google/wiki40b huggingface dataset:
Hagi (1920)

Palvelus

Alus oli vuonna 1940 muutettavana Kuren laivastontelakalla, jolloin yksi sen kolmesta Kampon-kattilasta poistettiin. Poiston seurauksena aluksen huippunopeus laski 18 solmuun. Lisäksi aluksen torpedoputket, takakannen tykkitorni ja miinanraivauskalusto poistettiin. Niiden tilalle asennettiin 25 millimetrin ilmatorjuntatykkejä, syvyyspommikiskoja ja -heittimiä. Yläkannen painon lisäyksen vuoksi jouduttiin painolastia lisäämään, mikä kasvatti uppouman 935 tonniin. Muutostyöt saatiin telakalla päätökseen 21. lokakuuta ja alus luokiteltiin 1. huhtikuuta 1941 partioveneeksi, jolloin se nimettiin partiovene No.33:ksi. Alus lähti 29. marraskuuta Trukilta Kwajaleiniin.
Aluksella vastaanotettiin 2. joulukuuta kello 12.08 tieto hyökkäyksestä Pearl Harboriin, mikä kertoi sotatoimien alkamisesta Yhdysvaltoja vastaan 8. joulukuuta. Seuraavana päivänä  alus saapui Kwajaleinille Roi-Namuriin. Partioveneet No.32 ja No.33 lähtivät Roi-Namurilta osallistuakseen hyökkäykseen Wakelle kontra-amiraali Kajioka Sadamichin osastossa, jonka muut alukset olivat kevyt risteilijä Yūbarin johtama 6. hävittäjälaivue, 18. risteilijäviirikkö, sukellusveneiden emälaiva Jingei sekä apuristeilijät Kongōmaru ja Kinriymaru.
Osasto aloitti 11. joulukuuta maihinnousuvalmisteluihin liittyvän tulivalmistelun tuhotakseen Waken puolustuksen. Taistelussa upposi kaksi ja vaurioitui kaksi hävittäjää. Lisäksi kaksi risteilijää kärsi lieviä vaurioita. Tappioden seurauksena osasto vetäytyi takaisin Roille, jonne saavuttiin 13. joulukuuta.
No.33 lähti 21. joulukuuta maihinnousuosaston mukaan uudelleen merelle. Seuraavana päivänä aloitettiin maihinnousu uudelleen. Alus kuljetti luutnantti Itayan johtamaa Maizurun 2. erityismaihinnousujoukkojen 3. komppaniaa. Taatakseen joukkojen maihinnousun alus ajoi matalikolle atollin etelärannalla lähellä lentotukikohdan eteläreunaa. Yhdysvaltain merijalkaväen kolmen tuuman tykin kranaatti, joka osui komentosillalle haavoitti aluksen päällikköä, navigaatioupseeria ja viittä merimiestä. Lisäksi kaksi merimiestä sai surmansa. Neljätoista kolmen tuuman kranaattia osui kansirakenteisiin sytyttäen partioaluksen tuleen. Aluksen miehistö liittyi maihinnousseisiin sotilaisiin.
Japanilaiset eivät yrittäneet pelastaa alusta saaren valtauksen jälkeen, vaan se oli edelleen rannalla amerikkalaisten vallatessa saaren takaisin 4. syyskuuta 1945.
Take Me Bak ’Ome

Julkaisu ja vastaanotto

Single julkaistiin 26. toukokuuta 1972. Britanniassa ”Take Me Bak ’Ome” nousi listaykköseksi viikon ajaksi ja säilyi listalla kaikkiaan 13 viikkoa. Kappale ylsi top 10:een myös Etelä-Afrikassa, Irlannissa, Alankomaissa ja Länsi-Saksassa.
AGLA

AGLA on kabbalistisella kirjoitusmenetelmällä notarikonilla muodostettu akronyymi hepreankielisestä lauseesta Ateh Gibor Le-olam Adonai, ”Jumala on voimallinen ikuisesti”. Kreivi Saint-Germain sanoi käsikirjoituksessaan La Tres Sainte Trinosophie, että Jumala suojeli AGLAn avulla Lootia ja hänen perhettään Sodoman ja Gomorran tuhossa.
Stephan Michelspacher käsitteli AGLAa vuonna 1615 julkaistussa alkemistisessa kirjassaan Spiegel der Kunst und Natur. Teoksessa oli paljon vaikutteita Heinrich Cornelius Agrippan näkemyksistä Kabbalasta ja magiasta.
Giovanni Battista Morgagni

