google/wiki40b huggingface dataset:
Putsarit

Taksonomia

Varhaisimmat putsareiden heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu tertiääriakauden loppupuolelle. Nykyään elää noin 39 lajia, jotka jaetaan 5 sukuun. Toisinaan heimo jaetaan kahteen alaheimoon Lethrininae, johon kuuluvat Lethrinus-suvun lajit, ja Monotaxinae, johon kuuluvat muut suvut. Tämän jaon fylogeneettinen perusta ei kuitenkaan ole täysin selvä. Joskus putsareiden katsotaan muodostavan pentojen (Nemipteridae) ja hammasahventen (Sparidae) alalahkon Sparoidea.

Anatomia

Suurimmat putsarilajit voivat saavuttaa metrin pituuden. Ruumiinmuodoltaan putsarit muistuttavat ahvenia. Selkäeviä on yksi ja se on pitkä. Suu on lajeilla melko pieni, suun etuosassa on hampaita kaksi riviä, ja kulmahampaat ovat kartiomaiset. Huulet kaloilla ovat usein melko paksut. Putsarilajien suomut ovat keskikokoisia. Lehtrinus-suvun kaloilla ei ole päässä suomuja, muilla on kiduskannessa kolme suomuriviä. Suomut ovat keskikokoisia ja kalat ovat tyypillisesti väriltään harmaita, sinertäviä, vihertäviä, ruskehtavia tai punertavia. Ruumiissa on usein sinisiä tai oransseja raitoja ja täpliä.

Levinneisyys ja elintavat

Putsareihin kuuluvia kalalajeja tavataan Intian valtameren ja Tyynenmeren trooppisilta vesiltä ja yksi laji Lethrinus atlanticus elää Atlantilla Afrikan rannikolla. Kalat elävät matalassa vedessä, tyypillisesti alle 100 metrin syvyydessä, lähellä pohjaa. Niitä tavataan koralliriutoilta, kivikkoisilta ja hiekkaisilta alueilta, mangroveista ja meriheinää kasvavilta alueilta. Ne liikkuvat sekä yksin että parvissa ja muodostavat parvia erityisesti lisääntymisaikaan. Putsareiden ravintoa ovat kalat, nilviäiset, äyriäiset sekä erilaiset madot. Kalat saalistavat pääasiassa öisin.
Monet putsarilajeista ovat paikallisesti tärkeitä ruokakaloja, joita kalastetaan muun muassa trooleilla. Eräitä lajeja voidaan pitää myös akvaarioissa. Tällaisia ovat muun muassa kultajuovaputsari (Gnathodentex aureolineatus), hietaputsari (Lethrinus nebulosus) ja isosilmäputsari (Monotaxis grandoculis)
Diksyratsiini

Sivuvaikutukset

Diksyratsiinilla toteutetun lääkityksen alkuvaiheissa ilmenee usein väsymystä, mikä saattaa olla voimakastakin. Tarkkaavaisuus ja havaintokyky voivat alentua siten, että koneiden käytön hallinta heikentyy. Autolla ajamista lääkityksen alussa ei suositella, jotta selviäisi tarkemmin lääkkeen vaikutukset käyttäjään. Muita sivuoireita voivat olla: ummetus, lihasnykäykset (tic-liikkeet) ja ihottumat. Mahdollisesti myös muutokset sukupuolisissa kyvyissä taikka haluissa. Lääke vahvistaa muiden sedatiivien sekä alkoholin vaikutusta.

