google/wiki40b huggingface dataset:
Apolipoproteiini E

Apolipoproteiini E (APOE) on apolipoproteiini, jota on kylomikronissa ja IDL:ssä, ja se sitoutuu maksasolujen ja perifeeristen solujen tiettyyn reseptoriin. Se on hyvin tärkeä triglyseriinipitoisen lipoproteiinin ainesosien normaalille hajottamiselle.

ApoE4

ApoE4 on yhdistetty useisiin sairauksiin, kuten valtimonkovettumatautiin ja Alzheimerin tautiin. Se lisää Alzheimerin taudille ominaisten beta-amyloidiplakkien kertymistä aivoihin. Tutkimuksen mukaan ilmiö tapahtuu vain naisilla. Kun aivoissa on APOE4-proteiinia, beeta-amyloidia poistuu hitaammin kuin jos on muita ApoE-proteiineja.
Rochesterin yliopistossa Yhdysvalloissa tehdyssä tutkimuksessa on havaittu, että hiiren aivoissa oleva LPR1-molekyyli poistaa aivoista liian beeta-amyloidin. Kun hiiren aivoissa oli APOE4:ta, LPR1 ei toiminutkaan, vaan sen sijaan toimi paljon hitaampi yhdiste, VLDLR, jolloin amyloidia kertyi hiiren aivoihin moninkertaisesti nopeammin. APE4 takertuu beeta-amyloidiin, ja sen poistaminen ei käy yhtä helposti kuin vapaan beeta-amyloidin, ja yhdistelmä kertyy hermosolujen päälle.
M-Kloorifenoli

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa m-kloorifenoli on värittömiä neulasmaisia kiteitä. Yhdiste liukenee kohtalaisesti veteen, erityisesti emäksisiin liuoksiin, ja lisäksi moniin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja dietyylieetteriin. Aine on heikko happo ja sen pKₐ-arvo on 8,8. m-Kloorifenoli on fenolia vahvempi happo johtuen elektronegatiivisen klooriatomin aiheuttamasta induktiivisesta efektistä ja resonanssista.

Valmistus ja käyttö

m-Kloorifenolia voidaan valmistaa hydrodeklooraamalla polykloorifenoleja. Käytettyjä tapoja ovat reaktio joko kaasu- tai nestefaasissa. Katalyytteinä voidaan käyttää alumiinioksidia, rikkiä tai palladiumia. Toinen tapa tuottaa yhdistettä on m-kloorianiliinin diatsoniumsuolan hydrolyysi tai diatsoniumsuolan Sandmeyer-reaktio kupari(I)kloridin läsnä ollessa.
m-Kloorifenolia käytetään maatalouskemikaalien kuten herbisidinä käytettävän sulkotrionin ja lääkeaineiden kuten kloprostenolin ja tramadolin valmistukseen.
Marinointi

Marinointi on ruoankäsittelytapa, jossa ruoan raaka-aine, kuten liha, riista, kala tai kasvikset, maustetaan pitämällä sitä hieman happamassa mausteliemessä eli marinadissa. Marinadin ainesosia voivat olla esimerkiksi viini, olut, vesi, viinietikka, ruokaöljy, sipuli ja mausteet.
Lihaa marinoitaessa marinoinnin kestolla voidaan vaikuttaa lopputulokseen. Lyhytkestoinen, tunnin tai parin, marinointi lähinnä maustaa lihaa, kun taas pitkäkestoinen, yleensä vähintään vuorokauden mittainen marinointi öljypohjaisessa marinadissa myös mureuttaa lihaa.
1990- ja 2000-lukujen aikana markkinoille on tullut erilaisia valmiiksi marinoituja liha-, kala- ja kanatuotteita, niin kutsuttuja puolivalmisteita, joita käytettäessä marinoinnin vaatima aika jää pois ja varsinainen ruoanlaittoaika lyhenee.
Sana marinointi (< ransk. marinade < lat. marinus, 'merta koskeva') tarkoittaa alun perin ruoka-aineitten käsittelyä niin, että ne säilyvät purjelaivoilla pitkillä merimatkoilla. Aikoinaan ennen jääkappeja ja pakastimia ainoa keino oli joko suolata tai marinoida ruokatarvikkeet.
Sonny Milano

