google/wiki40b huggingface dataset:
Edgar (Englanti)

Edgar tai Eadgar I (n. 942 – 8. heinäkuuta 975) oli Englannin kuningas vuosina 959–975. Edgar oli kuningas Edmund I:n nuorin poika. Hänet tunnetaan lisänimellä "Rauhallinen" (tai "Rauhaisa", engl. Peaceful, Peaceable), koska hänen valtakautensa aikana ei juurikaan sodittu.
Vuonna 955 kuningas Edred, Edgarin ja tämän veljen Edwyn setä, kuoli. Veljeksistä vanhempi, Edwy peri valtakunnan. Kuitenkin jo vuonna 957 kuningaskunta jakautui Northumbrian ja Mercian siirtyessä Edgarin hallintaan, Edwyllä säilyivät eteläiset Wessex ja Kent. Vaikka Edwy oli epäsuosittu hallitsija, ei ole mitään suoria todisteita sodankäynnistä, ja alueiden jako on saattanut olla etukäteen sovittu ratkaisu. Koska Edgar oli vain noin 14-vuotias, hän oli luultavasti ainoastaan vanhemman veljensä alaisuudessa hallinnut vasalli. Edwy kuoli vuonna 959 ja Edgarista tuli koko Englannin kuningas. Kuolema saattoi estää sisällissodan syttymisen veljesten välille.
Edgar haudattiin kuoltuaan Glastonburyn luostariin Somersetiin. Häntä seurasi kuninkaana hänen vanhin poikansa Edvard Marttyyri.

Edgar ja kirkko

Edgarin valtakauden merkittävimpiä uudistuksia oli luostarilaitoksen elvyttäminen. Tässä Edgaria auttoi hänen merkittävä neuvonantajansa Dunstan (myöhemmin Pyhä Dunstan). Dunstan oli joutunut maanpakoon Flanderiin Edwyn hallintokaudella, mutta palattuaan hän toteutti Edgarin tukemana uudistuksia, joita hän oli oppinut ollessaan mantereella. Dunstanista tuli aluksi Worcesterin piispa, sitten Lontoon ja lopuksi Canterburyn arkkipiispa.
Edgar ja Dunstan panivat toimeen voimakkaan kirkollisen uudistusohjelman, "900-luvun uskonpuhdistuksen". Se otti käyttöön luostareissa benediktiinihallinnon Canterburyssa, Glastonburyssa, Winchesterissä, Worchesterissä ja monissa muissa pienemmissä luostareissa. Uudistus koski myös koulutusta ja taiteita. Raamatunosia käännettiin anglosaksiksi ja eurooppalaisia mestareita kutsuttiin mantereelta Englantiin rakentamaan kirkkoja.

Kruunaus Bathissa

Edgar kruunattiin Bathissa, mutta vasta vuonna 973. Tämä on ensimmäinen Englannin kuninkaan kruunaus, josta on säilynyt tietoja ja tapahtuma itsessään on pohjana vieläkin brittimonarkiassa käytössä olevalle kruunajaisseremonialle. Kruunajaisia johti Dunstan ja seremoniasta tehtiin uskonnollinen tilaisuus. Aiemmin kohokohtana oli ollut kruunun asettaminen kuninkaan päähän, nyt se oli uuden kuninkaan voitelu pyhällä öljyllä – kuningas edusti Jumalaa maan päällä.

