google/wiki40b huggingface dataset:
James Woods

Elämä ja ura

Woods syntyi 18. huhtikuuta 1947 Vernalissa Utahissa. Hänellä on irlantilais-englantilais-saksalaiset sukujuuret. Hän opiskeli valtiotiedettä MIT:ssä, mutta jätti opinnot kesken ryhtyäkseen näyttelijäksi. Hänen ensimmäiset roolinsa olivat New Yorkin näyttämöllä. Woodsin ensimmäinen merkittävä elokuvarooli oli elokuvassa The Visitors (1972). Hän näytteli 1970-luvulla myös useissa televisiosarjoissa, televisioelokuvissa ja minisarjoissa. 1980- ja 1990-luvuilla Woods esiintyi useissa elokuvissa ja sai niistä Oscar-ehdokkuuksia. Hän on menestynyt 2000-luvulla jälleen televisionäyttelijänä.
Woods on ollut kahdesti naimisissa. Hänet tunnetaan taitavana pokerinpelaajana, joka on osallistunut suuriin turnauksiin.
Pyöräily kesäolympialaisissa 2020 – miesten joukkuesprintti

Karsinnat

Kilpailuun osallistuu kahdeksan joukkuetta. Joukkueet valitaan UCIn olympiakarsintarankingin perusteella.
Kari Niinistö

Kari Pellervo Niinistö (s. 21. tammikuuta 1943 Salo) on suomalainen kasvatustieteilijä ja kasvatustieteen emeritusprofessori.  Hän on toiminut Turun yliopiston kasvatustieteen professorina ja Rauman opettajankoulutuslaitoksen johtajana. Niinistön tutkimusten pääkohteita ovat olleet muun muassa luokanopettajan koulutus ja opettajien täydennyskoulutus, etäopetus, hermeneuttinen tutkimus ja -metodologia, innovaatiotutkimus sekä aikuiskoulutus ja evaluaatio.
Nykyisin Niinistö asuu Raumalla. Hän on Suomen tasavallan presidentin Sauli Niinistön vanhempi veli. Vihreän liiton poliitikko Ville Niinistö on hänen poikansa.
Niilo Solja

Niilo Johannes Solja (sukunimi vuoteen 1907 Sandell) (25. kesäkuuta 1888 Hämeenkyrö – 15. syyskuuta 1967 Pirkkala) oli asianajaja ja tamperelainen kunnallispoliitikko joka oli myös kokoomuksen kansanedustajana ja ministerinä 1930-luvun alussa.
Soljan vanhemmat olivat kauppias Kaarlo Johannes Sandell ja Hilma Helena Kalenius. Hän kävi Tampereen Lyseon ja pääsi ylioppilaaksi 1908 ja suoritti oikeustutkinnon ja ylemmän hallintotutkinnon 1911 ja sai varatuomarin arvon 1913. Solja oli Hauhon, Maskun ja Ruoveden tuomiokuntien tuomari 1912–1914, Turun hovioikeuden ylimääräinen virkamies 1913–1916 ja Turun maaherranviraston ulosottoasiain esittelijä 1914–1915. Suomen sisällissotaan Solja osallistui valkoisten joukoissa Koutan, Vilppulan, Tampereen ja Viipurin taisteluihin sotatuomarina, majoitusmestarina ja esikuntapäällikkönä. Vuonna 1918 hän toimi lisäksi valtiorikosoikeus 52.:n puheenjohtajana. Solja oli lakiasiaintoimisto Ahlman & Pulkkisen osakkaana Tampereella 1916–1937 ja sen jälkeen asianajajana Helsingissä 1938–1967.
Solja oli kokoomuksen kansanedustajana Hämeen läänin pohjoisesta vaalipiiristä 1930–1933 ja toimi eduskunnan laki- ja talousvaliokunnan puheenjohtajana 1930–1931. Hän oli apulaissisäasiainministerinä Sunilan II hallituksessa 1931–1932. Kokoomuksen oikeistosiipeen kuulunut Solja erosi hallituksesta maaliskuun alussa 1932 vastustettuaan Mäntsälän kapinan johtajille annettua pidätysmääräystä. Solja oli myös presidentin valitsijamiehenä vuosien 1937, 1940 ja 1943 presidentinvaaleissa.
Kunnallispolitiikassa Solja oli mukana Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä 1921–1936 sekä rahatoimikamarin jäsenenä 1921–1923 ja sen seuraajaksi 1928 tulleen kaupunginhallituksen jäsenenä 1928–1929.
Tirunesh Dibaba

