google/wiki40b huggingface dataset:
Frederick Weld

Sir Frederick Aloysius Weld (9. toukokuuta 1823 – 20. heinäkuuta 1891), Pyhän Mikaelin ja Pyhän Yrjön ritarikunnan suurristin ritari, oli uusiseelantilainen poliitikko ja eri brittikolonioiden kuvernööri. Hän oli Uuden-Seelannin (eli Aotearoan) kuudes pääministeri. Myöhemmin hän palveli Länsi-Australian, Tasmanian ja Salmisiirtokuntien kuvernöörinä.
Weld oli syntynyt Bridportissa, Englannin Dorsetissa 9. toukokuuta 1823. Hänen molemmat vanhempansa olivat peräisin katolisista rekusanttiperheistä. Hänen äitinsä Christina Maria Clifford oli Chudleighin paroni Cliffordin tytär. Hänen isänsä oli Humphrey Weld, Chideockista kotoisin, Weld-Blundell-perheen jäsen. Humphreyn veli Thomas oli Stonyhurstin jesuiittakoulun perustaja. Weldin kasvatus oli vahvasti perustunut katoliseen uskoon.
Kun Uuden-Seelannin parlamentin luominen oli ilmoitettu, Weld asettui ehdokkaaksi. Hänestä tuli Uuden-Seelannin ensimmäisen parlamentin jäsen, Wairaun – koillisen Eteläsaaren erään vaalipiirin – edustajana; hänet julistettiin valituksi ilman vastusta. Silloinen poliittinen pääjakolinja oli hallinnollisen vallan keskittämistä vaalivien sentralistien ja vahvaa alueellista hallintovaltaa vaalivien provinsialistien välillä. Tällä spektrillä Weld vakiinnutti itsensä maltillisena sentralistina. Hän vastusti äärimmäisyyksiä, tulivat ne kummalta puolelta tahansa.             
Pääministerinä Weldiä kohtasi vaihteleva menestys. Vuonna 1865 pääkaupunki oli siirretty Wellingtoniin, ja Weldin esitykset Maori-suhteita koskien oli hyväksytty. Nämä kaksi asiaa tuottivat kuitenkin tuntuvaa katkeruutta. Aucklandin väki oli vihainen pääkaupungin vaihdon takia. Maorit taas olivatkin vihaisia siksi, koska heiltä takavarikoitiin maita yli miljoonan eekkerin (4000 neliökilometrin) verran Waikaton alueella. Weldin toinenkin saavutus – että brittijoukot poistuivat Uudesta-Seelannista – oli kiistanalainen, ja tuotti vihamielisyyttä kuvernöörin osalta. Lisäksi hallituksen taloudellinen tilanne oli epävarma. Vähän yli vuosi virkaanastujaistensa jälkeen Weldin hallitus erosi.
Jyväskylä–Pieksämäki-rata

Historia

Päätös radan rakentamisesta tehtiin vuonna 1912. Vaihtoehtoisista linjauksista valittiin vaikein ja kallein. Päätökseen vaikuttivat kokemukset kasvavaan junaliikenteeseen riittämättömiksi osoittautuneista Haapamäki–Jyväskylä-radan kaltaisista mutkaisista ja mäkisistä radoista. Radasta tuli suoraviivainen – suunnitelmat Leppälahden ja Pönttövuoren kiertämisestä hylättiin. Myöskään linjausta Hankasalmen kirkonkylän ja Kankaisen kautta ei toteutettu mikä johti Hankasalmen, Sauvamäen ja Venetmäen asemakylien syntyyn. Rakentamisen suurimmat haasteet olivat länsipäässä – Vaajakosken ja Leppälahden väliset kallioleikkaukset, pitkät järvipenkereet ja Pönttövuoren tunneli.
Jyväskylän-Pieksämäen rata oli viimeisenä rakennettu osa Pietarista Suomen sisäosien kautta Vaasaan johtavaa ratayhteyttä (Pietari–Käkisalmi–Hiitola–Elisenvaara–Savonlinna–Pieksämäki–Jyväskylä–Haapamäki–Vaasa), jota Venäjän hallitus piti strategisista syistä erityisen tärkeänä. Vanha Riihimäen–Pietarin-rata sijaitsi sen verran lähellä Suomenlahden rannikkoa, että sen pelättiin mahdollisen sodan aikana joutuvan vihollisen haltuun. Vastavalmistuneena rata todella saikin huomattavan strategisen merkityksen, mutta ei venäläisille vaan Suomen sisällissodan valkoisille, sillä Riihimäen–Viipurin-rata oli punaisten, tämä uusi rata sen sijaan kokonaan valkoisten hallitsemalla alueella ja yhdisti toisiinsa vanhat pohjois-eteläsuuntaiset rataosat. Rata ehti valmistua muutamia päiviä ennen sisällissodan alkua.

