google/wiki40b huggingface dataset:
Jonathan Togo

Elämä

Jonathan Togon isä Michael ja äiti Sheila kasvattivat nuoren tähden Rocklandissa, Massachusettsissa. Hänen äitinsä on italialais-irlantilainen ja isänsä on ukrainalainen juutalainen. Perheen alkuperäinen sukunimi Tonkaviev tuli isän puolelta. Togon isoisä lyhensi sukunimen, koska tarvitsi iskevämmän nimen mattobisnekseensä. Lapsena Togo kävi heprealaista koulua. Hän oli erittäin motivoitunut oppilas ja valmistui Rockland High Schoolista hyvin arvosanoin vuonna 1995. Hän pääsi opiskelemaan Vassar Collegeen ja suoritti siellä humanistisen tutkinnon teatterissa ja täydensi opintojaan National Theater Institute of the Eugene O'Neill Theaterissa. Vassarissa opiskellessaan hän ja kaksi hänen kaveriaan, Sam Endicott ja John Connway, perustivat bändin nimeltä The El Conquistadors (alun perin bändi oli nimeltään Skabba The Hut). Sam Endicott ja John Connway ovat nykyään menestyneen The Bravery -yhtyeen jäseniä.

Ura

Lahjakas Togo sai näyttelijän tehtäviä monista tv-sarjoista. Togo on tullut tunnetuksi CSI: Miami sarjasta tutun Ryan Wolfen roolissa. Kaikista nimekkäin elokuva, jossa Togo esiintyi on nimeltään Menneisyyden ote (Mystic River). Vuonna 2008 Togo kirjoitti ja ohjasi hänen ensimmäisen web-sarjansa "My Best Friend Is My Penis" for Atom.com. Hän myös esiintyi videolla nimeltä "Gay boyfriend".

CSI: Miami

Aluksi Togo esitti sarjassa tavallista katupoliisia, kunnes hänet ylennettiin ja Togo siirtyi esittämään sarjassa rikospaikantutkijaa Ryan Wolfea. Jaksossa "Potkut" Ryan saa potkut työstään, koska henkilökohtaiset asiat alkavat häiritä tutkimusta. Ryan pääsee televisioon rikosasiantuntijaksi, mutta palaa pian takaisin poliisintyöhönsä.

Yksityiselämä

Joulukuussa 2009 Togo pidätettiin tämän pahoinpideltyä tyttöystäväänsä.  Hänet pidätettiin 50 000 dollarin takuita vastaan, ja se maksettiin seuraavana päivänä. 
Togo seurusteli aiemmin näyttelijä Diana Gettingerin kanssa.
Mickaël Landreau

