google/wiki40b huggingface dataset:
Musta lammas

Musta lammas on puhe- ja kirjakielessä käytetty nimitys ryhmän tai suvun jäsenestä, joka poikkeaa ryhmän muista jäsenistä jollakin kielteisellä ja silmiinpistävällä tavalla.
Ilmaus tunnetaan monissa eurooppalaisissa kielissä (mm. ruots. svart får, saks. schwarzes Schaf), joista se on lainautunut suomeen. Taustalla on lampaankasvatus: valkoisen lampaan villaa pidetään arvokkaampana kuin mustaa tai ruskeaa villaa, koska valkoista villaa on helpompi värjätä. Mustat lampaat pyritään poistamaan laumasta. Tällaista erottelua kuvataan jo Ensimmäisessä Mooseksen kirjassa: "Minä tarkastan tänään kaiken laumasi; erota siitä pois kaikki pilkulliset ja kirjavat lampaat sekä karitsoista kaikki mustat ja vuohista kirjavat ja pilkulliset" (1. Moos. 30: 32).
Ryhmädynamiikassa "mustalla lampaalla" on tärkeä rooli ryhmän ulkopuolisena jäsenenä, syntipukkina: ryhmän sisäistä kiinteyttä korostetaan suhteessa ulkopuoliseen. Epämieluisat ominaisuudet voidaan pitää ryhmän ulkopuolella, kun ne projisoidaan ja henkilöidään.
Hellboy Animated: Blood and Iron

Juoni

Vuonna 1939 nuori professori Bruttenholm tuhosi naisvampyyrin Erzsebet Ondrushkon, joka vuodatti viattomien nuorten naisten verta pysyäkseen nuorena. Nykypäivänä New Yorkissa Erzsebet Ondrushko herää uudelleen henkiin. Tämä saa iäkkään professori Broomin kiinnostumaan aiheesta ja matkaa tutkimaan asiaa yhdessä BPRD agenttien, Hellboyn, Liz Shermanin ja Abe Sapienin kanssa. Aluksi he ovat enemmän huolissaan Welfaresta, kuin minkään vampyyrin paluusta, mutta heidän mielensä muuttuvat, kun he kohtaavat aaveita, noitia ja jättiläis ihmissuden, sekä ite Erzsebet Ondrushkon. Hellboy päätyy tappelemaan noitien kuningatarta Hecatea vastaan, joka haluaa Hellboyn hyväksyvän todellisen kohtalonsa, jonka seurauksesta koituisi maailmanloppu.
Adrien Rabiot

Seurajoukkueura

Rabiot edusti nuorten tasolla viittä seuraa; US Créteil-Lusitanosia kolmeen otteeseen, Alfortvilleä, muutaman kuukauden Manchester Cityä, Pau FC:tä sekä Paris Saint-Germainia. PSG:n kanssa Rabiot teki ammattilaissopimuksen heinäkuussa 2012. Hän debytoi seuran paidassa Ligue 1:ssä elokuussa 2012 Bordeaux'ta vastaan. Mestareiden liigassa Rabiot teki debyyttinsä marraskuussa 2012 lohkovaiheen otteussa Dinamo Zagrebia vastaan. Kevätkauden kaudesta 2012-2013 Rabiot vietti lainalla niin ikään Ligue 1:ssä pelanneessa Toulouse FC:ssä, jossa hän teki 13 ottelussa yhden osuman. Kauden päätteeksi Rabiot juhli Ligue 1:n mestaruutta PSG:n kanssa. Kaudella 2013-2014 Rabiot voitti toisen Ranskan mestaruutensa.