Ura

Ensimmäisissä arvokisoissaan 2001 Oostenden maastojuoksun MM-kisoissa hän sijoittui juniorien matkalla viidenneksi. Vuotta myöhemmin 2002 Dublinissa hän saavutti samalla matkalla hopeaa. Ratajuoksujen puolella hän voitti samana vuonna 5 000 metrillä nuorten MM-hopeaa. 2003 maastojuoksun MM-kisoissa Lausannessa juniorien kisan mitali kirkastui kultaiseksi. Samoissa kisoissa hän oli pitkällä matkalla seitsemäs. Samana vuonna Pariisin MM-kisoissa hän voitti kultamitalin 5 000 metrillä. 
Vuoden 2004 maastojuoksun MM-kisoissa Dibaba sijoittui pitkällä matkalla hopealle ja myöhemmin samana vuonna Ateenan olympialaisissa, 19-vuotiaana, 5 000 metrillä pronssille. Hän juoksi 5 000 metrin hallimaailmanennätyksen 14.32,93 Bostonissa 29. tammikuuta 2005. Saman vuoden MM-maastojuoksuissa hän voitti kultaa sekä pitkältä että lyhyeltä matkalta. Toinen tupla samana vuonna tuli Helsingin MM-kisoissa, missä hän voitti kultaa sekä 5 000 että 10 000 metrillä. 2006 MM-maastojuoksukisat hän aloitti pitkän matkan voitolla. Hän juoksi 5 000 metrin sisäratojen maailmanennätyksen 14.27,42 Bostonissa 27. tammikuuta 2007. Maastojuoksun MM-kilpailuissa hän sai hopeaa. Dibaba uusi 10 000 metrin maailmanmestaruutensa 2007 Osakan MM-kilpailuissa. Edinburghin maastojuoksun MM-kisoissa 2008 hän voitti MM-kultaa. Hän juoksi 6. kesäkuuta Oslossa 5 000 metrin maailmanennätyksen 14.11,15.
Pekingin olympialaisissa Dibaba voitti 10 000 metrillä kultaa kukistamalla 350 metrin loppukirissään turkkilaisen Elvan Abeylegessen. Dibaban voittoaika 29.54,66 oli matkan kaikkien aikojen toiseksi paras aika ja samalla hän alitti toisena naisena Wang Junxian jälkeen puolen tunnin rajan, jonka alitti myös kilpailun toiseksi sijoittunut Abeylegesse. Dibaba voitti olympialaisissa myös 5 000 metrin juoksun viimeisen kierroksen kirillään. Hänestä tuli näin ensimmäinen nainen, joka on voittanut samojen olympialaisten aikana sekä 5 000 että 10 000 metrin matkat. Edellinen tässä onnistunut miesjuoksija oli Miruts Yifter Moskovassa 1980.
Berliinin MM-kilpailuissa 2009 Dibaba ei kilpaillut jalkavamman vuoksi. Marraskuussa 2009 hän juoksi 15 kilometrin maantiejuoksussa maailmanennätyksen 46.28. Vuoden 2010 maastojuoksun MM-kilpailuissa Bydgoszczissa hän sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa neljänneksi. Maastojuoksun joukkuekilpailun maailmanmestaruuden hän on voittanut kuusi kertaa.
Lontoon olympialaisissa 2012 Dibaba voitti 10 000 metrillä toisen peräkkäisen olympiakultansa ajalla 30.20,75. 5 000 metrillä hän sai pronssia ajalla 15.05,15. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän voitti 10 000 metriä ajalla 30.43,35.
Dibaba juoksi ensimmäisen maratoninsa huhtikuussa 2014 sijoittuessaan kolmanneksi Lontoon maratonilla ajalla 2.20.35. Hän saavutti Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 pronssia 10 000 metrillä ennätysajallaan 29.42,56. Hän sijoittui Lontoon maratonilla 2017 toiseksi Etiopian ennätysajalla 2.17.56. Saman vuoden Lontoon MM-kilpailuissa hän saavutti 10 000 metrillä hopeaa ajalla 31.02,69. Muutamaa viikkoa myöhemmin hän voitti Chicagon maratonin ajalla 2.18.31.
Hiippa (saari)