Ura pelaajana

Landreau aloitti ammattilaisuransa FC Nantes'issa 1996. Hän edusti seuraa kaikkiaan 10 vuoden ajan ja vakiinnutti nopeasti paikkansa seuran ykkösmaalivahtina. Hän oli voittamassa Kanarialinnuille Ranskan mestaruutta 2000/01 sekä kahta Coupe de Francen mestaruutta.
Toukokuussa 2006 jo Ranskan maajoukkueessakin debytoinut Landreau ilmoitti siirtyvänsä kauden jälkeen Paris Saint-Germainiin. PSG:ssä hän oli ehdoton ykkösmaalivahti ja piti torjunnoillaan seuraa pystyssä myös vaikeina aikoina, kun seuraa uhkasi putoaminen Ligue 2:een. 
Kesäkuussa 2009 Landreau ilmoitti jättävänsä PSG:n ja siirtyvänsä Lille OSC:n tolppien väliin.  LOSC hankki miehen korvaamaan pitkäaikaisen ykkösmaalivahtinsa Grégory Malickin, joka siirtyi Dijoniin. Landreau lunasti odotukset ja syksyn loukkaantumisista huolimatta torjui hyvän debyyttikauden seurassa. Kaudella 2010/11 Landreau oli avainroolissa, kun LOSC juhli liigamestaruutta. Kaudella 2011/12 Landreaun peliesitykset olivat edelleen hyviä, vaikkakaan eivät enää mestaruuskauden veroisia. Kiristyneet välit päävalmentaja Rudi Garciaan ja eritoten manageri Frédéric Paquet'hen johtivat lopulta siihen, että Landreau ilmoitti marraskuun alussa 2012 jättävänsä LOSCin. 
Joulun alla 2012 Landreau allekirjoitti puolivuotisen sopimuksen korsikalaisseura SC Bastian kanssa.  Landreau edusti Bastiaa 50 ottelussa. Joulukuussa 2013 hän rikkoi Jean-Luc Ettorin ennätyksen eniten Ligue 1 -otteluita pelanneena pelaajana esiinnyttyäänb 603. kerran Ranskan pääsarjatasolla. Landreau lopetti pitkän pelaajauransa vuonna 2014 pelattuaan urallaan 618 pääsarjaottelua.
Ranskan maajoukkueessa Landreau on ollut mukana jo pitkään, mutta peliaikaa on tullut niukasti. Kokeneet Fabien Barthez ja Grégory Coupet veivät aikaisempina vuosina ykkösmaalivahdin paikan, ja heidän lopetettuaan Landreau ei ole täysin pystynyt vastaamaan haasteisiin, sillä nuoret Hugo Lloris ja Steve Mandanda ovat hieman yllättäen saaneet suurta luottoa päävalmentaja Raymond Domenechilta. Landreau ei yllättäen kelvannut Domenechille edes kolmosvahdin paikalle EM-kisoissa 2008 tai MM-kisoissa 2010.

Ura valmentajana

Elokuussa 2016 Landreausta tuli Paris FC:n apuvalmentaja. Kesäkuussa 2017 hän siirtyi Ligue 2:een pudonneen FC Lorientin päävalmentajaksi. Landreaun debyyttikausi Lorientissa päättyi Ligue 2:ssa seitsemänteen sijaan. Kaudella 2018/19 Lorient taisteli paikasta nousukarsintoihin, mutta jäi lopulta kuudenneksi heikomman maalieronsa vuoksi ulos nousukarsinnoista. Kauden jälkeen seura ilmoitti, ettei Landreau jatka seuran päävalmentajana.
Stonerville

Stonerville on vuonna 2010 kuvattu ja vuonna 2011 julkaistu komediaelokuva. Elokuvan pääosia esittävät Patrick Cavanaugh, Joey Diaz, Cameron Goodman, Brian Guest, Alex Mauriello, Phil Morris, Leslie Nielsen, Bob Rumnock, Pauly Shore ja Preston Vanderslice. Elokuvan on ohjannut Bill Corcoran. Elokuva julkaistiin suoraan videolle. Elokuva oli Nielsenin viimeinen näyttelijänä. Hän kuitenkin ehti ennen kuolemaansa äänittää osuutensa Ready Espanosa -nimiselle hahmolle elokuvaan The Waterman Movie, jonka on tarkoitus ilmestyä joulukuussa 2012.
Al Hoceima

Al Hoceima (esp. Alhucemas, arab. الحسيمة) on Marokon pohjoisosassa Välimeren rannikolla sijaitseva kaupunki. Se on Taza-Al Hoceima-Taounaten hallintoalueen pääkaupunki, joka on Tangierin ja Nadorin jälkeen Rifin alueen suurin kaupunki. Asukkaita Al Hoceimassa on esikaupungit mukaan lukien noin 400 000, joista kaupunkialueella asuu 120 000. Väestö muodostuu enimmäkseen berbereistä.

Historia

Al Hoceima syntyi vuonna 1925, kun espanjalaiset joukot nousivat Rifin sodan aikana maihin paikalla sijaitsevalla hiekkarannalla. Espanjan sisällissotaan johtaneen sotilaskapinan vehkeilijöihin myöhemmin kuulunut kenraali José Sanjurjo julisti alueen Espanjalle kuuluvaksi ja nimesi sen itsensä mukaan Villa Sanjurjoksi. Espanjan Afrikan armeijan joukot rakensivat kaupunkia, mutta se säilyi lähinnä sotilaiden ja heidän perheidensä asuinpaikkana koko 1920- ja 1930-luvun ajan. Kaupungin uudeksi nimeksi oli vaihdettu Villa Alhucemas.
Al Hoceima lähti kasvamaan vasta vuonna 1956 tapahtuneen Marokon itsenäistymisen myötä, jolloin se sai myös nykyisen nimensä. Nykyään kaupunki tunnetaan parhaiten turismistaan. Se on Rifin alueen toiseksi tärkein satamakaupunki Nadorin jälkeen. Vuonna 2004 Al Hoceimassa tapahtui maanjäristys, joka surmasi yli 500 ihmistä.
Justus Lipsius

