google/wiki40b huggingface dataset:
Palojärvi (Ylitornio)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,2 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Lohijärven alueella (67.92), jonka Lohijärven lähialueeseen (67.922) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 87,4 metriä mpy.
Bellingwedde

Asutuskeskukset

Bellingwolde, Blijham, Klein-Ulsda, Oudeschans, Rhederbrug, Veelerveen, Vriescheloo, Wedde ja Wedderveer.
Gabriel Tuderus

Gabriel Tuderus (1638 Maaria – 18. huhtikuuta 1705 Alatornio) oli suomalainen pappi ja runoilija.
Tuderuksen vanhemmat olivat Kemin kirkkoherra Johan Somerus (Johannes Johannis, k. 1672) ja hänen 1. puolisonsa Anna Kristoffersdotter. Hänen setänsä oli Narvassa hirtetty pappi Jacobus Somerus.
Luonteeltaan vilkkaana ja pikavihaisena oli Tuderus pahimpien mellakoijien joukossa Turun akatemian ylioppilaiden joukossa.
1659 hänet erotettiin kolmeksi vuodeksi, jolloin hän siirtyi Uppsalan yliopistoon. Palasi rangaistusajan jälkeen Turkuun ja hänet vihittiin papiksi 1663 sekä määrättiin isänsä apulaiseksi Kemiin.
Tuderus toimi Inarin kappalaisena 1669–1675, Kuusamon kirkkoherrana 1675–1684 ja viimeksi Alatornion kirkkoherrana 1684–1705.
Inarin kappalaisena ollessaan puhdasoppisuutta edustanut Tuderus taisteli saamelaisten perinteisiä pakanallisia menoja vastaan ja vaati heitä luopumaan noitarummuistaan ja seitojen palvonnasta. Tuderus taisteli ankarin, jopa väkivaltaisin keinoin taikauskoa vastaan ja oli vähällä jopa menettää Kuusamon kirkkoherran virkansa.
Hänen tunnetuin teoksensa on 28-säkeistöinen runo Yxi Caunis Suomen-Kielinen Weisu Talonpoille cunniaxi ja ylistöxexi joka on merkittävämpiä 1700-luvulta säilyneitä suomalaisen runouden esimerkkejä.
Tuderus oli kahdesti naimisissa. Ensimmäinen vaimo oli Brita Foijkel ja toinen Brita Olavintytär Forselius. Kumpikin avioliitto oli lapseton.
65803 Didymos

Ominaisuudet

Didymoksen läpimitta on 750 ± 100 metriä ja pyörähdysaika on 2,2593 tuntia. Kappaleen kuu on läpimitaltaan 170 ± 30 m sen keskietäisyys asteroidista on 1,18 ± 0,03 km. Kuun kiertoaika on 0,4958 ± 0,0002 päivää ja sen radan eksentrisyys on 0,06 ± 0,06/0,04. Didymoksen kiertoaika Auringon ympäri on suunnilleen 770 päivää eli 2,11 Maan vuotta, ja radan eksentrisyys on noin 0,383752 ja inklinaatio vain noin 3,4°. Didymoksen systeemin massa on 5,27x10¹¹ kg

Tutkiminen

ESA:n ja NASA:n suunnitteleman yhteisen AIDA-hankkeen olisi tarkoitus tutkia Didymoksen systeemiä vuonna 2022. AIDA koostuisi kahdesta eri luotaimesta: Törmääjästä (DART) ja tutkivasta luotaimesta (AIM). DART:in olisi tarkoitus törmätä Didymoksen kuuhun ja AIM:in kerätä tiedot törmäyksen vaikutuksista pikkuplaneettaan ja sen kuuhun. Tarkoituksena on tutkia Didymosta ja sen kuuta myös muutenkin, kuten selvittää kappaleiden tarkemmat massat ja geologia sekä pinnan ominaisuudet.
Amin Maalouf

Amin Maalouf (arab. أمين معلوف‎,  s. 25. helmikuuta 1949 Beirut, Libanon) on libanonilais-ranskalainen kirjailija. Hän on asunut Pariisissa vuodesta 1976.

