google/wiki40b huggingface dataset:
Viherjora

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan viherjora on noin 13 cm. Lajin pää ja selkä ovat väriltään oliivinvihreät. Viherjoralla vihreä väri ulottuu myös kurkkuun, mikä erottaa lajin muista jorista . Oliivinvihreissä siivissä on musta raita, jota reunustavat koiraalla valkeat ja naaraalla keltaiset raidat. Viherjoran vatsa on keltainen. Silmien ympärillä on keltainen rengas.

Elinympäristö

Viherjoraa tavataan Myanmarissa, Thaimaassa, Singaporessa, Malesiassa, Indonesiassa ja Bruneissa. Laji elää mangrovemetsissä ja primäärisissä sekä korkeissa sekundäärisissä metsissä. Yleensä lajia ei tavata korkeammalta kuin 825 metriä merenpinnan yläpuolelta. 
Laji luokitellaan silmälläpidettäväksi, koska metsiä hakataan nopeasti. Primääristen metsien arvellaan katoavan Indonesiasta vuoteen 2010 mennessä. Erityisesti laittomat hakkuut ovat uhka lajille. Elinympäristön tuohoutumista ovat aiheuttaneet myös 1990-luvun lopun metsäpalot. Koska laji on sopeutunut elämään myös talousmetsissä ja metsien tila Thaimaassa on parempi, ei tilannetta kuitenkaan pidetä lajin kannalta erityisen hälyttävänä.

Ravinto

Viherjorat elävät pääasiassa metsän latvuskerroksissa. Ravinto on hyvin samankaltainen kuin läheistä sukua olevalla joralla  eli hyönteiset ja hämähäkit.
Geoffrey Howe

Elämäkerta

Geoffrey Howe syntyi Port Talbotissa Walesissä. Hän palveli upseerina Itä-Afrikassa ja meni asepalveluksensa jälkeen Cambridgen Trinity Halliin lukemaan lakia, ja  oli opiskeluaikoinaan Cambridge University Conservative Associationin johdossa. Hän sai lakimiehen oikeudet 1952.
Howe valittiin alahuoneeseen Bebingtonista kaudeksi 1964–1966, Reigateista 1970–1974 ja Surreyn itäisestä vaalipiiristä 1974–1992. Vuonna 1970 hänet lyötiin ritariksi ja nimitettiin Heathin hallituksen varaoikeusministeriksi (Solicitor General for England and Wales). Vuonna 1972 hänestä tuli ministeri kauppa- ja teollisuusministeriöön, kunnes Työväenpuolue  voitti vaalit maaliskuussa 1974.
Howe pyrki konservatiivipuolueen johtoon 1975, jolloin Margaret Thatcher kuitenkin voitti. Thatcher nimitti hänet valtiovarainministeriksi varjohallitukseensa. Hän kehitti opposition talouspolitiikkaa sen manifestin The Right Approach to the Economy mukaan.
Konservatiivien voitettua vaalit 1979 Howesta itsestään tuli valtiovarainministeri. Hän toimiinsa kuuluivat radikaalit uudistukset verojen siirtämisellä suorasta epäsuoraan verotukseen, valuuttasääntelyn purku ja verovapaiden vyöhykkeiden luominen yrityksille. Vuoden 1983 vaalien jälkeen Thatcher siirsi Howen ulkoministeriksi, jota tointa hän hoiti kuusi vuotta. Howe kehitti vahvan suhteen Yhdysvaltain George Schultzin kanssa, Reaganin ja Thatcherin liiton tavoin. Kesällä 1989 Howe ja valtiovarainministeri Nigel Lawson uhkasivat erota, jos Thatcher vastustaisi Britannian jäsenyyttä Euroopan valuuttajärjestelmässä. Heinäkuussa Howen korvasi ulkoministerinä tuolloin tuntematon John Major ja Howe siirrettiin alahuoneen johtoon. Hänelle tarjottiin myös sisäministerin paikkaa, josta hän kieltäytyi pitäen sitä arvonalennuksena. Howe erosi hallituksesta 1. marraskuuta 1990, vastineeksi pääministerin puheeseen Roomassa, jossa hän sanoi ettei Britannia liittyisi yhteisvaluuttaan. Howen eroa ja hänen sitä seurannutta pääministerin arvosteluaan pidetään yhtenä tekijänä Michael Heseltinen vain muutaman päivän kuluttua haastaessa Thatcherin johtajakilpaan, joka johti hänen eroonsa.
Howe jätti alahuoneen 1992 ja hän sai elinikäisen aatelisarvon Baron Howe of Aberavon, of Tandridge in the County of Surrey. Hän julkisti muistelmansa Conflict of Loyalty (Macmillan, 1994) pian sen jälkeen. Ylähuoneessa hän vastusti Työväenpuolueen suunnitelmia muuttaa se vaaleilla valittavaksi.
Sam Kelly

