google/wiki40b huggingface dataset:
Heksakloroplatinahappo

Ominaisuudet

Heksakloroplatinahappo on punaisenruskeaa kiteistä ainetta, joka imee vettä ja esiintyy usein heksahydraattina H₂[PtCl₆]·6H₂O. Se liukenee sekä veteen että alkoholiin ja protolysoituu muodostaen vety- ja heksakloroplatinaatti(IV)ioneja.

Käyttö

Heksakloroplatinahappo on platinan yhdisteistä teollisesti tärkein. Heksakloroplatinahappoa käytetään hydrosilylaatioreaktion katalyyttinä sekä hydrosilylaatiokatalyyttien valmistamiseen. Yhdisteestä saadaan muita platinayhdisteitä, joita voidaan niin ikään käyttää katalyytteinä. Muita heksakloroplatinahapon käyttökohteita ovat impregnointi, metallisen platinan valmistus autojen katalysaattoreihin ja valokuvausreagenssina yhdessä rauta(III)oksalaatin kanssa.
Brasilian Grand Prix

Historia

Brasilian GP muistetaan varsinkin vuoden 2003 kilpailusta, jossa Mark Webber ajoi kovalla vauhdilla seinään ja Fernando Alonso törmäsi Webberin renkaaseen, jolloin hänkin ajautui seinään. Kilpailu keskeytettiin punaisella lipulla, koska rata oli täynnä romua. Voitosta ei kuitenkaan heti kilpailun jälkeen ollut täyttä varmuutta. Kimi Räikkönen julistettiin heti kilpailun jälkeen voittajaksi, mutta myöhemmin Giancarlo Fisichella korjattiin kilpailun voittajaksi.
Sulkakoipikorento

Koko ja ulkonäkö

Hoikkaruumiinen korento, jota erehtyy helposti pitämään jonakin tytönkorentona. Koiras on vaihtelevan sinisensävyinen ja siinä on mustia kirjailuja. Naaraan pohjaväri on kellanruskea. Nuoret korennot ovat lähes valkoisia, kunnes niiden väri on kehittynyt. Keskiruumiin selkä on musta ja kummallakin puolella on kaksi vaaleaa pitkittäisjuovaa, joista toinen jakaa korennon "hartialla" olevan mustan alueen hieman Y-kirjainta muistuttavaan muotoon. Pää on varsin leveä, ja verkkosilmien välissä on kaksi vaaleaa poikkiviivaa. Koiraan takaruumis on sekä päältä että alta musta, mutta kärkiosassa selkäpuolella on vaalea pitkittäisviiru. Naaraan takaruumis on vaaleanruskea, ja siinä on vain hieman mustaa pitkittäisraitaa. Keskimmäisen ja takimmaisen raajaparin sääri on litteä ja hieman leventynyt, mikä on koko heimolle tunnusomainen piirre. Vaaleissa raajoissa on musta pitkittäisjuova ja suuria sukasia.

Levinneisyys

Sulkakoipikorentoa tavataan laajalti Euroopassa pois lukien kuitenkin osa eteläisimmästä ja pohjoisimmasta Euroopasta. Idässä levinneisyys yltää Keski-Siperiaan saakka. Suomessa sulkakoipikorento on yleinen maan etelä- ja keskiosissa. Esiintymisalueen pohjoisraja on suunnilleen Kemi–Kuhmo-akselilla.

Elinympäristö ja elintavat

Sulkakoipikorento vaatii elinpaikaltaan virtaavaa vettä. Tyypillisimmin sen löytää hitaasti virtaavan joen varrelta, mutta myös purot käyvät. Korennot oleskelevat lähellä rantaa mutta saattavat myös vaeltaa, jolloin niitä tavataan kauempana vesistöistä. Sopivalla paikalla laji on runsaslukuinen ja korentoja voi tavata jopa sadoittain. Korennot kuoriutuvat toukkanahoistaan lyhyen ajan sisällä ja aikuiset korennot ovat lennossa kesäkuun alkupuolelta elokuun lopulle.
Sulkakoipikorentojen munimisasento on tunnusomainen. Naaras laskeutuu vesikasveille ja munii kastaen takaruumiinsa vedenpinnan alapuolelle samalla, kun koiras pitää perälisäkkeillään kiinni naaraan niskasta. Koiras on koko munimisen ajan takaruumis ojennettuna ja raajat koukussa naaraan niskassa. Vierekkäin on tavallisesti useita munivia pariskuntia.
HMS Raider (H15)

