google/wiki40b huggingface dataset:
INES

INES (International Nuclear Event Scale) on Kansainvälisen Atomienergiajärjestön IAEA:n käyttämä ydinlaitostapahtumien ja ydinonnettomuuksien luokitusasteikko.  Asteikon tarkoituksena on yhtenäistää ja systematisoida ydinlaitostapahtumia koskeva kielenkäyttö. Varsinkin mediassa usein mainitaan ”onnettomuuksina” tapahtumia, jotka todellisuudessa eivät aiheuta vaaraa tai vahinkoa. INES-asteikon avulla tapahtuman merkitys ydinturvallisuuden kannalta voidaan ilmaista yksiselitteisesti ja vertailukelpoisesti.

Tapahtumat

Pohjoismaisissa ydinvoimaloissa ei ole toistaiseksi sattunut yhtään onnettomuutta. Sen sijaan minkä tahansa ydinlaitoksen käyttöön liittyy aika-ajoin poikkeuksellisia tapahtumia ja näin on myös Pohjoismaissa. Suomessa on tapahtunut vuosina 1977–2004 yhteensä 92 INES 1 -tapahtumaa ja 7 INES 2 -tapahtumaa. Ruotsissa on tapahtunut yksi INES 3 ja kahdeksan INES 2 -luokan tapahtumaa. Nykyaikaisen ydinturvallisuusfilosofian mukaisesti poikkeuksellisista tapahtumista ei niiden välttämiseen pyrkimisestä huolimatta katsota koskaan päästävän kokonaan eroon ja sen vuoksi turvallisuussuunnittelu perustuu vikoihin ja virheisiin varautumiseen.

Esimerkkejä onnettomuuksista

INES 7 -luokituksen saaneet onnettomuudet ovat Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuus 26. huhtikuuta 1986 ja Japanin Fukushiman onnettomuus.
Japanin Fukushiman ydinvoimalassa 11. maaliskuuta 2011 tapahtuneen voimakkaan maanjäristyksen seurauksena menetettiin sähköt ja jäähdytysjärjestelmän toiminta lakkasi. Fukushiman ydinvoimalaonnettomuus luokiteltiin 12. maaliskuuta 2011 aikana alustavasti INES 4 -tason paikallisia vaikutuksia aiheuttaneeksi onnettomuudeksi eli laitosonnettomuudeksi. Myöhempien tapahtumien ja ympäristöön leviävän radioaktiivisen säteilyn johdosta Ranskan ydinturvallisuudesta vastaava viranomainen ASN ehdotti jo 15. maaliskuuta 2011 onnettomuuden luokittelemista jo asteikon toiseksi korkeimpaan, jo vakavaa ydinonnettomuutta kuvaavan luokkaan INES 6. Onnettomuus nostettiin virallisesti vakavimpaan eli INES 7 -luokkaan 12.4.2011.
Washington Capitols

Historia

Seura perustettiin vuonna 1946 BAA:n syntymisen myötä. Joukkueen omistajana toimi Mike Uline ja seura oli ainoita BAA-seuroja, jolla ei ollut yhteyttä jääkiekkoseuroihin. Capitolsin ensimmäiseksi päävalmentajaksi hankittiin Red Auerbach, joka keräsi joukkueen laivaston miehistä. Joukkue voitti kauden aikana 49 ottelua ja hävisi vain 11. Pudotuspeleissä seura eteni välieriin saakka. Kaudella 1948–1949 Capitols voitti jälleen divisioonansa mestaruuden ja eteni aina sarjan loppuotteluihin asti. Loppuottelusarjassa seura kohtasi Minneapolis Lakersin, mutta loukkaantumisista kärsinyt Capitols hävisi ottelusarjan voitoin 4–2. Kolmen kauden jälkeen Auerbach lähti seurasta. Seuran kahtena viimeisenä kautena joukkue hävisi enemmän pelejä kuin voitti. Kaudella 1950–1951 joukkueessa pelasi sarjan historian ensimmäinen afroamerikkalainen pelaaja, Earl Lloyd. Vuonna 1951 seura jättäytyi pois NBA:sta.
Cirrhilabrus solorensis

Koko ja ulkonäkö

Cirrhilabrus solorensis kasvaa noin 11 cm pitkäksi. Sen vartalo on sinisävyinen, pyrstö sininen ja pää keltaoranssi. Otsa on punainen, leuan alla kulkee tumma raita ja evien laidoissa on hiukan violettia. Koiraat ovat suurempia ja värikkäämpiä kuin naaraat. Värityksessä on alueellisia eroja. Kaikilla on kuitenkin punaiset silmät.

