google/wiki40b huggingface dataset:
Kloraloosi

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa kloraloosi on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vain niukasti veteen ja paremmin kuumaan kuin kylmään veteen. Kloraloosi liukenee runsaammin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja etikkahappoon. Yhdiste on optisesti aktiivinen ja sen ominaiskiertokyky etanoliliuoksessa on +19.
Kloraloosin α-anomeerilla on sedatiivisia ja hypnoottisia ominaisuuksia. Yhdisteen vaikutusmekanismi ei ole täysin tunnettu, mutta mahdollisesti sen aktiivinen metaboliitti trikloorietanoli vaikuttaa GABA-reseptoreihin aiheuttaen sedaation. Eläinten aineenvaihdunta hidastuu yhdisteen vaikutuksesta, mutta yhdisteellä ei ole vaikutusta sydämen toimintaan tai hengitysrefleksiin. Kloraloosin aiheuttama sedaatio on pitkäkestoinen tyypillisesti noin 8–10 tuntia.

Valmistus ja käyttö

Kloraloosia valmistetaan kuumentamalla glukoosia ja kloraalia rikkihapon läsnä ollessa. Reaktiossa muodostuu kloraloosin α- ja β-anomeerien seos.
Kloraloosia voidaan käyttää pienjyrsijöiden kuten hiirten hävittämiseen. Tehokkain yhdiste on viileissä alle 15 °C:n lämpötiloissa. Yhdistettä voidaan käyttää myös lintujen kuten lokkien hävittämiseen. Eläinlääketieteen tutkimuksissa kloraloosia käytetään pääasiassa laboratorioeläinten nukuttamiseen. Tähän tarkoitukseen aine annostellaan ruiskeena laskimoon. Kloraloosia voidaan käyttää yhdessä etyylikarbamaatin kanssa.
HMS Belleisle (1876)

Palvelus

Alus oli maalilaivana vuosina 1900-1903 ja se myytiin romutettavaksi vuonna 1904.
Jan Staubo

Jan Staubo (28. syyskuuta 1920 Kristiania – 15. kesäkuuta 2003 Oslo) oli norjalainen jalkapalloilija, jääpalloilija, tennispelaaja, urheilujohtaja, sotilaslentäjä ja poliitikko. Urheilussa hän oli tenniksessä kansainvälisen tason pelaaja ja oli Kansainvälisen olympiakomitean jäsen 34 vuoden ajan.
Staubo kävi kauppakoulun Oslossa vuonna 1940.  Toisen maailmansodan aikana hän taisteli saksalaismiehittäjää vastaan ja myöhemmin lentäjänä Norjan pakolaisarmeijassa. Hän joutui saksalaisten vangiksi ja oli vangittuna kaikkiaan kolmen vuoden ajan sodan aikana. Hän teki vankeudesta useita pakoyrityksiä. Jouduttuaan vangiksi Norjan miehityksen alkuvaiheessa hän yritti paeta vuonna 1941 Ruotsiin.  Hän joutui kuitenkin saksalaisten vangiksi ja joutui sotavankeuteen Vollan vankilaan Trondheimiin. Hänen onnistui paeta Vollasta, ja hän pääsi Pohjanmeren yli Britannialle kuuluville Shetlandin saarille ja siirtyi sieltä edelleen nuorille norjalaismiehille järjestetylle lentäjien koulutusleirille "Little Norway". Koulutusvaiheen jälkeen hän alkoi lentää brittien Spitfire-hävittäjällä. Hänet ammuttiin kuitenkin alas elokuussa 1942 Ranskan Dieppen lähellä, ja hän joutui silloin uudelleen saksalaisten sotavangiksi. Hänet sijoitettiin Sleesiassa sijainneeseen Stalag Luft III-leirille lähelle Saganin kaupunki (nykyään puolalainen Żagańin kaupunki)  Sotilaurallaan hän saavutti everstiluutnantin arvon.
Sodan jälkeen Staubo tuli tunnetuksi kansainvälisen tason tennispelaajana. Hän voitti ensimmäisen Norjan mestaruuden nelinpelissä ennen sotia vuonna 1939. Henkilökohtaisen mestaruuden hän voitti vuosina 1948 ja 1950  Hän osallistui vuonna 1946 ja 1947 US Open-turnauksiin sekä vuosien 1947, 1949 ja 1950 Wimbledonin turnauksiin. Viimeinen Norjan tennismestaruus tuli vuonna 1951 nelinpelissä. Tennisuran lisäksi Staubo pelasi kansallisella tasolla jalkapalloa, jääpalloa ja jääkiekkoa oslolaisen IF Readyn riveissä. Hän toimi myös jonkin IF Readyn puheenjohtajana, 
Järjestöuran Staubo aloitti Norjan Tennisliiton puheenjohtajana ja kuului sen jälkeen Norjan urheilun keskusliiton johtokuntaan. Staubo seurasi serkkuaan Olaf Ditlev-Simonsenia Kansainvälisen olympiakomitean (KOK) norjalaisedustajana vuonna 1966. Staubo toimi KOK:n jäsenenä 34 vuotta aina vuoteen 2000 asti. KOK-uransa jälkeen hänet nimitettiin järjestön kunniajäseneksi täytettyään 80 vuotta. Vuoden 1994 Lillehammerin talviolympialaisissa Staubo kuului järjestelytoimikuntaan. Hän oli myös mukana perustettaessa Norjan olympiamuseota.
Politiikassa Staubo toimi vuosina 1961-1967 Oslon kaupunginvaltuustossa konservatiivien edustajana. Työurallaan hän toimi laivanvarustajana ja kuului Norjan laivanvarustajien etujärjestöön. Hän oli perustamassa 1960-luvulla elektroniikka-alan yritystä Statronic, joka myöhemmin toimi nimellä Kiton ja fuusioitui edelleen Sonec-nimisen yrityksen kanssa.
Staubo asui elämänsä viimeiset vuodet maatilallaan Staubøssä. Hän kuoli kesäkuussa 2003 83 vuoden iässä.
Edvard Bergenheim

