google/wiki40b huggingface dataset:
Salaoja

Salaoja on maan alle kaivettu rei'itetty putki, jota käytetään lähinnä rakennettavien alueiden ja peltojen kuivaamiseen. Vesi tihkuu ympäröivästä maasta salaojaputkeen sen kuoressa olevien reikien läpi ja virtaa putkea pitkin joko sadevesiviemäriin, salaojakaivoon tai avo-ojaan.

Rakennussalaojat

Rakentamisessa salaojia käytetään maaperän sekä perustusten ja maarakenteiden kuivattamiseen.
Rakennusten ympäri kulkee anturan vieressä salaoja, joka auttaa estämään sade- ja muiden vesien tulon kellaritiloihin sekä veden pääsyn anturan alle estäen näin ollen myös roudan aiheuttamia tuhoja. Putket asennetaan maahan yleensä perustusten rakentamisen yhteydessä.

Peltosalaojat

Maataloudessa salaojia käytetään pelloilla, jotta viljelymaan hyötyala kasvaisi ja kulku pellolla olisi helppoa myös puimureilla ja suurehkoilla traktoreilla työkoneineen.
Salaojitus lisää merkittävässä määrin pellon hyötypinta-alaa, sillä avo-oja vie oman leveytensä lisäksi jonkin verran maa-alaa myös siitä syystä, ettei aivan ojan vieressä voida käyttää maatalouskoneita. Peltoalueilla salaojat kaivetaan koneellisesti ja salaojaputki painetaan kiepistä maan sisään salaojituskoneella.

Materiaalit ja rakenne

Salaojaputkia on tehty aikaisemmin savesta ja hiekasta polttamalla tiilien tapaan. Koska itse tiilinen salaojaputki ei läpäise vettä, vesi menee salaojaan putkien välistä. Tämän lisäksi on putkien väliin muodostettu määrävälein putken tai kahden pituinen sorasilmä, mistä vesi pääsee sisälle putkeen. Tätäkin varhaisemmat salaojat olivat puusta tehtyjä putkia tai kivi- ja risusalaojia.
Nykyään salaojaputket valmistetaan muovista, useimmiten PVC-muovista, polypropeenista tai polyeteenistä. Muoviputket voivat olla yksi- tai kaksikuorisia; kaksikuorisissa sileä sisäputki tehostaa virtausta ja profiloitu ulkoputki antaa rakennelujuutta.
Valmissalaoja on salaojaputki, jonka ympärille asennettu suodatusmateriaali ja suodatinkangas valmiiksi paketiksi. Valmissalaojaa käytettäessä ei tarvitse käyttää salaojasoraa.
Salaojaputki on paineeton ja valuma on varmistettava kaatojen avulla.

Salaojasora

Salaojasoraa käytetään salaojaputken eristämiseksi muista maa-aineksista. Sora myös edistää veden läpäisyä ja kulkeutumista salaojaan. Näin eri maa-ainekset ei pääse sekoittumaan ja siten ehkä tukkimaan salaojaa. Peltojen ojituksessa salaojasoraa käytetään myös maan pintaan asti ulottuvien sorasilmien tekoon, jotka edistävät veden siirtymistä aivan pellon pinnasta asti.
Colin Friels

Colin Friels (s. 25. syyskuuta 1952) on Skotlannissa syntynyt, mutta Australiassa uransa luonut näyttelijä.
Friels muutti perheineen Australiaan vuonna 1963 ja valmistui National Institute of Dramatic Artista vuonna 1976. Yksi hänen suurimmista menestyksistään oli päärooli elokuvassa Malcolm vuonna 1986. 
Friels esitti vuosina 1996–1999 tarkastaja Jeff Hawkeria suositussa australialaisessa televisiosarjassa Sydneyn satamapoliisit. Hänelle on myönnetty vuosina 1986 ja 1995 Australian huomattavin elokuva-alan palkinto, AFI Award.
Friels on ollut vuodesta 1984 lähtien naimisissa näyttelijä Judy Davisin kanssa, ja hänellä on kaksi lasta, Jack ja Charlotte. Hän on yksi hyvin harvoista potilaista, jotka ovat toipuneet haimasyövästä pitkällä tähtäimellä; tauti todettiin hänellä loppuvuodesta 1997.
Hopeamalawintonkija

Koko ja ulkonäkö

Hopeamalawintonkijan suurin tavattu pituus on 19 senttimetriä.

