google/wiki40b huggingface dataset:
Dos Hermanas

Liikenne

Dos Hermanasin rautatieasemalla pysähtyvät Sevillasta Cádiziin, Málagaan ja Granadan kautta Almeríaan kulkevat kaukojunat. Lisäksi Cercanías-lähijunajärjestelmän linja C-1 kulkee kaupungin halki. Dos Hermanasin pohjoista Montequinton kaupunginosaa palvelee myös Sevillan metron linja 1.
Kirjosiipikiuru

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 19–22 cm ja paino 35–46 g. Isokokoinen kiuru, jolla on pitkät jalat ja pitkä, hieman alaspäin kaareva nokka. Alapuoli on valkoinen, selkä vaaleanruskea, ja rinnassa ja päässä on tummia ja vaaleita kuvioita. Pyrstö on musta ja siiven yläpinta mustavalkoinen. Naaras on väreiltään hiukan koirasta vaatimattomampi. Melko peloton, pakenee tavallisesti juosten. Koiraalla on huomiota herättävä laululento.

Esiintyminen

Pakistanista Pohjois-Afrikan kautta aina Kap Verdelle saakka. Lajista tunnetaan ainakin 3 alalajia. Ei pesi Euroopassa eikä sitä ole tavattu Suomessa. Paikkalintu.

Elinympäristö

Asuu aroilla, aavikoilla ja muilla kuivilla avomailla. Yleensä melko kesy ja mieluummin juoksee kuin lentää ihmistä pakoon.

Lisääntyminen

Pesä on maassa mättäässä tai ruohoston kätköissä. Munia on 2-4 yleensä 3, joita naaras hautoo noin 2 viikkoa. Poikaset lähtevät pesästä 12-13 päivän ikäisinä ja oppivat lentämään muutamaa päivää myöhemmin. Perhe pysyttelee yhdessä vielä ainakin kuukauden. Pesyeitä on joskus 2 kesässä.

Ravinto

Syö pääasiassa selkärangattomia, joita se kaivelee maasta pitkällä nokallaan. Syö myös kasvien osia.
Shaheen (ohjus)

Shaheen  on yhteisnimitys kahdelle Pakistanin armeijan ohjustyypille. Nimi Shaheen tarkoittaa kuninkaallista valkoista haukkaa.  Shaheenin nimellä kulkee kaksi ohjusta, I ja II.

Shaheen I

Shaheen I (Hatf-4) kantaa 750 km:n päähän eli on yksivaiheinen kiinteäpolttoaineinen lyhyen kantaman ohjus SRBM. Ohjus kuljettaa noin 700 kg taistelukärjen, joka osuu kohteeseensa 200 metrin CEP tarkkuudella.  Se on luultavimmin sama kuin Kiinan DF-15 (M-9, CSS-6) ohjus. Shaheenia on arveltu myös parannetuksi  Kiinan M-11-ohjukseksi.

Shaheen II

Shaheen II (Hatf-6) kantaa 2 000-2 500 km:n päähän, ja ohjuksen tarkkuus CEP on 350 m. Tämä ohjus kuljettaa 700-750 kg taistelukärjen. Se   on siis keskimatkan ohjus IRBM, ja se käyttää kiinteää polttoainetta ja on kaksivaiheinen.
Shaheen II on vastaveto Intian Agni-ohjukselle, sillä tämäkin ohjus on kaksivaiheinen, kiinteäpolttoaineinen ja nopeasti laukaistava sotanäyttämön tason keskimatkan ohjus.  Shaheen II lienee sama kuin Kiinan M-18. Ohjus oli vuonna 2006 Pakistanin tehokkain ohjus.
M/S Vlieland

Käyttöhistoria

4. heinäkuuta 2003 alus tilattiin, ja 16. joulukuuta tapahtui kölinlasku. 27. tammikuuta 2005 alus laskettiin vesille. 13. huhtikuuta aluksella tehtiin ensimmäinen koeajo. 11. toukokuuta alus lähti telakalta Filippiineiltä kohti Alankomaita Panaman lipun alla. 17. kesäkuuta alus saapui Harlingeniin, minkä jälkeen alus luovutettiin Rederij Doeksenin omistukseen, joka rekisteröi aluksen Alankomaiden lipun alle nimellä Vlieland. Kotisatamaksi tuli Terschelling. Heinäkuussa Vlieland aloitti liikennöinnin Vlielandin ja Harlingenin välillä.
Pierre de Manchicourt

