google/wiki40b huggingface dataset:
Myskihirvet

Levinneisyys

Myskihirviä esiintyy Keski- ja Koillis-Aasiassa.

Elintavat

Myskihirvet ovat piilottelevia eläimiä ja aktiivisia öisin tai varhain aamulla tai myöhään illalla. Ne ovat yleensä yksineläjiä. Kummallakaan sukupuolella ei ole sarvia, mutta uroksilla on pidentyneet, torahammasmaiset yläkulmahampaat. Myskihirvet ovat saaneet nimensä urosten vatsapuolella olevan rauhasen erittämästä voimakastuoksuisesta myskistä, jota käytetään Aasiassa muun muassa hajuvesien ja saippuoiden tuoksuaineena sekä lääkkeenä.
Pehmolelu

Pehmolelu on esimerkiksi eläintä muistuttava lelu, joka on täytetty puuvillalla tai muulla pehmeällä materiaalilla. Aikaisempina vuosisatoina vastaavissa leluissa käytettiin täytteenä esimerkiksi olkia tai papuja. Tunnetuin pehmolelu on nallekarhu (teddykarhu). Ensimmäiset kaupalliset pehmolelut valmisti tiettävästi saksalainen Steiff-yhtiö, joka perustettiin 1880 Giengen an der Brenzin kaupungissa. Yhtiö tekee pehmoleluja edelleen. Muita tunnettuja valmistajia nykyään ovat esimerkiksi Ty, Disney, Gund, Russ Berrie and Build-A-Bear Workshop. Pehmoleluja voi halata tai käyttää unileluna. Allergisille lapsille myydään pehmoleluja, joiden pinta ei pöllyä.
Skonssi

Skonssi (engl. scone < keskiajan holl. schoonbroot, ’hieno leipä’) on skotlantilaisperäinen teeleipä. Se voi olla suolainen tai makea. Skonssit ovat melko korkeita, muodoltaan pyöreitä ja halkaisijaltaan 6–7-senttisiä. Brittiläiset skonssit voivat olla joko makeita tai suolaisia, kun taas niiden yhdysvaltalaiset vastineet ovat suurempia, kuivempia ja makeita.
Skonssien taikinaan käytetään vehnä- tai grahamjauhoja, kananmunia, voita tai margariinia sekä nesteenä maitoa ja mahdollisesti  piimää tai jogurttia, makeissa skonsseissa on lisäksi sokeria. Skotlannissa jauhot voidaan korvata myös kokonaan tai osittain kaurajauhoilla. Taikinan nostatusaineena on leivinjauhe tai ruokasooda. 
Alun perin skonssit paistettiin avotulella tai liedellä kuumennetulla rautapannulla, mutta nykyään ne valmistetaan uunissa. Skonssit tarjoillaan mieluiten lämpiminä aamiaisella tai iltapäiväteen kanssa. Perinteiset skonssit halkaistaan ja sivellään voilla, kun taas makeat skonssit nautitaan hillon ja kermavaahdon tai englantilaisen kerman (clotted cream) kanssa.

Tuntomerkit

Brittiskonssit muistuttavat läheisesti pohjoisamerikkalaisia pikkuleipiä. Yhdysvalloissa skonssien maukkaita muunnelmia kutsutaan omalla nimellään, kun taas makeita versioita kutsutaan pikkuleiviksi (syynä lienee, että yhdysvaltalaiset sekoittavat ne helposti keskenään).
Yhdysvaltalaiset skonssit paistetaan kuiviksi ja rakenteeltaan helposti mureneviksi, ja ne ovat muodoltaan suorakulmaisia.

Vaihtelut

Brittiläiset skonssit sisältävät usein erilaisia rusinoita, juustoa tai välimerentaateleita. 
Yhdysvalloissa skonsseja myydään kahviloissa, ja sisältönä on karpaloita, mustikoita, pähkinöitä tai suklaapisaroita. Lisäksi mausteet, kuten kaneli tai unikonsiemenet, ovat yleisiä yhdysvaltalaisissa skonsseissa.
Skotlannin ja Ulsterin skonssivaihtoehtoihin sisältyy soodaskonssit ja perunaskonssit (kutsutaan myös potaattiskonsseiksi). Perunaskonsseja tarjotaan useimmiten paistettuina skotlantilaisella aamiaisella (myös Ulsterissa paistosaamiaisen tärkeänä osana).
Duqu

