google/wiki40b huggingface dataset:
Rosenbom

Rosenbom (ruots. Gubben Rosenbom) on historiallinen ruotsalainen puuveistos. Suosittu Ukko Rosenbom on seissyt Karlskronassa Ulrika Pian amiraliteettikirkon edessä 1700-luvun puolivälistä saakka. Veistos on tullut tunnetuksi erityisesti Selma Lagerlöfin teoksesta Peukaloisen retket villihanhien seurassa.

Historia

Rosenbom on seissyt 1750-luvulta saakka Karlskronan Ulrika Pian Amiraliteettikirkon edessä. Nykyinen Ukko Rosenbom kirkon ulkopuolella on alkuperäisen kopio, jonka veistäjä on Karl ”Hästö Kalle” Karlsson. Vuonna 1956 alkuperäinen puuveistos siirrettiin suojaan turvallisempaan paikkaan kirkon sisälle. On historian hämärän peitossa kuinka figuuri oikeasti sai alkunsa. Rosenbomin legenda on kuitenkin yhtenäinen tarina, johon sekoittuu sekä totta että tarua.
Nimi Rosenbom juontaa juurensa todennäköisesti Ruotsin merivoimissa palveluksessa olleeseen Mats Rosenbomiin Ahvenanmaalta. Mats Rosenbom asettui varhaiseen Karlskronaan vuonna 1679. Legendan mukaan vanha ja köyhtynyt Rosenbom kiersi talosta taloon keräämässä almuja uuden vuoden aattona 1717. Usein almu annettiin viinapaukun muodossa, minkä johdosta merimies tuli lopulta juovuksiin. Kapteeni Lagerbielken talolla Rosenbom kumarsi kiitokseksi saamistaan almuista, mutta unohti ottaa hattunsa päästä; niinpä hattu tippui maahan. Kapteeni nosti hatun ylös ja nauroi: "Jos haluatte että Rosenbom kiittää teitä, saatte itse nostaa hänen hattuaan". Tämä huvitti Rosenbomia, ja niin hän toisti kapteenin sanat seuraavan talon ovella.
Mutta seuraavassa talossa asui kuulu kuvanveistäjä Kolbe, joka ei pitänyt tempausta lainkaan hauskana. Kolbe kumautti Rosenbomia ja lennätti vanhan miehen yön selkään. Jonkin ajan kuluttua Kolben omatuntoa alkoi kolkuttaa, ja hän lähti Rosenbomin perään. Rosenbom näki matkan päästä Kolben olevan tulossa, ja peloissaan hän piiloutui Amiraliteettikirkon luokse. Seuraavana aamuna Rosenbom löytyi kirkolta kuoliaaksi paleltuneena. Pian tämän jälkeen Kolbe veisti Ukko Rosenbomista puukuvan, jolle saattoi antaa almuja.
Siitä on todisteet, että Mats Rosebom muutti Karlskronaan vuonna 1679, ja että hän kuului merivoimiin vuoteen 1704. Sen sijaan miehen nimeä ei löydy merivoimista eläkkeelle jääneiden joukosta, eikä miehen kuolemaa mainita kirkonkirjoissa. Luultavasti Mats Rosenbom ei siis kuollut Karlskronassa. Vanhin kirjallinen viite veistoksen olemassaoloon on vuodelta 1793. Kirjailija Selma Lagerlöf käytti legendaa, mutta otti kirjallisia vapauksia ja teki Rosenbomista merimiehen kuuluisalle sotalaiva Dristighetenille. Dristigheten laskettiin vesille vuonna 1785, joten oikea historiallinen Rosenbom ei mitenkään voinut olla sen miehistön jäsen.
Nykyään otaksutaan että alkuperäinen puu-ukko on veistetty laivaston telakalla Karlskronassa. Karlskronassa työskenteli lukuisia puuseppiä Suomesta, missä tällaiset keräyslippaat olivat laajalle levinneitä 1700-luvulla. Tämä oletus ei kuitenkaan kerro mitään siitä, mistä syystä Rosenbom tuli keräyslippaan nimeksi.
Témime Lahzami

