google/wiki40b huggingface dataset:
Jaavanihminen

Jaavanihminen on nimitys fossiileille, jotka löydettiin 1891 Trinilistä Bengawan Solo -joelta Itä-Jaavalta Indonesiasta. Se on ensimmäisiä tunnettuja Homo erectus -yksilöitä. Sen löytäjä Eugène Dubois antoi sille tieteelliseksi nimeksi Pithecanthropus erectus, jonka sanat pohjautuvat latinan ja kreikan sanoihin, jotka tarkoittavat pystyapinaihminen.

Historia ja merkitys

Dubois'n löytä ei ollut kokonainen yksilö, vaan se koostui päälaen luista, reisiluusta ja muutamista hampaista. Yksimielisyyttä ei ole siitä, kuuluvatko luut samalle lajille. Toinen, täydellisempi yksilö löytyi myöhemmin Sangiranin kylästä Keski-Jaavalta, 18 km Solosta pohjoiseen. Tämän löydön, jossa oli samankokoinen päälaen luu kuin Duboisin löytämä, löysi berliiniläissyntyinen paleontologi G. H. R. von Koenigswald vuonna 1936. Sangiranista on sen jälkeen tehty paljon löytöjä, mutta viralliset raportit suhtautuvat kriittisesti. 
Siihen asti kunnes vanhempia ihmisen jäänteitä löydettiin Keniasta Itä-Afrikan hautavajoamasta, Dubois'n ja Koenigswaldin löydät olivat vanhimmat koskaan tehdyt hominidilöydöt. Jotkut sen ajan tieteilijät ovat esittäneet, että Dubois'n jaavanihminen olisi nykyihmisten ja suurten muiden apinoiden yhteinen esi-isä. Antropolgit ovat nykyisin sitä mieltä, että nykyihmisen suoria esi-isiä olivat afrikkalaiset Homo erectus -populaatiot, ehkä  Homo ergaster, pikemmin kuin aasialaiset populaatiot, joita edustavat jaavanihminen ja Pekingin ihminen. 
Kuten useiden merkittävien hominidilöytöjen yhteydessä, jotkut kreationistit ovat yrittäneet vähätellä jaavanihmisen evolutionaarista merkitystä väittämällä, että yksilöä olisi pidettävä joko ihmisenä tai apinana. Esimerkki edellisestä väittäästä on väite, että jaavanihminen on "ihmissuvun oikea jäsen". Esimerkki jälkimmäisestä on virheellinen väite, että Dubois itse olisi myöhemmin todennut, että jaavanihminen oli oikeasti iso gibboni.
Psiheja

Psiheja, ven. Психея, on venäläinen alternative/cybercore-yhtye.
Yhtye perustettiin Kurganissa, Venäjällä, vuonna 1996. Alkuperäisessä kokoonpanossa olivat Dmitri Porubov, Andrei Efimov ja Anatoli Kacharin. Vuoden 1997 lopussa yhtyeeseen liittyi Aleksei Kinerejš.
Vuonna 1998 Dmitri Porubov uusi Psihejan kokoonpanoa. Uudessa kokoonpanossa oli Igor Statnyh, Aleksei Kinerejš alkuperäisestä kokoonpanosta ja Andrei Zyrjanov. Laajan keikkailun aikana yhtyeeseen löysi tiensä myös Aleksandr Jakovlev.
Yhtyeen oli tarkoitus muuttaa Pietariin, mutta Zyrjanov ei voinut lähteä mukaan. Niinpä hänen tilalleen otettiin Andrej Opletajev. Vuonna 2000 kaikki jäsenet muuttivat Pietariin. Tässä vaiheessa Zyrjanov oli taas mukana yhtyeen toiminnassa.
Vuonna 2001 rumpali Kinerejšin paikalle tuli Vjatšeslav Kotšarin. Vuonna 2004 yhtye sai lopullisen kokoonpanonsa, kun Jevgeni Lure liittyi bändiin.
Igor Statnyh poistui yhtyeestä vuonna 2007 ja perusti Andrei Zyrjanovin kanssa yhtyeen nimeltä PROdukty24. Zyrjanov pysyi kuitenkin mukana Psihejan toiminnassa.

