google/wiki40b huggingface dataset:
Magnitudi (seismologia)

Magnitudi on tapa mitata maanjäristyksen tai seismisen tapauksen suuruutta ja sen voimakkuutta itse maanjäristysaaltojen lähteessä. Magnitudilukemat ovat objektiivisia asteikoita, eli ne eivät riipu havaintopisteen sijainnista tai havaitsijasta.
Magnitudiasteikot perustuvat laitehavaintoihin ja seismogrammilla näkyviin maanjäristysaaltojen rekisteröinteihin. Magnitudia käytetään erityisesti maanjäristysten keskinäiseen vertailuun sekä tilastolliseen analyysiin, sillä magnitudilla on yhteys vapautuvan seismisen energian määrään.
Magnitudi-käsitteen loi 1935 yhdysvaltalainen Charles Richter seismologi Harry O. Woodin aloitteesta tutkiessaan Etelä-Kalifornian matalia alueellisia maanjäristyksiä. Saksalais-amerikkalainen seismologi Beno Gutenberg laajensi asteikkoa yhteistyössä Richterin kanssa kattamaan myös kaukana sattuneet tapaukset. Kaikki nykyaikaiset magnitudiasteikot kalibroidaan vastaamaan "Richterin–Gutenbergin magnitudia" lukemien keskivaiheilla.
Magnitudia ei saa sekoittaa intensiteettiin. Makroseisminen intensiteetti kuvaa maanjäristyksen vaikutusten voimakkuutta, ja se on yhteenveto tietyssä paikassa tehdyistä havainnoista maanjäristyksen vaikutuksista rakennettuun ympäristöön ja elollisiin olentoihin. Intensiteettiä kuvataan muun muassa Rossi–Forelin ja Mercallin asteikoilla.

Magnitudiasteikot

Magnitudiasteikkoja on useita, ja eri asteikoilla saadaan yleensä hieman toisistaan poikkeavia arvoja. Asteikot ovat tyypillisesti logaritmisia, jolloin yhden asteen nousu tarkoittaa lukeman kymmenkertaistumista seismogrammilla. Seismogrammilta mitattavia suureita ovat yleensä aika, suunta, amplitudi, taajuus, spektritaso ja kesto.
Käytetyimpiä asteikkoja ovat paikallisen magnitudin (ML) asteikot lähijäristyksille (ks. Richterin asteikko) sekä pinta-aaltomagnitudi (Mₛ) ja perusaaltomagnitudi (mb) kaukana sattuneille järistyksille. Isoimmille maanjäristyksille käytetään momenttimagnitudia (Mw), joka kuvaa siirroksen liu'un tekemän työn voimakkuutta.
Vuodesta 2005 lähtien International Association of Seismology and Physics of the Earth's Interior (IASPEI) on standardoinut tärkeimmät magnitudiasteikot, ML, Mₛ, mb, mB ja mbLg.
Antti Okkonen

Ura

Okkonen on Oulun Luistinseuran kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä seuran OPS:n nimellä pelanneessa edustusjoukkueessa Kakkosessa kaudella 1998. Liigadebyyttinsä hän teki Myllykosken Pallossa kaudella 2000. Hän saavutti joukkueessa kerran SM-hopeaa ja kahdesti SM-pronssia.
Myllykoskelta Okkonen siirtyi neljäksi kaudeksi Ruotsiin Landskronan riveihin. Vuoden 2007 alkupuoliskon hän oli lainalla tanskalaisessa Silkeborgissa. Tammikuussa 2008 Okkonen siirtyi belgialaiseen RAEC Monsiin, jossa hän pelasi puolitoista kautta. Elokuussa 2009 hän palasi MyPaan loppukauden kestäneellä sopimuksella, jota jatkettiin kauden päätyttyä kahdella vuodella. Kaudeksi 2012 Okkonen siirtyi hallinneen Suomen mestarin Helsingin Jalkapalloklubin joukkueeseen.
Okkonen on pelannut Suomen maajoukkueessa 13 maaottelua. Hän on pelannut myös 18 nuorten ja 56 poikien maaottelua. Okkonen oli mukana Suomen joukkueessa vuoden 2001 alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskisoissa.
Hänen vanhempi veljensä Jarkko Okkonen oli myös jalkapalloilija.
Walter Moers

