google/wiki40b huggingface dataset:
Oscar Ahnfelt

Oscar Ahnfelt (21. toukokuuta 1813 Gullarp, Skåne – 22. lokakuuta 1882 Karlshamn, Blekinge) oli ruotsalainen säveltäjä ja maallikkosaarnaaja.

Elämäkerta

Ahnfeltin isä oli pappi, lääninrovasti. Hän suoritti ylioppilastutkinnon 1829 ja opiskeli tarkoituksenaan valmistua papiksi, mutta keskeytti opiskelunsa ja meni kotiopettajaksi karlshamnilaisen kauppiaan perheeseen.
1840 Ahnfelt pääsi Tukholman kuninkaallinen musiikkikorkeakouluun, jossa hän opiskeli laulua ja kitaransoittoa. Tukholmassa hän koki uskonnollisen heräämisen kuunneltuaan Carl Olof Roseniuksen saarnoja Evankelisen Isänmaansäätiön (Evangeliska Forsterlandsstiftelsen) Betlehemkirkossa. Hän perusti myös oman musiikkikoulun, jossa hän opetti kitaransoittoa.  Mutta hän joutui luopumaan yrityksestään. Niinpä hän alkoi saarnata ja laulaa kokouksissa ja 1840-luvulta alkaen hän teki laajoja saarna- ja laulumatkoja eri puolille Ruotsia. Näihin aikoihin hän kehitteli itselleen 10-kielisen kitaran.
Ahnfelt lauloi usein omia laulujaan ja toisten teksteihin tekemiään lauluja. Hän sävelsi useita Lina Sandell-Bergin ja Carl-Olof Roseniuksen lauluja. Laulujaan hän julkaisi vihkoina, joita ilmestyi kaksitoista ja niissä on yhteensä 200 laulua, joukossa muitakin kuin Ahnfeltin omia lauluja. Ahnfelt sai taloudellista tukea laulajatar Jenny Lindiltä, ja ensimmäisen, 1850 ilmestyneen vihkon nimi oli: ”Andeliga sånger med accompangement af Pianoforte eller Guitarre componerade samt Demeoiselle Jenny Lind vördsammast tillegnade af Oscar Ahnfelt”. Pohjolan satakielenä tunnettu Jenny Lind lauloi mielellään Ahnfeltin lauluja.  Myöhemmin Ahnfelt julkaisi laulunsa yhtenä kirjana Andelida sånger av Oscar Ahnfelt. 
Häntä pidettiin aikansa ”hengellisenä trubaduurina”, mutta hänen saarnamatkoja ja toimintaa vastustettiin. Ruotsin kuninkaalle esitettiin, että hän säätäisi asetuksen jolla kiellettäisiin Ahnfeltin saarna- ja laulumatkat. Kerrotaan, että kuningas Kaarle XV kutsui Ahnfeltin esiintymään hoviin. Ahnfelt oli huolissaan siitä, mitä hän laulaisi kuninkaalle ja hän pyysi Sandellia kirjoittamaan tilaisuutta varten laulun. Sandell otti tehtävän vastaan ja muutaman päivän kuluttua laulu oli valmis. Kitara kainalossaan ja uusi laulu taskussaan Ahnfelt meni kuninkaanlinnaan ja lauloi Sandellin kirjoittaman laulun ”Vem klappar så sakta i aftonens frid”. Kuningas kuunteli silmät kyynelissä, ja kun Ahnfelt lopetti, tarttui kuningas Ahenfeltin käteen ja sanoi: ”Te saatte laulaa niin paljon kuin haluatte molemmissa minun valtakunnissani”. Olivathan Ruotsin ja Norja tuohon aikaan unionissa, Jos tarina on totta, on se tapahtunut joskus vuosina 1869–1870. Tosin ei olla varmoja, onko tätä tapahtunut.
Ahnfeltin lauluja on käännetty myös englanniksi. Tunnetuin hänen lauluistaan lienee Blott en dag, ett ögoblick i sänder. Lukuisia Ahnfeltin säveltämiä lauluja on myös suomenkielisissä laulu- ja virsikirjoissa.
Zen-puutarha