Elinympäristö ja levinneisyys

Laji elää makeissa, trooppisissa vesissä. Hopeamalawintonkijaa on tavattu Malawista, jossa se elää kotoperäisenä Njassajärvessä. Lajin uhanalaisuusluokitus on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton mukaan elinvoimainen.
Daniel Decatur Emmett

Daniel Decatur ”Dan” Emmett (29. lokakuuta 1815 Mount Vernon – 28. kesäkuuta 1904 Mount Vernon) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä ja minstrel show -esiintyjä. Hänen tunnetuin teoksensa on Yhdysvaltojen Etelävaltioiden epävirallisena kansallislauluna tunnettu ”Dixie”.
Emmett opetteli nuorena soittamaan viulua ja työskenteli isänsä sepänpajassa 17-vuotiaaksi asti. Hän värväytyi armeijaan ja palveli siellä vuoteen 1835 asti. Lopulta hänet erotettiin, kun kävi ilmi, että hän oli ilmoittanut ikänsä väärin voidakseen värväytyä alaikäisenä.
Vuonna 1835 Emmett liittyi Cincinnatissa Oscar Brownin johtamaan sirkukseen banjon- ja viulunsoittajaksi. Vuonna 1842 hän perusti New Yorkissa oman minstrel-ryhmänsä Frank Brownin, William Whitlockin ja Richard Pelhamin kanssa. Virginia Minstrels -niminen ryhmä saavutti suosiota New Yorkissa ja Bostonissa ja teki vuonna 1844 kiertueen Englantiin. Esitys ei kuitenkaan menestynyt Englannissa, ja palattuaan Yhdysvaltoihin Emmett hajotti Virginia Minstrelsin ja liittyi Dan Bryantin minstrel-ryhmään New Yorkissa.
Emmettin vuonna 1859 säveltämä ja sanoittama laulu ”I Wish I Was in Dixie’s Land” (usein pelkkä ”Dixie”) muodostui Yhdysvaltain sisällissodan aikana Etelävaltioiden epäviralliseksi tunnuslauluksi. Sitä käytettiin presidentinvaalissa kampanjalauluna Abraham Lincolnin ehdokkuutta vastaan ja kenraali George Pickett soitatti sitä Etelävaltioiden hyökkäyksen aikana Gettysburgin taistelussa. Sodan jälkeen presidentti Lincoln käytti sitä itse yrittäen edistää sisällissodan jälkeistä kansan yhdentymistä. Kappale tunnettiin ympäri Yhdysvaltoja ja sen nuotteja myytiin miljoonia kappaleita. Emmett oli kuitenkin myynyt kappaleen tekijänoikeudet kustantajalleen 500 dollarilla eikä päässyt rikastumaan sävellyksensä suosiosta.
Yhteensä Emmett sävelsi noin 100 laulua uransa aikana. 1860- ja 1870-luvun aikana hänen suosionsa oli laskusuunnassa minstrel-tyylin menettäessä suosiotaan. Vuonna 1878 Emmett muutti takaisin kotikaupunkiinsa Mount Vernoniin ja osallistui yhä vähemmän musiikin tekemiseen. Hän teki viimeinen kiertueensa Al G. Fieldsin minstrel-ryhmän kanssa vuonna 1895. Emmett kuoli kesäkuussa 1904 Mount Vernonissa.
Vuonna 1943 julkaistiin Dan Emmettin elämästä kertova elokuva Dixie, jonka pääosaa näytteli Bing Crosby. Vuonna 1970 Emmett valittiin populaarimusiikin lauluntekijöiden kunniagalleriaan Songwriters Hall of Fameen. Hänen muistokseen järjestetään Mount Vernonissa jokavuotinen musiikkitapahtuma Dan Emmett Music & Arts Festival.
Andreas Laurentii Nycopensis

