google/wiki40b huggingface dataset:
Mellah

Mellah (arab. ملاح‎) on juutalaisten asuttama kortteli (tai ghetto) marokkolaisessa kaupungissa. Tavallisesti mellah oli muurein ympäröity, ja sinne johtava portti oli linnoitettu. Mellahit sijaitsivat yleensä kaupunkien kulmassa, ja niihin oli omat portit. Mellahien portit suljettiin yöksi. Näin juutalaiset ja muslimit pysyivät erillään toisistaan, ja juutalaiset saivat suojaa muslimien heihin kohdistamalta väkivallalta. Juutalaisilla ei ollut samoja vapauksia kuin muslimeilla ja esimerkiksi Fèsissä ja ympäristössä juutalaiset eivät saaneet ratsastaa mellahin ulkopuolella. Myös Marokon sisällä matkustamiseen tarvittiin lupa. Sana mellah tulee arabian kielen suolaa tarkoittavasta sanasta ملح. Yhden selityksen mukaan nimi pohjautuu siihen, että Fèsin kaupungin juutalaiset olisivat suolanneet sotilaiden muistoina tuomia vihollisten päitä.

Historia

Ensimmäiselle vuosisadalle tultaessa juutalaisten berberien yhteisöt olivat jo vakiintuneet. Juutalaisia toimi muun muassa maanviljelijöinä, lasinpuhaltajina, värjääjinä, metallityöläisinä ja kirjansitojina. Merenidien hallitsijasuku perusti vuonna 1438 ensimmäisen virallisen mellahin Fèsiin, jossa juutalaiset suljettiin kaupankäynnin ulkopuolelle. Muslimirikolliset surmasivat vuonna 1465 suurimman osan Fèsin juutalaisväestöstä.
Saadien hallitsijasuvun tultua valtaan 1500-luvun alussa, juutalaiset saivat huomattavan aseman tärkeiden marokkolaistuotteiden, sokerin ja suolan, kaupankäynnissä. Saadien kaudella Euroopan juutalaisyhteisöjä esimerkiksi pakkokäännytettiin ja teloitettiin. Saadit sen sijaan olivat verrattain suvaitsevaisia ja antoivat juutalaisille jonkinlaista suojelua. Juutalaiset ”maksoivat” saamastaan suojelusta maksamalla veroja käymästään kaupasta. Useita Marokon juutalaisia nousi hallitsijasuvun kuninkaallisiksi neuvonantajiksi. Heidän merkityksestään kertoo esimerkiksi se, että Marrakechissa sijaitsevassa Saadidynastian hautamausoleumissa uskotut juutalaisneuvonantajat on haudattu lähemmäs sulttaaneja kuin kuninkaalliset vaimot. Marrakechin mellah perustettiin 1500-luvun puolivälissä kuninkaanlinnan viereen, ja se täyttyi hetkellisesti Euroopasta saapuneista juutalaisista. Samoin kävi Fèsin mellahissa. Meknesin mellah perustettiin vuonna 1682. Varhain 1800-luvulla juutalaiset pakotettiin asumaan mellahissa, mikä johti monien uusien perustamiseen. Tunnettuja mellahia sijaitsee edellä mainittujen lisäksi myös Demnatessa, Essaouirassa, Rabatissa, Safissa, Tamnougaltissa ja Zagorassa. Kaupankäynnin lisäksi mellahien asukkaat olivat tunnettuja taidokkaista käsitöistään. Marokon juutalaiset alkoivat muuttaa suurin joukoin 1900-luvun puolivälissä Israeliin, minkä vuoksi mellahit hylättiin ja niistä muodostui muslimien asuinalueita.
Mallinukke

Mallinukke on yleensä muovista, puusta tai (osittain) posliinista valmistettu nukke, joka voidaan sijoittaa muun muassa näyteikkunaan. Mallinukeilla on merkittävä rooli muodissa, sillä niitä käytetään tavallisesti vaatteiden, kenkien ja asusteiden mainosvälineenä. Mallinuket on usein suunniteltu nukeiksi, joiden osat voidaan irrottaa.