Giovanni Battista Morgagni (25. helmikuuta 1682 Forlì, Italia – 6. joulukuuta 1771) oli italialainen anatomi, ja häntä pidetään nykyaikaisen anatomisen patologian isänä.
Morgagni syntyi hyvinvoivaan joskaan ei ylhäiseen perheeseen. Hän opiskeli Bolognassa filosofiaa ja lääketiedettä ja valmistui kolmen vuoden kuluttua, 1701.
Hän työskenteli yhdessä Marcello Malpighin oppilaan Antonio Maria Valsalva kanssa tämän tehdessä tutkimusta korvan anatomiasta ja sairauksista 1704, ja hänestä tuli tämän jälkeen seuraava demonstrator anatomicus.
1706 Morgagni alkoi julkaista sarjaa Adversaria anatomica, jonka ansiosta hänestä tuli kuuluisuus koko Euroopassa. Noihin aikoihin hän lähti Bolognasta ja sai viran Paduan yliopistosta, jonne hän jäi loppuiäkseen lääketieteen opettajaksi. Hänen maineikkaita oppilaitaan ovat Antonio Scarpa ja Leopoldo Marco Antonio Caldani.
Merkittävimmän työnsä De Sedibus et causis morborum per anatomem indagatis hän julkaisi 80-vuotiaana. Teoksen ansiosta tuli anatomisesta patologiasta tiedettä. Hän ymmärsi ensimmäisenä, miten tärkeää on perustaa diagnoosi, ennuste ja hoito anatomisiin havaintoihin, ja hän osoitti myös miten se tehdään.
Lillemor Mannerheim

Ingeborg Aina Sophie Constance ”Lillemor” Klingspor (o.s. Mannerheim; 3. elokuuta 1927 Vihti – 22. kesäkuuta 1994 Hällekis, Götene, Ruotsi) oli suomalainen, Ruotsissa asunut keraamikko. Hänet tunnetaan erityisesti vaaseistaan ja leikkisistä eläinfiguureistaan.
Mannerheim opiskeli Tukholmassa Taideteollisessa korkeakoulussa (sittemmin Konstfack) ja Pariisissa Académie de la Grande Chaumièressa ja työskenteli muun muassa Arabian palveluksessa ja 1950-luvulta alkaen vakituisena työntekijänä Gefle Porslinsfabrikissa Ruotsissa. Avioiduttuaan vuonna 1957 hän erosi posliinitehtaan palveluksesta ja muutti Hellekisin säterikartanoon, jossa hänellä oli oma ateljee. 1980-luvulla myös Arabia ja Rörstrand tilasivat Mannerheimilta sarjan figuureja.
Vuonna 2019 ilmestyi Ruotsissa Mannerheimin elämäntyötä käsittelevä kirja, ja kesällä 2019 Mannerheimin tuotantoa oli esillä Rian designmuseossa Falkenbergissä Ruotsissa.
Lillemor Mannerheim oli Suomen marsalkka Gustaf Mannerheimin veljen, pankinjohtaja ja valtiopäivämies Carl Mannerheimin pojantytär. Hän vietti lapsuutensa Suomessa  Vihdin Niemenkylässä Hiidenveden rannalla. Ruotsissa asunut kirjailija Augustin Mannerheim oli hänen isänsä serkku.
Lillemor Mannerheimin puoliso oli ruotsalainen kreivi Carl-Gustaf Klingspor (1916–2004), ja heillä oli kolme lasta.
Salmonelloosi

Salmonelloosi tarkoittaa Salmonella-bakteerin aiheuttamaa tautia. Salmonelloosi on tavallisimmin ruuansulatuskanavan tartunta, ja sen oireena on ripuli. Salmonellan aiheuttamia tartuntoja ei yleensä suositella hoidettavaksi antibiooteilla. Oireisen salmonellatartunnan antibioottihoidosta päätetään potilaan taudinkuvan ja perusterveydentilan mukaan.
Salmonella typhi aiheuttaa lavantautia (hiirilavantautia) levitessään ruuansulatuskanavasta muualle elimistöön. Salmonella paratyphi aiheuttaa samankaltaisen mutta lievemmän taudin pikkulavantaudin. Salmonella leviää etupäässä lintujen ja matelijoiden ulosteiden kautta tai niitä kosketettaessa. Salmonellan oireita ovat ripuli, kova kuume ja oksentelu. Salmonellatesti tehdään ulostenäytteellä.