Ura

Maaloufin perhe on kotoisin Libanonin vuoristoalueelta Ain el Kaboun kylästä. Maaloufin äiti oli harras katolinen ja lähetti poikansa ranskankieliseen jesuiittakouluun. Myöhemmin Maalouf opiskeli sosiologiaa Beirutin ranskalaisessa yliopistossa. Hän työskenteli vuosina 1971–1976 beirutilaisen sanomalehden An-Naharin ulkomaantoimittajana. Libanonin sisällissota syttyi vuonna 1975 ja Maalouf muutti seuraavana vuonna Pariisiin, missä hän asuu edelleen. Hän työskenteli toimittajana Jeune Afrique -lehdessä vuosina 1976–1979 ja An-Naharin viikkolehden johtajana 1979–1982. Maalouf oli Jeune Afriquen päätoimittaja vuosina 1982–1985. Hän lopetti toimittajan työt vuonna 1985 keskittyäkseen romaanien kirjoittamiseen.
Vuonna 1983 julkaistiin Maaloufin teos Les croisades vues par les Arabes, jossa kuvattiin ristiretkiä arabien näkökulmasta. Hänen esikoisromaaninsa Leo Afrikkalainen ilmestyi vuonna 1986 ja toinen romaani Samarkand vuonna 1988. Maaloufin historiallisissa romaaneissa on usein todellisia henkilöhahmoja, esimerkiksi Samarkand kertoo 1100-luvulla eläneestä persialaisrunoilija Omar Khaijamista. Kolmas romaani Valon puutarhat (1991) kertoo manikealaisuuden perustajasta profeetta Manista.
Maalouf on kirjoittanut teoksensa ranskaksi, ja niitä on käännetty yli 20 kielelle. Suomeksi Maaloufin teoksia on ilmestynyt Annikki Sunin, Anna-Maija Viitasen ja Lotta Toivasen kääntämänä.
Maalouf sai Goncourt-palkinnon vuonna 1993 teoksestaan Le Rocher de Tanios (suom. Siipirikko mies). Maalouf on kirjoittanut libretot Kaija Saariahon oopperoihin Kaukainen rakkaus (2001), Adriana Mater (2003) ja Émilie (2010) sekä näyttämölliseen oratorioon La Passion de Simone (2006).
Vuosina 2007–2008 Maalouf oli puheenjohtajana Euroopan komission asettamassa työryhmässä, joka pohti monikielisyyden merkitystä Euroopan identiteetin olennaisena osana.
Maalouf on naimisissa ja hänellä on kolme poikaa.
Fraktaali

Fraktaali (lat. fractus 'murtunut') on joukko, joka on itsesimilaarinen, eli joukko näyttää samalta tai samankaltaiselta, katsoi sitä millä suurennoksella tahansa. Fraktaalille ei ole täsmällistä määritelmää, mutta erään luokituksen mukaan se on joukko, jonka fraktaaliulottuvuus on erisuuri kuin joukon topologinen ulottuvuus. Tavallinen fraktaali on itsesimilaarinen jossain määrätyssä mittakaavassa, jolloin sen fraktaaliulottuvuus on vakio. On myös mahdollista määritellä fraktaaleja, joissa itsesimilaarisuus toteutuu useammassa eri mittakaavassa. Tällaista joukkoa kutsutaan multifraktaaliksi.
Fraktaalifunktio voidaan määritellä funktioksi, joka on jatkuva kaikkialla mutta ei derivoituva missään pisteessä. Tällainen on esimerkiksi Weierstrassin funktio.
Fraktaali-sanan suomenkieliseksi vastineeksi on esitetty sanaa murtomuoto.