Palvelus

Vapauduttuaan palveluksesta Itä-Intian laivastossa alus palasi laivueensa mukana Trincomaleen kautta Britteinsaarille. Alus siirrettiin tammikuussa 1946Devonportissa reserviin ja se palautettiin palvelukseen 6. toukokuuta Välimeren laivastoon, jossa alus oli lentoturvallisuusaluksena. Alus palasi elokuussa 1947 Britteinsaarille ja se siirrettiin reserviin.
Alus sijoitettiin poistolistalle ja se myytiin 1948 Intialle. Alus luovutettiin vuotta myöhemmin Intian laivastolle nimellä Rana. Alus poistettiin palveluksesta 1976 ja se myytiin romutettavaksi 1979.
Dakota Johnson

Yksityiselämä

Johnson alkoi seurustella vuonna 2017 Coldplay-yhtyeen laulajan Chris Martinin kanssa.
Dakota Johnsonin isoäiti on näyttelijä Tippi Hedren.
Ranskan ilmasto

Ranskan ilmasto on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan suuressa osassa maata lauhkea meri-ilmasto Cfb vaikkakin Etelä-Ranskassa vallitsee välimerenilmaston kuumakesäinen alatyyppi Csa. Ranskan Alpeilla vallitsee kostea- ja kylmätalvisen ilmaston lämminkesäinen alatyyppi Dfb.

Lämpötilat

Vuotuinen lämpötilan keskiarvo on Pohjois-Ranskan Bray-Dunessa 10,3 celsiuastetta, Länsi-Ranskan Plouarzelissa 11,0 celsiusastetta, Itä-Ranskan Lauterbourgissa 10,3 celsiusastetta, Etelä-Ranskan Hyèresissa 14,9 celsiusastetta ja Keski-Ranskan Bourgesissa 11,2 celsiusastetta. Ranskan kaikkien aikojen lämpöennätys on 46,0 celsiusastetta on mitattu 28. kesäkuuta 2019 Vérarguesista, Héraultin departementista Euroopan ennätyksellisen helleaallon yhteydessä. Ranskan kaikkien aikojen kylmin lämpötila −41.0 °C taas on mitattu 17. tammikuuta 1985 Mouthesta, Doubsin departementista.

Sateisuus

Ranskan pääkaupungissa Pariisissa sataa keskimäärin 650 millimetriä vuodessa. Rannikkoalueilla ja vuoristossa on sateisinta.

Historiallisesti

Ilmaston lämpeneminen on ollut Ranskassa 1900-luvulla vahvempaa kuin globaali keskiarvo. Manner-Ranskassa vuoden keskilämpötila on noussut 0,95 celsiusastetta, kun maailmanlaajuisesti vain 0,74 astetta. Varsinkin 1950-luvun jälkeen lämpeneminen on ollut voimakasta. Aikavälillä 1960–2009 viileät yöt ja päivät harvinaistuivat selvästi lämpimien öiden ja kuumien päivien lisääntyessä. Ranskan Alpeilla oli vuoden keskilämpötila vuosina 1900–2004 noussut 0,14 celsiuastetta. Ranskan sateisuus on lisääntynyt 1900-luvulta merkittävästi ja tulvien määrä on lisääntynyt.

Tulevaisuudessa

Vuoteen 2100 mennessä Ranskan vuotuisen keskilämpötilan ennustetaan A1B-skenaarion mukaan nousevan 2,5–3,5 celsiusastetta vuosiin 1960–1990 verrattuna, ja eteläisten alueiden ennustetaan lämpiävän pohjoisia enemmän. A1B-skenaario ennustaa keskilämpötilan nousevan vuoteen 2050 mennessä 1,7–2,7 astetta vuosiin 1971–2000 verrattuna. Samaan aikakauteen verrattuna ennustavat A2- ja A1B-skenaariot keskilämpötilan nousevan 2,2–4,2 celsiusastetta.
Kesän 2019 kaltaiset helleaallot, jolloin mitattiin Ranskan kaikkien aikojen korkein lämpötila 46,0 °C, voivat tulevaisuudessa tuoda Ranskaan jopa 50 celsiusasteen lämpötiloja, jos ilmastonmuutosta ei hillitä.
Frederic Forrest

