google/wiki40b huggingface dataset:
Kâmpóng Thum (maakunta)

Kâmpóng Thum tai Kampong Thom on yksi Kambodžan 24 maakunnasta. Se sijaitsee maan keskiosassa ja kuuluu Tonle Sap-järveä reunustaviin maakuntiin. Kampong Thom on pinta-alaltaan Kambodžan toiseksi suurin (13 814 km²) ja sen väkiluku oli vuoden 2008 väestönlaskennassa yhteensä 630 803. Maakunta jakaantuu kahdeksaan piirikuntaan. Sen pääkaupunki on Kâmpóng Thum.
Unelma (veistos)

Unelma on kuvataiteilija Oona Tikkaojan siirrettävä julkinen veistos. Se julkistettiin ensimmäisen kerran Helsingin Kalliossa Siltasaarenkadulla metroaseman läheisyydessä niin sanotulla Unioninakselilla elokuussa 2012. Teos on monivärinen ja muistuttaa hieman kuumailmapalloa tai karusellia ja sisältää tuulivoimalla liikkuvan Savonius-roottorin.
Teos on noin kymmenen metriä korkea ja teosmateriaaleina on käytetty terästä ja polykarbonaattia.
Unelma juhlisti Helsinki 200 vuotta pääkaupunkina -juhlavuotta sekä Design-pääkaupunkivuotta 2012 ja se suunniteltiin väliaikaiseksi.
Veistos sijoitettiin uudelleen Kannelmäen Sitratorille, jossa se julkistettiin marraskuussa 2013.
Koska veistosten siirtokustannukset ovat korkeat, noin 20 000–25 000 euroa, niitä ei siirretä usein. Unelman siirtokustannuksista Kannelmäen Sitratorille vastasi pääosin Helsingin kaupungin Lähiö-projekti ja lisäksi Helsingin kaupungin taidemuseo osallistui kustannuksiin jonkin verran.
Tikkaoja on käyttänyt lähtökohtana teokselleen kuumailmapalloa, joka pyrkii korkeuksiin sitä ympäröivien rakennusten tavoin, ideoita on haettu myös tivolilaitteista. Taiteilijan mukaan "Unelma liittyy niin ihmisen haaveisiin ymmärtää luonnon mysteerejä, tavoitella fyysisiä ja filosofisia korkeuksia kuin unelmoida kauneudesta ja järjestyksestä.".
SC Top

Historia ja menestys

Seuran naiset ovat korkeimmillaan pelanneet salibandyliigaa ja miehet I-divisioonaa. Junioreisse SC Top on voittanut C-tyttöjen suomenmestaruuden ja B-tyttöjen SM-pronssia.
Alla Pugatšova

Ura

Pugatšova aloitti laulajanuransa jo pikkutyttönä, ja vuonna 1965 ilmestyi hänen ensimmäinen laulunsa "Robot". 1960- ja 1970-luvulla hän kierteli maata viihdelaulajana ja esiintyi myös elokuvissa. Suureen suosioon hän nousi 1970-luvun loppupuolella kappaleellaan "Harlekiini" ja esiinnyttyään Cannesin laulufestivaaleilla. 1980-luvulla hän levytti suuren menestysiskelmän "Miljoona ruusua" (Million alyh roz). Vuonna 1985 julkaistiin Ruotsissa Pugatšovan englanninkielinen albumi Watch Out, jonka julkaisi levy-yhtiö Melodija Neuvostoliitossa nimellä Alla Pugacheva in Stockholm.
Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen Pugatšova muun muassa perusti omaa nimeää kantavan lehden, hajusteen ja kenkämerkin. Hän sai valtionjohdolta useita tunnustuksia. Vuonna 1997 hän edusti Venäjää Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Primadonna" ja sijoittui sijalle 15. Viime aikoina Pugatšova on johtanut kotimaassaan Idols-kilpailua muistuttavaa television Fabrika zvjozd ('tähtitehdas') -kykyjenetsintäkilpailua. Hän on myös ollut vahvasti esillä lööpeissä ja juorulehtien sivuilla.

