google/wiki40b huggingface dataset:
Teleportaatio

Esimerkkejä populaarikulttuurista

Tunnetuimpia esimerkkejä kaukosiirrosta ovat Star Trek -televisiosarjojen kaukosiirtimet ja Kärpänen-elokuvasarjan pieleen menneet kaukosiirtokokeet.
Elokuvassa Kärpänen (The Fly, 1986), tiedemies rakentaa teleportaatio-laitetta, aluksi hän epäonnistuu mutta onnistuu myöhemmin siirtämään itsensä (ja samassa kopissa olleen kärpäsen) laitteesta toiseen. Yhdessä animaatiosarjan Simpsonit jaksossa mukaillaan samaa ideaa: Bart Simpson ja kärpänen menevät teleporttiin ja yhdistyvät sen siirrosta toiseen paikkaan. Lopuksi Bart ja kärpänen menevät taas teleporttiin ja eroavat jälleen kahdeksi.
Sarjakuvissa esimerkiksi Ryhmä-X:n hahmo Painajainen pystyy kaukosiirtymään. Animessa Dragon Ball Z, Goku osaa taidon eng: "Instant Transmission". Siinä Goku voi siirtyä paikasta toiseen laittamalla kaksi sormea otsalleensa ja ajattelemalla henkilöä, jonka luokse haluaa siirtyä. Harry Potter -kirjoissa taas käytetään porttiavainta, jonka avulla velhot voivat siirtyä hetkessä ennalta määrättyyn paikkaan. Lisäksi velhot voivat ilmiintyä ilmiintymisloitsulla. Sitä kuvataan mustalla tai valkoisella savulla (riippuen onko loihtija hyvä vai paha velho), jota jästit eivät näe. Aku Ankka -sarjakuvalehden Pelle Pelottoman telesiirtokokeilut ovat monille tuttuja.
Descent II -pelissä pelaajan alukseen, Pyro-GX:än, lisätään kaukosiirrin, jolloin päästään lähes mihin tahansa paikkaan avaruudessa. Half Life -pelisarjassa tehdään teleporttikokeita ja teleportataan toisiin paikkoihin ja ulottuvuuksiin. Crash Bandicoot -peleissä teleportit ovat pallomaisia ja vievät ajassa ja paikassa eri paikkaan, mutta Crash löytää alkupisteeseen johtavan teleportin, tai salaisia teleportteja aina yhdestä maasta/paikasta/tasosta riippuen. Portal-tietokonepeli perustuu kokonaan pulmien ratkontaan eräänlaisella portaalinluontilaitteella.

Teleportaatio tieteessä

Kvanttiteleportaatiossa on onnistuttu kaukosiirtämään kvanttitiloja atomista toiseen. Australialainen tutkimusryhmä onnistui siirtämään lasersäteen paikasta toiseen Kanariansaarilla.
127 mm/50 type 3

Lavetit

Tykkien lavettina oli aluksi tyypin A kaksiputkinen torni, joka otettiin käyttöön Fubuki-luokan aluksilla. Torni oli ensimmäinen hävittäjille asennettu sää-, sirpale- ja kaasusuojattu tuliasema. Tornin tykkien korkeuskulma voitiin määrittää kummallekin aseelle erikseen. Tornin kokonaispaino oli noin 35 tonnia ja niitä voitiin kääntää kuudesta kahteentoista astetta sekunnissa, mutta jopa 27 asteen suuntausnopeuksia on raportoitu.
Mallissa A asekilpi oli 9-12 millimetriä ja tykkejä oli mahdollista suunnata viiden asteen alakorosta aina 40 asteen yläkoroon. Malli A asennettiin kymmeneen ensimmäiseen Fubuki-luokan alukseen. Mallin B korotuskulmaa kasvatettiin 75 asteeseen ja se asennettiin seuraaviin Fubuki-ja Akitsuki-luokkien aluksiin. Painon pienentämiseksi kilven paksuutta ohennettiin 3,2 millimetriin, mikä osoittautui kovassa merenkulussa särkyväksi. Neljään ensimmäiseen Hatsuharu-luokan alukseen asennettiin Malli B mod 2, mutta ero edelliseen malliin ei ole tiedossa. Kahteen viimeiseen Hatsuharu-luokan alukseen asennettiin sekä Shiratsuyu-, Asashio- ja Kagero-luokkien aluksiin asennettiin Malli C, jossa korotuskulma oli laskettu 55 asteeseen ja alakorotuskulmaa kasvatettu seitsemään asteeseen. Malli D asennettiin Yugumo- ja Shimakaze-luokkien aluksiin, jossa korotuskulma oli palautettu 75 asteeseen.
Yksiputkisen Malli A:n korotuskulma oli -7 - +75 astetta, mutta Malli B:ssa korotuskulma laskettiin 55 asteeseen. Kumpikin yksiputkinen asennus painoi noin 20,4 tonnia. Malli A:ta asennettiin Hatsuharu- ja Malli B:tä Shiratsuyu-luokkien aluksille.

