google/wiki40b huggingface dataset:
Cannesin elokuvajuhlat

Cannesin elokuvajuhlat (ransk. Le Festival international du film de Cannes tai ransk. Le Festival de Cannes) on Cannesin lomakaupungissa Etelä-Ranskassa vuosittain järjestettävä elokuvafestivaali. Cannesin elokuvajuhlat järjestettiin ensimmäisen kerran 20. syyskuuta – 5. lokakuuta 1946. Sen jälkeen elokuvajuhlat on muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta järjestetty Cannesissa aina toukokuussa.
Monet elokuvatähdet ottavat osaa tähän yleisöltä suljettuun elokuvajuhlaan sen saaman valtavan julkisuuden vuoksi. Cannes on myös elokuvatuottajien suosiossa ensi-iltapaikkana, koska elokuvajuhlat tarjoavat hyvät puitteet myydä elokuvia eri maista tuleville levittäjille.
Cannesin tärkein palkinto on Kultainen palmu (Palme d'or), joka annetaan parhaalle elokuvalle. Kultainen palmu voidaan antaa useammallekin kuin yhdelle elokuvalle samana vuonna. Elokuvajuhlien tuomaristo koostuu valikoiduista kansainvälisistä elokuva-alan ammattilaisista. Tuomaristo jakaa elokuvajuhlilla muitakin palkintoja, joista Grand Prix on Kultaisen palmun jälkeen arvokkain.
Aki Kaurismäen elokuva Mies vailla menneisyyttä sai Grand Prix -palkinnon Cannesissa vuonna 2002, ja elokuvassa näytellyt Kati Outinen palkittiin roolisuorituksestaan parhaan naisnäyttelijän palkinnolla.
Suomalainen Peter von Bagh oli tuomaristossa vuonna 2004.

Suomalaiset Cannesissa

Aki Kaurismäen elokuvat ovat olleet useasti ehdolla Kultainen Palmu -palkinnon saajaksi. Palkintoa ovat tavoitelleet elokuvat Kauas pilvet karkaavat (1996), Mies vailla menneisyyttä (2002), Laitakaupungin valot (2006) ja Le Havre (2011). Grand Prix -palkinnon hän voitti elokuvasta Mies vailla menneisyyttä ja ekumeenisen juryn palkinnon elokuvasta Kauas pilvet karkaavat.
Muita suomalaisia Kultainen palmu -ehdokkaita ovat olleet Matti Kassilan Elokuu (1956) sekä Pirjo Honkasalon ja Pekka Lehdon ohjaama Tulipää (1980).
Kaarlo Nuorvalan lyhytelokuva Hermoprässi sai vuonna 1963 Grand Prix -palkinnon. Erik Blombergin ohjaama Valkoinen peura valittiin vuonna 1953 parhaaksi taruaiheiseksi elokuvaksi, ja lisäksi se oli ehdolla Grand Prix -palkinnon saajaksi. 
Juho Kuosmasen elokuva Hymyilevä mies valittiin keväällä 2016 parhaaksi Un certain regard -sarjassa.
Kari Juusosen ohjaama Pizza Passionata voitti vuonna 2001 lyhytelokuvien kilpasarjan kolmannen palkinnon.
Teppo Airaksisen ohjaama ja Melli Maikkulan käsikirjoittama Katto valittiin vuonna 2017 lyhytelokuvien kilpasarjaan 4843 ehdokkaan joukosta ja voitti kakkospalkinnon.
Suomen itsenäisyysjulistus