Frederic Forrest (s. 23. joulukuuta 1936 Waxahachie, Texas) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on ollut kertaalleen Oscar-ehdokkaana parhaasta miessivuosasta. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista Lännen viimeiset sankarit (1972), Ilmestyskirja. Nyt (1979), The Rose (1979) ja Kaikki kuninkaan miehet (2006). Hän on näytellyt myös televisiosarjoissa Columbo ja 21 Jump Street.
Forrest on ollut kaksi kertaa naimisissa, mutta molemmat liitot ovat päättyneet eroon. Hän näytteli elokuvissa vuosina 1968–2006.
Ukrainan uudistettu kommunistinen puolue (KPUO)

Ukrainan uudistettu kommunistinen puolue (Комуністична партія України (оновлена), Komunistitšna partija Ukraini (onovlena), KPU(o)) on ukrainalainen sosialismia kannattava vasemmistolainen puolue. Puolue on perustettu vuonna 2000, kun se irtosi Ukrainan kommunistisesta puolueesta (KPU). KPUO:n puheenjohtajana toimii Mihailo Savenko. KPUO:n kannatus ei ole riittänyt kansanedustajien saamiseen parlamenttiin. Puolueen toiminta on ollut kiellettyä syyskuusta 2015 lähtien.

Historia

Puolue on perustettu vuonna 2000, kun se irtosi Ukrainan kommunistisesta puolueesta (KPU). Uudistettu kommunistinen puolue osallistui ensimmäisiin parlamenttivaaleihinsa vuonna 2002. Se sai 362 712 ääntä eli 1,39 % äänistä, eikä yhtään kansanedustajaa. Suurimmat ääniosuudet se sai Krimin (2,5 % äänistä), Zaporižžjan (2,12 %) ja Odessan (2,09 %) vaalipiireissä.
Syyskuun 2007 parlamenttivaaleissa puolue sai 0,29 % äänistä. Puoluetta äänesti 68 127 ihmistä. KPUO ei osallistunut lokakuun 2012 eikä lokakuun 2014 parlamenttivaaleihin.
3. syyskuuta 2015 Kiovan hallinto-oikeus kielsi oikeusministeriön vaatimuksesta KPUO:n toiminnan ja Työläisten ja maanviljelijöiden kommunistisen puolueen toiminnan. Ukrainan kommunistinen puolue KPU sen sijaan valitti oikeusministeriön määräyksestä.
USS Montgomery (C-9)

Palvelus

Alus liitettiin palvelukseen otettaessa Pohjois-Atlantin laivueeseen ja palveli Yhdysvaltain itärannikolla ja Karibianmerellä. Espanjan–Yhdysvaltain sodassa alus risteili huhtikuussa 1898 lähellä Kuubaa ja Haitia ja toukokuussa se liittyi Havannaa piirittävään laivastoon. Alus valtasi 5. toukokuuta kaksi alusta, Lorenzon ja Frasquiton. Alus myös tulitti viikkoa myöhemmin espanjalaisten hallussa pitämiä linnakkeita.
Huhtikuussa 1899 alus siirrettiin Etelä-Atlantin laivueeseen, jolloin se operoi pitkin Etelä-Amerikan Atlantin puoleista rannikkoa ennen paluutaan Yhdysvaltoihin. Alus poistettiin palveluksesta 15. syyskuuta 1900 New Yorkissa.
Alus palautettiin palvelukseen 15. toukokuuta 1902, jolloin se liitettiin Pohjois-Atlantin laivueen Karibian-divisioonaan. Alus oli Länsi-Intian saaristossa, kunnes se poistettiin palveluksesta 15. syyskuuta 1904 Philadelphiassa.
Alus palautettiin palvelukseen 2. tammikuuta 1908, ja se operoi 5. laivastoalueella torpedoiden koealuksena. Vuosina 1914–1918 alus kuului Maryland Naval Militiaan. Alus nimettiin 14. maaliskuuta 1918 uudelleen USS Annistoniksi ja se liitettiin Yhdysvaltain laivaston partio-osaston 2. divisioonaan valvomaan merialuetta ja suojaamaan saattueita Atlantin rannikolla ja Karibianmerellä. Alus poistettiin palveluksesta 16. toukokuuta 1918 Charlestonissa Etelä-Carolinassa. Alus poistettiin 25. elokuuta 1919 alusluettelosta ja myytiin 14. marraskuuta.
Erik T. Tawaststjerna