Ampumatarvikkeet

Tykillä ammuttiin normaalisti sirpalekranaatteja, valaisuammuksia tai erityisiä ilmatorjuntaan tarkoitettuja sirpalekranaatteja (jap. Sankaidan). Kaikki kranaatit painoivat noin 23 kilogrammaa ja niiden ampumiseen tarvittiin 7,7 kilogrammaa 30 DC propellanttia. Vuoden 1943 jälkeen sukellusveneentorjuntakranaatti otettiin käyttöön. Sen minimiampumaetäisyys oli 800 metriä ja maksimi noin 4 300 metriä.
Svante Kurikka

Elias Svante Kurikka (11. helmikuuta 1894 Kuortane – 21. elokuuta 1984 Alavus) oli suomalainen yritysjohtaja ja kauppaneuvos. Hän perusti Alavuden Puunjalostustehdas Oy:n yhdessä Vihtori Peltosen ja Esa Harjun kanssa Alavuden Rantatöysään kesäkuun 9. päivänä 1917. Nykyään se on Mattiovi Oy:n Alavuden tehdas, joka valmistaa sisäovia. Svante Kurikka sai kauppaneuvoksen arvon 16.3.1962.
Kauppaneuvos Kurikka toimi yhtiön toimitusjohtajana yhtäjaksoisesti yli 60 vuotta 11. helmikuuta 1979 saakka. Lisäksi hän oli omistajana, hallituksen puheenjohtajana sekä toimitusjohtajana lukuisissa muissakin teollisuus- ja liikelaitoksissa. Näitä olivat muun muassa Suolahden Puu Oy, Vuokalan Saha Oy Savonranta, Kouran Höyrysaha Oy, Viitasaaren Saha Oy, Helsingin Puu Oy, Koskenkorvan Tiilitehdas Oy, Vaasan Laiva Oy Helsinki, Kurikan Laiva Oy Vaasa, Koskelan Puutavara Oy ja Oy Vaasa Wood Ab. KOP:n Alavuden konttorin valvojana hän toimi 35 vuotta. Hän toimi myös Etelä-Pohjanmaan Urheilijain Tukijat ry:ssä (EPUT), jonka perustajajäseniin hän kuului.
Ollessaan liikematkoilla Karjalassa Svante Kurikka tutustui Kurkijoelta kotoisin olleeseen Maiju Kauppiin, jonka kanssa avioitui 1922. Avioliitosta syntyi kolme tytärtä: Kirsti, Eeva ja Arja. Lisäksi perheeseen kuului Svanten veljentytär Leena.
Kauppaneuvos Kurikka sai vuonna 1976 Valtakunnallisen Yrittäjäpalkinnon. Hän oli Suomen ensimmäinen kunniapuuseppä. Suomen kulttuurirahaston Etelä-Pohjanmaan rahaston nimikkorahastona toimii Svante Kurikan rahasto. Rahasto tukee Etelä-Pohjanmaan tieteellistä tutkimusta sekä Alavuden nuorison korkeakouluopintoja.
Mikko Virtanen (jääkiekkoilija, 1994)

