google/wiki40b huggingface dataset:
Pete Sampras

Tennis ja nuoruus

Pete Sampras syntyi Washingtonissa Sam ja Georgia Samprasin kolmantena lapsena. Hän osoitti poikkeuksellista urheilullisuutta jo nuorena. Vuonna 1978 Samprasin perhe muutti Palos Verdesiin, Kaliforniaan. Seitsemänvuotiaana Pete rupesi pelaamaan yhä enemmän tennistä. Samprasin perhe liittyi Peninsula Racquet Clubiin, jossa he pelasivat perheen kesken paljon tennistä. Peter Fisher koulutti hänestä hyvän tennispelaajan. Ammattilaiseksi hän siirtyi vuonna 1988 ollessaan 17-vuotias. Hänen ensimmäinen tittelinsä on Philadelphiasta helmikuulta 1990. Saman vuoden elokuussa hän voitti ensimmäisen Grand Slam -turnauksensa Yhdysvaltain avoimissa. Tie ei ollut helppo, sillä puolivälierissä hän voitti kahdeksankertaisen Grand Slam -voittajan Ivan Lendlin, välierissä nelinkertaisen Yhdysvaltain avointen voittajan John McEnroen ja finaalissa kahdeksankertaisen Grand Slam -voittajan Andre Agassin. Pete Samprasista tuli nuorin mies, joka on voittanut Yhdysvaltain avoimet. Voittaessaan hänellä oli ikää 19 vuotta ja 28 päivää. Sampras lopetti uransa virallisesti vuonna 2003. Viimeisessä ammattilaistason tennisturnauksessaan hän voitti US Openin vuonna 2002.
Sampras on kuusinkertainen International Tennis Federationin maailmanmestari. Hän voitti kyseisen tittelin vuosina 1993–1998. Sampras valittiin International Tennis Hall of Fameen kesällä 2007.
Validi Karkia

Validi Karkia on Porissa tammikuussa 2011 tee-se-itse-hengessä perustettu elävän musiikin klubi. Kaikille avoin voittoa tavoittelematon klubi järjestää konsertteja ympärivuotisesti vaihtelevissa osoitteissa Porin keskustan alueella. Esiintyjinä on kotimaisia ja ulkomaisia musiikintekijöitä laajalla skaalalla.
Yli 8 vuoden toimintahistoriansa aikana Validi on esitellyt 23 eri osoitteessa jo yhteensä reilut 500 esiintyjää, joissa yli 1500 muusikkoa 28 eri maasta. Klubin taiteellinen johtaja ja kuratoija on porilainen muusikko Jyrki Laiho, jonka Jazzmuusikot ry valitsi vuoden 2018 Jazzdiggariksi. Klubi on saanut myös joulukuussa 2012 Satakunnan Taidetoimikunnan myöntämän Luomunan kuoret -palkinnon.
Anatoli Ljadov

Anatoli Konstantinovitš Ljadov (ven. Анатолий Константинович Лядов; 11. toukokuuta (J: 29. huhtikuuta) 1855 Pietari – 28. elokuuta (J: 15. elokuuta) 1914 Polynovkan kartano Borovitšissa) oli venäläinen säveltäjä. 
Ljadov syntyi Pietarissa ja opiskeli Pietarin konservatoriossa muun muassa Nikolai Rimski-Korsakovin johdolla. Myöhemmin Ljadov itse toimi konservatoriossa soinnutusopin ja musiikin teorian opettajana. Säveltäjän tuotanto on pääasiassa pienimuotoista; muun muassa pianomusiikkia on julkaistu runsaasti. Pianokappaleissa on havaittavissa vaikutteita Robert Schumannilta ja Frédéric Chopinilta. Ljadov työsti baletti- ja oopperateoksia, mutta ei koskaan saattanut niitä valmiiksi. Tyylillisesti Ljadov liittyy niin kutsuttuun nuorvenäläiseen koulukuntaan, jonka huomattavimpia säveltäjiä olivat Rimski-Korsakov, Modest Musorgski ja Aleksandr Borodin.
Ljadov meni naimisiin vuonna 1884 ja sävelsi useina kesinä maaseudun rauhassa, jossa hän myös kuoli 59-vuotiaana.
Isabel Soveral