Yksityiselämä

Pugatšovan äiti on Zinaida Аrhipovna Odegova, isä Boris Mihailovitš Pugatšov. Hänellä on tytär, myös tunnettu viihdetaiteilija Kristina Edmundovna Orbakaite (s. 25. toukokuuta 1971) ja tällä lapset Nikita (s. 21. toukokuuta 1991), Deni (s. 10. toukokuuta 1998) ja Klavdia (s. 30 maaliskuuta 2012). Pugatšova on ollut naimisissa viidesti, 1969–1973 Mykolas Orbakasin kanssa, 1976–1980 Aleksander Stefanivitšin kanssa, 1985–1993 Jevgeni Boldinin kanssa, 1994–2005 Filipp Kirkorovin kanssa ja (2011–) Maksim Galkinin kanssa. Galkinilla ja Pugatšovalla on kaksoset, poika ja tyttö, jotka synnytti sijaissynnyttäjä vuonna 2013.
Kai Pöntinen

Kai Pöntinen (s. 1. toukokuuta 1963 Lapua) on yrittäjä, maakuntaneuvos ja kokoomuslainen kunnallispoliitikko, koulutukseltaan merkonomi.
Pöntinen on istunut Lapuan kaupunginvaltuustossa vuodesta 1993 lähtien, valtuuston varapuheenjohtajana vuodesta 2001 ja valtuuston puheenjohtajana vuodesta 2013. Hänet valittiin Etelä-Pohjanmaan liiton hallituksen varapuheenjohtajaksi vuonna 2008 ja valtuuston puheenjohtajaksi vuonna 2013. Vuoden 2009 eurovaaleissa Pöntinen julkaisi muun muassa Helsingin Sanomien etusivulla vaalimainoksia, joiden jatkamisen Kokoomus kielsi. Pöntinen sai vaaleissa 17 240 ääntä.
Eduskuntavaaleissa 2011 Pöntinen sai 2 679 ääntä ja sitä myöten toisen varakansanedustajan paikan. Seuraavissa eduskuntavaaleissa vuonna 2015 Pöntisen äänisaaliiksi jäi 987 ääntä, eikä hän tullut valituksi eduskuntaan.
Hän on paikallisradiotoiminnan (Simpsiö 96,9 ja Radio Seinäjoki) sekä digi-TV-toiminnan (Harju & Pöntinen) uranuurtaja. Suomen Radioiden Liitto palkitsi Pöntisen vuoden musiikkipäällikkö -palkinnolla vuonna 1999.
Pöntinen on ollut perustamassa yhtiökumppaninsa Olli Lahdensuon kanssa Lapualle muun muassa Lapuan liikettä esittelevää museota ja aiheeseen liittyvää verkkokauppaa. Yrittäjät ovat perustaneet vuonna 2008 Latomerilaivat-nimisen laivayhtiön, jonka alus m/s Koivunlehti purjehtii Lapuanjoessa. Vuonna 2012 he rakensivat Lapualle maauimala/kesäuimala Epop Parkin.
Syksyllä 2014 konservatiivisena tunnettu Pöntinen kohautti ilmoittamalla kantansa niin sanotusta sukupuolineutraalista avioliitosta muuttuneen myötämieliseksi. Hän ilmoitti asiasta Facebook-profiilissaan vain muutamia päiviä ennen eduskunnan äänestystä asiassa.
DECnet

DECnet on Digital Equipment Corporationin 1970-luvun puolivälissä kehittämä kaupallinen tietoliikenneprotokollapino. Toisin kuin monet aikalaisensa, jotka mahdollistivat lähinnä päätteiden verkottamisen keskustietokoneisiin, DECnet suunniteltiin tietokoneiden väliseen suoraan kommunikointiin. Protokollan ensimmäinen versio julkaistiin vuonna 1975 PDP-11-minitietokoneille.
Pinossa on useita kerroksia OSI-mallin tapaan. Protokollia ovat NSP (Network Services Protocol), DAP (Data Access Protocol), NCP (Network Control Program), NICE (Network Information and Control Exchange) ja MOP (Maintenance Operation Protocol).
Vuonna 1983 julkaistu Phase IV DECnet on tuettu Linuxissa.
Pila

