Stephanie Wilson

Koulutus

Wilson valmistui Taconic High Schoolista Pittsfieldissä, Massachusettsissa vuonna 1984. Hän suoritti alemman korkeakoulututkinnon (B.Sc.) insinööritieteissä Harvardin yliopistossa vuonna 1988. Wilson suoritti M.Sc.-tutkinnon ilmailu- ja avaruustekniikasta Texasin yliopistossa, Austinissa vuonna 1992.

Ura insinöörinä

Wilson työskenteli kaksi vuotta entisen Martin Mariettan astronautiikkaryhmässä Denverissä, Coloradossa. Wilson vastasi Titan IV -kantoraketin kuormausanalyysien tekemisestä laukaisujärjestelmän ja hyötykuorman yhdistelmälle lentojen aikana. Wilson lähti Martin Mariettasta vuonna 1990 osallistuakseen Texasin yliopiston Austinissa tutkintoon suuntautuvaan koulutukseen. Hänen tutkimuksensa keskittyi suurien, joustavien avaruusrakenteiden ohjaukseen ja mallinnukseen. Yliopistosta valmistumisen jälkeen hän työskenteli Jet Propulsion Laboratoryssa Kalifornian Pasadenassa vuodesta 1992 lähtien. Wilson työskenteli Galileo-avaruusluotaimen asennonsäädön ryhmässä vastaten asennonsäädön ohjauksen suorituskyvystä, tiedelaitteiden suuntauksen tarkkuudesta, antennin suuntatarkkuudesta ja pyörimisnopeuden tarkkuudesta. Hän työskenteli myös testauksessa ja interferometriä kehittävässä ohjelmassa.

Ura NASAssa

Wilson valittiin NASAn astronauttikandidaatiksi huhtikuussa 1996. Hän ilmoittautui koulutukseen Johnsonin avaruuskeskuksessa elokuussa 1996. Kaksi vuotta kestäneen koulutuksen jälkeen hän sai tehtäväspesialistin lentokelpoisuuden. Hänet sijoitettiin aluksi työskentelemään Kansainvälisen avaruusaseman (ISS) hyötykuormien esillepanon ja työskentelytapojen parissa. Seuraavaksi hän työskenteli lennonvalvonnassa kiertoradalla olevan miehistön ja lennonvalvonnan yhteyshenkilönä (CAPCOM). Seuraavaksi hänet sijoitettiin teknisiin tehtäviin avaruussukkulan rakettimoottorien ja polttoainetankkien pariin. Wilson lensi avaruussukkulalennoilla STS-121 ja STS-120 tehtäväspesialistina.
STS-121 (4. heinäkuuta -17. heinäkuuta 2006) oli avaruussukkula Columbian vuoden 2003 onnettomuuden jälkeinen "paluu-avaruuteen" testilento ja Kansainvälisen avaruusaseman kokoonpanolento. 13-päiväisellä lennolla avaruussukkula  Discoveryn miehistö testasi uusia avaruussukkulan turvallisuutta lisääviä laitteita ja menetelmiä ja tuotti ennennäkemättömän tarkkoja kuvia sukkulan laukaisusta. Wilson osallistui robottikäden käyttöön sukkulan kunnon tarkistuksessa, MPL-moduulin asennuksessa ja avaruuskävelyissä sekä osallistui rahdin siirtoon ISS:lle. Ryhmä myös huolsi avaruusasemaa ja kuljetti uuden aseman Retkikunta 13:n miehistön jäsenen asemalle. Lento kesti 306 tuntia, 37 minuuttia ja 54 sekuntia.
STS-120 (23. lokakuuta – 7. marraskuuta 2007) oli avaruussukkulalento kansainväliselle ISS-asemalle. Se kuljetti asemalle Harmony-moduulin ja uudelleensijoitti aseman P6-truss runkoelementin seuraavien kokoonpanolentojen tarpeita vastaaviksi. STS-120 vei asemalle Retkikunta 16:n uuden miehistön jäsenen, Daniel Tanin, ja palasi Maahan mukanaan Retkikunta 15:n ja Retkikunta 16:n miehistön jäsen Clayton Anderson. Sukkulamiehistö suoritti neljä avaruuskävelyä ja korjasi aseman aurinkopaneelin uudella aikaisemmin testaamattomalla menetelmällä. Lento kesti 15 päivää, 2 tuntia, 23 minuuttia.
Wilson valittiin tehtäväspesialistiksi lennolle STS-131, joka laukaistiin kohti Kansainvälistä avaruusasemaa (ISS) 5. huhtikuuta 2010.