google/wiki40b huggingface dataset:
United Fiber Systems

United Fiber Systems Ltd UFS tai UniFiber on singaporelainen rakennus- ja omaisuusyhtiö. UFS on listattu Singaporen pörssiin toimialoina metsä, sellu, rakennus ja omaisuudenhallinta. Yritys syntyi huhtikuussa vuonna 2002 , kun singaporelainen rakennusyhtiö  Poh Lian Holdings Limited osti mauritiuslaisen omaisuusyhtiön Anrof Singapore Ltd :n (ASL), johon sisältyi Neitsytsaarille rekisteröity tytäryritys Shinning Resources Ltd (SSR). ASL:n suurin osakkeenomistaja oli Neitsytsaarille rekisteröity Tektronix Industries Ltd, jonka omisti ruotsalaisen paperin markkinointiyhtiön CellMarkin johtajat. UFS:lla on selluliiketoimintaa ja puuplantaaseja, kuten PT HRB Forest Plantation: 268 585 ha, ainakin Indonesiassa ja Mauritiuksella.

Yrityksen synty

Tektronixin enemmistöosakkaat omistivat maaliskuussa 2002 yli 25 % CellMark Holdings AB:stä. Ruotsalainen CellMark on maailman suurin paperin ja sellun markkinointiyritys. Huhtikuusta 2001
CellMarkilla oli 10-vuotinen sopimus PT MBBM:n kanssa, jonka mukaan CellMark ostaa ainakin 90 % tehtaan sellusta ja sillä on etuosto-oikeus myös loppuun 10 %:iin. PT MBBM omisti luvan rakentaa sellutehdas. PT MBBM perustettiin 19.9.1996 tarkoituksena sellutehdas Etelä-Kalimantaniin Indonesiaan.
PT MBBM:n omisti entisen presidentin Suharton velipuoli, Probosutedjo. Probosutedjo erosi 8.1.2002 ja sai syytteen valtion metsävarojen kavalluksesta 5.9.2002. Vuonna 2000 Anrof Singapore Limited (ASL) osti PT MHB ja PT MBBM:n. Vuonna 2001 to PT MBBM omisti plantaaseja 259 000 hehtaaria ja PT HRB noin 76 000 hehtaaria. Jaakko Pöyryn arvioinnin mukaan yrityksen omistamat plantaasit eivät riitä tehtaan sellutarpeeseen. Akzo Nobel/Eka Chemicals peruutti 31.12.2002 sellutehtaalle rakennettavan kemiantehtaan.

Omistus

UFS:ta perustettaessa huhtikuussa 2002 Anrof Singapore Limited ASL omistajat olivat Neitsytsaarille rekisteröidyt: Tektronix Industries Ltd 76,4 %, E-Infohigh Ltd 5,33 %, Automatrix Technology Ltd 5,33 %, Drayson Technology Ltd 5,33 % ja Adriatic Assets Ltd 6,10 % ja singaporelainen M.E.I. Project Engineers Private Ltd 1,52 %.
MEI on yksityinen insinööriyritys Singaporessa. Herra Wisanggeni Lauw omisti 100 % 3 yrityksestä: E-Infohigh, Automatrix ja Drayson. Yrityksen Adriatic Assets omistivat Wisanggeni Lauwn vaimot ja Tektronixin johtaja Karl Anders Lindman.
Yrityskauppojen seurauksena United Fiber System:n omistajat olivat 10.4.2003: 51 % Tektronix, noin 35 % julkiset osakkeet ja noin 10 % neljä Neitsytsaarille rekisteröityä yritystä: Adriatic Assets, Drayson Technology, Automatrix Technology ja E-Info High.
Epäsuora tuli