Hiippa on Naantalissa sijaitseva pieni 0,77 hehtaarin ulkoilusaari. Saarella ei ole rakennuksia tai rakenteita. Saaren rannat ovat ruovikoituneet kiinni viereiseen Jakoluodon saareen.
Anneli Tempakka

Anneli Tempakka on suomalainen Yleisradion toimittaja.
Tempakka toimi 1970- ja 1980-luvulla Yleisradion nuorten ohjelmien toimittajana. Hän teki 1970-luvun lopulla radioon ohjelmasarjan Olen erilainen nuori jossa haastateltiin nuoria joilla oli jokin vaikea sairaus tai jotka muuten poikkesivat valtaväestöstä.
Syksyllä 1981 Tempakka ja toinen Yleisradion toimittaja Maija Dahlgren arvostelivat ohjelmissaan edellisenä vuonna käynnistyneessä Rockradiossa esitettyjen suomalaisten rock-kappaleiden sanoituksia ja Rockradion toimittajien kielenkäyttöä.
Myöhemmin Tempakka toimi Yleisradion kulttuuritoimittajana ja teki muun muassa 1997 radio-ohjelman taiteilija Alpo Jaakolasta (Alpo Jaakolan mystinen maailma).
Aurankukka

Ulkonäkö ja koko

Aurankukka on 30–60 cm korkea. Varsi on jäykkä, pysty ja usein haarova. Lehdet ovat varressa harvassa vastakkain. Ne ovat kapeita, mutta pitkiä, tasasoukkia ja teräväkärkisiä. Varsi, lehdet ja kukkien verhiö ovat harvakseltaan pitkäkarvaisia. Kukat ovat yksittäin haarojen päissä. Teriö ja verhiö ovat viisilehtiset. Terälehdet ovat soikeita, matalalanttoisia, ehyitä ja parin senttimetrin pituisia. Väriltään ne ovat purppuranpunaisia ja tummajuovaisia. Emin vartaloita on viisi kappaletta. Aurankukan erityistuntomerkki ovat lehtien kaltaiset pitkät ja kapeat verhiönliuskat. Ne ovat terälehtiä pitemmät ja kukan auetessa tekevät siitä hyvin huomiota herättävän näköisen. Suomessa aurankukka kukkii kesä-heinäkuussa. Hedelmä on viisiliuskaisesti aukeava kota.

Levinneisyys

Aurankukkaa tavataan viljelysmailla kaikissa maanosissa Antarktista lukuun ottamatta. Levinneisyysalue käsittää koko Euroopan sekä monet viljanviljelyalueet samoilla leveysasteilla Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Eteläisellä pallonpuoliskolla sitä esiintyy Etelä-Amerikassa, Keski- ja Etelä-Afrikassa ja Uudessa-Seelannissa.
Suomessa aurankukka oli 1900-luvun puoliväliin asti yleinen viljapelloissa. Ahvenanmaalla ja Varsinais-Suomessa se kasvoi muinaistulokkaana, mutta esiintymät hävisivät 1960-luvulla. Muualla maassa sitä on tavattu satunnaisena, venäläisen siemenviljan mukana tulleena uustulokkaana. Laji on ollut yleisin etelässä, mutta siitä on havaintoja Lapissa asti. Nykyisin aurankukkaa tavataan Suomessa harvoin ja lähinnä maan eteläosassa.