Mallinukkejen materiaali

Nykyaikaiset mallinuket on valmistettu erilaisista materiaaleista, joista tärkeimpiä ovat vaha ja muovi. Vahanuket ovat yleensä kalliimpia kuin muoviset, eivätkä ne ole kovin kestäviä, mutta ovat huomattavasti vaikuttavampia ja realistisempia. Muoviset mallinuket ovat toisaalta mannekiinikentän suhteellisen uusi innovaatio.

Käyttö

Mallinukkeja käytetään yleensä mainosvälineenä, jolle puetaan vaatteet. Niitä käytetään myös museoissa, joissa yleensä nukke on puettu historialliseksi hahmoksi.

Kaupallinen käyttö

Mallinukkeja käytetään pääasiassa vaatekaupoissa ja vähittäiskaupoissa myymäläkäyttöön tai ikkunoitten koristeluun.

Lääketieteellinen käyttö

Mallinukkeja voidaan käyttää myös lääketieteellisessä tarkoituksessa: niillä voidaan esimerkiksi harjoitella elvytystä.
Slade Gorton

Thomas Slade Gorton III (s. 8. tammikuuta 1928) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän syntyi Chicagossa, Illinoisissa, valmistui lakimieheksi ja palveli pitkään Yhdysvaltain ilmavoimissa.
Gorton istui Washingtonin osavaltiollisessa kongressissa vuosina 1959–1969. Hän toimi sen jälkeen osavaltion oikeusministerinä ennen kuin pääsi ensimmäiselle kaudelleen liittovaltion senaattiin, jossa hän lopulta istui vuosina 1981–1987 ja 1989–2001.
Gordon on vielä senaattorinuransa jälkeen toiminut 9/11-komission jäsenenä. Hän kuuluu lisäksi Discovery Instituten hallitukseen.
Wolfgang Weider

Wolfgang Weider (s. 29. lokakuuta 1932 Berliini) on saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 21. joulukuuta 1957 ja nimitettiin Berliinin vihkipiispaksi sekä Uzitan titulaaripiispaksi 10. helmikuuta 1982. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joachim Meisner, jota avustivat Heinrich Theissing ja Theodor Hubrich.
Weider jäi eläkkeelle 18. helmikuuta 2009.
Galahad

Galahad (myös sir Galahad) on pyöreän pöydän ritari, joka esiintyy kuningas Arthurin legendoissa. Kirjallisuudessa Galahad kuvataan ritarin ihannekuvaksi.
Tarinoiden mukaan Galahad oli Lancelotin ja Lady Elainen avioton poika. Hän sai alkunsa, kun valeasuinen Lady Elaine vietteli Lancelotin. Tajuttuaan tulleensa petetyksi Lancelot hylkäsi lapsen ja Elainen. Pian Elaine kuoli suruunsa, ja Galahadin kasvatti hänen isotätinsä, joka oli abbedissa.
Nuorukaisena Galahad kohtasi isänsä, joka löi hänet ritariksi ja toi poikansa Camelotiin, kuningas Arthurin hoviin. Galahad istui juhlien aikaan vahingossa paikalle, jolle vain puhdassydäminen ritari saattoi istua. Muille istuin aiheuttaisi välittömästi kuoleman. Galahadille ei kuitenkaan käynyt mitenkään, ja kuningas Arthur päätteli, että Galahadin täytyi olla luonteeltaan puhdas ja jalo. Galahad hyväksyttiin pian tämän jälkeen pyöreän pöydän ritareihin.
Legendojen mukaan Galahad oli yksi niistä kolmesta ritarista, jotka löysivät Graalin maljan. Kaksi muuta olivat Percival ja Bors. Graalin löytämisen jälkeen Galahadin on sanottu nousseen taivaaseen.
Ingalls Shipbuilding

