google/wiki40b huggingface dataset:
Anna Tšakvetadze

Ura

Tšakvetadze aloitti tenniksen peluun kahdeksan vuoden iässä äitinsä innostamana. Tšakvetadzen pelasi ensimmäisen ITF-junioriturnauksensa 2001 Minskissä, pudoten ensimmäisellä kierroksella. Ensimmäisen ITF-junioriturnausvoittonsa hän sai nelinpelissä Irina Kotkinan kanssa 2002 Istanbulssa. Kaudella 2003 voitti Bavarian Junior Challengen. Junioriuran loppusaldo oli kaksinpeleissä 67 voittoa, 19 tappiota, nelinpelissä 22-14. Korkeimmillaan Tšakvetadzen junioriranking oli 22. joulukuuta 2003 eli samana vuonna, jona hän siirtyi ammattilaiseksi.
Heti ensimmäisessä Grand Slam -turnauksessaan (ja vasta kolmannessa WTA-turnauksessaan), vuoden 2004 US Openissa Tšakvetadze pudotti kolmanneksi sijoitetun Anastasija Myskinan ja eteni 3. kierrokselle. Tällä hän jakaa Serena Williamsin kanssa toisen tilan nopeimmin WTA-urallaan top-10-pelaajan pudottaneiden pelaajien listalla. Hän murtautui WTA-rankingissa 100 parhaan joukkoon syyskuussa 2004 ja 50 parhaan joukkoon kesäkuun alussa 2005. Kaudella 2007 Tšakvetadze voitti neljä turnausta. Hän raivasi tiensä ensimmäistä kertaa Grand Slam -turnauksen välieriin Yhdysvaltain avoimissa, jossa hävisi epätasaisen esityksen jälkeen Svetlana Kuznetsovalle. Helmikuussa 2008 Tšakvetadze oli paras Pariisin halliturnauksessa voitettuaan finaalissa Ágnes Szávayn. Tšakvetadzen viimeisin WTA-voitto on heinäkuulta 2010, jolloin hän voitti Banka Koper Slovenia Openin finaalissa Johanna Larssonin.
Tšakvetadze saavutti WTA-kiertueella yksinpelissä 232 voittoa ja 153 tappiota. Tšakvetadze ilmoitti uransa lopettamisesta syyskuussa 2013 selkävaivojen vuoksi.

Muuta

Anna Tšakvetadze puhuu venäjää sekä englantia. Häntä valmentaa Cristian Kordasz. Suosikkialustakseen pelaaja on maininnut ruohokentät.
Ryan Dungey

Ryan ”RD” Dungey (s. 4. joulukuuta 1989 Minnesota) on yhdysvaltalainen motocross- ja supercross-kuljettaja. Hän ajaa AMA Supercross -sarjaa KTM:llä, Redbull KTM -tallissa.
Satu Salonen (kirjailija)

Satu Salonen (s. 1951) on suomalainen entinen Esmerk Oy:n johtaja ja perustajaosakas ja nykyisin Kittilän Sirkassa asuva tietokirjailija.
Satu Salonen loi uransa tietopalveluyritys Esmerkin talousjohtajana, matkusti ja asui eri puolilla maailmaa kansainvälistyvän perheyrityksensä asioissa. Vuonna 1999 hänellä todettiin MS-tyyppinen muistisairaus, ja hän joutui jättämään työnsä.
Salosen ja neurologi Markus Färkkilän teos Sairaan hyvä potilas oli ehdolla Tieto-Finlandia-palkinnon saajaksi 2006. Salosen ja Färkkilän kirjoittajayhteistyönsä sai jatkoa vuonna 2008 kirjassa Pääteos ja 2012 kirjassa Sairaan hyvä lääkäri.
Vuonna 2010 Salonen julkaisi pamfletinomaiset muistelmansa ja ajatuksensa työelämästä nimeltä Sumutettu sukupolvi. Siinä Salonen kritisoi nykyistä työelämäkeskustelua ja puhuu ”maripaitamaistereista”, jotka valittavat työelämän huonontumista hyväpalkkaisissa suojatyöpaikoissaan ja vetävät joukkoihinsa uusia kirkasotsia.
Abbé