Zen-puutarhaksi (jap. 枯山水, karesansui) kutsutaan japanilaista puutarhaa, jonka tärkeimpinä elementteinä ovat sora, hiekka, kivet ja toisinaan myös ruoho tai muut elolliset elementit. Tyypillisesti kuivaan puutarhaan eivät kuulu kukkivat kasvit tai puut, sammalta sen sijaan käytetään kyllä. Myös seisova ja virtaava vesi puuttuvat tästä puutarhatyypistä - niiden sijasta vesiaiheita kuvataan usein soran ja kivien asettelulla.
Länsimaissa käytetty nimitys "Zen-puutarha" tulee ajatuksesta, että puutarha olisi tarkoitettu japanilaisten munkkien meditaatiopaikaksi. Japaninkielinen nimi kääntyy kuitenkin "Kuiva puutarha", niitä on muuallakin kuin temppelien yhteydessä ja vastaavasti zen-temppelien yhteydessä on monenlaisia puutarhoja. Tyypillinen meditaatioasento on kasvot kohti seinää, ei puutarhaa.
Rauhoittumisen apuvälineinä voidaan käyttää myös pienoispuutarhoja (vertaa bonsai-puihin). Pienoispuutarha on pieni hiekkarasia, jossa on joitakin kauniinmuotoisia kiviä sekä pienikokoinen harava. Mieli tyyntyy ja meditaatioon keskittyminen helpottuu, kun hiekkaan haravoi kuvioita pienoisharavalla tai sormilla.
Tunnetuin zen-puutarha on Ryōan-jin eli Rauhallisen lohikäärmeen temppelin yhteydessä Kioton luoteispuolella. Sen mukaan zen-puutarhoja kutsutaan usein nimellä ryōan-ji tai karesansui (kuiva puutarha).
Seppo Nurmimaa

Seppo Uolevi Nurmimaa (19. huhtikuuta 1931 Kerava – 24. kesäkuuta 2011 Porvoo) oli suomalainen lavastaja ja pukusuunnittelija, joka teki pitkän taiteellisen uran päälavastajana Suomen Kansallisoopperassa vuosina 1975–1994.
Nurmimaa opiskeli Helsingissä Taideteollisessa oppilaitoksessa 1953–1956.
Hän työskenteli monissa teattereissa ulkomailla ja lavasti Savonlinnan oopperajuhlien esityksiä. Nurmimaan viimeiset teokset ennen eläkkeelle jäämistä olivat Suomen kansallisoopperan uuden oopperatalon avajaisviikolla ensi-iltansa saanut Carmen ja Erik Bergmanin Bo Carpelanin librettoon säveltämä Det sjungande trädet.
Nurmimaan veli oli vuorineuvos Väinö Nurmimaa.
Filip Saalasti

Filip (Filippus) Saalasti (6. kesäkuuta 1866 Suomenniemi – 5. huhtikuuta 1918 Tampere) oli suomalainen poliitikko ja Maalaisliiton puheenjohtaja 1917–1918. Ammatiltaan hän oli agronomi ja maanviljelijä.
Saalasti kävi alkeiskoulun ja reaalikoulun ja valmistui agrologiksi 1894. Hän toimi Limingan meijerikoulun johtajana 1894–1897, Hämeen läänin maanviljelysseuran konsulenttina 1897–1901, Oulun läänin talousseuran sihteerinä ja maanviljelyskonsulenttina 1902–1915 sekä viimeksi Tampereen kaupungin agronomina 1915–1918. Salasti viljeli sotilasvirkataloa Kempeleellä 16 vuoden ajan ja johti kasvitarhakursseja 17 vuotden ajan muun muassa Vanajassa viiden vuoden ajan ja Kempeleellä kuuden vuooden ajan. Hän toimi myös opettajana Limingan, Sääksmäen ja Lahden kansanopistoissa sekä harjoitti puutarhanhoitoa Lappeenrannassa, Viipurissa ja Pietarissa. Kansanedustajana Saalsti toimi vuosina 1910–1917.
Kansanedustaja, opetusministeri ja opetusneuvos Kerttu Saalasti oli Filip Saalastin miniä.
Yit