Maajoukkueura

Rabiot on edustanut käytännössä kaikkia Ranskan nuorten maajoukkueita. Nykyisin hän edustaa sekä alle 21-vuotiaiden maajoukkuetta, jota hän on edustanut vuodesta 2013, että alle 20-vuotiaiden maajoukkuetta, jossa hän on pelannut vuodesta 2014 asti.
Tapani Valtasaari

Heikki Tapani Valtasaari (12. maaliskuuta 1941 Helsinki – 5. heinäkuuta 2004 Lappeenranta) oli suomalainen oopperalaulaja (bassobarytoni). 
Valtasaari oli Suomen kansallisoopperan solisti vuodesta 1971 eläkkeelle jäämiseensä saakka. Hän lauloi keskeisiä klassisen ohjelmiston oopperarooleja, kuten nimiosat oopperoissa Lentävä hollantilainen ja Rigoletto, sekä myös suomalaista tuotantoa Viimeisten kiusausten seppä Högman ja Punaisen viivan Topi. Hän on ollut myös oratoriolaulaja.
Tapani Valtasaaren vanhemmat olivat seminaarin rehtori, kouluneuvos Antero Valtasaari ja Hanna Kasurinen. 
Valtasaari kuoli auto-onnettomuudessa.
Babylon 5

Aseman sijainti ja tähti tosimaailmassa

Kehystarinan mukaan avaruusasema kiertää Epsilon Eridanin kolmatta planeettaa. Reaalimaailmassa tähdellä nykyään tiedetään olevan planeettajärjestelmä. Tähti on nuori, noin miljardin vuoden ikäinen, joten sen ympäristö ei ole turvallinen vielä sarjan kuvaamana 2250-luvullakaan.
Pako Ayestarán

Ura

Ayestaránin oma pelaajaura jäi juniorivuosiin Real Sociedadin organisaatiossa. Hän työskenteli jalkapallon parissa kuntovalmentajana, kunnes aloitti yhteistyön Rafael Benítezin apuvalmentajana CA Osasunassa. Ayestarán teki pitkään yhteistyötä Benítezin kanssa ja oli hänen apuvalmentajanaan myös CF Extremadurassa, CD Tenerifessä, Valenciassa ja viimeiseksi Liverpoolissa. Benítezin aisaparina Ayestarán oli nostamassa sekä Extremaduraa että Tenerifeä pääsarjatasolle. Apuvalmentajauran kruunuina tulivat UEFA Cupin voitto Valenciassa ja Mestarien liigan voitto Liverpoolissa.
Syyskuussa 2007 Ayestarán jätti Liverpoolin ja hänen 11 vuotta kestänyt yhteistyösuhteensa Benítezin kanssa päättyi. Lähdön taustalla oli periaatteellisia erimielisyyksiä liittyen joukkueen valmennukseen.
Liverpoolista lähtönsä jälkeen Ayestarán toimi tammikuussa 2008 lyhyen aikaa Real Sociedadin urheilutoimenjohtajana ja sen jälkeen fysiikkavalmentajana SL Benficassa ja Valenciassa. Hän jätti tehtävänsä Valenciassa kesällä 2010. Lähdön taustalla olivat näkemyserot seuran päävalmentajana toimineen Unai Emeryn kanssa.
Kaudella 2011/12 Ayestarán työskenteli Quique Sánchez Floresin apuvalmentajana Al-Ahli Dubaissa. Päävalmentajadebyyttinsä kokenut Ayestarán teki elokuussa 2013, kun hänestä tuli meksikolaisen Tecosin päävalmentaja. Ayestarán ei hyvistä suorituksista huolimatta onnistunut nostamaan Tecosia Meksikon pääsarjaan ja hän jätti paikkansa kesällä 2014.
Elokuussa 2014 Ayestarán jatkoi uraansa Maccabi Tel Avivin päävalmentajana. Maccabi pelasi loisteliaan kauden 2015/16 Ayestaránin alaisuudessa ja voitti historiansa ensimmäisen triplamestaruuden, kun pokaali tuli liigassa, State Cupissa ja Toto Cupissa. Menestyksestä huolimatta Ayestarán jätti seuran kauden jälkeen. Hänen huhuttiin palaavan Liverpoolin apuvalmentajaksi, mutta lopulta hän palasi valmentamaan Meksikoon Santos Lagunaan. Hän jätti seuran marraskuussa 2015 heikkojen esitysten myötä.
Helmikuussa 2016 Ayestarán palasi Valenciaan, kun hänestä tuli Gary Nevillen apuvalmentaja edustusjoukkueeseen. Seuran peliesitykset Nevillen alaisuudessa olivat heikkoja ja lopulta seura nosti Ayestaránin päävalmentajaksi huhtikuun alussa. Ayestaránin johdolla Valencia heräsi taistelemaan paremmista sijoituksista ja voitti muun muassa FC Barcelonan kotonaan. Lopputuloksissa joukkue oli lopulta 12:s voitettuaan kolme kahdeksasta Ayestaránin alaisuudessa pelaamastaan ottelusta. Kauden jälkeen seura teki hänen kanssaan kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kausi 2016/17 alkoi Valencian osalta heikosti ja neljä perättäistä tappiota kauden ensimmäisissä otteluissa johtivat Ayestaránin potkuihin syyskuun puolivälissä 2016.
Syyskuussa 2017 Ayestaránista tuli Las Palmasin päävalmentaja. Hän ei saanut Las Palmasin kurssia kääntymään, vaan joukkue ei voittanut yhtään seitsemästä pelaamistaan otteluista. Seurajohto erotti Ayestaránin marraskuun lopussa 2017.
Kesällä 2018 Ayestaránista tuli meksikolaisseura CF Pachucan päävalmentaja.
Dielektrinen kuumennus

