google/wiki40b huggingface dataset:
Hilja Vilkemaa

Hilja Elina Vilkemaa (sukunimi vuoteen 1914 Vilkman; 24. joulukuuta 1887 Turku – 8. joulukuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen oppikoulun lehtori, edistyspuolueen kansanedustaja ja kirjailija. 
Hilja Vilkemaan äiti oli ompelija Alina Wilkman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1909 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1920 sekä maisteriksi 1922. Vilkemaa toimi Helsingin suomalaisen tyttölyseon suomen kielen ja historian tuntiopettajana sekä viransijaisena 1921–1928, Uuden yhteiskoulun suomen kielen ja historian tuntiopettajana 1926–1927 ja Koulukujan yhteislyseon opettajana ja johtajana 1928–1929. Hän oli Helsingin suomalaisen tyttölyseon ja Tyttönormaalilyseon tuntiopettajana ja viransijaisena 1931–1936, Helsingin toisen suomalaisen tyttökoulun suomen kielen nuorempana lehtorina 1936–1938, Tyttönormaalilyseon historian ja yhteiskuntaopin vanhempana lehtorina 1938–1957, Tyttönormaalilyseon vt. yliopettajana 1947–1948 sekä Tyttönormaalilyseon vararehtorina 1951–1957. Vilkemaa sai opetusneuvoksen arvon 1957.
Hilja Vilkemaa oli mukana Suomalaisen Naisliiton toiminnassa vuodesta 1910 alkaen ja toimi liiton sihteerinä ja puheenjohtajana. Vilkemaa pyki erityisesti tekemään tunnetuksi kirjailija Minna Canthin elämäntyötä ja hän perusti tätä varten opintokerhoja ja järjesti Canth-aiheisia juhlia. Vilkemaa oli Naisten Ääni-lehden päätoimittajana ja hän toimitti myös Raittiuskasvatus-lehteä ja Suomen Naisten lehteä.
Vilkemaa toimi Kansallisen edistyspuolueen kansanedustajana 1920–1922 edustaen Turun läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän oli myös Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä 1951–1964 ja kuului Vapaamielisten Liiton hallitukseen ja johtokuntaan.
Ahlgrens Bilar

Ahlgrens Bilar on ruotsalaisen Fredrik Ahlgrenin kehittämä makeinen. Ahlgrens Bilar kuuluu Cloetta-konsernin tuotteisiin. Ahlgrens Bilarit ovat auton muotoisia vaahtokarkkeja, ja niitä myydään neljää erilaista vaihtoehtoa: Original, Saltlakrits, Sursockrade ja Choco.
Ahlgrens Bilar sai alkunsa vuonna 1953, jolloin tulivat markkinoille Ahlgrens Bilar Original -pusseissa. Ne sisältävät kolmea erilaista makuvaihtoehtoa. Bilar-karkit tulivat myyntiin Suomessa kesällä 2011.
MTV3 palkitsi kesä–heinäkuussa kanavalla esitetyistä mainoksista Bilar-mainoksen ”Kuukauden parhaat sekunnit” -palkinnolla. Bilar-makeisten Suomen-lanseeraus nimettiin AdProfit-kilpailussa vuoden 2011 kampanjaksi. Vuoden huiput -kilpailussa 2012 Bilar-makeisten mainonta sai kaksi hopeahuippua.
USS Ranger (CV-4)

Valmistus

Sen köli laskettiin 26. elokuuta 1931 Newport News Shipbuilding and Drydock Companyllä Newport Newsissä Virginiassa. Alus laskettiin vesille 25. helmikuuta 1933 kumminaan Herbert Hooverin puoliso. Se otettiin palveluskäyttöön 4. kesäkuuta 1934 Norfolkin laivastontelakalla ensimmäisenä päällikkönään Arthur L. Bristol ja se poistettiin palveluskäytöstä 18. lokakuuta 1946.
Sokkeloripsimonni

Ulkonäkö ja koko

Sokkeloripsimonnilla on vaalean kermanvärisellä pohjalla erilaisia tummia läikkiä, jotka saattavat näyttää sokkelolta. Kuviointi voi vaihdella suuresti, ja monet yksilöt on helppo sekoittaa sukulaislajeihin. Kuviointi ulottuu myös vatsapuolelle, ja kala voi halutessaan uida myös selkä alaspäin. Aikuisen kalan tyypillinen pituus on 16-17 senttimetriä.

