google/wiki40b huggingface dataset:
Ars Magica

Ars Magica (suom. taikuuden taide) on Jonathan Tweetin ja Mark Rein-Hagenin kehittämä roolipeli. Peli sijoittuu niin sanottuun "Myyttiseen Eurooppaan", joka on keskiaikainen Eurooppa, jossa sen aikaiset uskomukset ovat tosia: keijut ja haltijat asuttavat metsiä, maagit käyttävät taikavoimia, hirviöt syövät lapsia jne..
Pelissä pelaajat ovat maageja, jotka hallitsevat voimakkaita loitsuja. Pääpaino on itse taikuuden lisäksi maagien välisessä politiikassa. Maagit muodostavat yhteisön (Order of Hermes), joka jakautuu huoneisiin (houses). Huoneet kilpailevat ja juonivat keskenään, mikä muodostaa monien mielestä pelin suolan.

Säännöt

Erityistä Ars Magicassa sen ilmestyessä oli etenkin se, että toisin kuin monet muut ensimmäiset roolipelit, se ei pyrkinyt siihen, että pelaajien hahmot olisivat ominaisuuksiltaan tasavertaisia tai tasapainossa. Pelaajat muodostavat usealla hahmolla ryhmän, johon kuuluu maagien lisäksi palvelijoita, sotureita ja muita maageihin verrattuna heikkoja hahmoja. Järjestelmä mahdollistaa myös kiertävän pelinjohtajuuden.
Pelin magiajärjestelmää kuvataan edelleen yhdeksi roolipelien parhaista. Maageilla ei ole pelkästään ennalta määrättyjä loitsuja, vaan säännöt mahdollistavat kussakin tilanteessa tarvittavien spontaanien loitsujen luomisen. Spontaanit loitsut eivät ole yhtä voimakkaita kuin ennalta opetellut, mutta ne tuovat loitsujärjestelmään huomattavasti joustavuutta.

Historia

Lion Rampant Games julkaisi Ars Magican ensimmäisen ja toisen laitoksen 1980-luvun lopulla. 1990-luvun alussa pelin julkaisuoikeudet siirtyivät White Wolfille, jonka Rein-Hagen oli perustanut. White Wolf julkaisi pelin kolmannen laitoksen. Ars Magica myytiin Wizards of the Coastille, mutta juuri ennen neljännen laitoksen ilmestymistä oikeudet myytiin Atlas Gamesille. Viides laitos ilmestyi vuoden 2004 lopulla.

Ars Magica ja World of Darkness

White Wolfin vanhan World of Darkness -roolipelimaailma, jonka Mark Rein-Hagen myös alun perin loi, sisältää viitteitä Ars Magican myyttiseen Eurooppaan. Esimerkiksi Ars Magican vanhemmissa laitoksissa Tremere-nimisen maagien huoneen usea maagi muuttui vampyyreiksi tavoitellessaan valtaa ja yhä voimakkaampia taikavoimia. World of Darknessin Vampire: The Masquerade -pelin maailmassa Tremere on vampyyriklaani, joka syntyi keskiajalla maagien havitellessa kuolemattomuutta. Mage: The Ascension -pelin maageilla on klaani nimeltä Order of Hermes. Nämä ovat jäänteitä ajalta, jolloin White Wolf julkaisi Ars Magicaa. 
Ars Magican ja World of Darknessin yhteydet alkoivat heiketä jo pelin neljännessä laitoksessa. Viidennen laitoksen toimittaja David Chart päätti irrottaa lopullisesti Ars Magican maailman World of Darkness -jatkumosta. Viidennessä laitoksessa ei ole enää lainkaan viittauksia vampyyri-Tremereihin ja kyseisiä tapahtumia ei virallisen kaanonin mukaan koskaan tapahtunut.