Historia

Yiden arvellaan polveutuvat historiallisesta tusanien kansasta, joka asutti nykyisen Kunmingin aluetta Yunnanissa ja Chengdun aluetta Sichuanissa. heistä polveutuvat myös esimerkiksi bait, naxit, lahut ja lisut. 600-luvulla kuusi yi-heimoa yhdistyi muodostaen Nanchaon kuningaskunnan. Mongoliarmeija kukisti yit vuonna 1253 ja monet mongolisotilaista asettuivat yiden alueille naiden yi-naisia. Sittemmin han-kiinalainen Ming-dynastia kukisti puolestaan mongolit. Kiinalaiset hallitsivat yitä paikallisten yi-päällikköjen kautta. Mongolien tapaan myös kiinalaisia asettui yiden alueille ja he sekoittuivat samaan tapaan näiden kanssa.
Xinhai-vallankumouksen jälkeen vuonna 1911 Kiinan keskusvalta heikkeni merkittävästi kun taas yiden valta kasvoi. Yiden alueilla nousivat valtaan klaanit, jotka saivat rahoituksensa oopiumikaupan myötä. Rahalla taas ostettiin nykyaikaisia aseita, joiden tuella tehtiin ryöstöretkiä han-kiinalaisten asutuksiin. Kiinalaisia otettiin myös orjiksi. 1930-luvulla ja vielä toisen maailmansodan aikana aseistautuneet yijoukot hallitsivat suuria alueita eteläisessä Sichuanissa. Kiinan sisällissodan myötä valtaan nousivat kommunistit ja heidän toteuttamiinsa uudistuksiin kuului muun muassa maan haltuunotto valtiolle ja kolhoosit. Yihin tämä vaikutti vain rajoitetusti, sillä vain pieni osa oli omistanut maata aiemminkaan useimpien ollessa vuokraviljelijöitä.

Kulttuuri

Yillä oli aikanaan käytössä eräänlainen kastijärjestelmä, jonka huippu koostui yiden eliitistä eli mustista yistä, keskiluokka valkoisista yistä eli orjien jälkeläisistä ja alin luokka hiljattain orjiksi otetuista. Kommunistit kielsivät orjuuden jo vuonna 1949, mutta suuri osa yistä on silti edelleen tietoinen tästä kastitaustastaan. Yit ovat perinteisesti olleet pääasiassa maanviljelijöitä ja he kasvattavat esimerkiksi maissia, perunaa ja tattaria. Kotieläiminä pidetään esimerkiksi karjaa, lampaita, vuohia ja hevosia. Oopiumi oli aikanaan tärkeä rahakasvi.
Yin kieli on tiibetiläis-burmalainen kieli, joka jakautuu useisiin eri murteisiin tai omiin kieliinsä, joiden puhujat eivät täysin ymmärrä toisiaan. Yit itse yhdistävät itsensä murreryhmiin tai alueellisiin ryhmiin pikemminkin kuin yiden yläryhmään.
Yiden uskonto on sekoitus taolaisuutta, buddhalaisuutta ja esi-isien palvontaa. Lisäksi Liangshanin alueella yit harjoittavat edelleen perinteistä animistista uskoaan, johon kuuluvat erilaiset henget. Yiden šamaaneista käytetään nimityksiä bimo ja suya. He ovat vastuussa uskonnollisista rituaaleista, joihin kuuluu esimerkiksi eläinten uhraaminen. Lähetyssaarnaajien myötä useammat tuhannet yit harjoittavat nykyisin myös kristinuskoa.
Dibromietikkahappo

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa dibromietikkahappo on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin. Yhdiste on keskivahva happo ja sen happovakion arvo on 4,1 · 10⁻² .
Dibromietikkahappoa voidaan valmistaa keittämällä etikkahapon vesiliuosta bromin läsnä ollessa tai hapettamalla tribromieteeniä peretikkahapon avulla. Yhdistettä käytetään orgaanisissa synteeseissä.
Petri Tuomi-Nikula

