google/wiki40b huggingface dataset:
Vihreän meren operaatio

Tausta

Ahmed Sékou Tourésta tuli vuonna 1952 Guinean demokraattisen puolueen (PDG) johtaja. Guineassa järjestettiin vuonna 1957 vaalit, joissa PDG voitti 56 vaaleissa valituista 60 edustajasta. PDG järjesti syyskuussa 1958 kansanäänestyksen itsenäistymisestä. Valtaosa äänestäjistä kannatti välitöntä itsenäistymistä. Maata hallinnut Ranska vetäytyi ja 2. lokakuuta 1958 Guinea julistautui itsenäiseksi ja Touré maan presidentiksi.
Touré toivotti vuonna 1960 tervetulleeksi Guineaan Amílcar Cabralin ja tämän johtaman vapaustaisteluliikkeen PAIGC:n, joka tavoitteli Portugalin Guinean (nykyisen Guinea-Bissaun) itsenäistymistä. PAIGC aloitti vuonna 1961 Guinea-Bissaun itsenäisyyssodan.

Hyökkäys

Noin 200 aseistautunutta guinealaista ja noin 220 afrikanportugalilaista ja portugalilaista sotilasta nousi maihin lokakuun 22. päivän vastaisena yönä vuonna 1970 eri puolilla Conakrya. He olivat pukeutuneet Guinean armeijan univormuja muistuttaviin asuihin. Sotilaat nousivat maihin neljästä merkitsemättömästä aluksesta ja ne tuhosivat 4-5 PAIGC:n tukialusta. Toinen ryhmä rantautui lähelle presidentti Tourén kesäasuntoa, jonka he polttivat. Touré oli tuohon aikaan presidentin virka-asunnossaan. Toiset joukot kaappasivat kaksi Guinean armeijan tukikohtaa, valtasivat kaupungin sähkölaitoksen ja PAIGC:n päämajan (mutta eivät saaneet kiinni Amílcar Cabralia) sekä vapauttivat 26 PAIGC:n vangitsemaa portugalilaista sotavankia. Koska joukot eivät löytäneet Toureéa eivätkä Cabralia, ne päättivät vetäytyä kärsittyään pieniä tappioita.

Sisäiset puhdistukset Guineassa

Touré perusti viikon sisällä hyökkäyksestä 10-jäsenisen komitean, joka valvoi pidätyksiä, ilman oikeudenkäyntiä tapahtuneita vangitsemisia sekä teloituksia. Komitea rampautti suuren osan maan hallintoa ja poliisivoimia. Uhrien joukossa oli muun muassa Guinean keskuspankin pääjohtaja ja valtiovarainministeri Ousmane Baldé. Viisi päivää kestäneen oikeudenkäynnin jälkeen 23. tammikuuta 1971 komitean perustama oikeus määräsi 29 henkilöä teloitettavaksi, 33 henkilöä sai kuolemantuomion poissaolevana, 68 henkilöä sai elinkautisen vankeustuomion ja 17 henkilön omaisuus takavarikoitiin.
Heinäkuussa 1971 Touré toteutti puhdistuksen armeijassa ja huhtikuussa 1973 osa hallituksen ministereistä joutui puhdistuksen kohteiksi.

Poliittinen tuominta

YK:n turvallisuusneuvosto antoi 8. joulukuuta 1970 päätöslauselman 290, joka tuomitsi Portugalin hyökkäyksen Guineaan ja vaati Portugalia noudattamaan Guinean itsemääräämisoikeutta ja itsenäisyyttä. Afrikan yhtenäisyysjärjestö antoi 11. joulukuuta 1970 päätöslauselman, jossa hyökkäys tuomittiin yksimielisesti.
Nigeria ja Algeria tarjosivat apua Guinealle ja Neuvostoliitto lähetti alueelle sotalaivoja.
Valkosiipiminivetti

Levinneisyys

Valkosiipiminivettiä tavataan Intiassa ja Myanmarissa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Artland Dragons