Triviaa

Legendan mukaan Rein-Hagen suostui siihen, että sääntökirjan kannessa on ensin Jonathan Tweetin nimi sillä ehdolla, että hänen nimensä kirjoitetaan muodossa Mark Rein•Hagen.
Bukidnon

Bukidnon on Filippiinien Pohjois-Mindanaon alueella sijaitseva provinssi. Sen pääkaupunki on Malaybay. Provinssin naapureita ovat etelästä myötäpäivään Misamis Oriental, Agusan del Sur, Davao del Norte, Cotabato, Lanao del Sur ja Lanao del Norte. Sen väkiluku vuoden 2010 väestönlaskennassa oli 1 299 192.
Edam (juusto)

Historia

Edam on saanut nimensä Pohjois-Hollannissa sijaitsevan Edamin kaupungin mukaan, joka on jo pitkään tunnettu juustojen kauppapaikkana. Juustoa on viety ulkomaille kaupungin sataman kautta, josta se levisi ympäri maailmaa alankomaalaisten laajojen kauppaverkostojen mukana. Juuston valmistustavan takia edam säilyi hyvin ja sitä saatettiin kuljettaa laivoilla pitkiä matkoja. Nimeä edam alkoivat käyttää itse asiassa Saksan Reininmaalta lähtöisin olevat kauppiaat, jotka viittasivat juustoon sen vientisatan mukaan. Historiallisissa lähteissä ensimmäinen viite juustoon on vuodelta 1439. Juustolla ei ole nimisuojaa ja siitä onkin valmistettu sittemmin useita eri muotoja ulkomailla. Suomessa Valio alkoi valmistaa edamia Viipurin meijerillä vuonna 1925.

Valmistus ja käyttö

Edamia myydään nykyisin pääasiassa kahtena eri tyyppinä. Alankomaissa juustoa valmistetaan edelleen maatiloilla perinteiseen tapaan, mutta ulkomailla yleisiä ovat teollisesti tuotetut edamjuustot. Suurin piirtein 1600-luvun paikkeilla alankomaalaisia juustoja, kuten edamia ja goudaa alettiin upottaa kuumaan heraan juuston puristamisen ja suolaamisen jälkeen. Menetelmä paransi juuston säilyvyyttä merkittävästi. Edamille ominaisena pidetty piirre on ollut sen punainen kuori. Aikanaan väri saatiin aikaan kasvisten siemenistä, mutta nykyisin siihen käytetään vahaa. Perinteiseen tapaan valmistetut edamjuustot ovat pyöreitä painoltaan 1–1,5 kiloa. Nykyisin juuston valmistamiseen käytetään pääasiassa pastöroitua lehmänmaitoa. Tavallinen kypsymisaika on noin kolme kuukautta. Teollisesti tuotetut juustot ovat tavallisesti rakenteeltaan kumisempia.
Edamin käyttö on nykyisin suosittua etenkin aamiaisen yhteydessä. Etenkin nuorta juustoa voidaan myös sulattaa ta raastaa. Alankomaissa juustoa saatetaan tarjoilla suklaan ja munien kanssa.
Kaunasin vanha kaupungintalo

Kaunasin vanha kaupungintalo sijaitsee Kaunasin vanhassakaupungissa raatihuoneentorin (kaupungintalontorin) keskellä. Se on suunniteltu ja rakennettu 1700-luvun lopulla.

Kaunasin avioliittotoimisto

Raatihuoneen kellarissa on Kaunasin keramiikkamuseo ja yläkerrassa, entisessä kaupunginraadin (kaupunginvaltuuston) salissa on Suomen maistraattia vastaava avioliittojen vihkimis- ja rekisteröimistoimisto, joka oli samassa paikassa jo Liettuan sosialistisen neuvostotasavallan aikana. Liettuassa uskonnollisilla yhteisöillä ei ole oikeutta oman vihkitoimituksensa yhteydessä vahvistaa avioliittoa oikeudelliseksi valtiossa sitovaksi Suomen evankelis-luterilaisen kirkon tai Suomen ortodoksisen kirkon tapaan. Uskonnollinen vihkiminen on siten viranomaisen vahvistettava erikseen oikeudelliseksi sitovaksi sopimukseksi. Toisen tai molempien vihittävistä on oltava Kaunasista, jotta vihkiminen voidaan suorittaa vanhassa kaupungintalossa. Vihkitoimitukseen on varauslista, jota hoitaa yksityinen yritys, ja yhden avioparin vihkimiseen varataan kymmenen minuuttia aikaa.

