nykyisten Euran ja Eurajoen kuntien alueella sijainnut muinainen merenlahti. Nykyisin sen paikalla on laaja Panelian kylän länsipuolella levittäytyvä viljelysaukea.

Pronssikausi

Pronssikaudella Satakunnan asutuksen merkittävin keskittymä syntyi Panelianlahden rannoille Pyhäjärvestä alkunsa saaneen Eurajoen suun ympäristöön. Muinaiset asukkaat jättivät jälkeensä yli 200 nykyään tunnettua röykkiöhautaa eli hiidenkiuasta. Missään muualla Suomessa ei hautaröykkiöitä tiedetä rakennetun yhtä tiheästi. Hiidenkiukaista tunnetuin on Panelian eteläpuolella sijaitseva Kuninkaanhauta, joka on myös yksi Pohjoismaiden suurimmista pronssikautisista röykkiöhaudoista.
Panelianlahden ympäristön asutus päättyi esiroomalaisen rautakauden alkupuolella noin 500 eaa., kun merialue oli maankohoamisen johdosta soistunut kalastus- ja kulkukelvottomaksi. Mataloitumisen arvellaan alkaneen noin 800 eaa. Alueen väestö siirtyi todennäköisesti hieman sisämaahan päin Euran ja Kauttuan seuduille Pyhäjärven pohjoispuolelle. Paikalle syntyi myöhemmin Länsi-Suomen vaurain rautakautinen kulttuuri.

Myöhemmät vaiheet

Entisen Panelianlahden ympäristö asutettiin uudelleen 1200-luvulla, jolloin myös nykyinen Panelian kylä sai alkunsa. 1800-luvun puolivälissä alettiin vuosisatojen kuluessa suoksi muuttunutta muinaislahtea raivata pelloiksi. Nykyään Panelianlahden paikalla on kymmenien neliökilometrien laajuinen viljelysaukea, joka sijaitsee pääosin entisen Kiukaisten kunnan alueella Irjanteen ja Panelian kylien välissä.
Federica Sosio

Federica Sosio (s. 4. heinäkuuta 1994) on italialainen alppihiihtäjä, joka edustaa C.S. Esercitoa.
Sosio saavutti nuorten MM-kultaa supersuurpujottelussa Hafjellissä 2015. Alppihiihdon maailmancupissa hän kilpaili ensimmäisen kerran Mariborin pujottelussa helmikuussa 2015. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Crans-Montanan alppiyhdistetyssä helmikuussa 2017 oltuaan kymmenes.
Mārtiņš Jakovļevs

Seuraura

Jakovļevs on HK Liepājas Metalurgsin kasvatti. Hän siirtyi sieltä 16-vuotiaana SK Rīgaan kaudeksi 2007–2008, jolloin Jakovļevs pelasi ensimmäiset miesten pelinsä Latvian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Kaudella 2008–2009 hän pelasi Latvian pääsarjaa SK Riika/LSPA:n riveissä. Kaudella 2009–2010 Jakovļevs edusti pääosin Dinamo-Juniors Riikaa Valko-Venäjän Ekstraligassa. Hän pelasi myös kaksi ottelua maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Vyšeišaja ligassa latvialaisessa Ozolniekissa.
Kaudeksi 2010–2011 Jakovļevs solmi KHL-sopimuksen Dinamo Riian kanssa. Elokuussa 2010 hänet siirrettiin kuitenkin HK Riian joukkueeseen, Venäjän nuorten sarjaan, MHL:ään. Jakovļevs oli tehoilla 4+20=24 joukkueen tehokkain puolustaja, kuten myös kaudella 2011–2012 tehoilla 3+26=29, joilla hän voitti pelipaikastaan huolimatta HK Riian sisäisen piste- ja syöttöpörssin. Jakovļevs vahvisti myös HK Juniors Riikaa Latvian liigan kevään 2012 pudotuspeleissä.
Elokuussa 2012 Jakovļevs ja Vitālijs Pavlovs lainattiin koko kauden 2012–2013 kattavalla sopimuksella Mestis-joukkue Jokipoikiin seuran ja Dinamo Riian välisen yhteistyön myötä. Kaudeksi 2013–2014 hän siirtyi Italian Elite.A:ssa pelanneen HC Fassan riveihin. Kaudeksi 2014–2015 Jakovļevs siirtyi sieltä VHL-joukkue Južnyi Ural Orskiin. Kaudeksi 2015–2016 hän siirtyi jatkamaan VHL-uraansa kazakstanilaiseen Saryarka Karagandaan. 11 ottelun jälkeen Jakovļevs siirtyi Kazakstanin mestaruussarjan Aristan Temirtaun paitaan, josta hän siirtyi helmikuussa 2016 loppukaudeksi Slovakian toiseksi korkeimmalle sarjatasolla 1. hokejová liga SR:ssä pelanneen HC Nové Zámkyn riveihin. Joukkue voitti mestaruuden ja nousi kauden päätteeksi Extraligaan.
Kauden 2016–2017 Jakovļevs aloitti puolalaisessa GKS Katowicessa. Hän siirtyi kuitenkin jo lokakuussa Ukrainan jääkiekkoliigaan pelaamaan HK Donbassissa. HK Donbass voitti kauden päätteksi Ukrainan mestaruuden. Kaudeksi 2017–2018 Jakovļevs palasi Latviaan HK MOGO:n joukkueeseen.