Elinympäristö

Sokkeloripsimonnit elävät Kongojoen keskiosissa sekä sen sivujoen Kasain vesistössä, sekä Stanley Poolin alueella.

Käyttäytyminen

Akvaarioharrastajien mukaan sokkeloripsimonni on seurallinen kala, joka pärjää hyvin muidenkin lajien seurassa, mutta tarvitsee muiden monnien tapaan oman suojapaikan kuten luolan tai muun kolon.
Henry Mancini

Elämä ja ura

Henry Mancini syntyi 16. huhtikuuta 1924 Clevelandissa, Ohiossa. Hänen isänsä Quinto soitti huilua ja opetti Henrylle taidon kun tämä oli kahdeksanvuotias. Perhe muutti West Aliquippaan Pennsylvaniaan kun Henry oli 12-vuotias. Siellä hän opetteli soittamaan pianoa ja kiinnostui musiikin sovittamisesta. Valmistuttuaan high schoolista 1942 Mancini aloitti opinnot New Yorkin Juilliard-musiikkikoulussa mutta joutui armeijaan jo seuraavana vuonna. Mancini liittyi vuonna 1946 The Glenn Miller-Tex Beneke Orchestraan pianistina ja sovittajana. Seuraavana vuonna hän meni naimisiin laulaja Ginny O’Connorin kanssa.
Vuonna 1952 Mancini aloitti Universal-International-elokuvastudion musiikkiosastolla. Seuraavan kuuden vuoden aikana hän teki musiikkia yli sataan elokuvaan ja sai ensimmäisen Oscar-ehdokkuutensa elokuvasta Glenn Miller Story. Lopetettuaan työt studiolla 1958 Mancini ryhtyi itsenäiseksi musiikintekijäksi. Hänen ensimmäisiä töitään lähdön jälkeen oli Blake Edwardsin televisiosarja Peter Gunn, joka aloitti 26 elokuvaa kattaneen yhteistyön Edwardsin kanssa.
Elokuvamusiikin teon ohella Mancini johti useita merkittäviä sinfoniaorkestereita eri puolilla maailmaa. Kaiken kaikkiaan hän teki yli 600 esiintymistä orkesterinjohtajana.
Mancini kuoli 1994. Hänellä on kolme lasta.

Tuotanto

Mancini levytti yli 90 albumia, joiden tyyli ulottui big band -musiikista jazziin, klassiseen ja popiin. Yhdeksän hänen albumeistaan myi kultaa.
Mancini kirjoitti kaksi kirjaa, joista toinen oli omaelämäkerta Did They Mention the Music? (1989, Gene Leesin kanssa) ja toinen orkesterisovittamisen opas Sounds and Scores: A Practical Guide to Professional Orchestration (1962), josta on tullut alan merkkiteos.

Merkitys ja tunnustukset

Mancinin rooli 1950-luvun Yhdysvaltain elokuvamusiikissa oli hyvin merkittävä. Hän toi elokuvamusiikkiin pienet kokoonpanot sekä käytti uudenlaisia musiikillisia ideoita ja levytysstudiotekniikan tuomia mahdollisuuksia.
Mancini sai uransa aikana sävellyksistään 20 Grammy-palkintoa ja oli ehdolla yhteensä 72:een. Hän sai neljä Oscar-palkintoa ja yhteensä 18 ehdokkuutta. Hän sai myös yhden Golden Globe -palkinnon sekä kaksi Emmy-ehdokkuutta. Mancinin Oscar-palkitut elokuvat palkitsemisvuosineen ovat Aamiainen Tiffanylla (1962, paras musiikki sekä paras laulu), Viinin ja ruusujen aika (1963, paras laulu) ja Victor/Victoria (1983, paras musiikki).
Mancinilla on useita kunniatohtorin arvonimiä eri yliopistoista Yhdysvalloissa.
Ilmastopakolaisuus

