google/wiki40b huggingface dataset:
Petra Lammert

Yleisurheilu-ura

Lammert sijoittui vuonna 2003 alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa kolmanneksi. Vuoden 2005 sisäratojen EM-kilpailuissa hän sijoittui neljänneksi ja saman vuoden IAAF:n yleisurheilufinaalissa viidenneksi. Lisäksi hän voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan mestaruuden Erfurtissa tuloksella 18,97 m. Seuraavana vuonna hän voitti EM-pronssia Göteborgista. Hän voitti myös Euroopan cupin superliigan kilpailun ja sijoittui MM-hallikisoissa neljänneksi ja yleisurheilufinaalissa viidenneksi.
Lammert sijoittui vuonna 2007 Osakan MM-kisoissa viidenneksi ja yleisurheilufinaalissa neljänneksi. Vuonna 2009 hän voitti kultaa Torinon EM-hallikilpailuissa sisärataennätyksellään 19,66. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän sijoittui kuudenneksi.
Saksan-mestaruuskilpailuissa Lammert on voittanut kultaa ulkoradoilla vuosina 2006–2007 ja sisäradoilla vuonna 2006. Hopealle hän on sijoittunut ulkoradoilla vuonna 2010 ja sisäradoilla vuosina 2005 ja 2008–2010. Lammertin ennätys kuulantyönnössä on 20,04, jonka hän työnsi 26. toukokuuta 2007 Zevenissä.
Jääkiekon SM-liigakausi 1994–1995

Kausi 1994–1995 oli jääkiekon SM-liigan 20. kausi. Mestaruuden silloin voitti hieman yllättäen nuorella joukkueella kauteen lähtenyt Vladimir Jursinovin valmentama Turun Palloseura. Toiseksi tuli Helsingin Jokerit ja kolmanneksi Porin Ässät. Kautta väritti NHL:n työsulku, jonka ansiosta NHL-pelaajia pelasi myös SM-liigassa. Nimekkäimpiä ammattilaisvahvistuksia olivat Jari Kurri, Teemu Selänne, Esa Tikkanen, Christian Ruuttu, Michael Nylander, Shawn McEachern ja Theoren Fleury. Sekä runkosarjan että pudotuspelien pistepörssin voitti Saku Koivu.
Walkiakoski (yritys)

Osakeyhtiö Walkiakoski Aktiebolag oli Valkeakoskella vuosina 1873-1934 toiminut metsäteollisuusyritys, josta tuli sittemmin osa Yhtyneet Paperitehtaat Oy:tä ja edelleen osa UPM-Kymmene-konsernia.

Historia

Yhtiön toiminta sai alkunsa, kun tamperelaiset konttoristi Carl Johan Helin (1844–1902), apteekkari Edvard Julius Granberg (1823–1884) ja kauppias Carl Oskar Willgren (1832–1882) perustivat 1871 Valkeakosken Myllysaareen ensin puuhiomon ja sitten paperitehtaan, jossa oli 2 paperikonetta. Tämä tehdas käytti aluksi nimeä E. J. Granberg & C:o, mutta pian muodostettiin 1,2 miljoonan markan osakepääoman omaava Osakeyhtiö Walkiakoski Aktiebolag, jonka säännöt senaatti vahvisti 17. heinäkuuta 1873. Perustajista Helin joutui luopumaan osakkuudestaan jo alkuvaiheessa, mutta Granberg ja Willgren jatkoivat toimien vuorotellen tehtaan isännöitsijöinä. 1880 valmistui Valkeakoskelle Suomen ensimmäinen sulfaattiselluloosatehdas.
1880-luvun kuluessa uusi yhtiö kärsi tappioita Venäjän kaupassaan, ja se joutui 1886 velkojiensa hallintaan, ja lopulta yhtiö teki konkurssin. Velkojien muodostama yhteenliittymä osti Valkeakosken tehtaan konkurssihuutokaupassa, ja tehtaan toimintaa jatkoi ensin avoin yhtiö Walkiakoski Nya Bolag ja vuodesta 1889 lähtien edellisenä vuonna perustettu Aktiebolaget Walkiakoski. 
Vuonna 1912 yhtiön palveluksessa oli 1000 henkilöä, myynti oli 9 miljoonaa markkaa ja tuotanto muodostui 13 000 tonnista eri paperilaatuja sekä 10 500 tonnista selluloosaa. Yhtiö jatkoi toimintaansa ilman suuria ongelmia aina vuoteen 1917 saakka. Vuoden 1917 vallankumous Venäjällä johti siihen, että tärkein markkina-alue menetettiin. Samoin aiheutui maksamatta jääneiden saatavien ja kiinteistöjen menetyksistä 7,3 miljoonan markan tappiot. 
Yhtiön rahoitustilanne oli 1920-luvun alussa vaikea, ja sen pääosakas helsinkiläinen pankkiiri Moses Skurnik joutui luovuttamaan Ab Walkiakosken osakkeet Helsingin Osakepankille. Pankki asetti yhtiön johtoon 1924 kenraali Rudolf Waldenin, joka oli 1920 perustanut Yhtyneet Paperitehtaat Oy:n. Ab Walkiakoski liitettiin osaksi samaa konsernia 1929 ja fuusioitiin Yhtyneisiin Paperitehtaisiin 1934.