Andreas Laurentii Nycopensis (luultavasti 1610-luvun loppupuolella – 15. toukokuuta 1688 Helsinki) oli suomalainen rehtori ja kirkkoherra.
Nycopensis oli kotoisin Nyköpingistä Ruotsista ja hänen äitinsä haudattiin Helsinkiin 1686. Hän pääsi ylioppilaaksi Tartossa 1635 ja Turussa 1640. Nycopensis valmistui Turun akatemiasta filosofian maisteriksi 1643 ja hän opiskeli vielä Rostockissa 1646. 
Nycopensis oli Turun akatemian 2. filosofian apulaisena vuodesta 1643 sekä Turun katedraalikoulun rehtorina ja tuomiokapitulin jäsenenä vuodesta 1649. Helsingin kirkkoherraksi hänet valittiin 1661 ja hän astui virkaan 1664. Hän oli synodaaliväitöksen preeses Turun pappeinkokouksessa 1652. 
Nycopensis aloitti uranuurtajana kirkonkirjojen pitämisen Viipurin hiippakunnassa. Hän julkaisi hautajaisrunon (1645), hääonnittelurunon (1646) ja kolme akateemista onnittelurunoa (1650, 1656 ja 1660).
Andreas Laurentii Nycopensis oli naimisissa Anna Klöfverskjöldin (k. 1688) kanssa. Heidän poikansa oli Turun ja Porin läänin vakinaisen ratsuväkirykmentin luutnantti Aron Nycopensis (1664-1738). Nycopensiksen veli oli Viipurin hiippakunnan piispa, valtiopäivämies Nils Nycopensis (k. 1664).
Jules Massenet

Jules-Émile-Frédéric Massenet (12. toukokuuta 1842 Montaud, Saint-Étienne – 13. elokuuta 1912 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä, joka nykyään tunnetaan eritoten oopperoistaan.

Nuoruus

Opiskeltuaan Ambroise Thomas’n johdolla Pariisin konservatoriossa Massenet voitti Prix de Romen ja muutti kolmeksi vuodeksi Roomaan. Italiassa hän meni naimisiin ja tapasi mm. Franz Lisztin. Hänen ensimmäinen oopperansa oli yksinäytöksinen Grand’Tante Opéra-Comiquessa 1867. Ranskan–Preussin sodan sytyttyä Massenet palveli sotilaana, mutta palasi vuoden kuluttua sävellystyöhön.

Menestysvuodet

1870-luvun alun kahdella oopperalla, Don César de Bazanilla ja Marie-Magdaleinella, Massenet nousi valokeilaan saaden tunnustusta muun muassa Tšaikovskilta ja Gounod’lta. Suursuositussa Manonissa Massenet käytti johtoaiheita, minkä vuoksi häntä nimitettiin ”Mademoiselle Wagneriksi” – ehkä hieman kateudestakin, sillä Massenet oli tällöin Ranskan suosituin oopperasäveltäjä. Seuraavat oopperat Le Cid, Le Mage ja Esclarmonde eivät menestyneet, mutta vuoden 1892 Werther sai jälleen suuren suosion.

Massenet opettajana

Vuosina 1878–1892 Massenet toimi Pariisin konservatoriossa professorina opettaen sävellystä. Hänen kuuluisimpia oppilaitaan ovat olleet Paul Vidal, George Enescu, Ernest Chausson ja Gustave Charpentier ja suomalainen Armas Järnefelt.

Myöhemmät vaiheet

Joksikin aikaa Massenet siirtyi verismo-oopperoihin, mutta palasi vanhaan, kevyempään ja runollisempaan tyyliinsä. Ranskalaiset musiikkivirtaukset olivat kuitenkin muuttaneet suuntaa, eivätkä Massenet’n vuosisadan vaihteen jälkeen sävelletyt oopperat ehkä Don Quichottea lukuun ottamatta saavuttaneet menestystä.