Edvard Bergenheim (alkujaan Bergenhem 18. syyskuuta 1798 Vaasa – 19. helmikuuta 1884 Turku) toimi Turun arkkipiispana 1850–1884. Hän perusti Turkuun vuonna 1840 yksityisen reaalikoulun ja lukion, joka oli sisäoppilaitoksineen järjestetty sotilaallisesti.
Bergenheim oli Vaasan hovioikeuden presidentti Erik Johan Bergenhemin (aateloituna Bergenheim) ja Hedvig Sofia Hanneliuksen poika. Hän valmistui ylioppilaaksi 1817, filosofian kandidaatiksi 1822 ja filosofian maisteriksi 1823 Turussa. Bergenheim toimi Haminan kadettikoulussa siihen kuuluvan alkeiskoulun opettajana ja opetti kadettikoulussa myös historiaa, maantiedettä ja tilastotiedettä.
Lähdettyään opiskelemaan teologiaa Bergenheim suoritti papin tutkinnon ja pastoraalitutkinnon saaden pappisvihkimyksen joulukuussa 1830. Hän toimi Turun lukiossa historian lehtorina, rehtorina ja toisena vararehtorina vuosina 1832–1844. Tuolloin hän vieraili Preussissa ja tutustui sikäläisiin reaali- ja porvarikouluihin ja perusti Turkuun yksityisen, kieliä ja luonnontieteitä painottavan ns. Bergenheimin koulun.
Ritarihuoneen jäsen hänestä tuli 1837 nimellä Bergenheim. Tampereen rovastikunnan vt. lääninrovasti hän oli vuosina 1841–1847. Hänet nimitettiin keväällä 1850 arkkipiispan virkaan ja sai vihkimyksen Porvoossa 24. toukokuuta.
Suomen talousseura valitsi hänet esimiehekseen vuonna 1853 ja uudelleen seuraavana vuonna. Bergenheim toimi muun muassa alkeisopistolaitoksen uudistamista pohtineessa komiteassa, valtiopäiväjärjestyksen uudistamiskomiteassa ja vuoden 1869 kirkkolakia valmistelleessa komiteassa.
Bergenheim oli valtiopäivämies ja pappissäädyn puhemies valtiopäivillä  1863–64, 1867, 1872 ja 1877–1878.
Bergenheim meni naimisiin vuonna  1832 Aleksandra Bruunin kanssa.
Sulfametoksatsoli

