google/wiki40b huggingface dataset:
Caps lock

Caps Lock on pc-tietokoneen näppäimistön näppäin, jota painamalla teksti kirjoitetaan isoilla kirjaimilla siihen asti, kunnes näppäintä painetaan uudestaan. Näppäimistössä voi olla merkkivalo osoittamassa, että näppäin on aktivoitu. 
Näppäimen merkitys riippuu käyttöjärjestelmästä ja laiteajurista sekä näppäinasettelusta. Tietokoneilla, jotka eivät ole IBM PC-yhteensopivia, näppäimen vaikutus voi riippua myös laitteistosta. Yleensä se vaikuttaa samalla tavalla kuin vaihtonäppäimen pitäminen kirjoitettaessa painettuna, eli kirjaimet ovat isoja eli versaaleja ja muut kuin kirjainmerkkinäppäimet toimivat myös samalla tavalla kuin vaihtonäppäintä painamalla. Esimerkiksi näppäin "5" tekee numeron "5", jos vaihtonäppäintä ei paineta, ja merkin "%", jos sitä painetaan. Samalla tavalla caps lockia painettaessa sillä näppäimellä saadaan "%, kunnes caps lockia painetaan uudestaan. Toisinaan näppäin vaikuttaa vain kirjaimiin, niin että "5" kirjoittaa aina "5" ellei paineta vaihtonäppäintä.
Jos näppäintä tulee painetuksi turhaan, sen voi poistaa käytöstä esimerkiksi Sharp Keys -ohjelmalla.

Caps lock -päivä

International Caps Lock Day (suom. kansainvälinen Caps lock -päivä) on kaksi kertaa vuodessa vietettävä humoristinen juhlapäivä. Caps lock -näppäimen käyttöä pidettiin erityisesti internetin alkuaikoina huutamisena, eikä sitä suositeltu. Metafilterin käyttäjä Derek Arnold kyllästyi internetissä usein esiintyvään versaaleilla (”isot kirjaimet”) kirjoitettuun tekstiin ja päätti 22. lokakuuta 2000, että kaikkien pitäisi vastalauseeksi kirjoittaa yhden päivän ajan vain versaaleilla Caps lock -näppäintä käyttäen. International Caps Lock Dayta ei juhlita virallisena juhlapäivänä missään maassa, mutta se on suosittu internetissä. Vuonna 2009 sitä alettiin juhlia myös 28. kesäkuuta Billy Maysin muistoksi.
ZIL-4104

Tietoa

Perusmalli 4104:ää valmistettiin vuosina 1978–1985. Se on amerikkalaisvaikutteinen 7-paikkainen neliovinen limusiini, joidenkin mukaan suora kopio Lincoln Continentalista. Muita versioita ovat lyhennetty sedan-malli, farmari sekä avomallit. 
Lyhennetyssä sedan-versiossa on paikat vain viidelle, tekniikaltaan se on kuitenkin identtinen isoveljensä kanssa.
Neuvostoliitossa autoa käyttivät lähinnä Politbyroon jäsenet ja muut ylimmät virkamiehet. Harvat länsimaiset, jotka autolla ovat matkustaneet, kuvailevat sen kojetaulua art deco -vaikutteiseksi ja kromin kyllästämäksi, heikosti valaistuksi ja varustetuksi jukeboksia muistuttavalla autoradiolla. Moottorin ääntä ei paljon kuulu, mutta Moskovan kuoppaisilla kaduilla meno on epävakaista. 6,4 metriä pitkä auto vaatii lähes 16 metriä leveän tilan tehdäkseen U-käännöksen. Punaisella nahalla päällystetyt istuimet ovat niin upottavan pehmeitä, että niistä on vaikea nousta ulos autosta.
Iso Lammassaari (Padasjoki)

