google/wiki40b huggingface dataset:
Iso Sankt Bernhard

Iso Sankt Bernhard eli Iso Sankt Bernhardin sola (ransk. Col du Grand-Saint-Bernard, ital. Colle del Gran San Bernardo, saks. Grosser Sankt Bernhard, engl. Great St Bernard Pass) on Länsi-Alpeilla Italian ja Sveitsin rajaseudulla sijaitseva sola, joka on vanhoista ajoista saakka ollut tärkeä kulkureitti Keski-Euroopan ja Italian välillä. Solan korkein kohta on Sveitsin puolella Valais'n kantonissa, josta sola johtaa Italian puolelle Aostanlaaksoon.

Reitti

Sola kulkee koillis-lounaissuunnassa Valais'n Alppien poikki. Sen korkein kohta on 2 469 metrin korkeudella meren pinnasta. Solan alittaa 1 915 metrin korkeudessa vuonna 1964 rakennettu Sankt Bernhardin tunneli, jonka kautta kulkee eurooppatie E27. Vanha solan kautta kulkeva tie on liikennöintikelponen vain kesäaikana, kesäkuusta syyskuuhun. Tie onkin menettänyt aikaisemman, tärkeän liikenteellisen merkityksensä. 
Pohjoisesta, Sveitsin puolelta, Rhônejoen varrella sijaitsevasta Martignystä solatie kulkee Dransejoen vartta myöten. Etelässä, Italian puolella, tie vie Aostan kaupunkiin.

Majatalo

Munkki Bernhard Mentonilainen perusti vuonna 1049 solaan majatalon matkustajia varten. Majatalo ja sola saivat nimensä hänen mukaansa 1500-luvulla. Todennäköisesti alueella oli ollut majatalo jo roomalaisaikana, mutta seutu oli rauhaton ja rakennukset tuhottiin useita kertoja. 
Paikka on tullut kuuluisaksi myös siellä kehitetystä koirarodusta, bernhardinkoirasta.

Historia

Vanhalla ajalla Iso Sankt-Bernhardin sola tunnettin nimellä Poeninus. Muutamien antiikin aikaisten lähteiden mukaan Hannibal olisi ylittänyt Alpit juuri Poenininuksen kautta, minkä tiedon Titus Livius kuitenkin kiisti.  Hänen antamiensa tietojen perusteella on päätelty, että todennäköisimmin Hannibal ylitti Alpit Col de la Traversetten kautta.
Nallipyssy

Nallipyssy on leikkiase, jossa käytetään nalliksi kutsuttuja, salamavalojauhetta sisältäviä räjähdepanoksia tuliaseen laukeamisesta syntyvän ääneen ja savun jäljittelemiseksi. Tavallisimmissa nallipyssyissä käytetään paperinauhassa tai pyöreässä muoviaihiossa olevia nalleja. Nallipyssyjen nallit kuuluvat Suomessa räjähdeasetuksen sijaan lelujen turvallisuudesta annetun lain soveltamisalaan, jolloin muihin kuin leluiksi luettaviin pyroteknisiin tuotteisiin, kuten paukkuserpentiiniin sovellettava 18 vuoden luovutusikäraja ei koske niitä.
Erityisnosto-oikeus

Erityisnosto-oikeus (engl. Special Drawing Right, lyhenne SDR) on Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) luoma varantoväline ja reservivaluutta. IMF käyttää niitä kirjanpidossaan ja jakaa niitä jäsenmailleen. Se on kirjanpidollinen yksikkö, jonka arvo määräytyy maailman keskeisten valuuttojen muodostaman valuuttakorin perusteella. Valuuttakori koostuu Yhdysvaltain dollarista, eurosta, Japanin jenistä, Englannin punnasta ja Kiinan Renminbistä. Euro on korvannut valuuttakoreissa aikaisemmin mukana olleet Saksan markan ja Ranskan frangin. Valuuttakorin koostumus määrätään viiden vuoden välein. Erityisten nosto-oikeuksien valuuttakoodi on XDR.
Erityisnosto-oikeus otettiin käyttöön vuonna 1970. Tavoitteena on korvata valtiollisten valuuttojen ja kullan käyttöä kansainvälisissä maksusuorituksissa. Kiinan Renminbi päätettiin lisätä Kansainvälisen valuuttarahaston valuuttakoriin marraskuussa 2015, ja muutos tuli voimaan lokakuussa 2016.
Fernando Sáenz Lacalle