Tausta

Kun P. E. Svinhufvudin johtama senaatti nimitettiin 27. marraskuuta 1917, sen tärkeimpänä ja ensimmäisenä tehtävän pidettiin Suomen itsenäisyyden pikaista järjestämistä, sillä eduskunnan porvarillinen enemmistö halusi irtautua mahdollisimman nopeasti Venäjästä, jossa bolševikit olivat nousseet valtaan lokakuun vallankumouksessa. Koska bolševikkien asemaa Venäjän laillisina johtajina ei haluttu tunnustaa, päätettiin Suomi julistaa yksipuolisesti itsenäiseksi. Oppositiossa olleet sosiaalidemokraatit eivät kuitenkaan olisi halunneet katkaistavan välejä bolševikkihallitukseen. Senaatti päätti antaa itsenäisyysjulistuksen eduskunnalle pelkkänä hallituksen ilmoituksena, jotteivät porvarien ja sosialistien väliset erimielisyydet nousisi esiin keskustelussa. Vasemmiston tuen saamiseksi julistuksessa päätettiin kuitenkin mainita, että itsenäisestä Suomesta tulisi nimenomaan tasavalta.

Hyväksyminen

Senaatti oli valmis esittämään julistuksen eduskunnalle jo 30. marraskuuta, mutta puhemies Johannes Lundson ei halunnut venyttää istuntoa enää puolella tunnilla, vaan päästi kansanedustajat lomalle. Joulukuun neljäntenä senaatin puheenjohtaja P. E. Svinhufvud luki julistuksen eduskunnalle, mikä keskeytti valtiolainan ottamista koskeneen esityksen käsittelyn. SDP:n edustajat jäivät mielenosoituksellisesti istumaan julistuksen lukemisen ajaksi ja esittivät heti sen jälkeen vastalauseensa, sillä senaatti oli käyttänyt valtaa, jonka marraskuun 15. päivän päätöksen mukaan piti kuulua eduskunnalle.
Ulkomaiset konsulit ilmoittivatkin senaatille, että korkeinta valtaa käyttävän eduskunnan tulisi vielä hyväksyä julistus. Niinpä kaksi päivää myöhemmin eduskunnan käsittelyyn tuotiin julistuksen hyväksymistä kannattanut aloite. Porvarilliset puolueet äänestivät kyseisen esityksen puolesta ja sosiaalidemokraatit oman vastaesityksensä puolesta; äänet jakautuivat 100–88 ensin mainitun hyväksi. Sosiaalidemokraattien esityksessä kannatettiin myös Suomen itsenäisyyttä, mutta ei yksipuolisella julistuksella vaan neuvottelemalla Neuvosto-Venäjän kanssa. Porvarien silmissä tämä vaikutti kyseenalaiselta itsenäisyyden jarruttamiselta. Porvarit eivät halunneet sitoa Suomen itsenäisyyden toteutumista Neuvosto-Venäjän hyväksyntään, mikä olisi lykännyt sen epämääräiseen tulevaisuuteen; sosiaalidemokraatit taas pitivät yksipuolista irtautumista vaarallisena "seikkailupolitiikkana", sillä Venäjä saattaisi estää sen väkivalloin.
Pian ilmeni, että ennen muiden ulkovaltojen tunnustusta Suomen itsenäisyyden oli joka tapauksessa saatava hyväksyntä myös Neuvosto-Venäjän hallitukselta eli kansankomissaarien neuvostolta.
Äänestyksessä voittaneen porvarien aloitteen ensimmäinen allekirjoittaja oli maalaisliiton Santeri Alkio, sosiaalidemokraattien aloitteen puolestaan Kullervo Manner.
Itsenäisyysjulistuksen lukeminen eduskunnalle ja hyväksyminen tapahtuivat Heimolan talossa, joka purettiin vuonna 1969 sen historiallisesta arvosta huolimatta.
Estimaattori

Estimaattori on tilastotieteessä ja ekonometriassa sääntö, jolla tilastollisesta aineistosta muodostetaan estimaatti eli arvio jollekin populaatioparametrille, eli luvulle, joka jollain tavalla kuvaa tutkittua populaatiota. Esimerkiksi populaatioparametri voi olla koululaisten keskipituus, jota arvioidaan koululaisia mittaamalla kerätyllä aineistolla. Tällöin estimaatti on jollain säännöllä eli estimaattorilla tehty arvio kaikkien koululaisten keskipituudesta käytössä olevan aineiston perusteella.
Estimaattoria kutsutaan tarkentuvaksi, jos estimaatti lähestyy populaatioparametrin todellista arvoa (esim. arvio keskipituudesta todellista keskipituutta), kun otoksen kokoa kasvatetaan.