Vaikutus ja nykytila

Rata muokkasi paikkakuntien kulttuuria. Paikalliset asukkaat oppivat ratatyömiehiltä uusia tapoja ja rata synnytti uusia taajamia. Rata vaikutti myös teollisuuteen – Vaajakoskelle perustettiin SOK:n tehtaat ja Lievestuoreelle sellutehdas. Rata on yhä tärkeä Hankasalmen sahalle.
Isommat asemat olivat Vaajakoskella, Lievestuoreella ja Hankasalmella. Henkilöliikenteessä pysähdyspaikkoja oli esimerkiksi vuonna 1956 kaikkiaan 24. Seisakkeita oli tiheään, esimerkiksi vuonna 1949 Jyväskylän ja Vaajakosken välisellä kahdeksan kilometrin rataosuudella kolme: Aittokallio, Jyskä ja Sammallahti.
Dm6 ja Dm7 -tyyppiset kiskobussit, niin sanotut "Lättähatut", lopettivat liikennöinnin keväällä 1988 ja viimeisetkin pienten asemien pysähdykset loppuivat vuonna 1992. Paikallisliikenteen taannuttua rata kehitettiin läpikulkuliikenteen tarpeisiin. 1980-luvun lopulla tehtiin mittava rataremontti. 1990-luvulla korvattiin Vaajakosken silta uudella ja Pönttövuoreen rakennettiin uusi tunneli. Radan sähköistys valmistui vuonna 1995. Pendolinot alkoivat liikennöidä 2000-luvulla.
Hurlevent

Hurlevent (1985) on Jacques Rivetten ohjaama ranskalainen historiallinen elokuva. Se perustuu Emily Brontën romaaniin Humiseva harju, nimenomaan kirjan ensimmäiseen osaan. Elokuva on sijoitettu 1930-luvun Etelä-Ranskaan. Elokuvan pääosissa on kolme tuolloin tuntematonta näyttelijää: Fabienne Babe, Lucas Belvaux ja Oliver Cruveille.
Runoilijan tie

Runoilijan tie on Tampereelta Ruoveden kautta Virroille johtava laivareitti, joka kulkee Näsijärveä, Muroleen kanavaa ja Ähtärin reittiä pitkin. Sitä liikennöi kesäisin S/S Tarjanne, ennen myös S/S Pohjola. Reitin nimi viittaa Johan Ludvig Runebergiin, joka asui nuoruudessaan jonkin aikaa Ruovedellä ja kirjoitti siellä useita tunnettuja runoja.
Mikojan-Gurevitš MiG-3

