google/wiki40b huggingface dataset:
José Lorenzo Sartori

José Lorenzo Sartori (s. 24. toukokuuta 1932 Concepción del Uruguay) on argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 2. joulukuuta 1956 ja nimitettiin San Roque de Presidencia Roque Sáenz Peñan hiippakunnan piispaksi 27. elokuuta 1994. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Abelardo Francisco Silva, jota avustivat Ítalo Severino Di Stéfano ja Dante Carlos Sandrelli.
Sartori jäi eläkkeelle 22. huhtikuuta 2008.
Seitsemän veljestä (elokuva)

Tuotanto

Elokuvasta osa kuvattiin Pyhäniemen kartanossa.

Vastaanotto

Aikalaisarvioissa päädyttiin yleensä kiittämään elokuvaa. Myöhemmissä arvioissa elokuva ei ole saanut erityisempää kiitosta kankean etenemisensä vuoksi. Ilmarin teatterimaista ohjausta veljeksistä on toisinaan kunnioitettu virallisena versiona.

Julkaisut

Finnkino Oy on julkaissut teoksen myös DVD:nä.
Sydänmaa (yhtye)

Sydänmaa oli suomalainen popyhtye, joka toimi vuosina 1993–2000. Yhtyeen kappaleita ovat muun muassa "Poppikoneet soimaan", "Seitsemän merta", "Sielu on turpiinsa saanut", "Hyvää yötä Helsinki" ja "Pipariparatiisi". Sydänmaa esiintyi myös radiossa ja televisiossa.
Money Monster

Vastaanotto

Elokuva sai ristiriitaisen vastaanoton elokuvakriitikoilta. Arvosteluja keräävän Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 58 % kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan keskiarvolla 5.9/10. Keräys perustuu 231 arviointiin. Metacriticissä elokuvalla on 55 pistettä 100:sta.
Valtiosopimus

Valtiosopimus on kansainvälisen oikeuden alaan luokiteltava sopimus, jonka osapuolina on kaksi tai useampia valtioita tai kansainvälistä järjestöä. Valtiosopimuksella luodaan tietty hallinnollinen, oikeudellinen, poliittinen tai taloudellinen järjestely sopimusosapuolten välille. Valtiosopimuksissa saatetaan käsitellä myös kulttuurisuhteita, liikennejärjestelyjä tai sosiaalisia kysymyksiä.

Valtiosopimusten luonne

Valtiosopimukset ovat kansainvälisen oikeuden merkittävin oikeuslähde tapaoikeuden ohella ja ne muodostavat kansainvälisen yhteistyön perustan. Valtiosopimukset voivat olla kahdenkeskisiä eli kahdenvälisiä eli bilateraalisia tai monenkeskisiä eli monenvälisiä eli multilateraalisia. Usean valtion keskinäistä sopimusta voidaan nimittää myös yleissopimukseksi eli konventioksi.
Yleissopimukset ovat joko avoimia tai suljettuja, jolloin sopijaosapuoleksi pääseminen eli sopimukseen yhtyminen vaatii jokaisen sopijapuolen hyväksynnän. Sopimusta, jolla valtio yhtyy toisten aiemmin solmimaan sopimukseen, kutsutaan adheesiosopimukseksi. Valtiosopimuksen voimassaoloaika voi olla rajoittamaton tai määräaikainen tai siinä voi olla irtisanomisehto. Sopimuksessa voi olla maininta sen purkautumisesta sopimuksen rikkomisen, yhteisen päätöksen tai uuden sopimuksen vuoksi. Myös olennainen ja odottamaton olosuhteiden muutos voi aikaansaada sopimuksen päättymisen; tällöin kyseessä on clausula rebus sic stantibus.
Valtiosopimukset tehdään kirjallisesti. Sopimusta solmittaessa voidaan käyttää yksinkertaista menettelytapaa, jolloin sanamuodosta sopineet toimielimet tekevät myös lopullisen päätöksen sopimuksen hyväksymisestä. Toinen tapa on käyttää yhdistettyä menettelyä, jolloin neuvottelijat allekirjoittavat sopimuksen, mutta lopullisen hyväksynnän tekee siihen oikeutettu valtioelin. Tällaista menettelyä kutsutaan ratifioinniksi ja tällöin sopimus saatetaan lopullisesti voimaan vaihtamalla ratifiointikirjoja tai tallettamalla ne sopimuksessa sovittuun paikkaan.