Maantietoa

Saari on 1,4 kilometriä pitkä, 1,3 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 79,9 hehtaaria . Se sijaitsee Virmailan ja Kelventeen lounaispuolella Padasjoenselällä sen keskellä sijaitsevassa saariryhmässä. Sen pohjoispuolella alkaa Virmailan saaren ohittava Salonsalmi ja sen eteläpuolella on saaristoa, joista lähimpänä sijaitsevat Halkosaari, Korkeasaari ja Hakohuittu. Aivan Lammassaaren lounaisrannassa on vielä seitsemän luotoa. Saariryhmän toiseksi suurin saari on Haukkasalo, joka sijaitsee mainittujen saarten eteläpuolella. Virmailaan on matkaa 600 metriä, mantereelle lännessä kilometrin ja Kelvenneelle on viiden kilometrin järvenselkä. Saari on melko matala, mutta sen keskellä kohoaa korkea mäki. Sen huippu kohoaa 42 metrin korkeuteen Päijänteestä (120 metriä mpy.). Saari on metsän peitossa ja se on autio. Sen lounaispäässä Halkosaaren länsipäässä sijaitsee retkeilijöiden rantautumispaikka ja nuotiopaikka. Saaren molemmilta puolilta ohittaa veneväylät, jotka yhtyvät Salonsalmessa.

Luontoarvoja

Koko saari muodostaa yhtenäisen luonnonsuojelualueen, joka kuuluu Päijänteen kansallispuistoon yhdessä joidenkin naapurisaarten kanssa. Kansallispuiston alueet muodostavat yhden Natura 2000-alueen Päijänteen alueen (10 857 hehtaaria, FI0335003).
Säästöpankkiosakeyhtiö

Säästöpankkiosakeyhtiö on säästöpankin toimintaa jatkava osakeyhtiömuotoinen pankki. Säästöpankkiosakeyhtiön nimessä on säästöpankkilain (28.12.2001/1502) mukaan oltava sana tai yhdysosa säästöpankki.
Säästöpankkiosakeyhtiö voidaan säästöpankkilain mukaan perustaa silloin, kun säästöpankin koko toiminta luovutetaan perustettavalle osakeyhtiölle. Jos uuden osakeyhtiön sääntöihin otetaan määräys, jonka mukaan pankin erityistarkoituksena on säästäväisyyden edistäminen, on syntyvä osakeyhtiö säästöpankkiosakeyhtiö.
Säästöpankkiosakeyhtiö voidaan säästöpankkilain mukaan muuttaa liikepankiksi yhtiöjärjestystä muuttamalla.

Historiaa

Ulkomailla säästöpankkeja alettiin muuntaa osakeyhtiöiksi jo 1970-luvulla. Suomessa muunto ei vielä tuolloin ollut mahdollista. Säästöpankeilla oli kuitenkin mahdollisuus ottaa vastaan pääomaa niin sanotuista lisärahastoista. Mielenkiinto tähän oli olematonta, koska pääomapanos rahastoon ei tuonut vaikutusvaltaa toisin kuin osakeyhtiömuodossa. Vuonna 1989 kuitenkin Suomen Työväen Säästöpankki muutettiin erityisen lain nojalla STS-Pankki -nimiseksi liikepankiksi.
Säästöpankin muuttaminen säästöpankkiosakeyhtiöksi tuli mahdolliseksi 1992. Ensimmäinen säästöpankkiosakeyhtiö oli Suomen Säästöpankki. Pankki oli tuolloin vakavissa vaikeuksissa ja se muutettiin lain tultua voimaan välittömästi säästöpankkiosakeyhtiöksi, jotta se voisi ottaa vastaan valtion tukea. Tuen ehtona oli osakeyhtiömuoto, jotta valtiovalta voisi vaikuttaa pankkiin. Seuraava säästöpankkiosakeyhtiö oli Aktia, joka muuttui osakeyhtiömuotoon keväällä 1993. Aktia on myöhemmin muuttunut liikepankiksi.
Säästöpankkiryhmässä toimii nykyisin sekä säästöpankkeja että säästöpankkiosakeyhtiöitä. Säästöpankkiosakeyhtiöitä toimi kesällä 2017 yhteensä 5.
The Haunting – paholaistalo