Isabel Soveral (s. 1961, Porto) on portugalilainen taidemusiikin säveltäjä. Hän opiskeli konservatoriossa Jorge Peixinhon ja Joly Braga Santosin johdolla. 
Soveral aloitti vuonna 1988 opinnot Yhdysvalloissa. Tähän aikaan hän alkoi työstää laajamittaista, osin elektronista Morphoses-teosta. Soveralin musiikkia on esitetty paitsi eri puolilla Eurooppaa, myös Hongkongissa, Macaossa, Argentiinassa, Brasiliassa, Kuubassa ja Yhdysvalloissa.
Soveral on opettanut vuodesta 1995 musiikkianalyysiä ja sävellystä Aveiron yliopistolla.
The Master (vuoden 1989 elokuva)

The Master (kiin. 龍行天下) on vuonna 1989 julkaistu hongkongilainen toiminta/taisteluelokuva. Elokuvan pääosia esittävät mm Jet Li, Yuen Wah, Crystal Kwok, Jerry Trimble, Rueben Gonzáles, Guy Fadollone, Derek Annunciation, Michael Burke, Camille Carrigan, Wayne Post ja George Cheung. Elokuvan on ohjannut Tsui Hark.
Koulun kauhu

Koulun kauhu (engl. Big Bully) on vuonna 1996 ensi-iltansa saanut draamakomedia. Elokuvan pääosia esittävät muun muassa Rick Moranis, Justin Jon Ross, Tom Arnold, Michael Zwiener, Julianne Phillips, Tiffany Foster, Carol Kane, Jeffrey Tambor, Curtis Armstrong, Tony Pierce, Matthew Slowik, Harry Waters, Jr., C. J. Grayson, Faith Prince, Don Knotts ja Blake Bashoff. Elokuvan on ohjannut Steve Miner. Elokuva epäonnistui taloudellisesti ja voitti Razzie-palkinnon huonoimmasta miespääosasta.
Jarmo Laitinen

Pelaajaura

Pelaajaurallaan Laitinen pelasi 279 SM-sarjaottelua tehden niissä 3 737 pistettä. Hänen edustamiaan joukkueita olivat HNMKY, Playhonka ja Pyrintö. Hän voitti Suomen mestaruuden Playhongan riveissä vuonna 1979. Laitinen pelasi myös yliopistokoripalloa Yhdysvalloissa. Miesten maajoukkueessa hän pelasi 63 ottelua, joissa pisteitä kertyi 214. Hän on historian nuorin pelaaja, joka on pelannut Suomen miesten maajoukkueessa.

Valmentajaura

Laitinen on valittu kahdesti vuoden valmentajaksi. Pääsarjatasolla hän on Korihaiden ja Pyrinnön lisäksi valmentanut Kankaantaan Kisassa ja Lappeenrannan Namikassa. Hän on toiminut valmentajana myös useissa nuorten maajoukkueissa. Yhteensä Laitinen on valmentanut pääsarjatasolla 18 kautta ja yli 600 ottelua. Kaudella 2013–2014 hän toimi Pyrinnön valmennuksen konsulttina. Kaudella 2015–2016 hän toimi Raholan Pyrkivän valmentajistossa.

Pelityyli

Pyrinnön päävalmentajana toimineen Raimo Lammin mukaan Laitinen oli pelintekijä, joka heitti tarkasti tärkeissä otteluissa.
Mark Williams (pohjoisirlantilainen jalkapalloilija)

Mark Stuart Williams  (s. 28. syyskuuta 1970, Stalybridge, Yhdistynyt kuningaskunta) on entinen pohjoisirlantilainen jalkapalloilija, joka pelasi uransa aikana, mm. Shrewsbury Townissa, Chesterfieldissa, Watfordissa, Wimbledonissa, Stoke Cityssä, Milton Keynes Donsissa ja Rushden & Diamondsissa.

