google/wiki40b huggingface dataset:
Absalon

Elämä

Absalon syntyi noin vuonna 1128 Fjenneslevissä Sjællandin saarella. Hän kuului vaikutusvaltaiseen sjællandilaiseen sukuun. Hänen vanhempansa olivat Asser Rig ja tämän vaimo Inge. Asser Rigin isä oli mahtava Skjalm Hvide, joka oli ollut kuningas Sven Estridinpojan aikana koko Sjællandin päämies ja joka kuningas Eerik I Ejegodin kuoltua otti tämän pojan Knud Lavardin kasvatettavakseen. Absalonilla oli veli Esbern Snare sekä sisko Ingefred, muista sisaruksista ei ole tietoa. Absalon oli tulevan kuninkaan Valdemar I:sen lapsuudenystävä. Hän olikin auttamassa Valdemaria vuosien 1156-1157 aikana nousemaan Tanskan valtaistuimelle. Vuonna 1158 Absalon nimitettiin Roskilden piispaksi. Hän oli kuninkaan läheisin neuvonantaja ja tuki Valdemarin liittoutumista Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarin Fredrik I Barbarossan kanssa paavi Aleksanteri III:ta vastaan. Vuonna 1167 Absalon ja Valdemar sopivat paavin kanssa.
Absalon oli mukana päättämässä vendien muodostamaa uhkaa tanskalaisille laivoille johtamalla vuonna 1169 sotaretkeä ja valloitti vendien tukikohdan Rügenin. Alueen liittäminen Absalonin johtamaan Roskilden hiippakuntaan sai aikaan tanskalaisen ylivallan pohjoisessa Saksassa, joka kesti vuoteen 1225. Näihin aikoihin Absalon myös johti Havnin linnoituksen rakentamista. Tämä johti myöhemmin Kööpenhaminan kehittymiseen samalle paikalle. Hän oli keskeisenä toimijana Valdemarin isän Knud Lavardin kanonisoinnissa. Lisäksi hän vaikutti siihen, että Valdemarin poika Knuut kruunattiin vuonna 1170 Valdemarin kanssakuninkaaksi, mikä varmisti vallanperimyksen Valdemarin suvulle.
Vuonna 1177 Absalon valittiin Lundin arkkipiispaksi. Samalla hän toimi Knuutin holhoojana ja opasti häntä ottamaan itsenäisemmän aseman keisari Fredrik I:stä Knuutin tultua yksin kuninkaaksi vuonna 1182. Vuonna 1184 Absalon johti eteläisellä Itämerellä operaatiota, joka johti Tanskan hallintaan Pommerissa ja Mecklenburgissa. Tämän jälkeen hän palasi kirkollisiin tehtäviinsä.
Absalon kuoli 21. maaliskuuta 1201 Sorøssä.
Poisto

Poisto tarkoittaa laskentatoimessa pitkävaikutteisen tuotannontekijän hankintamenon kirjaamista kuluiksi vaikutusaikanaan. Poisto on arvonvähennys, jolla otetaan huomioon omaisuuden kuluminen ja tekninen vanheneminen. Kirjanpidossa poistoja tehdään tilikausittain. Suomessa poistojen tekeminen on lakisääteistä.
Poistoja tehdään sellaisesta omaisuudesta, joka kerryttää tai säilyttää tuloa usean tilikauden aikana. Tällaista omaisuutta ovat esimerkiksi rakennukset ja laitteet. Koska hankinnasta on taloudellista hyötyä pidemmän aikaa, sen hintaa ei heti kirjata kokonaan vuosikuluksi toisin kuin lyhytvaikutteisten menojen kohdalla.

Poistamaton hankintameno

Poistot tehdään poistamattomasta hankintamenosta. Poistamattomalla hankintamenolla tarkoitetaan sitä osaa omaisuuden hankkimiseen käytetystä rahasta, joka on aiempien poistojen jälkeen vielä jäljellä. Poistamaton hankintameno pienenee ajan myötä.