Maajoukkueura

Jakovļevs pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2010 ja 2011, joista jälkimmäisessä turnauksessa Latvia pelasi I-divisioonassa. Hän voitti A-lohkon kultaa ja turnauksen +/--tilaston lukemalla +7.
Rälssitila

Rälssitilalla oli maaveron maksusta ikuisiksi ajoiksi vapautettu maatila. Sana rälssi juontaa juurensa ruotsinkieliseen frälse-sanaan, joka tarkoittaa juuri vapaata ja verosta vapautettua.

Historiaa

Suomen alueelle syntyivät ensimmäiset rälssitilat 1200-luvulla, kun Alsnön säännöllä ryhdyttiin suomaan verovapauksia kuninkaalle suoritettavaa ratsupalvelua vastaan.
Keskiajan lopulla tilanne kuitenkin muuttui ja verovapaus säilyi tilalla, vaikka ratsupalvelusta ei enää suoritettukaan. Rälssitilan keskus oli asuinkartano, jota kutsuttiin säteriksi. Myöhemmin rälssivapauden piiriin koettiin kuuluviksi alle peninkulman matkan päässä säteristä sijaitsevat saman omistajan maatilat, joita kutsutaan yleisesti rajapiiritiloiksi.
Rälssitiloja saivat Ruotsissa ja siihen kuuluneessa Suomessa alkujaan omistaa vain aateliset, vuodesta 1723 lähtien lisäksi papit ja porvarit.
Vuonna 1789 säädetty yhdistys- ja vakuuskirja vahvisti, että rälssitilaa ei voitu muuttaa verotilaksi eikä päinvastoin. Samalla myönnettiin talonpojillekin oikeus ostaa vero­vapaita rälssi­tiloja, jotka pysyivät rälssi­tiloina riippumatta siitä, kuka ne omisti. Säteritiloja saivat kuitenkin edelleen omistaa vain aateliset.
Yhdistys ja vakuuskirja pysyi Suomen suuriruhtinaskunnassa voimassa vuoden 1809 jälkeenkin. Aateliston yksinoikeus säteritilojen omistamiseen kumottiin vuonna 1864.
Rälssitilojen verovapaus menetti Suomessa merkityksensä vuonna 1925, kun vanhat maaverot lakkautettiin. Ne pysyivät kuitenkin maakirjaan rälssitiloiksi merkittyinä tämän jälkeenkin, ja maanjakoja koskevassa lainsäädännössä oli niitä koskevia erikoismääräyksiä. Vasta vuonna 1951 säädetyllä lailla kaikki erot poistettiin ja rälssitilat muutettiin lopullisesti tavallisiksi perintötiloiksi.
Atypical

Atypical on mustaa huumoria sisältävä komediasarja jonka Robia Rashid on luonut ja kirjoittanut Netflixille. Se keskittyy 18-vuotiaan Sam Gardnerin (Keir Gilchrist) elämään, jolla on autismi. Ensimmäinen kausi julkaistiin 11. elokuuta 2017, joka koostuu kahdeksasta jaksosta. Kriitikot vastaanottivat sarjan hyvin. Toisen kauden, 10 jaksoa, tuotanto varmistui 13. syyskuuta 2017.