Muuta

Psiheja on venäjää ja tarkoittaa psyykeä.
Claudia Kim

Kim Soo-hyun (s. 25. tammikuuta 1985), taiteilijanimeltään Claudia Kim, on eteläkorealainen näyttelijä ja malli. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa Avengers: Age of Ultron, Musta torni ja Ihmeotukset: Grindelwaldin rikokset sekä televisiosarjassa Marco Polo.
Avoin sukelluskypärä

Avoin sukelluskypärä on historiallinen, käytöstä poistunut sukelluslaite.
Yksinkertaisin muoto avoimesta kypärästä on noin 50 cm korkea ja 40 cm läpimitaltaan oleva metallilieriö, jonka alareunassa on tiivisteellä varustettu harteille sopiva kaulus. Yläpää on umpinainen, ja sen keskellä on takaiskuventtiilillä varustettu ilmaliitin josta vie letku pintaan. Etupuolella on vahvasta lasista tehty ikkuna. Ilma purkautuu ulos kypärän alareunasta. Kaikissa olemassa olleissa kypärissä ratkaisu on ollut erilainen, koska ne olivat uniikkikappaleita eli tehty omien tarpeiden mukaisesti. Ilmaletkun pituus ratkaisee syvyyden, johon kypärällä pääsee. Ilmaa järjestelmään toimittaa riittävän tehokas mäntäpumppu, jossa on riittävä käyttöpaine. Kypärä kiinnitetään sukeltajaan kainaloiden ali kulkevilla hihnoilla.
Tunnetuimman ensimmäisistä tällaisista rakensi William Beebe. Hän sukelsi avoimella kypärällä aina 20 metrin syvyyteen mutta luopui menetelmästä terveytensä heiketessä. Hän rakensi ensimmäiset kappaleensa riittävän suurista öljykannuista. 
Myös Hans Hass kokeili tätä kypärämallia. Hän teki kokeensa ensin Elbejoessa, ja myöhemmin hän käytti tätä myös Kreikan saaristossa vedenalaisten näytteiden otossa.
Suomessa Amatördykkerklub rf rakensi 1950-luvulla oman kappaleensa joka sai nimen NEMO; sitä käytettiin joitakin aikoja, kunnes kätevämmät kannettavat sukelluslaitteet, scuba-laitteet, syrjäyttivät sen. Toimittaja Erkki Koivusalo rakensi itselleen kookkaimman kappaleen, koska hän halusi erityisesti valokuvata veden alla ja hänen avoimeen kypäräänsä mahtui kamera pään viereen. Hänenkin kokeilunsa vuosina 1950–1951 päättyivät, kun hän sai ensimmäisen itsenäisen laitteensa, saksalaisen Dräger 138 -hapenkierrättimen.
Selim A. Nylund

Selim Alarik Nylund (2. lokakuuta 1875 Urjala – 20. elokuuta 1964) oli suomalainen kauppias ja Latvian varakonsuli. Kaupallinen toiminta tapahtui Tampereella ja sen ympäristössä. Hän oli myös Tampereen kauppaseuran jäsen.
Nylund oli mukana Tampereen suojeluskunnan Kauppaseuran suojeluskuntakomppanian toiminnassa vuodesta 1918 alkaen. Hänet ylennettiin suojeluskuntaupseeriksi vuonna 1943.
Kansanedustaja Aune Innala oli Nylundin tytär.
Newsroom