Elinympäristö

Aurankukan kantamuotona pidetään Vähässä-Aasiassa esiintyvää siroaurankukkaa (Agrostemma gracile). Laji on kuitenkin niin täydellisesti sopeutunut kasvamaan ja leviämään viljan mukana, että sitä tuskin esiintyy missään luonnonvaraisena. Suomessa aurankukkaa on esiintynyt erityisesti kaurapelloissa ulkomailta tuodun siemenviljan mukana levinneenä, mutta ainakin lounaissaaristossa myös ruispelloissa. Peltojen lisäksi sitä on tavattu muun muassa rautatiealueilla, tien pientareilla ja satamissa.

Viljapeltojen rikkakasvi

Aurankukan siemeniä on tavattu Keski-Euroopassa jo kivikautisilta maanviljelysasuinpaikoilta. Ennen siemenviljan tehokkaan puhdistuksen aloittamista jyvien joukossa saattoi olla paljonkin aurankukan siemeniä, esimerkiksi 1900-luvun alussa Venäjältä Suomeen tuodussa kauran siemenessä pahimmillaan 18,5 prosenttia. Aurankukasta on haittaa myös viljan käytölle, sillä sen siemenet sisältävät myrkyllistä ja pahanmakuista saponiiniglykosidia (gitagiini, agrostemmahappo) ja heikentävät viljasta valmistetun jauhon leivontaominaisuuksia.

Käyttö

Aurankukkaa viljellään toisinaan puutarhoissa koristekasvina. Ainakin Ruotsissa, missä laji on Suomen tavoin suuresti harvinaistunut, sitä käytetään nykyisin myös yleisille alueille kylvettävissä kukansiemenseoksissa.
Räisälän kirkko

Räisälän kirkko sijaitsee entisessä Räisälän kunnassa Karjalankannaksella Suomen luovuttamalla alueella.

Rakentaminen ja ulkoasu

Räisälän edellisen kirkon tuhouduttua salaman sytyttämänä vuonna 1910 tilattiin uuden kirkon piirustukset Josef Stenbäckiltä. Uusi ristin muotoinen kirkko valmistui 1912. Kirkon alttariosassa on puolipyöreä aspis ja kuoriosan vieressä on kellotorni, joka kohoaa 37 metrin korkeuteen. Kellotornin alaosassa on urkuparvi, joka avautuu kirkkosaliin alttarin vasemmalla puolella. Kirkon seinät tehtiin Räisälän alueen omasta punaisesta graniitista ja ristivarsien päätykolmiot puolestaan tiilestä. Tyyliltään kirkko edustaa suomalaista kansallisromanttista jugendia, jossa on vaikutteita keskiaikaisista kivikirkoista.

Irtaimisto

Kirkossa oli noin tuhat istumapaikkaa. Kirkon alttaritaulu oli Robert Wilhelm Ekmanin vuonna 1872 maalaama ja sen aiheena oli ”Jeesus siunaa lapsia”. Alttaritaulun kirkkoon lahjoitti Räisälän rouvasväenyhdistys. Kirkon tornissa oli kaksi kelloa. Kirkon urut olivat 25-äänikertaiset.

Sota-aika

Räisälän alueella ei käyty talvisodassa taisteluita, mutta Moskovan rauhan jälkeen oli Räisälä kuitenkin jätettävä. Kirkon irtaimisto evakuoitiin supistuneen Suomen alueelle. Jatkosodan alussa Räisälä vallattiin takaisin, jonka yhteydessä kirkko sai kranaattiosuman. Kranaatin aiheuttama vaurio kuitenkin korjattiin jatkosodan aikana. Vuonna 1944 Räisälä ja sen kirkko oli taas luovutettava Neuvostoliitolle.

Nykytila

Neuvostoliitossa kirkko oli monessa käyttötarkoituksessa, jopa hevostallina. Nykyisin kirkko toimii venäläisten kulttuuritalona ja siellä on myös toimistoja. Kirkon ympärillä olleen hautausmaan venäläiset ovat tuhonneet täysin. Entiset räisäläiset ovat kuitenkin päässeet viettämään kirkossaan jumalanpalveluksia. Tuhotun sankaripatsaan tilalle pystytettiin uusi muistomerkki vuonna 1992.