Esiintyvyys Suomessa ja tartuntalähteet

Suomessa salmonellaa esiintyy ihmisillä 2 200–2 700 tapausta vuosittain. Määrä on merkittävästi suurempi kuin muissa EU-maissa keskimäärin. Suomesta on ilmoitettu noin 52 tapausta 100 000 asukasta kohden, kun EU-maiden keskiarvo on noin 31 tapausta. Suomessa useimmat tapaukset saadaan tartuntoina ulkomailta, yleensä Thaimaasta. Muissa Euroopan maissa tartuntalähteitä ei aina tilastoida. Myös raa'asta lihasta voi saada salmonellan.
Lempi Rothovius

Lempi Maria ”Maija” Rothovius (o.s. Sparfvén, 2. lokakuuta 1887 – 17. kesäkuuta 2000 Ikaalinen) oli väestötietojärjestelmän tietojen mukaan kaikkien aikojen vanhimmaksi elänyt suomalainen. Hän kuoli 112-vuotiaana vuonna 2000. Maria Anderssonin on kuitenkin väitetty eläneen vielä vanhemmaksi, 117-vuotiaaksi.
Lempi Maria Salokaarto, ent. Sparfén, syntyi vanhempiensa kolmantena lapsena. Hänen vanhempansa olivat kruunun nimismies ja kauppalanvouti Kaarlo Fridolin Sparfvén (s. 1861 Helsingissä) ja vaimonsa Matilda Ehnros (s. 1855 Hausjärvellä). Perhe oli muuttanut Ikaalisiin Turusta vuonna 1885. Perhe suomensi nimensä Salokaarroksi ennen vuotta 1910. 
Käytyään Liikemiesten kauppaopiston Helsingissä Maija Rothovius ryhtyi pankkialalle, jolla hän toimi koko työikänsä. Hän työskenteli pankeissa useilla paikkakunnilla, ja jäi eläkkeelle Ikaalisten Kansallis-Osake-Pankin virkaa tekevän johtajan virasta jo ennen sotia.
Maija Rothoviuksen puoliso oli Sulo Rikhard Rothovius (s. Tampereella 1885). Maija jäi leskeksi jo vuonna 1939.
Sen jälkeen Maija Rothovius toimi muun muassa Kansanhuollon virkailijana ja piti koululaisten asuntolaa kotipaikkakunnallaan Ikaalisissa.
Maija Rothoviuksen hoidosta vastasi pääosin tytär Terttu Rothovius. Hänen lisäkseen Maija ja Sulo Rothoviuksella oli kaksi poikaa, Osmo ja Iska.
MGM-13 Mace

Martin MGM-13 Mace on yhdysvaltalainen risteilyohjus NATO-joukkojen käyttöön. Ohjusaseen taistelukärkeen saattoi sijoittaa joko yhdinräjähteen tai tavanomaisen konventionaalisen räjähdepanoksen. Ohjuksen palvelusura kesti vuodet 1959-1969 ja siitä oli käytössä kaksi eri kehitysversiota A ja B. MGM-13 Macen korvasi MGM-31 Pershing, joka on ballistinen ohjustyyppi.
Brittiläisvalmisteisen Blue Steel- stand off-tyyppisen ohjuksen tavalla, Mace saattoi kuljettaa yhden W28-lämpöydinkärjen, jonka tuhovoima on 1.2 megatonnia. 8 200 kg:n laukaisumassan omaava ohjus oli sekin edeltäjänsä MGM-1 Matadorin tapaan kaksivaiheinen. Allison J33-A41 suihkumoottori oli matkamoottorina ja se antoi 23 kN työntövoiman.
MGM-13/CGM-13/TM-76 Mace-ohjuksen suunnistusjärjestelmä oli A-versiossa ATRAN, mutta B-versiossa inertiasuunnistus. Mace omasi kaksinkertaisen kantomatkan edeltäjäänsä, Martin Matadoriin nähden. Mace B:n kantama on 2 250 km, se lensi edeltäjäänsä 100 km/h nopeammin (n. 1 050 km/h), sekä kykeni muuttamaan lentokorkeuttaan. Lisäksi Macen ohjausjärjestelmä oli tarkempi ja parempi. Kuitenkin Macen yksikköhinta, 452 000 US:n dollaria, oli enemmän kuin kolminkertainen (noin 3½x) Matadoriin nähden.
Nippernaati