Katso myös:

Estimointi
Zagrebin piirikunta

Historia

1100-luvulla Zagrebin piirikuntaa aloitettiin asuttamaan Kroatian kuningaskunnassa. Habsburgien monarkia kukoisti Zagrebissa ja se kesti vuosikausia. Zagreb oli myös Jugoslavian vallan alla, kunnes se päättyi Jugoslavian hajoamissodissa. Nykyään Zagrebin piirikunta on osa Kroatiaa.
Kaappi

Kaappi on laatikonmuotoinen, tavaroiden säilytykseen tarkoitettu tila, joka koostuu kolmesta seinästä ja yhdestä ovesta. Kaappi voi olla joko lattialla seisova pöytäkaappi, sitä korkeampi komero tai seinälle ripustettu seinäkaappi.
Kaapeissa on säilytettävistä tavaroista riippuen usein myös hyllyjä, joko kiinteitä tai irrotettavia ja korkeudeltaan säädettäviä. Muita kaappien sisusteita ovat ripustuskoukut, vaatetangot ja esiin vedettävät laatikostot tai ritiläkorit.
Kaappien valmistusmateriaali riippuu niiden käyttöalueesta ja tarkoituksesta. Esimerkiksi lokeroiksi kutsuttavat julkisessa käytössä olevat lukolliset kaapit on valmistettu metallipellistä, kun taas esimerkiksi kotitalouksissa olevat irtaimet ja kiinteät kaapit on valmistettu puusta tai kalustelevystä, kuten MDF:stä tai lastulevystä. Muita materiaaleja voivat olla muovi ja erilaiset komposiitti- eli yhdistelmämateriaalit.
Joissakin kaapeissa, kuten vaatekaapeissa sekä kylpyhuoneiden kaapistoissa käytetään liukuovia, jotka eivät avautuessaan vie tilaa. Myös kirjahyllyissä voi olla erillisiä suljettavia kaappeja.
Eräs historian tunnetuimmista kaapinvalmistajista oli Thomas Chippendale (1718–1779).
Minna-Maria Kangas

Minna-Maria Susanne Kangas (s. 5. helmikuuta 1983 Oulu) on suomalainen kestävyysurheilija. Alkujaan Kangas kilpaili kestävyysjuoksussa, kunnes vaihtoi jalkavamman takia pyöräilyyn vuonna 2015.
Kestävyysjuoksussa Kankaan päälaji oli estejuoksu. Seuratasolla hän edusti vuoteen 2008 Rovaniemen Lappia, vuoteen 2012 Oulun Pyrintöä ja sen jälkeen Helsingin Jyryä. Juoksu-urallaan häntä valmensivat Päivi Tanttinen (vuoteen 2004), Jouni Noronen vuosina 2005–2009 ja vuodesta 2009 lähtien Tommy Ekblom. Estejuoksun lisäksi Kangas kilpaili maastojuoksussa sekä ratakilpailusta kaikilla matkoilla 1 500 metriltä 5 000 metrille. Aikuisten SM-kisoissa Kangas on saavuttanut kestävyysjuoksussa viisi mitalia, hopeaa 5 000 metrillä (2007) ja maastojuoksussa kuuden kilometrin matkalla (2012) sekä kaksi pronssia 3 000 metrin estejuoksusta (2010 ja 2011) ja pronssia sisäradoilla 3 000 metrin juoksusta (2013). Suomi–Ruotsi-maaottelussa hän on ollut mukana kolme kertaa, vuosina 2007, 2010 ja 2011. Kankaan ennätys 3 000 metrin esteissä on 9.55,27 vuodelta 2012 ja se oikeuttaa Suomen kaikkien aikojen tilastossa sijalle kuusi.
Pyöräilyssä Kangas edustaa Idrottsklubben-32-seuraa. Hän on saavuttanut maantieaika-ajossa SM-kultaa 2019, maantieajossa SM-hopeaa 2017 ja 2019, paritempossa SM-pronssia 2015 sekä maantieajon joukkuekilpailussa SM-kultaa 2017, 2018 ja 2019 ja SM-hopeaa 2016. Rata-ajossa hän on saanut 4 000 metrin joukkueajossa SM-kultaa 2016 ja 2017, 3000 metrin takaa-ajossa SM-hopeaa 2018 ja SM-pronssia 2016 ja 2017 sekä linja-ajossa SM-pronssia 2017. Hän voitti Tour of Uppsala -kilpailun prologin 2018.
Esko Suomalainen