Juoni

Elokuvan päähenkilöt ovat satunnaisia unihäiriöistä kärsiviä potilaita, jotka pääsevät koekaniineiksi pelontutkimistestiin. Testi järjestetään yli 100 vuotta vanhassa jättimäisessä kartanossa, jonka rakentanut kreivi yhä kummittelee. Potilaat tapaavat talonmies Luken, joka lyöttäytyy heidän seuraansa. Vähitellen naispotilaille aletaan kummitella, mutta miehet eivät usko sanaakaan. Potilaille kerrotaan talon historiasta ja kreivistä, joka halusi saada talonsa täyteen lasten ääniä ja hankki tehdastyöläislapsia taloonsa asumaan ja tappoi heitä monia satoja.
Eräänä päivänä kartanon käytävän seinälle on ilmestynyt verellä kirjoitettu teksti, josta kaikki syyttelevät toisiaan. Pelkotestin järjestäminen alkaa vaikuttaa liian vaaralliselta ja se päätetään perua, kun kuolleiden lasten haamut alkavat ahdistaa erästä naispotilasta, joka osoittautuu kreivin perilliseksi. Lopulta kummitus on vähällä tappaa talonmiehen ja pian sen jälkeen pelkotesti perutaan ja potilaat päättävät lähteä kauhutalosta, mutta perilliseksi osoittautunut nainen palaa lasten haamujen pakottamana huoneeseensa ja potilaat päättävät pelastaa hänet. Kummitus onnistuu vihdoin tappamaan talonmiehen ja koditon naispotilas käskee kreivin haamua häipymään maan päältä Helvettiin. Koditon nainen jää asumaan taloon vapauttaakseen kuolleiden lasten henget.
Integrum

Integrum (ven. Интегрум) on Venäjällä ja muissa IVY-maissa julkaistuun, erityisesti Venäjää käsittelevään aineistoon keskittynyt venäläinen tiedonhakuportaali. Sen välityksellä on pääsy yli 500 miljoonaan Venäjää koskevaan dokumenttiin, jotka on alkujaan julkaistu yli 7 000 eri tietolähteessä.
Suomalaisista yliopistoista voi Integrumiin päästä Nelli-portaalin välityksellä. Integrumin profi-palvelu on tarkoitettu ei-kaupalliseen tutkimus-, opetus- ja opiskelukäyttöön. Palvelun käyttöliittymän kieli valitaan sisäänkirjautumisen yhteydessä; palvelu on käytettävissä sekä venäjäksi että englanniksi. Vaikka pääosa aineistosta on venäjäksi, aineistoa on myös englannin kielellä. Palveluun on kytketty oma konekääntäjä. 
Inergrumin kautta voi löytää esimerkiksi yli 2 100 alueellista venäläistä sanomalehteä sekä yli 750 venäläistä aikakauslehteä. Usean lehden (kuten Argumenty i fakty, Izvestija, Kommersant, Literaturnaja gazeta, The Moscow Times) saatavuus alkaa 1990-luvun alkupuolelta ja ulottuu nykypäivään. Saatavilla on myös runsaasti venäläistä kirjallisuutta, vaikkei tekijänoikeussyistä uudempaa tuotantoa olekaan aineistossa. Palvelusta löytyy myös tilastoja, lakitekstejä, tietosanakirjoja, sanakirjoja, valtion virastojen tiedotteita ja uutistoimistojen aineistoa. Joiltain osin aineisto jatkuu vuoteen 1925, mutta Venäjän valtiolliset sopimustekstit löytyvät vuodesta 1815. Integrumin avaussivulta löytyy myös esimerkiksi venäjän kielen 10 000 sanan frekvenssisanasto, päivän lehdistössä eniten mainitut 100 henkilöä ja venäjänkielinen Kuka kukin on.
Katrina Lumikallio