Petri Tuomi-Nikula (s. 12. tammikuuta 1951) on suomalainen diplomaatti ja kulttuurivaikuttaja. Hän on toiminut Suomen suurlähettiläänä Italiassa, Maltalla ja San Marinossa, Unkarissa ja Sloveniassa.  Vuoden 2019 alusta  hän on työskennellyt  vanhempana neuvonantajana SITRA:n Kansanvallan peruskorjaus- avainohjelmassa. 
Tuomi-Nikula on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri Helsingin yliopistosta pääaineenaan poliittinen historia. Hänen puolisonsa on naistentautien ja synnytysten erikoislääkäri Merja Tuomi-Nikula (o.s. Pörhö), ja heillä on yksi tytär. Hänen sisaruksiaan ovat edesmennyt tietokirjailija Jorma Tuomi-Nikula, päätoimittaja Heikki Tuomi-Nikula, professori Outi Tuomi-Nikula sekä kulttuurituottaja Lauri Tuomi-Nikula.

Työura

Vuosina 2005–2010 Tuomi-Nikula oli ulkoasiainministeriön viestintä- ja kulttuuriosaston päällikkö. Hän on toiminut Bonnin, Wienin ja Lontoon edustustojen lehdistö- ja kulttuurivirkamiehenä, Suomen ensimmäisen EU-puheenjohtajuuden pääsihteeri vuosina 1996–2000 ja Kansainvälisen tiedottamisen neuvottelukunnan (KANTINE) pääsihteerinä vuosina 1989–2000. Finland Promotion Boardin puheenjohtaja Tuomi-Nikula oli vuosina 2005–2010 ja on Jorma Ollilan johtaman maabrändivaltuuskunnan jäsen. 
Tuomi-Nikula oli käynnistämässä MTV3:n Kymmenen uutisia vuonna 1980. Sitä ennen hän työskenteli toimittajana muun muassa Suomen tietotoimistossa ja Vaasa-lehdessä. Vuosina 2000–2003 hän toimi Fujitsu-Invian viestintä- ja markkinointijohtajana.

Luottamustehtävät

Tuomi-Nikula on Pro opera -yhdistyksen perustajajäsen ja toimi hallituksen puheenjohtajana 1990-luvulla. Hän on toiminut Suomen museoliiton puheenjohtajana ja Savonlinnan oopperajuhlien hallituksen jäsenenä 2009 -2011, Suomen Unkarin kulttuuri- ja tiede - instituutin Finagoran hallituksen jäsen 2016 alkaen. Fulbright-stipenditoimintaa Suomessa rahoittavan säätiön hallituksen puheenjohtajana 2005–2010, Suomi-seuran hallituksen jäsen 2019.
Apostoli Paavalin rukous

Apostoli Paavalin rukous on gnostilainen kirjoitus, joka tunnetaan Nag Hammadin kirjastosta (koodeksi I, kirja 1). Tutkijat ovat lukeneet sen osaksi valentinolaista kirjallisuutta. Kirjoitus on melko lyhyt ja sen alusta puuttuu noin kaksi riviä. Kirjoituksen selvimmin gnostilaisia piirteitä ovat mm. viittaukset Pleromaan ja hallitsijoihin (arkhoneihin).
Pilar (1881)

Palvelus

Espanjan-Yhdysvaltain sodan alkaessa alus oli Cartagenassa. Aluksen myöhempi kohtalo on tuntematon.
Tuomas Rajala