Poistot Suomessa

Poistoaika ja poistoerät määritellään tuotannontekijän taloudellisen pitoajan mukaan. Tavallisia poistettavia tuotannontekijöitä ovat koneet/laitteet, rakennukset sekä rakennelmat. Lisäksi hiekkakuopista ja vastaavista voidaan tehdä substanssipoistoja raaka-aineen kulumisen mukaan. Tuotannontekijöille voidaan määritellä suunnitelman mukaiset poistot eli niin sanotut sumupoistot, jotka voidaan tehdä tasapoistoin tai poistoina menojäännöksestä. Elinkeinoverolaissa määritellään lisäksi niin sanotut EVL-maksimit, joita käyttämällä voidaan poistaa tilikauden aikana enemmän kuin suunnitelman mukaiset poistot. Tästä syntyy tuloslaskelmaan poistoeron muutos ja taselaskelmaan kertynyt poistoero eli kumulatiivinen poistoero.
Työelämäprofessori

Työelämäprofessori (engl. professor of practice), joka esiintyy joskus muodossa vierailijaprofessori, on määräaikainen opetustehtävä suomalaisissa yliopistoissa. Sen täyttämisessä ei käytetä vertaisarviointia, eikä se ole yliopistolain mukainen virka. Professoriliiton mielestä sitä ei pidä lyhentää muotoon professori.

Työelämäprofessorit Suomessa

Helsingin yliopistossa tehtävä edellyttää tohtorin tutkinnon suorittamista, ja se täytetään kutsusta. Kutsutulla on työelämässä saavutettuja erityisen merkittäviä ansioita ja kokemusta, joista on hyötyä yliopiston toiminnalle. Yliopisto ei lue työelämäprofessoria varsinaisten professorien ryhmään.
Tampereen yliopistossa journalistiikassa käsitettä vastaava tehtävänimike on ollut vierailijaprofessori. Journalistiikan vierailijaprofessoriksi kutsutaan kokenut journalisti. Tehtävän rahoitti ensimmäiset viisi vuotta vuodesta 2007 Helsingin Sanomain säätiö, mutta sittemmin se on vakinaistettu. Tehtävä täytetään hakumenettelyn kautta.

Työelämäprofessorit kansainvälisesti

Englanniksi työelämäprofessorista käytetään useimmiten nimikettä on professor of practice, mutta myös nimikkeitä practice professor, professor of the practice ja professor of professional practice käytetään ainakin Yhdysvalloissa. Nimikkeiden yhteydessä voidaan mainita oppiaine tai alhepiiri, johon opettajan antama käytännön opetus kohdistuu. Usein tehtävän edellytyksenä on vankka, vähintään vuosikymmenen mittainen ammatillinen työskentely korkeassa tai johtavassa asemassa korkeakoulumaailman ulkopuolella yksityisen tai julkisen sektorin palveluksessa, joka tausta ja tietämys katsotaan erityisen arvokkaaksi yliopiston opiskelijoille ja muulle henkilökunnalle. Britanniassa esimerkiksi Warwickin yliopistossa käytetään professor of practice -nimikettä.
Happy New Year (vuoden 2014 elokuva)

Vastaanotto

Box Office India julisti elokuvan ”superhitiksi”.
1440p

Kuvatarkkuutta tukevat järjestelmät

4:3-kuvasuhteesta muunnettua 1440p-kuvaa voidaan näyttää 1920x1440- tai korkeammalla kuvatarkkuudella kuten QXGA:na tai 2304x1440 siten, että kuva joko sovitetaan näytölle tai näytetään niin, että sen ympärillä on musta kehys, tai sen molemmilla puolilla on mustat palkit. Laajakuvasuhde 16:9 vaatii vähintään 2560×1440-kuvatarkkuuden (mahdollisesti WQXGA:n kera) näitä menetelmiä käyttäen. Applen 27" iMacin ja Dellin UltraSharp U2711:n  näyttöjen kuvatarkkuudet ovat 2560×1440, joten ne pystyvät näyttämään 1440p-laajakuvaa. HDMI 1.3 tukee WQXGA:ta ja siten myös 1440p-laajakuvaa.