Irtaimiston kohtalo

Räisälän kirkon irtaimistoa, muun muassa alttaritaulu, lahjoitettiin Kokemäen seurakunnalle, sillä kunta oli yksi räisäläläisten sijoituspaikoista. Kirkon pieni kello oli pitkään Koomankankaan hautausmaan kappelissa, kunnes se elokuussa 2014 siirrettiin Köyliön Kepolassa sijaitsevaan Räisälä-keskukseen, jota ylläpitää Räisäläisten Säätiö.

Aiemmat kirkot

Räisälän nykyinen kirkko on Räisälän seurakunnan neljäs kirkko. Ensimmäinen maininta Räisälän kirkosta on vuodelta 1635, jolloin seurakuntakin muodostettiin. Tämän Räisälän ensimmäisen kirkon polttivat venäläiset vuonna 1656. Seuraavan kirkon rakentamiseen on pyydetty lupaa vasta 1663. Tämä kirkko puolestaan korvattiin uudella vuonna 1763. Tämä Räisälän kolmas kirkko ja erillinen kellotorni paloivat salaman sytyttäminä vuonna 1910.
Darren Turcotte

Pelaajaura

Turcotte pelasi ennen ammattilaisuraansa neljä kautta juniorisarja OHL:n North Bay Centennialsissa. New York Rangers varasi hänet vuorolla 114 NHL:n varaustilaisuuden 1986 kuudennella kierroksella, ja hän aloitti ammattilaisuransa kaksi vuotta myöhemmin. Turcotte pelasi kaudella 1988–1989 20 ottelua NHL:n runkosarjassa sekä yhden pudotuspeleissä, mutta suurin osa kaudesta meni vielä farmijoukkue Denver Rangersissä IHL:ssä. Kaudesta 1989–1990 alkaen hän pelasi vakituisesti NHL:ssä.
Turcotte teki New York Rangersiä edustaessaan ja koko NHL-urallaan parhaimmillaan 67 tehopistettä yhden runkosarjakauden aikana, 26 maalia ja 41 syöttöpistettä 74:ssä ottelussa kaudella 1990–1991. Hän oli tuolla kaudella joukkueensa neljänneksi paras pistemies Brian Leetchin, Bernie Nichollsin ja Mike Gartnerin jälkeen sekä kolmanneksi paras maalintekijä Gartnerin ja John Ogrodnickin jälkeen. Hänet myös valittiin tuon kauden aikana ainoan kerran urallaan NHL:n tähdistöotteluun. Marraskuussa 1993 Turcotte siirtyi Rangersistä Hartford Whalersiin pelaajakaupassa, jossa Whalers sai hänen lisäkseen puolustaja James Patrickin, ja jossa Rangersiin siirtyivät hyökkääjät Nick Kypreos ja Steve Larmer, puolustaja Barry Richter sekä kuudennen kierroksen varausvuoro NHL:n varaustilaisuudessa 1994.
Turcotte edusti Hartford Whalersiä lokakuuhun 1995 asti, jolloin siirtyi juuri ennen kauden 1995–1996 alkua Winnipeg Jetsiin vaihdossa Nelson Emersoniin. Maaliskuussa 1996, kesken saman kauden, hän siirtyi San Jose Sharksiin yhdessä varaustilaisuuden 1996 toisen kierroksen varausvuoron kanssa vaihdossa Craig Janneyyn. Turcotte pelasi uransa loppuvuosina myös St. Louis Bluesissa, jonne siirtyi ennen kauden 1997–1998 alkua vaihdossa Stéphane Matteauun, ja Nashville Predatorsissa, jonne siirtyi ennen kauden 1998–1999 alkua. Hän oli sivussa suurimman osan kaudesta 1999–2000 polvivamman vuoksi ja ilmoitti pelaajauransa päättymisestä vuonna 2000.
Turcotte pelasi 12 kautta kestäneellä NHL-urallaan 635 runkosarja- ja 35 pudotuspeliottelua. Tehopisteitä hän teki runkosarjassa 411, 195 maalia ja 216 syöttöpistettä, ja pudotuspeleissä 14, kuusi maalia ja kahdeksan syöttöpistettä.
Turcotte edusti Yhdysvaltain jääkiekkomaajoukkuetta yksissä aikuisten arvokilpailuissa, maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1993. Hän pelasi myös vuosien 1987 ja 1988 alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa.

Pelaajauran jälkeen

Pelaajauransa jälkeen Turcotte on toiminut muun muassa Abitibi Eskimosin ja North Bay Skyhawksin päävalmentajana juniorisarja NOJHL:ssä. Hän on valmentanut myös Yhdysvaltain rullakiekkomaajoukkuetta.
Harmaapallokala

Koko ja ulkonäkö

Harmaapallokala voi kasvaa luonnossa jopa 50 cm pitkäksi. Akvaariossa se jää yleensä alle 20-senttiseksi. Sen vartalonmuoto on pallokaloille tyypillisen laatikkomainen. Vartalossa on tumman ruskeanharmaalla pohjalla sinertävänvalkeita pieniä pilkkuja. Vatsapuolella pilkut yhdistyvät sinisävyisemmiksi juoviksi. Evät ovat pistaasinvihreät. Harmaapallokalan, kuten muidenkin pallokalojen, hampaat ovat kasvaneet yhteen talttamaisiksi levyiksi. Suu on nokkamainen, kova, ja kala pystyy sillä murtamaan palasia korallista tai kovakuorisista meritähdistä.

Alkuperä

Harmaapallokala on peräisin Kaakkois-Atlantilta ja Indopasifiselta merialueelta. Nuoria yksilöitä tavataan jokisuiden murtovedessä. Harmaapallokala elää tyypillisesti 3-30 metrin syvyydessä.

Käyttäytyminen

Harmaapallokala on reviirikala, ja koiraat puolustavat aggressiivisesti reviiriään muita koiraita vastaan. Ne eivät välitä muista kaloista. Akvaariossa niitä ei voi pitää yhdessä selkärangattomien kanssa, koska pallokalat syövät tai näykkivät lähes kaikkia selkärangattomia.

Vesiolot ja ravinto

Harmaapallokala syö luonnossa enimmäkseen levää, mutta myös pieniä selkärangattomia kuten koralleja, pesusieniä, meritähtiä, nilviäisiä, ja merivuokkoja.  Nuoret harmaapallokalat elävät murtovedessä ja voivat pärjätä lähes jokivettä vastaavissa oloissa, mutta aikuiset yksilöt tarvitsevat merivettä. Kaloja pitää myös suojella nopeilta suolapitoisuuden muutoksilta.
Web design

Web design tai verkkosivujen suunnittelu tarkoittaa verkkosivujen toteutusta yritykselle tai yhteisölle.
Verkkosivut ovat osa yrityksen julkikuvaa, joten niiden avulla yritys pyrkii hankkimaan itselleen lisää asiakkaita.
National Express

Historiaa

National Express tuotemerkki syntyi vuonna 1972, kun valtio-omisteinen National Bus Company (NBC) pyrki tuomaan kaikki yrityksen liikennöimät pitkän matkan linja-autoreitit saman tuotemerkin alle.  NBC yksityistettiin 1980-luvulla ja yritys listautui National Express nimellä Lontoon pörssiin vuonna 1992. Vuodesta 1996 se on toiminut myös raideliikenteessä.
Yhdysvalloissa se teki voittoa koulubusseilla mikä nosti vuoden 2014 tulosta hyin. Yhtiö toimii myös Saksassa raideliikenteessä, ja vuodesta 2015 alkaen Bahrainissa.
Payday 2