Alkuperä

Cirrhilabrus solorensis elää luonnossa läntisen Tyynenmeren keskiosissa ja Indonesiassa.
 Se pysyttelee kivikkoisilla riutoilla 3-20 metrin syvyydessä.

Käyttäytyminen

Cirrhilabrus solorensis saattaa hypätä ulos akvaariosta. Se viihtyy pienissä parvissa, joissa on yksi koiras ja useita naaraita. Se on aktiivinen kala, joka uiskentelee ympäriisnä, mutta tarvitsee silti suojapaikkoja kivenkoloista.

Ravinto

Cirrhilabrus solorensis syö luonnossa lähinnä eläinplanktonia. Akvaariossa se oppii huolimaan monenlaista liha- ja leväpitoista ruokaa.
Pierre Varignon

Pierre Varignon (1654 Caen Ranska – 23. joulukuuta 1722) oli ranskalainen matemaatikko.

Varignonin suunnikaslause

Pierre Varignon osoitti, että yhdistämällä nelikulmion ABCD sivujen keskipisteet valitun kiertosuunnan mukaisessa järjestyksessä nelikulmioksi PQRS, saadaan suunnikas, jonka pinta-ala on puolet alkuperäisen nelikulmion pinta-alasta.
Ålandsbanken

Historia

Ålandsbankenin historia alkaa maaliskuusta 1919, jolloin 12 finströmiläistä merikapteenia ja maanviljelijää kokoontui sopimaan uuden pankin, Ålands Aktiebankin perustamisesta. Pankki avasi konttorinsa Maarianhaminassa vuonna 1920. Ennen vuoden 1929 pörssiromahdusta ja sitä seurannutta maailmanlaajuista lamaa Ålands Aktiebank oli yksi Suomen vakavaraisimpia pankkeja: sillä ei esimerkiksi ollut velkaa Suomen Pankille. Toinen maailmansota toi armeijan demilitarisoidulle Ahvenanmaalle, ja jatkosodan ollessa käynnissä vuonna 1942 Ålands Aktiebank listattiin Helsingin pörssiin. Muiden suomalaispankkien tavoin Ålands Aktiebank selvisi sodasta kohtalaisen hyvin.
Ålands Aktiebankin pankinjohtaja Tor Brenning siirtyi eläkkeelle, ja uudeksi johtajaksi valittiin Thorvald Eriksson 1. tammikuuta 1954.
Ensimmäiset tytäryhtiönsä Ålands Factoring Ab:n ja Ålands Leasing Ab:n pankki perusti vuonna 1969. 1970-luvun lopulla Ålands Aktiebank esitteli ensimmäiset pankkiautomaattinsa ja pankkikorttinsa Minibankenin ja Ålandskortetin.
Ålands Aktiebankista tuli Ålandsbanken vuonna 1980 ja saman vuosikymmenen aikana alkoi pankin laajentuminen Ahvenanmaalta. Ensimmäisen Manner-Suomen konttorinsa Ålandsbanken avasi vuonna 1982 Helsingissä. Thorvald Erikssonin jäätyä eläkkeelle vuonna 1986 aloitti uutena toimitusjohtajana Folke Husell.
Suomen pankkikriisi 1990-luvun alussa kaatoi useita suuria pankkeja. Ålandsbanken oli kuitenkin niitä harvoja suomalaisia pankkeja, jotka selvisivät kriisistä ilman pankkitukea. Laman vielä vaikuttaessa toimintaan avattiin vuonna 1992 Ålandsbankenin Turun konttori. 1990-luvulla avattiin konttorit myös Tampereelle, Vaasaan, Paraisille ja Espooseen. Helsingin toimintaa laajennettiin avaamalla konttorit Munkkiniemeen ja Aleksanterinkadulle.