Dielektrinen kuumennus tarkoittaa kiinteän kappaleen tai nesteen lämmittämistä nopeasti vaihtelevalla sähkökentällä. Oleellista on, että lämmitettävä aine johtaa huonosti sähköä ts. se on sähköisesti eriste. Yleisin sovellus on mikroaaltouuni. Muita käyttökohteita ovat esimerkiksi puun liimaus ja muovien saumaus. Menetelmän etuna on lämmön kehittyminen suoraan aineen sisällä. Tällöin lämpöä huonosti johtavia aineita voidaan lämmittää nopeasti sisältä päin.

Sovellutuksia

Mikroaaltouuni on tunnetuin ja yleisin tämän tekniikan sovellus. Tavallisessa kotikäytössä olevassa mikroaaltouunissa käytettävä taajuus on 2450 MHz. Tarvittava sähkökenttä tuotetaan siinä magnetronilla. Itse kuumennus tapahtuu sähköisesti suljetussa tilassa, joka on mitoitettu niin että se resonoi (värähtelee) käytettävällä taajudella.
Suurtaajuusliimapuristin on laite, jossa käytetään dielektristä kuumennusta nopeuttamaan esimerkiksi puun liimausta. Laite sinällään on lähes tavanomainen liimapuristin. Siinä kuitenkin on lisäksi erityiset elektrodit, joilla liimattavaan aihioon muodostetaan suurtaajuinen sähkökenttä. Kenttä nostaa nopeasti (muutamassa kymmenessä sekunnissa) tuotteen lämpötilan tyypillisesti 50 ... 70 °C:seen. Tämä nopeuttaa huomattavasti liiman kovettumista. Sähkökenttä tuotetaan erityisellä suurtaajuusgeneraattorilla. Jännite elektrodeilla on tyypilliseti tuhansia voltteja ja käytettävä taajuus tavallisesti 13,56 tai 27,12 MHz. Puristimien suurtaajuustehot vaihtelevat kymmenistä aina satoihin kilowatteihin (kW). Liimattavia tuotteita voivat olla esimerkiksi huonekaluaihiot ja liimapalkit.
Muovien saumaus on yksi tämän tekniikan sovellusalue. Jotkut muovit lämpenevät nopeasti suurtaajuuskentässä. Laitteessa liitettävät muovit painetaan yhteen elektrodina toimivien leukojen väliin. Kytkemällä suurtaajuinen jännite leukoihin muodostuu niiden välissä oleviin muoveihin voimakas sähkökenttä, joka sulattaa muovit ja ne hitsautuvat kiinni toisiinsa. Näin voidaan valmistaa mm. erilaisia kansiota ja valokuvataskuja. Käytettävä taajuus on tavallisesti 27,12 MHz ja suurtaajuustehot muutamia kilowatteja (kW).
Melissa Joan Hart

