Idän pikajuna

Historia

Orient Express alkoi liikennöidä 4. lokakuuta 1883. Ensi alkuun juna kulki Pariisista Münchenin ja Wienin kautta Giurgiuun Romaniaan, mistä oli lauttayhteys Tonavan yli Ruseen, Bulgariaan. Sieltä kulki toinen juna Varnaan, josta oli laivayhteys Istanbuliin. Vuodesta 1889 pääteasemaksi tuli Varna, mistä matka jatkui lautalla Istanbuliin. Samana vuonna juna alkoi kulkea Pariisista suoraan Münchenin, Wienin, Budapestin ja Bukarestin kautta Istanbuliin. 
Päätepiste Istanbulissa oli Sirkecin asema (turk. Sirkeci Garı) kaupungin Euroopan puoleisessa osassa, lähellä Kultaisen sarven suuta. Aseman viereiseltä laivalaiturilta pääsi lautalla Bosporin salmen yli Istanbulin Aasian puoleisessa osassa sijaitsevalle Haydarpaşan asemalle, mistä lähtivät junat Lähi-idän suuntaan. 
Ensimmäinen maailmansota keskeytti Orient Expressin liikenteen vuodesta 1914 vuoteen 1918. Vuonna 1919 otettiin käyttöön sodan hävinneen Saksan alueen poliittisista syistä kiertänyt reitti Pariisista Lausannen, Milanon, Venetsian, Triesten, Belgradin ja Sofian kautta Istanbuliin. Tätä reittiä kulkenut juna sai nimekseen Simplon Orient Express Simplonin tunnelin mukaan. Alkuperäinen Orient Express palasi entiselle reitilleen vuonna 1921. Ruhrin miehityksen aikana 1920-luvun puolivälissä syntyi aluksi tilapäisluonteisesti vaihtoehtoista reittiä kulkenut juna josta muodostui idän pikajunien kulta-aikana 1930-luvulla Arlberg Orient Express. Juna kulki Pariisista, Zürichin, Innsbruckin ja Wienin kautta Budapestiin ja sieltä vuoropäivin Bukarestiin tai Belgradin kautta Ateenaan. Kaikilla kolmella junalla oli makuuvaunuyhteys Calaisin ja Pariisin välillä.
Idän pikajuna saavutti mainetta korkeatasoisella palvelullaan ja ravintolallaan. Junalla matkustivat niin kuninkaalliset, aateliset, diplomaatit kuin liikemiehetkin.
 Toisen maailmansodan alkaminen vuonna 1939 keskeytti jälleen idän pikajunien liikenteen. Saksalainen Mitropa-rautatieyhtiö yritti ylläpitää liikennettä Balkanilla, mutta Titon partisaanien hyökkäykset tyrehdyttivät sen. Sodan päätyttyä liikenne palasi normaaliksi lukuun ottamatta yhteyttä Ateenaan, mikä oli poissa käytöstä Jugoslavian ja Kreikan välisen rajan ollessa suljettu vuoteen 1951. Bulgarian ja Turkin välinen raja oli puolestaan suljettu vuosina 1951–1952, mikä esti junien pääsyn Istanbuliin.
Vuoteen 1962 mennessä sekä alkuperäinen Orient Express että Arlberg Orient Express olivat lopettaneet toimintansa. Jäljelle jääneen Simplon Orient Expressin tilalle asetettiin vuonna 1962 hitaampi Direct Orient Express, joka kulki päivittäin Pariisista Belgradiin ja sieltä kaksi kertaa viikossa Ateenaan ja Istanbuliin.
Vuonna 1971 Wagon-Lits -yhtiö lopetti junien liikennöinnin ja myi tai vuokrasi vaunukalustonsa kansallisille rautatieyhtiöille. Yhtiö huolehti kuitenkin edelleen omalla henkilökunnallaan makuu- ja ravintolavaunujen palveluista.
Direct Orient Express -junan liikenne Pariisista Istanbuliin päättyi 19. toukokuuta 1977. Sen jälkeen kulki Orient Express -niminen yöpikajuna Pariisista Strasbourgin, Münchenin ja Wienin kautta Budapestiin ja edelleen Bukarestiin. Vuodesta 2001 Orient Express -nimellä kulki yöjuna Pariisin ja Wienin välillä ja vuodesta 2007 Strasbourgin ja Wienin välillä. Tämä juna lakkautettiin 14. joulukuuta 2009. Reitillä Lontoo - Pariisi - Verona - Venetsia kulkee vuonna 2019 edelleen Venice Simplon-Orient-Express -niminen juna.

Orient Express -nostalgiamatkat

Brittiläinen matkailualan yhtiö Orient-Express Hotels Ltd järjestää nostalgiamatkoja Euroopan eri kaupunkien välillä käyttäen entisöityjä Wagon-Litsin vaunuja ja toiminimeä Venice-Simplon Orient Express.

Idän pikajuna populaarikulttuurissa

Idän pikajuna on ollut tapahtumapaikkana sekä kirjoissa että elokuvissa. Tunnetuin kirja on Agatha Christien salapoliisiromaani Idän pikajunan arvoitus, jonka pohjalta on tehty myös kaksi elokuvaa sekä TV-sovitus.