Historia

Alabaman Birminghamistä kotoisin oleva Robert Ingersol Ingalls Sr. (1882–1951) perusti 1938 Ingalls Shipbuilding Corporationin Mississippin osavaltioon Pascagoulan itärannalle Meksikonlahden ja joen yhtymäkohtaan. Telakka valmisti aluksi kauppa-aluksia. Laivaston tarjouskilpailuihin telakka osallistui 1950-luvulta alkaen voittaen ensimmäisen sopimuksen 1957 kahdentoista ydinsukellusveneen valmistamisesta.
Litton Industries osti 1961 yhtiön ja laajensi 1968 telakka-aluetta joen toiselle rannalle. Vuonna 1977 telakka saavutti työntekijöidensä määrän maksimin, kun siellä oli töissä 27 280 työntekijää. Huhtikuussa 2001 Northrop Grumman Corporation osti Littonin.
Telakka vaurioitui 29. elokuuta 2005 hurrikaani Katrinan osuessa Yhdysvaltain rannikolle. Useiden rakennusten, ajoneuvojen ja nostureiden vaurioituminen hidasti telakan toimituksia, mutta toiminta on sen jälkeen palautunut ennalleen.
Northrop Grumman muodosti 31. maaliskuuta 2011 telakkatoiminnoistaan uuden yhtiön Huntington Ingalls Industries'n.
Lauren German

Nuoruus

German syntyi Kalifornian Huntington Beachillä vuonna 1978. Kouluja hän kävi Orangen piirikunnan alueella, kunnen pääsi Etelä-Kalifornian yliopistoon opiskelemaan antropologiaa.

Ura

German aloitti näyttelijän uransa esiintymällä näytelmissä "Peter Pan” ja “Oliver”. Vuonna 1999 hän pääsi pieneen rooliin televisiosarjassa Undressed ja tuon jälkeen seuraavana vuonna German sai pienen roolin romanttisessa komediaelokuvassa Down to you - me kaksi.
Germanin ensimmäinen kunnon elokuvarooli oli vuonna 2002 ilmestyneessä draamaelokuvassa Muistojen polku. Tuon jälkeen hän on esiintynyt muun muassa kauhuelokuvissa Texasin moottorisahamurhat (2003) ja Hostel: Part II (2007).
Vuonna 2005 German oli suuressa roolissa yhden kauden mittaiseksi jääneessä saippuasarjassa Suhteita ja salaisuuksia. Hän oli pääroolissa myös yhden kauden mittaisessa vuonna 2010 julkaistussa fantasiasarjassa Happy Town.
Vuonna 2011 German liittyi CBS:n draamasarjan Havaiji 5-0 toiselle kaudelle, jossa hän esitti DHS agentti Lori Westonia.
Seuraavan suuren roolin German sai vuonna 2012 Leslie Shayn roolissa NBC:n draamasarjassa Chicago Fire. Hänen esittämä hahmo vieraili myös sisarsarjassa Chicago P.D..
Vuodesta 2016 lähtien German on esittänyt etsivä Chloe Deckeriä Foxin draamakomediasarjassa Lucifer.
Geras (Mortal Kombat)

Geras on fiktiivinen hahmo Mortal Kombat-pelisarjassa. Hahmo teki ensiesiintymisensä Mortal Kombat 11-pelissä.