Justus Lipsius, tunnettu myös nimillä Joost Lips ja Josse Lips (18. lokakuuta 1547 – 23. maaliskuuta 1606) oli flaamilainen kielentutkija ja humanisti.
Hänet lähetettiin nuorena jesuiittojen kouluun Kölniin, mutta vanhemmat siirsivät hänet Leuvenin katoliseen yliopistoon, koska pelkäsivät poikansa kääntyvän jesuiitaksi. Hän pääsi kahdeksi vuodeksi Vatikaaniin kardinaalin seurueeseen. Siellä hän käytti vapaa-aikansa latinalaisten klassikoiden ja vanhojen käsikirjoitusten tutkimiseen.
Hän liikkui sujuvasti Keski-Euroopan eri yliopistojen välillä, vaikka ne kuuluivat eri uskontokunnille. Tuotteliaimmat vuotensa Lipsius vietti kalvinistisessa Leidenissä. Vuonna 1590 hän siirtyi Mainziin ja palasi katolisen kirkon huomaan. Kääntyminen herätti huomiota katolisessa maailmassa. Lipsiukselle sateli kutsuja Italian, Itävallan ja Espanjan hoveista ja yliopistoista, mutta hän valitsi synnyinmaansa ja otti vastaan Leuvenin yliopiston latinan kielen professorin viran. Virkaan ei sisältynyt opetusvelvollisuutta. Sen sijaan hän toimi virkaa rahoittavan Espanjan kuninkaan yksityisenä neuvonantajana ja historiankirjoittajana. Tämän ajan teoksia ovat De militia romana (1595) ja Lovanium (1605), joista piti tulla Brabantin yleisen historiateoksen johdantoluku.
Lipsiuksen merkittävimpänä tuotantona pidetään sarjaa esseitä antiikin stoalaisuudesta, tunnetuin niistä on De Constantia, "Muuttumattomuudesta" vuodelta 1584. Hänen muotoilunsa vaikutti useisiin saman ajan oppineisiin, ja vaikutti uusstoalaisuudeksi kutsutun liikkeen syntymiseen.

EU ja Justus Lipsius

EU:ssa ylimmän poliittisen elimen, Euroopan neuvoston, rakennus nimettiin 1995 Justus Lipsius-rakennukseksi, ja 2006 lyöty 10 euron juhlakolikko on hopeinen Justus Lipsiuksen muistokolikko.
Heksabromibifenyyli

Terveysvaikutukset

Heksabromibifenyylin on kokeissa todettu olevan haitallista tai hyvin lievästi myrkyllistä jyrsijöille. Heksabromibifenyylille altistuneilla ihmisillä on havaittu ihovaurioita, kuten aknea, ja hiustenlähtöä. Polybromatut bifenyylit häiritsevät hormonitoimintaa ja ovat mahdollisesti syöpää aiheuttavia.

Ympäristövaikutukset

Heksabromibifenyyli sitoutuu voimakkaasti maahan ja sedimentteihin ja on ympäristössä pysyvä. Se on erittäin kertyvä ja sitä on maailmalla löydetty sedimenteistä ja kaloista.
Gesine Schwan