Seuraura

Virtanen on KooKoon kasvatti. Hän debytoi seuran miesten joukkueessa Mestiksessä jo 16-vuotiaana kaudella 2010–2011, jolloin Virtanen pelasi kolme ottelua ilman tehopisteitä. Huhtikuussa 2011 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen KooKoon kanssa. Kaudella 2011–2012 Virtanen pelasi neljä Mestis-ottelua ilman tehopisteitä. Hän pelasi miesten pelejä myös Suomi-sarjajoukkue KooKoo-65:ssä yhden runkosarja- että karsintasarjaottelun verran. Virtanen pelasi suurimman osan kaudestaan KooKoon A-nuorissa, joiden paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies hän oli tehoilla 16+17=33. Virtanen teki yhden ottelun visiitin myös Tampereen Ilveksen A-nuoriin. Kesäkuussa 2012 hän teki taas vuoden mittaisen jatkosopimuksen KooKoon kanssa.
Kaudella 2012–2013 Virtanen pelasi KooKoossa 17 runkosarjaottelua tehden kolme syöttöpistettä. Lokakuussa 2012 seura lainasi hänet joulutaukoon asti Helsingin IFK:n A-nuoriin, jossa Virtanen pelasi 15 ottelua. Kaudesta 2013–2014 hän pelasi jo valtaosan Mestiksessä tehden 31 runkosarjaottelussa tehot 4+7=11 ja 14 playoff-ottelussa yhden maalin. Virtanen voitti kauden päätteeksi Mestiksen mestaruuden. Hän kävi kauden aikana taas myös lainalla HIFK:n A-nuorissa pelaten siellä kuusi ottelua. Kaudella 2014–2015 Virtanen teki Mestiksen runkosarjassa 21 tehopistettä. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa ja palkittiin sarjan herrasmiespelaajana Waltteri Immonen -palkinnolla.
Virtanen teki kaudeksi 2015–2016 kaksivuotisen jatkosopimuksen SM-liigaan nostetun KooKoon kanssa. Syyskuussa 2015 seura lainasi hänet varusmiespalveluksen vuoksi alustavasti joulutaukoon asti kestäneellä sopimuksella Mestis-joukkue Heinolan Peliittoihin. Virtanen teki KooKoossa SM-liigadebyyttinsä 8. tammikuuta 2016 vieraissa JYPiä vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 14.11 minuuttia. Virtanen sai myös yhden kahden minuutin jäähyn kampituksesta. Liigauransa avausmaalin hän teki viidennessä ottelussaan 16. tammikuuta 2016 vieraissa Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Virtanen pelasi kauden aikana SM-liigassa 17 runkosarjaottelua tehopistein 4+3=7.
Varsinaisella SM-liigan tulokaskaudellaan 2016–2017 Virtanen teki 49 runkosarjaottelussa tehot 5+9=14. Hänen kauttaan lyhensi muutamia otteluita myös tammikuussa 2017 tullut loukkaantuminen. Huhtikuussa 2017 Virtanen teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen KooKoon kanssa. Lähes tasan vuotta myöhemmin hänen sopimustaan jatkettiin jälleen vuodella. Kaudeksi 2018–2019 Virtanen nimettiin joukkueen varakapteeniksi.
Kaudeksi 2019–2020 Virtanen siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella Kalevan Palloon.

Muuta

Virtanen valmistui ylioppilaaksi Kouvolan iltalukiosta syksyllä 2015. Hän harrastaa kesäisin tennistä.
Puna-aavetetra

Koko ja ulkonäkö

Puna-aavetetra on noin 4,5 cm pitkä. Vartalon yleisväri on punainen, kyljessä on musta läikkä. Evät ovat isot ja kaarevat. Sukupuolet voi erottaa selkäevän muodosta: koiraan selkäevä muistuttaa banaania, naaraan sitruunaa. Naaraan selkäevän kärjessä on vähän mustaa ja valkoista, koiraan selkäevä on tasaisen punainen.

Alkuperä

Puna-aavetetra on kotoisin Etelä-Amerikasta Orinoco-joen vesistöstä.

Käyttäytyminen ja lisääntyminen

Puna-aavetetra on vilkas parvikala, joka viihtyy runsaskasvisessa akvaariossa. Erityisen kaunis se on akvaariossa jossa on runsaasti vihreitä kasveja ja näitä tetroja suuri parvi, ainoana parvikalana. Puna-aavetetra on parvikala, ja parvessa tulisi olla vähintään 6-10 yksilöä, mieluiten enemmänkin. Akvaariolla saisi olla kokoa vähintään 60 litraa, johon voi asuttaa jo pienen parven. Koiraat mahtailevat toisilleen levittämällä evänsä täyteen komeuteensa ja pörhistelemällä toisilleen, naaraat ovat passiivisempia. Puna-aavetetrat liikuskelevat rauhallisesti enimmäkseen akvaarion korkeuden puolenvälin alapuolella, melko lähellä pohjaa.