Konttoriverkosto

Nykyään Ålandsbankenilla on yhteensä 14 konttoria. Näistä viisi sijaitsee Ahvenanmaalla ja kuusi Manner-Suomessa.
Vuonna 2009 Ålandsbanken laajensi toimialueensa Ruotsiin perustamalla konttorit maan kolmeen suurimpaan kaupunkiin, Tukholmaan, Göteborgiin ja Malmöhön. Tukholman konttori toimii myös Ruotsin pääkonttorina.
Mi Plan

Albumin synty

Furtado tutustui kanadalaiseen laulaja-laulunkirjoittaja Alex Cúbaan 2008, ja he alkoivat kirjoittaa kappaleita yhdessä. Furtadon mukaan hän (Nelly Furtado) huomasi että hän kirjoitti vain espanjankielisiä kappaleita. Aluksi Nelly Furtadon piti julkaista kaksi albumia; yksi espanjaksi ja yksi portugaliksi, mutta portugalilevy taisi jäädä pois kokonaan, ja laulut kirjoitettiin espanjaksi, ja laitettiin Mi Planille.
Harjulampi (Kouvola)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 0,8 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 350 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Vehkajoen valuma-alueeseen (14.177) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 105,6 metriä mpy.
Bloomsbury Publishing

Bloomsbury Publishing on Yhdistyneessä kuningaskunnassa toimiva kirjankustantamo. Harry Potter -kirjat ovat tunnetuimpia sen kustantamista kirjoista.
Kustantamon perusti vuonna 1986 aikaisemmin alalla työskennellyt Nigel Newton. Yhtiö kirjautui Englannin yritysrekisteriin vuonna 1995, jolloin sen arvo oli 5,5 miljoonaa puntaa. Kustantamo laajeni myös Amerikkaan ja muualle maailmaan. Vuonna 1999 Bloomsburyn tulot nousivat räjähdysmäisesti ensimmäisten Harry Potter -kirjojen myötä. Sittemmin yritys on hankkinut muita kustantamoja omistukseensa.
Another World (videopeli)

Pelaaminen

Pelin päähahmo on fyysikko Lester Knight Chaykin, joka antimateriakokeen yhteydessä sattuneen onnettomuuden seurauksena tempautuu tuntemattomaan rinnakkaisulottuvuuteen. Pelaajan ohjastaman Chaykinin pääasiallisena tehtävänä on pysyä hengissä oudossa ja vihamielisessä maailmassa.

Uusintaversio

Vuonna 2006 pelistä on julkaistu uusintaversio 15th Anniversary.
Vuonna 2011 pelistä on julkaistu uusintaversio 20th Anniversary muun muassa Microsoft Windowsille ja PlayStation 4:lle.
Uudisversiossa on entistä tarkemmat grafiikat mutta ei muita oleellisia muutoksia.
Puolan juutalaisten historian museo