Taustaa

Geras on Kronikan apulainen ja hänellä on Kronikan tavoin kyky manipuloida aikaa. Geras kuvataan kuolemattomana lihaksikkaana miehenä, jolla on robottinen iho ja samanlainen valkoinen haarniskamainen asu, kuin Kronikallakin. Geras avusti Kronikaa tämän suunnitelmassa uuden aikakauden luomiseksi yrittäen varastaa Wu Shin Akatemian alla sijaitsevan energianlähteen. Menneisyyden Liu Kang ja Kung Lao kukistivat Gerasin taistelussa, mutta Geras Kronikan avulla pysäytti ajan ja pakeni toimittaen tälle Earthrealmin energianlähteen kapselissa. Geras oli läsnä kun menneisyyden Kano tutki Sektorin vauriot ja totesi hänen korjaamisen olevan hankalaa. Myöhemmin Geras ilmestyi Black Dragonin taisteluareenalle ja taisteli menneisyyden Sonyaa vastaan, mutta Cassie kukisti Gerasin törmäämällä häneen haarukkatrukilla ja Geras silminnähden kuoli kranaatin räjähdyksessä, mutta Kronika toi hänet takaisin ja vahvisti häntä entisestään. Taistellessaan Raidenia vastaan Netherrealmissa Geras sotkeutui ankkuriketjuun ja Raiden kukisti Gerasin lopullisesti pudottamalla ankkurin Verimereen, joka veti Gerasin mukaansa Verimeren pohjattomiin syvyyksiin hukuttaen hänet.
Ranskan Riviera

Ranskan Riviera  on Ranskan Välimeren-rannikon itäisin osa, joka sijaitsee Provencen alueella ja käsittää myös Monacon valtion. Ranskan Rivieran välittömänä jatkeena idässä on Italian Riviera.
Alpit ja Apenniinit suojaavat aluetta pohjoisesta, ja siellä on erityisen leudot talvet ja kuumat aurinkoiset kesät. Sadetta saadaan tyypillisesti vain 60 päivänä vuodesta, lumisadetta ei juuri koskaan.
Ranskan Rivieran itäraja on Italian raja, mutta sen länsirajasta on eri käsityksiä. Encyclopædia Britannican mukaan riviera alkaa Cannesista, ja on vain osa aluetta jonka nimi ranskaksi Côte d’Azur, ”sininen rannikko”. Suomalaisten matkaoppaiden Riviera jatkuu jopa Marseilleen asti.
Tunnetuimmat kaupungit Ranskan Rivieralla ovat Cannes, Saint-Tropez ja Nizza, joka on myös sen suurin kaupunki. 
Varakkaat britit alkoivat matkustaa Rivieralle talveksi 1700-luvun lopulla ja 1800-luvulla. Aluksi matkoja perusteltiin terveyssyillä – ilmaston katsottiin olevan hyväksi keuhkotautisille. Cannesin suosio alkoi 1830-luvulla, jolloin Nizzassa aiemmin talviaan viettänyt Lordi Brougham siirtyi sinne välttääkseen Nizzassa puhjenneen koleraepidemian.
Ranskan Riviera on edelleen hyvin suosittu kohde, joskin sinne matkustetaan talvikuukausien sijaan enemmänkin kesäkuukausina.
Rivieralla on talvisin (joulu-tammikuussa) epävakaista ja koleaa, lämpötilat ovat päivisin +5 ja +12 asteen välillä. Lunta tai räntää Rivieralla ei sentään saada koskaan, vaan talvisateet ovat pitkäkestoisia Atlantilta matalapaineiden tuomia vesisateita. Kesäisin on sen sijaan usein hyvin selkeää ja pilvetöntä, ja helteitä on lähes päivittäin huhtikuun lopulta lokakuun alkuun, minkä jälkeen ilmat taas viilenevät ja muuttuvat sateisemmiksi. Runsassateisimmat kuukaudet ovat joulu- ja tammikuu.
Rivieralla asuu luksusasunnoissa myös lukuisia kuuluisuuksia.
Olga Aspelin

Olga Aspelin, o. s. Salamatin (18. kesäkuuta 1846 Helsinki – 24. tammikuuta 1910 Tukholma) oli suomalainen kaunokirjallisuuden ruotsintaja.
Venäläissyntyinen Olga Aspelin käänsi ruotsin kielelle Feodor Dostojevskin teoksen Muistelmia kuolleesta talosta. Tämä oli ensimmäisiä Dostojevskin teosten ruotsinnoksia.
Olga Aspelin oli naimisissa kauppias Ferdinand Aspelinin (1831–1877) kanssa. Heidän poikansa oli taidemaalari, säveltäjä ja kuvanveistäjä Bruno Aspelin (1870–1941).
Reijo Perälä