Suomen valtiosopimukset

Suomessa päätöksen valtiosopimuksen solmimisesta tekee tasavallan presidentti yhteistoiminnassa valtioneuvoston kanssa. Eduskunnan suostumuksen tarvitsevat lainsäädännön alaan luokiteltavat tai merkitykseltään tärkeät sopimukset. Eduskunnan suostumus tarvitaan esimerkiksi silloin, kun sopimus aiheuttaa pysyviä menoja tai koskee valtionrajojen muutoksia.
Suomen tekemät valtiosopimukset on saatettava erikseen valtionsisäisesti voimaan, jotta ne velvoittavat hallintoviranomaisia, tuomioistuimia ja yksittäisiä kansalaisia. Tähän käytetään blankettilakia, jos kyseessä on lainsäädännön alaan kuuluva sopimus. Muut valtiosopimukset saatetaan voimaan asetuksella. Asetus julkaistaan Suomen säädöskokoelmassa ja valtiosopimus Suomen säädöskokoelman Sopimussarjassa.
Nils Wiklund

Nils Wiklund (1732 Alakainuu – 6. syyskuuta 1785 Alatornio) oli pappi ja herätyssaarnaaja. 
Wiklund oli talonpoikaisesta kodista, mutta valmistui papiksi Uppsalassa 1756.  Vuonna 1765 hänestä tuli kirkkoherra Isak Grapen apulainen Ylitorniolle. Siellä hän sai aikaan herätysliikkeen, joka on hänen mukaansa on nimetty viklundilaisuudeksi ja johon kuuluivat muun muassa vahvat hurmossaarnat.  Vuonna 1779 Wiklund  menetti papin paikkansa ja hänet tuomittiin sakkoihin. Hän lähti kuitenkin esittämään asiaansa ja puolustautumaan Ruotsin kuninkaalle Tukholmaan. Matkalla hän koki hengellisen uudelleenheräyksen tavattuaan herrnhutilaisia. Wiklundin jälkeensä jättämä kirjallinen esitys Yhden Suuren, mutta armoitetun Syndisen juttelemus Itsestänsä ilmentääkin juuri herrnhutilaisia vaikutteita. 
Vuonna 1779 hän sai papin virkansa takaisin ja tuli 1781 nimitetyksi Alatornion kappalaiseksi.  
Wiklundin puoliso vuodesta 1785 oli Barbara Margareta Thurdfjaell, joka oli aiemmin ollut naimisissa kirkkoherra Nils Graanin kanssa.
Takatulisuoja

Takatulisuoja (eli liekinestin  tai takatulenestin) on kaasuhitsauslaitteiden kaasupullojen varoventtiililaite, joka estää takatulen, eli liekin pääsyn takasuuntaan: säiliöön / kaasupulloon. Se liitetään polttimen kahvaan, missä se estää kaasuseosten muodostumisen sulkemalla hapen takaisinvirtauksen polttokaasuletkuun tai päinvastoin. Takatulisuojaa tarvitaan laitteiden rikkoutumisen tai käyttövirheiden varalta.
Takatulisuojia on kuivaa ja märkää tyyppiä. Märässä tyypissä kaasu virtaa kuplina palamattoman nesteen, yleensä veden läpi. Se on hyvin tehokas, mutta isokokoinen ja toimii vain tietyssä asennossa. Siksi sitä käytetään kiinteissä järjestelmissä. Kuivissa tyypeissä käytetään erilaisia menetelmiä tai niiden yhdistelmiä: liekki voidaan estää jäähdyttämällä osaa keraamisella tai verkosta tehdyllä rakenteella, lämpötilan ohjaama venttiili voi sulkea virtauksen tai virtauspaine voi sulkea varoventtiilin.
Matti Väisänen (talousneuvos)