Alkuperä

Rodusta on merkintöjä jo 1400-luvulta Buenos Airesista, ja inkojen tiedetään alun perin kasvattaneen sitä. Pila tarkoittaa ketšuaksi "alastonta" tai "paljasta", ja tämän vuoksi samalla nimityksellä usein kuvataan muitakin karvattomia koiria. Argentiinankarvatonkoira nukkuu yhä mieluiten sängyssä esikolumbiaanisilta ajoilta perityn tapansa mukaan, jolloin se toimi vuoteen lämmittäjänä kylminä öinä. Nykyisin sen korkeaa ruumiinlämpöä hyödynnetään reumatismista aiheutuvien kipujen lievittämiseen. Pieni meksikonkarvatonkoira, boliviankarvatonkoira, ecuadorinkarvatonkoira, perulainen chimorinkarvatonkoira ja pohjoischileläiset karvattomat koirat ovat läheisiä sukulaisrotuja.
Rodun on tähän mennessä tunnustanut suuremmista kenneljärjestöistä Federación Canina Internacional-liiton alainen Asociación Canina Argentina vuonna 2007, mutta maan virallinen FCI:n alainen järjestö Argentiinan Kennelliitto ei ole sitä hyväksynyt. ACA tunnustaa rotumääritelmässä kuitenkin virallisesti vain keskikokoisen ja pienen muunnoksen, eikä se täten rekisteröi suurta muunnosta lainkaan.
Zoran Vulić

Zoran Vulić (s. 4. lokakuuta 1961 Split, Kroatia, Jugoslavia) on kroatialainen entinen jalkapalloilija, joka toimii nykyisin Kroatian pääsarjassa pelaavan RNK Splitin päävalmentajana.

Pelaajaura

Suurimman osan omasta aktiiviurastaan keskuspuolustajana pelannut Vulić edusti kotikaupunkinsa suurseuraa Hajdukia. Hän pelasi seurassa vuodet 1979–1988, jona aikana voitti Jugoslavian cupin kahdesti (1984, 1987). Välissä Vulić kävi kiertelämässä ulkomailla: vuodet 1988–1991 hän pelasi Espanjan liigaa Mallorcassa ja 1991–1993 ranskalaisessa Nantesissa ennen kuin palasi takaisin itsenäistyneeseen kotimaahansa ja Hajduk Splitiin. Hän voitti vielä kahdesti Kroatian liigamestaruuteen ja kerran Kroatian cupin ennen lopettamistaan kauteen 1994–1995.
Jugoslavian maajoukkueessa Vulić pelasi 25 ottelua, joissa teki yhden maalin. Hän oli mukana joukkueessa 1990 Italian MM-turnauksessa. Lisäksi Vulić ehti pelata Kroatian maajoukkueessa kaksi ottelua.

Valmentajaura

Lopetettuaan oman pelaajauransa Vulić siirtyi valmennustehtäviin Hajdukissa. Hän aloitti seuran päävalmentajana vuonna 1997 ja johdatti seuran liigamestaruuteen kaudella 2000–2001. Kaudella 2003–2004 Hajduk voitti jälleen mestaruuden, mutta Vulić erosi kolme kierrosta ennen kauden päättymistä. Vuonna 2006 hän tuli uudelleen seuran päävalmentajaksi, mutta kausi päättyi liigahopeaan ja Vulić sai lähteä. Nykyisessä tehtävässään Lutš-Energijan päävalmentajana hän on toiminut vuodesta 2007 lähtien. Vuonna 2009 hän siirtyi HNK Rijekan päävalmentajaksi. Hän toimi vuosina 2010–11 kahdesti NK Istra 1961:n päävalmentajana. Lokakuussa 2012 Vulić siirtyi RNK Splitin päävalmentajaksi. Vuoden 2014 Vulić valmensi Kroatian alle 19-vuotiaiden maajoukkuetta. Joulukuussa 2014 hän palasi RNK Splitin päävalmentajaksi.
Aleksandr Jeremin