Fernando Sáenz Lacalle (s. 16. marraskuuta 1932) on Espanjassa syntynyt, El Salvadorissa toiminut roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin Opus Dein papiksi 9. elokuuta 1959. Hänet nimitettiin Santa Anan hiippakunnan vihkipiispaksi ja Tabboran titulaaripiispaksi 22. joulukuuta 1984. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1985. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Eduardo Martínez Somalo ja Duraisamy Simon Lourdusamy.
3. heinäkuuta 1993 Sáenz Lacalle nimitettiin El Salvadorin armeijan apostoliseksi hallitsijaksi, jona hän toimi, kunnes erosi 19. kesäkuuta 1997. Hänet nimitettiin San Salvadorin arkkipiispaksi 22. huhtikuuta 1995. Hän jäi eläkkeelle 27. joulukuuta 2008, jolloin hänen seuraajakseen nimitettiin José Luis Escobar Alas.
Rinna Paatso

Rinna Pauliina Paatso (s. 5. elokuuta 1969 Turku) on suomalainen näyttelijä ja radiojuontaja. Hän opiskeli Teatterikorkeakoulun näyttelijälinjalla vuosina 1988–1992. Hän työskentelee freelancenäyttelijänä pääkaupunkiseudun teattereissa. Radio Novalla Paatso on juontanut Vapaalla ja viihteellä -ohjelmaa.
Aikaisemmin Paatso on esiintynyt myös muualla Suomessa teattereissa, esimerkiksi Turun kaupunginteatterissa ja Tampereen Työväen Teatterissa sekä Oulussa Meri Oulun kulttuuriseuran kesäteatterissa Toppilan Möljällä. Lisäksi hänellä on useita vierailuja eri televisiosarjoissa ja hänen ääntään on kuultu monissa piirros- ja animaatioelokuvissa. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa Kymmenen riivinrautaa ja V2 – Jäätynyt enkeli sekä televisiosarjoissa Salatut elämät ja Tappajan näköinen mies. Hänen äänensä on tuttu muun muassa Toy Story -elokuvista Andyn äidin roolissa.
Rinna Paatso on näyttelijöiden Liisa ja Ilari Paatson tytär. Myös hänen tyttärensä Sanni Paatso on näyttelijä, joka on esittänyt Risto Räppääjä -elokuvissa Nelli Nuudelipäätä vuodesta 2014 lähtien.
Patrick Macnee

Daniel Patrick Macnee (6. helmikuuta 1922 Lontoo – 25. kesäkuuta 2015 Kalifornia) oli englantilaissyntyinen näyttelijä, jolle myönnettiin Yhdysvaltain kansalaisuus vuonna 1959.
Macnee opiskeli Eton Collegessa ja palveli toisessa maailmansodassa. Hänellä oli varhainen rooli muun muassa elokuvassa Taistelulaivan viimeiset päivät (1956). Hän oli 1960-luvulla Me kostajat -menestyssarjan tähti, ja hänen omaelämäkertansa Blind In One Ear ilmestyi vuonna 1988. Macnee esiintyi myös useissa 1970–1980-lukujen kulttisarjoissa, kuten Lemmenlaiva, Columbo, Frasier ja Taisteluplaneetta Galactica.
Kenties tunnetuimman elokuvaesiintymisensä Macnee teki sir Godfrey Tibbettin osassa James Bond -elokuvassa 007 ja kuoleman katse vuonna 1985.
Macnee oli kolmesti naimisissa; kolmas avioliitto alkoi vuonna 1988. Pari asui eteläisessä Kaliforniassa Fiona-koiransa kanssa. Hänen keskimmäinen vaimonsa oli näyttelijä Katherine Woodville.
Perdikkas III

Perdikkas III oli Makedonian kuningas vuosina 364–359 eaa. veljensä Aleksanteri II:n jälkeen. Perdikkas oli Amyntas III ja Eurydiken poika. Kun Aloroksen Ptolemaios murhasi Aleksanterin Perdikkas oli vielä alaikäinen ja Ptolemaios hallitsi hänen sijaansa. Lopulta Perdikkas murhasi Ptolemaioksen ja otti vallan omiin käsiinsä. 
Perdikkas kuoli taistelussa Illyrian Bardylistä vastaan. Uudeksi kuninkaaksi tuli Perdikkaan alaikäinen poika Amyntas IV. Vallan otti kuitenkin käsiinsä Perdikkaan veli Filippos II joka julistautui samana vuonna itse kuninkaaksi.
Matías Aguirregaray

Seurajoukkueura

24. elokuuta 2011 italialaisseura Palermo ilmoitti hankkineensa Aguirregarayn kauden kestävällä lainasopimuksella. Hän pelasi ensimmäisen sarjaottelunsa joukkueessa Cagliaria vastaan.