Nuoruus

Kelly syntyi Manchesterissa, Lancashiressa vuonna 1943. Hänet hylättiin syntymän jälkeen ja eräs pariskunta adoptoi hänet. Myöhemmin Kelly muutti adoptiovanhempiensa kanssa Liverpooliin, jossa hän kävi koulua Liverpool collegiate schoolissa. Kelly työskenteli ensin virkailijana, mutta aloitti myöhemmin opinnot London Academy of Music and Dramatic Artissa, valmistuen vuonna 1967.

Ura

Uransa alussa Kelly työskenteli repertoaariteatterissa viiden vuoden ajan, esiintyen muun muassa näytelmässä Macbeth yhdessä Nigel Hawthornen kanssa. Tämän jälkeen hän työskenteli vuoden ajan Young Vic -teatterissa Lontoossa. Vuonna 1977 hän perusti Croydon Warehouse -teatterin yhdessä näyttelijä Richard Iresonin ja ohjaaja Adrian Shergoldin kanssa.
Vuosina 1974–1977 Kelly esiintyi ”Bunny” Warrenin roolissa komediasarjassa Hilut kintuissa. Rooli teki Kellystä tunnetun televisiokasvon. Vuonna 1976 Kelly sai roolin Mike Leighin televisioelokuvasta Knock for Knock. Roolin seurauksena Kellystä tuli Leighin luottonäyttelijä, esiintyen tämän elokuvissa Topsy-Turvy – mullin mallin (1999), Kaikki tai ei mitään ja Mr. Turner (2014).
Vuonna 1982 Kelly aloitti saksalaisen kapteeni Hans Geeringin roolissa komediasarjassa Maanalainen armeija iskee jälleen. Kelly jätti sarjan neljännen tuotantokauden jälkeen. Geeringin roolin lisäksi Kelly esiintyi myös komediasarjoissa Barbara ja On the Up.
2000-luvulla Kelly vieraili muun muassa televiosarjoissa Casualty, EastEnders ja Hercule Poirot sekä elokuvassa Nanny McPhee ja suuri pamaus. Kelly esiintyi myös velhon roolissa Wicked -musikaalissa, mutta joutui vetäytymään roolista loppuvuonna 2013 heikon terveytensä vuoksi.

Yksityiselämä

Kelly oli parisuhteessa journalisti Grace Pieniazekin kanssa tämän kuolemaan 2009 saakka. Hän kuoli syöpään 70-vuotiaana 14. kesäkuuta 2014.
Nokisorsa

Koko ja ulkonäkö

Nokisorsa on 53–61 cm pitkä. Nokisorsalla on tumma vartalo, vaaleampi pää ja kaula, oranssit jalat ja tummat silmät. Sillä on purppuransininen tai turkoosi siipipeili, jossa on kapea ja epäselvä, likaisenvalkea takareuna. Nokka on kellanvihreä, ja naaraalla nokan harja on heiman tummempi kuin koiraalla.

Levinneisyys

Nokisorsat elävät Pohjois-Amerikassa Kanadasta Meksikoon ja Bermudalle. Niitä harhautuu säännöllisesti Länsi-Eurooppaan. 
Maailmassa arvioidaan olevan noin 400 000 nokisorsaa. Suomen ensimmäinen nokisorsa havaittiin vuonna 2004 Sodankylässä.

