Suomen marsalkka (elokuva)

Juoni

Elokuvan tarinankertoja on nuotion äärellä istuva vanhus, joka pitää satuhetkeä kenialaisen kylän lapsille. Hän kertoo lapsille tarinan Mannerheimista ja hänen epäonnistuneista naissuhteistaan. Tarina alkaa Mannerheimin äidin hautajaisista. Myöhemmin Mannerheim menee naimisiin, mutta kokee pettymyksen, kun hänen vaimonsa Anastasia synnyttää tytön eikä pojan. Tämän jälkeen hän ihastuu ystävänsä tyttöystävään Mariaan. Sodasta tultuaan hän rakastuu Kitty Linderiin, joka kuitenkin vastaa kieltävästi Mannerheimin kosintaan.
Elokuva limittää afrikkalaista kerrontaperinnettä Mannerheimin elämäntarinaan.

Tuotanto

Tammikuussa 2012 Yle kertoi valmisteilla olevasta Mannerheim-elokuvasta, joka olisi kansainvälinen tuotanto. Julkisuuteen tieto elokuvan kuvaamisesta Keniassa tuli elokuun alkupuolella, ennen kuin Yle ehti järjestää elokuvasta tiedotustilaisuuden 16. elokuuta.
Erkko Lyytinen sai idean elokuvan kuvaamiseen Keniassa virolaiselta tuottajalta Ken Saanilta. Saan oli kysynyt Lyytiseltä, olisiko tällä mielessä mitään hanketta, jonka voisi toteuttaa Keniassa. Lyytisen mukaan Saanin näkökulma tuotannossa oli merkittävä elokuvan kuvaamisen onnistumisen kannalta. Elokuvan käsikirjoituksen loi kenialainen työryhmä. Yle antoi käsikirjoittajille tarpeelliset faktat, mutta ryhmä loi itse Mannerheimin henkilökuvan. Käsikirjoitus tehtiin workshop-menetelmällä. Alkujaan elokuvan piti olla myös sotaelokuva, mutta kuvausolosuhteet osoittautuivat sadekauden takia sotakohtauksille liian haasteellisiksi.
Lyytisen mukaan Mannerheim oli liian myyttinen hahmo kuvattavaksi suomalaisen kulttuurin keinoin. Lyytisen mukaan suomalaisten omat kansalliset sankaritarinat kaipaavat päivitystä ja uudelleen arviointia, mikä on mahdollista etäännyttämällä Mannerheimin tarina vieraaseen kulttuuriin. Gilbert Lukalian mukaan elokuva on ”universaali kertomus miehestä, jolla on vaikeuksia sovittaa yhteen perhe-elämä ja ura”.
Elokuva kuvattiin Nairobin ympäristössä touko-kesäkuussa. Gilbert Lukalia valittiin elokuvan ohjaajaksi vain 12 tuntia ennen kuvausten alkamista. Elokuvan ohella valmistettiin myös kuusiosainen hankkeesta kertova dokumenttisarja Operaatio Mannerheim. Itse elokuvan budjetti oli noin 20 000 euroa, mutta dokumentin hinnaksi saattaa tulla noin 100 000–150 000 euroa. Hankkeeseen kuuluu myös sankaruus-kampanja, jossa erilaiset suomalaiset kertovat omista sankareistaan ja pohtivat sankaruutta nykypäivänä.

