google/wiki40b huggingface dataset:
Gamma

Muoto ja sen historia

Gamma on kehittynyt foinikialaisen kirjaimiston kirjaimesta  (gaml), jonka alkuperäinen muoto on ehkä kuvastanut kamelia tai kamelin kyttyrää. Kreikkalainen suuraakkonen Γ on kääntynyt niin, että se näyttää pystyyn nostetulta suorakulmalta, jonka yläsivu työntyy oikealle.
Kreikkalainen pienaakkonen γ perusviivan alle ulottuvine typografisine pidennyksineen muistuttaa latinalaista pienaakkosta y, mutta siinä missä latinalaisen y:n pidennys suuntautuu alaviistoon vasemmalle, gamman alapidennys tapaa suuntautua suoraan alaspäin. Lisäksi kirjasintyypistä riippuen toinen gamman yläosan haaroista on usein hieman kaareva.

Variantteja

Arkaaisissa kirjaimistoissa gamma oli usein peilikuva nykyiseen nähden, ja sen sakara osoitti vasemmalle. Myöhemmin se kääntyi nykyiseen asentoon. Gamma oli käytössä kaikissa paikallisissa kreikkalaisissa kirjaimistoissa, mutta sen muodossa oli paljon vaihtelua. Kirjaimesta esiintyi kolmea päätyyppiä, joista yksi muistutti nykyistä muotoa, toinen nykyistä lambda-kirjainta (mm. Paros, Delos) ja kolmas, erityisesti läntisen Kreikan alueella (mm. Epeiros, Elis, Korintin siirtokunnat) käytetty muoto nykyistä C-kirjainta latinalaisessa kirjaimistossa, johon gamma kopioitui tässä muodossa.
Epigrafisissa lähteissä gammasta esiintyy muun muassa seuraavanlaisia variantteja:

Latinalainen gamma

Kansainväliseen foneettiseen kirjaimistoon (IPA) sisältyy erikseen niin sanottu latinalainen gamma ɣ, joka muistuttaa kreikkalaista pienaakkosta, mutta sen alaosa muodostaa silmukan. Foneettisessa kirjoituksessa latinalaisella gammalla merkitään soinnillista velaarista frikatiivia. (Lisäksi foneettiseen kirjaimistoon sisältyy latinalaista gammaa muistuttava mutta kokonaan perusviivan yläpuolella pysyvä niin sanottu oinaansarvikirjain ɤ, jota on joskus kutsuttu naperogammaksi, engl. baby gamma; se ei kuitenkaan edusta mitään konsonanttia vaan laveaa puolisuppeaa takavokaalia.)
Latinalaisesta gammasta on kehitetty myös suuraakkonen Ɣ, joka on muodoltaan kuin isonnettu pienaakkonen. Suuraakkosta ei tarvita foneettisessa kirjoituksessa, mutta sitä voidaan käyttää pienaakkosen ohella eräiden kielten oikeinkirjoituksessa.
Alinen Kivijärvi (Ikaalinen)

Maantietoa

Järven pituus on 850 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 5,6 hehtaaria. Se sijaitsee erämaassa yli kolme kilometriä Pääjärvestä pohjoiseen. Ympäröivä maasto on soiden ja avokallioiden laikuttamaa metsämaastoa, jossa Alinen Kivijärvi on syntynyt maastossa olevaan murrokseen. Samaa murrosta myöten laskee järven laskuoja Silmästeenoja Pääjärveen. Järveen on kaivettu seitsemän ojaa, joista lyhimmät tuovat kuivatusvettä lähimmiltä soilta. Eräs tällainen oja on pienen ja pyöreän Kalatonlammen laskuoja, joka laskee Alisen Kivijärven eteläpäähän. Pisin suo-oja on Kaukaloistenvuoren pohjoispuolella kulkeva suo-ojia kokoava johto-oja, joka tuo Ahdetaron ja Kiimanevan laajoilta soilta kuivatusvedet. Silmästeenojan pohjoinen alku on Hörskönjärven laskuoja, joka laskee 700 metriä Alisen Kivijärven pohjoispäähän. Rantaviivan pituus on 2 kilometriä. Sen länsirantaa reunustaa kapea avosuon kaistale ja itäranta on kuivempaa maata, vaikka sielläkin on suomaa-alueita. Juuri itärannalla on kolme vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa tiet läheisiltä metsäautoteiltä.
Parasitoidi