Ominaisuudet ja käyttö

Huoneenlämpötilassa sulfametoksatsoli on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdisteen biologinen aktiivisuus perustuu siihen, että se estää bakteerien ja alkueläinten dihydropteroaattisyntaasientsyymiä, jolloin ne eivät voi tuottaa tarvitsemaansa foolihappoa. Lääkeaine tehoaa grampositiivisiin kokkibakteereihin ja Listeria-suvun lajeihin, gramnegatiivisiin enterobakteereihin, esimerkiksi kolibakteeriin, toksoplasmoihin ja moniin alkueläimiin esimerkiksi Pneumocystis-suvun lajeihin. Sulfametoksatsolia käytetään usein yhdessä trimetopriimin kanssa muun muassa virtsatietulehduksen, toksoplasmoosin, nokardioosin ja Pneumocystis-suvun lajien aiheuttaman keuhkokuumeen hoitoon. Yhdistelmävalmisteeseen sulfametoksatsoli on sulfonamideista valikoitunut samankaltaisen farmakokinetiikan, erityisesti suunnilleen samanlaisen puoliintumisajan mukaan elimistössä kuin trimetopriimilla on. Toisaalta on mainittava, että virtsatieinfektioihin trimetopriimilla on yksistäänkin huomattavan tehokas vaikutus. Teoria tukee yhteisvaikutusta sikäli, että sulfonamidi ja trimetopriimi estävät bakteerin foolihapon synteesiä eri kohdassa.
Thomas Johnson (kasvitieteilijä)

Thomas Johnson (noin 1600–1644) oli englantilainen kasvitieteilijä, jota on sanottu englantilaisen kasvitieteen kenttätyön isäksi. Vuonna 1626 hän oli apteekkarina Lontoossa ja teki matkoja Kentiin, jossa hän apteekkarikollegojensa kanssa tutki kasveja ja luetteli niitä muistiinpanoissaan. 
Hänen teoksensa Mercurius Botanicus ilmestyi kahdessa osassa 1634 ja 1641. Hänen kunniakseen on kasvisuvun nimeksi annettu Johnsonia.
Acela Express

Acela Express on Yhdysvaltain kansallisen rautatieyhtiön Amtrakin kallistuvakorinen suurnopeusjuna. Se liikennöi Bostonin, New Yorkin ja Washington DC:n välillä. Juna kulkee asemien välillä 120–240 kilometriä tunnissa riippuen radan sallimasta suurimmasta nopeudesta.
Lokakuussa 1994 Amtrak järjesti tarjouskilpailun kalustovalmistajille, jotka pystyisivät valmistamaan suurnopeusjunan, jonka huippunopeus olisi 150 mailia (241 kilometriä) tunnissa. Bombardierin ja Alstomin yhteinen hakemus valittiin maaliskuussa 1996. Liikennöinnin piti alkaa loppuvuodesta 1999, mutta koska junat olivat 10 senttimetriä liian leveitä, päästiin liikenne aloittamaan vasta joulukuussa 2000.
Acela-junien matka-aika Bostonin ja New Yorkin välillä on kolme ja puoli tuntia, New Yorkin ja Washingtonin välillä kaksi ja puoli tuntia. Pelissä Microsoft Train Simulator ajetaan Acela Express -junaa rataosuudella Northeast Corridor.
Suomen ukrainalaiset

Ukrainalaiset Suomessa

Ukrainalaiset asuvat etupäässä Suomen eteläosassa, pääkaupunkiseudulla, sekä suuremmissa kaupungeissa (Turussa, Tampereella, Kuopiossa) ja pienissä kylissä.

Ukrainalaisia järjestöjä Suomessa

Suomen Ukrainalaiset ry on Suomessa oleva aktiviisin ukrainalainen seura. Helsingissä myös toimii Ukrainalaisten yhdistys Suomessa ry ja Tampereella Ukrainan kansainvälinen kulttuurikeskus.
Castlevania: Rondo of Blood

Juoni

Peli sijoittuu vuoden 1792 Transilvaniaan. On kulunut suunnilleen sata vuotta, kun edellinen vampyyritappajien sukuun, Belmont-klaaniin kuulunut jäsen onnistui tuhoamaan kreivi Draculan. Tämä oli Simon Belmont, josta tuli myöhemmin palvottu sankari. Transilvanian kansa on kauan sitten unohtanut ne kauhut, joista heidän esivanhempansa joutuivat kärsimään ennen kuin Belmont teki asialle jotain, minkä myötä heikkomielisille oli suotu mahdollisuus palauttaa kreivi ihmisten keskuuteen. Koko toimitusta johti Draculaa palvonnut pappi nimeltään Shaft.
Uudelleen herättyään Dracula suunnittelee kostavansa hänet tuhonneen Belmontin jälkeläisille, ja eräänä päivänä hän lähettää kätyrinsä Richter Belmontin kotikaupunkiin kidnappaamaan kylän asukkaita ja Richterin suurimman rakkauden, Anneten. Richter tekee sen johdosta päätöksen kuten esi-isänsä ennen häntä: hän tarttuu esi-isiensä maagiseen ruoskaan, Vampyyrintappajaan, ja lähtee kohti Draculan pahamainesta linnaa, Castlevaniaa.