Puolan juutalaisten historian museo eli Polin on Varsovassa sijaitseva museo, joka on omistettu puolanjuutalaisten historialle. Museorakennus on toisen maailmansodan aikaisen juutalaisgheton alueella olevassa puistossa, missä on myös juutalaisgheton muistomerkki. Näyttelytilojen pinta-ala on 4 500 neliömetriä, ja se sisältää yhdeksän gallerian näyttelykokonaisuuden.
Museon rakennustyöt alkoivat vuonna 2007, ja epäviralliset avajaiset järjestettiin huhtikuussa 2013 Varsovan kansannousun vuosipäivänä. Viralliset avajaiset pidettiin vuonna 2014, kun museon perusnäyttelyt valmistuivat. Hankkeen kustannusarvio oli 50 miljoonaa euroa.
Hankkeesta käytiin kansainvälinen arkkitehtikilpailu, ja sen voitti suomalainen arkkitehtitoimisto Lahdelma & Mahlamäki. Museon on suunnitellut arkkitehti Rainer Mahlamäki. Työn nimi oli Kaislameri, joka viittaa Vanhan testamentin kertomukseen Punaisenmeren jakautumisesta. Tämä tapahtuma on kuvattuna sisääntuloaulassa.
Museorakennus voitti marraskuussa 2014 myönnetyn ensimmäisen arkkitehtuurin Finlandia -palkinnon. Vuonna 2015 rakennus pääsi Mies van der Rohe -kilpailussa niiden 40 joukkoon, jotka kilpailivat finaaliin pääsystä. Finalistit ilmoitettiin helmikuun lopussa 2015 ja voittaja 8. toukokuuta 2015. Se ei kuitenkaan selviytynyt finaaliin.
Euroopan museofoorumi valitsi museon vuoden museoksi vuonna 2016.
Karen Barad

Karen Barad on yhdysvaltalainen fyysikko, tieteenfilosofi ja feministi. Hän väitteli teoreettisesta fysiikasta Stony Brookin yliopistosta New Yorkissa.
Barad on kirjoittanut useita teoksia ja artikkeleita, joissa hän hyödyntää fysiikan teorioita, ennen kaikkea Niels Bohrin kvanttifysiikkaa, yhteiskuntatieteelliseen tutkimukseen, kuten feministiseen yhteiskuntakritiikkiin.
INS Viraat

Tilaus ja valmistus

Maanantaina 12. heinäkuuta 1943 Laivaston apulaishankintapäällikkö lähetti kirjeen Vickers Armstrong Limitedin Barrow-in-Furnessin telakan toimitusjohtajalle kirjeen, jossa hän pyysi telakkaa valmistamaan uuden kevyen lentotukialuksen Britannian kuninkaalliselle laivastolle. Laivasto oli nimennyt aluksen HMS Elephantiksi. Aluksen No 928 rakennustyöt aloitettiin telakalla 21. kesäkuuta 1944 eli 15 vuorokautta Normandian maihinnoususta ja vuorokautta Filippiinien meren taistelun jälkeen. Taistelussa tuhoutuivat kaksi aiemman HMS Hermeksen upottamisesta vastanneista lentotukialuksista Hiryu ja Shokaku.
Toisen maailmansodan päättyessä 2. syyskuuta 1945 alus oli valmistunut keskimmäiseen kanteen saakka ja sisälaipiot oli asennettu. Sotatoimien lakattua telakoiden työvoima suunnattiin muualle ja työt aluksella keskeytettiin. Alus nimettiin marraskuussa uudelleen HMS Hermekseksi, kun oli tehty päätös peruuttaa suunnitellun HMS Hermeksen tilaus. Kesken eräisestä aluksesta huolehti vain pieni osasto, joka muun muassa ruostumisen ehkäisemiseksi öljysi aluksen pintaa.
Töitä jatkettiin 1952 ja alus laskettiin vesille maanantaina 16. helmikuuta 1953 kumminaan pääministeri Winston Churchillin puoliso Clementine Churchill. Se jäi vielä viimeistelemättömäksi vuoteen 1957 asti, jolloin siihen tehtiin merkittäviä muutostöitä kuten lentokansi muutettiin 12° kulmaan ja alukseen asennettiin tutka. Alus otettiin viimein käyttöön 18. marraskuuta 1959. Tällöin siitä tuli viimeinen Kuninkaallisessa laivastossa käyttöön otettu ei-ydinkäyttöinen lentotukialus. Nykyaikaisista aluksista se eroaa mm. runsaalla panssaroinnillaan, joka on rungossa jopa 4,5–5 tuumaa.