Vasta-aiheita

Täydellistä erityistä vasta-aihetta ei ole, mutta raskaus, imetys ja koomatila sekä maksan sairaudet ja veritaudit ovat epilepsian ja parkinsonismin ohella relevantteja eli aiheellisia kontra-indikaatioita tämän lääkkeen käytölle.
Antonio Pepito Palang

Antonio Pepito Palang SVD (s. 13. kesäkuuta 1946) on filippiiniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 8. heinäkuuta 1972 ja nimitettiin San Jose in Mindoron apostoliseksi vikaariksi sekä Thuburbo Minuksen titulaaripiispaksi 25. maaliskuuta 2002. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Antonio Franco, jota avustivat Warlito Cajandig y Itcuas ja Vicente C. Manuel.
Joshua Chamberlain

Joshua Lawrence Chamberlain (8. syyskuuta 1828 – 24. helmikuuta 1914) oli yhdysvaltalainen Mainen osavaltiosta kotoisin ollut collegeprofessori, joka lähti vapaaehtoisena Yhdysvaltain sisällissotaan ilman minkäänlaista muodollista sotilaskoulutusta. Hänestä tuli prikaatikenraali ja suuresti kunnioitettu unionin upseeri. Hän oli syntynyt Brewerissä Mainessa, ja oli naimisissa Fanny Adamsin kanssa. Vuonna 1855 hän aloitti retoriikan professorina Bowdoin Collegessa. Sisällissodan syttyessä hän liittyi 20. Mainen rykmenttiin, josta tuli osa Potomacin armeijaa. Samassa yksikössä palveli myös hänen veljensä Thomas.
Chamberlain otti osaa Antietamin ja Fredericksburgin taisteluihin, joista jälkimmäisessä rykmentti vietti karmivan yön taistelukentällä ruumiiden seassa ja vihollisen tulen alaisena. Chamberlain ylennettiin rykmentin everstiksi kesäkuussa 1863. Gettysburgin taistelun toisena päivänä Chamberlain ja 20. mainelainen rykmentti puolustivat Little Round Top -nimistä kukkulaa eversti Strong Vincentin alaisina yhdessä 83. Pennsylvanian, 44. New Yorkin ja 66. Michiganin rykmenttien kanssa. Vastassaan heillä oli 15. alabamalainen rykmentti komentajanaan eversti William C. Oates. Taistelut kukkulasta olivat raivoisia ja etelävaltiolaiset hyökkäsivät uudestaan ja uudestaan, mutta joka kerta hyökkäykset torjuttiin. Ammusten vähyydestä ja mieshukasta kärsivä mainelaisrykmentti aloitti pistinhyökkäyksen Chamberlainin käskystä. Mainelaisten hyökkäys alas kukkulanrinnettä heitti alabamalaiset kukkulalta alas. Hyökkäys oli menestys ja Chamberlain sai paljon vankeja.
Chamberlainia alettiin hyökkäyksen jälkeen nimittää ”Little Round Topin leijonaksi”. Hän sairastui taistelun jälkeen malariaan ja joutui vetäytymään vuodeksi pois taistelukentiltä. Vuonna 1864 hän palasi prikaatikenraalina ja taisteli River's Salientissa. Aikaisin 1865 hän sai komentoonsa prikaatin V armeijakunnasta. Hän oli mukana 20 taistelussa, kuusi hevosta ammuttiin hänen altaan ja hän haavoittui kuudesti. Presidentti Abraham Lincoln nimitti hänet kenraalimajuriksi ennen sodan loppua. Gettysburgin taistelussa osoittamastaan urheudesta hän sai kunniamitalin ja sai myös komentaa jalkaväkeä Robert E. Leen antautumisseremoniassa Appomattoxin käräjätalolla.
Sodan jälkeen hän oli neljä kautta, tammikuusta 1867 tammikuuhun 1871, Mainen kuvernöörinä ja oli myös Bowdoin Collegen presidentti. Hän kuoli sodan aiheuttamiin haavoihin 85 vuoden ikäisenä Portlandissa, Mainessa. Hänet on haudattu Pine Groven hautausmaahan Brunswickiin.
Oscar Ohlis