Reijo Perälä (s. 1955 Merijärvi, asuinpaikka Kirkkonummi) on toimittaja, historiantutkija ja filosofian tohtori. Ennen eläköitymistään Perälä teki pitkän työuran lehdissä ja Yleisradiossa. Vuonna 2006 Perälä oli käynnistämässä Yle Elävää arkistoa ja vuonna 2007 Yle Areenaa. Yle Areenan, Ylen Elävän arkiston ja yle.fi-etusivutoimituksen ohjelmapäällikkö ja esimies hän oli vuosina 2005-2018.  
Aiemmin hän on toiminut Radio Suomen ohjelmajohtajana (1999–2005), Yleisradion Oulun läänin ohjelma-alueen aluepäällikkönä (1989–1999), Oulu-lehden päätoimittajana (1983–1989) ja toimitussihteerinä (1982–1983) sekä toimittajana ja paikallistoimittajana oululaisissa lehdissä (1979–1982).
Perälän kirjoittama artikkelisarja Oulun puutaloista ja puutalokokonaisuuksista palkittiin Suomen kaupunkilehtien vuoden 1983 parhaana lehtiartikkelina. Valtion tiedonjulkistamispalkinto  hänelle myönnettiin vuonna 2007 ja Koulutusrahasto Kouran Vuoden sivistysteko -palkinto  vuonna 2006 Ylen Elävän arkiston perustamisesta. Perälä on saanut Elävän arkiston ja Yle Areenan toimitustiimien vetäjänä useita media-alan palkintoja.
Reijo Perälä on koulutukseltaan filosofian tohtori, pääaineena yleinen historia. Hän on kirjoittanut satoja artikkeleita Suomen poliittisesta historiasta ja erityisesti maailmansotien välisestä kaudesta. Akateemisissa tutkimuksissaan hän on tutkinut suomalaista äärioikeistoliikehdintää: Lapuan liikettä, pulaliikehdintää, Isänmaallista Kansanliikettä ja niiden julkista kuvaa. Väitöskirjassaan ”Lapuan liike ja sanan mahti” hän on tutkinut, miten Lapuan liike rakensi julkisen kuvansa ja miten oikeistoliike hyödynsi julkisuutta vallankäytön ja painostuspolitiikan osana.
Anniina Ballerina

Anniina Ballerina (engl. Angelina Ballerina) on piirroshahmo, jonka loivat Katherine Holabird ja Helen Graig kirjasarjassaan Angelina Ballerina. Sarjan ensimmäinen kirja julkaistiin vuonna 1983, ja sen jälkeen on ilmestynyt yli 20 kirjaa. Kirjojen pohjalta on tehty kaksi lasten animaatiosarjaa.

Animaatiosarjat

Ensimmäinen animaatio oli brittiläinen HIT Entertainmentin tuottama 40-jaksoinen piirrossarja. Ensimmäinen jakso näytettiin 4. toukokuuta 2002. Se sai jatkoa syyskuussa 2009 tietokoneanimoidulla Anniina Ballerinalla (engl. Angelina Ballerina: The Next Steps).
Mattelin ja HIT:in ilmoitettiin vuonna 2015 tekevän uutta animaatiosarjaa Anniina Ballerinasta, ja sen oli tarkoitus julkaista vuonna 2017.
Michelle Gisin

Arvokilpailut

Nuorten MM-kilpailuissa 2013 Gisin sijoittui hopealle pujottelussa. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui pujottelussa 26:nneksi. Hän saavutti Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hopeaa alppiyhdistetyssä ja oli kahdeksas syöksylaskussa. 
Gisin voitti Pyeongchangin olympialaisissa 2018 kultaa alppiyhdistetyssä 0,97 sekunnin erolla Mikaela Shiffriniin. Syöksylaskussa hän sijoittui kahdeksanneksi, supersuurpujottelussa yhdeksänneksi ja pujottelussa 16:nneksi.