Ravinto

Nokisorsa käyttää ravinnokseen siemeniä ja kasvinosia. Keväisin ja kesäisin se syö myös selkärangattomia.
Kalanteri

Konekalanteri

Konekalanteri on kovanippinen kalanteri, jossa molemmat telat ovat teräksiset. Konekalanterissa vyöhykeohjattu tela on yleensä alapuolella ja termotela yläpuolella. Konekalanteria käytetään paksuuden (engl. caliper control) säätämiseen. Konekalanteria käytetään yleensä ennen päällystyskonetta tasaamaan paksuusprofiilia, jotta päällystemäärä pysyisi kohtuullisena. Konekalanteroinnissa paperirataa puristetaan siten että paksuimat kohdat "litistyvät kasaan". Tässä kalanterointi tapahtumassa radan "kuopat" eivät kalanteroidu.

Soft-kalanteri

Soft-kalanteri on pehmeänippinen kalanteri, jossa vyöhykeohjattu tela on niin sanottu pehmeäpintainen, jota se ei käsin kosketeltaessa kuitenkaan ole. Pehmeänippinen kalanteri on käytössä sanomalehtikoneissa, joissa paperi kalanteroidaan loppukäyttöä varten. Pehmeänippisellä kalanterilla kalanteroidessa tela myötäilee paremmin paperin pinnanmuotoa ja siten pinta kalanteroituu kauttaaltaan paremmin. Tässä sovelluksessa ei päätavoitteena ole saada tasapaksuista paperirataa, vaan poistaa karheutta. Konekalanteri tasoittelee vain "huiput".

Multinippikalanteri

Multinippikalanteria käytetään ensisijaisesti päällystettyjen paperilajien kiillottamista varten, mutta myös SC-lajin paksuusprofiilin säätöön.
Multinippikalanterista käytetään yleisesti nimitystä superkalanteri. Nykyisillä koneentoimittajilla on kuitenkin omat tuotenimet kyseiselle laitteelle, joten superkalanteri -nimityksen käyttö on vähentynyt.
Superkalanteri on kone, jossa ei ole välitelojen kevennyksiä tai telapakkaa ei ole asetettu 45 asteen kulmaan. Ainoastaan välitelojen akseli- ja laakeripesien massat ovat kevennetyt. Toinen oleellinen ero nykyiseen multinippikalanteriin on kuormitus ylätelalta.
Nykyisten multinippikalantereiden välitelojen massat ovat kevennettyt, joten nippikuormat ovat tasaiset, jolloin alimmat nipit eivät purista paperirataa superkalanterin tavoin voimakkaammin.
Lyykylänjärvi

Lyykylänjärvi, myös Lyykylä tai Lyykkylä, oli kylä entisessä Viipurin maalaiskunnassa Venäjällä, Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Lyykylänjärvi sijaitsi Viipurin maalaiskunan itäosassa Lyykylänjärven ja Näätälänjärven eteläpään ympäristössä. Sen naapurikyliä olivat Kurikkala, Näätälä, Nikoskela, Repola–Lyykylä ja Mannikkala. Nykyisin kylän alueella ei ole juuri asutusta, lukuun ottamatta pientä Ozernojen asutusta Lyykylänjärven etelärannalla.

Asutus ja elinkeinot

Lyykylänjärvellä oli 355 asukasta vuonna 1937. Kylän etelärajaa pitkin kulki kantatie 62 Viipurista Rautuun. Asutus oli keskittynyt Lyykylänjärven rannoille ja Rauduntien varteen. Rajaharjun alue, joka sijaitsi kylän "jatkona" Rauduntien varressa, luettiin toisinaan osaksi Lyykylää, vaikka se olikin virallisesti osa Näätälää. Lyykylänjärven väestö työskenteli pääasiassa maatalouden parissa. Vuonna 1937 kylässä oli 2 420 ha metsää, 491 ha peltoa ja 66 ha niittyä. Urheiluseura Lyykylän Visa perustettiin vuonna 1931.
Suurin osa Lyykylänjärvestä kuului Lyykylän koulupiiriin, johon kuului myös Kähärin kylä. Lyykylänjärven itäosa kuului Rajaharjun koulupiiriin, jonka koulu sijaitsi Näätälän kylän eteläosassa. Lyykylän koulurakennus ei ollut Viipurin maalaiskunnan omistuksessa vaan sen omisti Hackman & Co. Vuonna 1939 Lyykylän kansakoulussa oli kaksi opettajaa ja 33 oppilasta.