Perhe

Edgarin ensimmäinen vaimo oli Aethelflaed Eneda. Liitosta syntyi kruununperijä Edvard, mutta avioliitto näyttää päättyneen noin vuoden 960 tienoilla. Syy ei ole tiedossa. Sen jälkeen Wulfthryth-niminen nainen synnytti Edgarille tyttären. He eivät olleet naimisissa ja Wulfthryth siirtyi luostariin. Vuonna 964 Edgar meni uudelleen naimisiin: aviopuoliso Aelfthryth oli Edgarin kasvattiveljen leski. Liitosta syntyi kaksi lasta, toinen näistä oli tuleva kuningas Ethelred II Neuvoton.
Piikkikampela

Tuntomerkit

Piikkikampela on helppo tunnistaa. Se on litteä ja lähes lautasmaisen pyöreä, vihreä tai ruskea kala. Sillä on piikikäs, tummanruskea ja täplikäs iho kyljellä. Silmät sillä ovat pään kyljellä ja suu liikkuu pohjaan nähden vaakasuorassa. Piikkikampela kuuluu vasensilmäkampeloiden heimoon, jonka kaloilla poikasen silmät kiertyvät vasemmalle kyljelle ja niistä tulee yläkylki. Vatsa eli alakylki on vaalea. Pituus Suomen vesillä on 20–40 cm. Muualla piikkikampelat ovat kasvaneet tyypillisesti 50-70-senttisiksi, suurimmillaan metrin pituisiksi ja painaneet jopa 25 kg.

Levinneisyys

Piikkikampelaa tavataan lähes koko Euroopan ja Pohjois-Afrikan rannikolla. Itämerellä piikkikampelaa tavataan Tanskan salmista Suomenlahdelle ja Pohjanlahdelle, mutta se harvinaistuu lahtien perukoille päin mentäessä. Piikkikampela on tyypillinen lauhkeiden vesien merikala eikä se pysty lisääntymään kovin alhaisissa suolapitoisuuksia. Suomen rannikot ovat sen esiintymisalueen äärirajoilla, joten sopivillakin alueilla piikkikampeloiden osuus kaikista kampeloista on vain yksi tai kaksi kymmenestä.
Piikkikampela on levinnyt niin Itämeri kuin muuallekin maailmalle. Itämeressä sen alueet ovat rannikolla, ei paljoa Vaasan yläpuolella. Eteläraja on melkein Suomenlahdella. Myös Ahvenanmaan alueella esiintyy joitain yksilöitä. Sitä on Afrikan rannikolla, Välimeressä, Mustassameressä ja Asovanmeressä.
Piikkikampelaa on istutettu Chilen ja Kiinan rannikoille. Sitä kasvatetaan ruokakalaksi Espanjassa, Tanskassa, Saksassa, Islannissa, Irlannissa, Italiassa, Norjassa, Walesissa ja Portugalissa.

Lisääntyminen

Piikkikampela kutee matalassa 2-8 m:n syvyisessä rantavedessä kesäkuussa, juhannuksen molemmin puolin. Mätimunat kelluvat, mikäli veden suolapitoisuus on noin 8 promillea. Kuoriutuvat poikaset ovat aluksi planktisia ja kaksikylkisiä, mutta jo ensimmäisen kesän kuluessa pohjalle siirtyessään ne muuttuvat aikuisia muistuttaviksi. Ensimmäiseen talveen mennessä ne saavuttavat noin 3-6 cm pituuden.

Ravinto

Piikkikampela käyttää monipuolista ravintoa ja se syö muun muassa simpukoita, äyriäisiä ja monia eri pohjakaloja. Piikkikampelalla on suuri suu, jossa on paljon pieniä ja teräviä hampaita.
Sandringhamin kartano

Sandringhamin kartano on Britannian kuningasperheen omistama kartano Sandringhamin kylässä Norfolkissa. Kartanoon kuuluu 8 000 hehtaarin tilukset, ja se on ollut kuningasperheen omistuksessa vuodesta 1862. Alkuperäinen kartano oli rakennettu 1700-luvulla, ja nykyisen ulkoasunsa kartano sai 1860-luvun jälkeen Walesin prinssi Edwardin omistusaikana.
Wade Belak