Walter Moers (s. 24. toukokuuta 1957) on saksalainen kirjailija, sarjakuvapiirtäjä, kuvataiteilija ja kuvanveistäjä. 
Moersin sarjakuvia ei ole julkaistu suomeksi, mutta hän on ollut mukana piirtämässä Ralf Königin Jagoa. Toisessa Königin sarjakuvassa viitataan Moersin Kleines Arschloch -hahmon (suom. Pikku Persereikä) sarjakuviin. Muita hänen hahmojaan ovat Adolf, die Nazisau (Adolf, natsisika) ja Der alte Sack (Vanha Äkämys).
Aikuisten sarjakuvien lisäksi Moers on julkaissut lukuisia lastenkirjoja ja kertomuksia. Niistä tunnetuimpia ovat kuvitteelliselle Zamonian mantereelle sijoittautuvat teoksensa. Saksankielisestä alkuteoksesta poiketen Zamonia-sarjaan kuuluva Rumo & Die Wunder im Dunkeln on julkaistu Suomessa kahtena kirjana, jotka muodostavat oman Pimeyden ihmeet -sarjan.
Vantaan kuvataidekoulu

Vantaan kuvataidekoulu on Vantaan kaupungin ylläpitämä, lapsille ja nuorille (5−20-v.) suunnattu vapaa-ajan oppilaitos. Opetus seuraa kuvataiteen perusopetuksen laajaa oppimäärää. Lisäksi kuvataidekoulu järjestää lyhytkursseja lapsille, perheille ja aikuisille. Opettajat ovat kuvataide-opettajia ja visuaalisen alan ammattilaisia. Opetuspisteitä on eri puolilla Vantaata. Toiminta on maksuillista.
Pjotr Tšardynin

Pjotr Ivanovitš Tšardynin (ven. Пётр Ива́нович Чарды́нин, oikea sukunimi Krasavtšikov, Красавчиков; 8. helmikuuta 1878 Tšerdyn – 14. elokuuta 1934 Odessa) oli venäläinen elokuvaohjaaja, näyttelijä ja käsikirjoittaja.
Pjotr Tšardynin valmistui Moskovan filharmonisen seuran musiikki- ja draamakoulusta ja näytteli maaseututeattereissa. Vuodesta 1907 lähtien hän työskenteli Aleksandr Hanžonkovin elokuvayhtiössä näyttelijänä, ohjaajana ja käsikirjoittajana. Vuoteen 1917 mennessä Tšardynin ohjasi noin sata elokuvaa, jotka käsittivät muun muassa venäläisen kirjallisuuden klassikoiden filmatisointeja, suosittuja salonkimelodraamoja sekä komedioita. Niissä näyttelivät Venäjän ensimmäiset elokuvatähdet Vladimir Maksimov, Vitold Polonski, Ivan Mozžuhin ja Vera Holodnaja.
1920-luvun alussa Tšardynin asui muutaman vuoden ulkomailla. Palattuaan Neuvostoliittoon vuonna 1923 hän työskenteli ohjaajana Ukrainan elokuvahallinnon studioilla Odessassa ja Kiovassa.
Blanka (Kastilia)

Poliittinen kuningatar

Kuningatar Blanka osoitti suurta valmiutta valtakunnan johtotehtäviin kun Juhana Maaton vuonna 1216 kuoli ja Ludvig VIII vaati Englannin kruunua itselleen ja tunkeutui Englantiin, löytääkseen lopulta melko yhtenäisen kuningaskunnan edestään. Filip Augustus kieltäytyi auttamasta poikaansa, mutta Blanka antoi miehelleen täyden ja horjumattoman tukensa. Blanka asettui itse Clais'hen ja organisoi kaksi laivastoa, sekä armeijan, jota komensi Robert de Courtenay. Nämä yritykset olivat kuitenkin lopulta turhia. Kuitenkin tapahtuma osoitti hänen kykynsä toimia nopeasti ja tehokkaasti, oman luonteensa mukaisesti. Hänellä oli todennäköisesti myös runsaasti vaikutusvaltaa lempeätahtoiseen mieheensä, joskaan siitä ei ole kovin paljon näyttöä Ludvig VIII:n lyhyeksi jääneeltä hallituskaudelta vuosina 1223–1226.