Abbé (lat. abbas< muinaiskreikaksi αββας = abbas, 'isä', arameaksi abba) on ranskan kielen vastine sanalle apotti. Se on Ranskassa alempiarvoisen katolisen papin arvonimi.
Paavi Leo X:n ja Frans I:n tekemälla konkordaatilla Ranskan kuningas sai oikeuden nimittää 255 Abbés commendatairesia, eli lähes jokaiselle Ranskan munkkiluostarille. He saivat tulonsa luostarilta joutumatta palvelemaan siellä.
1500-luvulta lähtien arvonimeä abbé on käytetty kaikista nuorista papeista. He pukeutuivat mustaan tai tummanviolettiin viittaa, jossa on pieni kaulus. Heidän päänsä oli ajeltu paljaaksi.
Koska abbét vain harvoin johtivat luostaria, he työskentelivät usein ylhäisissä perheissä esimerkiksi opettajina ja hengellisinä ohjaajina. Joistakuista tuli kirjailijoita.
Biologinen lääke

Tuotto geenitekniikalla

Edellä manituista syistä johtuen biologisten lääkkeiden kehittäminen ja käyttö oli pitkään melko vähäistä. Geenitekniikan kehittyminen ja sen mukanaan tuomat mahdollisuudet ovat kuitenkin mullistaneet biologisten lääkkeiden tuotannon, sillä geenitekniikan avulla voidaan tuottaa kontrolloiduissa olosuhteissa suuria määriä ihmisperäisiä proteiineja. Tässä menetelmässä tuotettavaa proteiinia koodaava geeni siirretään sopivaan tuottajaorganismiin, jota kasvatetaan laboratorio-olosuhteissa. Tyypillisiä tuottajaorganismeja ovat Escherichia coli-bakteeri, leivinhiiva (Saccharomyces cerevisiae) sekä erilaiset viljelminä kasvavat nisäkässolulinjat. Tuottajaorganismin kasvaessa viljelmässä se tuottaa siirtogeenin koodaamaa proteiinia, joka voidaan eristää ja puhdistaa suoraan viljelmästä. Biologisista lääkkeistä tehtyjä samankaltaisia valmisteita kutsutaan biosimilaareiksi.

Biologisia lääkkeitä reuman hoidossa

Biologisia reumalääkkeitä on tällä hetkellä markkinoilla useaa eri tyyppiä ja niiden vaikutusmekanismit ovat erilaisia. TNF-salpaajiin kuuluvat adalimumabi, etanersepti, infliksimabi, golimumabi ja sertolitsumabipegoli. Anakinra on interleukiini-1-estäjä, rituksimabi vaikuttaa B-lymfosyytteihin, tosilitsumabi on interleukiini-6-estäjä ja abatasepti puolestaan vaikuttaa T-lymfosyytteihin.
Jani Viander

Ura

Viander teki ensiesiintymisensä Veikkausliigassa kaudella 1994 FinnPassa. Tämän jälkeen hän edusti liigassa myös Ilvestä, FF Jaroa ja FC Jazzia ennen siirtymistään Belgiaan KV Kortrijkiin 1997. Hän palasi sieltä kaudeksi 1998 Suomeen, Helsingin Jalkapalloklubiin, jossa hän pääsi pelaamaan myös Mestarien liigaa. HJK:ta Viander edusti neljä kautta ennen kuin hänet lainattiin Boltoniin 2001. Boltonissa peliaikaa ei kuitenkaan tullut. Hän edusti seuraa kuitenkin vain yhdessä FA Cupin ottelussa.
Myöhemmin Viander sai pysyvän siirron Englantiin, Stokeen. Siirtosummana oli 100 000 puntaa. Peliaikaa ei kuitenkaan Stokessakaan tullut. Hän kävi siten vuonna 2003 lainalla Tanskan liigassa FC Midtjyllandissa. Kesällä 2003 Viander jätti Stoken, minkä jälkeen hän kävi testissä Crystal Palacessa ja Lutonissa sekä hänellä oli Plymouthin kanssa kuukauden sopimus. Tammikuussa 2004 Viander käväisi myös Brentfordin joukkueessa. Kevään 2004 Viander edusti myös Israelin liigan SC Ashdodia, jonka riveissä hänelle kertyi 15 liigaottelua. Syksyn 2004 Viander puolestaan vietti Kyproksella Aris Limassolin joukkueessa.
Joulukuussa 2004 Vianderin ilmoitettiin palaavan kaudeksi 2005 takaisin Suomeen. Tällä kertaa seurana olisi Rovaniemen Palloseura. Viander ei kuitenkaan viihtynyt Rovaniemellä kautta pidempää, sillä se päättyi joukkueen putoamiseen Veikkausliigasta. Viander harjoitteli tämän jälkeen talven Leyton Orientin joukkueessa ennen siirtymistään kaudeksi 2006 takaisin FF Jaroon. Kaudeksi 2007 Viander vaihtoi jälleen joukkuetta, tällä kertaa AC Ouluun. Vianderin osalta kausi päättyi jälleen pettymykseen, kun AC Oulu putosi liigasta. Kaudeksi 2008 Viander palasi HJK:iin, jossa hän joutui tyytymään kakkosmaalivahdin rooliin Ville Wallénin takana. Hän lopetti uransa kauden 2010 jälkeen.
Maajoukkueessa Viander pelasi 13 ottelua.
Löytäneenlampi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 5,5 hehtaaria, se on 850 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Pajujärvien valuma-alueeseen (14.174) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 128,4 metriä mpy.
Kukkula 60 (länsirintama)