Erik Thomas Tawaststjerna (s. 8. kesäkuuta 1951 Helsinki) on suomalainen pianisti ja Sibelius-Akatemian pianomusiikin professori.
Erik T. Tawaststjerna on opiskellut pianonsoittoa yksityisesti Helsingissä Tapani Valstan johdolla sekä Moskovassa Genrijetta Mirvisin johdolla. Lisäksi hän opiskeli Wienin musiikkikorkeakoulussa Dieter Weberin johdolla, New Yorkin yliopistossa Eugene Listin johdolla ja New Yorkin Juilliard Schoolissa Sascha Gorodnitzkin johdolla. Hän suoritti tohtorintutkinnon New Yorkin yliopistossa vuonna 1982 (väitöskirja Finnish piano music since 1945). Lisäksi hän on osallistunut Wilhelm Kempffin mestarikursseille.
Tawaststjerna ei kaihda ohjelmistovalinnoissaan haastaviakaan suurteoksia. Toisaalta hän on parhaimmillaan pelkistettyjen miniatyyrien vähäeleisenä tulkkina. Hän on levyttänyt Jean Sibeliuksen koko pianotuotannon BIS-levy-yhtiölle sekä muuta soolo- ja kamarimusiikkia kotimaassa. Tawaststjerna on konsertoinut ympäri Eurooppaa sekä USA:ssa, Meksikossa, Chilessä, Taiwanissa ja Japanissa. Hän on muun muassa esittänyt Ludwig van Beethovenin sellosonaatit Arto Noraksen ja viulusonaatit Seppo Tukiaisen kanssa, esiintynyt tärkeimpien suomalaisten orkesterien solistina ja konsertoinut myös radio- ja TV-lähetyksissä. Hän on myös esiintynyt ja levyttänyt duopianistina vaimonsa, taiwanilaissyntyisen Hui-Ying Liu-Tawaststjernan kanssa.
Tawaststjerna nimitettiin Sibelius-Akatemian piano- ja kamarimusiikin lehtoriksi 1982 ja pianomusiikin professoriksi vuodesta 1986. Hänen johtamansa pianon koulutuslinja nimitettiin yliopistojen taiteellisen toiminnan huippuyksiköksi 2001–2003. Hänen oppilaansa (mm. Janne Mertanen, Henri Sigfridsson, Victor Chestopal, Julia Mustonen, Risto-Matti Marin ja Terhi Dostal) ovat menestyneet lukuisissa kotimaisissa ja kansainvälisissä kilpailuissa. Tawaststjerna on toiminut Suomen solistiyhdistyksen johtokunnan jäsenenä vuodesta 1985 ja puheenjohtajana vuosina 1987–1991, Pianopedagogit ry:n puheenjohtajana vuosina 1990–2004 ja varapuheenjohtajana vuodesta 2004, Espoon kansainvälisen pianoviikon taiteellisena johtajana vuodesta 1991 sekä useiden kansainvälisten pianokilpailujen tuomariston jäsenenä. Hän on pitänyt mestarikursseja useissa konservatorioissa ja Joutsenon taidekesässä.
Erik T. Tawaststjernan isä oli musiikkitieteilijä-pianisti Erik Tawaststjerna, äiti ruotsin kielen lehtori Carmen Tawaststjerna. Hän kuuluu Calamniuksen sivistyssukuun.
Organolitiumyhdisteet

Organolitiumyhdisteet ovat organometalliyhdisteitä, jotka sisältävät litiumin ja hiilen välisen kovalenttisen sidoksen. Organolitiumyhdisteet ovat erittäin voimakkaita emäksiä ja nukleofiilejä.