Kaunasin keramiikkamuseo

Vanhan kaupungintalon kellarissa on Kaunasin keramiikkamuseo, jossa on keramiikkaa, esimerkiksi ruukkuja 1400-luvulta, mutta myös nykyaikaista keramiikkataidetta.

Raatihuoneentori

Raatihuoneentorin ympärillä on muun muassa jesuiittakirkko, Mainoriksen museo ja Kaunasin viestintämuseo. Kaupungintalon itäpuolella on kaupungin järjestämä avoin langaton lähiverkko. Raatihuoneen itäseinän ja kadun välissä on telttakatoksinen ulkoilmaravintola, johon tarjoillaan kadun ylitse liettualaisravintolasta. Alueella on myös maksullisia pysäköintipaikkoja, johon avoin langaton lähiverkko ulottuu.
Oskar Toppelius

Oskar August Toppelius (31. tammikuuta 1828 Oulu – 30. kesäkuuta 1904 Helsinki) oli suomalainen lehtori ja kirjallisuudentutkija.
Toppeliuksen vanhemmat olivat Oulun kaupunginlääkäri, professori Gustaf Toppelius (1786–1864) ja Maria Calamnius. Hänen isoisänsä oli kuuluisa kirkkomaalari Mikael Toppelius. Toppelius pääsi ylioppilaaksi vuonna 1843. Filosofian kandidaatiksi hän valmistui vuonna 1850 ja lisensiaatiksi sekä tohtoriksi 1857. Hän toimi Helsingin yliopiston estetiikan ja uudemman kirjallisuuden dosenttina 1861–1869 ja Helsingin yliopiston kirjaston amanuenssina 1867–1869. Viimeksi Toppelius oli Vaasan lukion ja myöhemmin lyseon kreikan kielen lehtori 1869–1892.
Toppelius oli innokas teatterin harrastaja ja hän toimi muun muassa teatterikriitikkona. Hän oli lisäksi Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran runoustoimikunnan jäsen 1865-1870 sekä 1897-1902.
Toppelius, joka kuoli naimattomana, testamenttasi suurimman osan omaisuudestaan Pohjois-Suomen kouluille, varsinkin suomenkielisille.
Väinö Hovi

Väinö Toivo Hovi (1913 – 11. heinäkuuta 1982) oli suomalainen fyysikko.  Hän oli Turun yliopiston fysiikan professori 1953–1977 ja samalla yliopiston Wihurin fysiikantutkimuslaitoksen johtaja 1957–1977. Hän tutki kiinteän olomuodon ja matalien lämpötilojen fyysiikkaa ja myös ydinfysiikkaa. 
Hoville myönnettiin Wihurin kansainvälinen palkinto 1961.
Hans Aanrud

Hans Aanrud (1863 Gausdal, Norja – 1953 Oslo, Norja) oli norjalainen kirjailija ja kriitikko. Hän kuvasi tuotannossaan maaseudun ihmisiä ja luontoa. Tuotanto on luoteeltaan idyllisrealistista. Hän kirjoitti myös lastenkirjoja, näytelmiä ja esseitä.
Al Jardine

Alan Charles ”Al” Jardine (s. 3. syyskuuta 1942 Lima, Ohio) on yhdysvaltalainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten The Beach Boysin laulajana, kitaristina ja yhtenä perustajajäsenistä.