Historiaa

Fraktaaleihin liittyvä matematiikka sai alkunsa 1600-luvulla, kun matemaatikko ja filosofi Gottfried Leibniz tutki rekursiivisia itsesimilaarisia kohteita (vaikkakin hän virheellisesti ajatteli suoran viivan olevan myös fraktaalinen).
Vuonna 1872 esimmäinen fraktaalina pidettävä funktio esiteltiin, kun Karl Weierstrass antoi esimerkin funktiosta joka oli  jatkuva kaikkialla muttei derivoituva missään pisteessä. Vuonna 1904, Helge von Koch esitteli Kochin käyrän.  Wacław Sierpiński muodosti kolmionsa vuonna 1915 ja vuotta myöhemmin neliönsä. Itsesimilaarisia käyriä tutki enemmän Paul Pierre Lévy, joka vuonna 1938 julkaistussa artikkelissaan Plane or Space Curves and Surfaces Consisting of Parts Similar to the Whole kuvasi uuden fraktaalikäyrän Lévy C käyrän. Georg Cantor taas antoi esimerkin eräästä toisesta fraktaalista, Cantorin joukosta. Fraktaali-sana keksittiin kuitenkin vasta myöhemmin.
Kompleksitason iteroitavia funktioita tutkivat 1800- ja 1900-luvuilla Henri Poincaré, Felix Klein, Pierre Fatou and Gaston Julia. Ilman nykyaikaisista tietokonetekniikkaa fraktaalien kuvantaminen oli kuitenkin vaikeaa.
1960-luvulla Benoît Mandelbrot tutki itsesimilaarisuutta esimerkiksi artikkeleissaan How Long Is the Coast of Britain? Statistical Self-Similarity and Fractional Dimension, joka perustui Lewis Fry Richardsonin tekemiin tutkimuksiin. Vuonna 1975 Mandelbrot keksi sanan "fraktaali" kuvaamaan kohdetta, jonka Hausdorffin dimensio on suurempi kuin sen topologinen dimensio. Hän osoitti tämän määritelmän huomiota herättäneillä tietokoneitse tehdyillä visualisoinneilla.

Fraktaalitaide

Fraktaaleja voidaan suurentaa rajatta. Niillä on yksityiskohtia kaikissa mittakaavoissa eli yksityiskohdat jatkuvat äärettömiin. Fraktaaleista voidaan laatia taideteoksia ohjelmoitavan tietokonegrafiikan keinoin.
Togdheer

Togdheer (somaliksi Togdheer) on  alue Somalimaassa Etiopian vastaisella rajalla. Alueen pääkaupunki on Burao ja sen pinta-ala on 38 663 neliökilometriä. Togdheerin on saanut nimensä Togdheer-joesta. Vuonna 2008 asukkaita arvioitiin olevan noin 905 700. Alueella asuu pääosin Isaaq klaania.
Tyttöbändi

Historiaa

Tyttöbändeistä tuli kuuluisia 1960-luvulla, erityisesti Motown-levy-yhtiön että Phil Spectorin tuottamien yhtyeiden saavutettua roppakaupalla listamenestystä. Aikalaisyhtyeistä kuuluisimpia olivat muun muassa The Ronettes, The Shangri-Las, The Shirelles, Diana Ross & The Supremes, The Marvelettes sekä The Crystals. 1970-luvulla naisista koostuvat lauluyhtyeet olivat tilapäisesti poissa muodista, mutta tuolloin alkoivat ensimmäiset kokonaan naispuolisista muusikoista koostuvat yhtyeet menestyä. Näihin kuuluivat The Runaways ja The Slits. Rockyhtyeistä ehkä tunnetuimpia olivat melodiseen rockiin keskittynyt Fanny ja heavya soittanut Birtha.
1980-luvulla tunnetuimpia tyttöbändejä olivat muun muassa Pointer Sisters, sisarusduo Mel & Kim, Bananarama, The Bangles sekä Salt-N-Pepa. 1990-luvun tunnetuimpia tyttöbändejä olivat taas Spice Girls, Destiny's Child, En Vogue sekä TLC. Vuosikymmenen ilmiöihin lukeutuukin Spice Girlsistä seuranneet tyttöbändit. 2000-luvun alussa suosittuihin tyttöbändeihin kuuluivat Las Ketchup, t.A.T.u sekä Eden's Crush. Tällä hetkellä länsimaissa suosituimpia tyttöbändejä tällä hetkellä ovat Little Mix ja Fifth Harmony. Aasialaisista tyttöbändeistä tunnetuimpia ovat japanilainen Hello! Project sekä muun muassa korealaiset 2NE1 ja Girls' Generation.