Pelaaminen

Payday 2 sijoittuu Washington DC:hen ja keskittyy erilaisiin ryöstöihin. Payday 2:ssa on kymmeniä eri pelattavia hahmoja, joista pelaaja valitsee neljä; yhden pelattavaksi hahmokseen ja kolme tietokonepelaajaa. Pelissä pystyy ryöstämään erilaisia kohteita, joista jotkin ryöstöt on tehtävissä on suoritettavissa vain pelinsisäisen hiippailumekaniikan avulla. Pelissä on useita eri aseita, joista pelaaja pystyy valitsemaan kaksi, kuten haulikoita, konekivääreitä tai tarkkuuskivääreitä.
Peli koostuu useista "keikoista", joita pelaaja voi suorittaa joko itse, yhdessä tietokonepelaajien kanssa, tai osana moninpelikokemusta. Nämä tehtävät voivat olla muun muassa pankkiryöstöjä, huumekauppoja, vaalien peukalointia tai salakuljetettujen ydinaseiden varastamista. Jotkut tehtävistä painottavat hiiviskelyä, joka johtaa usein bonuspisteisiin sekä -rahaan tehtävän suorittamisen yhteydessä.

Vastaanotto

PC Gamer antoi pelille 79/100.
Pelaaja-lehden Paavo Niskala antoi Payday 2:lle arvosanan 8/10. Hän sanoi ammuskelun olevan mielekästä ja kehui sitä, että pelin kartoista pystyy ottamaan kaiken ilon irti. Hän kritisoi pelin tekoälyä.  
V2.fi antoi pelille arvostelussaan neljä ja puoli tähteä viidestä. Arvostelussa peliä loihdittiin hyväksi jatko-osaksi Payday: The Heistille. Arvostelussa kehuttiin pelin äänimaailmaa sekä omaperäistä tyyliä.

Myynti

Starbreeze Studios vahvisti 8. elokuuta 2013, viikkoa ennen pelin julkaisua, että peli oli kannattava jo pelkästään ennakkotilauksien osalta, joka kattoi kaikki kustantajan 505 Games sijoittamat rahat. Kaikki uusi tuotto jaettiin kehittäjän ja kustantajan kesken. 
Syyskuussa 2013 uutisoitiin, että Payday 2 oli myynyt jo 1,58 miljoonaa kappaletta. 80% myynneistä oli digitaalista. Marraskuuhun 2014 mennessä, Payday: The Heist ja Payday 2 olivat yhdessä myyneet yli 9 miljoonaa kappaletta. 
Marraskuuhun 2014 mennessä, Payday: The Heist ja Payday 2 olivat yhdessä myyneet yli 9 miljoonaa kappaletta.
Belgian siirtomaat

Belgian siirtomaat olivat merentakaisia alueita Belgian hallussa vuosina 1908–1960. 
Siirtomaista selvästi suurin oli Belgian Kongo, joka oli pinta-alaltaan 76 kertaa emämaan suuruinen. Se oli aluksi kuningas Leopold II:n henkilökohtaista omaisuutta nimellä Kongon vapaavaltio vuosina 1877–1908. Kun Belgian valtio otti sen haltuunsa, alueen nimeksi tuli Belgian Kongo. Se itsenäistyi vuonna 1960 ja on nykyisin Kongon demokraattinen tasavalta. Vuosina 1971–1997 sen nimi oli Zaire.
Aikaisemmin Saksan Itä-Afrikkaan kuulunut Ruanda-Urundi oli Kansainliiton mandaattialueena Belgian hallinnassa ensimmäisen maailmansodan jälkeen vuosina 1916–1946 ja sen jälkeen YK:n huoltohallintoalueena vuoteen 1962.
Boksarikapinan seurauksena Belgia sai alueita Kiinasta Tianjinin maakunnasta. Kyseessä oli enemmänkin kauppa-asema kuin varsinainen siirtomaa-alue. Se palautettiin Kiinalle vuonna 1930.
CD Puertollano