Tuomas Rajala on suomalainen juontaja ja toimittaja, joka tuli alun perin tunnetuksi YleX-radiokanavan iltapäiväohjelman juontajana.
Rajala juonsi YleX Iltapäivää yhdessä Olli Juneksen kanssa vuosina 2005–2008 ja YleX Aamua vuoden 2008 tammikuusta saman vuoden syyskuuhun saakka. 12. syyskuuta 2008 Rajala ilmoitti aamulähetyksessä lopettavansa radiojuontajan työt Juneksen aisaparina kyseisen lähetyksen jäädessä hänen viimeisekseen YleX:ssä. Tämän jälkeen Rajala ilmoitti jatkavansa edelleen Yleisradion palveluksessa, mutta television puolella.
27. joulukuuta 2008 – 5. tammikuuta 2009 Rajala juonsi YLE TV2:n nuortenohjelma Summerin talviversiota yhdessä Mirella Pekkosen ja Matti Leinon kanssa. Keväällä 2009 Rajala juonsi YLE TV1:llä esitettyä Saimi ja Jalmari -ohjelmaa yhdessä Mikko Kuustosen kanssa. Kesällä 2009 Rajala näytteli Summeri-ohjelmassa esitetyissä sketseissä mm. Paula Norosen ja Jusu Lounelan kanssa sekä kuului ohjelman taustatiimiin. Syksyllä 2009 Rajalaa nähtiin YLE Teeman Popkult-ohjelmassa sekä edelleen Saimi & Jalmari -ohjelman juontajana. Keväällä 2010 Rajala oli mukana YLE Teeman Popkult-ohjelman tuotantotiimissä.
Rajala on toiminut myös YleX Aamun tuottajana ja tätä ennen vastaavana tuottajana silloisessa omistamassaan Hiisi Media -tuotantoyhtiössä.
16.2.-17.12.2015 Rajala toimi Radio Novan aamuohjelman juontajana yhdessä Minna Kuukan ja Matti Ylösen kanssa.
Helmikuussa 2016 Rajala aloitti Ylen Oulun toimituksen vastaavana tuottajana.
Rajala on kotoisin Jyväskylästä, mutta asuu nykyään Helsingissä. Hän opiskeli vuonna 2000 Jyväskylän kristillisessä opistossa viestinnän ja median linjalla. Hän on myös soittanut rumpuja jyväskyläläisessä Jacks of All Trades -yhtyeessä.
Rajala on naimisissa Anne-Mari Rajalan (o.s. Aaltonen) kanssa, joka oli hänen juontajakollegansa YleX:ssä.
Management audit

Prosessi

Management audit -prosessi tarjoaa työkalun analysoida johdon ja avainhenkilöiden kyvykkyyttä ja sitoutumista vastata organisaation haasteisiin. Kilpailukyvyn kannalta keskeistä on tunnistaa organisaation olemassa oleva potentiaali tarvittavien muutosten aikaansaamiseksi. Lisäksi Management auditin tuloksia voidaan hyödyntää työkaluna systemaattiseen seuraajasuunnitteluun.
Onneli, Anneli ja Salaperäinen muukalainen

Juoni

Onnelin ja Annelin talon lähelle avataan lastenkoti, josta karkaa Pekki-niminen poika (Aarni Rämö). Pekki kertoo tytöille lastenkodista ja sen tiukasta johtajasta Minna Pinnasta (Jenni Kokander). Lapset perustavat Rosvoliiton ja ryhtyvät toimiin lastenkodin olojen parantamiseksi. Apuna ovat myös Vaaksanheimot ja muut Ruusukujan asukkaat.

Tuotanto

Elokuvan tekemistä tukivat Suomen elokuvasäätiö ja Yle. Yhteistyökumppaneina toimivat Loviisan kaupunki, Kannustalo ja Novita. Elokuvan levittäjä toimii Nordisk Film.
Mathias Lindström