Historia

Seura perustettiin vuonna 1955 nimelä QTSV Quakenbruck. Vuonna 1975 joukkue nousi 2. Bundesliigaan. Joukkueen kunnollinen nousu alkoi vasta vuonna 1994, kun se nousi 2. Regionalligaan. Vuonna 1995 se nousi 1. Regionalligaan ja vuoden päästä jo 2. Bundesliigaan. Kun seura keräsi pari kautta voimia alasarjassa, pystyi se nousemaan Basketball-Bundesligaan vuonna 2003. Joukkueen ainoa mestaruus on Saksan Cupin mestaruus, jonka se voitti vuonna 2008.
Savon Pallo

Savon Pallo (SaPa) on Pieksämäellä toimiva jalkapalloseura. Se on perustettu vuonna 1935, jolloin seuran lajivalikoimaan kuului myös jääkiekko. 
Vuonna 1963 SaPa ja Pieksämäen Pallo-Sepot tekivät yhteistyösopimuksen, jossa sovittiin SaPan keskittyvän jalkapalloon ja Pallo-Seppojen jääkiekkoon. Kaudella 2018 seura pelaa Kolmosessa. Parhaimmillaan SaPa on onnistunut kapuamaan Kakkoseen, jossa se esiintyi pariin otteeseen 1980-luvulla. 
Tunnettuja seuran riveissä pelanneita jalkapalloilijoita ovat muun muassa Suomen maajoukkuettakin urallaan edustanut Raimo Kuuluvainen sekä Walesista Suomeen pelaamaan saapunut Mark Joseph. Myös Naisten Liigan kaikkien aikojen paras maalintekijä Anna Auvinen on Savon Pallon kasvatti.
Hanna Gronkiewicz-Waltz

Hanna Beata Gronkiewicz-Waltz (s. 4. marraskuuta 1952) on puolalainen Kansalaisfoorumi-puolueen (Platforma Obywatelska, PO) poliitikko. Hän toimi Varsovan pormestarina vuoaina 2006–2018. Hän oli Puolan parlamentin eli sejmin jäsenenä vuosina 2005–2006. Vuosina 1992–2001 hän toimi kansallispankin johdossa ja vuosina 2001–2004 Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin varapuheenjohtajana. 
Kyselytutkimuksen mukaan 46 prosenttia puolalaisista pitää Gronkiewicz-Waltzia Puolan merkittävimpänä naispoliitikkona. Gronkiewicz-Waltz oli presidenttiehdokkaana vuonna 1995 saaden 2,76 prosenttia äänistä.
Thyreophora

Jaottelu

Thyreophorat jaetaan kahteen suuren ryhmää, jotka olivat Stegosaurit ja Ankylosaurit. Stegosaurit tunnetaan niiden kilvistä ja hännän piikeistä. Piikkejä saattoi olla myös ruumiissa joillain lajeilla. Ankylosaureilla taas oli panssari. Varhaiset Thyreophora lajit olivat heikkoja, pienempiä ja suojaamattomia.
Majakkalaiva Helsingkallan

Alkuperä

Alus rakennettiin Helsingissä Hietalahden telakalla vuonna 1885; mitoiltaan se oli keskikokoinen eli 25,8 x 6,5 x 2 metriä. Aluksessa ei ollut aluksi koneistoa vaan purjeet; valolaite oli keulamastossa oleva normaali kolmelyhtyinen, joka näytti valkoista kiinteätä ympärinäkyvää valoa.
Aluksia rakennettiin samaan aikaan kaksi aivan samanlaista; toinen oli Merenkurkkuun sijoitettavaksi määrätty uusi majakkalaiva Snipan.

Ensimmäinen asemapaikka ja parannuksia

Vuonna 1920 kumpaankin alukseen asennettiin Helsingissä potkuri ja sitä käyttämään 60 hevosvoiman Bolinder -kuulamoottori; valonheitintä syöttävää generaattoria ja paineilmasumusireeniä  käyttämään asennettiin pienempi petrolikone. Samalla molempiin vaihdettiin uusi tukevampi keulamasto, jonka huippuun asennetulle lavalle tuli uusi asetyleenivalo; samalla valotunnus vaihtui yhdeksi räpäykseksi ja yhdeksi vilkuksi 20 sekunnin välein.