Paperitehdas

Myllysaaren paperitehdas oli nykyisen UPM-Kymmene Oyj:n  Tervasaaren paperitehtaan edeltäjä  Valkeakosken Myllysaaressa. Tehdas toimi vuosina 1873–1938. Tulipalo tuhosi tehtaan vuonna 1901. Tulipalon jälkeen vuonna 1901 tehtaalle hankittiin kaksi uutta isompaa paperikonetta (PK II ja PK III) ja yksi palossa vaurioitunut paperikone (PK IV → PK I) korjattiin. Lisäksi yksi paperikone rakennettiin Tervasaareen tuhoutuneiden koneiden (I–III) osista.
Tulipalo tuhosi tehtaan uudelleen vuonna 1938, jolloin paperitehtaan toiminta siirtyi lopullisesti nykyiseen Tervasaaren paperitehtaaseen mantereen puolelle. Tehtaan viimeinen omistaja oli Yhtyneet Paperitehtaat Oy.
Buenos Airesin yliopisto

Buenos Airesin yliopisto (esp. Universidad de Buenos Aires) on 12. elokuuta 1821 perustettu Argentiinan pääkaupungissa Buenos Airesissa toimiva julkinen yliopisto. Se on maansa toiseksi vanhin yliopisto.
Buenos Airesin yliopistossa on noin 350 000 opiskelijaa ja akateemiseen henkilökuntaan kuuluu noin 29 000 ihmistä. Sen rehtori on Aníbal Franco. Tiedekuntia on kolmetoista. Yliopisto on saanut viisi Nobelin palkintoa, joista viimeisimmän yli 20 vuotta sitten.
Maailman viidensadan huippuyliopiston Shanghai-yliopistovertailussa Buenos Airesin yliopisto sai vuonna 2014 sijaluvun 151–200. Se luokiteltiin parhaaksi argentiinalaiseksi yliopistoksi.
Kommunistijohtaja Che Guevara valmistui Buenos Airesin yliopiston lääketieteellisestä tiedekunnasta vuonna 1953.
NetIQ eDirectory