Ilmastopakolainen on henkilö, joka pakenee kotipaikastaan muualle paikallisen ilmaston muuttumisen tai ympäristökatastrofin seurauksena. Ilmastopakolaisuutta seuraa sekä nopeista että hitaista ympäristön muutoksista kuten kuivuuskausista, aavikoitumisesta, merenpinnan noususta sekä äärimmäisten sääilmiöiden kuten hurrikaanien, syklonien, tulvien ja tornadojen lisääntymisestä, pitenemisestä ja voimistumisesta.
Ilmaston lämpenemisen odotetaan merkittävästi lisäävän ilmastopakolaisuutta tulevaisuudessa. Professori Norman Myers Oxfordin yliopistosta on arvioinut, että ympäristöpakolaisia voi olla 200 miljoonaa vuoteen 2050 mennessä. Käänteinen ilmastonmuutos vähentää ilmastopakolaisuuden määrää.
Soma (videopeli)

Juoni

Peli alkaa Simon Jarrettin herätessä painajaisesta, jossa hänen tyttöystävänsä Ashley Hall saa surmansa jonkin aikaa sitten tapahtuneessa auto-onnettomuudessa. Simon selvisi onnettomuudesta hengissä, mutta sai vakavan aivovamman. Myöhemmin Jarrettia hoitava tohtori David Munshi pyysi häntä osallistumaan kokeelliseen aivoskannaukseen, jotta he voisivat löytää parannuskeinon hänen tilaansa. Simon menee aivoskannaukseen, mutta herääkin lähes sata vuotta myöhemmin vuonna 2103 valtameren syvyyksissä sijaitsevalla PATHOS-2-tutkimusasemalla.
Simon saa yhteyden PATHOS-2:n tiedemieheen, Catherine Chuniin, joka opastaa hänet luokseen. Etsiessään Catherinea Simon kohtaa tutkimusasemalla työskennelleiden henkilöiden tietoisuuden omaavia robotteja, jotka pitävät itseään ihmisinä. Löydettyään Catherinen Simon huomaa tämänkin olevan robotti, mutta Catherine kertoo Simonille myös hänen itsensä olevan kone. Simon siirtää Catherinen tietoisuuden omnitool-nimiseen työkaluun, ja lähtee etsimään yhdessä Catherinen kanssa ARK (suom. arkki)-nimistä säiliötä, johon on skannattu kaikkien PATHOS-2:n työntekijöiden tietoisuus. ARK piti alun perin laukaista avaruuteen maata uhanneen komeetan tapettua kaiken elämän maasta, mutta tuntemattomasta syystä laukaisu peruutettiin.
Simonin täytyy löytää kestävämpi puku, jotta voi matkata Catherinen kanssa syvyyksiin hakemaan ARKin. Matkansa aikana Simon kohtaa PATHOS-2:n turvajärjestelmä WAU:n luomia hirviöitä, mutta onnistuu löytämään kestävämmän robotin ja Catherine kopioi hänen mielensä siihen. "Entinen" Simon jää virransäästötilaan, ja nykyinen Simon saa mahdollisuuden joko tappaa entisen itsensä tai jättää tämän henkiin.
Mennessään syvyyteen Simon kohtaa tri Rossin, joka pyytää Simonia tuhoamaan WAU:n. Simon voi valita, toteuttaako Rossin suunnitelman vai ei. Päätöksestä riippumatta Ross koettaa tappaa Simonin, mutta yksi WAUn hirviöistä tappaa Rossin ennen kuin tämä ehtii vahingoittaa Simonia. Simon löytää ARKin ja planeetan viimeisen ihmisen, joka pyytää Simonia tappamaan hänet. Simon voi valita tappaako tämän vai ei.
Catherine skannaa lopulta Simonin ja itsensä ARK:iin ja laukaisee tämän avaruuteen, mutta Simonille selviää että hänen tietoisuutensa vain kopioitui ARK:iin, ja on yhä jumissa maassa. Simon alkaa syyttää Catherinea asiasta, jolloin tämän muistisiru ylikuormittuu stressin takia, minkä seurauksena Catherinen tietoisuus tuhoutuu. Simon jää maahan yksin. 
Lopputekstien jälkeen nähdään, kuinka Simonin kopio selviää ARK:iin ja tapaa rannalla Catherinen, joka vakuuttaa että kaikki on hyvin. Samaan aikaan ARK matkaa satelliitissa kohti tuntematonta.