Palvelus

1960-luvulla tyypilliseen lentokalustoon kuuluivat de Havilland Sea Vixen, Blackburn Buccaneer, Fairey Gannet -lentokoneet ja Westland Wessex -helikopterit.
Laivastolla ei ollut tarvetta alukselle, jota jo 1960-luvulla tarjottiin Australialle korvaamaan HMAS Melbournea, mikä kuitenkin torjuttiin. HMS Hermes operoi 1970-luvulle asti kolmen muun brittiläisen lentotukialuksen kanssa Intian valtamerellä. Kaukoidän laivaston lakkauttamisen jälkeen 1971 alus muutettiin kommandotukialukseksi ja myöhemmin helikopteritukialukseksi. 1970-luvun lopulla siitä tuki kuitenkin V/STOL-tukialus ensimmäisen sukupolven Harrier-koneilla. HMS Hermes toimi laivasto-osaston lippulaivana Falklandin sodassa.

Intian laivastossa

Toukokuussa 1986 alus myytiin Intialle, jossa se otettiin käyttöön 1987 nimellä Viraat. Sen kalustoon kuuluu 12–18 Sea Harrier V/STOL -hävittäjää ja seitsemän–kahdeksan Sea King tai Kamov Hormone/Helix -helikopteria sukellusveneentorjuntaan.
Alukseen tehtiin noin vuoden mittaiset korjaukset 1999–2001, 2003 ja 2008–2009. Vuonna 2003 alukselle asennettiin israelilainen Barak-ilmatorjuntaohjusjärjestelmä ja 2008 uudet höyryturbiinit.
Dr. Mario (videopeli)

Pelaaminen

Sitä voi samanaikaisesti pelata yksi tai kaksi pelaajaa. Peli muistuttaa suurimmaksi osaksi Tetristä: Dr. Mario-niminen hahmo heittää vitamiineja, jotka pelaajan tulee järjestää riviin tuhotakseen pelialuetta valtaavat virukset. Punaiset vitamiinit tuhoavat punaisia viruksia, keltaiset keltaisia ja siniset sinisiä. Vitamiinit voivat liikkua kolmella eri nopeudella. Pelialue puolestaan muistuttaa lääkepulloa. Pelatessa voi kuunnella kahta eri musiikkia: Feveria (suom. kuume) tai Chillia (suom. vilustuminen). Musiikin voi myös halutessaan ottaa pois käytöstä.
Martin Short

Martin Hayter Short, CM (s. 26. maaliskuuta 1950 Hamilton, Ontario) on kanadanamerikkalainen koomikko, näyttelijä, elokuvakäsikirjoittaja, laulaja ja televisiotuottaja. Hänet tunnetaan parhaiten rooleistaan komediasarjoissa Second City Television ja Saturday Night Live. Hänet on palkittu sekä näyttelijänä että käsikirjoittajana muun muassa Emmy- ja Tony-palkinnolla. Short on näytellyt useissa elokuvissa, ja ehkä parhaiten hänet muistetaan Kolme kaverusta -elokuvan kärkkäänä ja turhankin puheliaana Nederlanderina. 
Short oli naimisissa Nancy Dolmanin kanssa. Hänen puolisonsa kuoli vuonna 2010, kolmenkymmenen aviovuoden jälkeen. Heillä oli kolme yhteistä lasta.
Vasili Dolgorukov (sotamarsalkka)