Matti Väisänen, sukunimi alkuaan Jevremov (21. tammikuuta 1890 Kontokki, Vienan Karjala – 14. elokuuta 1973) oli suomalainen Suolahdella vaikuttanut kauppias, tehtailja ja talousneuvos.
Kontokin pitäjän Kentjärven kylässä syntynyt Väisänen muutti 1904 Suomen puolelle ja oli Laihialla Tanner & Mannerin palveluksessa juoksupoikana, liikeapulaisena ja kauppaedustajana. Vuonna 1910 hän aloitti kauppaliikkeen pidon Soinin kirkonkylässä nimellä Laine & Väisänen. Vuodesta 1911 alkaen Väisänen oli Jyväskylässä Aleksei Mitron palveluksessa ensin tukkumyyjänä ja sitten kauppamatkustajana. Väisänen oleskeli vuosina 1916–1919 Vienan Karjalassa jouduttuaan Venäjän kansalaisena kutsutuksi asepalvelukseen ja toimi siellä postinkantajana. Palattuaan 1919 Suomeen hän oli vuoteen 1924 saakka vakuutustarkastajana eri puolilla Suomea. Hän osallistui 1921 suomalaisten Vienan retkeen toimien etappiteiden valvojana.
Väisänen asui vuodesta 1924 alkaen Suolahdella harjoittaen elintarvike-, puolukka-, tekstiili-, puku- ja lumppukauppaa. Hän perusti virvotusjuomia ja kaljaa valmistaneen Oluttehdas Voiman. Tehtaalle valmistui Suolahteen 1920-luvun lopulla kolmikerroksinen kivinen tehdas-, liike- ja asuinrakennus ja Väisäsellä oli myös useita kioskeja Suolahdella. Tehdas oli Väisäsen omistuksessa jatkosodan lopulle saakka. Sotien jälkeen Väisänen harjoitti jonkin aikaa huonekalukauppaa. 
Väisänen rakensi Suolahteen Keiteleentien varteen vuonna 1938 kivisen kaksikerroksisen funkkistyylisen Väisäsen liiketalon. Talossa oli myymälä- ja asuinhuoneistoja sekä Väisäsen omistama elokuvateatteri. Talossa oli myös Alkon Suolahden myymälä.
Väisänen vaikutti Suolahden seurakunnan muodostumiseen 1946 ja hän oli mukana rakentamssa Suolahden kirkkoa 1940 ja Suolahden Urheilutaloa 1946 sekä perustamassa Suolahden yhteiskoulua 1948. Väisänen sai talousneuvoksen arvon 1950.
K. J. Ståhlbergin patsas

Historia

Kilpailu presidentti Ståhlbergin patsaasta julistettiin vuonna 1955, mutta palkintolautakunta ei ollut tyytyväinen saapuneisiin ehdotuksiin ja jätti ensimmäisen palkinnon jakamatta. Toisen palkinnon sai kuvanveistäjä Olli Waittinen ja kaksi kolmatta palkintoa jaettiin Viljo Savikurjelle ja Armas Tirroselle. Tammikuussa 1956 järjestettiin kutsukilpailu näiden kolmen kuvanveistäjän kesken, mutta Teuvo Auran johtama patsastoimikunta päätti kutsua vielä neljänneksi mukaan Wäinö Aaltosen, joka ei ollut osallistunut lainkaan alkuperäiseen avoimeen kilpailuun. Aaltonen voitti toisen kilpailun ja patsas tilattiin häneltä saman vuoden marraskuussa. Aaltonen valmisti sen vuosina 1957–1958. Patsaan paljasti presidentti Urho Kekkonen 22. syyskuuta 1959, Ståhlbergin kuoleman 7-vuotispäivänä. Se ehti siten valmiiksi vuotta aiemmin kuin läheinen marsalkka Mannerheimin ratsastajapatsas, jonka kilpailun Aaltonen oli harmikseen hävinnyt. Helsingin presidenttipatsaista Mannerheimin patsas laitettiin vireille ensimmäisenä, mutta Ståhlbergin patsas valmistui ensimmäisenä.
Karina