Elämä ja ura

Jardine on The Beach Boysin alkuperäisistä jäsenistä ainoa, joka ei ollut Wilson tai sukua heille. Jardine erosi yhtyeestä pian sen perustamisen jälkeen 1961 mutta liittyi siihen pari vuotta myöhemmin takaisin.
Jardine oli laulusolistina muun muassa The Beach Boysin hittikappaleella "Help Me, Rhonda", ja hän oli mukana kirjoittamassa yhtyeen monia kappaleita 1970-luvulta vuoteen 1985.
Jardine kiersi The Beach Boysin mukana vuoteen 1998 asti. Sen jälkeen hän jatkoi kiertämistä oman yhtyeensä Al Jardine's Family & Friends kanssa, johon kuuluivat myös hänen poikansa Matt ja Adam. Jardine julkaisi livealbumin Live in Las Vegas vuonna 2001 ja studioalbumin A Postcard from California vuonna 2012.
Toimivalta (sopimusoikeus)

Toimivalta sopimusoikeudessa määrittää sitä, kuinka laaja oikeus sitoumusten tekemiseen henkilöllä on toisen puolesta.
Toimivalta liittyy toisen edustamiseen tai toimeksiantojen suorittamiseen.

Toimivalta edustuksessa

Edustajan toimivalta (ruots. befogenhet) määräytyy sen mukaan, mitä päämiehen ja edustajan välillä on asiasta sovittu. Toimivalta määrittää sitä, kuinka laaja oikeus sitoumusten tekemiseen edustajalla on suhteessa valtuuttajaan (päämieheen). Toimivaltarajoitukset vaikuttavat valtuuttajan ja valtuutetun välillä, ja ne eivät usein ole sopimuskumppanien tiedossa.
Toimivalta on suppeampi käsite kuin kelpoisuus. Jos edustaja ylittää toimivaltansa, mutta ei ylitä kelpoisuuttaan, hän rikkoo päämiehen antamia ohjeita. Jos valtuutettu tehdessään oikeustoimen on toiminut vastoin valtuuttajan hänelle antamia ohjeita, ei oikeustoimi sido valtuuttajaa, jos kolmas henkilö tiesi tai hänen olisi pitänyt tietää, että valtuutettu ylitti toimivaltansa.
Toimivallasta on kyse myös silloin, kun toimeksisaaja hoitaa toimeksiantajan asioita toimeksiannon perusteella.

Kelpoisuuden ja toimivallan ero

Kelpoisuuden ja toimivallan ero liittyy niihin oikeusvaikutuksiin, joita seuraa jommankumman ylittämisesta. Oikeustoimi ei sido päämiestä, jos edustaja on sen tehdessään ylittänyt kelpoisuutensa; oikeustoimi on toisin sanoen pätemätön kaikkia kohtaan. Toimivallan ylittäminen siten, että edustaja pysyy kelpoisuutensa sisällä, on sen sijaan menettelyvirhe, jonka vaikutuksia arvoidaan erikseen sekä päämiehen ja sopimuskumppanin että päämiehen ja edustajan suhteessa. Päämiehen ja sopimuskumppanin välisen oikeustoimen pätevyyden arvioinnissa on ratkaisevaa sopimuskumppanin vilpitön mieli. Ellei sopimuskumppani tiennyt eikä hänen olisi pitänytkään tietää edustajan toimivallan ylittämisestä, sopimus sitoo päämiestä. Toisaalta päämiehen ja edustajan suhteessa edustaja voi joutua vahingonkorvausvelvolliseksi toimivallan ylittämisen aiheuttamasta haitasta.
Esimerkkinä asiasta on valtuutus, jossa valtuuttaja (päämies) valtuuttaa edustajansa myymään jonkun tietyn esineen, ja tämä kelpuutus kirjataan valtakirjaan, minkä lisäksi päämies antaa edustajalle suullisen toimiohjeen, jossa kielletään esineen myyminen alle tietyn vähimmäishinnan. Edustajalla on näin kelpoisuus myydä esine, mutta hänen toimivaltaansa on rajoitettu kauppahinnan osalta. Jos edustaja myy toisen esineen kuin on yksilöity valtakirjassa, hän ylittää kelpoisuutensa ja kauppa on kokonaan pätemätön. Jos edustaja taasen myy sovitun esineen alle määrätyn vähimmäishinnan, hän ylittää toimivaltansa. Tällöin kauppa sitoo päämiestä, mikäli ostaja on ollut vilpittömässä mielessä eli toisin sanoen ei ole tiennyt edustajalle annetusta ohjeesta.
Tekken 6

