google/wiki40b huggingface dataset:
Vallasta juopuneet

Juoni

Arvostettu tutkintatuomari Jeanne Charmant-Killman (Isabelle Huppert) saa tehtäväkseen tutkia monimutkaista rahavarojen kavallustapausta. Selvittäessään rahojen väärinkäyttöä Charmant-Killman saa vastaansa vaikutusvaltaisen teollisuuskonsernin johtajan, Michel Humeaun (François Berléand). Mitä syvemmälle hänen tutkimuksensa tunkeutuvat, sitä voimakkaammaksi käy hänen pakkomielteinen tarpeensa ratkaista tapaus. Samalla kun tapaus alkaa hiljalleen avautua, hänen yksityiselämänsä alkaa sen sijaan murentua. Tutkimukset vetävät Charmant-Killmania yhä enemmän mukaansa ja hänen on päätettävä, kuinka pitkälle hän on valmis menemään tutkimuksissaan ja millä hinnalla hän on valmis uhraamaan itsensä ratkaistakseen tapauksen.

Tuotanto

Vallasta juopuneet -elokuvan kuvaukset alkoivat 23. toukokuuta 2005. Elokuva kuvattiin työnimellä La Comédie du pouvoir Pariisissa ja Le Vésinetin kunnassa Yvelinesissa Ranskassa 6 990 000 euron budjetilla. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat ranskalaiset Alicéleo, France 2 Cinéma ja Ajoz Films sekä saksalainen Integral Film. Elokuvan virallinen traileri julkaistiin 17. tammikuuta 2006.

Julkaisu ja vastaanotto

Vallasta juopuneet sai ensi-iltansa Berliinin elokuvajuhlilla Saksassa 16. helmikuuta 2006. Elokuvan Ranskan ensi-ilta oli 22. helmikuuta 2006 ja Saksan teatteriensi-ilta 20. heinäkuuta 2006. Pan-Européenne oli elokuvan teatterilevittäjänä Ranskassa ja Concorde Filmverleih GmbH Saksassa. Vallasta juopuneet ei saanut Suomessa teatteriensi-iltaa, mutta se esitettiin Rakkautta ja anarkiaa -elokuvajuhlilla Helsingissä 15. syyskuuta 2006. Elokuva keräsi Ranskassa teatterikierroksensa aikana 1 103 122 katsojaa ja 6 992 466 dollarin lipputulot. Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti 8 983 632 dollarin lipputulot.
Vallasta juopuneet on saanut elokuvakriitikoilta myönteisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 81% kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 6,6/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 36 arviointiin. 1 383 käyttäjästä 45% on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 3,1/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan 13 arvostelun perusteella elokuva on saanut 64 pistettä sadasta mahdollisesta. Metacriticin neljä käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 8,0/10. Internet Movie Databasen 2 425 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 6,4/10.
Vallasta juopuneet julkaistiin DVD:lle Ranskassa 5. lokakuuta 2006, Saksassa 25. tammikuuta 2007 ja Suomessa 29. elokuuta 2007.
Turun yliopiston humanistinen tiedekunta

Humanistinen tiedekunta on yksi Turun yliopiston tiedekunnista. Se on perustettu vuonna 1920 ja on siten yhdessä matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan ohella yliopiston vanhin tiedekunta. Viidellä tuhannella opiskelijallaan humanistinen tiedekunta on Turun yliopiston suurin tiedekunta. Vakinaista henkilökuntaa tiedekunnan palveluksessa työskentelee noin 200 henkilöä, minkä lisäksi muuta henkilöstöä on yli sata henkeä. Tiedekunnassa on yli kolmekymmentä oppiainetta, joita opetetaan kahdella laitoksella.
Tiedekunnan dekaanina toimii digitaalisen kulttuurin professori Jaakko Suominen.