Nuoruus

Melissa Joan Catherine Hart syntyi 18. huhtikuuta 1976 Smithtownissa, New Yorkissa. Hänen vanhempansa Paula ja William Hart ovat sittemmin eronneet ja menneet omilla tahoillaan uudelleen naimisiin. Sisaruksia Hartilla on seitsemän, joista kolme (Elizabeth, Emily ja Alexandra) on esiintynyt Sabrina, teininoidassa.
Hart oli lapsena suosittu mainosnäyttelijä. Hän teki ensimmäisen mainoksensa kolmevuotiaana ja viisivuotiaana hän oli esiintynyt jo kahdessakymmenessä mainoksessa.

Ura

Hartin ensimmäinen suuri rooli oli pääosa televisiosarjassa Clarissa Explains It All, jota tehtiin vuosina 1991–1994. Sarjan päättymisen jälkeen Hart pääsi Sabrina, teininoita -televisioelokuvaan ja siitä tehtyyn televisiosarjaan. Sabrina, teininoita kesti seitsemän kautta (1996–2003). 
Elokuvia, joissa Hart on näytellyt, ovat esimerkiksi Repäisevät treffit ja Not Another Teen Movie. Lisäksi Hart on vieraillut muun muassa televisiosarjassa Enkelin kosketus ja esitellyt asuntonsa MTV:n Cribs-ohjelmassa.
Vuosina 2010–2015 Hart esitti tilannekomediasarjassa Melissa ja Joey toista nimiroolia vastanäyttelijänään Joey Lawrence.

Yksityiselämä

Hart meni naimisiin muusikko Mark Wilkersonin kanssa 19. heinäkuuta 2003 Firenzessä, Italiassa. Häistä tehtiin myös tositelevisiosarja Tying the Knot. Pariskunnalla on kolme poikaa, jotka ovat syntyneet tammikuussa 2006, maaliskuussa 2008 ja syyskuussa 2012. Ennen suhdettaan Wilkersonin kanssa Hart seurusteli pitkään näyttelijä James Fieldsin kanssa.
Vapaa-ajallaan Hart keräilee taidetta sekä Shirley Templeen ja Audrey Hepburniin liittyviä esineitä. Hän on myös innokas lumilautailija.
Epafras

Epafras oli Uuden testamentin Kolossalaiskirjeessä mainittu kristitty saarnaaja, joka oli tuonut evankeliumin eli kristinuskon Kolossan kaupunkiin. Paavalin ollessa vankina Roomassa Epafras tuli kertomaan hänelle kristinuskon menestyksekkäästä leviämisestä Kolossassa. Hän jäi Paavalin luokse Roomaan ja hänen mainitaan myöhemmin olleen yhdessä hänen kanssaan vankina. Paavali kertoo Epafraksen rukoilevan jatkuvasti Kolossan seurakunnan puolesta ja että hän näkee paljon vaivaa sekä Kolossan että Laodikean ja Hierapoliin seurakuntien puolesta.
Koivujärvet (Mänttä-Vilppula)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 8,1 hehtaaria ja se on 750 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Ruoveden alueella (35.33), jonka Hanhilamminojan valuma-alueeseen (35.336) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 141,3 metriä mpy.
Yrjö Laakkonen