Sisältö ja uudet ominaisuudet

Ohjaaja Katsuhiro Harada (joka ohjasi myös Tekken 5:n) on kertonut, että Tekken 6 sisältää kaikki Tekken 5:n ja Dark Resurrectionin ominaisuudet joista sarjan fanit pitivät. Hän sanoi myös, että kentät ovat isompia (määrä on tosin vähäisempi), ne ovat enemmän interaktiivisia ja jotkin kentät ovat myös yhteydessä toisiinsa. Lisäksi hahmon muokkaaminen on enemmän tekemisissä pelattavuuden kanssa.
Miriam Fried

Miriam Fried (s. 9. syyskuuta 1946) on Romaniassa syntynyt viulisti. Hän muutti perheineen Israeliin kaksivuotiaana. Yhdysvaltoihin hän lähti suojelijanaan Isaac Stern. Hän jatkoi opintojaan Ivan Galamianin johdolla Juilliard Schoolissa ja Joseph Gingoldin johdolla Indianan yliopistolla. Hänen käyttämänsä soitin on vuoden 1718 Stradivarius. Hän on naimisissa Paul Blissin kanssa, ja pianisti Jonathan Bliss on hänen lapsensa.
Fried voitti Paganini-kilpailun vuonna 1968.
Orkestereihin, joiden kanssa Fried on soittanut, lukeutuvat Bostonin, Chicagon, Clevelandin, New Yorkin, Philadelphian ja Pittsburghin pääorkesterit, Israelin filharmoninen orkesteri, Lontoon sinfoniaorkesteri, Royal Philharmonic Orchestra ja Wienin sinfoniaorkesteri. Kamarimuusikkona hän on Mendelssohn-jousikvartetin jäsen; hän on myös tehnyt yhteistyötä muiden muassa Isaac Sternin, Pinchas Zukermanin, Garrick Ohlssonin, Nathaniel Rosenin ja miehensä kanssa.
Värimorsinko

Levinneisyys

Värimorsinko kasvaa villinä Kaukasuksella ja isoissa osissa Aasiaa, mutta viljelyjäänteenä sitä löytyy liki koko Euroopasta. Suomessa kasvi kasvaa luonnonvaraisena Saaristomeren alueella, Pohjanlahden ja Suomenlahden rannikoilla. Se viihtyy kivi-, sora- ja hiekkarannoilla. Suomessa luonnonvarainen värimorsinko on harvinainen.
Eurooppalaiset veivät värimorsingon Pohjois-Amerikkaan 1700-luvulla, ja kasvi on levinnyt siellä rikkaruohoksi asti.

Tuntomerkit

Värimorsingon varsi on jäykkä ja haarainen, kukat keltaisissa kukinnoissa. Se muistuttaa ulkonäöltään rypsiä, mutta tarkkaan katsoen kukkien terälehdet ovat teräväkärkisemmät, ja heteet selvemmin esillä.

Käyttö ja historia

Sininen väriaine on kasvikunnassa harvinaista. Värimorsingon siemeniä löytyy jo kivikauden asutuksen jäljiltä.
Sininen väriaine on värimorsingossa värittömän indikaanin muodossa olevaa indigo-väriaineen esiastetta. Aidosta indigokasvista saadaan syvempi sininen kuin värimorsingosta, mutta värimorsingon sininen on kestävämpää. Kun eurooppalaiset löysivät meritien Intiaan, indigon tuonti syrjäytti kotimaisen värimorsingon kysynnän.
Vienanmeri

Joet

Varsinaiseen Vienanmereen laskevista joista merkittävimpiä ovat Vienanlahteen laskeva Vienanjoki, Äänislahteen laskevat Äänisjoki, Vienan Kemijoki ja Uikujoki, ja Kantalahteen laskevat Koutajoki ja Nivajoki. Gorloon laskee Ponoi ja Mezeninlahteen Mezen. 
Vienanmerestä on kanavayhteys Itämereen Vienanmeren–Itämeren kanavan kautta, ja samoin Volgan vesistöön ja edelleen Kaspianmereen ja Mustaanmereen.