Gesine Schwan (s. 22. toukokuuta 1943) on saksalainen professori ja poliitikko. Hän on Frankfurt (Oder):in Viadrina-Eurooppa yliopiston rehtori ja SPD:n presidenttiehdokas vuosien 2004 ja 2009 vaaleissa.
Schwan väitteli tohtoriksi vasemmistolaisesta Marx-kritiikistä. Hän on kuulunut SPD:n periaatetyöryhmään vuodesta 1977, mutta hänet erotettiin välillä ”liian oikeistolaisena”. Hän on asiantuntija Saksan–Puolan-suhteissa.
Schwan hävisi presidentinvalinnan 2004 Horst Köhlerille. SPD asetti hänet uudelleen ehdolle toukokuun 2009 vaaliin jatkokaudelle hakevaa Köhleria vastaan, mikä suututti Köhlerin edustaman SPD:n hallituskumppani CDU:n.
Sun Sauna

Tuotanto

Sun Saunalla on tuotantotilat Jyväskylässä, jossa lauteet valmistetaan. Yhtiö on palkittu vuoden puusepänteollisuusyritys palkinnolla 2005. Sun Sauna aloitti toimintansa valmistamalla saunoja yksityiskäyttöön. Nykyisin lauteita valmistetaan käyttöympäristön vaatimukset huomioiden yksityiskäyttäjien lisäksi myös uimahalleihin, taloyhtiöihin, hotelleihin ja kylpylöihin. Lauteiden lisäksi Sun Sauna toimittaa saunan sisustustuotteita: lasiseiniä, saunan valaisimia, paneeleita ja kiukaita. Sun Sauna vie saunoja pohjoismaiden lisäksi Eurooppaan.

Laudemallistot

Sun Saunalla on kuusi laudemallistoa yksityiskäyttöön ja kaksi mallistoa yhteisösaunoihin. Sun Saunan laudemallistoja ovat suunnitelleet muun muassa Seppo Honkavaara ja Simo Heikkilä.
Eerste divisie

Pelisysteemi

Jupiler Leagueen kuuluu 20 joukkuetta, jotka pelaavat keskenään kaksinkertaisen sarjan, kerran kotona ja kerran vieraissa. Joukkueet kohtaavat toisensa kerran syyskauden aikana ja toistamiseen kevätkaudella joulun ja uudenvuoden käsittävän talvitauon jälkeen.
Kauden päätteeksi sarjasta nousee kolme joukkuetta Eredivisieen. Jupiler Leaguen mestarijoukkue nousee suoraan, sijoille 2.-5. sijoittuneet joukkueet pelaavat noususta karsintaottelut. Sarjan viimeinen joukkue putoaa sarjatasoa alemmas Tweede Divisiehen.
MAG (videopeli)

Juoni

Maapallon resurssit ovat vähissä viime vuosien suuren kulutuksen takia. Nyt maailman kolme suurinta liittoa, Yhdysvallat, Eurooppa ja Aasia ovat muodostaneet omat palkka-armeijansa ja jokainen yrittää saada maailman resurssit omakseen.

Pelaaminen

Pelissä pystyi valitsemaan vain yhden puolen kerrallaan. Tehtäviä oli neljä, joita pääsi suorittamaan edettyä arvoasteikolla (RANKS).

Tehtävä 1

Sabotaasi oli 64 pelaajan pienimuotoinen taistelu, jossa hyökkäävän puolen piti vallata kaksi komentokeskusta ja tuhota tietolähde. Puolustava osapuoli yritti torjua tämän hyökkäyksen. Johtajat: 1 joukkueenjohtaja (komennus: ryhmänjohtajat) ja 4 ryhmänjohtajaa (komennus: 8 pelaajaa / ryhmä).

Tehtävä 2

Sieppaus oli 128 pelaajan taistelu. Hyökkääjän piti vallata, kaapata ja kuljettaa kaksi tärkeää taktista ajoneuvoa oman puolen helikopterin laskeutumispaikalle noudettavaksi, luonnollisesti Puolustaja yritti estää tämän. Koska pelaajia oli jo huomattava määrä, tiimityöskentely ja joukkuepelaaminen oli voiton avain. Myös tässä pelitilassa tuli esiin bunkkerit ja ilmatorjuntapatterit, kranaatinheittimet ja tutka-asemat pelaajille tutuksi. Pelissä pystyi myös kutsumaan taktista tukea. Johtajat: 2 joukkueenjohtajaa ja 8 ryhmänjohtajaa.

