google/wiki40b huggingface dataset:
Nana Visitor

Yksityiselämä

Visitor syntyi New Yorkissa nimellä Nana Tucker. Hänen äitinsä oli baletin opettaja Nenette Charisse ja isä koreografi Robert Tucker. Näyttelijä Cyd Charisse on naimisissa hänen enonsa kanssa. Ennen collegeeen menoa hän sai roolin näytelmässä ja sen jälkeen myös muita rooleja. Kun hänen uransa oli päässyt alkuun, hän muutti sukunimensä (vuonna 1980) Tuckerista Visitoriksi (suom. vieras, vierailija), joka on ollut käytössä hänen äitinsä suvussa.
Vuonna 1989 Visitor avioitui näyttelijä Nick Miscusin kanssa. Heidän poikansa Buster syntyi 1992. Pari erosi 1994.
Vuonna 1995 Visitor alkoi seurustella DS9-vastanäyttelijänsä Alexander Siddigin kanssa. Heidän poikansa Django El Tahir El Siddig syntyi 1996. He menivät naimisiin kesäkuussa 1997. He erosivat vuonna 2001.
Huhtikuussa 2003 Visitor meni naimisiin Matthew Rimmerin kanssa, joka kuului Chicago-musikaalin henkilökuntaan.

Ura

Visitor esiintyi New Yorkin teattereissa 1970-luvulla ja vuosikymmenen lopulla alkoi myös saada rooleja Broadwayllä. Vuonna 1976 hän sai ensimmäisen televisioroolinsa lyhytikäisessä sarjassa Ivan the Terrible ja 1978–1979 hän esiintyi yhden tuotantokauden ajan Ryan’s Hope -sarjassa. Vuonna 1977 hän näytteli kauhuelokuvassa Vartija.
1980-luvulla Visitor alkoi saada merkittäviä rooleja Broadwayllä kuten pääosa näytelmässä Gypsy (1981) ja My One and Only (1983). 1984 hän oli pääosassa 42nd Street -näytelmässä Los Angelesissä. 1985 hän muutti Los Angelesiin ja esiintyi lukuisissa televisiosarjoissa, muun muassa Ihmemies MacGyver, Ritari Ässä ja Matlock.
Vuonna 1990 Visitor esitti pääosaa Sandra Bullockin kanssa televisiosarjassa Working Girl, jota tehtiin vain 12 jaksoa. Star Trek: Deep Space Ninen koe-esiintymiset olivat vuonna 1992 ja Visitor oli kiinnostunut Kira Nerysin roolista, koska se ei ollut ”äiti, vaimo, huora tai murhaaja, vaan kokonainen henkilö”. Visitor kutsuttiin toiseen koe-esiintymiseen ja sai roolin. Hän esitti Kiraa seitsemän vuotta, ja hänen roolihahmonsa oli yksi sarjan suosituimmista.
DS9 jälkeen Visitor esiintyi Chicago-musikaalissa useissa kaupungeissa 1999–2000 ja 2001 myös Broadwayllä. Televisiossa hän esiintyi useassa Dark Angelin jaksossa (2001) ja oli pääosassa televisiosarjassa Wildfire (2005–2008). 2006 Visitor on myös alkanut esiintyä elokuvissa, muun muassa Friday the 13th.

Videopelit

Visitorin ääni kuullaan Kira Nerysinä DS9-videopeleissä Star Trek: Deep Space Nine – Harbinger (1996) ja Star Trek: Deep Space Nine – The Fallen (2000).
Antero Leitzinger

Antero Leitzinger (s. 1962 Helsinki) on suomalainen politiikanhistorioitsija ja maahanmuuttoviraston tutkija. Hän on kirjoittanut teoksen Caucasus, An Unholy Alliance. Hänen tutkimusaiheitaan ovat myös muun muassa Venäjä ja Islam. Leitzinger väitteli 2008 aiheenaan Ulkomaalaispolitiikka Suomessa 1812–1972. Väitöskirjaa täydentää hänen kirjansa Ulkomaalaiset Suomessa 1812–1972, joka laajoine tilastoineen ja liitteineen toimii johdantona väitöskirjaan.
Leitzingerin isoisän isoisän isoisä oli sveitsinsaksalainen juuston tekijä 1830-luvun Helsingissä
Hamani Diori