Epäsuora tuli on erilaisilla aseilla suoritettavaa ammuntaa kohteeseen, joka ei yleensä ole näkyvissä suoraan aseen tuliasemaan. Tällöin ammunta suoritetaan kaaritulena erilaisten tulenjohtamis- ja laskentamenetelmien avulla.
Yleisimmin epäsuoraa tulta on kenttätykistön tai kranaatinheittimistön suorittama ammunta. Siinä tulenjohtoryhmä paikantaa maalin koordinaatit ja lähettää ne tuliyksikön komentopaikalle radiolla tai puhelimella, jossa taso- tai laskinhenkilöstö muuntaa koordinaatit tykkien tai heittimien ampuma-arvoiksi ja välittää ne aseille. Aseet suunnataan kiinnityspisteeseen komennetuilla arvoilla ja ne toteuttavat tulitehtävän komentopaikan käskyjen mukaan. Myös muita ampumamenetelmiä käytetään.
Suora-ammunnassa ei käytetä erillistä kiinnityspistettä eikä lasketa ampuma-arvoja, vaan ase suunnataan suuntaimelle näkyvään maaliin.
Vihermonninen

Koko ja ulkonäkö

Vihermonninen on vihermonnisista kooltaan pienin. Sen pituus on enintään 8 cm. Sen erottaa muista monnisista selkäevän huomattava pituus. Selkäevässä on ruotoja 10-12, kun monnisilla yleensä vain 6-8. Muilla vihermonnislajeilla on taas tätäkin pitempi selkäevä.

Alkuperä

Vihermonninen on kotoisin Etelä-Amerikasta Amazon-joesta.

Käyttäytyminen ja lisääntyminen

Kuten muut monniset, vihermonninen oleilee mieluiten pohjassa, jonka soran pitää olla pienirakeista ja pyöreää ilman teräviä reunoja, jotta kala ei vahingoita viiksiään. Vihermonninen viihtyy ainoastaan parvessa, jonka yksilömäärän tulee olla vähintään 6 kalaa. Vihermonninen on monia muita monnisia passiivisempi laji, ne ovat lähinnä parvimuodostelmassa akvaarion pohjalla.
Kudetus on vaikeampaa kuin monilla muilla monnisilla, muttei mahdotonta.

Vesiolot

Sopiva lämpötila on 22-28 °C, pH 5,8-8 ja vesi pehmeästä keskikovaan (dH 2-30).
Japaninlaikkuköynnös

Levinneisyys ja kasvupaikat

Japaninlaikkuköynnös kasvaa luontaisesti Japanissa, Koreassa, Kiinan koillisosissa ja Venäjän Siperian kaakkoisosissa. Kasvupaikkoja ovat runsasravinteiset, tuoreet havu- ja sekametsät varsinkin jokilaaksoissa ja puronvarsissa.

Kuvaus

Japaninlaikkuköynnös kasvaa 2–4 metriä pitkäksi. Nuoret varret ovat melkein kaljuja. Lehtiruoti on 2–8 cm pitkä ja usein punertava. Lehtilapa on 6–10 cm, tummanvihreä, kiiltävä ja muodoltaan leveän puikea ja pyöreä- tai joskus herttatyvinen. Laita on säännöttömästi pieni- ja terävähampainen. Kukinnossa on 1–10 kukkaa. Kukat ovat 1,8 cm leveitä ja teriö on vihertävän valkoinen. Ponnet ovat tummanpunaisia. Hedelmä on kahden senttimetrin pituinen vihertävänkeltainen marja.

Käyttö

Japaninlaikkuköynnöstä voidaan kasvattaa koristekasvina tukeen nojaavana tai siihen kiertyvänä köynnöksenä tai rentona suojapensaana. Kasvi tuottaa pieniä, kiivihedelmän tapaisia hedelmiä, jotka ovat syötäviä ja erittäin C-vitamiinipitoisia. Koska laikkuköynnökset ovat kaksikotisia, hedelmiä tuottamaan tarvitaan sekä emi- että hedekasvi.
Suomessa japaninlaikkuköynnöstä ei ole pidetty kestävänä aivan maan eteläisimpiä osia lukuun ottamatta.
Robert Craft