Sijaishallitsija

Testamentissaan Ludvig VIII uskoi sijaishallituksen valtaistuimen perijän alaikäisyyden ajaksi kuningatar Blankalle, sillä poika oli vasta 12-vuotias. Samoin hänelle tuli yksin vastuu pariskunnan lukuisista lapsista. Poliittinen tilanne vaikutti hankalalta ja vaikealta. Kovalla työllä rakennetty Kapetingi-dynastian asema näytti murenevan vasallien voimakastahtoisuuden edessä Ludvig IX Pyhän alaikäisyyden aikana. Blanka otti kuitenkin kantaakseen yksin koko vastuun ja taakan ja hajotti paronien liittouman vuonna 1226 ja torjui Englannin kuninkaan hyökkäyksen vuonna 1230. Hänen energisyytensä ja päättäväisyytensä kesti kaikki vaarat.
Valtionhoitajuuden aikana liikkui myös paljon huhuja, joiden tarkoituksena oli vahingoittaa kuningattaren mainetta. Champagnen kreivi Thibaud IV oli lausunut runollisen vasallilupauksen kuningattarelle ja tämä toimi pohjana huhuille, samoin laskettiin liikkeelle huhuja paavin legaatin Romano Bonaventuran, sant' Angelon kardinaalin pidentyneen vierailun syistä, joiden kerrottiin liittyvän kuningattareen.
Blanka oli ilmeisesti perinyt parhaat ominaisuutensa isoäidiltään Aliénor Akvitanialaiselta, sillä ajan myötä vasallit kunnioittivat joko hänen sotaisia valmistelutaitojaan tai selkeätä diplomatiaansa. Voidaan hyvin sanoa, että Ludvig IX Pyhä oli äidilleen velkaa kuningaskuntansa, sillä hänen ansiostaan uusi kuningas sai toimivan valtakunnan ja vahvan monarkian. Ludvigin tultua täysi-ikäiseksi ja hallitsijaksi vuonna 1236, oli Blankalla kuitenkin häneen vielä melkoisesti vaikutusvaltaa. Vuonna 1248 Blankasta tuli uudelleen sijaishallitsija ja valtionhoitaja kun Kudvig Pyhä lähti ristiretkelle, jonne lähtöä leskikuningatar oli voimakkaasti vastustanut. Sijaishallitsija säilytti valtakunnan toiminnassa ja rauhantilassa kuninkaan poissaolon aikana.
Pitkän elämäntyön tehneen kuningatar Blankan voimat kuitenkin vähenivät ja hän sairastui ollessaan Melunin kaupungissa marraskuussa 1252. Hänet kuljetettiin Pariisiin, jossa hän kuitenkin muutaman päivän kuluttua kuoli. Hänet haudattiin Maubuissoniin.
Gudrun Zapf-von Hesse

Gudrun Zapf-von Hesse (s. 1918 Schwerin Saksa) on saksalainen typografi, kalligrafi ja kirjansitoja. Hän voitti vuonna 1991 Fredrick W. Goudy -palkinnon. Hän on useiden fonttien luoja sekä printtimediassa että tietokoneympäristössä. Gudrun Zapf von Hesse sai kirjansitomiskoulutuksensa professori Otto Dorfnerilta Weimarissa. Zapf von Hesse on naimisissa kirjainmuotoilija Hermann Zapfin kanssa.

