Stanolit

Stanolit ovat moninainen ryhmä steroidialkoholeja. Kasveissa luonnollisesti esiintyviä stanoleita kutsutaan kasvistanoleiksi, eli fytostanoleiksi. Stanolit ovat rasvaliukoisia.
Stanoliin voi olla esteröintireaktion kautta liitettynä rasvahappo, jolloin stanolia kutsutaan stanoliesteriksi. Stanolit ja niiden esterit alentavat tutkitusti veren LDL-kolesterolia, siten mahdollisesti ehkäisten muun muassa sepelvaltimotautia, mutta tästä vaikutuksesta ihmisillä ei ole laajojen kliinisten tutkimusten puutteen vuoksi suoria todisteita. Stanoliestereitä löytyy erityisesti niin kutsutuista terveysvaikutteisista elintarvikkeista niihin lisättyinä.
Läheisesti stanoleihin liittyvä molekyyliryhmä ovat sterolit, joissa niiden rungon hiilten 5 ja 6 välinen sidos on kaksoissidos (sidos on tyydyttymätön). Stanoleissa tämä sidos on tyydyttynyt yksöissidos.

Vaikutus kuolleisuuteen

Kiistatonta näyttöä ei ole stanoleiden jatkuvan käytön toimivuudesta ateroskeleroottisten sydän- ja verisuonitautien ehkäisyssä tai käytön vähentävän kuolleisuutta näihin tauteihin. Huolimatta stanolien (ja sterolien) mahdollisesta haitallisuudesta näiden päätyessä verenkiertoon, on joissakin eläinkokeissa havaittu valtimonkovettumataudilta suojaava vaikutus ja siksi muun muassa EAS (European Atherosclerosis Society) suosittelee korkean riskin ryhmiin kuuluvia harkitsemaan stanolien käyttöä tarvittaessa, mutta kehottaa kiinnittämään huomiota pitkäaikaisiin kliinisiin tutkimuksiin pohjautuvan tiedon vähyyteen.

Riskiryhmät

Vain tiettyjen sydän- ja verisuonitautien riskiryhmään kuuluvien henkilöiden saatetaan suositella käyttävän kasvistanoliestereitä ruokavalio- ja elintapamuutosten ohella. Heihin kuuluvat korkean veren kolesterolitason omaavat henkilöt ja muuten korkean riskin henkilöt kuten diabeetikot, keillä yleensä ensisijaisesti kolesterolitason laskemiseen käytetyt statiinit eivät toimi tai eivät yksin saa kyllin merkittävää kolesterolitason laskua aikaan. Ryhmään kuuluvat myös aikuiset sekä yli 6 v lapset keillä on todettu familiaalinen hyperkolesterolemia.
Äärimmäisen harvinaisesta sitosterolemiasta kärsivien ei kannata käyttää stanoleita, sillä tauti johtaa stanolien kertymiseen vereen, jossa kohonneet pitoisuudet aiheuttavat ateroomien muodostumista.

Annostus

2 g stanoliestereitä päivässä on useimmiten suositeltu annos tiettyjen sydän- ja verisuonitautien riskiryhmään kuuluville henkilöille. Näillä määrillä ei ole havaittu pitkäaikaisissa kokeissa ihmisillä haittavaikutuksia. 1.5–2.4 g/päivä 1–2 viikon ajan vähentää enimmillään veren LDL-kolesteroli pitoisuutta 7–10% erilaisissa ihmisryhmissä tyypillisesti ilman vaikutusta HDL pitoisuuksiin.
Stanolit kannattaa ottaa ruuan kanssa, sillä tämä tehostaa niiden kolesterolia alentavaa vaikutusta. Syynä on se, että misellien, joissa stanolit korvaavat kolesterolia, muodostus suolistossa vaatii muun muassa ruuan mukana tullutta rasvaa.
Jopa puolet lisättyjen stanolien käyttäjistä ei kuitenkaan käytä suositeltua 2 g/päivä määrää. Käyttö voi olla myös epäsäännöllistä. Keskimääräinen saanti käyttäjillä erään tutkimuksen mukaan oli vain 0.35–0.86 g/päivä.
Stanolien LDL-kolesterolia alentavan vaikutuksen on tutkittu olevan pitkäaikaista jatkuvassa käytössä: yli 10% LDL:n stanolien aikaansaama lasku säilyy ainakin 1 tai 1.6 vuoden verran 2 tai 2.5 g päivittäisillä annoksilla. Lopetettaessa stanolien käyttö veren LDL-kolesterolitaso palaa entiselleen noin 1–2 viikossa.

Vaikutus LDL-kolesteroli ja kasvisteroli pitoisuuksiin

Kasvistanolit vähentävät kolesterolin päätymistä verenkiertoon ja sitä kautta ne laskevat veren LDL-pitoisuuksia. Stanolit vähentävät lisäksi suolesta vereen imeytyneiden kasvisterolien pitoisuuksia veressä. Stanolien sterolipitoisuuksia alentavia vaikutusmekanismeja ei tunneta kauttaaltaan.
Ravinnon mukana saadusta kolesterolista noin 50%, 0.4–5% kasvisteroleista ja 0.02–0.3% stanoleista imeytyy suolistosta. Sterolien ja stanolien imeytymiseen vaikuttaa NPC1L1 proteiini, joka avustaa näiden molekyylien siirtymistä suolesta soluun.
Kehon oman tai ravinnon mukana tulleen kolesterolin (uudelleen) imeytyminen suolistosta edellyttää sitä, että kolesteroli muodostaa suolessa pieniä pisaroita (misellejä) sappihappojen avustamana. Stanolit syrjäyttävät kolesterolia näissä miselleissä, jolloin vähemmän kolesterolimolekyylejä imeytyy kehoon stanolien siis viedessä niiltä tilaa.
Lisäksi kasvistanolit aktivoivat maksan X reseptori (LXR) alfaa, LXR beetaa ja ABCA1 transportteria. Nämä pumppaavat suolen soluihin siirtynyttä kolesterolia pois soluista takaisin suolistoon.
Stanolien aikaan saamalla kasvisterolien vähentymisellä verenkierrossa voi olla merkitystä, sillä vereen päätyessään niitä pidetään veren kolesterolista riippumattomana sepelvaltimotautia aiheuttavana tekijänä. Kaksi ABC-transportteriproteiinia, ABCG5 ja ABCG8, erittävät suolen sisäpinnan soluihin imeytyneitä kasvisteroleita takaisin suoleen. Toimimattomat ABCG5- ja ABCG8-transportterit aiheuttavat mutaatiot johtavat siksi harvinaiseen sitosterolemiaan, johon liittyvät merkittävästi kohonneet veren kasvisteroliarvot, normaali tai lievästi kohonnut veren kolesterolipitoisuus ja suuri riski sairastua sepelvaltimotautiin verrattain nuorena.
Kasvistanolit tehostavat kerääntyvästi kolesterolin sisäsynteesiä estävien statiinien LDL-kolesterolia alentavaa vaikutusta, eli niiden yhteiskäyttö johtaa siten parempiin kolesteroliarvoihin kuin kumpikaan aine yksinään.

Muut vaikutukset

Stanolit eivät vaikuta veren HDL-kolesteroli, liporoteiini (a) ja PCSK9 pitoisuuksiin. Ne saattavat hieman madaltaa veren triglyseriditasoja erityisesti nillä henkilöillä keillä ne ovat koholla.