Kausi 1.

Sam Gardner, 18-vuotias Connecticutilainen autisti, ilmoittaa haluavansa aloittaa seurustelun. Hänen isänsä Doug on kamppaillut yhteyden saamisen Samiin ja on innoissaan, kun Sam lähestyy häntä neuvonantajana. Sam ymmärtää asiat väärin, ja ihastuukin terapeuttiinsa Juliaan. Hän kuitenkin aikoo etsiä ensin harjoitustyttöystävän, jotta osaa toimia Julian kanssa oikein.
Äiti Elsa on tottunut suojelemaan Samia, ja huomatessaan Samin itsenäistyneen hän joutuu kamppailuun itsensä kanssa. Yöllä baarissa kavereidensa kanssa hän tapaa baarimikon ja aloittaa suhteen tämän kanssa. Samin nuorempi sisko, Casey, rikkoo kentän ennätyuksen juoksussa, ja saa urheilustipendin arvostettuun lukioon. Vaikka hän haluaisi mennä kouluun, hän on huolissaan siitä miten Sam pärjää ilman häntä.
Rakastunut bestman

Juoni

Elokuvan päähenkilöt Tom (Patrick Dempsey) ja Hannah (Michelle Monaghan) tutustuvat opiskelijajuhlissa ja melkein päätyvät vahingossa sänkyyn. Kymmenen vuotta myöhemmin Tom ja Hannah ovat hyviä ystäviä, mutta erilaisissa elämäntilanteissa: Tom harrastaa yhden yön suhteita kun taas Hannah on menossa naimisiin skotlantilaisen rikkaan Colinin (Kevin McKidd) kanssa. Hannah pyytää Tomia bestmanikseen. Silloin Tom tajuaa olevansa rakastunut Hannahiin ja päättää estää häät.

Muuta

Elokuva on superrikkaiden maailmaan sijoitettu romanttinen komedia.
Kansainväliset fysiikkaolympialaiset

Kansainväliset fysiikkaolympialaiset on alle 20-vuotiaille ei-korkeakouluopiskelijoille tarkoitettu vuosittain järjestettävä fysiikkakilpailu. Jokainen maa saa lähettää kilpailuun yhden viisihenkisen joukkueen. Kilpailussa ei virallisesti tilastoida maiden välisiä eroja, vaan se on yksilökilpailu.

Yleistä

Ensimmäiset fysiikkaolympialaiset järjestettiin vuonna 1967, ja Suomi osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa vuonna 1977. Olympialaiset on myös järjestetty Suomessa. Helsingissä ja Espoossa järjestetyt vuoden 1992 olympialaiset tosin olivat nykyistä pienimuotoisemmat.. Nykyisellään olympialaisiin osallistuu vuodesta riippuen 80–90 maata.
Olympialaiset kestävät noin 10 päivää, joiden aikana on sekä teoreettinen että kokeellinen kilpailupäivä. Näiden välillä on yksi lepopäivä. Joukkueiden johtajat kääntävät tehtävät kilpailijoiden äidinkielille kilpailua edeltävinä päivinä. Kilpailijat saavat myös vastata tehtäviin omalla äidinkielellään. Joukkueiden johtajat tarvittaessa selvittävät tehtäviä tarkastaville järjestäjille, mitä kilpailija on paperille kirjoittanut. Teoreettisista tehtävistä voi saada maksimissaan 30 pistettä kokeellisen osion maksimipistemäärän ollessa 20 pistettä.
Fysiikkaolympialaisten kansainvälisen pysyvän komitean sihteerinä toimi vuosina 1999–2007 suomalainen professori Maija Ahtee, joka toimi myös toimeenpanevana presidenttinä vuosina 2007–2008.