Käyttö

Chi Mei Optoelectronics (CMO) kertoi syksyllä 2006 47 tuuman nestekidenäytöstä, joka oli tarkoitus julkaista Q2-tapahtumassa vuonna 2007. Näyttö esiteltiin viimein FPD International -tapahtumassa vuonna 2008 autostereoskooppisena 3D-näyttönä.
Älypuhelinten 1440p:n näyttöjä kutsutaan joskus QHD-näytöiksi ("Quad HD"), koska niiden kuvatarkkuus on nelinkertainen 720p-teräväpiirtoon verrattuna. Joulukuussa 2013 julkaistu Vivo Xplay 3S oli ensimmäinen älypuhelin, jossa käytettiin 1440p:n kuvatarkkuutta. Vuonna 2015 suuret puhelinten valmistajat käyttivät 1440p:tä laajasti lippulaivamalleissaan.
HMS Kaparen (P159)

Palvelus

1990-luvun alussa alus modernisoitiin asentamalla siihen voimanlähteeksi kaksi 16-sylinteristä MTU dieselmoottoria, jotka tuottivat 2 310 kilowattia. Lisäksi alukselle asennettiin Toadfish VDS. Modernisoitu alus luokiteltiin uudeksi Kaparen-luokaksi.
Alus myytiin kesäkuussa 2008 RCI Group Limitedille.
Desimeroitumisaika

Desimeroitumisaika eli D-arvo on se aika, joka tarvitaan alentamaan elävien mikrobien määrää 90 prosentilla, eli kymmenesosaan alkuperäisestä tietyssä lämpötilassa. D-arvon alaindeksinä käytetään sitä lämpötilaa (celsiusasteina), jossa kyseinen D-arvo saavutetaan. Yleensä referenssilämpötilana käytetään 121 °C, jolloin alaindeksiä ei yleensä merkitä.
Esimerkiksi Geobacillus stearothermophilus -bakteerin itiöiden määrä vähenee kymmenesosaan alkuperäisestä autoklaavikäsittelyssä, 121 °C:n lämpötilassa 2 minuutissa, mutta jos lämpötila nostetaan 134 °C:seen lyhenee tuo aika 15 sekuntiin. Bakteerin D-arvot ovat siten D₁₂₁ = 2 min (tai koska kyseessä on referenssilämpötila, pelkästään D = 2 min) ja D₁₃₄ = 15 sek. D-arvoa käytetään kun mitoitetaan tarvittavaa sterilointikäsittelyn kestoa. D-arvo on ominainen ja erilainen jokaiselle mikrobille. Erityisen korkea D-arvo on itiöillä.
KFOR

KFOR (Kosovo Force) on NATOn johtama ja YK:n valtuuttama monikansallinen rauhanturvaoperaatio Kosovon tasavallassa.
Operaation tehtävänä on sotilaallisella läsnäololla estää vihamielisyydet sekä taata rauha Kosovossa, jossa asuu monia etnisiä ryhmiä. Operaatio aloitettiin 12. kesäkuuta 1999 ja siihen osallistui enimmillään noin 17 000 henkilöä 35 maasta. Alueella oli tällöin viisi taisteluosastoa. Vuonna 2013 KFOR-joukkoja oli 4 000. Suomi on osallistunut operaatioon vuodesta 1999 lähtien ja operaatiossa on palvellut yhteensä noin 7 300 suomalaista. 
Nykyisin KFOR-operaatiossa toimivat suomalaiset rauhanturvaajat muodostavat Suomalaisen osaston Kosovossa (SOK). He toimivat mm. erilaisissa asiantuntija- sekä esikuntatehtävissä. Siviilihallinnosta Kosovossa on vuodesta 1999 alkaen vastannut YK:n UNMIK-operaatio ja vuodesta 2009 alkaen Euroopan unionin EULEX-operaatio.
Nikoloz Tškheidze