Katrina Lumikallio (s. 1977) on suomalainen ex-gay-liikkeiden kriitikko. Lumikallio opiskeli 2000-luvun puolivälissä Jyväskylän yliopistossa naistutkimusta ja erikoistui sen alueella queer-tutkimukseen. Hänet tunnetaan viileän kiihkottomasta tutkimusotteestaan. Hänestä on tullut tasavertaisuusaktivisti yht.tri Olli Stålströmin ohella Suomen nykyhetken tunnetuimpia ex-gay-liikkeiden tai ex-gay-ideologian (tunnetaan myös nimillä konversio- ja eheytysideologia) analysoijia. Lumikallio on hoitanut Yhteys-liikkeen sihteerin tehtäviä vuodesta 2008 lähtien ja hän kuuluu FinnQueer-verkkolehden toimituskuntaan.
311 South Wacker Drive

311 South Wacker Drive on pilvenpiirtäjä Chicagon kaupungissa, Illinoisin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se on rakennettu vuosina 1988–1990 arkkitehtitoimisto Kohn Pedersen Fox Associatesin suunnitelmien pohjalta. Pilvenpiirtäjä yltää 293 metrin korkeuteen, ja siinä on 65 kerrosta. Hyötypinta-alaa pilvenpiirtäjällä on 130 063 neliömetrin edestä.
Savoiji

Historia

Savoijin ruhtinaskunta syntyi, kun Burgundin kuningas Rudolf III läänitti vuonna 1003 Mauriennen vuoristoalueen aatelismies Humbert Valkokädelle. Savoiji päätyi 1000-luvulla Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan alaisuuteen muiden burgundimaiden mukana.
Vuonna 1416 Savoijista tehtiin herttuakunta Pyhässä Saksalais-Roomalaisessa keisarikunnassa. 1400-luvun lopulla Savoijin herttua peri esiäitinsä kautta menetettyjen ristiretkeläisvaltakuntien eli Jerusalemin, Kyproksen ja Armenian kuninkaan tittelin, jota herttuat seuraavina vuosisatoina käyttivätkin, mutta ulkovallat tunnustivat sen vain satunnaisesti. Vuonna 1714, Habsburgien ja Ranskan välisen Espanjan perimyssodan jälkeen, Savoijin herttua sai Utrechtin rauhassa Sisilian saaren ja kuninkaan tunnustetun tittelin. Vuonna 1720 Sisilia vaihdettiin Sardiniaan, ja herttuan hallitsemista alueista muodostui siten Sardinian kuningaskunta. Napoleon III liitti ranskanpuoleisen Savoijin ja Nizzan kreivi­kunnan vuonna 1860 Ranskaan.
Nykyisin Savoijin alue käsittää Ranskassa Savoien ja Haute-Savoien departementit Rhône-Alpesin régionissa.
Marginaalivero

Marginaalivero Suomen ansiotuloverotuksessa

Suomessa ansiotuloverotus on progressiivista. Marginaaliveroaste on yleisesti ottaen sitä korkeampi, mitä korkeammat tulot ovat. Marginaaliveroasteeseen vaikuttavat erityisesti tuloveroasteikko ja toisaalta verovähennykset. Sen sijaan marginaaliveroaste ei riipu siitä, millä perusteella ansiotulo on saatu; toisin sanoen marginaaliveroaste on sama, tulivatpa lisätulot palkankorotuksesta, ylitöistä, bonuksista tai sivutöistä.
Marginaaliveroastetta pidetään merkkinä siitä, miten verotus kannustaa lisäahkerointiin tai työnteon vähentämiseen. Sitä pidetään myös merkkinä verotuksen oikeudenmukaisuudesta. Marginaaliveron suuruus on poliittisesti merkittävä kysymys.
Ansiotulojen marginaaliveroasteesta puhuttaessa otetaan usein huomioon varsinaisten verojen lisäksi myös veroluonteiset sosiaaliturvamaksut. Tämä ei kuitenkaan ole välttämätöntä. Joskus puhutaan efektiivisestä marginaaliverosta, jossa huomioidaan veroluontoisten maksujen lisäksi se, miten ansiot vähentävät henkilön saamaa sosiaaliturvaa. Tämä mittari kertoo sen, miten työansiot vaikuttavat henkilön nettotuloihin. Usein pienituloisimpien efektiivinen marginaaliveroaste on Suomessa lähellä sataa prosenttia, eli heille työnteosta ei jää juuri mitään käteen, tai jopa yli. Tällaisista tilanteista käytetään nimitystä kannustinloukku.
Verokortille merkityt ennakonpidätysprosentit ovat marginaaliveroprosentteja, joita käytetään ennakonpidätyksen yhteydessä. Lopullisessa verotuksessa käytettävä laskentatapa on kuitenkin verokortin laskentatapaa monimutkaisempi ja veroprosentitkin erilaiset. Tästä syystä todellinen marginaaliveroaste poikkeaa käytännössä verokortin prosenteista.