Robert Lawson Craft (20. lokakuuta 1923 Kingston, New York – 10. marraskuuta 2015 Gulf Stream, Palm Beach County, Florida) oli yhdysvaltalainen kapellimestari. Hän teki aikoinaan yhteistyötä Stravinskin kanssa ja tuli tunnetuksi myös toisen Wienin koulukunnan teosten johtamisesta. Hän opiskeli Juilliard Schoolissa ja Berkshire Music Centerissä sekä lisäksi yksityisesti Pierre Monteux’n johdolla.
Craft oli ensimmäinen Wozzeckin ja Lulun esitykset johtanut yhdysvaltalainen. Hän myös kantaesitti Stravinskin teoksia tämän myöhäiseltä uralta. Suurelta osin Craftin ansiosta Stravinski alkoi hyödyntää kaksitoistasäveljärjestelmää. Craftille myönnettiin kaksi Grand Prix du Disqueta ja Edison-palkinto. Vuonna 2002 Craft sai kansainvälisen Prix du Disque -palkinnon elinaikaisista saavutuksista. Hän kirjoitti lukuisia kirjoja muun muassa Stravinskista; osassa teoksista hän työskenteli Stravinskin itsensä kanssa. Hän sai Yhdysvaltain akatemian ja taide- ja kirjallisuusinstituutin erikoispalkinnon luovasta työstään kirjallisuuden alalla.
Craftin johtamiin orkestereihin lukeutuivat New Yorkin filharmonikot, Philadelphian orkesteri, Chicagon sinfoniaorkesteri, Clevelandin orkesteri, San Franciscon sinfoniaorkesteri, Los Angelesin filharmonikot, Saint Louisin sinfoniaorkesteri, Minneapolisin sinfoniaorkesteri ja monet ulkomaalaiset orkesterit. Tavoitteena oli julkaista Stravinskin, Schönbergin ja Webernin koko tuotannot Naxoksella Craftin johtamina.
Erik Back

Erik Vilhelm Back (s. 21. maaliskuuta 1994 Helsinki) on  suomalainen pikajuoksija. Hän edustaa HIFK-friidrottia ja häntä valmentaa Atte Pettinen.
Kalevan kisoissa Back on ollut 400 metrillä pronssilla vuonna 2018 ajalla 48,25 s. Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailuissa hän voittanut 4 × 400 metrin Suomen-mestaruuden vuosina 2013, 2014, 2015 ja 2018, hopeaa vuonna 2016 ja pronssia vuonna 2017. Sisäratojen SM-kilpailuissa Back on saavuttanut 400 metrillä hopeaa vuosina 2018 ja 2019 ja pronssia vuonna 2012 sekä viesteissä kultaa vuosina 2012 ja 2018 ja hopeaa vuosina 2014 ja 2017. Aikuisten maaotteluedustuksia Backilla on vuosilta 2013–2019.
George Gallup

George Horace Gallup (18. marraskuuta 1901 – 26. heinäkuuta 1984) oli yhdysvaltalainen tilastotieteilijä. Hän kehitti menestyneen tilastollisen otantatutkimusmenetelmän, mielipidetiedustelun eli ”gallupin”, yleisen mielipiteen mittaamiseksi. Menetelmä tuli tunnetuksi vuoden 1936 vaaleissa, kun se ennusti Franklin D. Rooseveltin uudelleenvalinnan Yhdysvaltojen presidentiksi.