Sekalaisia välivaiheita

Alus poistettiin Helsingkallanin matalikolta vuonna 1933, koska sen tilalle asennettiin valopoiju. Alus muutettiin nyt Varamajakka I -nimiseksi varalaivaksi; se toimi I merenmittausretkikunnan asuntolaivana sotavuosien aikana, koska majakkalaivoja ei voitu asettaa ulos sukellusvenevaaran vuoksi. Alus maalattiin sotavuosien ajaksi naamiomaalauksin kuten kaikki muutkin ja talvisin valkoiseksi kalkkivärillä. Majakkavarustus oli koko ajan paikallaan.

Viimeinen asemapaikka

Vuonna 1945 tuhoutui Merenkurkussa asemapaikkaansa pitänyt majakkalaiva Snipan voimakkaan lumimyrskyn telakkamatkalla aiheuttamassa haaksirikossa; Varamajakka I sai sen entisen nimen ja asemapaikan. Siellä alus palvelikin aina vuoteen 1960 asti, jolloin se poistettiin tarpeettomana, kun uusi Utgrynnanin majakka valmistui.

Troolariksi

Vanha majakkalaiva myytiin yksityiselle, joka vaihtoi siihen tehokkaamman dieselkoneen, muutti ohjaamon katetuksi ja maalasi aluksen ulkoapäin valkoiseksi; majakkalyhty jäi viranomaisille, mutta sen lava sai jäädä paikoilleen ja uusi omistaja teki siitä tähystyspaikan. Alus toimi joitakin aikoja kalastusaluksena, mutta sittemmin siitä tehtiin huvialus. Tässä yhteydessä kansirakenteita muutettiin nykyiselleen.
Alus oli vuoteen 1990 asti Turussa Aurajoen rannassa; seuraavana kesänä se siirtyi Paraisille, jossa se havaittiin viimeksi kesällä 2005.
Alus makaa tällä hetkellä hylkynä Rymättylässä huvivenetelakan rannassa.
Muumien malliin

Muumien malliin (ruots. På mumintrollens vis) on Mannerheimin Lastensuojeluliiton vuosina 2005–2006 tuottama tietoiskusarja. Sarja toteutettiin yhteistyössä Muumimaailma Oy:n ja Yleisradion kanssa. Sarjaan sisältyy 12 lyhyttä jaksoa, joiden kuvamateriaali on peräisin animaatiosarjasta Muumilaakson tarinoita. Jaksojen tarkoituksena on muun muassa opettaa lapsille hyviä käytöstapoja ja sosiaalisia taitoja. Sarjaa esitettiin muun muassa vuonna 2007 Yleisradion lastenohjelmien yhteydessä.
Sarjassa on mukana useita tuttuja ääninäyttelijöitä Muumilaakson tarinoita -sarjan alkuperäisestä, Yleisradion toteuttamasta jälkiäänityksestä. Kaikki tämän sarjan repliikit ovat kuitenkin uudelleen äänitettyjä, eivät peräisin Muumilaakson tarinoista. Sarjasta tuotettiin myös ruotsinkielinen versio, jossa oli myös alkuperäisiä ääninäyttelijöitä sarjasta.

Sarjan jaksot

1. Kaikki otetaan mukaan

2. Hyväksymme erilaisuutta

3. Suojelemme ympäristöä

4. Nukumme riittävästi

5. Emme käytä väkivaltaa

6. Emme kiusaa

7. Autamme muita

8. Kuuntelemme muita

9. Puolustamme pienempiä ja heikompia

10. Olemme tasa-arvoisia

11. Pyydämme anteeksi

12. Kiitämme
Dagerrotypia

Dagerrotypia tai daguerrotypia on 1830-luvulla kehitetty varhainen valokuvausmenetelmä. Dagerrotypiassa kuva muodostuu valoherkälle hopeapinnoitteiselle huolellisesti kiillotetulle kuparilevylle. Valotetulle levylle tallentunut kuva saadaan näkyviin elohopeahöyryillä, ja se kiinnitetään suolaliuoksella. Menetelmän kehittivät ranskalaiset Louis Daguerre ja Joseph Nicéphore Niépce.

