google/wiki40b huggingface dataset:
Vuorimunkki

Ulkonäkö ja koko

Vuorimunkin varret ovat pystyjä tai kohenevia ja kasvavat 10–50 cm:n korkuisiksi. Varret ovat yksittäisiä, haarattomia tai tyviosastaan haarovia ja yläosastaan lehdettömiä. Kasvi on karvainen. Lehdet ovat tasasoukan suikeita tai kapean vastapuikeita, aaltolaitaisia, ehytlaitaisia tai harvaan matalahampaisia. Varsilehdet ovat kooltaan 10–40 mm pitkiä ja 2–5 mm leveitä. Ruusukelehdet lakastuvat varhain. Pallomainen kukinto on tiheä, 1–2,5 cm leveä mykerömäinen sarja, jonka tyvellä on suomumaisia ylälehtiä. Verhiönliuskat ovat äimämäisiä. Teriö on 6–15 mm pitkä ja väriltään yleensä vaaleansininen, joskus valkoinen tai vaaleanpunainen. Teriönliuskat ovat aluksi yhdessä, tyvestä alkaen erityviä. Verhiön ja teriön torvi on suora, ja kukkien luotit pistävät piikkeinä esiin torvista. Laji suosii ristipölytystä, ja sen kukissa vierailee runsaasti hyönteisiä.
Suomessa vuorimunkki kukkii heinä-elokuussa. Hedelmä on kahdella kärkiraolla avautuva kota. Kookas kasvi voi hyvänä vuonna tuottaa tuhansia siemeniä, jotka voivat säilyttää itävyytensä maaperässä yli vuosikymmennen. Vuorimunkki voi muodostaa tiheitä kasvustoja, mutta kasvin runsaus ja koko vaihtelee suuresti vuosittain.

Levinneisyys

Vuorimunkkia tavataan Euroopassa Portugalista Romaniaan ja Ukrainan ja Venäjän länsiosiin. Etelässä levinneisyysalue rajoittuu Espanjan keskiosiin, Keski-Italiaan ja Kreikan pohjoisosiin, pohjoisessa Britteinsaarille ja Fennoskandian eteläosiin, jossa lajia esiintyy Tanskassa sekä Suomen, Ruotsin ja Norjan eteläosissa. Laji on levinnyt myös Turkin länsiosiin ja Pohjois-Afrikkaan Marokkoon ja Algerian pohjoisosiin. Tulokaslajina vuorimunkkia kasvaa myös muutamin paikoin Yhdysvaltain itä- ja länsirannikolla sekä Uudessa-Seelannissa.
Suomessa vuorimunkki on alkuperäislaji. Sitä tavataan harvakseltaan Etelä- ja Itä-Suomessa. Levinneisyysalueen pohjoisraja kulkee Satakunnasta Pohjois-Karjalan eteläosiin. Pohjois-Karjalan Pärnävaarassa on lajin pohjoisin tunnettu esiintymispaikka.

Elinympäristö

Vuorimunkin kasvupaikkoja ovat kalliot, kuivat hietikot ja soramaat, sorakuopat, dyynit, nummet ja mäenrinteet. Suomessa kasvupaikkoja tunnetaan noin sata. Laji on harvinaistunut lähinnä kasvupaikkojen umpeenkasvun vuoksi, ja laji onkin Suomessa luokiteltu vaarantuneeksi. Vuorimunkki on taantunut monin paikoin myös Keski- ja Länsi-Euroopassa.
WPA (salausprotokolla)

WPA eli Wi-Fi Protected Access on WLAN-verkoissa käytettävä salausprotokolla. Sen kehitti Wi-Fi Alliancen aiemmin käytetyn WEP-salauksen ongelmien paljastuttua. WPA-stardardi julkaistiin 2003. WPA tarkoittiin siirtymävaiheen protokollaksi ennen WPA2:a.
WEP-salauksen heikot aloitusvektorit on korjattu ja lisäksi salausavainta vaihdetaan automaattisesti 10 000 paketin välein. WPA:ssa on käytössä TKIP-salaus (Temporal Key Integrity Protocol) eli WEP-avaimen hajautus mahdollistaa jaetun salaisen avaimen suojaamisen hyökkäyksiltä. TKIP parantaa langattoman verkon turvallisuutta huomattavasti ottamalla käyttöön pakettikohtaiset salausavaimet. TKIP salaa liikenteen RC4-algoritmilla mutta salausavaimen pituus on 128 bittiä. WPAn huonona puolena pidetään sen alttiutta palvelunestohyökkäyksille. WPA tullaan korvaamaan IEEE 802.11i protokollalla.
Hans Ruin