Elämänvaiheet

Gallup syntyi karjatilallisen perheeseen Jeffersonissa Iowassa. Hän lähti opiskelemaan Iowan yliopistoon vuonna 1918 ja suoritti BA-tutkinnon 1923, MA-tutkinnon 1925 ja valmistui filosofian tohtoriksi yhteiskuntatieteiden alalla 1928. Iowassa opiskellessaan Gallup toimi opiskelijalehti The Daily Iowanin toimittajana. Hänen väitöskirjansa otsikko oli A New Technique for Objective Methods for Measuring Reader Interest in Newspapers. Opetettuaan jonkin aikaa Iowassa hän siirtyi 1929 johtamaan journalismin tiedekuntaa Draken yliopistoon, ja sieltä hän siirtyi 1931 opettamaan ja tutkijaksi Northwestern-yliopistoon. Vuoden kuluttua hän astui Young & Rubicam -mainostoimiston palvelukseen, ja teki siellä mielipidetutkimuksia sen asiakkaille, ja näin hänestä tuli alan ensimmäinen  markkinatutkimuksen johtaja. Hän oli Y&R:n palveluksessa kuusitoista vuotta. Siellä ollessaan hän perusti vuonna 1935 American Institute of Public Opinionin.
.
Gallupin uusi yritys sai 1936 valtakunnallista huomiota ennustamalla 50 000 vastaajan vastausten perusteella oikein Yhdysvaltojen vuoden 1936 presidentinvaalien tuloksen, toisin kuin laajalti arvostettu Literary Digest -lehti. Literary Digestin paljon laajempi kysely perustui yli kahteen miljoonaan palautettuun vastaukseen, mutta ennusti tuloksen väärin. Sen lisäksi, että Gallupin ennuste osui oikeaan, hän ennusti oikein Literary Digestin kyselyn tuloksen ja käytti paljon pienempää satunnaisotantantaa.
Kahdentoista vuoden kuluttua Gallupin yritys erehtyi ennustamaan, että Thomas Dewey voittaisi Harry S. Trumanin vuoden 1948 presidentinvaaleissa 5–15 prosenttiyksiköllä. Gallup selitti virheen johtuneen siitä, että hän lopetti kyselyn kolme viikkoa ennen vaalipäivää.
Vuonna 1958 Gallup yhdisti kaikki kyselytoiminnot yhdeksi organisaatioksi Gallup Organization. Gallup kuoli sydäninfarktiin vuonna 1984 kesäasunnollaan Tschingelissä Bernese Oberlandissa Sveitsissä. Hänen perustamastastaan yhtiöstä on monien nimenvaihdosten ja yrityskauppojen kautta tullut Kantar TNS, joka tunnettiin Suomessa aiemmin nimellä TNS Gallup Oy.
HMS Mignonette (K38)

Palvelus

Alus myytiin 1946. Vuonna 1948 alus nimettiin Alexandropoulikseksi ja se upposi saman vuoden lopulla 30. marraskuuta.
Jyrtynlampi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 6,0 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähi-alueeseen (14.221) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 78,3 metriä mpy.
Sirkka Kuula

Sirkka Kuula on suomalainen viulisti ja viulupedagogi. Kuula toimii viulunsoiton opettajana Espoon musiikkiopistossa.
Kuulalla on Sibelius-Akatemiasta soitonopettajan tutkinto (1978), viuludiplomi (1981) ja kanttori-urkurin tutkinto (1982). Kuula antoi viuluensikonsertin Helsingissä 1985, Lontoossa 1989 ja New Yorkissa 1994. Hän on konsertoinut soolo- ja duokonsertein, erilaisissa kamarimusiikkiyhtyeissä ja kamariorkestereiden solistina Suomessa, Ruotsissa, Norjassa ja Unkarissa sekä Yhdysvalloissa.
Sirkka Kuula oli toiminnanjohtajana KuulaKamari-Säätiössä, joka mm. järjesti vuonna 2008 Toivo Kuula -juhlakonsertin 100 vuotta Toivo Kuulan sävellysensikonsertista. Vuonna 2004 Sirkka Kuula levytti Toivo Kuulan koko viulu-pianotuotannon pianisti Jerzy Gebertin kanssa. Sirkka Kuula on myös toiminut sanoittajana ja sovittajana sekä käsikirjoittanut vuonna 2012 kantaesitetyn Sammon vartijat -koululaismusikaaliin. Vuonna 1987 Sirkka Kuula järjesti ensimmäisen Toivo Kuula -laulukilpailun.
Vuonna 2014 Sirkka Kuula toimitti Toivo Kuulan viuluteokset -nuotin ja vuonna 2015 selloteokset sekä viulusonaatit, kaikki nuotit julkaisi Fennica Gehrman.
Tampereen seudun työväenopisto