Ura

Belak aloitti jääkiekon kotipaikkansa Battlefordin koulun joukkueessa North Battleford North Stars. Hän siirtyi 17-vuotiaana WHL-juniorisarjan Saskatoon Bladesiin. Toisen WHL-kauden jälkeen Quebec Nordiques varasi Belakin NHL:n varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella. Kaudella 1994–1995 Belak siirtyi Quebecin organisaation farmijoukkueeseen Cornwall Acesiin AHL-liigan pudotuspelien ajaksi. Hän kuitenkin palasi vielä neljänneksi kaudeksi 1995–1996 WHL:ään.
Belak liittyi Coloradoon muuttaneeseen Quebecin organisaatioon kaudeksi 1996–1997. Hän pelasi kauden aikana viisi NHL-ottelua Coloradossa, mutta valtaosan kaudesta AHL-liigassa Hershey Bearsissa, jossa Belak voitti Calder Cupin. Kaudella 1997–1998 Belak pelasi NHL:ssä kahdeksan ottelua.
Belak teki läpimurtonsa NHL:ään kaudella 1998–1999. Hän ehti pelata 22 ottelua Coloradossa ennen kuin Colorado myi hänet suuressa pelaajakaupassa René Corbetin ja Robyn Regehrin kanssa Calgary Flamesiin, josta Colorado sai Theoren Fleuryn ja Chris Dingmanin. Belak pelasi Calgaryssa kauteen 2000–2001 asti, ja sai vaihtelevasti peliaikaa. Lopulta Calgary laittoi Belakin waivers-listalle, josta Toronto Maple Leafs otti hänet.
Torontossa Belak pelasi vakiokokoonpanossa seitsemän kautta. Työsulun aikana 2004–2005 Belak pelasi Iso-Britannian EIHL-liigan Coventry Blazessa, jossa hän voitti sarjan mestaruuden. Toronto myi Belakin kaudella 2007–2008 Florida Panthersiin varaustilaisuuden varausvuoroa vastaan.
Jo seuraavan kauden 2008–2009 alussa Florida myi Belakin Nashville Predatorsiin vaihdossa Nick Tarnaskyyn. Kolmen Nashvillessä pelatun kauden aikana Belak pelasi vain alle puolet runkosarjasta. 2010–2011 helmikuussa Nashville lähetti Belakin farmijoukkueeseen, mutta 8. maaliskuuta Belak ilmoitti lopettavansa pelaajauransa.

Kuolema

Belak löydettiin kuolleena torontolaisesta One King Street West -hotellista. Hänen kerrottiin tehneen itsemurhan hirttämällä itsensä. Belak oli kaiken kaikkiaan kolmas kanadalainen jääkiekkoilija, joka löydettiin kuolleena neljän kuukauden sisällä vuonna 2011. Toukokuussa kuoli Derek Boogaard ja elokuun puolessa välissä Rick Rypien.
Puukkolammi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,9 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Paloveden alueella (35.32), jonka Pärjänojan valuma-alueeseen (35.325) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 147,3 metriä mpy.
Billie Eilish

Lapsuus

Eilish kasvoi Highland Parkissa, Los Angelesissa. Hänen vanhempansa Maggie Baird ja Patrick O'Connell ovat molemmat näyttelijöitä ja muusikoita. Eilish kävi kotikoulussa ja liittyi kahdeksanvuotiaana kirkon kuoroon. 12-vuotiaana hän kirjoitti ensimmäisen kunnon kappaleensa nimeltään Fingers Crossed.

