google/wiki40b huggingface dataset:
Australianlivertäjä

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan australianlivertäjä on noin 17–19 cm. Pesimäaikaan koiraan pää, selkä ja siivet, lukuun ottamatta niiden alapintoja ja leveää valkeaa viirua, ovat mustat. Vatsa, alaperä ja siipien alaosat ovat väriltään valkoiset. Pesimäajan ulkopuolella koiraan selkä on vaaleanruskea. Siivet ovat ruskeat ja niissä on hieman mustaa. Naaras muistuttaa ulkonäöltään pesimäajanulkopuolista koirasta, mutta on vatsastaan ruskehtavampi kuin koiras, jonka vatsa on harmahtava. Australianlivertäjän pyrstö on pitkähkö ja pyöreäpäinen. Lajin kutsuääni on kauas kantautuva liverrys.

Elinympäristö

Australianlivertäjä elää koko Australian pääsaarella ja Papua-Uudessa-Guineassa. Muuttoaikoina lajia tavataan myös Uudessa-Seelannissa. Linnun elinympäristöä ovat avoimet metsät, vesistöjen puureunukset puolikuivilla alueilla ja läheiset pensaikkoseudut. Osa linnuista muuttaa pesimään Australian eteläosiin ja muuttavat pesimäajankuluttua jälleen pohjoisemmaksi.

Lisääntyminen ja ravinto

Australianlivertäjän pesimäaika kestää syyskuusta joulukuuhun. Kuppimainen pesä rakennetaan oksanhaarukkaan puun kuoresta ja ruohoista, joiden kiinnittämiseen ne käyttävät hämähäkinseittiä. Ne saattavat myös pesiä tyhjissä muiden lintujen pesissä. Erityisesti laji suosii mutaharakan (Grallina cyanoleuca) mutapesiä. Australianlivertäjät voivat pesiä kolonioissa, jolloin yhdessä puussa on useita pesiä. Naaras munii kahdesta kolmeen munaa, joita molemmat vanhemmat hautovat noin kahden viikon ajan. Poikaset poistuvat pesistään noin 12 vuorokauden kuluttua kuoriutumisestaan. 
Australianlivertäjät syövät pääasiassa hyönteisiä. Se etsii ravintoa niin ilmasta kuin maastakin. Ajoittain laji käyttää ravintonaan myös hedelmiä, siemeniä ja mettä.
BelKa 1

BelKa 1 oli valkovenäläinen kaukokartoitussatelliitti. 
BelKa 1 tuhoutui 27. heinäkuuta  2006 Dnepr-kantoraketin laukaisun epäonnistumisessa. Sen rakensi venäläinen Energija Valko-Venäjän tiedeakatemialle. 
Satelliitin nelikanavaisen instrumentin resoluutio oli 2,5 m. Satelliitin käyttötarkoitus oli luonnonvarojen seuranta. 
Satelliitin nominaalinen toiminta-aika oli viisi vuotta. Se painoi 750 kg ja olisi lentänyt 510 km korkealla aurinkosynkronisella radalla.  
BelKa 2 korvaa vuonna 2011 tuhoutuneen BelKa 1:n.
Ekfrasis

Ekfrasis (kreik. ἔκφρασις, ek + frasis > ekfrazein 'julistaa tai kutsua elotonta esinettä nimeltä') on laajassa mielessä kirjallinen ja retorinen esitystapa, jonka avulla jotain esitetään kuvallisesti tai figuratiivisesti. Ekfrasis tarkoittaa ennen kaikkea taideteoksen kirjallista kuvausta, kuvan kuvaamista, sanallista deskriptiota. Ekfrasis on siis kirjallinen keino, jossa teksti vastaa tai kuvaa toista taideteosta, hyvin usein maalausta tai veistosta.
Ekfrasis voi tarkoittaa myös sitä, että yhden taiteen avulla selitetään tai kuvataan toista, esimerkiksi kirjallisuudessa maalausta, maalauksessa musiikkia tai musiikissa kirjallisuutta.
Kuvauksen sävy ekfrasiksessa on usein draamallinen. Antiikin Kreikassa ekfrasis viittasi minkä tahansa asian, henkilön tai kokemuksen kuvaukseen.
Johannes Semper