Kukkula 60 oli länsirintamalla ensimmäisessä maailmansodassa eräs Britannian hyökkäyskohde Neuve Chapellen taistelussa. (Toinen kukkula 60 oli Gallipolissa).
Saksalaiset valtasivat kukkulan 10. joulukuuta 1914 ranskalaisilta. Britit alkoivat pian kaivaa tunneleita kukkulan alle. Kello 19:00 17. huhtikuuta 1915, englantilaiset räjäyttivät 4 500 kiloa räjähteitä kuutena miinana, tuhoten suuren osan kukkulaa. Räjähdykset repivät saksalaisia sotilaita kappaleiksi ja tuhosivat juoksuhautoja. Britit valtasivat kukkulan vain 7 miehen tappioin. Saksalaiset valtasivat paikan vastahyökkäyksellä, britit valtasivat kukkulan uudestaan 18. huhtikuuta. Taistelu kukkulasta jatkui 22. huhtikuuta asti. 5. toukokuuta 1915 saksalaiset hyökkäsivät ja valtasivat kukkulan kaasun avulla. Yhdestä pataljoonasta jäi vain 2 upseeria ja 70 miestä. Saksalaiset eivät saaneet täällä aikaan suurta läpimurtoa parin pienen englantilaisen yksikön lujan vastarinnan ansiosta.
Joe Kinnear

Pelaajaura

Kinnearin ura alkoi St Albans Cityssä, josta hän siirtyi Tottenhamiin 1965. Tottenhamissa Kinnear pelasi 10 vuotta ja voitti FA Cupin 1967 sekä Englannin liigacupin 1971 ja 1973. Hän voitti myös UEFA Cupin kaudella 1971–1972. Vuonna 1975 Kinnear siirtyi Brighton & Hove Albioniin, mutta ei ehtinyt pelata siellä pitkään. Hän loukkasi polvensa niin pahoin että joutui lopettamaan uransa 1977.
Urallaan Kinnear pelasi yhteensä 212 liigaottelua ja maajoukkueessa hän esiintyi 26 kertaa.