2015–2018

Eilish julkaisi "Ocean Eyes" -kappaleen vuonna 2015 SoundCloud-suoratoistopalvelussa, josta se nousi nopeasti viraalihitiksi. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin YouTubessa maaliskuussa 2016, ja vuonna 2019 sillä on yli 162 miljoonaa katselukertaa. "Ocean Eyes" oli saanut yli 132 miljoonaa kuuntelukertaa Spotifyssa lokakuussa 2018.
Billie Eilish kertoi Voguelle, että hänen veljensä kirjoitti kappaleen, joka oli alun perin tarkoitettu tämän bändille. Lopulta Eilishin veli Finneas O'Connel pyysi pikkusiskoaan laulamaan kappaleessa, koska mielestään oma äänensä ei siihen sopinut.
"Ocean Eyesin" musiikkivideo julkaistiin 24. maaliskuuta 2016, se oli alun perin kuvattu päivä sen jälkeen kun Eilish oli täyttänyt 14. Samana vuonna hän julkaisi kappaleensa "Six Feet Under."
Eilish julkaisi 24. helmikuuta 2017 "Bellyache"-singlen. 2017 maaliskuussa Eilish julkaisi "Bored"-kappaleen, joka oli osa Netflixin 13 Reasons Why -sarjaa. 30.6.2017 hän julkaisi "Watch"- ja "Copycat"-kappaleet. Ensimmäisen EP-levyn Don't Smile at Me Eilish julkaisi elokuussa 2017. Heinäkuussa 2017 Eilish julkaisi uuden kappaleen, joka kuului hänen tulevaan EP:hensä. Tällöin julkaistiin myös "Idontwannabeyouanymore" ja "My Boy".
Lokakuussa 2017 Apple nimesi Eilishin Apple Music UpNext -artistiksi.
Vuoden 2018 maaliskuussa Eilish julkaisi ilmoituksen Where's My Mind -kiertueesta. Eilish julkaisi kappaleen "Lovely" Khalidin kanssa, jonka hän oli tuntenut jo ennen kuin nousi suureen suosioon. "Lovely" on myös osa Netflixin 13 Reasons Why -sarjaa. Hän myös julkaisi kappaleet "Bitches Broken Hearts" ja "You Should See Me in a Crown" ja "When the Party's Over".
Vuoden 2018 joulukuussa Billie Eilish ilmoitti, että hänen albuminsa on valmis ja tullaan julkaisemaan vuoden 2019 alkupuolella.
Eilishin kappaleet "Lovely" ja "You Should See Me In a Crown" nousivat Billboard Hot 100 -listalle heti julkaisunsa jälkeen.
Billie Eilishillä on ollut oma radio-ohjelma Beats 1:illa vuodesta 2018 lähtien, "groupies have feelings too".

2019–

9. tammikuuta 2019 Billie Eilish julkaisi "When I Was Older" -kappaleen, joka on saanut inspiraatiota Alfonso Cuarón elokuvasta Roma. Tammikuussa 2019 Eilish ilmoitti esikoisalbuminsa When We All Fall Asleep, Where Do We Go? julkaisuajankohdaksi 29. maaliskuuta 2019. Hän julkaisi myös albumin kansikuvan ja uuden kappaleen, ”Bury a Friend”, joka julkaistiin seuraavana päivänä.
Ernst Klodwig

Ernst Klodwig (23. toukokuuta 1903 Aschersleben – 15. huhtikuuta 1973 Hampuri, Länsi-Saksa) oli itäsaksalainen F1-kuljettaja. Hän osallistui kahteen F1-osakilpailuun kausilla 1952–1953. Hän sijoittui kilpailuissa sijoille 12 ja 15.Hän ajoi BMW:n autolla.
Athlone

Athlone (iiriksi Baile Átha Luain) on kaupunki Irlannin keskiosissa. Se sijaitsee Shannonjoella, osaksi Westmeathin ja osaksi Roscommonin kreivikunnan alueella.
Athlonessa asui vuoden 2006 väestönlaskennassa 17 544 ihmistä.
Mikael Herbert

