Itä-Helsinki

Historia

Kampakeraamisella kaudella Itä-Helsingin alue oli suureksi osaksi veden alla. Itä-Helsingistä löydetyt hautaröykkiöt on ajoitettu pronssikaudelle tai sen jälkeiselle esiroomalaiselle kaudelle. Esimerkiksi Kulosaaressa on puistotien ja metroradan varressa aidattu pronssikautinen hautaröykkiö. Muita hautoja on löydetty Vartiosaaresta, Vuosaaresta, Mellunkylästä ja Herttoniemestä.
Helsingin pitäjä syntyi 1300-luvulla, ja Itä-Helsingin alue kuului tuolloin Helsingin pitäjään. Ensimmäiset kartanot rakennettiin Itä-Helsinkiin jo 1500-luvulla, jolloin alueella oli runsaasti rälssimaata. Säteri oli rälssitalo, joka oli vapautettu veroista ratsupalvelusta vastaan – tällaisia rälssisätereitä olivat Herttoniemen, Kulosaaren, Laajasalon ja Tullisaaren kartanot. 1860-luvun Ison reduktion seurauksena vain Laajasalon ja Herttoniemen kartanot säilyttivät säterivapautuksensa.
Suomenlinnan rakennustyömaan seurauksena Herttoniemen kartanon yhteyteen perustettiin 1750-luvulla tiiliruukki. Laajasalosta Degerön kartanon mailla Stansvikissä oli 1700-luvun lopussa kaivostoimintaa. Koska useat Suomenlinnan upseerit omistivat Itä-helsingin kartanoita, niihin levisi monipuolinen kulttuuriharrastus. Kartanokulttuuri sai 1800-luvun alkupuolella hienot ulkopuitteensa, ja Carl Ludvig Engelin mukana empiretyylistä tuli myös Itä-Helsingin alueella varsin hallitseva. Engel on tosin suunnitellut vain pari Herttoniemn kartanon mailla sijaitsevaa huvimajaa. Paikallinen höyrylaivaliikenne alkoi Helsingissä kunnolla 1850-luvulla, ja liikenteen lisääntyessä huviloiden määrä kasvoi Yliskylässä, Vuosaaressa, Villingissä ja Kallahdessa. Maanomistajien toiveesta Laajasalon kanavaa alettiin rakentaa vuonna 1873, ja se valmistui seuraavana vuonna. Ensimmäiset kesähuvilat rakennettiin Herttoniemeen jo 1880-luvun alussa.
Kulosaaren huvilayhteiskuntaa alettiin toteuttaa vuodesta 1907 eteenpäin, ja sen luomisessa olivat mukana muun muassa Lars Sonck ja Armas Lindgren. Nykyään Wihuri Oy:n pääkonttori sijaitsee Lars Sonckin suunnittelemassa rantahotellissa. Raitiotie tuli Kulosaareen vuonna 1911, ja raitiovaunut kuljetettiin saareen aluksi lautalla. Vuonna 1919 saaresta rakennettiin ensimmäinen puusilta, jota käytettiin vielä 1950-luvullakin. Vuoden 1946 Helsinkiin liittämisen jälkeen Kulosaaresta purettiin paljon huviloita kerrostalojen tieltä ja saaren läpi rakennettiin Itäväylä.
Itä-Helsinki koostuu nykyään vuoden 1946 alueliitoksessa Helsingin kaupunkiin liitetyistä Kulosaaren kunnasta ja Helsingin maalaiskunnan alueista. Vuosaari liitettiin Itäiseen suurpiiriin vuonna 1966  ja Östersundomista tuli osa Itä-Helsinkiä vuonna 2009.

Kulttuuri

Alueelle on syntynyt oma kulttuurinsa, muun muassa Nylon Beat julisti olevansa itähelsinkiläinen, ei niinkään helsinkiläinen yhtye. Moni rap-artisti, kuten Ruudolf, Notkea Rotta, Asa, Iso H, Memmy Posse ja Steen1 ovat laulaneet Itä-Helsingistä.

Urheilutoiminta

Itä-Helsingissä on paljon paikallisia urheiluseuroja. Tunnetuimpia ovat Puotinkylän Valtti, FC Kontu ja Ykkösessä pelaava FC Viikingit.

Liikenne

Ajoliikenteen pääväylät Itä-Helsingissä ovat Kehä I, Itäväylä ja Lahdenväylä. Joukkoliikenneyhteyksistä tärkein on metro, joka Itäkeskuksen metroasemalta jatkaa sekä Mellunmäkeen että Vuosaareen. Itä-Helsingin alueella kulkee myös monia liityntäbussilinjoja, joiden terminaaleina toimii Herttoniemen, Itäkeskuksen, Kontulan ja Vuosaaren metroasemat. Helsingin metroasemista suurin osa sijaitsee Itä-Helsingissä. Poikkiliikennettä varten luotu runkolinja 550 lähtee Itäkeskuksesta päätepysäkkinään Espoon Westend ja runkolinja 560 kulkee Rastilasta Vuosaaren ja Mellunmäen kautta Vantaan Myyrmäkeen. Suunnitteilla on myös nykyisten linjojen 50, 58 ja 59 yhdistäminen runkolinjaksi 500 välille Herttoniemi–Pasila–Munkkivuori.