Vasili Vladimirovitš Dolgorukov (tammikuu 1667 – 22. helmikuuta (J: 11. helmikuuta) 1746 Pietari) oli venäläinen ruhtinas ja sotamarsalkka, jolla oli merkittävä vaikutus valtakunnan asioiden johtoon varsinkin Pietarin Suuren kuolemaa seuranneina vuosina.
Vasili Dolgorukov kuului merkittävään Dolgorukovin ruhtinassukuun. Hän osallistui Suureen Pohjan sotaan ja kukisti vuosina 1708–1709 atamaani Kondrati Bulavinin johtaman kasakoiden kapinan. Dolgorukov pääsi aluksi Pietari Suuren suosioon, mutta hän vastusti Pietarin toteuttamaa uudistuspolitiikkaa. Vuonna 1718 hänen väitettiin olleen mukana pajarien salaliitossa, jonka tarkoituksena oli syrjäyttää Pietari ja nostaa valtaistuimelle hänen poikansa Aleksei Petrovitš. Dolgorukov menetti kaikki arvonimensä ja hänet karkotettiin maasta. Hänet kuitenkin armahdettiin vuonna 1724 keisarinna Katariinan ansiosta. Pietari II ylensi Dolgorukovin 1728 sotamarsalkaksi ja hänet nimitettiin salaneuvoston jäseneksi. Kymmenjäseniseen neuvostoon kuului kaksi muutakin Dolgorukovin suvun edustajaa, ja neuvosto käytännössä hallitsi Venäjää Pietari II:n vuonna 1730 tapahtuneen kuoleman jälkeen ennen kuin uusi hallitsija saatiin valittua.
Dolgorukov kannatti Pietari Suuren veljentyttären Anna Ivanovnan valitsemista uudeksi hallitsijaksi, ja oli valmistelemassa listaa ennakkoehdoista, jotka Annan olisi hyväksyttävä ennen vallan saamista. Ne olisivat varmistaneet vallan säilymisen salaneuvostolla. Pian keisarinnaksi tultuaan Anna kuitenkin ryhtyi hallitsemaan itsevaltaisesti ja lakkautti salaneuvoston. Dolgorukov riisuttiin jälleen arvonimistään ja hänet karkotettiin Ivangorodiin, ja sieltä vuonna 1739 edelleen Solovetskin luostariin Solovetskin saarelle. Vuonna 1741 valtaan tullut keisarinna Elisabet kuitenkin kumosi hänen tuomionsa, palautti hänen arvonsa ja nimitti hänet sotaneuvoston johtajaksi.
Ahmed Obaid bin-Dagher

Ahmed Obaid bin-Dagher (أحمد عبيد بن دغر, s. 2. joulukuuta 1952 Hadramautin maakunta, Etelä-Arabia, Britannia) on jemeniläinen poliitikko. Hän on toiminut Jemenin keskushallinnon presidentti Abdrabuh Mansur Hadin hallituksen pääministerinä 3. huhtikuuta 2016 lähtien.

Opiskelut ja poliitikon ura

Bin-Dagher valmistui Adenin yliopistosta kandidaatiksi vuonna 1983. Vuonna 1990 Jemen yhdistyi ja bin-Dagher pääsi kansanedustajaksi Jemenin sosialistisen puolueen riveissä. Vuonna 1994 käydyn sisällissodan takia bin-Dagher pakeni maasta. Hän valmistui vuonna 2000 historian maisteriksi Kairon arabitutkimuksen instituutista ja tohtoriksi vuonna 2004.
Vuonna 2006 bin-Dagher palasi Jemeniin ja vaihtoi sosialistipuolueen Yleiseen kansankokoukseen. Hän toimi puolueen kulttuuri- ja tietoasioiden varapääsihteerinä. Puoluetta edusti myös presidentti Ali Abdullah Saleh, joka joutui eroamaan mielenosoitusten vuoksi vuonna 2011.
Vuonna 2013 bin-Dagher toimi Jemenin televiestintä- ja tietotekniikkaministerinä. Sen jälkeen hänet nimitettiin pääministeri Khaled Bahahin varapääministeriksi sekä viestintäministeriksi.
3. huhtikuuta 2016 Jemenin sisällissodassa olevan keskushallinnon itsevaltainen presidentti Abdrabuh Mansur Hadi erotti varapresidentin sekä pääministeri Bahahin ja nimitti bin-Dagherin pääministeriksi. Hän teki ministerivaihdon ennen rauhanneuvotteluja. Hallitus toimi Saudi-Arabian Riadissa paettuaan sinne maaliskuussa 2015 Adenissa alkaneita taisteluita.
6. kesäkuuta 2016 bin-Dagher ja yhdeksän muuta ministeriä palasi Hadin käskystä takaisin Adeniin. Bin-Dagherin mukaan hallitus aloittaa työnsä keskittymällä mm. Adenin sähkö- ja polttoainepulan korjaamiseen.
15. lokakuuta 2017 etelän joukot tulittivat bin-Dagherin autosaattuetta, kun hän oli matkalla osallistuakseen sotilasparaatiin Salahdeenin sotilastukikohdassa Adenin piirikunnassa. Kukaan ei tiettävästi loukkaantunut.
Etyylimetyylifenyyliglysidaatti