Johannes Semper (22. maaliskuuta 1892 Pahuveren kylä, Tarvastu – 2. helmikuuta 1970 Tallinna) oli virolainen kirjailija ja kääntäjä.
Vuosina 1910–1927 Semper opiskeli Pietarissa, Riiassa, Moskovassa, Berliinissä ja Pariisissa. Vuonna 1928 hän valmistui Tarton yliopistosta. Semper väitteli tohtoriksi aiheenaan André Giden tuotanto. Hänestä tuli Viron sosialistisen neuvostotasavallan opetusministeri vuonna 1940.
Semper kirjoitti Viron sosialistisen neuvostotasavallan hymnin sanat.
Semperin laajassa tuotannossa on älyllistä runoutta, psykologista proosaa, matkakirjoja ja esseistiikkaa. Semperin runotuotantoa on julkaistu suomeksi antologiassa Eestin runotar (WSOY, 1940). Hän kuului Siuru- ja Tarapita-kirjailijaryhmien perustajiin.
Brânză de Burduf

Brânză de Burduf on romanialainen lampaanmaitojuusto.
Brânză de Burduf on peräisin Romanian Etelä-Karpaatien Bucegivuorilta. Juustoon käytettävä maito on peräisin turcana- ja tiggae-rotuisista lampaista. Paikalliset lammaspaimenet vievät lampaansa kesäisin vuorten ylemmille laitumille. Vuorilla sijaitsevat myös paikalliset meijerit (stâne). 
Lampaiden maidosta valmistetaan useita eri juustotyyppejä, kuten fetajuuston kaltaista telemeaa ja ricottan kaltaista urdăa. Brânză de Burduf valmistetaan tuorejuustosta caș. Caș valmistetaan lampaan maidosta lisäämällä siihen juoksutetta, jolloin maidosta muodostuu juustomassaa. Juustomassasta valmsitetaan Brânză de Burduf-juustoa, kun juustomassa pilkotaan pieniin paloihin ja siihen sekoitetaan suolaa. Seuraavaksi juusto pakataan paljeeseen eli burduf, joka perinteisesti on valmsitettu lampaan nahasta tai sen mahalaukusta. Brânză de Burduf-juuston ehkä arvostetuin muoto kypsytetään käärittynä kuusen kuoreen. Pihkaista kuorta kerätään keväällä ja alkukesästä. Kuori pehmennetään herassa, jonka jälkeen se muotoillaan juustomassalla täytetyksi lieriöksi. Juusto kypsyy kuoren sisällä kolmesta viikosta kolmeen kuukauteen.
Valmis juusto on väriltään kellertävän valkoista. Juustolla on pistävä ja terävä maku. Juustoa voidaan käyttää useisiin eri tarkoituksiin. Romaniassa juustoa lisätään mămăliga-nimiseen maissipuuroon. Juustoa voidaan käyttää myös kasvisten ja vihannesten kanssa.
Olle Leino

Oras (Olle) Leino (s. 16. toukokuuta 1932 Kirkkonummi) on suomalaissyntyinen ruotsalainen toimittaja ja kirjailija. Hänen isänsä oli poliitikko Yrjö Leino ja äitinsä kansakoulunopettaja Ulla Smedberg (o.s. Helenius). Hänen sisarpuolensa oli toimittaja Lieko Zachovalová.
Kiskon Kirkonkylä