Rakenne ja ominaisuudet

Alkyylilitumyhdisteet ovat hyvin emäksisiä ja reagoivat voimakkaasti hapen ja happamia protoneja sisältävien yhdisteiden, kuten veden, alkoholien, fenolien ja karboksyylihappojen kanssa. Tämän vuoksi niitä säilytetään liuoksina, joissa organolitiumyhdistettä on 5–25 massaprosenttia ja liuottimina käytetään hiilivetyjä ja säilytetään inertin ilmakehän esimerkiksi typpi-ilmakehän alaisuudessa.
Kiinteänä organolitiumyhdisteet muodostavat oligomeereja. Tyypillisimmät rakenteet ovat dimeerit, tetrameerit ja heksameerit. Esimerkiksi tetrameeri muistuttaa rakenteeltaan kuutiota. Organilitumyhdisteet muodostavat oligomeeriaggregaatteja myös liuoksissa, mutta aggregaattien rakenne riippuu liuoksesta. Esimerkiksi fenyylilitium on dietyylieetteriliuoksessa joko dimeerinä tai tetrameerinä, mutta tetrahydrofuraani-, dimetoksietaani- tai tetrametyylietyleenidiamiiniliuoksessa se on pääasiassa dimeerinä. Tämä johtuu siitä, että nämä liuottimet kykenevät kelatoimaan litiumatomeja.

Käyttö

Organolitiumyhdisteet reagoivat monien karbonyyliyhdisteiden, kuten aldehydien, ketonien, karboksyylihappojen ja esterien kanssa muodostaen alkoholeja. Happohalogenidien, kuten happokloridien kanssa ne reagoivat muodostaen ketoneja. Lisäksi ne ovat erittäin emäksisiä ja happamia vetyjä sisältävien yhdisteiden kanssa. Muita organolitiumyhdisteiden reaktioita ovat muun muassa reaktiot oksiimien kanssa, jolloin muodostuu amiineja ja reaktiot syanaattien kanssa, jolloin muodostuu imiinejä. Lisäksi organolitiumyhdisteitä käytetään muiden organometalliyhdisteiden valmistuksessa.
Tyypillisimpiä käytettyjä organolitiumyhdisteitä ovat metyylilitium, n-butyylilitium, sek-butyylilitium, tert-butyylilitium ja fenyylilitium.
Transporter: The Series

Juoni

Sarjassa seurataan elokuvista tutun Frank Martinin (Chris Vance) seikkailuja alamaailman kuriirina.

Tuotanto

Sarjan pilottijakson ohjasi Lost-sarjan tuottajana tutuksi tullut Stephen Williams.
Kuvauspaikkoina ovat toimineet muun muassa Pariisi, Berliini, Nizza ja Toronto.
Lokakuussa 2011 Chris Vance loukkaantui sarjan kuvauksissa ja se viivästytti koko tuotantoa.
Pankakosken ruukki

Pankakosken ruukki toimi Lieksassa kaksihaaraisen Pankakosken keskellä olevassa saaressa vuosina 1826–1903.
Harkkohytti rakennettiin Pankakoskessa olevalle saarelle eteläisen joenhaaran varteen ja se aloitti toimintansa 1826. Pohjoisen joenhaaran varteen oli sijoitettu vesisaha. Harkkohytin käyttämä järvimalmi tuli pääosin Pankajärvestä, Ruunanjärvestä, Jäsysjärvestä ja Pielisestä. Ruukin harkkohytit ja kankirautapaja uusittiin 1840-luvulla ja 1855 ruukkiin valmistui manufaktuuripaja. 
Pankakosken ruukin viimeiset tuotantorakennukset purettiin 1903 ja paikalle rakennettiin puuhiomo. Puuhiomo siirtyi 1909 W. Gutzeit & Co:n omistukseen ja Pankakoskella aloitettiin vuonna 1912 kartonginvalmistus tehtaassa joka oli jo 1915 Suomen suurin tuotannoltaan. Paikalla toimi nykyisin hioke- ja sellukartonkia valmistava, Dermot Smurfitin johtaman sijoittajryhmän vuodesta 2006 omistama Pankakosken kartonkitehdas. Ruukin rakennukset ja rakenteet ovat todennäköisesti lähes kokonaan hävinneet myöhemmän rakentamisen myötä.
Trill Entertainment

Trill Entertainment on yhdysvaltalainen levy-yhtiö, joka julkaisee syntyperäisten louisianalaisten musiikkia. Sen perusti Pimp C vuonna 2000.