Pierre de Manchicourt (n. 1510–1564) oli ranskalais-flaamilainen säveltäjä. Hän toimi mahdollisesti vuodesta 1525 kuoropoikana Arrasin tuomiokirkossa. Myöhemmin hän työskenteli tuomiokirkoissa Toursissa ja Tournaissa. Vuonna 1556 hän palasi Arrasiin. Vuodesta 1559 hän johti Madridissa ainakin Filip II:n flaamilaista kappelia, mahdollisesti myös hänen espanjalaista kappeliaan.
Pierre de Manchicourt’n tuotantoon kuuluu muun muassa noin kaksikymmentä messua, yli kuusikymmentä motettia ja yli viisikymmentä chansonia.
Laurentius-sali

Laurentius-sali on Lohjan Anttilan kaupunginosassa sijaitseva konserttisali. Vuonna 1983 valmistunut sali on osa Anttilan koulua, jonka ovat suunnitelleet arkkitehdit Arno Savela ja Pirjo Kantola. 500-paikkainen Laurentius-sali on Lohjan kaupunginorkesterin kotisali. Sen yhteydessä on satapaikkainen Sibelius-sali, jota käytetään myös Laurntius-salin konserttien väliaikatarjoiluun. Tilat on peruskorjattu vuosien 2016 ja 2017 aikana.
Kuopion uimahalli

Kuopion uimahalli on Kuopion Hatsalan kaupunginosassa sijaitseva uimahalli. Se on rakennettu vuonna 1969 ja sen suunnitteli Esa Malmivaara . Halli oli valmistuessaan Suomen suurin uimahalli, kokonaistilavuudeltaan 36 100 kuutiometriä. Hallissa on kuusiratainen 50 metrin allas, joka on mahdollista jakaa välisillalla 12:ksi 25 metrin radaksi, sekä opetusallas. Hallissa on kolmen metrin ponnahduslauta sekä kerroshyppyjä varten 3, 5, 7,5 ja 10 metrin hyppytasot.
Uimahallissa on tehty maailmanennätyksiä, muun muassa Kuopion Uimaseura 24 tunnin uinnissa. Suomen ensimmäisen maailmanennätyksen teki Jani Sievinen 200 metrin sekauinnissa lyhyellä altaan mitalla (25 m).
Hallin yleisökapasiteetti on noin 950 henkilöä. Täysi katsomo on monesti saavutettu pellehyppynäytöksissä ja muutamassa vesipallon miesten SM-sarjaottelussa.
Halli on sittemmin käynyt kilpailutoimintaan liian pieneksi ja rapistunut huonokuntoiseksi, joten sen lähistölle on suunniteltu uutta hallia. Sellaista ollaan rakentamassa Niiralan Montun tontille jäähallin viereen; hanke valmistunee vuonna 2020.
Kaarlo Nohrström

Kaarlo (Karl) Bertel Nohrström (3. maaliskuuta 1855 Savonlinna – 3. maaliskuuta 1903 Joensuu) oli suomalainen piirilääkäri ja yksi Duodecim-seuran 12 perustajajäsenestä. Hän toimi myös sivutoimisesti hammaslääkärinä. 
Nohrströmin vanhemmat olivat kollega Johan Vilhelm Nohrström ja Klara Lovisa Olsoni. Hän pääsi ylioppilaaksi 1873 Porvoon alkeisoppilaitoksesta, opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja filosofian maisteriksi 1877, lääketieteen kandidaatiksi 1879 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1883. Nohrström oli Sortavalassa kaupunginlääkärinä ja yleisen sairaalan lääkärinä 1885–1893, ja hän toimi sen jälkeen piirilääkärinä Joensuussa vuodesta 1893 alkaen. Hän oli perustamassa vuonna 1881 Duodecim-seuraa. Nohrström oli mukana vuonna 1899 Suurta adressia Pietariin vieneessä lähetystössä. 
Nohrström oli naimisissa vuodesta 1883 Elin Hildur Karolina Domanderin kanssa. Kaarlo Nohrströmin veli oli kamarineuvos, ylijohtaja Walter Nohrström.
Vapaa Karjala