Nippernaati 2 (2016)

Antologian syyskuussa 2016 ilmestyneen toisen osan kirjoittajat ja suomentajat (suluissa) ovat: Mart Kivastik (Katariina Suurpalo), Ilmar Taska (Annamari Typpö), Sveta Grigorjeva (Tuula Irene Friman), Jüri Kolk (Anniina Ljokkoi), Kai Aareleid (Hanna Pippuri), Marko Mägi (Hannu Oittinen), Mudlum (Varja Arola), Kaur Riismaa (Heidi Iivari), Jaan Undusk (Kaisu Lahikainen) ja Paavo Matsin (Sanna Immanen).
HMS America (1810)

Palvelus

Alus otettiin palvelukseen huhtikuussa 1811 päällikkönään Thomas Ussher ja se lähti 4. syyskuuta Välimerelle. Aluksen päällikkönä oli 1812-1814 Josias Rowley. Alus tuhosi tai valtasi 10. toukokuuta 1812 Laiguegliassa kohtaamansa Ranskan laivaston saattueen. Alus sijoitettiin Genovaan huhtikuussa 1813 ja se poistettiin palveluksesta lokakuussa 1814.
Alus huollettiin marraskuusta 1814 huhtikuuhun 1815 Plymouthissa, jonka jälkeen se makasi ankkurissa. Maaliskuusta 1827 huhtikuuhun 1835 alukselta poistettiin Plymouthissa ylempi tykkikansi ja se muutettiin 50-tykkiseksi neljännen luokan alukseksi. Työn lopulla aluksen kansi katettiin, minkä jälkeen se ankkuroitiin majoitusalukseksi. Alus varustettiin helmikuusta kesäkuuhun 1844 Plymouthissa meripalvelukseen ja se palautettiin palvelukseen helmikuussa 1844 Tyynellemerelle, mistä se palasi lokakuussa 1847 Plymouthiin. Alus ankkuroitiin.
Alus varustettiin maaliskuussa 1864 maalilaivaksi Plymouthissa ja se siirrettiin myöhemmin Portsmouthiin, missä alusta käytettiin helmikuussa 1867 torpedokokeissa. Amiraliteetin 27. kesäkuuta tekemällä päätöksellä alus romutettiin Portsmouthissa ja työ saatiin päätökseen 6. helmikuuta 1869.
Jonkeri

Historiallisia paikkoja järven alueella

Pyykönniemen Kirkkoniemessä on kolmisenkymmentä kiviröykkiötä. Niistä noin on 20 matalaa, pelkistä kivistä tehtyä, läpimitaltaan alle kaksi metristä kiviröykkiötä sekä seitsemän tai kahdeksan hieman suurempaa maansekaista kivirauniota. Suuremmat ovat uunien jäännöksiä, pienemmät lienevät viljelyröykkiöitä. 
Jonkerinjärvessä on myös kaksi hautasaarina pidettyä Kalmosaarta: toinen niemen länsipuolella, toinen itäpuolella. Niihin liittyy perimätieto, jonka mukaan toinen saarista on ollut papiston, toinen tavallisen väen hautapaikka. Järven pohjoisrannalla on Jonkerin kiveksi sanottu paasi. Ilmeisesti Jonkerin kivi tuli valtakunnanrajan merkiksi vuoden 1617 Stolbovan rauhan rajaa maastoon merkittäessä. Sen jälkeen raja säilyi tällä kohdalla muuttumattomana yli 200 vuotta.
Ramon Espadaler i Parcerisas