Vesiolot ja ravinto

Puna-aavetetra on viileän veden kala, joten sille sopiva lämpötila on 20-23 °C ja pH 5,5-7. Se syö sekaruokaa, kuten pellettejä, hiutaleita ja pakasteita.
Löyhkäseitikki

Ulkonäkö ja koko

Lakki, 3-10 cm, nuorena lähes puolipallomainen, myöhemmin kuperaksi laakeneva, lopulta lähes tasainen. Lakin pinta on sileän silkinhohtoinen, nuorena vaalea tai vaalean violetti, vanhemmiten keskeltä ruskettuva ja lopulta ruskeankermansävyiseksi haalistuva. Heltat nuorena violetit, mutta värjäytyvät vanhemmiten itiöpölystä ruskeiksi. Nuoren itiöemän helttoja peittää runsas vaaleanvioletti seitti. Jalka on 4-8 cm pitkä ja 1-2,5 cm paksu, tanakka ja tasapaksu, tai tyvestä nuijamainen. Jalka on lakin lailla vaalea tai violetti, nuorena vaaleansinisten, myöhemmin kellertävien, suojusvöiden kirjoma. Malto on violetti. Haju on voimakas ja epämiellyttävä, joidenkin mielestä hieman raakaa perunaa muistuttava.

Kasvupaikka ja elinympäristö

Hyvin yleinen koko maassa kuusen levinneisyysalueella. Kasvaa havumetsien, useimmiten tuoreiden kuusikoiden sammalikossa elo-syyskuussa. Löyhkäseitikki on kuusen mykorritsasieni.

Käyttö

Seitikkiä on joskus käytetty lankojen värjäykseen.
Gary Barlow

Gary Barlow (s. 20. tammikuuta 1971 Frodsham, Cheshire, Englanti) on englantilainen laulaja-lauluntekijä ja musiikkituottaja. Barlow kuului jäsenenä Take That -poikabändiin, joka sai huomattavaa kansainvälistä suosiota 1990-luvulla. Take That hajosi vuonna 1996 ja yhtyeen jäsen Robbie Williams aloitti menestyksekkään soolouransa. Take That palasi yhteen vuonna 2005 ja Robbie Williamskin liittyi uudestaan 2010.
Barlow myös aloitti soolouran yhteen hajoamisen jälkeen, ja hänen debyyttisinglensä "Forever Love" nousi brittilistan ykköseksi. Pian julkaistiin albumi Open Road, joka myös nousi listan kärkeen, sekä toinen single, Madonnan ja Shep Pettibonen kirjoittama "Love Won't Wait". Barlow katosi julkisuudesta ja kävi pohjalla yhtyeen hajoamisen jälkeen, mutta palasi takaisin yhtyeen kanssa parempana kuin ikinä, sekä piti huippusuosittuja soolo- ja yhtyekiertueita. Hän oli myös X-factor UK:n päätuomarina vuosina 2011-2013.
Hän on kirjoittanut mm. singlen "Not Me, Not I" Delta Goodremille ja kirjoittanut kappaleita muun muassa Shirley Basseylle, Charlotte Churchille, Westlifelle, Lily Allenille ja ABBA-yhtyeestä tunnetulle Agnetha Fältskogille ja tehnyt yhteistyötä myös Elton Johnin, Donny Osmondin, Christina Aguileran ja Robbie Williamsin kanssa. 
Barlow on naimisissa Take Thatin entisen taustatanssija Dawn Andrewsin kanssa, ja parilla on lapset Daniel (s. 2000) Emily (s. 2002) ja Daisy (s. 2009).
Antiikin Agoran museo