NetIQ eDirectory (aiemmin Novell eDirectory) on X.500-yhteensopiva hakemistopalvelu , joka sisältää tietoa käyttäjistä, tietokoneista ja verkon palveluista. eDirectory-hakemistopalvelu mahdollistaa resurssien keskitetyn jakamisen käyttäjille ja sovelluksille sekä tarjoaa tavan nimetä, kuvata, paikallistaa, hallita ja suojata käytössä olevia verkon resursseja. eDirectory ei ole rajattu Windows-käyttöjärjestelmään, kuten siitä löyhästi mallia ottanut Microsoft Active Directory (joka ei oikeastaan ole aito hakemistopalvelu, vaan uusien Windows-palvelinkäyttöjärjestelmien ominaisuus). eDirectory on tuttu ainakin 1990-luvun palvelinkäyttöjärjestelmistä, ensimmäisistä IT-infran hallintajärjestelmistä, erilaisista kirjautumisjärjestelmistä sekä käyttäjänhallintapalveluista. Nykyään eDirectorylle on saatavana palveluita ja hallintavälineitä sekä Windows- että Linux-ympäristön hallintaan ja kirjautumisten suojaamiseen sekä automatisointiin.
eDirectory on LDAP- ja SunTone-sertifioitu palvelimesta riippumaton, tapahtumapohjainen (Event-based), hierarkkinen ja replikoituva hakemisto, ja kaikilla hakemisto-objekteilla voi olla oikeuksia. Se on ollut mallina muille toimittajille myös käyttäjänhallinta (IDM) -palvelussa jo 1990-luvun lopulta. Se on laajasti käytössä mm. oppilaitoksissa sekä erityisen hyvää tietoturvaa vaativassa julkishallinnossa ja yrityksissä.

Historia

Novell alkoi kehittää x.500:aan nojaavaa palvelinriippumatonta hakemistoa 1980-luvun lopulla. Hakemisto tuli kaupallisena tuotteena markkinoille vuonna 1993 nimellä NDS (NetWare, myöhemmin Novell Directory Service). Palvelimen rajoista se poistui vuodesta 1995 alkaen eri tuotteistuksilla ja eri käyttöjärjestelmiin käyvä versio sai nimen eDirectory.
Vuores

Rakennuksia Vuorekseen

Vuoreksen asuinalueille rakennetaan monipuolisesti kerros-, rivi- ja omakotitaloja. Kaupunginosan toiminnallisessa ytimessä Vuoreskeskukseen sijaitsee palveluita, kuten koulu- ja liikekeskukset sekä keskuspuisto. Lempäälän puoli Vuoreksesta tukeutuu Tampereen kaupungin tuottamiin julkisiin palveluihin, joista Lempäälä maksaa Tampereelle.
Vuoreksen koulukeskus on yksi kaupunginosan monista hankkeista. Vuonna 2008 koulukeskuksesta pidetyn suunnittelukilpailun voitti ehdotus nimeltä "Kruunu" (Arkkitehtitoimisto Aarne von Boehm Oy). Koulukeskus sisältää tilat muun muassa peruskoulun luokille 1-9, esiopetukselle ja päiväkodille. Tilat on mitoitettu 1 300 oppilaalle.

Liikenne

Vuoreksen liikennesuunnittelun perustana on tehokas julkinen liikenne. Se hoidetaan linja-autoilla, vaikka suunnittelussa varauduttiin myös raitiotien toteuttamiseen. Raitiotie ei valmistuessaan kuitenkaan kulje Vuorekseen vuoden 2017 suunnitelman mukaan. Vuorekseen rakennetaan lisäksi kattava kevyen liikenteen verkosto. Vuoreksen Tampereen keskusta-alueeseen yhdistävä Särkijärven silta avattiin liikenteelle heinäkuun alussa vuonna 2011.

Muuta

Vuoden 2017 taajamarajauksessa Vuores muodosti oman taajamansa, jonka pinta-ala oli 2,88 neliökilometriä. Taajamassa oli 3 836 asukasta ja se oli väestötiheydellään 1 334 asukasta/km² Suomen taajamista kolmanneksi tiheimmin asuttu. Vuoreksessa toimii myös Suomen ilmavoimiin kuuluvan varikon Lentotekniikkalaitoksen osia.
Charles Barney Cory