Aleksandr Mihailovitš Jeremin (ven. Ерёмин, Jerjomin; 21. elokuuta 1872 – kesäkuu 1920) oli venäläinen kenraalimajuri, joka toimi Suomen santarmihallituksen viimeisenä päällikkönä vuosina 1913–1917. Hän osallistui toimiin jääkäriliikettä vastaan.
Jeremin palveli upseerina vuodesta 1891 Venäjän ratsuväessä ja vuodesta 1903 santarmijoukoissa. Hänet ylennettiin 1906 everstiluutnantiksi ja 1908 everstiksi. Hän toimi vuosina 1908–1910 Tbilisin kuvernementin santarmipäällikkönä. Vuosina 1910–1913 hän johti Venäjän sisäministeriön poliisiosaston salaista erikoisosastoa, joka keskittyi vallankumouksellisten puolueiden vakoiluun ja silmällä pitoon. Jeremin nimitettiin Suomen santarmihallituksen johtoon kesäkuussa 1913. Maailmansodan puhjettua seuraavana vuonna Suomen santarmilaitos sai sotatilan nojalla aiempaa suuremmat poikkeusvaltuudet. Jeremin sai joulukuussa 1915 ylennyksen kenraalimajuriksi. Kun Suomessa tapahtunut jääkärivärväys tuli venäläisten viranomaisten tietoon syksyllä 1915, Jereminillä oli aluksi tärkeä rooli asian selvittelyssä. Osin hänen aloitteestaan jutun tutkiminen keskitettiin helmikuussa 1916 valtioneuvos Nikolai Maškevitšille, mutta Jeremin oli mukana tutkinnassa ja jääkäriliikkeeseen kohdistetuissa vastatoimissa tämän jälkeenkin. Hänet erotettiin helmikuun vallankumouksen yhteydessä 16. maaliskuuta 1917.
Venäjän sisällissodan aikana Jeremin toimi valkoisiin armeijoihin kuuluneen Uralin armeijan päämajoitusmestarina. Sodan loppuvaiheessa Uralin armeija joutui perääntymään Gurjevista Fort Aleksandrovskiin Kaspianmeren itärannalle ja sieltä edelleen Persian puolelle. Jeremin oli yksi perääntymisretken johtajista ja erään tiedon mukaan hän kuoli sen aikana kesäkuussa 1920 malariaan. Hänet haudattiin Shahrudiin Persiaan.
Mansplaining

Mansplaining (koostesana sanoista engl. man, ”mies” ja explaining, ”selittäminen”) on ilmiö, jossa mies kommentoi tai selittää asiaa itsevarmasti, otaksuen tietävänsä enemmän kuin henkilö, jolle hän puhuu.
Sanaa käytetään lähinnä feministisissä yhteyksissä, jossa se ymmärretään vallankäytön muodoksi.

Alkuperä

Termi on lähtöisin kirjailija Rebecca Solnitin kolumnista Men Explain Things to Me vuodelta 2008, tosin sen varsinaisesti keksi nimettömäksi jäänyt LiveJournalin käyttäjä.
Solnit oli ollut juhlissa, joiden isäntä kuultuaan Solnitin julkaisseen kirjan 1800-luvun valokuvaaja Eadweard Muybridgesta, alkoi kertoa juuri ilmestyneestä kyseenomaisesta valokuvaajasta kertovasta kirjasta. Kirja oli tietenkin Solnitin kirjoittama ja miehen tiedot siitä perustuivat The New York Timesin kirja-arvosteluun.
Sana valittiin vuonna 2010 The New York Timesin vuoden sanaksi.
OxfordDictionaries.com lisäsi sen sanakirjaansa vuonna 2014.
Suomenkielisiä käännöksiä sanalle ovat mansplainaus ja miesselittäminen.
Hotokka