Ramon Espadaler i Parcerisas on katalonialainen poliitikko. Joulukuun 2017 vaaleissa hänet valittiin Katalonian parlamenttiin oman pienpuolueensa Units per Avançarin ja Katalonian sosialistien puolueen yhteislistalta, mutta 24.3.2018 hän ilmoitti eroavansa sosialistipuolueen parlamenttiryhmästä, koska puolue ei vaadi suoraan Katalonian poliittisten vankien vapauttamista, vaan tyytyy julistamaan kantanaan ainoastaan, että rangaistukset, joihin syytetyt tultaisiin tuomarin ilmoittamien rikosnimikkeitten nojalla tuomitsemaan, olisivat kohtuuttomia.
Risto Räppääjä ja polkupyörävaras

Arvioita

Nyt-liitteen viisi kriitikkoa antoivat elokuvalle pistekeskiarvon 2,6.
Turvallisuusvalvojan erikoisammattitutkinto

Turvallisuusvalvojan erikoisammattitutkinto on yksityisen turvallisuusalan esimiestutkinto, joka antaa pätevyyden vartioimisliikkeen vastaavaksi hoitajaksi. Tutkinnosta käytetään yleisesti lyhennettä TVEAT. 1. päivänä tammikuuta 2017 voimaan astuneen uudistetun lain yksityisistä turvallisuuspalveluista mukaan vain turvallisuusvalvojan erikoisammattitutkinnon suorittanut henkilö voi toimia yksityisen vartioimisliikkeen vastaavana hoitajana. Tämä vahvistaa yksityiselle turvallisuusalalle räätälöidyn turvallisuusvalvojan erikoisammattitutkinnon asemaa alan esimiestutkintona.
Jari Porttila

Jari Juhani Porttila (s. 2. helmikuuta 1960 Helsinki) on suomalainen urheilutoimittaja. Porttila on työskennellyt muun muassa MTV:n palveluksessa, Iltalehdessä ja Uudessa Suomessa.
Porttila oli tutkimassa suomalaishiihtäjien doping-käryn taustoja vuoden 2001 Lahden hiihdon MM-kilpailuissa. Hän kirjoitti aiheesta kirjan Karpaasin käry yhdessä Jari Isometsän kanssa.
Marraskuussa 2008 Porttila palkittiin Suomen Olympiakomitean ansiomitalilla.
Porttilan poika Kimmo Porttila on niin ikään urheilutoimittaja. 
Porttila osallistui kevään 2015 eduskuntavaaleihin Keskustan ehdokkaana Helsingin vaalipiirissä. Hän sai 318 ääntä eikä tullut valituksi.
Coreplast

Historia

Uuteenkaupunkiin perustettiin Teräsnailon Ky, joka siirtyi vuonna 1975 Laitilaan ja vaihtoi nimensä Tasoplastiksi vuonna 1985. Tasoplast Oy myi Laitilan tehtaan Eimo Oy:lle vuonna 1989. Yritys listautui pörssiin vuonna 1999, jolloin nimi vaihdettiin Eimoksi. Eimo lopetti matkapuhelinten kuorten valmistamisen Laitilassa vuonna 2000. Taiwanilainen Hon Hai -konserni osti Eimon syksyllä 2003 ja nimi vaihtui Foxconn Oy:ksi.
Hon Hai myi vuonna 2004 Foxconn Oy:n Laitilan tehtaan sen toimivalle johdolle, Laitilan tehtaan tehdaspäällikkö Mikko Koivistolle ja myyntipäällikkö Kauko Kämäräiselle, sekä ulkopuoliselle Keijo Parviaiselle ja turkulaiselle pääomasijoitusyhtiö Aboa Venture Management Oy:lle. Omistus jakaantui tasan neljän omistajan kesken. Uuden yrityksen nimeksi tuli Coreplast Laitila Oy, ja sen toimitusjohtajaksi valittiin Koivisto, myyntijohtajaksi Kämäräinen ja tuotantojohtajaksi Parviainen. Yritys aloitti toimintansa 12. lokakuuta 2004. Foxconnille jäi Hollolan ja Lahden tehtaat.
Koivisto kertoi yrityksen jatkavan siitä, mihin Foxconn lopetti ja kaikkien 65 työntekijän jatkavan myös uudessa yrityksessä. Tehtaan kerrottiin jatkavan toimintaansa ilman muutoksia, olihan se toiminut itsenäisesti, konsernista tuli lähinnä vain palkanlaskenta ja kirjanpito. Tuolloin tehtaalla valmistettiin muoviruiskutusmenetelmällä komponentteja kodinkoneisiin, ympäristötekniikkaan, kuntoiluvälineisiin, aseisiin, elektroniikka- ja huonekaluteollisuudelle. Asiakkaita oli 25 ja tuotannosta kolmannes meni vientiin.