Charles Barney Cory (31. tammikuuta 1857 Boston – 31. heinäkuuta 1921) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä ja golfin pelaaja.
Cory kiinnostui lintutieteestä ollessaan 16-vuotias ja ryhtyi keräämään lintujen nahkoja. Koska hänen isänsä oli luonut suuren omaisuuden tuontibisneksessä, varmistaen näin että hänen poikansa ei tarvitsisi koskaan tehdä töitä, Cory saattoi matkustella mielin määrin. Hän keräsikin nopeasti laajan kokoelman Karibian ja Meksikonlahden alueen linnustosta.
Cory opiskeli jonkin aikaa lakia Harvardin ja Bostonin yliopistoissa, mutta jätti pian opinnot jatkaakseen matkustelemista. 1883 hän oli niiden 48 ornitologin joukossa, jotka kutsuttiin American Ornithologists' Unionin (AOU) perustajiksi. Kun Coryn 19 000 nahan kokoelma paisui liian suureksi kotona säilytettäväksi, hän lahjoitti sen Field Museum in Chicagon kokoelmiin ja hänelle myönnettiin ornitologian kuraattorin asema. Coryn 600 ornitologisen niteen kokoelma myytiin Edward A. Ayerille vuonna 1894 ja lahjoitettiin myöhemmin museolle. Cory menetti koko omaisuutensa vuonna 1906 ja pestautui museon eläintieteen kuraattoriksi, pysyen tässä virassa loppuelämänsä.
Cory kirjoitti useita kirjoja. Hänen viimeinen suurtyönsä oli neliosainen Catalogue of the Birds of the Americas, jonka Carl Edward Hellmayr viimeisteli Coryn kuoleman jälkeen.
Cory kuvaili keltanokkaliitäjän (Calonectris diomedea), jonka Scopoli oli jo nimennyt erään toisen liitäjän alalajina. Cory nimesi useita lintulajeja ja alalajeja, muun muassa haitinviherkerttulin (Microligea palustris).
Cory oli innokas golfinpelaaja. Hän osallistui vuoden 1904 kesäolympialaisiin St. Louisissa, mutta ei päässyt loppuun saakka.
Vaivara

Väestö

Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Vaivaran kunnassa oli 1 429 asukasta, joista venäläisiä oli 939 (65,7 %), virolaisia 354 (24,8 %) ja muita kansallisuuksia 132 (9,2 %).
Pinarello

Pinarello on italialainen polkupyörävalmistaja. Yritys perustettiin Trevisossa vuonna 1952 ja se on erikoistunut käsintehtyihin korkealaatuisiin kilpapyöriin.
Yritys on sponsoroinut useita pyöräilytalleja, muun muassa Telekomia, Banestoa ja Fassa Bortoloa. Nykyään Pinarello toimittaa pyörät Caisse d'Epargne-Illes Balears -tallille.
Alexi Grewal voitti vuoden 1984 kesäolympialaisissa kultaa maantiepyöräilyssä Pinarellon valmistamalla pyörällä. Ranskan ympäriajon moninkertainen voittaja Miguel Indurain käytti Pinarellon pyöriä. Myös vuoden 2006 Ranskan ympäriajon voittaja Óscar Pereiro ajoi Pinarellon valmistamalla pyörällä.
Kundan vanha voimalaitos

Ensimmäinen voimala

Ensimmäinen voimala oli jauhomylly, joka sijaitsi Kundan kartanon kohdalla. Siinä toimi kaksi vesiturbiinia, jotka olivat Girard- ja Francis-turbiineja.

Toinen voimala

Toinen voimala sijaitsi vuonna 1870 toimineessa vanhassa sementtitehtaassa, joka sijaitsi 2,7 kilometriä joensuusta ja joka jää nykyään maantien sillan alle. Riikalainen yritys R. H. Mantel valmisti sille turbiinin, jonka teho oli 110 hevosvoimaa. Niillä jauhettiin tehtaalla raaka-aineita neljän kiviparin avulla.
Toinen täysautomaattinen sähköä tuottava vesivoimala rakennettiin vanhan padon yhteyteen, jossa oli pudotusta 6 metriä. Vesivoimala käynnistettiin 16.4. 2003 Kunda jõen sillan alla. Siellä toimii suomalaisen Waterpumps WP Oy turbiinit, johon on kytketty kaksi generaattoria. Niiden yhteinen sähköteho on 0,336 MW ja ne on kytketty sähkönjakeluverkkoon.