Ura

Lindström aloitti jalkapallon Vasa IFK:ssa 5-vuotiaana. Hänen ollessa 16-vuotias Pargas Idrottsföreningin päävalmentajana toiminut Stefan Strömborg näki tämän potentiaalisena pelaajana ja nosti Lindströmin Kolmosessa pelanneeseen joukkueeseensa. Keskikentällä pelannut Lindström teki sarjadebyyttinsä samalla kaudella ja nousi lopulta paraislaisten avauskokoonpanoon. Hän oli tärkeässä roolissa PIF:n paluussa Kakkoseen kaudella 1999, pelaten 18 ottelussa ja ollen maalinteossa neljästi. Lindström kutsuttiin myös samana vuonna alle 18-vuotiaiden maajoukkueeseen. Kakkosessa Lindströmin paikaksi vakiintui puolustuksen keskusta ja ensimmäisellä kaudellaan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla hän esiintyi avauskokoonpanossa 19 kertaa.
Vuonna 2001 Lindström siirtyi Veikkausliigassa pelanneen FC Inter Turun riveihin. Ensimmäisellä kaudellaan hänen asemansa vaihteli vielä avauskokoonpanon ja vaihtopelaajan välillä, mutta seuraavalla kaudella Lindström vakiinnutti paikkansa turkulaisten keskuspuolustuksessa. FC Interissä hän nousi myös alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen ja vakuuttavilla esityksillään Lindström palkittiin nuorten maajoukkueen parhaana pelaajana vuonna 2002. Talvella 2004 hän kävi englantilaisjoukkue Swindon Town FC:n testissä.
Kaudeksi 2005 Lindström siirtyi AC Allianssiin. Loppukauden hän pelasi lainasopimuksella norjalaisessa Fredrikstad FK:ssa. Vuodeksi 2006 Lindström liittyi toisen Allianssi-pelaajan, Juska Savolaisen kanssa Tampere Unitediin. Heti ensimmäisenä kautenaan hän oli mukana voittamassa Suomen mestaruutta, loukkaantumisten tosin rajoittaen hänen sarjaesiintymisensä kolmeentoista otteluun. Palattuaan loukkaantumisesta Lindström pelasi myös kaksi ottelua lainalla FC Hämeenlinnassa. Kaudella 2007 Lindström ja TamU voittivat tuplamestaruuden toisellä perättäisellä Suomen mestaruudella sekä Suomen Cupin voitolla.
Syyskuussa kesken kauden 2009 Lindström siirtyi Helsingin Jalkapalloklubiin. Hän pelasi kauden lopusta viidessä ottelussa, voittaen kolmannen mestaruutensa. Siirtonsa jälkeen hän oli yksi joukkueen tärkeimmistä pelaajista rauhallisuutensa ja varmuutensa ansiosta. Keväällä 2010 Lindström koki pahan loukkaantumisen, joka esti pelaamisen käytännössä koko kaudella. Hän ehti kuitenkin kuntoutua pelaamaan kauden viimeisiin otteluihin ja pääsi juhlistamaan seuran voittamaa mestaruutta. Syksyllä 2013 hänestä tuli eniten Veikkausliiga-mestaruuksia voittanut pelaaja seitsemällä mestaruudellaan.
Pelaajauransa ohella Lindström on opiskellut kauppatieteiden kandidaatiksi Åbo Akademissa.
Portugalin Intia

Alueen valtaaminen

Portugalin Intia alkoi kehittyä, kun Vasco da Gama saapui Kozhikodeen 20. toukokuuta 1498. Portugalilainen amiraali Afonso de Albuquerque sai jo vuonna 1503 oikeuden rakentaa linnakkeen Cochiniin, Intian niemen kärjen länsipuolelle. Portugali sai valtaansa esimerkiksi Salsetten, Mumbain, Baçaimin sekä Damanin ja Diun. Tavoitteena oli saada muslimien harjoittama merikauppa Portugalin haltuun matkan varrella olevien tukikohtien avulla.
Albuquerque teki alueelle uuden matkan ja valtasi Goan vuonna 1510 muslimeilta.Seuraavana vuonna hän valloitti Malakan, joka oli tärkeä salmi Itä-Aasiaan. Portugali solmi ystävyyssuhteet Etelä-Intian mahtivaltio Vijayanagaran kanssa ja takasi sille hevosten laivaamisen Persiasta ja Arabiasta. Portugalille oli edullista pysyä hyvissä väleissä ei-islamilaisten valtioiden kanssa. Uskontokysymys kuitenkin kärjisti suhteita, sillä portugalilaiset levittivät voimakkaasti kristinuskoa. Laajentumisvaihe päättyi vuonna 1580, kun Espanja ja Portugali yhdistettiin lyhyeksi aikaa.