Maantietoa

Järven pinta-ala on 16,5 hehtaaria, se on 1,3 kilometriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,8 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Ruotsalaisen alueella (14.14), jonka Ruotsalaisen lähi-alueeseen (14.141) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 96,6 metriä mpy.
Waltz with Bashir

Tausta

Folman osallistui Israelin armeijassa Libanonin sotaretkeen 19-vuotiaana vuonna 1982. Nelikymmenvuotiaana hän hakeutui psykoterapiaan ja käsitti, miten valtavia aukkoja hänen muistissaan oli sodan kohdalla. Hän päätti tehdä kokemuksistaan elokuvan ja päätyi animaation, koska uskoi sen sopivan parhaiten tajunnasta, alitajunnasta, unista, painajaisista, harhanäyistä ja kuolemasta ammentavaan teokseensa. Elokuva on rahoitettu kansainvälisenä yhteishankkeena, ja Yleisradio on yksi sen osatuottajista.

Juoni

Ohjaajan alter ego alkaa haastatella Libanonin sotaretken aikaisia aseveljiään, posttraumaattisiin kokemuksiin erikoistunutta psykiatria sekä Sabran ja Shatillan todistajana toiminutta sotareportteria. Kerronta jäljittelee filmattuja dokumentteja "puhuttujen päiden" käyttöineen ja nimiteksteineen. Elokuva päättyy autenttisiin kuviin verilöylyn kokeneista pakolaisleireistä.

Vastaanotto

Elokuvan Suomen-ensiesitys oli DocPoint-festivaaleilla tammikuussa 2009 ja teattereissa 20.2.2009. Kulttuurivihkojen Eero Hirvenoja piti "Bashiria" kerronnaltaan kiehtovana muistipelinä, jossa tapahtumat avautuvat vähitellen kuin jännityskertomuksessa. Hän arvioi elokuvan tärkeäksi poliittiseksi ja moraaliseksi puheenvuoroksi. Animaation käyttö kuitenkin osaltaan etäännyttää katsojaa tapahtumista.
Nyt-liitteen kriitikot valitsivat elokuvan vuoden 2009 kymmenen parhaan filmin joukkoon.
Isidore Mankofsky

Isidore Mankofsky (s. 22. syyskuuta 1931 New York) on yhdysvaltalainen elokuvaaja.
ORCID

ORCID (Open Researcher and Contributor ID) on kansainvälinen digitaalinen tutkijatunniste. Sen tarkoitus on mahdollistaa tutkijoiden yksilöiminen. Digitaalinen pysyvä tunniste helpottaa tutkijoiden tunnistamista muun muassa tilanteissa, joissa tutkija vaihtaa nimeä (esimerkiksi avioliiton solmimisen yhteydessä) tai useilla tutkijoilla on sama nimi. ORCIDin taustalla on yhdysvaltalainen voittoatavoittelematon säätiö.
William Lassell

William Lassell (18. kesäkuuta 1799 – 5. lokakuuta 1880) oli brittiläinen tähtitieteilijä. Hän löysi Tritonin 10. lokakuuta 1846; Johann Gottfried Galle oli löytänyt Neptunuksen vain hieman aiemmin, 23. syyskuuta. 
Lassell teki myös muita kuulöytöjä: hän havaitsi Hyperionin vuonna 1848 sekä Arielin ja Umbrielin 1851. 
Lassell palkittiin vuonna 1849 Royal Astronomical Societyn kultamitalilla.
Honda