Turun kieli-instituutti

Vuosina 1966–1981 toimi Turussa itsenäinen Turun kieli-instituutti, joka koulutti diplomikielenkääntäjiä (DKK). Vuonna 1981 kieli-instituutti liitettiin yliopiston humanistiseen tiedekuntaan kääntäjänkoulutuslaitoksena, kunnes ne vuonna 1995 liitettiin vastaavien filologia-aineiden yhteyteen. Kääntämisen ja tulkkauksen "yhtenäisyyttä" vaalii nykyisin Kääntämisen ja tulkkauksen keskus. Nykyisin kääntämisen oppiaineet ovat yhdistyneet filologia-aineiden kanssa kääntämisen ja tulkkauksen linjaksi (esimerkiksi englannin kielen kääntäminen ja tulkkaus ja englantilainen filologia yhdistyivät englannin kielen oppiaineeksi, jossa on entisiä oppiaineita vastaavat linjat).
Joe Venuti

Elämä ja ura

Venuti syntyi laivassa hänen vanhempiensa ollessa muuttamassa Italiasta Yhdysvaltoihin. Lapsuutensa hän vietti Philadelphiassa. Hän tutustui koulussa ollessaan kitaristi Eddie Langiin, josta tuli myöhemmin tunnettu jazzkitaristi ja Venutin musiikillinen yhteistyökumppani. Venuti ja Lang esiintyivät 1920-luvun alussa Atlantic Cityssä ja soittivat muun muassa Red Nicholsin yhtyeessä. Vuonna 1925 he muuttivat New Yorkiin.
New Yorkissa Venutista ja Langista tuli nopeasti kysyttyjä muusikoita. Adrian Rollini palkkasi heidät orkesteriinsa vuonna 1927. Vuosina 1929–1930 he soittivat Paul Whitemanin orkesterissa ja esiintyivät tämän kanssa elokuvassa King of Jazz. Venuti teki nauhoituksia myös muun muassa Bix Beiderbecken, Tommy ja Jimmy Dorseyn ja Frankie Trumbauerin kanssa.
Langin kuolema vuonna 1933 oli kova isku Venutille. Hän muodosti big bandin vuonna 1935, mutta orkesteri ei menestynyt ja lopetti vuonna 1936 Venutin lähdettyä lyhyeksi ajaksi armeijaan. Alkoholismista kärsivä Venuti vetäytyi osittain musiikkielämästä 30 vuodeksi esiintyen kuitenkin 1950-luvulla Bing Crosbyn radio-ohjelmassa. Hän työskenteli 1940-luvulla elokuvayhtiö Metro-Goldwyn-Mayerillä.
1960-luvulla Venuti teki comebackin. Hän nauhoitti Zoot Simsin kanssa albumin Joe and Zoot (1966) ja esiintyi vuoden 1967 Colorado Jazz Partyssa ja seuraavan vuoden Newportin jazzfestivaaleilla. Hän konsertoi lisääntyvistä terveysongelmista huolimatta aktiivisesti 1970-luvulla ja teki nauhoituksia muun muassa Earl Hinesin, Marian McPartlandin, George Barnesin, Dave McKennan ja Bucky Pizzarellin kanssa. Venuti kuoli 14. elokuuta 1978 Seattlessa.

Luonne

Venuti oli tunnettu omalaatuisesta huumorintajustaan ja käytännön piloistaan. King of Jazzin kuvauksissa hänen on sanottu kaataneen tuubaan jauhoja. Kerran hän kutsui Hollywoodissa 26 tuubansoittajaa keksittyyn konserttiin pyytäen näitä odottamaan samassa, ahtaassa kadunkulmassa ja katsellen itse sivusta kun suurikokoisia soittimia kantavat ihmiset tukkivat liikenteen. Venutin huumorintaju tuli myös ilmi hänen soitostaan. Hänen sanotaan saaneen kanssaan esiintyvät soittajat hyvälle tuulelle ja soittamaan paremmin.
Weyburn

