google/wiki40b huggingface dataset:
Divine

Ura

Milstead syntyi Towsonissa Baltimoren esikaupunkivyöhykkeellä Marylandissä Harris Bernard Milsteadin (1917–1993) ja Diana Frances Milsteadin (omaa sukua Vukovich) perheeseen. Diana Milstead kärsi 1940-luvulla useita keskenmenoja, ja Harris Glenn jäi pariskunnan ainoaksi jälkeläiseksi. Kaksitoistavuotiaana Harris Glenn Milstead perheineen muutti toiseen Baltimoren esikaupunkiin, Luthervilleen. Hän valmistui Towson High Schoolista vuonna 1963. 1970-luvulla Milstead esiintyi nimellä Divine lukuisissa teatterikappaleissa New York Cityssä. Eräs hänen rooleistaan oli Pauline Tom Eyenin vankiladraamassa Women Behind Bars vuonna 1976.

Elokuvat

Milstead esiintyi useissa elokuvissa vuodesta 1966 alkaen. Hän kuului Dreamlanders-nimiseen näyttelijäryhmään, joka oli mukana John Watersin varhaisissa elokuvissa. Vuonna 1985 Milstead oli Tab Hunterin vastanäyttelijänä elokuvassa Lust in the Dust. Milsteadilla oli merkittävä osa John Watersin elämää ja uraa valottaneessa dokumenttielokuvassa Divine Trash by Steve Yeager. Myöhemmin urallaan Milstead näytteli drag-roolinsa ulkopuolella muun muassa elokuvissa Kuumaveriset, Hairspray ja Out of the Dark. Hairspray-elokuvassa hänellä oli kaksi roolia, toinen naisena ja toinen miehenä. Divine oli niin ikään Ursulan hahmon inspiraationa Walt Disney -elokuvassa Pieni merenneito.
1980-luvun puolivälissä Milstead vieraili Norjan Bergenissä, jossa Polyester – hullu maailma-elokuva oli menestynyt hyvin. Live-showllaan hän sai sekä lehdistöltä että yleisöltä supertähden kohtelun. Haastattelussa Bergen Gay Radio -asemalla hän kertoi vain ani harvoin saaneensa yhtä hyvän vastaanoton. Useimmiten hän tunsi olevansa teollinen viihdyttäjä. Vuonna 1988 Milstead valittiin Peggy Bundyn äidin osaan FOX-yhtiön uuteen televisiosarjaan Pulmuset (Married... With Children). Hän kuoli ennen kuvauksia 42-vuotiaana Los Angelesissa. Kuolinsyyksi todettiin kardiomegalia eli sydämen laajentuma.

Musiikki

Divinen Hi-NRG-musiikki menestyi 1980-luvulla Pohjois- ja Etelä-Amerikassa, Euroopassa ja Australiassa. Syntetisaattoripohjaiset diskokappaleet sävelsi ja tuotti Bobby Orlando. Yhdysvalloissa Divinen suurimpia hittejä olivat "Native Love" (sija 21 Club Play Singles -listalla) sekä "Shoot Your Shot" (sija 39). Britanniassa Divinen varhainen tuotanto julkaistiin Design Communications -levymerkillä, menestyssävelmiksi kohosivat "Love Reaction", "Shake It Up" ja "Shoot Your Shot". Erityisen suurta menestys oli seksuaalivähemmistöjen parissa, valtavirran listoilla sijoitukset olivat vaisuhkoja. Stock Aitken Waterman -tuotanto "You Think You're a Man" oli Divinen suurin hitti Britanniassa. Sitä seurasivat "I'm So Beautiful", "Walk Like a Man" ja "Twistin' the Night Away".
Vanhankaupunginselkä

Vanhankaupunginselkä (ruots. Gammelstadsfjärden) on Helsingin kantakaupungin itäpuolella sijaitseva merenlahti, jota ympäröivät Hermannin, Toukolan (Arabianrannan alue), Viikin, Herttoniemen ja Kulosaaren kaupunginosat. Lahden pohjoisosaan laskee Vantaanjoki, jonka suulle Vanhankaupunginkosken kupeeseen, nykyisen Vanhankaupungin alueelle Helsinki alun perin vuonna 1550 perustettiin.
Lahdesta käytettiin 1600-luvulla nimeä Helsingfors fjärden (Helsingin selkä). Nimi Gammelstadsfjärden tuli käyttöön 1700-luvulla, joskin ajoittain käytettiin myös nimeä Gumtäkts fjärden (Kumpulan selkä). Suomalainen nimi Vanhankaupunginselkä tuli käyttöön 1800-luvun lopulla ja virallistettiin vuonna 1909. Lahden pohjoisosasta on käytetty myös nimeä Latokartanonlahti (ruots. Ladugårdsviken).
Vanhankaupunginselän pohjoisosasta 316 hehtaarin kokoinen alue kuuluu EU:n Natura 2000 -luonnonsuojeluohjelmaan. Tästä 254 hehtaaria on luonnonsuojelualuetta.
Alueella on havaittu kaikkiaan 285 lintulajia, joista 114 on pesinyt alueella viimeisten kymmenen vuoden aikana. Pesivien parien määrä on lähes 2 500. Luonnonsuojelualueen läheisyydessä sijaitsee myös tärkeitä Helsingin kaupungin ulkoilu- ja liikuntakohteita sekä Viikin Arboretum.
Raippo

Raippo (myös Etu-Simola) on kylä Lappeenrannassa. Se sijaitsee seututie 387:n eli Vaalimaantien ja Vainikkalan radan risteyksessä noin 20 kilometriä etelään kaupungin keskustasta. Raipon lähikyliin kuuluu Vaalimaantien itäpuolella oleva Simola. Yhdessä ne muodostavat Raipon–Simolan tilastoalueen, jolla oli 434 asukasta vuonna 2013.
Vuonna 1940 avattu Raipon rautatieasema muodosti uuden risteysaseman Vainikkalan radan ja Lappeenrannan radan välille. Se toimi henkilöliikenteen käytössä vuoteen 1977 asti. Simolan asemanseudun pommitus vuonna 1944 ulottui myös Raippoon. Vuosina 1948–1956 Raipossa, radan varrella, oli rikkihappotehdas. Sittemmin samalla alueella oli 30 vuoden ajan Konelan maahantuontikeskus, jonka kautta tuotiin kaikki Suomen Lada-autot. Edelleen alueella on Lappeenranta Free Zonen vapaavarasto.
Lappeenrannan lähiliikenteen linja-autoreitti ulottuu Raippoon, ja kylässä käy myös kirjastoauto. Raipossa on toiminut kaksi kauppaa, mutta ne lopettivat vuosituhannen vaihteessa. Lähin peruskoulu on Simolan koulu, joka perustettiin kansakouluksi 1900-luvun alussa. Lappeen maatalousoppilaitos toimi alueella 2000-vuosikymmenen loppuun, minkä jälkeen Etelä-Karjalan koulutuskuntayhtymä myi rakennukset Lappeenpuisto-kiinteistöosakeyhtiölle.
Raipon maastossa kilpailtiin vuoden 2016 Jukolan viesti eli Lappee-Jukola, runsaiden sateiden vallitessa seudulla.
152/50 T

152/50 T (152 millimetrin 50 kaliiperin merikanuuna mallia Canet, putki Tampella) oli kaliiperiltaan 152-millimetrinen merikanuuna, joka oli 152/45 C -tykin nykyaikaistettu versio varustettuna Tampellan valmistamalla 50 pituuskaliiperin putkella. Tykki oli Suomen rannikkotykistön pääase 1950-luvun lopulta 1980-luvulle, jolloin 130 TK syrjäytti sen.
152/50 T:n putken pituus oli 7 634 millimetriä. Kantama oli noin 25 kilometriä. Käytännön tulinopeus oli 4–6 laukausta minuutissa. Täysmiehistö oli 1 aliupseeri ja 12 miestä. Ampuminen perustui kartussilatauksiin.
152/45 C -tykkien putkien vaihtaminen nykyaikaisempiin oli esillä jatkosodan aikana. Suunnitelma viivästyi, koska sodan jälkeen aseiden tuottaminen oli Suomessa kiellettyä. Ensimmäinen uudet putket Suomi tilasi Tampellalta vuonna 1952 ja ensimmäiset niistä asennettiin vuonna 1956. Tykistä tuli Suomen rannikkotykistön pääase. Tykeille lisättiin myös suojakilpi 1960-luvun lopulla. Tykin syrjäytti 1980-luvulla käyttöön otettu 130 mm tornikanuuna 130 TK. Muutama 152/50 T -tykki säilyi palveluskäytössä vuoteen 2002 asti.
HMS Oscar II

Valmistus

Vuoden 1901 parlamentaarinen puolustuskomitea keskusteli viimeisestä 20-vuotissuunnitelman puitteissa valmistettavasta rannikkopanssarilaivasta. Keskustelut keskittyivät aluksen vaatimaan suojaan ja komitea esitti Yhdysvaltain ja Espanjan sekä Kiinan-Japanin sodan kokemusten valossa raskaampaa panssarointia, useampia apuaseita sekä suurempaa nopeutta kuin edeltäjillä. Komitea käsitteli kolme esitystä. Ensimmäisenä oli parannettu Äran-luokka, jonka aseistuksena oli kahdeksan 15,2 cm:n tykkiä. Toisena esityksenä oli kahden 15,2 cm:n tykin lisääminen ja nopeuden nostaminen 18 solmuun. Kolmas esitys kasvatti 21 cm:n tykkien lukumäärän neljään, 15,2 cm:n tykkien määrän kahdeksaan ja nopeuden 18 solmuun. Viimeisen esityksen uppouma olisi noin 4800 tonnia ja sen valmistuskustannukset 776 miljoonaa Ruotsin kruunua. Yhteenvedossa keskityttiin koon ja hinnan suhteeseen ja huomautettiin, että aluksen tuli kaikissa ratkaisuissa täyttää sille asetetut vaatimukset.
Alus laskettiin vesille 6. kesäkuuta 1905 ja se otettiin palveluksen 3. huhtikuuta 1907 yleilakon viivästytettyä valmistumista.

Palvelus

Se palveli aina 24. helmikuuta 1950 palveluksesta poistoonsa saakka, jonka jälkeen alus romutettiin Göteborgissa.
Taistelija (vuoden 2010 elokuva)

Vastaanotto

Elokuva sai seitsemän Oscar-ehdokkuutta: paras elokuva, paras ohjaus, paras miessivuosa (Christian Bale), naissivuosa (Amy Adams ja Melissa Leo), leikkaus ja paras alkuperäinen käsikirjoitus. Se voitti mies- ja naissivuosan palkinnot, joista jälkimmäisen sai Melissa Leo.
FS Cerbère (1868)

Palvelus

Alus riisuttiin aseista vuosina 1885-1886 ja se poistettiin alusluettelosta 12. marraskuuta 1886. Alus romutettiin vuonna 1887 Cherbourgissa.
Kalastonhoitomaksu

Kalastonhoitomaksu on veronluonteinen maksu, jota lain mukaisesti kerää Metsähallitus ja jonka tuotto käytetään kalakantojen hyvinvoinnin edistämiseen. Kalastonhoitomaksun ovat velvollisia maksamaan kaikki 18–64-vuotiaat, jotka kalastavat muuten kuin yhdellä ongella, pilkillä tai silakkalitkalla. Maksun suorittaminen oikeuttaa viehe eli heittokalastamaan yhdellä vavalla lähes koko Suomessa ilman vesialueen omistajan erillistä lupaa. 
Vuonna 2018 kalastonhoitomaksu on 45 euroa kalenterivuodelta, 15 euroa viikolta ja kuusi euroa vuorokaudelta. Kalastonhoitomaksun voi maksaa Metsähallituksen verkkokaupassa tai puhelinpalvelussa, useissa luontokeskuksissa ja R-kioskeilla
Imogen Heap

Ura

Imogen Heap on kotoisin Romfordista, Essexistä, mutta muutti sittemmin Lontooseen.  Heap julkaisi ensimmäisen albuminsa iMegaphone vuonna 1998. Hän tapasi Frou Froun toisen jäsenen Guy Sigsworthin 1990-luvulla ja alkoi tehdä musiikkia tämän kanssa. Frou Froun albumi Details ilmestyi vuonna 2002. 
Frou Froun albumin ilmestymisen jälkeen Heap keskittyi soolouraansa. Hän julkaisi albumin Speak for Yourself vuonna 2005 ja albumin Ellipse vuonna 2009. Heap voitti Ellipse-albumillaan parhaiten miksatun albumin Grammy -palkinnon vuonna 2010.
Imogen Heapin kappaleita on ollut useissa televisiosarjoissa ja elokuvissa. Kappaleet Hide and Seek, Goodnight and Go ja Speeding Cars ovat soineet televisiosarjan O.C. jaksoissa. Hide and Seek on esiintynyt myös CSI: Miamin jaksossa. Kappale Can't Take It In oli mukana elokuvassa Narnian tarinat: Velho ja leijona. Elokuvassa Holiday (2006) soivat Frou Froun kappale Let go ja Heapin Just for now.
Sports Tracker

Ominaisuudet

Sports Tracker mittaa harjoituksen aikana kuljetun reitin puhelimen GPS:n avulla ja muodostaa siitä nopeus -ja korkeusgraafit. Mikäli käyttäjällä on Sports Tracker -sykevyö, häneltä mitataan myös syketiedot. Harjoituksia voi myös valokuvata ja jakaa Facebookiin tai Twitteriin. Harjoituksen aikana voi myös kuunnella musiikkia, ja Sports Tracker antaa myös äänipalautetta harjoituksesta.

Myynti Amer Sportsille

Suomalainen urheiluvälinekonserni Amer Sports osti Sports Trackerin toukokuussa 2015. Palvelu jatkaa edelleen samalla nimellä ilman suurempia muutoksia.
Ensio Ripatti

Ensio Ripatti on Riku Suokkaan luoma kuvitteellinen yksityisetsivä. Pukeutumistyyliltään hän muistuttaa Tarkastaja Gadgetia.  Ripatti tuli tutuksi ÄlyÄlyä-ohjelmasta, jossa hänellä oli oma osio. Lisäksi jokaisen ohjelman lopussa molemmat kilpailijajoukkueet saivat Ripatti-aiheiset paidat. Ensio Ripattia esitettiin myös lasten visailuohjelma Hetkisessä vuonna 2005. 2000-luvun alussa Ensio Ripatilla oli oma televisiosarja Yle TV2:lla. Sarjan aikana hänellä oli avustajana Elviira-niminen tyttö.  
Ensio Ripatin tutkimat tapaukset vaihtelivat salajuonista aina pommien purkuun.
Gay von Weissenberg

Gabriel Karl Bernhard (Gay) von Weissenberg (28. helmikuuta 1901 Helsinki – 1. lokakuuta 1983 Helsinki) oli vapaaopiston johtaja. Hän valmistui filosofian maisteriksi 1931 ja toimi Toukolan vapaaopiston johtajana 1937–1939 ja Toimelan vapaaopiston johtajana 1939–1948, sen jälkeen Yhteiskunnallisen korkeakoulun lehtorina 1949–1969, ensin tilapäisenä, vuodesta 1951 vakituisena. Hän oli YK:n asiantuntijana muun muassa Egyptissä ja Intiassa.
Hän sai kouluneuvoksen arvon 1966.
Hilkka Ollikainen

Hilkka Annikki Ollikainen (4. lokakuuta 1928 Kajaani – 7. helmikuuta 2002 Pori) oli suomalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt mm. televisioelokuvassa Amalia (1973) ja televisiosarjoissa Elämän rouva, rouva Glad (1990) ja Kiinnisidottu (1994). Hänen puolisonsa oli näyttelijä Aimo Heino.
Izakaya

Izakaya (jap. 居酒屋) on japanilainen pubintapainen ravintola, jossa tarjoillaan erilaisia alkoholijuomia ja monipuolista ruokaa. Japanissa on lukuisia erityyppisiä izakayoja aina edullisista ketjuravintoloista hyvinkin hienostuneisiin ruokapaikkoihin.
Sana ”izakaya” on peräisin termistä izake (jap. 居酒, ’olla’, ’istua’ + ’alkoholi’), joka viittasi vanhaan tapaan nauttia alkoholia viinakaupan tiskillä. Koska izakayan ulkopuolella roikkui perinteisesti punaisia paperilyhtyjä (jap. 赤提灯, akachōchin) ja sen sisäänkäynnillä oli köysiverho (jap. 縄暖簾, nawanoren), izakayaan voidaan viitata myös näillä sanoilla. 
Izakayan tarjoamiin alkoholijuomiin kuuluu perinteisesti etenkin sake mutta myös olut ja shōchū; tarjolla oleva ruoka vaihtelee alkoholin kanssa tarjoiltavista pienistä suupaloista monipuoliseen ja hienostuneeseen keittiöön. Vaatimattomatkin izakayat tarjoavat usein lukuisia erilaisia tofu-, pikkelssi-, kala-, liha-, nuudeli- ja riisiannoksia.

Ruokailu izakayassa

Monet ravintolat keskittyvät Japanissa vain yhdentyyppiseen ruokaan tai ovat vaihtoehtoisesti hienostuneita, rauhallisia ja eksklusiivisia, kuten ryōtei- ja kaiseki-ravintolat; sitä vastoin izakayat ovat rentoja ja tunnelmallisia, meluisiakin ruokapaikkoja, joissa on saatavilla monia erityyppisiä ruoka-annoksia. Juominen on izakayassa ensisijainen aktiviteetti. Japanilaiset eivät kuitenkaan juuri koskaan nauti alkoholia ilman ruokaa. Izakayassa tarjoiltava ruoka onkin yleensä suolaista, mausteista ja maukasta ruokaa, joka sopii yhteen alkoholin kanssa. Ruoka-annokset ovat izakayoissa pieniä ja tarkoitettu jaettaviksi.
Monilla izakayoilla on hyvin laaja ruokalista. Ruokailu sujuu kuitenkin tietyn, loogisen kaavan mukaan, ja joissakin izakayoissa ruoka-annokset onkin listalla järjestetty eri kategorioihin. Ruokailu alkaa tyypillisesti suolatuilla edamame-soijapavuilla, jotka nautitaan oluen kanssa. Sen jälkeen saatetaan tilata sakea tai shōchūta tai shōchūhun pohjautuvia drinkkejä (chūhai), jotka ovat etenkin nuorten suosiossa. Seuraavaksi syödään esimerkiksi vihanneksia tai kalaa (kuten sashimia), lihavartaita (kushiyaki, yakitori), pataruokia (nabemono) ja lopuksi riisiä tai nuudeleita, usein viimeisenä kulhollinen ochazukea, jossa riisin päälle on kaadettu teetä tai dashi-lientä.
Toisin kuin perinteisessä japanilaisessa keittiössä, kuten esimerkiksi sushiravintoloissa, izakaya-ruoka jättää tilaa kokeiluille ja innovaatioille. Siten izakayoissa on usein tarjolla erikoisempiakin fuusiokeittiön tuotoksia.
Tuorlan planetaario

Tuorlan planetaario on Kaarinan Piikkiössä sijaitseva planetaario, joka on osa Turun yliopiston tähtitieteen yksikköä Tuorlan observatoriossa. Planetaariossa esitetään elokuvia tähtitieteellisistä ilmiöistä ja kerrotaan tähtitaivaan tapahtumista. Planetaario valmistui syksyllä vuonna 2008, ja sen avajaisia vietettiin 1. lokakuuta 2008. Planetaariossa on 36 paikkaa. Planetaarion johtajana toimii tähtitieteen dosentti Aimo Sillanpää Turun yliopistosta.
Ensimmäisen vuoden aikana planetaariossa vieraili 20 000 kävijää.
HMS Trafalgar (1820)

Valmistus

Alus oli virallisesti laivaston pääarkkitehtien yhdessä suunnittelema, mutta todellisuudessa sen suunnittelijana oli Sir William Rule. Suunnitelma 98-tykkisenä kolmikantisena toisen luokan linjalaivana hyväksyttiin 11. kesäkuuta 1807, ja sitä muutettiin HMS Impregnablen mukaiseksi. Alun perin alukselle ei pitänyt tulla peräkantta, mutta sellainen lisättiin parantamaan kykyä toimia lippulaivana. Vuonna 1813 aluksen leveyttä kasvatettiin 0,04 m:llä 15,54 m:iin vakauden parantamiseksi. Suunnitelmien mukaisena valmistui vain yksi alus, kun todettiin, että 98-tykkiset kolmikantiset linjalaivat olivat vanhentuneita. Alus muutettiin 106-tykkiseksi 1. tammikuuta 1817.
Alus tilattiin 15. tammikuuta 1806 Chathamin telakalta 98-tykkisenä toisen luokan linjalaivana, ja sen vastaavana rakennusmestarina oli George Parkin. Sen köli laskettiin toukokuussa 1813, ja se laskettiin vesille 26. heinäkuuta 1820. Alus valmistui 7. syyskuuta, jolloin se sijoitettiin reserviin. Sen valmistuskustannukset olivat 85 082 puntaa, mikä sisälsi varustamisen. Alus siirrettiin Sheernessiin, jossa se katettiin.

Palvelus

Alus nimettiin 22. helmikuuta 1825 uudelleen HMS Camperdowniksi. Se siirrettiin satamapalvelukseen vuonna 1854, ja siitä tehtiin hiiliproomu kolme vuotta myöhemmin. Alus nimettiin HMS Pittiksi 29. heinäkuuta 1882, ja se myytiin toukokuussa 1906.
Sumakkikasvit

Tuntomerkit

Sumakkikasvit ovat puita tai pensaita, joilla on mustaa tai mustuvaa tuoksultaan pihkamaista nestettä. Puusolukossa on oksalaattikiteitä, ja puuaines on usein fluoresoivaa. Lehdet ovat parilehdykkäisiä, usein pääteparisia; lehdykät ovat vastakkain tai vuorottain ja toisinaan hammaslaitaiset; ruodin tyvi on usein turvonnut. Kasvit ovat kukiltaan ja kukinnoiltaan vaihtelevia. Kukat ovat pieniä, 3-7-lukuisia ja aikaisemisiä, protogyynisiä, tavallisesti mesiäisellisiä. Joskus kukassa on heteitä kannatteleva androfori tai emiötä kannatteleva gynofori. Vartalot ovat enemmän tai vähemmän erillisiä ja sijaitsevat sikiäimen päässä tai tyvellä. Luotti on tavallisesti pallomainen tai joskus liuskainen. Kussakin emilehdessä on yksi enemmän tai vähemmän suora siemenaihe, jossa on usein pitkä varsi, funikulus. Hedelmä on usein vaihtelevassa määrässä litistynyt ja yksisiemeninen luumarja. Siemenessä on öljyinen ja toisinaan myös tärkkelyspitoinen endospermi ja usein käyrä alkio.

Levinneisyys

Sumakkikasvit ovat pääasiassa tropiikin kasveja, eräät lajit kasvavat lauhkeassa vyöhykkeessä.

Luokittelu

Sumakkikasvien 80 sukuun kuuluu 873 lajia, jotka jaetaan toistaiseksi kahteen alaheimoon. Spondioideae-alaheimossa on 20 sukua ja 138 lajia tropiikissa; suurin suku on 40-lajinen Lannea. Toinen alaheimo, Anacardioideae, käsittää 60 sukua ja 735 lajia, joita kasvaa enimmäkseen trooppisessa, mutta myös lauhkeassa vyöhykkeessä. Runsaslajisimmat suvut ovat Searsia (120 lajia), Semecarpus (72 lajia), mangopuut eli mangot (Mangifera, 68 lajia) ja Ozoroa (noin 40 lajia). Heimon lähin sukulainen on tohtorinpuukasvien heimo (Burseraceae).
Minun rakastajani

Juoni

Menneisyyden traumoista hiljalleen parantuva John Matthew ei pysty unohtamaan räväkkää Xhexiä, mutta mahdollisuudet naaraan löytämiseksi ovat käytännössä nolla ja se saa uroksen epätoivoiseksi. Ilkeä Lash pitää edelleen vankina kaunista naarasta, jota hän käyttää törkeästi hyväkseen omien tarpeidensa tyydyttämiseksi. Kun John ja Xhex viimein löytävät toisensa, heillä on vielä edessään mutkikkaiden suhdekiemuroiden solmu, joka vaatii heiltä molemmilta suuria ponnistuksia. Xhex tapaa myös äitinsä ensimmäisen kerran. Kaiken sen keskellä Qhuinn riutuu epätoivoisuuden meressä katsellessaan serkkunsa Saxonin ja ystävänsä Blayn kuhertelua.
Wilhelm Noschis

Wilhelm Noschis (1866 – 1937) oli suomalainen Helsingissä 1900-luvun alussa vaikuttanut ravintoloitsija.
Noschis aloitti uransa tarjoilijana ravintoloitsija Louis Kleinehin perustaman yrityksen palveluksessa. Sittemmin hän toimi Hotelli Seurahuoneen johtajana 1899–1913. Vuonna 1914 Hotelli Seurahuone siirtyi nykyisestä Helsingin kaupungintalosta uusiin tiloihin vakuutusyhtiö Kalevan taloon Kaivokadun ja Heikinkadun kulmaan. Samoihin aikoihin Wilhelm Noschis siirsi Seurahuoneen osakkeet vaimonsa ruotsalaisen Anna Noschiksen nimiin. Heidän poikansa Wilhelm Noschis nuorempi (s. 1919) oli Helsingin Seurahuoneen toimitusjohtajana 1944–1971. Wilhelm Noschis vanhempi oli mukana perustamassa myös vuonna 1935 toimintansa aloittanutta Suomen Hotelli- ja ravintolakoulua (nykyisin Ravintolakoulu Perho).
Noschis rakennutti 1915–1916 Kauniaisiin Villa Lee-nimisen jugend-huvilan jossa hän asui perheineen vuoteen 1927 saakka. Huvila tunnetaan nykyisin nimellä Villa Junghans ja se toimii yhdistystalona.
Prypjatski

Prypjatski eli Pripetin kansallispuisto (valkoven. Нацыянальны парк Прыпяцкі, Natsyjanalny park Prypjatski, ven. Национальный парк Припятский, Natsionalnyi park Pripjatski) on Valko-Venäjän eteläosissa Homelin alueella sijaitseva kansallispuisto. Kansallispuisto kuuluu Mustaanmereen laskevan Dneprin ja sen suurimman sivuhaaran Pripetin (valkoven. Прыпяць, Prypjats) valuma-alueeseen. Minskistä on puistoon maanteitse noin 250 kilometriä.
Kansallispuisto perustettiin vuonna 1996 aiemman, 1969 muodostetun vesistönsuojelualueen perustalle. Puiston pinta-ala on nykyään runsas 850 neliökilometriä. Tämä sijoittuu Homelin alueen Žytkavitšyn, Petrykaun ja Leltšytsyn piirien alueille ja enimmäkseen Pripetin jokilaaksoon pääuoman eteläpuolella. Luonnoltaan rikas kansallispuisto on osa Ramsarin sopimukseen kuuluvaa kansainvälistä kosteikkosuojelualuetta, johon liittyy myös Ukrainan puolella saman joen varrella oleva kansallispuisto.
Kansallispuiston hallintokeskus ja puistoa esittelevä luontomuseo on Turaun historiallisessa kaupungissa. Pripetin pohjoisrannalla sijaitsevassa Petrykaun piirin Ljaskovitšin (ven. Лясковичи) kylässä on kansallispuiston opastus- ja majoituskeskus.
Pyhän Pietarin kirkko (Kööpenhamina)

Pyhän Pietarin kirkko (tansk. Sankt Petri Kirke, saks. St.-Petri-Kirche), on Tanskassa, Kööpenhaminan keskustan latinalaiskorttelissa sijaitseva saksankielinen evankelis-luterilainen kirkko. Kirkko on vanhin Kööpenhaminan sisäkaupungin säilyneistä kirkoista. Torni, keskilaiva ja kuori ovat peräisin 1400-luvulta. Kirkossa toimivassa saksankielisessä seurakunnassa on nykyään runsaat 900 jäsentä. Kirkon omistaa Tanskan valtiovarainministeriön alainen kiinteistötoimikunta.
Desert (albumi)

Tausta

Julkaistuaan kaksi EP:tä yhtye päätti alkaa kirjoittaa studioalbumia. Kesällä 2009 Rikberg ja Myllykangas aloittivat kappaleiden kirjoittamisen yhtyeen ensimmäiselle viralliselle studioalbumille. Albumin kappaleet äänitettiin marraskuun 2009 ja helmikuun 2010 välillä.

Vastaanotto

Albumi sai pääosin positiivista, vaikkakin varautunutta palautetta. Musiikin omaperäisyyttä kehuttiin, mutta tekninen toteutus sai negatiivista palautetta. Albumin myötä Antipopen kappaleita soitettiin ensimmäistä kertaa kansallisella radiokanavalla.
Chicagon pörssi

Chicagon pörssi (The Chicago Stock Exchange, CHX) on Yhdysvalloissa Chicagossa, Illinoisin osavaltiossa sijaitseva arvopaperipörssi. Pörssi on kansallinen arvopaperipörssi ja itsesäätelevä organisaatio, joka toimii United States Securities and Exchange Commissionin (SEC) alaisuudessa. Se on kaupankäyntivolyymilla kolmanneksi aktiivisin Yhdysvalloissa ja suurin New Yorkin pörssin jälkeen. Se perustettiin vuonna 1882.