Kolmas voimala

Kolmas voimala on niin sanottu Kundan vanha voimalaitos, joka rakennettiin vuonna 1893 sementtitehtaan kunnostuksen yhteydessä. Voimalan paikka siirtyi puoli kilometriä alajuoksullepäin, koska siellä voitiin vedenpinnan korkeus nostaa joen laaksossa 9,3 metrin korkeuteen. Sinne asennettiin yksi 250 hevosvoimainen Francis-turbiini, jonka voimansiirrossa käytettiin erikokoisia hammasrattaita ja kahta kiilahihnaa. Ne pyrörittivät kahta Siemens & Halsken tasavirtageneraattoria, joiden sähkötehot olivat 105 kW ja 650 kW. Sähkölaitteet oli valmistettu Sveitsissä ja turbiini Riiassa. Sähköä käytettiin Kundan sataman nostureissa ja Lontovan kaupunginosan valaitukseen. Se oli valmistuessaan Baltian maissa ja Venäjän keisarikunnassa yksi nykyaikaisimmista voimaloista.
Voimala toimi yhtäjaksoisesti vuoteen 1943. Se käynnistettiin uudelleen vuonna 1953 ja nyt se toimi vuoteen 1971 asti. OÜ Generator E&K osti voimalan vuonna 1995. Yhtiö peruskorjautti sen ja se alkoi tuottamaan sähköä 28.6. 2000. Siinä vanha Francis-turbiini pyörittää hinavedolla kahta 200 kW asynkronista vaihtovirtageneraattoria. Voimalan nimellisteho on 0,400 MW ja se on kytketty Eesti Energian jakeluverkkoon.
Paul Hoyer

Paul Gustav Hoyer (s. 14. maaliskuuta 1945 Helsinki) on suomalainen fyysikko. Hän on ollut vuodesta 1980 Helsingin yliopiston alkeishiukkasfysiikan professori. Hän on tutkinut teoreettista hiukkasfysiikkaa ja etenkin vahvojen vuorovaikutusten perusteoriaa ja sen sovellutuksia.
Hoyer väitteli filosofian tohtoriksi 1977 ja työskenteli ulkomailla vuoteen 1981. Sen jälkeenkin hän on useaan otteeseen ollut Cernissä ja yhdysvaltalaisissa yliopistoissa vierailevana tutkijana ja professorina.
Hoyer valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2005.
Aberdeen (elokuva)

Juoni

Hellan perhe on hajonnut. Äiti ja tytär asuvat tahoillaan Englannissa, isä Norjassa. Äiti haluaa saattaa tyttärensä Kaisan tämän alkoholisoituneen isän Tomasin kanssa uudelleen yhteen. Kaisa lähtee hakemaan isäänsä Norjasta Englantiin.
Alfie (kappale)