Tuotanto

Yhdysvaltalainen tuotantoyhtiö HBO tilasi sarjan pilottijakson tammikuussa 2011 nimellä More as This Story Develops. Sorkinin käsikirjoittaman elokuvan The Social Networkin tuottaja Scott Rudin ryhtyi sarjan vastaavaksi tuottajaksi. Kesäkuuhun mennessä Jeff Daniels, Emily Mortimer, Sam Waterston, Olivia Munn, Alison Pill ja Dev Patel oli valittu näyttelijöiksi, ja Greg Mottola oli valittu pilottijakson ohjaajaksi.
HBO tilasi sen ensimmäisen kymmenjaksoisen tuotantokauden syyskuussa 2011, jonka esittämisajankohdaksi valittiin vuoden 2012 kesä. The Newsroomin ensimmäinen jakso esitettiin 24. kesäkuuta 2012. Sarjasta tilattiin toinen kausi toisen jakson esittämisen jälkeen 2. heinäkuuta 2012.

Juoni

Atlantic Cable News -kaapelikanavan uutisohjelman News Nightin ankkuri Will McAvoy palaa lomaltaan uutistoimistolle ja saa tietää, että puolet hänen tuotantoryhmästään on siirtynyt kilpailevaan uutisohjelmaan vastaavan tuottajan Don Keeferin johdolla. ACN:n toimitusjohtaja Charlie Skinner on valinnut ohjelman uudeksi vastaavaksi tuottajaksi Willin entisen tyttöystävän MacKenzie McHalen, joka on alansa paras. Charlien ja MacKenzien johdolla Will ja hänen tiiminsä, johon kuuluvat muun muassa MacKenzien mukana tullut tuottaja Jim Harper, nuori aloitteleva tuottaja Maggie Jordan, sosiaalisen median asiantuntija Neal Sampat ja ekonomisti Sloan Sabbith, alkavat muokata uutisohjelmaa entistä paremmaksi.
Gaetano Crocco

Gaetano Crocco (26. lokakuuta 1877 Napoli – 19. tammikuuta 1968) oli Italian avaruuslentojen pioneeri.

Ilmailu

Crocco palveli 1898 Italian armeijan teknisissä joukoissa, radiopuolella. Tällöin hän tutustui kapteeni Mauro Morisiin, joka johti alkavia ilmailuasioita. Näiden kahden miehen yhteistyö jatkui kuolemaan asti. Ilmailu oli tuolloin tähystyspalloja, joita testattiin Rooman lähistöllä. Vuonna 1904 Crocco alkoi tehdä kokeiluja ilmalaivoilla. Vuonna 1906 hän oli kehittänyt puolijäykän ilmalaivarakenteen. Samalla Crocco tutki potkureiden siipiprofiileja ja suunnitteli tuulitunnelin.
Hän toimi lentotekniikan laitoksen johtajana Rooman Sapienza-yliopistossa ollen tätä kautta mukana Italian lentotekniikan kehityksessä. Toisen maailmansodan ajan Crocco toimi yliopistossa opettajana, jossa johti lentotekniikan laitosta vuodet 1935–1942 ja jälleen 1948–1952, jonka jälkeen Luigi Broglio sai viran.

Raketit ja avaruustekniikka

Vuonna 1923 Crocco alkoi tutkia avaruuslentoja, suihkumoottoreita ja rakettiajoaineita.
Vuonna 1927 Crocco alkoi kehittää kiinteäajoainerakettia ja vuonna 1929 hän kehitti ensimmäisen nesterakettimoottorinsa. Italia oli tässä vaiheessa rakettitekniikassa yli 10 vuotta perässä Saksaa, Yhdysvaltoja ja Neuvostoliittoa. Vuonna 1932 Crocco alkoi kehittää monopropellantteja, nesteajoainetta, jossa on hapetin ja polttoaine samassa nesteessä. Tässä Italia pääsi hänen toimintansa ansiosta alan kärkimaiden joukkoon.
Sodan jälkeen Crocco kehitti rakettitekniikkaa ja valmisteli avaruustekniikkaa. Vuonna 1951 hän perusti Italian rakettiseuran (AIR).
Crocco oli avainasemassa, että Italia pystyi laukaisemaan omalta laukaisuasemalta omia satelliittejaan yhdysvaltalaisilla NASAn kautta hankituilla Scout-kantoraketeilla 1960-luvun alusta lähtien.
Light My Fire