Trill-elokuvat

Trill Entertainment julkaisi elokuvan Ghetto Stories suoraan DVD:lle
Alarik Hasselblatt

Robert Alarik Hasselblatt (29. syyskuuta 1847 Kristiinankaupunki – 27. maaliskuuta 1905 Vaasa) oli suomalainen hovioikeuden asessori, Oulun pormestari ja valtiopäivämies. 
Hasselblattin vanhemmat olivat kihlakunnantuomari Mauritz Hasselblatt (1813–1871) ja Selma Rudbäck (1819–1886). Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan lukiosta 1866 ja opiskeli Helsingin yliopistossa suorittaen tuomarintutkinnon 1870. 
Hasselblatt toimi Oulun kunnallispormestarina 1873–1896. Hän oli sitten Vaasan hovioikeuden asessorina 1896–1904 kunnes hänet erotettiin poliittisista syistä. Hasselblatt osallistui myös säätyvaltiopäiville. 
Hasselblatt oli naimisissa 1874 Emilia Charlotta Sofia Candelinin (1851-1874) kanssa ja vuodesta 1876 Olga Maria Lovisa Westerlundin (s. 1849) kanssa. Hänen poikansa ensimmäisestä avioliitosta oli kirjastonhoitaja ja kirjallisuudentutkija Emil Hasselblatt.
Supermicro

Supermicro on tietokonelaitteistoja suunnitteleva, kehittävä, tuottava ja myyvä yhdysvaltalainen yhtiö. Yhtiö perustettiin vuonna 1993 Kalifornian San Joséssa. Yhtiön osake on noteerattu NASDAQ-pörssissä.
Yhtiön tarjoomaan kuuluvat mm. x86-arkkitehtuuriin perustuvat palvelimet, työasemat, tallennusjärjestelmät, tietoliikennelaitteet, virtalähteet ja niiden osat. 
Yhtiön pääjohtajana toimii yhtiön perustaja Charles Liang.
Yhtiö tuli tunnetuksi Lokakuussa 2018 siitä, että se oli toimittanut asiakkailleen palvelimia joissa pintaliitoskomponentteja on korvattu Kiinalaisilla vakoilulaitteilla.
Pete lainahöyhenissä

Juoni

Pete Ivey 16-vuotias hiljainen poika, jota eivät koulussa edes opettajatkaan oikein huomaa. Hänen paras kaverinsa on Cleatus Poole, joka on koulun koripallojoukkueen maskotti. Poole on kuitenkin kyllästynyt pitämään asua yllään allergiansa vuoksi ja suostuttelee kaverinsa Pete tulemaan hänen tilalleen maskotiksi. Molempien yllätykseksi Pete osoittautuukin paremmaksi maskotiksi kuin Poole. Kukaan ei kuitenkaan tiedä vaihdosta ja Poole suostuttelee Pete jatkamaan maskottina olemista mutta paljastamatta todellista henkilöllisyyttä. Kun Poole saade kaiken huomion, Pete ei tunne oloaan sen paremmaksi, mutta paraatissa käyneen vahinkopaljastuksen myötä Poole jää vähemmälle huomiolle. Ihmiset alkavat kysellä toisiltaan, kuka heidän koripallojoukkueensa maskotti oikein onkaan. Jää Peten ratkaistavaksi, päättääkö hän paljastaa olevansa maskotti vai jäädä tuntemattomaksi.