Suomi

Suomessa Matemaattisten aineiden opettajain liiton järjestämässä valtakunnallisessa fysiikkakilpailussa menestyneille järjestetään jatkovalmennusta, joka koostuu aluksi kirjevalmennustehtävistä. Kirjevalmennuksen perusteella valitaan osallistujat Suomi–Viro-fysiikkamaaotteluun, jossa valitaan Suomen ja Viron joukkueet kansainvälisiin fysiikkaolympialaisiin.
Valintakilpailun perusteella valituille Suomen ja Viron joukkueille järjestetään Suomessa ja Virossa yhteiset valmennusleirit, joilla valmistaudutaan olympialaisten kokeelliseen ja teoreettiseen osuuteen. Suomalaisten osuutena on ollut järjestää kokeellinen valmennus, joka on viime vuosina järjestetty Jyväskylän yliopiston fysiikan laitoksella. Virossa on toteutettu puolestaan teoreettinen valmennuskurssi.
Suomi on saanut kilpailusta kaksi kultamitalia, joista ensimmäisen voitti Heikki Tuuri vuonna 1982 ja toisen Aleksi Kononen 2019. Paras kokonaistulos on vuodelta 2016, jolloin kolme suomalaista palkittiin hopeamitalilla.
Anja Aho

Anja Aho (o.s. Virtanen, 13. kesäkuuta 1931 Merimasku – 20. joulukuuta 1992 Salo) oli suomalainen kuvanveistäjä.

Ura

Anja Aho opiskeli taidemaalariksi Turun piirustuskoulussa, hän aloitti opintonsa vuonna 1947. Aho olisi halunnut aloittaa piirustuskoulussa jo kahta vuotta aikaisemmin, mutta joutui liian nuorena odottamaan iän karttumista. Hän oli tehnyt ensimmäiset puuveistoksensa jo 14-vuotiaana. Kuvanveisto ei tuolloin vielä kuulunut piirustuskoulun opetusohjelmaan. Aho opiskeli vuosina 1950–1952 Wäinö Aaltosen yksityisoppilaana ja hiukan myöhemmin vuosina 1954–1956 Tanskan kuninkaallisessa taideakatemiassa. Aho ei pitänyt yksityisnäyttelyitä, mutta osallistui yhteisnäyttelyihin.
Vuonna 1957 Aho osallistui ja voitti Rakennus Oy:n ja sen omistajan, teollisuusneuvos Uno Pikarlan järjestämän kutsukilpailun kolmea lasta kuvaavalla veistoksella Lapset. Pikarla lahjotti pronssiin valetun veistoksen Turun kaupungille. Veistos paljastettiin vuonna 1959 Yliopistonkadun varrella olevan kerrostaloyhtiön eteen. Veistos on ensimmäinen naistaiteilijan tekemä julkinen veistos Turussa. Aho urallaan myöhemminkin lapsiveistoksia, jotka siihen aikaan olivat merkkimiespatsaiden joukossa harvinainen aihe.
Vuonna 1959 Aho meni naimisiin ja muutti Saloon. Myöhemmin hän käytti lapsiveistostensa mallina vuonna 1967 syntynyttä poikaansa Veikkoa. Salossa Aho opetti kuvataidetta kansalaisopistossa ja teki muun muassa tilausmuotokuvia. Hän teetti tilaustöistä usein itselleenkin valoksen, koska hänen oli vaikea luopua töistään. Ahon veistoksista ei kovinkaan montaa ole valettu pronssiin. Terveyssyistä Aho siirtyi melkein pelkästään puuveistoksiin 1970-luvun lopulla; lapset pysyivät edelleen veistosten aiheena. Ahon puoliso lahjoitti Salon taidemuseolle kokoelman vaimonsa tekemiä veistoksia vuonna 2016.
Anja Aho oli Salon taiteilijaseuran perustajajäseniä, yhdistys on perustettu vuonna 1968.
Eero Tommila (näyttelijä)

Eero Tommila (s. 1984) on suomalainen näyttelijä, joka näytteli televisiosarjassa Salatut elämät Sauli Kivirantaa vuosina 2003–2005. Eero Tommila on näytellyt myös elokuvassa FC Venus. Nykyään hän on yksi Karstulan kesäteatterin näyttelijöistä.
Tommila on käynyt Kallion ilmaisutaidonlukion ja vuonna 2005 hän aloitti opinnot Helsingin yliopiston englannin kielen laitoksella. Kesällä 2007 Eero Tommila sekä osa muista entisiä Salatut elämät -näyttelijöitä esiintyivät Karstulan kesäteatterissa näytelmässä Emmauksen tiellä.
Eboniitti