Teokset

Oopperoiden lisäksi Massenet sävelsi myös balettimusiikkia, oratorioita ja kantaatteja, orkesteriteoksia sekä lauluja. Vincent d’Indy kuvaili hänen varhaisempia oopperoitaan ja oratorioitaan ”puoliuskonnollisesti eroottisiksi”. Massenet antoi itsekin ymmärtää ettei juuri perusta ”jeesushömpötyksistä”, mutta tekevänsä niitä mikäli yleisö niin haluaa. Hänen teoksistaan voi löytää myös itämaisia vaikutteita koko uran ajalta.
Skuleskogenin kansallispuisto

Skuleskogenin kansallispuisto on Ruotsissa Kramforsin ja Örnsköldsvikin kuntien alueella sijaitseva kansallispuisto, joka kuuluu Höga kustenin alueeseen. Puisto on 3062 hehtaarin laajuinen. Se on perustettu vuonna 1984, mutta aluetta laajennettiin vuonna 2009. Jääkauden jälkeinen maan kohoaminen on muokannut maisemaa paljon.
Sinitöyhtönärhi

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 22–30 cm ja paino 70–100 grammaa. Höyhenpuku on kaksivärinen: linnun alapuoli ja naama ovat valkoiset tai vaaleanharmaat ja selkäpuoli, päälaki, siivet ja pyrstö siniset. Sukupuolet ovat samanvärisiä, mutta koiras on kooltaan hieman suurempi.
Vanhin rengastettu sinitöyhtönärhi eli 17,5-vuotiaaksi. Vankeudessa pidetty naaras eli 26 vuotta ja kolme kuukautta vanhaksi.

Esiintyminen

Sinitöyhtönärhi elää Pohjois-Amerikassa Yhdysvaltojen itä- ja keskiosissa aina Floridassa ja Texasin itäosissa asti sekä Kanadan etelä- ja itäosissa. Lajin esiintymisalueen laajuus on 6,7 miljoonaa neliökilometriä ja maailmanpopulaation koko on noin 22 miljoonaa yksilöä.

Elinympäristö

Sinitöyhtönärhet asuvat valoisissa sekametsissä, puistoissa ja istutusmetsiköissä, myös ihmisasutuksen liepeillä.

Lisääntyminen

Sinitöyhtönärhet muodostavat yleensä elinikäisen parisuhteen. Ne lisääntyvät pohjoisilla alueilla kerran kesässä, etelässä kahdesti, ja rakentavat risuista löyhän pesärakennelman puuhun tai pensaaseen. Naaras munii 3–6 munaa, keskimäärin 4,5. Pääosin naaras hautoo noin 17 päivää, ja koiras käy ruokkimassa sitä haudonnan aikana. Poikasia hoitavat molemmat vanhemmat. Poikaset jättävät pesän 17–21 päivän ikäisinä ja itsenäistyvät pari kuukautta myöhemmin. Sinitöyhtönärhi saavuttaa sukukypsyyden yksivuotiaana.

Ravinto

Sinitöyhtönärhi on kaikkiruokainen lintu, jolle kelpaavat siemenet, hedelmät, marjat, hyönteiset ja muut selkärangattomat, sammakot, linnunpoikaset ja munat sekä jätteet. Se kaivaa syksyisin maahan ruokavarastoja talven varalle.
Crescent

Crescent (lat. crescendo, 'kasvaa', engl. 'Kuunsirppi') on ruotsalainen polkupyörämerkki, jonka tuotanto aloitettiin vuonna 1908. Vaikka Crescent on ruotsalainen polkupyörä, sen juuret juontavat Chicagoon, jossa Western Wheel Works valmisti polkupyöriä Crescent-merkillä. Crescentin tuotantolaitos sijaitsee Varbergissa, jossa on myös polkupyörämuseo.
1990-luvun loppupuolelta lähtien Crescent on kuulunut Cycleurope-konserniin, kuten myös Monark ja Bianchi.
Kyokushinin painoluokalliset Japanin mestaruuskilpailut