Parasitoidi on eliö, joka elää elinkiertonsa osittain vapaana ja osittain loisien isäntäeliössään. Lopulta parasitoidi tappaa isäntäeliönsä. On arvioitu, että noin neljännes maailman eliölajeista olisi parasitoidihyönteisiä. Parasitoidit ovat kuluttajia.
Kusti Kittilä

Maastohiihtoura

Kittilä kilpaili maailmancupissa vuodesta 2002 yhteensä 34 kilpailussa (Tour de Skin etapit mukaan lukien), joista 31 oli henkilökohtaisia. Hän teki ensiesiintymisensä maailmancupissa 2. maaliskuuta 2002 Lahdessa 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa, jossa hänen sijoituksensa oli 72:s. Kittilän paras saavutus henkilökohtaisessa maailmancupin osakilpailussa oli 21. sija vapaan hiihtotavan sprintissä Saksan Düsseldorfissa 27. lokakuuta 2007. Yhteensä Kittilä sijoittui maailmancupin pisteille, eli 30 parhaan joukkoon, seitsemän kertaa.
SM-kilpailuissa Kittilä on voittanut kultaa perinteisen hiihtotavan sprintissä Keuruulla 2007 sekä vapaan hiihtotavan 50 kilometrillä Ylitorniolla 2017, hopeaa 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa Rukalla 2015 ja pronssia 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa Kontiolahdella 2009. Oulun Hiihtoseuran joukkueessa Kittilä on saavuttanut SM-tasolla sprinttiviestihopeaa 2009 ja viestipronssia Rukalla 2015.
Kittilä valittiin varamieheksi Lahden MM-kisoihin 2017. Hän pääsi hiihtämään kisojen päätösmatkan, 50 kilometrin vapaan kilpailun, jossa sijoittui 42:nneksi.

Maastopyöräilyura

Kittilällä on lukuisia SM-mitaleita myös maastopyöräilyssä, jossa kilpailemisen hän aloitti vuonna 2012. Kittilä on saavuttanut maastoajon SM-hopeaa 2014 ja 2015 sekä maratonmatkan SM-kultaa 2015 ja 2017 ja SM-pronssia 2014. Kittilä edustaa Oulu Triathlon & Cyclingiä. Vuonna 2016 Kittilä osallistui maastopyöräilyn EM-kilpailuihin, missä sijoittui maratonkilpailussa 32:nneksi.

Yksityiselämä

Kittilä asuu Sotkamon Vuokatissa ja työskentelee vanhempana rajavartijana Suomen rajavartiolaitoksen Kainuun rajavartiostossa Vartiuksen raja-asemalla. Hän elää avoliitossa entisen ampumahiihtäjän ja nykyisen ampumahiihtovalmentajan Maija Holopaisen kanssa.
Silverpilen

