google/wiki40b huggingface dataset:
Petopoika

Sarjakuva

Gar Logan on genetiikkaan erikoistuneiden tiedemiesten Mark ja Marie Loganin poika. Gar sairastui harvinaiseen Sakutia-tautiin saatuaan tartunnan eräältä vanhempiensa koehenkilöltä. Mark ja Marie yrittivät parantaa poikansa vihreästä apinasta tehdyn seerumin avulla ja onnistuivatkin siinä, mutta Garfieldin ihon ja hiusten pigmentti muuttui vihreäksi. Hän myös pystyi muuttamaan olomuotoaan miksi tahansa eläimeksi. Myöhemmin ilmeni, että hän saattoi muuttua myös avaruusolennon hahmoon, esimerkiksi Darkseidin parademoniksi - tosin ilman näiden erikoisvoimia ja väriltään edelleen kokovihreänä. 
Garfieldin vanhemmat kuolivat veneonnettomuudessa pojan ollessa vasta 10-vuotias, ja sen jälkeen hän vietti elämänsä useissa eri sijaisperheissä. Myöhemmin Doom Patrollin Rita Farr adoptoi Garfieldin ja teki hänestä osa-aikaisen jäsenen ryhmässään, joka käytti hänestä nimeä Petopoika. Doom Patrollin tuhouduttua Petopojasta tuli hetkeksi näyttelijä Space Trek 2002 TV-sarjassa, jossa hänellä oli avaruusolion rooli. Sarjan jälkeen Garfield vaihtoi nimensä Petopojasta Vaihdokkaaksi ja liittyi Teinititaaneihin. Garfieldista tuli läheinen ystävä ryhmän jäsenten kanssa, varsinkin Kyborgin. Samoihin aikoihin hän asui Hollywoodissa samassa asunnossa serkkunsa Mattin ja sankaritar Flamebirdin kanssa, joka pakotti Garfieldin perustamaan uuden ryhmän länsirannikon Titaanit.
Eräässä Teinititaanien ja Ryhmä-X:n yhteisseikkailussa Garfield vitsailee Wolverinelle:
»Kitty sanoo että sinunkin nimesi on Logan - kuten minunkin....mitä luulet, olemmekohan sukulaisia?» 
- mihin Wolverine ärähtää:
»Kitty lörpöttelee aivan liikaa!»

Teen Titans

Greg Cipes ääninäytteli Petopoikaa vuoden 2003 Teen Titans animaatiosarjassa, jossa se oli yksi Teinititaanien pääjäsenistä. Hahmo oli lähinnä ryhmän koomisin jäsen, joka teki jekkuja muille ryhmän sankareille.
Mikael Enckell

Valter Mikael Henrik Enckell (s. 2. syyskuuta  1932 Helsinki) on suomenruotsalainen psykoanalyytikko ja kirjailija.

Henkilöhistoria

Enckellin vanhemmat olivat kirjailija Rabbe Enckell ja Heidi Parland. Hän avioitui 1954 Irma Reuterin kanssa. Henrik Enckell ja Agneta Enckell ovat heidän lapsiaan.
Enckell tuli ylioppilaaksi 1950 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1960. Hän kouluttautui psykoanalyytikoksi Ruotsissa vuosina 1962–1967 ja piti yksityisvastaanottoa Helsingissä vuodesta 1969 vuoteen 2002.
Opiskeluaikoinaan Enckell kirjoitti elokuva-arvosteluja Hufvudstadsbladetiin ja sittemmin sovelsi esseissään psykoanalyyttista näkökulmaa elokuvataiteeseen. Isästään Rabbe Enckellistä hän kirjoitti kolmiosaisen elämäkerran. Lisäksi hän on käsitellyt teoksissaan muun muassa Marcel Proustia sekä juutalaisuutta.
Hänelle on myönnetty muun muassa Tollanderin palkinto vuonna 1992, Ruotsin akatemian Suomi-palkinto vuonna 1998 ja Längmanin rahaston palkinto vuonna 2009.
Ruotsin ilmailuhistoriallinen yhdistys

Ruotsin ilmailuhistoriallinen yhdistys (ruots. Svensk Flyghistorisk Förening) (SFF) perustettiin 8. tammikuuta 1961 Malmössä ja omaa nykyään 6 000 jäsentä 15 paikallisosastossa.
Yhdistys julkaiseen Svensk Flyghistorisk Tidskrift-lehteä, joka ilmestyy kuudesti vuodessa. Se julkaisee vuosikirjan, Flyghistorisk Revy.
Paikallisosasto Jämtland-Härjedalen-alueella ylläpitää Jämtlands flyg- och lottamuseum, ilmailu- ja lottamuseota.
Yhdistyksen kanslia ja kirjasto sijaitsevat Östermalmsgatan 87:ssa Tukholmassa entisessä armeijan esikuntatalossa, "Grå Huset".
Hannu Tsupari

Hannu Tsupari on Varkauden kaupunginjohtaja vuodesta 2007 alkaen. Varkauden kaupunginvaltuuston valitessa kaupunginjohtajan vuonna 2006 hän voitti Juankosken kaupunginjohtajan Petri Kangasperkon 22-21. Hän kannattaa kuntaliitoksia Varkauden seudulla.
Suomenpikkumittari

Koko ja ulkonäkö

Suhteellisen kookas, harmaa pikkumittarilaji. Etusiivet ovat hieman kiiltävät, väriltään harmaat tai hieman ruskehtavat ja niissä on suuri, selvästi erottuva musta keskipilkku. Jos siiven keskivarjo erottuu, se tekee keskipilkun kohdalla terävän mutkan. Takasiivet ovat etusiipiä vaaleammat ja niissäkin on selvä keskipilkku. Siipiripset ovat vain heikosti täplikkäät. Tuntosarvien suomupeite on harmaata. Siipiväli 18–24 mm.

Levinneisyys ja lentoaika

Laji tunnetaan koko maailmassa ainoastaan Suomesta, Norjasta, Venäjältä ja Japanista. Suomessa havainnot keskittyvät Etelä-Hämeeseen, mutta elinalue ulottuu Itä-Suomesta Keski-Pohjanmaalle. Se saattaa olla sisämaalaji, joka välttelee rannikkoalueita, joskin 2000-luvun aikana havaintoja on alettu tehdä myös etelärannikolta. Perhoset lentävät heinäkuun loppupuolelta elokuun loppupuoliskolle.

Elinympäristö ja elintavat

Harvalukuinen ja paikoittainen kuusimetsien asukki, jonka elinpaikkoja ovat valoisat kultapiiskua kasvavat metsäaukeat. Se näyttää myös selviytyvän hakkuuaukeilla ainakin joitakin vuosia hakkuun jälkeen. Perhoset tulevat valolle, mutta tavallisimmin lajin tapaa toukkana ja ensimmäiset aikuisina luonnosta tavatut yksilöt havaittiin vasta vuonna 1971. Sekä valolle tulevat että toukista kasvatetut yksilöt ovat pääasiassa naaraita. Kotelo talvehtii, joskus ehkä kahdestikin.

Ravintokasvi

Toukka on kultapiiskun (Solidago virgaurea) kukinnoissa ja hedelmystöissä elävä monofagi.
Frank Gymer

Seuraura

Gymer aloitti jääkiekkoilun Itä-Helsingin Kiekossa, josta hän siirtyi 12-vuotiaana Jokereihin. Gymer voitti seurassa B-nuorten Suomenmestaruuden vuosina 2013 ja 2014. Kesäkuussa 2014 hän teki 2+1-vuotisen KHL-sopimuksen Jokereiden kanssa. Gymer pelasi kauden 2014–2015 vielä kokonaan seuran A-nuorissa. Hän voitti Jokereiden sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 17+33=50, kuten myös kevään 2015 pudotuspeleissä tehoilla 1+4=5.
Elokuussa 2015 Jokerit lainasi Gymerin koko kauden 2015–2016 kestävällä sopimuksella Mestis-joukkue Mikkelin Jukureihin. Hän pelasi siellä 18 ottelua tehopistein 2+6=8, kunnes marraskuussa Gymer jätti joukkueen ja siirtyi Jokereiden A-nuorten vahvuuteen. Gymer ja Jukurit katsoivat tämän parhaaksi vaihtoehdoksi hänen kehityksensä kannalta. Pari päivää myöhemmin 29. marraskuuta 2015 Gymer teki Jokereissa KHL-debyyttinsä Ak Bars Kazania vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 2.43 minuuttia. Gymer pelasi Jokereissa kauden aikana kaikkiaan kaksi runkosarjaottelua. Hän pelasi joukkueessa myös kahden Spengler Cup -ottelun verran.
Kaudella 2016–2017 Gymer sai osaksi loukkaantumisten myötä vastuuta Jokereiden KHL-vahvuudessa ja hän lopulta murtautui loppukaudella joukkueen kokoonpanoon tehden 16 runkosarja- ja kolmessa playoff-ottelussa tehot 1+1=2. Gymer teki KHL-uransa avausmaalin 6. joulukuuta 2016 Medveščak Zagrebia vastaan. Neljännesvälierissä hän jakoi Jokereiden sisäisen tehotilaston voiton Antti Pihlströmin kanssa lukemalla +1. Gymer pelasi valtaosan alkukaudestaan lainalla Mestis-joukkue Kiekko-Vantaassa. Koska Jokerit oli nimennyt hänet ns. nuorten pelaajien listalle, Gymer liittyi jo joukkueen KHL-kauden päätyttyä takaisin Kiekko-Vantaan vahvuuteen. Hän jakoi Mestiksen pudotuspeleissä joukkueen sisäisen tehotilaston voiton toisen Jokerit-lainan, Atte Mäkisen kanssa lukemalla +5. Gymer voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa.
Gymer siirtyi kaudeksi 2017–2018 kaksivuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue Kalevan Palloon. Hän teki liigadebyyttinsä kauden avauskierroksella 8. syyskuuta 2017 vieraissa Mikkelin Jukureita vastaan. Gymer teki ottelussa myös liigauransa avausmaalin, joka jäi KalPan 0–3-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Perttu Pullinen valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien kakkostähdeksi. Kaikkiaan Gymerin tulokaskausi toi 40 runkosarja- ja kolmessa playoff-ottelussa tehot 2+2=4. Mestarien liigassa hän teki viidessä ottelussa tehot 2+2=4. Kaudella 2018–2019 Gymer teki SM-liigan runkosarjassa 19 tehopistettä. Hän voitti kauden aikana myös Spengler Cupin.
Kaudeksi 2019–2020 Gymer siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Pelicansiin.

Maajoukkueura

Gymer edusti Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2013, jolloin hän voitti kultaa. Yhteensä Gymer on pelannut 13 nuorten ja seitsemän poikien maaottelua.

Muuta

Gymer valmistui ylioppilaaksi Mäkelänrinteen lukiosta keväällä 2016. Hänen isänsä John on brittiläinen entinen jalkapalloilija, joka pelasi 1980-luvulla mm. SM-sarjaa Porin Pallo-Tovereissa.
Pahuus (elokuva)

Juoni

Erik (Wilson) on väkivaltainen nuori, jonka vihaa ruokkii väkivaltainen isäpuoli. Erikin äiti lähettää Erikin sisäoppilaitos Stjärnsbergiin viimeisenä mahdollisuutena päästä lukioon. Sisäoppilaitoksessa kuria pitävät vanhemmat opiskelijaneuvoston oppilaat, jotka simputtavat jopa väkivalloin nuorempia oppilaita. Erikin henkinen kärsivällisyys ja fyysinen kestävyys ovat koetuksella. Pierre, Erikin huonekaveri yrittää auttaa häntä mutta samalla joutuu itse myöhemmin katumaan tekojaan. Koulussa vallitsee väkivallan voima, ja sitä käytetään kursailematta "toverikasvatuksen" nimissä. Toverikasvatus on nuorempien oppilaiden opettaminen tavoille väkivaltaa käyttäen ja sillä uhaten. Toverikasvatukseen kuuluu vanhempien oppilaiden tehtävien täyttämistä, muun muassa kenkien kiillottamista ja kioskilla asioimista vanhempien oppilaiden puolesta. Korkeimmalla koulun arvostuksessa ovat koulun vanhimmat oppilaat – lukion neljäsluokkalaiset – sekä neuvosto, jota verrataan oikeudenkäyntiin ja tuomioistuimeen.
Rutulin piiri

Rutulin piiri (ven. Рутульский район, Rutulski raion) on kunnallinen itsehallintoalue Dagestanin tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 2188,5 neliökilometriä. Asukkaita on 22 500 henkeä (vuonna 2010).
Rutulin piiri sijaitsee Dagestanin lounaisosan vuoristoseudulla. Se rajoittuu pohjoisessa Tljaratan, Tšarodan ja Lakin piireihin, idässä Kulin, Agulin ja Kurahin piireihin, etelässä Ahtyn piiriin sekä lännessä Azerbaidžaniin. Seudun halki virtaa Samurjoki.
Piiriin kuuluu 17 maalaiskuntaa: Amsar, Arakul, Bortš, Gelmets, Hljut, Ihrek, Kaljal, Kina, Lutšek, Mišleš, Mjuhrek, Muslah, Nižni Katruh, Rutul, Šinaz, Tsahur ja Verhni Katruh. Hallinnollinen keskus on Rutulin kylä, josta on 273 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Mahatškalaan. Asutuskeskuksia on yhteensä 40. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 59,5 % asukkaista on rutuleja, 21,2 % tsahureja, 9 % lezgejä, 3,9 % lakeja, 2,6 % azereja ja 2,4 % avaareja. Kaupunkiväestöä ei ole.
Seudun pääelinkeino on maanviljely, joka on erikoistunut maidon, villan ja lihan tuotantoon sekä perunan, kaalin ja hedelmien viljelyyn. Teollisuutta edustaa yksi pieni vesivoimalaitos. Piiristä on maantieyhteys Ahtyn, Usuhtšain ja Magaramkentin kautta M29-valtatielle.
Piirissä toimii viisi lastentarhaa ja 34 koulua. Kulttuurilaitoksia ovat musiikki- ja taidekoulut, 26 kerhotaloa ja 26 kirjastoa. Nähtävyyksiin kuuluvat Rutulin, Šinazin, Tsahurin, Mišlešin ja Mjuhrekin vanhat moskeijat minareetteineen.
Paikallislehtenä ilmestyy rutulin- ja venäjänkielinen Myhabišdy tsindy habarlar (”Rutulin uutiset”) sekä tsahurin- ja venäjänkielinen Nur (”Valo”).
Säynäjärvi (Orivesi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 4,8 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Se sijaitsee peltomaiden ympäröimänä Yliskylässä niin, että pohjoisrantaa reunustaa Miekkakorpena alkava metsäalue. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä ja sen rannat ovat peltojen ympäröimää pensaikkoa tai metsämaata. Järven molemmilla puolilla sijaitsee maatilat ja rantaan on rakennettu kolme vapaa-ajan asuntoa. Yhdystie 3241 ohittaa järven 200 metriä etelässä. Järven pohjoispään ylittää korkeajännitelinja.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Längelmäveden lähialueeseen (35.721) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 113,1 metriä mpy. Siihen on johdettu kolme ojaa, joista pisin on Koskuenjärven, koilispuolen Virkajärven ja Kaakkolammin yhteinen laskuoja. Sen oma laskuoja on ollut nimeltään Säynäjoki ja se laskee Längelmäveden Pappilanselkään.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järvi ja sen tulo- ja laskuojien ymoäristö oli raivattu niityiksi. Järven länsipuolella sijaitsi kaksi torppaa.
Henrik af Trolle

Henrik af Trolle (1730 Tukholma –1784 Tukholma) oli ruotsalainen sotilas, joka yleni kenraaliamiraaliksi vuonna 1780. Hän oli mukana kehittämässä Ruotsin avomeri- ja saaristolaivastoja.
Henrik af Trolle oli tanskalaisyntyisen meriupseerin poika. Hän aloitti merimiesuransa jo 10-vuotiaana laivapoikana ulkomaisissa sota- ja kauppalaivoissa. Vuonna 1755 hän tuli Ruotsin avomerilaivaston luutnantiksi ja siirtyi Pommerin sodan aikana avomerilaivastosta saaristolaivastoon. Vuonna 1771 af Trolle eteni avomerilaivaston Suomen eskaaderin everstiluutnantiksi. Ansioistaan Kustaa III:n vallankaappauksessa 1772 Trolle ylennettiin vuonna 1773 avomerilaivaston Suomen eskaaderin komentajaksi. Vuonna 1777 hän sai komentoonsa myös kaleerieskaaderin. Vuonna 1780 Henrik af Trolle ylennettiin kenraaliamiraaliksi ja samalla hänestä tuli Ruotsin avomerilaivaston komentaja.
af Trollen uraa leimasi pitkäaikainen yhteistyö Augustin Ehrensvärdin ja Fredrik Henrik af Chapmanin kanssa sekä avomerilaivaston että saaristolaivaston kehittämiseksi. Hän toteutti yhdessä af Chapmanin kanssa Ruotsin avomerilaivaston alussuunnitelman. Suunnitelma valmistui vuonna 1788, neljä vuotta af Trollen kuoleman jälkeen. Hän vaikutti myös Karlskronan linnoitusten lujittamiseen.
Henrik af Trolle kuoli yllättäen vuonna 1784. Hänen loistelias elämäntapansa jätti perheen suuriin velkoihin, jotka kuningas Kustaa III maksoi.
Calle Johansson

Ura

Ensimmäiset pääsarjatason ottelunsa Johansson pelasi Ruotsin Elitserienissä Frölundan joukkueessa kaudella 1983-84. Samana vuonna hän myös edusti Ruotsia alle 18-vuotiaiden EM-turnauksessa. Kahden Frölunda-kauden jälkeen Johansson siirtyi Björklöveniin pelaten siellä kaksi seuraavaa kautta. Jälkimmäinen kausi toi mukanaan Elitserienin mestaruuden. Molemmilla kausilla hän myös mahtui alle 20-vuotiaiden MM-joukkueeseen.
Neljän Elitserien kauden jälkeen Johansson siirtyi NHL:n Buffalo Sabresin riveihin. Buffalossa Johansson pelasi yhden täyden kauden 1987-88 ja suurimman osan seuraavaakin kautta ennen kuin hänet treidattiin Washington Capitalsin joukkueeseen. Buffalo luopui kaupassa Johanssonin ohella kesän 1989 toisen kierroksen varausoikeudesta ja sai vastineeksi maalivahti Clint Malarchukin, puolustaja Grant Ledyardin sekä kesän 1991 kuudennen kierroksen varausvuoron. Johansson pelasi suurimman osan urastaan Washingtonin joukkueessa ja pääsi keväällä 1998 jopa Stanley Cup finaaleihin.
Välittömästi lopetettuaan pelaajauransa kevääseen 2003 Johansson toimi Washington Capitalsin Euroopan kykyjenetsijänä, mutta teki vielä keväällä 2004 lyhyen kahdeksan ottelun comebackin Toronto Maple Leafsin paidassa. Kaudella 2006-2007 Johansson toimi Frölunda Indiansin apulaisvalmentajana, mutta sai tehdä kesken kauden tilaa Benny Westblomille.
Kukka- ja eläinpuisto Escurial

Kukka- ja eläinpuisto Escurial on Pohjois-Pohjanmaalla Limingan Heinijärven kylässä kantatie 86:n varressa sijaitseva kotieläinpuisto. Yritys aloitti toimintansa vuonna 1987 Tyrnävällä nimellä Puutarha ja lemmikkieläinpiha. Liiketoiminta perustui aluksi kukkien ja taimien myyntiin. Eläinmäärän lisääntyessä ja vanhojen tilojen käydessä ahtaaksi yritys siirtyi vuonna 1995 nykyiseen toimipaikkaansa.
Eläinpuisto on auki toukokuusta syyskuuhun.
Puisto koostuu lähes 300:sta kotieläimestä sekä kukista. Eläinten joukossa on muun muassa minipossuja, hevosia, poroja, papukaijoja, emuja ja muita lintuja. Alueella sijaitsee myös muun muassa puutarha-kasvihuonemyymälä, kioski-kahvila sekä grillauspaikkoja.
Vols

Volsin kylä sijaitsee noin kuusi kilometriä Kirkkonummen keskustasta pohjoisluoteeseen. Vuonna 2011 kylässä oli 374 asukasta.
Volsissa sijaitsee Volskoti, Kirkkonummen vanhainkoti. Volsin entinen koulu toimii kunnan varakouluna koulujen korjausten aikana. Volsissa sijaitsee myös Kirkkonummen Komeetan Komakallion tähtitorni. 
Kirkkonummen kunta osti Volsin kartanon vanhainkodiksi 1800-luvun lopulla. Vanhainkoti on edelleen  sen lähellä. Kartano oli vuosia tyhjillään, kunnes Kirkkonummen Säästöpankkisäätiö vuokrasi ja kunnosti rakennuksen ja perusti sinne tilausravintolan 2013.
Volsin entisellä koululla on kansalaisopiston ja yhdistysten toimintaa, kuten Kirkkonummen Komeetan kerhohuone, jossa on myös Komeetan kirjasto. Siellä on ollut myös huonekaluja entisöiviä yrityksiä. Kirkkonummen Kansalaisopisto on pitänyt siellä runsaasti taito- ja taideaineiden kursseja. Kunnassa on esitetty mielipiteitä, että koulu pitäisi myydä (sivistyslautakunnan päätös 12.8.2009).
Volsiin on rakennettu 16-väyläinen frisbeegolfrata sekä perustettu frisbeegolfseura Kirkkonummi Disc Golf Club (KDGC).
Khaled Mouelhi

Ura

Mouelhi aloitti uransa Club Africainissa, jossa hän pelasi vuosina 2002–2005. Matka jatkui Norjaan, jossa hän edusti Lillestrømia vuosina 2005–2010. Tuona aikana Mouelhi pelasi yli sata ottelua Norjan pääsarjassa ja saavutti Norjan cupin mestaruuden vuonna 2007.
Sopimuksensa päätyttyä norjalaisseuran kanssa Mouelhi ilmoitti tammikuussa 2011 siirtyvänsä Espéranceen. Saavuttuaan joukkueeseen kesken kauden Mouelhi saavutti ensimmäisen Tunisian mestaruutensa, sekä Tunisian cupin. Lisäksi marraskuussa 2011 hän oli voittamassa Afrikan Mestarien liigan.
Joulukuussa 2011 Mouelhi oli Esperancen mukana seurajoukkueiden MM-kisoissa, jossa hän onnistui kerran maalinteossa meksikolaista Monterreyta vastaan. Esperance kuitenkin hävisi ottelun maalein 3–2 ja sijoittui lopulta kuudenneksi. Mouelhi pelasi turnauksessa joukkueen molemmissa otteluissa.