Esko Suomalainen (11. kesäkuuta 1910 Helsinki – 15. toukokuuta 1995 Helsinki) oli perinnöllisyystieteilijä ja Helsingin yliopiston perinnöllisyystieteen professori 1948–1976. Hän tutki erityisesti hyönteisten perinnöllisyyttä sekä kromosomeja. Hänelle myönnettiin akateemikon arvonimi vuonna 1990.
Rodney Alcala

Rodney James Alcala (s. 23. elokuuta 1943 San Antonio, Texas) on 1970-luvun lopulla ainakin neljä naista ja yhden lapsen surmannut, kuolemaan tuomittu sarjamurhaaja. Hän syntyi Texasissa ja liittyi 17-vuotiaana armeijaan. Hän saavutti vuonna 1978 voiton The Dating Game -show'ssa.
Neljä naisuhriaan Alcala murhasi Los Angelesin piirikunnassa vuosina 1977–1979. Surmattu lapsi oli 12-vuotias tyttö, Robin Samsoe Huntington Beachista. Hän joutui siepatuksi ollessaan pyöräilemässä balettitunnille 20. kesäkuuta 1979. Ruumis löydettiin kahdentoista päivän kuluttua, ja Alcala pidätettiin kuukauden kuluttua tytön katoamisesta. Häntä syytettiin Samsoen murhasta ensimmäistä kertaa vuonna 1980. Hänet tuomittiin kuolemaan kahdesti, mutta molemmilla kerroilla valitukset johtivat tuomion kumoamiseen. Syytteisiin lisättiin neljän naisen murhat vuonna 2006.
Vuonna 2010 uutisoitiin Alcalan saaneen kolmatta kertaa kuolemantuomion Robin Samsoen murhasta sekä lisäksi tulleen tuomituksi neljästä muusta murhasta. Neljä selvittämätöntä henkirikosta oli paljastunut Alcalan tekemiksi, kun uusi laki velvoitti hänet antamaan DNA-näytteen. Samsoen lisäksi häntä syytettiin näin ollen Jill Barcombin (18), Georgia Wixtedin (27), Charlotte Lambin (32) ja Jill Parenteaun (21) tappamisesta. Hän edusti oikeudessa itseään.
Alcala oli jo vuonna 1972 saanut tuomion neljä vuotta aikaisemmin tekemästään pahoinpitelystä, kidnappauksesta ja raiskauksesta, joiden uhrina oli ollut 8-vuotias tyttö. Ehdonalainen vapaus koitti tekijälle tällöin jo kahden vuoden kuluttua. Samsoen murhatessaan hän oli takuita vastaan vapaalla ja odotti 15-vuotiaan tytön pahoinpitelyä ja raiskausta koskenutta oikeudenkäyntiä, jossa hänet tuomittiinkin vuonna 1980 vankeuteen yhdeksäksi vuodeksi.
Kalifornian yliopistosta, Los Angelesista valmistunut Alcala on harrastelijavalokuvaaja. Hänen älykkyysosamääränsä on 160, mikä merkitsee hänen olevan huippuälykäs.
Karkeakarvainen bosnianajokoira