Seuraura

Milano pelasi kauden 2011–2012 T1EHL-juniorisarjaa Cleveland Baronsissa, jonka jälkeen Plymouth Whalers varasi hänet 81. pelaajana OHL:n varaustilaisuudessa. Milano vietti vuodet 2012–2014 kuitenkin Yhdysvaltain maajoukkueen kehitysohjelman mukana. Kaudella 2013–2014 hän pelasi CCM/USA Hockey All-American Prospects Gamessa. Columbus Blue Jackets varasi Milanon ensimmäisellä kierroksella 16. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2014. Hänen oli tarkoitus siirtyä syksyllä 2014 Boston Collegen yliopistojoukkueeseen, mutta Milanon halu tehdä ammattilaissopimus Blue Jacketsiin kuitenkin esti hänen päätöksenä siirtoon.
Kaudeksi 2014–2015 Milano siirtyi hänet kaksi vuotta aiemmin varanneeseen OHL-joukkue Plymouth Whalersiin. Syyskuussa 2014 Milano teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Columbus Blue Jacketsin kanssa. Hän oli Whalersin paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 22+46=68. OHL-kauden jälkeen, maaliskuussa 2015 Milano siirtyi loppukevääksi AHL-joukkue Springfield Falconsin vahvuuteen. Hän teki siellä kymmenessä runkosarjaottelussa viisi syöttöpistettä.
Milano aloitti kauden 2015–2016 Blue Jacketsin uudessa farmijoukkue Lake Erie Monstersissa. Hänen varsinainen tulokaskautensa AHL:ssä toi 54 runkosarjaottelussa tehot 14+17=31 ja 17 playoff-ottelussa tehot 4+4=8. Milano voitti kauden päätteeksi Calder Cupin. Hän teki NHL-debyyttinsä omalla kotiseudullaan Long Islandilla 31. maaliskuuta 2016 vieraissa New York Islandersia vastaan. Milano sai ottelussa jääaikaa 13.26 minuuttia. Hän pelasi kauden aikana NHL:ssä kolme runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen.
Six Nations Championship

Six Nations Championship on vuosittain järjestettävä rugby unionin maajoukkuekilpailu, johon osallistuu kuusi eurooppalaista maajoukkuetta: Englanti, Irlanti, Italia, Ranska, Skotlanti ja Wales.

Historia

Maailmanhistorian ensimmäinen rugby union -maaottelu pelattiin vuonna 1871 Englannin ja Skotlannin välillä. Kahdentoista vuoden ajan maajoukkueet pelasivat vain satunnaisia ystävyysotteluita, kunnes vuonna 1883 järjestettiin ensimmäinen Home Championship -turnaus. Turnaukseen osallistuivat neljä Britteinsaarten maajoukkuetta (Englanti, Irlanti, Skotlanti ja Wales). Vuonna 1910 Ranska tuli virallisesti mukaan turnaukseen ja nimi muuttui Five Nations Championshipiksi Ranska tosin ei ollut mukana vuosina 1930–1939. 1970-luvulle tultaessa turnaus oli kasvanut pohjoisen pallonpuoliskon suosituimmaksi rugbytapahtumaksi. Turnauksessa ei jaettu minkäänlaista palkintopystiä tai -pokaalia ennen vuotta 1993. Vuonna 2000 mukaan tuli Italia ja nimi muuttui nykyiseksi Six Nation Championshipiksi.

Pelisysteemi

Jokainen joukkue kohtaa toisensa kerran. Kotikenttäetu vaihtelee vuorovuosittain. Voitosta jaetaan kaksi, tasapelistä yksi ja tappiosta nolla pistettä.
Ennen vuotta 1994 mestaruus jaettiin mikäli kärkijoukkueet olivat tasapisteissä. Nykyisin mestaruus tässä tapauksessa ratkaistaan tehtyjen/päästettyjen pisteiden perusteella.
Via Postumia

Via Postumia oli roomalainen sotilastie Gallia Cisalpinassa, nykyisessä Pohjois-Italiassa. Sen rakennutti roomalainen konsuli Postumius Albinus vuonna 148 eaa. Se yhdisti Ligurian rannikolla sijaitsevan Genovan Adrianmeren pohjukassa sijaitsevaan Aquileiaan kulkien Piacenzan, Cremonan, Veronan, Vicenzan ja Trevison kautta.
Guimaras

Guimaras on Filippiinien Länsi-Visayasin alueella sijaitseva provinssi. Sen pääkaupunki on Jordan. Se koostuu Guimarasin saaresta ja sitä ympäröivistä pienemmistä saarista. Sen väkiluku vuoden 2010 väestönlaskennassa oli 162 943.
Alpina