Kiskon Kirkonkylä on kylä Salon kaupungissa ja entisessä Kiskon kunnassa. 
Kirkonkylän keskustassa sijaitsevat Kiskon kirkko, seurakuntatalo ja kesäisin auki oleva kotiseutumuseo. Hieman kauempana ovat Haapaniemen linnan rauniot. Kirkonkylän alueella on Museoviraston mukaan ollut asutusta vähintään 1300-luvulta alkaen. Alue on vuosien 1600–1950 välisenä aikana ollut vilkas asutuskeskus kauppoineen, ravintoloineen, kouluineen, pankkeineen ja posteineen, mutta nykyään kaikki palvelut ovat kahden kilometrin päässä sijaitsevassa Toijan kylässä.
Museovirasto on määritellyt Kiskon Kirkonkylän yhdeksi Suomen Valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Kiskon kirkonkylän kaksikerroksisen, puisen koulurakennuksen vuodelta 1890 omistaa nykyisin muusikko Perttu Kivilaakso ja entisen pappilan oopperalaulaja Lilli Paasikivi.
Kiskon ensimmäinen lainamakasiini rakennettiin riidan päätteeksi Uudenmaan lääniin kuuluneeseen Kiskon kirkonkylään. Turun läänin puoleiset seurakuntalaiset rakensivat oman Toijaan. Kirkonkylän makasiini on nykyisin kotiseutumuseona.
Fandjango

Muuta tietoa

Tiitta Spout on julkaissut albumin kappaleista oman singlensä Linnut laulaa niinkuin ennenkin / "Sataa & 22" (Love Records LRS 2059).
Lane Evans

Lane Allen Evans (4. elokuuta 1951 Rock Island, Illinois – 5. marraskuuta 2014) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. 
Evans oli syntyjään illinoisilainen. Hän oli Vietnamin sodan veteraani ja koulutukseltaan lakimies. Valmistuttuaan Augustana Collegesta Rock Islandilla vuonna 1974 hän lähti Georgetownin yliopistoon, josta hän valmistui Juris Doctorin arvolla vuonna 1978.
Evans istui vuosina 1983–2007 Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Illinoisin 17. vaalipiiristä. Hän kuului edustajainhuoneen liberaaleimpiin jäseniin. Hänellä todettiin Parkinsonin tauti vuonna 1995, ja hän ilmoitti, ettei aio olla ehdolla uudelle, kaikkiaan kolmannelletoista kaudelle marraskuussa 2006. Niin hän luopui tammikuussa 2007 paikastaan Phil Haren hyväksi.
Henri Bergson

Elämä

Bergsonin äiti oli englantilainen, ja englantilaiset Herbert Spencer, J. S. Mill ja Charles Darwin vaikuttivat paljon hänen ajattelunsa nuorena. Hänen oma filosofiansa kääntyi kuitenkin nuoruuden esikuvien rationalismia vastaan. 
Bergson opiskeli filosofiaa École Normale Supérieuressa ja opetti sitä eri oppikouluissa, kunnes hänet kutsuttiin opettajaksi École Normale Supérieureen. Sieltä hän siirtyi Collège de Francen filosofian laitoksen esimieheksi. Vuosina 1921–1926 Bergson oli Kansainliiton komitean puheenjohtaja. Vähän ennen kuolemaansa 1941 hän ehti nähdä toisen maailmansodan alkuvaiheen ja ilmaista paheksuntansa Vichyn hallitusta kohtaan.
Justin Tubb

Elämä

Justin Tubb syntyi San Antoniossa Texasissa vuonna 1935. Hän vietti lapsuutensa lähinnä äitinsä Elainen kanssa, joka oli eronnut Ernestistä vuonna 1948. Isänsä suosituksesta Justin aloitti uran musiikin parissa. Hän teki debyyttinauhoituksensa, ”Ooh-La-La” vuonna 1953 ja julkaisi ensimmäisen albuminsa, (”Looking Back to See”) vuonna 1954. Hänestä tuli 20-vuotiaana vuonna 1955 Grand Ole Opryn jäsen kuten isästäänkin noin 12 vuotta aikaisemmin. Samana vuonna hän julkaisi kaksi albumia, joista jälkimmäinen oli hänen soolodebyyttinsä. Halki 1950-luvun hän nauhoitti aktiivisesti uusia kappaleita, mutta julkaisi seuraavan albuminsa vasta 1963. 1960-luvulla hän matkaili niin paljon, että hänet erotettiin väliaikaisesti Oprystä sillä hän ei juurikaan ehtinyt esiintyä. Tämän jälkeen hän julkaisi enää kolme albumia, ”Hurry, Mr. Peters” (1965), ”We've Gone Too Far, Again” (1966) ja ”But Wait There's More” (1967). 1970-luvulla hän jatkoi esiintymistä Opryssä. Hän kuoli 24. tammikuuta 1998.
Myös hänen poikansa, Zachary ja Carey Tubb ovat muusikoita.
Jordan Schmaltz