Historia

Lyykylänjärven väestö joutui evakkoon talvisodan aikana ja Moskovan rauhassa kylä jäi Neuvostoliitolle. Kun alue jatkosodassa vallattiin takaisin, pääsi väestö palaamaan koteihinsa. Vuonna 1944 asukkaat joutuivat lähtemään kuitenkin uudelleen evakkoon.
Diego Kostner

Seuraura

Kostner on HC Gherdëinan kasvatti, mutta hän siirtyi jo 15-vuotiaana Sveitsiin Pikes Oberthurgaun junioreihin kaudeksi 2007–2008. Kaudella 2008–2009 Kostner voitti seuran U17-junioreiden sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 19+20=39. Kaudeksi 2009–2010 hän siirtyi HC Luganon A-nuoriin, joiden sisäisen pistepörssin Kostner voitti tehoilla 16+19=35. Kaudella 2011–2012 hän nousi Luganon National League A -miehistöön. Kostnerilla oli Sveitsissä luodun junioriuransa ansiosta Sveitsin pelaajalisenssi, jonka ansiosta hän ei vienyt paikkaa joukkueen ulkomaalaiskiintiöstä. Kostnerin ensimmäinen NLA-kausi toi 35 runkosarjaottelussa tehot 2+2=4. 
Kaudella 2012–2013 Kostner teki 14 tehopistettä. Tammikuussa 2013 hän teki kolmivuotisen jatkosopimuksen Luganon kanssa. Kaudella 2013–2014 Kostner teki NLA:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 6+13=19. Kaudella 2015–2016 hän edusti Luganoa myös Spengler Cupissa, jonka finaalissa joukkue kuitenkin hävisi Kanadalle lukemin 4–3.
Kaudeksi 2016–2017 Kostner teki kaksivuotisen sopimuksen HC Ambrì-Piottan kanssa. Kaudella 2017–2018 hän oli 12 osumallaan joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä Cory Emmertonin kanssa. Kostner voitti myös Ambrì-Piottan sisäisen tehotilaston lukemalla +7. Marraskuussa 2018 hän teki joukkueen kanssa kolmivuotisen jatkosopimuksen.

Maajoukkueura

Kostner edusti Italiaa MM-kilpailuissa vuosina 2014 ja 2017, joista ensimmäisessä turnauksessa hänet palkittiin joukkueensa yhtenä kolmesta parhaasta pelaajasta. Kostner valittiin myös Kanadaa vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi Italian ottelun parhaaksi pelaajaksi. Hän pelasi myös IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2013, 2015, 2016 ja 2018. Vuosien 2013, 2016 ja 2018 turnaukset päättyivät hopeaan. Vuosien 2015 ja 2016 turnauksissa Kostner toimi Italian varakapteenina. Vuoden 2018 turnauksessa hän jakoi kahdella osumallaan joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Giulio Scandellan ja Thomas Larkinin kanssa. 
Kostner pelasi myös Sotšin olympiakisojen 2014 ja Pyeonchangin olympiakisojen 2018 karsinnoissa, joista jälkimmäisten karsintojen esikarsinnoissa hän toimi Italian varakapteenina ja jakoi kahdella osumallaan joukkueen sisäisen maalipörssin voiton kolmen muun pelaajan kanssa. Kostner jakoi myös Italian sisäisen tehotilaston voiton seitsemän muun pelaajan kanssa lukemalla +5. Yhteensä hän on pelannut 70 A-maaottelua tehopistein 9+12=21.
Kostner pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2011 sekä alle 18-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2009 ja II-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2010, jolloin hän voitti A-lohkon kultaa.