Maajoukkueura

Mouelhi valittiin vuoden 2013 Afrikan-mestaruuskisoihin, jossa hän pelasi kaikki kolme ottelua. Hän teki kisojen aikana uransa ensimmäisen maajoukkuemaalinsa Togoa vastaan rangaistuspotkusta. Tunisian kisat päättyivät alkulohkoon.
Klaus Toppmöller

Ura pelaajana

Toppmöller aloitti jalkapallouransa kotikaupunkinsa amatööriseurassa SV Rivenichissä, mistä hän siirtyi Eintracht Trieriin. Vuonna 1972 hän siirtyi bundesliigaseura Kaiserslauterniin, jossa pelasi 204 ottelua ja oli joukkueen paras maalintekijä 108:lla maalillaan. Saksan maajoukkueessa hän debytoi vuonna 1976 ottelussa Espanjaa vastaan. Kaikkiaan hän pelasi kolme maaottelua, joissa teki yhden maalin. Vuonna 1980 hän siirtyi Yhdysaltoihin Dallas Tornadoon, mutta palasi takaisin kotimaahansa vuonna 1984 kun North American Soccer League lakkautettiin. Ennen lopettamistaan vuonna 1987 Toppmöller pelasi kaksi kautta kakkos-Bundesliigan FSV Salmrohrissa.

Ura valmentajana

Lopetettuaan pelaajana Toppmöller toimi viimeisen seuransa Salmrohrin valmentajana yhden kauden ajan. Helmikuussa 1989 hän siirtyi SSV Ulm 1846:n peräsimeen. Hän käväisi hetken aikaa valmentamassa DDR-Oberligan Wismut Auea ennen paluutaan Saksaan ja SV Waldhof Mannheimin joukkueeseen. Vuonna 1993 hän aloitti Eintracht Frankfurtin valmentajana, mutta sai potkut yhden kauden jälkeen ja siirtyi Vfl Bochumiin ja valmensi joukkuetta aina vuoteen 1999 saakka.
Kesällä 2001 Toppmöller siirtyi Bayer Leverkusenin valmentajaksi ja johdatti joukkueen aina Mestarien liigan loppuotteluun sekä Bundesliigan hopeasijalle saakka. Hänet valittiin myös vuonna 2002 vuoden valmentajaksi Saksassa. Seuraavalla kaudella joukkueen menestys kuitenkin hyytyi ja Toppmöller sai lähteä helmikuussa 2003. Hänen seuraava osoitteensa oli Hamburger SV, missä hän aloitti syksylla 2003. Joukkue kuitenkin menestyi varsin heikosti ja työsuhde päättyi potkuihin seuraavan vuoden syksyllä.
Helmikuussa 2006 Toppmöller palasi valmennustehtäviin siirryttyään Georgian jalkapallomaajoukkueen peräsimeen. Hän luotsasi maata Ralf Mingen kanssa EM-karsinnoissa 2008. Sijoitus karsintalohko B:ssa oli toiseksi viimeinen Georgian voitettua vain kolme pelaamastaan 12 karsintaottelusta. Georgian jalkapalloliitto antoi Toppmöllerille potkut huhtikuussa 2008. 
Kesäkuussa 2008 Toppmöllerin nimi nousi esille, kun Tšekin jalkapallomaajoukkue etsii Karel Brücknerille seuraajaa. Toppmöller myönsi Kickerille olleensa yhteydessä Tšekin liittoon.
Huutokosken ruukki

Huutokosken rautaruukki toimi vuosina 1858–1877 Joroisten Huutokoskella Sysmäjärvestä Jokijärveen virtaavan joen Huutokoski-nimisen kosken etelärannalla. Se käytti raaka-aineenaan pääasiassa lähiseudun järvistä nostettua järvimalmia sekä lisäksi Viipurista tuotua romurautaa ja Haapakosken ruukin tuottamaa takkirautaa. Ruukki tunnettiin myös nimellä Putilovin Katariinan ruukki (Putiloffs Ekaterine Bruk).
Ruukin omisti pietarilainen kollegineuvos Nikolai Putilov ja ruukin tuottama rauta vietiin laivoilla Saimaan kanavan kautta Putilovin tehtaille Pietariin. Putilov omisti Savossa myös Haapakosken ruukin Pieksämäen maalaiskunnassa ja Oravin ruukin Säämingissä.
Putilovin yritys teki konkurssin 1876 ja se joutui Venäjän valtionpankin haltuun. Samalla myös Huutokosken ruukin tuotanto päättyi 1877. Putilovin omistamat Haapakosken ja Oravin ruukit myytiin pakkohuutokaupalla syyskuussa 1879 ja niiden raudantuotanto jatkui uusien omistajien johdolla vielä 1900-luvun alkuun saakka. Huutokosken ruukin rakennuksia alettiin purkaa 1880-luvulla ja monet ruukin työväenasuntoina toimineet rakennukset siirrettiin muualle.
Huutokosken ruukista on säilynyt sen päärakennus. Ruukkialue on nykyisin metsittynyt ja vielä 1980-luvun alussa maastossa erottui ruukin jäännöksiä maakumpareina, erilaisina kiveyksinä, laitteiden pohjina ja voimakanavien urina. Ruukkialueen lähellä on nykyisin kalanviljelyslaitos.
Jalkakäytävä

Jalkakäytävä on jalankulkijoille varattu alue esimerkiksi tien tai kadun laidassa. Taajamissa se on tavallisesti hieman korkeammalla kuin ajorata, josta se yleensä on erotettu reunakiveyksellä. Taajamien ulkopuolella maantien vierellä kulkee usein yhdistetty pyörätie ja jalkakäytävä.
Jos jalkakäytävää ei ole, jalankulkijan on käytettävä piennarta, pyörätietä tai tien reunaa. Tien ylittämistä varten jalankulkijoille merkitään suojateitä.
Esimerkiksi Suomen lain mukaan jalkakäytävällä ei saa taluttaa polkupyörää tai mopoa, jos siitä voi aiheutua huomattavaa haittaa muille jalankulkijoille. Alle 12-vuotiaat lapset voivat kuljettaa (=ajaa) polkupyörää jalkakäytävällä, mutta eivät saa aiheuttaa kohtuutonta häiriötä jalankululle.
Suomessa polkupyörän ja mopon saa pysäköidä jalkakäytävälle. Muunkin ajoneuvon saa erityistä varovaisuutta noudattaen pysäyttää lyhyeksi ajaksi jalkakäytävälle ja pyörätielle ajoneuvoon nousemista, siitä poistumista, sen kuormaamista tai kuorman purkamista varten, milloin läheisyydessä ei ole käytettävissä muuta pysäyttämiseen sopivaa paikkaa ja pysäyttämiseen on pakottavia syitä. Pysäytetty ajoneuvo ei kuitenkaan saa kohtuuttomasti haitata jalkakäytävällä ja pyörätiellä kulkemista. Kuljettajan on tällöin pysyteltävä ajoneuvonsa läheisyydessä ja tarvittaessa siirrettävä ajoneuvo paikkaan, jossa se ei häiritse muuta liikennettä.
Pühajärv

Maantietoa

Järven pinta-ala on 291 hehtaaria ja se on 3,5 kilometriä pitkä ja 1,7 kilometriä leveä. Saaria on 4, joiden yhteinen pinta-ala on 7,6 hehtaaria. Pohjoisempana sijaitsevat Sösarin saaret, järven selällä Kloostrisaar ja etelässä Lepasaared. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 115,0 metriä meren pinnan yläpuolella. Huomattavimmat siihen laskevat ojat ovat Marguse oja, Neitsijärve oja ja Poslovitsa oja. Järven valuma-alueen laajuus on 44,0 neliökilometriä. Järven oma laskujoki on Pieni Emajoki (viroksi Väike Emajõgi), joka lähtee järven eteläpäästä ja juoksee ensin etelään ja kääntyy sitten länteen ja pohjoiseen. Joki laskee lopulta Võrtsjärveen.
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 4,3 metriä ja suurin syvyys 8,5 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,013 kuutiokilometriä eli 13 miljoonaa m³ . Järven rantaviivan pituus on 16,3 kilometriä.

Järven luokittelu ja ekologia

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (viroksi Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu (viroksi keskmise karedusega kihistunud veega järv).
Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (viroksi kalgiveeline eutroofne tai kalgiveeline rohketoiteline, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on silloin rehevöitynyt.