Seurapelit

Williams aloitti uransa 1990-luvun alussa Newtownissa, josta siirtyi Shrewsbury Townissa ja voitti kaudella 1993–94 Englannin 3. divisioonan mestaruuden. Kolme kautta myöhemmin hän siirtyi pelaamaan Chesterfieldiin. Kaudella 1995–96 Williams oli osa Chesterfieldin historiallista menestystä joukkueen edetessä FA Cupin semifinaaliin, ja hän pelasi sekä semifinaalissa että semifinaalin uusinnassa Middlesbroughia vastaan. Jo Williamsin tekemä ainoa maali Burya vastaan ensimmäisellä kierroksella oli alkua Cupin voiton metsästyksessä.
Vuonna 1999 Watford allekirjoitti sopimuksen Williamsin kanssa uuteen Premier Leagueen, jossa teki joukkueelle yhden maalin Leeds Unitedia vastaan pelatussa ottelussa (peli päättyi 2–1 tappioon). Kauden lopussa joukkue oli häntäpäässä ja putoamisuhan alla, minkä seurauksena Williams vaihtoi Wimbledoniin. Hän kuitenkin menetti paikkansa ensimmäisen kauden jälkeen ja siirtyi Stoke Cityyn vuonna 2003. Stoke oli kuitenkin suurissa vaikeuksissa kaudella 2002–03 ja Williams pelasi vain kuusi ottelua, joissa auttoi joukkuetta välttämään putoamisen. Kesällä 2003 hän siirtyi Yhdysvaltojen Major League Soccerin paikallisen joukkueen Columbus Crewiin, jossa osallistui viiteen otteluun ennen paluutaan Englantiin.
Williams palasi takaisin Wimbledon helmikuussa 2004, jossa pelasi 11 ottelua kaudella 2003–04, jolloin joukkue kärsi tappion myötä putoamisen ykkösliigaan. Williams pysyi joukkueessa myös sen siirtyessä Milton Keynes Donsiin ja pelasi 15 ottelua. Hänen uransa päättyi seitsemän ottelun jälkeen Rushden & Diamondsissa.

Kansainväliset edustusottelut

Williams pelasi myös 36 ottelua Pohjois-Irlannin jalkapallomaajoukkueessa vuosina 1999–2005, jolloin teki yhden maalin.

Yksityiselämä

Williams meni naimisiin glamourmallin ja pornonäyttelijän Linsey Dawn McKenzien kanssa vuonna 2006 ja heillä on parisuhteesta yksi lapsi.
Williams oli yksi entisistä pelaajista, joka paljasti Yhdistyneen kuningaskunnan jalkapallon pedofiliaskandaalin aikana vuonna 2016, että hän oli tullut nuoruusvuosinaan valmentaja Barry Bennellin hyväksikäyttämäksi. Saman vuoden joulukuussa Williams oli yksi Manchesterin Offside Trust -järjestön perustajajäsen yhdessä muutaman muun entisen pelaajan kanssa, ja järjestön tehtävänä on tukea hyväksikäytön kohteeksi joutuneita pelaajia sekä näiden perheitä.
Belinski

Belinski (ven. Белинский, vuoteen 1948 Tšembar, ven. Чембар) on kaupunki Venäjällä Penzan alueella. Se on samannimisen piirin hallinnollinen keskus. Se sijaitsee 129 kilometrin päässä alueen pääkaupungista Penzasta.
Belinskin asukasluku on noin 9 028 (1989). Kaupungista on ensimmäinen havainto vuodelta 1713, mutta vuonna 1780 kaupunki sai virallisen aseman ja se nimettiin Tšembariksi (ven. Чембар). Kaupungin nimi muutettiin nykyiseen muotoon vuonna 1948 venäläisen kriitikon Vissarion Belinskin mukaan, joka vietti lapsuusvuotensa kaupungissa.
Kielletty intohimo

Juoni

Nuoren pariskunnan (Russell ja Stowe) asuntomurtoa tutkimaan tullut poliisimies (Liotta) ihastuu talon emäntään ja alkaa piinata pariskuntaa.