Honda Suomessa

Helsinkiläinen Oy Otto Brandt Ab aloitti Honda-moottoripyörien tuonnin Suomeen vuonna 1960. Honda-autojen tuonti Suomeen alkoi saman yrittäjän toimesta vuonna 1965 samoihin aikoihin monen muun japanilaismerkin kanssa. Ensimmäiset Suomeen tulleet Hondan automallit olivat muutamina yksittäiskappaleina tuodut S600- ja S800-urheiluautot. Vuonna 1968 Hondan maahantuonti siirtyi Berner Oy:lle ja markkinoille tulivat pikkuautot N360 ja N600. Vuoden 1969 lopussa Honda-autoja oli Suomen ajoneuvorekisterissä vain 321 kappaletta – vähemmän kuin esimerkiksi itäsaksalaista Ifaa, jonka tuotanto oli lopetettu jo kauan aiemmin –, mutta kymmenen vuotta myöhemmin jo liki 4 000 autoa. Vuonna 1973 alkoi Honda Monkey-mopon tuonti saman yrityksen puolesta. Vuonna 1976 Hondan autojen maahantuonti siirtyi Oy Veho Ab:lle. Hondan ensimmäisiä Suomessa myytyjä malleja N360, N600, S600 ja S800 oli rekisteröitynä vielä yhteensä yhdeksän kappaletta vuoden 1999 lopussa. Kaikkiaan Hondia oli henkilöautorekisterissä tuolloin 57 074, mikä teki siitä Suomen 13. yleisimmän henkilöautomerkin. Eniten rekisteröityjä Hondan henkilöautomalleja vuoden 1999 lopussa olivat Civic (32 412 kpl) ja Accord (20 550 kpl).
Denis Aleksejev

Denis Sergejevitš Aleksejev (ven. Денис Сергеевич Алексеев, s. 26. joulukuuta 1987) on venäläinen 400 metrin juoksija.
Aleksejev voitti vuonna 2007 alle 23-vuotiaiden EM-kultaa 400 metrillä ajalla 45,69 sekä 4 × 400 metrin viestijuoksussa. Seuraavana vuonna hän karsiutui Valencian sisäratojen MM-kisoissa 400 metrin välierissä. Vuonna 2009 Aleksejev juoksi viidenneksi Euroopan-joukkuemestaruuskisoissa ja 2010 karsiutui Dohan sisäratojen MM-kisoissa välierissä. Venäjän 4 × 400 metrin viestijoukkueessa Aleksejev on sijoittunut olympialaisissa viidenneksi Lontoossa 2012, MM-kilpailuissa neljänneksi 2011, viidenneksi 2007 ja kahdeksanneksi 2015, sisäratojen MM-kilpailuissa kuudenneksi 2008 ja sisäratojen EM-kilpailuissa neljänneksi 2011 ja viidenneksi 2009.
Kesäkuussa 2013 Aleksejev jäi kiinni dopingin käytöstä ja sai kahden vuoden kilpailukiellon, joka päättyi 3. heinäkuuta 2015. Pekingin olympialaisissa Aleksejev karsiutui 400 metrin henkilökohtaisessa kilpailussa alkuerissä, ja oli mukana Venäjän joukkueessa, joka sijoittui 4 × 400 metrin viestijuoksussa kolmanneksi. Vuonna 2016 sekä Aleksejevin että koko viestijoukkueen suoritukset hylättiin, kun Aleksejevin Pekingissä antama dopingnäyte tutkittiin uudelleen ja siitä paljastui dehydrokloorimetyylitestosteronin käyttö. Pekingin dopingtapauksesta hän sai kahden vuoden kilpailukiellon ajalle 16.11.2016–15.11.2018 ja hänen tuloksensa 23.8.2008 lähtien hylättiin takautuvasti.
Mersin

Mersin kivikaudella

Etelä-Anatoliassa Välimeren rannalla sijainneessa Mersinissä asuttiin jo kivikaudella. Taurusvuorten eteläpuolella sijaitseva Mersin on ollut perinteisesti portti idän ja lännen välillä. Tämän takia monet kulttuurit ja kansat levittäytyivät sinne. Mersin oli muinaisten kauppateiden varsilla. Rannikolla asuttiin jo ehkä 9000-8000 eaa. Vanhinta Mersiniä kutsutaan nimellä Yümüktepe. Siellä asuttiin ajoitusten mukaan noin 6300 eaa. alkaen. Se oli neoliittinen maanviljelykylä. Paikka linnoitettiin noin 4900 tai 4500 eaa. Tämä mersin oli voimakkaan paikallisen päällikkökunnan keskus. Paikka oli sumaton 3200-1200 eaa., jolloin monet Lähi-idän suuret kulttuurit kukoistivat.
Daily Worker