Hans Waldemar Ruin (18. kesäkuuta 1891, Helsinki – 3. marraskuuta 1980, Tukholma) oli suomenruotsalainen esteetikko ja kirjailija. Ruin toimi Åbo Akademin filosofian professorina vuosina 1945–1946 ja Lundin yliopiston estetiikan dosenttina 1947–1957.
Ruin oli Ruotsin kansalainen vuodesta 1947. Ruinin isä oli kasvatustieteilijä, mm. Helsingin yliopiston rehtorina toiminut Waldemar Ruin. Kirjailija David Lagercrantz on Hans Ruinin tyttärenpoika.
Hashim Thaçi

Tausta ja koulutus

Hashim Thaçi syntyi Broćnan kylässä (albaniaksi Buroja), Srbicassa (Skenderaj) Jugoslavian sosialistiseen liittotasavaltaan kuuluneessa Serbiassa. Srbica sijaitsee Drenican (Drenicë) laaksossa, joka on historiallisesti ollut albaanivastarinnan keskus. Myöhemmin Drenicasta kehittyi Kosovon vapautusarmeijan kehto 1990-luvulla.
Thaçi opiskeli filosofiaa ja historiaa Pristinan yliopistossa. Asuttuaan vuonna 1993 Sveitsissä hän liittyi poliittiseen albaanipakolaisten ryhmään. Hän ilmoittautui jatko-opiskelijaksi Zürichin yliopistoon historian ja kansainvälisten suhteiden laitokselle, mutta jätti myöhemmin opinnot kesken.

Rikokset ja rikosepäilyt

Länsimaat pitävät Kosovon vapautusarmeijaa albaanien terroristijärjestönä ja Thaçin tekemät useat serbipoliisien ja – siviilien murhat vuosina 1992–1996 tekivät hänestä etsintäkuulutetun rikollisen. 11. heinäkuuta 1997 Pristinan tuomioistuin tuomitsi Thaçin 10 vuodeksi vankeuteen terrorismista. Myös Haagin kansainvälinen sotarikostuomioistuin tutkii Hashim Thaçin toimia UÇK:n sotilaallisena johtajana ja valmistelee syytteitä kansanmurhasta ja rikoksista ihmisyyttä vastaan.
Saksan tiedustelupalvelu Bundesnachrichtendienstin ja Bundeswehrin raportin mukaan pääministeri Thaçi, entinen pääministeri Ramush Haradinaj ja parlamenttiryhmän puheenjohtaja Xhavit Haliti ovat sotkeutuneet syvälle paikalliseen rikollisuuteen. 1990-luvun lopulla Thaçi johti koko Kosovon alueella toimivaa rikollisverkostoa, lisäksi hänellä on yhteyksiä Tšekin ja Albanian mafioihin ja hän on asioinut palkkamurhaaja 'Afrimin' kanssa, joka on murhannut ainakin 11 ihmistä.
Joulukuussa 2010 Euroopan neuvoston raportti syytti Thaçia sekaantumisesta mafiatyylisen rikollisverkostoon, joka harjoitti aseiden, huumeiden ja elinten salakuljetusta Itä-Euroopassa. Raportin mukaan Thaçin lähipiiri kuljetti vankeja sodan jälkeen rajan yli Albaniaan, jossa serbivangit murhattiin ja heidän munuaisensa myytiin elinsiirtomarkkinoille. Raportin laati Dick Martyn johtama työryhmä kaksivuotisen tutkimuksen jälkeen. Thaçin hallitus on leimannut raportin Venäjän ja Serbian mustamaalaukseksi.
Myös Guardian-sanomalehden haltuunsa saamien NATO:n salaisten raporttien mukaan Thaçi oli yksi maansa järjestäytyneen rikollisuuden korkeimmista päälliköistä.