Historia

Alpinan historia alkaa 1960-luvun alusta, jolloin Burkard Boevesiepen asensi Weberin tuplakaasuttimet BMW 1500 malliin. Malli oli juuri julkaistu, mutta hänen mielestään auton nykyaikainen moottori tarvitsi pienen kaasuttimen sijaan jotain isompaa. 1964 Burkard sai BMW silloiselta myyntijohtajalta Paul Hahnemannilta hyväksynnän viritykselle ja tämä loi perustan yrityksen perustamiselle. 
Yritys perustettiin virallisesti 1965 Kauftbeuriin, Baijerin alueelle Etelä-Saksaan. Alun perin Alpina nimi kuului Burkardin isän, Dr. Rudolf Bovensiepenin yritykselle, joka valmisti konttorikoneita. Yrityksen yrittäessä vaihtaa alaa tekstiiliteollisuuden pariin, joutui se taloudellisiin vaikeuksiin. Burkard Bovensiepen sai oikeudet käyttää nimeä ja aloitti BMW merkkisten autojen virittämisen, menestyttyään ensin osakemarkkinoilla. Alpinan nykyisinkin tunnettu tavaramerkki ja logo lanseerattiin vuonna 1967. 1970 luvulla yritys oli jo kasvanut 70 henkilöä työllistäväksi yritykseksi, joka keskittyi BMW-mallien virittämiseen kaasuttimien ja sylinterinkansien avulla. Yrityksen kasvaessa se muutti nykyiseen sijaintiinsa Buchloen kaupunkiin.
Vuosina 1968-1977 Alpina menestyi hyvin kilparadoilla. 1970 Alpinan kilpatalli voitti European Touring Car -mestaruuden, Saksan mäkiajomestruuden (German Hillclimb Championship) sekä Span 24 tunnin kilpailun. Lisäksi menestystä tuli muissa luokissa radalla ja rallissa.
1988 Alpina vetäytyi kilpailutoiminnasta keskittyäkseen ajoneuvojen suunniteluun ja valmistukseen.
Väriympyrä

Väriympyrä on värijärjestelmien tärkein osatekijä. Väriympyrä on värikappaleen, ns. väriatlaksen ulkolaidalle sijoitettu puhtaitten värisävyjen muodostama ympyrän tai jonkin muun muotoinen kehä. Väriympyrässä eri sävyt sijaitsevat  kirjon (spektrin)  mukaisessa järjestyksessä siten, että kirjon ulommaisten sävyjen, punaisen ja sinivioletin, väliin on yleensä sijoitettu myös kirjoon kuulumattomat ns.  purppurasävyt. Näiden värisävyjen omassa spektrissä on kaksi maksimihuippua, punainen ja sininen, joiden yhteisvaikutuksesta värisävy näyttää sinipunaiselta. Muun muassa neliväripainatuksen ja tulostimien CMYK-väreistä  magentan (M) värisävy on tällainen. Väriympyrän sävyjen jaottelu esitetään joko portaittaisesti tai jopa liukuvana siirtymänä sävystä toiseen. Esimerkiksi Isaac Newtonin, Otto Rungen, Johann Wolfgang von Goethen, Michel-Eugène Chevreul’n, Johannes Ittenin, Wilhelm Oswaldtin, Albert Munsellin, Heinrich Freilingin, CIE:n ja NCS:n värijärjestelmän puhtaiden värisävyjen määrä ja sijainti väriympyrällä on toisistaan poikkeava.
Särkkä (Helsinki)

Särkkä (ruots. Långören) on pieni saari Helsingin Kaivopuiston edustalla. Saari on pituudeltaan noin 250 metriä, ja sen etäisyys mantereelta Kaivopuiston rannasta on noin 500 metriä. Särkkä kuuluu Suomenlinnan kaupunginosaan, jonka linnoitusjärjestelmän osia saarella myös on. Särkän ja Suomenlinnan välisessä Särkänsalmessa on yksi Eteläsataman sisääntuloväylistä (syvyys 7,9 metriä). Saarella sijaitsee pursiseura Merenkävijät ry sekä seuran ylläpitämä 150-hengen Piper-sali, joka on vuokrattavissa yksityistilaisuuksiin, sekä Royal Ravintoloiden ylläpitämä Ravintola Särkänlinna. 
Särkän ali johtavassa Suomenlinnan merenalaisessa huoltotunnelissa on saaren kohdalla kerrottu olevan varauloskäytävä. Saaresta on kuitenkin johdettu huoltotunneliin vain vesi-ja viemäriputki poraamalla kallion läpi ainoastaan putkien mentävät reiät. Varauloskäytävää ei siis ole olemassa.
Olavi Päivänsalo