Elämäkerta

Hamani Diorin isä kuului djerma-kansaan ja työskenteli Ranskan siirtomaahallinnon palveluksessa. Poika pääsi koulutielle, ja valmistui opettajaksi Dakarissa, Senegalissa. Hän työskenteli opettajana synnyinmaassaan vuodet 1936–1938, minkä jälkeen toimi Pariisissa djerman ja hausan kielten opettajana.Hän palasi kotimaahansa jälleen vuonna 1946, sillä oli saanut Niameysta rehtorin viran. Hän oli mukana perustamassa Nigerin edistyspuoluetta (Parti Progréssite Nigerien, PPN).
Vuonna 1946 Hamani Diori valittiin Ranskan kansalliskokouksen jäseneksi Guinean edustajana. Hän menetti paikkansa vuoden 1951 vaaleissa, mutta nousi uudelleen kansanedustajaksi vuonna 1956. 
Nigeriläiset pääsivät äänestämään maansa autonomiasta vuonna 1958. Nigeriläiset hyväksyivät autonomian ja Hamani Diorista tuli väliaikaisen hallituksen pääministeri.  Ranska kielsi muiden puolueiden kuin PPN:n toiminnan ja itsenäistyessään 3. syyskuuta 1960 Niger oli yksipuoluevaltio.  Nigerin kansalliskokous nimesi Hamani Diorin tasavallan presidentiksi lokakuussa 1960.
Kotimaan politiikassaan Hamani Diori ylläpiti vanhakantaisia yhteiskunnallisia rakenteita. Hallitukseensa hän otti djerma-, fulani- ja hausa-kansojen edustajia. Hän säilytti tiiviit taloussuhteet Ranskaan. Diori valittiin uudelleen presidentiksi ilman vastaehdokkaita sekä 1965 että 1970. Vuonna 1965 hän selvisi murhayrityksestä.
Ulkopolitiikallaan Hamani Diori onnistui saamaan maailmanlaajuista arvostusta. Hän otti esiin Afrikan ongelmia ja sovitteli muiden Afrikan valtioiden kriisejä.
Nigeriä ja koko Sahelin aluetta koetteli 1970-luvun alussa kuivuus ja nälänhätä. Hankalassa tilanteessa Nigerin oppositio syytti Hamani Dioiria siitä, että hän keskittyi liikaa ulkopolitiikkaan ja on laiminlyönyt kotimaan kehittämisen. Hallitusta syytettiin sekä reformien välttämisestä että korruptiosta. Opiskelijaliitto puolestaan syytti Hamani Dioria ja hänen hallitustaan Ranskan uuskolonialismin uhriksi suostumisesta. Hamani Diorin hallituksen välit Ranskan kanssa heikkenivät, kun se esitti Georges Pompidoulle syytöksen tämän innottomuudesta investoida Nigerin uraaniesiintymiin.
Nälänhädän aikana levisi huhuja, että hallituksen jäsenet kavaltavat kansainvälistä ruoka-apua. Seurasi levottomuuksia, minkä johdosta Hamani Diori keskitti valtaa itselleen, sukulaisilleen ja luotettavana pitämälleen djerma-kansan jäsenille. Hän otti hoitaakseen myös ulko- ja puolustusministerin tehtävät.
15. huhtikuuta 1974 everstiluutnantti Seyni Kountchén johtama sotilasvallankaappaus syrjäytti Hamani Diorin. Hänet laitettiin vankilaan, mistä hänet vapautettiin kotiarestiin vuonna 1980. Kotiarestista hän vapautui vuonna 1987, minkä jälkeen hän muutti Marokkoon, missä hän kuoli kaksi vuotta myöhemmin.
Tulitokko

Koko ja ulkonäkö

Tulitokko kasvaa noin viisi senttiä pitkäksi. Sen pää on tummanpunainen ja väri muuttuu vaiheittain keltaisemmaksi pyrstöä kohti. Lisäksi siinä on kapeita violetteja pystyjuovia jotka harvenevat pyrstöä kohti. Evät ovat läpikuultavat.