Maajoukkueura

Aguirregaray teki ensiesiintymisensä Uruguayn maajoukkueessa helmikuussa 2013 pelatussa ystävyysottelussa Espanjaa vastaan.
Z11 Bernd von Arnim

Valmistus

Alus tilattiin 9. tammikuuta 1935 Germaniawerftiltä Kielistä. Sen köli laskettiin vielä samana vuonna 26. huhtikuuta ja alus laskettiin vesille 8. heinäkuuta 1936. Alus valmistui 6. joulukuuta 1938.

Palvelus

Miehistönsä upottama 13. huhtikuuta 1940.
Isonokkamuura

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan isonokkamuura on 17–18 cm. Selästään isonokkamuurakoiras on musta ja selässä on tiheästi kapeita valkoisia poikkijuovia. Päälaki on väritykseltään musta. Vatsastaan koiras on mustavalkoraidallinen. Naaras isonokkamuura on musta ja kapeat poikkiraidat ovat kellertäviä. Naaraan päälaki on punaruskea ja vatsa mustan ja kellertävän raidallinen. Kummankin sukupuolen iiris on punainen ja nokka on suurikokoinen ja koukkupäinen. Ulkonäöltään koiras muistuttaa andienisomuuraa (Frederickena unguligera), joka on kuitenkin huomattavasti suurikokoisempi. Myös raitapuumuura (Thamnophilus doliatus) muistuttaa isonokkamuurakoirasta, mutta raidoitus on sillä leveämpää.

Levinneisyys ja elinympäristö

Isonokkamuuraa tavataan Keski-Amerikassa Panamasta Hondurasiin ja Etelä-Amerikassa Kolumbiasta ja Amazonasin alueelta Venezuelasta, Guyanasta, Surinamesta, Ranskan Guyanasta, Brasiliasta, Ecuadorin ja Perun itäosista ja Bolivian pohjoisosista. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät ja niiden reunamaat, jotka kasvavat köynnöksiä. Isonokkamuuraa tavataan harvoin metsistä, jotka kasvavat yli 1 000 metrin korkeudella merenpinnasta.

Elintavat

Isonokkamuurat elävät pareittain tai muodostavat sekaparvia muurasten (Myrmotherula) tai muiden metsien pohjakerrosten lintujen kanssa. Laji on suhteellisen ujo ja liikkuu piilossa kasvillisuuden joukossa. Lajin ravintoa ovat suurikokoiset hyönteiset, joita se etsii kasvillisuuden joukosta.
Laji on yksiavioinen ja pariutuu koko elämäkseen. Isonokkamuuran pesimäkausi kestää maaliskuulta toukokuulle. Pesä on harvahko ja kuppimainen. Naaras munii kaksi kermanvalkoista munaa, joissa on tummanruskeita ja violetteja pilkkuja. Molemmat vanhemmat hautovat munia ja hoitavat kuoriutuneita poikasia.
Sveitsin Alpit Jungfrau-Aletsch

Alueen vaikutus kulttuurissa

Ympäristön vuoristoiset ja kontrastikkaat maisemat ovat olleet tärkeässä roolissa eurooppalaisessa taiteessa sekä innoittaneet vuorikiipeilijöitä. Maisemat ovat niin ikään olleet keskeisessä roolissa alppiturismissa houkutellen alueelle matkailijoita niin talvisin kuin kesäisin.
Jaakko Husa