Muuta

Kostnerin isä Thomas on entinen Italian pääsarjakiekkoilija, joka on sittemmin luonut uraa valmentajana.
Karl Hjalmar Schreck

Karl Hjalmar Schreck (1. joulukuuta 1857 Vanaja – 13. huhtikuuta 1921 Tampere) oli suomalainen hovioikeudenneuvos, kihlakunnantuomari ja Tampereen kunnallispormestari.
Schreckin vanhemmat olivat kruununvouti, kapteeni Karl Fredrik Wilhelm Schreck ja Emilia Elisabet Ottiliana Ladau. Hän pääsi ylioppilaaksi 1876 Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa yleisen oikeustutkinnon 1881. Schreck sai varatuomarin arvon 1884.
Schreck oli senaatin talousosaston kopistina 1885 ja Suomen kenraalikuvernöörin kansliassa reistraattorina 1885–1888. Hän oli Tampereen kaupungin oikeusneuvosmiehenä 1888–1904 ja Tampereen kunnallispormestarina 1904–1914. Tämän jälkeen Schreck oli Turun hovioikeudessa hovioikeudenneuvoksena 1914–1916, Lappeen tuomiokunnan tuomarina 1916–1919 ja Pirkkalan tuomiokunnan tuomarina 1919–1921.
Schreck perusti Tampereelle tiilitehtaan 1898 ja puunjalostustehtaan 1905. Hän harjoitti myös maanviljelystä ja rakennutti 1902 Tampereelle Schreckin talon.
Karl Hjalmar Schreck oli naimisissa 1891–1905 Eva Nadine Helsingiuksen (k. 1905) kanssa ja vuodesta 1911 filosofian maisteri Signe Maria Westlinin kanssa. Heidän poikansa oli varatuomari, kansanedustaja ja Kuopion pormestari Alvar Hjalmar Mikael (Mikko) Hurtta.
Marcel Lüske

Yhdysvalloissa

Lüske sijoittui vuoden 2003 World Series of Pokerin (WSOP) pääturnauksessa neljänneksitoista ja kymmenenneksi vuonna 2004. Jälkimmäisessä turnauksessa Lüske voitti 373 000 dollaria ja jäi yhden sijan päähän finaalipöydästä. Näiden lisäksi hänellä on lukuisia muita rahasijoja WSOP-turnauksista, hän oli muun muassa toinen vuonna 2004 $5,000 Seven-card stud -turnauksessa ja ansaitsi 120 800 dollaria.
Huhtikuussa 2005 Lüske oli ykkönen Third Annual Five-Star World Poker Classic -turnauksessa ja voitti 212 700 dollaria. Hän voitti saman turnauksen myös seuraavana vuonna (ykköspalkinto 315 630 dollaria).

Euroopassa

Euroopan vuoden pelaajaksi (European Poker Awards Player of the Year) Lüske on valittu kahdesti: 2001 ja 2004. Vuonna 2003 hän voitti European Poker Classics 2003 -turnauksen Lontoossa. Kisan ykköspalkinto oli 70 000 puntaa. Heinäkuussa 2005 Lüske oli ykkönen Hall Of Fame Poker Classic -turnauksessa Pariisissa voittaen 119 000 euroa.
Mark Romanek

Mark Romanek (s. 18. syyskuuta 1959) on yhdysvaltalainen ohjaaja. Hän syntyi Chicagossa ja on luonut suurimman osan urastaan musiikkivideoiden alalla. Hän on ohjannut videoita useille maailmankuuluille esiintyjille, joiden joukossa ovat Madonna, David Bowie, R.E.M., Macy Gray, No Doubt, Linkin Park ja Jay-Z. 
Romanek ei ole urallaan kuitenkaan rajoittunut musiikkivideoihin, vaan on ohjannut ja käsikirjoittanut lisäksi muun muassa trillerin One Hour Photo (2002) sekä ohjannut tieteiselokuvan Ole luonani aina (2010).
Kooikerhondje

Ulkonäkö

Kooikerhondje on pienehkö koira, sen rotumääritelmän sallima säkäkorkeus on 35–40 cm. Suurin osa koirista on kuitenkin suurempia. Uroksien keskikorkeus on 40–43 cm, narttujen 38–40 cm. Alankomaissa on jopa lähes 50 cm säkäkorkeudella olevia uroksia. Toisaalta myös kääpiökokoisuutta esiintyy. Koikkeri on väritykseltään soopelinkirjava eli punaruskea ja valkoinen. Punaisen värin tulee olla vallitseva, ei kuitenkaan täysi mantteli. Kolmivärisyys ja mustavalkoisuus eivät ole sallittuja. Mustat korvathapsut eli ”korvakorut” ovat toivottavat.