Vaalirahoitus

Vaali- ja puoluerahoitusvalvonnan ilmoituksen mukaan Yrjö Laakkonen on antanut yhteensä 8000 euron arvosta vaaliavustusta Jouni Backmanille ja Esko Kivirannalle vuonna 2015.
Leena Valmu

Leena Valmu (s. 1966) on suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija ja biolääketieteen tutkija. Valmu on oppiarvoltaan filosofian tohtori. Hän on julkaissut sekä tieteellisiä että kaunokirjallisia teoksia. Valmun kirja Veera tiellä oli yksi vuoden 2010 Topelius-palkintoehdokkaista.
Valtatyhjiö

Valtatyhjiö on geopoliittinen käsite, jolla on kuvattu tilannetta, jossa jollain alueella ei ole yleisesti tunnustettua keskusvaltaa. Myöhemmin käsite on kuvannut sotilaallisena tyhjiönä tilannetta, jossa alueella ei ole riittävää sotilaallista voimaa ympäröivän sotavoiman poissa pitämiseksi.
Yhdystie 2044

Tien kulku

Tie alkaa Säkylästä Seututien 204 risteyksestä, ensin tie etenee peltoaukeiden halki Köyliön Kankaanpäähän asti, tämä osuus on tasainen mutta laadultaan huonokuntoinen ja kapea liikennemäärien osalta. Kankaanpään keskustassa tie kääntyy Kankaanpääntielle kyseisen tien risteyksessä ja siitä risteyksestä eteenpäin mentäessä alkaa Yhdystie 2131 Köyliön Yttilään, Kankaanpään jälkeen tie on aika mutkikas tien päätöspisteeseen asti, eli Seututien 212 risteykseen.
Petri Tapio Mattson

Petri Tapio Mattson (s. Haapajärvellä 1973) on suomalainen viulisti, yhtyeenjohtaja ja viulunrakentaja.
Mattson on opiskellut Sibelius-Akatemiassa 1992-1999 opettajinaan Grazyna Gebert (moderni viulu), Kreeta-Maria Kentala ja Jaap Schröder (barokkiviulu), Timo Juntura (viola da gamba, kamarimusiikki), Rabbe Forsman ja Kati Hämäläinen (vanhan musiikin yhtyesoitto ja esittämiskäytännöt). Lisäksi hän on vuosina 1989-1996 osallistunut mestarikursseille opettajinaan mm. Gottfried Schneider, David Kim, Zoria Shikmurzajeva (moderni viulu), Sigiswald Kuijken, Charles Toet ja Konrad Hünteler (vanhan musiikin yhtyesoitto). Hänen 1999 suorittamansa diplomi (A-tutkinto) barokkiviulun soitossa oli ensimmäinen laatuaan Sibelius-Akatemiassa.
Mattson on vanhan musiikin yhtye Opus X:n perustaja, ja on toiminut sen taiteellisena johtajana vuosina 1995-2006 ja uudelleen vuodesta 2009 alkaen. Vuosina 1999-2005 hän toimi Kuudennen kerroksen orkesterin (nyk. Suomalainen barokkiorkesteri) konserttimestarina. Hän on esiintynyt myös Helsingin Barokkiorkesterin, Suomalais-virolaisen barokkiorkesterin, Tallinnan barokkiorkesterin, Lappeenrannan kaupunginorkesterin ja Haapaveden kamariorkesterin konserttimestarina ja sooloviulistina.
Viulun ja viola da gamban lisäksi Mattson on esiintynyt myös alttoviulun soittajana. Hän on levyttänyt Alba-, BIS-, Ondine-, Fuga-, Naxos-, Aeolus- ja La Bottega Discantica –levymerkeille. Hän on opiskellut viulunrakennusta haapavetisen viulunrakentajan Pekka Suihkosen opastuksella.
Metsolan siunauskappeli