Poliittinen ura

Pristinan yliopistossa filosofiaa ja historiaa opiskellut Thaçi nousi UÇK:n johtoon maaliskuussa 1999. 17. marraskuuta 2007 pidetyissä parlamenttivaaleissa Thaçin johtama PDK sai 34 prosenttia äänistä ja julistautui vaalien voittajaksi.
Valkokurkkukipuaja

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan valkokurkkukipuaja on noin 28–29 cm. Lajin selkä on ruskea ja siinä on heikkoa viirutusta. Siivet ja pyrstö ovat väriltään kastanjanruskeat. Pää on huomattavasti tummempi. Valkokurkkukipuajan nokka on musta, pitkä ja hieman alaspäin kaareva. Kurkku on lajilla valkoinen. Linnun vatsa on ruskea ja valkoviiruinen. Etelänsuomukipuaja (Dendrocolaptes platyrostris) muistuttaa valkokurkkukipuajaa, mutta on huomattavasti pienempi.

Elinympäristö

Valkokurkkukipuajaa tavataan Argentiinan, Brasilian ja Paraguayn kosteista alanko- ja vuoristometsistä. Lajia on tavattu aina 1 800 metrin korkeudesta, mutta yleensä laji elää alle 1 500 metrin korkeudella.

Elintavat

Valkokurkkukipuajat elävät yleensä yksin tai pareittain. Linnut ovat monesti hyvin rohkeita ja kesyjä. Ravintonaan valkokurkkukipuaja käyttää ananaskasveja, joita se etsii melko läheltä maan pintaa. Linnut laulavat erityisesti aikaisin aamulla ja illalla hämärän aikaan.
Global Assessement on Biodiversity and Ecosystem Services -arviointiraportti

Global Assessement on Biodiversity and Ecosystem Services -arviointiraportti  julkistettiin 6.5.2019. Luken mukaan raportin pääviestinä on, että on muutettava luonnon monimuotoisuuden eli biodiversiteetin hupenemiseen johtavia rakenteita ja järjestelmiä niin kulutuksen ja kaupankäynnin kuin liikenteen ja energia- ja luonnonvaratalouden osalta, on lähdettävä hakemaan kokonaisvaltaista muutosta. 
Arvion mukaan joka kahdeksas tunnetuista 8 miljoonasta lajista on uhanalainen.
Yhdistyneiden kansakuntien toukokuussa 2019 julkaiseman laajan raportin mukaan jopa miljoona lajia on vaarassa kuolla sukupuuttoon seuraavien vuosikymmenten aikana, ellei luonnon pelastamiseksi ryhdytä toimenpiteisiin. Biodiversiteetin katoamisen tärkeimpiä syitä raportin mukaan ovat metsien, soiden ja muiden luonnonympäristöjen muuttaminen pelloiksi, patoaltaiksi ja kaupungeiksi. Lajien väheneminen vaarantaa ihmisen ruoantuotannon, kasvien pölytyksen, puhtaan veden ja vakaan ilmaston. Tutkijat pyrkivät nostamaan luonnon tuhoutumisen julkisuuteen samalla tavalla kuin ilmastonmuutos on noussut poliittiseen keskusteluun. Heidän tavoitteenaan on vaikuttaa ympäristöministerien lisäksi myös ihmisiin, jotka ovat vastuussa maataloudesta, liikenteestä ja energiasta.
Deaflympics

Deaflympics, epävirallisesti suomennettuna Kuurojen olympialaiset tai Kuurolympialaiset ovat kansainväliset kuulovammaisten urheilukilpailut, jotka järjestetään kahden vuoden välein vuorotellen kesäisin ja talvisin. Vuoteen 1965 saakka tapahtuman nimenä oli International Games for the Deaf, nimitys World Games for the Deaf oli puolestaan käytössä vuoteen 1999 saakka.
Kilpailuun saa osallistua, mikäli (mahdollisesti paremmin kuulevalla korvalla) kuulon taso on alle 55 desibeliä. Kuulotekniset apuvälineet, kuten kuulokoje ja sisäkorvaistute eivät ole sallittuja kilpailusuoritusten aikana.
Algiinihappo

Algiinihappo myös algiini, suola: alginaatti, on ruskolevän soluseinissä yleinen kumimainen yhdiste. Algiinihapon kemiallinen kaava on (C₆H₈O₆)ₙ ja CAS-numero 9005-32-7. Elintarvikkeissa käytettävän algiinihapon E-koodi on E400.