Tehtävä 3

Saattuesota oli kahden 64:n pelaajan joukkueen pelimuoto, jossa piti valloittaa kolmea eri kohdetta.

Tehtävä 4

Pelin kuuluisaksi tehnyt tehtävä oli hallinta, 256 pelaajan taistelu. Kartan keskellä oli Puolustajan päämaja ja pumppulaitteet, sen ympärillä neljällä rintamalla oli jokaisella kaksi jäähdytystornia ja niiden edellä kaksi öljytornia. Hyökkääjän piti vallata nämä kaikki. Tämä oli myös pelin ainut pelimuoto jossa 1 pelaaja johti 128 pelaajan armeijaa antaen käskyjä joukkueen- ja ryhmänjohtajille. Jokainen rintama sisälsi yhden ilmatorjuntapatterin, 4 bunkkeria ja 2 kranaatinheitintä ja tutka-asemaa.

Ladattava lisäsisältö

Ensimmäinen, ilmainen DLC-paketti julkaistiin 25. maaliskuuta 2010. Se sisälsi uuden kranaattityypin, ulkoasumodeja ja päivityksen kevyeen konekivääriin.
Seuraava, ilmainen DLC-paketti julkaistiin 19. huhtikuuta 2010. Se sisälsi uuden tarkkuuskiväärin ja uuden armorin.
Kolmas, maksullinen DLC-paketti on nimeltään MAG Interdiction Mission Pack. Paketti sisälsi uuden tehtävänä nimeltä Interdiction (esittely), kolme uutta karttaa, parannellun raskaan armorin, uudistetun armorin kulkuneuvoihin sekä uusia saavutuksia.
Robert Milkins

Ura

Milkins aloitti ammattilaisuransa vuonna 1995. Kaudeksi 1996-1997 hän putosi ulos pääkiertueelta, mutta palasi sinne vuoden päästä. Milkins on saavuttanut urallaan yhden rankingittoman turnausvoiton, kun hän voitti vuonna 2009 Pro Challenge Seriesin kilpailun finaalissa Shailesh Jogian. Ranking-kilpailuiden turnausvoittoja Milkins ei vielä ole saavuttanut. MM-kilpailuissa hän on päässyt parhaimmillaan toiselle kierrokselle.

Saavutuksia

Milkins on huhtikuussa 2015 maailmanrankingissa sijalla 17. Hänen paras rankingsijoituksensa on 12:s sija helmi-maaliskuulta 2014. Milkins on saavuttanut urallaan 141 sadan breikkiä ja hänen paras breikkinsä on maksimibreikki 147.
Intianjalohaukka

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 39–46 cm ja siipien kärkiväli 88–107 cm. Sen höyhenpuku on selkäpuolelta tumman harmaanruskea ja vatsapuolelta lähes valkoinen (kuvassa on nuori täysikasvuinen yksilö). Sukupuolet ovat samanvärisiä.

Esiintyminen

Intianjalohaukka elää Iranin kaakkoiskolkasta Afganistanin kaakkoisosiin, Pakistanissa, Intian pohhjoisosissa Himalajalta Keralaan ja Tamil Naduun, Nepalissa, Bhutanissa, Bangladeshissa ja Myanmarin luoteisosassa. Sen elinympäristön ala on noin 4,2 miljoonaa neliökilometriä. Laji oli ennen alueen runsain jalohaukka, mutta sen kanta on suuresti taantunut, ja kokonaispopulaatio saattaa olla 10 000 yksilön paikkeilla, mahdollisesti jopa 35 000 yksilöä.

Elinympäristö

Intianjalohaukat asuvat alavien maiden kuivissa, valoisissa metsissä ja harvapuustoisilla avomailla. Sitä tavataan harvoin kilometriä korkeammalla merenpinnasta.