Ura

Herbertin kasvattajaseura on UU-Korihait, jonka edustusjoukkueeseen hän nousi kaudeksi 2009–2010. Kesällä 2009 hän teki debyyttinsä myös maan juniorimaajoukkueissa. Yhden kauden jälkeen Herbert siirtyi Kouvoihin, jonne oli jo aikaisemmin siirtynyt Korihaiden valmentaja, Jyri Lehtonen. Hän pelasi seurassa yhden kauden ajan ja palasi vuonna 2011 Korihaihin kaksivuotisella sopimuksella. 
Kaudella 2012–2013 Herbert teki 7,2 pistettä ja otti 2,9 levypalloa ottelua kohden. Kauden jälkeen hän sai lukuisia tarjouksia yhdysvaltalaisilta yliopistoilta. Lopulta hän siirtyi Tulanen yliopistoon. Yhden pelikauden jälkeen hän ilmoitti koululleen haluavansa siirtyä muualle ja palasi takaisin Korihaihin.
Kesäkuussa 2016 Herbert teki Korihaiden kanssa jatkosopimuksen.
Toukokuussa 2018 Herbert joutui toistaiseksi lopettamaan ammattilaiskoripallouran terveysongelmien vuoksi.
Blanfordinkettu

Levinneisyys

Blanfordinkettua tavataan Koillis-Afrikassa ja Aasian länsiosissa. Sitä esiintyy Afganistanissa, Egyptissä, Iranissa, Israelissa, Jordaniassa, Omanissa, Pakistanissa, Palestiinassa, Saudi-Arabiassa, Turkmenistanissa, Arabiemiraateissa ja Jemenissä. Lajin levinneisyysalue on suhteellisen laaja, ja se on paikallisesti yleinen laji osissa levinneisyysaluettaan. Vaikka blanfordinkettu saattaa olla paikoittain vähenemässä, ei lajilla ole sitä vaarantavia koko levinneisyysalueen laajuisia uhkia, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi lajiksi.
Hayashi

Hayashi (jap. 囃子, hayashi) on japanilainen orkesteri, joka tavallisesti säestää japanilaisia Nō- ja Kabuki-näytelmiä teatteri- (jap. 寄席, yose) ja (jap. 落語, rakugo)-esityksissä sekä japanilaisilla festivaaleilla. Yhtyeen jäsentä kutsutaan hayashikataksi ja hän soittaa joko kōtsuzumia, ōtsuzumia, huilua tai shime-daikoa.
Kabukiperinteessä yhtyeessä on lisäksi shamisen soittaja ja taiko-rumpuja voi olla useita eri kokoisia.

Soittajien koulukunnat

Nō-teatteri perinteessä on kunkin instrumentin soitolle on yhä elossa olevia koulukuntia. Huilisteille kolme, shime-daikolle kaksi, kōtsuzumille neljä ja ōtsuzumille viisi.
Dušan Bajević

Ura

Hän on edustanut maajoukkuetasolla Jugoslaviaa Saksan MM-kisoissa 1974. Hän teki turnauksessa kolme maalia kolmessa ottelussa. Bajević teki kaikki maalit Zairea vastaan. Seurajoukkuetasolla hän oli Kreikan Superliigan paras maalintekijä 1980 ja voitti Kreikan mestaruuden AEK Ateenan pelaajana kahdesti: 1978, 1979.
Valmentajana Bajević on niittänyt menestystä erioten Kreikassa. Hän on voittanut kaikkiaan kahdeksan maan mestaruutta, niistä puolet ovat tulleet AEK Ateenassa ja puolet Olympiakosissa. Hänet on valittu kuusi kertaa Kreikan Superliigan vuoden valmentajaksi.
Syyskuussa 2010 Bajević sai potkut AEK:n päävalmentajan tehtävistä. Syynä potkuihin oli AEK:n kehno aloitus, neljästä ottelusta vain yksi voitto. Viimeinen niitti Bajevićin arkkuun oli 1–3 tappio sarjanousija Ethnikos Olympiakos Voloulle. 
Lokakuussa 2010 Bajevićin ura jatkui Kyproksella AC Omonian päävalmentajana.  Hän sai potkut tehtävistään huhtikuussa 2011, kun Omonia ei onnistunut uusimaan Kyproksen mestaruutta. Bajevićin viimeiseksi otteluksi jäi 0–2 tappioon päättynyt kamppailu mestaruuden vienyttä APOELia vastaan. 
Kesäkuussa 2012 Bajević allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen kreikkalaisseura Atromitosin kanssa.  Seura pelasi hänen johdollaan hyvän syksyn ja oli joulukuussa Kreikan liigassa neljäntenä. Putoaminen maan cupista kolmannella kierroksella Ethnikos Olympiakos Volosille johti kuitenkin potkuihin joulun alla 2012. 
Kesällä 2013 Bajević palasi AEK Ateenan palvelukseen tekniseksi johtajaksi.
3-aminopropaanihappo