Musiikki

Elokuvassakin näytelleet Mitchel Musso ja Tiffany Thornton äänittivät kappaleen "Let It Go", joka kuului paraatikohtauksessa. Kappale soitettiin Radio Disneyllä 20. maaliskuuta 2009.
Maailman muisti

Maailman muisti (engl. Memory of the World) on vuonna 1992 perustettu Unescon ohjelma, jonka tavoitteena on säilyttää ihmiskunnan merkittävät arkistot ja kirjastokokelmat. Maailman muisti -rekisteriin kuuluu kohteita ympäri maailmaa. Elokuun 2009 alussa ohjelmassa oli mukana 193 kohdetta.
Maailman muisti -ohjelmalla on kolme päätavoitetta. Sen tarkoituksena on mahdollistaa ihmiskunnan dokumenttiperinnön suojelu parhaimmalla mahdollisella tavalla, helpottaa dokumenttiperinnön maailmanlaajuista saavutettavuutta ja nostaa dokumenttiperinnön olemassaolon ja merkittävyyden tunnettavuutta.
Suomesta rekisteriin kuuluvat A. E. Nordenskiöldin karttakokoelma ja Gramota-arkisto sekä Njasvižin kirjaston kokoelmat, joista osa sijaitsee Suomessa.
Coregonus

Evoluutio ja luokittelu

Siikojen suvussa evoluutio on usein ollut hyvin nopeaa. Erilaisia morfologisesti, ekologisesti ja lisääntymiskäyttäytymiseltään erottuvia kantoja on kehittynyt jääkauden jälkeenkin, eri järvissä ja toisaalta saman järven sisällä. Samanlaisia muotoja on myös usein syntynyt itsenäisesti eri järvissä (konvergentti evoluutio). Tämän takia siikojen luokittelu on kauan ollut vaikeaa ja kiistanalaista. Käsitykset lajien lukumäärästä vaihtelevat suuresti. Nykykirjallisuus erottelee joskus noin 70 lajia. Suomessa vallitsevan luokittelutavan mukaan lajeja on kuitenkin vain kymmenkunta.
Karkeammalla tasolla Coregonus-lajit on ryhmitelty kahteen alasukuun, Coregonus ("siiat") ja Leucichthys ("muikut"). Molekyylibiologiset tutkimukset ovat viitanneet siihen, ettei alasuku Leucichthys kuitenkaan edusta luonnollista, monofyleettistä ryhmää. Toisaalta nyt omaan sukuunsa Stenodus luettava nelma kuuluisi näillä perusteilla Coregonus-sukuun.

Uhanalaisuus

Monet suvun ns. lajeista ovat uhanalaisia tai kuolleet sukupuuttoon. Merkittäviä hävinneiden populaatioiden asuttamia alueita ovat olleet muiden muassa Yhdysvaltojen ja Kanadan alueiden Suuret järvet sekä Euroopan Alppien vuoristossa sijaitsevat järvet. Kaikki siikakalat ovat Bernin sopimuksen III liitteen perusteella suojeltuja.
Lazon piiri

Lazon piiri (ven. Райо́н и́мени Лазо́, Raion imeni Lazo) on kunnallinen itsehallintoalue Habarovskin aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1935 perustetun piirin pinta-ala on 3 179 neliökilometriä. Asukkaita on 49 500 henkeä (vuonna 2009).
Piiri on nimetty vallankumousjohtaja Sergei Lazon mukaan. Se sijaitsee Habarovskin aluepiirin eteläosassa. Pohjoisessa Lazon piiri rajoittuu Habarovskin ja Nanain piireihin, idässä ja etelässä Primorjen aluepiiriin, lounaassa Vjazemskin piiriin ja lännessä Ussurijokeen ja Kiinaan.
Piiriin kuuluu kolme kaupunkikuntaa (taajamaa): Hor, Muhen ja Perejaslavka. Maalaiskuntia on 18: Bitševaja, Dolmi, Durmin, Georgijevka, Gvasjugi, Kondratjevka, Kruglikovo, Marusino, Mogilevka, Obor, Poletnoje, Sidima, Sita, Srednehorski, Sukpai, Svjatogorje, Tšernjajevo ja Zolotoi. Hallinnollinen keskus on Perejaslavkan taajama.
Seudun kanta-asukkaita ovat udehet, joita nykyään on vain 0,5 % piirin väestöstä. Suurin osa heistä asuu Gvasjugin kylässä. Valtaosa piirin asukkaista on venäläisiä.
Perejaslavkan kautta kulkee Trans-Siperian rautatie sekä Habarovskin ja Vladivostokin välinen M60-valtatie. Matkaa piirikeskuksesta aluepiirin pääkaupunkiin Habarovskiin on 65 kilometriä.
Talous perustuu metsä- ja elintarviketeollisuuteen. Maatalous on keskittynyt maidon tuotantoon.
Kulttuurilaitoksia ovat mm. lasten taide- ja musiikkikoulut sekä kotiseutumuseo. Paikallislehtenä ilmestyy Naše vremja.
Eduskuntavaalit 1948