Historia

Seura on tunnettu historiansa aikana myös nimillä CF Calvo Sotelo (1948–1988, samannimisen valtionyrityksen mukaan) ja Puertollano Industrial CF (1988–1999), joissa kuvastuu seuran kotikaupungin asema teollisuuskeskuksena. Nimi muutettiin muotoon Unión Deportiva Puertollano seuran yhdistyttyä muutaman muun paikallisseuran kanssa vuonna 1999 ja nykyisekseen vuonna 2010.
Seuran edustusjoukkue on pelannut vaihtelevalla menestyksellä Segunda Divisiónissa (11 kautta), Segunda División B:ssä (11) ja Tercera Divisiónissa (37) eli Espanjan toiseksi, kolmanneksi ja neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla. Parhaimmillaan joukkue sijoittui Segundan toiseksi kaudella 1967–1968. Vuosina 1994 ja 2006 Puertollano voitti Copa RFEF:n, joka on Copa del Reyn ulkopuolelle jääneille Segunda B:n ja Terceran joukkueille tarkoitettu cup-kilpailu.
Rajatorppa

Rajatorppa on eteläisellä Länsi-Vantaan Myyrmäen suuralueen Vapaalan kaupunginosassa sijaitseva kerrostaloalue.
Rajatorpan ensimmäinen talo oli Nuijatie 10, jonne asukkaat muuttivat 21.12.1969. Alueella sijaitsee muun muassa pieni ostoskeskus, baari, huoltoasema, Rajatorpan väestönsuoja, jossa järjestetään harrastustoimintaa (mm. salibandy, paini ja itsepuolustuslajit), Rajatorpan ala-aste sekä useita päiväkoteja. Vapaalan seurakuntatalon on suunnitellut Kai Wartiainen.
Rajatorpan alue on saanut nimensä aiemman kylän rajalla sijainneesta Råtorp -nimisestä tilasta, jonka maille Rajatorppa rakennettiin. Vapaalan jo vuonna 1938 perustettu ja 1970-luvulle saakka Vapaalantiellä toiminut kauppa siirtyi sittemmin Rajatorpan ostoskeskukseen.
Rajatorpan asemakaavan vuodelta 1968 laativat arkkitehdit Pentti Ahola ja Riitta Thuneberg. Rakennukset suunnitteli arkkitehtitoimisto Hyvärinen ja Harlo. Rajatorpan 3-5 kerroksisten talojen sijoittelussa matalammat talot sijoitettiin alemmas rinteeseen ja korkeammat talot ylemmäs mäelle. Vuosien mittaan talojen julkisivuja on kunnostettu ja korjattu pääsääntöisesti vanhat ominaispiirteitä säilyttäen. Merkittävänä rakennusperintökohteena pidetään aiemmalta aikakaudelta olevaa, vuonna 1948 rakennettua Ilpolan koulun rakennusta, joka tunnetaan nykyisin osana Rajatorpan koulua.
Osaa mieskin rakastaa

Juoni

Beverly Hillsin hienostoalueella toimiva avioerojuristi Stephen Blume (Segal) päättää voittaa takaisin hänet jättäneen Nina-vaimonsa rakkauden. Mies vaeltelee Venetsiassa muistelemassa heidän yhteistä häämatkaansa ja katumassa eroon johtanutta syrjähyppyään sihteerinsä kanssa.
Omalla tahollaan Nina nauttii vapaudestaan, alkaa harrastaa joogaa ja löytää 12 vuotta itseään nuoremman Elmon (Kristofferson), työttömän muusikon. Blumekin tapaa Elmon ja joutuu huomaamaan pitävänsä vaimonsa uudesta ihastuksesta, mikä ei lainkaan helpota hänen pyrkimyksiään saada Nina takaisin luokseen.

Vastaanotto

Helsingin Sanomien Pertti Avola piti elokuvan tv-esityksen alla 1985 elokuvaa yhtenä Mazurskyn epätasaisen tuotannon parhaista ja kirjoitti sen lämpimän huumorin ja todentuntuisten henkilöhahmojen viehättävän katsojaa.
Seututie 697

Reitti

Veneskoski – Mäyry – Lehtimäki – Soini – Karstula