Nik’oloz Tškheidze (georg. ნიკოლოზ ჩხეიძე, ven. Николай Семёнович Чхеидзе, Nikolai Semjonovitš Tšheidze, 1864 Kutaisin läänin Putin kylä – 7. kesäkuuta 1926 Leuville-sur-Orge, Ranska) oli georgialainen menševikkipoliitikko, joka toi marxismin Georgiaan 1890-luvulla. Hänellä oli huomattava rooli Venäjän vuoden 1917 helmikuun vallankumouksessa ja itsenäisen Georgian perustamisessa.
Tškheidze syntyi aristokraattisen perheeseen Venäjän keisarikuntaan kuuluneessa Georgiassa. Yhdessä veljensä Kalenike Tškheidzen kanssa Nikolos oli perustamassa Georgian sosiaalidemokraattista liittoa. 
Vuosina 1907–1917 Tškheidze oli menševikkien ryhmän johtaja Venäjän valtakunnanduumassa. Helmikuun vallankumouksen jälkeen hän toimi Petrogradin neuvoston ja yleisvenäläisen toimeenpanevan keskuskomitean puheenjohtajana. Tškheidze kannatti Venäjän väliaikaista hallitusta ja vastusti bolševikkien vaikutusvallan lisääntymistä.
Lokakuun vallankumouksen aikana, kun bolševikit ottivat vallan Venäjällä, Tškheidze oli lomalla Georgiassa. Hän jäi Georgiaan, jossa hänestä tuli Transkaukasian demokraattisen federatiivisen tasavallan johtaja vuonna 1918. 
Toukokuussa 1918 Tškheidzestä tuli itsenäisen Georgian demokraattisen tasavallan puhemies. Versailles’n rauhankonferensissa vuonna 1919 hän etsi ententen tukea itsenäiselle Georgialle.

Tškheidze oli mukana laatimassa uuden tasavallan ensimmäistä perustuslakia vuonna 1921. Puna-armeijan vallattua Georgian saman vuoden maaliskuussa hän siirtyi maanpakoon Ranskaan Konstantinopolin kautta .
13. kesäkuuta  1926 Tškheidze  teki itsemurhan Georgian demokraattisen tasavallan pakolaishallituksen virka-asunnossa  Leuville-sur-Orgessa Ranskassa.  Hänet on haudattu  Père Lachaisen hautausmaalle Pariisiin.
Paistjärvi (järvi Heinolassa)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 10,0 hehtaaria, se on 700 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Ylä-Rievelin–Enonveden alueeseen (14.172) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 108,3 metriä mpy.
McLaren F1

Kilpailukäytössä

McLaren F1 GTR, joka kehiteltiin F1-maantieauton pohjalta, osoittautui suureksi menestykseksi neljän tunnin GT-kilpailuissa vuonna 1995 (ensimmäinen kilpakausi).  Le Mansin 24 tunnin ajot samana vuonna olivat McLarenin ensimmäinen yritys tässä maailmankuulussa kestävyysajossa.
McLaren päätti päivittää 001-alustan (alkuperäinen testiauto) ja täydentää sillä jo viittä asiakasautoa, jotka olivat kisailleet koko kauden.  Kyseessä oli tämä auto (ohjaimissa entiset Formula 1 -kuljettajat JJ Lehto ja Yannick Dalmas, sekä kokenut japanilainen kuljettaja Masanori Sekiya), joka voitti koko vuoden 1995 tapahtumarikkaat Le Mansin ajot.
McLaren F1 GTR:t sijoittuivat ensimmäiseksi, kolmanneksi, neljänneksi, viidenneksi sekä kolmanneksitoista.  He eivät siis ainoastaan voittaneet Le Mansin ajoja ensimmäisellä yrityksellään, vaan olivat täysin dominoivan ylivoimaisia lähes kaikilla autoillaan.