Vapaa Karjala (vuosina 1931–1937 Vapaa Karjala ja Inkeri, 1938–1939 Karjala–Inkeri) oli Sortavalassa ja Viipurissa vuosina 1920–1939 ilmestynyt sanomalehti.
Karjalan kansalaisliiton Itä-Karjalan komitean julkaisema Vapaa Karjala oli Itä-Karjalan pakolaisille tarkoitettu viikkolehti. Se sisälsi lähinnä pakolaisten lähtöalueita koskevia uutisia ja kirjoituksia. Varsinaista Suur-Suomi-propagandaa lehdessä oli vähän. Aluksi julkaistiin jonkin verran myös karjalankielistä aineistoa.
Vuonna 1923 Vapaa Karjala siirtyi Sortavalasta Viipuriin. Vuonna 1928 se muutettiin myös inkeriläispakolaisten äänenkannattajaksi, jolloin Inkerin liiton vuodesta 1922 lähtien julkaisema aikakauslehti Inkeri lakkasi ilmestymästä. Vuonna 1931 Karjalan kansalaisliiton Itä-Karjalan komitean ja Inkerin liiton yhteisen lehden nimeksi muutettiin Vapaa Karjala ja Inkeri. Vuodesta 1938 lähtien se ilmestyi pelkästään kansalaisliiton lehtenä nimellä Karjala–Inkeri. Lehden ominta alaa olivat Neuvostoliittoa ja varsinkin Neuvosto-Karjalaa koskevat uutiset.
Vapaan Karjalan ja sen seuraajien päätoimittajina työskentelivät Ville Söderholm (vastaava toimittaja 1920 ja 1921), Aleksanteri Sadovnikov (1920–1921), Ilmari Havu (1921–1922), Otto Kotonen (1923–1933), Ilmari Raekallio (1934) ja Eino Parikka (1934–1939).
Maakuntalaki

Maakuntalaki on vanha skandinaavinen paikallislaki, joka pohjautuu esikristillisiin oikeustapoihin sekä kuninkaan ja kirkon antamiin säädöksiin. Konkreettisia ohjeita sisältäneet lait säilyivät aluksi muistissa kansanrunojen tavoin, sillä ne olivat mitallisesti riimiteltyjä muistamisen helpottamiseksi. Keskiajalla ne saivat kirjallisen muodon laamannien ja kirkonmiesten aloitteesta. Maakuntalakeihin vaikutti voimakkaasti kirjoitushetken oikeudelliset katsomukset, jotka peittivät muita kerrostumia. Nykyisin maakuntalait ovat arvokkaita kieli- ja oikeushistorian lähteitä.
Pohjoismaiden vanhimmat kirjoitetut oikeusohjeet ovat peräisin 1100-luvulta Norjasta. Siellä niitä käytettiin Borgarin, Eidsivan, Frostan ja Gulan käräjäyhteisöissä. Niistä on säilynyt vaillinaisia käsinkirjoitettuja katkelmia. Hieman nuorempia ovat Tanskan maakuntalait. Skånen laki koottiin arkkipiispa Anders Sunesenin johdolla noin 1210. Saman vuosisadan alkupuolelta ovat peräisin Eerik Själlantilaisen laki (tansk. Eriks Sjaellandske lov) ja Juutin laki (Jydske lov).
Juutin lain vahvisti 1241 Tanskan kuningas Valdemar Sejr. Se oli Jyllannin maakuntalaki, joka perustui osittain vanhaan tanskalaiseen oikeuteen, osittain kanoniseen oikeuteen. Etelä-Jyllannissa laki oli voimassa 1900-luvulle saakka. Muualla Jyllannissa ja Fynissä sen korvasi vuonna 1663 Kristian V:n yleinen Tanskan laki.
Ryan Villopoto