Light My Fire on rock-yhtye The Doorsin kappale. Se julkaistiin yhtyeen ensimmäisellä albumilla The Doors vuoden 1967 alussa ja albumin toisena singlenä saman vuoden huhtikuussa. Kappale nousi julkaisuaikanaan suureksi hitiksi ja kuuluu yhtyeen tunnetuimpiin ja soitetuimpiin kappaleisiin.
Light My Firen sävelsi Doorsin kitaristi Robby Krieger. Hän kirjoitti myös suurimman osan sanoista, ja laulusolisti Jim Morrison kirjoitti loput. Yhtye sovitti kappaleen yhdessä.
Light My Firen albumiversio oli seitsemän minuuttia pitkä. Singleversiosta tehtiin kolmeminuuttinen leikkaamalla pois Kriegerin kitarasoolot ja Ray Manzarekin kosketinsoolot.
Kappale nousi Yhdysvaltojen singlelistojen ykkössijalle 29. heinäkuuta 1967, ja se teki Doorsista tunnetun. Rolling Stone -lehti valitsi vuonna 2011 Light My Firen kaikkien aikojen 35. parhaaksi lauluksi.
Oliivikäki

Esiintyminen

Oliivikäki elää läntisessä Afrikassa Sierra Leonesta ja Guineasta Angolaan, Sambiaan ja Ugandaan. Lajin elinympäristön ala on noin 720 000 neliökilometriä.
Sähkökatkos

Sähkökatkoksella tarkoitetaan häiriötä, jolloin sähkön jakelu keskeytyy. Katkos voi levittäytyä joskus laajalle alueelle, jolloin jopa tuhannet taloudet ovat vailla verkosta saatavaa sähköä. Jos sähkökatkos koskee yksittäistä taloutta, kannattaa tarkistaa asunnon sähkökeskuksen sulakkeet.

Syyt

Sähkökatkoksen voi aiheuttaa esimerkiksi oikosulku tai ilmastollinen syy, kuten ukkosen aiheuttama ylijännite tai myrsky, jolloin puita voi kaatua sähkölinjoille.
98–99 prosenttia sähkökatkoksista saa alkunsa sähkönjakeluverkossa. Katkoksia voitaisiin siis välttää hankkimalla energia käyttöpaikan läheltä.

Seuraukset ja suojautuminen

Pahimmillaan sähkökatkos voi johtaa jopa ihmishenkien menettämiseen. Tämän estämiseksi sairaaloissa on sähkökatkosten varalta omat varavoimalat, joista saadaan virta sairaalalaitteisiin ja elintoimintoja ylläpitäviin laitteisiin katkoksen sattuessa. Myös esimerkiksi ydinvoimaloissa ovat omat varavoimalat siltä varalta, että sähköverkot pettävät, tai sattuu jokin muu onnettomuus joka katkaisee sähköt voimalan välttämättömistä, reaktoria ohjaavista ja sen toimintaa ylläpitävistä laitteista.
Myös sähkön jakeluasemat ovat akkuvarmistettu, jolloin mahdollistetaan sähkönjakelun ohjaus etänä. Akkuvarmistus sähköasemilla ei kuitenkaan mahdollista keskeytyneen sähkönjakelun tilapäistä sähköntoimitusta sähkönkäyttäjille, eli kuluttajille. Lisäksi sähkönjakeluun tarvittavat kojeet ovat sähköasemilla useimmiten kahdennettu, jolloin toisen vikaantuessa, voidaan jakelua jatkaa, kunnes hajonnut koje vaihdetaan ehjään.