Maailman nopein auto

F1-maantieauto piti hallussaan usean vuoden ajan "maailman kaikkien aikojen nopeimman sarjavalmisteisen auton" titteliä. Huippunopeus mitattiin ulkopuolisella taholla, sen ollessa 240,14 mailia tunnissa (386,39 km/h).  Myös kiihtyvyys 0-100 km/h oli maailmanennätysluokkaa, 3,2 sekuntia.  Ennätykset on kuitenkin n. 10 vuoden jälkeen rikottu, ja niitä pitää tällä hetkellä hallussaan SSC Aero ja Bugatti Veyron 16.4. Se on silti edelleen maailman nopein sarjavalmisteinen vapaastihengittävällä moottorilla varustettu auto.
McLaren F1:n kaltaisia muita autoja ovat em. lisäksi muun muassa Ferrari F50, Enzo Ferrari ja Bugatti EB110.
Adolf Ziegler

Adolf Ziegler (16. lokakuuta 1892 Bremen – 18. syyskuuta 1959 Varhnalt) oli saksalainen taidemaalari ja natsipoliitikko. Ziegler toimi natsi-Saksan kulttuuriviraston kuvataiteen laitoksen johtajana 1936–1943.
Ziegler liittyi kansallissosialistiseen puolueeseen sen varhaisessa vaiheessa 1920-luvun alussa. Ziegleristä tuli Adolf Hitlerin suosikki, sillä hänen aihepiiriinsä kuuluivat arjalaistyyppiset alastomat naisfiguurit, joista Hitler piti. Kun Hitlerin sisarentytär Geli Raubal kuoli, Hitler tilasi tästä muotokuvan Ziegleriltä. Hän myös osti Zieglerin keskeisiä töitä Münchenin asuntonsa seinille. Taiteilijakollegat kutsuivat aihepiiriltään rajoittunutta Ziegleriä pilkkanimellä Meister des gekräuselten Schamhaars – kiharan häpykarvoituksen mestari.
Zieglerin taidepolitiikka keskittyi taiteen arjalaistamiseen. Kansallissosialistien ”rappiotaiteeksi” nimeämät modernistiset taidesuunnat tukahdutettiin ja Ziegler johti komissiota, joka pakkolunasti yli 16 000 modernistien teosta museoista ja kodeista. Hän pystytti modernistisen taiteen näyttelyn nimellä Entartete ”Kunst” Austellung – rappiotaiteen näyttely. Hän valitsi itse näyttelyssä esitetyt maalaukset, samalla kun Arno Breker valitsi veistokset.
Toisen maailmansodan aikana 1943 Zieglerin ura käänty dramaattiseen laskuun. Hänet pidätettiin ja vaikka pidätykseen johtaneista syistä ei ole täyttä varmuutta, hänen on sanottu esittäneen julkisesti epäilyksiä Hitlerin menestyksestä sotapäällikkönä. Hänet lähetettiin Dachaun keskitysleirille. Hitler kuitenkin armahti Zieglerin ja määräsi tämän eläkkeelle. Häntä ei enää saanut mainita lehdistössä ja hänen teoksensa asetettiin esityskieltoon. Sodan jälkeen Ziegler ei saanut uraansa enää nousuun, vaan eli ja kuoli hiljaisuudessa Varnhaltin kaupungissa.
Jaan Rekkor

Lapsuus ja nuoruus

Hõredan kylässä syntynyt Rekkor kävi koulunsa Märjamaan kauppalassa, mistä hän jatkoi Tarton yliopistoon ja edelleen Viron musiikki- ja teatteriakatemiaan näyttelijäopintojen pariin. Rekkor valmistui 1982.

Teatteriura

Rekkor aloitti näyttelijänuransa Endla-teatterissa Pärnussa 1982. Vuonna 2005 hän aloitti Eesti Draamateaterin palveluksessa. Rekkorin ensimmäinen roolitehtävä Draamateaterissa oli Othellon nimiosa. Rekkor on jatkanut uraansa kumpaisenkin teatterin riveissä.
Endla-teatterissa Rekkorin rooleja ovat olleet muun muassa James Tyrone (Saatuse heidikute kuu, 1989), Don Juan (Don Juan, 1990), Tolari (Parvepoisid, 2002) ja Heinrich IV (Heinrich IV, 2012).