Ominaisuudet ja biosynteesi

Huoneenlämpötilassa 3-aminopropaanihappo on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja hieman huonommin poolisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin. Luonnossa 3-aminopropaanihappoa esiintyy pieniä määriä vapaana eräissä kasveissa ja sienissä. Tyypillisimmin se on kuitenkin peptidinä esimerkiksi osana karnosiinia, anseriinia tai pantoteenihapossa. 3-aminopropaanihappoa muodostuu eliöissä urasiilin aineenvaihduntatuotteena, karnosiinin ja anseriinin hydrolysoituessa, asparagiinihaposta dekarboksylaatioreaktiolla ja 3-oksopropaanihapon ja aminohappojen välisellä transaminaatioreaktiolla. Mikro-organismit muodostavat 3-aminopropaanihaposta ja pantoiinihaposta pantoteenihappoa.

Valmistus ja käyttö

3-aminopropaanihapon valmistukseen on useita tapoja. Teollisuudessa käytetyt yleisimmät tavat ovat akryylihapon ja ammoniakin välinen reaktio tai ammoniakin ja akryylinitriilin välinen reaktio 120 °C:n lämpötilassa. Tässä jälkimmäisessä reaktiossa muodostuu 3-aminopropionitriiliä, joka hydrolysoidaan emäksisissä olosuhteissa 3-aminopropaanihapoksi. 3-aminopropaanihaposta valmistetaan muun muassa pantoteenihappoa reaktiolla pantolaktonin kanssa. Lisäksi yhdistettä käytetään elektrolyysiprosesseissa pH-puskurina. Urheilijoille 3-aminopropaanihappoa markkinoidaan karnosiinin biosynteesiä lisäävänä lisäravinteena ja sen sanotaan parantavan lihasten rasituksensietoa intensiivisen urheilusuorituksen aikana. Aineen tehokkuudesta ei kuitenkaan ole täyttä yksimielisuuttä tutkijoiden keskuudessa ja tulokset ovat osin ristiriitaisia.
Kamon pyhäkkö

Kamon pyhäköt Kiotossa Japanissa ovat Kamigamon pyhäkkö (jap. 上鴨神社, Kamigamo-jinja) ja Shimogamon pyhäkkö (jap. 下鴨神社, Shimogamo-jinja). Molemmat sijaitsejat Kamogawa-joen rannalla, toinen Kamigamon kaupunginosassa Kita-kun alueella ja toinen Shimogamon kaupunginosassa Ukyō-kun alueella. Molemmat kuuluvat Japanin vanhimpiin šintolaisiin pyhäköihin, ja niillä on yhteinen tarina: legendan mukaan ukkosenjumala syntyi täällä Tamayorihime-no-mikoto-jumalattarelle. Hän ui joessa, kun punainen nuoli lähestyi häntä. Hän asetti nuolen rannalle, ja siitä syntyi jumala. Pyhäköt olivat voimakkaan, korealaissyntyisen Kamo-suvun suojeluksessa, ja niillä oli Heian-kaudella keisarillinen papitar.
Molemmat pyhäköt ovat historiallisten dokumenttien mukaan olleet perustettuina jo 600-luvulla. Molemmat pyhäköt ovat myös vahvasti läsnä Aoi matsurissa – tässä toukokuussa järjestettävässä juhlassa lepytetään pyhäköiden kameja. Juhlan kulkue etenee Kioton keisarilliselta palatsilta Shimogamon pyhäkön kautta Kamigamon pyhäkölle. Pyhäköt on otettu yhdessä Kioton muiden kultturiaarteiden kanssa UNESCOn maailmanperintöluetteloon.