Ura

Lahzami aloitti uransa kotikaupunkinsa junioriseurassa, josta hän myöhemmin nousi edustusjoukkueeseen kaudella 1967–1968. Lahzami osoitti olevansa lupaava pelaaja ja siirtyi vuonna 1970 CS Hammam-Lifista juuri edellisellä kaudella Tunisian-mestaruuden voittaneeseen Espéranceen. Lahzami pelasi joukkueessa yhteensä 7 kautta voittaen viimeisinä vuosinaan kaksi Tunisian-mestaruutta. Seuraavat vuodet 1977–1979 hän vietti Saudi-Arabiassa Al-Ittihadin riveissä, jossa menestystä ei tullut edellisen seuran tavoin. Pelillisesti Lahzami pelasi hyvin ja hänet kutsuttiin Tunisian maajoukkueeseen vuonna 1977. Kaksi vuotta myöhemmin jätettyään Al-Ittihadin ranskalaisseura Marseille osti tuolloin 30-vuotiaan laita hyökkääjän yhdeksi kaudeksi. Hän pelasi joukkueessa 18 ottelua onnistuen maalinteossa kolmesti. Lahzami jätti joukkueen kauden lopulla palaten takaisin kotimaahansa Tunisiaan Espéranceen. Hän pelasi vielä seuraavan kauden Espérancessa ennen siirtymistään kotikaupunkinsa seuraan CS Hammam-Lifiin, jossa Lahzami myös päätti uransa.
Kolmipäinen hartialihas

Kolmipäinen hartialihas eli olkapäälihas (lat. musculus deltoideus) on yksi olkaniveltä liikuttavista lihaksista. Se jakautuu kolmeen osaan. Kolmipäistä hartialihasta hermottaa kainalohermo, joka on hartiapunoksesta lähtevä hermo.
Kolmipäinen hartialihas lähtee solisluusta ja lapaluusta, se kiinnittyy olkaluun hartialihaskyhmyyn. Olkapäiden pyöreä muoto johtuu kolmipäisestä hartialihaksesta. Kolmipäinen hartialihas toimii olkavarren loitontajana sekä olkanivelen koukistajana.

Lihaksen harjoittaminen

Kuntosalilla kolmipäisiä hartialihaksia voidaan harjoittaa muun muassa pystypunnerruksella sekä erilaisilla vipunostoilla.
Alex Raymond

Alexander Gillespie Raymond (2. lokakuuta 1909 New Rochelle, New York – 6. syyskuuta 1956 Westport, Connecticut) oli yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä.
Raymond piirsi Blondie- eli Touhulan perhe -sarjaa 1930-luvun alussa. Sitä seurasi 1930-luvun alussa kolme menestyssarjaa: Flash Gordon, Viidakko-Jim ja Salainen agentti X-9. Toisen maailmansodan päätyttyä Alex Raymond huipensi uransa luomalla Rip Kirbyn.
Rip Kirbyn ansiosta hän sai vuonna 1949 Reuben-palkinnon Yhdysvaltain kansalliselta sarjakuvantekijöiden järjestöltä.
Alex Raymond kuoli auto-onnettomuudessa  6. syyskuuta 1956.
Battle at Big Rock

Juoni

Elokuvan alussa kerrotaan, että Yhdysvalloissa syntynyt Nasutoceratopsin poikanen. Yksi vuosi sen jälkeen mitä tapahtui Lockwoodin kartanolla (elokuvassa Jurassic World: Kaatunut Valtakunta) neljä henkinen perhe on lomailemassa kuvitteellisessa kansallispuistossa, jonka nimi on Battle at Big Rock. Emo ja nuori Nasutoceratops poikanen tunkeutuvat leirintäalueella etsimään ruokaa. Samalla, kun perhe on ihastelemassa dinosauruksia Allosaurus hyökkää nuoremman yksilön kimppuun. Allosaurus ei saa kumminkaan napattua tätä ja uros Nasutoceratops muiden saman lajin yksilöiden avuksi. Nasutoceratopsit pakenevat paikalta, mutta Allosaurus huomaa perheen itkevän vauvan ja hyökkää heidän matkailuautonsa kimppuun kaatamalla tämän nurin. Hetkiä myöhemmin perheen vanhemmat heräävät vauvansa itkuun ja Allosaurus huomaa heidät uudelleen, mutta vanhemmat onnistuvat pelastamaan hänet tämän jälkeen perheen nuorin tytär ampuu Allosaurusta silmään nuolella ja tämän jälkeen Allosaurus karkaa paikalta. Lopputekstien aikana näytetään kohtauksia joissa muun muassa, kolme Compsognathusta jahtaavat nuorta tyttöä, autoa suistuu tieltä Stegosauruksen takia, kalastajat näkevät Parasaurolophuksen juomassa lähellä jokea, Mosasaurus nappaa itselleen haikalan ja Pteranodon nappaa kyyhkysen ilmassa.