Alfie on Hal Davidin sanoittama ja Burt Bacharachin säveltämä laulu vuoden 1966 brittielokuvaan Alfie – naisten viettelijä. Elokuvan lopputekstien aikana sen esittää Cher, mutta suureksi kansainväliseksi hitiksi se nousi brittiläisen Cilla Blackin levytyksenä.
Laulua ei kuultu elokuvan ensi-iltaversiossa Euroopassa, vaan se sävellettiin elokuvan Yhdysvalloissa julkaistua versiota varten. Aloite tuli Bacharachin musiikkikustantajalta Ed Wolpinilta, jonka mielestä mainion elokuvan USA:n ensi-iltaa kannattaisi tukea paljon radiosoittoa saavalla tunnuslaululla. Sonny Rollinsin elokuvaan säveltämästä musiikista ei hittikelpoista sävelmää löytynyt, ja niin Wolpin järjesti vastahakoisen Bacharachin katseltavaksi elokuvan työkopion. Kaliforniassa asunut säveltäjä innostui ajatuksesta ja tilasi tekstin New Yorkin Long Islandilla asuneelta sanoituskumppaniltaan Hal Davidiltä, joka puolestaan sai luettavakseen elokuvan käsikirjoituksen. David kiinnostui päähenkilö Alfien elokuvan lopussa heittämästä ajatuksesta ”What’s it all about?”, josta hän sai laulun alkusanat. Bacharach teki sävelmän Davidin valmiiseen tekstiin.
Burt Bacharach on usein maininnut ”Alfien” omaksi suosikikseen kirjoittamiensa kymmenien hittien joukossa. Siitä on tullut paljon esitetty jazzstandardi, ja Cilla Blackin ohella sen menestyksekkäästi levyttäneitä ovat myös elokuvan solisti Cher, Barbra Streisand ja Bacharachin luottolaulaja Dionne Warwick. Vokaali- ja instrumentaaliversioita siitä ovat tehneet myös ainakin Bacharach itse, Patricia Barber, Tony Bennett,  Jerry Butler, Liane Carroll, Randy Crawford, Blossom Dearie, Bill Evans, Percy Faith,  Everything But The Girl, Maynard Ferguson, Renée Geyer, Stan Getz, Tony Hatch, Dick Hyman, Jack Jones, The Anita Kerr Singers, Chaka Khan, Earl Klugh, Cleo Laine, Tony Martin, Johnny Mathis, David McCallum, Carmen McCrae, Brad Mehldau, Pat Metheny, Mina, Matt Monro, Olivia Newton-John, Elaine Paige, Rita Reys, Buddy Rich, Rumer, The John Scofield Trio, The Sweet Inspirations, Joanie Sommers, McCoy Tyner, Midge Ure, Sylvia Vrethammar, Sarah Vaughan, Billy Vaughn, Nancy Wilson, Andy Williams, Vanessa L. Williams, Kerry Ellis ja Nanette Workman. Vuoden 1966 Alfie – naisten viettelijä -elokuvan uudelleenfilmatisoinnissa Alfie (2004) laulun esittää Joss Stone.

Cilla Blackin levytys

Bacharach halusi ”Alfien” levyttäjäksi tuoreen brittiläisen poplaulajan Cilla Blackin, jonka vahvasta äänestä hän oli innostunut. Black kuitenkin yritti asettaa levytykselle monia ehtoja että voisi välttää tehtävän. Hän halusi Bacharachin itse tekevän sovituksen kappaleeseen, tulevan paikalle äänityksiin Lontooseen ja myös soittavan itse levytyksellä. Blackin yllätykseksi Bacharach suostui kaikkeen, eikä laulaja voinut enää perääntyä. Levytys tehtiin 48-jäsenisen orkesterin voimin George Martinin tuottamana Lontoon Abbey Roadin studioilla syksyllä 1965. Bacharach vaati tehtäväksi parikymmentä ottoa, kunnes Cilla Blackin ääni alkoi jo heiketä.

Suomenkielinen versio

Inga Sulin on levyttänyt ”Alfien” suomeksi vuonna 1976 Anna-Liisa Virtasen sanoituksena.
Hamza Abourazzouk

Seurajoukkueura

Abourazzouk aloitti jalkapalloilun Wydad Casablancan junioreissa, josta hän siirtyi Jeunesse el-Massiran riveihin kaudella 2007–2008. Sittemmin heinäkuussa 2009 Abourazzouk siirtyi Maghreb Fèsin riveihin. Hän teki avauskaudellaan vain yhden maalin, mutta jo seuraavalla kaudella nousi joukkueensa merkittäväksi pelaajaksi afrokentillä. Abourazzouk teki Afrikan Confederation Cupissa viisi maalia. Hän ratkaisi muun muassa joukkueensa pääsyn lohkovaiheeseen 16 parhaan kierrokselta tehdessään ZESCO Unitedia vastaan toisessa osaottelussa kaksi maalia. Maghreb Fès eteni jatkoon yhteismaalein 2–1. Abourazzouk teki lohkovaiheessa vielä kaksi maalia, mutta jäi turnauksen edessä ilman maaleja. Hänen joukkueensa kuitenkin voitti Afrikan Confederation Cupin lopulta rangaistuispotkuilla Club Africainia vastaan. Muutama kuukausi myöhemmin Abourazzouk oli ratkaisemassa Maghreb Fèsille toista mestaruutta, kun hän teki CAF Super Cupin loppuottelussa 0–1 johtomaalin Espérancea vastaan. Espérance nousi vielä tasoihin, mutta Maghreb Fès vei mestaruuden rangaistuspotkuilla maalein 4–5.

