Moshe Dayan

Varhaiset vuodet

Moshe Dayan oli syntynyt kibbutsilla Deganiassa, Palestiinassa, silloisessa Osmanien valtakunnassa. Hän oli siis "sabra" eli Palestiinassa ennen Israelin itsenäisyyttä syntynyt juutalainen.
Hänen vanhempana Shmuel ja Deborah olivat Ukrainasta tulleita juutalaispakolaisia. Moshe Dayan liittyi jo 14-vuotiaana Haganaan, maanalaiseen juutalaiseen sotilasjärjestöön, joka vaati Israelin itsenäisyyttä vastustaen Britannian mandaattihallintoa ja arabien yrityksiä estää juutalaisen vaikutusvallan kasvu Palestiinassa.  Englantilaisen sionistiupseeri Orde Wingaten antama sotilaskoulutus vaikutti voimakkaasti Dayanin kehitykseen.

Toinen maailmansota

Britit vangitsivat Dayanin vuonna 1939, mutta hänet vapautettiin kahta vuotta myöhemmin helmikuussa 1941, jotta hän pääsi Australian 7. jalkaväkidivisioonan rivessä taistelemaan Vichyn Ranskan joukkoja vastaan Syyriassa. Dayan menetti toisen silmänsä taistelussa. Hänet palkittiin yhdellä Brittiläisen imperiumin korkeimmista kunniamerkeistä. Hän on saanut koulutuksen myös laskuvarjojääkäriksi, jollaisena hän sittemmin tulikin tunnetuimmaksi.

Sotilaskomentajana

Vuoden 1948 Israelin itsenäisyyssodan aikana Dayanin ensimmäinen tehtävä oli Jordanin laakson puolustaminen.Sen jälkeen hän oli suurten sotilasyksikköjen komentaja keskusrintamalla. Hän oli läheisessä yhteistyössä Israelin pääministerin David Ben Gurionin sekä Shimon Peresin kanssa. Sodan jälkeen Dayan aloitti nopean nousun sotavoimissa. Dayan oli Israelin puolustusvoimien ylipäällikönä 1954–1958. Siten hän johti Israelin sotavoimia Suezin kriisin aikana 1956.

Poliitikkona

Erottuaan vakinaisesta palveluksesta Dayan liittyi Mapai-puolueseen, David Ben Gurionin johtamaan vasemmistoryhmittymään. Dayan toimi maatalousministerinä vuoteen 1964 asti. Dayan seurasi Ben-Gurionia lojalistien ryhmään, joka erosi Mapai-puolueesta Rafi-puolueeksi vuonna 1963. Seuraava pääministeri, Levi Eshkol, yritti estää Dayania vaikuttamasta puolustuspolitiikkaan, ja Dayan erosi hallituksesta 1964.

Kuuden päivän sota

Moshe Dayan nimitettiin Israelin puolustusministeriksi 1. kesäkuuta 1967, ja hän ehti vaikuttaa suuresti Israelin armeijan toimintaan kuuden päivän sodassa. Israel hyökkäsi voitokkaasti 5. kesäkuuta 1967 alkaneessa sodassa. Moshe Dayan ja Jitzhak Rabin pitivät hartaushetken Jerusalemin itkumuurilla Israelin voiton kunniaksi 7. kesäkuuta 1967. Dayan oli "haukkojen" johtaja työväenhallituksessa vastustaen paluuta vuotta 1967 edeltäneille vanhoille rajoille. Hän sanoi, että ilman Israelin Siinain niemimaalla sijaitsevaa Sharm el-Sheikin satamaa ei rauhaa solmita".

Jom kippur -sota

Dayan oli katastrofitilanteessa 6. lokakuuta 1973 uuden sodan alkaessa. Israel oli valmistautumaton ja Egyptin ja Syyrian hyökkäys yllätti sen pahasti.  Dayan määräsi Syyriaa vastaan 7. panssariprikaatin, joka oli Israelin valiojoukkoja. Israelilaiset suorittivat vastahyökkäyksen, joka onnistui pysäyttämään syyrialaiset Golanin ylängöllä.
Myös egyptiläiset pysäytettiin Siinain niemimaalla, joten Israel sai torjuntavoiton. Sodan alkuvaiheen vastoinkäymiset kuitenkin herättivät Israelissa raskaita syytöksiä huonosti valmistautunutta hallitusta ja armeijan johtoa kohtaan. Sodan jälkeen Israelin hallitus lopulta erosi, jolloin Dayan menetti puolustusministerin paikkansa.

Ulkoministerinä Likud-hallituksessa

Dayan valittiin uudelleen knessetiin eli parlamenttiin työväenpuolueen riveistä. Hänestä tuli ulkoministeri Menachem Beginin johtamaan Likud-hallitukseen vuonna 1977. Dayan oli solmimassa rauhansopimusta Camp Davidin rauhanneuvotteluissa. Hänen ja Beginin erimielisyydet johtivat hänen eroonsa hallituksesta vuonna 1979.
Moshe Dayan teki Suomeen kolmipäiväisen vierailun 14.–16. toukokuuta 1978 ja tapasi virkaveljensä Paavo Väyrysen. Presidentti Urho Kekkonen oli siirtynyt maaseudulle eikä ottanut Dayania vastaan. Pääministeri Kalevi Sorsa oli vierailun aikana matkoilla.

Kuolema

Dayan kuoli syöpään  16. lokakuuta 1981 Tel Avivissa. Hänet on haudattu Nahalaliin.