Suomessa

Suomen ensimmäinen albumin julkaissut tyttöbändi oli 1980-luvulla toiminnassa ollut Tavaramarkkinat. Suositummiksi tyttöbändit tulivat Suomessa 1990- ja 2000-lukujen vaihteessa, jolloin ainakin Nylon Beat, Taikapeili ja Tiktak olivat huipulla. Vuosituhannen vaihteen jälkeen aloittaneista tyttöbändeistä tunnetuimpia ovat olleet muun muassa PMMP, Gimmel, ja Indica. Monen tyttöbändin historia on jäänyt melko lyhyeksi, mutta comebackejakin on tapahtunut, esimerkiksi Nylon Beat jatkaa keikkailua pitkän tauon jälkeen kesällä 2018.
Pekka Mikkola

Pekka Mikkola (s. 27. tammikuuta 1987 Sotkamo) on suomalainen laulaja, joka kruunattiin tangokuninkaaksi Seinäjoen Tangomarkkinoilla 2012. Mikkolan esikoisalbumi Pirstaloitu onni julkaistiin marraskuussa 2012. Hän keikkailee Onnenpotku-yhtyeen kanssa.
Klosterstraßen metroasema

Klosterstraßen metroasema on Berliinin metrolinjalla U2 Mitten kaupunginosassa. Asema sijaitsee samaa nimeä kantavan kadun alla. Se avattiin 1. heinäkuuta 1913. Aseman läheisyydessä on yksi Berliinin kahdesta raideyhteydestä Kleinprofil- ja Großprofil-verkkojen välillä.
Gabriel Charpentier

Gabriel Moïse Charpentier (s. 13. syyskuuta 1925 Richmond, Quebec) on kanadalainen säveltäjä. Hän opiskeli pianonsoittoa Richmondissa ja Trois-Rivièresissa. Vuosina 1940–5 häntä opettivat Hervé Cloutier ja Fernand Graton Jean-de-Brébeuf Collegessa. Hän sai opetusta lisäksi Jean Papineau-Couturelta. Opiskellessaan hän löysi Bergin, Debussyn, Schönbergin, Stravinskyn sekä Webernin teokset, ja vuosina 1945–7 hän oli benediktiinien luona St-Benoît-du-Lacissa opiskellen samalla gregoriaanista laulua. Charpentier viimeisteli opintonsa Pariisissa (1947–53), jossa hänen opettajiinsa lukeutui Nadia Boulanger.
Charpentier toimi vuosina 1954–80 ohjelmakoordinaattorina ja taiteellisena konsultanttina CBC:n ranskankielisessä televisiossa. Kesinä 1955–6 Charpentier piti musiikin historian kursseja Montrealin McGill-yliopistossa. Hän opetti myös vuosina 1961–4 Kansallisessa teatterikoulussa. Hän oli Pro Musica Societyn taiteellisena johtajana vuosina 1980–1 ja sai vuonna 1983 Canada Councilin Victor M. Lynch–Staunton-stipendin.
Gregoriaaninen laulu on vaikuttanut Charpentierin työhön voimakkaasti. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa teatteriin ja elokuviin sävellettyä musiikkia. Hän on säveltänyt myös vokaalimusiikkia ja cembalosävellyksiä.
Sävellystyönsä ohella Charpentier on julkaissut myös omia runojaan. Hän istui Canada Councilin hallintoneuvostossa 1965–75. Hän on Canadian Music Centren ja Kanadan säveltäjäliiton jäsen. Francean Campbell kirjoitti Charpentierista marraskuussa 1970, että säveltäjä ei ole koskaan omaksunut sarjallisuutta tai muuta tiukkaa järjestelmää, mutta on avoin uusille äänille ja tekniikoille, olipa niiden alkuperä luonnollinen tai elektroninen.
Mitáta