Alkuperä

Tulitokko elää luonnossa meressä  Meksikon ja Kalifornian lähivesillä, kallioisilla alueilla 0-76 metrin syvyydessä.

Käyttäytyminen

Tulitokko on vilkas kala joka puikkelehtii kivenkoloissa. Se on parhaimmillaan pienenä parvena.  Se puolustaa reviiriään, ja tyypillisesti nöpöttää rintaeviensä varassa kalliopinnalla lähellä suojaisaa koloa, johon se voi vetäytyä vaaran uhatessa. Se voi hakea turvapaikkaa myös merisiilin piikkien välistä.

Vesiolot ja ravinto

Tulitokko syö monenlaista akvaarioruokaa, ja sitä tulisi ruokkia kahdesti päivässä. 
Luonnossa se elää 15–18 °C:n lämpötilassa, mutta pärjää akvaarion trooppisissa vesissä.
Putian

Ilmasto

Putianissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan subtrooppinen kostea ilmasto. Kesäisin on kuumaa ja sateista, talvella on kuivaa ja leutoa. Vuoden keskilämpötila on noin 21 °C ja keskimääräinen sademäärä 1 230 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 29 °C. Viilein kuukausi on helmikuu, jolloin keskilämpötila on noin 12 °C. Sateisin kuukausi on kesäkuu, jolloin sataa keskimäärin noin 200 millimetriä. Joulukuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 30 millimetriä.
Satakunnan Kansa

Toimitus

Satakunnan Kansan päätoimittajaksi valittiin helmikuussa 2015 Tomi Lähdeniemi, joka työskenteli syyskuusta 2014 määräaikaisena. Hänen edeltäjänsä Olli-Pekka Behm kuoli syksyllä. Lehden toimitus sijaitsee Porin puuvillan tiloissa, jonne se siirtyi heinäkuussa 2009, oltuaan sitä ennen lähes 100 vuoden ajan kaupungin keskustassa Valtakadun varrella.
Lehdellä on Alma Aluemediaan kuuluvat aluetoimitukset Eurassa ja Raumalla. Lisäksi Satakunnan Kansa tekee yhteistyötä Alma Media -konserniin kuuluvien paikallislehtien kanssa Kankaanpäässä, Kokemäellä ja Merikarvialla. Alma Median maakuntalehdillä on myös yhteinen Helsingin toimitus.

Porilaine

Lehden mukana ilmestyy torstaisin Porilaine-niminen viikkolehti, joka jaetaan kaikkiin talouksiin Porissa, Ulvilassa ja Luvialla. Porilaine syntyi kesäkuussa 2013, kun kaupunkilehti Porin Sanomat fuusioitiin Satakunnan Kansaan.