Ulkonäkö

Vankka rakenne. Pää pitkä ja kohtuullisen leveä, otsa hieman kupera. Kohtuullinen ja loiva otsapenger. Silmät ovat soikeat ja suuret ja niiden väri on kastanjanruskea. Korvat ovat keskipitkät, riippuvat ja kärjestä pyöristyneet. Suorakaiteen muotoinen, pitkä ja syvä kuono. Kirsu on väriltään joko musta tai tummanruskea. Purenta on aina leikkaava. Häntä kaartuu sapelimaisesti hieman ylöspäin. Karva on kovaa, pitkähköä ja harottavaa. Kuonossa karva muodostaa selvästi erottuvat viikset ja parran. Pohjaväri vaihtelee vehnästä ja punaisesta harmaaseen ja mustaan. Musta tai harmaa satula päävärin lisäksi on hyvin yleinen, mutta koira voi olla myös kolmivärinen (tricolor). Kaikkein yleisin väritys on vehnä harmaalla satulalla. Uros on 46-56 cm korkea ja narttu jonkin verran pienempi. Ihannepaino on 20 kg, mutta vaihtelu 16-24 kg välillä sallitaan.

Luonne ja käyttäytyminen

Bosnianajokoiraa kuvaillaan sinnikääksi, eloisaksi ja rohkeaksi. Työskennellessään sillä on sointuva haukku, minkä vuoksi se soveltuu hyvin myös vahtikoiraksi. Se tulee hyvin toimeen lasten ja muiden koirien kanssa.

Alkuperä

Bosnialaiset metsästäjät jalostivat rodun 1800-luvulla paikallisiin olosuhteisiin ja ennen kaikkea vuoristossa työskentelemään soveltuvaksi. Jalostuksessa tiedetään käytetyn ainakin griffonia, mikä lisäksi jotkin teoriat uskovat mukana olevan myös molossikoiran perimää. Nimityksen barak uskotaan tulleen turkin kielestä, missä se merkitsee karkeakarvaista koiraa. Bosniassa ajon aikana haukkuvaa koiraa kutsutaan nimellä brakirci, joka vastaa saksan ja hollannin kielen termiä bracke. Bosnianajokoira pääsi FCI-rekisteriin vuonna 1965, alun perin nimellä illyrianajokoira.
Korisliiga-kausi 2016–2017

Media

Edelliskauden tapaan kaikki Korisliigaottelut televisioitiin Elisan verkkopohjaisen Fanseat-palvelun kautta ja suuri osa Elisa Viihde -palvelussa.

Sarjajärjestelmä

Korisliiga-kauden 2016–2017 runkosarja pelattiin kymmenen joukkueen nelinkertaisena sarjana. Runkosarjan kahdeksan parasta joukkuetta etenivät pudotuspeleihin, ja viimeiseksi jäänyt joukkue karsi sarjapaikastaan M1DA:n finaalit hävinnyttä joukkuetta vastaan paras kolmesta -järjestelmällä. Puolivälieristä eteni jatkoon viime kauden tapaan kolmella voitolla ja välieristä neljällä voitolla. Myös loppuotteluissa Suomen mestaruuteen vaadittiin edelliskauden tapaan neljä voittoa. Pronssimitalit ratkaistiin yhdessä ottelussa.

Tapahtumia

Edelliskaudella suurista talousvaikeuksista kärsinyt Bisons Loimaa ilmoitti toukokuussa 2016 hakevansa liigalisenssiä kaudelle 2016–2017. Joukkueen lisenssin saanti ja rahoitusjärjestelyt olivat ristiin ehdollisia. Kesäkuussa Koripalloliiton liittohallitus ei sarjalisenssiyksikön esityksen mukaisesti hyväksynyt Bisonsin sarjalisenssihakemusta, koska sopimusyhteisö Bisons BC Oy ei täyttänyt vaadittuja velvoitteitaan määräaikaan eli toukokuun loppuun mennessä eikä vielä kolme viikkoa ajankohdan jälkeen kestäneiden neuvottelujen jälkeenkään. Loimaalaisten tilalle Korisliigaan nostettiin edelliskaudella sarjasta pelillisesti pudonnut lapualainen Kobrat. Liitto tarjosi Bisonsille paikkaa II-divisioonasta, mihin se ei ensi kädeltä suostunut.
Tammikuussa 2017 Seagullsin Timo Heinonen pelasi historian toisena pelaajana 600. runkosarjaottelunsa Suomen miesten pääsarjassa.