Hätäverkko

Monissa julkisissa ja suurissa rakennuksissa myös käytetään erillistä, sähköverkosta erotettua hätäverkkoa, joka saa virran rakennuksen sähköhuoneessa sijaitsevista akuista. Vaikka varsinaisen sähköverkon virta katkeaisi, hätäverkko toimii edelleen akkujen ansiosta, ja sen tarkoitus on muun muassa pitää hätävalaisimet toiminnassa.
Hätäverkon johdot ovat aina kirkkaanpunaisia, ja erottuvat näin helposti muun verkon tavallisesti valkoisista tai harmaista johdoista.

Sähköyhtiöiden korvausvelvollisuus

Jos sähkökatkos kestää yli 12 tuntia, tulee sähkölaitoksen maksaa asiakkaalle korvaus, joka on 10 prosenttia vuotuisesta verkkopalvelumaksusta. Jos katkos kestää yli viisi vuorokautta, keskeytyksestä maksettava korvaus on vuotuisen verkkopalvelumaksun suuruinen. Vaikka katkos ei kestäisikään 12 tuntia, korvausta voi hakea, esimerkiksi jos katkos aiheuttaa taloudellista vahinkoa.
Q-Tip

Biografia

Q-Tip syntyi 10. huhtikuuta 1970 New Yorkin Queensissä. Hänen isänsä oli syntynyt Montserratissa, Karibialla ja äiti Yhdysvaltain Alabamassa. Q-Tip kävi Murry Bergtraum High Schoolia New Yorkin Manhattanilla. 1990-luvun puolivälissä hän kääntyi Islamin uskoon ja vaihtoi nimensä Kamaal Ibn John Fareediksi. Hänen taiteilijanimensä Q-Tip tulee siitä, kun hän oli pienenä laiha ja hänellä oli isot hiukset. ("Q-tip", suom. vanupuikko)
Rap-artisti Consequence on Q-Tipin serkku.
Daisy (äänikirjastandardi)

DAISY (Digital Accessible Information System) on kansainvälinen saavutettava julkaisustandardi, jonka mukaisesti tuotetaan elektronisia äänikirjoja näkövammaisten ja muiden lukemisesteisten käyttöön.
Daisy koostuu äänitiedostoista, jotka sisältävät luetun tekstin, sekä niitä hierarkkisesti jäsentävästä XML-pohjaisesta kuvauskielestä, joka lisäksi linkittää niihin tekstimuotoista dataa. Kuvauskieli on standardisoitu vuonna 2005 
Verrattuna kasettikirjoihin DAISY helpottaa sisällön selaamista, mikä on ollut aiemmin ongelma esimerkiksi hakuteoksissa.
Useat näkövammaisten ja lukemisesteisten kirjastot ovat alkaneet tuottaa ja lainata Daisy-kirjoja 2000-luvun puolivälistä alkaen. Niitä voidaan käyttää erityisesti tätä varten suunnitelluilla laitteilla tai tietokoneohjelmilla. Pelkän äänen saa kuuluville millä tahansa laitteella, joka pystyy toistamaan MP3-tiedostomuotoa, esimerkiksi matkapuhelimilla tai MP3-soittimilla.
Daisy-kirjoja voidaan jakaa esimerkiksi CD- tai DVD-levyillä, muistikorteilla tai Internetin välityksellä.
Sailor Jerry

Sailor Jerry

Collins tunnettiin värikkäästä kielenläytöstään, ja pukeutui usein aikakaudelle tyypilliseen valkoiseen T-paitaan joka myös paljasti näkyvästi hänen tatuoidut käsivartensa, tämä herätti runsaasti huomiota kansan parissa. Mike Malone, joka otti Sailor Jerryn tatuointiliikkeen haltuunsa Collinsin kuoleman jälkeen, on jälkikäteen kuvaillut Jerryä " A-luokan merirosvoksi".