Jalankulkijaheijastimet

Coreplast osti vuonna 2006 salolaiselta Hella Lightning Finland Oy:ltä Talmu-jalankulkijaheijastinten liiketoiminnan, johon kuuluivat heijastinten valmistuksessa tarvittavat koneet, varaosat ja muotit. Toiminta siirrettiin Laitilaan Coreplastin tuotantolaitokseen.
Vuonna 2007 Coreplastilla oli noin kolmekymmentä heijastinmallia, joita se valmisti vuodessa yli 10 miljoonaa, ja joista yli 90 prosenttia vientiin. Vuonna 2008 Coreplast vaihtoi heijastinten Talmu-nimen Coreflectiksi, koska se haluttiin yrityksen nimeä vastaavaksi.
Vuonna 2012 heijastinten osuus yrityksen liikevaihdosta oli hieman yli kymmenen prosenttia ja heijastimista puolet meni vientiin. Heijastimia valmistettiin yli viisi miljoonaa kappaletta vuodessa ja niitä myytiin 30 maahan. Syyskuussa 2012 Coreplastin toimitusjohtaja Mikko Koivisto kertoi yrityksen tähtäävän heijastimilla voimakkaasti vientimarkkinoille, erityisesti Venäjälle, mutta myös Ruotsiin, Norjaan ja Isoon-Britanniaan. Yritys palkkasi vuoden 2012 aikana noin kymmenen uutta työntekijää ja tavoitteena oli kasvattaa heijastinten osuus puoleen liikevaihdosta muutaman vuoden päästä. Koska jalankulkijaheijastin tunnetaan hyvin vain Pohjoismaissa, on ulkomaita varten heijastinten myyntitelineisiin laitettu LCD-näyttö, jossa opastetaan heijastimen käyttöä. Coreplast on mukana myös FIA:n maailmanlaajuisessa liikenneturvallisuuskampanjassa, jossa se kertoo jalankulkijoiden turvallisuudesta.
Runoilijakoti

Runoilijakoti (ruots. Diktarhemmet) on Porvoon keskustassa sijaitseva kirjailija-asunto, jossa ansioitunut suomenruotsalainen kirjailija tai runoilija saa asua ilmaiseksi.
Runoilijakoti sijaitsee kolmikerroksisessa kivitalossa, jonka kaupunginarkkitehti Gotthard Flensborg (1723–1803) rakennutti itselleen vuosina 1764–1765. Kustantaja Holger Schildt ja hänen vaimonsa Mathilda ostivat rakennuksen vuonna 1920 ja lahjoittivat seuraavana vuonna suomenruotsalaiselle kirjailijayhdistykselle (Finlands svenska författareförening).
Talon ylläpito kävi vuosien varrella kalliiksi, ja vuonna 2000 kirjailijayhdistys lahjoitti talon Svenska litteratursällskapetille.
Rakennuksen asuinpinta-ala on 275 m², ja Museovirasto on suojellut sen ulkoasun ja huonejärjestyksen.
Tupsuhirvi

Ulkonäkö

Tupsuhirvi on melko pienikokoinen hirvieläin. Sen pituus on enimmillään 160 senttimetriä, josta hännän osuus on 7–15 cm. Säkäkorkeus on 70 senttimetriä ja paino 17–50 kiloa. Tupsuhirven karvapeite on selkään asti tummanharmaa tai suklaanruskea. Karva on karkeaa ja antaa tupsuhirvelle hieman takkuisen ulkonäön. Pää ja kaula ovat harmaat, mutta huulet, korvat ja hännän alapuoli ovat lähes täysin valkoiset. Hännän valkoisen alaosan voi nähdä tupsuhirven ollessa liikkeessä, sillä eläin liikkuu häntä pystyssä. Lajilla on pienet sarvet, jotka kuitenkin jäävät mustanruskean, noin 17-senttisen karvatupsun alle. Tupsuhirvellä on kaksi vampyyrimaista kulmahammasta, jotka ovat samantyyppiset kuin esimerkiksi kauan sitten sukupuuttoon kuolleilla sapelihammasoravalla ja sapelihammaskissalla.