Kyläkuva

Hotokka sijaitsi Suomelle kuuluessaan Muolaan kunnan pohjoisosassa Muolaanjärven pohjoisrannalla noin 17 kilometriä Muolaan kirkonkylästä Kirkkorannasta luoteeseen. Hotokan naapurikyliä olivat idässä Muolaankylä ja lännessä Ylä-Hotokka, joiden lisäksi kylän pohjoispuolella oli Kuusaan ja Määttälän metsäpalstoja, jotka erottivat Hotokon Heinjoen kunnan rajasta. 
Hotokan halki kulki kantatie 63 Viipurista Kivennavalle. Vuonna 1936 Hotokan pinta-ala oli 7,59 neliökilometriä, josta oli peltoa 172 hehtaaria, niittyä 17 hehtaaria ja metsää 569 hehtaaria. Kylän itäosan läpi virtaa pieni Hotojoki. Kylän talot ja pellot olivat sijoittuneet kylän läpi kulkevan maantien molemmin puolin. Tien varressa on myös maamiesseurantalo. Muolaanjärven rannoilla oli useita Venäjän vallan aikana rakennettuja huviloita. Ylä-Hotokan rajan tuntumasta maantiestä erkani pikkutie Hotokan eteläosaan, Lammaslahteen, jossa sijaitsi aikoinaan Uschanoffin raamisaha.
Hotokka muodosti naapurikyliensä kanssa Hotokan koulupiirin, joka perustettiin vuonna 1886. Koulu toimi aluksi vuokratiloissa, kunnes koulurakennus valmistui vuonna 1890.

Sota-aika

Hotokan alueen väestö evakuoitiin läntisempään Suomeen heti talvisodan alettua vuonna 1939. Moskovan rauhassa 1940 alue luovutettiin Neuvostoliitolle, mutta Suomi valtasi alueen takaisin jatkosodan alussa 1941 ja kylän asukkaat pääsivät palaamaan raunioituneeseen kotikyläänsä. Jälleenrakennus keskeytyi vuonna 1944 Neuvostoliiton suurhyökkäyksen alettua ja kylän asukkaat evakuoitiin uudelleen. Rauhanteossa kylä jäivät taas Neuvostoliiton puolelle.
Sodan jälkeen Muolaan siirtoväki asutettiin Lounais-Hämeeseen ja Etelä-Pirkanmaalle, jossa Hotokan  asukkaat asutettiin Somerolle.
Leningrad Cowboys Go America

Arvioita

Elokuvakriitikko Helena Ylänen kirjoitti Helsingin Sanomissa, että Leningrad Cowboys Go America oli "Aki Kaurismäen hyvin omalaatuinen elokuva ja kaikista hänen filmeistään puhtaimmin vain sitä miltä näyttää, eikä mitään muuta". Yläsen mielestä elokuva oli kunnianosoitus Kaurismäen ja hänen luottokuvaajansa Timo Salmisen yhteistyölle. Kalevan Sauli Pesonen piti Kaurismäen uutuutta täysin sisäpiirin elokuvana: "Pieneen Suomenmaahamme mahtuu monia ihmeellisyyksiä, elokuvamaailmaankin. Yksi niistä on Kaurismäen veljesten nauttima suunnaton arvostus: tekevät veljekset miten huonoja elokuvia hyvänsä, aina niille löytyy ymmärtäjänsä. Kaurismäkien ymmärtämisestä ja ihailemisesta on tullut muoti-ilmiö."
Aki Kaurismäki sai Leningrad Cowboys Go America- ja Tulitikkutehtaan tyttö -elokuvista yhteisesti 400 000 markan arvoisen elokuvatuotannon laatutukipalkinnon.
Duke Nukem II