Tampereen seudun työväenopisto on Tampereella ja Ylöjärvellä toimiva kansalaisopisto. Se on kaikille avoin oppilaitos, joka järjestää muun muassa yhteiskunnallisiin asioihin, kieliin, kirjallisuuteen, käsitöihin ja musiikkiin liittyviä kursseja.
Opisto muodostettiin vuoden 2013 alussa, kun vuonna 1899 perustettu Tampereen työväenopisto yhdistyi Ylöjärven työväenopiston kanssa.
Tampereen seudun työväenopiston rehtorina toimii Matti Saari, joka oli ennen Sampolan koulun rehtori. Opiskelijoilla on oma yhdistyksensä Tampereen työväenopiston opiskelijat ry.
Lohtajan ampuma-alue

Lohtajan ampuma-alue on Suomen ilmatorjunnan ampuma-alue entisen Lohtajan kunnan alueella Kokkolassa. Se sijaitsee Vattajanniemellä, joka on muodostunut jääkauden jälkeen 10 000 vuotta sitten. Alueella on vuodesta 1763 alkaen maa noussut merestä veden perääntyessä noin 1,5 kilometriä. Myös ilmavoimien joukot käyttävät ampuma-aluetta harjoituksissaan.
Ilmatorjunta-aselajin ensimmäiset kovapanosammunnat ammuttiin Suomenlinnassa Länsi-Mustasaaressa 16. syyskuuta 1927. Myöhemmin ammunnat siirrettiin Perkjärven ampuma-alueelle. Keväällä 1930 tykistöntarkastaja Vilho Nenonen pyrki löytämään ilmatorjunnalle soveliaampaa ampuma-aluetta, millaiseksi löytyi Muurilan kylä, jonka pohjoispuolella oli Kipinolan järvi. Siellä ilmatorjunta harjoitteli talveen 1939 saakka.

Toiminnan alkuvaiheet

Sotien jälkeen ilmatorjunnan ammunnat siirtyivät pääosiksi Santahaminaan, mikä oli kuitenkin meriliikenteen kasvun vuoksi ongelmallista. Myös ampumasektori oli kapea. Korvaavaa ampuma-aluetta ryhdyttiin etsimään Hankoniemestä, Rovajärveltä ja Pohjanlahden rannikolta.
Vattajanniemen eduiksi todettiin yli 180° ampumasektori sekä se, että niemessä on vain kalanjalostustehdas sekä merivartioasema. Lisäksi Laajalahden lentokenttä ei ole kuin 20 km:n päässä, mihin maalinhinauskoneet voivat laskeutua. Myös rautatieasema raskaiden joukkojenkuljetusten tueksi on lähellä.
Puolustusministeri määräsi 22. tammikuuta 1952 alueesta sovittavaksi paikallisten asukkaiden kanssa. Siitä lähtien Lohtajan ampuma-alue on ollut ilmatorjuntajoukkojen pääharjoitusalue ja ilmatorjuntaharjoitusten (ITH) pääasiallisin pitopaikka.