Metsolan siunauskappeli on Lohjan seurakunnan siunauskappeli Lohjan Metsolan kaupungiosassa. Metsolan hautausmaa on perustettu vuonna 1951 ja siunauskappeli valmistui 1956.
Siunauskappelin suunnitteli arkkitehti Erik Bryggman. Metsolan kappelia pidetään suunnittelijansa tyypillisenä työnä ja siinä on samaa muotokieltä kuin jo Turun Ylösnousemuskappelissa. Bryggman kuoli ennen Metsolan kappelin valmistumista ja hänen tyttärensä, sisustusarkkitehti Carin Bryggman viimeisteli suunnitelmat. Carin Bryggman ja hänen miehensä sisustusarkkitehti Uolevi Nuotio suunnittelivat kappeliin kalusteita ja valaisimia.
Rinteeseen sijoitetussa harjakattoisessa Metsolan kappelissa on matala siipirakennus, jossa on muun muassa vainajien säilytystilat. Siipirakennus on ruohokattoinen. Kappeli on kalkkimaalattu vaaleaksi.
Rakennuksessa oli alun perin koksilämmitys, 1970–1980 -luvulla se liitettiin kaukolämpöön ja siihen tehtiin pieniä huonetilamuutoksia. Kappelin lähelle valmistui hautausmaan pysäköintipaikka vuonna 1995, kappeli maalattiin samoihin aikoihin. Perusteellinen korjaus tehtiin vuosina 2001–2002. Rakennuksen ulkoasuun ei puututtu, mutta sen ikkunat uusittiin, kuten myös salaojitus ja perusmuurien vesieristys. Kappelisalin kalusteet, valaisimet ja tekstiilit entisöitiin. Korjaustyön suunnitteli turkulainen arkkitehtitoimisto Laiho, Pulkkinen & Raunio.
Bryggmanin alkuperäiseen suunnitelmaan kuului myös kellotorni, joka jäi 1950-luvulla rakentamatta. Kellotorni valmistui 2002.
Jacob Thoomkuzhy

Jacob Thoomkuzhy (s. 13. joulukuuta 1930) on intialainen syyrialais-malabarilaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 22. joulukuuta 1956 ja nimitettiin Mananthavadyn eparkian johtoon 1. maaliskuuta 1973. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joseph Parecattil, jota avustivat Sebastian Vayalil ja Sebastian Valloppilly.
Thoomkuzhy sai 18. toukokuuta 1995 nimityksen Thamarasserryn piispaksi ja 11. marraskuuta 1996 Trichurin arkkipiispaksi. Hän jäi eläkkeelle 22. tammikuuta 2007.
Vaasa (suku)

Vaasa-suku (ruots. Vasa tai Vase) oli ruotsalainen aatelinen, sittemmin kuninkaallinen suku, joka hallitsi Ruotsia vuosina 1523–1654 ja Puolaa vuosina 1587–1668. 
Suvun jäseniä esiintyi jo 1300-luvulla ja heitä oli keskiajalla myös Suomessa. Krister Niilonpoika Vaasa (k. 1442) toimi Viipurin linnanpäällikkönä vuodesta 1417 ja nimitettiin Ruotsin drotsiksi vuonna 1435. Hänen pojanpoikansa Kettil Kaarlenpoika Vaasa (k. 1465) toimi vuodesta 1459 Linköpingin piispana ja lyhyen aikaa ennen kuolemaansa Ruotsin valtionhoitajana. Kettil Kaarlenpoika Vaasan pojanpoika Eerik Juhananpoika Vaasa (kuningas Kustaa Vaasan isä) oli 1500-luvun alkupuolella Kastelholman linnanpäällikkönä ja sai surmansa Tukholman verilöylyssä. Suku nousi kuningassuvuksi Kustaa Vaasan tultua sisällissodan ja valtiopäivien suorittaman vaalin tuloksena Ruotsin kuninkaaksi. 
Vaasa-suku sammui mieskannalta Puolan kuninkaaseen Juhana II Kasimiriin (k. 1672) ja naiskannalta kuningatar Kristiinaan (k. 1689). Vuonna 1809 syrjäytetyn kuningas Kustaa IV Aadolfin vanhin poika Kustaa (1799–1877), joka esitti maanpaossa ollessaan vaatimuksia Ruotsin kruunuun, käytti vuodesta 1829 Vaasan prinssin arvonimeä. Ruotsin nykyinen kuningas Kaarle XVI Kustaa on Kustaa Vaasan jälkeläinen isoisoäitinsä Badenin prinsessa Viktorian kautta.