Maajoukkueura

Abourazzouk pelasi ensimmäisen kerran Marokon paidassa 25. toukokuuta 2012 harjoitusottelussa Senegalia vastaan. Hän teki avausmaalinsa maajoukkueessa Norsunluurannikkoa vastaan pelatussa 2014 MM-karsintaottelussa.
Stefanus VIII

Stefanus VIII oli paavina heinäkuun 14. päivästä 939 lokakuulle 942. Hän oli saksalaista syntyperää. Stefanus oli Alberic II:n alamainen eikä käytännössä hallinnut Kirkkovaltiota.
Etelänkeltaperhonen

Koko ja ulkonäkö

Etelänkeltaperhosen etusiiven pituus on yleensä 22–28 mm. Suomessa on mitattu siipien kärkiväliksi 40–47 mm. Siipien yläpinnan pohjaväri on punankeltainen. Siipien reunassa on leveät mustat reunajuovat. Naaraalla on mustassa reunajuovassa keltaisia täpliä, koiraalla erottuu reunajuovassa erityisesti lähellä etusiiven kärkeä keltaisia siipisuonia.
Takasiipien alapinta ja etusiiven alapinnan ulkoreuna ovat vihertävänkeltaisia. Takasiiven alapuolella on kaksiosainen valkoinen ja punareunainen diskoidaalitäplä.
Etelänkeltaperhosella tunnetaan myös värimuoto f. helice, jolla siipien yläpinnan pohjaväri on vihertävänvalkoinen. Muoto tulee näkyviin vain naarailla.

Levinneisyys ja lentoaika

Etelänkeltaperhosen levinneisyysalue ulottuu Afrikan pohjoisosista Euroopan keski- ja eteläosien kautta idässä Iraniin saakka. Laji esiintyy Euroopan pohjoisosissa vain vaeltajana ja kesänviipyjänä.
Suomessa etelänkeltaperhonen on hyvin harvinainen vaeltaja, jota on silloin tällöin tavattu maan eteläosissa. Vuonna 2010 laji tavattiin Suomessa ensimmäistä kertaa seitsemään vuoteen. Joinakin kesinä laji on myös lisääntynyt Suomessa. Suomen havainnot on tehty heinä-elokuussa.

Elinympäristö ja elintavat

Etelänkeltaperhosen elinympäristöä ovat avoimet kulttuuriympäristöt, niityt, puutarhat, pellonreunat ja nummet noin 2 000 metrin korkeuteen asti. Laji talvehtii toukkana. Toukalla ei ole kuitenkaan varsinaista lepovaihetta, vaan se syö ja kasvaa joulu–tammikuussa hitaasti. Tämä estää lajin leviämisen pysyvästi alueille joilla talvi estää ravinnonsaannin.

Lentoaika ja elintavat

Lentoaika on huhtikuusta alkaen marraskuuhun useana sukupolvena.

Ravintokasvi

Toukan ravintokasveja ovat mailaset (Medicago), apilat (Trifolium), virnat (Vicia), esimerkiksi hiirenvirna (Vicia cracca), mesikät (Melilotus) ja maitteet (Lotus).
Kitzsteinhorn

Kitzsteinhorn on vuori Itävallan Alpeilla Kaprunissa, lähellä Zell am Seetä. Kitzsteinhornin huippu on 3 203 metrin korkeudessa.