Ominaisuudet

Dagerrotypiassa kuva muodostuu valoherkälle hopeapinnoitteiselle huolellisesti kiillotetulle kuparilevylle. Valotetulle levylle tallentunut kuva saadaan näkyviin elohopeahöyryillä, ja se kiinnitetään suolaliuoksella. Dagerrotypiakuvat eli dagerrotyypit ovat positiiveja, eikä prosessissa synny negatiivia, josta voisi ottaa vedoksia. Kuvattu kohde tallentuu peilikuvana. 
Dagerrotypiakuvat ovat kosketusherkkiä, minkä vuoksi ne suljetaan yleensä lasikantiseen koteloon, joka on täytetty suojakaasulla (typellä) hapettumisen estämiseksi. Oikein suojattu dagerrotypiakuva kestää hyvin aikaa. Kuvan katselukulma on pieni, ja dagerrotyyppi näkyykin oikeassa positiivimuodossaan vain tietystä suunnasta tarkasteltuna.
Dagerrotypiamenetelmä vaatii paljon valoa, ja käytettyjen kuvalevyjen herkkyys oli huono, mikä johti pitkiin, jopa minuuttien valotusaikoihin. Kuvattaessa muotokuvia käytettiin usein erityistä tuolia, joka oli varusteltu niskatuella liike-epäterävyyden estämiseksi. Valokuvausvälineiden koon ja kemikaalien vaativuuden takia dagerrotyyppejä otettiin useimmiten sisätiloissa, joissa valaistusta voitiin kontrolloida, mutta menetelmän kehittyessä huippuunsa myös maisema- ja kaupunkinäkymiä kuvattiin.

Historia

Menetelmän kehittivät yhteistyössä ranskalaiset Louis Daguerre ja Joseph Nicéphore Niépce. Niépcen kuoltua 1833 Daguerre jatkoi kehitystyötä yksin ja julkisti keksintönsä lopulta 19. elokuuta 1839. 
Daguerren lanko Alphonse Giroux valmisti vuonna 1839 maailman ensimmäisen kaupallisesti valmistetun dagerrotypiakameran.
Ranskan tiedeakatemia osti Daguerrelta oikeudet keksintöön ja vapautti sen koko maailman käyttöön. Louis Daguerre ja Niépcen poika saivat kumpainenkin palkkiokseen valtioneläkkeen. Patenttivapaa menetelmä levisi nopeasti ympäri maailman, myös Suomeen, jossa Henrik Cajander otti ensimmäisen dagerrotyypin Turussa 1842. Eugène Delacroix julisti: "tästä päivästä lukien maalaustaide on kuollut.
Dagerrotypiamenetelmä oli laajassa käytössä Euroopassa (ei Britteinsaarilla), ja Yhdysvalloissa toistakymmentä vuotta 1800-luvun puoliväliin saakka, minkä jälkeen sen korvasivat muut halvemmat tai monistettavissa olevat menetelmät, kuten kalotypia (1841), ambrotypia (1854), ferrotypia (1856) tai kollodiomenetelmä (1851). Nämä kaikki poistuivat käytöstä, kun Kodak kehitti nykyaikaisen nitroselluloosapohjaisen gelatiiniemulsiofilmin 1889.
Dagerrotypiamenetelmä elää harvalukuisen valokuvausharrastajien joukon keskuudessa edelleen.
Hana Sweid

Hana Sweid (arab.  حنا سويد‎, hepr. ‏ חנא סוייד‎‎ s. 27. maaliskuuta 1955) on israelilainen arabipoliitikko ja Hadash-puolueen edustaja knessetissä. Hän väitteli tekniikan tohtoriksi kaupunkisuunnittelusta Technion-yliopistosta 1988. Hän on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Hänet valittiin syntymäkaupunkinsa Eilabunin valtuustoon 1993.
Iso-Haikara

Maantietoa

Järven pinta-ala on 65 hehtaaria ja se on 2,2 kilometriä pitkä ja 750 metriä leveä. Se sijaitsee Siikanevan kaakkoispuolella kohoavalla mäkisellä järvialueella. Järvi on kallioisten mäkien vuoksi hyvin sokkeloinen. Järvellä on kaksi järviallasta, joita yhdistää toisiinsa Haukkavuoren kohdalla sijaitseva alle 50 metriä leveä lyhyt salmi. Järven itäosa on yli kilometrin pitkä, mutta leveimmillään alle 400 metriä leveä. Leveyttä aiheuttavat lahdet, jotka työntyvät eri suuntiin. Pisin lahti on Haikaranlahti. Länsiosa on itäpuolta suurempi ja avoimempi, mutta sen yhtenäisyyttä rikkoo Haikarasaaren niemi. Niemen vieressä aukeaa Jankkisenlahti. Haikaransaaren itäpuolelle jää suojaan lahti, josta lähtee järven laskujoki. Järvellä on kartan mukaan yksi luotomainen saari. Järven rantaviivan pituus on 9,2 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Järvellä ei ole kiinteää asutusta ja sinne on rakennettu lähes 20 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet kantatieltä 66. Karhunkopinniemessä sijaitsee karttaan merkitty luola.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Venehjoen valuma-alueella (35.74), jonka Kooninjoen valuma-alueeseen (35.745) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 161,6 metriä mpy. Iso-Haikaraan on johdettu joitakin metsäojia Ahvenlammilta ja Kodantakusiin on yhdistetty kauempaa muita metsäjärviä. Kodantakuset ovat kuitenkin laskeneen Iso-Haikaraan aina. Järven lähialueelle kuuluvat lisäksi Kalliojärvet, Valkeajärvi, Viipperälammi ja Sammakkolammi. Järven laskuoja Haikaraoja lähtee sen länsipäästä ja siihen yhtyy Rimminkankaan kaakkoisosassa pohjoisesta tuleva Rimminoja ja lännestä Siikanevalta alkava Rooppioja. Haikaraojan nimi on kirjattu karttoihin Honkikosken jälkeen Haikarajoeksi, joka muuttuu ennen Yröskulmaa Yrösjoeksi. Sen nimisenä se tulee Hirsilän peltoaukealle, jossa se usean sivuhaaran kanssa yhdistyttyään laskee Kooninjokena Nihianjärveen.

Historiaa

Vuoden 1957 peruskartassa on järvelle merkitty useita saaria, jotka on saattaneet näkyä matalanvedenaikana, mutta sen jälkeen painetuissa ja nykyisissä kartoissa ei saaria ole tai niiden tilalla on pelkkiä kiviä. Järvellä on niemi, jota kutsutaan Haikaransaareksi. Jos niemi on joskus ollut saari, on järven vedenpinta täytynyt laskea hieman ja silloin olisi sen salmi maatunut. Rantojen tonttiraja seuraa paikoitellen mahdollisesti entistä rantaviivaa. Asiasta ei kuitenkaan ole löytynyt dokumenttia, joten asia jää arvailujen varaan. Järven aikaisempi nimi oli Iso Haikarajärvi, mutta nykyään sen nimi on lyhentynyt muotoon Iso-Haikara. Toinen nimivaihdos on länsipuolella sijaitsevan kangasmetsän nimi Kriminkangas, joka on nykyään Rimminkangas. Ensimmäisessä peruskartassa laskee järveen vain yksi tulo-oja Kodantakaisilta. Tilanne on nykyään eri, kun ympäröivistä metsistä on johdettu metsäojia järveen.
Fraseeraus

Fraseeraus tarkoittaa musiikissa esittäjän jo olemassa olevalle melodialle tekemää rytmistä muuntelua. Fraseeraamalla esittäjä värittää esittämäänsä teosta oman näkemyksensä mukaiseksi ja ottaa näin vapauden luoda oman tulkintansa esitettävästä kappaleesta.
Rytmisen muuntelun lisäksi fraseeraamiseksi voidaan nimittää muitakin esittäjän käyttämiä tehokeinoja, esimerkiksi melodian ja sävelten painotusten muuntelua.
Muuntelemisesta huolimatta fraseeraukselle on kuitenkin ominaista, että alkuperäinen melodia säilyy yleensä tunnistettavana.
Canillo

Canillo on kylä ja kunta Andorrassa. Se sijaitsee maan koillisosissa. Canillon kunnan pinta-ala on 121 neliökilometriä ja asukasluku noin 3 928 vuoden 2017 arvioissa. Canillon kylässä puolestaan oli 2 313 asukasta, mikä tekee siitä maan asukasluvultaan kahdeksanneksi suurimman kylän. Se on muun muassa melko suosittu matkailukohde. Kylä sijaitsee noin 1 526 metrin korkeudessa.

Maantiede

Canillon kunta sijaitsee Andorran koillisosissa. Lännessä sijaitsee Ordino, etelässä Encamp ja pohjoisessa sekä idässä Ranska. Canillon kunnan pääkylän lisäksi siellä sijaitsevat muun muassa Soldeun, Inclesin, El Tarterin ja Ransolin kylät.

Ilmasto

Canillon kylässä on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan lauhkea meri-ilmasto. Vuoden keskilämpötila on noin 5 °C ja keskimääräinen sademäärä 1 180 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 14 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin –1 °C. Sateisin kuukausi on toukokuu, jolloin sataa keskimäärin noin 130 millimetriä. Heinäkuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 79 millimetriä.

Politiikka

Canillon kunnassa toimii oma paikallishallinto (Comú), jolla on suhteellisen laajat valtaoikeudet luonnonvarojen käytöstä päättämisestä aluesuunnitteluun ja julkisten palveluiden järjestämiseen. Hallinnon jäsenet valitaan neljän vuoden välein vaaleilla, ja eniten ääniä saanut puolue saa puolet paikoista. Loput paikat jaetaan saatujen äänien mukaan eniten ääniä saanut puolue mukaan lukien. Suurimmalla puolueella on näin ollen aina enemmistö hallinnossa.

Liikenne

Andorran päätie CG-2 kulkee Canillon kylän kautta sekä länteen Andorra la Vellaan että lounaaseen El Pas de la Casaan Ranskan rajalle.

Väestö

Vuoden 2018 arvioissa Canillon kunnassa oli 4 103 asukasta, kun pääkylässä asukasluku oli 2 313. Sekä kunnan että kylän asukasluvut ovat olleet voimakkaassa kasvussa 2000-luvulla: Vuonna 2001 kunnan asukasluku oli alle 2 400 ja kylän hieman yli 1 100.

Koulutus

Canillossa toimii kaksi perus- ja toisen asteen koulua. Andorrassa on kolme eri koulutusjärjestelmää, andorralainen, ranskalainen ja espanjalainen, joista andorralainen ja ranskalainen koulu ovat saatavilla kunnassa. Canillossa ei ole yliopistoa.
Lycos

Lycos on Internetissä toimiva hakukone ja linkkikirjasto. Nimi "Lycos" tarkoittaa kreikaksi sutta, joskin nimi juontaa juurensa susihämähäkkien heimosta (lycosidae). Nimi viitannee tiedonkeruuohjelmiston nimitykseen spider, "hämähäkki". Lycos perustettiin vuonna 1994 tohtori Michael Mauldinin tutkimusprojektin pohjalta. Terra Networks, Telefónican tytäryhtiö osti Lycosin vuonna 2000 ja vaihtoi nimensä Terra Lycosiksi. Myöhemmin Lycos pudotettiin nimestä, jolloin yrityksen nimi oli taas Terra Networks.
Terra Networks ilmoitti 2. elokuuta 2004 myyvänsä Lycosin eteläkorealaiselle Daum Communications Corporationille 95,4 miljoonalla Yhdysvaltain dollarilla. Lokakuussa 2004 kauppa toteutui ja yrityksen nimi muuttui taas Lycosiksi.

make LOVE not SPAM

make LOVE not SPAM oli Lycosin Euroopan osaston ylläpitämä sivusto, jolta sai ladattua näytönsäästäjän, joka kuormitti roskapostittajien sivuja turhilla sivupyynnöillä. Sen tavoitteena on saada roskapostittajien palvelimet toimimaan maksimiteholla, muttei kaataa niitä. Tämä tekisi sivuston toiminnasta erittäin kannattamatonta. F-Secure kiirehti ilmoittamaan ettei käyttäjien kannattaisi ladata kyseistä ohjelmaa koneelleen, vedoten mahdollisiin palvelunestohyökkäyssyytöksiin. Näytönsäästäjä julkistettiin Euroopassa 1. joulukuuta 2004.
Verkossa kiertää myös huhu, että joku roskapostisivujen ylläpitäjä olisi ohjannut sivuilleen tulevan näytönsäästäjän aiheuttaman verkkoliikenteen takaisin Lycosin omille sivuille. Lycos kuitenkin kieltää tämän.
Lycos Europe otti näytönsäästäjän jakelusta perjantaina 3. joulukuuta ja ilmoitti myöhemmin keskeyttävänsä kampanjan. Lycos sanoo yli 100 000 käyttäjän ladanneen ohjelman.
Palm OS

Ongelmat

PalmOS ei tue varsinaista moniajoa. Muistikorttituki on rajoittunut, eikä muistikortteja voi käyttää kaikkien sovellusten kanssa. Palm tarjoaa tämän takia joistain älypuhelimistaan Windows Mobile -versiota. Palmin uuteen Pre-älypuhelimeen on tulossa WebOS.
Napoleon Hill

Oliver Napoleon Hill (26. lokakuuta 1883 – 8. marraskuuta 1970) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hänet tunnetaan henkilökohtaiseen menestykseen opastavista itseopiskelukirjoistaan. Hänen tunnetuin teoksensa on Think and Grow Rich (1937), suom. Ajattele oikein – menesty! (Enterio, 2007). Hill väitti haastatelleensa yli 500:aa aikansa menestyneintä ihmistä, kuten Andrew Carnegie, Thomas Edison, Alexander Graham Bell, Henry Ford, John D. Rockefeller ja Theodore Roosevelt. Hill löysi heistä samat yhdistävät tekijät ja lainalaisuudet, jotka tekivät heistä kaikista menestyjiä. Hill korosti mielen voimaa: ihmisen on haluttava menestystä palavasti ja järkkymättömästi, ja alettava nähdä itsensä menestyjänä ilman epäilyksiä, jotta voi saavuttaa haluamansa.
Kirjassaan Grow Rich!: With Peace of Mind, Hill kertoo saaneensa salaista tietoa henkimaailman olennoilta.
Bridgeport Sound Tigers

Historia

Bridgeport Sound Tigers aloitti AHL:ssä vuonna 2001. Ennen Sound Tigersia Islandersin AHL-farmiseura oli vuodesta 1998 Lowell Lock Monsters. 
Sound Tigers ylsi ensimmäisellä kaudellaan AHL:n loppuotteluihin pelaamaan Calder Cupin voitosta. Runkosarjakaudella 2001–2002 seura voitti 43 ottelua, pelasi kahdeksan tasan ja hävisi 25 ottelua varsinaisella peliajalla sekä neljä jatkoajalla. Se keräsi 98 pistettä, enemmän kuin muut AHL-seurat, ja sai sekä AHL:n itäisen divisioonan runkosarjavoittajalle jaettavan F. G. "Teddy" Oke Trophyn että AHL:n runkosarjavoittajalle jaettavan Macgregor Kilpatrick Trophyn. Kevään 2002 pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella seura kukisti Manitoba Moosen voitoin 3–1, toisella kierroksella St. John's Maple Leafsin 4–0 ja kolmannella kierroksella Hamilton Bulldogsin 4–3. AHL:n loppuotteluissa Sound Tigers sai vastaansa Chicago Wolvesin, joka oli vahvempi voitoin 4–1. Myöhempinä vuosina Sound Tigers on päässyt pudotuspeleihin neljästi.
Bridgeport Sound Tigersin yhden kauden piste-ennätys on laitahyökkääjä Jeff Tambellinilla, joka teki kaudella 2007–2008 76 tehopistettä, 38 maalia ja yhtä monta syöttöpistettä, 57:ssä runkosarjaottelussa. Eniten maaleja yhden kauden aikana Sound Tigersin riveissä tehnyt pelaaja on keskushyökkääjä Jeff Hamilton, joka teki kaudella 2003–2004 43 maalia 67:ssä runkosarjaottelussa, ja voitti AHL:n parhaan maalintekijän palkinnon Willie Marshall Awardin. Sound Tigersin yhden kauden syöttöennätys on laitahyökkääjä Rob Collinsilla (48 syöttöpistettä 67:ssä runkosarjaottelussa kaudella 2005–2006) ja jäähyennätys puolustaja Eric Godardilla (295 jäähyminuuttia 75:ssä runkosarjaottelussa kaudella 2004–2005). Muita tunnettuja Sound Tigersin riveissä pelanneita ovat muun muassa maalivahti Rick DiPietro, laitahyökkääjä Raffi Torres ja puolustaja Chris Campoli. 
Bridgeport Sound Tigersin päävalmentajana toimi kaudesta 2007–2008 alkaen Jack Capuano, joka oli kaudella 2006–2007 seuran apuvalmentajana. Ennen Capuanoa seuran päävalmentajina toimivat myöhemmin New York Islandersin päävalmentajana toiminut Steve Stirling (2001–2003), Greg Cronin (2003–2005), Dave Baseggio (2005–2006) ja Dan Marshall (2006–2007). Capuano nostettiin emoseura Islandersin päävalmentajaksi kesken kauden 2010-2011 ja kauden loppuun seuraa valmensi Pat Bingham. Seuraavan kauden joukkuetta valmensi Brent Thompson ja kaudesta 2012-2013 päävalmentajana on toiminut Scott Pellerin.
Nina Leinonen

Nina Leinonen on suomalainen toimittaja, joka työskentelee Iltalehdellä. Leinonen seurasi Itä-Ukrainan kriisiä ja sotaa maaliskuusta 2014 loppuvuoteen 2015. Elokuussa 2015 Leinonen kertoi Ukrainassa sijaitsevan Venäjä-mielisen separatistiorganisaation Donetskin kansantasavallan evänneen hänen akkreditointinsa alueelle, koska hän kirjoittaa kansantasavallan viestintäyksikön mukaan liian Ukraina-mielisiä artikkeleita.
Leinonen on kirjoittanut yhdessä Valtiotieteen tohtorin Timo Hellenbergin kanssa syyskuussa 2016 julkaistun kirjan Silminnäkijät – Taistelu Ukrainasta.
Penrosen kolmio

Penrosen kolmio on optinen harha ja esimerkki siitä, miten kaksiulotteiselle pinnalle voidaan toteuttaa todellisuudessa mahdoton kolmiulotteinen kappale. Penrosen kolmion loi alun perin ruotsalainen taiteilija Oscar Reutersvärd vuonna 1934, mutta nimensä kappale sai Roger Penrosen popularisoinnin myötä 1950-luvulla. Penrosen kolmion popularisointiin on vaikuttanut myös hollantilainen taiteilija Maurits Cornelis Escher, jonka työssä ”Vesiputous” on käytetty Penrosen kolmiota.