Esituotanto

Lyhytelokuva sai alkunsa, kun Universal Studiot kysyivät Colin Trevorrowilta, olisiko hän kiinnostunut potentiaalisen Jurassic World-lyhytelokuvan tekemisestä ja tämä hyväksyi projektin. Projekti pidettiin salassa muilta. Trevorrow valitsi Hollandin ja Martinezin, koska hän piti heidän näyttelemisistään.

Kuvaukset

Kuvaukset tapahtuivat vuoden 2019 tammikuussa. Kuvauspaikkoihin kuuluivat muun muassa Powerscourt Estate. Irlanti valittiin kuvauspaikaksi, koska punapuu metsät muistuttivat Pohjois-Kalifornian kansallispuistoja. Kuvaukset kestivät vain viisi päivää. Elokuvan budjetti ei ollut suuri. Kuvaamisen aikana käytettiin animatronic Allosaurusta.

Julkaisu

10. syyskuuta 2019 julkistettiin, että se lyhytelokuva esitetään FX kanavalla 15. syyskuuta. Televisioesityksen jälkeen lyhytelokuva julkaistiin YouTube-videopalvelussa, JurassicWorld.com-svustolla ja NBC:n verkkosivustolla.
Siionin kristityt

Siionin kristityt (engl. Zion Christian Church) on eteläafrikkalainen, erityisesti zulujen ja swazien suosima protestanttinen kristillinen kirkko, jonka juuret ovat lähetystyössä ja sai alkuvaiheessa paljon vaikutteita yhdysvaltalaiselta Christian Catholic Apostolic Churchilta. Kirkolle tunnusomaisia piirteitä ovat ihmeparantuminen ja kielilläpuhumisen karismaattinen lahja. Siionin kristityt on Etelä-Afrikan suurin kristillinen kirkkokunta ja siihen kuuluu 11,1 % väestöstä.
Kirkon perusti afrikaanerilähetystyöntekijä PL Le Roux. Hän erosi vuonna 1903 reformoidusta kirkosta ja liittyi ryhmään, joka oli lähesessä yhteistyössä yhdysvaltalaisen John Alexander Dowien perustaman Christian Catholic Apostolic Churchin kanssa. Muutaman vuoden kuluttua ryhmä lähestyi helluntailaisuutta ja omaksui sen kielilläpuhumisperinteen, mutta säilytti kirkon alkuperäisen nimen. Le Rouxin liityttyä vastaperustettuun helluntaiseurakuntaan, kirkon johtajaksi nousi afrikkalainen Daniel Nkonyane vuonna 1908.
Morsian (televisiosarja)

Juoni

Sonja (Laura Birn) on menossa naimisiin Kimin kanssa. Kesken häävalmistelujen Kim saa kuitenkin sairaskohtauksen ja Sonja lähtee viemään häntä sairaalaan, mutta ajaa kolarin ja Kim menehtyy sairaalassa. Selviydyttyään pahimmasta järkytyksestä Sonja alkaa hoitaa Kimin kuolemaan liittyviä käytännön asioita. Silloin hänelle paljastuu, että Kim on valehdellut kaikesta: menestynyt liikemies olikin työtön luuseri, joka oli kaiken lisäksi jättämässä Sonjan häiden kynnyksellä. Miestä, jonka kanssa Sonja oli menossa naimisiin, ei ollut olemassakaan. Sonja alkaa selvittää Kimin piilossa ollutta menneisyyttä.