Tapaus Astrid Lindgren

Vuonna 1976 ruotsalaisen satukirjailijan, Astrid Lindgrenin, (tavallinen) marginaaliveroaste nousi 102 prosenttiin, mistä Lindgren kirjoitti sadun Pomperipossa i Monismanien. Tapaus nosti suuren kohun, ja saman vuoden valtiopäivävaaleissa sosiaalidemokraatit menettivät hallitusvallan ensi kerran 40 vuoteen.

Marginaalivero arvonlisäverotuksessa

Käytetyn tavaran hintaan sisältyvän ns. piilevän veron eliminoimiseksi arvonlisäverotuksessa voi tietyissä tapauksissa soveltaa marginaaliverotusta, joka poistaa kauppiaan käytettyinä ostamissa tavaroissa piilevän arvonlisäveron. Tällöin kauppias maksaa arvonlisäveroa myytäväksi arvonlisäverottomina ostamiensa tavaroiden ja myymiensä tavaroiden hintojen erotuksesta. Marginaaliverotetun käytetyn tavaran ostajalla ei ole arvolisäveron vähennysoikeutta.
Elin Holmberg

Elin Holmberg (1861 – 17. lokakuuta 1925) oli helsinkiläinen kaupunginvaltuutettu ja naisasianainen.
Elin Constance (o.s. Lindfors) toimi Helsingin kaupunginvaltuutettuna vuodet 1919–1921. Leskirouva Elin Holmberg valittiin valtuustoon ensimmäisissä yleiseen ja yhtäläiseen äänioikeuteen perustuvissa kunnallisissa vaaleissa Helsingissä 27.–28. joulukuuta 1918, jolloin naisilla oli ensimmäistä kertaa mahdollisuus asettua ehdokkaaksi.  Hänet valittiin ruotsalaisen ryhmän eli käytännössä Ruotsalaisen kansanpuolueen listalta Helsingin kaupunginvaltuustoon. 
Holmberg keskittyi kunnallisessa toiminnassaan ennen kaikkea hätäaputöihin. Tammikuussa 1916 toimintansa aloittanut Helsingin kaupungin hätäapukomitea pyrki järjestämään töitä työttömille, sekä miehille että naisille. Töitä järjestettiin esimerkiksi Kaupunkilähetyksen, Helsingin työväenjärjestöjen työttömyyskomitean ja niin sanotun Naisjärjestöjen hätäapukomitean kautta, joille kaupunki myönsi rahoitusta hätäaputöiden järjestämiseksi työttömille. Naisjärjestöjen hätäapukomitean taas kuului Ruotsalaisen naisliiton Helsingin osastot, Martta-yhdistyksen Helsingin osasto, Suomen Naisyhdistys, Nuorsuomalainen naisklubi, Suomalaisen naisliiton Helsingin osasto, Helsingin suomalaisen seuran naisjärjestö ja Naisasialiitto Unioni. Elin Holmberg toimi vuonna 1916 Naisjärjestöjen hätäapukomitean puheenjohtajana. Vuonna 1918 Holmberg nimitettiin Helsingin kaupungin hätäapukomitean jäseneksi. Holmberg toimi hätäapukomitean jäsenenä myös vuosina 1919–1922. Hän kuului myös valtuuston edustajana Tyttöjen ammattikoulun johtokuntaan vuonna 1920. 
Elin Holmberg toimi myös kaksi vuosikymmentä Suomen Naisyhdistyksen hallituksessa, ja osallistui yhdistyksen edustajana lukuisiin pohjoismaisiin ja kansainvälisiin naiskonferensseihin. Hän kuului myös muihin yhdistyksiin kuten Sotilaskotiyhdistykseen (Soldathemmet) ja Suomen Käsityön Ystäviin. Hufvudstadsbladetin mukaan Elin Holmbergin koti toimi Helsingissä sisällissodan aikaan valkoisten toiminnan keskuksena, ja hän osoitti tällä toiminnallaan ”suurta henkilökohtaista rohkeutta”. Holmbergin kotiin tehtiin lehden mukaan kolme kotitarkastusta, ja eräällä kerralla punaiset tähtäsivät häntä aseella otsaan. Hän oli myös jonkin aikaa vangittuna punaisen palvelijan ilmiannon johdosta.
Holmberg oli naimisissa Helsingin kaupunginkamreeri Robert Theodor Holmbergin (5. marraskuuta 1853, Saltvik–14. huhtikuuta 1906) kanssa.
Hammond Innes