Tarina

Vuoden 1998 Neo L.A:ssa vallitsee rauha, kun vuotta aiemmin CIA:n lähettämä kommando Duke Nukem pelasti maailman hullulta tohtori Protonilta, joka yritti valloittaa sen robottiarmeijallaan. Mutta nyt maailmaa uhkaa uusi vaara: paha Rigelatinien rotu ulkoavaruudesta suunnittelee maailman orjuuttamista. Suunnitelmien toteuttamiseksi he sieppaavat Duke Nukemin, joka sillä välin esiintyi haastattelussa, joka koski hänen omaelämäkertaansa "Why I'm So Great" ("Miksi olen niin hyvä"). Rigelatinit tarvitsevat Duke Nukemin aivoja voidakseen toteuttaa massiivisen hyökkäyksen planeetalle. Duke Nukem kuitenkin pakenee vankisellistä ja muukalaisalukselta päästyään lähtee tuhoamaan Rigelatinien armeijaa.
Stark (kauppaketju)

Historia

Starkin historia juontaa Viipurissa 1868 perustettuun Starckjohann & Co -yhtiöön.  1990-luvun rakennuslaman seurauksena Starckjohann-Telkon Starkki-toimiala yhtiöitettiin ja myytiin tanskalaiselle Danske Traelast A/S:lle (DT) vuonna 2000. Vuonna 2003 Danske Traelast puolestaan myytiin sijoitusyhtiö CVC:lle sekä toimivalle johdolle. Brittiläinen Wolseley ltd  osti DT-yhtiön vuonna 2008. Vuonna 2014 DT Groupin omistama Starkki osti Puukeskuksen. 1.8. Starkki ja Puukeskus yhtiöt sulautuivat Puukeskus Holding Oy:öön ja yhtiön nimi muutettiin:  DT Finland Oy. Starkki ja Puukeskus jatkoivat DT Finland Oy:n itsenäisinä toimialoina, kunnes maaliskuussa  2015 Puukeskus ja Starkki yhdistyivät Stark-brändin alle. Marraskuussa 2017 kerrottiin, että brittiläinen pörssiyhtiö Ferguson, entinen Wolseley, myy Stark Groupin amerikkalaiselle pääomasijoitusyhtiö Lone Star Fundsille.
Petljakov Pe-8

Petljakov Pe-8 oli neuvostoliittolainen, nelimoottorinen raskas pommikone, jota valmistettiin vuosina 1936–1944. Kone tunnettiin myös nimellä TB-7, ja se oli ainut nelimoottorinen Neuvostoliiton toisen maailmansodan aikana valmistamista pommikoneista. Konetta rakennettiin prototyypit mukaan lukien 93 kappaletta.

Kehitys- ja käyttöhistoria

Projektinimellä ANT-42 tunnetun koneen suunnittelu aloitettiin Tupolevin lentokonesuunnittelutoimistossa kesäkuussa 1934, pääsuunnittelijana toimi Vladimir Petljakov. Mikulin AM-34FRN -moottoreilla varustetun aseistamattoman prototyypin ensilento lennettiin 27. joulukuuta 1936, ohjaajana Mihail Gromov. Kone vaurioitui ensilennon laskuvaiheessa pahoin, johtuen prototyyppiasteella olevan moottorityypin alitehoisuudesta. Suunnittelua kuitenkin jatkettiin, ja parannetun, Mikulin AM-34 -moottoreilla varustetun toisen prototyypin ensilento lennettiin 28. kesäkuuta 1938. Toinen prototyyppi rakennettiin vastaamaan muun muassa aseistuksen ja varustelun osalta tuotantosarjan koneita. Sarjavalmistus aloitettiin vasta vuonna 1940, johtuen muun muassa moottorien toimitusvaikeuksista ja pääsuunnittelijan vankeustuomiosta. Ensimmäinen sarjakone nimellä TB-7 toimitettiin toukokuussa 1940, viimeiset vuoden 1944 aikana. Sarjatuotannon ollessa kesken, moottorityypiksi vakiintui Shvetsov ASh-82FN -moottori, joita vaihdettiin myöhemmin jo valmistuneisiinkin koneisiin. Petljakovin kuoltua lento-onnettomuudessa tammikuussa 1942 konetyyppi nimettiin Petljakov Pe-8:ksi.
Konetyyppi osallistui Neuvostoliiton ensimmäiseen poliittiseksi tarkoitettuun Neuvostoliiton ensimmäiseen pommituslentoon Berliiniin 8. elokuuta 1941.
Glagoliittimessu