Elokuva- ja televisiotyöt

Rekkorin ensimmäinen merkittävä filmirooli oli Jaanus Roog elokuvassa Nipernaadi (1983). Teoksen ohjasi Kaljo Kiisk. Vuonna 1986 hän näytteli Jaan Kreuksin roolin niin ikään Kiiskin ohjaamassa elokuvassa Saja aasta pärast mais. Vuonna 1989 Rekkor näytteli Peeter Kängseppin roolin Jüri Sillartin ohjaamassa historiallisessa draamassa Äratus, joka kertoo Neuvostoliiton väestönsiirtoihin liittyneestä Operaatio Priboista.
Vuonna 1992 Rekkor näytteli Munan roolin Mati Põldren ohjaamassa elämäkerrallisessa draamassa Need vanad armastuskirjad, joka kertoo muusikko Raimond Valgresta. Vuonna 1997 hän näytteli Hardi Volmerin ohjaamassa historiallisessa komediassa Minu Leninid. 2000-luvulla Rekkor näytteli muun muassa komediassa Röövlirahnu Martin ja draamakomediassa Koer, lennuk ja laulupidu. Rasmus Merivoon ohjaamassa musiikkikomediassa Buratino Rekkor teki Carabas Barabasin roolin.
2010-luvulla Rekkor on näytellyt muun muassa fantasiaelokuvassa Väikelinna detektiivid ja valge daami saladus sekä draamassa Polaarpoiss.
Televisiossa Rekkor debytoi 1995 herra Saulin roolissa minisarjassa Wikmani poised. Vuonna 2001 hän näytteli Martin roolin suomalaisessa minisarjassa Vaarallista kokea. Vuosina 2006–2007 Rekkor näytteli Rein Pihelgas -nimistä rikoskomissaariota rikossarjassa Ohtlik lend sekä vuosina 2010–2013 samaa hahmoa Ain Prosan ohjaamassa komediallisessa rikossarjassa Kättemaksukontor. Lisäksi Carmen Mikiver näytteli Rein Pihelgan vaimoa Ivia molemmissa sarjoissa. Hyvin verrattavissa Kotikatu ja Uusi päivä -sarjojen Mirja Mäkimaahan.
Brainfuck

Brainfuck on Urban Müllerin noin vuonna 1993 kehittämä esoteerinen ohjelmointikieli, joka tunnetaan äärimmäisestä minimalismistaan. Müllerin tarkoituksena oli saada aikaan mahdollisimman pienikokoinen kääntäjä. Kieli tarjoaa ohjelmoijille älyllistä haastetta ja hupia, mutta käytännöllisiin tarkoituksiin se ei sovellu.

Yleistä

Brainfuck on yksi tunnetuimmista "esoteerisistä ohjelmointikielistä". Kieli on Turing-täydellinen, eli kaikki mahdolliset algoritmit on periaatteessa mahdollista ohjelmoida sillä. Esteenä on ennen kaikkea ohjelmoijan kyky kirjoittaa nämä ohjelmat.
Brainfuck-ohjelmien tiedostopäätteenä käytetään useimmiten .b. Ohjelmaa suoritettaessa tulkin tulisi ottaa vain ja ainoastaan huomioon brainfuckin omat kahdeksan komentoa ja karsia muu data. Joissakin tulkeissa saattaa olla erityistoimintoja kuten '#', jolla tulkki näyttää osoittimen nykyisen paikan ja muutaman viereisen solun arvot, tai vastaavaa.
Brainfuck-ohjelmat on suurimmalta osin tehty käyttämään UNIXin rivinvaihtoa, ASCII #010. Jos tulkki lukee syötteen jostain tiedostosta ja päätyy tiedoston loppuun, EOF, sen tulisi jättää solu ennalleen eikä muuttaa sitä. Varsin usein tulkit palauttavat nollan (0) EOF-tilanteessa.