Historia

Ammattiuransa kirjansidonnassa von Hesse aloitti Weimarissa professori Otto Dorfnerin alaisuudessa. Tuona aikana hän aloitti kalligrafian opiskelun käyttäen hyväkseen Rudolf Kochin ja Edward Johnstonin kirjoja. Kirjansidonnan maisterin tutkinnon jälkeen hän työskenteli lyhyesti Berliinissä, koska hän halusi oppia kirjan kustantamista Johannes Boehlandilta. Tuon jälkeen (1946-1955) von Hesse pyöritti omaa kirjansidontastudiota Frankfurtissa ja samalla opetti kirjan kustantamista Frankfurtin taideinstituutissa.
Ensimmäiset kirjasinlajit von Hesse teki D. Stempel AG -yritykselle Frankfurtissa vuonna 1948: The Diotima, Diotima Italic, Ariadne Initials ja otsikkofontti Smaragd (Emerald), joista tehtiin metallimuotit vuosina 1951–1954. Myöhemmin nämä fontit siirrettiin myös uudelle linotyyppiteknologialle.
Seuraavina vuosina Gudrun Zapf von Hesse suunnitteli useita muita kirjasinlajeja, kuten Shakespeare Roman ja Italic erikoisfonteiksi Hallmark Cards Inc -yritykselle Kansas Cityyn, ja Carmina-fontin Bitstream Inc. -yritykselle Cambridge/Massachusettsissa, joita seurasi Nofret ja Christiana H. Berthold AG -yritykselle Berliinissä ja Alcuin ja Colombine Script URW:lle Hampurissa.
1991 Gudrun Zapf von Hesse palkittiin työstään Frederic W. Goudy -palkinnolla, arvostetulla kirja- ja kirjaindesignpalkinnolla Yhdysvalloissa.
Vasilije Micić

Seurajoukkueet

Micić aloitti koripallon OKK Belgradin juniorijoukkueissa vuonna 2002 ja pelasi seuran juniorijoukkueissa vuoteen 2006 asti. Kauden 2006–2007 hän vietti KK Crvena zvezdan juniorijoukkueissa, joista hän siirtyi vuosiksi 2007–2010 FMP Železnikin juniorijoukkueisiin.
Kaudeksi 2010–2011 Micić siirtyi KK Mega Vizuraan, jonka paidassa hän myös debytoi samana kautena Serbian koripalloliigassa. Ensimmäisellä pääsarjakaudellaan hän teki keskimäärin 8,5 pistettä ja antoi 2,8 syöttöä ottelua kohden. Kautena 2011–2012 hän joutui olemaan valtaosasta otteluista sivussa polvivamman vuoksi. Maaliskuussa 2014 hän päätti ilmoittautua vuoden 2014 varaustilaisuuteen. Philadelphia 76ers varasi Micićin kesällä 2014 NBA:han varausnumerolla 54.

Maajoukkue

Micić edusti maansa juniorimaajoukkueita jo alle 16-vuotiaiden joukkueista alkaen. Hän saavutti EM-hopeaa alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuista vuonna 2011 sekä MM-hopeaa alle 19-vuotiaiden MM-kilpailuista vuonna 2013. Hänet valittiin myös vuoden 2013 nuorten MM-turnauksen tähdistöjoukkueeseen.
Micić pelasi ensimmäiset aikuisten arvokisansa vuonna 2013, jolloin hän edusti Serbiaa EM-kilpailuissa. Hän teki turnauksessa keskimäärin 4,4 pistettä ottelua kohden. Vuoden 2017 EM-kilpailuissa hän kuului Serbian hopeajoukkueeseen.
Outi Leinonen

Outi Leinonen (s. 15. heinäkuuta 1950 Helsinki) on suomalainen taiteilija ja muotoilija, joka tunnetaan erityisesti keramiikan töistään. Hän kävi vuosina 1969–1975 Taideteollisen korkeakoulun Helsingissä ja teki 1980-luvun alussa freelance-tehtäviä Arabialle ja Pentikille. Hänellä on ollut vuodesta 1976 oma keramiikkapaja. Leinosella on ollut vuosina 1997–1999 valtion kolmivuotinen taiteilija-apuraha. Hänet valittiin vuonna 2013 vuoden keramiikkataiteilijaksi. Hänen töitään on esillä Designmuseossa ja Arabian museossa Helsingissä. Leinonen on tehnyt Käpylän ruotsinkielisen ala-asteen ulkoseinässä olevan seinäteoksen.
Juurtosara

Levinneisyys

Juurtosaraa tavataan Pohjoismaissa, Baltiassa ja Venäjällä.