Silverpilen (suom. Hopeanuoli) on kaupunkitarinoiden mukaan Tukholman metrossa Ruotsissa kummitteleva metrojuna. Usein junan mainitaan koostuvan hopeankiiltäväkylkisistä C5-sarjan metrovaunuista. Vain yksi C5-sarjan juna on rakennettu, ja se koostui kahdeksasta vaunusta. Junayksikkö rakennettiin 1960-luvun puolessa välissä koeliikenteeseen, mutta se on korvattu uudemmalla kalustolla. Junan vaunuista kuusi romutettiin 1990-luvun lopussa.
Silverpilen oli liikenteessä vain harvoin, jolloin tuon hopeanhohtoisen junan näkeminen yöllä sai ihmisten mielikuvituksen heräämään. 1980-luvulla kerrottuja kaupunkitarinoita Silverpilenistä keräsi ruotsalainen folkloristi Bengt af Klintberg, ja tarinoita Silverpilen-aavejunasta kerrottiin ruotsalaisessa televisiosarjassa Det spökar 10. joulukuuta 1997.
Kaupunkitarinasta on useita versioita. Erään version mukaan aavemetrojuna liikennöi hylätyissä metrotunneleissa ja sen näkevät vain metron työntekijät. Toisen version mukaan aavemetrojunan voi nähdä keskiyön jälkeen ohittamassa asemaa suurella nopeudella. Jotkut väittävät Silverpilenin jopa pysähtyvän ottamaan matkustajia kyytiin, ja matkustajien katoavan viikoiksi, kuukausiksi ja jopa vuosiksi ennen kuin poistuvat aavejunasta. Kaupunkitarinoiden mukaan Silverpilen on joko tyhjä tai sen matkustajina on aaveita.
Eräät versiot kytkevät aavejunan metronlinjan 11 eli sinisen linjan käyttämättömään Kymlingen metroasemaan. Kymlingen asemalla on aaveaseman maine, sillä ihmiset sanovat että vain kuolleet poistuvat junasta Kymlingessä.
Benjamin Huggel

Seurajoukkueura

FC Baselissa ammattilaisuransa vuonna 1998 aloittanut Huggel voitti ensimmäisen Basel-jaksonsa aikana kaksi kertaa Sveitsin cupin, kolme kertaa Sveitsin liigan sekä kerran Uhren Cupin. Vuonna 2005 hän siirtyi Bundesliiga-seura Eintracht Frankfurtin riveihin. Hän teki kahden Saksan-kauden aikana vain yhden maalin. Vuonna 2007 Huggel palasi Baseliin, jonka riveissä hän voitti vielä Sveitsin cupin kolme kertaa, Sveitsin liigan neljä kertaa ja Uhren Cupin kaksi kertaa. Hän lopetti uransa kauden 2011-12 päätteeksi.

Maajoukkueura

Huggel pelasi Sveitsin jalkapallomaajoukkueessa vuosina 2003-2010 41 ottelua ja teki kaksi maalia. Hän kuului joukkueeseen vuosien 2004 ja 2008 EM-kisoissa sekä MM-kisoissa 2010. Hän pelasi Sveitsin kaikki ottelut vuosina 2004 ja 2010, kun taas 2008 hän ei päässyt kentälle lainkaan. Vuonna 2005 hän sai kuuden ottelun pannan potkaistuaan Turkin valmentajaa, eikä näin päässyt osallistumaan MM-kisoihin 2006.
Irlannin sisällissota