Historia

Lehti perustettiin vuonna 1873 nimellä Satakunta ja sen ensimmäinen numero ilmestyi 1. helmikuuta. Satakunnan toimitus sijaitsi aluksi Yrjönkadulla ja ensimmäisenä kustantajana toimi vuoteen 1888 saakka kirjakauppias Otto Palander. Vanhasuomalaisten äänenkannattajiin kuulunut Satakunta yhdistyi syksyllä 1917 nuorsuomalaisen Satakunnan Sanomien kanssa ja alkoi vuoden 1918 alusta lähtien ilmestymään nimellä Satakunnan Kansa. Samalla myös lehtiä kustantaneet Osakeyhtiö Satakunta ja Lounas-Osakeyhtiö fuusioituivat Satakunnan Kirjateollisuudeksi. Satakunnan Kansa toimi Kansallisen Kokoomuksen äänenkannattajana vuodesta 1919 marraskuuhun 1989 saakka.
Satakunnan Kansan toimitus sijoittui lehtien yhdistymisen jälkeen Nikolainkadun (nyk. Valtakatu) varrelle entisiin Satakunnan Sanomien toimitiloihin. Vuonna 1921 samaan yhteyteen valmistui uusi rotaatiopaino ja 1936 kolmikerroksinen uudisrakennus. Niiden tilalle valmistui vuosina 1964–1966 sanomalehtitalo, jossa Satakunnan Kansan toimitus työskenteli heinäkuuhun 2009 saakka. Uusi painotalo puolestaan aloitti toimintansa Mikkolan kaupunginosassa 1974. Kesäkuussa 1996 lehteä julkaissut Satakunnan Kirjateollisuus siirtyi lähes kokonaan Aamulehti-yhtymään kuuluneen Alpress Oy:n omistukseen. Vuonna 1998 omistajaksi vaihtui liiketoimintansa aloittanut Alma Media. Satakunnan Kansaa painettiin Porissa aina vuoteen 2012 saakka, jolloin painopaikaksi vaihtui Alma Manun sanomalehtipaino Tampereella. Vuoden 2012 alussa lehti alkoi ilmestyä tabloid-muodossa.
Ensimmäisen aluetoimituksensa Satakunnan Kansa avasi Kankaanpäähän vuonna 1934. Aluetoimituksia on ollut myös Kokemäellä, Huittisissa, Parkanossa, Raumalla, Säkylässä, Merikarvialla sekä Suupohjan alueella Lapväärtissä.
Lehden palveluksessa on vuosikymmenten saatossa työskennellyt toimittajana useita merkittäviä suomalaisia kirjailijoita ja sanomalehtimiehiä. Heistä tunnetuimpia ovat runoilija Kaarlo Kramsu sekä lehden lyhytaikainen päätoimittaja Algot Untola. Muita tunnettuja nimiä ovat muun muassa Risto Hannula, Eino Hosia, Unto Karri, Simo Ojanen, Usko Santavuori ja Jarmo Virmavirta. Myös rocktoimittaja Juho Juntunen on aloittanut uransa Satakunnan Kansassa.
Neljästoista vieras

Tuotanto

Roolinimien perusteella on esitetty, että Särkän käsikirjoitus saattaa pohjautua ruotsalaiseen alkuperäistekstiin. Alkujakso on kuvattu pernajalaisella sahalla, jonka omistajasuvun nimi Palomaa saattaa viitata Paloheimoon. Särkän isä työskenteli metsätyönjohtajana H. G. Paloheimon palveluksessa. Sahan konttorikohtaus on kuvaaja Sulo Tammilehdon ideoimana lavastettu avokulisseina aitoon sahaympäristöön, jossa tuuli kuitenkin haittasi kuvauksia heiluttelemalla papereita.

Tarina

Isänsä kanssa liikeasioissa riitautunut sahatehtailijan poika lähtee kaverinsa luokse, mutta päätyy kulkuria esittäväksi neljänneksitoista vieraaksi kartanontyttären kihlajaisiin, ja tuloksena on romanssi.

Arviot

Elokuvan menestys jäi vaatimattomaksi, ja aikalaiskriitikoiden arvioissa todettiin muun muassa, että se on syytä sivuuttaa lempeästi mahdollisimman lyhyesti. Parissa arviossa siitä on kuitenkin löydetty kaikkien heikkouksien joukosta hauskuuttakin. 
Särkän ohjaajanuraa ei ole arvostettu kovin korkealle, eikä tämäkään ole erään myöhemmän kriitikon mukaan poikkeus, vaan siinä rämmitään suomalaisen elokuvataiteen pohjamudissa liki puolitoista tuntia.
Hypokausti