Elinympäristö

Juurtosaran kasvupaikkoja ovat märät suot, etenkin keskiravinteiset nevat. Se kasvaa myös ohutturpeisilla soistumilla.
Allofoni

Äännös, äänne, foneemi

Äännös on fysikaalinen tapahtuma, joka synnyttää ääniaaltoja ja on aina yksilöllinen. Äänne on konkreettisesta äännöksestä abstrahoitu kuvausyksikkö, jossa ei oteta huomioon yksilöpuhujan piirteitä. Foneemianalyysin kannalta äänteitä on maailman kielissä äärellinen määrä. Kyse on tällöin hyvin määritellystä äännejoukosta, jonka jäsenillä on kullakin oma kirjoitussymbolinsa. Jokaisen yksittäisen kielijärjestelmän äänteistö käsittää tämän universaalisen äänteistön osajoukon, ts. kaikki äänteet eivät esiinny kaikissa kielissä.
Foneemi on kielen rakenteen osa, pienin distinktiivinen eli merkityksiä erottava yksikkö. Eräs tapa määritellä foneemi on sanoa, että se on äännejoukko, jonka jäsenet ovat komplementaarisessa distribuutiossa eli täydennysjakaumassa ja lisäksi foneettisesti samankaltaisia. Myös keskenään vapaasti vaihtelevat foneettisesti samankaltaiset äänteet edustavat samaa foneemia, ts. ne ovat yhden ja saman foneemin realisaatioita eli toteutumia. Tällaiset "subfonemaattiset" yksiköt ovat allofoneja. Erään näkemyksen mukaan ihminen ei "kuule" allofoneja vaan ainoastaan foneemeja. Näin ollen foneemit olisivat kognitiivisia yksikköjä, eräänlaisia suodattimia tai tulkintakehikkoja.

Allofoninen vaihtelu

On kahdenlaista allofonien välistä vaihtelua, toinen perustuu täydennysjakaumaan, toinen taas vapaaseen vaihteluun.

Täydennysjakauma

Keskenään täydennysjakaumassa olevat foneettisesti samankaltaiset äänteet ovat allofoneja. Esimerkiksi suomen kielen foneemi /r/ toteutuu yleensä alveolaarisena soinnillisena tremulanttina [r], kuten sanassa [koira]. Toisaalta [s]-äänteen jäljessä /r/ pyrkii toteutumaan muunlaisena äänteenä kuin tremulanttina. Esimerkiksi sanoissa sellaisissa kuin Yleisradio ja Israel /r/ saattaa toteutua frikatiivina [ɹ̝] edeltävän sibilantin assimilatiivisesta vaikutuksesta.

Vapaa vaihtelu

Silloin, kun foneemin allofonit eroavat toisistaan huomattavasti ilman ehdollistavaa äänneympäristöä (esimerkiksi erilaiset allofonit eri murteissa), puhutaan vapaasta vaihtelusta. Suomen /d/ saattaa vaihdella vapaasti soinnillisesta dentaalisesta klusiilista [d̪] soinnittomaan alveolaariseen klusiiliin [t] (joka tällöin eroaa /t/:stä siten, että tämä edustuu dentaalisena) ja jopa soinnilliseen dentaaliseen frikatiiviin tai approksimanttiin [ð] (joissain länsirannikon konservatiivisissa paikallismurteissa) kaikissa äänneympäristöissä ja ilman ymmärtämisvaikeuksia.
Vielä selkeämpi esimerkki vapaasta vaihtelusta on suomen /s/, joka voi toteutua soinnittomana tai (puoli)soinnillisena, teräväsointisena tai pehmeämpänä sen mukaan, onko kielen kärki aivan etuhampaiden takana tai vähän etäämpänä suussa. Tällaiset /s/-foneemin toteutumat ovat vapaassa vaihtelussa keskenään identtisessä äänneympäristössä.
John McGinn