Esiintymismuodot

Algiinihapon kaupalliset variaatiot uutetaan merilevästä, esimerkiksi solmulevästä ja jättimäisestä päärynälevästä.
Algiinihappoa tuottavat myös tietyt bakteerit, lähinnä Azobacter-laji. Yritykset tuottaa bakteriaalista alginaattia eivät ole vielä kaupallisesti onnistuneet.
Algiinihapon väri vaihtelee valkoisesta keltaisen ruskeaan. Se esiintyy rihmamaisena, rakeisena tai jauhetussa muodossa. Yhdiste on veteen ja orgaanisiin liuottimiin liukenematon, mutta liukenee hitaasti natriumkarbonaatin, natriumhydroksidin ja trinatriumfosfaatin emäksisiin liuoksiin.

Käyttö

Algiinihappo imee vettä nopeasti, mikä tekee siitä hyödyllisen lisäyhdisteen kuivatetuissa tuotteissa sekä muun muassa tekstiilien ja paperin valmistuksessa. Sitä käytetään myös vesi- ja tulitiiviissä kankaissa, juomien sakeuttajana, jäätelössä ja kosmetiikassa, sekä myrkyllisiä metalleja verestä sitovana detoksifioijana. 
Algiinihapon puhdistetut muodot ovat usein myös antasidien, eli mahan happamuutta neutraloivien tuotteiden ainesosia. Antasidit auttavat närästykseen ja ylävatsapoltteeseen neutraloimalla mahahappoa. Algiinihappo muodostaa mahan pinnalle kelluvaa vaahtoa, kun se joutuu kosketuksiin mahanesteiden ja syljen kanssa. Vaahto estää mahan happamuuden nousua ruokatorveen.
Algiinihappoa käytetään myös hammaspaikoissa, ja elintarviketeollisuudessa keittojen ja hyytelöiden sakeuttajana. Kalsiumalginaattia käytetään tulenkestävissä vaatteissa.
Karl von Spreti

Kreivi Karl Maria von Spreti (21. toukokuuta 1907 – 5. huhtikuuta 1970) oli saksalainen diplomaatti. Spreti toimi Saksan liittotasavallan Guatemalan suurlähettiläänä vuosina 1968-1970, jolloin hänen siepattiin ja surmattiin.
Spreti syntyi Kapfingin linnassa Landshutin lähellä aristokraattiseen perheeseen. Hän opiskeli arkkitehtuuria. Hän oli Baijerin kristillissosiaalisen unionin jäsen, joka on CDU:n sisarpuolue. Spreti otti osaa toiseen maailmansotaan ja joutui liittoutuneiden vangiksi.
Vuonna 1956 Karl von Spretistä tuli Länsi-Saksan suurlähettiläs Luxemburgiin, jossa hän oli vuoteen 1960. Sen jälkeen hän oli Kuubassa vuoteen 1963 ja Dominikaanisessa tasavallassa vuosina 1966-1968. Lopulta hänet lähetettiin vuonna 1970 Guatemalaan, jossa samana aikana riehui sisällissota.
31. maaliskuuta vasemmistolaisen FAR-järjestön sissit kaappasivat Spretin Ciudad de Guatemalassa. Sissit vaativat Guatemalan hallitukselta että se vapauttaisi useita poliittisia vankeja 72 tunnin kuluttua. Hallitus ei suostunut tähän. FAR esitti 5. huhtikuuta uuden vaatimuksen: 22 vankia on vapautettava ja 700 000 dollarin lunnaat. Länsi-Saksan ja Yhdysvaltain ulkoministeriö vaativat että Guatemalan hallitus ottaisi neuvotteluyhteyden sisseihin. Kun hallitus ei ryhtynyt siihen, kaapparit teloittivat Spretin. Hänen ruumiinsa löydettiin 5. huhtikuuta 16 km Ciudad de Guatemalasta.
Länsi-Saksan ja Guatemalan välille syttyi diplomaattinen kriisi, joka johti siihen että Guatemalan suurlähettiläs Bonnissa poistui maasta. Myös Länsi-Saksan suurlähettiläs Guatemalassa poistui.
Karl von Spretin murhaa käsitellään vuonna 1970 ilmestyneessä Ryszard Kapuścińskin kirjassa Miksi Karl von Spreti kuoli.
Angry Birds Epic