Portugalin hallinto

Portugali piti yllä hyviä suhteita Intian ylimpiin johtomiehiin, mutta paikalliset pikkuruhtinaat eivät saaneet juuri arvostusta. Asevoimin saatettiin tehdä aluelaajennuksia ja ryöstää hindutemppeleitä. Lähetystyö oli myös tavoitteena. niinpä itärannikolla sijaitsevan Mannarinlahden kalastajaväestö otettiin vuonna 1536 Portugalin suojeluun muslimien ryöstöiltä sillä ehdolla, että asukkaiden oli otettava kristillinen kaste ja tunnustettava Portugalin kuningas hallitsijakseen.

Britit valta-asemaan

Portugali alkoi menettää otettaan Intiasta 1600-luvulla, kun Iso-Britannia alkoi rakentaa omaa merivaltaansa. Britit tukeutuivat hallinnossaan paikallisten ruhtinaiden apuun, ja 1800-luvulla lähes koko niemimaa alkoi olla brittien suorassa tai epäsuorassa hallinnassa. Portugalille jäi vain hajanaisia enklaaveja. Vuonna 1703 britit taivuttelivat Portugalin Methuenin sopimukseen, jonka mukaan Britannian teollisuudella tuli olemaan etuoikeutettu asema Portugalin ja sen siirtomaiden markkinoilla. Intia valtasi Portugalin viimeiset Intian-siirtomaat Goan, Damanin ja Diun vuonna 1961.
Sam Francis

Ura

Francis valmistui Berkeleystä taiteen maisteriksi vuonna 1950. Francis asui sen jälkeen pitkään Pariisissa, jossa hänen ystäviään olivat muun muassa taiteilijat Al Held, Joan Mitchell ja Jean-Paul Riopelle. Francis maalasi kolme suurta seinämaalausta Baselin taidehalliin vuosina 1956–1958. Teokset jaettiin myöhemmin osiin, jotka ovat eri puolilla maailmaa Pasadenan Norton Simon Museumissa ja Amsterdamin Stedelijk Museumissa.
Francis oli mukana perustamassa vuonna 1983 Los Angelesissa avautunutta Museum of Contemporary Art -museota yhdessä ruotsalaisen museojohtajan ja taidekeräilijän Pontus Hulténin ja yhdysvaltalaisen taitelijan Robert Irwinin kanssa.
Francisin teoksia on museoiden kokoelmissa eri puolilla maailmaa muun muassa Pompidou-keskuksessa Pariisissa, Tate Modernissa Lontoossa ja Museum of Modern Artissa New Yorkissa. Francisin töistä on maksettu suuria summia huutokaupoissa, esimerkiksi Middle Blue niminen öljymaalaus vuodelta 1957 myytiin 6 354 500 dollarin hintaan Christie’sin huutokaupassa 11. toukokuuta 2010 Rockefeller Centerissä.
Francisin kuoleman jälkeen perustettiin hänen nimeään kantava Sam Francis Foundation pitämään yllä taiteilijan perintöä.
Vuonna 2010 taiteilija ja elokuvantekijä Jeffrey Perkins julkaisi dokumenttielokuvan The Painter Sam Francis, joka kuvaa Francisia työssään vuoden 1968 ja 1990-luvun alun välisenä ajanjaksona.

Yksityiselämä

Francis oli naimisissa viisi kertaa, ja hänellä oli neljä lasta. Hänen ensimmäinen vaimonsa oli kouluaikainen tyttöystävä Vera Miller, jonka kanssa hän oli avioliitossa vuosina 1947–1952. Seuraava avioliitto oli kalifornialaisen taidemaalari Muriel Goodwinin kanssa vuosina 1950–1959, jonka jälkeen hän oli naimisissa japanilaisen taidemaalari Teruko Yokoin kanssa. He saivat tyttären Kayon vuonna 1959 ja erosivat 1966. Francisin neljäs avioliitto oli japanilaisen elokuvantekijän Mako Idemitsun kanssa, ja he saivat pojat nimeltä Osamu (1966) ja Shingo (1969). Francisin viides vaimo oli englantilainen taidemaalari Margaret Francis, jonka hän tapasi Japanissa vuonna 1983 ja nai Šinto-seremoniassa. He saivat pojan nimeltä Augustus vuonna 1986.
Francisilla diagnosoitiin eturauhassyöpä vuonna 1987 ja hän kuoli tautiin vuonna 1994 71-vuotiaana. Hänen kuolemansa jälkeen käytiin pitkä oikeustaistelu perinnönjaosta.
Celestinus IV

Paavi Celestinus IV (Goffredo da Castiglione oli paavina 25. lokakuuta 1241 – 16. marraskuuta 1241. Hänen hallintokautensa oli paaveista kolmanneksi lyhin.
Goffredo da Castiglione syntyi Milanossa. Hänen varhaisista vuosistaan ei tiedetä paljoa. Paavi Gregorius IX nimitti hänet kardinaaliksi syyskuussa 1227. Goffredo da Castiglione oli paavin legaatti Lombardiassa ja Toscanassa 1228–1229. Hänet valittiin paaviksi lokakuussa 1241, mutta hän ehti olla virassaan ainoastaan 17 päivää.
Alkuräjähdyksen aikajana

Hyvin varhainen kaikkeus

Kaikki käsitykset aivan varhaisimmista vaiheista ovat spekulaatioita. Missään nykyisin käytössä olevassa hiukkaskiihdyttimessä ei saavuteta riittävän suuria energiatasoja. Esitetyt skenaariot vaihtelevat keskenään suuresti ja ovat yleensä myös keskenään yhteen sovittamattomia. Näitä ovat muun muassa Hartlen-Hawkingin tila, erinäiset säieteorian ehdotelmat ja braani-inflaatio.

Uudelleenlämpeneminen

Uudelleenlämpenemisen aikana eksponentiaalinen laajeneminen loppui ja säteily dominoi kaikkeutta. Lopulta kvarkit, elektronit ja neutriinot alkoivat muodostua.

Varhainen kaikkeus

Kosmisen inflaation päätyttyä kaikkeus on täynnä kvarkki-gluoniplasmaa, tästä hetkestä eteenpäin varhaisen kaikkeuden vaihteet ovat vähemmän spekulatiivisia ja paremmin ymmärrettyjä.

Nykyhetki, 13,82 miljardia vuotta

Paras arvio kaikkeuden iäksi eli ajaksi, joka on kulunut varsinaisesta alkuräjähdyksestä, on 13,82 miljardia vuotta. Koska kaikkeuden laajeneminen vaikuttaa kiihtyvän, superklusterit jäänevät suurimmiksi koskaan muodostuneiksi rakenteiksi.
Suunnistuskengät

Suunnistuskengät ovat kengät, joita käytetään kilpa- ja harrastussuunnistuksessa. Kengän pinta on vettä imemätön ja kulutusta kestävä materiaali. Lisäksi kenkä tukee hyvin jalkaa ja on kestävä koska kengällä pitää myös voida kahlata hyvin. Pohjakuvio on yleensä avoin ja sisältää nastoja, jotka pitävät märällä ja/tai muuten liukkaalla pinnalla. Tarjolla on myös suunnistussaappaita, joissa on nastoitettu pohja.

Suosittuja suunnistuskenkiä

●VJ Bold
●Sarva D'Vil
●VJ Integrator
●VJ Supra
●VJ IROCK
●INOV8 XTalon
●Nokian FinnTrim
Vappula

Vappula (ruots. Vabby) on Lohjan 21. kaupunginosa, noin 5 kilometrin päässä Lohjan keskustasta etelään. 
Vappulaan on kaavoitettu paljon tontteja, ja alueesta on muodostunut omakoti- ja rivitaloalue. Asukasmäärän voimakkaan kasvun takia kaavassa on varaus sekä peruskoulua että päiväkotia varten. Niitä ei kuitenkaan vielä ole rakennettu. Vappulassa oli koulu, mutta se myytiin, koska Lohjan kaupungin mielestä 1950-luvulla rakennettu kivinen koulurakennus oli liian huonossa kunnossa ja epäkäytännöllinen nykyajan opetustarpeita ajatellen.