Jaakko Husa (s. 1966 Alatornio) on Helsingin yliopiston oikeus ja globalisaatio -professuurin haltija. Oppituoli on sijoitettu oikeustieteelliseen tiedekuntaan.
Husa on valmistunut ylioppilaaksi Putaan lukiosta Torniosta vuonna 1985. Hänellä on puoliso ja kaksi lasta.
Husa on ollut nimitettynä useaan oikeustieteen eri alojen täysprofessuuriin: oikeusvertailun ja valtiosääntöoikeuden (2014-2018) sekä oikeuskulttuurin ja oikeuslingvistiikan professori Lapin yliopistossa (2011-2014), valtiosääntöoikeuden ja yleisen oikeustieteen professori Joensuun yliopistossa (2003-2010) (nyk. Itä-Suomen yliopisto) ja vertailevan julkisoikeuden professori  Vaasan yliopistossa (1998-2003). Aiemmin hän on ollut julkisoikeuden assistentti ja yliassistentti Lapin ja Joensuun yliopistoissa. Husa on ollut Suomen Akatemian varttuneena tieteenharjoittajana vuosina 2006–2007.
Husa väitteli Lapin yliopistossa vuonna 1995 tutkimuksellaan Julkisoikeudellinen tutkimus vastaväittäjinään professorit Antero Jyränki ja Hannu Tapani Klami. Hän on julkaissut yli 200 tieteellistä tekstiä (kirjoja, artikkeleita, arvosteluja) englanniksi (julkaisujen pääkieli) ja suomeksi. Julkaissut tieteellisiä tekstejä myös saksaksi ja ruotsiksi. Husan tekstejä on käännetty muun muassa espanjaksi, japaniksi ja turkiksi.
Husa on ollut vieraileva tutkijana useissa ulkomaisissa yliopistoissa, kuten Edinburgin yliopistossa (MacCormick Fellow), Maastricht European Private Law Institutessa, Riga Graduate School of Law’ssa (Latvia) ja Hongkongin yliopistossa. Lisäksi hänellä on kansainvälisiä tieteellisiä tehtäviä. Hän on International Academy of Comparative Law’n jäsen (Titular member) ja toimii useiden alansa kansainvälisten julkaisujen, kuten Maastricht Journal of European and Comparative Law'n, brasilialaisen Revista de Direito Comparado e Estudos Culturais’in ja italialaisen Bologna Law Review’n toimituskuntien asiantuntijajäsenenä. Vuonna 2018 hänet kutsuttiin Suomalaisen tiedeakatemian jäseneksi.
Estelle Harris

Estelle Harris, o.s. Nussbaum (s. 4. huhtikuuta 1928) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet muistetaan varsinkin Estelle Costanzan sivuosasta televisiosarjassa Seinfeld. Hän on myös ääninäyttelijä.
New Yorkissa syntynyt Harris on ollut vuodesta 1954 naimisissa Sy Harrisin kanssa. Pari sai kolme lasta.
Jääpallon Ruotsin 1.divisioonan kausi 1944

Etelä

VSK sai luovutusvoiton IF Götasta.
Eeva Heikkilä

Eeva Elina Heikkilä (s. 29. huhtikuuta 1921 Haapajärvi) on suomalainen Sallassa asuva maatalon emäntä ja kirjailija.
Heikkilän vanhemmat olivat pienviljelijä, työmies Kristian Ojalehto ja Lempi Sorola. Hän kävi neljä luokkaa kansakoulua ja oli asutustilan emäntänä Sallassa 1951–1979.
Heikkilän kirjoittamia kertomuksia ja runoja on julkaistu myös Kalevassa, Lapin Kansassa, Pohjolan Sanomat-lehdessä ja Koillis-Lappi-lehdessä.
Jorge Sanz

Jorge Sanz (s. 26. elokuuta 1969) on espanjalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muiden muassa elokuvissa Amantes (Aranda, 1991) ja Belle Époque – muutosten aika (Trueba, 1992). 
Sanz voitti vuonna 1990 Goya-palkinnon ja on ollut ehdolla useiden muiden saajaksi.
Leikkaa, kopioi ja liitä