Possut

Possuja on kehitetty paljon lisää, esimerkiksi kultainen possu ja jättipossu.
Petri Keto-Tokoi

Petri Keto-Tokoi on metsänhoitaja ja metsäekologian lehtori Tampereen ammattikorkeakoulussa. Hän on erikoistunut metsiensuojeluun ja metsäbiodiversiteetteihin sekä erilaisiin metsänhoitotapoihin. Hän on tutkinut myös metsänhoidon historiaa ja metsien kulttuurimerkityksiä.
Kaivo

Kaivo on pohjaveden pinnan alapuolelle ulottuva kuoppa, josta vesi on nostettavissa käyttöön. Parhaiten pohjavettä saadaan tasarakeisista karkeista hiekka- tai sorakerrostumista, huonoimmin savi- ja moreenimaalajitelmista.

Kaivon paikka ja rakenne

Kaivon paikka valitaan siten, ettei likavesi pääse vettäläpäisevien maakerrosten läpi kaivoon. Reunojen sortuminen estetään tukirakenteilla, aikaisemmin hirsikehikoilla tai kiviladelmilla, nykyisin betonista valmistetuilla renkailla eli kaivonrenkailla.

Kaivotyyppejä

Porakaivo tehdään poraamalla peruskallioon syvä reikä, johon kalliohalkeamissa oleva vesi kertyy ja jonka pohjalta vesi nostetaan pumpulla ylös. Suomessa riittää usein noin sata metriä, muualla maailmalla voidaan joutua poraamaan huomattavasti syvemmälle – syvimmät kaivot ovat jopa 900 metriä syviä. Porakaivon reiän yläosaan asennetaan suojaksi teräsputki, joka estää maa-aineksen valumisen reikään.

Arteesinen kaivo

Arteesisen kaivon kansanomainen nimitys on lirikaivo. Sellaista käytetään muun muassa Vampulassa, missä tällaisiin luonnon erikoisuuksiin on mahdollisuuksia ainakin Vehka-alhon alueella. Vesi tulee maan sisältä omalla paineellaan, pumppua ei tarvita. Arteesinen kaivo perustuu siihen, että maaperässä esimerkiksi savi estää veden pääsyn normaalille painetasolle. Kun vedelle avataan pääsy ylöspäin kaivon avulla, se purkautuu paineen vaikutuksesta maata kohti. Pohjaveden korkeudella ei ole merkitystä arteesisen kaivon toimintaan, ratkaiseva tekijä on paine.
Myös lähde voi toimia arteesisen kaivon kaltaisena vedenottopaikkana.

Veden nostomenetelmiä

Perinteisessä nykyaikaisessa betonirengaskaivossa vesi imetään pumpun avulla putkea pitkin käyttökohteeseen, kuten talon painesäiliöön.
Porakaivon pohjalle taas lasketaan nostovaijeriin, sähköjohtoon ja vesijohtoon kytketty uppopumppu, joka työntää vettä putkea pitkin ylös. Syvässä reiässä ei voi käyttää imevää pumppua kuten perinteisessä kaivossa, koska alipaine ei pysty nostamaan vettä seitsemää metriä alempaa. Ejektoritoimisella pumpulla voidaan kuitenkin nostaa vettä syvemmältäkin, vaikka pumppu on maan pinnalla.
Ennen käytettiin käsipumppua, jolla vesi nousi sankoon, tai nostettiin vesi kaivosta käsivoimin pelkästään köyteen sidotun sangon avulla. Myöhemmin käytettiin veiviä sangon nostamiseen.
Vanhimpia nostoa helpottavia malleja oli vinttikaivo, jossa on korkeaan puutukeen asennettu pitkä vipuvarsi, jonka toiseen päähän on puuvarrella kytketty sanko ja toinen pää toimii vastapainona. Vivun käyttäminen keventää veden nostamista kaivosta.