Sodan kulku

Itsenäisyystaisteluiden rauhansopimuksen mukaan Irlannin vapaavaltio, jonka muodostivat eteläiset 26 kreivikuntaa, sai samantasoisen itsenäisyyden kuin Australia ja Kanada. Parlamentin piti edelleen vannoa uskollisuutta Britannian monarkille, ja britit saivat pitää kolme laivastotukikohtaa Irlannin vapaavaltion alueella. Sopimus hyväksyttiin täpärästi parlamentissa, mutta presidentti de Valera ja kaksi ministeriä erosivat protestiksi. Sopimuksen allekirjoittajat perustivat väliaikaishallituksen Michael Collinsin ja Arthur Griffithin johdolla.
Sotaan johti IRA:n hajoaminen sopimuksen puolustajiin (pro-treaty) ja vastustajiin (anti-treaty) eli tasavaltalaisiin. Vastustajat valtasivat huhtikuussa 1922 Dublinissa sijaitsevan Four Courts -oikeustalon. Kymmenen päivää myöhemmin IRA surmasi brittiläisen sotamarsalkka Henry Wilsonin Lontoossa. Britit syyttivät teosta Four Courtsin valtaajia ja uhkasivat käyttävänsä Irlannissa olevia brittisotilaita. Collins määräsi tämän jälkeen joukot antautumaan, mutta nämä eivät suostuneet. Collins hyökkäsi Four Courtsiin briteiltä lainaamallaan tykistöllä, mistä alkoi Dublinin taistelu. Tämän jälkeen kaikki IRA:n joukot joutuivat valitsemaan puolensa.
Sopimuksen puolustajat katsoivat tukevansa parlamentin hyväksymää laillista sopimusta ja pitivät vastustajia kapinallisina, ”irregulars”. Vastustajat sanoivat sopimuksen olevan brittien sanelua ja kutsuivat puolustajia miehittäjiä mielisteleväksi sotilasjuntaksi. Eamon de Valera liittyi vastustajiin aluksi tavallisena vapaaehtoisena, mutta perusti lokakuussa 1922 tasavallan hallituksen vaihtoehtona vapaavaltiolle.
Collinsin johtamat sopimusta tukevat joukot valtasivat Dublinin viikon kestäneiden taisteluiden jälkeen ja etenivät myös muualla Irlannissa briteiltä saatujen aseiden turvin. Elokuussa 1922 sopimuksen puolustajat olivat voittaneet varsinaisen sisällissodan. Vihamielisyydet kuitenkin jatkuivat sissisodan muodossa. Sopimusta vastustanut IRA:n osa ei luovuttanut aseitaan eikä hajonnut. Osa sopimuksen vastustajista liittyi De Valeran muodostamaan Fianna Fáil -puolueeseen ja lähti politiikkaan.
Sodassa kuolleiden lukumäärästä on ollut monenlaisia arvioita. Sopimuksen puolustajia kuoli eri arvioiden mukaan 540–800, tasavaltalaisia ”paljon enemmän”. Lisäksi tuhansia tasavaltalaisia oli pidätettyinä ja vangittuina.
Belgian Grand Prix 2019

Vapaat harjoitukset

Haas –talli toi kisaviikonloppua varten päivitetyt aerodynaamiset osansa Romain Grosjeanin ja Kevin Magnussenin autoihin. Red Bull –talli asensi Alexander Albonin autoon päivitetyn Hondan moottorin, minkä seurauksena Albon sai lähtöruuturangaistuksen kilpailuun. Mercedes päivitti moottorinsa tehojen ja luotettavuuden osalta itselleen sekä Racing Pointille että Williamsille. Myös Renault toi viikonloppua varten päivitetyn moottorinsa Daniel Ricciardon ja Nico Hülkenbergin sekä McLarenin Carlos Sainzin autoihin. Ferrari sen sijaan antoi uuden moottoripäivityksensä Haasille ja Alfa Romeo Racingille testattavaksi, koska talli päätti ottaa päivityksen käyttöön vasta Italian osakilpailussa ja keskittyi siipien testaamiseen.
Ensimmäisissä vapaissa harjoituksissa Ferrari oli melkein yli sekunnin muita talleja nopeampi, kun Sebastian Vettel oli harjoitusten nopein ja Charles Leclerc toinen. Mercedeksen Lewis Hamiltonin harjoitukset kärsivät kaasupolkimen aiheuttamasta tehohäviöstä. Toro Rosson Daniil Kvjatin kohdalla sen sijaan auton voimayksikön vääntömomentin muutos aiheutti pyörähtämisen La Source –mutkassa. Williamsin testikuljettaja Nicholas Latifi ajoi ensimmäiset vapaat harjoitukset George Russellin autolla. Harjoitusten erikoisin tilanne koettiin Racing Pointin Lance Strollin osalta, kun tämän moottorikate petti ja rikkoontui Kemmelin pitkällä suoralla, mikä aiheutti radalle virtuaalisen turva-auton.
Toisissa vapaissa harjoituksissa Racing Pointin vauhti oli lupaavaa, kun Stroll ja tallikaveri Sergio Pérez sijoittuivat tuloksissa kymmenen parhaan joukkoon, vaikka he kärsivät harjoitusten aikana moottorin ylikuumenemisesta (Pérezin auto pysähtyi harjoitusten viimeisten minuuttien aikana radalle). Myös Red Bullin Max Verstappenin kierrokset kärsivät voimayksikön ongelmista ja hänen paras sijoituksensa oli kuudes. Leclerc oli harjoitusten nopein ja Vettel toinen.
Kolmansien vapaiden harjoitusten aikana Hamiltonin auto sai vakavia vaurioita etuosaan, kun hän kolaroi ratareunukseen Les Fanges –osiolla. Kolari aiheutti radalle punaiset liput 15 minuutin ajaksi. Renault’n Ricciardon vauhti oli lupaavaa ja hän sijoittui harjoituksissa neljänneksi. Leclerc ja Vettel olivat jälleen harjoitusten nopeimmat kuljettajat.
Esa Helasvuo