Duqu on tietokonemato, joka löydettiin 1.9.2011. Madon uskotaan olevan läheistä sukua Stuxnetille. Mato on saastuttanut järjestelmiä useissa maissa, mutta on löytynyt erityisesti Iranista.
Budapestin Yliopiston alainen The Laboratory of Cryptography and System Security (CrySyS) Unkarissa, joka alkujaan haittaohjelman löysi, kirjoitti ja julkaisi Duquksi nimeämästä uhasta 60-sivuisen raportin. Symantec julkaisi myöhemmin saman raportin päivitetyn version.
Keskeisiä ominaisuuksia Duqulle ovat muun muassa ohjelmallinen näppäilyn tallentaja, joka tallentaa myös kaiken näytön sisällön, sekä etäkäyttöohjelma, jonka tutkijat uskovat antavan mahdollisuuden koneen täydelliseen hallintaan. Duqun varsinaiseksi tarkoitukseksi on kuitenkin uskottu olevan tunkeutuminen suojattuihin järjestelmiin käyttäen saman verkon kevyemmin suojattuja koneita alustana ja varastaa näistä näiden suojauksesta vastaavia sertifikaatteja.

Yhtymäkohdat Stuxnetin kanssa

Symantec lausui omassa CrySyS raporttiin perustuvassa tutkimuksessa, että Duqu on rakenteeltaan lähes identtinen Stuxnetin kanssa, mutta haittaohjelman käyttötarkoitus on täysin eri. Symantec uskoo, että Duqun loi joko sama taho kuin Stuxnetin tai käytössä oli ainakin Stuxnetin lähdekoodi. F-Securen Mikko Hyppönen taas totesi, että Duqun kerneli on niin identtinen Stuxnetin kanssa, että heidän oma analyysijärjestelmä erehtyi luulemaan Duqua Stuxnetiksi.
Duqun hiljaisen asentumisen mahdollistaa aito, taiwanilaiselta C-Media -yritykseltä varastettu laitesertifikaatti. Sertifikaatti on sittemmin peruttu.
Yksi lähde, Dell SecureWorks, ei kuitenkaan usko Duqun olevan kytköksissä Stuxnetiin.
Haittaohjelma tunkeutuu järjestelmiin nk. nollapäivähaavoittuvuuden kautta, tässä tapauksessa TrueType-kirjasinjärjestelmän kautta. Myös Stuxnet käytti aiemmin tuntematonta heikkoutta hyväkseen; levitysalustana on toiminut Microsoft Word -asiakirja.
Trimetyylisilyylijodidi

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa trimetyylisilyylijodidi on väritöntä nestettä. Yhdiste reagoi muun muassa veden sekä alkoholien, eetterien sekä esterien kanssa. Trimetyylisilyylijodidi liukenee muun muassa halogenoituihin hiilivetyihin, asetonitriiliin sekä tolueeniin. Yhdiste on hyvin reaktiivista ja herkkää valon vaikutuksille, minkä vuoksi tuotteen joukkoon lisätään stabiloivaksi aineeksi kuparia.

Valmistus ja käyttö

Trimetyylisilyylijodidia voidaan valmistaa usealla eri tavalla. Käytettyjä ovat muun muassa heksametyylidisilaanin ja jodin välinen reaktio sekä trimetyylikloorisilaanin ja natriumjodidin tai litiumjodidin välinen reaktio. Valmistustapa vaikuttaa muodostuvan trimetyylisilyylijodidin reaktiivisuuteen.
Trimetyylisilyylijodidia käytetään silyloivana reagenssina ja se muodostaa muun muassa silyylieettereitä alkoholien kanssa. Se reagoi esterien kanssa hajottaen ne silyloiduksi karboksyylihappojohdannaiseksi ja metyylijodidiksi ja eetterit reagoivat metyylieetteriksi ja silyloiduksi alkoholiksi. Trimetyylisilyylijodidia käytetään myös Lewis-happamana katalyyttinä asetaalien synteesissä että hydrolyysissä, halogeenienvaihtoreaktioissa, katalyyttinä karbonyyliyhdisteiden additioreaktioissa sekä muun muassa epoksidien ja sulfoksidien pelkistimenä.
Oliivikulmakerttuli

Levinneisyys

Oliivikulmakerttulia tavataan Boliviassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa ja Perussa. Sitä on kuvattu harvinaiseksi ja laikuttaisesti levittäytyneeksi, ja sen kannankehitys on laskeva. Lajin levinneisyysalue on kuitenkin laaja, eikä sen uskota olevan vaarassa, joten oliivikulmakerttuli on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tuhkalukkinen