John McGinn (s. 18. lokakuuta 1994 Glasgow) on skotlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Aston Villaa.
McGinn nousi St. Mirrenin junioreista edustusjoukkueeseen kaudella 2012–2013. Hän pelasi St. Mirrenissä kolmen kauden aikana 87 Skotlannin Valioliigan ottelua ja teki niissä neljä maalia. Kaudet 2015–2018 hän edusti Hiberniania, ensin kaksi kautta toisella sarjatasolla ja sitten Valioliigassa, jossa hän pelasi 31 ottelua ja teki viisi maalia. Elokuussa 2018 McGinn siirtyi englantilaisseura Aston Villaan, joka keväällä 2019 nousi Englannin mestaruussarjasta Valioliigaan. Englannin Valioliigan kaudella 2019–2020 hän teki maalin heti ensimmäisessä ottelussaan Tottenham Hotspuria vastaan. Lokakuun puoliväliin mennessä hän on pelannut kahdeksan valioliigaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia.
McGinn on pelannut Skotlannin alle 19- ja 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Skotlannin A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen ottelunsa maaliskuussa 2016 Tanskaa vastaan. Ensimmäisen maajoukkuemaalinsa hän teki 16. maaottelussaan syyskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Venäjää vastaan. Lokakuussa 2019 hän teki kolme maalia EM-karsintaottelussa San Marinoa vastaan.
Harrisin piirikunta (Texas)

Maantiede

Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston mukaan alueen pinta-ala on 4 602 km². Pinta-alasta on 4 411 km² maata ja 192 km² vettä. Veden osuus on 4.2 prosenttia. Rhode Islandin osavaltio on pinta-alaltaan pienempi kuin Harrisin piirikunta.
M/S Daewoo Frontier

Käyttöhistoria

18. joulukuuta 1985 alus tilattiin. 27. helmikuuta 1986 tapahtui kölinlasku, ja seuraavan vuoden elokuussa alus luovutettiin Grimaldi Linesin omistukseen, joka rekisteröi aluksen Italian lipun alle nimellä Repubblica Di Genova. Kotisatamaksi tuli Napoli.
8. maaliskuuta 2007 Repubblica Di Genova oli Antwerpenin satamassa, kun se sai kallistuman ja kaatui alle puolessa tunnissa. Kukaan aluksen 42 hengen miehistöstä ei loukkaantunut, mutta he menettivät muun muassa kaikki rahansa ja vaatteensa. Miehistö oli kotoisin Italiasta ja Romaniasta. Lastina aluksella oli kontteja ja Fiatteja.
31. elokuuta alus saatiin käännettyä oikein päin, ja 18. marraskuuta se hinattiin antwerpenilaiselle telakalle korjattavaksi. Helmikuussa 2008 alus sai nimen Daewoo Frontier, ja se hinattiin Etelä-Koreaan mahdollisesti jälleenrakennettavaksi.
Meulan-en-Yvelines

Meulan-en-Yvelines on kunta Yvelinesin departementissa Île-de-Francen hallintoalueella Ranskassa. Kunnan väkiluku vuonna 2007 oli 8773. Meulanin pinta-ala on 3 km².
Antsla

Historia

Antsla on mainittu ensimmäisen kerran 1300-luvulla, jolloin siitä käytettiin nimitystä Anzen. Nykyistä nimeä Antsla käytettiin ensimmäisen kerran virallisesti Viron itsenäisyyden alkuaikoina.
Kaupunkioikeudet Antsla sai vuonna 1938. Toisen maailmansodan aikana suuri osa kaupungista tuhoutui. 1960-luvulla kaupungin kehitys alkoi hidastua. Antslan kaupunki yhdistyi vuonna 1999 Antslan kuntaan ja siitä tuli kunnan sisäinen epäitsenäinen kaupunki.