Tarkoitus ja käyttö

MiG-3 oli suunniteltu suurten korkeuksien hävittäjäksi. Se ei ollut edukseen matalissa ja keskikorkeuksissa, joissa ilmataistelut käytiin Venäjän taivaalla. Havaittuaan koneen puutteet ilmataistelussa lentäjät välttivät myös neuvostoliittolaisessa lentokoulutuksessa suosittua kaartotaistelua ja käyttivät niin sanottua heiluritaktiikkaa syöksy-tulitus-syöksy pois tai ylösveto saavutetulla nopeudella. Näin käytettynä nopeutta hyödyntämällä kone oli tehokas muun muassa Suomen ilmavoimien käyttämää Brewster F2A - hävittäjää vastaan.
Koneella oli taipumus kiertoon laskeuduttaessa – tämä johtui moottorin suuresta massasta suhteessa rungon pituuteen, mikä heikensi pituusvakavuutta. Tätä oli pyritty korjaamaan lisätyllä siiven V-kulmalla MiG-1:een verrattuna.
Maaliskuussa 1941 valmistui päivittäin kymmenen MiG-3-konetta. Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon kesäkuussa 1941 valmiina oli 1 200 MiG-3-hävittäjää.
Moskovan taistelussa MiG-3-hävittäjälentäjät saavuttivat runsaasti ilmavoittoja saksalaisista pommikoneista. Sodan pakottavassa yleistilanteessa koneeseen asennettiin myös kiskot RS-82-raketteja varten auttamaan maavoimien suorassa tukemisessa vaikka kone ei soveltunutkaan rynnäkkötehtäviin.
Konetta ei enää kehitetty, koska sen käyttämät Mikulin-moottorit varattiin Iljušin Il-2 -maataistelukoneen tuotantoon. Siinä kokeiltiin Švetsov AŠ-82 -tähtimoottoria, mutta tämä versio ei tarjonnut parempaa suorituskykyä kuin mitä samaa moottoria käyttävällä Lavotškin La-5:llä jo oli.
Pääosa MiG-koneista vedettiin pois etulinjan tehtävistä vuoden 1943 tienoilla. Tunnetuin tyypillä lentänyt on Aleksandr Pokryškin, joka oli liittoutuneiden johtava hävittäjä-ässä.

Suomi ja MiG-3

Vuonna 1942 Suomi neuvotteli Saksan kanssa 22 MiG-3-sotasaaliskoneen ostamisesta. Koneet tilattiin joulukuussa 1942. Koneiden toimitukset viivästyivät ja suomalaisten tiedusteltua toukokuussa 1943 syytä tähän, saksalaiset ilmoittivat kone-erän tuhoutuneen ilmapommituksessa.
Sputnik 9

Lento

Sputnik 6:n lennon ja toisen koelentoyrityksen 22. joulukuuta, 1960 epäonnistuttua päätettiin ensimmäisen miehitetyn lennon suunnitelma lyhentää yhden päivän lennosta yhden kiertoradan mittaiseksi. Tämän suunnitelman toimeenpanemiseksi päätettiin nopeassa aikataulussa laukaista kaksi kenraaliharjoituslentoa toteuttaen tulevan miehitetyn lennon suunnitelmaa ja järjestelmiä.
Aluksen Vostok-kapselissa oli Tšernuška-nimisen koiran, hiirien ja marsun lisäksi ihmisnukke, jolle oli leikillisesti annettu nimi ”Ivan Ivanovitš” ja joka oli puettu valkoiseen smokkiin täysin toiminnallisen Sokol-avaruuspuvun lisäksi. Nuken kasvojen eteen oli kirjoitettu selvästi suurin kirjaimin, että kyseessä oli nukke. Tämä oli tehty siltä varalta, että sen olisi löytänyt joku muu ennen pelastusjoukkoja ja luullut löytäneensä kuolleen lentäjän ruumiin. Lennolla testattiin myös aluksen radiojärjestelmiä, mutta tällä kertaa nauhalta soitettiin kuorolaulua yksittäisen ihmisen puheen tai laulun sijaan, jotta länsimaisille kuunteluasemille ei jäisi erheellistä käsitystä, että lento olisi ollut miehitetty.
Vostok-alus toimi täysin suunnitelman mukaisesti koko lennon ajan ja se suoritti yhden kiertoradan lennon jälkeen normaalin paluun. Ennen laskeutumiskapselin laskeutumista aktivoitui heittoistuinjärjestelmä odotetulla tavalla ja ”Ivan Ivanovitš” laskeutui laskuvarjolla samaan aikaan, kun lennolla olleet eläimet laskeutuivat laskeutumiskapselissa.