Sukupuu

Lihavoidulla tekstillä merkityt olivat Ruotsin, kursivoidut Puolan kuninkaita.
Vadim Abdrašitov

Vadim Jusupovitš Abdrašitov (ven. Вади́м Юсу́пович Абдраши́тов, s. 19. tammikuuta 1945 Harkova) on venäläinen elokuvaohjaaja. Kansallisuudeltaan hän on tataari.
Vadim Abdrašitov syntyi upseeriperheeseen. Hän opiskeli Alma-Atan rautatieteknikumissa ja Moskovan fysikaalis-teknisessä sekä kemiallis-teknologisessa instituutissa. Vuonna 1970 hän hakeutui Neuvostoliiton elokuvainstituuttiin, jonka ohjaajalinjalla hän opiskeli Mihail Rommin ja Lev Kulidžanovin johdolla. Abdrašitovin diplomityö, satiirinen lyhytelokuva Ostanovite Potapova! (”Pysäyttäkää Potapov!”, 1974) sai osakseen paljon kiitosta ja Juli Raizman kutsui hänet töihin Mosfilmille.
Abdrašitovin esikoisohjaus, Aleksandr Mindadzen käsikirjoitukseen perustuva Slovo dlja zaštšity (”Puolustuksen puheenvuoro”) julkaistiin vuonna 1976. Miehet työskentelivät yhdessä myös jatkossa. Heidän yhteiskunnallisiin ja moraalis-eettisiin kysymyksiin keskittynyt tuotantonsa koetteli sallitun rajoja, mutta vain Ohota na lis (”Ketunmetsästys”, 1980) johti ohjaajan erottamiseen joksikin aikaa Mosfilmiltä. Abdrašitovin elokuvat ovat olleet suosittuja sekä kriitikkojen että suuren yleisön keskuudessa.
Abdrašitoville myönnettiin Venäjän kansantaiteilijan arvonimi vuonna 1992. Hän on saanut Neuvostoliiton valtionpalkinnon (1991) ja joukon muita palkintoja. Ohjaaja on Venäjän elokuva-akatemia Nikan varapresidentti ja elokuvainstituutin professori. Hän asuu ja työskentelee Moskovassa.
Maybach

Alku

Willhelm Maybach (1846–1929) perusti 1920-luvulla Maybach-Motorenbau GmbH -nimisen yrityksen, joka tunnettiin maailmansotien välisenä aikana aikansa laadukkaimpien autojen valmistajana, jolle tyypillistä oli tekninen edistyksellisyys. Toisen maailmansodan aikana kaikki saksalaiset panssarivaunut oli varustettu Maybach-moottoreilla, joista kuuluisin lienee Tigerissä ja Pantherissa käytetty HL 230. Vuonna 1966 Maybach-Motorenbau yhdistyi Daimler-Benzin kanssa, jonka jälkeen se tunnettiin nimellä Maybach Mercedes-Benz Motorenbau GmbH. Vuonna 1969 yhtiön nimeksi tuli Motoren- und Turbinen-Union Friedrichshafen GmbH, eli MTU.