Kokoelmat

Museon kokoelmiin kuuluu Agoran alueen löydöksiä neoliittiselta kaudelta osmanivallan ajalle saakka. Niihin kuuluu erityisesti antiikin aikaista keramiikkaa, kuvapatsaita, pronssiesineitä, saviesineitä, rahoja ja piirtokirjoituksia, sekä muun muassa bysanttilaisen ajan sekä osmanivallan aikaista keramiikkaa. Monet antiikin aikaisesta esineistöstä liittyvät Ateenan demokratian historiaan: näihin lukeutuvat muun muassa ostrakismiäänestyksessä käytetyt ostrakonit sekä viranhaltijoiden valinnassa käytetty kleroterion-arvontalaite.
Paksunokkakerttunen

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 16–19 cm. Kooltaan ja ulkomuodoltaan se muistuttaa rastaskerttusta, mutta sen nokka on lyhyempi ja tukevampi, ja ylänokan harja on kaareva. Päältä ruskea, alta vaaleampi. Pyrstö on pitkähkö ja pyöreäkärkinen. Sukupuolet ovat samannäköisiä. Nuori lintu on alapuolelta hieman ruskeampi kuin vanha. Ääni on kova maiskaus, ensimmäinen tavu usein hieman viipyilevä. Laulu on luhtakerttusmaista nopeaa lavertelua, jossa on runsaasti matkintoja.
Vanhat paksunokkakerttuset sulkivat täydellisesti talvehtimisalueella. Nuorten sulkasadon ajankohdasta ei ole varmaa tietoa.

Esiintyminen

Paksunokkakerttunen pesii Keski-Aasiassa ja Etelä-Siperiassa. Se on muuttolintu, joka talvehtii Intiassa, Burmassa, Indokiinassa ja eteläisessä Kiinassa. Se on tavattu Suomessa kerran: 11.10.1994 Mustasaaren Västra Norrskärillä (nuori) 1 kv lintu (H.Kettunen ym.).
Lajin esiintymisalueen laajuus on 1–10 miljoonaa neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen.

Elinympäristö

Pensaikot, suonlaiteiden tiheiköt, ruo'ikot.

Lisääntyminen

Pesä matalalla puussa tai pensaassa. Munia on 5–6.

Ravinto

Syö hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia.
Hakolammi (Ylöjärvi)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,8 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Näsijärven lähialueeseen (35.311) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 112,3 metriä mpy.
Henry Laasanen

Henry Laasanen on jyväskyläläinen sosiologi, kirjailija ja yhteiskuntatieteiden maisteri. Hänet tunnetaan muun muassa miesten tasa-arvo-ongelmia ja markkina-arvoteoriaa koskevista kannanotoista. Laasasen näkemyksistä on uutisoitu muun muassa televisiossa, radiossa sekä lehdissä. Laasanen palkittiin vuonna 2016 miesten tasa-arvopalkinnolla.
Teoksessaan Naisten seksuaalinen valta (2008) Laasanen tuo esille näkemyksen seksuaalisuudesta vallankäytön muotona, joka tulee nostaa yhteiskunnalliseen keskusteluun.
Laasanen on ylläpitänyt vuodesta 2003 saakka tasa-arvoasioita ja ihmissuhteita käsittelevää blogia.
Vuonna 2019 Laasanen kommentoi Ylen tasapuolisuudesta kirvonneessa keskustelussa, että Jälkiviisaat-ohjelman yhdeksästä vakiojäsenestä neljä on kovan luokan feministejä.
Neumikirjoitus

Neumikirjoitus eli neuminotaatio on nykyaikaista nuottikirjoitusta edeltänyt sävelten merkintäjärjestelmä. Sen oletetaan syntyneen Bysantissa.
Eräkirjallisuus

Eräkirjallisuus on tieto- tai kaunokirjallisuutta, jossa kuvataan erämaissa metsästämistä, kalastusta, vaeltelua tai senkaltaista toimintaa. Eräkirjallisuudessa voi olla matkakirjallisuudenkin piirteitä. Eräkirjallisuuden keskeinen funktio on kulttuurin ja luonnon vuoropuhelun elämyksellinen vahvistaminen.
Tunnettuja suomeksi käännettyjä englanninkielisiä eräkirjoja ovat esimerkiksi Henry David Thoreaun Elämää metsässä (1854) ja Ernest Hemingwayn Afrikan vihreät kunnaat (1935). Suomalainen eräkirjallisuus liittyy valtaosin Lappiin. Suomalaisia eräkirjoja ovat esimerkiksi Juhani Ahon Lohilastuja ja kalakaskuja (1921), monet A. E. Järvisen 1920-luvulta lähtien julkaisemat kirjat, Antti Tuurin Perhokalastuksen alkeet (1978), Yrjö Kokon Laulujoutsen (1950), Valter Keltikankaan Seitsemän tuntia erämaata (1977), Raimo O. Kojon Pohjoiset erämaat (1977), Veikko Huovisen toimittama Pohjoiset erätarinat (1968), Seppo Saraspään Pystykorva kerrostalossa: eränovelleja (1995) ja Mauri Paasilinnan Lapinhullu ja muita tarinoita (1997).
Marvel: Ultimate Alliance

Juoni

Tohtori Doom on perustanut uuden Pahuuden Mestareiden joukon varastaakseen Odinin Odinvoiman itselleen. Roistot iskevät ensin YPKVV:n Helialukselle, jonka johtaja Nick Fury kokoaa Marvel-universumin mahtavimmat sankarit taistelemaan Doomin suunnitelmia vastaan.

Ominaisuudet

Pelissä on yli 140 hahmoa Marvel-sarjakuvista. Pelaaja voi luoda oman joukkueen ja otella muiden pelaajien kanssa internetin välityksellä. Pelaajat voivat myös muodostaa pelattavista hahmoista joukkueita ja pelata esimerkiksi PlayStation 2:lla Multitapin välityksellä neljän joukkueissa. Pelin aikana pelaajat saavat kokemuspisteitä, joilla voi kehittää omaa hahmoaan. Mukana on myös erikoisjaksoja, joissa pelaaja voi otella klassisia sarjakuvakohtauksia. Jokaisella pelattavalla hahmolla on luonnollisesti omat supervoimansa ja yhteensä neljä eri pukuvaihtoehtoa, jotka voivat muovata hahmon eri voimatasoja jonkin verran. 
Pelaajat seikkailevat Marvel-universumin klassisimmissa paikoissa: Helialuksella, Stark-tornissa, YPKVV:en tutkimuslaitoksessa, Atlantiksessa, Mandariinin palatsissa, Tohtori Oudon talossa, Murhamaailmassa, Mefiston maailmassa, Asgardissa, Attilassa, Liandran aluksessa, Skrullien planeetalla ja Doomin linnassa. Pelissä on myös vaihtoehtoloppuja, jotka aktivoituvat pelaajan tekemien valintojen mukaan.
Uusia pelattavia hahmoja on lisäbonuksena eri pelilaitteille (PlayStation Portable, Wii, Xbox 360 ja PlayStation 3).
Sharika Nelvis

Ura

Nelvis aloitti ammattilaisuransa vuonna 2015. Hän voitti uransa ensimmäisen Timanttiliigan osakilpailun kesäkuussa 2015 Roomassa pahimpien kilpailijoiden kaaduttua. Nelvisin ennätys on niin ikään kesäkuussa 2015 Eugenessa juostu 12,34, joka oli lopulta kauden 2015 kärkitulos maailmassa. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui kahdeksanneksi. 
Nelvis voitti sisäratojen Yhdysvaltojen-mestaruuden 60 metrin aitajuoksussa 2018 Amerikan mantereen ennätysajalla 7,70. Saman talven Birminghamin MM-hallikilpailuissa hän sijoittui neljänneksi ajalla 7,86.
Ustaritz

Ustaritz on kunta Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 4 984 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Ustaritzin pinta-ala on 33 neliökilometriä.
Crans-Montana

Nimen historiaa

Crans-Montanan nimeä on käytetty yleisesti 1990-luvulta alkaen, kun Crans-sur-Sierren, Montana-Vermalan ja Aminonan matkailualueet ryhtyivät markkinointiyhteistyöhön. Crans-Montanan nimi juontaa juurensa Crans-sur-Sierren matkailualueen ja Montanan kunnan nimistä. Alueella on ollut matkailutoimintaa 1890-luvulta alkaen. Crans-sur-Sierreen perustettiin vuonna 1907 majatalo, josta myöhemmin kehittyi golfhotelli ja golfharrastuksen keskus. Montanan ensimmäinen hotelli avattiin vuonna 1892 sekä kylpylä vuonna 1901. Talviurheilun nousu alkoi 1950-luvulla.