Talviurheilukeskus

Kitzsteinhornin jäätiköllä voi lasketella myös kesäisin. Kesähiihtopaikka Alpincenter ravintoloineen ja huoltopalveluineen sijaitsee 2 450 metrin korkeudessa. Hoidettuja rinteitä on 42 kilometriä. Ylin hissiasema Gipfelwelt ravintoloineen ja näyttelyineen on 3 029 metriä merenpinnan yläpuolella.
Kitzsteinhornille kulkeneessa funikulaarivaunussa syttyi marraskuussa 2000 tulipalo, joka vaati 155 kuolonuhria. Nykyään käytöstä poistettu rata toimii muistomerkkinä.
Holly Valance

Ura näyttelijänä

Neighboursin lisäksi Valancella on ollut sivurooli sarjassa Pako, jossa hän esitti Nika Volekia. Hän on näytellyt myös muun muassa elokuvissa Dead or Alive ja Taken.
Timo Mustakallio

Timo Heikki Juhani Mustakallio (14. lokakuuta 1929 Viiala – 20. marraskuuta 1984 Espoo) oli suomalainen oopperalaulaja (tenori). Hän työskenteli vuosina 1965–1976 ulkomailla: ensin kiinnitettynä syksystä 1965 alkaen Düsseldorfin Deutsche Oper am Rhein-oopperaan jolloin hän otti ystävänsä Martti Talvelan ehdotuksesta käyttöön Euroopan kielille paremmin taipuvan Timo Callio -taiteilijanimen, sitten syksystä 1967 Stuttgartiin Baden-Württembergin valtionoopperaan. Mustakallio esiintyi etenkin 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alussa johtavissa tenorirooleissa vierailijana Saksan ja Euroopan johtavissa oopperataloissa kuten Barcelonan Liceu, Milanon Scala tai Pariisin Grand Opéra. 
Mustakallio perusti vuonna 1974 Timo Mustakallio -laulukilpailun tukemaan ja opastamaan nuoria oopperataiteilijoita. Nykyään kilpailu järjestetään Savonlinnan Oopperajuhlien ja vuonna 1985 perustetun Timo Mustakallio-säätiö sr.:n yhteistyössä oopperajuhlien yhteydessä nuorille oopperalaulajille. Vuonna 1979 Mustakallio astui Martti Talvelan seuraajaksi oopperajuhlien taiteellisen toimikunnan puheenjohtajana, ja vuosina 1981–1984 hän oli oopperajuhlien johtaja. Vuoden 1984 alussa Mustakalliolla todettiin aggressiivinen syöpä, johon hän menehtyi jo saman vuoden marraskuussa.
Timo Mustakallion elämästä ja Suomessa laajalti tuntemattomaksi jääneestä karriääristä kertova kirja sisältäen näyte-CD:n on julkistettu 14.7.2017 Savonlinnassa hänen nimeänsä kantavan laulukilpailun alla. Vähälukuisista äänitallenteista voinee mainita Italian yleisradio RAI:n ja Teatro alla Scalan ensemblen studioäänitykset Richard Wagnerin oopperasta Parsifal sekä Richard Straussin oopperasta Elektra, joita saattaa löytää kansainvälisiltä kauppapaikoilta. Timo Mustakallio esiintyi myös Helsingin jäähallissa 30.5.1970 Giuseppe Verdin oopperassa Aida, sen tenori-pääroolissa Radamès.
Luciano Narsingh

Luciano Narsingh (s. 13. syyskuuta 1990 Amsterdam, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laituri tai hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Eredivisiessä pelaavaa Heerenveeniä vuoteen 2013 asti ulottuvalla sopimuksella.
Narsingh edusti junioritasolla Zeeburgiaa, AZ Alkmaaria, Ajaxia ja Heerenveeniä. Ammattilaisuransa hän aloitti Heerenveenissä vuonna 2008.
Alankomaiden maajoukkueen valmentaja Bert van Marwijk valitsi Narsinghin alustavaan joukkueeseensa 2012 EM-kilpailuihin.
Myös Narsinghin isoveli Furdjel on ammattilaisjalkapalloilija.