Etymologia ja historia

Mitáta (monikossa mitáto) on saanut nimensä mitátosta, jolla tarkoitetaan paikkaa, jossa valmistetaan juustoa ja käytetään lampaiden suojapaikkana. Aikaisemmin kylän alueella onkin ollut useita mitátoja. Myös alueen luolia on käytetty karjan suojapaikkoina.
1900-luvun aikana Kytheran saaren ympäristössä oli viisi suurta maanjäristystä, joista suurin oli voimakkuudeltaan 7,5 momenttimagnitudia ollut vuoden 1903 maanjäristys. Järistys aiheutti tuhoja Mitátassa. Tammikuussa 2006 voimakkuudeltaan 6,9 momenttimagnitudin maanjäristys tapahtui Kytheran lähistöllä. Järistys tuntui laajassa osassa Kreikkaa sekä useissa muissa Välimeren alueen maissa. Maanjäristys aiheutti tuhoja enimmäkseen Mitátan kylässä, missä kivestä rakennettuja taloja ja kirkkoja vaurioitui. Samoin järistyksen aikaansaama maanvyöry tuhosi siellä tien käyttökelvottomaksi.
Fatou Bensouda

Nuoruus ja opiskelu

Fatou Nyang syntyi vuonna 1961 Banjulissa. Hänen isänsä Omar Gaye Nyang oli autokuski ja painipromoottori. Isä oli moniavioinen muslimi, ja hänellä oli kaksi vaimoa ja yli kymmenen lasta. Omar Nyang kuoli diabetekseen, kun Fatou oli vielä nuori.
Bensouda opiskeli 1982–1986 Nigeriassa Ifen yliopistossa ja 1986–1987 Nigerian Law Schoolissa. Hän sai asianajajan oikeudet vuonna 1987 sekä Gambiassa että Nigeriassa. Maisteriksi hän opiskeli myöhemmin Maltalla Kansainvälisessä merioikeusinstituutissa. Hänestä tuli ensimmäinen gambialainen kansainvälisen merioikeuden asiantuntija.

Ura

Dawda Jawara hallintokaudella 1987 Bensouda nimitettiin valtion asianajajaksi ja helmikuussa 1994 varavaltakunnansyttääjäksi. Julkisasiamiehenä hän toimi 1996–1998. Elokuussa 1998 Bensouda valittiin Gambian oikeusministeriksi. Hän toimi tehtävässä presidentin ja hallituksen korkeimpana lainopillisena neuvonantajana. Bensouda sai kiitosta muun muassa ihmisoikeusjärjestöiltä nopeista toimista naisiin ja lapsiin kohdistuneissa väkivaltatapauksissa. Hänet erotettiin kuitenkin virasta maaliskuussa 2000.
Bensouda toimi 2000–2002 yksityisenä asianajanana ja sen jälkeen pankin asianajajana. Hänet valittiin 2001 Ruanda-tuomioistuimen lainopilliseksi neuvonantajaksi ja oikeudenkäyntiasianajajaksi. Hän eteni siellä vanhemmaksi neuvonantajaksi ja yksikön johtajaksi.
Bensoudasta valittiin elokuussa 2004 Kansainvälisen rikostuomioistuimen apulaissyyttäjä. Vuonna 2011 hänet valittiin Luis Moreno Ocampon seuraajaksi rikostuomioistumen pääsyyttäjäksi. Virkavalansa hän vannoi 15. kesäkuuta 2012.

Yksityiselämä

Marokkolaistaustainen gambialainen liikemies Philip Bensouda on Fatoun aviomies. Heidän kahdesta lapsestaan toinen ammuttiin kuoliaaksi vuonna 2017 Saint Paulissa.
Ylä-Hotokka

Ylä-Hotokka oli kylä Muolaan kunnan luoteisosassa Viipurin läänissä Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Kylä sijaitsi Muolaanjärven luoteisrannalla noin 20 kilometriä Muolaan kirkonkylästä Kirkkorannasta länteen ja noin 35 kilometriä Viipurista kaakkoon. Ylä-Hotokan naapurikyliä olivat idässä Hotokka ja lännessä Leipäsuo. Lisäksi kylä rajoittui etelässä Valtion omistamaan Pällilän kruununpuistoon ja pohjoisessa kylän erotti naapurikunnan Heinjoen rajasta Määttälän kylän ulkopalsta. Nykyisin Ylä-Hotokan alueella on asutusta, mutta sillä ei ole venäläistä asutusnimeä, vaan se luetaan Hotokan kylän osaksi.

Kyläkuva

Ylä-Hotokan kyläkeskus sijaitsee Viipurista Kyyrölän ja Kivennavan kautta Kuokkalaan johtavan kantatie 63 varrella ja Ylä-Hotokassa tästä tiestä erkanee maantie Leipäsuon asemalle. Ylä-Hotokka kuului Hotokan koulupiiriin.

Historia

Ylä-Hotokan väestö evakuoitiin läntisempään Suomeen heti talvisodan alettua vuonna 1939. Moskovan rauhassa 1940 alue luovutettiin Neuvostoliitolle, mutta Suomi valtasi alueen takaisin jatkosodan alussa 1941 ja kylän asukkaat pääsivät palaamaan raunioituneeseen kotikyläänsä. Jälleenrakennus keskeytyi vuonna 1944 Neuvostoliiton suurhyökkäyksen alettua ja kylän asukkaat evakuoitiin uudelleen. Rauhanteossa kylä jäi taas Neuvostoliiton puolelle.
Sodan jälkeen Muolaan siirtoväki asutettiin Lounais-Hämeeseen ja Etelä-Pirkanmaalle, jossa Oinalan asukkaat asutettiin Humppilaan.
Mary Seacole

Mary Jane Seacole (1805 – 14. toukokuuta 1881) oli jamaikalaissyntyinen sairaanhoitaja, joka tuli tunnetuksi Krimin sodan aikana auttaessaan haavoittuneita sotilaita. Vuonna 2004 hän voitti Suurin tummaihoinen britti -äänestyksen.
Seacole syntyi Kingstonissa vuonna 1805. Hänen isänsä oli skotlantilainen sotilas ja äitinsä jamaikalainen kreoli. Seacole sai ensimmäiset oppinsa sairaiden auttamiseen äidiltään, joka piti hotellia Kingstonissa ja tunsi vanhoja afrokaribialaisia parannuskeinoja.
Vuonna 1855 Seacole matkusti Krimin niemimaalle ja perusti sinne hotellin, jossa hoidettiin Krimin sodassa haavoittuneita ja sairastuneita sotilaita. Florence Nightingalen mielestä hotellissa tarjottiin sotilaille liikaa alkoholia.
Sodan jälkeen Seacole eli Lontoossa ja Jamaikalla taloudellisesti niukkaa elämää. Vuonna 1857 julkaistiin muistelmakirja Wonderful Adventures of Mrs. Seacole in Many Lands.
Mangopuut

Tuntomerkit

Mangopuut ovat ainavihantia puita. Lehdet ovat yksinkertaisia, ruodillisia ja ehyitä. Mangopuut ovat andromonoeekkisiä, mikä tarkoittaa samassa kasviyksilössä ja mangopuiden tapauksessa myös samassa kukinnossa olevan sekä kaksineuvoisia kukkia että yksineuvoisia hedekukkia. Kukat ovat neli- tai viisilukuisia. Hedelmät ovat luumarjoja.

Levinneisyys

Kaikki mangopuut kasvavat luonnonvaraisina Aasian trooppisissa osissa. Mangoa (Mangifera indica) kasvatetaan nykyisin kaikkialla maailman trooppisen ilmaston alueilla hedelmäpuuna.
Valkovatsaorneero

Levinneisyys

Valkovatsaorneeroa tavataan Brasiliassa, Kolumbiassa ja Perussa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kanta on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Elly Ameling

Elisabeth Sara "Elly" Ameling  (s. 8. helmikuuta 1933 Rotterdam) on alankomaalainen laulaja. Hän on tullut kuuluisaksi Gustav Mahlerin tulkitsijana sekä oratorio- ja lied-laulajana, mutta hän on laulanut myös oopperaa. Läpimurron hän teki kilpailussa ‘Concours International de Musique’ Genevessä 1958.
Karl Fredrik Rotkirch

Tausta

Karl Rotkirch tunnetaan myös nimellä Carl Rotkirch. Hän syntyi Rotkirchin aatelissukuun. Rotkirchin vanhemmat olivat majuri Wentzel Fredrik Rotkirch ja Kristina Lagerhjelm.