Nuoruus

Nuorena Norman Collins matkusteli junalla pitkin Yhdysvaltoja. Norman "Sailor Jerry" Collinsin tarina alkoi hänen tutustuttuaan Tatts Thomas nimisen tatuoijaan joka opetti Collinsin käyttämään tatuointikonetta.
19 vuotiaana Collins astui Yhdysvaltain laivaston palvelukseen. Laivastossa ollessaan Collins purjehti usein Japaniin jossa hän oppi Itämaisen tatuointitaidon joka muutti Collinsin tavan käyttää värejä ja tatuontikonetta. Tämä vaikutti myös ratkaisevasti tatuoinnin kehitykseen länsimaissa. Varttuneempana Collins perusti tatuointiliikkeensä Hawajin China Towniin.
Tatuoinnin ohella Collins toimi ison purjelaivan kapteenina, tällä hän järjesti kiertoajeluita Hawajin saarilla. Collins harrasti myös musiikkia ja juonsi satunnaisesti omaa radio-ohjelmaansa. Collinsin 3-mastoinen purjelaiva esiintyy lukuisissa Sailor Jerry tatuoinneissa.

Sailor Jerry Rum

Norman ”Sailor Jerry” Collinsin kuoleman jälkeen hänen lähiomaisensa löysivät hänen jäämistöstään vanhan rommireseptin josta kehitettiin Sailor Jerry Rommi. Reseptin mukaan aitoon karibialaiseen rommiin sekoitetaan viisi erilaista maustetta: inkivääriä, kanelia, neilikkaa, vaniljaa ja limeuutetta. Sailor Jerry rommi perustuu vanhaan merimies reseptiin jota käytettiin rommin valmistukseen pitkiä purjehduksia varten. Sailor Jerry rommipullon etikettissä sekä etiketin takaossa esiintyy Collinsin suunnittelema Pin-up tyttö.
Syyskuusta 2010 lähtien suosittu Sailor Jerry rommi on lanseerattu myös Suomen markkinoille.

Sailor Jerry Ltd.

Vuonna 1999, Mike Malone ja Don Ed Hardy perustivat yhteistyönä Philadelphiaan vaateyrityksen jonka nimeksi tuli Sailor Jerry Ltd. Yritys tuottaa Sailor Jerryn tatuoinneilla painettuja miesten sekä naisten vaatteita. Tuotteisiin kuuluvat myös Sailor Jerry -henkiset oheistuotteet kuten tuhkakupit, pelikortit, taskumatit, lasit ym. Lähes kaikki Sailor Jerry -tuotteet ovat pääosin USA:ssa valmistettuja. Vuonna 2002, Converse lisensoi useita Sailor Jerryn tatuointeja joista tehtiin printit Hi-Top-, Oxford- ja SkidGrip Deck -kenkiin.
Vuodesta 2010 lähtien Sailor Jerry -vaatteet sekä oheistuotteet on virallisesti lanseerattu myös Suomen markkinoille.
Marjo Rein

Marjo Rein on suomalainen Yleisradion uutisankkuri. Rein siirrettiin Ylen marraskuussa 2014 päättyneissä yt-neuvotteluissa lähetystoimittajaksi. Lähetystoimittaja on esiintyvä toimittaja, joka auttaa televisiolähetyksen rakentamisessa ja tekee tarvittaessa studion muita suoria osuuksia, sekä tekee tarvittaessa uutisjuontajavuoroja. Hän juonsi myös vuonna 2009 Yle Uutiset 50 vuotta -juhlatilaisuutta Vanhalla ylioppilastalolla Helsingissä yhdessä Jussi-Pekka Rantasen kanssa. Rein oli 2004–2014 naimisissa muusikko Olli Ahvenlahden kanssa.
Smithinsalmi