Satamat ja asutus

Vienanmeren tärkein satamakaupunki on Arkangeli. Satama samoin kuin koko varsinainen Vienanmeri jäätyy talvella, mutta yhteyksiä pidetään auki jäänmurtajilla. Toinen keskisuuri satama on Vitinon öljysatama Kantalahden piirissä. Lisäksi Venäjä on laajentanut Belomorskin satamaa, jonka kapasiteetiksi on suunniteltu ensivaiheessa yhdeksän miljoonaa rahtitonnia vuodessa. Pääosan rahdista on suunniteltu olevan kivihiiltä. Pienempiä, mutta paikallisesti merkittäviä tärkeitä satamia Vienenmerellä ovat Severodvinsk, Onega, Kantalahti sekä Mezen.
Vienanmerellä sijaitsee Solovetskin luostarisaari, joka on suosittu matkailukohde. Kesäaikaan Vienanmerelle tulevat valkeat maitovalaat. Vienanmeren ympäristö on suomensukuisten kansojen vanhaa asuinaluetta. Lännessä, Karjalan tasavallassa on karjalaisasutusta ja pohjoisessa Kuolan niemimaalla kiltinän- ja turjansaamelaisia. Alueelle on ajansaatossa muuttanut venäläisväestöä, johon ne ovat osittain sekoittuneet. Meren ympäristössä on myös venäjän murretta puhuvan pomoriväestön vanha asuma-alue.
Martha Nussbaum

Elämä ja ura

Nussbaumin vanhemmat ovat philadelphialainen asianajaja George Craven ja Betty Warren. Hän opiskeli teatteria ja antiikin kulttuuria New Yorkin yliopistossa ja suoritti BA-tutkinnon vuonna 1969. Hän siirtyi opiskelemaan filosofiaa Harvardin yliopistoon, josta hän suoritti (MA-tutkinnon 1972 ja PhD:n vuonna 1975). Tänä aikana hän meni naimisiin Alan Nussbaumin kanssa (avioero 1987), kääntyi juutalaisuuteen ja sai tyttären Rachelin, josta tuli Saksan historian opettaja.
Hän opetti filosofiaa ja antiikin kulttuuria Harvardissa 1970-luvulla ja 1980-luvun alussa, jolloin hän siirtyi Brownin yliopistoon. Hänen 1985 ilmestynyt teoksensa The Fragility of Goodness, joka käsitteli antiikin etiikkaa, oli varsin merkittävä ja huomattiin eri tahoilla.
1980-luvulla Nussbaum alkoi tehdä yhteistyötä taloustieteilijä Amartya Senin kanssa kehitysyhteistyön ja etiikan saralla. Nussbaum kehitti Senin kanssa kehitysyhteistyön ”toimintavalmiudet”, jonka mukaan toimintavalmiudet (”tosiasialliset oikeudet”, kuten mahdollisuus elää vanhaksi, toimia taloudellisesti tai osallistua poliittiseen toimintaan) ovat perimmäinen osa kehitystä ja köyhyys toimintavalmiuksien puutetta. Näkemys on vastoin yleistä  näkemystä kehitysyhteistyöstä, jossa kehitys nähdään yksinkertaisena bruttokansantuotteen kasvuna ja köyhyyden tulojen pienuutena. Näkemys kehitykseen edustaa moraalista universalismia vastakohtana moraaliselle relativismille. Suuri osa työstä esitetään aristoteelisesta näkökulmasta.
Nussbaum on soveltanut toimintavalmius-käsitettä myös John Rawlsin oikeudenmukaisuusteorian uudelleentulkintaan. Hänen mielestään Rawlsin vapauden periaate on merkityksellinen vain, kun se nähdään tosiasiallisina oikeuksina, toisin sanoen oikeina mahdollisuuksina jotka perustuvat henkilökohtaisiin ja yhteisöllisiin olosuhteisiin. Täten myös epätasa-arvo rawlsilaisuudessa (eroperiaate) selvennetään perimältään kykypohjaiseksi periaatteeksi.
Vuodesta 1995 Nussbaum on ollut lain ja etiikan professorina Chicagon yliopiston oikeustieteen laitoksessa. Hänen nykyinen puolisonsa on Cass Sunstein, myös Chicagon yliopistossa työskentelevä perustuslain tutkija. 
Martha Nussbaumille myönnettiin akateemikon arvonimi Suomessa vuonna 2000.
Nellie McKay