Maailmancup

Alppihiihdon maailmancupissa Gisin kilpaili ensimmäisen kerran Semmeringin pujottelussa joulukuussa 2012. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran tammikuussa 2013 Flachaun pujottelussa sijoituttuaan yhdeksänneksi. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Val d’Isèren alppiyhdistetyssä joulukuussa 2016. Saman kauden alppiyhdistetyn cupissa hän sijoittui viidenneksi.¨Hän sijoittui joulukuussa 2017 kolmanneksi Lake Louisen syöksylaskussa ja toiseksi Sankt Moritzin supersuurpujottelussa. Hän oli samalla kaudella toinen Crans-Montanan alppiyhdistetyssä. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa seitsemänneksi, yhdistetyn cupissa toiseksi ja supersuurpujottelucupissa neljänneksi.
Kaudella 2018–2019 Gisin sijoittui Lake Louisen syöksylaskuissa toiseksi ja kolmanneksi.
Jani Pösö

Jani Pösö on helsinkiläinen käsikirjoittaja ja tuottaja, joka omistaa yhdessä Teemu Nikin kanssa It´s Alive Films Oy:n.
Claude Lelouch

Claude Lelouch [ləluʃ] (s. 30. lokakuuta 1937 Pariisi) on ranskalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja.
Lelouch sai vuonna 1966 elokuvallaan Mies ja nainen Cannesin Kultaisen palmun; hänet on lisäksi palkittu Oscar-palkinnolla ja David di Donatellolla. Hän on ollut ehdolla kahden Baftan, kahden Kultaisen karhun ja kahden César-palkinnon saajaksi. 
Lelouch'n myöhempien teosten joukkoon kuuluvat Les uns et les autres (1981) ja syyskuun 11. päivän terroriteoista kertova 11.9.2001 (2002), jonka yhdestätoista tekijästä Lelouch edusti Ranskaa. 
Lelouch kuului Cannesin elokuvajuhlien tuomaristoon vuonna 1967. Hänellä on lapsia.
Zero waste

Zero waste on ajattelutapa, joka kannustaa resurssien elinkaaren uudelleensuunnitteluun niin, että kaikki tuotteet käytetään uudelleen. Tavoitteena on, että jätettä ei päädy kaatopaikoille, jätteenpolttolaitoksille tai mereen. 
Keväällä 2018 perusttiin Zero Waste Finland ry, jonka tavoitteena on edistää zero waste-toimintaa Suomessa.

Viiden K:n sääntö

Zero waste-elämäntavassa toteutetaan viiden K:n sääntöä
1. Kieltäydy 
Ensimmäinen sääntö kannustaa kysymään itseltään, onko jokin asia tarpeellinen. Kieltäytymisen voi aloittaa muovikasseista, muovipulloista, ja take away-kupeista.
2. Karsi
Myy, tai lahjoita pois kotoa tavarat, joita et tarvitse. 
3. Käytä uudelleen
Hankittuja tavaroita kannattaa pyrkiä käyttämään mahdollisimman monta kertaa uudelleen. Tähän kategoriaan kuuluu kertakäyttöisten asioiden vaihtaminen kestoversioihin
4. Kierrätä
Vasta kieltäytymisen, karsimisen, ja uudelleen käyttämisen jälkeen on kierrättämisen vuoro.
5. Kompostoi
Ideaalitilanteessa 5K:n säännön toteuttamisen jälkeen jäljelle jäisi pelkästään kompostoitavaa jätettä.
Takaisin valoon

