Energia Suomessa

Energia Suomessa käsittelee Suomen energian tuotantoon ja kulutukseen liittyviä asioita.
Energiankulutus asukasta kohti on Suomessa Euroopan unionin suurinta. Syitä ovat paljon energiaa kuluttava teollisuus (noin puolet kulutuksesta), korkea elintaso, kylmä ilmasto (lämmitykseen 25 % kulutuksesta) ja pitkät etäisyydet (liikenne 16 %).
Energiantuotannon tärkeimmät lähteet ovat puupolttoaineet, öljy ja ydinvoima.
Energiapolitiikka ja ilmastopolitiikka ovat vahvasti sidoksissa toisiinsa, sillä kasvihuonekaasupäästöistä noin 80 prosenttia on peräisin energian tuotannosta ja kulutuksesta, mukaan lukien liikenne. Suomi on EU:n jäsenenä sitoutunut yhteisön tavoitteisiin kasvihuonepäästöjen vähentämisestä, energiatehokkuuden nostosta ja uusiutuvien energialähteiden suosimisesta.
Vuonna 2018 uusiutuvan energian osuus energian kulutuksesta oli 36 prosenttia. Kun tuohon lisätään ydinvoiman osuus, 53 prosenttia Suomessa kulutetusta energiasta on päästötöntä. Energiamix muuttuu, koska kiviihiilen käyttöä on vähennetty ja hiilivoimaloita suljetaan, uudet sellu- tai biotuotetehtaat tuottavat mustalipeää ja tuulivoimalla on kasvutrendi. Vuonna 2017 Suomessa oli seitsemän suurta kivihiilivoimalaa, joista vain yksi tuotti sähköä pelkällä kivihiilellä. Vuonna 2014 suljettiin Inkoon suuri kivihiilivoimala, joka oli Suomen suurin.
EU-tavoitteen mukaan Suomen on katettava 38 prosenttia energiasta uusiutuvilla vuonna 2020. Energia- ja ilmastostrategian mukaan hiilen energiakäytöstä luovutaan Suomessa vuoteen 2030 mennessä.

Energiankulutus

Energian kokonaiskulutus Suomessa vuonna 2016 oli Tilastokeskuksen mukaan 1 335 PJ (petajoulea) eli 371 TWh (terawattituntia). Kokonaiskulutus oli kasvanut kahdella prosentilla vuodesta 2015. Se oli silti toiseksi vähiten 2010-luvulla. Siirto- ja muuntohäviöiden jälkeen lasketusta loppukäytöstä teollisuus käyttää 45 %, rakennusten lämmitys 26 %, liikenne 17 % ja muut 12 %.
Energiankulutus asukasta kohti on Suomessa Euroopan unionin suurinta. Syitä ovat paljon energiaa kuluttava teollisuus, korkea elintaso, kylmä ilmasto ja pitkät etäisyydet. Energiankulutuksen kasvu pysähtyi 2000-luvulla ennen kaikkea teollisuuden muutosten takia. Raskas teollisuus on vähentynyt ja teollisuuden energiatehokkuus parantunut. Uusia energiankuluttajia ovat kansainvälisten yritysten laskentakeskusten konesalit.

Teollisuus

Eri teollisuuden aloista eniten energiaa käyttävät paperiteollisuus (277 000 TJ vuonna 2013), metalliteollisuus (73 000 TJ), öljynjalostus (49 000 TJ) ja kemianteollisuus (45 000 TJ).
Metsäteollisuus käyttää puuta sekä raaka-aineena että energianlähteenä. Se käyttää suuren osan Suomen puupolttoaineesta. Metalliteollisuudessa suurimman osan energiasta kuluttaa rauta- ja terästeollisuus. Värimetallien, kuten kuparin, jalostus kuluttaa suuren määrän ennen kaikkea sähköenergiaa. Kemianteollisuudessa sähköä kuluu eniten muovituotteiden ja teollisuuskaasujen valmistukseen elektrolyysillä.

Lämmitys

Rakennusten lämmityskustannuksia vertaillaan lämmitystarvelukujen avulla. Ne lasketaan ulkoilman ja sisätilojen lämpötilaerosta. Laskennallinen sisälämpötila on tässä +17 °C, lämpötilaero siitä todelliseen lämpötilaan katsotaan tulevan mm. erilaisten laitteiden hukkalämmöstä ja auringon lämmityksestä. Vertailukauden 1981-2010 keskimääräinen lämmitystarveluku on Etelä-Suomessa noin 4 000 vuorokausiastetta, Oulun korkeudella noin 5 000 ja Lapissa yli 6 000 vuorokausiastetta.
Asuinrakennuksissa käytetty energiamäärä on kasvanut, kun väkiluku ja asumisväljyys ovat lisääntyneet. Toisaalta vanhoja, vetoisia rakennuksia poistuu käytöstä ja uusien rakennusten energiatehokkuus on parempi. Siksi lämmitykseen käytettävän energiamäärän arvioidaan vähenevän 20-25% vuosina 2010-2050.
Kaukolämmön tuotanto kiinteistöjen lämmitykseen aloitettiin 1960-luvulla. Nykyään yli puolet kiinteistöjen lämmitysenergiasta on kaukolämpöä.