Leikkaa, kopioi ja liitä ovat tietokoneen toimintoja, joilla esimerkiksi tekstiä tai kuvia voidaan väliaikaisesti tallentaa leikepöydälle ja sitten liittää jonnekin muualle. Yleensä toiminnolla kopioidaan tekstiä, kuvia, taulukoita tms. nopeasti tietokonesovelluksessa (yleensä tekstinkäsittelyohjelmassa) tietyn asiakirjan sisällä paikasta toiseen, tai asiakirjasta toiseen. Tekstiä ja sen osia sekä muita elementtejä voi yleensä kopioida myös sovelluksesta toiseen.
Lawrence G. Tesler siirsi ensimmäisenä "leikkaa ja liimaa"- ajatuksen tietokonepohjaiseen tekstinkäsittelyyn työskennelleessään Xerox PARCissa 1974–1975. Pian sen jälkeen tuli käyttöön tekstinkäsittelyohjelmia, joissa tällä tavoin voitiin siirtää tai kopioida käsiteltävänä olevan tiedoston sisällä tekstin osia paikasta toiseen. Toiminnon teki tunnetuksi Apple Lisa (1981) ja Macintosh (1984) tietokoneissaan.
Toiminnon taustalla on Apple Macintoshin macOS- ja Microsoft Windows-käyttöjärjestelmien ikkunointijärjestelmän ominaisuus, jossa tekstiä voi kopioida  (copy) aktivoimalla eli valitsemalla se ensin joko hiiren tai nuolinäppäinten avulla ja liittämällä (paste) se sitten joko toiseen paikkaan samassa asiakirjassa tai nyt myös kokonaan toiseen asiakirjaan tai sovellukseen.-
Toimintoa voi käyttää myös kokonaisten tiedostojen ja kansioiden kopiointiin käyttöjärjestelmän tiedostonhallinnasta käsin.
Copypaste-toiminnon voi suorittaa Windows-käyttöjärjestelmässä näppäinyhdistelmillä Ctrl+C (copy, kopioi) Ctrl-X (cut, leikkaa) ja Ctrl+V (paste, liitä). MacOS -käyttöjärjestelmässä samaan toimintoon voi käyttää pikanäppäinkomentoa Komento+C (kopioi) ja Komento+V (liitä).
Windowsin nykyiset näppäinyhdistelmät on lainattu MacOS:sta. OS/2 ja aiemmat Windows-versiot käyttivät näppäinyhdistelmiä Ctrl-Del (leikkaa), Ctrl-Insert (kopioi) ja Shift-Insert (liitä).
Copypaste-toiminnon kanssa samankaltainen on ns. raahaa ja pudota -toiminto (drag and drop), jossa hiiren avulla valitaan kopioitava elementti ja "raahataan" se sitten hiiren oikeanpuoleista nappia alhaalla pitäen haluttuun paikkaan. (Hiiren oikeanpuoleisen näppäimen vapauttaminen merkitsee tässä samaa kuin edellä liitä-komento eli Ctrl+V.)
Termiä käytetään myös tilanteissa joissa kopioidaan valmiista tuotoksesta ja julkaistaan se uutena.
Djurgårdens IF Bandyförening

Historia

Djurgården IF (DIF) osallistui jääpallon Ruotsin mestaruuskilpailuihin ensimmäistä kertaa vuonna 1908 ja voitti heti ensimmäisellä osallistumiskerrallaan maan mestaruuden. Vuotta aiemmin järjestetyissä ensimmäisissä Ruotsin mestaruuskilpailuissa 1907 seura ei vielä ollut mukana. Toisen mestaruutensa Djurgården voitti 1912, tuolloin loppuottelu IFK Uppsalaa vastaan päättyi tasatulokseen 1-1 ja mestaruus päätettiin jakaa. Djurgården oli Ruotsin mestaruuskilpailujen alkuaikoina maan johtavia jääpalloseuroja, se pelasi loppuottelussa kuusi kertaa vuosina 1908-1916. Viimeisimmän kerran se on ollut loppuottelussa vuonna 1930.
Kaudella 2009-2010 Hammarby IF:n voittaessa eli edellisestä Tukholmaan menneestä mestaruudesta oli kulunut jo 78 vuotta, sillä viimeksi mestaruus tukholmalaisseuralle oli mennyt keväällä 1931 AIK:lle. Niinpä siihen asti Djurgårdenin kannattajat saattoivat huutaa "2 guld mer än Bajen!" eli kaksi kultaa enemmän kuin Hammarbyllä. Sen jälkeen kaudella 2012-2013 Hammarby IF voitti vielä toisenkin Ruotsin jääpallomestaruutensa, joten Djurgårdenin kannattajien huudolle ei ollut enää katetta.
Alkuaikojen jälkeen Djurgården ei ole saavuttanut suurta menestystä. Ruotsin jääpallomestaruus on ratkottu sarjamuotoisena vuodesta 1931 ja Djurgården on pelannut korkeimmalla sarjatasolla kahdeksan kauden ajan. Viimeksi se on pelannut korkeimmalla sarjatasolla kaudella 1965-1966.