Erik Oscar Bengtsson Ohlis (s. 13. toukokuuta 1983 Vöyri) on suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa on Suomen ruotsalainen kansanpuolue (RKP).
Ohlis on RKP:n nuorisojärjestön Svensk Ungdomin entinen puheenjohtaja. Hän toimi tehtävässä huhtikuusta 2008 alkaen, voitettuaan järjestön liittokokouksen äänestyksessä istuvan puheenjohtajan Minna Lindbergin äänin 63–44. Vuonna 2009 hänet valittiin uudelleen. Hän ei pyrkinyt enää toiselle jatkokaudelle liittokokouksessa 2010, jossa hänen seuraajakseen valittiin Fredrika Åkerö. Ennen puheenjohtajuuttaan Ohlis toimi Svensk Ungdomin varapuheenjohtajana vuosina 2007–2008, järjestön Vöyrin paikallisosaston puheenjohtajana vuosina 2006–2008 ja järjestön Pohjanmaan piirin puheenjohtajana vuonna 2006.
Ohlis kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 2002 Vöyrin yhteislukiosta (ruots. Vörå samgymnasium) ja samasta vuodesta alkaen hän opiskeli Åbo Akademin Vaasan kampuksella, pääaineenaan sosiaalipolitiikka ja sivuaineinaan julkishallinto ja sosiologia. Hän valmistui valtiotieteiden maisteriksi vuonna 2011. Vuonna 2007 hän toimi Åbo Akademin ylioppilaskunnan Vaasan osaston hallituksen puheenjohtajana. 
Ohlis oli vuosina 2009–2011 Vaasan kaupunginvaltuuston jäsen. Hän sai kunnallisvaaleissa 2008 179 ääntä. Hän erosi kaupunginvaltuuston jäsenyydestä muutettuaan Helsinkiin. Myös hänen tätinsä Ulla Granfors ja isoisänsä Thor Österholm ovat toimineet Vaasan kaupunginvaltuutettuina, jälkimmäinen yli neljänkymmenen vuoden ajan vuoteen 2008 asti. Ohlisin kaksoisveli Victor ja äiti Karita ovat puolestaan Vöyrin kunnanvaltuuston jäseniä. 
Ohlis oli ehdolla europarlamenttivaaleissa 2009.
Royal Holloway, University of London

Yleistä

Royal Holloway sijoittui vuoden 2011 yliopisto rankingissa Ison-Britannian kahdenneksitoista ja maailman 88. parhaaksi yliopistoksi. Royal Hollowayn taiteen ja humanismin tiedekuntaa pidetään yhtenä Iso-Britannian johtavista. Talven 2015 haussa yliopisto vastaanotti yli 16 000 hakemusta 2500 opiskelupaikka varten. Näin ollen yliopiston keskimääräinen sisäänpääsyprosentti hakijoille on alle 15%.

Historia

Yliopiston Eghamin kampuksen perusti vuonna 1879 yrittäjä ja filantrooppi Thomas Holloway vain naisopiskelijoille tarkoitetuksi oppilaitokseksi. Vuonna 1900 yliopisto liittyi osaksi Lontoon yliopistoa. Miesopiskelijoita Royal Holloway on hyväksynyt vuodesta 1945, alkuun kuitenkin ainoastaan jatko-opiskelijoiksi. Alempaa korkeakoulututkintoa suorittamaan miehiä on hyväksytty vuodesta 1965 alkaen.
Founder's Building on Iso-Britannian suurimpia Viktoriaanisen aikakauden rakennuksia. Rakennus on Grade I-suojeltu.

Kampusalue

Yliopiston pääkampus sijaitsee Eghamissa Surreyssa, noin 40 minuutin junamatkan päässä Lontoon ydinkeskustasta. Kampuksen keskuksena toimii vuonna 1881 valmistunut uusgoottilaista tyyliä edustava Founder’s Building. Rakennuksessa sijaitsee osa yliopiston hallinnosta ja kirjastosta, kappeli, taidegalleria, baari ja ruokasali sekä noin 500 opiskelijan asuinhuoneet.
Yliopistolla on tiloja myös Lontoon keskustassa Bedford Squarella ja Lontoon yliopiston hallinnoimassa Senate Housessa.