Julkaisu

Peliä ei ole koskaan alkuperäisellä PC Engine -julkaisulla tuotu Japanin ulkopuolelle, mutta 2000-luvulla se tehtiin ladattavaksi Wii Virtual Consolelle. Lisäksi peli tehtiin uudelleen PlayStation Portable -laitteelle Castlevania: The Dracula X Chronicles -nimellä vuonna 2007, jossa pelin pystyi pelaamaan joku alkuperäisin grafiikoin tai vastaavasti PSP-käännöstä varten paranneltuin grafiikoin. Vuonna 2018 peli julkaistiin Castlevania: Symphony of the Nightin ohella PS4:lle osana Castlevania Requiem -kokoelmaa. Ennen mitään näistä edellä mainituista ainoa länsimainen sovitus pelistä nähtiin SNES -konsolilla vuonna 1995 nimellä Castlevania: Vampire's Kiss, josta on alustan tehojen vuoksi jouduttu karsimaan paljon asioita.
Euroopan unionin poliittisen strategian keskus

Euroopan unionin poliittisen strategian keskus (EPSC) on  Euroopan komission palveluyksikkö, jonka tehtävä on laatia strategia-analyyseja sekä antaa politiikkaa koskevaa neuvontaa komission 10 painopistealueeseen liittyvissä asioissa. Tämän lisäksi keskus pitää yhteyttä päätöksentekijöihin, ajatushautomoihin sekä kansalaisyhteiskuntaan. Keksus vastaa myös komission osuudesta Euroopan unionin strategian ja politiikan analysointijärjestelmässä.
Sarah Kofman

Sarah Kofman (14. syyskuuta 1934, Pariisi – 15. lokakuuta 1994) oli ranskalainen filosofi. Hän kirjoitti lukuisia teoksia, erityisesti Friedrich Nietzschestä ja Sigmund Freudista. Hänen teoksensa L'énigme de la femme: La femme dans les textes de Freud (1980) on kenties perusteellisin tutkimus Freudin naisen seksuaalisuutta koskevista ajatuksista. Kofman kuoli tekemällä itsemurhan.
HMS Hood (1891)

Palvelus

Alus palveli Välimeren laivastossa. Aluksen neljä vesirajan yläpuolista torpedoputkea poistettiin vuonna 1903. Siitä tehtiin vastaanottoalus Queenstowniin vuonna 1910, jolloin sen kuuden tuuman tykit poistettiin. Alus siirrettiin maalilaivaksi vuonna 1911 testattaessa alusten vedenalaista suojaa, kunnes se upotettiin Portlandissa sulkulaivaksi vuonna 1914. Räjähdetestien tuloksena aluksesta tuli ensimmäinen alus, johon asennettiin torpedovyö.
Octavius (kirja)

Historia

Octaviuksen ja sen tekijän ajoitusta ei tunneta tarkkaan; teos on kirjoitettu joskus vuosien 150–250 välisenä aikana. Teos päätyi jossain vaiheessa osaksi Arnobiuksen teosta Adversus nationes (Pakanoita vastaan) sen kahdeksanneksi kirjaksi. Vasta François Baudouin havaitsi vuonna 1560, että kirja on jonkun toisen kirjoittama.