Uudelleen Ruotsin jääpallon yläsarjoissa

Djurgården IF tukholmalaisena suurseurana muodostui vuonna 1991 18 erillisestä lajijaostosta, joista muodostui tällöin omat itsenäiset seuransa kuitenkin säilyttäen aatteellisen yhteytensä vanhaan yhtenäiseen Djurgården IF:ään DIF-tunnuksen, seuranimiensä ja peliasujensa kautta,
Djurgården IF:n jääpalloilu heikkeni 1990-luvulla niin, että 1999 seuralla ei ollut jääpallotoimintaa. Vuonna 2000 seura aloitti jääpalloilun uudelleen IV Divisioonasta. Seura voitti seuraavina vuosina IV Divisioonan ja III Divisioonan lohkonsa pelaten jo syksyllä 2002 II Divisioonassa.
Djurgården nousi Ruotsin jääpallon toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Allsvenskaniin kaudella kaudella 2007-2008, mutta putosi Divisioona 1:een, Seuraavan kerran Djurgården nousi Allsvenskaniin kaudeksi 2015-2016. 
Nousun teki mahdolliseksi yhteistyö toisen tukholmalaisseuran Spånga Bromsten BK:n eli SBBK kanssa. SBBK:lla oli laaja junioritoiminta ja oma kenttä Spånga IP, jonne Djurgårdenkin oli siirtynyt 1990-luvulla. Taloudelliset ja kenttäkysymykset tekivät yhteistyökeskustelut SBBK:n kanssa ajankohtaiseksi. Niinpä seurat perustivat yhteisen edustusjoukkueen Spånga Djurgården, joka nousi kaudeksi 2015-2016 Allsvenskaniin,
Vihervarpunen

Koko ja ulkonäkö

Vihervarpusen pituus on 11–12,5 senttimetriä. Se on pieni, yleisväritykseltään kellanvihreä lintu. Koiraalla on musta päälaki ja kurkkulappu ja mustilla siivillä keltainen siipijuova. Naaras on harmaanvihreä, päälaeltaan harmaa ja alta mustaviiruinen. Myös nuori lintu on viiruinen ja sillä on ruskeansävyinen selkä ja melko vaalea pää. Vihervarpunen on taitava kiipeilijä, joka roikkuu usein oksasta pää alaspäin syöden siemeniä.
Vihervarpusen laulussa on sointuvia viserryksiä ja liverryksiä sekä muiden lintujen matkintoja ja osa vihervarpusista on hyvin taitavia matkijoita. Vihervarpusen kutsuääniä ovat laskeva ”tsviy” sekä nouseva ”tsvii-i”, joita se voi sekoittaa keskenään yhteen.
Vanhoilla vihervarpusilla on täydellinen sulkasato heinä–syyskuussa. Sen kesto on keskimäärin 68 päivää. Nuoret linnut sulkivat ruumiinhöyhenensä ja osan, joskus kaikki, siiven peitinhöyhenet elo–lokakuun aikana.
Vanhin suomalainen rengastettu vihervarpunen on ollut seitsemän vuotta, yhden kuukauden ja yhden päivän vanha. Euroopan vanhin on ollut venäläinen 13 vuoden ja kuuden kuukauden ikäinen yksilö.

Levinneisyys

Vihervarpusia pesii Pohjois- ja Keski-Euroopassa ja Venäjällä, josta erillinen populaatio elää Kaukoidässä. Lisäksi lajia tavataan talvehtivana Etelä-Euroopassa ja Pohjois-Afrikassa. Euroopassa arvioidaan pesivän 10–18 miljoonaa paria.
Suomessa vihervarpunen pesii Tunturi-Lappia lukuun ottamatta koko maassa. Suomessa pesii nykyään lähes kaksi miljoonaa paria, mutta vuosien väliset kannanvaihtelut ovat suuria. Vaihtelut johtuvat erityisesti kuusen ja koivujen siemensadon runsaudesta.
Suomessa vihervarpunen on pääasiassa muuttolintu ja se talvehtii Länsi- ja Etelä-Euroopassa. Joinakin talvina osa talvehtii Suomessakin, mutta runsaana laji esiintyy talvisin vain poikkeuksellisesti.

Elinympäristö

Vihervarpunen pesii havu- ja sekametsissä ja erityisesti se suosii vanhoja kuusimetsiä.