Levinneisyys

Tuhkalukkista tavataan Kaakkois-Aasiassa. Alalajia caena tavataan Etelä-Myanmarissa ja Lounais-Thaimaassa, modestaa Malakan niemimaalla ja Borneossa ja concoloria Sumatralla.
WestJet

Historia

WestJetin perustivat Clive Beddoe, Mark Hill, Tim Morgan ja Donald Bell vuonna 1996. Yhtiö käytti samaa halpalentoyhtiömallia kuin Southwest Airlines ja Morris Air. Alun perin yhtiön oli tarkoitus toimia nimensä mukaisesti ainoastaan läntisessä Kanadassa. Yhtiön ensimmäinen lento suoritettiin 29. helmikuuta 1996. Lentoyhtiö lensi vuoroja Calgarystä Edmontoniin, Kelownaan, Vancouveriin ja Winnipegiin kolmella Boeing 737-200 koneella. Saman vuoden loppuun mennessä reittejä lisättiin Reginaan, Saskatooniin ja Victoriaan. 1997 uutena kohtaa oli Abbotsford ja saman vuoden aikana WestJet kuljetti miljoonannen matkustajansa. Vuonna 1999 uusina kohteina tulivat Thunder Bay, Prince George ja Grande Prairie. Yhtiö laajensi toimintaansa itäiseen Kanadaan vuonna 2000 ja uusia kohteita olivat Hamilton, Moncton ja Ottawa. Hamiltonin toimiessa yhtiön itäisenä solmukohtana. Vuonna 2005 yhtiö laajensi toimintaansa Yhdysvaltoihin ja ensimmäisiä kohteita olivat Los Angeles, San Francisco, Phoenix, Fort Lauderdale, Tampa, Orlando ja New York. Samana vuonna yhtiö asensi ensimmäiset kuvaruudut istuinten selkänojiin, joista matkustajat voivat katsella suoraa televisiolähetystä satelliitin välityksellä useilta kanavilta valintansa mukaan.

Erikoismaalaukset

WestJet julkisti 3. joulukuuta 2013 Boeing 737-8CT -lentokone C-GWSZ:lle Mikki Hiiri -teemaisen erikoismaalauksen. Maalaustyö vei 26 henkilöltä 24 päivää. Maalaus oli tarkoitus pitää koneessa viiden vuoden ajan.
Renaud Jay

Renaud Jay (s. 12. elokuuta 1991 Moutiers) on ranskalainen maastohiihtäjä, joka edustaa Les Menuires -seuraa. 
Maastohiihdon maailmancupissa Jay kilpaili ensimmäisen kerran Düsseldorfin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2011. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Canmoren vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2012 sijoituttuaan 30:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kuudes Lahden vapaan hiihtotavan sprintissä maaliskuussa 2015. Parhaimmillaan hän on ollut neljäs Planican vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2016.
Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 14:nneksi. Lahden MM-kilpailuissa 2017 Jay sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 30:nneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 Jay sijoittui samalla matkalla 19:nneksi.
Tekken 5

Juoni

Tekken 5 alkaa muutama minuutti edeltäjänsä jälkeen, kun Kazuya- ja Heihachi Mishima heräävät Jack-4ten piirittäminä. Hetken he taistelevat kuin isä ja poika, mutta pian sen jälkeen Kazuya jättää isänsä kuolemaan ja lentää pois. Kaksi kuukautta myöhemmin Kazuya osallistui viidenteen turnaukseen ja sai kuulla/puristettua Ravenilta tietoa, joka liittyi Heihachin kidnapanneen ja vanginneen isänsä Jinpachi Mishiman Hon-Marun kellariin. Myöhemmin Jin Kazama jäi Devil Jin -persoonansa valtaan ja päihitti Jinpachin, mutta taistelu maksoi vanhan miehen hengen. Tämän jälkeen Jinistä tuli Mishima Zaibatsun perijä.
Jens Lapidus