Taustaa

McKay syntyi Lontoossa Englannissa. Hänen isänsä on skotlantilainen käsikirjoittaja/ohjaaja Malcolm McKay ja äiti yhdysvaltalainen näyttelijä Robin Pappas. Kahden vuoden iässä, vanhempiensa erottua, Nellie McKay muutti äitinsä kanssa New Yorkiin, jossa hän asui vuoteen 1994. Vietettyään vuoden Olympiassa, Washingtonissa McKay ja hänen äitinsä palasivat itään, Poconos-vuorten alueelle, jossa McKay kävi high-schoolin.
Vuonna 2000 McKay aloitti opintonsa Manhattan School of Musicissa, mutta ikävystyneenä ja tyytymättömänä keskeytti kahden vuoden jälkeen.  Hän alkoi esittää stand-upia Manhattanin klubeilla ja lopulta Greenwich Villagen homobaareissa. McKay yhdistettiin jonkin aikaa New Yorkin anti-folk-piireihin, ja hän soitti Jason Trachtenburgin ja muiden ohella Sidewalk Cafessa vuosina 2002–2003.
Helmikuussa 2003 McKay esiintyi Trachtenburg Family Slideshow Players -yhtyeen lämmittelijä Tonicissa, New Yorkin Lower East Sidella.  Time Out New York -lehden Jay Ruttenberg oli yleisössä ja kirjoitti McKaysta huomiota herättävän artikkelin. Pian tämän jälkeen useat levy-yhtiöt kilpailivat laulajasta. Lopulta hän teki sopimuksen Columbia/Sonyn kanssa ja aloitti ensimmäisen levynsä tuottamisen loppukesästä 2003.
McKayn musiikin tyylilaji vaihtelee jazzista  räppiin ja discosta funkiin. McKayn kappaleissa on usein poliittinen sävy: hän on "PETA:n ylpeä jäsen", ja kirjoitti laulun Columbia Universityn julmuuksista eläimiä kohtaan ("Columbia Is Bleeding") sekä laulun presidenttiehdokas Ralph Naderin hyväksi ("John John"). Tämän lisäksi hän on esiintynyt vasemmistolaisen radiokanavan WBAIn hyväksi järjestetyissä konserteissa.
Novelleja (Mika Waltari)

Novelleja on Mika Waltarin novellikokoelma, joka ilmestyi vuonna 1943. Vuoden 1988 toisesta painoksesta lähtien sen nimi on ollut Nainen tuli pimeästä ja muita novelleja. Kokoelma koostuu lähinnä 1930-luvun aikakauslehdissä ilmestyneistä novelleista, ja se on Panu Rajalan mukaan "kevyehkö". Se jakaantuu viiteen osaan, joiden nimet ovat Poikia, Päivä paistaa, Maa, Kaupunki ja Tuolta puolen. Novelleja-kokoelman tunnetuin teksti on Nainen tuli pimeästä, joka on julkaistu myös Waltarin kokoelmassa Pienoisromaanit 1966.