Liikenne

Liikenteessä käytetty energiamäärä kilometriä kohti on pienentynyt vuosina 1990–2011, mutta samaan aikaan ajettujen kilometrien määrä on kasvanut. Kilometrikohtaisen kulutuksen odotetaan pienenevän edelleen.
Liikenteessä kuluu noin 20 prosenttia kaikesta Suomessa käytetystä energiasta, mutta 40 % öljyllä tuotetusta energiasta. EU:n tavoitteena on nostaa uusiutuvan energian osuutta liikenteen koko energiankulutuksesta kymmeneen prosenttiin ja parantaa energiatehokkuutta.

Energianlähteet

Suomen tärkeimmät energialähteet vuoden 2016 aikana olivat puupolttoaineet (26 % kokonaiskulutuksesta), öljy (23 %), ydinenergia (18 %), hiili (9 %), maakaasu (6 %), vesivoima (4 %) ja turve (4 %). Tuulivoimalla katettiin prosentti kulutuksesta, muilla energialähteillä yhteensä neljä prosenttia.

Puupolttoaineet

Suomessa kulutetusta energiasta noin neljännes tuotetaan puupolttoaineella. Polttoaineeksi ei kasvateta varsinaisia energiapuumetsiä, vaan suurin osa puupolttoaineesta syntyy joko metsäteollisuuden sivutuotteina tai hakkuiden yhteydessä. Metsäteollisuudesta saadaan energiakäyttöön puun kuorta ja sahanpurua sekä selluntuotannon sivutuotetta mustalipeää. Nämä käytetään yleensä teollisuuden omissa voimalaitoksissa. Metsähaketta syntyy sekä harvennushakkuissa että päätehakkuiden yhteydessä oksista ja kannoista.
Vuonna 2013 kiinteistä puupolttoaineista käytettiin kolmasosa (18 TWh) pienpoltossa eli (asuin-, teollisuus-, maatalous- ja palvelurakennukset) ja energialaitoksissa kaksi kolmannesta (36 TWh).
2000-luvun aikana puun pienpoltto on lisääntynyt lähes 50 prosentilla. Siitä on tullut merkittävä pienhiukkaspäästöjen lähde. Kolmannes pienhiukkaskuolemista Suomessa johtuu puun poltosta saunoissa ja takoissa. Pienhiukkaset aiheuttavat 50 - 80 % ympäristön terveysriskeistä ja tappavat joka vuosi 2 000 suomalaista ja 400 000 eurooppalaista.
Suomen itsenäisyyden alusta toisen maailmansodan jälkeiseen aikaan asti metsistä hakattiin lähinnä polttopuuta. Metsäteollisuuden puunkäyttö syrjäytti myöhemmin polttopuun.

Öljy

Toinen Suomen kahdesta suurimmasta energialähteestä on öljy, jonka osuus energian kokonaiskulutuksesta on 20–25 %. Osuus on yksi kehittyneiden teollisuusmaiden eli OECD-maiden pienimmistä.
Suomessa toimii kaksi öljynjalostamoa, Porvoon öljynjalostamo ja Naantalin jalostamo. Lähes kaikki Suomessa jalostettava raakaöljy tuodaan Venäjältä Primorskin öljyterminaalista säiliöaluksilla. Runsas kolmannes jalostetusta öljystä menee vientiin.
Öljyn ja muiden fossiilisten polttoaineiden käyttö alkoi kasvaa voimakkaasti 1960-luvulla. Kasvu hidastui energiakriisin aikana 1970-luvulla.

Biopolttoaineet ja bioenergia

EU-direktiivissä biopolttoaineeksi sanotaan biomassasta tehtyjä neste- tai kaasumaisia liikenteen polttoaineita. Yleisimpiä raaka-aineita ovat sokeriruoko, maissi, soija, auringonkukansiemenet, puuhake, selluloosa, öljypalmu, elintarviketeollisuuden ja biojätekeräilujäte. Näistä elintarviketuotantoonkin kelpaavat aineet lasketaan biopolttoaineiden ensimmäiseen sukupolveen. Toisen sukupolven polttoaineiden raaka-aineina käytetään pääasiassa yhdyskuntajätteitä tai muiden teollisuusalojen prosesseista syntyviä tähteitä.
Pelloilla kasvatettavaa ruokohelpiä voidaan käyttää samoissa voimaloissa turpeen ja puun kanssa. Se on Suomen tärkein peltoenergiakasvi. Kotimaista kasviöljyä voidaan käyttää lämmitysöljyn korvikkeena. Kasveista voidaan tehdä myös etanolia polttoaineeksi.
Vuonna 2018 Äänekosken biotuotetehdas nosti uusiutuvan energian osuutta Suomessa noin kahdella prosenttiyksiköllä.