Hammond Innes (15. heinäkuuta 1913 – 10. kesäkuuta 1998) oli englantilainen kirjailija, joka kirjoitti seikkailukirjoja, lastenkirjoja ja matkailukirjoja. Sota-aikana Innes palveli tykkimiehenä ilmatorjunnassa ja osallistui taisteluun Englannista. Hän kirjoitti näiden kokemustensa perusteella romaanin Attack Alarm (1941).
Innes avioitui vuonna 1937 Dorothy Langin kanssa. Avioliitto kesti Langin vuonna 1989 tapahtuneeseen kuolemaan asti. Innes itse kuoli Kerseyssä Suffolkissa 10. kesäkuuta 1998.
Innes sai Brittiläisen imperiumin ritarin arvon (CBE).
Pierrepoint (elokuva)

Pierrepoint (engl. Pierrepoint: The Last Hangman) on Adrian Shergoldin ohjaama elokuva brittiläisestä pyövelistä Albert Pierrepointista. Pääosassa Albert Pierrepointina näyttelee Timothy Spall
Lopinaviiri

Ominaisuudet ja käyttö

Huoneenlämpötilassa lopinaviiri on kiteistä ainetta. Yhdiste on optisesti aktiivista ja sen kiertokyky liuotettuna metanoliin on -22,9. Lopinaviiri kuuluu proteaasin estäjiin. Se inhiboi HI-viruksen lisääntymisen kannalta oleellisia proteaasientsyymejä ja näin virusten lisääntyminen estyy. Lopinaviiriä annetaan yhdessä ritonaviirin kanssa. Ritonaviiri estää lopinaviiriä metaboloivia maksan entsyymejä ja täten pidentää lopinaviirin vaikutusaikaa ja parantaa sen tehoa. Lopinaviiri on usein ensimmäinen valinta proteaasien estäjäksi.

Haittavaikutukset

Tyypillisimpiä lopinaviirin aiheuttamia haittavaikutuksia ovat huonovointisuus, oksentelu ja ripuli. Lääkeaine aiheuttaa usein myös lipidiaineenvaihdunnan häiriöitä kuten kolesterolin ja triglyseridien tavallista suurempaa määrää veressä.
Aero Vodochody a.s.

1945–1999

Siebel Si-204:n sodanaikainen tuotanto jatkui vuoteen 1949 tunnuksella C-3. 
Yhtiön ensimmäinen sodan jälkeinen oma lentokonetyyppi oli vuonna 1947 rakennettu Aero Ae-45, joita rakennettiin 500 kappaletta. 
Vuonna 1959 kehitettiin suihkuharjoituskone Aero L-29 Delfin. Tästä koneesta tuli hyvin suosittu. Yhtiö oli Varsovan liiton suihkuharjoituskoneiden pääasiallinen toimittaja. Delfin osallistui myös sotatoimiin vuoden 1967 Nigerian sisällissodassa. 
Vuonna 1971 Delfin oli saatu kehitettyä Aero L-39 Albatrosiksi. Tšekkiläinen Letov osallistui Delfinien ja Albatrosien valmistukseen. 
Neuvostoliiton ja Varsovan liiton hajoaminen johti Aeron tuotannon merkittävään supistumiseen vuosina 1989–1992. Osa avainhenkilöistä siirtyi muuhun teollisuuteen ja osa perusti omia lentokonetehtaita, jotka pääosin erikoistuivat ultrakeveisiin lentokoneisiin. 
1990-luvulla Aeron omisti jonkin aikaa amerikkalainen Boeing (35 %) ja Tšekin tasavalta (65 %). Tämä yhteisomistus oli hyvin vaikea, ja Boeing on sittemmin vetäytynyt yhtiöstä.
Nykyisin Aeron omistaa 99 %:sti Tšekin tasavalta.
Paavo Voipio