Vastaanotto

Sarjan ensimmäistä jaksoa katsoi 665 000 katsojaa, ja jakso oli MTV3-kanavan viikon 52 katsotuin ohjelma. Sarjan DVD-julkaisu tuli myyntiin 30. tammikuuta 2009.
Morsian valittiin vuoden 2009 parhaaksi minisarjaksi Venla-gaalassa 2010.
Michigan State Capitol

Michiganin ensimmäinen lainsäädäntörakennus

Michiganin ensimmäinen lainsäädäntörakennus eli State Capitol valmistui vuonna 1832 Detroitiin. Tuolloin Michigan ei kuitenkaan vielä ollut oma osavaltionsa, vaan territorio ja rakennus ei täten osavaltioelimiä välittömästi sen valmistuttua majoittanut. Rakennus oli rakennettu tiilistä ja se oli yksi ensimmäisistä uuskreikkalaista tyyliä edustavista rakennuksista Michiganissa. Sitä koristivat joonialaiset pylväät ja 42-metrinen keskustorni. 
Rakennuksen rakentaminen maksoi noin 24 500 senaikaista Yhdysvaltain dollaria. Vuoden 1847 maaliskuun 17. päivänä päätettiin osavaltiopääkaupungin siirrosta Detroitista Lansingiin. Täten myös lainsäädäntö muutti Lansingiin ja rakennuksen käyttötarkoitus muuttui. Siitä tehtiin ensin julkinen koulu ja myöhemmin kirjasto, ennen kuin se paloi vuonna 1893.

Toinen lainsäädäntörakennus

Lansingiin siirretyn lainsäädännön tarpeille rakennettu Michiganin toisen lainsäädäntörakennuksen rakentamistyöt käynnistettiin vuonna 1847. Kaksikerroksinen puurakennus jäi vain väliaikaiseksi ratkaisuksi ja se tuli maksamaan noin 22 950 sen aikaista Yhdysvaltain dollaria. Uuden, pysyvän lainsäädäntörakennuksen valmistuttua vuonna 1879 rakennus myytiin. Se toimi tehtaana, kunnes koki saman kohtalon kuin ensimmäinen lainsäädäntörakennus: se tuhoutui tulipalossa vuonna 1882.

Kolmas eli nykyinen lainsäädäntörakennus

Varhaisella 1870-luvulla Michiganin kuvernööri Henry P. Baldwin ehdotti uuden lainsäädäntörakennuksen rakentamista. 31. maaliskuuta vuonna 1871 hyväksyttiinkin uuden rakennuksen rakentaminen. Se tuli maksamaan noin 1,2 miljoonaa sen aikaista Yhdysvaltain dollaria.
Vuonna 1872 Illinoisin Springfieldistä kotoisin ollut arkkitehti Elijah E. Myers valittiin uuden lainsäädäntörakennuksen suunnittelijaksi. Hänen ehdotuksensa Tuebor valittiin sen yksinkertaisuuden vuoksi. Myers käytti Yhdysvaltain kongressin Capitol-rakennuksen keskutornin ja siipirakennusten suunnittelua omassa luomuksessaan. 
Uuden rakennuksen peruskivi muurattiin 2. lokakuuta vuonna 1873 noin 7 000 lansingilaisen ja noin 30 000 vierailijan hurratessa. Rakennus- ja viimeistelutyöt saatiin päätökseen vuoden 1878 lopussa. Uusi 139-huonetta käsittävä rakennus vihittiin samanaikaisesti kuin kuvernööri Charles Croswellin astui virkaansa 1. tammikuuta vuonna 1879.
Lainsäädäntörakennuksen vaaleahko kupoli maalattiin myöhemmin kirkkaanvalkoiseksi. Vuonna 1989 aloitettiin laajat entisöintityöt, ja ne saatiin päätökseen vuonna 1992. Entisöintitöissä muun muassa kupoli sai takaisin alkuperäisen värityksensä. 25. tammikuuta vuonna 1971 rakennus lisättiin Yhdysvaltain historiallisten kohteiden kansallisrekisteriin ja 7. lokakuuta vuonna 1992 siitä tehtiin kansallishistoriallinen maamerkki.
Uudenvuodenpäivä