Kamigamon pyhäkkö

Kamigamo-jinja eli ylempi Kamon pyhäkkö on pyhäköistä nuorempi. Siihen kuuluu yhteensä yli 40 rakennusta, jotka ovat tarkkoja kopioita alkuperäisistä 1600–1800-luvuilta. Pyhäkkö rakennettiin šintolaisten periaatteiden mukaan pitkään uudestaan joka 20. vuosi. Nykyinen päärakennus on vuodelta 1863. Pyhäkön päähalli (Honden) ja sivuhalli (Gonden) on rakennettu Heian-kauden tyyliin. Pyhäköllä olevat hiekkakasat (tatezuna) kunnioittavat pyhäkön takaisia vuoria, joille ukkosenjumala laskeutui. Kamigamon pyhäkkö tunnetaan myös nimellä Kamowakeikazuchi-jinja (jap. 賀茂別雷神社).

Shimogamon pyhäkkö

Shimogamo-jinja eli alempi Kamon pyhäkkö on pyhäköista vanhempi ja perustettu jo ennen Kiotoa (Heian-kyōta). Pyhäkkö sijaitsee Totuuden metsän (jap. 糺すの森, Tadasu no mori) alueella. Metsän on sanottu olevan yhä alkuperäisessä, luonnollisessa tilassaan, vaikka Kioton palot ja muut katastrofit ovatkin vahingoittaneet sitä. Kamigamo-jinjan tapaan tässäkin pyhäkössä on Honden ja Gonden, jotka edustavat tyypillistä Heian-kauden arkkitehtuuria. Läntisessä pyhäkön osassa kunnioitetaan Kioton synnyttäjänä ja vartijana pidettyä Kamotaketsunomi-no-mikotoa, kun taas Tamayorihime-no-mikotoa kunnioitetaan itäisessä osassa. Shimogamon pyhäkkö tunnetaan myös nimellä Kamomioya-jinja (jap. 賀茂御祖神社).
Corpus Christi College (Oxford)

Pelikaanipylväs

College on kuuluisa kullatun pelikaanin koristamasta pylväästä pääpihallaan. Siihen kuuluu yhteensä 27 aurinkokelloa, sekä kalenteritaulut joista yhden avulla voidaan määrittää kirkkovuoden liikkuvien juhlapyhien paikat, toinen toimii ikuisena kalenterina, ja kolmannen avulla voidaan määrittää kellonaika kuun valossa.
Arvokruunu

Arvokruunu on heraldiikassa vaakunan tai kypärän päälle sijoitettu kantajan arvoa osoittava tunnus. Arvokruunujen muoto ja lukumäärä vaihtelevat heraldisten kulttuurien sekä aikakausien mukaisesti. Suomessa sovelletussa pohjoismaisessa heraldiikassa arvokruunuja on varsinaisesti kolme: kreivillinen, vapaaherrallinen ja ritarikruunu. Näiden lisäksi on käytetty kuninkaallista ja suuriruhtinaallista kruunua. Muualla edellä mainittujen lisäksi voi esiintyä vielä ruhtinaallinen, herttuallinen tai keisarillinen kruunu.
Suomen vaakunassa oli ennen vuotta 1920 suuriruhtinaskunnan kruunu. Suomen historiallisten maakuntien vaakunoista Varsinais-Suomen, Satakunnan, Hämeen ja Karjalan vaakunoissa on herttuakunnan kruunu, muissa kreivikunnan kruunu.