Esa Matti Helasvuo (s. 9. maaliskuuta 1945 Helsinki) on suomalainen säveltäjä, sovittaja, pianisti ja Sibelius-Akatemian lehtori.
Helasvuo on tehnyt lastenmusiikkia, kuoroteoksia, tilaussävellyksiä orkesterille sekä elokuva-, kuunnelma- ja näyttämömusiikkia.

Perhe ja nuoruusvuodet

Esa Helasvuo on toiseksi vanhin sosiaalineuvos Kaarlo Helasvuon (Hällström) ja lastentarhanopettaja Siiri Järnefeltin neljästä lapsesta. Hänen isoveljensä Antero Helasvuo tunnetaan kääntäjänä ja suomentajana, pikkuveli Pekka Helasvuo viulistina ja kapellimestarina.
Esa Helasvuo opiskeli Kallion lukiossa. Piano-opintoja hän suoritti Sibelius-Akatemian nuoriso-osastolla 1952–1966 ja 1966–1969 solistisella osastolla muun muassa Jaakko Someron oppilaana. Syksyllä 1964 hänet pestattiin The Sounds-yhtyeen kosketinsoittajaksi taiteilijanimellä David Sinner. Helasvuo soitti 1960-luvulla myös The Hounds- ja Frankies-yhtyeissä.

Työura YLEssä ja opettajana

Vuonna 1969 Helasvuo sai Yleisradion teatteriosastolta musiikkidramaturgin viran, jota hoiti vuoteen 1975. Sibelius-Akatemian musiikkikasvatuksen osastolla hän toimi aluksi sivutoimisena tuntiopettajana 1979–1982, improvisoinnin ja vapaan säestyksen tuntiopettajana 1985–1991, sitten improvisoinnin lehtorina sekä välillä myös osaston johtajana ja varajohtajana vuoteen 2008 saakka, jolloin jäi freelance-muusikoksi ja -säveltäjäksi. Vuosina 1979–1982 Esa Helasvuo opetti musiikkia myös Teatterikorkeakoulussa.

Sooloalbumit

Esa Helasvuo levytti esikoisalbuminsa Think-Tank-Funk vuonna 1973 Finnlevylle, jonka tuotantopäällikkönä toimi Toivo Kärki. Levyn muut muusikot olivat Hasse Walli, Edward Vesala, Teppo Hauta-aho, Veli-Pekka Bister, Ylermi Poijärvi, Pekka Helasvuo, Yrjö Lasonpalo ja Pirjo Helasvuo. Vuonna 2011 albumi julkaistiin uudelleen CD-muodossa.
Helasvuon toisen sooloalbumin Omat hommat tuotti Love Recordsille Måns Groundstroem vuonna 1974.
Vuonna 1977 julkaistu Q-albumi tehtiin kahden miehen ja pienen jousisektion voimin: Helasvuo pianossa ja Edward Vesala rummuissa. Samana vuonna Helasvuo teki lastenlaulualbumin Onnimanni monen eri esittäjän kanssa.
Vuonna 2013 Esa Helasvuo julkaisi soolopianolevyn Stella Nova (Tum Records), joka on hänen seitsemäs omissa nimissä julkaistu albumi.