Pelaaminen

Kuten aikaisemmissa Frictional Gamesin tuotoksissa, pelaaja ei pysty taistelemaan vihollisia vastaan vaan joutuu turvautumaan piiloutumiseen sekä pakenemiseen.
Käräjäkosken luontopolku

Käräjäkosken luontopolku on Riihimäen Pohjankorvessa, lähellä Hausjärven rajaa sijaitseva noin 1,2 kilometrin pituinen luontopolku Vantaanjoen varrella. Luontopolulla voi tutustua Vantaanjoen Käräjäkosken luontoon ja elämään. Polku seurailee jokivartta, kulkien sekä joen etelä- että pohjoisrannalla, tuoden kävijänsä takaisin lähtöpaikkaan. Luontopolun varrella on kuusi Vantaanjoen luonnosta kertovaa opastaulua. Luontopolku on kesällä 2005 kunnostettu myös liikuntarajoitteisille sopivaksi. Polun varrella on myös kalastuslaituri ja alueella on hyvät mahdollisuudet virkistyskalastukseen. Kalastukseen tarvitaan kuitenkin lupa ja kalastus on sallittua ainoastaan perholla ja uistimella. Matojen ja vastaavien syöttien käyttö on kielletty. Taimenet ovat täysin rauhoitettuja, eikä niitä saa ottaa saaliiksi. Kalastus on myös kielletty 11.9-15.11 aikana taimenten kuturauhoituksen vuoksi.
Pääpolkua vastapäätä on myös pienempi, noin 400 metrin pituinen kapeampi polku, joka kulkee ainoastaan joen pohjoisrannalla.
Pokémon Mini

Pokémon Mini on pienin olemassa oleva pelimoduulipohjainen käsikonsoli. Sen on kehittänyt Nintendo ja se julkaistiin vuonna 2000. Laitteessa on mustavalkoinen ruutu, kello ja sisäinen tärinäominaisuus.
Maria Veitola

Ura

Veitolan toimittajan ura alkoi radion puolella, Radio Cityssä vuonna 1994. Hän aloitti Radio Helsingin lähetykset vuonna 2000. Sittemmin hän on vetänyt Radio Helsingissä muun muassa Faniklubia, Menokonetta ja Helsingin henkeä.
Televisiossa Veitola emännöi vuosina 2006–2007 talk show -tyyppistä Maria, Maria -ohjelmaa TV2:lla. Lisäksi hän on juontanut ja käsikirjoittanut Ilmaista lounasta TVTV:llä vuonna 2001, Touhutippaa Subtv:llä vuonna 2002, Voice Out!- ja Pop Klubi -ohjelmia TV2:lla vuonna 2005 sekä Tukijoukkoa MTV3:lla keväällä 2008. Vuonna 2009 Veitola juonsi Venla-gaalan suoran lähetyksen Nelosella. Veitola juonsi Nelosella suorana lähetettyä keskusteluohjelmaa Maria! vuosina 2008–2011.
Veitola on tehnyt YLE:lle musiikkidokumentteja muun muassa Jukka Pojasta, Paula Koivuniemestä ja PMMP:stä.
Joulukuussa 2010 TV2 esitti Veitolan toimittaman ja ohjaaman Silminnäkijä-dokumentin Tunnustus ja Katumus.
Veitola on käsikirjoittanut Idolsia ja Diiliä. Hän on kirjoittanut myös seurapiirikolumneja nimellä Bianca Poni sekä musiikkikolumneja Imageen ja Helsingin Sanomien Nyt-liitteeseen. Hän on Trendi-lehden vakituinen kolumnisti. Veitola on kirjoittanut myös Arno Kotron toimittamaan kirjaan 10 kirjettä ylioppilaalle (WSOY, 2012). 
Maria Veitola on valittu vuosina 2008 ja 2009 Vuoden TV-Persoonaksi ja vuonna 2014 Vuoden ohjelmapäälliköksi musiikkialan ammattilaisten Musiikki & Media -tapahtumassa. Vuonna 2009 hänet palkittiin Vuoden pukeutujana Elle-lehden Elle Style Awards -gaalassa.
Helmikuussa 2016 alkoi televisiossa MTV3:llä Enbuske, Veitola & Salminen -niminen talk show, joka lähetetään torstai-iltaisin kerran viikossa. Ohjelmassa ovat juontajina Veitolan lisäksi Roope Salminen ja Tuomas Enbuske.