Ruotsin vallan aikana

Karl Fredrik Rotkirch opiskeli Uppsalassa ja palveli vuodesta 1793 alkaen kuninkaan kansliassa. Hän seurasi kuningas Kustaa IV Aadolfia tämän Suomen matkalla 1802. Rotkirch erosi virastaan vuonna 1803, jolloin hänelle myönnettiin ensimmäisen toimitussihteerin arvo.
Eronsa jälkeen Rotkirch palasi Suomeen ja viljeli omistamaansa Pyhtään Storbyn tilaa.

Venäjän vallan aikana

Suomen sota alkoi, kun venäläiset joukot ylittivät valtionrajana toimineen Kymijoen 21. helmikuuta 1808. Samana päivänä Karl Fredrik Rotkirch ja vapaaherra Robert Wilhelm de Geer tulivat tapaamaan venäläisiä rajan lähellä sijaitsevaan Loviisaan. Venäläisten joukkojen ylipäällikkö Friedrich Wilhelm von Buxhoevden piti Rotkirchiä ja de Geeriä valtuutettuina, ja kutsui heidät Porvooseen keskustelemaan ”tärkeässä asiassa”. Tästä tapaamisesta ei ole muuta tietoa ja Rotkirch ja de Geer vakuuttivat kahta viikkoa myöhemmin, että he olivat tavanneet von Buxhoevdenin Loviisassa vain, koska olivat halunneet taata kartanoidensa turvallisuuden, ja että valan antamisesta keisarille ei oltu keskusteltu. Mihail Kutuzov kirjoitti Pietarissa 24. helmikuuta 1808, että suomalaiset olisivat lähettäneet lähetyskunnan, jonka kautta he pyysivät päästä keisarin alaisuuteen. Tutkijat Robert Castrén ja Matti Klinge ovat tulkinneet, että Kutuzov tarkoitti juuri Rotkirchiä ja de Geeriä. Kutuzovin muistiinpanon perusteella Klinge toteaa, että Rotkirchin, de Geerin ja von Buxhoevdenin tapaamiselle annettiin Pietarissa painoa. Tapaaminen unohdettiin pian, mutta Klinge on arvellut, että se osaltaan vaikutti siihen, että Aleksanteri I päätti liittää Suomen Venäjään.
Karl Fredrik Rotkirch toimi Kymenkartanon läänin aateliston edustajana Suomen lähetyskunnassa 1808–1809 ja osallistui Porvoon valtiopäiville 1809. Kesällä 1809 hänelle myönnettiin Pyhän Annan ritarikunnan toisen luokan risti. Rotkirch toimi hallituskonseljin jäsenenä ja kirkollistoimituskunnan päällikkönä 1809–1812. Tästä virasta Rotkirch erosi vuonna 1812 ja muutti viljelemään Porvoon pitäjässä sijainnutta perintötilaansa Stensbölen kartanoa. Vuonna 1817 Rotkirch nimitettiin Vaasan hovioikeuden presidentiksi. Hänelle myönnettiin vapaaherran arvo 1830.
Rotkirchille tarjottiin maaherranvirkaa, mutta hän kieltäytyi sairaalloisuuteen vedoten. Klinge on tulkinnut, että viran tarjoaminen Rotkirchille osoittaa, että hän oli Suomessa alkaneen Venäjän-vallan tukipylväitä.

Yksityiselämä

Rotkirchin puoliso vuodesta 1803 oli Augusta Fredrika Elisabet Aminoff (k. 1846). Suomen ensimmäisiin varsinaisiin naispuolisiin taidemaalareihin kuulunut Mathilda Rotkirch oli pariskunnan lapsi.
Riikka Slunga-Poutsalo