Ryan Villopoto (s. 13. elokuuta 1988) on yhdysvaltalainen kilpailu-uransa päättänyt motocross- ja supercross-kuljettaja. Hän voitti Kawasakilla American Motorcyclist Associationin mestaruuden Lites-luokassa vuosina 2006 ja 2007. Kausi 2015 jäi hänen viimeiseksi kaudekseen. Viimeisenä kautenaan hän ajoi motocrossin MM-sarjassa Monster Energy Kawasaki racing teamissa. Villopoto ilmoitti hänen kilpailu-uransa päättämisestä kauden 2015 puolivälissä. Hän on kotoisin Poulsbosta Washingtonista.
Eteläboreaalinen vyöhyke

Eteläboreaalinen vyöhyke on pohjoisen havumetsävyöhykkeen eteläisin alue. Se rajautuu pohjoisessa karumpaan keskiboreaaliseen vyöhykkeeseen ja etelässä myös sekametsävyöhykkeeksi kutsuttuun lehtimetsäalueeseen lukeutuvaan hemiboreaaliseen vyöhykkeeseen. Eteläboreaalinen vyöhyke kulkee havumetsävyöhykkeessä koko maapallon ympäri. Eteläboreaalisen vyöhykkeen metsät ovat pohjoisempia havumetsävyöhykkeen alavyöhykkeitä monimuotoisempia. Monimuotoisuus näkyy muun muassa hyönteisten, pesivien lintulajien ja putkilokasvien runsaampana määränä. Metsät ovat myös pohjoisempaa tiheämpiä, korkeampia ja nopeakasvuisempia, ja siksi erittäin kannattavia metsätaloudelle, rehevimmät maat on moninpaikoin hyödynnetty maanviljelykseen. Kasvukausi 160–175 vrk, haihtuminen PE 465–510 mm.

Esiintyminen

Eteläboreaalisia metsiä kasvaa Ruotsissa, Norjassa, Venäjällä ja Suomessa. Myös Aasiassa, Kiinan pohjoispuolella on eteläboreaalisia metsiä. Alppien rinteiltäkin löytää eteläboreaalisia metsiä. Suomen eteläboreaalisen vyöhykkeen pohjoisraja menee kutakuinkin linjalla Vaasa–Jyväskylän pohjoispuoli–Joensuu, ja eteläraja kulkee linjalla Helsinki–Uusikaupunki, jonka eteläpuolella kasvaa ohuena kaistaleena pitkin lounaisrannikkoa hemiboreaalista kasvillisuutta.

Kasvillisuus

Yleisimmät puulajit ovat metsäkuusi, mänty, haapa, lepät ja koivut. Siperiassa myös pihdat ovat yleisiä. Suomen eteläboreaalisella vyöhykkeellä metsät ovat luonnostaan kuusivaltaisia, mäntyä on vain hieman vähemmän, ja ne kasvavat yleensä siellä missä kuusi ei viihdy. Lehtipuita on noin puolet kuusten määrästä, yleensä koivuja ja haapaa. Ne esiintyvät useimmiten nopeakasvuisina pioneeripuina esimerkiksi kuloaukeilla ja havupuut syrjäyttävät usein ne myöhemmin. Metsätyypeistä tavallisin on tuore kangas, joten tyypillisimmät aluskasvillisuuden muodostajat ovat mustikka ja sammalet. Lehtoja löytyy sieltä täältä, ja niissä voi harvoin kasvaa joitakin alueelle muuten epätyypillisiä puulajeja, kuten euroopanpähkinäpensasta, jalavaa tai metsälehmusta, ja usein joitakin kevätkukkijoita, kuten valkovuokkoa ja keltavuokkoa.

Eteläboreaaliset metsät Pohjois-Amerikassa

Tyypillisimpiä puulajeja ovat keltakoivu, amerikanhaapa, mustakuusi, valkokuusi, hemlokit, tuijat ja männyt. Sokerivaahtera ja jotkin tammet kasvavat alueen eteläosissa, lähellä hemiboreaalista vyöhykettä, hieman Suurten järvien pohjoispuolella.
Kronogrammi

Kronogrammi on lause tai kirjoitus, jossa tietyt kirjaimet muodostavat roomalaisina numeroina tulkittuina tietyn luvun, yleensä vuosiluvun. Sana tulee kreikan kielen sanoista chronos ("aika") ja gramma ("kirjain"). Kronogrammeissa voi jokainen sana sisältää yhden numeron tai sitten numerot oikeassa järjestyksessä, kuten kirjoituksessa AMORE MATVRITAS (MMVI = 2006).
Tammy Wynette

Ura

Wynette sai Grammy-palkinnot parhaan naislaulajan country-esityksestä 1967 I Don't Want to Play House ja 1969 Stand by Your Man.
Wynette hallitsi countrylistoja 1960–1970-luvuilla ja levytti kaikkiaan seitsemäntoista listaykköseksi noussutta kappaletta.

Yksityiselämä

Wynette oli elämänsä aikana viidesti naimisissa. Yksi puolisoista oli countrytähti George Jones, jonka kanssa hän oli naimisissa vuosina 1969–1975. Pariskunta työskenteli yhdessä myös avioeron jälkeen. 1970-luvulla hänellä oli julkisuutta saanut suhde näyttelijä Burt Reynoldsin kanssa.
Wynettellä oli neljä lasta. Ensimmäisen miehensä Euple Byrdin kanssa hän sai kolme tytärtä. George Jonesin kanssa Wynettellä on yksi tytär Tamala Georgette Jones (5. lokakuuta 1970), joka on myös kantrilaulaja.
Vuosikausia vakavista terveysongelmista kärsinyt ja useista leikkauksista toipunut laulaja kuoli sydämen rytmihäiriöön kotonaan Nashvillessä Tennesseessä 55-vuotiaana. Hän on kuulunut vuodesta 1998 Country Music Hall of Fameen.
GDDR5

GDDR5 (Graphics Double Data Rate, version 5) on tehokkaiden näytönohjainten luku- ja kirjoitusmuistityyppi. 
GDDR5 on GDDR4-muistin suora seuraaja. Suurin ero GDDR5lla edeltäjäänsä nähden on se, että GDDR5 kykenee siirtämään dataa neljä kertaa kellojaksossa, aiempien muistityyppien pystyessä siirtämään dataa kaksi kertaa kellojaksossa. Toinen merkittävä uusi ominaisuus on muistipiirien kyky soveltua datajohtojen erilaisten pituuksien aiheuttamiin eripituisiin viiveisiin. Tämä helpottaa piirilevysuunnittelua, koska kaikista datajohdoista ei enää tarvitse tehdä yhtä pitkiä.
GDDR5n kellotaajuudet ovat alustavasti gigahertsin luokkaa, mikä tarkoittaa noin neljän gigahertsin datataajuutta ja siten noin 16 Gbit/s kaistaa per 32-bittinen muistipiiri, tai 128 Gbit/s 256-bittisellä muistiväylällä. 
25. kesäkuuta 2008 AMD/ATI julkaisi ensimmäisen GDDR5-muistia käyttävän Radeon R700-sarjan näytönohjaimen Radeon 4870:n. Se käyttää Qimondan valmistamia 512 megatavun muistimoduuleita, joiden kaistanleveys on 3,6 Gbit/s.
Tammikuussa 2016 JEDEC julkaisi viimeistellyn version GDDR5X SGRAM standardista mahdollistaen 14Gbit/s siirtonopeudet.
PlayStation 4 käyttää vain GDDR5-muistia, joka on jaettu sekä CPU- että GPU-toimintojen välillä.
GDDR5 ja GDDR5X seuraaja on GDDR6.
Adam le Fondre

Seurajoukkueura

Le Fondren kasvattajaseura on hänen kotikaupunkinsa Stockportin Stockport County, jota hän edusti vuodet 2004-2007. Vuonna 2007 hän oli lainalla Kakkosliigan Rochdale AFC:ssa, jossa hän pelasi niin hyvin, että seura päätti ostaa hänet omakseen. Rochdalessa le Fondre pelasi vuodet 2007-2009 tehden 96 pelaamassaan liigapelissä 34 osumaa.
Vuonna 2009 le Fondre siirtyi niin ikään Kakkosliigassa pelanneeseen Rotherham Unitediin. Rotherhamia le Fondre edusti myös kaksi kautta, tehden 96 pelissä nyt 54 maalia.
Elokuussa 2011 Mestaruussarjassa pelannut Reading FC osti le Fondren. Ensimmäisellä kaudellaan seurassa le Fondre ratkaisi seuralle Mestaruussarjan voiton ja paikan kaudelle 2012-2013 Valioliigassa. Valioliigassa le Fondre debytoi elokuussa 2012 tehden heti maalin Stoke Cityä vastaan. Hänen kautensa Valioliigassa oli hieno, sen aikana syntyi 12 maalia ja kaikki kilpailut mukaan lukien le Fondre osui 14 kertaa. Reading kuitenkin putosi takaisin Mestaruussarjaan.
Pelattuaan vielä yhden kauden Mestaruussarjassa Readingin paidassa le Fondre siirtyi Valioliigasta pudonneeseen Cardiff Cityyn kesällä 2014. Hän debytoi seurassa elokuussa 2014 Blackburn Roversia vastaan. Kaudella 2014-2015 le Fondre teki 23 ottelussa kolme maalia käyden välillä lainalla myös Bolton Wanderersissä. Kauden 2015-2016 le Fondre viettää lainalla Wolverhampton Wanderersissä.
Hakran keramiikka

Hakran keramiikka n. 3300-2800 eaa. oli varhaisharappalainen pohjoinen keramiikkaperinne noin 3300-2800 eaa. Se vastaa esiharappalaista Ravi-vaihetta. Hakran asutuskeskuksia oli runsaasti Länsi-Punjabin Bahawalpurissa. Erityisen runsas keskittymä oli Fort derawarin lähellä. Hakran ihmiset asuivat puoliksi maanalaisissa taloissa. Hakran aikaan oli lännessä Belutšistanin vuorilla ja Induksen tasangolla Kehi Begin keramiikka.
Hakran jälkeen alueelle tulivat Kot Dijin ja Siswalin perinteet. Arkeologi Raon mukaan Haryanan Bhirranassa oli Hakran keramiikkaa jo 8000-7000 eaa.

Ravi-vaihe

Harappan Hakran keramiikkaa vastaavaa vaihetta sanotaan Ravi-vaiheeksi. Sen ensimmäinen vaihe alkoi 3900-3500 eaa. ja päättyi noin 3300 eaa. Ravi-vaiheen myöhäisempi jakso alkoi 3300 eaa ja päättyi 2900-2800 eaa. Ravi-vaiheessa saatettiin käyttää harapassa jo vaunuja.  Harappa oli Ravi-vaiheessa vain pieni kylä tai kyläryhmä.
Kevätkaapuyökkönen

Koko ja ulkonäkö

Yleisväriltään harmaiden kaapuyökkösten aikuiset yksilöt ovat melko vaikeita määrittää lajilleen ja erityisen paljon kevätkaapuyökkönen muistuttaa yleistä kellerväkaapuyökköstä (Cucullia umbratica). Etusiivet ovat pitkät, kapeat, teräväkärkiset, ulkosyrjästä hieman sisäänpäin kaartuvat ja pohjaväriltään ruskehtavan harmaat. Siiven kuviointia ovat pitkät, ohuet, mustat viirut, jotka ulottuvat siiven ulkoreunaan saakka. Takasiivet ovat ruskehtavan harmaat ja jonkin verran tummuneet. Siipiväli 43–50 mm.