Yksityiselämä

Veitola asuu Helsingissä Punavuoressa, miehensä ja heidän Taisto-nimisen poikansa kanssa.
Veitolasta ilmestyi huhtikuussa 2018 Johnny Knigan kustantama 352-sivuinen Veitola-niminen omaelämäkertakirja, EAN: 9789510431061. Kirjassa Veitolan paljastettiin juhlineen paljon nuorena ja käyttäneen huumausaineita.
Veitolalta ilmestyy syksyllä 2019 Toisinpäin-niminen kirja, jonka kustantaa Johnny Kniga -kustantamo.
Huppuviuhkakerttuli

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan huppuviuhkakerttuli on noin 12 cm. Lajin pää kaula ja selkä ovat väriltään tumman tuhkanharmaat. Vatsan väri muuttuu etelästä pohjoiseen mentäessä sitruunankeltaisesta kirsikanpunaiseksi. Lajin pyrstön sivujen sulat ovat valkoiset. Huppuviuhkakerttulin päälaella on ruosteenpunainen laikku.

Levinneisyys ja elinympäristö

Huppuviuhkakerttulin levinneisyys ulottuu Etelä-Amerikasta Meksikoon. Levinneisyysalue levenee Sierra Madren kohdalla ja ulottuu pohjoisessa aina Maderas del Carmenin vuorille Coahuilassa. 
Huppuviuhkakerttulit elävät pilvi- ja vuoristometsissä 2 500–7 000 metrin korkeudessa. Laji liikkuu sekä metsien latvuskerroksissa että maan lähellä.

Ravinto

Huppuviuhkakerttulit syövät pääasiassa hyönteisiä. Etsiessään ravintoa puista huppukerttuli leväyttelee pyrstöään auki ja kiinni. Tämä saattaa houkutella hyönteisiä tulemaan esiin, jolloin ne on helppo syödä. Laji voi etsiä ruokaa yhdessä muiden kerttuleiden tai tangaroiden kanssa.
Designated hitter

Designated hitter -sääntö baseballissa on yleisnimi Major League Baseballin (MLB) säännölle 5.11, jonka myötä syöttäjän tilalle saa sisäpeliin nimetä ylimääräisen lyöjän, josta käytetään nimeä designated hitter (tai DH; suom. sijaislyöjä). Se otettiin käyttöön MLB:n American Leaguessa vuonna 1973. Sen jälkeen sääntöä on käytetty lähes kaikissa liigoissa, pois lukien MLB:n National League ja Japanin Nippon Professional Baseballin Central League.
Designated hitter -sääntöä käytetään myös liigojen välisissä otteluissa, joissa American Leaguen joukkue on kotijoukkueena (myös World Seriesissä). Kaiken kaikkiaan säännön myötä NL:ssä syntyy vähemmän juoksuja kuin AL:ssä, koska syöttäjän on myös lyötävä vuorollaan. 
American Leaguen parhaalle DH:lle jaetaan vuosittain Edgar Martínez -palkinto, jonka on useimmin voittanut David Ortiz, kahdeksan kertaa (2003–2007, 2011, 2013 ja 2016).
César Cui

