Havannankoira

Ulkonäkö

Havannankoiran mittasuhteet on määritelty hyvin tarkasti. Rodun ihannesäkäkorkeus on  23–27 cm (sallittu 21–29  cm).  Muita tärkeitä mittasuhteita ovat kuonon pituus, joka on sama kuin etäisyys otsapenkereestä niskakyhmyyn. Lisäksi rungon pituuden (lapojen kärjestä istuinluun kärkeen) suhde säkäkorkeuteen on 4:3. Pää on muodoltaan litteä ja leveä, kuono on kapeneva. Pään ja rungon pituuden suhde säästä hännän tyveen mitattuna on 3:7.
Silmät ovat melko suuret ja muodoltaan mantelimaiset ja väriltään mahdollisimman tummanruskeat. Häntä kiertyy koiran selän päälle. Hyväksytyt värit ovat kellanruskea eri sävyissään (hieman hiilikkoväriä sallitaan), musta, havannanruskea, valkoinen, tupakanruskea ja punertavanruskea. Edellä mainitun väriset laikut ovat sallittuja. Tan-merkit sallittu kaikissa värivivahteissa. Havannankoiran turkki on pitkä, ja vaatiikin säännöllistä kampausta ja hoitoa.

Luonne ja käyttäytyminen

Luonteeltaan havannankoira on ystävällinen ja leikkisä, jopa ilveilevä. Havannankoira on utelias ja älykäs seurakoira, joka kiintyy syvästi omistajaansa. Poikkeuksellisen valppautensa ansiosta se on helppo kouluttaa varoittamaan vieraista. Elämäniloinen rotu on sopeutuvainen ja viihtyy hyvin niin maalla kuin kaupungissakin, mutta aina on otettava huomioon sen seurallisuus, sillä tämä rotu viihtyy erittäin hyvin ihmisten seurassa. Monesti käyttäytymiseroja sukupuolten välillä. Naaraat monesti paljon rauhallisempia.

Turkki ja karvapeite

Villava ja pehmeä aluskarva on niukka ja puuttuu usein kokonaan. Peitinkarva on hyvin pitkää (täysikasvuisella koiralla 12 - 18 cm), pehmeää, litteää tai laineikasta ja voi muodostaa kiharaisia suortuvia. Karvaa ei saa näyttelyihin leikata, muotoilla ja trimmata. Kuitenkin kulmakarvoja voidaan hieman lyhentää,
etteivät ne peitä silmiä.

Terveys

Havannankoirat ovat yleisesti ottaen pitkäikäisiä, terveitä ja elinvoimaisia. Rodussa kuitenkin on tiettyjä sairauksia ja terveydellisiä ongelmia, mitä on muillakin bichon-ryhmän roduilla, jotka ovat vaikuttaneet tämän havaneesin rodun kehittymiseen. Tiedetään, että rodun linjoihin vaikuttaneita perinnöllisiä sairauksia ovat esimerkiksi patellaluksaatio ja silmäsairauksia. Niiden lisäksi rodun terveyttä voi pahentaa esimerkiksi havaneesin ympäristötekijät, fyysiset traumat ja oikeanlaisen hoidon puute. 
Havannalaiset ry suosittelee, että jalostukseen käytettävät koirat ovat tietysti terveitä, polvien osalta patellaluksaatioastetta korkeintaan 1, ja niiden tulisi olla vähintään vuoden sisällä silmätarkastettuja. Patellaluksaatiolla tarkoitetaan koiran polvea, jonka nivel on löystynyt tai polvilumpio on mennyt sijoiltaan. Eläinlääkäri voi todeta parhaiten, ovatko polvet terveet. Kun patellaluksaatio ei ole ilmennyt tapaturman johdosta, se on perinnöllinen, mutta ei ole vielä ainakaan tarkkaa tietoa siitä, millainen sen periytymistapa on. Ensimmäisen asteen patellaluksaatio on yleensä oireeton. Silloin polvilumpio saadaan käsin siirtymään pois telauomasta, mutta joka tapausessa se palaa takaisin, kun ote irtoaa. Jos koiralla on toisen asteen patellaluksaatio, ravatessaan se ontuu tai hyppii kolmella jalalla, jolloin polvilumpio on luiskahtanut pois paikoiltaan. Kun polvilumpio palaa takaisin paikoilleen, se jatkaa juoksuaan kaikilla neljällä tassulla. Kun patellaluksaatio on kolmannessa asteessa, polvilumpio on pysyvästi poissa paikoiltaan ja neljännen asteen patellaluksaatiossa sitä ei voi käsin palauttaa paikoilleen. Yleensä patellaluksaation aiheuttamaa kipua on vaikea erottaa koirasta.