Ura

28. toukokuuta 2015 Schmaltz siirtyi kolmen vuoden sopimuksella St. Louis Bluesiin.
Pedestrian’s Motor

Pedestrian's Motor on Lapkon laulaja-kitaristi Ville Maljan, Saran laulaja-kitaristi Jorma Korhosen ja niin ikään Saran kitaristi Antti Tuomivirran sivuprojekti.
Pedestrian's Motorilta on ilmestynyt kolme EP:tä, kaikki Fullsteam Recordsin kautta. Levyistä ensimmäinen, "I", ilmestyi vuoden 2005 huhtikuussa ja "II" huhtikuussa 2006. EP-trilogian päättävä "III" julkaistiin 28. marraskuuta vuonna 2007.
Anton Forsberg

Seuraura

Forsbergin kasvattajaseura on AIK Härnösand, jossa hän teki debyyttinsä miesten peleissä jo 15-vuotiaana Ruotsin I-divisioonassa kaudella 2007–2008. Kaudeksi 2008–2009 Forsberg siirtyi MODO Hockeyn J18-junioreihin. Heinäkuussa 2010 hän teki kolmivuotisen sopimuksen MODO:n Elitserien-joukkueen kanssa. Forsberg pelasi kauden 2010–2011 lähes kokonaan MODOn J20-joukkueessa, mutta hän kävi kauden aikana myös yhden ottelun mittaisella lainalla kasvattajaseurassaan AIK Härnösandissa I-divisioonaottelussa marraskuussa 2010. 
Columbus Blue Jackets varasi Forsbergin seitsemännellä kierroksella 188. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2011. Kaudella 2011–2012 hän nousi MODO:n Elitserien-joukkueen kakkosmaalivahdiksi Mikael Tellqvistille. Forsberg pelasi debyyttikaudellaan 14 Elitserien-ottelua. Kaudeksi 2012–2013 hänet lainattiin HockeyAllsvenskan-joukkue Södertälje SK:hon. Joukkue eteni Kvalserieniin saakka, mutta jäi kuitenkin ilman sarjanousua. Toukokuussa 2013 Forsberg teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Blue Jacketsin kanssa, mutta hän pelasi kauden 2013–2014 vielä lainalla MODO:ssa, jossa Forsberg pelasi Linus Ullmarkin pääasiallisena kakkosmaalivahtina 22 ottelua. SHL-kauden jälkeen, maaliskuussa 2014 hän siirtyi loppukevääksi AHL-joukkue Springfield Falconsin vahvuuteen. Forsberg pelasi siellä neljä runkosarja- ja kaksi playoff-ottelua.
Kaudella 2014–2015 Forsberg kantoi suurimman osan Springfield Falconsin torjuntavastuusta ja pelasi 30 runkosarjaottelua. Hän pelasi kauden aikana myös AHL:n tähdistöottelussa. Forsberg pelasi kauden aikana viisi NHL-ottelua Blue Jacketsissa. Hän teki NHL-debyyttinsä 1. marraskuuta 2014 vieraissa New Jersey Devilsia vastaan. Forsberg torjui Blue Jacketsin 3–2-tappioon päättyneessä ottelussa 26 kertaa.
Loïc Duval