Nykyhetket

Lohtajan ampuma-aluetta käytettiin vuonna 2005 220 vuorokautta. Sen pinta-ala on noin 1 400 hehtaaria.
Kaijanlampi (Pertunmaa, Koirakivi)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 6,6 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Lammella on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Ylä-Rievelin–Enonveden alueeseen (14.172) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 122,4 metriä mpy.
Alaskansara

Ulkonäkö

Alaskansara kasvaa mätästävästi, 20–40 senttimetriä korkeaksi. Tyvitupet ovat ruskehtavat. Lehdet ovat 2–3 millimetriä leveät. Kukinnossa ylimpänä kasvaa yksittäinen hedetähkä, sen alla on kahdesta kolmeen emitähkää. Tähkät ovat 8–15 mm pitkiä, alimman tähkän tukilehti on kukinnon pituinen. Tähkäsuomut ovat noin 2 mm, tummanruskeat, tylpät. Pullakot ovat 3 millimetriä pitkät, kypsänä kellanruskeat, nystyiset, pullakon suuota on lyhyt.

Levinneisyys

Alaskansaraa esiintyy sirkumpolaarisesti (pohjoisnapaa ympäröiden) Jäämeren alueella. Erityisesti se kasvaa kuitenkin Alaskan etelärannikolla. Levinneisyysalueeseen kuuluvat Alaska ja Aleutit, Kanadan rannikot, Grönlanti ja itäinen Siperia. 1930-luvulla laji on löydetty yhdestä paikasta Pohjois-Norjassa.
Äimä (yhtye)

Äimä on suomalainen vuonna 1973 Anjalankoskella perustettu folk rock -yhtye. Suuren yleisön tietoisuuteen Äimä ei koskaan tullut, mutta omissa piireissään se on saavuttanut kulttiyhtyeen maineen. Yhtye levytti viimeksi 1980-luvulla.

Historia

Äimän ensiesiintyminen tapahtui heinäkuussa 1973 Kaustisen kansanmusiikkijuhlilla. Esiintyminen oli menestys, samoin kuin 1975 julkaistu ensisingle Teppana Jänis/ Vanhat omppopuut. Äimän kolme ensimmäistä singleä julkaisi Love Records vuosina 1975–76, mutta kokonaista LP:tä Äimä ei päässyt tekemään ennen yhtiön konkurssia. 1980-luvulla yhtye pääsi kuitenkin julkaisemaan kaksi LP:tä.
Helsingin Sanomien Jukka Hauru kirjoitti Äimän toisen albumin arvostelussaan 1989: ”Äimän hanurisoinnissa kimmeltää maailmanmusiikillinen valohämy. Viljo Voron ja Hannu Seppäsen suomalaisglobaalit polkat ja poljennot paljastavat hillityssä hillittömyydessään sentimenton, joka harrastajamaisuutta makustellessaan tekee tahattomuudesta tahallisuuden ylevän muodon.”
Kolme Sormusta

Kolme Sormusta ovat kuvitteelliset esineet, jotka esiintyvät J. R. R. Tolkienin fantasiakirjoissa. Ne ovat Valtasormuksen jälkeen voimakkaimmat mahtisormukset.
Kolme sormusta takoi Celebrimbor, joka oli oppinut taidon Annatarilta, joka paljastuikin myöhemmin Sauroniksi. Näihin mahtisormuksiin Sauron ei ollut koskaan koskenut, mutta koska hän oli opettanut niiden takomisen Celebrimborille, ne olivat yhteydessä Valtasormukseen. Haltiat kuitenkin huomasivat asian eivätkä käyttäneet sormuksia ennen Kolmannen Ajan alkua.
Sormukset olivat näkymättömiä paitsi sille, joka oli nähnyt Silmän. Frodo näki Nenyan Galadrielin sormessa kun hän oli nähnyt Silmän Galadrielin peilin kautta. Valtasormuksen tuhouduttua sormukset näkyivät kantajiensa sormessa ja niiden voima oli mennyt.
Elrond sanoo näiden sormusten tekijöiden ajatelleen luovuutta, parannusta ja ymmärtämystä ja että käyttäjien ajatukset ja mieli paljastuisivat ja kaikki mitä sormuksilla on tehty, kääntyisi tekijöiden turmioksi ja pahaksi. Hän myös aavistaa, että sormusten voima katoaisi Valtasormuksen tuhoutumisen myötä. Kuitenkin tämä olisi parempi kuin että kaikki sortuisi pimeyteen.