Väestö

Vuonna 2011 Antslan epäitsenäisessä kaupungissa oli 1 402 asukasta, joista 1 380 (98,4 %) oli virolaisia, 9 (0,6 %) venäläisiä ja 12 (0,9 %) muita kansallisuuksia.
Vahataulu

Vahataulu (lat. tabella) oli antiikissa ja keskiajalla käytetty puinen tai norsunluinen levymäinen kirjoitusalusta, joka oli sivelty ohuella vahakerroksella. Kirjoitus piirrettiin vahatauluun puikolla (stilus). Vahatauluja käyttivät sekä kreikkalaiset että roomalaiset. Kun kaksi kirjoitustaulua sidottiin yhteen siten, että ne voitiin kääntää vastakkain, syntyi diptyykki. Sen sisäpinnat vahattiin kirjoittamista varten ja ulkopuoli koristeltiin kohokuvilla. Toisiinsa voitiin liittää useampiakin levyjä.
Hoabinhian

Hoabinhian on nimitys Kaakkois-Aasian myöhäispaleoliittiselle kaudelle 10 000-2 000 eaa.
Nimi tulee vietnamilaisesta Hòa Bìnhin kaupungista.
Kaarlo Varho

Karl (Kaarlo) Eugen Varho (2. maaliskuuta 1877 Pori – 4. tammikuuta 1933 Pori) oli suomalainen suutari ja Sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustaja.
Varhon vanhemmat olivat suutari Karl Johan Fjällman ja Edla Sofia Nordlund. Hän toimi suutarina Porissa. Varho oli vankilassa poliittisista syistä 1918 ja 1930–1932. Hänet erotettiin 1930 eduskunnasta ns. kommunistilakien nojalla ja tuomittiin valtiopetoksen valmistelusta Tammisaaren pakkotyölaitokseen.
Varho oli Sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustajana 1926–1927 edustaen Turun läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän tuli eduskuntaan helmikuun alussa 1926 Svantte Vuorion tilalle. Varho oli myös Porin kaupunginvaltuuston jäsenenä ja hän kuului Osuusliike Kansan johtokuntaan.
Varho oli naimisissa vuodesta 1900 Vendla Sofia Rudenbergin kanssa.
Carl af Björksten

Carl August af Björksten (Saksassa käytti nimeä Berken; 24. lokakuuta 1894 Perniö – 7. syyskuuta 1976) oli suomalainen jääkärieverstiluutnantti ja liikemies.

Opinnot

Af Björkstenin vanhemmat olivat agronomi Robert Severin af Björksten ja Ceres Ellen Ramsay. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1923 Vera Elna Wibergin kanssa. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Palmgrenin yhteiskoulusta Tukholmassa vuonna 1912 ja jatkoi opintojaan Tukholman teknillisessä korkeakoulussa opiskelemalla kaivosoppia.

Jääkäriaika

Hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 8. heinäkuuta 1916, josta hänet siirrettiin 4. komppaniaan 5. joulukuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahdella ja Aa-joella.

Sisällissodan jälkeinen aika

Hän palveli sisällissodan jälkeen 2. komppanian joukkueenjohtajana ja komppanianpäällikkönä 6. Jääkarirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona n:o 6:ssa, jonka nimi muutettiin ensin Jääkäripataljoona n:o 3:ksi ja myöhemmin Kajaanin sissipataljoonaksi ja viimein Pohjanmaan jääkäripataljoonaksi. Hänet siirrettiin Kajaanin sissipataljoonaan 1. heinäkuuta 1919. Hän erosi armeijasta 26. marraskuuta 1919 ja astui uudelleen armeijan palvelukseen 13. lokakuuta 1920, jolloin hänet määrättiin Porin rykmenttiin. Toistamiseen hän otti eron armeijasta 15. joulukuuta 1927 ja antautui mainosalalle, työskennellen vuodet 1927–1931 Suomen ilmoituskeskus oy:n palveluksessa. Vuonna 1931 hän muutti Ruotsiin Göteborgiin ja toimi johtajana Ab Rostfrissä.
Tenhonlampi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 6,6 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähi-alueeseen (14.221) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 89,8 metriä mpy.
Hydrokefalus

