Douglas MacArthur

Nuoruus

MacArthur syntyi Little Rockissa, Arkansasin osavaltion luoteisosassa. Hänen isänsä oli kenraaliluutnantti Arthur MacArthur Jr., joka vastaanotti kunniamitalin Yhdysvaltojen sisällissodan aikana ja jonka isä oli Wisconsinin kuvernööri Arthur MacArthur Sr.. Hänen äitinsä oli virginialainen Mary Pinkney Hardy MacArthur.
MacArthur suoritti West Pointin kadettikoulun, erikoiskurssit ja sotakorkeakoulun suurella menestyksellä ja oli ensimmäisessä maailmansodassa Yhdysvaltojen Ranskan-rintaman maineikkaimpia upseereja. Maailmansotien välillä hän toimi West Pointin kadettikoulun johtajana sekä Yhdysvaltain armeijan esikuntapäällikkönä (1930–1935). Filippiinien presidentti Manuel L. Quezon nimitti hänet elinikäiseksi sotamarsalkaksi vuonna 1937 ainoana amerikkalaisena, joka on saanut kyseisen arvonimen.

Toinen maailmansota

MacArthur nimitettiin 1941 liittoutuneiden ylipäälliköksi Tyynenmeren lounaisosan alueelle ja hän saavutti joukoittain voittoja liittoutuneille sodan aikana. Japanin imperiumin antautuessa liittoutuneille vuonna 1945 MacArthurista tuli liittoutuneiden miehitysarmeijan ylipäällikkö. Hän rakensi Japanin uudelleen Yhdysvaltain miehityksen aikana. Tämä olikin hänen ehkä suurin saavutuksensa.

Korean sota

Korean sodan aikana MacArthur siirrettiin sivuun komentajan tehtävistä tottelemattomuudesta Yhdysvaltain presidenttiä Harry S. Trumania kohtaan, mikä sai aikaan kansallisen kiistan. MacArthur kannatti ydinaseen käyttöä Kiinaa vastaan, koska sotaan osallistui miljoona kiinalaista vapaaehtoista Korean demokraattisen kansantasavallan puolella.
Hänen erottamisensa johtui itse asiassa yksityisestä kirjeestä republikaanien kongressiedustaja Martinille: kirjeessä hän ei suoraan ehdota ydinaseen käyttöä, vain vihjaa siihen; tarkkaan ottaen kenraali mainitsee kirjeessään:

»"Yleensä nämä näkökohdat on ymmärretty hyvin koska ne noudattavat sovinnaista kaavaa jonka mukaan voimakeinojen käyttöön vastataan aina kovemman asteisilla voimakeinoilla"» 
– mutta tilanteen poliittisen jännityksen vuoksi sekin riitti, kun edustaja vuoti luottamuksellisen kirjeen julkisuuteen. Itse asiassa ydinaseen käyttöä ehdotti juuri tämä edustaja, ja hän vain tukeutui arvostetun kenraalin näennäiseen tukeen.

Arviot MacArthurista

MacArthur muistetaan yhtenä Yhdysvaltojen historian kiistanalaisimmista henkilöistä. Toisaalta hän oli suuresti ihailtu sotilasstrategiansa ja -taktiikkansa erinomaisuudesta, toisaalta häntä on taas kritisoitu toimistaan, kuten Washingtoniin kerääntyneen 20 000 ensimmäisen maailmansodan sotaveteraanin joukon (Bonus Army) hajottamisesta kyynelkaasulla suuren laman aikaan 1932, sodan johdosta Filippiineillä ja Uudessa-Guineassa sekä Trumanin poliittisesta haastamisesta kylmän sodan aikana.
Lisäksi MacArthuria arvosteltiin hänen egoistisesta asenteestaan. Asenne tuli erityisen selkeästi ilmi allekirjoitettaessa Japanin antautumissopimusta taistelulaiva Missourin kannella. MacArthur oli vaatinut paikalle kaksi miestä menneisyydestä: Filippiinien Corregidorin linnoituksen viimeisen komentajan kenraali Jonathan M. Wainwrightin ja Singaporen japanilaisille luovuttaneen brittikenraaliluutnantti Arthur Percivalin, jotka molemmat olivat olleet japanilaisten vankeina. Vankikenraalien nälkiintynyt olemus korostui erityisesti tukevan ja ahavoituneen MacArthurin rinnalla. Paikalla olleet ovat lisäksi sanoneet, että nämä kaksi käyttäytyivät luontevan aristokraattisesti, kun MacArthur puolestaan esiintyi teatraalisen voittajamaisin elkein: muiden kenttäpuvuista poiketen MacArthur oli kokovalkoisessa asepuvussa.
Pian MacArthurin kuoleman jälkeen japanilaiset antoivat hänelle lempinimen ”Gaijin Shōgun” (”ulkomaalainen sotilasjohtaja”). 
Los Angelesissa on MacArthurin mukaan nimetty puisto, MacArthur Park.
Yhdysvalloissa on useita hänen mukaansa nimettyjä high school -tason oppilaitoksia

Viimeiset ajat

Douglas MacArthur kuoli Walter Reedin sotilassairaalassa vuonna 1964.