Narya

Narya oli punaisella kivellä, rubiinilla, koristeltu sormus. Celebrimbor antoi tämän sormuksen alun perin Gil-galadille Vilyan ohella. Gil-galad antoi kuitenkin tämän sormuksen luutnantilleen, Círdanille. Tarun sormusten herrasta mukaan tämä sormus annettiinkin Círdanille jo heti takomisen jälkeen. Kolmannella Ajalla Círdan antoi Naryan Gandalfille.
Tämä sormus antoi kantajalleen rohkeutta sekä uskoa tehtäväänsä ja sen tekemiseen. Gondorin puolustuksessa Gandalf valoi Naryan avulla puolustajiin rohkeutta ja karkotti Nazgûlien lietsomaa pelkoa.
Círdan aavisti Gandalfin tarvitsevan sormusta ja antoi sen hänelle, sillä Círdanilla se "makaisi tyhjän panttina" kuten hän sanoi Gandalfille.
Naryaa on kutsuttu myös nimillä Punainen Sormus, Tulen Sormus ja Kolmas Sormus.

Nenya

Nenya oli mithrilistä taottu ja valkoisella kivellä koristeltu sormus. Tämän sormuksen omisti Galadriel, Lothlórienin Valtiatar. Sormuksen omistajuus toi kuitenkin hänelle surua, sillä se sai hänet kaipaamaan merta ja halua palata Kuolemattomille Maille.
Sormus auttoi torjumaan Dol Guldurista Lotholórieniin hyökänneet joukot, sillä vain Sauron olisi voinut uhmata sitä. Haltijoiden lyötyä joukot Galadriel puhdisti Dol Guldurin sormuksen avulla. Sauronin kukistuttua Nenya menetti voimansa ja Galadriel vei sen mukanaan meren yli.
Nenyaa on kutsuttu myös nimillä Valkoinen Sormus, Veden Sormus ja Timanttisormus.

Vilya

Vilya oli kultainen sinisellä kivellä, safiirilla, koristeltu sormus. Tämä sormus annettiin aluksi Naryan ohella Gil-galadille. Gil-galad kantoi sitä aina Dagorladin taisteluun asti, jossa hän kaatui. Hän antoi sormuksen Elrondille juuri ennen kuolemaansa. Taistelun jälkeen Elrond vei sormuksen Rivendelliin ja Kolmannen Ajan lopussa meren yli.
Vilyaa on kutsuttu myös nimillä Sininen Sormus, Ilman Sormus ja Safiirisormus.
Bill Stevenson (muusikko)

John William "Bill" Stevenson (s. 10. syyskuuta 1963) on amerikkalainen muusikko ja levytuottaja. Hän on rumpali ja pääasiallinen laulunkirjoittaja kalifornialaisessa punk rock bändissä nimeltä Descendents, sen alusta (v.1978) lähtien. Stevenson on syntynyt Torrancessa Kaliforniassa ja käynyt Mira Costan lukiossa, muutaman muun Descendentsin jäsenen kanssa.
Joulukuun kopulla 1981 hän soitti muutaman konsertin Black Flagissä, koska sen rumpali ROBO oli pidätettynä Englannissa heidän siellä pitämän kiertueen jälkeen. Hän äänitti Black Flagin kanssa useita heidän albumeistaan, vuoteen 1985 asti. Sen jälkeen hän keskittyi soittamaan Descendentsissä, kunnes Milo Aukerman lähti vuonna 1987. Kun Milo oli lähtenyt, Bill ja muut bändin jäsenet, Karl Alvarez ja Stephen Egerton, saivat laulajan Dave Smalley Dag Nastysta. Yhdessä he muodostivat nyt uuden bändin nimeltä All. All:lle tuli vielä yhteensä kaksi laulajaa Scott Reynolds (1989-1993) ja Chad Price (1993-Nykyhetki). Aukerman teki yhtyeen kanssa albumit Everything sucks ja Cool to be you. Stevenson ja Jason Livermore ovat perustaneet Fort Collinsiin Coloradoon levytysstudion nimeltä The Blasting Room.
Tällä hetkellä Stevenson on mukana Russ Rankinin sivuprojektissa "Only Crime" Muutaman GWAR:in ja Converge:n entisen jäsenen kanssa. Yksi Stevensonin uusimmissa töistä on tuottaa Rise Against's seitsemäs studioalbumi, The Black Market, joka on julkaistu 15. heinäkuuta 2014.
Erikoistehoste