Eboniitti eli kovakumi on aine, jota on käytetty aikaisemmin runsaasti sähkötarvikkeiden valmistukseen. Eboniittia valmistetaan vulkanoimalla eli kuumentamalla kautsua ja yhdessä rikin kanssa, jolloin rikki yhtyy kautsuun. Vulkanoimislämpötila vaikuttaa imeytyvän rikin määrään, mikä puolestaan vaikuttaa syntyvän kumin kovuuteen. Kuumennus 165 °C lämpöön ja 20–40 prosentin rikkipitoisuus tuottaa kovakumia eli eboniittia.
Kouluissa eboniittisauvoja käytetään hankaussähkön havainnollistamiseen. Eboniittia käytetään myös mm. keilapallojen ja puupuhallinten suukappaleiden valmistuksessa.
Pakankylän koulu

Pakankylän koulu on Espoon Niipperissä sijaitseva peruskoulu, joka tarjoaa yleisopetusta 1-6 luokkalaisille. Koulussa työskentelee noin 83 oppilasta.
Koulunjohtaja on Laura Kalmi.
Rauha Puntti

Rauha Marianne Puntti (1. joulukuuta 1926 – 21. maaliskuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Puntti toimi pitkään Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatterissa, näyttelijätyön lisäksi juoksutyttönä, puvustonhoitajana ja lipunmyyjänä. Lisäksi Puntti toimi näyttelijänä Kuopion kaupunginteatterissa vuodet 1963-1965, tarpeistonhoitaja-näyttelijänä Intimiteatterissa 1965-1970, lipunmyyjänä Teatteri Jurkassa 1971-1972 sekä vuodesta 1976 eläkkeelle jäämiseensä saakka Teatteri Pienessä Suomessa, Intimiteatterin seuraajassa.
Pitkän teatteriuran lisäksi Puntti näytteli muun muassa elokuvissa Villi Pohjola (1955), Jäähyväiset presidentille (1987) ja Armon aika (1999) sekä tv-sarjoissa Kylmäverisesti sinun (2000–2005), Seitsemän (2001) ja Harvoin tarjolla (2008). 
Puntti oli naimisissa ja häneltä jäi avioliitosta kaksi lasta. Puntti on näytellyt kaikkiaan 45 elokuvassa vuosien 1944–1999 aikana.
Nicole Garcia

Nicole Garcia (s. 22. huhtikuuta 1946 Oran, Algeria) on ranskalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja.
Garcia opiskeli näyttelijäksi ja sai ensimmäisen elokuvaroolinsa Jean Giraultin filmissä Le gendarme se marie (1968). Seuraavat elokuvaroolit olivat yhä suurempia, kuten tv-elokuva La mort d'un enfant (1974) ja Duelle (une quarantaine) (1976). Hän kohosi Ranskassa 1970-luvun lopulla varsin tunnetuksi elokuvatähdeksi ja näytteli myös lukuisissa tv-elokuvissa. Vuonna 1979 valmistuneesta filmistä Henkien taistelu (Le cavaleur) Garcia sai César-palkinnon parhaasta naissivuosasta.
Alain Resnais’n vuonna 1980 ohjaama Amerikan setä (Mon oncle d’Amérique) oli kokeellinen elokuva, ja Michel Devillen Kuolema ranskalaisessa puutarhassa (Péril en la demeure, 1985) tuotti hänelle César-palkinnon ehdokkuuden parhaaksi naispääosan esitykseksi ja Serge Leroyn Totuuden hinta (Le 4ème pouvoir, 1985) parhaan naispääosan palkinnon Montréalin elokuvajuhlilla.
Elokuvaohjaajana Garcia on toiminut 1980-luvulta alkaen. Vuonna 2006 valmistunut Garcian ohjaus Charlie sanoo (Selon Charlie) tunnetaan Suomessa Minna Haapkylän roolityöstä.
Mecachrome