Kapselin etsintä

Kapselia varten oli järjestetty pelastusryhmä ja useita lentokoneita. Laskeutumisalueella kuitenkin vallitsi lumimyrsky, joka esti lentokoneiden ja helikopterien käytön alueella. Sen lisäksi etsintää vaikeutti kapselin paikannusjärjestelmän vika, joka ilmoitti kapselin sijainnin 20 kilometriä sivuun sen todellisesta sijainnista.
Etsintäryhmän saatua tietoja havaituista laskuvarjoista he jatkoivat matkaa todelliselle laskeutumispaikalle. Sää kuitenkin huononi edelleen ja pelastusryhmä joutui hylkäämään autonsa ja jatkamaan matkaa hevosilla. Noin kahden kilometrin päässä laskeutumispaikasta täytyi ryhmän jättää ratsunsakin ja jatkaa loppumatka jalan. Tilanne oli siinä mielessä tulenarka, että Vostok-aluksen automaattinen itsetuhojärjestelmä oli asetettu aktivoitumaan 60 tuntia laskeutumisen jälkeen. Oletus oli että silloin alus olisi laskeutunut vieraan vallan alueelle eivätkä avaruusviranomaiset halunneet teknologian joutuvan vieraisiin käsiin.
Pelastusryhmän päästyä kapselin luokse he ilmoittivat aluksen sijainnin, mutta sääolosuhteet estivät edelleen alueelle lentämisen. Muutama tunti tämän jälkeen saatiin laskuvarjoilla tiputettua alueelle lisää joukkoja ja varusteita, mutta paikalla ei ollut edelleenkään ketään joka olisi ollut pätevä purkamaan itsetuhojärjestelmän. Laskuvarjohyppääjien pitäessä 100 metrin turva-aluetta kapselin ympärillä päätti vaarasta huolimatta pelastusryhmä avata kapselin ja pelastaa siellä olevat materiaalit. Ryhmä löysi lennolla olleet eläimet erinomaisessa kunnossa ja he kuljettivat niiden lisäksi tärkeät instrumentit läheiseen kylään.
Kaitlampi

Luonto

Yksi Kaitlammen alueen merkittävimpiä eläimiä on liito-orava. Kaitlammelta etelään Haukkalammelle sijaitsee Haukkalampi-Kaitlampi -niminen kallioalue, KAO010123, jonka laajuus on 560 hehtaaria, korkeus merenpinnasta 100 metriä ja suhteellinen korkeus ympäristöönsä nähden 40 metriä.  Vedet Kaitlammista virtaavat Poikkipuoliaiseen, joka on osa Siuntionjoen vesistöä.

Kalat

Kaitlampeen on istutettu 1992-1998 siikoja (1991, 665 kpl; 1994, (peled) 1300 kpl; 1995, 1000 kplm; 1996 (peled), 1000 kpl) ja harjuksia (1992, 2000 kpl, 1993 500 kpl ja 1998 500 kpl).
Eurovision laulukilpailu 2017

Graafinen design

Kiovan Euroviisujen logo esittää perinteistä ukrainalaista kaulakorua. Tätä kaulakorua kutsutaan nimellä Namysto ja se koostuu erilaisita helmistä. Namystoa pidetään suojaavana amulettina, sekä kauneuden ja terveyden symbolina. Kiovan Euroviisujen tunnuslause on "Celebrate Diversity" (suom. Juhli monimuotoisuutta).

Venäjän edustajan maahantulokielto

22. maaliskuuta 2017 Ukrainan turvallisuuspalvelu asetti Venäjän euroviisuedustajaksi valitun Julija Samoilovan kolmen vuoden maahantulokieltoon johtuen Samoilovan vierailusta Venäjän sotilaallisesti miehittämällä Krimillä ilman Ukrainan viranomaisten ulkomaalaisilta edellyttämää erityislupaa. Seuraavana päivänä Euroopan yleisradiounioni ehdotti Venäjän Pervyi kanal -kanavalle, että Samoilova esiintyisi satelliitin välityksellä kilpailussa. Kanava kuitenkin kieltäytyi ehdotuksesta. Ukrainan varapääministerin mukaan Venäjä voi osallistua kilpailuun, jos he valitsevat kilpailijan, joka ei riko Ukrainan lakeja. Pervyi kanal ilmoitti 13. huhtikuuta vetäytyvänsä kilpailusta, eikä se aio televisioida kilpailua.
Ashlee Simpson