Juoni

Vastavalmistunut 25-vuotias Marissa palkataan työ- ja Elinkeinoministeriön työnhakuilmoituksen kautta töihin lakiasioita hoitavaan konsulttifirmaan. Uusi työ alkaa kesällä 2007, se on sekä haastavaa että palkitsevaa ja tarjoaa nuorelle työntekijälle onnistumisen kokemuksia. Pian työtehtävät vievät Marissan työmatkalle Saksaan ja sieltä Sveitsiin, sillä firmalle ollaan avaamassa uusia toimipisteitä Eurooppaan. 
Seuraavaksi työmatkat vievät Marissan ja tämän esimiehen Tunisiaan, jossa muutoin hurmaava esimies alkaa käyttäytyä uhkaavasti ja väkivaltaisesti. Marissa kaapataan, ja häntä pidetään huumausaineiden voimalla vastustuskyvyttömänä kuukausia vankeudessa. Marissan mielestä voi traumaattisen kokemuksen jälkeen päästä valoon, kun ei jää kiinni vihaan ja katkeruuteen. 

Vastaanotto

Kotilieden Riitta Lehtimäki kirjoittaa Takaisin valoon olevan koskettava, hurja ja ehdottomasti katsomisen arvoinen. "Marissa Jaakola selviytyi uskomattomalla tavalla vapaudenriistosta, josta valitettavasti monet tytöt ja naiset eivät selviä. Ihmiskauppa on edelleen valitettavan helppoa ja riskitöntä tekijöille."
Turun Sanomien Henri Waltter Rehnström luonnehti elokuvaa vaikuttavaksi; "Dramatisoidut kohtaukset vahvistavat olennaisesti kerrontaa. Mitään ei ole liikaa, mitään ei paisutella tai alleviivata. Dokumentin katsoo läpi melkein henkeään pidätellen".
Urpo Huhtanen

Urpo Huhtanen (6. elokuuta 1935 Nurmijärvi – 1. helmikuuta 2011 Mäntyharju) oli suomalainen kuvataiteilija ja graafikko. Hän teki keskeisen uransa kirjankuvittajana WSOY:llä, suunnitteli paljon käyttögrafiikkaa ja myöhemmin laajensi ilmaisuaan myös maalaustaiteeseen.
Huhtanen opiskeli 1952-1957 Taideteollisessa oppilaitoksessa graafista taidetta mm. Aukusti Tuhkan ja Onni Ojan johdolla. Hän toimi itse taideteollisen korkeakoulun graafisen linjan opettajana 1973-75.
Huhtanen suunnitteli WSOY:lla vuosina 1959–1975 kirjagraafikkona satoja kirjoja. Vapaaksi kuvittajaksi hän jäi 1976 ja kuvitti sen jälkeen muun muassa Lapin-aiheisia kirjoja, kuten Samuli Paulaharjun Tunturien yöpuolta. Lappi oli hänen kiinnostuksensa kohde jo poikavuosista lähtien. Vuonna 1985 hänelle myönnettiin valtion 15-vuotinen apuraha.
Huhtanen suunnitteli Suomen kansallisoopperan logon ja ooppera- ja teatterijulisteita.
Arvo Sainio