Historia

Kaupungin nimen alkuperästä ei ole varmaa tietoa. Joidenkin lähteiden mukaan kaupunki olisi nimetty rautatietä rakentaneen työporukan johtajan mukaan, toisten lähteiden mukaan nimi juontaa juurensa skotin kielestä, kun eräänä kuumana kesäiltana Sourisjoen ylitettyään skotlantilainen tutkimusmatkailija antoi alueelle nimen Wee Burn, joka taas myöhemmin muutettiin nykyiseen muotoonsa, Weyburn.
Eurooppalainen asutus seudulla sai alkunsa Canadian Pacific Railwayn rautatien valmistuttua itäisestä Kanadasta läheiseen Estevanin kaupunkiin vuonna 1892 ja kaksi vuotta myöhemmin Soo Line Railroad (Nykyisin Canadian Pacificin omistama) rakensi rautatien Yhdysvaltojen Minneapolisista Estevanin ja Weyburnin kautta Moose Jaw’n kaupunkiin. Canadian Pacificin rautatie toi lukuisia siirtolaisia itäisestä Kanadasta ja Soo Line taas vastaavasti Yhdysvalloista. Yksi ensimmäisistä siirtolaisista alueella oli William Hunt, joka perusti Weyburnin postitoimiston 1. elokuuta 1895. Weyburn sai kylän arvon 22. lokakuuta 1900. Vain kolme vuotta myöhemmin 5. elokuuta se sai kaupungin (town) statuksen ja 1. syyskuuta 1913 siitä tehtiin suurempi kaupunki (city). Kaupungin väkiluku kasvoi sen alkuaikoina voimakkaasti. Vuonna 1901 Weyburnin väkiluku oli vain 113 asukasta, ja vuoteen 1916 mennessä väkiluku oli kasvanut 3 050 asukkaaseen. 1950-luvulla väkiluvun voimakkaaseen kasvuun vaikutti öljyteollisuus, kun kaupungin lähellä aloitettiin öljyporaustoiminta.

Talous

Weyburn on Kanadan suurin sisämaassa sijaitseva viljankäsittelytoimipiste. Maatalous on kaupungin tärkein teollisuudenala. Toinen merkittävä työllistäjä on öljyteollisuus, ja kaupungin lähialueella sijaitsee noin 600 öljylähdettä. Muita merkittäviä työllistäjiä ovat palvelusektori, etanolin jalostus, kaapeleiden valmistus, muut teollisuudenalat ja rakennustarvikkeiden valmistus.
Haapsalun kaupunki

Sijainti

Meri ympäröi kaupunkia kolmelta suunnalta: lännessä alue rajoittuu Väinämereen, etelässä Matsalunlahteen ja pohjoisessa Haapsalunlahteen.

Hallinto ja väestö

Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Ridalan kunta ja vanha Haapsalun kaupunki muodostivat uuden Haapsalun kaupungin. Tällöin vanhan Haapsalun keskuksesta tuli epäitsenäinen kaupunki, asutusyksikkö (viroksi asustusüksus), ja uuden Haapsalun hallinnollisen kaupungin, hallintoyksikön (viroksi haldusüksus), osa.
Kaupunki muodostuu Haapsalun epäitsenäisestä kaupungista (linn, asustusüksus), Paralepan ja Uuemõisan pienkauppaloista (alevik) sekä 56 kylästä (küla).

Liikenne

Valtatie 9 Tallinnan suunnasta Sauesta päättyy Haapsaluun Rohukülan satamaan, josta on lauttayhteys Hiidenmaalle ja Vormsille.
Kowloonin niemimaa

Kowloonin niemimaa on niemimaa, joka sijaitsee Kiinan mantereella, mutta kuuluu Hongkongin alueeseen. Kowloon, toinen Hongkongin suurista taajamista, on niemimaalla. Kowloonin niemimaalla on Kai Takin lentoasema ja tähtitorni.

Maantiede

Kowloonin niemimaa voidaan jakaa maantieteellisesti kahteen alueeseen. Uudet territoriot pohjoisessa ja lännessä ovat maaseutumaisempia ja käsittävät mäkistä maastoa. Kaupunkimaisempi asutuksen keskus käsittää puolestaan alueita idässä ja etelässä.

Historia

Kowloonin niemimaa oli tunnettu pienenä, mutta tärkeänä suolankaivuun keskuksena jo Song-dynastian aikakaudella 1000- ja 1100-luvuilla. Alue kuitenkin kärsi Ming-dynastian merirosvouden vastaisista operaatioista ja paikalla oli vain muutama kylä ja vähän asukkaita, kun Britannia sai haltuunsa Hongkongin saaren (Brittiläinen Hongkong) useiden eri Kiinan Qing-dynastian kanssa solmituilla sopimuksilla. Pelkän saaren miehitystä alettiin kuitenkin pitää riittämättömänä puolustuksen kannalta. Britit pelkäsivät Kiinaa enemmän Venäjää, jota alettiin pitää uhkana Krimin sodan myötä. Niemimaa täytyi saada brittien haltuun, jotta he voisivat turvata saaren ja mantereen välisen salmen.
Brittien alkuperäisenä tarkoituksena oli ostaa Kowloonin niemimaa itselleen. Ostosta neuvoteltiin kiinalaisen Kantonin kenraalikuvernöörin kanssa ja kauppahinnaksi sovittiin 500 taelia kultaa. Ostohanke kuitenkin peruuntui kun britit saivat alueen haltuunsa Pekingin rauhansopimuksen nojalla vuonna 1860. Britit rakensivat nopeasti Tsim Sha Tsuin alueelle sotilasrakennuksia kuten parakkeja ja linnakkeita. Britit eivät pitkään rakentaneet mitään muulle alueelle. Asukkaita alkoi Kowlooniin tulla sotilaiden lisäksi vasta 1900-luvun puolella. Vuonna 1898 Britannia vuokrasi Kiinalta 99 vuodeksi Uudet territoriot, joihin kuului Kowloonin niemimaan tyvi ja parisataa saarta.
Sergei Zalygin