Smithinsalmi (engl. Smith Sound, tansk. Smith Sund) on Grönlannin ja Kanadan pohjoisimman saaren, Ellesmerensaaren, välissä sijaitseva salmi. Salmi on leveydeltään 48–72 kilometriä, ja on pohjoissuunnassa noin 88 kilometriä pitkä. Se on osa Naresinsalmea ja yhdistyy etelässä Baffininlahteen ja pohjoisessa Kanen altaaseen. Naresinsalmi on puolestaan Kansainvälisen hydrografisen järjestön (IHO) (1953) merialueiden rajalinjausten mukaan Baffininlahden pohjoisosan nimitys. 
William Baffin löysi salmen vuonna 1616 ja nimesi sen alun perin Sir Thomas Smithin salmeksi arktisten tutkimusretkien puolestapuhujan ja rahoittajan, englantilaisen diplomaatin Sir Thomas Smythen (Smith; 1558–1625) mukaan. Vasta 1800-luvun puolivälissä tutkimusretkikunnat saavuttivat tätä pohjoisempia merialueita. John Rossin vuoden 1818 tutkimusmatkan jälkeen salmen nimi sai nykyisen, lyhyemmän muotonsa. 
Arkeologisen aineiston perusteella uskotaan, että ensimmäiset asukkaat saapuivat Grönlantiin noin 5 000 vuotta sitten Kanadasta Smithin salmen yli.  Noin 1 200 eaa. vaelsi Thule-kansa Smithin salmen seutuville Alaskasta. Tämä väestö oli Grönlannin nykyasukkaiden esivanhempia.
At Home

Julkaisu ja vastaanotto

Albumin julkaisi yhtyeen kotimaassa Alankomaissa Pink Elephant -yhtiö ja Länsi-Saksassa puolestaan Metronome-yhtiö. Sen julkaisi myös Britanniassa Penny Farthing Records. Yhtye tuotti albumin itse.
Maaliskuussa 1970 At Home saavutti Alankomaissa listasijan kahdeksan ja pysyi listalla neljä viikkoa. At Home nousi listalle myös Norjassa, missä se ylsi viiden viikon aikana korkeimmillaan sijalle kolmetoista. Myös siellä se on ainoa albumilistalle päässyt Shocking Blue -julkaisu. Länsi-Saksassa At Home pääsi sijalle 30.
Ensimmäinen CD-painos albumista julkaistiin vuonna 2002. Vuonna 2010 ilmestyi puolestaan uusi, bonuskappaleita sisältävä vinyyliversio.
Autuas Innocentius V

Innocentius V (n. 1225 – 1276), syntymänimeltään Pierre de Tarentaise oli paavina 21. tammikuuta 1276 – 22. kesäkuuta 1276. Hän liittyi nuorena dominikaanimunkkeihin ja tuli kuuluisaksi saarnaajaksi. Innocentius V:n lyhyen paavikauden merkittävin tapahtuma oli yritys hakea yhteyttä idän kirkon kanssa.
Tulilude

Koko ja ulkonäkö

Aikuinen tulilude on 9–11 mm pitkä, hivenen pitkänomainen ludelaji. Hyönteinen on väritykseltään räikeän punamusta, ja siipien keskellä on pyöreät mustat täplät. Pää on kokonaan musta. Tieteellisen lajinimen (apterus = siivetön) mukaisesti siivet ovat yleensä lyhyet, eivätkä sovellu lentämiseen. Satunnaisesti tavataan kuitenkin myös pitkäsiipisiä yksilöitä.
Toukat eli nymfit ovat kirkkaanpunaisia. Niiden pää, keskiruumiin keskiosa ja siipiaiheet ovat kuitenkin mustat.
Suomessa tuliludetta muistuttavia, punamustia ludelajeja ovat erittäin yleinen verilude (Corizus hyoscyami) sekä lounaissaariston harvinainen ritarilude (Lygaeus equestris).