Arvo Robert Sainio (30. heinäkuuta 1921 Lokalahti – 23. lokakuuta 1984 Uusikaupunki) oli suomalainen poliitikko.
Sainio toimi kolmen vuoden ajan Turun läänin eteläisen vaalipiirin kansanedustajana, tammikuusta 1972 syyskuuhun 1975. Hänet valittiin eduskuntaan Suomen Maaseudun Puolueen ehdokkaana, mutta hän siirtyi vuosi myöhemmin, tammikuussa 1973, Suomen kansan yhtenäisyyden puolueen eduskuntaryhmään. Sainio teki tuolloin niin sanotun kolmiloikkansa siirtymällä ensin SMP:stä SKYPiin, sitten takaisin ja vielä uudestaan SKYPiin. Sainio oli eduskunnan maa- ja metsätalousvaliokunnan ja puolustusasiainvaliokunnan jäsen. Hän vaikutti poliittisella urallaan myös Lokalahden kunnallispolitiikassa. Hänen muihin luottamustehtäviinsä kuului muun muassa valtion urheiluneuvoston jäsenyys.
Sainio kuului nuoruudessaan kotikuntansa Lokalahden suojeluskuntaan. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Turun yhteiskoulusta vuonna 1942, kävi kadettikoulun vuosina 1943–1944 ja toimi vuosina 1944–1947 joukkueenjohtajana Jalkaväkirykmentti 9:ssä ja komppanianpäällikkönä Jalkaväkirykmentti 8:ssa (nyk. Karjalan Prikaati). Sainio haavoittui kolmesti jatkosodan loppuvaiheissa vuonna 1944. Hän erosi puolustusvoimien palveluksesta luutnanttina vuonna 1947 ja vuonna 1976 hänet ylennettiin reservin majuriksi. Vuodesta 1947 Sainio toimi myös maanviljelijänä synnyinkunnassaan Lokalahdella.
Sainio oli vuodesta 1944 naimisissa Enne Sainion (ent. Kortetmäki-Tommila) kanssa. SMP:n seuraajapuolueen Perussuomalaisten kansanedustajaksi vuonna 2011 valittu, aiemmin kehonrakentajana tunnetuksi tullut Ritva ”Kike” Elomaa on heidän tyttärensä.
Deipyle

Deipyle oli kreikkalaisessa mytologiassa Argoksen kuninkaan Adrastoksen ja tämän puolison Amfithean tytär.
Oraakkeli kertoi Adrastokselle, että tämän tytär menisi naimisiin villikarjun kanssa. Kun Adrastos löysi Tydeuksen, Oineuksen pojan, yöllä taistelemassa palatsissaan Polyneikeen kanssa, hän erottaessaan riitelijöitä toisistaan huomasi Tydeuksen kilvessä villikarjun kuvan. Niin hän antoi Deipylen tälle vaimoksi. Suhteesta syntyi Diomedes.
Jamaikanmarjukka

Ulkonäkö ja koko

Lajin pituus on noin 11 senttimetriä ja paino 17 grammaa.

Elinympäristö ja levinneisyys

Lajia tavataan korkeintaan tuhannen metrin korkeudessa. Jamaikanmarjukka on levinnyt Jamaikaan.

Ravinto ja elintavat

Jamaikanmarjukan ruokavalio koostuu pääosin pienistä hedelmistä ja marjoista. Niiden on havaittu lisääntyvän tavallisesti helmi-toukokuussa. Sekä uros että naaras osallistuvat pesän tekoon.
Peruskallio

Peruskallio on syväkivilajeista ja metamorfisista kivilajeista muodostunut kallioperä. Suomen kallioperä on pääasiassa kallioperän pintaan ulottuvaa peruskalliota.
Näkemiin Helena

Arviot

Pöystin edellinen ohjaus Kummituskievari oli Leo Nordbergin (Uusi Suomi) mukaan ollut "surullisen huono", eikä Pöysti tässäkään elokuvassa hänen mukaansa ole löytänyt kykyjään. Tosin ei kirjakaan juuri tarjoa mahdollisuuksia, ja "viikonloppuromaanin epämääräinen sivumaku tuntuu filmiä katsottaessa liian selvästi suussa". Elokuvalle olisi Ylioppilaslehden nimimerkki Varjostimen mukaan ollut hyväksi, jos käsikirjoitusta olisi pelkistetty. Tomira Savtschenko (Työkansan Sanomat) näkee elokuvan ansiot: "Tämä on Lasse Pöystin onnistunein filmi." Kuvaajista toinen, Esko Töyri, saa jälleen kiitosta.
Tri Jekyll & Mr. Hyde (vuoden 1931 elokuva)

Myöhempi arvostus

The New York Timesin kriitikot valitsivat Tri Jekyll & Mr. Hyden vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.