Muusikkona

Esa Helasvuo on esiintynyt improvisoivana soolopianistina ja toiminut studiomuusikkona sekä pianistina teattereissa ja konserteissa. Nuoruusajan pop-yhtyeiden lisäksi hän on soittanut UMOssa sekä muun muassa Eero Koivistoisen, Seppo Paakkunaisen, Edward Vesalan, Henrik Otto Donnerin, Christian Schwindtin, Seppo Rannikon ja Matti Oilingin yhtyeissä.
Metrodoros Koslainen

Metrodoros Koslainen (muinaiskreikaksi Μητρόδωρος) (n. 460 eaa.) oli antiikin kreikkalainen pythagoralainen filosofi ja lääkäri. Hän oli Epikharmoksen poika. Monien perheensä jäsenten tavoin hän opiskeli sekä pythagoralaista filosofiaa että lääketiedettä.
Metrodoros kirjoitti tutkielman Epikharmoksen teoksista. Niissä hän esitti Epikharmokseen ja Pythagoraaseen itsensä nojaten, että doorilainen kreikka oli orfilaisten hymnien oikea murre.
Rektaskensio

Deklinaatio ja rektaskensio muodostavat tähtitieteessä käytetyn ekvatoriaalisen koordinaattijärjestelmän koordinaatiston. Jos ajatellaan pallo, jonka pyörimisakseli on Maan akselin suuntainen ja jaetaan se akseliin nähden kohtisuoralla tasolla kahteen yhtä suureen puolipalloon, nimitetään tasoa ekvaattoritasoksi. Rektaskensio kertoo kohteen kulmaetäisyyden ekvaattoritasolla jostakin kiinteästi valitusta suunnasta. Suunnaksi on valittu kevättasauspiste. Rektaskensiosta käytetään usein symbolia α.
Rektaskensio ilmoitetaan tähtitieteessä tunteina (h), minuutteina (m) ja sekunteina (s). ”Tunti” tarkoittaa tässä yhteydessä ¹⁄₂₄ täydestä ympyrästä eli 15°; ”minuutti” on ¹⁄₆₀ tuntia eli 15 kulmaminuuttia; ”sekunti” on ¹⁄₆₀ minuuttia eli 15 kulmasekuntia. Koska maapallon pyöriessä kohde liikkuu taivaalla, sen suunta (tuntikulma) on helppo laskea seuraavasti: tuntikulma = tähtiaika − rektaskensio.
Tähtitieteellisessä navigoinnissa rektaskensiota ei käytetä; sen korvaa sideerinen tuntikulma (SHA), joka ilmoitetaan asteina.
Ian Hacking

Ian Hacking CC, FRSC, FBA, (s. 18. helmikuuta 1936, Vancouver) on kanadalainen filosofi ja Toronton yliopiston filosofian professori. Aiemmin hän on opettanut Stanfordin yliopistossa. Hacking on erikoistunut tieteenfilosofiaan, johon hän on ollut tuomassa historiallista näkökulmaa Thomas Kuhnin tavoin. Ian Hacking on tunnettu myös monista kielifilosofiaa ja todennäköisyysteoriaa koskevista teoksistaan.
Väinö Starck

Väinö Vilhelm Starck (1887 - 9. toukokuuta 1918) oli lappeelainen sorvari ja Lappeenrannan punakaartin esikuntapäällikkö Suomen sisällissodan aikana. Hän otti osaa Joutsenon rintaman taisteluihin. Sodan lopussa hän osallistui Kaukaan tehtaiden koneiden ja laivojen tuhoamiseen Lappeenrannassa ja seurasi ylipäällikkö Viktor Ripattia Viipuriin. Hän jäi Viipurin taistelussa vangiksi, sai kuolemantuomion valkoisilta ja ammuttiin pian tämän jälkeen.
Manuel Vieira Pinto

Manuel Vieira Pinto (s. 8. joulukuuta 1923 São Pedro de Aboim) on mosambikilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 7. elokuuta 1949 ja nimitettiin Nampulan hiippakunnan johtoon 21. huhtikuuta 1967. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Maximilien de Fürstenberg, jota avustivat Florentino de Andrade e Silva ja Manuel Marilla Ferreira da Silva.
4. kesäkuuta 1984 Vieira Pinto sai nimityksen Nampulan arkkipiispaksi. Lisäksi hän toimi vuosina 1992–1998 Pemban apostolisena hallitsijana. Hän jäi eläkkeelle 16. marraskuuta 2000.
Eagle-Eye Cherry