Kaivon käyttötarkoituksia

Kaivosta otetaan tavallisimmin juomavesi ja muu käyttövesi jokapäiväiseen käyttöön. Palokaivo on ollut kaivo, joka on tarkoitettu erityisesti sammutusvedes ottamiseen palontorjunnassa.

Kansanuskomukset

Kansanuskomuksiin ovat kuuluneet kaivonkatsojat, jotka määrittävät esimerkiksi varvun, taskukellon tai sormuksen avulla vesisuonen paikan, johon kaivo kannattaa kaivaa, jotta siihen tulisi vettä.
Toivomuskaivo on kaivo, johon heitetään kolikko ja toivotaan samalla jotakin. Uskomuksen mukaan toive toteutuu tämän jälkeen. Toivomuskaivosta ei ammenneta vettä.
Lauren Shuler Donner

Lauren Shuler Donner (s. 23. kesäkuuta 1949) on yhdysvaltalainen elokuvatuottaja.
Shuler toimi ensimmäisen kerran tuottajana Michael Keatonin vuoden 1983 menestyskomedialle Varokaa, isä on irti! Tämän jälkeen hän siirtyi elokuvaan Ladyhawke – Legenda haukasta, jossa hän toimi yhdessä tulevan aviomiehensä, Richard Donnerin, kanssa. Sittemmin hän on toiminut muun muassa elokuvien Free Willy – pelastakaa Willy, X-Men ja Constantine parissa.
Pierre Bastien

Pierre Bastien (s. 1953 Pariisi) on ranskalainen muusikko, säveltäjä ja soitinrakentaja. Bastien on erikoistunut mekaanisiin soittimiin, joita hän alkoi rakentaa nuoruudessaan käyttäen metronomeja, symbaaleja ja taljoja. Uransa varhaisessa vaiheessa hän teki yhteistyötä Pascal Comeladen kanssa ja sävelsi musiikkia tanssiryhmille.
Vuonna 1986 Bastien muodosti Meccano-rakentelusarjasta rakennetuista koneista koostuvan orkesterinsa Mecanium. Koneet soittavat eri instrumentteja, kuten luuttua, viulua, marokkolaista tamburiinia bendiriä, kotoa ja gamelan-soittimia. Koneita pyörittivät vanhojen levysoitinten moottorit. 1990-luvulla Mecanium koostui jo yli 80 eri koneesta ja kiersi eri taide- ja musiikkifestivaaleja Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa.
Bastien on tehnyt yhteistyötä muun muassa Robert Wyattin, Lukas Simonisin ja Jaki Liebezeitin kanssa sekä julkaissut levytyksiään Rephlex Recordsilla, Tigersushilla ja Alga Marghenilla.
Maailmanviiva

Hiukkasen paikka ajanhetkellä  voidaan ilmaista koordinaateilla ,  ja . Eri ajanhetkillä ilmaistuna nämä koordinaatit muodostavat hiukkasen radan. Maailmanviiva on hiukkasen paikka eri ajanhetkillä esitettynä 4-ulotteisessa avaruus-aikadiagrammissa, missä yksi ulottuvuus on aika  ja kolme muuta ilmaisevat paikkaa.  Jos liike tapahtuu vain yhdessä suunnassa , voidaan maailmanviiva esittää kaksiulotteisessa esityksessä, missä koordinaatteina ovat  ja .
Loivimman mahdollisen vapaan hiukkasen maailmanviivan yhtälö on , joka on ns. valoviiva, missä  on valonnopeus ja  on aika.
M/S Poseidon Express