Olavi Johannes Päivänsalo (30. kesäkuuta 1916 Keuruu – 15. lokakuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen poliitikko. Hän oli yksi Suomen kristillisen liiton perustajajäsenistä ja puolueen ensimmäinen puheenjohtaja vuosina 1958–1964.

Pappina ja opettajana

Olavi Päivänsalo vihittiin papiksi vuonna 1941 ja hän valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1943 ja lisensiaatiksi vuonna 1957. Vuosina 1941–1943 hän toimi ylimääräisenä pappina Rengossa, Laukaassa ja Hyvinkäällä, vuosina 1945–1970 Helsingissä Töölön yhteiskoulun uskonnon ja sielutieteen lehtorina ja vuosina 1957–1970 koulun vararehtorina.

Suomen kristillisen liiton puheenjohtajana

Olavi Päivänsalo oli yksi Suomen kristillisen liiton perustajajäsenistä ja puolueen ensimmäinen puheenjohtaja vuosina 1958–1964.

Kunnallispolitiikassa

Päivänsalo oli vuosina 1961–1972 Espoon kunnan- ja kauppalanvaltuuston jäsen.

Helsingin Kaupunkilähetyksen johtajana

Olavi Päivänsalo oli pappina ja poliitikkona tunnetun B. H. Päivänsalon poika. Hän johti vuodesta 1971 alkaen isänsä ja veljensä Veikko Päivänsalon seuraajana Helsingin Kaupunkilähetystä, jonka palveluksessa hän oli ollut jo vuodesta 1944.

Tunnustukset

Olavi Päivänsalo sai rovastin ja sosiaalineuvoksen arvonimet.
Simon Wincer

Simon Wincer (s. 1943) on australialainen ohjaaja ja tuottaja, joka tunnetaan varsinkin elokuvasta Free Willy – pelastakaa Willy (1993). Hän on vuoden 1989 Emmy-palkittu.
Hampaisuus

Hampaisuus tarkoittaa kompleksiyhdisteissä ligandin kykyä sitoutua samaan keskusatomiin. Yksihampainen ligandi kykenee sitoutumaan vain yhdellä atomilla ja monihampaiset useammalla. Tyypillisiä yksihampaisia ligandeja ovat halogeenit, vesi ja ammoniakki. Esimerkkejä monihampaisista ligandeista ovat muun muassa kaksihamapinen etyleenidiamiini, kolmihampainen terpyridiini, nelihampainen trietyleenitetramiini ja EDTA, joka voi olla neli- tai kuusihampainen. 
Monihampaiset ligandit muodostavat kelaatteja. Nämä kompleksit ovat usein yksihampaisten ligandien muodostamia komplekseja huomattavasti stabiilimpia, ja tätä kutsutaan kelaatioefektiksi. Samalla ligandilla voi olla kompleksista riippuen eri hampaisuus. Kompleksiyhdisteiden nimissä ligandin hampaisuus ilmaistaan kirjaimella κ ja numeroyläindeksillä. Esimerkiksi kompleksissa dibromobis[1,2-etaanidiyylibis(dimetyylifosfiini)-κ²P]nikkeli(II) 1,2-etaanidiyylibis(dimetyylifosfiini) ligandi on sitoutunut kaksihampaisesti fosforiatomeilla keskusionina olevaan nikkeli-ioniin.
Serhi Hontšar

Serhi Hontšar (ukr. Сергій Гончар, s. 3. heinäkuuta 1970 Rivne) on ukrainalainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 1996–2009. Hän oli aktiiviurallaan aika-ajon erikoismies, joka saavutti MM-kisojen aika-ajossa kaikenvärisiä mitaleita, kultaa vuonna 2000. Lisäksi Hontšar oli Italian ympäriajossa toinen vuonna 2004.
Hontšar sai potkut ammattilaistallistaan T-Mobilesta kesäkuussa 2007 rikottuaan tallin tiedotteen mukaan tallin sääntöjä.
Jaakko Kiljunen

Jaakko Kiljunen (s. 1980) on suomalainen näyttelijä, joka on valmistunut Pietarin valtiollisesta teatteritaiteen akatemiasta vuonna 2009. Kiljunen on työskennellyt näyttelijänä Lappeenrannan kaupunginteatterissa ja Myllyteatterissa. Kiljunen esiintyi Myllyteatterin versiomassa Danten Jumalaisessa näytelmässä, joka sai kansainvälistä tunnustusta Makedoniassa järjestettävällä teatterifestivaalilla.
Kiljunen on työskennellyt näyttelijänä Pietarissa ja Vilnassa. Suomessa hän on tullut tunnetuksi tv-sarjasta Pirunpelto, jossa hän esittää venäläistä rikollista. Kiljusen isä on poliitikko ja tietokirjailija Kimmo Kiljunen.
Glagoliittinen kirjaimisto

Glagoliittinen kirjaimisto eli glagolitsa on vanhin tunnettu slaavilainen kirjaimisto. Pyhä Kyrillos (827-869) ja Pyhä Methodius (826-885) loivat glagoliittisen kirjaimiston vuonna 855 tai vuosien 862-863 paikkeilla muun muassa Raamatun kääntämiseksi slaavilaisille kielille.
Nykyisestä kyrillisestä merkistöstä käytetään nimityksiä alfavit tai azbuka, joista jälkimmäinen viittaa kahteen ensimmäiseen glagoliittiseen kirjainmerkkiin (az ja buky).
Reichsmarine

Reichsmarine oli Saksan merivoimien nimitys Weimarin tasavallan aikana 1919–1933 ja natsi-Saksan kahden ensimmäisen vuoden aikana. Reichsmarine oli alkuun Weimarin ajan puolustusvoimien Reichswehrin merivoimat. Kun Adolf Hitler aloitti Saksan uudelleenvarustamisen, siitä tuli vuonna 1935 natsi-Saksan asevoimiin Wehrmachtiin kuulunut Kriegsmarine.

Rajoitettu laivasto

11. marraskuuta 1918 allekirjoitettu Versailles’n rauha päätti ensimmäisen maailmansodan. Sopimuksen toisen osan luku V (Artiklat 181-197) rajoittivat Weimarin tasavallan laivaston tonniston määrää ja laatua sekä uudistamisrytmin. Laivaston miesmääräksi oli asetettu 15 000, sukellusveneet ja laivaston ilmavoimat olivat kiellettyjä. Laivaston koko oli rajoitettu kuuteen vanhaan taistelulaivaan, kuuteen risteilijään ja 12 hävittäjään. Vanhentuneet taistelulaivat saatettiin korvata korkeintaan 10 000 tonnin aluksilla 20 vuoden kuluttua korvattavan aluksen vesillelaskusta.

Historia

Saksan keisarikunnan laivasto oli lakkautettu ensimmäisen maailmansodan päättyessä tappioon. Saksan hallitus antoi 16. huhtikuuta 1919 jo ennen rauhansopimuksen vahvistamista lain Vorläufige Reichsmarinen perustamisesta. Laivaston ensimmäiseksi komentajaksi nimettiin vara-amiraali Adolf von Trotha. Vorläufige Reichsmarine nimettiin Reichsmarineksi 31. maaliskuuta 1921, ja samalla laivastosta tuli täysivaltainen puolustushaara.
Muiden puolustushaarojen lailla Reichsmarine yritti kiertää rauhansopimuksen ehtoja lähes koko olemassaolonsa ajan. Se rakensi muun muassa taistelulaivoja pienempiä taskutaistelulaivoja, joiden tulivoima oli kuitenkin verrattain suuri. Se myös rakennutti sukellusveneitä ulkomaisilla alihankkijoilla. Liittoutuneiden valvontakomissio oli osittain selvillä Reichsmarinen salaisesta varustelusta, mutta katsoi sitä läpi sormien, sillä Saksan laivastoa pidettiin toisaalta tärkeänä Itämeren alueen tasapainottavana tekijänä esimerkiksi kommunistisen Neuvostoliiton uhkaa vastaan.