Ravinto

Haukat syövät todennäköisesti liskoja, pikkunisäkkäitä ja lintuja.
Iso-Pahlanen

Maantietoa

Järven pituus on 900 metriä, leveys 350 metriä ja sen pinta-ala on 18 hehtaaria. Se sijaitsee 1,3 kilometriä Liesijärvestä itään Luoteen kylässä. Järven ympäristö on metsämaastoa. Pohjoispään rannat ovat ojitettua soistunutta metsämaata ja siellä on järveen kaivettu neljä suo-ojaa. Yksi ojista yhdistää sen 50 metrin päässä sijaitsevaan Vähä-Pahlaseen. Järven eteläpäässä itärannalla sijaitsee sen ainoa luoto. Rantaviivan pituus on 2,2 kilometriä. Veden laskennallinen vaihtuvuus on 177 vuorokautta. Järvi on autio eikä sinne johda teitä. Lähin tie on metsäautotie, jonne pääsee Vehmaanperältä Liesjärvelle johtavalta tieltä.

Vedenlaatu

Iso-Pahlanen on neljän suojärven ketjun alimmainen järvi. Veden laatua on tutkittu vuosina 1979 ja 1992. Soista johtuu veden tumma väri, veden humuspitoisuuksien suuruus ja veden happamuus. Talvella happamuustaso eli pH laske arvon 5,0 alapuolelle. Tämä vaikuttaa kalojen elinolosuhteisiin ja on ravuille yleensä liian alhainen. Humuksen suuri määrä vaikuttaa veden näkösyvyyteen, joka on alle metrin. Järvi on luonteeltaan karu, mutta veden fosforipitoisuus on silti suojärveksi hieman koholla. Järven virkistyskäyttöluokka on tyydyttävä.
Suomen I armeijakunta (talvisota)

Perustaminen

Muodostamisesta oli keskusteltu jo joulukuussa 1939, mutta puna-armeijan hyökkäyksen tyrehdyttyä toteutus jäi ja se sai toteutettiin vasta Mannerheim-linjan murtumisen jälkeen. Armeijakunnan esikunta muodostettiin 1. divisioonasta siirretystä osasto B:n esikunnasta. Armeijakuntaan liitettiin II armeijakunnasta 1. divisioona (1. D) ja 2. divisioona (2. D).
RT-1

RT-1 oli varhainen mannertenvälinen ballistinen ohjusmalli, jota testattiin, muttei laukaistu Neuvostoliitossa kylmän sodan aikana. Kehitystä johti OKB-1 (S. P. Korolev). Kaikkiaan tehtiin viisi lentotestiä, joista kaksi onnistui. RT-1:stä kehitettiin kaksi versiota. Ensimmäinen epäonnistui ensimmäisellä lennollaan, mutta onnistui toisella kerrallaan vuonna 1961. Toista versiota testattiin vuonna 1965 kolmella lennolla, joista kaksi epäonnistui. RT-1-ohjelma lopetettiin ennen ohjusten käyttöä.
Toivo Latva