Mecachrome on tekniikkaan erikoistunut yritys, joka valmistaa tuotteita muun muassa ilmailuun, autoteollisuuteen- ja moottoriurheiluun.
Vuonna 1998 Mecachromesta tuli Formula 1 -sarjan moottorintoimittaja, kun vanhat Renault'n moottorit nimettiin Mecachromeiksi.  Moottorilla ajettiin kolme palkintosijaa.  Mecachrome on toimittanut GP2-sarjaan moottorit vuodesta 2005 lähtien ja vuonna 2017 uudelleen nimettyyn Formula 2 -sarjaan.
Elsa Karppinen

Elsa Dagmar Karppinen (21. toukokuuta 1901 Kemi – 30. huhtikuuta 1957 Kuopio) oli suomalainen vasemmistopoliitikko. Suomen kommunistiseen puolueeseen kuulunut Karppinen vietti noin 12 vuotta vangittuna poliittisista syistä ennen vapautumistaan jatkosodan päätyttyä. Hän nousi kansanedustajaksi Suomen kansan demokraattisen liiton ryhmään heinäkuussa 1945. 
Lapin läänin vaalipiiristä valittu Karppinen kuului myös Kemin kaupunginvaltuustoon. Vaaleissa 1950 Karppinen valittiin presidentin valitsijamieheksi.
Karppinen työskenteli kotikaupungissaan Kemissä myymälänhoitajana, konttoristina, puoluetoimitsijana, Suomi–Neuvostoliitto-seuran palveluksessa sekä toimittajana Kansan Tahto ja Kansan Sana -lehdissä.
Elsa avioitui vuonna 1938 Heikki Karppisen kanssa. Aviomies oli tuohon aikaan SKP:n Kemin alueen organisaattori.
Aulikki Kananoja

Aulikki Marjatta Kananoja (s. 21. helmikuuta 1940 Kurikka) on suomalainen sosiaalipolitiikan asiantuntija, joka sai tasavallan presidentiltä ensimmäisenä ylisosiaalineuvoksen arvonimen 27. tammikuuta 2012. Ylisosiaalineuvoksen arvonimi voi olla vain yhdellä henkilöllä samanaikaisesti. 
Kananoja on koulutukseltan yhteiskuntatieteiden maisteri.
Kananoja on eläkkeellä Helsingin kaupungin sosiaalijohtajan virasta, johon virkaan hänet nimitettiin vuonna 1999. Hän on työskennellyt myös Pelastakaa Lapset ry:ssä, Vakuutusalan Kuntouttamiskeskuksessa, Helsingin yliopistossa, Sosiaali- ja terveyshallituksessa, sittemmin Stakesissa osastopäällikkönä vuosina 1991–1992 ja johtajana 1992–1999. 
Kananoja on toiminut Huoltaja-säätiön isännistössä vuodesta 1993. Säätiön hallituksen puheenjohtajana hän oli vuosina 2000–2008. Hän oli A-klinikkasäätiön hallituksen puheenjohtaja vuosina 2006–2011. Hän on toiminut Heikki Waris -instituutin johtoryhmän puheenjohtajana.
Kananoja on Helsingin yliopiston valtiotieteellisen tiedekunnan kunniatohtori vuodelta 2006.
The Oh in Ohio – odottamattomia nautintoja

The OH in Ohio on yhdysvaltalainen vuonna 2006 valmistunut komediaelokuva.
Natriumkromaatti

Valmistus ja käyttö

Natriumkromaattia voidaan valmistaa teollisesti kromiittimalmista. Malmi sekoitetaan natriumkarbonaatin kanssa. Seokseen lisätään vesiliuoksina natriumhydroksidia, kaliumhydroksidia, natriumaluminaattia ja natriumsilikaattia. Seos kuivataan ja hapetetaan, jonka jälkeen natriumkromaatti voidaan erottaa.
Natriumkromaattia käytettiin aikaisemmin teollisuudessa korroosiota estävänä aineena. Ainetta käytetään myös puunsuoja-aineena. Radioaktiivista Cr-51-isotooppia sisältävällä natriumkromaatilla on käyttöä myös lääketieteessä. Aineella merkataan veren punasoluja, mikä mahdollistaa sairauksien tutkimisen

Turvallisuus

Hengitettynä natriumkromaatti aiheuttaa huonovointisuutta ja hengenahdistusta. Natriumkromaatti voi olla karsinogeeninen ja mutageeninen. Ympäristöön joutuessaan aine on vaarallista erityisesti veden eliöstölle.