Paavo Taneli Voipio (19. kesäkuuta 1913 Viipuri – 23. tammikuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen biologi ja professori.
Paavo Voipion isä oli Väinö Voipio. Paavo opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui maisteriksi 1944 ja väitteli tohtoriksi 1951. Väitöskirja käsitteli riistaeläinten evoluutiota: Evolution at the population level with special reference to game animals and practical game management (1950). Ensin hän työskenteli Riistantutkimuslaitoksessa ja Helsingin yliopiston eläinmuseon museonhoitajana. 1958 hänet nimitettiin Turun yliopiston eläintieteen professoriksi, jossa virassa hän toimi eläkkeelle jäämiseensä saakka 1977.
Voipio oli ensimmäinen suomalainen professori, joka otti opetusohjelmaansa Darwinin kehittämät teoriat ja evoluutio-opin. Vuonna 1959 hän julkaisi suuren suosion saaneen Linnut värikuvina. Voipio toimi Turun Eläin- ja Kasvitieteellisen Seuran puheenjohtajana 1966–1967.
Elizabeth Dole

Elizabeth Hanford ”Liddy” Dole, o.s. Hanford (s. 29. heinäkuuta 1936) on yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko. Hän oli 7. tammikuuta 2003 – 3. tammikuuta 2009 Pohjois-Carolinan edustajana Yhdysvaltain senaatissa.
Dole syntyi Salisburyssä, Pohjois-Carolinassa, Mary Ella Catheyn ja John Van Hanfordin tyttäreksi. Hän valmistui Duken yliopistosta, Harvardin yliopistosta ja Harvardin yliopiston Law Schoolista. 
Dole muutti vuonna 1966 Washington DC:n kaupunkiin. Hän oli alun perin demokraatti, mutta siirtyi republikaaneihin vuonna 1975. Hän työskenteli useita vuosia Valkoisessa talossa ja toimi mm. Yhdysvaltain liikenneministerinä vuosina 1983–1987 sekä työministerinä 1989–1990. Lisäksi hän on toiminut Yhdysvaltain Punaisen Ristin puheenjohtajana. Dole pyrki republikaanisen puolueen ehdokkaaksi Yhdysvaltain vuoden 2000 presidentinvaaleihin, mutta ei tullut valituksi.
Dole on ollut 1970-luvulta naimisissa entisen presidenttiehdokkaan Bob Dolen kanssa. Hän tuli valituksi senaattiin vuoden 2002 vaaleissa ja pyrki uudelle kaudelle vuonna 2008, mutta hävisi demokraatti Kay Haganille.
Erik Tudeer

Erik Tudeer (15. marraskuuta 1931–2001) oli ahvenanmaalainen poliitikko ja kirjailija. Tudeer oli Ahvenanmaan maakuntapäivien jäsen vuosina 1995–1999 ja toimi Ahvenanmaan maakuntahallituksen kansliaministerinä vuosina 1995–1996.
Chathaminmeriharakka

Koko ja ulkonäkö

Täysikasvuinen lintu kasvaa noin 48 senttimetrin pituiseksi ja 600 gramman painoiseksi. Höyhenpeite on valko-musta, nokka ja silmät punaiset, jalkojen väritys on vaaleanpunainen.

Ravinto

Ravinto koostuu selkärangattomista.