Vastaanotto

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsui Kiellettyä intohimoa tarkaksi mutta tavanomaiseksi jännityskehitelmäksi, kehui Liottan roolityötä ja antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. Elokuvakriitikko Roger Ebert arvosti myös Liottaa tälle tyypillisessä psykopaatin roolissa ja antoi elokuvalle kolme tähteä neljästä.
Nuorisotakuu

Nuorisotakuu on vuoden 2013 alussa Suomessa voimaan tullut nuorten yhteiskuntatakuu, jossa alle 25-vuotiaalle työttömälle ja alle 30-vuotiaalle vastavalmistuneelle taataan kolmen kuukauden kuluessa töitä, koulutusta tai muita työllistymistä auttavia tukitoimia.
Hallituksen tavoitteena on, että 2010-vuosikymmenen loppuun mennessä 20–24-vuotiaista yli 90 prosentilla on perusasteen jälkeinen tutkinto.
Nuorisotakuun kokeilu aloitettiin vuonna 1981, kun 13 miljoonaa markkaa osoitettiin nuorten yhteiskuntatakuun kokeiluun. Määriteltiin, että kunnan on tarjottava työ- tai harjoittelupaikka yli kolme kuukautta työttömänä olleelle nuorelle. Kokeilu liittyi niin sanottuun Rinteen mallin mukaisiin aktiivisiin työllistämistoimiin.
Hankkeeseen liittymätön samanniminen yhdistys kerää yksityishenkilöiltä rahaa puhelimitse. Yhdistys väittää tekevänsä yhteistyötä opetusministeriön kanssa, mikä ei pidä paikkaansa. Samoin se väittää tekevänsä yhteistyötä työ- ja elinkeinotoimiston palveluiden kanssa, mikä on myös perätön väite. Yhdistyksen palkanmaksu takkuaa, ja entiset työntekijät kertovat ongelmista.
Renfe

Renfe (Red Nacional de los Ferrocarriles Españoles) oli vuonna 1941 perustettu Espanjan valtiollinen rautatieliikenneyhtiö. Yhtiö jaettiin vuonna 2005 kahdeksi erilliseksi liikelaitokseksi: rautatieverkoston rakentamisesta ja ylläpidosta vastaavaksi ADIF-liikelaitokseksi (Administrador de Infraestructuras Ferroviarias) ja rautatieliikennettä harjoittavaksi Renfe Operadora -liikelaitokseksi. Jälkimmäinen liikelaitos tunnetaan edelleen Renfe-nimellä. Espanjalaisissa kartoissa Renfe tarkoittaa yleisesti paikkakunnan rautatieasemaa.
Espanjan ennen vuotta 1988 rakennetuilla rautateillä on suurempi raideleveys kuin muualla Euroopassa. Syy tähän on Espanjan vaihtelevat pinnanmuodot. Ajateltiin, että leveämmät raiteet mahdollistaisivat suurempien höyrykoneiden käyttämisen vetureissa ja täten helpottaisivat mäkien nousemista. Tähän löydettiin ratkaisu muutamaa vuotta myöhemmin, mutta suurien muutoskustannusten välttämiseksi raiteet ja kalusto päätettiin jättää entiselleen.
Kaukoliikenteen lisäksi Renfe liikennöi Cercanías-lähiliikennejunaverkkoja Espanjan noin 10 suurimmalla kaupunkialueella. Madridissa lähiliikenteen junat joutuivat terrori-iskun kohteeksi 11. maaliskuuta 2004.
Power-arkkitehtuuri

Power on IBM:n kehittämä suoritinarkkitehtuuri.
Käskykannan nimeäminen noudattaa aikaisemman POWER-arkkitehtuurin nimeämistä. Käskykanta on läheistä sukua PowerPC:lle.
Uusin versio arkkitehtuurista on Power ISA 3.0.

Historia

Vuonna 2013 IBM, Mellanox, Nvidia ja Tyan ilmoittivat OpenPOWER Consortiumin perustamisesta, joka tarjoaisi firmwarea avoimen laitteiston lisenssillä.
Vuonna 2019 OpenPOWER Foundation ilmoitti siirtymisestä Linux Foundationin alle.
Reenstiernan palatsi