Sisältö

Keskustelu käydään miellyttävässä ympäristössä Ostiassa sijaitsevalla rannalla erään vapaapäivän iltapäivänä. Keskustelu saa alkunsa siitä, kun Caecilius osoittaa ohi kulkiessaan kunnioitustaan Serapiksen kuvapatsaalle. Seurauksena Octavius ja Caecilius ryhtyvät keskusteluun omien uskontojensa paremmuudesta. Minucius itse toimii erotuomarina. Octavius käsittelee Caeciliuksen argumentteja pakanuuden puolesta (joiden esikuvana ovat ehkä olleet Kelsoksen esittämät argumentit) samassa järjestyksessä kuin ne esitetään. Lopputuloksena Caecilius tulee vakuuttuneeksi kristinuskon paremmuudesta.
Dialogin esikuvana on käytetty Ciceron teoksia Jumalten luonteesta (De natura deorum) ja Ennustamisesta (De divinatione). Teos ei ole sisällöltään erityisen kristillinen. Jos jumalan ykseyden, ylösnousemuksen ja tulevaisuudessa odottavan palkinnon ja rangaistuksen ajatukset jätetään huomiotta, teos on lähinnä filosofista ja eettistä polemiikkia antiikin polyteististen uskontojen mielettömyyksiä kohtaan.
Futami (1929)

Palvelus

Alus luokiteltiin 30. toukokuuta 1931 toisen luokan tykkiveneestä tykkiveneeksi. Se luovutettiin syyskuussa 1945 Kiinalle ja alus poistettiin alusluettelosta 30. syyskuuta.
Antti Iivari

Seuraura

Iivari on Rovaniemen Kiekon kasvatti. Hän jakoi kaudella 2006–2007 joukkueen C-nuorten II-divisioonajoukkueen sisäisen piste- ja maalipörssin voiton Tuomas Riiven kanssa. Kauden 2007–2008 Iivari pelasi C ikäisenä B- junioreiden I-divisioonaa 24 ottelua tehoilla 11+11=22, ollen joukkueensa 4. paras pistemies. Kaudella 2008–2009 Iivari debytoi miesten peleissä edustettuaan 16-vuotiaana RoKi A:ta II-divisioonassa.
Kaudeksi 2009–2010 Iivari siirtyi Lahteen, jossa hän pelasi suurimman osan kaudestaan Kiekkoreippaan B-nuorissa, edustaen samalla myös Pelicansin A-nuoria. Kaudella 2010–2011 Iivari oli Pelicansin A-nuorten kolmanneksi paras maalintekijä 11 osumallaan. Kaudella 2011–2012 hän voitti tehoilla 13+24=37 joukkueen sisäisen syöttöpörssin ja jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin toisen sijan Tuukka Rajamäen ja Petr Stloukalin kanssa.
Iivari nousi kaudeksi 2012–2013 Pelicansin SM-liigarinkiin vuoden mittaisella sopimuksella (2013). Iivari nostettiin  ensimmäisen kerran Pelicansin pelaavaan kokoonpanoon 21. syyskuuta 2012 kauden neljänteen otteluun Helsingin IFK:ta vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 11 minuuttia ja keräsi myös yhden kahden minuutin jäähyn kampituksesta. Iivari pelasi suurimman osan kaudestaan Pelicansin A-nuorissa, mutta hän kävi myös yhteensä kahdeksan Mestis-ottelun verran lainalla Heinolan Peliittojen ja HC Keski-Uusimaan joukkueissa. Siirtotakarajalla, tammikuun 2013 lopulla Iivari siirtyi lainalle kasvattajaseuraansa Rovaniemen Kiekkoon pelaamaan Suomi-sarjaa. Hän voitti kauden päätteeksi sarjan mestaruuden, mutta RoKi jäi kuitenkin ilman sarjanousua.
Kaudella 2013–2014 Iivari jatkoi vuoden mittaisella sopimuksella RoKissa. Syyskauden Iivari oli loukkaantuneena ja pelasi kauden ensimmäisen ottelunsa vasta joulukuun lopussa. Loukkaantumisten vuoksi pelejä kertyi kaudella ainoastaan neljä kappaletta. Kesken kauden 2014–2015 Iivari siirtyi II-divisioonajoukkue Kemijärven Kiekkoon.

Maajoukkueura

Iivari on pelannut kaksi poikien maaottelua.
Ufosieppaus

Ufosieppaus eli abduktio on kokemus avaruusolentojen sieppaamaksi joutumisesta. Tyypillisessä tapauksessa ihminen nostetaan avaruusalukselle vastoin tahtoaan, ja hänelle tehdään lääketieteellisiä kokeita. Ihminen voi toimia kuitenkin myös viestinvälittäjänä avaruusolentojen ja ihmisten välillä.
Sieppauksen kohteeksi joutuneet ihmiset eivät yleensä muista tapahtumia kunnolla ja tieto kaappauksesta voidaan saada unien tai hypnoosin kautta. Monet "sieppaukset" on havaittu lavastetuiksi tai keksityiksi. Osan kokemuksista arvellaan juontuvan hallusinaatioista, jotka saattavat liittyä valveuniin tai unihalvauksiin.
Sieppaustarinat yleistyivät paljon julkisuutta saaneen Betty ja Barney Hillin abduktiotapauksen (1961) myötä 1960-luvulla.