Merkittäviä alumneja

Yliopistolle on vuosien saatossa kertynyt yli 65 000 alumnia. Alumnejen joukkoon kuuluvat muun muassa ensimmäinen Euroopan unionin ulkoasiain ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja, "EU:n ulkoministeri", Catherine Ashton ja brittiläinen suffragetti Emily Davison.
Hämeenlinnan maalaiskunta

Kylät

Ojoinen, Hätilä, Luhtiala, Kirstula, (Pikku-)Parola, Vuorentaka, Järviöinen
Viktor Antipin

Seuraura

Kazakstanissa syntynyt Antipin on Metallurg Magnitogorskin kasvatti. Kaudeksi 2009–2010 hän siirtyi pelaamaan MHL-junioriliigaa Stalnyje Lisy Magnitogorskiin, jossa Antipin voitti kauden päätteeksi mestaruuden. Kaudella 2010–2011 hän pelasi MHL:n tähdistöottelussa. Antipin debytoi samalla kaudella myös Metallurg Magnitogorskin KHL-joukkueessa, jossa hän pelasi kaksi runkosarjaottelua. Kaudella 2011–2012 Antipin ei mahtunut kertaakaan joukkueen KHL-kokoonpanoon, vaan se eteni kokonaan MHL:ssä. Kausi 2012–2013 oli hänelle varsinainen tulokaskausi KHL:ssä, jossa Antipin teki 50 runkosarjaottelussa tehot 10+11=21 sekä seitsemässä playoff-ottelussa tehot 1+2=3. Hän oli Metallurgin eniten maaleja tehnyt puolustaja sekä tehokkain puolustaja kesken kauden NHL:ään palanneen työsulkuvahvistus Sergei Gontšarin jälkeen. Antipin valittiin KHL:n marraskuun 2012 kuukauden tulokkaaksi ja hän pelasi kauden aikana myös KHL:n tähdistöottelussa.
Syyskuussa 2013 Antipin teki kolmivuotisen jatkosopimuksen Metallurgin kanssa. Kaudella 2013–2014 hän jakoi neljällä osumallaan kevään 2014 pudotuspelien maalipörssin voiton Sibir Novosibirskin Ivan Lekomtsevin ja Lev Prahan Nathan Oystrickin kanssa. Antipin voitti kauden päätteeksi Gagarin Cupin. Hänet valittiin kauden aikana myös KHL:n tammikuun 2014 kuukauden puolustajaksi.
Antipin teki 2017 toukokuussa Buffalo Sabresin kanssa 1 vuoden sopimuksen. Hän siirtyi kaudeksi 2017–2018 Buffaloon Metallurg Magnitokorskista.

Muuta

Antipinin isä Vladimir on entinen Kazakstanin maajoukkuepelaaja.
Hämeen Maa

Hämeen Maa oli Hämeenlinnassa ja Tampereella vuosina 1922–1929 ilmestynyt maalaisliiton sanomalehti.
Maalaisliiton Etelä-Hämeen piirin perustama Hämeen Maa ilmestyi enimmän aikaa Tampereella, mutta levisi etupäässä Hämeenlinnan seudulle ja Uudellemaalle. Se teki konkurssin pulakauden alkaessa. Aluksi kerran, vuodesta 1923 lähtien kolmesti ja vuodesta 1927 neljästi viikossa ilmestyneen lehden päätoimittajina työskentelivät Aaretti Hovi (1922), A. V. Nieminen (1922), Janne Mäkinen (1923), Heikki Kokkonen (1924), Eino Aapo Aaltio (1924–1925) ja Vihtori Kivimäki (1925–1929).
Karen Uhlenbeck

Nuoruus ja opiskelu

Karen Keskulla syntyi Clevelandissa vuonna 1942. Hänen isänsä Arnold Keskulla oli insinööri ja hänen äitinsä Carolyn Windeler Keskulla oli taiteilija ja opettaja. Karen oli vanhin perheen neljästä lapsesta. Perhe muutti New Jerseyyn, kun Karen oli kolmannella luokalla.
Karen oli lapsena utelias monia asioita kohtaan, ja hän rakasti lukemista. Hän luki monia tietokirjoja, ja usein hän luki niitä myöhään yöhön tai salaa luokkahuonessa. Karenia innostivat muun muassa Fred Hoylen kirjat astrofysiikasta ja George Gamowin teos One Two Three... Infinity.
Keskulla haki Michiganin yliopistoon tavoitteenaan fysiikan opinnot. Siellä hän kuitenkin innostui matematiikasta. Keskulla valmistui vuonna 1964, ja seuraavana vuonna hän meni naimisiin biofyysikko Olke Uhlenbeckin kanssa.