Lisääntyminen

Naaras rakentaa pesän kuuseen tai mäntyyn, usein korkealle latvukseen. Muninta alkaa Etelä-Suomessa hyvän siementalven jälkeen usein jo maalis-huhtikuun vaihteessa, normaalivuonna vapun jälkeen. Munia on 4–6, yleensä 5. Naaras hautoo noin 12 vuorokautta. Molemmat vanhemmat osallistuvat poikasten ruokintaan. Poikaset lähtevät pesästä runsaan kahden viikon ikäisinä. Emot huolehtivat poikueesta vielä noin pari viikkoa. Usein munitaan toinen pesye juhannuksen tienoilla.

Ravinto

Vihervarpusen ravintoa ovat ensisijaisesti puiden siemenet. Siemensadon määrästä riippuen kuusi, koivut ja tervaleppä ovat tärkeimmät. Loppukesällä ja syksyllä vihervarpuselle käyvät myös ruohovartisten siemenet, esimerkiksi voikukka ja ohdakkeet. Talvellakin se saattaa syödä talventörröttäjien siemeniä sekä lintulaudoilla talia, auringonkukansiemeniä ja maapähkinää. Kesällä laji syö myös hyönteisiä ja niiden toukkia, jotka ovat pienten poikasten ravintona tärkeä proteiinilisä.
Chopper (moottoripyörä)

Chopper (kopteri) on pitkälle muunneltu moottoripyörä, jota on kevennetty poistamalla osia tai vaihtamalla niitä pienempiin tai kevyempiin. Choppereille tyypillisiä piirteitä ovat muun muassa pitkä etuhaarukka, korkea ohjaustanko, pieni polttoainetankki, muhkea takarengas, siro eturengas sekä matala ja rento ajoasento. Tällaisia pyöriä rakennetaan perinteisesti eri-ikäisistä Harley-Davidson-malleista, mutta myös esimerkiksi vanhoja brittipyöriä, kuten Triumpheja, saatetaan käyttää aihioina.
Suomessa chopper-tyyppisten pyörien rakentelu alkoi 1960–70-lukujen taitteessa ulkomaisten esikuvien innoittamana.
Hardanger

Hardanger on Lounais-Norjan Hordalandin läänissä sijaitseva piiri, jonka hallitseva piirre on Hardangerinvuono. Hardangeriin kuuluvat seuraavat kunnat: Odda, Ullensvang, Eidfjord, Ulvik, Granvin, Kvam ja Jondal.
Ennen kuin Harald Kaunotukka nousi Norjan valtaistuimelle vuonna 872, Hardanger oli itsenäinen kuningaskunta.
Diagonalisoituva matriisi

Diagonalisoituvuuden erikoistapauksia

Matriisin diagonalisoituvuudelle on olemassa muutamia erityistapauksia diagonalisoivan matriisin erityisluonteen mukaan. Nämä erikoistapaukset koskettavat vain pientä osaa matriiseista ja viittaavat yleensä alkuperäisen matriisin omaavan joitakin erityisominaisuuksia.
Shinedown

Historia

Laulaja Brent Smithin aikaisempi yhtye oli tehnyt Atlantic Recordsin kanssa kehittämissopimuksen. Yhtiö halusi kuitenkin erottaa yhtyeen muut jäsenet ja jatkaa Brent Smithin sopimusta. Laulaja keräsi Atlantic Recordsin avustamana uuden yhtyeen.
Shinedown julkaisi ensimmäisen levynsä Leave A Whisperin vuonna 2003, ja se on myynyt Yhdysvalloissa platinaa. Toinen levy Us And Them sekä 2008 julkaistu The Sound Of Madness -albumi nostivat yhtyeen suosiota. Kolmas levy The Sound Of Madness nousi ilmestyessään Billboard-listan sijalle kahdeksan. Shinedownin versio kappaleesta "Simple Man" on omistettu Panteran entiselle kitaristille Dimebag Darrelille.
Vuonna 2011 Shinedown julkaisi livealbumin, "Somewhere in the Stratosphere", jossa on neljä levyä (2 CD + 2 DVD), jotka sisältävät yli 30 kappaletta. 
Yhtye julkaisi vuonna 2012 albumin nimeltä "Amaryllis".
Yhtye julkaisi viidennen albuminsa Threat to Survial 18. syyskuuta 2015.
Yhtye julkaisi kuudennen albuminsa Attention Attention 4. toukokuuta 2018.