Jens Jacob Lapidus (s. 24. toukokuuta 1974) on ruotsalainen asianajaja ja dekkarikirjailija. Kirjailija käyttää edustamastaan kirjallisuudenlajista nimitystä "Stockholm noir". Teosten tapahtumat sijoittuvat Tukholman alamaailmaan.
Lapidus käyttää esikoisteoksessaan Rahalla saa kovaksikeitettyä tyyliä, joka on saanut vaikutteita sellaisilta amerikkalaisilta kirjailijoilta kuin James Ellroy ja Dennis Lehane, ja hän on kertonut saaneensa aineistoa toimiessaan puolustusasianajajana Sollentunan käräjäoikeudessa. Kielellisiä vaikutteita hän on saanut muun muassa ruotsalaiselta rap-yhtyeeltä The Latin Kingsilta, snobipiireiltä ja kirjailijakollega Jonas Hassen Khemirin kirjoista.
Kirjoista Snabba cash on filmattu, ja sen kahden seuraajan kuvaamista valmistellaan.

Elämä ja ura

Lapidus vietti lapsuutensa Tukholman Gröndalin kaupunginosassa ja opiskeli juristiksi Tukholmassa ja Lontoossa. Hän on opiskellut lisäksi jonkin verran aatehistoriaa ja viestintätieteitä, kansantaloutta ja käytännöllistä filosofiaa. Valmistututtuaan Lapidus aloitti liikejuristina, mutta on sittemmin siirtynyt asianajajaksi.
Asianajaja Lapidus debytoi kirjailijana vuonna 2006 teoksella Snabba cash. Snabba Cash herätti huomiota ja vuoteen 2010 mennessä sitä myytiin 600 000 kappaletta. Seuraava teos, Aldrig fucka upp, ilmestyi vuonna 2008. Trilogian täydensi Livet de luxe vuonna 2010. Vuonna 2010 häneltä ilmestyi myös yhdessä Peter Bergtingin kanssa tehty sarjakuvaromaani Jengisota 145. Sittemmin Lapidukselta on ilmestynyt novellikokoelma ja kaksi romaania.
Tuomas Nieminen

Tuomas Nieminen (s. 16. syyskuuta 1981 Vaasa) on suomalainen pikaluistelija. Hän edustaa seuratasolla Seinäjoen Urheilijoita ja häntä valmentavat Toivo Kihlanki ja Janne Hänninen.
Nieminen on kilpaillut kolme kertaa sprinttereiden MM-kilpailuissa sijoittuen parhaimmillaan 24:nneksi Heerenveenissä 2008. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli 500 metrillä 27:s. Maailmancupin kokonaispisteissä hän on sijoittunut 500 metrillä 29:nneksi kaudella 2007–2008. SM-kilpailuissa hän on saanut 500 metrillä hopeaa 2008, 1 000 metrillä hopeaa 2009 sekä pronssia 2006 ja 2008 sekä sprinttereiden SM-kilpailuissa hopeaa 2007 ja 2008 ja pronssia 2006.
D. J. Richardson

Pelaajaura

Richardson pelasi vuodet 2009–2013 Illinois'n yliopiston joukkueessa. Yliopiston jälkeen häntä ei varattu NBA:n kesän varaustilaisuudessa. Richardson harjoitteli syksyllä 2013 NBA-joukkue Utah Jazzin kanssa mutta ei saanut sopimusta. Hän siirtyi eurooppalaisille ammattilaskentille Itävaltaan, UBC Güssing Knightsiin, missä hän pelasi syyskauden ajan. Tammikuussa 2014 Richardson siirtyi Venezuelan pääsarjaan, mutta hän loukkasi nilkkansa maahan saapumistaan seuranneena päivänä eikä pelannut sarjassa yhtään ottelua.
Heinäkuussa 2014 Richardson teki sopimuksen Suomen pääsarjassa pelanneen Korikobrien kanssa. Hän pelasi Korikobrissa tammikuun alkuun asti 16,4 pisteen, 4,0 levypallon ja 1,8 korisyötön keskiarvoilla tehden parhaimmillaan 30 pistettä yksittäisessä ottelussa. Helmikuussa Richardson siirtyi saman sarjan Kouvoihin, joka palkkasi Richardsonin pääasiassa varmistukseksi loukkaantumisten varalta. Richardson pelasi Kouvoissa viidessä runkosarja- ja kolmessa pudotuspeliottelussa, mutta joukkueen kausi päättyi tappioon puolivälierissä. Richardson oli Korisliigan runkosarjan toiseksi tarkin kolmen pisteen heittojen heittäjä 42,4 prosentin keskiarvollaan.
Richardson teki Kouvojen kanssa yksivuotisen jatkosopimuksen kesäkuussa 2015. Hän pelasi Kouvoissa runkosarjan 15,7 pisteen ja 3,5 levypallon ottelukohtaisilla keskiarvoilla. Kouvot sijoittui runkosarjassa kolmanneksi ja voitti puolivälierissä Salon Vilppaan ottelusarjan ratkaisseen viidennen ottelun viime sekuntien korilla. Ensimmäisessä välieräottelussa BC Nokiaa vastaan Richardson heitti uuden piste-ennätyksensä Korisliigassa, 31 pistettä. Loppuotteluissa Kouvot kohtasi Tampereen Pyrinnön, jonka se voitti 4–1-otteluvoitoin. SM-kultamitalisti Richardson valittiin kauden päätteeksi vuoden ulkomaalaisvahvistukseksi ja SM-finaalien parhaaksi pelaajaksi.
Kesäkuussa 2016 Richardson teki sopimuksen belgialaisen pääsarjajoukkue Spirou Charleroin kanssa.