Muut alukset

Lisäksi laivastoon kuului 12 torpedovenettä (T151-158, T175, T185, T190 ja T196), jotka oli rakennettu 1906–1907, ja reserviin oli sijoitettuna seitsemän. Laivastoon kuului keveitä yksiköitä, kuten 38 miinanraivaajaa ja runsaasti erilaisia veneitä, koska Saksa oli velvoitettu raivaamaan miinat Pohjanmereltä ja Itämereltä. Miinanraivaamiseen käytetyt alukset kuitenkin riisuttiin aseista.
Giraldus Cambrensis

Giraldus Cambrensis eli Gerald de Barri eli Gerald Walesilainen (n. 1146 Pembrokeshire, Wales – n. 1220) oli keskiajalla elänyt walesilainen kirkonmies ja historioitsija. Hän opiskeli Pariisissa ja sai nimityksen arkkidiakoniksi. Häntä yritettin saada St Davidsin piispaksi, mutta kuningas Henrik II ei halunnut korkeaan virkaan paikallista henkilöä. 1184 hänet valittiin yhdeksi kuninkaan hovikappalaisista, ja hän lähti prinssi Johnin (myöh. Juhana Maaton) mukana Irlantiin. Matkasta hän kirjoitti teoksen Topographia Hibernica. Teoksella oli poliittiset päämäärät, ja hän mainitseekin teoksen alussa hallitsijan Henrik II:n. Teoksen kuvaus Irlannista on kuvitteellista, sillä hän ei matkustellut siellä laajasti. Teos ei kerro Irlannista sellaisena kuin se oli vaan sellaisena kuin se tahdottiin esittää, jotta valloittajien läsnäolo tulisi perustelluksi. Vielä 1500-luvulla sitä käytettiin yleisesti Irlannin historian lähteenä. Giralduksen muita merkittäviä teoksia ovat valloituskuvaus Expugnatio Hibernica sekä Itinerarium Cambrense ja Cambriae descriptio. 
Giraldus lähti arkkipiispan mukana Euroopan mantereelle Pyhään maahan suuntautuvalle ristiretkelle, josta hänen oli tarkoitus laatia kuvaus, mutta 1189 kuningas käännytti hänet takaisin Walesiin pitämään järjestystä yllä. Hänet valittiin 1198 St Davidsin piispaksi, mutta jälleen syntyi kiista. Giraldus kävi neljä vuotta kamppailua saadakseen nimityksen vahvistetuksi ja kävi jopa kolmesti Roomassa. Lopulta paavi kumosi valinnan.
Giralduksen historiateokset ovat toisinaan hyvin voimakassävyisiä ja suorastaan poliittisia pamfletteja. Niiden kohteina ovat Henrik II, arkkipiipsa Hubert Walter ja Rikhard I:n kansleri William Longchamp.
Nef-reaktio

Nef-reaktio on kemiallinen reaktio, jossa primäärinen tai sekundäärinen nitroalkaani hydrolysoituu emäs- ja happokäsittelyn jälkeen aldehydiksi tai ketoniksi. Reaktio on saanut nimensä John Ulric Nefin mukaan ja Nef raportoi reaktion vuonna 1894. Nef-reaktio on yleisesti käytetty reaktio hiilihydraattien ja muiden luonnonaineiden synteeseissä.

Reaktion historiaa

Vuonna 1893 venäläinen kemisti Konovaloff raportoi, että käsittelemällä nitroalkeeneja voimakkaalla emäksellä ja tämän jälkeen sinkillä etikkahappoliuoksessa muodosti karbonyyliyhdisteen ja amiinin seoksen. Vuotta myöshemmin Nef julkaisi oman tutkimuksensa, jossa nitroalkaaneja käsiteltiin ensin voimakkaalla emäksellä ja tämän jälkeen rikkihapolla, jolloin tuotteeksi muodostui karbonyyliyhdisteitä.
Alppisinappiperhonen

Levinneisyys

Alppisinappiperhonen esiintyy vuoristoissa Alpeilla, Pyreneillä, Vähässä-Aasiassa, Uralilla, Himalajalla, Tiibetissä ja Mongoliassa. Suomessa laji on tavattu yhden kerran vaeltaneena yksilönä Utsjoen Karigasniemeltä.

Koko ja ulkonäkö

Alppisinappiperhosen etusiiven pituus on 21–26 mm. Siipien yläpuolen pohjaväri on valkoinen. Nimialalajilla koiraan etusiiven yläpuolen mustat kirjaukset ovat niukkoja ja takasiiven yläpuolella ei ole kirjauksia. Naaraalla on siipien yläpuolella laajempia mustia kirjauksia kuin koiraalla. Takasiiven alapuolen pohjaväri on yleensä keltainen ja siipisuonet voimakkaasti vihertävänharmaan kehnän peitossa.