Ura

Karting-uransa jälkeen Duval siirtyi vuonna 2002 Ranskan Formula Campus -sarjaan voittaen sarjan mestaruuden. Vuonna 2003 Duval ajoi Ranskan Formula Renault 2000 -sarjaan voittaen myös tämän sarjan mestaruuden. Vuonna 2004 Duval kilpaili Formula 3 Euroseries -sarjassa sijoittuen sarjan 12:ksi. Vuonna 2005 Duval jatkoi F3-Eurosarjassa sijoittuen sarjan seitsemänneksi. Samana vuonna hän ajoi Macaon Grand Prix -kilpailussa paalupaikalle, mutta sijoittui lopulta kilpailussa kuudenneksi.
Vuonna 2006 Duval siirtyi kilpailemaan Japaniin ja kilpaili Formula Nippon -sarjassa sijoittuen sarjan kuudenneksi. Samana vuonna hän ajoi Japanin Super GT -sarjassa voittaen yhden kilpailun sijoittuen sarjan toiseksi. Vuonna 2008 Duval jatkoi Formula Nippon -sarjassa voittaen kaksi kilpailua ja sijoittuen sarjan toiseksi. Samana vuonna Duval osallistui ensi kertaa Le Mansin 24 tunnin ajoon sijoittuen kokonaiskilpailun kahdeksanneksi. Vuonna 2009 Duval onnistui voittamaan Formula Nippon -sarjan mestaruuden. Samana vuonna hän ajoi Aasian Le Mans Series -sarjassa. Vuonna 2010 Duval voitti Super GT -sarjan mestaruuden. Samana vuonna hän sijoittui Formula Nippon -sarjassa neljänneksi. Vuonna 2011 Duval sijoittui Super GT -sarjan kolmanneksi. Samana vuonna hän kilpaili jälleen Le Mansin 24 tunnin kilpailussa ollen kokonaiskilpailun viides. Vuonna 2012 Duval kilpaili uudessa FIA World Endurance Championship -sarjassa kolme kilpailua. Vuonna 2013 Duval jatkoi täyden kauden FIA WEC -sarjassa voittaen sarjan mestaruuden yhdessä Tom Kristensenin ja Allan McNishin kanssa. Samana vuonna he voittivat yhdessä Le Mansin 24 tunnin ajon. 
Vuonna 2014 Le Mansin 24 tunnin ajon harjoituksissa Duvalin ajama Audi ajoi pahannäköisen ulosajon, jonka seurauksena auto romuttui täysin ja Duval vietiin sairaalaan. Duval selvisi tilanteesta pienin naarmuin, mutta hän ei päässyt osallistumaan itse kilpailuun. Hänen tuuraajaksi otettiin Audin varakuljettaja Marc Gené.
Vuonna 2015 hän ajoi Formula E -sarjaa Miamin GP:stä lähtien saavuttaen kaksi kolmossijaa ja 42 pistettä.
Serbian bosniakit

Väestötiedot

Bosniakit asuvat Lounais-Serbiassa Sandžakin historiallisella alueella, joka on jaettu Serbian ja Montenegron kesken. Bosniakit muodostavat enemmistön kolmessa Serbian puoleisen Sandžakin kunnassa. Novi Pazarin kaupunki on Serbian bosniakkien kulttuurillinen keskus. Monet Sandžakin alueen bosniakit muuttivat Turkkiin Ottomaanien valtakunnan hajottua. 
Suurin osa Serbian bosniakeista on sunnilaisia.
Mikko Silvennoinen (jääkiekkoilija)