Ufosieppaukset kulttuurissa

Ufosieppaus esiintyy juoniaiheena Tintti-sarjakuva-albumissa Lento 714.
Luokka (ohjelmointi)

Luokka (class) tarkoittaa olio-ohjelmoinnissa olion tyyppiä. Luokan ohjeiden mukaan luodaan ohjelmaa ajettaessa olio (object).
Risteyslammi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,4 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Se sijaitsee Enojärven eteläpuolella kallioisten mäkien välisessä painanteessa, missä kartassa lukee ”Risteys”. Lammen itäpuolella kohoaa Heittolammenvuori. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja sen rannat ovat soistunutta metsämaata. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä ja järvi on autio. Järven ohitse kulkee metsäautotie.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Venehjoen valuma-alueella (35.74), jonka Enojärven valuma-alueeseen se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 154,9 metriä mpy. Siihen on johdettu eteläisen suon kuivatusoja ja sen laskuoja lähtee sen pohjoispäästä. Se laskee ensin Rökäslammiin ja jatkaa sitten Rökäsojana Enojärven Rökäslahteen.

Historiaa

Vuoden 1957 peruskartassa näkyy järven koneellisesti kaivettu laskuoja, mutta metsäautotie on piirretty vasta 1973 kartassa.
Sukkanauhakäärmeet

Koko ja ulkonäkö

Nimensä sukkanauhakäärmeet ovat saaneet siitä, että useimmilla lajeilla on kolme juovaa, jotka ulottuvat takaraivosta häntään asti. Tästä huolimatta on olemassa myös lajeja ja luonnossa esiintyviä värimuotoja, joilla on vain yksi tai kaksi juovaa, tai ei juovia lainkaan. Sukkanauhakäärme kasvaa lajista ja sukupuolesta riippuen 45–160 senttimetriä pitkäksi. Ne voivat elää 15–20-vuotiaaksi, mutta elinikä vaihtelee sukupuolen ja lajin mukaan. Koiraiden elinikä on usein huomattavasti lyhyempi kuin naaraiden. Se ei ole kuristajakäärme, eikä sillä ole varsinaisia myrkkyhampaita, mutta sillä on Duvernoy'n rauhanen, joka toimittaa samaa tehtävää tarhakäärmeissä, kuin myrkkyrauhaset esimerkiksi kyissä. Sukkanauhakäärmeillä on myös yläleuassa kaksi suurentunutta hammasta kummallakin puolella, jotka eivät kuitenkaan sovellu myrkyn ruiskuttamiseen, johtuen siitä, etteivät ne ole ontot eikä niissä ole uraa, jota pitkin myrkky pääsisi saaliiseen. Sukkanauhakäärmeet ovat siis hyvin lievästi myrkyllisiä, mutta myrkky vaikuttaa tehoavan lähinnä sammakkoeläimiin ja käärmettä pidetään täysin harmittomana ihmiselle.

Levinneisyys, elinympäristö ja ravinto

Sukkanauhakäärmeitä elää Pohjois- ja Keski-Amerikassa, Kanadasta Costa Ricaan. Niitä löytää usein pienten vesistöjen läheisyydestä, mutta useimmat lajit eivät ole akvaattisia. Ne syövät luonnossa sammakkoeläimiä ja niiden toukkia, kalaa, matoja ja etanoita sekä jotkin lajit myös jyrsijöitä. Toisin kuin usein luullaan, sukkanauhakäärmeet eivät syö hyönteisiä. Erikoistumattomuus lienee syynä siihen, että sukkanauhakäärmeet menestyvät niin monenlaisessa ympäristössä. Sukkanauhakäärmeiden ekologinen lokero muistuttaa pitkälti eurooppalaisen rantakäärmeen lokeroa, mutta tietyissä osissa Pohjois- ja Keski-Amerikkaa, tietyt lajit ovat täyttäneet Nerodia-suvun vesikäärmeiden muualla täyttämät lokerot.
Tiettävästi suurin sukkanauhakäärmeiden keskittymä sijaitsee Kanadan Manitobassa, jossa Narcissen käärmepesissä talvehtii (Thamnophis sirtalis parietalis) vuosittain 50 000–75 000 yksilöä.