Valmennusura

Pelaajauran loputtua Kinnear ryhtyi valmentajaksi. Hän valmensi Dubaissa yhdessä Dave Mackayn kanssa Al-Sharjahia ja Al-Shababia viiden vuoden ajan. Ennen Englantiin palaamistaan Kinnear valmensi 1987 Nepalin jalkapallomaajoukkuetta sekä kolmen kuukauden ajan Intiaa. 
Englantiin palattuaan Kinnear toimi aluksi Dave Mackayn apuvalmentajana Doncasterissa ja hetken myös päävalmentajana Mackayn vaihdettua seuraa. Vuonna 1991 Kinnearista tuli Wimbledonin reservijoukkueen valmentaja. Hänet nostettiin päävalmentajaksi 1992, kun Wimbledon oli sarjan viimeisenä. Kauden 12 jäljellä olevan ottelun aikana Kinnear nosti seuran kolmanneksitoista, minkä ansiosta hän sai pitkän jatkosopimuksen. Hän jatkoi Wimbledonissa aina vuoteen 1999 asti kunnes erosi terveydellisistä syistä. Parhaimmillaan Wimbledon ylsi hänen kaudellaan FA Cupin ja Liigacupin välieriin. 
Kinnear palasi jalkapallon pariin syksyllä 2000, jolloin hän siirtyi Oxford Unitedin urheilutoimenjohtajaksi. Neljä kuukautta myöhemmin hän vaihtoi samaan tehtävään Luton Townissa ja otti itselleen myös managerin toimen. Luton putosi kauden päätteeksi, mutta palasi välittömästi takaisin Kinnearin johdolla. Seuraavalla kaudella se ylsi yhdeksänneksi 2. divisioonassa. Kauden päätteeksi Kinnear sai potkut omistajanvaihdoksen yhteydessä. 
Kinnear siirtyi helmikuussa 2004 Nottingham Forestin manageriksi Paul Hartin saatua potkut. Hän valmensi Nottinghamia joulukuuhun asti jolloin päätti erota. Nottinghamin jälkeen Kinnear palasi valmennukseen vasta syksyllä 2008, kun hänet nimitettiin Newcastle Unitedin väliaikaiseksi manageriksi Kevin Keeganin erottua tehtävästään.
Vuonna 1999 sydänkohtauksen saaneen Kinnearin terveydentila nousi jälleen otsikoihin helmikuussa 2009, kun hänet toimitettiin sairaalahoitoon. Newcastle United ei paljastanut tarkempia tietoja irlantilaisen terveydentilasta, mutta häneltä jää väliin ainakin Valioliiga-ottelu West Bromwichia vastaan. 
Huhtikuussa 2009 Newcastle nimitti Alan Shearerin seuran päävalmentajaksi. Tarkoituksena on, että Shearer hoitaa valmentajan tehtäviä kauden loppuun saakka. Kinnear itse on sivussa sydänleikkauksen ja siitä toipumisen vuoksi. 
Kesäkuussa 2013 Kinnear nimitettiin Newcastlen urheilutoimenjohtajaksi.  Fanit ilmaisivat tyytymättömyytensä Kinnearin nimityksestä. Pian nimityksen jälkeen Newcastlen toimitusjohtaja Derek Llambias erosi tehtävästään.  Lopulta Kinnear itse lähti seurasta helmikuussa 2014.
Klippel-Trénaunay-Weberin oireyhtymä

Hoito

Kyseessä on niin monitahoinen oireyhtymä, että sitä on hoidettava yksilöllisesti. Parannuskeinoa itse sairaudesta ei ole, ellei mahdollisesti geeniterapian avulla. Sytoreduktio on harvinainen mutta tässä oireyhtymässä yleisesti hyväksytty hoitomuoto.
Ousia

Ousia (m.kreik. οὐσία) on antiikin filosofiasta peräisin oleva filosofinen termi, joka tarkoittaa olemusta. Termistä on keskusteltu kristillisessä teologiassa erityisesti kolminaisuusopin tulkintojen yhteydessä.
Kreikan kielen sana on feminiininen preesensin partisiippi sanasta εἶναι (einai, 'olla'). Ousia käännetään teologisesta viitekehyksestä riippuen latinaksi termillä essentia tai substantia.

Filosofia

Platon ja Aristoteles käyttivät termiä ousia ontologiassaan, ja termin filosofinen ja teologinen merkitys periytyy heiltä. Aristoteles käytti taksonomisessa luokittelussaan termiä hypostasis  tarkoittamaan yleistä olemassaoloa (todellisuutta), ja termiä ousia tarkoittamaan erityistä substanssia, olemusta, olevaa, henkilöä tai oliota.
Myöhemmin Martin Heidegger katsoi, että sanan ousia alkuperäinen merkitys oli kadonnut käännettäessä latinaan ja edelleen nykykieliin. Hänelle ousia tarkoitti olemista, ei substanssia; toisin sanoen se ei merkinnyt mitään oliota tai olevaa joka ”seisoi” (-stanssi) jonkun ”alla” (sub-). Ousian lisäksi Heidegger käytti ontologiassaan myös muita kreikankielisiä termejä, kuten parousia-apousia (läsnäolo-poissaolo) ja hypostasis (olemassaolo).

Teologia

Origenes käytti termiä ousia määritellessään Jumalan yhdeksi ousiaksi (suku, genus), vaikkakin kolmeksi hypostaasiksi (laji, species): Isä, Poika ja Pyhä henki. Antiokian kirkolliskokous tuomitsi termin homoousios (”samaa olemusta”) väärän käytön; kirkolliskokouksen mukaan tällaista edusti muun muassa Paavali Samosatalainen. Väärää ei ollut se, että Paavali viittasi termillä hypostaasin ykseyteen kolminaisuudessa, vaan se, että hän tarkoitti sillä yhteistä substanssia, josta sekä Isä että Poika saavat alkunsa tai jonka he jakavat.
Nikean ensimmäinen kirkolliskokous tuomitsi vuonna 325 areiolaisuuden, jonka mukaan Isä, Poika ja Pyhä henki ovat kolme eri olentoa, eivät sama olemus (ousia). Kirkolliskokous muotoili areiolaisuutta vastaan Nikean uskontunnustuksen. Sen mukaan Poika on samaa olemusta Isän kanssa (homoousios tō patri) ja Isän olemuksesta (ek tēs ousias tou patros). Kiista ei kuitenkaan asettunut tällä, ja monet itäisen kirkon edustajat hylkäsivät termin, koska se oli tuomittu aikaisemmin Paavali Samosatalaisen tapauksen yhteydessä. Myöhemmät keisarit Konstantinus II ja Valens tukivat areiolaisuutta, ja teologit kehittivät vaihtoehtoisia muotoiluja Isän ja Pojan väliselle suhteelle, kuten homoios (”samankaltainen”; tätä kannattivat ns. homoijit), homoiousios (”olemukseltaan samankaltainen”; tätä kannattivat ns. homoiousiaanit) ja anhomoios (”ei-samankaltainen”; tätä kannattivat ns. anhomoijit). Termi homoios sai monen kirkolliskokouksen ja keisarien tuen, ja muiden näkemysten kannattajat vaiennettiin. Termin homoiousios kannattajat liittyivät lopulta pääosin läntistä kirkkoa edustaneisiin termin homoousios kannattajiin ja hyväksyivät Nikean uskontunnustuksen.
Itäisessä kristillisyydessä ousian katsotaan yleensä olevan jotain, joka on olemassa itsessään ja jolla ei ole alkua jossain muussa ja joka ei tarvitse olemiseensa jotain muuta; hypostaasi puolestaan tarkoittaa todellisuutta tai olemassaoloa.
Einar Laidinen

Einar Laidinen (7. heinäkuuta 1950 Vienan Kemi, Neuvostoliitto – 1. marraskuuta 2011 Petroskoi, Venäjä) oli inkeriläinen turvallisuuspalvelun virkailija ja tiedustelun historiantutkija.
Laidinen aloitti työuransa traktoritehtaassa ja kävi samalla iltalukiota. Hän suoritti tutkinnon Petroskoin yliopistossa ja valmistuttuaan sai kutsun Karjalan KGB:n virkailijaksi. Hän erosi KGB:n seuraajan FSB:n palveluksesta everstinä. Hän valmistui historiatieteen kandidaatiksi 2000 tutkittuaan Suomen tiedustelutoimintaa Venäjän ja Neuvostoliiton ja Suomen raja-alueilla 1914–1939. Hän oli vuodesta 2006 Petroskoin yliopiston Pohjois-Euroopan historian ja kulttuurin keskuksen vanhempi tutkija.
Laidinen oli vuodesta 2002 Jatkosodan siviiliveteraanit -yhdistyksen venäläisen valtuuskunnan jäsen. Seminaareissa käsiteltiin neuvostopartisaanien iskuja siviilikyliin.
Āzārbāyjān-e Gharbī

Āzārbāyjān-e Gharbī eli Länsi-Azerbaidžan (pers. ‏آذربایجان غربی‎, Āzarbāijān-e Gharbī; kurdiksi Azerbaycanî Rojawa; azer. Qərbi Azərbaycan) on Iranin provinssi valtion luoteisosassa Irakin ja Turkin rajalla. Provinssi on laajudeltaan 39 487 neliökilometriä ja asukkaita siellä on vuonna 2007 arviolta 3 074 414 .
Provinssi on jaettu edelleen 14 piirikuntaan. Provinssin pääkaupunki on Urmia. 
Āzārbāyjān-e Gharbī sijaitsee vuoristoisessa maastossa ja  Zagros-vuoristo levittäytyy luoteesta kaakkoon . Lumipeittoisten huippujen sulamisvesi muodostaa useita jokia, jotka ovat saaneet aikaan kolme merkittävää allasta. Tunnetuimmasta näistä sijaitsee Urmiajärvi, joka on suurin järvi kokonaan Iranin alueella.

Historiaa

Provinssin historia ulottuu kuudennelle vuosituhannelle ennen ajanlaskun alkua. Tuolta ajalta on löytynyt todisteita Teppe Hasanlun arkeologiselta alueelta, josta on kotoisin myös kuuluisa kultainen vaasi. Muita merkittäviä arkeologisia kohteita ovat Teppe Hajifiruz, josta on löytynyt maailman vanhimmat jäänteet viinistä, Gooy Teppe ja zarathustralaisuuden pyhä paikka Takht-i Suleiman. 
Urmiajärven alue oli esihistoriallisena ja vanhana aikana sivilisoituneen Mesopotamian reuna-aluetta ja siten sinne syntyi jo varhain kauppaa ja asutuskeskuksia. 3. vuosituhannella hurrilaisten alue ulottui tänne. Myöhemmin Urartun mahtava kuningaskunta laajeni Vanjärven ympäristöstä tänne joskus 700-luvulla eaa, jolloin Assyria oli suuri valtio etelässä. Mannaealaiset rakensivat Urmiajärven rannoille kuningaskuntansa, jonka keskus oli Hasanlu järven etelärannalla. Mannaealaisten kuningaskunta päättyi Matiani-valloitukseen. Matienilaiset olivat ehkä skyyttejä, kimmerialaisia tai muita vastaavia indoeurooppalaisa ratsastajakansoja.
Alistair Overeem

Varhaiset vuodet

Alistair Overeem syntyi Hounslowissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa jamaikalaiselle isälle ja hollantilaiselle äidille vuonna 1980. Hänellä on myös itseään neljä vuotta vanhempi isoveli, Valentijn, joka nykyään asuu Turkissa. Alistair sai heti syntyessään sekä Alankomaiden että Britannian kansalaisuuden. Overeemin vanhemmat erosivat tämän ollessa kuusivuotias, minkä jälkeen hän eikä Valentijn ole isäänsä nähneet. Heidän äitinsä, Clair muutti parin kuukauden päästä poikien kanssa Hollantiin, jossa pieni Alistair alkoi kilpailla monissa eri urheilulajeissa. Aivan pienenä hän oli innokas pikajuoksussa, yleisurheilussa ja pesäpallossa. Ensikosketuksen Overeem sai kahdeksanvuotiaana, kun tuolloin hänen äitinsä kiinnostui ajatuksesta viedä poikansa harjoittelemaan judoa ja samana vuonna hän alkoi myös kilpailla lajissa. Harrastus ei kestänyt kovin kauan kun nuori Overeem kilpaili viimeiset ottelunsa noin yhdentoista vanhana ja pian luopui harrastuksesta. Myöhemmin kun Overeem oli viisitoistavuotias nuorukainen, hänen veljensä, Valentijn oli päättänyt ottaa hänet mukaansa paikalliselle salille, joka opetti kehälajeja kuten potkunyrkkeilyä, thainyrkkeilyä, nyrkkeilyä ja lukkopainia, jossa Valentijn oli itse harjoitellut jo kolme vuotta. Aluksi nuori Alistair ei ymmärtänyt tämänkaltaisia lajeja ja näki niiden harjoitteet hyvin väkivaltaisina ja vaarallisina, mutta kun hän huomasi kuinka hänen veljensä pystyi nauttimaan siitä ja kun hän pääsi harjoittelemaan maailmanluokan ottelijoiden kuten Bas Ruttenin ja Joop Kasteelin kanssa hän alkoi pikkuhiljaa nauttimaan siitä itsekin.

Vuosi 2012

Overeemilla oli mahdollisuus otella UFC:n raskaansarjan mestaruudesta hallitsevaa mestaria Júnior dos Santosia vastaan, mutta Overeem epäonnistui ottelua edeltävässä dopingtestissä. Hänen testosteronitasonsa epitestosteronitasoonsa nähden oli yli kaksi kertaa sallittua suurempi, joten hän menetti paikan Frank Mirille epäiltynä anabolisten steroidien käytöstä.
Sadri Maksudi Arsal

Sadri Maksudi Arsal (1880–1957), jonka nimi alun perin oli Sadreddīn b. Nizāmeddin al-Maqsūdī, oli 1900-luvun alun Venäjän tataarien kansallisen heräämisen johtomiehiä. Ollessaan Venäjän duumassa kansanedustajana hänen nimekseen kirjattiin matrikkeliin venäläistetty muoto Sadrutdin Nisamutdinovitš Maksudov (Садретдин Низаметдинович Максудов). Eläessään Turkissa hän käytti vuodesta 1935 lähtien nimeä Sadri Maksudi Arsal; hänen vaimonsa nimi oli Kamile Arsal.
Tri Fu Manchu – paholaisen palvelija

Juoni

Fu Manchu (Christopher Lee) palaa punomaan pirullisia juoniaan. Egyptiin paennut superrikollinen kidnappaa tällä kertaa tiedemiesten tyttäriä kiristääkseen apua maailmanvalloitussuunnitelmiinsa, joihin liittyy olennaisesti järkyttävää tuhoa kylvävä superase. Fu Manchun arkkivihollinen Scotland Yardin etsivä Dennis Nayland Smith (Douglas Wilmer) on valmiina laittamaan kapuloita rattaisiin...

Tuotanto

Douglas Wilmer korvasi Nigel Greenin ensimmäisessä osassa näyttelemän Sir Dennis Nayland Smithin roolin. Wilmer uusi roolinsa vielä elokuvasarjan kolmannessa osassa, mutta neljänteen ja viidenteen osaan Nayland Smithin rooliin astui Richard Greene.
Tohtori Fu Manchu – paholaisen palvelija perustuu kirjailija Sax Rohmerin luomiin hahmoihin. Elokuvan tuotti Hallam Productionsille ja Constantin Film Produktionille Harry Alan Towers.
Tohtori Fu Manchu – paholaisen palvelija kuvattiin Lontoossa, Englannissa.

Julkaisu

Tohtori Fu Manchu – paholaisen palvelija sai ensi-iltansa Länsi-Saksassa 2. syyskuuta vuonna 1966. Yhdysvalloissa ja Yhdistyneissä kuningaskunnissa elokuva sai ensi-iltansa 16. joulukuuta vuonna 1966. Suomen ensi-ilta oli 23. joulukuuta vuonna 1966.
Tohtori Fu Manchu – paholaisen palvelija on julkaistu videolle ja DVD:lle.
Metrocentro

Reitti

Metrocentro-linja on noin 2 kilometriä pitkä ja sen varrella on 5 pysäkkiä. Pysäkeistä neljä ensimmäistä on otettu käyttöön lokakuussa 2007 ja laajennus San Bernardon asemalle valmistui huhtikuussa 2011. Laajennuksen valmistuttua Metrocentro tarjoaa vaihtoyhteyden Sevillan metron lisäksi lähi- ja kaukojuniin. Metrocentroa on suunniteltu laajennettavaksi myös Plaza Nuevan suunnasta ainakin neljän pysäkin verran.

Toiminta

Metrocentroa liikennöidään CAF:n valmistamilla Urbos-matalalattiavaunuilla, joiden kapasiteetti on 260 matkustajaa. Liikenne alkaa kuudelta aamulla ja päättyy kahdelta yöllä. Vilkkaimmillaan vuoroväli on 7 minuuttia ja matka linjan päästä päähän kestää noin 10 minuuttia.