Eagle-Eye Lanoo Cherry (s.  7. toukokuuta 1968 Tukholma, Ruotsi) on amerikanruotsalainen laulaja-lauluntekijä. Myös hänen sisarensa Neneh Cherry, isänsä Don Cherry ja siskopuolensa Titiyo ovat muusikkoja.
Pian syntymänsä jälkeen Cherry muutti isänsä mukana New Yorkiin, missä hän myöhemmin alkoi näytellä ja soittaa musiikkia. Isänsä kuoltua vuonna 1995 Cherry muutti Tukholmaan tyttöystävänsä kanssa ja keskittyi sanoittamistyöhön. Vuonna 1997 hän julkaisi esikoisalbuminsa Desireless, joka menestyi hyvin Euroopassa. Erityisen suureksi hitiksi nousi single ”Save Tonight”.
Hänen toinen pitkäsoittonsa, Living in the Present Future, julkaistiin vuonna 2000. Hänen viimeisin albuminsa, Sub Rosa, on vuodelta 2003.
Cherry on vieraillut Santanan albumilla Supernatural.
Nuttura

Nuttura on kampaus, joka voidaan tehdä pitkiin hiuksiin. Tyypillisimmin nuttura tehdään kietomalla ja kiinnittämällä hiukset pallomaiseksi hiusmytyksi tai -keräksi. Nutturakampaukset kiinnitetään erilaisilla pinneillä tai hiusverkoilla. 
Nutturaa pidetään nykyisin vanhanaikaisena tai vanhojen naisten kampauksena mutta myös klassisena tai modernin veistoksellisena juhlakampauksena. Helpompitöisinä pidetyt hiustyylit ovat syrjäyttäneet nutturan. Nutturaa ei voi tehdä kuin suhteellisen pitkiin hiuksiin, jotka eivät aina ole nykymuodin mukaisia, ellei apuna käytetä hiuslisäkettä.
Liian tiukalle vedetty nuttura saattaa aiheuttaa päänsärkyä, josta naisille joskus vitsaillaan. Kampauksella on myös hyvät puolensa: ballerinat käyttävät edelleen tiukkoja nutturoita, jolloin kampaus pysyy hyvin paikallaan tanssin aikana mutta näyttää klassisen kauniilta.

Tekotapa

Juhlakampauksia varten hiukset usein tupeerataan ennen nutturantekoa, jotta ne taipuisivat ja pysyisivät halutussa asennossa ja jotta nutturaan saataisiin kokoa. Kampauksessa voidaan kammattavan omien hiusten lisäksi käyttää hiuslisäkettä tai nutturan sisälle piilotettavaa kankaasta tai verkosta valmistettua tukea. Yleinen kotikutoinen nutturankohottaja syntyy vanhoista sukkahousuista. 
Helppotekoinen mutta ei yhtä näyttävä tai muodollisiin tilanteisiin soveltuva arkinuttura syntyy kietomalla poninhäntä tai letti keräksi. Hyvin löysän nutturamaisen kampauksen voi rakentaa kiinnittämällä suortuvia sikinsokin takaraivolle pelkästään pinneillä.
Viuhkaparatiisiharakka

Levinneisyys

Viuhkaparatiisiharakkaa tavataan Papua-Uudessa-Guineassa Uuden-Guinean saarella. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Luumukirva

Koko ja ulkonäkö

Luumukirvan siivettömät yksilöt ovat soikeita, melko pitkänomaisia, yleensä vaaleanvihreitä kirvoja, joiden pintaa peittää jauhemainen vaha. Selkäpuolella erottuu pohjaväriä tummempia laikkuja ja usein kaksi vaaleaa pitkittäisjuovaa. Jotkin yksilöt voivat olla viininpunaisia. Tuntosarvet ovat vain noin puolet ruumiin pituudesta, takaruumiin kärjen cauda on pitkä ja sormimainen ja tummat vaharauhaspitket ovat hyvin lyhyet, noin kolmanneksen caudan pituudesta. Siivekkäillä yksilöillä on valkeat vahatäplät kunkin takaruumiin jaokkeen selkäpuolella. Ruumiin pituus 1,5–2,6 mm.
Kromosomiluku 2n=10.