Lisääntyminen

Linnut ovat yksiavioisia. Pesät ovat yksinkertaisia kuoppia hiekassa tai soran seassa. Molemmat parista hautovat munia. Munia munitaan yhdestä kolmeen, joita haudotaan yhteensä noin 29 päivän ajan.

Levinneisyys ja uhat

Lintua tavataan ainoastaan Chathamsaarten saariryhmän saarilla. Kannan koko pieneni radikaalisti aina vuoteen 1998 asti, jolloin vahvemmat suojelutoimet aloitettiin. Vuoteen 2004 mennessä kannan koko saatiin suojelutoimien ansiosta kaksinkertaistettua. Tuolloin elossa olevia yksilöitä oli 311 kappaletta, sisältäen 88 lisääntyvää paria. Suurimmat uhat muodostavat ei-luontaiset pedot, kuten kissat ja siilit, mutta myös kotoperäinen vekaluhtakana saalistaa linnun munia.

Muuta

Chathaminmeriharakka luokitellaan, lähteestä riippuen, nokimeriharakan alalajiksi tai täysin omaksi lajikseen. Joissakin lähteissä tyydytään toteamaan lajijaon olevan epävarma. Vuonna 2007 julkaistun, DNA-analyysiin perustuvan, tutkimuksen perusteella on kuitenkin syytä pitää chathaminmeriharakkaa omana lajinaan.
Markku Kopisto

Markku Eero Antero Kopisto (s. 18. maaliskuuta 1949) on suomalainen säveltäjä ja sanoittaja, joka teki sävellyksen lastenlauluun Popsi popsi porkkanaa.
Kopisto opiskeli Sibelius-Akatemiassa vuosina 1970-1976.
Kopisto teki yhteistyötä Risto Jarvan kanssa säveltämällä musiikkia elokuviin kuten Jäniksen vuosi ja Mies, joka ei osannut sanoa ei.
Kopiston musiikkia voi kuulla myös vuonna 2011 ensiesitetyssä, Jouko Aaltosen ohjaamassa dokumenttielokuvassa Taistelu Turusta.
Markku Kopisto on säveltäny musiikkia myös dokumenttielokuvaohjaaja Jouni Hiltusen ohjaamiin dokumenttielokuviin: Taivaallinen tehtävä, Under bar himmel, Elämä näytä minulle kasvosi, Skärgårdsfotografen, Viimeinen kauppavene,  Tuntematon Selkämeri.
Pieni Ristilampi (Keuruu)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 4,6 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Ristajoen valuma-alueella (35.65), jonka Poikkeleenpuron valuma-alueeseen (35.656) se kuuluu.
Pointer (langaton puhelin)

Pointer oli Suomen Posti- ja telelaitoksen (nykyinen Telia) tarjoama CT2-matkapuhelinverkko lyhyen aikaa kesästä 1992 alkaen. Tekniikka muistutti tavallisia langattomia puhelimia, joilla sopivissa  hotspoteissa kykeni soittamaan puheluita (vrt. Wi-Fi hotspot). Verkkovierailu tai puheluun vastaaminen ei Pointer-puhelimilla onnistunut. 
Hotspotteja oli mm. postikonttoreissa ja niitä lienee ollut tarkoitus rakentaa laajemminkin, ehkä jopa 500 tukiasemaa maanlaajuisesti vuoteen 2000 mennessä. Nopeasti yleistynyt ja halventunut GSM-puhelin teki kuitenkin Pointer-palvelun pian kokonaan tarpeettomaksi ennen kuin se ehti yleistyä. 
Pointer-hotspotteja merkitseviä kylttejä (katso kuva) on yhä näkyvissä joissakin paikoin Suomessa, esimerkiksi Helsingissä Mechelininkadun varressa.
Helsingin puhelinyhdistys (nyk. Elisa) oli avannut jo vuonna 1990 Telepoint-palvelun, jossa johdottoman puhelimen luurilla pystyi soittamaan puheluita muutoinkin kuin oman tukiaseman välityksellä. Tukiasemia oli aluksi 20 kappaletta Helsingin keskustan alueella.