Musiikki

Cuin oopperoista ensimmäisenä esitettiin julkisesti William Ratcliff, joka perustuu Heinrich Heinen tragediaan. Tämä tapahtui vuonna 1869, mutta teos ei saanut kovin hyvää vastaanottoa osaksi Cuin oman kritiikin purevuuden vuoksi. Jean Richepinin näytelmään perustuvat Le Flibustier ensiesitettiin Pariisin Opera-Comiquessa vuonna 1894, mutta jäi vallalla olleen Wagner-huuman jalkoihin. Cuin menestyksekkäämpiä näyttämöteoksia olivat yksinäytöksinen ooppera Mandariinipoika, kolminäytöksinen Aleksandr Puškinin tekstiin perustuva Kaukasuksen vanki sekä Mademoiselle Fifi (1903), jossa esikuvana oli Guy de Maupassantin novelli.
Cuin teokset eivät ole yhtä kansallishenkisiä kuin muiden Viiden ryhmän jäsenten. Puškinia lukuun ottamatta hänen oopperansa eivät ole venäläisperäisiä, lauluista ja kuoroteoksista sen sijaan useampi. Hänen sävellystyyliään on verrattu enemmänkin ranskalaisiin säveltäjiin ja Robert Schumanniin kuin venäläisiin aikalaisiinsa. 
Cuin sävellyksessä pianopreludi op. 64 nro 2 e-molli on kuultu yhtäläisyyksiä Fredin säveltämään kappaleeseen "Katson sineen taivaan", jonka Katri Helena lauloi Jerusalemin Eurovision laulukilpailuissa 1979.

Kirjoitukset

Cuin asema Venäjän armeijassa pakotti hänet julkaisemaan ensimmäiset kriitikonuransa artikkelit salanimellä. Salanimi koostui kolmesta asteriskista (***), mutta Pietarin musiikkipiireissä oli yleisesti tiedossa, kuka oli tekstien takana. Cui peräänkuulutti musiikissa omaperäisyyttä. Hänen sarkastinen tyylinsä sekä Beethovenia varhaisemman musiikin syrjintä antoivat hänelle lisänimen "musiikkinihilisti". 
Cui kirjoitti miltei 800 artikkelia useisiin Venäjän ja Euroopan lehtiin vuosien 1864 ja 1918 välisenä aikana. Näistä huomattava osa (noin 300) käsitteli oopperoita. Myöhemmällä iällään Cui kääntyi uusia ”modernisteja”, kuten Richard Straussia, vastaan, ja hänen viimeiset julkaistut artikkelinsa olivat säälimättömiä parodioita (esimerkiksi Гимн футуризму (”Hymni futurismille”) ja Краткая инструкция, как, не будучи музыкантом, сделаться гениальным модерн-композитором (”Lyhyt ohje kuinka tulla nerokkaaksi moderniksi säveltäjäksi olematta muusikko”). Varsinaisen ammattinsa nimissä Cui julkaisi myös useita linnoituksia käsitteleviä kirjoja ja artikkeleita.
Braveheart – taipumaton

Juoni

Vuonna 1280 Englannin kuningas Edvard I valloittaa vaille hallitsijaa jääneen Skotlannin. Nuori William Wallace todistaa kuninkaan tyrannian kasvua menettäessään sekä isänsä että veljensä. Williamin setä Argyle ottaa hänet kasvattaakseen ja vie Williamin kauas tämän kotipaikasta. Vartuttuaan William kuitenkin palaa Skotlantiin ja lapsuudenkyläänsä jossa hän tapaa kauniin nuoren neidon, Murron MacClannoughin, jonka kanssa hän menee pian salaa naimisiin. Kylää vartioivat englantilaissotilaat yrittävät raiskata Murronin ja lopulta teloittavat tämän viiltämällä hänen kurkkunsa auki. Surun murtama William päättää koota maanmiehistään sotajoukon taistellakseen englantilaisia vastaan Skotlannin vapauden puolesta.