Musiikki

Simpson on julkaissut kolme albumia: Autobiography (2004), I Am Me (2005) ja Bittersweet World (2008). Ensimmäiseltä albumilta julkaistiin singlet "Pieces of Me", "La La" ja "Shadow", joista viimeksi mainittu kertoo hänen suhteestaan isosiskoonsa Jessicaan. I Am Me -albumilta löytyvät kappaleet "Boyfriend" ja "L.O.V.E", Bittersweet World -albumilta muun muassa "Outta My Head (Ay Ya Ya)" ja "Little Miss Obsessive". Ashlee Simpsonin musiikkia kuullaan myös elokuvassa Perjantai on pahin. Elokuvan soundtrackiltä löytyy kappale "Just Let Me Cry". Elokuvassa Undiscovered hän esittää kappaleen "Smart In a Stupid Way" yhdessä Steven Straitin kanssa ja kappaleen "That's Why I Love You".

Yksityiselämä

Simpson aloitti baletin tanssimisen kolmivuotiaana ja 11-vuotiaana hänet hyväksyttiin American School of Balletiin nuorimpana sinne koskaan hyväksyttynä. Hän työskenteli taustatanssijana sisarensa konserteissa ennen laulajan uraansa.
Vuonna 2004 Simpson sai osakseen negatiivista julkisuutta jäädessään kiinni taustanauhojen käytöstä Saturday Night Live -ohjelmassa.
17. toukokuuta 2008 Simpson meni naimisiin Fall Out Boyn basistin Pete Wentzin kanssa. Hän otti käyttöön aviomiehensä sukunimen, taiteilijana hän alkoi käyttää nimeä Ashlee Simpson-Wentz. Pariskunnan esikoispoika syntyi 20. marraskuuta 2008. Ashlee ja Pete Wentz erosivat marraskuussa 2011 Ashleen jätettyä erohakemuksen helmikuussa sovittamattomiin erimielisyyksiin vedoten.
Elokuussa 2014 Simpson avioitui näyttelijä Evan Rossin kanssa.
Lantmannabladet

Lantmannabladet oli Helsingissä vuosina 1937–1970 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Lantmannabladet syntyi vuonna 1937, kun Hufvudstadsbladetin maaseutupainoksen maatalousosasto muutettiin erilliseksi viikkolehdeksi. Vuodesta 1946 lähtien sen liitteenä ilmestyi myös erikseen tilattava Fiskarbladet. Vuosina 1969–1970 Lantmannabladet ilmestyi joka toinen viikko. Vuoden 1970 lopulla se yhdistettiin jälleen Hufvudstadsbladetiin.
Lehden levikki oli 1940-luvulla 17 000–19 000 kappaletta.
Ethelstan

Ethelstan (n. 829 – 851/855) oli Wessexin kuninkaan Ethelwulfin vanhin poika ja vuodesta 839 Kentin kuningas. Ethelstanin veljet olivat Ethelbald ja Ethelbert. Noustuaan valtaistuimelle Ethelwulf antoi puolet valtakunnastaan – Kentin, Surreyn, Sussexin ja Essexin – vanhimmalle pojalleen Ethelstanille. Näin ollen useimmat pitävät häntä myös yllämainittujen alueiden hallitsijana ja Anglosaksien kronikka kuvaakin Ethelstania ”Itä- ja eteläsaksien, Kentin ja Surreyn kuninkaaksi”.
Ethelstanista tiedetään siitä huolimatta melko vähän. Ethelstan voitti vuonna 851 taistelun viikinkien laivastoa ja armeijaa vastaan. Tämän jälkeen hänestä ei ole kuulunut mitään. Ei ole mitään todisteita siitä, että hän olisi toiminut Kentin kuninkaana vielä tämän jälkeen, joten Ethelstanin uskotaan kuolleen vuosien 851–855 välisenä aikana isänsä vieraillessa Roomassa.
Seitsemän raivoisaa gladiaattoria