Sergei Pavlovitš Zalygin (ven. Сергей Павлович Залыгин, 1913–2000) oli neuvostoliittolainen kirjailija. Hän toimi Novy Mir -kirjallisuuslehden päätoimittajana. Zalygin tunnettiin luonnonsuojelijana.
Zalygin syntyi Siperiassa vuonna 1913. Hän valmistui insinööriksi Omskin hydrologisesta instituutista vuonna 1939. Toisen maailmansodan aikaan Sergei Zalygin teki muun muassa vesitutkimuksia, toimimalla esimerkiksi tutkimusretkikunnan johtajana. Kirjailijan uran Zalygin aloitti varsinaisesti vasta 50-luvulla. Zalyginia totuttiin pitämään tyypillisen proosallisen maaseutukuvauksen puolestapuhujana. Myöhemmin Sergei Zalygin laajensi otettaan, näiden ilmiöitten kuvailijana: kaupungistumiseen sekä sukupuolien väliseen roolijakoon, ristiriitaan ja näiden rooliodotusten kehittymiseen.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2020 – naisten kuulantyöntö

Aikataulu

Karsintakierrokset kilpaillaan 31. heinäkuuta. Loppukilpailu käydään 2. elokuuta. Palkintojenjakotilaisuus on 2. elokuuta.
Aleksandr Kuprin

Aleksandr Ivanovitš Kuprin (ven. Александр Иванович Куприн, 7. syyskuuta (J: 26. elokuuta) 1870 Narovtšat, Penzan kuvernementti, Venäjä – 25. elokuuta 1938 Leningrad, Neuvostoliitto) oli venäläinen kirjailija, lentäjä, toimittaja ja seikkailija.
Kuprin sai sotilaskoulutuksen ja harjoitti sen jälkeen useita ammatteja. Hän asui vuosina 1907–1919 useaan otteeseen Suomessa ja oli maanpaossa vuodesta 1919, ensin Helsingissä, muutti sittemmin Pariisiin, josta palasi Neuvostoliittoon 1937.
Kuprin oli kirjailijana realisti ja kirjoitti novelleja ja romaaneja, jotka kuvasivat erilaisten ammattialojen edustajia, kuten sotilaita, kalastajia ja talonpoikia.
Kuprinin teosten suomennoksia on julkaistu tekijänimillä A. Kuprin, A. I. Kuprin ja Alexander Kuprin.
Mbaraka Mwinshehe

Cuban Branch Jazz

Itseoppinut kitaristi Mbaraka Mwinshehe aloitti uransa soittamalla kwela-musiikkia Cuban Branch Jazzissa teinipoikana.

Morogoro Jazz Band

Morogoro Jazz Band oli Mbaraka Mwinshehen toinen yhtye Cuban Branch Jazzin jälkeen. Yhtye yhdisteli musiikissaan useita erilaisia vaikutteita, kuten taarab-musiikkia, kenialaista bengaa, kuubalaista rumbaa, amerikkalaista rhythm and blues -musiikkia ja brittiläistä popmusiikkia. Yhtye esiintyi alun perin vakituisesti Morogoro Hotellissa Morogorossa. Morogo Jazz bandistä tuli hyvin suosittu 1960- ja 1970-luvuilla ja se sai osakseen paljon soittoaikaa radiossa. Yhtyeen alkuperäiseen kokoonpanoon kuului myös Salum Abdullah, joka myöhemmin perusti Cuban Marimba Bandin. Vuonna 1970 Mbaraka Mwinshehe vieraili Morogoro Jazz Bandin kanssa Japanissa esiintymässä Expo 70 -tapahtumassa.