Daily Worker oli New Yorkissa ilmestynyt sanomalehti, jota julkaisi Kominternia tukenut Yhdysvaltain kommunistinen puolue. Se aloitti toimintansa 1924. Vaikka lehti yleensä heijasteli puolueessa vallinneita käsityksiä, sitä yritettiin aika ajoin muuttaa kuvastamaan vasemmistolaisten mielipiteiden koko kirjoa. Lehden levikki oli parhaimmillaan noin 35 000. Merkittäviä lehteen kirjoittaneita henkilöitä olivat esimerkiksi Robert Minor, David Karr, urheilutoimittaja Lester Rodney, Peter Fryer ja Woody Guthrie.

Kansanrintama-aikakauden muutokset

Lehti laajensi taide- ja viihdeosuuksiaan 1930-luvun Kansanrintama-aikakaudelta lähtien, jolloin puolue julisti kommunismin olevan ”1900-luvun amerikkalaisuutta” ja luonnehti itseään Washingtonin ja Lincolnin perinnön jatkajaksi. Vuonna 1935 pantiin alulle Lester Rodneyn toimittama urheilusivu. Lehden urheiluselostuksissa innostus yhdistyi sosialistiseen kritiikkiin, ja ne muistetaan johdonmukaisesti ammattiurheilun rotuerottelua vastustaneesta kannastaan.

Toisen maailmansodan jälkeen

Daily Workerilla oli jatkuvia talous- ja jakeluongelmia toisen maailmansodan jälkeen. Monet liikkeet ja uutiskojut eivät halunneet myydä lehteä. 1950-luvun McCarthyismin voimakas antikommunismi aiheutti julkaisulle lisää vaikeuksia. Se ei kuitenkaan aina toiminut siten, kuin sen vastustajat odottivat.
Yhdysvaltain kommunistisen puolueen jäsenluvut olivat pudonneet noin 20 000:een vuoteen 1956 mennessä, jolloin Nikita Hruštšovin Stalinin henkilökulttia koskeva puhe tuli julkiseen tietoon. Lehdessä julkaistiin artikkeleita, jotka tukivat vuoden 1956 Unkarin kansannousun varhaisia vaiheita. Päätoimittaja John Gates avasi lehden keskustelulle, joka näytti ennakoivan joko puolueen elpymistä tai hajoamista.
Yhdysvaltain kommunistisen puolueen (CPUSA) sisäisistä yhteenotoista huolimatta lehti päätti lopulta hyväksyä Neuvostoliiton suorittaman kapinan tukahduttamisen. Seurannut sekasorto aiheutti sen, että noin puolet jäsenistä jätti puolueen, mukaan lukien Gates ja useat Daily Workerin toimituksen jäsenet.
CPUSA joutui lopettamaan päivittäislehden julkaisemisen. Puolue selviytyi kuitenkin toimintakykyisenä. Hieman myöhemmin se julkaisi viikonloppulehti The Workeria 1958–1968. Tiistainumero The Midweek Worker lisättiin valikoimaan 1961, ja se jatkoi toimintaansa vuoteen 1968, jolloin valmistustahtia tihennettiin. Entisen CIA-vakooja Philip Ageen mukaan suuri osa lehden tilaajista oli tuolloin CIA-agentteja tai tiedustelupalveluun liittyneitä julkisivuyhtiöitä. Agee väitti, että CIA:n lehdelle näin antama rahoitus mahdollisti Workerin toiminnan jatkumisen.
Vuonna 1968 kommunistinen puolue alkoi jälleen julkaista newyorkilaista päivittäislehteä, jonka nimi oli tällä kertaa The Daily World. Lehti yhdistettiin 1986 puolueen länsirannikolla ilmestyneeseen viikoittaislehti People’s Worldiin. Uusi People’s Daily World ilmestyi 1987–1991, minkä jälkeen päivittäisestä julkaisusta luovuttiin. Lehden ilmestymistä harvennettiin viikoittaiseksi ja uudeksi nimeksi tuli People’s Weekly World, joka on edelleen (2007) Yhdysvaltain kommunistisen puolueen lehti.
Ylä-Senegal

Ylä-Senegal (ransk. Haut-Fleuve) oli Ranskan sotilasalue nykyisen Malin länsiosassa vuosina 1880–1890.
Senegalin kuvernöörin Louis Brière de l’Islen perustama Ylä-Senegal oli Ranskan ensimmäinen hallintoalue nykyisen Malin alueella. Sen päällikkönä toimi Senegalin kuvernöörin alainen ylikomendantti. Ylä-Senegalin ylikomendantteja olivat muun muassa Gustave Borgnis-Desbordes (vuoteen 1883), Joseph Gallieni (1886–1888) ja Louis Archinard (vuodesta 1888). Alueen hallinnollinen keskus siirrettiin Médinestä Kayesiin vuonna 1881.
1880-luvun aikana ranskalaiset laajensivat valloittamaansa aluetta Nigerjoelle ja ryhtyivät rakentamaan rautatietä Kayesista Koulikoroon. Vuonna 1890 alue nimettiin Ranskan Sudaniksi, joka sai siviilihallinnon vuonna 1893.
Meselsonin-Stahlin-koe

Meselsonin-Stahlin-koe oli Mathew Meselsonin ja Franklin Stahlin tekemä ke, joka osoitti DNA-synteesin eli replikaation olevan semikonservaatti. Semikonservaatissa replikaatiossa DNA-kaksoiskierre toistetaan ottamalla toinen juoste alkuperäisestä kaksoiskierteestä ja toinen synteettisesti valmistetusta kierteestä.
Olkiluodontie

Olkiluodontie eli yhdystie 2176 on luoteis-kaakkoissuuntainen yhdystie Eurajoella. Tie kulkee Raumantien – joka on osa valtatietä 8 – ja Olkiluodon Ulkopään väliä. Ulkopäässä, jossa on Olkiluodon ydinvoimalaitos, tie päättyy Satamatien liittymään, josta se jatkuu sisäisenä tienä (vaaditaan kulkulupa) Olkiluodon satamaan. Olkiluodontie kulkee luoteesta kaakkoon katsoen Olkiluodon ja Ilavaisten saaristokylien läpi ja saapuu niiden jälkeen mantereelle. Mantereella Olkiluodontie noudattaa tien koillispuolella virtaavan Lapinjoen kulkua kulkien Hankkilan kylän läpi. Raumantien risteyksessä on pumppuamo, jonka koillispuolella sijaitsee Lapijoen lähiö.
Olkiluodontien varrella Olkiluodon saaren itäosassa on rakennusalan yrityksiä. Raikan räjähdeyksikkö ja Rauvola & Simulan rakennusliikkeet toimivat kummatkin tien varressa. Raumantien risteyksessä on Ydinportti-niminen ravintola.
Vuonna 2013 Olkiluodontiellä ajoi keskimäärin 3 663 ajoneuvoa vuorokaudessa. Eteläpäädyn ohitti keskimäärin 3 510 ajoneuvoa vuorokaudessa ja pohjoispäädyn 3 816 ajoneuvoa. Niille kohdin Olkiluodontietä, jonka varrella on merkittävästi asutusta sekä koulu, on rakennettu kevyen liikenteen väylä. Tien liikennemäärä on lisääntynyt ydinvoimalan vuoksi ja lisääntyy edelleen. Raumantien liittymää on pohdittu rakennettavaksi eritasoliittymänä. Suunnitelma liittyy valtatie 8:n kehitystyöhön valtakunnallisena päätienä.
Swainsoniini