Suomen 19. eduskuntavaalit järjestettiin 1.–2. heinäkuuta 1948. Vaaleissa oli silmiinpistävää erityisesti SDP:n Jo riittää! -kampanja, joka oli suunnattu SKDL:ää ja SKP:tä vastaan. Kampanja onnistuikin, sillä kommunistit menettivät kokonaista 11 paikkaa SDP:n voittaessa neljä. Kampanja ei luonnollisesti ollut ainoa syy äärivasemmiston tappiolle, vaan SKDL oli ryvettynyt vaaran vuosien aikaan muun muassa punaisen Valpon ylilyöntien ja laittomuuksien vuoksi sekä etenkin Leinon vankien tapauksen vuoksi. Aikalaistodistajien mukaan vaaleissa purkautuivat kaikki menneiden vuosien katkerat kokemukset, mutta tunnelma oli toinen kuin vuonna 1945, jolloin hämärä pelko oli kannustanut joukkoja vaaliuurnille.
Suurin vaalivoittaja oli Maalaisliitto, joka lisäsi paikkalukuaan seitsemällä nousten myös eduskunnan suurimmaksi puolueeksi ensimmäistä kertaa sitten vuoden 1929. Hyvin menestyi myös Kokoomus, jonka edustajanpaikat lisääntyivät viidellä. Sen sijaan RKP menetti yhden paikan ja Edistyspuolue kolme paikkaa. Uuden eduskunnan voimasuhteet olivat 108–92 porvarien hyväksi. Tunnetuksi tuli myös Maalaisliiton vaalijuliste Näihin nojaa Maalaisliitto. Julisteessa oli kuvattuna Raamattuun ja lakikirjaan nojaava talonpojan käsi. Juliste oli käytössä seuraavien kymmenen vuoden ajan.
Uusia kansanedustajia olivat muun muassa SDP:n Gunnar Henriksson, Meeri Kalavainen, Tyyne Leivo-Larsson, Rafael Paasio ja Vilho Väyrynen, Keskustan Atte Pakkanen, Niilo Ryhtä, Tahvo Rönkkö, Vihtori Sarjala, Kerttu Saalasti, Vieno Simonen ja V. J. Sukselainen, SKDL:n Toivo Friman, Yrjö Murto ja Niilo Nieminen, Kokoomuksen Margit Borg-Sundman ja Toivo Wiherheimo, RKP:n Frans Larson, josta tuli ensimmäinen Ahvenanmaan edustaja, ja Verner Korsbäck, sekä Kansanpuolueen Irma Karvikko. 
Eduskunnan jättivät muun muassa SDP:n Yrjö Kallinen, Väinö Leskinen, Miina Sillanpää, joka oli ikäpuhemies ja yksi ensimmäisistä 19 naiskansanedustajasta, ja Samuli Tervo, SKDL:n Eino Pekkala, RKP:n Emil Hästbacka, sekä Edistyspuolueen Bruno Sarlin. Eduskunnasta putosivat muun muassa SKDL:n Kaisu-Mirjami Rydberg ja Hella Wuolijoki. Eduskuntaan palasivat mm. SDP:n Väinö Hakkila ja Hilma Koivulahti-Lehto, Maalaisliiton Viljami Kalliokoski ja Janne Koivuranta, sekä Kokoomuksen Oskari Lehtonen. 
Irma Torven kuoltua vuonna 2006 ja Meeri Kalavaisen 2010 oli näissä vaaleissa valituista elossa enää vain Toivo Pyörtänö. Pyörtänö kuoli kesäkuussa 2012. Nuorimmat eduskuntaan valitut olivat 30-vuotiaat Kalavainen ja Pyörtänö.