Levinneisyys

Tuliludetta tavataan yleisenä koko Euroopassa Skandinavian eteläosiin asti. Suomessa tulilude on kuitenkin varsin tuore ja erittäin harvinainen tulokas. Imatralta löydettiin vuonna 2010 tuliludepopulaatio, joka on niin runsas, että laji lienee elänyt alueella jo muutamien vuosien ajan ennen löytymistään. Lisäksi lajista tunnetaan vuosikymmenten takaa Helsingistä yksittäinen, mitä ilmeisimmin maahan ihmisen mukana kulkeutunut yksilö.

Elintavat

Tulilude viihtyy puistossa ja puutarhoissa, missä se elää usein isoissa ryhmissä. Luteet nauttivat ravinnokseen erityisesti lehmusten ja malvojen kasvinesteitä.
Silke Spiegelburg

Ura

Spiegelburg saavutti alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuden Debrecenistä 2001 tuloksella 400 cm. Seuraavana vuonna hän sijoittui Kingstonin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa kahdeksanneksi tuloksella 390 cm. Hän voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Tampereella 2003 tuloksella 415 cm. Seuraavana vuonna hän debytoi aikuisten arvokilpailuissa 19-vuotiaana sijoituttuaan tuloksella 420 cm kolmanneksitoista Ateenan olympialaisissa.
Vuonna 2005 hän voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden tuloksella 435 cm. Vuonna 2006 hän sijoittui Moskovan sisäratojen MM-kilpailuissa kahdeksanneksi ja kuudenneksi tuloksella 450 cm sekä Stuttgartin IAAF:n yleisurheilufinaalissa että Göteborgin EM-kilpailuissa. Seuraavana vuonna hän oli viides Birminghamin sisäratojen EM-kilpailuissa tuloksella 448 cm. Debrecenin alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän sijoittui neljänneksi. Osakan MM-kilpailuissa hän jäi loppukilpailussa ilman tulosta. IAAF:n yleisurheilufinaalissa Stuttgartissa hän oli tuloksella 460 cm seitsemäs.
Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui seitsemänneksi tuloksella 465 cm ja IAAF:n yleisurheilufinaalin hän voitti tuloksella 470 cm. Torinon EM-hallikilpailuissa 2009 hän hyppäsi toiseksi omalla ja Saksan ennätyksellään 475 cm. Saman vuoden Berliinin MM-kilpailuissa hän oli neljäs tuloksella 465 cm ja IAAF:n yleisurheilufinaalissa kuudes tuloksella 440 cm. Hän voitti hopeaa Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hypättyään 465 cm. Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa 2011 hän sai hopeaa tuloksella 475 cm. Saman vuoden Daegun MM-kilpailuissa hän sijoittui yhdeksänneksi tuloksella 465 cm. 
Spiegelburg oli 2012 neljäs Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa  tuloksella 465 cm, Helsingin EM-kilpailuissa ylitettyään 450 ja Lontoon olympialaisissa tuloksella 465. Seuraavana vuonna hän voitti Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen seiväshypyn ja sijoittui neljänneksi Moskovan MM-kilpailuissa tuloksella 475. Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 hän oli seitsemäs. Hän voitti seiväshypyn Euroopan joukkuemestaruuskilpailuissa 2015. Hän karsiutui MM-kilpailujen loppukilpailusta Pekingissä 2015 ja Lontoossa 2017.
Spiegelburg on voittanut seiväshypyssä Saksan-mestaruuden ulkoradoilla vuosina 2005–2007, 2009–2010 ja 2012 sekä sisäradoilla vuosina 2009, 2012, 2014 ja 2016.
Kgalagadi

Kgalagadi on hallinnollinen alue Botswanan lounaisosassa. Sen pinta-ala on 105 200 neliökilometriä, ja vuoden 2006 asukasluku oli 46 329. Alueen pääkaupunki on Tsabong. 
Suuri osa Kgalagadista on Kalaharin autiomaata. Siellä on laaja Kgalagadin kansallispuisto.