Nainen tuli pimeästä

Tarinan päähenkilöt ovat vanhahko mies, joka elää yksin pienessä talossa maalla, ja sinipukuinen nainen, joka tulee salaa hänen pihalleen. Nainen yrittää viettää yönsä miehen halkoliiterissä, mutta mies löytää hänet. Mies aikoo ensin ajaa naisen tiehensä, mutta heltyy lopulta ja kutsuu tämän sisään. Pian ilmenee, että nainen on menettänyt muistinsa pommituksessa ja sitten karannut laitoksesta, jossa häntä on hoidettu. Miehellä on takanaan epäonnistunut avioliitto, hänen vaimonsa on kuollut ja hän on jäänyt asumaan yksin entiselle kesähuvilalleen. 
Kun mies lainaa naiselle vaimonsa vanhoja vaatteita, hän muistelee ja elää samalla uudestaan entistä avioliittoaan. Koska nainen ei muista mitään entisestä elämästään, hän ottaa vastaan miehen ajatukset ja mukautuu niihin. Hän on onnellinen, eikä hänen tarvitse pelätä tai hävetä menneisyyttään, jota hän ei muista. Tarinan lopussa mies ja nainen suutelevat, ja heidän kohtalonsa rinnastuu maailmaan, joka aloittaisi uuden elämän sodan jälkeen.
»Ja hän tiesi, että samalla tavoin kuin vanha, rikollinen, aikansa elänyt maailma oli hajoamassa hänen ympärillään, jotta jotakin uutta voisi syntyä, samalla tavoin kaikki entinen hajosi ja murtui hänessä, erakkouden tylyys, itsekkyys ja ihmisarkuus, muistojen katkeruus ja rauhattomuuden polte, jotta uusi miehuus pääsisi puhkemaan hänen vanhentuneesta ruumistaan.»
Progress Glazov

Historia

Seura perustettiin vuonna 1954 ja tuolloin joukkueen nimi Traktor Glazov. Kausina 1957–1961 joukkue tunnettiin nimellä Torpedo Glazov. Nykyisen nimen joukkue sai vuonna 1962. Progress Glazov pelasi Neuvostoliiton aikana pääasiassa maan toisella sarjatasolla Pervaja Ligassa ja jatkoi Venäjän toisella tasolla Vysšaja Ligassa. Sarjan uudelleenjärjestelyiden myötä Progress putosi vuonna 2010 kolmannelle sarjatasolle Pervaja Ligaan. Seuran miesten kilpatoiminta loppui vuonna 2014, jonka jälkeen seura on osallistunut vain maan juniorisarjoihin. Kaudella 2016–2017 seura pelasi Iževskin kaupungissa nimellä Progress Iževsk.
Nekrofobia

Nekrofobia on kuoleman tai kuolleiden asioiden sairaalloinen pelko eli fobia, esimerkiksi ruumiiden pelko. Nekrofobia voi olla myös kuolemaan viittaavien asioiden pelko, esimerkiksi ruumisarkkujen ja hautojen pelko.

Tanatofobia

Nekrofobiaa muistuttava tila on tanatofobia. Se on ahdistus, joka johtuu henkilön tietoisuudesta siitä, että hän tulee kerran kuolemaan. Tämän takia tanatofobiaa ei nimestään huolimatta luokitella lääketieteellisessä mielessä fobiaksi.
Janne Porkka

Janne Porkka (s. 24. toukokuuta 1965 Turku) on suomalainen imitaattori ja televisiojuontaja. Tunnetuksi hän tuli MTV3-kanavan Onnenpyörä-ohjelman kautta, jossa hän oli juontajana vuosina 1993–2001. Porkka aloitti radiotöillä vuonna 1988. Hän on esiintynyt myös radio- ja televisiomainoksissa. Hän on juontanut muun muassa suoria tapahtumia, kilpailuja sekä aamu- ja iltapäivämakasiineja.
Myöhemmin Porkka nähtiin MTV3-kanavan Elixir-ohjelmassa, jossa hänen osansa oli kunnostautuminen puolimaratonille sekä lisäksi maratonia varten. Lisäksi Porkka on juontanut Jokamiehen erä -ohjelmaa. Hän myös kirjoittaa radioille kuunnelmia ja sketsejä.
Sekurokratia

Putinin luoman järjestelmän piirteitä

Venäjän toisen presidentin Vladimir Putinin luomaa valtamallia sanottiin vallan vertikaalin, sekurokratian, ohjatun ja suvereenin demokratian lisäksi myös putinismiksi. Nähtäväksi jää, muuttaako Medvedev hallituskaudellaan putinismia. Vuoden 2009 syksyyn mennessä putinistinen linja näytti jatkuvan.
Putinismia luonnehtivat seuraavat piirteet: