Heilsbergin taistelu

Taustaa

Danzigin piiritys päättyi 24. toukokuuta (J: 12. toukokuuta) 1807 Preussin kuningaskunnan kenraalin von Kalckreuthin antautuessa Ranskan marsalkka Francois Lefebvrelle. Gdańskin tultua varmistetuksi Napoleonilla oli mahdollisuus siirää armeijansa itään Benningsenin johtamaa Venäjän keisarikunnan armeijaa vastaan. Benningsenin onnistui kuitenkin iskeä ensin päätarkoituksenaan tuhota Ranskan marsalkka Michel Neyn VI armeijakunta Guttstadt-Deppenin taistelussa. Venäläiset epäonnistuivat Neyn armeijakunnan tuhoamisessa ja Napoleon aloitti vastahyökkäyksen. Benningsen pelkäsi joukkojensa  katkaisemista ja päätti vetäytyä vahvasti linnoitettuun Heilsbergiin.

Taistelukenttä

Heilsberg sijaitsee Alle-joen vasemmalla rannalla. Kaupungissa on vanha saksalaisen ritarikunnan linna, joka oli pitkään Heilsbergin piispanlinnana (puol. Zamek biskupów warmińskich w Lidzbarku Warmińskim) ja toimi myös vahvana itäisenä linnoituksena.
Joen pohjoispuolinen alue on kumpuilevaa maastoa ja maaston poikki virtaa taistelukentän jakava Spuibach-joki (puol. Spauga), jonka vasemmalla rannalla oli Lawdenin (puol. Lauda) metsä ja samanniminen kylä.
Venäläisillä oli ollut aikaa lähes neljä kuukautta suunnitella ja rakentaa vahva puolustus kaupungin ympärille. Alle-joen pohjoispuolelle oli rakennettu kolme reduttia sekä kolme tai neljä pienempää maavallitusta . Alle-joen eteläpuolella oli kaaressa useita vallituksia ja lisäksi joen yli rakennettiin useita siltoja. Piispanlinna sijaitsi joen mutkassa kannaksella ja sitä ympäröivät jokisillat ja muurit. Joen eteläpuoli miehitettiin vahvasti, koska Napoleonin hyökkäyssuuntaa ei pystytty ennakoimaan.

Sää

Päivän aikana olosuhteet olivat erityisen kuumat, mikä vaikeutti huoltoa ja aseistusta. Lämpötila ja kosteus nousivat vaarallisen korkealle. Kosteus ja yön kylmyys vaikuttivat merkittävästi toimintaan ja vähensi lepoaikaa suuresti.

Taistelun alku aamulla

Aamulla kello yhdeksän ja kymmenen välillä Benningsenille ilmoitettiin ranskalaisten lähestyvän Guttsaditista puol. Dobre Miasto. Launaun kylässä puol. Laniewo oli ryhmittyneenä kenraaliluutnantti Mihail Borodzinin johtama etujoukko (siihen kuului mm. Suomenmaalainen ratsuväkiprikaati). Benningsen lähetti vahvistuksia Launaun kylään (Vahvistuksissa oli mukana mm. Käkisalmen musketöörirykmentti). Ranskan marsalkka Joachim Murat hyökkäsi ja onnistui työntämään venäläiset taaksepäin. Kenraaliluutnantti Pjotr Bagrationin koko etuiskujoukko Alle-joen etelärannalta saapui vahvennuksena Bewernickiin puol. Bobrownik ja ranskalaisten hyökkäys pysähtyi venäläisten tykistön tulitukseen. Ranskan marsalkka Jean-de-Dieu Soultin IV armeijakunta saapui apuun ja hyvin sijoitetulla 36 tykillään venäläiset hiljennettiin ja noin klo 15. Soultin 2. jalkaväkidivisioonan divisioonakenraali Saint-Cyr pääsi Bewernickiin. Soultin 3. jalkaväkidivisioonan divisioonakenraali Legrand jatkoi Langweisen puol. Dlugoleka kautta Lawdenin kylään. Bagration suoritti vastahyökkäysen.

Ratsuväkitaistelu

Murat valmisteli hyökkäystä Langweisesta pakeneviin venäläisiin joukkoihin, mutta Bagration lähetti ratsuväkensä ( Šepelevin prikaati) Muratin kokoontumispaikkaan. Samanaikaisesti myös Benningsen oli lähettänyt  kenraaliadjutantti Fjodor Uvarovin 25 ratsuväkieskadroonaa paikalle (preussilaisia, rakuunoita, husaareita ja kenraalimajuri Sergei Aleksejevitš Kožinin eliittiyksikkö Hänen Majesteettinsa Keisarin Henki-Kyrassieerirykmentti).
Ratsuväkitaistelussa Muratilta olivat divisioonakenraali d'Espagnen kyrassieerit sekä divisioonakenraali Latour-Mauborgin rakuunat. Ratsuväkitaistelu tapahtui noin kilometrin Lawdenista kaakkoon.
Murat oli vähällä joutua vangiksi. Napopleon lähetti adjutanttinsa Savaryn Keisarillisen Kaartin fusilierit ja tykistöä apuun. Murat pelastui ja hänen ratsuväkensä joutui perääntymään. Uusintahyökkäyksessä venäläisten ratsuväki vetäytyi.