Koodiesimerkki

Seuraava ohjelma tulostaa tekstin "Hello World!":

++++++++++[>+++++++>++++++++++>+++>+<<<<-]>++.>+.+++++++..+++.>++.<<+++++++++++++++.>.+++.------.--------.>+.>.
Luettavuuden parantamiseksi ohjelman voi kuitenkin jakaa useammalle riville ja siihen voi lisätä kommentteja keskelle, sillä Brainfuck ottaa huomioon vain merkit +-<>[],. eli erillistä kommentointisyntaksia ei tarvita:

++++++++++
[
   >+++++++>++++++++++>+++>+<<<<-
] Aloitussilmukka joka asettaa hyödyllisiä arvoja taulukkoon
>++. tulosta 'H'
>+. tulosta 'e'
+++++++. 'l'
. 'l'
+++. 'o'
>++. välilyönti
<<+++++++++++++++. 'W'
>. 'o'
+++. 'r'
------. 'l'
--------. 'd'
>+. '!'
>. rivinvaihto
Ensimmäinen rivi kasvattaa taulukon ensimmäisen solun arvoon 10, eli a[0] = 10. Rivien 2—4 silmukka alustaa muiden solujen arvot lähelle hyödyllisiä arvoja: a[1] = 70 (lähellä 72:ta, joka on H-kirjaimen ASCII-koodi), a[2] = 100 (lähellä 101:tä, 'e'), a[3] = 30 (lähellä 32:ta, välilyönti) ja a[4] = 10 (rivinvaihto). Silmukka toimii kertomalla solun a[0] arvoa, 10, seitsemällä, kymmenellä, kolmella ja yhdellä, tallentaen tulokset muihin soluihin. Silmukan päättyessä a[0] = 0.
Sen jälkeen >++. siirtää osoittimen kohtaan a[1] jossa nyt on tallennettuna arvo 70, lisää siihen kaksi, jolloin solun arvo on 72 eli H-kirjaimen ASCII-koodi, ja tulostaa sen.
Seuraava rivi siirtää osoittimen kohtaan a[2], lisää siihen yhden (jolloin a[2] = 101, 'e') ja tulostaa sen.
Pieni-l on seitsemäs kirjain e:n jälkeen, joten ohjelma lisää soluun a[2] seitsemän (+++++++) ja tulostaa sen kahdesti (..).
Pieni-o on kolmas kirjain l:n jälkeen, joten a[2]:ta kasvatetaan kolme kertaa ja tulostetaan se (+++.).
Ohjelman loppu toimii kuten edellä.
Joonas Romppanen

Jyri Joonas Romppanen (s. 21. marraskuuta 1968 Tampere) on palkittu suomalainen päätoimittaja.
Joonas Romppanen syntyi tutkimuspäällikkö Antti Romppasen ja kuvaussihteeri Päivi Hautamäen perheeseen. Hänen avopuolisonsa vuodesta 1999 on merkonomi Sari Pohjolainen. Romppanen tuli ylioppilaaksi 1987 ja valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi Jyväskylän yliopistosta 1990. Keski-Uusimaa-lehden tuottaja hän oli 1996–1997, konsernituottaja 1997–2001, toimituspäällikkö 2001–2003 ja vt. päätoimittaja 2002–2003. Lehden päätoimittajaksi Romppanen nimitettiin maaliskuussa 2016. Hän toimii myös Viikkouutiset-ilmaisjakelulehden päätoimittajana. Aamupostin vastaavaksi päätomittajaksi Romppanen tuli 2003 ja Riihimäen Seutu -lehden sekä Hyvinkään Viikkouutisten vastaavaksi päätoimittajaksi vuonna 2005. Bonnierin journalistipalkinto myönnettiin Romppaselle vuonna 2003.
Pentti E. Vuento

Pentti Edvard Vuento (sukunimi aik. Trukki; 14. heinäkuuta 1921 Alatornio – huhtikuussa 2005) oli suomalainen sähköinsinööri ja eräkirjailija.
Vuennon vanhemmat olivat pakkamestari Erkki Arvid Trukki ja Hilja Sofia Ylikarvala. Hän pääsi ylioppilaaksi 1940 Kemin lyseosta.
Kotiuduttuaan jatkosodasta Vuento työskenteli aluksi Kemi Oy:n sähkö- ja metalliosastolla mutta hän ryhtyi sitten opiskelemaan ja valmistui sähköinsinööriksi 1949. Vuento toimi sitten sähköalalle eläkkeelle jäämiseensä saakka työskennellen Pohjolan Sähkö Oy:ssä sähköinsinöörinä ja konttorin hoitajana Kemissä ja Rovaniemellä sekä Asea Oy:ssa ja Asea Asea-Scandia Oy:ssa myyntikonttorin johtajana.
Vuento kuvasi kirjoissaan pohjoisen Suomen lohenpyyntiä ja lohijokia, erityisesti Tenojokea. Vuennon viimeinen kirja Kannaksen tulenjohtaja perustui hänen omaan sotapäiväkirjaansa kesältä 1944.
Carl Emil Cedercreutz