Koristekruunut

Kaikki vaakunassa tai sen päällä esiintyvät kruunut eivät ole arvokruunuja, vaan myös koristelutarkoituksiin voi käyttää kruunua. Esimerkiksi jotkut kaupungit käyttävät muurikruunua, Suomessa esimerkiksi Pori.
Sisäkorva

Sisäkorva (auris interna) on ohimoluun sisällä oleva korvan osa, joka on nesteen täyttämä. Muut korvan osat ovat välikorva ja ulkokorva, johon luetaan kuuluvaksi korvalehti ja korvakäytävä. Sisäkorvassa sijaitsevat kuulo- ja tasapainoreseptorit. Kuuloreseptorit ovat  simpukassa simpukkatiehyessä ja ne reagoivat sisäkorvaan tuleviin painevärähtelyihin. Ulkokorvasta tuleva ääni kulkee välikorvaan tärykalvon kautta, jonka värähtely siirtyy kuuloluuketjun värähtelyiksi. Kuuloluuketjun ensimmäinen osa, vasara, siirtää värähtelyt ensin alasimen kautta jalustimeen. Jalustin on kiinnittyneenä eteisikkunaan, jonka värähtely aiheuttaa sisäkorvan nesteiden värähtelyä. Nesteiden värähtely aiheuttaa tyvikalvon liikkeen, jonka päällä sijaitsevat kuuloreseptorisolut. Tyvikalvon liikkuessa kuuloreseptorit osuvat yläpuolellaan olevaan katekalvoon ja tämä kosketus saa aikaan kuuloreseptoriin liittyneissä hermosyissä hermoimpulsseja. Nämä hermoimpulssit saavat aivoihin saapuessaan aikaan kuuloaistimuksen.
Kaikkein pienin luu ihmiskehossa on sisäkorvassa.

Tasapainoreseptorit

Tasapainoreseptoreihin kuuluvat sekä liike- että asentoreseptorit. Liikereseptorit sijaitsevat sisäkorvan kaarikäytävissä ja ne reagoivat pään kiihtyvään ympyräliikkeeseen. Asentoreseptorit puolestaan reagoivat suoraviivaiseen kiihtyvään liikkeeseen. Asentoreseptorit sijaitsevat sisäkorvan soikeassa ja pyöreässä rakkulassa. Niiden avulla ihminen tiedostaa pään asennon. Tasapainoreseptoreista lähtevät hermosyyt muodostavat tasapainohermon ja kuuloreseptoreista lähtevät hermosyyt kuulohermon. Sisäkorvan ulkopuolella nämä hermot yhtyvät ja muodostavat kahdeksannen aivohermon eli kuulo-tasapainohermon.
Wolfgang Rihm

Wolfgang Rihm (s. 13. maaliskuuta 1952 Karlsruhe, Länsi-Saksa) on saksalainen säveltäjä. Hän opiskeli säveltämistä Eugen Werner Velten johdolla Karlsruhessa 1968−1972 Staatlich Hochschule für Musikissa ja opetti itsekin samassa opistossa 1973−1978 sekä vuodesta 1985 sävellyksen professorina. Vuosina 1972−1973 hän opiskeli Karlheinz Stockhausenin johdolla Kölnissä ja 1973−1976 Klaus Huberin Freiburg im Breisgaussa. Lisäksi hän opiskeli musiikkitiedettä Freiburg im Breisgaun yliopistossa 1973−1976.
Rihm työskentelee sävellyksen professorina Karlsruhen musiikkikorkeakoulussa.
Rihmin teoksen Morphonie ensiesitys aloitti hänen säveltäjänuransa 1974. Hänet tunnetaan modernina ja erittäin tuotteliaana säveltäjänä. Hän on tehnyt satoja teoksia, muun muassa oopperoita, oratorioita, jousikvartettoja ja orkesteriteoksia, joista suurin osa on äänittämättä.
Rihmille myönnettiin joulukuussa 2014 vuoden 2015 Grawemeyer-sävellyspalkinto teoksesta In-Schrift 2.