Super Volcano

Mbaraka Mwinshehe erosi Morogoro Jazz Bandistä vuonna 1973 ja perusti erittäin suositun Super Volcano -yhtyeen. Mwinshehe nauhoitti yhtyeineen Polydor studioilla Nairobissa ja keikkaili ympäri Itä-Afrikkaa. Keikkailu koituikin Mwinshehen kohtaloksi, kun hän kuoli auto-onnettomuudessa pahamaineisella Nairobi–Mombasa-valtatiellä 12. tammikuuta 1979.
Eco Challenge

Eco Challenge oli seikkailu-urheilukilpailu, jota pidetään yhtenä maailman kovimmista koitoksista yhdessä esikuvansa Raid Gauloisesin kanssa. Kumpaakaan kilpailua ei järjestetä enää lajin vaarallisuuden vuoksi.
Säännöt olivat yksinkertaiset. Nelihenkiset joukkueet lähtivät matkaan yhtä aikaa ja ensimmäinen joukkue, joka ylitti noin 500 kilometrin päässä sijaitsevan maaliviivan, oli voittaja. Kilpailijat nukkuivat keskimäärin kaksi tuntia vuorokaudessa. Jokaisessa joukkueessa piti olla vähintään yksi jäsen, joka oli vastakkaista sukupuolta kuin muut.
Eteneminen tapahtui lihasvoimin, ja GPS-navigointi oli kiellettyä. Lajeina olivat muun muassa vaellus, vuorikiipeily, merimelonta, maastopyöräily, ratsastus, koskenlasku ja kalliokiipeily.
Eco Challenge järjestettiin vuosina 1995–2002 yhteensä yhdeksän kertaa. Tapahtuman pääsponsori oli televisioyhtiö Discovery Channel. Kisan järjestäjä Mark Burnett on sittemmin tuottanut esimerkiksi Selviytyjät-televisiosarjaa.
Suomesta Eco Challengeen osallistuttiin vuosina 1997–2002. Suomalaisjoukkueiden kapteeneina toimivat Petri Forsman ja Tom Packalen. Paras suomalaissijoitus oli Team Haltin viides sija Argentiinassa vuonna 1999.
Aksubajevon piiri

Aksubajevon eli Aqsubayn piiri (ven. Аксубаевский район, Aksubajevski raion, tataariksi Аксубай районы, Aqsubay rayonı) on paikallinen itsehallintoalue Tatarstanin tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee tasavallan eteläosassa. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 1 440 neliökilometriä ja asukkaita on 32 200 henkeä (vuonna 2009).
Piirin hallinnollinen keskus on Aksubajevon kaupunkimainen taajama. Sen lisäksi siihen kuuluu 20 maalaiskuntaa: Balovo (keskupaikka Novoje Uzejevo), Jemelkino, Karasa, Krivoozerki, Mjud, Novaja Kiremet, Novoje Aksubajevo, Novoje Ibraikino, Savruši (keskupaikka Staryje Savruši), Staraja Kiremet, Staroje Ibraikino, Staroje Ilderjakovo, Staroje Timoškino, Staroje Uzejevo, Staryi Tatarski Adam, Staryje Kijazly, Štšerben, Suntšelejevo, Trudoljubovo ja Urmandejevo (keskupaikka Savgatševo).
Seutu kuuluu metsäarovyöhykkeeseen. Pinnanmuodostukseltaan se on pienten jokilaaksojen halkomaa tasankoa. Suurimmat joet ovat Bolšaja ja Malaja Sultša. Metsät muodostavat 21 % pinta-alasta. Hyötykaivannaisia ovat hiekkakikivi, savi, turve, merkeli, kalkkikivi, öljy ja bitumi. Piirikeskuksesta on 210 kilometriä matkaa tasavallan pääkaupunkiin Kazaniin.
Väestöstä 44,3 % on tšuvasseja, 38,5 % tataareja ja 16,5 % venäläisiä.
Tärkein elinkeino on maatalous, joka on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon. Lisäksi viljellään ruista, vehnää, kauraa, sokerijuurikasta ja perunaa. Seudulla on myös öljy-, metsä- ja elintarviketeollisuutta.
Piirissä toimii neljä kansanteatteria, tanssiyhtye, tšuvassilainen folkloreyhtye Ujav sekä tataarien, tšuvassien ja venäläisten kansalliset kulttuurikeskukset. Alueella on 3 kirkkoa ja 23 moskeijaa. Nähtävyyksiä ovat kotiseutumuseo sekä kirjailijoille Hasan Tufanille ja Gaziz Kašapoville omistetut museot.
Art Tripp