Carl Emil Cedercreutz (2. toukokuuta 1806 Pori – 10. helmikuuta 1869 Pietari) oli suomalainen juristi, vapaaherra ja senaattori, joka kuului aateliseen Cedercreutz-sukuun. Hän työskenteli muun muassa Turun ja Viipurin hovioikeuksissa sekä Suomen valtiosihteerinviraston arkistonhoitajana Pietarissa. Cedercreutz oli Senaatin oikeusosaston jäsen vuosina 1856–1857, josta hän siirtyi Pietarissa toimineeseen Suomen asiain komiteaan. Vuosina 1854–1856 Cedercreutz oli Mikkelin läänin kuvernöörinä. Hovioikeudenneuvoksen arvonimi hänelle myönnettiin 1854.

Perhe

Cedercreutzin isä oli Ruotsista vuonna 1801 muuttanut Köyliönkartanon isäntä ja hovijahtimestari Axel Reinhold Cedercreutz, jolta Carl Emil peri kartanon hallintaansa tämän kuoltua 1859. Hänen veljensä oli kenraalimajuri ja valtiopäivämies Johan Axel Cedercreutz, joka toimi muun muassa Turun ja Porin läänin kuvernöörinä. Carl Emil Cedercreutz avioitui vuonna 1844 viipurilaisen Emilia Hackmanin kanssa. Heidän poikansa, lääkäri Emil Waldemar Cedercreutz tunnettiin kirjailija Nanny Cedercreutzin puolisona. Tytär Sofia Maria Cedercreutz puolestaan avioitui vuonna 1868 Ateenassa amiraali Johan von Kraemerin kanssa.
From the Muddy Banks of the Wishkah

Tietoa albumista

Albumin kokosi yhtyeen basisti Krist Novoselic, joka myös kirjoitti tekstit albumin kansilehtiin. Novoselic ja rumpali Dave Grohl aikoivat alun perin julkaista vuonna 1994 tuplalivealbumin, jossa olisi ollut mukana myös MTV Unplugged in New York -levyn materiaali. Cobainin kuoleman jälkeen he eivät kuitenkaan saaneet levyä valmiiksi aiotussa aikataulussa. Heti julkistamisensa jälkeen 1996 levy kohosi ensimmäiselle sijalle Billboard 200 -listalla. Live-levyltä on julkaistu yksi single joka on Aneurysm.

Yksityiskohtaisempaa tietoa tallenteista

Kappaleiden "Breed" ja "Polly" tallenteet vuodelta 1989 olivat niiden varhaisia versioita, ne julkaistiin studioversiona vasta yhtyeen läpimurtoalbumilla Nevermind. Albumin Reading Festivalin 30. elokuuta 1992 esiintymisen kappale "tourette’s" oli sen ensiesitys, studioversiona se julkaistiin vasta albumilla In Utero syyskuussa 1993.
Kappaleet "Drain You", "Smells Like Teen Spirit" ja "Aneurysm" oli äänitetty 28. joulukuuta 1991 Kaliforniassa. "Been a Son", "Lithium", "School" ja "Blew" on tallenteita jotka on äänitetty 25. marraskuuta 1991.

Singlet

Albumilta ei julkaistu yhtään kaupallista singleä mutta siltä julkaistiin muutama promosingle jotka ovat Aneurysm (US, UK ja Australia), "Drain You" (US), Lithium (Alankomaat), Heart-Shaped Box (Australia) ja Polly (australia).