Levinneisyys ja lentoaika

Lajin levinneiyys ulottuu Pohjois-Afrikasta Etelä- ja Keski-Euroopan kautta Skandinavian eteläosiin. Idässä Uralille ja Kaukasukselle.
Suomesta laji tavattiin ensimmäisen kerran vuonna 2004, mutta hyvin huonosti valolle tulevana kyseessä saattaa olla lähinnä havaintojen puute ja populaatio lienee ollut olemassa paljon pitempään. Tunnettu levinneisyys rajoittuu etelä- ja lounaisrannikolle, suunnilleen Turku-Imatra-linjan eteläpuolelle. Nimensä mukaisesti laji lentää keväällä, muita kaapuyökkösiä aikaisemmin, toukokuulta kesäkuun alkuun.

Elinympäristö ja elintavat

Kevätkaapuyökkönen on elinmpäristövaatimuksiltaan joutomailla ja muissa kulttuuriympäristöissä viihtyvä pioneerilaji. Perhoset lentävät yöllä ja tulevat hyvin huonosti valopyydyksiin. Helpoin tapa perhosen läsnäolon havaitsemiseksi onkin etsiä toukkia ravintokasveilta. Lisäksi tarha-aamukääriäisen (Adoxophyes orana) sekä mänty-yökkösen (Panolis flammea) feromonit houkuttelevat kevätkaapuyökköstä. Toukat syövät pääasiassa kukintoja öisin ja piilottelevat päivät etenkin ravintokasvien alaosissa. Koteloituminen tapahtuu maaperään kotelokopan sisään. Kotelo on talvehtiva elämänvaihe ja saattaa talvehtia useita kertoja.

Ravintokasvi

Toukan ravintokasveja ovat erilaiset mykerökukkaiset (heimo Asteraceae), etenkin kamomilla- (Matricaria chamomilla) ja peltosaunio (Tripleurospermum inodorum).
Rataseläimet

Esiintyminen

Rataseläimet elävät sammalikoissa, maassa ja suolattomassa vedessä. Osa rataseläimistä on myös loisia. Pikkumatojen ja äyriäisten ravintona niillä on merkitystä sisävesien planktonissa. Kuivuneina rataseläimet kestävät äärimmäisiä olosuhteita ja voivat tällöin pysyä elossa 3–4 vuotta ja levitä tuulen mukana paikasta toiseen. Rataseläimiä on myös tavattu keinotekoisissa ympäristöissä, kuten akvaarioissa ja piha-altaissa.
Enkijärvi

Historia

Paikkakunta on syntynyt Muurmannin rataa rakennettaessa vuonna 1916. 1920- ja 1930-luvuilla se kuului etupäässä karjalaisten ja venäläisten asuttamaan Pilsjärven kyläneuvostoon. 1950-luvulla Enkijärvi lähikylineen ja asutuksineen muodosti kyläneuvoston ja myöhemmin kylähallintoalueen, jossa vuonna 1987 oli noin tuhat asukasta. Nykyään Pilsjärvi, Ylä- ja Ala-Kuusamojärvi (Verhneje ja Nižneje Kumozero), Jolomonen (Jelmanga), Kakara (Gagarskaja), Sarviniemi (Buldyrskaja), Venkijärvi (Vangozero) ja kaikki muut lähiseudun entiset karjalaiskylät ja metsätyöläisasutukset ovat autioina.

Liikenne, talous ja palvelut

Taajaman kautta kulkee Pietarin ja Murmanskin välinen rautatie sekä M18-valtatieltä Kriitinään haarautuva tie. Rautatieasemalla pysähtyvät Vienan Kemin ja Louhen välillä liikennöivät paikallisjunat. Asemalta on linja-autoyhteys Kalkalahteen muutaman kerran viikossa.
Enkijärvellä toimii metsänhoitoalueen konttori. Lähistöllä on amfiboliittilouhos. Palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema, posti ja neljä kauppaa. Taajamassa on tsasouna.