Hypokausti on Rooman valtakunnassa käytetty keskuslämmitysjärjestelmä. Hypokaustissa johdettiin lämmintä ilmaa yhdestä uunista usean huoneen lattioiden alle. Sana tarkoittaa ”alta tulevaa lämmitystä”, ja siinä kreikan hypo tarkoittaa ’alla’ ja kaiein ’tulen sytyttämistä’ tai ’polttamista’. Järjestelmää on pidetty Sergius Auratan keksimänä, mutta tiedolle ei ole varmaa vahvistusta. Hypokausteja käytettiin julkisten kylpylöiden ja yksityiskotien lämmittämiseen.
Suomessa on ollut hypokaustit ainakin Turun linnassa, Hämeen linnassa ja Olavinlinnassa.
Pioneering Spirit

Tekniset tiedot

Jättimäisen, kahdesta rungosta koostuvan aluksen pituus on 382 metriä ja leveys 117 metriä. Laivan pääkoneina on kahdeksan 11,2 MW MAN dieselmoottoria kokonaisteholtaan 85 MW. Rolls-Royce toimittaa 12 potkurilaitetta työntövoimaltaan 5,5 MW. Aluksen on suunnitellut suomalainen Deltamarin.
The School of Rock

Juoni

Ulos omasta bändistään potkittu Jack Blackin esittämän roolihenkilö Dewey nappaa kämppikselleen tarkoitetun sijaisopettajan paikan. Dewey huomaa oppilaiden musiikinlahjat ja käännyttää heidät klassisesta rockiin ja alkaa valmistelemaan heitä rock-kilpailuun, josta voittaja kuittaisi 20 000 dollaria. Dewey alkaakin opettaa oppilaille musiikkia ja kertoa heille rockin historiasta. Deweyn pitämillä tunneilla he soittelevat soittimia ja opettelevat soittamaan joitakin kuuluisia rock-kappaleita, kuten Black Sabbathin "Iron Man" ja Deep Purplen "Smoke on the Water". Tunti tunnilta Dewey tekee rock-musiikista lähes tietämättömistä oppilaista rocktähtiä.
TUL:n pesäpallomestaruus 1952

Työväen Urheiluliiton pesäpallomestaruus 1952 ratkaistiin cup-kilpailuna. Loppuottelussa, joka venyi aina kuuteen jatkovuoroon saakka, Työväen Mailapojat kukisti Jyväskylän Veikot.
Jorma Vallinkoski

Jorma Väinö Vallinkoski (14. elokuuta 1915 Loimaa – 26. joulukuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen kirjastonjohtaja ja tietokirjailija.

Henkilöhistoria

Jorma Vallinkosken vanhemmat olivat piirilääkäri Väinö Nehemias Vallinkoski ja Sally Malvina Eklund ja puoliso vuodesta 1941 Elvi Sanelma Laurila. Vallinkoski tuli ylioppilaaksi 1934 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1939 ja lisensiaatiksi 1948. Filosofian tohtoriksi hän väitteli 1949.  Vallinkoski oli Helsingin yliopiston kirjaston amanuenssi 1934–1939, kirjastonhoitaja ja kotimaan osaston johtaja vuodesta 1949, v.t. ylikirjastonhoitaja 1954–1956 ja vakinainen 1956–1975. Hän toimi myös Naistenklinikan kirjastonjohtajana 1946–1949 ja opetti Helsingin yliopistossa vanhojen käsialojen lukemista 1946–1955. Professorin arvon hän sai 1963.
Tank (yhtye)

Tank on brittiläinen heavy metal -yhtye, jonka perusti vuonna 1980 Algy Ward. kitaristit Mick Tucker liittyi yhtyeeseen vuonna 1983 ja Cliff Evans vuonna 1984. Yhtye on luokiteltu britti-hevin uuteen aaltoon.  
Vuodesta 1987 alkaen yhtye oli kaksitoista vuotta tauolla, mutta palasi esiintymislavoille vuonna 1997. Vuonna 2003 yhtyeen perustajajäsen Ward jätti yhtyeen. Tästä vuoden kuluttua Tankin koko tuotanto julkaistiin uudelleen, jonka seurauksena yhtyeelle tuli kysyntää keikkarintamalla. Kitaristit Evans ja Tucker kokosivat yhtyeen uudelleen ja myös Algy Ward kokosi oman Tank kokoonpanon. Molemmat kokoonpanot ovat julkaisseet uusia levyjä samalla nimellä.
Porin Ässien SM-liigakausi 2005–2006