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa etyylimetyylifenyyliglysidaatti on väritöntä tai kellertävää nestettä. Aineella on tunnusomainen voimakkaan mansikankaltainen tuoksu ja maultaan se on hieman hapan ja mansikankaltainen. Yhdisteellä esiintyy sekä optista isomeriaa että cis-trans-isomeria ja kaupallinen etyylimetyylifenyyliglysidaatti on neljän eri isomeerin raseeminen seos. Toisinaan etyylimetyylifenyyliglysidaattia kutsutaan myös nimellä mansikka-aldehydi, vaikka sen rakenteessa ei ole aldehydeille tunnusomaista funktionaalista ryhmää.

Valmistus ja käyttö

Etyylimetyylifenyyliglysidaattia valmistetaan emäksisissä olosuhteissa asetofenonin ja etyyliklooriasetaatin välisellä niin kutsutulla Darzens-kondensaatiolla. Reaktiossa muodostuvien eri isomeerien välinen suhde riippuu käytetystä emäksestä. Etyylimetyylifenyyliglysidaattia voidaan käyttää hajusteena kosmetiikkatuotteissa esimerkiksi saippuoissa. Sitä käytetään myös aromiaineena elintarvikkeissa kuten jäätelöissä ja leivonnaisissa.
Tyrnävän kirkko

Aiemmat kirkot

Tyrnävän ensimmäinen kirkko lienee rakennettu maaherra Erik Soopiin toimikaudella vuosina 1644–1648. Kun tyrnäväläiset saivat kappeliseurakunnan oikeudet alettiin varsin pian rakentaa uutta kirkkoa vanhan paikalle. Vuonna 1670 valmistunut länsitornillinen tukipilarikirkko on ollut hyvin samantyylinen kuin samoihin aikoihin rakennettu naapuripitäjän Kempeleen kirkko. Rakentajina lienevät olleet Kempeleen kirkon rakentaja Matti Härmä sekä Pietari ja Matti Suorsa. Myös kirkon kellotapuli on valmistunut samaan aikaan. Tämä kellotapuli myytiin huutokaupalla vuonna 1769. Sen tilalle oli kiiminkiläinen Heikki Väänänen rakentanut uuden tapulin jo 1762.
Vanha kirkko paloi tuhopoltossa 24. marraskuuta 1865.
Rebecca Kadaga

Rebecca Alitwala Kadaga (s. 24. toukokuuta 1956 Kamuli) on ugandalainen poliitikko. Hänestä tuli 19. toukokuuta 2011 Ugandan parlamentin ensimmäinen naispuolinen puhemies. Tätä ennen hän oli toiminut jo vuosikymmenen ajan varapuhemiehenä. Kadaga on varsinaiselta ammatiltaan juristi. Hän on muun muassa edistänyt naisten oikeuksia avioliitoissa ja osallistunut tyttöjen ympärileikkausten lopettamiseen tähdänneeseen kampanjaan.
Kadaga on George Wilson Madalin ja Eve Kadagan tytär.
Soroban

Soroban (そろばん) on japanilainen yhtye, joka perustettiin huhtikuussa 2002. Tällöin bändi esiintyi nimellä Primrose. Soroban sai virallisen nimensä vasta 2004. Sorobaniin kuului neljä nuorta miestä. Vokalisti Ryuuji (龍寺), kitaristi Yumehito (夢人), basisti Tatsuhi (たつひ) ja rumpali Yuuya (ゆうや). Bändi edusti oshare kei -tyyliä. 
Soroban hajosi vuonna 2006 kitaristi Yumehiton ja vokalisti Ryuujin erimielisyyksien takia.
Hajoamisen jälkeen Yumehito siirtyi suosittuun visual kei indies -bändiin ayabiehen (彩冷える)
Ryuuji, Yuuya ja Tatsuhi perustivat uuden bändin nimeltä Zoro, johon saivat kitaristiksi Taizon (ex-マウス (Mouse)).
Tyttö tuli taloon

Juoni

Kaksi tyttöä Eila ja Tilly lähtevät Jussi-serkun kesämökille mutta päätyvät vahingossa kirjailija Sakun luokse, joka tilanteen tajuttuaan hyödyntää sitä tekeillä olevassa käsikirjoituksessaan, jolla olisi kiire valmistua.