Käyttöhistoria

12. tammikuuta 1990 alus laskettiin vesille ja 1. joulukuuta se luovutettiin saksalaisen Poseidon Schiffahrtsin omistukseen, joka rekisteröi aluksen Saksan lipun alle nimellä Translubeca. Kotisatamaksi tuli Lyypekki. Finnlines-Poseidonin liikenteessä alus oli aloittanut jo 7. marraskuuta, välillä Lyypekki–Helsinki. Virallisesti alus kastettiin 14. tammikuuta 1991 Lyypekissä.
Marraskuussa 1995 alus siirtyi reitille Turku–Travemünde–Helsinki ja 1. kesäkuuta 1998 Travemünde–Helsinki välille. 12. kesäkuuta 1999 Translubeca siirtyi reitille Lyypekki–Helsinki–Rauma–Gdynia–Rostock. Syyskuusta 1999 tammikuuhun 2000 alus oli aikarahdattuna eli vuokrattuna DFDS Tor Line Ab:n Göteborgin ja Harwichin väliseen liikenteeseen. Vuonna 2000 alus oli ainakin reiteillä Helsinki–Århus ja Travemünde–Helsinki–Hanko. 24. helmikuuta 2001 alkaen aluksen reitti oli Kiel–Sassnitz–Pietari. 12. tammikuuta 2003 alus siirtyi Lyypekki–Mukran–Pietari-linjalle. Nykyisin alus on linjalla Lyypekki–Pietari.
Prilly

Maantiede

Prilly sijaitsee Genevenjärven pohjoisrannalla Lausannesta pari kilometriä luoteeseen. Prilly on taajaan asuttu kaupunki, ja se muodostaa yhtenäisen kaupunkialueen Lausannen ja Renensin kanssa.

Liikenne

Moottoritie A1/A9 ohittaa Prillyn pohjoispuolelta. SBB:n rautatie Lausannesta Geneveen ja Yverdon-les-Bains’iin kulkee kaupungin kautta. Lisäksi Chemin de fer Lausanne–Echallens–Bercher -yhtiön (LEB) rautatie Lausannesta Bercheriin kulkee pohjoisosan kautta.
Antonov An-124

Sotilaskuljetukset

Sotilaskäyttöön ensimmäiset Antonov An-124:t tulivat 1987 ja niitä käytettiin myös Afganistanin sodassa raskaan kaluston kuljetuksiin. Yksi An-124 saattoi kuljettaa kolme T-80-panssarivaunua.
Antonov An-124 kykenee kuljettamaan kolmea CH-47-helikopteria, kuutta Puma-helikopteria, kuutta UH-60 Blackhawk-helikopteria tai viittä Mil Mi-17-helikopteria, 55 autoa tai 38 maastoautoa. Koneessa on lastivinssit, mikä mahdollistaa lastinkäsittelyn ilman kuorma-alustoille kiinnittämistä.

NATO

Odoteltaessa Airbusin sotilaslentokone A400M:ää, ovat eurooppalaiset NATO-maat ja Kanada ryhtyneet käyttämään Antonov An-124:iä ja Iljušin Il-76:ia sotilaskuljetuksiinsa kriisialueille. Erityisesti saksalaiset ovat olleet tässä edelläkävijöinä. Alankomaat, Espanja, Kanada, Luxemburg, Norja, Portugali, Puola, Ranska, Saksa, Slovakia, Slovenia, Tanska, Tšekki, Unkari käyttävät Antonov An-124:iä kuljetuksissaan. Myöhemmin järjestelyyn ovat liittyneet myös Ruotsi ja Suomi.
NATO-maiden tilapäistä strategista ilmakuljetusratkaisua kutsutaan SALIS-ohjelmaksi.

Suomi

Myös Suomen puolustusvoimat käyttää ajoittain An-124:ää kaukokuljetuksessaan. Antonov An-124-100 -kuljetus järjestettiin 20. heinäkuuta 2007, kun Turun lentoasemalta lähetettiin suomalaiselle ISAF-joukolle neljätoista kevlar-suojattua maastohenkilöautoa ja kaksi kevlar-suojattua maastokuorma-autoa. Säkylää lähempänä oleva Porin lentoasema ei ollut riittävän kokoinen Antonoville.