Bagrationin vetäytyminen

Bagration torjui Soultin divisioonakenraali Saint-Hilairen ja divisioonakenraali Saint Cyrin divisioonien rintamahyökkäyksiä pitkään. Venäläisen ratsuväen peräytyessä Bagration irrottautui asemista ja vetäytyi ratsuväen kanssa. Noin 18.30 Bagration ylitti epäjärjestyksessä Spuibachin. Suuriruhtinas Konstantin Pavlovitšin Keisallinen kaarti siirtyi juuri oikealla hetkellä asemiin Spuilbachille. Hänen 40 tykkiään esti ratkaisevasti Saint-Hilairen ja Saint-Cyrin divisioonien hyökkäyksen Bagrationin vetäytyviin joukkoihin. Bagrationin väsyeneet joukot sijoitettiin hetkeksi reserviin Heilsbergin linnoitetulle alueelle. Hänen joukkonsa oli huvennut lähes 50 %.
Benningsen siirrätti nyt lähes koko armeijansa Alle-joen joen pohjoiselle rannalle jättäen etelärannalle vain kaartin suojajoukoksi.

Taistelu reduteista

Saint-Hilairen ja Saint-Cyrin divisioonat ja Muratin kyrassieerit sekä rakuunat aloittivat hyökkäyksensä reduttia numero 1 vastaan. Venäläisten hyvin sijoitettu tykistö aiheutti hyökkääjille suuria tappioita ja hyökkäys ei menestynyt.
Legrand ja Savary hyökäsivät samanaikseseti reduttia numero 2 vastaan, venäläiset ampuivat kartessilaukauksia tykistöllään. Suurista tappioista huolimatta Legrandin 26. linjajalkaväkirykmentti pääsi reduttiin noin klo 19. Venäläiset Permin, Kalugan ja Sievskin jalkaväkirykmentiti suorittivat voimakkaan vastahyökkäyksen jota tukivat preussilaisen ratsuväen Towarzyszen husaarit ja von Ziethenin rakuunat. Ranskalaiset joutuivat luopumaan redutista ja 55. linjajalkaväkirykmentti menetti “Kotkansa”.
Legrandin ja Savaryn divisioonat vetäytyivät epäjärjestyksessä Spuibachin taakse. Tämän johdosta Saint-Hilairella ei ollut muuta vaihtoehtoa kuin suorittaa koko rintaman vetäytyminen.

Lannesin yöhyökkäys

Lannes saapui Guttstadtista taistelupaikalle noin klo 22.00 ja määräsi Verdierin välittömästi hyökkäämään reduttiin n:o 2. Benningsen oli jo vahvistanut redutin puolustusta lähettämällä kenraaliluutnantti Dmitri Dohturovin divisioonan paikalle. Venäläisten murhaavan tykkitulen johdosta Verdier menetti 1 600 miestä ja joutui vetäytymään takaisin Launaun metsään. Aseet hiljenivät vähitellenja taistelu taukosi.

Taistelun jälkitapahtumat

Seuraavana päivänä auringon noustua näkyi koko taistelukentän kauheus. Molemmat sotivat osapuolet toimivat yhteisesti kuin äänettömän sopimuksen tehneinä. He kulkivat toistensa lomissa ja etsivät omia haavoittuneita ja haudaten kuolleita. 
Hieman ennen puoltayötä Benningsen päätti vetäytyä kohti Königsbergiä Alle-joen oikeata rantaa pitkin kohti Friedlandia.
Heilsbergin taistelusta tuli näännyttävä ja verinen. Vaikka molemmat osapuolet olivat menettäneet merkittävän määrän miehiä, kumpikin kieltäytyi vetäytymästä. Taistelu päättyi taktisesti ratkaisemattomaksi koska kumpikaan osapuoli ei voittanut merkittävästi alaa. Heislbergin taistelu taisteltiin vain neljä päivä ennen ratkaisevaa Friedlandin taistelua.

Vanhan Suomen joukko-osastot

Venäläisissä joukoissa oli mukana kaksi Vanhan Suomen joukko-osastoa:
1. Käkisalmen musketöörirykmentti . Rykmenistä oli taistelemassa 3 pataljoonaa. Käkisalmen musketöörirykmentin komentajana oli eversti Nikolai Ladyženski. Rykmentti oli alistettuna jaettuun 6. divisioonaan, jota johti kenraalimajuri Karl von Knorring.
2. Suomenmaalainen rakuunarykmentti  komentaja eversti Evstafii Nauendorff. Rakuunarykmentistä oli mukana 5 eskadroonaa ja Uvarovin johtaman oikean sivustan kuului 7. divisioonan rakuunarykmenttiin ( Prikaati Aleksejev)