Uudenvuodenpäivä on juhlapäivä, jota vietetään 1. tammikuuta, vuoden ensimmäisenä vuorokautena. Päivää edeltää 31. joulukuuta vietettävä uudenvuodenaatto. Vuoden vaihtumisen sijoitti tammikuun alkuun Julius Caesar vuonna 46 eaa., sitä ennen roomalaiset olivat aloittaneet vuoden maaliskuusta.
Uudenvuodenpäivä on Suomessa ja useissa muissa maissa pyhäpäivä. Suomessa uudenvuodenpäivään kuuluu presidentin pitämä uudenvuodenpuhe. Itävallassa pidetään Wienin filharmonikkojen uudenvuoden konsertti.

Uudenvuodenlupaukset

Uuden vuoden alkaessa moni tekee uudenvuodenlupauksia, joilla pyritään muuttamaan omia tapojaan paremmiksi tai asetetaan tavoitteita, kuten oman yleiskuntonsa parantaminen kuntoilun avulla.

Uudenvuodenpäivä kristinuskossa

Kristinuskossa uudenvuodenpäivä on keskiajalta lähtien kirkkovuoden merkkipäivänä Jeesuksen ympärileikkauksen ja nimenannon päivä. Katolisessa kirkossa päivä on nykyään kuitenkin omistettu Neitsyt Marialle.
Alexa Rae

Elämäkerta

Mary Sharpton syntyi Atlantassa, Georgian osavaltiossa joulukuussa 1980. Hän kävi katolilaista St. Pius X high schoolia Atlantassa, mutta lähti pois toisen vuoden aikana. Samaan aikaan Sharpton harrasti ratsastusta 14 vuotta ja kilpaili muutaman kerran kansallisella tasolla.

Ura

Aikuisviihdealalle hän päätyi vuonna 1998 täytettyään 18 vuotta. Aluksi Sharpton toimi eroottisena tanssijana Atlantassa The Gold Clubissa, jossa hän käytti oikean nimensä sijasta taiteilijanimeä Fantasy. Samana vuonna Sharpton päätyi pornoteollisuuteen ja otti nimekseen Alexa Rae, jonka hän loi Billy Joelin tyttären nimestä Alexa Ray Joel. Lyhyen uransa aikana Rae esiintyi yhteensä 102 pornoelokuvassa voittaen kerran AVN-palkinnon vuonna 2003 parhaasta parikohtauksesta yhdessä Lexington Steelen kanssa elokuvassa Lex the Impaler 2.  Hän lopetti uransa vuoden 2001 lopulla, mutta lopettamisesta huolimatta Raen seksikohtauksia julkaistiin vuoteen 2006 asti.
Hän esiintyi myös Lo-Ball punk-yhtyeen "Uncomplicated" musiikkivideolla vuonna 2001.
Sampi

Ulkonäkö ja koko

Sampi kasvaa tyypillisesti 50–150 senttimetriä pitkäksi (enimmillään jopa 6-metriseksi), ja sen keskimääräinen paino on noin 150 kg, tosin se voi kasvaa jopa 400-kiloiseksi. Kala on selkäpuolelta tummanharmaa, vatsapuolelta kellanvalkea. Sen kuono on pitkä ja leuasta törröttää viiksisäikeitä. Selkä on ryhmyinen.

Levinneisyys

Sampi oli aikaisemmin yleinen laajalti Länsi- ja Etelä-Euroopan rannikoilla, mutta jäljellä on enää yksi kuteva kanta Ranskassa Gironde-joessa. Sitä tavattiin Pohjanmeressä, Itämeressä, Englannin kanaalissa, Atlantin rannikolla, Välimeressä Ródoksen länsipuolella ja Mustanmeren länsi- ja eteläosissa.