Toivo Verner Latva (17. elokuuta 1902 Vaasa – 1937 jälkeen Neuvostoliitto) oli toimittaja ja sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustaja.
Latvan vanhemmat olivat työmies Johan Latva ja Eva Karvonen. Hän kävi kansakoulun ja työskenteli kirjaltajana Vaasassa sekä oli Työn Ääni -lehden vastaavana toimittajana Vaasassa 1924–1925 ja näyttelijänä Vaasan työväen teatterissa. Latva oli SKP:n Vaasan piirin organisaattori 1927–1928 ja sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustaja 1927–1928 Vaasan läänin eteläisestä vaalipiiristä. Latva oli myös Vaasan kaupunginvaltuuston jäsen ja Etelä-Pohjanmaan sosialistisen nuorisopiirijärjestön puheenjohtaja. Latva vieraili puolustusvaliokunnan jäsenenä Tuusulassa suojeluskuntien päällystöopistolla 1927. 
Latva vangittiin huhtikuussa 1928 ja julistettiin edustajatoimeen oikeudettomaksi 2. marraskuuta 1928. STPV:n eduskuntaryhmä teki asiasta välikysymyksen syksyllä 1928. Ryhmän mielestä kansanedustajan koskemattomuutta oli loukattu törkeästi ja se vaati hallituksen asettamista syytteeseen valtakunnanoikeudessa. Latva istui poliittisista syistä saamaansa tuomiota vuoteen 1931. Hän oli yksi Tammisaaren pakkotyölaitoksen johtavista poliittisista vangeista yhdessä Adolf Taimin, Yrjö Enteen, Jaakko Kiven ja Abel Majasen kanssa. Heinäkuussa 1929 kyseiset johtajat siirrettiin Turun lääninvankilaan.
Vapauduttuaan 1931 Latva muutti Neuvostoliittoon, jossa hän opiskeli ensin Kansainvälisessä Lenin-koulussa, kunnes joutui keskeyttämään sen sairauden takia. Hän kuitenkin jatkoi opiskelua Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopistossa Leningradissa 1932–1935. Latva käytti Neuvostoliitossa salanimeä Ragnar Friman. Latva työskenteli Vapaus-lehden toimittajana 1932–1933. Vuonna 1937 Latva vangittiin ja hän sai 10 vuotta vankeutta.
Toivo Latva oli naimisissa vuodesta 1927 Alli Johanna Ruostetojan kanssa. Myös Alli Latva oli aktiivinen kommunisti. Hän käytti Neuvostoliitossa ollessaan salanimiä Mirjam Rekola (LVKY:ssä) ja Ingrid Kollan (Lenin-koulussa). Vuonna 1938 Alli Latva pidätettiin ja hän joutui kärsimään pitkän rangaistuksen vankileirillä Karagandassa. Vapauduttuaan Latva jäi paikkakunnalle kanojen hoitajaksi. Vuonna 1966 hän pääsi muuttamaan Petroskoihin.
Laila Kantola

Laila Siiri Mielikki Kantola (s. 10. lokakuuta 1902 Turku) on suomalainen kirjailija.
RIU Hotels

RIU Hotels on kansainvälinen TUI AG:n ja Riun perheen yhdessä omistama hotelliketju. Yhtiön toiminta alkoi Riun perheen ostettua 80 paikkaisen hotellin Mallorcalta vuonna 1953. Vuonna 2007 se oli laajentunut Espanjan toiseksi suurimmaksi hotelliketjuksi 45 000:lla vuodepaikallaan 110:ssä hotellissa 18:ssa maassa. Yhtiöllä oli tuolloin 18 000 työntekijää, ja se palveli yli kahta miljoonaa asiakasta vuodessa. RIU:n omistamia hotelleja on Afrikassa, Euroopassa, Karibianmeren saarilla, Kanariansaarilla, Kap Verden saarilla, Meksikossa ja Yhdysvalloissa.
Johan Viktor Johnsson

Johan Viktor (Janne) Johnsson (14. kesäkuuta 1832 Lapinlahti – 18. syyskuuta 1884 Juva) oli suomalainen piispaksi valittu valtiopäivämies. Johnsson toimi elämänsä aikana muun muassa kirkkoherrana, rehtorina ja useaan otteeseen pappissäädyn edustajana valtiopäivillä. Hänet nimitettiin Porvoon hiippakunnan piispaksi vuonna 1884, mutta hän kuoli ennen virkaanastumistaan.