Kyokushinin painoluokalliset Japanin mestaruuskilpailut (All Japan Weight Category Tournament) on vuosittain käytävä Kyokushin-karaten Japanin mestaruuskilpailut. Sitä on järjestetty vuodesta 1984 lähtien Osakassa, ja se käydään neljässä eri painoluokassa. Poikkeuksellisesti 2014 turnaus käytiin Tokiossa. Aikaisemmin 1969 perustettiin Japanin mestaruuskilpailut -turnaus, jossa mestaruudesta otellaan avoimessa painoluokassa. Vuosina 1984–1996 painoluokkia oli kolme: kevyt-, keski- ja raskassarja. Ensimmäisen painoluokallisen maailmanmestaruuskilpailun jälkeen 1997 painoluokkia lisättiin yhdellä.
Camazotz

Camazotz oli mayojen mytologiassa lepakkojumala. Quichén kielessä Camazotz tarkoittaa "kuoleman lepakkoa". Mesoamerikassa Camazotziin liittyivät yö, kuolema ja uhraus.
Camazotzilla oli valtavat korvat jolla se kuuli vähäisimmänkin äänen, sen kuonon muodot ovat tulleet lehtikuonolepakoilta. Sillä on myös leveät nahkasiivet, vahvat kädet ja lihaksikkaat jalat.
Se oli manalan synkimpiin kammioihin kuuluvan Lepakkotalon herra, tästä talosta ei ollut poispääsyä. Camatzozista kerrotaan että se muuttui kiveksi, mutta jatkoi kummitteluaan Maya-kansan painajaisissa ja taruissa.
Oskhoforia

Historia

Oskhoforia-juhla kunnioitti Dionysosta ja Athenea viinin ja öljyn antajina. Samalla se kunnioitti Theseuksen ja joidenkin tietojen mukaan myös Ariadnen muistoa. Kreikkalaisessa mytologiassa sitä pidettiin Theseuksen itsensä perustamana tämän palattua Kreetalta. Tähän liittynyt tarina selitti juhlaan kuuluneiden rituaalien alkuperän.

Ohjelma

Juhlaan kuului muun muassa kilpajuoksu, jossa kaksikymmentä ylhäisösukuihin kuulunutta nuorukaista kantoi viiniköynnösten oksia (ὄσχοι, oskhoi), joissa oli rypäleterttuja. Juhlan nimi tarkoittaa näiden oksien kantamista. Kilpailun reitti kulki Limnaissa sijainneelta Dionysoksen temppeliltä Faleronissa sijainneelle Athene Skiraksen temppelille. Kantajia valittiin kaksi jokaisesta kymmenestä fylestä eli heimosta. Voittaja (tai voittajaheimon nuorukaiset) saivat palkinnoksi maljan, jossa oli viidestä aineesta eli viinistä, juustosta, jauhoista, hunajasta ja öljystä tehty juoma (πεντάπλοος, pentaploos, πενταπλόα, pentaploa tai πενταπλῆ, pentaplē), sekä kunniapaikan kilpailua seuranneessa kulkueessa.
Kulkue marssi ilmeisesti Athenen temppeliltä takaisin Dionysoksen temppelille. Siihen kuului kuoro, jonka edellä kulki kaksi naisten vaatteisiin pukeutunutta nuorukaista, mahdollisesti mainitut voittajat. Sekä nuorukaiset että muut kulkueen jäsenet kantoivat jälleen viiniköynnösten oksia. Kulkueessa laulettin ja tanssittiin. Perillä suoritettiin uhritoimitus, johon osallistui myös naisia (δειπνοφόροι, deipnoforoi), ilmeisesti nuorukaisten äidit. Juomauhria kaadettaessa yleisö huusi ”eleleu, iū iū” (ἐλελεῦ, ἰοὺ ἰού). Lopuksi järjestettiin juhla-ateria.
Aiemmin tutkijoiden keskuudessa on ollut erimielisyyksiä siitä, kuuluiko Oskhoforia-juhlaan kilpajuoksu, kulkue vai kummatkin, vai kuuluiko toinen Skira-juhlaan. Nykyisin katsotaan, että kummatkin olivat osa juuri Oskhoforiaa.
Oskhoforiaa seurasivat heti seuraavina päivinä Pyanopsia- ja Theseia-juhlat, jotka yhdistettiin myös Theseukseen.
Arthur William Forsman