Reenstiernan palatsi (ruots. Reenstiernska palatset) on historiallinen rakennus Tukholman Södermalmin kaupunginosassa.
Se rakennettiin vuoden 1670 tietämillä yksityispalatsiksi kauppias Jakob Mommalle (aateloituna Reenstierna). Hollantilaista palladiolaistyyliä edustavan rakennuksen suunnitteli arkkitehti J. T. Albinus. 1600-luvun lopussa palatsin omisti kreivi Rudolph Horn von Rantzlen, ja tämän vuoksi rakennuksesta käytetään joskus nimitystä Hornin palatsi (Hornska palatset).
Vuonna 1841 palatsi muutettiin köyhien ja laiminlyötyjen lasten laitokseksi, jonka suojelijana toimi Ruotsin prinssi Carl. Vuonna 1874 Tukholman kunta osti palatsin, ja nykyisin rakennus on sairaanhoitokäytössä.
FK Zenit Pietari

Historia

Jalkapalloseura perustettiin vuonna 1925 Leningradin metallurgisen tehtaan työntekijöiden joukkueeksi. Vuoteen 1940 seuran nimi oli Stalinets (suom. stalinistit). Vuonna 1940 Leningradin tehdas siirtyi osaksi sotateollisuutta, ja sen urheilutoiminta siirtyi osaksi Zenit-seuraa. Tuolloin, joukkueen pelatessa kakkosdivisioonassa, myös jalkapallojoukkueen nimi muutettiin. Sodan jälkeen seura siirtyi LOMO-optiikkatehtaan omistukseen, ja 1990 siitä tuli itsenäinen kaupungin omistama seura. Joulukuussa 2005 enemmistö seurasta siirtyi öljy- ja maakaasukonserni Gazpromin omistukseen. Gazpromin suunnitelmissa on rakentaa joukkueelle uusi stadion ja kehittää myös muita olosuhteita sekä junioritoimintaa.
Vuonna 1944 Zenit voitti Neuvostoliiton cupin, mutta sen jälkeen menestys on ollut keskinkertaista. Vuonna 1967 Zenit sijoittui sarjassa viimeiseksi, mutta ei pudonnut alemmalle sarjaportaalle, koska päättävien elimien mielestä olisi ollut epäsoveliasta pudottaa leningradilainen joukkue lokakuun vallankumouksen 50-vuotisjuhlavuonna.
Vasta 1980-luvulla Zenit saavutti suurempaa menestystä voittamalla vuonna 1980 pronssimitalin, ja viimein, vuonna 1984 ensimmäisen mestaruutensa.
Vuonna 1992 pelattiin Venäjän liigan ensimmäinen kausi, ja Zenit putosi heti alemmalle sarjatasolle. Vuonna 1996 se nousi takaisin pääsarjaan. Vuonna 1999 se voitti Venäjän cupin, sijoittui 2001 liigassa kolmanneksi, pääsi cupin finaaliin vuonna 2002, sijoittui liigassa kakkoseksi vuonna 2003 ja voitti samana vuonna liigacupin. 11. marraskuuta 2007 Zenit voitti Venäjän-mestaruuden.
Zenit selviytyi kaudella 2007–2008 UEFA Cupin loppuotteluun voittamalla välierissä Bayern Münchenin yhteismaalein 5–1. City of Manchester -stadionilla pelatussa loppuottelussa Zenit voitti skotlantilaisen Rangersin Igor Denisovin ja Konstantin Zyrjanovin maaleilla 2–0, ja saavutti historiansa ensimmäisen eurocup-mestaruuden. Myöhemmin vuonna 2008 Zenit voitti Euroopan Supercupissa Manchester Unitedin maalein 2–1.
Zenit vieraili syksyllä 1953 Suomessa. Se saapui Suomeen 28. lokakuuta ja pelasi 1. marraskuuta Helsingin joukkuetta vastaan ottelun, jonka se voitti 0–2. Se voitti myös 4. marraskuuta Tampereen joukkueen 1–6 ja 8. marraskuuta Vaasan 0–4.
Milan Kopecký

Ura

Kopecký pelasi ensimmäiset Extraligan pelinsä kaudella 1999–2000. Hän on pelannut useita kausia Tšekin alemmissa sarjoissa, mutta pelannut pääasiassa HC Slavia Prahassa kauteen 2004–05. Hän voitti Tšekin mestaruuden keväällä 2003. Kopecký siirtyi kaudeksi 2005–06 HC České Budějoviceen, mutta palasi kesken kauden takaisin kasvattajaseuraansa HC Slavia Prahaan. Kauden 2006–07 hän pelasi HC Litvínovin riveissä ja kauden 2007–08 hän aloitti Aasian Liigassa edustaen Anyang Hallaa, mutta pelasi loppukauden Tšekin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Dukla Jihlavan riveissä.
Kopecký teki marraskuussa 2008 kauden 2008–09 kattavan sopimuksen Kiekko-Vantaan kanssa. Hän teki Mestiksen runkosarjassa 29 pelaamassaan ottelussa tehot 9+13=22. Kopecký on pelannut Tšekin Extraligassa kausina 1999–2007 yhteensä 243 ottelua tehoin 24+27=51.
Toivakan asevarikko

Henkilöstö ja johto

Varikon päällikkönä ovat toimineet mm.
- insinöörieverstiluutnantti Pentti Kauppinen
- majuri Vesa Kouhia ja
- majuri (everstiluutnantti 1999) Olli-Matti Salminen 1997 -.

Historia

Varikko on perustettu vuonna 1941 Nastolan Uuteenkylään. Tuolloin varikon kansanomainen nimitys oli Uudenkylän Asevarikko.
Toivakkaan varikko siirtyi 1976.

Aikaisemmat nimet

Varikon aikaisemmat nimet ovat olleet:
- Ampumatarvikevarikko 9 (ATV9) 1941-1945
- (Uusikylän) Keskusvarikko 2 1945-1952
- Asevarikko 2 1952-1992
Paavo Ahlman

Elämä ja ura

Paavo Ahlmanin vanhemmat olivat kielenkääntäjä Frans Ferdinand Ahlman ja Katarina Gregorieff. Ennen taiteellista uraansa hän työskenteli virkailijana Tampereen Pankissa. Näyteltyään nimiosan komediassa Pastori Jussilainen Ahlman hyväksyttiin Suomalaiseen Teatteriin, jossa hän näytteli 1901–1904. Sen jälkeen hän toimi tovin Folkteaternissa Helsingissä. Vuonna 1905 Ahlman aloitti pestinsä Tampereen Teatterissa ja näytteli siellä kuolemaansa saakka.
Ahlman teki kaikkiaan noin 170 eri roolia. Edellä mainitun Jussilaisen roolin ohella mainittakoon rappeutunut runoilija näytelmässä Pohjalla ja nukketehtailija näytelmässä Nukke. Ahlman näytteli myös muun muassa seuraavissa teoksissa: Kihlaus, Pohjolan häät, Seitsemän veljestä ja Hän on Sysmästä.
Näyttelijän uransa ohella Ahlman suomensi näytelmiä.
Paavo Ahlman avioitui laulaja Alma Auerin kanssa 1905.
Frances Fisher

Frances Fisher (s. 11. toukokuuta 1952 Milford on Sea, Hampshire, Englanti) on brittiläissyntyinen yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt muun muassa elokuvissa Armoton, Titanic ja Puhallettu 60 sekunnissa. Titanicissa hän esitti Kate Winsletin esittämän Rose DeWitt Bukaterin äitiä.
Fisherillä on tytär, Francesca Ruth Fisher-Eastwood, näyttelijä Clint Eastwoodin kanssa.
Tšuhna

Tšuhna tai suhna (ven. чухна) on venäläisten käyttämä haukkumasana suomalaisesta, virolaisesta, karjalaisesta sekä inkeriläisestä. Se on peräisin venäläisten suomalaisille antamasta haukkumanimestä "tšuhonets" tai "tšuhonka", jota käytettiin eritoten suomalaisista, jotka toivat kaupunkeihin maataloustuotteita, esimerkiksi maitoa, voita tai munia.
Cai Chusheng

Cai Chusheng (kiin. 蔡楚生; 12. tammikuuta 1906 – 15. heinäkuuta 1968) oli kiinalainen elokuvaohjaaja. Hänet muistetaan varsinkin elokuvasta Xīn nǚ xìng (New Women, 1935), jossa Ruan Lingyu esiintyi hieman ennen itsemurhaansa.
SS Rankat Ankat

B-tytöt

B-tytöt pelasivat SM-sarjassa ja tuloksena oli SM pronssia.

A-tytöt

A-tytöt pelasivat SM-sarjassa. Sijoituksena oli runkosarjassa seitsemäs sija.

Naisten edustusjoukkue

Kausi oli naisille menestyksekäs. Suomen Cup näytti jo suuntaa ja naiset selvittivät tiensä Cupin loppuotteluun. Vastassa oli TPS joka osoittautui tällä kertaa liian kovaksi vastustajaksi, joten Suomen Cup hopeaa Ankoille. 
Naisten salibandyliigan runkosarjan kolmannelta sijalta pudotuspeleihin tuli vastustajaksi M-Team ja voittajaksi viiden ottelun jälkeen tuli Rankat Ankat. Välierässä vastustajana oli SB-Pro joka vei loppuottelupaikan kolmella voitolla. Pronssipeli pelattiin Kastellissa, jossa vastassa oli PSS. Ankkojen oli tyytyminen rangaistuslaukauskisan jälkeen Naisten salibandyliigan neljänteen sijaan.

B-tytöt

B-tytöt pelasivat SM-sarjassa. Sijoituksena oli runkosarjassa neljäs mutta pudotuspeleissä kärsityn tappion myötä kausi päättyi siihen.

C-tytöt

C-tytöt pelasivat SM-sarjassa. Sijoituksena oli runkosarjan neljäs sija. Pudotuspeleissä C-tytöt etenivät välieriin voitettuaan KooVeen. Välierässä vastaan tuli Pirkkalan Pirkat, jotka etenivät loppuotteluun. Ankat pelasivat pronssiottelun SBS-Wirmoa vastaan mutta joutuivat tyytymään tappion myötä neljänteen sijaan.
Finlandia Cheese

Historia

Yhdysvaltain markkinoilla Valion juustoja on ollut jo vuodesta 1958 lähtien. Finlandia Cheese Inc. perustettiin vuonna 1992 omaksi yhtiökseen, kun Valio osti aiemman maahantuojan liiketoiminnan ja tytäryhtiöksi se tuli vuonna 1998.
Ida Outhwaite

Ida Outhwaite (9. kesäkuuta 1888 – 25. kesäkuuta 1960) oli australialainen lastenkirjojen kuvittaja, kirjailija ja taiteilija. Hänen ristimänimensä oli Ida Rentoul, ja hänen vanhempansa olivat pastori John Laurence Rentoul ja Annie Isobel Rattray.
Idan vanhempi sisar Annie Rentoul (1882–1978) kirjoitti keijukaisia käsitelleitä tarinoita, joista ensimmäiset kuusi julkaistiin vuonna 1903 New Idea -lehdessä. Tarinoiden kuvituksesta vastasi Ida. Ensimmäisen tosiasiallisen oman satukirjansa The Lady of the Blue Beads Ida ja Annie Rentoul julkaisivat vuonna 1908.
Vuonna 1909 Ida Rentoul avioitui liikemies Arthur Grenbry Outhwaiten (1875–1938) kanssa. Ida Rentoul Outhwaite, kuten häntä nyt kutsuttiin, ei avioiduttuaan julkaissut noin vuosikymmeneen mitään vaan keskittyi perhe-elämään. Pariskunnalle syntyi neljä lasta.
Kustannusyhtiö A & C Black julkaisi vuosina 1921–1930 viisi Outhwaiten teosta. Vuonna 1921 julkaistuun teokseen The Enchanted Forest kirjoitti tekstiosuudet hänen miehensä. Ida Outhwaiten ja Annie Rentoulin ehkä suosituin teos The Little Green Road to Fairyland puolestaan julkaistiin seuraavana vuonna.
Outhwaiten molemmat pojat kuolivat toisessa maailmansodassa. Hänen tyttärensä Wendy avioitui vuonna 1944 Kuninkaallisten ilmavoimien upseerin ja tulevan kenraalin Harold Brownlow Martinin kanssa.
Toisen maailmansodan jälkeen Outhwaite sanoi sodan vieneen kiinnostuksen keijukaisiin. Hänen taiteellinen silmänsä ei myöskään ollut juuri kehittynyt hänen uransa alkuajoista, ja se mikä oli 1900-luvun alussa ollut suosittua oli tuossa vaiheessa jo banaalia.
Ida Outhwaite asui viimeiset vuotensa Annie Rentoulin kanssa. Hän kuoli 25. kesäkuuta 1960.
Anders Munck af Sommernäs