Glagoliittimessu (tšek. Glagolská mše tai Mša glagolskaja; myös Missa Glagolitica) on Leoš Janáčekin säveltämä messu laulusolisteille (sopraano, altto, tenori, basso), kaksoiskuorolle, uruille ja orkesterille. Teos valmistui 15. lokakuuta 1926, ja se kantaesitettiin Jaroslav Kvapilin johdolla Brnossa 5. joulukuuta 1927.
Glagoliittimessun teksti on muinaiskirkkoslaavia, jonka ns. glagoliittiseen kirjaimistoon messun nimikin viittaa. Viisi laulettua osaa vastaa katolista messuordinariumia, jossa Agnus Deistä kuitenkin on poistettu Dona nobis pacem. Teoksen levyttäneitä kapellimestareita ovat olleet Břetislav Bakala, Leonard Bernstein, Karel Ančerl, Rafael Kubelík, Rudolf Kempe, František Jílek, Simon Rattle, Charles Mackerras, Michael Gielen, Robert Shaw, Michael Tilson Thomas, Kurt Masur, Charles Dutoit, Charles Mackerras, Riccardo Chailly ja Ladislav Slovák.
Glagoliittimessua käytettiin musiikkina Kenneth Angerin ohjaamassa elokuvassa Inauguration of the Pleasure Dome (1954). 
Glagoliittimessuja ovat Janáčekin lisäksi säveltäneet Josef Bohuslav Foerster, František Zdeněk Skuherský, Aleksandr Gretšaninov, Bedřich Antonín Wiedermann, Jan Křesadlo.
Randstad

Randstad on useiden kaupunkialueiden muodostoma konurbaatio ja megapoli Alankomaissa. Alueella asuu laskutavasta riippuen 7,5 – 10 miljoonaa ihmistä (eli 1/2 – 2/3 osa Alankomaiden väestöstä). Se kuuluukin Euroopan suurimpiin kaupunkikeskittymiin.
Pyhäjoki (joki)

Asutus joen varrella

Pohjanmaan asutus on keskittynyt aikanaan jokien tuntumaan, mikä on nähtävissä vieläkin tämän ”pyhän” joen kohdalla. Maan poikittaisena kulkureittinä Pohjanmaan joilla oli merkittävä rooli, mutta vielä edelleenkin maantiet kulkevat suurelta osin Pyhäjoen rantaa. Ensimmäinen tie Pyhäjoelta Oulaisiin valmistui 1700-luvun lopulla. Pyhäjoki virtaa loivasti mereen, mutta välillä on koskiakin, joista suurin osa on valjastettu sähköntuotantoon. Joki on nykyisin vähävetinen eikä lohi enää tällä vuosisadalla ole juuri noussut jokeen. Pyhäjoki oli myös puutavaran uittojoki, jolloin tukki- ja pinotavaran uiton huippuvuodet ajoittuivat vuosiin 1926–1938. Pyhäjoki oli tunnettu rapujokena vielä 1960-luvulla, mutta veden laadun huonontuminen hävitti ravun joesta. Muistona tältä ajalta on Oulaisten kaupungin rapuvaakuna. Pyhäjoella ei ole nykyään merkitystä turistikohteena. Sen sijaan asuinpaikkoina korkeammat Pyhäjoen törmät ovat suosittuja.
Halifax (Kanada)