Arthur William Forsman (22. syyskuuta 1863 Viipuri – 7. kesäkuuta 1945 Helsinki) oli suomalainen hovioikeudenneuvos ja valtiopäivämies.
Forsmanin vanhemmat olivat Viipurin hovioikeuden presidentti, senaattori Paul Emil Forsman ja Emma Sofia Viktorina Kuhlström. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin yksityislyseosta 1881 ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1887. Forsman sai varatuomarin arvon 1890.
Forsman aloitti uransa 1887 Viipurin hovioikeuden kanslistina ja oli hovioikeudenneuvoksena 1907–1917, tänä aikana hän oli poliittisista syistä kaksi kertaa virasta pidätettynä ja kerran vangittuna Krestyn vankilassa Pietarissa yhdessä muiden hovioikeuden jäsenten kanssa yhdenvertaisuuslain rikkomisesta tuomittuna. Vuodesta 1919 alkaen Forsman oli Suomen Sokeri Oy:n asiamiehenä ja sihteerinä. Hän osallistui myös edustajana säätyvaltiopäiville ja oli 1897 lakivaliokunnan sihteerinä ja 1904–1905 laki- ja talousvaliokunnan  jäsenenä. Forsman omisti isänsä jälkeen Ollikan maatilan Jääsken kunnassa. 
Arthur William Forsman oli naimisissa vuodesta 1892 Maria Ehrnroothin kanssa. Heidän poikansa oli sosiaaliministeriön alkoholikemistinä toiminut filosofian tohtori William Reinhold Forsman (s. 1893).
Bunkkeri

Bunkkeri (engl. bunker = hiilikellari) on sodassa käytettävä kiinteä puolustusrakennelma. Se on yleensä sijoitettu lähes kokonaan maan alle: maan päällä näkyvissä on ainoastaan kupolikatto, joka sekin on usein peitetty esimerkiksi sammalella tai pienillä puilla. Bunkkeria käytetään joukkojen ja materiaalin suojaamiseen. Bunkkerin katto on kupolinmuotoinen, jotta lentopommit ja muut räjähteet kimpoaisivat siitä, eivätkä räjähtäisi katon päällä.
Bunkkeri kuuluu kantalinnoitettuun puolustusjärjestelmään. Bunkkereita on eri tyyppejä; esimerkiksi pikalinnoitettu tai kenttälinnoitettu bunkkeri. Betonista tehty bunkkeri on kantalinnoitettu puolustusasema.  
Bunkkerissa on yleensä ryhmän tai joukkueen verran miehiä. Bunkkerin aseistuksena voi olla konekivääri, tykki tai muuta raskasta aseistusta. Bunkkerit pyritään valtaamaan räjäyttämällä tai liekinheittimellä, jolloin sisällä olijoilta loppuu happi. Suomessa on paljon bunkkereita Salpalinjan alueella.
Yasuo Takamori

Jalkapallomaajoukkue

Yasuo Takamori edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1955-1963. Hän on osallistunut mm. Kesäolympialaisissa 1956.
Dubrovnikin katedraali