Porin Ässien SM-liigakausi 2005–2006 oli pitkästä aikaa menestys porilaiselle kiekkoilulle. Joukkue sijoittui runkosarjassa viidenneksi ja kaikkien jääkiekon seuraajien yllätykseksi eteni aina SM-liigan finaaleihin asti. Ennen kauden alkua asiantuntijat veikkasivat nuorta joukkuetta viimeisten joukkoon, mutta usean tekijän summana joukkue alkoikin menestyä. Lopulta joukkue saavutti hopeaa.
Pudotuspelit alkoivat sarjalla Tapparaa vastaan ja etenivät vuorotellen otetuin kotivoitoin Tampereella pelattuun viidenteen peliin saakka. Ässät voitti viidennen pelin toisella jatkoajalla ja sen jälkeen kuudennen pelin kotonaan, eli koko sarjan voitoin 4–2.
Välierissä vastaan luisteli Kärpät. Ässät voittivat heti ensimmäisen pelin Oulussa ja molemmat kotipelinsä Kärppien voittaen toisen kotipelin. Sarja päättyi siis Ässien 3–1-voittoon. 
Finaalissa Ässät sai vastaansa toisen pikkuseuran eli Hämeenlinnan Pallokerhon, joka osoittautuikin lopulta ylitsepääsemättömäksi vastustajaksi. Sarjan toisen pelin Ässät voitti tapahtumarikkaiden vaiheiden jälkeen jatkoajalla, mutta muissa kolmessa ottelussa HPK oli parempi ja voitti seuran ensimmäisen Suomen mestaruuden.
Goodbye Lenin

Juoni

Elokuvan tapahtumapaikkana on Itä-Berliini vuosina 1989 ja 1990. Alexander Kernerin (Daniel Brühl) äiti Christiane Kerner (Katrin Saß) on vankka sosialismin kannattaja. Äiti saa sydänkohtauksen nähdessään poikansa hallituksen vastaisissa mielenosoituksissa ja vaipuu koomaan.
Kun äiti monen kuukauden päästä herää koomasta, on kaikki muuttunut. Berliinin muuri on murtunut ja Saksat ovat yhdistymässä. Koska lääkärin mielestä Alexin äidin sydän on yhä heikko eikä välttämättä kestä suuria järkytyksiä, päättää Alex uskotella äidilleen kaiken olevan ennallaan.
Elokuvan loppupuolella äiti joutuu uudestaan sairaalaan, ja hoitaja kertoo hänelle totuuden. Äiti ei kuitenkaan tohdi kertoa pojalleen tietävänsä. Pian äiti kuolee, eikä Alex saanut tietää että hänen äitinsä tiesi totuuden.

Arvioita

Turun Sanomien Tapani Maskulan mielestä tässä on kerrankin elokuva, jonka kertomuksessa on enemmän painoarvoa kuin visuaalisesti köyhässä toteutuksessa. Se on hänestä nokkela satiiri, joka valaisee yhdistyneen Saksan lähihistoriassaan kokemia kriisejä ja traumoja sekä yksityisten ihmisten arkielämässä että vertauksellisella tasolla.
Art director