Fyysiset tehosteet

Fyysiset tehosteet ovat sellaisia, joita luodaan fyysisesti ympäristöön ja voidaan siten nähdä paljaalla silmällä ja esimerkiksi kuvata normaalilla elokuvakameralla. Fyysiset tehosteet voidaan karkeasti jakaa neljään perusryhmään; säätehosteet (esimerkiksi tuuli, usva ja sade), pyrotekniset tehosteet (esimerkiksi räjähdykset ja tulipalot), mekaaniset tehosteet (esimerkiksi vaijerilennätykset ja hydrauliikka) ja erikoisrekvisiitta (esimerkiksi hajoavat esineet). Joskus myös erikoismaskeeraus lasketaan erikoistehosteeksi.

Fyysiset tehosteet elokuvatuotannoissa

Elokuvatuotannossa erikoistehosteilla tarkoitetaan aina fyysisiä tehosteita (visuaalisista tehosteista puhuttaessa käytetään termiä visuaaliset tehosteet). 
Elokuvan erikoistehosteryhmä on vastuussa elokuvien fyysisistä tehosteista. Ryhmä kostuu yleensä erikoistehosteiden suunnittelusta ja toteutuksesta vastaavasta erikoistehostekoordinaattorista sekä hänen ryhmässään toimivista erikoistehoste-esimiehistä, -teknikoista ja -assistenteista. Edellä mainitut erikoistehosteryhmän työtehtäviä kuvaavat termit olivat olleet käytössä muissa maissa pitkään ennen kuin ne otettiin käyttöön Suomessa ensimmäistä kertaa vuonna 2003 elokuvan Etulinjan edessä tuotannossa. Terminologia on sittemmin vakiintunut standardiksi myös suomalaisissa elokuvissa. Tätä ennen erikoistehosteista vastaava henkilö mainittiin elokuvan lopputeksteissä yleensä pelkällä erikoistehosteet -nimikkeellä tai esimerkiksi nimikkeellä pyrotekniikka riippuen kyseisen elokuvan yksittäisistä tehostetarpeista. Erikoistehosteiden monimuotoisuuden ja tehosteryhmien kokojen kasvaessa myös Suomessa otettiin kansainväliset nimikkeet käyttöön työtehtävien ja vastuun selkeyttämiseksi.
Erikoistehosteryhmä tekee usein tiivistä yhteistyötä stunt-ryhmän kanssa.

Visuaaliset (optiset) tehosteet

Visuaaliset (optiset) tehosteet tarkoittavat tehosteita, joita tehdään elokuvan jälkituotantovaiheessa, nykyään useimmiten tietokoneella. Kyseessä saattaa olla kokonaan tietokoneella luotu kuvamateriaali tai kameralla kuvattu materiaali, joka tietokoneella käsitellään tai yhdistetään muihin kuviin.

Visuaaliset (optiset) tehosteet elokuvatuotannoissa

Elokuvatuotannossa erikoistehosteryhmä ei nykyään enää ole vastuussa visuaalisista tehosteista vaan visuaalisia tehosteita tehnyt ryhmä mainitaan erikseen visuaaliset tehosteet otsikon alla.
Ryhmän vastuuhenkilöä kutsutaan nimellä Visual effects supervisor. Suomenkielistä vastinetta termille ei tällä hetkellä ole käytössä.