Arviot

Aikalaisarvioissa elokuva tyrmättiin yksimielisesti niin käsikirjoituksen, ohjauksen kuin näyttelijätyönkin osalta, eikä myöhempikään arvioja näe ratkihölmöksi hupailuksi luonnehtimassaan elokuvassa muuta hyvää kuin Heidi Krohnin viehkeän olemuksen. Toinen myöhempi arvioija pitää elokuvaa aikansa indietekijän huonoimpana saavutuksena.
Juksu

Juksu Muumi-teoksissa

»Katselin Juksua. Hän näytti nuhruiselta ja pehmeältä, lähinnä vaaleanruskealta. Hattu oli ikivanha ja kuihtuneilla kukilla koristettu. Vaikutti siltä ettei Juksu ollut peseytynyt pitkään aikaan eikä aikonut peseytyä vastakaan.» 
(Muumipappa kohdatessaan Juksun ensimmäistä kertaa kirjassa Muumipapan urotyöt.)
Juksu esiintyy Tove Janssonin Muumi-kirjoissa pelkästään Muumipapan nuoruudesta kertovassa kirjassa Muumipapan urotyöt. Hän on ulkonäöltään Nuuskamuikkusen (joka esiintyi ensi kerran kirjassa Muumipeikko ja pyrstötähti, 1946) näköinen – Juksulla tosin on hatussa punottu narunpätkä. Juksu on Muumipapan nuoruudenystävä Fredriksonin ja Hosulin kanssa. He seikkailevat Fredriksonin rakentamalla Merenhuiske-aluksella. Juksu on mukana perustamassa siirtokuntaa Muumipapan, Hosulin ja Mymmelin tyttären kanssa. Kirjassa Juksu saa Mymmelin kanssa lapsen, Nuuskamuikkusen, joka on siten sukua Pikku Myylle. Kirjan päätteeksi Juksu ja Mymmeli tapaavat Nuuskamuikkusen.
Juksua kuvaillaan syntymälaiskaksi, ja hän tekee vain asioita, jotka on kielletty. Juksu ei pidä kielloista, määräyksistä eikä puistonvartijoista. Juksu polttaa piipussaan tupakkaa, ja hänellä on tapana sanoa ”Huh ja hoh”. Muumipapan mukaan Juksu ei huolestunut huolestuttavista asioista eikä halunnut jättää jälkipolville itsestään muistoa. Juksu muistuttaa Muumipapan mielestä Nuuskamuikkusta.
Televisiosarjassa Muumilaakson tarinoita Juksu esiintyy jaksoissa Muumipapan muistelmat I, Muumipapan muistelmat II ja Muumipapan muistelmat III, jotka kertovat Muumipapan nuoruudesta melko tarkasti kirjaa mukaillen. Hänen ääninäyttelijänään toimii Yleisradion dubbauksessa Timo Torikka ja MTV:n dubbauksessa Ilkka Villi. Kummassakin versiossa ääninäyttelijä on sama kuin Nuuskamuikkusella. Juksu ja hänen poikansa eroavat hieman toisistaan televisiosarjassa. Juksulla on esimerkiksi punainen hattu, tummanruskeat hiukset ja siniharmaat silmät, kun taas Nuuskamuikkusella on vihreä hattu, ruskeat hiukset ja ruskeat silmät.
Muumien maailma -sarjassa hahmon äänenä on Nuuskamuikkusen ääninäyttelijä Taneli Mäkelä.