Lakeuden Risti

Kirkon historia

Seinäjoen asemanseudun tultua kauppalaksi 1931 Törnävän kirkko jäi maalaiskunnan puolelle eikä kauppalalla ollut omaa kirkkoa. Asia korjattiin hankkimalla rukoushuone, jonka sali vihittiin kirkoksi. Tila oli kuitenkin kovin pieni, joten kirkkovaltuusto teki 1943 periaatepäätöksen tonttien hankkimisesta uutta kirkkoa varten. Koska seurakunnan taloudellinen tilanne oli heikko, rakennushanke eteni hitaasti.

Suunnittelu

Vuonna 1951 kirkon suunnittelemisesta järjestettiin yleinen kilpailu, johon osallistui 45 arkkitehtia. Kilpailun voittajaksi valittiin ehdotus Lakeuksien risti, joka osoittautui akateemikko, professori Alvar Aallon ja hänen avustajiensa työksi. Aallon ehdotusta – jonka nimi muutettiin myöhemmin Lakeuden ristiksi – pidettiin ylivertaisena muihin verrattuna, sillä yhtenä ehtona oli ollut, että kirkko voisi toimia hiippakunnan tuomiokirkkona. Tuolloin nimittäin Seinäjoesta suunniteltiin uuden hiippakunnan keskusta. Piispanistuin sijoitettiin kuitenkin Lapualle.
Vaikka kilpailutoimikunta suositteli yksimielisesti Aallon ehdotusta uudeksi kirkoksi, rakennustyöt viivästyivät. Suurimpana syynä olivat rakentamisen aiheuttamat taloudelliset rasitukset. Aalto oli ehdottanut suunnitelmassaan kirkkoa päällystettäväksi hiotulla mustalla graniitilla, mikä olisi kuitenkin aiheuttanut liian suuria kustannuksia. Suunnitelmasta jouduttiin osin luopumaan.

Rakennustyöt

Kirkkovaltuusto hyväksyi uusitun ehdotuksen, jonka mukaan kirkon rakentaminen aloitettaisiin vuonna 1957. Seuraavana vuonna vasta perustetun Lapuan hiippakunnan tuomiokapituli hyväksyi piirustukset, vaikka se pitikin kirkkoa liian suurena ja epäili kauppalan kykyä rakentaa kirkkoa. Rakennustyö annettiin tarjouskilpailun jälkeen paikalliselle rakennusliikkeelle, joka aloitti työt 25. toukokuuta 1957. Harjannostajaisia vietettiin tammikuussa 1958. Taloudellinen tilanne oli edelleen huono, ja näytti siltä, että kellotornin rakentamisesta oli luovuttava. Keräysten ja lahjoitusten ansiosta rakentamista saatettiin kuitenkin jatkaa, ja kellotorni valmistui syksyllä 1958. Seuraavana kesänä kirkon annettiin kuivua kunnolla, minkä jälkeen kirkkoon asennettiin muun muassa urut ja penkit. Käyttöön Lakeuden Risti vihittiin 10. huhtikuuta 1960, samana vuonna kun Seinäjoen kauppala muutettiin kaupungiksi.

Kirkon yleiskuva

Kirkon seinäpinta on muurattu tiilestä, ja se on slammattu valkoiseksi. Seinien alaosa on päällystetty hiotulla mustalla graniitilla kuten myös toimituskappelin seinät. Kirkon katto on kuparia. Varsinaisen kirkko-osan tilavuus on 17 000 m³. Lattiapinta-alaa koko kirkkorakennuksessa on yli 1 600 m².
Lakeuden Ristin kirkkosali on muodoltaan katedraalikirkko. Salissa on 1 200 istumapaikkaa. Lisäksi urkuparvella on 24 paikkaa. Sali on 47 m pitkä, ja sen lattia kohoaa, niin että salin takaosa on 60 cm etuosaa korkeammalla.