Juoni

Kuolemattoman rosvopäällikkö Niceroten joukot terrorisoivat syrjäisen maalaiskylän asukkaita. Kylän naiset lähtevät Roomaan etsimään taistelijaa, joka kykenisi puolustamamaan heitä Akilleen taikamiekalla. Gladiaattoreista voimakkain on mahtavalihaksinen barbaari Han, joka on juuri pelastanut kuolemalta kilpa-ajoissa voittamansa Scipion. He pakenevat Rooman keisarin hovista ja saavat mukaansa joukon muita taistelijoita vapauttamaan kylää.
Gladiaattorit ja heihin liittyneet kyläläiset torjuvat Niceroten ensimmäisen hyökkäyksen. Tämä houkuttelee sankarit ulos kylästä, ottaa sen asukkaat panttivangeiksi ja pakottaa seitsikon antautumaan häpeällisesti. Gladiaattorit päättävät palata taistelemaan Niceroten joukkoja vastaan ja lopulta Han onnistuu tappamaan rosvopäällikön taikamiekallaan.

Kritiikki

Seitsemän raivoisaa gladiaattoria edustaa Conan – barbaarin vanavedessä uudelleen lämmitettyä 1960-luvun vaihteen peplumia. Se on eräänlainen kunnianosoitus tyylilajin veteraaneille, joista mukana ovat Brad Harris, Dan Vadis, Giovanni Cianfriglia ja Salvatore Borghese. Halvalla tehty elokuva on melko sujuvaa ja harmitonta viihdettä, eikä juurikaan kuvasta ohjaajilleen tyypillistä överiksi menevää törkyistä roskaa. Lou Ferrignon lihakset varastavat show’n Sybil Danningin piilossa pysyviltä rinnoilta ja keisarin hovin kissatappelu on päivitetty versio peplumkliseisiin kuuluvista tanssitytöistä. Seitsemästä rohkeasta miehestä on olemassa myös alkuperäinen peplumversio, Richard Harrisonin tähdittämä I sette gladiatori vuodelta 1962.
Video-oppaassa vuodelta 1994 Sam Inkinen kutsuu elokuvaa katselukelvottomaksi ongelmajätteeksi ja antaa sille tähtien sijasta pommin, mikä vastaa sanallista arviota ”täysin epäonnistunut tekele”.

Julkaisut

Seitsemän raivoisaa gladiaattoria oli Lou Ferrignon ensimmäinen Italiassa kuvattu elokuva, mutta se julkaistiin valkokankaalla vasta Luigi Cozzin ohjaaman Herculeen jälkeen. Elokuva päätyi nopeasti videolle, mutta siitä ei ole olemassa virallista DVD-julkaisua. Harvalukuiset piraattiversiot on digitoitu videokaseteilta.
Vanhemmat vaihtoon

Juoni

North on nuori koulupoika, jota kaikki lähiseudun ihmiset arvostavat. Northin vanhemmat kuitenkin riitelevät koko ajan, ja eräänä päivänä North saa paniikkikohtauksen kuunnellessaan riitaa.
Seuraavana päivänä North tapaa ostoskeskuksessa pääsiäispupun ja kertoo tälle ongelmistaan. Pääsiäispupu ehdottaa hänelle, että North lähtisi pois vanhempiensa luota. Samaa mieltä on myös Northin ystävä Winchell, joka auttaa Northia palkkaamaan lakimiehen. Northin vanhemmat järkyttyvät tapauksen johdosta niin vakavasti, että joutuvat koomaan. Tuomari Buckle antaa Northille kesän aikaa etsiä itselleen uudet vanhemmat tai tämä joutuu orpokotiin.
North kiertää ympäri maailmaa etsimässä sopivia ehdokkaita, mutta tuloksetta. Viimeisen perheen kohdalla North on tekemässä valintaansa nähtyään Winchellin väärentämän videon, jossa Northin vanhemmat ilmoittavat, etteivät halua Northia takaisin. North päättää hylätä viimeisenkin perheen ja ryhtyä hylkiöksi. Winchell saa tietää tästä ja lähettää palkkatappajan hoitelemaan Northin. North onnistuu pakenemaan tämän kynsistä ja yrittää palata perheensä luo nähtyään alkuperäisen videon, jossa hänen vanhempansa pyytävät anteeksi ja lupaavat rakastaa häntä. Päästyään perheensä luo North joutuu kuitenkin tappajan ampumaksi. Samassa North herää ostoskeskuksessa ja tajuaa kaiken olleen vain unta.
North kertoo unestaan vanhemmilleen, jotka lupaavat jatkossa olla riitelemättä Northin kuullen.
Primera Divisiónin kausi 2009–2010