Elämäkerta

Johan Viktor Johnsson oli Johan Johnssonin (1797–1831) ja Lovisa Luthmanin (1798–1866) viides lapsi. Hänen kappalaisena toimineen isänsä ennenaikainen kuolema merkitsi köyhiä lapsuudenoloja. Johnsson opiskeli Kuopion kimnaasissa ja valmistui ylioppilaaksi laudatur-arvosanalla vuonna 1851. Hän jatkoi opintojaan Helsingissä ja suoritti pappistutkinnon vuonna 1854. Myöhemmin Johnsson täydensi opintojaan pastoraalitutkinnolla ja suorittamalla käytännölliset ja teoreettiset kokeet teologian lehtorin virkaa varten. Varapastorin arvonimi myönnettiin hänelle vuonna 1862 ja rovastin arvonimi vuonna 1873.
Johnsson työskenteli muun muassa Kuhmonniemen ja Juvan kirkkoherrana, Kuopion lyseon teologian lehtorina ja rehtorina sekä ajoittain Kuopion hiippakunnan tuomiorovastina. Hän toimi myös Kuopion kaupunginvaltuuston ensimmäisenä puheenjohtajana vuonna 1875 ja Porvoon tuomiokapitulin jäsenenä vuosina 1878–1882. Johnsson edusti papistoa vuosien 1867, 1872, 1877 ja 1882 säätyvaltiopäivillä. Valtiopäivätoiminnassaan hän muun muassa kannatti kuolemanrangaistuksen säilyttämistä, vastusti asevelvollisuuden toteuttamista ja allekirjoitti anomuksen prostituution lakkauttamisesta.
Johnsson sai vuonna 1884 pidetyissä Porvoon hiippakunnan (nyk. Tampereen hiippakunta) piispanvaaleissa lähes kaikki äänet. Hänet nimitettiin piispaksi, mutta hän ei ehtinyt aloittaa uudessa tehtävässään kuoltuaan äkillisesti sydänhalvaukseen.
Johnssonilla oli useita lapsia puolisonsa Anna Johnssonin (o.s. Stenius, 1831–1900) kanssa, muun muassa aatelissäätyyn korotettu prokuraattori Eliel Soisalon-Soininen, professori ja poliitikko Mikael Soininen sekä lääkintöneuvoksen arvon saanut lääkäri Julius Viktor Johnsson.
Suomen asunto-osakkeenomistajat (SAO)

Suomen Asunto-osakkeenomistajat ry (SAO) on vuonna 2008 perustettu asunto-osakkeen omistajien etujärjestö. SAO on puoluepoliittisesti sitoutumaton valtakunnallinen etujärjestö. Yhdistys ilmoittaa tavoitteekseen nostaa asunto-osakkaat taloyhtiössä heille kuuluvaan asemaan. Se ilmoittaakin olevansa ainoa puhtaasti osakkeenomistajien etuja ajava järjestö. Yhdistys pyrkii hillitsemään asumiskustannusten kasvua ilman, että asuntojen arvon säilyttämisen vaatimasta kunnossapidosta tarvitsee tinkiä. Yhdistyksen keskeisenä liikkelle panijana on toiminut sen puheenjohtaja varatuomari Patrick Lindgren.

Näkemyksiä

SAO:n mukaan asunto-osakeyhtiöissä ehdoton päätösvalta tulee olla osakkeenomistajilla. 
SAO kannustaa yhtiökokouksia valitsemaan huolella hallituksen jäsenet etujaan ajamaan. Se tukee yhtiön asioihin kunnolla paneutuvia hallituksia, mutta kritisoi omaa etuaan tavoittelevia hallitusklikkejä ja vähemmistöosakkaiden sortoa. 
SAO:n mukaan osakkaiden tiedonsaantia on lisättävä. Taloyhtiöiden hallinto on saatettava läpinäkyväksi ja kaikkinainen salailu on kiellettävä.
SAO:n mukaan lainsäädäntö ja oikeusturvajärjestelmä ei tällä hetkellä riittävästi suojaa asunto-osakkaan oikeutta loukkauksilta ja tämän varallisuutta väärinkäytöksiltä. Asunto-osakkaan hallintaoikeuden tulee mahdollisimman suuressa määrin tuottaa samoja etuja kuin omistusoikeus. Siksi hänen määräysvaltansa huoneistoonsa tulee pääsääntöisesti olla mahdollisimman laajaa ja loukkaamatonta.
SAO:n mukaan uusi asunto-osakeyhtiölaki mahdollistaa liiallisen vallan ulkopuolisille toimijoille osakkeen omistajien kustannuksella. Lain tulkinnoissa on otettava osakasmyönteinen linja. SAO haluaa asettaa rajat taloyhtiöiden ja isännöitsijöiden puuttumiselle osakkaiden yksityiselämään, talouteen ja kotirauhaan. Asunto on paljon muutakin kuin pelkkä kiinteistö.
SAO on myös huolissaan asumiskustannusten jatkuvasta noususta ja erityisesti asunto-osakeyhtiöiden remonttihankkeiden hintatasosta ja laatuongelmista.