Kyläkuva, nähtävyydet ja matkailu

Säännölliseen asemakaavaan rakennettu Enkijärven taajama koostuu matalista asuintaloista. Pohjoisosassa on vesijohto ja keskuslämmitys. Keskustan seitsemän asuintaloa ja koulu on yhdistetty viemäriverkkoon, jolla ei ole toimivaa puhdistuslaitosta.
Lähistöllä on kivikautisia asuinpaikkoja. Historiallisiin kohteisiin kuuluu toisen maailmansodan aikana menehtyneen lentäjän hauta. Taajamassa on pieni retkeilymaja, joka tarjoaa palvelujaan kalastajille ja metsästäjille.
Fidžinmonarkki

Levinneisyys

Fidžinmonarkkia tavataan Fidžissä. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tarko-Sale

Historiaa, väestö

Paikkakunta perustettiin alun perin Pur-jokea ympäröiville alueille muodostetun Purin kunnallispiirin hallintokeskukseksi 7 tammikuuta 1932. Maininta kylästä nimellä Tarko-Sale löytyy seuraavana vuonna 1933 päivätyistä dokumenteista. Kylä kasvoi ja kohotettiin kaupunkityyppiseksi taajamaksi 18. elokuuta 1976. Joulukuun 20. päivänä 2004 Tarko-Sale nimitettiin Purin piirin hallintokeskuksena toimivaksi kaupungiksi. Kaupungin nähtävyyksiin kuuluu Purin piirin historiaa esittelevä kotiseutumuseo.
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungin asukasluku oli 20 372 ja koko Purin kunnallispiirin 51 249.

Talous ja liikenne

Kaupungissa sijaitsee Novatekin pääkonttori, joka yritys on valtiollisen Gaspromin jälkeen koko Venäjän toiseksi suurin maakaasun tuottaja. Kaupunkiin on maantieyhteys ja siellä on lentokenttä (Tarko-Salen lentoasema). Lähin rautatieasema sijaitsee 9 kilometriä kaupungin itäpuolella (Purovsk).
Tarko-Salen alueella harjoittavat nenetsit myös perinteistä poronhoitoa. Vuoden 2016 laajassa maaperästä lähteneessä pernaruttoepidemiassa on kuollut toista tuhatta poroa, yksi lapsi on kuollut, ja nenetsiperheitä on evakuoitu alueelta.
Mikael Forslin

Mikael Forslin (22. kesäkuuta 1745 Vähäkyrö – 24. elokuuta 1783 Evijärvi) oli suomalainen kappalainen, joka harjoitti myös lääkärin ammattia.
Forslinin vanhemmat olivat Vähänkyrön Hiiripellon kylän Tapion talollinen Tomas Tomasson (k. 1766) ja Maria Johansdotter. Hän kävi Vaasan triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1764. Forslin valmistui Turun akatemiasta filosofian maisteriksi 1772, ja hänet vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 1773. Hänen Pehr Kalmin johdolla tekemänsä väitöskirja käsitteli katajan ominaisuuksia ja hyötyä.
Forslin oli Lohtajan kappalaisen apulaisena vuodesta 1773 ja Evijärven kappalaisena vuodesta 1783. Hän oli opiskellut kolmen vuoden ajan teologian ohella myös lääketiedettä Turun akatemiassa ja alkoi harjoittaa parantajantointa vuodesta 1773 alkaen. Forslin sai vuonna 1781 luvan harjoittaa lääkärintehtäviä, ja lisäksi hänelle korvattiin lääkerahastosta köyhien sairaiden hoidossa käytetyt lääkkeet. Vuonna 1780 julkaistun selostuksen mukaan Forslin oli hoitanut ja parantanut Lohtajalla satoja potilaita, joita oli tullut Lohtajan lisäksi eri puolilta Pohjanmaata ja Keski-Suomesta. Forslinin kotiapteekin lääkekaapeissa oli selonteon mukaan noin 300 erilaista lääkettä, jotka hän oli hankkinut omilla varoillaan. Forslin jatkoi lääkärintoimen harjoittamista myös siirryttyään Evijärvelle. Hän teki isorokkorokotuksia ja suoritti myös trakooma-, syöpä- ja huulihalkioleikkauksia yksinkertaisilla välineillään. 
Forslin oli naimisissa vuodesta 1777 Lohtajan kappalaisen Henrik Portinuksen, myöh. Argillander (1712–1782) tyttären Anna Brita Argillanderin (k. 1811) kanssa.