Anders Munck af Sommernäs (myös Anders Munck af Sommarnäs, s. Suomi, k. 1678 tai 10. kesäkuuta 1681) oli Someron Palikaisten herra ja suomalainen eversti. Hän syntyi kapteeni Anders Jönsinpoika Munckin ja Someron kirkkoherran tytär Christina Bertilintyttären esikoisena.
Hän liittyi 1634 suomalaiseen ratsuväkeen luutnantiksi ja hän oli 1649 Pohjanmaan jalkaväkirykmentissä. Hänet aateloitiin 20. elokuuta 1649 ja hänet esiteltiin seuraavana vuonna ritarihuoneella. Maaliskuussa 1655 hänet ylennettiin Pohjanmaan jalkaväkirykmentin everstiluutnantiksi ja hän sai käskyn marssittaa rykmentin Pohjanmaalta Narvaan. Hänet määrättiin everstiksi ylennettynä Pohjanmaan rykmentin komentajaksi 12. maaliskuuta 1657, mistä tehtävästä hän siirtyi Norrlannin rykmentin everstiluutnantiksi vuotta myöhemmin ja edelleen Viipurin itäisen rykmentin komentajaksi everstinä 17. kesäkuuta 1661.
Hän erosi sotapalveluksesta 23. lokakuuta 1678 ja hän kuoli joko 1678 tai 10. kesäkuuta 1681. Hän avioitui ensimmäisen kerran Pohjanmaan rykmentissä palvelleen kersantti Wittingin sisaren kanssa ja toisen kerran vuonna 1650 Maria Eleonora von Preen eroten 1658. Hänen kolmas puolisonsa oli vuodesta 1659 Elin Ramsay. Ensimmäisestä avioliitosta syntyi poika Lorentz (1640–1660).
Anders Munck af Sommernäsista alkanut aatelinen suku Munck af Sommernäs ei jatkunut perustajansa kuoleman jälkeen. Nimeä Munck af Fulkila nykyään käyttävä aatelinen suku sen sijaan polveutuu Anders Munck af Sommernäsin veljen jälkeläisistä ja kantaa nimeä Munck af Fulkila 1700-luvulla Ritarihuoneessa tapahtuneen erehdyksen johdosta, kun Someron Palikaisten Munck-suvun jäsenet vahingossa kirjattiin Uskelan Fulkilan Munck-sukuun, jonka kanssa tällä suvulla ei todellisuudessa ole mitään yhteyttä. Nimi Munck af Sommernäs jäi kuitenkin elämään Somerniemen (ruots. Sommarnäs) kappeliseurakunnan ja myöhemmin kunnan nimessä, joka on otettu Anders Munck af Sommarnäsin aatelisnimen mukaan.
Banjolele

Banjolele, myös banjoukulele tai banjouke, on nelikielinen kielisoitin, jota soitetaan näppäilemällä. Siinä on banjon tyyppinen runko ja nauhallinen ukulelen kaltainen kaula. Soitin oli suosituimmillaan 1920- ja 1930-luvuilla. Banjolelessä yhdistyvät ukulelen soittotapa, virittäminen ja pieni koko ja toisaalta banjon rakenne ja ääni.

Banjolele populaarikulttuurissa

Kuuluisin banjolelen soittaja on englantilainen George Formby (1904–1961), joka kehitti oman soittotyylinsä. Muita tunnettuja banjolelen soittajia ovat Yhdysvalloissa Wendell Hall, Roy Smeck ja The Horse Flies -yhtyeen Jeff Claus sekä Britanniassa Billy Scott, Andy Eastwood ja Alan Randall.
Queenin kitaristi Brian May on käyttänyt banjoleleä kappaleissa "Bring Back That Leroy Brown" (albumilla Sheer Heart Attack) ja "Good Company" (A Night at the Opera). George Harrison soitti banjoleleä useasti viimeisinä elinvuosinaan.