Pelityyli ja ominaisuudet

Valmentaja Jyri Lehtonen on kuvaillut Richardsonia erinomaiseksi heittäjäksi.
Munuaislaskimo

Munuaislaskimot (lat. Vena renalis) ovat verisuonia, jotka vievät verta molemmista munuaisista. Laskimot yhdistyvät alaonttolaskimoon.
Alaonttolaskimo on ruumiin oikealla puolella, joten vasen munuaislaskimo on pidempi. Vasempaan munuaislaskimoon laskevat myös vasen lisämunuaislaskimo (lat. Vena suprarenalis) ja Vena lumbalis sekä miehellä vasen kiveslaskimo (lat. Vena spermaticae) ja naisella vasen munasarjalaskimo (lat. Vena ovarica).
Opritšnina

Asioiden kulku

On vaikea aina seurata epävakaan tsaari Iivanan mielenliikkeitä. Kuitenkin Venäjällä käytössä oli kollektiivinen vastuu tai sukuvastuu, ja Venäjän keskushallinnossa samoin kuin paikallishallinnossakin oli vain muutamia vahvoja ruhtinas- ja pajarisukuja, jotka olivat aviositein kytkyssä keskenään. Yksi Venäjän erityispiirteistä oli, että korkea pajarin arvo ei ollut periytyvä joskin mahdollisuus se saavuttaa oli, ruhtinaiden kaikki pojat olivat ruhtinaita, eikä muuta aatelistoa ollut. Tultaessa 1560-luvulle tsaarin epäluulo ja mahdollisten petturien ilmiantokulttuuri oli voimissaan, ja ajoittain vainoharhaiseksi kuvattu tsaari pelkäsi vallankaappausta monilta suunnilta, ei vähiten serkkunsa Staritsan Vladimirin suunalta. Myös monien palvelusaatelistoon kuuluvien oli havaittu pakenevan perivihollismaahan Liettuaan.
Joulukuussa 1564 tsaari lähti viettämään Pyhän Nikolauksen päivää Kolomnan luostariin toisen vaimonsa Maria Temrjukovnan kanssa, joka oli tataarilähtöinen, mutta kristityksi kääntynyt. Iivana siunautti itsensä maan tärkeimmillä kirkonmiehillä ylimpänä metropoliitta Afanasi. Tässä yhteydessä hän otti itseltään pois ulkoiset vallan merkit: valtikan, kruunun ja keisarinviitanviitan. Kolomnan retkelle tsaari määräsi suuren määrän sillä hetkellä luotettavimpia pajareitaan ja palvelijoitaan perheineen. Kolomnasta hän siirtyi Aleksandrovskaja slobodan asuntoonsa, joka sijaitsee itään Moskovasta. Tämä saattoi näyttää siltä, että hän olisi luopunut vallasta, mutta näin ei käynyt. Hän lähetti pitkiä kirjeitä Moskovaan Afanasille. Osa niistä oli tarkoitettu pajarien, kirkon johtajien ja palvelusaateliston pelotukseksi, osa tavallisen moskovalaisrahvaan rauhoittamiseksi ja heidän vihansa lietsomiseksi pajareita vastaan.
Tsaari Iivana IV jatkoi hallitsemistaan Aleksandrovskaja slobodasta, jonne hän keräsi jo omaa kaartiaan, josta tuli opritšninan selkäranka. Moskovan virastot menettivät valtansa, ja suuret määrät entisistä virkamiehistä joutui tsaarin epäsuosioon, mikä ei ollut vähäpätöinen asia. Opritšninan vastakohdaksi osa Venäjästä julistettiin zemštšinaksi. Nyt opritšninan alueen entiset valtiaat pakotettiin luopumaan maistaan hyvällä tai teloituksen uhalla. Monia pajareita ja ruhtinaita tuhottiin perheineen, osa ajettiin luostareihin. Järjestelmä oli varsin erikoinen, eikä sellaista liene toteutettu samassa laajuudessa muualla Euroopassa. Siinhän oli kyse valtiosta valtiossa siten että niistä toinen sai vapaasti ryöstää toista.
Jatkuvat sotaväenotot ja jatkuvat maaseudun isäntien vaihdot johtivat tuotannon ja myös väkiluvun romahtamiseen. Edelleen tsaari Iivana menetti toistuvissa todellisten tai kuviteltujen pettureiden teloituksissaan runsaasti kykenevintä sotilasjohtoaan. Tsaarin oli lakkautettava järjestelmä, mutta se ei ilmeisesti ole tapahtunut virallisesti. Vuonna 1575 tsaarin käskykirjeellä julistettiin Tšingis kaanin jälkeläinen, Astrahanista kotoisin oleva suuriruhtinas ja 1569 edesmenneen tsaaritar Marian veljenpoika Simeon Bekbulatovitš – Venäjän suuriruhtinaaksi. Tosin Iivana piti itsellään muut arvonimensä Venäjän tsaarista alkaen.
Urho Knuuti