Art director eli AD (mainosgraafikko, ulkoasusuunnittelija) on yleisesti käytössä oleva ammattinimike visuaalisen suunnittelun alalla. Nimikettä käytetään esimerkiksi mainos-, lehti-, elokuva- ja televisioaloilla, graafisen suunnittelun toimistoissa ja internet- ja tietokonepelialoilla. Art directorin tehtävä on toimia visuaalisuuden auktoriteettina työryhmässä. Tyypillisesti AD voi työskennellä suunnittelutoimistossa luovassa ryhmässä, mainostoimistossa copywriterin kanssa työparina tai lehdessä ulkoasusta vastaavana tahona. Lähtökohtaisesti AD:n tehtävänkuvaan kuuluu muiden suunnittelijoiden ja avustajien ohjaaminen.
Art director vastaa projektien visuaalisesta ideoinnista, toimistosta ja projektista riippuen luovan johtajan alaisuudessa tai itsenäisesti. Hän suunnittelee kokonaisratkaisut ja yleisilmeen kampanjoihin, yritysilmeisiin, mainosmateriaaleihin, tuotepakkauksiin, painotuotteisiin kuten esitteet ja julisteet ja muihin graafisiin sovelluksiin. AD:n rooliin kuuluu kaikkien projektin liittyvien osa-alueiden suunnittelu – esimerkiksi mahdollisten kuvausten ideointi valitun valokuvajaan kanssa, kuvittajien valitseminen ja ohjaaminen, joskus myös kirjasintyyppien työstäminen typograafikon kanssa. Tehtävänkuvaan kuuluu työvaiheiden valvominen suunnittelusta toteutukseen asti. Art directorin alaisena työskentelee usein avustavia graafisia suunnittelijoita (ammattinimikkeenään esimerkiksi graafinen suunnittelija, AD-assistentti tai tuotanto-AD), joiden tehtävänä on tyypillisesti lopullisen ulkoasun toteuttaminen AD:n luoman suunnitelman tai idean pohjalta.
Art directorin tärkeimpiä ominaisuuksia ovat luovuus, visuaalisen suunnittelun periaatteiden hallinta sekä yhteistyökyky. Nykyisin art directorilta vaaditaan usein lisäksi tärkeimpien graafisen alan tietokoneohjelmien tuntemusta (esimerkiksi InDesign, Photoshop, Freehand, Illustrator). Tietokone, mutta myös tussit, kynät, paperit ja erilaiset kuva-aineistot ovat AD:lle tavanomaisia työvälineitä.
Art directorin ammattinimikkeenä käyttämistä ei ole rajoitettu. Perinteisesti sitä ovat käyttäneet vastuutehtävissä toimivat graafiset suunnittelijat, joilla on vuosien työkokemus alalta. Nykyisin nimikkeen käyttäminen on yleistynyt ja art director -nimikkeellä saatetaan kutsua lähes ketä tahansa visuaalisen suunnittelun ammattilaista tehtävänkuvasta tai työkokemuksesta riippumatta.
Turun ammattikorkeakoulun mainonnan suunnittelun linjalla voi opiskella art directoriksi tutkintonimikkeellä Medianomi (AMK). Ammatissa toimitaan soveltuvalla koulutuksella yleensä riittävän työkokemuksen hankkimisen jälkeen. Usein art directoreilla on graafisen suunnittelun koulutus, mutta koulutustaustat voivat olla hyvin moninaisia.
Gibson ES-175

Kuuluisia ES-175-soittajia

Tunnettuja Gibsonin ES-175-kitaralla soittaneita ovat olleet Herb Ellis, Tal Farlow, Grant Green, Jim Hall, Steve Howe, Alex Lifeson, Pat Martino, Pat Metheny, Joe Pass ja Izzy Stradlin.
Manpo

Maantiede

Manpo sijaitsee Jalujoen keskijuoksun varrella. Kaupungin alue koostuu enimmäkseen matalista vuorista. Koillisessa ja idässä kohoavat Kangnam- ja Rangrimvuoret. Kokrien vuori Manpossa 1 373 metriä korkea Pǒmbawi. Kaupungin matalin kohta on puolestaan 165 metrin korkeudella. Tammikuun keskilämpötila on -11,6 °C ja elokuun 22,5 °C. Keskimääräinen vuosittainen sadanta on 908,8 mm..
Noin 5 kilometriä Manposta itään Jalujoen Kiinan puoleisella rannalla sijaitsee parinsadantuhannen asukkaan Jianin kaupunki, joka on yhdistetty Manpoon rautatiesillalla.