Pelaajasiirrot

Kautta voidaan pitää merkittävänä sen huomattavien pelaajasiirtojen takia. Maailman parhaaksi pelaajaksi valittu portugalilainen laitalinkki Cristiano Ronaldo siirtyi Real Madridiin maailman kalleimalla siirtosummalla, 94 miljoonalla eurolla.
Myös brasilialaisen Kakán vahvistettiin siirtyvän samaiseen seuraan 65 miljoonalla eurolla. Muita Primera Divisióniin siirtyneitä pelaajia olivat 55 miljoonan euron Zlatan Ibrahimović (Barcelona), 35 miljoonan Karim Benzema (Real Madrid) ja 30 miljoonan Xabi Alonso (Real Madrid).
Argentan

Tunnettuja kaupunkilaisia

Fernand Léger, taidemaalari
Lontoon pörssi

Yhdistymisneuvottelut ja -sopimus Deutsche Börsen kanssa 2016

Helmikuun 23. päivänä 2016 Lontoon pörssi vahvisti neuvottelevansa saksalaisen, Frankfurtin pörssiä operoivan Deutsche Börsen (Saksan pörssi) kanssa yritystensä yhdistämisestä. Esityksen mukaan Deutsche Börsen osakkeenomistajat saisivat 54,4 % ja Lontoon pörssin osakkeenomistajat 45,6 % uuden suuren pörssikonsernin osakkeista. Pian tämän jälkeen New Yorkin pörssin omistaja yhdysvaltalainen Intercontinental Exchange -yhtiö ilmoitti aikeistaan tehdä ostotarjous Lontoon pörssistä. Myös Chicagossa päämajaa pitävä CME Group ilmoitti ostohaluistaan.
Yhdistymissopimuksen syntymisestä Deutsche Börsen kanssa viestittiin 16. maaliskuuta 2016. Sopijaosapuolet suosittelivat sopimuksen hyväksymistä osakkeenomistajilleen. Uuden yhdistyneen pörssiryhmittymän hallitsemiseksi on perustettu holdingyhtiö UK TopCo. Deutsche Börse AG:sta ja Lontoon pörssistä tulisi julkisesti noteeratun UK TopCo -osakeyhtiön tytäryrityksiä, mutta niiden kotipaikka säilyisi ennallaan. Pörssiryhmittymän pääkonttori olisi sekä Lontoossa että Frankfurtissa. Ryhmittymän hallituksen puhjeenjohtajaksi nimitettiin Donald Brydon, varapuheenjohtajaksi Joachim Faber, toimitusjohtajaksi Carsten Kengeter ja talousjohtajaksi David Warren (CFO).
Akhaimenidit