Tilastot

Runkosarjan korikuninkuuden voitti Kobrien yhdysvaltalaispelaaja Jamal Jones. Sarjan suomalaispelaajista korkein pistekeskiarvo runkosarjassa oli Tampereen Pyrinnön Topias Palmin 13,1 pistettä/ottelu. Korihaiden Marcus Van voitti levypallotilaston ja Seagullsin Antto Nikkarinen syöttötilaston.
Lauritz Weibull

Lauritz Ulrik Absalon Weibull (2. huhtikuuta 1873 Lund - 2. joulukuuta 1960) oli ruotsalainen historioitsija ja arkistonhoitaja.
Hän oli Martin Weibullin ja Sophie Winbergin poika, ja Curt Weibullin veli. Hän aloitti opiskelunsa Lundin yliopistossa 1892, ja hänestä tuli filosofian kandidaatti 1894 ja filosofian tohtori 1900. Tästä alkoi hänen uransa historioitsijana, ja hän päättyi professoriksi Lundiin 1919–1938. Ennen tätä hän myös oli arkistonhoitaja maakunta-arkistossa Lundissa.
Weibull esiintyi radikaalina lähdekriitikkona. Hän oli kiinnostunut varsinkin Skånesta ja muista vanhoista tanskalaisista maakunnista Ruotsin mantereella. Näitä alueita hän nimitti Skånelandiksi. Weibullista tuli Ruotsin historiantieteen tärkein tutkijoiden kouluttaja. Isänsä kanssa hän perusti Historisk Tidskrift för Skånelandin vuonna 1901. Myöhemmin hänen aloitteesta perustettiin historiallinen aikakauslehti Scandia vuonna 1928. Weibull murensi aikaisemman tutkimuksen ihannekuvan viikinkiajasta. Tilalle hän asetti käsityksen, joka pohjautui lähteiden analyysiin.
Jessie Jacobs

Jessica Madison Jacobs  (14. marraskuuta 1990 – 10. toukokuuta 2008) oli australialainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi rooleistaan lastensarjoissa Tallijengi, Holly's Heroes ja Fergus McPhail. 
Jacobs kuoli 17-vuotiaana jäätyään junan alle Cheltenhamin asemalla Melbournessa. Hän opiskeli Sandringham Collegessa.
Tyrvään murrekirja

Kirjan kokoaminen

Kirjaa varten haastateltiin 17 tyrvääläistä, joista eräät olivat asuneet seudulla koko ikänsä. Kertojat olivat varsin iäkkäitä, ja peräti 14 heistä kuoli ennen kuin kirja julkaistiin vuonna 1976. Kirja on näin ollen ainutkertainen dokumentti Tyrvään ja koko Sastamalan seudun murretutkimukselle. Haastatelluista tyrvääläisistä kukin sai kertoa tutkijoille vapaavalintaisia kertomuksia omista suosikkiaiheistaan. Kirjan aihevalikoima on tämän vuoksi laaja: teos sisältää kertomuksia mm. yliluonnollisista asioista, metsämökin elämästä, koulunkäynnin vaikeuksista sekä metsästyksestä. Tyrvään murrekirjan loppuun on koottu noin 5 500 hakusanaa käsittävä Tyrvään murteen pienoissanakirja.
Mark 6 -ydinpommi