Kuvaus ja leikkaaminen

Elokuvan kuvaaminen käynnistyi 6. kesäkuuta 1994.
Lukuisia elokuvan taistelukohtauksia täytyi kuvata uudelleen, koska monilla sivuosassa esiintyneillä näyttelijöillä oli kuvatuissa kohtauksissa käsissään muun muassa rannekelloja ja silmillään aurinkolasit. Gibson joutui myös elokuvan julkaisun aikaan lukuisten eläintensuojelujärjestöjen paheksunnan kohteeksi, sillä järjestöt olivat vakuuttuneita siitä että elokuvassa esitetyt, surmatut hevoset olivat kuvaushetkellä elossa vaikka elokuvassa käytettiin mekaanisia valehevosia. Gibson sai paheksujat muuttamaan ajattelutapansa kun hänen avustajansa esitti eri järjestöjen edustajille elokuvan kuvauspaikalla taltioituja videoleikkeitä, jotka todistivat ettei elokuvanteossa satutettu oikeita hevosia.
Stirlingiin sijoittuvan taistelukohtauksen kuvaaminen kesti hyvin pitkään; Gibson tavoitteli kohtauksen toteuttamisessa täydellisyyttä ja pelkästään kyseistä taistelukohtausta kuvattiin yhteensä kuuden viikon ja lähes sadan tunnin ajan.
Steven Rosenblum toimi elokuvassa leikkaajana, mutta ennakkonäytöksessä elokuva oli monen katsojan mielestä liian väkivaltainen ja Gibson poisti henkilökohtaisesti joitain elokuvan kohtauksia välttääkseen korkean ikäluokituksen asettamisen elokuvalle.
Saipa FC

Historia

Vuonna 1989 ajoneuvoja valmistava SAIPA perusti jalkapallojoukkueen. Joukkue aloitti 4. divisioonassa, josta se nousi heti 3. divisioonaan. Sarjaporrasta ylemmäs Saipa nousi taas vuonna 1991. Vielä samalla kaudella se fuusioitui toisen seuran kanssa, ja pääsi näin suoraan 1. divisioonaan. Saipa voitti 1. divisioonan heti ensimmäisellä kaudellaan ja nousi samalla Iranin pääsarjaan, joka oli silloin nimeltään Azadegan League. Heti ensimmäisellä kaudellaan 1993–94 Saipa voitti maansa mestaruuden ja Iranin Cupin. Se uusi mestaruutensa vuonna 1995. Saipa putosi kuitenkin hallitsevana mestarina takaisin 1. divisioonaan, mutta nousi takaisin pääsarjaan heti seuraavalla kaudella. Iranin mestaruuden joukkue voitti myös kaudella 2006–2007.

Saavutukset

Kultaa: 1993–94, 1994–95, 2006–07
Pronssia: 1999–00, 2005–06
Cupin voitto: 1994–95
Andrew Robertson