Historia

Mi'kmaq-intiaanit olivat eläneet Halifaxin alueella jo tuhansia vuosia ennen eurooppalaisten uudisasukkaiden saapumista Pohjois-Amerikkaan. He nimittivät kaupungin nykyisen sataman ympäristöä Jipugtugksi eli ’Suureksi satamaksi’.
Ensimmäiset eurooppalaiset siirtolaiset saapuivat seudulle vuonna 1749 ja perustivat sinne Halifaxin kylän, joka korvasi Annapolis Royalin siirtokunnan pääkaupunkina. Seuraavina vuosikymmeninä Halifaxin lähistölle perustettiin useita muita kyliä, jotka yhdessä muodostivat Halifaxin piirikunnan. Halifax sai kaupungin oikeudet 1841.
Halifaxin satamassa tapahtui ensimmäisen maailmansodan aikana 6. joulukuuta 1917 suuri räjähdysonnettomuus, jossa menehtyi noin 2 000 ihmistä. Ranskalainen ammuslaiva SS Mont Blanc ja norjalainen SS Imo kolaroivat satamassa, SS Mont Blanc syttyi tuleen ja räjähti. Räjähdys oli suurin ihmisen aikaansaama räjähdys kyseiseen päivään mennessä.
Vuonna 1996 Halifaxin kaupunki ja kaikki piirikunnan kaksisataa erillistä hallintoaluetta yhdistettiin Halifax Regional Municipalityksi ja alue jaettiin 18 erilliseen hallintoalueeseen.

Talous

Halifax on Kanadan rannikkoprovinssien merkittävin taloudellinen ja kulttuurinen keskus, jossa toimii monia julkisia palveluita ja yksityisiä yrityksiä. Kaupungin suurimmat työllistäjät ovat Kanadan puolustusvoimat ja Halifaxin satama, jonka ympäristöön on syntynyt myös tehdasteollisuutta. Viime vuosina Halifaxista on kehittynyt merkittävä liikenteen solmukohta laajennetun sataman, Halifaxin lentoaseman sekä entistä parempien rautatie- ja maantieyhteyksien ansiosta. 2000-luvun alun asuntojen hintakuplan myötä kaupungissa aloitettiin useita suuria rakennushankkeita ja vanhojen asuinalueiden kunnostamisprojekteja.
Kaupunkialueen ulkopuolella tärkeimpiä elinkeinoja ovat kalastus, maatalous, metsätalous sekä maakaasu- ja kaivosteollisuus. Suurin maatalousalue on Musquodoboit Valleyssa, ja HRM:n alueella on yhteensä 150 maatilaa, joista 110 on perheen omistamia. Halifaxin rannikolla on monia kalasatamia ja Sablen saaren lähistöllä on maakaasukenttä. Sisämaasta louhitaan erilaisia mineraaleja, kuten savea, savikiveä, kultaa, kalkkikiveä ja kipsiä.

Urheilu

Alueella on järjestetty monia suuria urheilutapahtumia, kuten vuoden 2003 jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut, vuoden 2004 jääkiekon naisten maailmanmestaruuskilpailut ja vuoden 2008 jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut, jotka pidettiin Halifax Metro Centre -stadionilla. Kuuluisia jääkiekkoilijoita Halifaxista ovat Sidney Crosby ja Nathan Mackinnon
Suzann Pettersen

Suzann Pettersen (s. 7. huhtikuuta 1981 Oslo) on norjalainen golfaaja. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 2000 ja voitti LPGA Championshipin 2007. Hän on kilpaillut myös Solheim Cupissa.
Onkiniemi (Sysmä)

Onkiniemi on Sysmän kylä. Siellä on mm. matkailunähtävyydeksi muodostunut siirtolohkare Onkiniemen keinuva kivi. Se on rauhoitettu luonnonmuistomerkiksi 1961. Ensimmäinen maakirjamerkintä Onkiniemen kylästä on vuodelta 1539. Onkiniemi sijaitsee valtatie 4:n kummallakin puolella.  Kylätoimintaan Onkiniemellä harjoittaa Onkiniemen Nuorisoseura.