Ura

Karen Uhlenbeck päätti suunnata jatko-opintoihin, mutta hän halusi välttämättä niin sanottuja huippuyliopistoja, koska niissä naistutkijoiden asema oli hankalampi kuin monissa pienemissä yliopistoissa. Hän suoritti maisterintutkinnon Brandeisin yliopistosta vuonna 1966, ja tohtoriksi hän valmistui vuonna 1968. Hänen väitösohjaajansa oli Richard Palais, joka tutki matemaattisen analyysin, topologian ja geometrian välistä alaa. Palais ja Stephen Smale olivat juuri tehneet läpimurron harmonisissa kartoissa, joista tuli Uhlenbeckinkin uran tärkeimpien tulosten pohjalle.
Uhlenbeckin ensimmäinen pesti oli MIT:stä, missä hän opetti 1968–1969. Berkeleyn yliopistossa hänellä oli tilapäinen virka vuosina 1969–1971. Uhlenbeck oli puhdas matemaatikko, mutta hän oli kiinnostuut myös teoreettisesta fysiikasta. Berkeleyssä hän tutkikin yleistä suhteellisuusteoriaa ja aika-avaruuden geometriaa.
Uhlenbeckillä oli vaikeuksia saada vakituista virkaa, sillä monet tuktimuslaitokset eivät halunneet palkata naisia. Hänen miehellään oli mahdollisuus päästä MIT:hen, Stanfordin yliopistoon ja Princetonin yliopistoon, mutta mikään niistä ei tarjonnut vakituista paikkaa. Uhlenbeckit päätyivät lopulta vuonna 1971 Illinoisin Urbana–Champaignin yliopistoon. Karen Uhlenbeck toimi siellä 1971–1976 yliassistenttina. Urbana–Champaignin yliopistossa Uhlenbeck alkoi keskittyä ymmärtämään sitä, miksi Dirichlet’n energia ei aina täytä Palaisin–Smalen ehtoa. Hän tutki asiaa väitöskirjan jälkeistä tutkimusta tehneen Jonathan Sacksin kanssa.
Saavutuksistaan huolimatta Uhlenbeck koki itsensä Urbana–Champaignissa eristetyksi ja aliarvostetuksi, minkä takia hän vaihtoi vuonna 1976 Illinoisin Chicagon yliopistoon, missä oli muitakin naisprofessoreita ja häntä tukevia matematiikkoja. Uhlenbeck kiinnostui Chicagossa mittakenttäteoriasta. Chicagon yliopiston professoriksi hänet nimitettiin vuonna 1983. Texasin Austinin yliopistossa Uhlenbeck työskenteli vuodesta 1987 eläköitymiseensä saakka.
1,8-diatsabisykloundek-7-eeni

Ominaisuudet

1,8-diatsabisyklo[5.4.0]undek-7-eeni on huoneenlämpötilassa väritön öljymäinen neste. Se liukenee hyvin veteen ja orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, asetoniin, bentseeniin, dietyylieetteriin ja dimetyylisulfoksidiin. Vesiliuoksissa yhdiste saattaa hydrolysoitua hitaasti.
1,8-diatsabisyklo[5.4.0]undek-7-eeni on voimakas emäs ja sen pKₐ-arvo dimetyylisulfoksidiliuoksessa on 13,9. Monista muista emäksistä poiketen yhdiste ei ole juurikaan nukleofiilinen johtuen steerisestä esteestä.