Mark 6 -ydinpommi eli Mk 6 oli amerikkalainen varhainen ydinpommi, jota tuotettiin vuodesta 1951 alkaen vuoteen 1955 saakka ja joka oli palveluskäytössä vuoteen 1962. Se korvasi aikaisemmat Mark 4 -ydinpommit. Aseesta tehtiin kaikkiaan seitsemän eri suunnitteluversiota ja niitä tuotettiin kaikkiaan yhteensä 1 100 kappaletta.
Mark 6 oli 1,5 metriä halkaisijaltaan ja 3,3 metriä pitkä, kuten myös Mark 4. Se painoi noin 3 400 – 3 900 kg, riippuen tarkasta Mark 6 -versiosta. (Mark 3 Fat Man painoi yli 4 500 kg.) Se oli kevennetty versio, joka oli myös aerodynaamisesti kehittyneempi, joten sen osumatarkkuus lentokoneesta pudotettaessa oli parempi kuin aikaisemmilla atomipommeilla. Mark 6 oli imploosio-tyyppinen ase, kuten sen edeltäjät Fat Man- ja Mark 4 -atomipommit. Kuten Mark 4, se käytti fissiilinä aineena uraanin ja plutoniumin yhdistelmää, ei pelkkää plutoniumia Fat Manin tapaan. Tarkka fissiilin osan koostumus oli samanlainen kuin useissa muissakin yhdysvaltalaisissa ydinaseissa (Tyypin C ja D pit assembly).
Mark 6:n räjähdysvoimakkuus oli 8, 26, 80, 154 tai 160 kilotonnia, riippuen tarkasta aseen versiosta.
Lentokoneet jotka kantoivat Mark 6 -atomipommeja olivat B-29, B-36, B-47, B-50 ja B-52. Yhdysvaltain laivasto myös kantoi pommia AJ-1-pommikoneissaan.

Mark 6:n perusteella kehiteltyjä malleja

Mark 13 -ydinpommi ja vastaava W13-ydinkärki olivat muuten samanlaisia kuin Mark 6, mutta niissä oli paranneltu 92:n sytyttimen imploosiojärjestelmä. Molemmat aseohjelmat kuitenkin keskeytettiin 1954, ja nämä aseet eivät päätyneet käyttöön.
Mark 18 -ydinpommi oli Mark 6:n ja Mark 13:n seuraaja, jonka ydin sisälsi plutonium-uraani-komposiitin sijasta 60 kg korkea-rikasteista uraania (HEU). Sen räjähdysteho oli 500 kilotonnia, ja se oli suurin pelkästään fissiota käyttävä pommi, jonka Yhdysvallat on koskaan suunnitellut. Kaikki Mark 18 -pommit kuitenkin lopulta kierrätettiin Mark 6 Mod 6 -pommeiksi sen jälkeen kun vetypommit yleistyivät. Operaatio Ivyn King-räjäytys tehtiin Mark 18 -atomipommilla.
Retiisi

Käyttö

Kasvista syödään usein alkeisvarsi, joskin koko kasvi on syömäkelpoinen, ja sen lehtiä voidaan käyttää salaattina. Euroopassa retiisiä syödään tyypillisesti raakana mutta Aasiassa myös keitettynä.
Retiisi- ja retikkalajikkeille tyypillinen kirpeys johtuu ristikukkaiskasveille ominaisista glukosinolaateista, jotka ovat rikkipitoisia glykosideja. Kasvin solukkojen rikkoutuessa yhdisteet hajoavat ja syntyy sinappiöljyjä, jotka ovat eri lajikkeilla erilaisia.

Ulkonäkö

Retiisejä on erivärisiä; nykyään punaiset ovat yleisimpiä. Punaisten lisäksi on olemassa valkoisia, vaaleanpunaisia ja harmahtavia retiisejä; vanhimmat lajikkeet ovat valkoisia. Suurella ja pyöreällä keltaisella lajikkeella on sitruunaa muistuttava ominaismaku. Retiisien ja retikoiden koko vaihtelee. Jotkin yksilöt kasvavat jopa kilogramman painoisiksi.
Retikan muoto voi olla pyöreä tai pitkulainen, ja se voi olla jopa puoli metriä pitkä. Kesäretikan kuori on valkea tai punertava, mutta talvivarastointia kestävät lajikkeet ovat tummempia ja paksumpikuorisia.
Itäaasialaista valkoista retikkaa kutsutaan nimellä daikon. Daikonin yleisin lajike on porkkanan muotoinen ja maultaan mieto, 20–35 cm:n pituinen ja 5–10 cm:n paksuinen.