Historia

Jalujoen Kiinan puoleiselle rannalla on korealaisen Goguryeo-dynastian aikaisia hautapaikkoja. Nykyisen Manpon paikalle rakennettiin linnoitus Joseon-dynastian valtakaudella vuonna 1416 suojaamaan Korean niemimaata pohjoisesta tulevilta hyökkääjiltä. Linnoituksen varuskunta oli kooltaan yli 1 000 miestä, joihin kuului pohjoisen džurtšenien puhuman džurtšenin kielen tulkki. Kaupunki oli myös pysähdyspaikka Jalujokea pitkin purjehtiville laivoille. Kaupungin nykyinen nimi on ilmeisesti johdettu sanoista Man (kymmenentuhatta tau lukuisa) ja Pho (satama). Manpo oli myös tärkeän merkkitulijärjestelmän alkupää. Merkkitulijärjestelmän avulla saatettiin lähettää viestejä Uijun, Anjun, Pjongjangin ja Gaeseongin kautta aina Hansongiin eli nykyiseen Souliin saakka.
Japanin miehitysaikana Koreassa japanilaiset rakensivat kaupunkiin raja-aseman, jota vastaan Mantšuriassa toimivat japanilaisten vastaiset sissit hyökkäsivät useaan otteeseen. Vuonna 1937 rakennettiin rautatiesilta Jalujoen yli ja Manposta tuli tärkeä liikenteen solmukohta. Kaupungissa sahattiin puita, joita uitettiin Jalujokea pitkin. Manposta ne kuljetettiin rautateillä käytettäväksi muihin kaupunkeihin. Korean sodan aikana Manpo oli yksi neljästä tärkeästä kohdasta, jolla kiinalaiset ylittivät Pohjois-Korean rajan. Hallinnollisesti Manposta tuli kaupunki (si) vuonna 1967.

Talous

Manpon tärkein teollisuuden ala on historiallisesti ollut metsäteollisuus, mutta sen merkitys on vähentynyt 1960-luvun lopulla, jolloin kaupunkiin valmistui Aprokgangin rengastehdas. Nykyisin tehdas on Pohjois-Korean suurin rengastehdas. Muita merkittäviä tehtaita ovat kemikaali- ja sementtitehdas. 1980-luvulta lähtien kaupunkiin on rakennettu myös vesivoimaloita. Muita teollisuuden aloja ovat tekstiili-, elintarvike- ja päivittäistavarateollisuus. Manpossa kasvatetaan myös silkkiperhosentoukkia, joiden kotelot lähetetään jatkojalostettaviksi muihin kaupunkeihin.
Kiinan puolella sijaitseva Jian on ollut erityistalousalue vuodesta 1988 lähtien, mikä on näkynyt myös kohentuneena kauppana Manpossa. Myös Manpon kautta Pohjois-Koreaan saapuvien turistien määrä on kasvanut 2000-luvulta lähtien.
Lampijärvi (Loimaa)

Maantiede

Järven pinta-ala on 1,0 hehtaaria ja sen pituus on 200 metriä ja leveys 100 metriä. Järvellä ei ole laskujokea, sillä se sijaitsee Lampisuon sisällä. Ympäröivä suo on ojitettua, mutta järven ympäristö ei sitä ole. Järvi on kasvamassa umpeen, ja koska rantaturveikossa ei kasva puustoa, on se jäänyt avosuoksi. Järven rantaviiva on 0,49 kilometriä pitkä. Järvi sijaitsee suon laidassa Ristikallion kohdalla, johon on rakennettu yksi loma-asunto. Asunnolle johtaa tie Alastaron ja Punkalaitumen yhdistävältä tieltä.