Levinneisyys ja eliympäristö

Tupsuhirveä tavataan Kiinan eteläosassa ja Myanmarin koillisosassa, paikoitellen myös Itä-Tiibetissä. Niitä arvellaan olevan 300 000–500 000 yksilöä, ja lajin uhanalaisuusluokitus on silmälläpidettävä. Tupsuhirven tilasta ja uhkatekijöistä tiedetään nykyisellään hyvin vähän, mutta kannan koon arvellaan olevan pienenemässä. Laji on vuoristometsien asukas, ja se elää matalimmillaan 300 ja korkeimmillaan 4 750 metrissä. Tupsuhirven alalajien levinneisyys on lähes sama, vain hieman rajoittuneempi. Afganistanista lajin luultiin jo hävinneen, kunnes vuonna 2014 siellä havaittiin vuosikymmenten tauon jälkeen muutamia yksilöitä.

Käyttäytyminen

Tupsuhirvi on hämäräeläin, ja se on aktiivisimmallaan aamunkoitteessa ja iltahämärällä, mistä johtuen sitä näkee harvoin. Tupsuhirvi kulkee kiima-aikaan lukuun ottamatta yksin tai pienissä ryhmissä.
Tupsuhirvi syö ruohoa, ituja ja joskus pieniä haaskoja. Tupsuhirven sanotaan oleilevan aina veden lähellä. Tupsuhirven tärkeimmät luontaiset saalistajat ovat leopardi ja vuorisusi.
Tupsuhirvi saavuttaa sukukypsyyden 9–12 kuukauden iässä. Tupsuhirvet parittelevat myöhään syksystä tai alkutalvella. Naaras on tiineenä 180–210 päivää ja synnyttää touko-heinäkuussa yhden vasan, joskus kaksikin.

Etymologia

Tupsuhirvellä on otsassa mustanruskea karvatupsu, joka peittää sen pienet sarvet. Tästä tulee myös lajin englanninkielinen nimi Tufted deer ja suomenkielinen nimitys tupsuhirvi. Sen tieteellinen nimi Elaphodus cephalophus tulee kreikan kielen sanoista Elaphos (hirvi), odous (hammas), Kephale (pää) ja lophos (harja).
Outi Holopainen

Outi Holopainen on suomalainen diplomaatti ja ulkoasiainhallinnon tarkastaja vuodesta 2016 määräajan, joka päättyy 2020. Hän oli Suomen Lissabonin-suurlähettiläs 2013–2016. Hän on toiminut ulkoministeriön palveluksessa vuodesta 1988.
Holopainen on työskennellyt ulkoministeriössä ennen Lissaboniin siirtymistään turvallisuuspolitiikan ja kriisinhallinnan yksikön päällikkönä ja sitä ennen asevalvonnan yksikön päällikkönä sekä muissa tehtävissä ministeriön poliittisella sekä hallinnollisella osastolla. Ulkomaanedustustoissa hän on palvellut Bonnissa ja Tukholmassa.
Maastohiihdon Suomen Cup 2017–2018