Valmistus ja käyttö

1,8-diatsabisyklo[5.4.0]undek-7-eenia voidaan valmistaa laktoneihin kuuluvasta 2-piperidonista.
1,8-diatsabisyklo[5.4.0]undek-7-eenia käytetään melko voimakkaana ei-nukelofiilisena emäksenä useissa reaktioissa, kuten esteröinneissä, dehydrohalogenoinneissa ja muissa eliminaatioissa, kondensaatioreaktioissa, Baylis–Hillman-reaktiossa, Horner–Wadsworth–Emmons-reaktiossa ja Nef-reaktiossa.
Odysseus (elokuva)

Juoni

Ithakassa kilpakosijoiden piirittämä Penelope odottaa sitkeästi Odysseuksen kotiinpaluuta. Sillä aikaa muistinsa menettänyt Odysseus huuhtoutuu faiaakkien saarelle, jossa prinsessa Nausikaa rakastuu häneen. Kuningas Alkinoos lupaa tyttärensä Odysseukselle, mutta ennen häitä muistot palaavat hänen mieleensä: Troijan valloitus, kyklooppi Polyfemos, seireenit, Kirke-velho ja manalan näyt... Odysseus jättää Nausikaan ja purjehtii Ithakaan, jossa hän poikansa Telemakhoksen avulla surmaa kilpailijansa.

Tuotanto, teemat ja vastaanotto

Amerikkalaisrahoitteinen Odysseus oli siihen mennessä kallein Italiassa tuotettu elokuva. Sen valmistelua johti ohjaaja Georg Wilhelm Pabst, mutta tuottajat Carlo Ponti ja Dino De Laurentiis päättivät korvata hänet italialaisella Mario Camerinilla, jolla ei ollut aikaisempaa kokemusta spektaakkelielokuvista. Elokuva on kuvattu Technicolor-väreissä Ponti-De Laurentiisin studiolla Roomassa. Siitä suunniteltiin alun perin kolmiulotteista, mutta samaan aikaan tehdyn Totò-elokuvan tekninen epäonnistuminen sai tuottajat luopumaan aikeesta. Vuoden 1957 uudelleenjulkaisua varten Odysseuksesta muokattiin laajakangasversio.
Elokuva on värikäs ja viihdyttävä antiikin myytin filmatisointi, joka on hengeltään varsin uskollinen Homeroksen alkutekstille. Sen kerronta perustuu Odysseuksen muistin takaumiin sekä Silvana Manganon kaksoisrooliin uskollisena Penelopena ja viettelevänä Kirkenä. Kirk Douglasin esittämä sankari kuvataan elämän monimuotoisuudesta juopuvana seikkailijana, joka samalla janoaa elokuvan valmistumisajan porvarillisia arvoja, kodin ja perheen lämpöä ja vakautta.
Odysseus oli vuoden 1954 katsotuin italialainen elokuva ja se menestyi kaupallisesti hyvin myös ulkomailla. Elokuva avasi tien amerikkalais-italialaisille yhteistuotannoille ja toimi yhtenä 1950- ja 1960-luvun vaihteen peplum-tyylilajin esikuvista.
Pukalajärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 31 hehtaaria, se on 1,1 kilometriä pitkä ja 600 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 3,1 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Vesijärven valuma-alue (Päijänne)ella (14.24), jonka Häränsilmänojan valuma-alueeseen (14.248) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 144,6 metriä mpy.
Indonesian rupia

Indonesian rupia on Indonesian virallinen rahayksikkö. Sen laittoi liikkeelle ja sitä kontrolloi Indonesian pankki. Indonesian rupian virallinen ISO 4217 -koodi on IDR. Kirjainyhdistelmä Rp toimii symbolina kaikissa maan seteleissä ja kolikoissa.
Rupia on yleinen nimi valuutalle myös monissa Etelä-Aasian maissa.
Polyuretaanisolumuovi

Polyuretaanisolumuovin valmistus perustuu isosyanaatin ja polyhydrisen yhdisteen reaktioon kuten muidenkin polyuretaanien tapauksissa. Solumuovin aikaansaamiseksi polymerointiprosessiin yhdistetään jokin kaasua kehittävä prosessi. Yleinen tapa on lisätä reaktioseokseen vettä, joka reagoi isosyanaatin kanssa vapauttaen hiilidioksidia. Vapautuva hiilidioksidi paisuttaa polymeerin ja tekee siitä huokoisen.