Riikka Pirjo Maaria Slunga-Poutsalo (s. 23. huhtikuuta 1971 Alatornio) on suomalainen poliitikko. Hän toimi perussuomalaisten puoluesihteerinä vuosina 2013–2019. Vuonna 2019 hänet valittiin kansanedustajaksi.
Slunga-Poutsalo liittyi perussuomalaisiin keväällä 2008. Hänet valittiin Lohjan kaupunginvaltuustoon ensimmäisen kerran vuoden 2008 kunnallisvaaleissa
ja uudelleen vuonna 2012. Hän on Lohjan kaupunginhallituksen varapuheenjohtaja kaudella 2013–2016.
Kesäkuussa 2013 Slunga-Poutsalo valittiin perussuomalaisten puoluesihteeriksi. Hän oli työskennellyt puolueen järjestösihteerinä maaliskuusta 2013 ja aiemmin vuosina 2011–2012. Hän on toiminut myös puolueensa puoluevaltuuston (2009–2011) ja -hallituksen (2011–2012) jäsenenä. Hänen muihin luottamustehtäviinsä on kuulunut muun muassa Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirin hallituksen varapuheenjohtajuus. Vuoden 2019 puoluekokouksessa Slunga-Poutsalo ei asettunut ehdolle puoluesihteeriksi.
Slunga-Poutsalo on koulutukseltaan rakennuspiirtäjä ja on toiminut vuodesta 2000 yrittäjänä Finn-TK Oy:ssä. Hänen ensimmäinen aviomies oli Petri Norman, ja heillä on kaksi yhteistä lasta. Nykyisen miehen kanssa Poutsalolla on yksi lapsi.
Oikeusministeriön demokratiapalkinto

Oikeusministeriön demokratiapalkinto on oikeusministeriön joka toinen vuosi jakama palkinto, jolla pyritään tekemään tunnetuksi suomalaista demokratiaa ja kansalaisyhteiskuntaa. Palkintosumma on 10 000 euroa, joka jaetaan palkittujen kesken. Palkinto on jaettu vuodesta 2011 alkaen.
Asta Tolonen

Asta Tolonen on Suomussalmen kunnanjohtaja. Suomussalmen valtuusto valitsi hänet yksimielisesti kunnanjohtajaksi helmikuussa 2012. Ennen kuin hänestä tuli kunnanjohtaja,  hän työskenteli Kainuun maakuntayhtymän talousjohtajana. Hän on kauppatieteiden maisteri.
Reino Poutanen

Kansainväliselle huipulle

Kansainvälisen läpimurron Wärtsilän Soutajien nelonen teki Gentin EM-kisoissa 1955. Reino Poutanen, Kauko Hänninen, Eero Lehtovirta ja Jorma Salonen saavuttivat perämiehettömässä nelosessa pronssia, ja kaksi tuntia myöhemmin joukkue perämies Rolf Tuomisella vahvistettuna saavutti toisen pronssin. Bledin EM-kisoissa 1956 Poutanen ja Hänninen soutivat nelosessa valkeakoskelaisten Veli Lehtelän, Toimi Pitkäsen ja perämies Matti Niemen kanssa, ja vaikka yhteinen harjoittelu oli jäänyt vähiin, saavutti venekunta Suomen kaikkien aikojen ensimmäisen Euroopan mestaruuden.
EM-kultaa voittanut joukkue valittiin Melbournen olympialaisiin, mutta venettä he eivät saaneet mukaansa vaan joutuivat tyytymään paikan päällä hankittuun vanhaan veneeseen. Vene oli kuin vanha kirkkovene muiden joukkueiden sulavalinjaisten vieressä, kuvaili Poutanen suomalaisten saamaa venettä. Keräilyerässä he pudottivat jatkosta Brasilian joukkueen ja saivat kymmenisen minuuttia ennen loppukilpailun alkua näiden veneen lainaksi käyttöönsä. Suomalaiset saavuttivat kilpailussa pronssia hävittyään Italialle 11,5 sekuntia ja kesän aikana selvästi heikommaksi osoittautuneelle Ruotsille 8,5 sekuntia.
Poutanen oli mukana vielä Rooman 1960 olympialaisissa, mutta siellä Suomen nelonen karsiutui loppukilpailusta. Suomen mestaruuksia Poutanen voitti urallaan kymmenen kappaletta vuosina 1955–1960.
Vuonna 1963 Poutanen vaihtoi työpaikkaa Wärtsilästä A-Grönroos Oy:hyn. Laivojen korjaajana hän on viettänyt soutu-uransa jälkeen pitkiä aikoja ulkomailla.