Pelaajaura

Silvennoinen on SaPKon oma kasvatti. Hän siirtyi B-juniori-ikäisenä Jokereihin, joissa Silvennoinen voitti B-nuorten mestaruuden 2002 ja SM-hopeaa 2001 sekä A-nuorten SM-hopeaa 2003. Hän oli kaudella 2001–2002 Jokereiden B-nuorten paras pistemies tehoilla 15+16=31. Silvennoinen voitti kevään 2002 pudotuspelien pistepörssin tehoilla 8+7=15. Kaudella 2003–2004 hän oli tehoilla 23+17=40 Jokereiden A-nuorten paras pistemies ja maalintekijä. Silvennoinen sijoittui A-nuorten SM-liigan pistepörssissä seitsemänneksi sekä maalipörssissä toiseksi Pelicansin Tuomas Santavuoren ja Lukon Ilkka Saarelan kanssa. Samalla kaudella hän pelasi myös ensimmäiset SM-liigaottelunsa edustaessaan Jokereita kymmenen ottelun verran ilman tehopisteitä. Silvennoinen pelasi kauden aikana myös seitsemän Mestis-ottelua alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa.
Toukokuussa 2004 Silvennoinen teki kaksivuotisen sopimuksen Saimaan Pallon kanssa. SM-liigan tulokaskausi 2004–2005 toi hänelle 22 runkosarjaottelussa tehot 1+1=2. Silvennoisen liigauran ensimmäinen ja toistaiseksi ainoaksi jäänyt maali syntyi runkosarjan toiseksi viimeisellä kierroksella 8. maaliskuuta 2005 vieraissa Espoo Bluesia vastaan. Hän pelasi ison osan kaudestaan myös SaiPan A-nuorissa ja Silvennoinen haki myös yhteensä seitsemän ottelun verran pelituntumaa Mestiksestä, Kirkkonummen Salamoiden ja KooKoon joukkueista. Toisella SaiPa-kaudellaan 2005–2006 hän pelasi vain 14 ottelua ilman tehopisteitä. Silvennoinen pelasi suurimman osan kaudestaan Mestiksessä. Hän kävi kahden ottelun vuokrasopimuksella Mikkelin Jukureissa marraskuussa 2005 ja kevätkauden 2006 Silvennoinen pelasi KooKoossa. Hän teki toukokuussa 2006 vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.
Yhden KooKoossa vietetyn vuoden jälkeen Silvennoinen palasi kaudeksi 2007–2008 kasvattajaseuraansa SaPKoon. Hän teki tehoilla 13+19=32 Mestiksen yhden kauden piste-ennätyksensä ja oli SaPKon kolmanneksi paras pistemies Teemu Sompin ja Kalle Konstin jälkeen. Huhtikuussa 2008 Silvennoinen teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Hän teki kaudella 2008–2009 runkosarjassa tehot 9+18=27, mutta ne riittivät SaPKon sisäisen pistepörssin voittoon. Joukkue joutui keväällä 2009 pudotuskarsintoihin, mutta onnistui säilyttämään sarjapaikkansa. Silvennoinen voitti karsintasarjan piste- ja maalipörssin tehoilla 5+7=12.
Lokakuussa 2009 Silvennoinen siirtyi Ison-Britannian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla English Premier Ice Hockey Leaguessa pelaavaan Romford Raidersiin. Hän kuitenkin palasi SaPKoon jo saman vuoden joulukuussa ja teki joukkueen kanssa kevääseen 2011 ulottuvan sopimuksen.

Maajoukkue

Silvennoinen on pelannut kymmenen nuorten maaottelua tehden yhden maalin.

Valmennusura

Silvennoinen toimi 2011–2013 ja 2014–2015 II-divisioonassa pelanneen Talvisalo Traitorsin päävalmentajana sekä 2013–2014 SaPKon A-nuorten päävalmentajana.

Tuomariura

Silvennoinen aloitti kaudella 2016–2017 päätuomarina Mestiksessä. Hän viheltää myös Suomi-sarjassa.
Ryan O’Neal

Ryan O’Neal (s. 20. huhtikuuta 1941 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
O’Neal tuli tunnetuksi roolistaan Rodney Harringtonina Peyton Place -televisiosarjassa vuosina 1964–1969. Hän oli ehdokkaana miespääosan Oscarin saajaksi vuoden 1970 elokuvasta Rakkaustarina, joka toi O’Nealille myös parhaan näyttelijän Golden Globe -ehdokkuuden vuonna 1971. Golden Globe -ehdokkuuden musikaalien ja komedioiden sarjassa hänelle toi rooli elokuvassa Paperikuu vuonna 1974. Tässä elokuvassa yksi hänen vastanäyttelijöistään oli oma tyttärensä Tatum O’Neal.
Ryan O’Nealin taiteellisesti merkittävimpiin suorituksiin kuuluu nimirooli Stanley Kubrickin elokuvassa Barry Lyndon (1975).
Huvudsta