Arthur Dyer Tripp III (taiteilijanimiltään Ed Marimba, Ted Cactus, Artie "With the green mustache" Tripp) (s. 10. syyskuuta 1944 Athens, Ohio) on yhdysvaltalainen kiropraktikko ja entinen muusikko, joka tunnetaan parhaiten työstään Frank Zappan ja The Mothers of Inventionin sekä Captain Beefheartin The Magic Bandin perkussionistina.
Sähkökipinä

Sähkökipinä syntyy, kun korkea jännite aiheuttaa äkkinäisen läpilyönnin esim. ilmassa. Kipinää käytetään esim. ottomoottoreissa bensiinin sytyttämiseen sytytystulpan avulla. Sähköstaattinen varaus voi myös purkautua kipinäpurkauksena, välähtävänä ja kehoon osuessa tuntuvana kipinänä.
Näätämö (Norja)

Näätämö (norj. Neiden, pohjoissaameksi Njávdán, koltansaameksi Njauddâm) on Etelä-Varangin kuntaan kuuluva kylä Norjassa Finnmarkin läänissä. Se sijaitsee Näätämöjoen varrella noin 12 kilometrin päässä Suomen ja Norjan rajalla sijaitsevasta Inarin Näätämön kylästä. 
Näätämössä on noin 250 asukasta, joista suurin osa on kolttasaamelaisia tai kveenejä. Kylän tunnetuin nähtävyys on vuonna 1565 valmistunut ortodoksinen Pyhän Yrjön kappeli. Näätämössä toimii myös vuonna 2017 avattu kolttasaamelaismuseo Äʹvv.
Inarissa sijaitsevan Sevettijärven ja Näätämön välinen maantie valmistui vuonna 1969.
Fritz Hansen

Fritz Hansen, tunnettu myös nimellä Republic of Fritz Hansen, on tanskalainen huonekalujen valmistaja. Se tuottaa tunnettujen tanskalaisten kalustemuotoilijoiden huonekaluja; heihin kuuluvat Arne Jacobsen (1902–1971), Poul Kjærholm (1929–1980), Hans J. Wegner (1914–2007) ja Piet Hein (1905–1996). Fritz Hansen tekee yhteistyötä myös muunmaalaisten nykysuunnittelijoiden kuten Hiromichi Konnon, Cecilie Manzin ja Kasper Salton kanssa.

Historiaa

Yrityksen perusti puuseppä Fritz Hansen vuonna 1872. Vuonna 1915 hän esitteli ensimmäisen höyryn avulla puusta taivutetun tuolinsa. Vuonna 1934 hän aloitti yhteistyön Arne Jacobsenin kanssa, tuloksena muun muassa klassikkotuolit Muurahainen (1952), 7 (1955), Muna (1958) ja Joutsen (1958). Vuonna 1982 Fritz Hansen hankki oikeudet useimpien Poul Kjærholmin kalusteiden valmistamiseen.
Veikko Lehtiranta

Veikko ”Veke” Lehtiranta on Yö-yhtyeessä soittanut suomalainen rumpali. 
Lehtiranta aloitti rumpalina 1980 yhtyeessä Uiva Ooppera. Kahta vuotta myöhemmin hän korvasi Yön Tapio Wallinin ja siirtyi rumpaliksi hänen paikalleen. Samana vuonna Yö voitti Rockin Suomen mestaruuskilpailuiden Porin karsinnan. Heinäkuussa 1990 Lehtiranta erotettiin Yöstä yhdessä Juha Mielosen ja Juha Rauängin kanssa.
Lehtiranta on viime vuodet soittanut rumpuja porilaisessa Los Dynamos -bändissä ja Jussi Hakulisen soololevyillä. Nykyään hän soittaa myös porilaisessa yhtyeessä nimeltään Hevonen Jammaa.
Lehtiranta on myös tehnyt sävellyksiä ainakin Yö-yhtyeelle.
Erkki Pihkala