Luonne

Kooikerhondje on vilkas koirarotu ja yleensä uskollinen isännälleen. Pennut lähtevät yleensä tutkimaan ympäristöään jo ennen kuin niiden silmät ovat auenneet. Koikkeri on aktiivinen koira, joten se soveltuu monenlaisiin harrastuksiin, kuten agilityyn ja tokoon, mutta herkkänä rotuna vaatii johdonmukaisen omistajan.
Kooikerhondjelle sallitaan pidättyväisyys vieraita ihmisiä kohtaan, mutta se ei saa olla arka eikä aggressiivinen. Suhtautuminen toisiin koiriin on yksilökohtaista. Koska koikkereita on lintujen houkuttelun lisäksi käytetty tuhoeläinten tappamiseen, toisin sanoen rottakoirina, koira voi olla kiinnostunut riistasta. Nykyäänkin joillakin koikkereilla on vahva metsästys- ja riistavietti.

Historia

Kooikerhondjet kuolivat melkein sukupuuttoon 1900-luvun alussa. Nykyinen populaatio on lähtenyt liikkeelle vain muutamasta yksilöstä ja geenipooli on pieni. Vuonna 1966 kennelliitto Hollannissa hyväksyi rodun. Ensimmäinen kooikerhondje-yhdistys perustettiin Hollannissa 1967. 1971 rotu virallistettiin Hollannissa. Kansainvälisen FCI hyväksyi sen vasta 1990-luvun alussa.
Suomessa perustettiin oma rotuyhdistys vuonna 1999. Ensimmäinen koikkeri tuotiin Suomeen vuonna 1991. Vuonna 2004 ylitettiin Suomessa 250 yksilön raja. Tähän mennessä kooikerhondjeja on Suomessa rekisteröity 1576 (Kennelliiton jalostustietokanta KoiraNet 2.9.2019).
V Empire

Audionäytteitä saatavilla

Cradle of Filthin virallisilla kotisivuilla
Volodymir Lytvynin ryhmittymä

Volodymyr Lytvynin ryhmittymä Ukrainan parlamenttivaaleissa 2006 muodostui hänen omasta puolueestaan, Kansanpuolueesta (Народна партія), Oikeudenmukaisuuspuolueesta ja Ukrainan demokraattisesta maaseudunpuolueesta (Українська селянська демократична партія). Ryhmittymä jäi 26.3.2006 järjestetyissä parlamenttivaaleissa kolmen prosentin vaalikynnyksen alle, mutta nousi 30.9.2007 ennenaikaisissa parlamenttivaaleissa jälleen radaan. Ryhmittymän arvellaan saavan 20 edustajapaikkaa 450-jäseniseen radaan.
Volkswagen Polo VI

Volkswagen Polo (2017–)

Kuudennen sukupolven Polo on edeltäjäänsä 81 millimetriä pidempi kokonaispituudeltaan ja 94 millimetriä akseliväliltään. Tavaratilan koko on kasvanut 71 litralla. Malli perustuu samalle modulaariselle MQB A0 -pohjalevylle kuin uusi SEAT Ibiza.
Vuoden 2017 Euro NCAP -kolaritestistä Polo sai tulokseksi täydet viisi tähteä.