Dubrovnikin katedraali (kroatiaksi Katedrala Velike Gospe, Katedrala Marijina Uznesenja) on roomalaiskatolinen katedraali Dubrovnikissa Kroatiassa. Se on Dubrovnikin hiippakunnan tuomiokirkko. Se on rakennettu useiden entisten katedraalien paikalle, joista viimeisin 1100-luvulla romaaniseen tyyliin rakennettu tuhoutui vuoden 1667 maanjäristyksessä.
Katedraalissa säilytetään useita pyhäinjäännöksiä, joiden joukossa tiedetään olevan Pyhän Blasiuksen kullalla päällystetyt käsi, jalka ja kallo sekä kappale Jeesuksen ristiä. Se vahingoittui Dubrovnikin piirityksen aikaan ja vauriot on sittemmin korjattu.
Kenotafi

Kenotafi on muistohauta, tai hautamuistomerkki, joka on pystytetty toisaalle haudattujen muistoksi.  Kyseessä voi olla monumentti tai tyhjä hauta. Sana on johdettu kreikasta: κενοτάφιον = kenotaphion (kenos, tarkoittaa "tyhjää", ja taphos, "hauta"). Vaikka suuri osa kenotafeista on omistettu yksittäisille vainajille, monet niistä kunnioittavat ryhmiä, kuten rintamalle jääneitä sotilaita.
Duel Masters (anime)

Kaijudo

Kaijudo on Duel Mastersin animesarjassa mainittu ottelumuoto, joka eroaa normaalista pelistä siten, että olennot ja kilvet ovat oikeita. Olennot kutsutaan olentomaailmoista maapallolle, ne ja rikkoontuneet kilvet voivat satuttaa ihmisiä tai hajottaa paikkoja kaijudo-ottelun aikana. Kaijudo-ottelussa häviäjä voi loukkaantua pahasti.

Jaksot

Suluissa on jaksojen ensimmäiset esityspäivät Suomessa.
Harjulanjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,1 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Lummennen ja Vesijaon valuma-alueella (14.25), jonka Miestämän–Vesijaon alueeseen (14.252) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 115,2 metriä mpy.
Kaija Kauppi

Kaija Viola Kauppi (s. 20. toukokuuta 1923 Akaa) on suomalainen kääntäjä.
Saarilampi (Ähtäri)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 8,4 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Lammella on kartan mukaan kolme saarta. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Pihlajaveden alueeseen (35.483) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 181,3 metriä mpy.
Hahnenkammin alppihiihtokilpailut

Hahnenkammin alppihiihtokilpailut (saks. Hahnenkamm-Rennen) on vuotuinen miesten alppihiihdon maailmancupin kilpailutapahtuma Kitzbühelissä Itävallassa.
Ensimmäiset Hahnenkammin alppihiihtokilpailut käytiin vuonna 1931 ja maailmancupiin kilpailut ovat kuuluneet sen alusta, vuodesta 1967 alkaen. Hahnenkammin alppihiihtokilpailuja pidetään maailman tärkeimpinä alppihiihtokilpailuina ja syöksylaskua Streif-rinteessä maailman vaikeimpana. Nykyisin Hahnenkammin alppihiihtokilpailuissa lasketaan perjantaina super-G, lauantaina syöksylasku ja sunnuntaina pujottelu.
Kilpailujen perinteinen ajankohta on tammikuussa, viikko Wengenin Lauberhornin alppihiihtokilpailujen jälkeen. Hahnenkammin alppihiihtokilpailujen perinteiset lajit ovat syöksylasku Streif-rinteessä, pujottelu Ganslern-rinteessä ja alppiyhdistetty. Muista maailmancupin alppiyhdistetyn kilpailuista poiketen Hahnenkammin alppiyhdistettyssä laskettiin sen viimeisimpinä vuosina super-G ja yksi pujottelulasku. Aikaisemmin laskettiin syöksyn ja pujottelun ajat yhteen. Virallisesti ainoastaan alppiyhdistetyn voittaja saa Hahnenkammin voittajan (Hahnenkammsieger) tittelin. Kolminkertainen Hahnenkammin voittaja saa palkinnoksi kultaisen, briljantein koristellun Hahnenkamm-neulan. Maailmancupin aikakaudella Hahnenkammin voittajaksi kuitenkin kutsutaan usein arvostetun syöksylaskun voittajaa.
Hahnenkammin alppihiihtokilpailujen yhteydessä on lisäksi laskettu ylimääräisinä kilpailuina suurpujottelua, syöksyä ja pujottelua. Vuodesta 1932 vuoteen 1961 Hahnenkammin alppihiihtokilpailuissa oli myös naisten kilpailuja. Perinteiset lajit naisilla olivat syöksylasku, pujottelu ja alppiyhdistetty, mutta joinakin vuosina he kilpailivat myös ylimääräisessä syöksylaskussa tai suurpujottelussa.
John Fortescue