Viljely

Retiisin optimaalinen viljelylämpötila on noin 10 °C. Retiisit kasvavat parhaiten hieman happamassa tai neutraalissa, hedelmällisessä maaperässä ja tarvitsevat paljon kosteutta. Liian kuivassa maaperässä retiisit helposti kitkeröityvät, ja jäykässä maassa mukuloista voi tulla epämuodostuneita. Retiisin kasvuaika kylvöstä sadonkorjuuseen on tyypillisesti noin 35-60 päivää. Niiden kasvattaminen on helppoa myös kotipuutarhassa.
Retiisiä viljellään paljon erityisesti Alankomaissa, missä kasvukausi avomaalla on tyypillisesti keväällä, esimerkiksi maaliskuussa. Talvella retiisiä voidaan kasvattaa matalissa lasitetuissa tai muovitetuissa tunneleissa, mutta varsinaisia täyskorkeita kasvihuoneita retiisi ei tarvitse.

Sadonkorjuu ja varastointi

Retiisi korjataan pääsääntöisesti käsin mutta laajemmassa viljelymittakaavassa myös koneellisesti. Retiisi säilyy noin 2-3 viikkoa muovipussissa noin 0 °C:n lämpötilassa korjaamisen jälkeen.

Terveysvaikutukset

Retiisi on hyväksi hampaille, ikenille, hiuksille ja kynsille. 90 prosenttia luomuretiisin ravintoarvosta on naateissa.
Amri Nal -vaihe

Amri Nal-vaihe n. 3600–2800 eaa oli varhaisharappalainen kulttuuri nykyisessä Etelä-Pakistanissa. Amri-Nalin saviastiat muistuttavat pohjoisemman Kot Dijin vaiheen saviastioita.

Alue

Amri Nalin kulttuuria oli Etelä-Pakistanin seudulla ja lähialueilla Belutsistanissa, Sindhissä, Juraratissa, tarkemmin erityisesti Jhalawanissa, Kutchissa ja Dadussa.

Historia

Amri-Nal vaihetta edelsi etelä-Beluchistanissa Togau-vaihe. Amri-Nalin kulttuurin kanssa kilpaili Anarta noin 4200–3350, Padri noin 3800–3250 eaa Pre-Prabhas Somnatissa noin 3300–2800 eaa. Varhaista Amri Nalin keramiikkaa oli Kutchin Surkotadassa ja Dholavirassa.
Jäniksen vuosi (vuoden 1977 elokuva)

Tarina

Elokuva kertoo turhautuneesta mainosmies Kaarlo Vatasesta (kirjassa hänen ammattinsa on toimittaja), joka kesäisellä työmatkallaan löytää vahingossa vammautuneen jäniksenpoikasen. Vatanen päättää olla palaamatta sillä kertaa kotiin ja lähtee jäniksen kanssa kiertämään Suomea.

Vastaanotto

Helsingin Sanomien Mikael Fränti kirjoitti elokuvan tv-esityksen alla 1987 Jäniksen vuoden olevan Jarvan komedioista syvällisin: ”Hiottu ilmaisu ja mietitty sisältö herättävät luottamusta. Lopulliset kannanotot on jätetty katsojalle.” Hän kehui myös Litjan roolisuoritusta ja Markku Kopiston mieleenjäävää musiikkia.
Hymen (mytologia)

Hymen tai Hymenaios (m.kreik. Ὑμέναιος) oli kreikkalaisessa mytologiassa häiden jumala. Lähteestä riippuen hänen vanhemmikseen mainitaan Dionysos ja Afrodite, tai Apollon ja muusa Kalliope. Kuvataiteessa hänet esitettiin siivekkäänä nuorena miehenä, joka kantoi soihtua, sahraminkeltaista viittaa ja kranssia, jonka kukat olivat useimmiten ruusuja, mutta välillä myös meiramia.
Hymen oli alun perin häälaulun nimi, ja Hymenistä muodostui häiden henkilöitymä, jonka muistoksi laulu esitettiin. Sanat hymen, immenkalvo, ja hymni on johdettu Hymenin nimestä.