Paluu

Daimler (entinen DaimlerChrysler) otti Maybach-nimen käyttöön vuonna 2002 tuotantoon tulleelle kalleimmalle automallilleen. Ne olivat Maybach 57 ja 62. Perustetun yrityksen nimeksi tuli Maybach Manufaktur. Myöhemmän ajan Maybachit perustuivat pääosin Mercedes-Benzin tekniikkaan. 
Auton hinta oli (vuonna 2006) verottomana noin 300 000 euroa. Suomessa mallin 62 myyntihinta oli 680 000 euroa, ja mallin 57 hinta 575 850 euroa.
Rengasvalmistaja Fulda esitteli vuonna 2005 Exelero-nimisen konseptiauton. Kyseessä on massiivinen 5,7-metrinen Coupé-korinen auto jonka Maybach valmisti Fuldan tilauksesta merkin erikoisrenkaita varten.
Ensimmäinen Maybach tuotiin Suomeen 3.7.2003 Seinäjoen KäyttöAutoon. Auto tuotiin Saksasta sitä varten valmistetulla kuorma-autolla erikoiskuljetuksena. Autoa ei saanut käsitellä ilman tietynlaisia hanskoja ja haalareita. Matkantekoa seurattiin taukoamatta GPS-paikannusjärjestelmällä.
Auton pituus on 6,2 metriä ja tehoa turboahdetussa V12-moottorissa on 550 hv, ja auton omapaino on 2 855 kg. Varustukseen kuuluu muun muassa samppanjajääkaappi, kallistuvat lentoistuimet, himmentyvä lasikatto, tv-monitorit ja mittaristot takapenkkiläisille ja napin painalluksella sulkeutuvat takaovet. Autoa ei ostettu kaupasta, vaan se piti käydä itse tehtaalla tilaamassa.

Mercedes-Maybach

Merkin valmistus päätettiin lopettaa vuonna 2011, ja viimeinen auto valmistui vuonna 2012. Maybach-brändi teki paluun 2014 muodossa Mercedes-Maybach. Ensimmäinen uusi Maybach oli Mercedes-Maybach S 600, joka perustuu Mercedes-Benz S-sarjaan.
Daimler esitteli helmikuussa 2017 Mercedes-Maybach G650 Landauletin, joka on Mercedes-Benz G-sarjan erikoisversio. Auto on koriltaan sekoitus katumaasturia ja landauletia.
Punahuppumesikko

Levinneisyys

Punahuppumesikkoa tavataan Australiassa, Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu paikallisesti melko yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Benjamin Attahir

Benjamin Attahir (s. 25. helmikuuta 1989 Toulouse) on ranskalainen säveltäjä, viulisti ja kapellimestari.
Attahir opiskeli Toulousen konservatoriossa, Édith Canat de Chizyn luokalla Pariisin aluekonservatoriossa sekä Marc-André Dalbavien ja Gérard Pessonin johdolla varsinaisessa Pariisin konservatoriossa. Viulistina hän on ollut Ami Flammerin opissa ja esiintynyt muun muassa Ensemble Intercontemporainin kanssa. Kapellimestarina hän on kantaesittänyt monia uusia teoksia, ja vuonna 2012 hän perusti Patrick Wibartin kanssa ÆNEA-kokoonpanon. 
Attahir on sävellystyössään hakenut yhteyttä nykymaailman ja menneen väliltä, mikä näkyy teoksissa La capricieuse (cembalolle, 2014), La pastorale d'Issy de 1659 (ooppera, 2015) ja Nach(t)spiel (kantaesitetty 2016). Samoin hän on yhdistänyt itäisiä ja läntisiä piirteitä monissa teoksissaan, joihin ovat kuuluneet De l'obscurité II (harpulle, 2012), Takdima (oboe d'amorelle, pasuunalle, pianolle, harpulle ja alttoviululle; 2014), N'zah (orkesterille, 2010), Sawti'l Zaman (2013), Maâ (kaksoiskonsertto viululle ja kontrabassolle, 2015) ja Al Fajr (konsertto pianolle ja yhtyeelle, kantaesittänyt Daniel Barenboim, 2017).
Attahirilla oli vuosina 2016–2017 Villa Medicin residenssi.