Elinympäristö

Alppisinappiperhosen elinympäristöä ovat kivikkoiset vuoristoniityt yli 1 500 metrin korkeudessa.

Lentoaika ja elintavat

Lentoaika on Euroopassa kesäkuun lopulta elokuuhun yhtenä sukupolvena. Laji talvehtii kotelona.

Ravintokasvi

Toukan ravintokasveja ovat ukonnauriit (Erysimum), esimerkiksi Erysimum pumilum, litukat (Cardamine), pernaruohot (Sisymbrium) ja resedat (Reseda), esimerkiksi Reseda glauca.
Suomumuurahaiset

Tuntomerkit

Suomumuurahaisilla on keski- ja takaruumiin välissä vain yksi jaoke, petiolus (postpetiolus puuttuu), johon kuuluu ylöspäin nouseva iso suomumainen tai erillinen nystyrämäinen uloke. Takaruumiin kärjestä puuttuu pistin ja sen tilalla on putkimaisen ulokkeen päässä pyöreä reikä, acidopore, jota reunustavat karvat.  Suomumuurahaisilla on rauhanen, joka tuottaa myrkkyä, muurahaishappoa.
Anthony Marwood

Anthony Marwood on englantilainen viulisti, joka soittaa Florestan Triossa. Ennen uraansa musiikin parissa hän opiskeli King Edward VI Grammar Schoolissa, Chelmsfordissa. Hän elää nykyään East Sussexissa. 
Vuonna 2005 hän soitti Thomas Adèsin viulukonserton (Concentric Paths) kantaesityksen Euroopan kamariorkesterin kanssa Berliinissä Berliinin filharmoniassa. Marwood on toiminut vuodesta 2006 lähtien Irish Chamber Orchestran taiteellisena johtajana.
Nykyään Marwood tekee työtä joko solistina tai kapellimestarina Academy of St. Martin in the Fieldsissä tai muiden orkesterien kanssa. Hänen instrumenttinsa on Carlo Bergonzin rakentama vuodelta 1736.
Rumours

Vuoden 2013 uudelleenjulkaisu

Albumista julkaistiin tammikuussa 2013 kolmen CD:n paketti, jolla on myös bonusmateriaalia ja live-esityksiä, sekä lisäksi deluxe-versio, jolla on lisää materiaalia.
Madagaskarinvirtahevot

Hippopotamus lemerlei

Hippopotamus lemerlein luita on löydetty lähinnä joista ja järvistä, tämän perusteella on päätelty että sen elintavat ovat olleet hyvin samanlaiset kuin nykyisellä virtahevolla. Laji oli suurin piirtein samankokoinen kuin kääpiövirtahepo. Hippopotamus lemerlei oli muuten rakenteeltaan hyvin samankaltainen virtahevon kanssa, luusto oli samanlainen ja silmät sijaitsivat korkealla päässä. Laji on luultavasti kehittynyt virtahevoista, jotka ovat evoluution kautta kääpiöityneet.

Hippopotamus madagascariensis

Hippopotamus madagascariensis eli uudemmalta nimeltään Hexaprotodon madagascariensis on puolestaan läheisempää sukua kääpiövirtahevolle kuin tavalliselle virtahevolle. Sen silmät sijaitsivat pään sivuilla samaan tapaan kuin kääpiövirtahevolla. Laji ei luultavasti ollut yhtä riippuvainen vesiympäristöstä kuin Hippopotamus lemerlei. Suurin osa lajin fossiileista on löydetty Madagaskarin ylängön metsäalueita.

Hippopotamus laloumena

Hippopotamus laloumena luokiteltiin omaksi lajikseen 1990. Siitä tiedetään vain vähän, sillä siitä on löydetty vain osa leuasta ja jalkaluusta. Laji oli selvästi suurempi kuin muut madagaskarinvirtahevot ja vain vähän pienempi kuin virtahepo.
Alan Hollinghurst

Alan Hollinghurst (s. 26. toukokuuta 1954) on brittiläinen kirjailija. Hänen kirjansa The Line of Beauty voitti Booker-palkinnon vuonna 2004. BBC teki romaanin pohjalta kolmiosaisen tv-sarjan, jonka on näyttänyt Suomessa Yle TV1 nimellä Luvaton leikki.