Urho Einari Knuuti (25. marraskuuta 1918 Kemin maalaiskunta – 1. kesäkuuta 1988 Kemi) oli suomalainen poliitikko. Knuuti toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1966–1972 edustaen Lapin läänin vaalipiiriä. Kunnallispolitiikassa Knuuti toimi Kemin kaupunginvaltuuston puheenjohtajana ja kaupunginhallituksen jäsenenä. Knuuti toimi presidentin valitsijamiehenä vuonna 1968. Knuuti kävi kansakoulun ja kauppakoulun. Politiikan ulkopuolella Knuuti toimi myymälänhoitajana 1938–1939, asioitsijana Kemissä 1945–1954, Kemin kaupungin taksoitussihteerinä 1955–1959 ja Kemin verotoimiston tarkastajana vuodesta 1960. Knuutin vanhemmat olivat asioitsija Henrik Vilhelm Knuuti ja Hilma Katariina Vuokila. Knuutin puoliso vuodesta 1946 oli Helmi Margareeta Törmänen. Knuutille myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi vuonna 1978.
Kiskobussi

Kiskobussi tai joskus kiskoauto on rautateillä paikallisliikenteeseen käytetty, yleensä kevyehkö tai pienehkö moottorivaunu. Paikallisliikenteen moottorivaunuja käytettiin Suomessa yleisesti 1950-luvulta 1980-luvulle. Vuodesta 1954 alkaen hankittuja, vastaavia ruotsalaisia moottorivaunuja liitevaunuineen muistuttavia, suomalaisen Valmetin valmistamia siniharmaita kiskobusseja on kutsuttu lättähatuiksi. Nämä korvasivat aiemmin pienessä määrin hankitut puukoriset moottorivaunut sekä nopeampaan henkilöliikenteeseen tarkoitetut ja siirretyt Dm3- ja Dm4-moottorivaunut. 
VR on hankkinut Tšekistä uusia moottorivaunuja, joille on Suomessa annettu tyyppimerkintä Dm12. Aiemmat "lättähattu" -kiskobussit painoivat alle 20 tonnia, uudemmat, kuten VR:n käyttämä Dm12 painaa yli 50 tonnia. "Lättähattu"-kiskobusseja oli sekä moottorivaunuja että moottorittomia liitevaunuja ja näistä koottiin tarpeen mukainen juna, jossa saattoi enimmillään olla kymmenen joko moottori- tai liitevaunua. Vastaavasti useampia Dm12-moottorivaunuja liitetään yhteen matkustajakapasiteetin lisäämiseksi.
Christian Dotremont