Kohu ennen ensi-iltaa

Elokuva herätti keskustelua jo ennen sen julkistamista. Media nostatti kohun Mannerheimia esittävästä tummaihoisesta näyttelijästä. Elokuvan tuottaja Erkko Lyytinen ihmetteli ”hommafoorumien” vihareaktiota ja sanoi, että ihmisten turvallisuutta on uhkailtu. Aamulehden mukaan Hommaforumilta ei ollut löytynyt mitään uhkauksia. Tuottaja Markus Selin kutsui elokuvaa ”vedätykseksi” ja ohjaaja Matti Kassila ihmetteli, miksi Yle on antanut elokuvan kuvaukselle luvan. Jörn Donner piti elokuvaa ”bluffina” ja sanoi, että Yle yrittää rahastaa Marsalkan maineella.
Helsingin Sanomien Veli-Pekka Lehtonen arveli, että hankkeella yritetään tutkia, miten Suomessa suhtaudutaan myyttien ravisteluun. Lisäksi hän sanoi, että elokuva on ”valmistuessaan mitä ilmeisimmin taideteos, joka kritisoi suurmieselokuvia”. Suomalainen elokuvatoimittaja Kalle Kinnunen taas nosti esille taiteilijoiden oikeuden tulkita aihettaan haluamastaan näkökulmasta: ”Ainakin minusta jossain Havaijilla tai Nairobissa kuvattu Marski-tarina voisi kertoa turvonneen ja kivettyneen myytin takaa jopa jotain enemmän todellista.” Suomen media uutisoi laajasti aiheesta ja hanke herätti keskustelua puolesta ja vastaan. Myös median osuutta hankkeesta käydyssä keskustelussa pohdittiin.

Arvostelut

Elokuva sai negatiivisen vastaanoton. Helsingin Sanomien arvostelussa Pertti Avola kutsui elokuvan näyttelijätyötä kömpelöksi ja kohtauksia staattisiksi. Elokuva muistutti hänen mielestään ”kehnoa saippuaoopperan jaksoa”. Afrikkalaisen kerrontaperinteen hyödyntämistä tarinan lähtökohtana hän piti ”kivana ideana”. Veli-Pekka Lehtonen puolestaan kutsui elokuvaa Ylen säästökuurin taustaa vasten ”surulliseksi, yhden katsomiskerran vitsiksi”. Ilta-Sanomien arvostelussa elokuvan sanottiin olevan ”vaisu, melodraamaan tukeutuva sovinnainen tarina”, joka ”kulkee kohtauksesta toiseen vailla todellista tunnelatausta”. Jari Peltonen kuvasi elokuvaa V2.fi-sivuston arvostelussa ”lyhyeksi ja tahattoman koomiseksi tekeleeksi”, joka on ”arvokas teos, koska se on arvoton”. Elokuva on hänen mukaansa lahja sarkasmille, koska se voi viihdyttää ”ivan päälle ymmärtäviä”.
Kansan Uutisten verkkolehdessä Jouko Huru kuvaa elokuvan olevan ”raikas ja rento halpiselokuva”. Hurun mukaan tuloksesta näkyy tekijöiden ammattitaito, mutta myös niukat resurssit. Hän ei pidä elokuvaa rienaavana, vaan lämpimänä kuvauksena yksinäisestä, onnettomasta miehestä. Pääosan esittäjän Huru arvioi olevan omimmillaan kohtauksissa, joissa hän esiintyy ilman marsalkan univormua.
Leena Virtanen sanoo Operaatio Mannerheim -dokumenttisarjan arviossaan Helsingin Sanomissa, että jokaiselle pitäisi viimeistään nyt olla selvää, että elokuvaprojekti on ollut ”alus­ta läh­tien erään­lai­nen vit­si”. Hänen mukaansa halvasti tuotettu elokuva vitsailee sekä säästökuurilla olevalle Ylelle että Medialle, ”jo­ka tart­tuu kärp­pä­nä mi­hin ta­han­sa, mis­sä ni­mi Man­ner­heim vi­lah­taa”.
Suomalaisten dokumenttielokuvien etiikasta tohtoriksi väitellyt Timo Korhonen sanoi Helsingin Sanomien haastattelussa tammikuussa 2013, että Suomen marsalkka ja etenkin Operaatio Mannerheim ovat hänen mielestään rasistisia. Korhonen piti dokumenttisarjan suhtautumista kenialaisiin alentavana ja sanoi, että heidät esitettiin yksinkertaisina. Hänen mukaansa Mannerheim suhtautui ihmisiin tasa-arvoisemmin kuin Ylen sarja.