Seurajoukkueura

Robertson aloitti ammattilaisuransa Queen's Parkissa Skotlannin Kakkosliigassa kaudella 2012–2013. Seuraavalla kaudella hän pelasi Skotlannin Valioliigan Dundee Unitedissa 36 liigaottelua, joissa teki kolme maalia. Hän siirtyi Englannin Valioliigassa pelanneeseen Hulliin 2,85 miljoonan punnan siirtosummalla kesällä 2014. Hänet oltiin juuri valittu Skotlannin Valioliigan kauden parhaaksi nuoreksi pelaajaksi sekä sarjan tähdistökentälliseen.
Robertson pelasi kaudella 2014−2015 Hullissa 24 valioliigaottelua. Seuraavalla kaudella seura pelasi Mestaruussarjassa, jossa Robertson oli 41 kertaa avauskokoonpanossa. Seura nousi pudotuspelien kautta takaisin Valioliigaan, ja Robertson pelasi kaudella 2016−2017 kaikkiaan 33 pääsarjaottelua.
Robertson siirtyi kesällä 2017 Englannin Valioliigassa pelaavaan Liverpoolin 8 miljoonan punnan siirtosummalla. Hän nousi vakituiseen avauskokoonpanoon joulukuussa 2017 ja pelasi kauden aikana kaikkiaan 22 valioliigaottelua. Mestarien liigassa hän pelasi kuusi ottelua, myös tappiollisen loppuottelun Real Madridia vastaan. 
Kaudella 2018−2019 Robertson oli avauskokoonpanossa kahta vaille kaikissa valioliigaotteluissa, ja antoi 11 maalisyöttöä. Hänet valittiin Valioliigan kauden joukkueeseen. Mestarien liigassa hän pelasi 12 ottelua, ja oli avauskokoonpanossa myös voittoisassa loppuottelussa Tottenhamia vastaan. Hänet nimettiin myös Mestarien liigan kauden joukkueeseen.

Maajoukkueura

Debyyttinsä Skotlannin maajoukkueessa Robertson teki maaliskuussa 2014 Puolaa vastaan. Ensimmäisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi EM-karsintaottelussa Georgiaa vastaan saman vuoden lokakuussa. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki Englantia vastaan marraskuussa 2014.
Etiopian nälänhätä 1983–1985

Etiopian nälänhätä 1983–1985 oli Etiopiassa vuosina 1983–1985 vallinnut nälänhätä, jonka seurauksena maan pohjoisosissa menehtyi arviolta 400 000 ihmistä. Myös Etiopian muissa osissa kuoli kymmeniä tuhansia ihmisiä. Nälänhädän syntymiseen johti Etiopian poliittisten tilanteen lisäksi maassa vallinnut kuivuus. Etiopian hallinnon Avustus ja uudelleensijoitus-komission (RRC) mukaan maataloustuotannon sadot olivat vuosina 1980 ja 1981 normaalilla tasolla ja vuosian 1982 kaikkien aikojen suurin lukuun ottamatta Tigray-maakunnan itäosia.
Etiopiassa 20-vuotta käynnissä ollut sisällissota Neuvostoliiton ja Kuuban tukemaa hallintoa vastaan heikensi maan taloudellista kantokykyä merkittävästi.

Länsimaiden apu

Etiopian tilanne herätti paljon huomiota eri puolilla maailmaa. Tunnetuimmaksi kampanjaksi ruoka-avun saamiseksi Etiopiaan nousi irlantilaisen rockmuusikon Bob Geldofin käynnistämä Band Aid -projekti. Se huipentui kesällä 1985 Lontoossa ja Philadelphiassa järjestettyihin Live Aid -hyväntekeväisyyskonsertteihin. 
Etiopiaan keräsi brittiläisten muusikoiden lisäksi apua muun muassa amerikkalaisten artistien USA for Africa sekä heavymuusikoista koostunut Hear 'n Aid. Myös suomalaiset rockartistit osallistuivat Apua! Orkesterin muodossa.
Lapanen

Lapanen on langasta (yleisimmin villasta) tehty käsine, johon puetaan kämmen ja sormet. Lapasessa peukalolle on oma tilansa, mutta muut sormet ovat yhtenäisessä tilassa. Silloin jäähtyvä pinta-ala on pienempi, joten  lapaset ovat lämpimämmät kuin sormikkaat. Rukkasissa käytetään samaa periaatetta.
Lapasia on kaksi perustyyppiä: peukalokiilalla ja ilman. Peukalokiila tarkoittaa lapasen runko-osan levennystä peukalontyvessä. Peukalokiilan kanssa lapaset on vaikeampi neuloa, mutta ne seuraavat paremmin käden kolmiulotteista muotoa, joten niistä voidaan tehdä kapeammat.