Esiintyminen luonnossa ja ominaisuudet

Swainsoniini eristettiin ensimmäisen kerran Australiassa esiintyvästä hernekasveihin kuuluvasta Swainsona canescens-lajista. Sen jälkeen sitä on tavattu muistakin Swainsona-suvun lajeista sekä Pohjois-Amerikassa ja Aasiassa esiintyvistä kurjenherne- (Astragalus) ja keulankärkilajeista (Oxytropis). Tämän lisäksi eräät sienet tuottavat swainsoniinia. Kasvit biosyntetisoivat swainsoniinia lähtien lysiinistä.
Swainsoniini on mannosidaasientsyymien inhibiittori. Tämän vuoksi mannoosia sisältävien glykoproteiinien metabolia ja käsittely  eläimissä häiriintyy. Tämän seurauksena näitä glykoproteiineja kertyy eläinten keskushermostoon esimerkiksi aivoihin ja tämä aiheuttaa leesioita. Esimerkiksi Yhdysvalloissa swainsoniinia sisältäviä kasveja syöneen karjan on havaittu käyttäytyvän poikkeavasti leesioiden vuoksi. Swainsoniinimyrkytys voi myös johtaa karjan kuolemiin. Mannosidaasin estämisen lisäksi swainsoniini vaikuttaa myös luuytimeen, insuliinin ja lektiinien sitoutumiseen, aspartaattitransaminaasientsyymin aktiivisuuteen ja glykosidaasientsyymien toimintaan. Swainsoniinia on tutkittu käytettäväksi eräiden syöpien hoitoon ja se estää syöpiä muodostamasta etäpesäkkäitä.
Swainsoniini on optisesti aktiivinen yhdiste ja sen ominaiskiertokyky metanoliliuoksessa on +80.
Myskikenguru

Koko ja ulkonäkö

Myskikenguru on pienikokoinen, ruskea, hiirimäinen kenguru. Sen ruumiin pituus on 23-34 cm ja hännänpituus 13-17 cm. Sillä on pitkät takajalat niin kuin muillakin kenguruilla, mutta samanlainen häntä kuin hiirellä.

Levinneisyys

Myskikengurua tavataan Australian koillisosissa ja Uusi-Guinean sademetsissä.
Shizugataken taistelu

Taistelun kulku

Toukokuussa 1583 Oda Nobunagan entinen kenraali Shibata Katsuie järjesti useita samanaikaisia hyökkäyksiä Hideyoshin kenraalien hallitsemiin linnoituksiin. Näihin hyökkäyksiin kuului Sakuma Morimasan yritys vallata Nakagawa Kiyohiden hallitsemaa linnaa, jonka puolustukset kuitenkin kestivät, vaikka itse Kiyohide menehtyi välikohtauksessa. Hyökkäyksen päätteeksi Katsuie käski Morimasaa vetää joukkonsa takaisin, sillä nämä olivat liian kaukana Katsuien omasta armeijasta. Morimasa ei kuitenkaan kuunnellut käskyjä ja leiriytyi suunnitelmanaan uusi hyökkäys. Morimasa uskoi paikalle kiirehtineen vastustajansa Toyotomi Hideyoshin olleen ainakin neljän päivän matkan päässä.
Todellisuudessa Hideyoshin oli kuullut Morimasan hyökkäyksistä ja pakotti miehensä marssimaan yön yli onnistuen saapumaan Shizugatakeen puolentoista päivän sisällä. Sakuma komensi miestensä lopettamaan linnan piirittämisen ja valmistautumaan puolustautumaan, mutta Hideyoshi murtautui joukkojen puolustuksen läpi helposti. Hän pakotti Morimasan joukot perääntymään sekasortoisesti, ja jahtasi näitä Katsuien hallitsemaan Kitanoshon linnaan Echizenin provinssissa. Hideyoshin joukot valtasivat linnan, mutta Katsuie ehti sytyttää sen keskuksen palamaan, tappaa perheensä ja tehdä seppukun.
Hideyoshin puolella taistelleet seitsemän kenraalia saivat taistelusta paljon mainetta ja kunniaa, ja heitä alettiin kutsua nimellä Shizugataken seitsemän keihästä. Näiden kenraalien joukossa oli Katō Kiyomasa, josta sittemmin tuli yksi Hideyoshin lähimmistä alaisista.
Huhmarisvaara

Historia

Vuonna 1944 lokakuussa Huhmarisvaaran huipulle rakennettiin Salpalinjan pohjoisin tykkiasema. Vaaran laelta näkyvät Kontiolahti, Kunnasniemi ja Polvijärven saaret.