Hydrokefalus (lat. hydrocephalia, aiemmin "vesipää") on synnynnäinen tai hankinnallinen aivojen nestekierron häiriö, jossa liika neste johtaa kallonsisäiseen paineeseen ja laajentuneisiin aivokammioihin.
Suomessa syntyy vuosittain kuutisenkymmentä lasta, joilla todetaan hydrokefaliaa. Tällöin syynä voi olla esimerkiksi keskushermoston kehityshäiriö, hapenpuute tai infektiosairaus. 
Lapsilla vesipään tavallisin syy on meningomyeloseele, aikuisilla esimerkiksi aivokasvain tai aivokuume. 
Hydrokefaluksen oireita ovat päänsärky, kouristelu, pahoinvointi, oksentelu, alentunut tajunnantaso ja joskus esimerkiksi CP-vammaisuus ja näköhäiriö. Oireet riippuvat myös paineen tasosta, ja joskus vesipää aiheuttaa ainoastaan tasapaino-ongelmia, psykomotoriikan häiriöitä, muistiongelmia ja virtsan karkailua.
Pahimmillaan hydrokefalus on hengenvaarallinen oire. Tällöin turvaudutaan leikkaushoitoon. Meningomyeloseele-henkilöillä vesipää hoidetaan asentamalla potilaalle suntti, joka vie ylimääräisen nesteen sivuaivokammioista potilaan vatsaonteloon. Potilaan selviytymisennuste riippuu muun muassa vesipäisyyden aiheuttajasta. Joissakin tapauksissa on potilas menettänyt näkönsä, mutta se on erittäin harvinaista.
Hydrokefaluksen kokee alle 16-vuotiaista arviolta kahdeksan 10 000:sta.
Peter Cetera

Peter Paul Cetera (s. 13. syyskuuta 1944) on yhdysvaltalainen rock-laulaja, -lauluntekijä, -basisti ja -tuottaja, joka toimi ennen soolouraansa Chicago-yhtyeen alkuperäisjäsenenä. 
Cetera syntyi Chicagossa yhdysvaltainpuolalaisen perheen seitsemästä lapsesta toiseksi. Hän oppi soittamaan harmonikkaa viisivuotiaana ja hankki ensimmäisen kitaransa 14-vuotiaana. Lopulta hän siirtyi bassokitaraan. Cetera on kova Beatles- ja Beach Boys -fani, mikä kuuluu hänen musiikissaan: hän on levyttänyt Beatlesien "It's Only Love" -kappaleen sekä käyttänyt Beach Boysien lauluharmonioita kappalessaan "Wishing You Were Here".
Cetera nousi kansainväliseen maineeseen yhtyeessä Chicago, joka aloitti toimintansa 1960-luvun lopussa. Hänen ensimmäinen sooloalbuminsa oli Peter Cetera vuonna 1981. Lisäksi hän on tehnyt yhteistyötä mm. Billy Joelin,  Karen Carpenterin, Paul Ankan, Agneta Fältskogin ja Chaka Khanin kanssa. Ceteralla on erinomainen ja tunnistettava tenoriääni, joka sopii täydellisesti popmusiikkiin. Monet Chicagon hiteistä on hänen säveltämiään, kuten suurin myyntimenestys "If You Leave Me Now". Hänellä on ollut myös elokuvarooleja.
Cetera asuu Idahon Sun Valleyssä. Hänellä on kaksi tytärtä: Claire (s. 1983) ja Senna (s. 1997).