Maalämpö

Maalämmöksi sanotaan sekä maaperään, kallioon tai veteen varastoitunutta auringon lämpöä että maapallon ytimestä peräisin olevaa fissioenergiaa. Maalämpöä käytetään pientalojen lämmitykseen pumppaamalla jäätymätöntä liuosta sähköpumpulla joko syvässä kaivossa, pintamaassa tai läheisessä vesistössä kiertävässä putkistossa. Pumpun energiankulutuksen takia maalämpölämmitys lisää sähkönkulutusta; se vastaa noin kolmannesta lämmitysenergiasta.
Maalämpöjärjestelmistä noin 60 % asennetaan kaivoon, 30 % pintamaahan ja vajaa 10 % vesistöön.

Geoterminen energia

Suomen ensimmäinen Maan sisempien kerrosten lämpöä hyödyntävä laitos on valmistumassa Espooseen. Laitoksessa pumpataan vettä useiden kilometrien syvyyteen lämpenemään ja näin saatu lämpö käytetään kaukolämpönä. Muita vastaavia laitoksia on suunnitteilla useilla paikkakunnilla.
Erotuksena maalämpöön joka on osittain maaperään sitoutunutta auringon energiaa, geoterminen energia on kokonaiusuudessaan planeetan ytimestä pumpattavaa lämpöenergiaa

Ilmastonmuutos

Suomen kasvihuonekaasupäästöistä noin kolme neljäsosaa tulee energiasektorilta. Vuonna 2013 kokonaispäästöt vastasivat 60,6 miljoonaa tonnia hiilidioksidipäästöjä (CO₂-ekv.), josta energiasektorin osuus oli 47,5 miljoonaa tonnia CO₂-ekv.
Suomen maakohtainen velvoite osana EU-maiden yhteistä taakanjakoa Kioton pöytäkirjan ensimmäiselle velvoitekaudelle 2008–2012 on rajoittaa kasvihuonekaasupäästöt keskimäärin perusvuoden (1990) tasolle. Suomi on Tilastokeskuksen tietojen mukaan saavuttamassa tämän tavoitteen. Toista velvoitekautta (2013-2020) varten tehtiin useita muutoksia Dohan osapuolikokouksessa joulukuussa 2012. EU:lla on Kioton pöytäkirjan toisella velvoitekaudella yhteinen 20 prosentin vähennystavoite.

Pienhiukkaset

Pienhiukkasia, joiden koko vaihtelee muutaman nanometrin kokoisesta molekyyliryppäästä näkyvään pölyhiukkaseen, pidetään nykyisin tärkeimpänä terveyteen vaikuttavana ympäristötekijänä. Noin puolet ilmakehän pienhiukkasista syntyy ihmisen toiminnasta: liikenteessä, teollisuudessa ja energiantuotannossa. Suomessa puun pienpoltto on merkittävin yksittäinen hiukkaslähde. Myös ilmaan päästetyt typpidioksidi- ja rikkidioksidikaasut muuntuvat pienhiukkasiksi. Vuonna 2013 energiasektori tuotti Suomessa 61 % hiukkaspäästöistä ja 73 % pienimpien hiukkasten (PM2.5) päästöistä, 95 % rikin oksidien päästöistä ja 52 % typen oksideista.

Politiikka

Suomen energiapolitiikan kolme peruslähtökohtaa ovat energia, talous ja ympäristö. Energia- ja ilmastopolitiikka ovat tiiviisti sidoksissa toisiinsa, sillä 80 % kasvihuonekaasujen päästöistä tulee energiasektorilta. 2000-luvulla jokainen hallitus on tehnyt kaudellaan energia- ja ilmastopoliittisen strategian. Valtioneuvosto on antanut eduskunnalle selonteon energia- ja ilmastopolitiikasta vuosina 2001, 2005, 2008 ja 2013.
Osana EU:ta Suomi on mukana eurooppalaisessa energia- ja ilmastopolitiikassa, jonka keskiössä on 20–20–20-tavoite: vuonna 2008 päätettiin vähentää kasvihuonekaasuja 20 prosentilla, nostaa uusiutuvan energian osuus keskimäärin 20 prosenttiin kokonaiskulutuksesta (Suomen osalta 38 %) ja parantaa energiatehokkuutta 20 prosentilla vuoteen 2020 mennessä. Suomi on mukana kansainvälisen energiajärjestön IEA:n öljynjako- ja huoltovarmuusjärjestelmissä ja sitoutunut useiden kansainvälisten toimielinten, kuten NEA, IAEA ja Euratom, kautta laajaan ydinenergia- ja ydinvalvontayhteistyöhön.
Uusiutuvalla energialla tuotetulle sähkölle on maksettu tuotantotukea niin sanottuna syöttötariffina Suomessa vuodesta 2011 alkaen. Tukea on maksettu tuulivoimaloille, biokaasuvoimaloille ja puupolttoainevoimaloille. Tuulivoimaloiden osalta järjestelmää alettiin sulkea vuonna 2015 taloudellisista syistä.