Henkilökohtaiset kilpailut

Tulokset

Viestit

Tulokset

Henkilökohtaiset kilpailut

Tulokset

Viestit

Tulokset
Alberto Alvarado Morín

Seurajoukkueet

Alvarado Morín pelasi kotimaassaan Meksikossa kolmannella sarjatasolla Real Saltillo ja Potros UAEM:n riveissä kausina 2008–2015.
Hän siirtyi kaudeksi 2016 Ykkösessä pelanneen FF Jaron riveihin. Morín pelasi kaudella 2016 yhteensä 25 Ykkösen ottelua ja teki 11 maalia. Morín siirtyi loppukaudeksi 2016–17 Moldovan liigaan Zaria Bălțin joukkueeseen. Hän pelasi kevätkauden aikana Moldovassa seitsemän liigaottelua.
Morín palasi Suomeen ja Ykköseen heinäkuussa 2017, kun hän teki sopimuksen AC Oulun kanssa. Morín pelasi kaudella 2017 yhteensä 15 ottelua ja teki niissä kahdeksan maalia. AC Oulu ja Morín tekivät jatkosopimuksen myös kaudesta 2018. Morín pelasi kaudella 2018 yhteensä 24 ottelua ja hän oli Ykkösen paras maalintekijä 17 maalilla. Morín palkittiin kauden jälkeen Ykkösen Vuoden pelaajana sekä Ykkösen Vuoden hyökkääjänä. Morín teki jatkosopimuksen AC Oulun kanssa  myös kaudesta 2019. Alkukausi 2019 sujui kuitenkin edelliskautta heikommin. 14 ottelun ja vain kahden maalin jälkeen AC Oulu ja Morín purkivat sopimuksen kesken kauden. Morín pelasi kolmen kauden aikana AC Oulun riveissä yhteensä 53 ottelua ja teki niissä 27 maalia.
Morín siirtyi elokuussa 2019 Valko-Venäjän jalkapalloliigan Neman Grodnon riveihin.
Anders Donner vanhempi

Anders Donner (23. joulukuuta 1796 Kokkola – 14. marraskuuta 1857 Kokkola) oli suomalainen tupakkatehtailija ja laivanvarustaja, joka vaikutti Kokkolassa. Hän sai kauppaneuvoksen arvon 1840. Hän muodosti Krimin sodan aikana vapaaehtoisjoukon, joka soti Halkokarin kahakassa englantilaisia vastaan.
Uuden-Seelannin koripallomaajoukkue

Historia

Uusi-Seelanti on ollut mukana Oseanian-mestaruuskilpailuissa vuodesta 1971 eli ensimmäisistä kisoista alkaen. Useana vuonna maa on ollut Australian ohella ainoa kilpailuihin osallistunut joukkue.  Ensimmäistä kertaa Uusi-Seelanti pääsi MM-kilpailuihin vuonna 1986, jolloin sen sijoitus oli 21:s.
Ensimmäistä kertaa Uusi-Seelanti oli olympiakoripallossa mukana vuoden 2000 kisoissa, jolloin sen sijoitus oli yhdestoista. Seuraavissa olympiakisoissa vuonna 2004 se sijoittui yhtä pykälää paremmin. Parhaan MM-kisasijoituksensa maa saavutti Indianapolisin kisoissa 2002. Tällöin se hävisi pronssiottelussa Saksalle luvuin 117–94.
Lima Duarte

Ariclenes Venâncio Martins, taiteilijanimeltään Lima Duarte (s. 29. maaliskuuta 1930) on brasilialainen näyttelijä. Hänellä on ollut rooleja useissa suosituissa saippuasarjoissa, telenoveloissa, kuten O Bem-Amadossa ja Roque Santeirossa. 
Duarte syntyi Sacramentossa, Minas Geraisin osavaltiossa. Hän on uransa aikana esiintynyt lisäksi useissa elokuvissa ja toiminut maassaan Topi-katin äänenä. 
Duarte on voittanut useita palkintoja paitsi Brasiliassa (muun muassa parhaan miespääosan Candango, 1977), myös parhaan miesnäyttelijän palkinnon Havannan elokuvajuhlilla Kuubassa vuonna 1983.
Frank Foyston

Frank Corbett "The Flash" Foyston (2. helmikuuta 1891 – 19. tammikuuta 1966) oli kanadalainen jääkiekkoilija ja valmentaja. Foyston voitti Stanley Cupin Toronto Blueshirtsissa (1914), Seattle Metropolitansissa (1917) ja Victoria Cougarsissa (1925). Pelaajauran jälkeen Foyston toimi alasarjoissa valmentajana ja sittemmin kykyjenetsijänä. Hän on yksi kymmenestä kiekkoilijasta, jotka ovat saavuttaneet Stanley Cupin kolmessa eri seurassa.
Hänet nimitettiin Hockey Hall of Fameen 1958.