Bensiinimoottorivalikoimassa ovat 1,0 MPI (75 hv), 1,0 TSI (95 hv), 1,5 TSI (150 hv) sekä GTI-mallin 2,0 TSI (200 hv). Dieselmoottori on 1,6-litrainen (80/95 hv) TDI. Lisäksi tarjolla on maakaasua polttoaineenaan käyttävä 1,0 TGI (90 hv). Kaikkien yli 90-hevosvoimaisten moottorien yhteyteen on valittavissa seitsenportainen DSG-kaksoiskytkinvaihteisto.
Deutsch–Jozsa-algoritmi

Deutsch–Jozsa-algoritmi on kvanttialgoritmi, jonka esittivät vuonna 1992 David Deutsch ja Richard Jozsa. Richard Cleve, Artur Ekert, Chiara Macchiavello ja Michele Mosca jatkokehittivät sitä vuonna 1998. Vaikka sillä on vähän käytännöllistä merkitystä, se on yksi ensimmäisiä esimerkkejä kvanttialgoritmista, joka on eksponentiaalisesti nopeampi kuin mikään mahdollinen deterministinen klassinen algoritmi.
Gerhard Sohlberg

Bruno Gerhard Sohlberg (24. syyskuuta 1862 Pohja – 10. syyskuuta 1923 Villarrica, Paraguay) oli suomalainen arkkitehti. 
Sohlbergin isä oli Pohjan kirkkoherrana toiminut Herman Fredrik Sohlberg. Hänellä oli kymmenen sisarusta, joista tunnettuja ovat vuorineuvos Seth Sohlberg ja kansanedustaja Hedvig Sohlberg. Sohlberg avioitui vuonna 1895 Tukholmassa haminalaisen Rachel Kuschakin kanssa. Perheeseen syntyi Paraguayssa kolme lasta. 
Tammisaaressa koulunsa käynyt Sohlberg opiskeli myöhemmin Turun teknillisessä reaalikoulussa. Valmistuttuaan hän toimi aluksi arkkitehtina Viipurissa ja sen jälkeen 1895–1902 Paraguayn pääkaupungissa Asunciónissa. Vuodesta 1902 lähtien Sohlberg vaikutti jälleen Viipurissa kahdentoista vuoden ajan, kunnes muutti vuonna 1914 takaisin Etelä-Amerikkaan ja työskenteli kaupunginarkkitehtina Paraguayn Villaricassa. Sohlbergin elämästä ja urasta ei tiedetä paljoakaan, esimerkiksi hänet myöhemmät vaiheensa Etelä-Amerikassa ovat Suomessa tuntemattomat.
Suomessa Sohlberg suunnitteli lukuisia asuin- ja liikerakennuksia eri puolille Viipuria sekä laati muun muassa Viipurin synagogan ensimmäiset piirustukset. Viipurin lisäksi hän suunnitteli rakennuksia ainakin Sortavalaan.
Takehara

Kulttuuri

Takehara on tapahtumapaikkana anime-sarja Tamayuralle.
Kaksi vanhaa tukkijätkää

Tuotanto

”Kari Hongan” rooliin oli alkujaan suunniteltu Tapio Rautavaaraa, mutta rooliin tuli kuitenkin Olavi Virta.

Juoni

Vuorineuvos Saarinen (Ossi Elstelä) on saanut lääkäriltä kehotuksen pitää liikarasituksen vuoksi puolen vuoden loman. Hän päättää lähteä nuoruutensa työmaisemiin Akkakoskelle, jossa oli aikoinaan tukkijätkänä. Saavuttuaan tukkikämpälle hän todellisen henkilöllisyytensä salaamiseksi esittäytyy Taneli Saareksi. Taneli saa ystävän Jaakko ”Moterni Jaska” Naskalista, joka haikailee vanhoja parempia aikoja ja auttaa Tanelia sopeutumaan savotalle. Vuorineuvoksen Liisa-tytär (Anneli Sauli) seuraa pian isänsä jäljessä savotalle ollessaan huolissaan isästään. Tanelin kiivaasta vastustuksesta huolimatta Liisan ja Savotan kympin Kari Hongan (Olavi Virta) välille syttyy romanssi.