Käyttäytyminen

Sammet viettävät ainakin osan elämästään merivedessä, mutta ne tulevat kutemaan jokiin. Koiraat lisääntyvät ensimmäisen kerran 10–12 vuoden ja naaraat 14–18 vuoden iässä. Sammet voivat elää jopa 40-vuotiaiksi.
Sampi viihtyy lähellä mutaista pohjaa, josta se etsii ruokaa viiksisäikeiden avulla. Aikuiset yksilöt pysyttelevät jokisuulla, mutta ne nousevat kutemaan sorapohjalle lähemmäs latvavesiä.

Suojelu

Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokittelee sammen äärimmäisen uhanalaiseksi, koska siltä tunnetaan enää yksi populaatio ja sekin on heikkenemään päin. Vuonna 2010 arvioitiin, että lajia on luonnossa jäljellä 20–750 sukukypsää yksilöä.
Ranskassa on käynnissä sammen in situ -suojeluohjelma, ja lajia suojellaan myös ex situ Ranskassa ja Saksassa. Lajia istutettiin vuosina 1995 ja 2007–2009. Vuonna 1995 istutetuista yksilöistä 3–5 prosenttia selviytyi.
Sampi kuuluu CITES-sopimuksen liitteeseen 1.

Itämeren sampi

Suomessa ja muualla Itämeren alueella alkuperäisenä tavatun ja 1900-luvulla hävinneen sammen katsottiin myös aiemmin kuuluvan tähän lajiin. 2000-luvun alun tutkimukset osoittivat, että täällä esiintynyt laji olikin sinisampi Acipenser oxyrinchus, jonka päälevinneisyysalue on Pohjois-Amerikassa.
Zahari Damjanov

Karate

Damjanov alkoi harrastamaan kyokushin-karatea noin 10-vuotiaana ja vuodesta 2007 lähtien hän alkoi osallistumaan kilpailuihin myös ulkomailla. Hän saavutti aluksi Yhdysvaltain raskaansarjan mestaruuden 2007 voitettuaan loppuottelussa Shohei Yamamoton. Seuraavana vuonna Damjanov saavutti Japanin mestaruuskilpailuissa hopeaa hävittyään loppuottelussa Makoto Taniguchille. Kesäkuussa Damjanov voitti Yhdysvaltain mestaruuden avoimessasarjassa voitettuaan All American Openin loppuottelussa kahdeksan vuotta aiemmin mestaruuden voittaneen Sergio Da Costa. Sittemmin marraskuussa Damjanov eteni myös Japanin painoluokallisissa kilpailuissa superraskaansarjan loppuotteluun, jossa hän hävisi mestaruuden Makoto Akaishille.

Euroopan-mestari (2009–2010)

2009 Damjanov aloitti vuoden saavuttamalla MM-hopeaa superraskaassarjassa hävittyään loppuottelussa Mihail Kozloville. Toukokuussa hän saavutti ensimmäisen Euroopan mestaruuden Ukrainassa, voitettuaan loppuottelussa Dmitry Lunevin. Damjanov onnistui uusimaan Euroopan mestaruutensa heti perään 2011 Romaniassa, jossa hän tällä kertaa voitti loppuottelussa Sergej Uwitskijin. Damjanov oli mukana myös saman vuoden Euroopan mestaruuskilpailuissa Ranskassa, jossa turnaus käytiin avoimessarjassa. Hän kuitenkin hävisi loppuottelun Alejandro Navarrolle.

Yhdysvaltain mestari (2011–2013) ja jälleen Euroopan-mestari (2013–2014)

Damjanov voitti 2011 ja 2012 All American Openin. Hän kohtasi voitokkaasti molemmilla kerroilla loppuottelussa Goderzi Kapanadzen. Damjanov osallistui World Openiin toistamiseen 2011, jolloin hän sijoittui viidenneksi ja hänet palkittiin samalla tameshiwari-palkinnolla. Toukokuussa 2013 Damjanov saavutti uransa kolmannen Euroopan-mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Alejandro Navarron. Kesäkuussa Damjanov saavutti kolmannen All American Open -mestaruuden peräkkäin. Hän voitti loppuottelussa kolmannen kerran peräkkäin venäläisottelijan, tällä kertaa Darmen Sadvokasovin. 2014 Damjanov jatkoi mestaruusputkeaan voittamalla toukokuussa uransa neljännen Euroopan-mestaruuden kotimaassaan Bulgariassa. Loppuottelussa hän voitti ranskalaisen Djema Belkhodjan. Mestaruuden myötä hän ohitti Tomasz Najduchin eniten superraskaansarjan Euroopan-mestaruuksia voittaneena ottelijana.

World Open maailmanmestaruus (2015)

Damjanov osallistui ensimmäisen kerran World Open -turnaukseen 2007, jolloin hän sijoittui 16 parhaan joukkoon. Damjanov osallistui kolmannen kerran World Openiin 2015, jossa hän voitti ensimmäisen mestaruutensa. Samalla Damjanovista tuli ensimmäinen mestaruuden voittanut bulgarialainen, kun hän voitti loppuottelussa Djema Belkhodjan.
Bertine Zetlitz

Bertine Axeliane Robberstad Zetlitz (s. 9. huhtikuuta 1975) on norjalainen Oslossa varttunut pop-artisti, säveltäjä ja sanoittaja. Hänen ensimmäinen singlensä Getting Out ilmestyi helmikuussa 1997, ensimmäinen albumi Morbid Late Night Show seurasi seuraavana vuonna. Levy nosti hänet heti pinnalle Norjassa ja muissa pohjoismaissa. Zetlitz voitti levynsä myötä palkinnot Norjan Grammy Awardseissa (Spellemannsprisen) parhaasta pop-levystä ja parhaasta debyyttialbumista.
Menestyksekästä ensimmäistä albumia seurasi Tore Johanssonin (Cardigans) tuottama Beautiful So Far (2000) ennen kuin Bertinen parhaiten myynyt levy Sweet Injections (2003) ilmestyi. Levy sisälsi Bertinen ykköshitit "Girl Like You" sekä "Twisted Little Star". Vuonna 2001 Zetlitz teki ensimmäisen ja tähän saakka ainoan vierailunsa Suomeen, kun hän esiintyi Turun DBTL:ssä.
Neljäs levy Rollerskating (2005) oli menestys Norjassa; "Fake Your Beauty" ja "Ah-Ah" kappaleille tehtiin musiikkivideot, jotka soivat tiuhaan myös MTV:llä. Musiikillisesti levyä vertailtiin mm. Madonnaan, Kylie Minogueen ja Annieen.
Bertinen uusin albumi My Italian Greyhound julkaistiin 18. syyskuuta 2006. Levyn ensimmäinen single "500" ilmestyi 3. heinäkuuta ja kyseisen kappaleen video on nähtävissä Bertinen kotisivulla. Toinen single "Midnight" seurasi myöhemmin perässä. Levyn myötä Zetlitzin nettisivut uudistuivat.
Bertine on myös kirjoittanut kirjan "Og dagen inntil nå er god"
Bertinen esikoinen, Lili, syntyi tammikuussa 2007. Zetlitz ilmoitti jäävänsä äitiyslomalle, mutta julkaisi vuoden lopussa kokoelman In My Mind 1997-2007, joka sisälsi aiemmat singlejulkaisut ("Fi Fy Fo Fum" -joulusingleä lukuun ottamatta), kaksi uutta kappaletta ("Bubble Bursts" ja uusi single "Ashamed") sekä bonus-kiekon, jolta löytyi remix-versioita. Kokoelma ei kuitenkaan sisältänyt Bertinen vuonna 1997 julkaisemaa "In My Mind" -kappaletta.
Kaspian X

Kaspian X eli Kaspian Merenkulkija (engl. Caspian X, Caspian Seafarer) on C. S. Lewisin luoman fantasiamaa Narnian kuningas. Kaspianista kerrotaan kirjoissa Prinssi Kaspian ja Kaspianin matka maailman ääriin. Lisäksi hän esiintyy sivuhenkilönä kirjoissa Hopeinen tuoli ja Narnian viimeinen taistelu. Kaspianilla on yksi poika, Rilian, josta tulee Narnian hallitsija Kaspianin jälkeen.
Prinssi Kaspian