Lentoennätyksiä

Antonovilla tehtiin ennätyksiä vuosina 1985–1987. Sillä pystyttiin lentämään 171 219 kilogramman lastilla 2 000 metrin korkeudessa 20 150,92 kilometrin lennolla.
Voimistelu Kansainyhteisön kisoissa 2010

Telinevoimistelu

Lähde: cwgdelhi2010.org
Pihlajakoski

Pihlajakoski on kylä Kuhmoisten kunnan koillisosassa Päijänteen rannalla, 20 kilometriä kirkonkylältä. Pihlajakoskella on ollut pysyvää asutusta ainakin 1540-luvulta lähtien. Kylän nimi viittaa sen läpi virtaavaan koskeen. Maanteitse kylään saavutaan Pihlajakoskentietä, joka kääntyy 24-tieltä Harjunsalmelta, josta matkaa on 4 km. Pihlajakosken kylän asutus sijoittuu Ison Pihlajajärven ja Päijänteen sekä useiden pienempien järvien ja lampien lomaan. 
Pihlajakoski valittiin Keski-Suomen Vuoden kyläksi vuonna 2003. Pihlajakosken sataman alue on kaunista kylämaisemaa vanhoine rakennuksineen, peltoaukeamineen, laivalaitureineen ja rantamakasiineineen. Kylän kaakkoispuolella, Pyhänpään tien tuntumassa, on Pyhänpään kalliomaalausten alue.
Pihlajakoski on Pekko Aikamiespoika -elokuvien kuvauspaikka, joka esittää kuvitteellista Tyräahon kylää. Elokuvien tuottajana ja leikkaajana oli Jorma K. Lehtonen, joka edelleen pitää elokuvakylää Pihlajakoskella.
Panamansaimiri

Koko ja ulkonäkö

Panamansaimiri on noin 30 cm pitkä ja painaa kilon tai vähän alle.

Levinneisyys

Panamansaimiria tavataan Costa Ricassa ja Panamassa. Panamassa sitä tavataan Tyynenmeren puoleisella rannikolla pohjoisessa kärjessä lähellä Costa Rican rajaa. Costa Ricassa sitä tavataan Tyynenmeren puoleisella rannikolla Costa Rican etelä- ja keskiosassa.

Elintavat

Panamansaimirit ovat aktiivisia päiväsaikaan. Ne kiipeilevät puissa, mutta toisin kuin muut pienet apinat, ne eivät käytä häntäänsä kiipeilyn apuvälineenä. Ne elävät suurissa, jopa satojen yksilöiden laumoissa joissa on molemia sukupuolia.

Ravinto

Panamansaimirit ovat kaikkiruokaisia. Ne syövät pääasiassa hedelmiä ja hyönteisiä, lisäravintona myös pähkinöitä, versoja, munia ja pieniä selkärankaisia.
Mauri Tommila

Mauri Eerik Tommila (s. 28. huhtikuuta 1951 Nakkila) on suomalainen arkkitehti.

Ura

Tommila kirjoitti ylioppilaaksi 1970 ja valmistui arkkitehdiksi 1982 Oulun yliopistosta. Hän työskenteli Arkkitehtitoimisto Forsman–Tommilan yhtiömiehenä 1982–1984, Tapiolan Studio Arkkitehdit oy:n johtavana arkkitehtina 1984–1988 sekä yhtiön osakkaana ja toimitusjohtajana 1988–1993. Vuodesta 1993 lähtien Tommila on työskennellyt omistamassaan Arkkitehdit Tommila oy:ssä. Hän on ollut vuodesta 2000 lähtien Tukholmassa toimivan Tommila Herkommer Arkitekter ab:n osakas. Vuonna 2006 hänestä tuli DigiEcoCity oy:n osakas ja toimitusjohtaja ja hän oli tukholmalaisen Ecomarket EMT AB:n osakas 2002–2008. Päätyönsä ohessa Tommila on toiminut Oulun yliopiston tuntiopettajana 1977–1980 sekä Teknillisen korkeakoulun tuntiopettajana 1983–1984 ja assistenttina 1984–1987. Hän on ollut myös Suomen arkkitehtiliiton kilpailusihteerinä 1982–1985 . Muita luottamustehtäviä ovat olleet esimerkiksi Euroopan Suomi Finlandin hallituksen varapuheenjohtajan tehtävä 1996–1999 ja Elävä kaupunkikeskusta ry:n hallituksen jäsenyys vuodesta 2001 lähtien.