Jaottelu

Polyuretaanisolumuovit jaetaan pehmeisiin, puolikoviin ja koviin solumuoveihin. Pehmeissä solumuoveissa solut ovat avoimia, ja niiden lämmönkestävyys on melko huono. Niitä käytetään huonekaluissa, vuodevaatteissa sekä kulkuvälineiden sisustuksessa. Puolikovia solumuoveja käytetään tukevina pehmitteinä mm. autoissa. Kovissa solumuoveissa solut ovat suljettuja, ja niiden käyttölämpötila on varsin laaja: - 200 °C:sta + 110 °C:een. Kovien solumuovien valmistuksessa käytetään di-isosyanaattia, polyeetteriä, vettä ja katalyyttiä. Kovuus johtuu siitä, että rakenne on runsaasti silloittunut. Silloittuminen puolestaan on sitä suurempaa mitä enemmän hydroksyyliryhmiä polyeetteri sisältää. Polyuretaanimuovien lämmönjohtavuus on välillä 0,02-0,03 W/(m*K).
Polyuretaanisolumuovit voidaan jakaa myös teknisen suoritustavan mukaan yksi- ja kaksiasteiseen menetelmiin. Yksiasteisessa menetelmässä kaikki valmistusaineet sekoitetaan samalla kerralla. Kaksiasteisessa menetelmässä valmistetaan ensin esipolymeeri, jonka annetaan sitten reagoida veden, katalyyttien ja muiden lisäaineiden kanssa.
Nikolai Matvejev

Nikolai Mihailovitš Matvejev (ven. Никола́й Миха́йлович Матве́ев, 1877 Taka-Baikalian alueen Nertšinski Zavodin kihlakunnan Bogdatin kylä – 26. huhtikuuta 1951 Moskova) oli venäläinen bolševikki ja neuvostoliittolainen puoluevirkailija.
Nikolai Matvejev valmistui Irkutskin junkkerikoulusta ja työskenteli Taka-Baikalian kasakkajoukkojen hallinnossa. Vuonna 1918 hän toimi Taka-Baikalian kansankomissaarien neuvoston johtajana ja Siperian kansankomissaarien neuvoston jäsenenä. Neuvostovallan kukistuttua alueella hän oli valkoisten vankina helmikuuhun 1920 saakka. Joulukuussa 1920 Matvejevista tuli Kaukoidän tasavallan hallituksen jäsen ja sotaministeri sekä vuonna 1922 tasavallan hallituksen puheenjohtaja. Venäjän kansalaissodan jälkeen hän toimi puolue- ja talousjärjestöjen palveluksessa.
Archie Moore

Lapsuus

Archie Moore itse väitti syntyneensä 13. joulukuuta 1916, mutta hänen äitinsä mielestä oikea syntymäpäivä oli kolme vuotta aikaisemmin 1913. Jälkimmäistä pidetään nykyään oikeellisempana, vaikka syntymäaika on kiistanalainen.

Uran jälkeen

Vaikka Moore lopetti nyrkkeilemisen, hän ei jättänyt kehää lopullisesti. Hän toimi Alin uran alkuaikoina hänen avustajanaan. Myöhemmin hän avusti George Foremania Rumble in the Jungle -ottelussa. Uransa jälkeen Moore ryhtyi ajamaan afroamerikkalaisten oikeuksia. Moore kuoli 84-vuotiaana sairastettuaan lyhyen aikaa.
Tina Mäkelä

Tina Elise Mäkelä (o.s. Pitkänen, s. 30. kesäkuuta 1955 Lahti) on suomalainen poliitikko. Koulutukseltaan Mäkelä on diakonissa, terveydenhoitaja ja terveystieteiden maisteri.

