Borovitši

Maantiede ja ilmasto

Borovitšin kaupunkikunnan pinta-ala on 45,41 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Borovitšin piirin Sušilovon, Sušanin ja Progressin, idässä Perjodkin ja Joglan, etelässä Železkovon ja lännessä Travkovon maalaiskuntiin. Lähistöllä on savi-, sora- ja hiekkaesiintymiä.
Seudun ilmasto on lauhkean mannermainen. Keskilämpötila on tammikuussa –9,5° ja heinäkuussa 17,4°. Vuotuinen sademäärä on keskimäärin 553 millimetriä. Talvella lumipeite on enimmillään 30–60 sentin paksuinen. Tuulet puhaltavat etupäässä kaakosta, lounaasta tai lännestä.

Historia

Kaupunki on saanut alkunsa keskiaikaisesta Borovitšin kauppa- ja käsityöläiskylästä. Sen nimi perustunee seudulla kasvaneeseen havumetsään. Valdain Iverskin luostari omisti kylän vuoteen 1764 saakka. Vuonna 1770 siitä tuli kaupunki ja Novgorodin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Kaupungin asukkaat hoitivat Mstan jokiliikennettä ja harjoittivat käsityöammatteja. Kihlakunnan pohjoisosassa Kontšanskojen ja Kamenkan seuduilla sekä etelämpänä Valdain kihlakunnan rajalla oli 1600-luvulla syntynyttä karjalaisasutusta.
1800-luvun lopulla Borovitšissa oli 11 000 ja kihlakunnassa 128 000 asukasta. Kaupungissa toimi luostari, kahdeksan ortodoksista kirkkoa, pappisopisto, poika- ja tyttökoulut, yli sata kauppapuotia, joukko pieniä tehtaita ja sairaala. Terveellisen ilmastonsa ansiosta siitä oli tullut suosittu kesänviettopaikka. Vuosisadan vaihteessa paikallisista raaka-aineista alettiin valmistaa tulenkestäviä materiaaleja.
Vuonna 1927 perustettiin Leningradin alueeseen kuulunut Borovitšin piirikunta, joka lakkautettiin vuonna 1930. Sen jälkeen kaupunki toimi hallintopiirin keskuksena. Vuonna 1944 se liitettiin vastaperustettuun Novgorodin alueeseen. Toisen maailmansodan jälkeen tulenkestävien materiaalien kombinaatin rinnalle syntyi koneenrakennus-, puunjalostus- ja kevyttä teollisuutta.

Liikenne, talous ja palvelut

Kaupunkiin johtaa Moskovan ja Pietarin väliseltä pääradalta Uglovkassa haarautuva sivurata. Tärkeimmät maantiet vievät Borovitšista Valdaihin, Pestovon ja Ustjužnan kautta Vologdan alueen Sudaan, Ljubytinon kautta Spasskaja Polistiin sekä Okulovkan kautta Kresttsyyn. Kaupungista on linja-autoyhteydet lähipiirien keskuksiin, Novgorodiin, Staraja Russaan ja Pietariin. Paikallisliikennettä hoitavat linja-autot ja reittitaksit.
Borovitši on yksi Luoteis-Venäjän tärkeimmistä teollisuuskeskuksista. Kaupungissa ja piirissä toimii noin 30 suurta ja keskisuurta teollisuus-, rakennus- ja liikenneyritystä sekä yli 200 erilaista pienyritystä. Teollisuudenaloja ovat rakennusmateriaali-, kone- ja laiteteollisuus, huonekalu-, puunjalostus- ja paperiteollisuus sekä kevyt, elintarvike- ja kirjapainoteollisuus. Tuotantolaitoksista tärkein on yli 4 500 henkeä työllistävä Borovitšin tulenkestävien materiaalien kombinaatti.
Kaupungissa toimii seitsemän keskikoulua, lukio, kaksi ammattikoulua, rakennus- ja talousteknikumi sekä lääketieteellinen ja pedagoginen opisto. Kulttuurilaitoksia ovat lasten taidekoulu, kansantaiteen talo, Velgijan kerhotalo ja piirin keskuskirjasto. Terveyspalveluihin kuuluu Borovitšin piirisairaala. Kaupungissa on kaksi hotellia. Paikallislehtenä ilmestyy Krasnaja iskra.

Liikunta ja urheilu

Kaupungissa toimii lasten urheilukoulu. Urheiluseuroista tunnetuin on jääpalloa pelaava ammattilaisjoukkue HK Borovitši. Lisäksi harrastetaan muun muassa jalkapalloa.

Kansainväliset yhteydet

Borovitšin suomalainen ystävyyskaupunki oli ennen kuntaliitosta Suolahti. Kansainvälisiä yhteyksiä on myös yhdysvaltalaiseen Binghamptoniin sekä Viron Haapsaluun.