Christian Dotremont (12. joulukuuta 1922 Tervuren, Belgia – 20. elokuuta 1979 Buizingen) oli belgialainen kirjailija ja kuvataiteilija.
Pariisissa asuessaan vuosina 1941–1942 hän osallistui La main à plume -nimisen surrealistiryhmän toimintaan ja tutustui Paul Éluardiin, Pablo Picassoon ja Gaston Bachelardiin. Dotremont on perustanut Le ciel bleu-, Les deux sœurs- sekä Strates-julkaisut.
Dotremont perusti yhdessä tanskalaisen kuvataiteilijan, Asger Jornin, hollantilaisen taidemaalarin Karel Appelin ja belgialaisen runoilijan, Joseph Noiret’n kanssa Cobra-taiteilijaryhmän, jonka nimi tulee kunkin taiteilijan pääkaupungin nimestä CO(henhagen)BR(ussels)A(msterdam).
Dotreamont julkaisi ensimmäisen romaaninsa, La pierre et l’oreiller, vuonna 1955. Runot ovat ilmestyneet kokoelmissa Abstates (1990) ja Livres poétiques complètes (1998).
Dotremont oli Pohjolan ihailija. Asper Jornin seurassa hän teki ensimmäisen matkansa Tanskaan. Hän on käynyt myös Norjassa, Ruotsissa ja Suomessa.
Vuonna 1962 hän keksi logogrammin, jossa yhdistyy teksti ja kuva. Logogrammejaan hän teki paksulla kepillä lumeen tai jäähän. Nämä "jäälogot" tai "lumilogot" on ikuistanut valokuviin belgialainen valokuvaaja Caroline Ghyselen, joka seurasi usein mukana Dotremontin Lapin matkoilla. Hän teki kymmenisen matkaa Lappiin toteuttaen runo- ja kuvateoksia paperille, puuhun, lumeen ja jäähän.
Mynämäen vaakuna

Mynämäen kunnanvaakuna eli entinen Mietoisten kunnanvaakuna on Mynämäen kunnan tunnus. Sen on suunnitellut Gustaf von Numers. Vaakunan heraldinen selitys on ”punaisessa kentässä kolme kultaista sulkakynää paaluittain”, ja se on alun perin vahvistettu Mietoisten kunnanvaakunaksi 16. lokakuuta 1961. Vaakunan sulkakynät viittaavat Mynämäen kunnan mukaan pitäjän kolmeen suurmieheen, Daniel Jusleniukseen, Maunu II Tavastiin ja Augustin Ehrensvärdiin. Suomen kunnallisvaakunat -teoksessa vaakuna-aiheeseen vaikuttaneeksi henkilöksi mainitaan kuitenkin vain Juslenius.
Alkuperäinen Mynämäelle 24. maaliskuuta 1960 vahvistettu vaakuna oli Olof Erikssonin suunnittelema. Sen vaakunaselitys on ”hopeakentässä punainen kärki, jossa kultainen nouseva apilaristi”. Vaakuna sai aiheensa Mynämäen keskiaikaisesta kivikirkosta, jonka päätyä kärki ja apilaristi symboloivat. Vaakuna muuttui epäviralliseksi Mynämäen ja Mietoisten kuntaliitoksen astuttua voimaan 1. tammikuuta 2007, jolloin syntynyt kunta otti käyttöönsä Mynämäen nimen ja Mietoisten vaakunan.
Intel 8080

Intel 8080 oli Intelin suunnittelema ja valmistama 8-bittinen suoritin. Se julkaistiin huhtikuussa 1974, jolloin se toimi 2 megahertsin kellotaajuudella.
8080 oli Intel 8008:n seuraaja. Se oli konekielisesti yhteensopiva 8008:n kanssa, sillä ne käyttivät samaa Computer Terminal Corporationin suunnittelemaa käskykantaa. 8080:ssa oli 16-bittinen osoiteväylä ja 8-bittinen dataväylä, joten se pystyi käyttämään helposti 64 kilotavua muistia. Siinä oli seitsemän 8-bittistä rekisteriä (niistä kuusi voitiin yhdistää kolmeksi 16-bittiseksi rekisteriksi), 16-bittinen pino-osoitinrekisteri ja 16-bittinen ohjelmalaskuri. 8080:ssa oli 256 I/O-porttia.
8080:aa käytettiin useissa tietokoneissa. Niissä oli usein käytössä CP/M-käyttöjärjestelmä. 8080:n seuraaja oli yhteensopiva, mutta elektronisesti elegantimpi Intel 8085. Suosittu 8080-klooni on Zilog Z80, joka oli suosituimpia 8-bittisten mikrotietokoneiden suorittimia.