Kaspianin setä Miraz hallitsee Narniaa puolisonsa Prunaprismian kanssa. Nuori prinssi Kaspian asuu heidän kanssaan suuressa linnassa. Kaspianin vanhemmat ovat kuolleet ja lastenhoitaja huolehtii hänestä. Narnia on muuttunut vanhoista hyvistä ajoista, jolloin kaikkialla oli puhuvia eläimiä, kääpiöitä, fauneja ynnä muita. Kaspianin suku ei ole narnialaista vaan kotoisin Telmarista. Kaspianin esi-isä Kaspian I valloitti Narnian ja teki siitä kuningaskuntansa. Kaspian toivoo eläneensä entisinä aikoina, mutta Miraz sanoo, että kaikki puhuvat eläimet ja muut olennot ovat pelkkää lastenlorua. Kaspian tunnustaa lastenhoitajan kertoneen kaikesta tuosta ja vihastunut Miraz lähettää lastenhoitajan pois.
Lastenhoitajan lähdettyä Kaspian saa opettajakseen tohtori Corneliuksen, joka on puoliksi kääpiö. Kaspianin onneksi Cornelius on viisas mies, joka tietää myös Narnian historiasta ja kertoo siitä Kaspianille Mirazin tietämättä. Cornelius kertoo myös totuuden Mirazista, joka on raivannut Kaspianin sukulaiset tieltään päästäkseen valtaan. Cornelius auttaa Kaspiania pakenemaan ennen kuin Miraz surmaisi tämänkin. Cornelius antaa Kaspianille kuningatar Susanin lumotun torven, johon puhaltamalla Kaspian saisi apua. Aslanin avulla valta saadaan palautettu oikealle kuninkaalle.
Kaspianin matka maailman ääriin

Kaspian matkustaa kaukaisille merille etsimään Narnian seitsemää lordia, jotka Miraz on lähettänyt pois. Nämä lordit olivat alkujaan Kaspianin isän, Kaspian IX:n ystäviä, ja uskollisia oikealle kuninkaalleen. Juuri tämän seikan vuoksi Miraz lähetti heidät pois Narniasta yrittäessään saada valtaistuimen itselleen.
Hopeinen tuoli

Kaspian on jo hyvin vanha ja heikko. Hänen ainut poikansa Rilian on kadonnut. Kaspian lähtee jälleen purjehtimaan itään saadakseen apua Aslanilta. Aslan lähettää meidän maailmastamme kaksi lasta etsimään Riliania. Kaspian ehtii takaisin Narniaan tavatakseen poikansa vielä juuri ennen kuolemaansa.
Hercules (parkki)

Hercules oli ensimmäinen suomalainen laiva, joka purjehti Kap Hornin ja koko maailman ympäri. Maailmanympäripurjehdus tapahtui vuosina 1844–1847.
Parkki Herculeen omisti pietarsaarelainen laivanvarustaja Peter Malm. Laivan päällikkönä ympäripurjehduksella oli Petter Gustaf Idman, joka oli jo vuonna 1831 purjehtinut Kap Hornin kautta Chilen Valparaísoon ruotsalaisen Ophir-laivan päällikkönä.
Hercules lähti syksyllä 1845 Mustallemerelle ja palasi sitten Lontooseen, josta laiva otti kappaletavaralastin Rio de Janeiroon. Hercules saapui Rioon 6. tammikuuta 1846 ja jatkoi sieltä matkaa painolastissa Paranguaan, kiersi Kap Hornin ja saapui Valparaísoon Chileen 14. heinäkuuta. Valparaisosta laiva jatkoi matkaansa Callaoon Peruun ja sieltä edelleen Tahitille. Tahitilta Hercules purjehti painolastissa Bataviaan Jaavalle, josta se toi arrakki-, tupakka- ja riisilastin Rotterdamiin Hollantiin. 
Herculeen myöhempää kohtaloa ei tiedetä varmuudella. Lokakuussa 1916 Porvoon Emäsalon lähellä Rönnskärin saaren edustalla uponnut, Kronstadtista Helsinkiin matkalla ollut Herkules saattoi olla sama alus.