Sisustus

Kirkon sisustus on kauttaaltaan Alvar Aallon suunnittelema. Penkkejä kirkossa on 82, ja ne on tehty punahongasta. Penkit on käsitelty vahalla, jotta penkkien puuaines säilyttäisi aidon värinsä. Yli puolet penkeistä hankittiin lahjoitusvaroin. Lakeuden Ristin kattokruunut ovat tompakkia, ja ne on valmistanut pääosin käsityönä Valaistustyö Viljo Hirvonen.
Kirkon urut ovat Kangasalan urkutehtaan valmistamat ja vuodelta 1960. Urkujen koneisto on sähköpneumaattinen. Urkuihin kuuluu 53 itsenäistä äänikertaa ja kellot. Soittopöydässä on neljä sormiota ja jalkio. Julkisivu on Aallon käsialaa. Urkujen rakenne on siinä mielessä erikoinen, että suurin osa pilleistä on urkuparvella avoimessa tilassa ilman ympäröivää urkujulkisivurakennetta.
Kuoriosan lattia, saarnatuoli, alttaripöytä sekä piispanpenkit ovat italialaisesta Blanc Clair -marmorista. Piispanpenkkien siivekkeet ja polvistumispenkit on tehty valkopyökistä, ja niiden pehmusteet ovat mustaa nahkaa.
Alttarivaatteita – alttarin  esivaate, alttariliina ja kirjatelineen liina sekä saarnatuolin kirjateline – on viisi eri liturgista väriä. Myös ne ovat akateemikko Aallon suunnittelemia. Alttarivaatteet on valmistanut helsinkiläinen Käsityönystävät Oy. Poikkeuksen tästä tekee saarnatuolin kirjatelineen liina, jonka on tehnyt taiteilija Ellen Alakanto.

Kellotorni

Varsinaisen kirkkorakennuksen pohjoispuolella oleva kellotorni on 65,2 m korkea. Tornissa on näköalatasanne, ja sinne pääsee hissillä tai rappusia pitkin, joissa 276 askelmaa ja välillä on 16 lepotasannetta. Kirkonkellot, joita on kolme kappaletta, on valanut länsisaksalainen Gebrüder Rinckerin kellovalimo. Niiden painot ovat 1 828 kg, 1 191 kg ja 841 kg. Isoimmassa kellossa on teksti "GLORIA IN EXCELSIS DEO", keskimmäisessä "SE ON TÄYTETTY" ja pienimmässä "KIITÄ HERRAA, MINUN SIELUNI". Aikakellon on lahjoittanut Seinäjoen kauppala. Tornin jokaisella sivulla on kellotaulut. Kellotornin juurella oleva veistos, joka kuvaa pulppuavaa lähdettä, paljastettiin Seinäjoen seurakunnan 100-vuotisjuhlien yhteydessä 1963. Se on hankittu lahjoitusvaroin, ja sen suunnitteli Alvar Aalto.

Kirkon ympäristö

Kirkkokadun ja Koulukadun kulmauksessa sijaitsevan Lakeuden Ristin länsipuolelle rakennettiin 1965–1966 seurakuntakeskus, jota on toisinaan kutsuttu sosiaalikirkoksi. Keskuksen ja kirkkorakennuksen välissä on kirkkopiha, joka on suunniteltu niin, että siinä voidaan järjestää ulkoilmatilaisuuksia. Keskuksen seurakuntaosaan kuuluvat seurakuntasali ja sen eteistilat, kerho- ja kirjastotilat sekä toisessa kerroksessa olevat pyhäkoululuokat ja musiikkisali. Kellarikerroksessa sijaitsevat askartelu-, nuoriso-, liikunta- ja partiotilat. Kirkkoherranvirasto, taloustoimisto ja kokoustilat ovat rakennuksen länsisiivessä.
Kirkkorakennuksen itäpuolella on Pajuluomaan rajoittuva Kirkkopuisto, jossa on Terho Sakin muovaama karjalaisten evakkojen kunniaksi pystytetty patsas Heimotulet.