Poliittinen toiminta

Hän toimi kansanedustajana vuosina 1987–1995, jolloin hän edusti Keski-Suomen läänin vaalipiiriä, Suomen Maaseudun Puolueen puoluesihteerinä 1989–1991 ja puheenjohtajana vuosina 1991–1992.  Hän työskenteli Jyväskylän kaupunkiseurakunnan palveluksessa vuosina 1981–1995.
Kansanedustajan työnsä ohella Mäkelä toimi vuosina 1985–1994 SMP:n Keski-Suomen piirin puheenjohtajana sekä oli Jyväskylän kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1985–1994 ja Jyväskylän kaupunginhallituksen varajäsen vuosina 1987–1988.
Mäkelä on ollut kansanedustaja Ilkka Kanervan (kok.) tukiyhdistyksen, Varsinais-Suomen Linjanvetäjät ry:n puheenjohtaja.

Muu toiminta

PRH:n eli patentti- ja rekisterihallituksen mukaan Kiinteistö Oy Mynämäen Niittylinna, TTM-Kiinteistöt Oy ja CTM Sosiaali- ja terveyspalvelut ovat Mäkelän omistuksessa tai määräysvallassa ja hän on niissä hallituksen puheenjohtaja.

Yksityiselämä

Hänen puolisonsa oli SMP:n entinen kansanedustaja Hannu Suhonen. Mäkelällä on aikaisemmasta avioliitostaan kaksi poikaa.
Bussipysäkki

Juoni

Beau-niminen cowboy (Don Murray) ja hänen ystävänsä Virgil (Arthur O’Connell) matkustavat bussilla Phoenixin Montanasta Arizonaan osallistuakseen siellä pidettävään rodeoon. Samalla Beau toivoo löytävänsä oman ”enkelinsä”.
Arizonassa kokematon Beau rakastuu kahvilalaulaja Chérieen (Marilyn Monroe) tämän laulaessa kappaleen ”That Old Black Magic”. Beau päättää viedä Chérien mukanaan Montanaan ja aikoo naida tämän seuraavana päivänä, mutta Chérie kuitenkin pakenee. Chérie nimittäin toivoo pääsevänsä Hollywoodiin, jossa hänen kykynsä huomattaisiin. Beau kuitenkin löytää Chérien ja pakottaa tämän nousemaan Montanan bussiin.
Matkalla bussi pysähtyy Grace’s Diner -nimiseen ruokapaikkaan, sillä Montanaan vievä tie on peittynyt lumeen. Muut matkustajat ovat saaneet tietää, että Beau on siepannut Chérien ja kiusaa tätä. Miehet nujertavat Beaun, kunnes tämä lupaa jättää Chérien rauhaan. Kun Montanaan vievä tie on aurattu, katuva Beau, joka sai bussikuskilta edellisiltana selkäsaunan, pyytää anteeksi karkeaa käytöstään ja on valmis lähtemään kotiin ilman Chérietä. Chérie antaa Beaulle anteeksi, ja huomattuaan, että Beaulla on myös mukavampi puoli, hän päättää lähteä tämän mukaan.

Arviot

Erään televisioesityksen yhteydessä esitetyn arvion mukaan elokuva on katsojasta riippuen paikoin hauska tai vain pitkästyttävä. Sen loppuratkaisu pönkittää arvoja ajan hengessä.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Bussipysäkin vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Inis

Inis on Heinolasta kotoisin oleva rullalauta-rock-yhtye. Yhtye perustettiin vuonna 1993 nimellä Ineradicable plays shackle me not, mutta Inis-nimeen siirryttiin jo seuraavana vuonna. Yhtyeen ainut alkuperäinen jäsen on laulaja-kitaristi Sami Yli-Pihlaja. 2000-luvun loppupuolella yhtye vaihtoi nimekseen Das Ainis ja vaihtoi esiintymiskielensä suomesta saksaksi. Vuonna 2015 yhtye nauhoittaa kolmannen levynsä, joka on sävelletty vuosina 1997-2004 ja sanoitettu teemalevyksi vuonna 2004 yhdessä yhtyeen alkuperäisen rumpali Sipen kanssa.