Levinneisyys

Luumukirva lienee levinneisyydeltään kosmopoliitti. Laji on levinnyt vieraslajina Pohjois-Amerikkaan vuoden 1897 tienolla. Suomessa siitä on havaintoja Ahvenanmaalta Pohjois-Lappiin

Elinympäristö ja elintavat

Luumukirvan elinkierto on kirvoille tyypillinen. Lajilla tapahtuu alkukesästä isäntäkasvin vaihto, jossa primääri-isäntiä ovat Prunus suvun puut, etenkin luumu, ja sekundääri-isäntiä järviruoko tai muutamat muut kosteikkojen heinäkasvit. Vaihto ei ole täydellinen ja osa kirvapopulaatiosta jää puihin. Ensimmäiset kirvat kuoriutuvat munista keväällä ja tuottavat 2–3 neitseellisesti lisääntyvää sukupolvea, jotka elävät tiheinä kolonioina Prunus-suvun puiden lehtien alapinnoilla. Tämän jälkeen alkaa syntyä siivekkäitä yksilöitä, jotka siirtyvät järviruokoihin. Järviruo'oissa kirvat elävät lehtien yläpinnoilla lisääntyen neitseellisesti. Välillä syntyy siivekkäitä yksilöitä, jotka siirtyvät uusiin ruovikoihin. Syksyllä syntyvät siivekkäät kirvat palaavat Prunus-puihin ja synnyttävät siellä koiraita sekä suvullisesti lisääntyviä naaraita, jotka pariteltuaan munivat. Munat talvehtivat.
Luumukirvat eivät aiheuta luumun lehtien käpertymistä, mutta lehdet kalpenevat, putoavat ennenaikaisesti ja hedelmät jäävät tavallista pienemmiksi. Kirvojen lehdille erittämä sokeripitoinen mesikaste tarjoaa myös alustan erilaisten homeiden ja muiden sienten kasvulle.

Ravintokasvit

Luumukirvan primääri-isäntiä ovat Prunus-suvun puut, sekundääri-isäntä etenkin järviruoko (Phragmites australis), mutta myös muutamat muut kosteikoissa elävät heinäkasvit.
Elektronipari

Elektronipari on kovalenttisten sidosten yhteydessä käytetty termi, joka kuvaa molekyylin muodostavien epämetallien yhteisiä elektroneja. Ionisidoksessa suolan muodostava alkuaine, jonka elektronegatiivisuus on suurempi, "kaappaa" tietyn määrän elektroneja omalle radalleen toiselta, jonka elektronegatiivisuus on pienempi. Kovalenttisen sidoksen yhteydessä elektronit ovat yhteisiä eli eivät kuulu kummallekaan epämetallille. Molekyylin molemmat epämetalli-atomit antavat siis yhden elektronin yhteiseen käyttöön, näitä yhteisiä elektroneja kutsutaan elektronipariksi ja nämä muodostavat molekyylin sidoksen.
Universal Studios Singapore

Universal Studios on elokuva-aiheinen huvipuisto Singaporen Sentosan saarella. Puisto avattiin vuonna 2010. Sen eri alueet esittävät elokuvista tuttuja ympäristöjä: "New Yorkissa" voi otattaa itsestään valokuvan "Marilynin" tai "Chaplinin" kanssa, Hollywoodissa on muita elokuvista tuttuja hahmoja ja paljon ostospaikkoja. Sci-fi -alueella on vauhdikkaita vuoristoratoja. "Muinainen Egpti" on kummitusjunan tyyppinen kokemus.