Huvudsta on kunnanosa Solnassa, Tukholman läänissä, Ruotsissa. Lähellä Tukholman puolella sijaitsevan Vasastadenin vastaista rajaa on 1600-luvulla rakennettu Karlbergin linna. Huvudstassa sijatsevat myös Huvudstan vanha linna ja Huvudstan kartano sekä paikallisten asukkaiden suosima Huvudstabadetin ulkoilmakylpylä.
Tukholman metron siniseen linjaan kuuluva Huvudstan asema otettiin käyttöön vuonna 1985. Huvudstan alueella sijaitsevat myös Västra skogenin ja Solnan rannan metroasemat.
Kapteeni Planeetta

Tarina

Maanhenki Gaia herää pitkän horroksen jälkeen, kun ihmiset alkavat vahingoittaa planeettaa. Huomatessaan että tuho on laajamittainen, hän luo viisi taikasormusta, joista jokainen hallitsee eri luonnon elementtiä. Gaia lähettää sormukset viidelle valitulle nuorelle Kwamelle, Wheelerille, Linkalle, Gille ja Ma-Tille ympäri maailmaa. Heidän tehtävänään on pelastaa maapallo suurimmilta katastrofeilta. Gaia käyttää myös kykyään nähdä, missä milloinkin tapahtuu pahimmat tuhot, ja lähettää nuoret ratkaisemaan ongelmat. He käyttävät paikasta toiseen kulkemisessa auringon voimaa välttääkseen saastuttamista. Tukalissa tilanteissa, jos he eivät itse kykene selvittämään pulmaa, nuoret voivat yhdistää voimansa ja kutsua esiin Kapteeni Planeetan, joka hallitsee viisikon kaikkia voimia. Nuoret eivät kuitenkaan voi enää käyttää omia yksilöllisiä voimiaan. Kapteeni Planeetta kykenee muokkaamaan omaa molekyylirakennettaan muuntautuakseen luonnon erilaisiksi voimiksi. Hänellä ei myöskään ole varsinaisesti sankarin asua eikä hän edusta mitään kulttuuria, vaan hänen eri osansa kuvaavat eri luonnonelementtejä. Hänen vihreät hiukset kuvaavat ruohoa, sininen iho taivasta, ruskeat silmät maata, punainen rintakehä, hanskat ja saappaat tulta sekä keltainen maapallo aurinkoa. Kaikista voimistaan huolimatta Kapteeni Planeetta on altis saastuttamiselle ja radioaktiiviselle säteilylle, jotka heikentävät hänen voimiaan.
Michaíl Stasinópoulos

Elämä ja ura

Stasinópoulos syntyi Kalamátassa Peloponnesoksella vuonna 1903. Hän opiskeli oikeustiedettä Ateenan yliopistossa, ja väitteli tohtoriksi vuonna 1934. Stasinópoulos toimi Ateenan yliopiston hallinto-oikeuden apulaisprofessorina vuodesta 1937 ja Panteion-yliopiston professorina vuodesta 1943. Hän toimi myös viimeksi mainitun yliopiston rehtorina vuosina 1951–1958. Vuosina 1951–1953 Stasinópoulos toimi Kreikan yleisradioyhtiö Ellinikí Radiofonía Tileórasin (ERT) puheenjohtajana.
Politiikassa Stasinópoulos toimi Uusi demokratia -puolueessa. Hän toimi ministerinä Dimítrios Kiousópouloksen hallituksessa vuonna 1952 sekä Konstantínos Georgakópouloksen hallituksessa vuonna 1958. Stasinópoulos valittiin Kreikan parlamenttiin vuoden 1974 parlamenttivaaleissa. Kun Kreikasta tuli tasavalta sotilasjuntan kauden ja vuoden 1974 kansanäänestyksen jälkeen, parlamentti valitsi Stasinópouloksen väliaikaiseksi presidentiksi ajalle 18. joulukuuta 1974 – 19. heinäkuuta 1975, kunnes uusi valtiomuoto saatiin valmiiksi.
Stasinópoulos julkaisi useita tieteellisiä artikkeleita sekä kirjallisia teoksia, mukaan lukien ranskankielisen runouden ja proosan käännöksiä. Hänet valittiin Ateenan akatemiaan vuonna 1968. Stasinópoulosta ehdotettiin Nobelin rauhanpalkinnon saajaksi vuosina 1969 ja 1970.
Raimo Paavola