Vastaanotto

Aikalaisarvioijille elokuva oli myönteinen yllätys. Paula Talaskivi (Helsingin Sanomat) kirjoitti: ”Ossi Elstelä – – on havainnut eräitä 'uusia' piirteitä tarvittavan tukkilaisfilmeissäkin ja pystynyt niitä myös toteuttamaan”. Helismaan käsikirjoituksia on moitittu heppoisiksi, mutta tässä tapauksessa Leo Nordberg (Uusi Suomi) piti käsikirjoitusta Helismaan siihenastisen uran parhaimpana.
Guarkumi

Guarkumi on syötäväksi kelpaava luonnonkumi. Se on sakeuttamisaine, jota saadaan palkokasveihin kuuluvasta intialaista alkuperää olevasta guar-kasvin Cyamopsis tetragonoloba siemenistä.
Guarkumi on kylmään veteen liukeneva polysakkaridi. Elintarvikkeiden lisäaineluettelossa guarkumi kuuluu sakeuttamisaineisiin ja sen E-koodi on E412. Guarkumin CAS-numero on 9000-30-0.
Guarkumin tuontia Intiasta EU:hun on valvottu sen jälkeen kun siitä löydettiin dioksiinia.

Käyttö ruokavalmisteissa

Guarkumin laajimmat markkinat liittyvät elintarviketeollisuuteen, jossa guarkumia on käytetty sakeuttamisaineena ja vettä sitovana aineena kastikkeessa, salaatinkastikkeessa, jäätelössä, pikanuudeleissa, lemmikkien ruuassa, lihavalmisteissa ja leivän valmistuksessa.
Guarkumin käytön lisääntymisen vuoksi guar-kasvin viljely on laajentunut myös Intian ja Pakistanin ulkopuolella.
Stabiae

Stabiae oli Rooman valtakunnan kaupunki Campaniassa. Se sijaitsi noin 15 km Herculaneumista kaakkoon Napolinlahden rannalla. Kaupunki tuhoutui Pompejin ja Herculaneumin ohella Vesuviuksen purkautuessa vuonna 79.
Ennen roomalaisia ja heidän huviloitaan aluetta asuttivat oskin kieltä puhuneet samnilaiset. Alueelta on tehty hautalöytöjä ajalta 700 eaa - 300 eaa.
Purkauksen jälkeen kaupunki rakennettiin pian uudelleen, nykyisin paikalla sijaitsee Castellammare di Stabian kaupunki. Antiikin Stabiaesta on jäljellä muinaisjäännöksiä. Siellä on suoritettu kaivauksia muun muassa Villa San Marcossa ja Villa Ariannassa.
S/S Vetäjä V

Satamahinaaja S/S Vetäjä V on suomalainen vuonna 1891 rakennettu höyryhinaaja, joka on nykyisin osana Forum Marinumin museolaivastoa Aurajoessa.
Vetäjä V rakennettiin vuonna 1891 Lehtoniemen konepajalla Joroisissa. Se on viimeinen käytössä ollut höyryhinaaja. Turun kaupunki osti Vetäjä V:n vuonna 1954 ja antoi sille aluksen nykyisen nimen. Vetäjä V:tä käytettiin satamahinaajana vuoteen 1984 asti. Vuonna 1965 sen korsteenia lyhennettiin kahdella metrillä, kun alus muutettiin hiilipolttoisesta öljypolttoiseksi, samalla ohjaamo uusittiin ajan mukaiseksi.
Alusta säilytettiin telakalla Ruissalossa, kunnes se vuonna 1986 luovutettiin Turun maakuntamuseolle, joka siirsi sen Suomen Laivateollisuus OY:n telakalle Pansioon. Vuonna 1993 perustettu kannattajayhdistys aloitti Vetäjä V:n kunnostamisen toimivaksi museolaivaksi. Vetäjä V laskettiin vesille ja kiinnitettiin syksyllä Aurajokeen. Vetäjä V on edelleen toimiva, ja se on vieraillut mm. Kotkan meripäivillä. Kesäisin se on liikenteessä suorittaen koe- ja esittelyajoja, joiden aikana myös perehdytetään yhdistyksen jäseniä höyryaluksen käyttöön. Alus on viimeksi telakoitu 2017 Turun korjaustelakalla.