Kunta

Crans-Montanan kunta perustettiin 1.1.2017, kun neljä alueen kuntaa (Chermignon, Mollens, Montana ja Randogne) yhdistyivät. Vuoden 2015 lopussa näissä kunnissa oli yhteensä 10 931 vakinaista asukasta.

Maantiede

Crans-Montanan kunta sijaitsee Rhônen laakson pohjoisrinteellä, Bernin Alppien etelärinteellä. Kunnan korkein vuori on Schneehore (3 178 m mpy.) Tunnettuja vuoria ovat myös Mont­-Lachaux ja Bella Lui.

Talous

Crans-Montana on Sveitsin tärkeimpiä matkailualueita. Crans-Montana on sekä kesä- että talvimatkailualuetta laskettelurineineen, kylpylöineen, kasinoineen ja golfkenttineen. Alueen vanhan elinkeinon, maatalouden, merkitys on vähentynyt lähes olemattomiin. Matkailualueena Crans-Montana on kuntaa laajempi käsite: Lensin kunta on läntisin osa aluetta.

Liikenneyhteydet

Crans-Montanaan on maantieyhteys Sierrestä ja Sionista. Linja-auto- ja funikulaariyhteys alueelle on Sierrestä. Paikallinen, kylien välinen liikenne on hoidettu busseilla. Kulku vuorille tapahtuu monilla köysiradoilla.
Svenska Basketligan -kausi 2008–2009

Svenska Basketligan 2008–2009 oli 17:s kausi kun sarjaa pelattiin nykyisellä nimellään. Viime kauden mestarina kauteen lähti Solna Vikings, jonka riveissä pelaa Juha Sten. Toinen suomalainen sarjassa oli Aki Ulander, joka edusti Sundsvall Dragonsia. Sarjassa oli myös kaksi suomalaista valmentajaa: Pekka Salminen (Solna Vikings) ja kesken kauden Borås Basketiin siirtynyt Lars Ekström. Sarjan voitti Ulanderin edustama Sundsvall Dragons.

Henkilökohtaiset tilastot

Runkosarjan parhaat pelaajat tilastollisesti.

Vuoden hyökkääjä

Lesli Myrthil, (Solna Vikings)

Vuoden takamies

Thomas Jackson (Uppsala Basket)

Vuoden sentteri

Johan Åkesson (Helsingborg Basket)

Vuoden puolustuspelaaja

Juha Sten, (Solna Vikings)

Vuoden valmentaja

Pekka Salminen, (Solna Vikings)

Vuoden organisoija

Uppsala Basket
Llyn Tegid

Llyn Tegid (engl. Bala Lake) on Walesin suurin luonnonjärvi.Se on noin 5,6 km pitkä, 1.2 km leveä ja paikoin jopa 42 m syvä.  
Bala sijaitsee Gwyneddin kreivikunnassa, Snowdonian kansallispuiston eteläosassa.
Keith Olbermann

Keith Theodore Olbermann on yhdysvaltalainen poliittinen kommentaattori ja kirjoittaja. Hän piti Countdown with Keith Olbermann -ohjelmaa Al Goren Current TV -kanavalla, kunnes ohjelma lopetettiin 30. maaliskuuta 2012. Aiemmin hän oli MSNBC-kanavalla.
Pound for pound

Pound for pound on englanninkielinen nyrkkeilyssä ja joissakin muissa kamppailu-urheilulajeissa käytettävä termi, jota käytetään vertailtaessa eri painoluokkien nyrkkeilijöitä keskenään. Esimerkiksi nyrkkeilyaiheiset julkaisut julkaisevat pound for pound -listoja, jossa eri painoluokkien nyrkkelijät on asetettu arvioituun paremmuusjärjestykseen.
Termin keksimiseen on vaikuttanut välisarjan mestaruudesta keskisarjan maailmanmestariksi ja myöhemmin myös ylempiin sarjoihin ottelemaan noussut Sugar Ray Robinson, jota pidetään yhtenä parhaimmista nyrkkeilijöistä. Toinen tunnettu eri painoluokissa menestynyt on Roy Jones Jr.
Lauttalampi (Jyväskylä, Kuohu)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 7,7 hehtaaria, se on 600 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Kuusjärven alueeseen (14.285) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 155,4 metriä mpy.