Risto Erkki Olavi Pihkala (s. 11. kesäkuuta 1938 Aitolahti) on suomalainen taloushistorioitsija ja emeritusprofessori. Hän hoiti Helsingin kauppakorkeakoulussa taloushistorian henkilökohtaista ylimääräistä professuuria vuosina 1975–2002. Hänen tutkimusalaansa oli Suomen ulkomaankauppa, erityisesti Venäjän-kauppa. Pihkala toimi vuosina 1988-1996 Suomalaisuuden liiton puheenjohtajana.
CGI (grafiikka)

CGI-grafiikka (engl. Computer-generated imagery) on tietokoneohjelmalla tuotettua grafiikkaa, jota käytetään taiteena, painetussa mediassa, tv-ohjelmissa ja elokuvissa, videopeleissä ja tietokonesimulaatioissa. Erityisesti CGI-animaatio viittaa elokuvissa käytettyihin kohtauksiin.
Tietokonekerroskuvaus käyttää tietokoneella luotuja kuvia.
Tuotettu grafiikka voi pyrkiä fotorealismiin tai piirrosanimaation näköisyyteen. Eräänä tavoitteena fyysinen realismi tai aidonkaltainen liike.
CGI-grafiikka on filmiteollisuudessa "visuaalisten efektien" (VFX) muoto, joka viittaa jälkituotannossa tekemiseen. Vastakohtana tälle ovat "erikoistehosteet" (SFX), jotka tehdään kuvausten aikana tekniikoilla kuten miniatyyrit, matte-maalaukset ja kameratoiminnot. Jurassic Park (1993) vakuutti jotkin elokuvantekijät että CGI-grafiikalla pystyttiin tekemään elävän näköistä kuvaa.
Benedetto Antelami

Benedetto Antelami oli italialainen kuvanveistäjä, arkkitehti ja Italian varhaisen kuvanveistotaiteen johtohahmo, jonka työtä parhaiten edustavat Kristuksen ottaminen ristiltä vuodelta 1178 ja Parman tuomiokirkon kastekirkon ovireliefit. Hänen syntyperästään tiedetään hyvin vähän, mutta tyylillisesti hänen kuvanveistotaiteensa näyttää liittyvän Provenceen.
Ogyū Sorai

Ogyū Sorai (jap. 荻生 徂徠) (21. maaliskuuta 1666, Edo Japani – 28. helmikuuta 1728, Edo), kirjanimeltään Butsui Sora, oli kungfutselainen filosofi. Häntä on sanottu Tokugawa-kauden merkittävimmäksi filosofiksi. Hän tutki pääasiassa kungfutselaisuuden opetusten soveltamista hallinnossa ja sosiaalisessa järjestyksessä. Japanissa oli tapahtunut taloudellisia ja poliittisia epäonnistumisia ja vanhat instituutiot olivat heikentyneet. Sorai hylkäsi uuskungfutselaisuuden moralismin ja tarkasteli asioita antiikin teosten näkökulmasta. Hän piti tärkeänä, että ihmiset pystyivät ilmaisemaan tunteitaan ja suosi erityisesti kiinalaista kirjallisuutta. Sorai saavutti opetuksillaan suuren suosion ja hänen perustamastaan koulukunnasta tuli merkittävä kungfutselaisuuden suuntaus.

Elämä

Sorain isä oli Tokugawa Tsunayoshin henkilökohtainen lääkäri. Sorai tutki Zhu Xin uuskungfutselaisuutta ja vuonna 1690 hänestä tuli kiinalaisten klassisten teosten opettaja. Hän palveli Tsunayoshin neuvonantajana toiminutta Yanagisawa Yoshiyasua vuodesta 1696. Tsunayoshin kuoleman jälkeen vuonna 1709 hän ryhtyi kehittämään omaa filosofiaansa.
Francisco Gil Hellín

Francisco Gil Hellín (s. 2. heinäkuuta 1940 Murcia) on espanjalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 21. kesäkuuta 1964 ja nimitettiin Paavillisen perheneuvoston sihteeriksi sekä Citiumin titulaaripiispaksi 3. huhtikuuta 1996. Piispaksi konsekroinnin suoritti 1. kesäkuuta Alfonso López Trujillo, jota avustivat Giovanni Battista Re ja Agustín García-Gasco y Vicente.
Gil Hellín sai 28. maaliskuuta 2002 nimityksen Burgosin arkkipiispaksi.
Gil Hellín sai tohtorinarvon teologiassa Navarran yliopistosta vuonna 1975.