Terraariossa

Sukkanauhakäärme  on suosittu lemmikkikäärme. Se on pienikokoinen, mutta hyvin aktiivinen päiväsaikaankin ja sietää jokseenkin hyvin käsittelyä. Sitä ei kuitenkaan voida pitää helppona hoidokkina ja se voi olla yllättävän herkkä. 
Suomessa sammakkoeläimien pyydystäminen on kiellettyä, minkä johdosta sukkanauhakäärmeitä ruokitaan terraario-oloissa kalalla, madoilla ja hiirillä. Vääränlainen ruokavalio aiheuttaa hyvin helposti terveysongelmia, sillä monet kalalajit (esimerkiksi särkikalat, silakka ja kultakalat) sisältävät tiaminaasi-entsyymiä, joka hajottaa hermoston toiminnan ja luuston kannalta tärkeää tiamiinia.
Sukkanauhakäärmeestä on jalostettu useita värimuotoja: Luonnossa yleisesti esiintyvien lisäksi esimerkiksi amelanistinen, erytristinen, anerytistinen, hypoerytristinen, snow, leukistinen, hypomelanistinen, melanistinen, flame ja monia muita.
Paul Henreid

Paul Georg Julius Hernried Freiherr von Wassel-Waldingau (10. tammikuuta 1908 Trieste, Itävalta-Unkari (nyk. Italia) – 29. maaliskuuta 1992 Santa Monica, Kalifornia), tunnettu ammattinimellään Paul Henreid, oli itävaltalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja.

Ura

Hän aloitti uransa Wienin teattereissa. Hänen elokuvauransa alkoi 1930-luvun alun saksalaisissa elokuvissa. Vuonna 1935 hän kuitenkin muutti Itävallasta Britanniaan. Sodan alettua hän oli joutua pidätetyksi vihollismaan kansalaisena, mutta onnistui näyttelijäystävänsä avulla välttämään sen. Hän teki debyyttinsä Hollywoodissa pienessä roolissa elokuvassa Hyvästi, Mr. Chips (Goodbye, Mr. Chips, 1939). Kolme vuotta myöhemmin ilmestyivät hänen kaksi kuuluisinta roolisuoritustaan: miespääosa elokuvassa Uusien tähtien alla (Now, Voyager), jossa hänen vastanäyttelijänään oli Bette Davis, sekä Victor Laszlon rooli elokuvassa Casablanca, jossa vastanäyttelijöinä olivat Humphrey Bogart ja Ingrid Bergman. Tämän jälkeen hän ohjasi runsaasti niin elokuvia kuin televisiotuotantojakin. Hän on saanut urastaan kaksi tähteä Hollywood Walk of Famelle, toisen elokuvista ja toisen televisiosta.

Yksityiselämä

Paul Henreidista tuli Yhdysvaltain kansalainen vuonna 1946. Hän oli naimisissa Elizabeth Gluckin kanssa vuodesta 1936 aina kuolemaansa saakka. Pariskunnalla oli kaksi lasta. Hän kuoli keuhkokuumeeseen 87-vuotiaana.
Oliviero Toscani

Oliviero Toscani (s. 1942 Milano) on tunnettu italialainen valokuvaaja, joka suunnitteli kohua herättäviä mainoskampanjoita Benettonille 1980- ja 1990-luvuilla. Suurin osa hänen tekemistään mainoksista Benettonille olivat kiistanalaisia valokuvia, joissa näkyi vain yrityksen logo vain hyvin vähän. 
Yksi Toscanin tunnetuimmista kampanjoista Benettonille sisälsi AIDS:iin kuolevan miehen makaamassa sairaalavuoteella surevien läheisten ympäröimänä. Tärkeimpiä teemoja Toscanin kuvissa olivat rasismi, sota, uskonto ja jopa kuolemanrangaistus.
Toscani opiskeli valokuvausta Hochschule für Gestaltungissa Zürichissä vuosina 1961—1965 ja hän on perustanut kulttuurilehti Colorsin ja kansainvälisen nykytaiteen ja viestinnän tutkimuskeskuksen. Toscani asuu nykyään Toscanassa kolmen lapsensa ja vaimonsa kanssa. Hänellä on kuusi lasta kolmen eri naisen kanssa.