Akhaimenidit olivat antiikin Persiaa vuosina 550 eaa. – 330 eaa. hallinnut suku. Mahtavimmillaan Akhaimenidien hallitsemaan Persiaan kuului koko Lähi-itä Vähästä-Aasiasta Intiaan. Akhaimenidit hallitsivat myös Egyptiä muutamaan otteeseen (27. dynastia ja 31. dynastia). Akhaimenidien Persia oli suurin valtakunta, joka siihen mennessä oli ollut olemassa. 
Indoiranilaiset persialaiset oleilivat vielä 1000–800 eaa. Urmiajärven itäpuolella päätellen Assyrian teksteistä ja löydöistä jotka on tehty Hasanlusta. Assyrialaiset käyttivät tästä viholliskansastaan nimeä Parsua. Se oli monesta eri heimosta koostuva hajanainen kooste.
Persialaiset vaelsivat sittemmin etelään vuoriselle alueelle, joka on Hormuzinsalmen ja Persianlahden pohjukan pohjoispuolisilla vuorilla.
Akhaimenidien valtakunta alkoi syntyä, kun Teispes kaappasi Anshanin kaupungin elamilaislta Etelä-Iranissa. Teispes oli vielä Meedian vasalli. Ensimmäinen itsenäinen Persian kuningas oli Kyyros II, joka valtasi Meedian, Lyydian ja Babylonian. Persia oli melko suvaitsevainen valloittaja, joka ei yleensä tuhonnut valloittamiensa maiden kulttuureja.
Kyyroksen poika Kambyses II valtasi Egyptin. Dareios I hyökkäsi Kreikkaan, mutta kreikkalaiset torjuivat hyökkäyksen Marathonin taistelussa. Hän rakennutti Persepoliin pääkaupungikseen ja loi satraappijärjestelmän, jossa maa jaettiin hallinnollisiin piireihin.
Xerxes I eteni myös sotajoukkoineen Kreikkaan, ja hän voitti Thermopylain taistelun, mutta kreikkalaiset voittivat Salamiin meritaistelun. Persialaiset kärsivät tappion myös Plataian taistelussa. Persia oli tästä huolimatta antiikin laajin suurvalta. Viimeisen akemenidin Dareios III:n kukisti Aleksanteri Suuri, jonka jälkeen Persiaa hallitsi seleukidien hallitsijasuku.
Guineanpriinia

Levinneisyys

Guineanpriiniaa tavataan Norsunluurannikolla, Guineassa, Liberiassa ja Sierra Leonessa. Sen kannaksi arvioidaan 1 000–2 500 sukukypsää yksilöä. Guineanpriinia on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi, koska sen esiintymät ovat hyvin paikallisia ja koska sen populaatio on pieni ja vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi.

Elinympäristö

Guineanpriinia elää pensaikkoisten purojen varsilla, vuoristojen galleriametsissä, myrskyjen ja metsäpalojen häiritsemissä metsissä ja luonnontilaisten metsien reunoilla 700–1 600 metrin korkeudella merenpinnasta.
Gespunsart

Gespunsart on kunta Ardennesin departementissa Champagne-Ardennen hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 1 125 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Gespunsartin pinta-ala on 21 neliökilometriä.
Kalenteritytöt

Arvioita

Turun Sanomien Päivi Valotien mielestä tositapahtumiin perustuva tarina muistuttaa alkuasetelmaltaan miehistä kertovaa elokuvaa Housut pois! (1997). Se pysyy hänestä mukavasti todenmakuisena pikkukomediana Hollywoodiin sijoittuvaa loppuratkaisua lukuun ottamatta, jota vaivaa pateettinen paisuttelu.
Jääpallon SM-sarja 1935

Mestarijoukkue

HIFK:n joukkue: Pehr Lindholm (mv), Albin Lönnberg, Ragnar Nyström, Frans Karjagin, Torsten Svanström, Leo Karjagin, Harald Sundqvist, Ernst Grönlund, Olof Strömsten, Odert Forsstedt, Jarl Malmgren, Hans Byman.

B-sarja

B-kilpailussa maa jaettiin lännen ja idän alueeseen. Cup-muotoiseen kilpailuun osallistui yhteensä 20 joukkuetta. Lännen mestariksi selviytyi Helsingin Palloseura ja idässä Mikkelin Palloilijat. HPS:n ja MP:n välinen loppuottelu päättyi HPS:n voittoon. A-sarjaa laajennettiin seuraavaksi kaudeksi kahdeksan joukkueen sarjaksi, joten molemmat loppuottelijat nousivat ylempään sarjaan. Kolmas nousija oli Kiffen. Kiffen voitti ratkaisevassa karsinnassa Rauman Pallo-Iirot.

Mestarijoukkue

Talikkalan Toverien joukkue: Erkki Holtari (mv), Ville Manni, Eino Poutiainen, Eemil Vesa, Väinö Puhakka, Veikko Tarkiainen, Armas Holopainen, Esko Nykänen, Einari Puukko, Eino A. Wuokko, Armas Pääkkönen.