Raimo Paavola (20. maaliskuuta 1933 Teisko – 20. tammikuuta 2006) oli suomalainen taidemaalari ja taidegraafikko. Hän teki debyyttinsä Jyväskylässä vuonna 1959 ja sai töitään esille muun muassa Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1963, 1967, 1968, 1978 ja 1979. Hänellä oli yksityisnäyttelyitä Keuruun museossa ja Jyväskylän taidemuseossa, ja hän edusti Suomea kansainvälisessä Pohjoismaisia piirtäjiä -näyttelyssä vuosina 1981–82. Keuruun uimahallissa on seinämaalauksena Paavolan Veden elämää (1980).
Paavola sai Suomen Kuvataidejärjestöjen Liiton näyttelyn palkinnon (1962), Tampereen TKK:n seinämaalauskilpailun tunnustuspalkinnon (1983) ja Keuruun kunnan kulttuuripalkinnon (1984).

Elämä

Paavolaan vaikutti lähtemättömästi hänen Armi-sisarensa kanssa sotalapsena Ruotsissa viettämä aika. Isä Valtter Paavola kaatui jatkosodassa vuonna 1941 ja veli Kauko kuoli tapaturmaisesti vuonna 1943. Sodan jälkeen perhe muutti Keuruulle, jossa äiti Hilja meni uusiin naimisiin. Äiti suhtautui Raimo-poikansa taiteelliseen toimintaan kannustavasti. 
Paavola oli kuvanveistäjä Kaarlo Immosen opissa ja pääsi ensimmäisellä yrityksellä Suomen Taideakatemian opiskelijaksi. Opintovuosinaan (1957–61) hän asui opiskelutoverinsa, ystävänsä Bo Söderlundin kanssa yhdessä Helsingissä. Innostavimmaksi opettajakseen Paavola nimesi Sam Vannin. Opintojensa jälkeen Paavola työskenteli ensin vapaana taiteilijana, sittemmin opettajana oppikoulussa (1965–74) ja lukiossa (1974–90).
Paavola kuoli keuhkokuumeeseen kärsittyään myös diabeteksesta.

Taide

Paavolan tuotanto on luonteeltaan kokeilevaa, eikä hänellä ollut halua pysytellä tiukasti minkään tyylisuunnan edustajaksi. Hän luonnehti itseään pelkästään modernistiksi. Keskeisessä asemassa Paavolan töissä on kontrasti. Inspiraationsa lähteinä hän käytti erityisesti luontoa ja musiikkia. Jyväskylän Taideseuran näyttelyssä vuonna 1964 oli Helmer Selinin arvion mukaan vahvimpana työnä esillä Paavolan "Sankarin muotokuva". 
Ensimmäisen yksityisnäyttelynsä Paavola järjesti vuonna 1985 Keuruulla. Keuruun Taiteilijaseuran 40-vuotisjuhlanäyttelyssä oli vuonna 2006 esillä Paavolan töitä, mutta taiteilija kuoli ehtimättä nähdä valmista näyttelyä.
Moses Mendelssohn

Moses Mendelssohn (6. syyskuuta 1729 Dessau – 4. tammikuuta 1786 Berliini) oli saksalainen juutalainen filosofi. Hän oli 1700-luvun merkittävimpiä juutalaisia ja hänen voidaan katsoa synnyttäneen euroopan juutalaisen valistuksen, haskalahin. Jotkut juutalaiset ovat pitäneet häntä kolmantena Mooseksena, jonka kautta juutalaisille on avautunut uusi suunta historiassa, raamatullisen Mooseksen ja keskiajalla vaikuttaneen Moses Maimonideen jälkeen. Toiset taas ovat nähneet hänet juutalaisten oman identiteetin ja perinteisen juutalaisuuden tuhoutumisen alullepanijana.
Moses Mendelssohn oli tunnetun säveltäjän Felix Mendelssohnin isoisä.