Sir John Fortescue (n. 1394 - n. 1480) oli englantilainen oikeusoppinut, joka on kirjoittanut Englannin laista kertovan kirjan De laudibus legum Angliae.
Janne Mikkonen

Videopeliura

Mikkonen nousi laajaan tunnettavuuteen Hearthstone-keräilykorttipelin kautta. Hän oli pelin ensimmäisiä ammattipelaajia, ja pelasi kauan lajia kilpapelaajana ollen yksi eniten rahaa pelillä tienanneista pelaajista. Kilpailu-uransa aikana hän oli maailman kolmen parhaan Hearthstone-pelaajan joukossa. Mikkonen kuitenkin koki kilpailullisen pelaamisen liian stressaavaksi ja taloudellisesti kannattamattomaksi, joten vaihtoi kokopäiväisesti suoratoistamiseen.  
Loppuvuonna 2018 Mikkonen lopetti Hearthstonen pelaamisen. Syyksi hän kertoi, että peli oli jäänyt liian tylsäksi ja muuttumattomaksi. Hän kokeili YouTube-kanavallaan muun muassa MTG Arena- ja Artifact -videopelejä, ennen kuin alkoi pelaamaan Dota 2 -videopelin uutta Auto Chess -pelimuotoa tammikuussa 2019 ja sen seuraajaksi kehitettyä Dota Underlords -peliä.
Mikkosen suoratoistoja katsoo päivittäin kymmeniä tuhansia ihmisiä, ja hänellä on yli 500 000 seuraajaa suoratoistopalvelu Twitchissä. Lisäksi hänen YouTube-kanavallaan on yli 200 000 tilaajaa ja videoillaan yli 100 miljoonaa näyttökertaa. 
Mikkonen on aiemmin urallaan pelannut kipailullisesti mutta ei ammatikseen muun muassa Counter Strikea, League of Legendsiä ja World of Warcraftia.

Henkilökohtainen elämä

Mikkonen on lähtöisin Seinäjoelta. Hän asui pitkään Järvenpäässä, mutta muutti Orangen piirikuntaan, Kaliforniaan, Yhdysvaltoihin vuonna 2017 mentyään naimisiin vaimonsa Christina Mikkosen (o.s. Sims) kanssa. Christina Mikkonen eli Zeriyah työskenteli Hearthstone-pelin Community Managerina vuoden 2019 alkupuolelle asti.
Suomen elektronisen urheilun liitto SEUL palkitsi Mikkosen vuoden pelaajana 2014.
Andrei Zvjagintsev

Andrei Petrovitš Zvjagintsev (ven. Андрей Петрович Звягинцев; s. 6. helmikuuta 1964 Novosibirsk) on venäläinen elokuvaohjaaja. 
Hänen tuotantoonsa kuuluu Isän paluu (2003), joka palkittiin muun muassa Venetsian elokuvajuhlien Kultaisella leijonalla. Elokuvillaan Karkotus (2007) ja Leviathan  (2014) Zvjagintsev oli ehdolla Cannesin Kultaisen palmun saajaksi. Jelena vuodelta 2011 sai Cannesin elokuvajuhlilla tuomariston erikoispalkinnon. Vuonna 2017 julkaistu elokuva Rakkautta vailla (Neljububov) voitti varsinaisen Cannesin elokuvajuhlien tuomariston palkinnon.
Vuonna 2016 Zvjagintsevin elokuvat Isän paluu ja Leviathan äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.