google/wiki40b huggingface dataset:
Brad Richardson

Ura

Colorado Avalanche varasi Richardsonin NHL:ään vuoden 2003 varaustilaisuudessa viidennellä kierroksella, ollen koko tilaisuuden 163. varaus. Kaudella 2005–2006 hän pelasi ensimmäisen ammattilaiskautensa Avalanchen ja sen farmijoukkueen riveissä.
Pisteiden valossa Richardsonin paras kausi coloradolaisjoukkueessa tuli kaudella 2006–2007, jolloin hän merkkautti 73 pelissä 14 maalia pistetilaston näyttäessä lukemaa 22.
21. kesäkuuta 2008 Richardson myytiin Los Angeles Kingsiin vaihdossa toisen kierroksen varaukseen vuoden 2008 varaustilaisuudessa. Saman vuoden lokakuussa Richardson teki kahden vuoden ja 1,175 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen joukkueen kanssa.
Hän teki uransa ensimmäisen hattutempun 23. lokakuuta 2010 entistä joukkuettaan Colorado Avalanchea vastaan Kingsin 6–4-kotivoitossa.
Vuonna 2011 kesäkuussa Richardson solmi kahden kaudden ja 2,35 miljoonan dollarin sopimuksen Kingsin kanssa.
Vapaana-agenttina heinäkuussa 2013 Richardson liittyi Vancouver Canucksin miehistöön 1,15 miljoonan sopimuksella.
Heti edellisen sopimuksen päätyttyä Richardson teki kolmen kauden sopimuksen Arizona Coyotesin kanssa.
Diana

Diana on roomalaisessa mytologiassa metsästyksen, kuun, synnytyksen, naisten, villieläinten ja metsien jumalatar. Hän vastaa kreikkalaisten Artemista.
Diana on yksi neitsytjumalattarista Minervan ja Vestan rinnalla. Hän on myös siveyden vertauskuva. Tammilehdot ja peurat oli pyhitetty Dianalle.
Diana on Jupiterin ja Latonan tytär. Hän syntyi Deloksen saarella kaksoisveljensä Apollonin kanssa.
Chilensarda

Ulkonäkö ja koko

Chilensarda on enimmillään metrin mittainen. Sillä on kyljissä juovia, joista toiset ovat pystysuoria ja toiset aaltomaisia.

Lisääntyminen

Kutuaika on syyskuulta joulukuulle. Kalat kutevat useamman kerran vuodessa. Kutupaikat sijaitsevat avomerellä.
Discworld MUD

Discworld MUD on Terry Pratchettin Kiekkomaailmaan perustuva laaja LPMud, joka pyrkii vaalimaan Pratchettin kirjojen humoristisuutta. MUDin perusti australialainen David Bennett ("Pinkfish") vuonna 1991, ja se avattiin julkisesti seuraavana vuonna. Pelissä on yleensä paikalla noin 100–200 pelaajaa.
Alvin Lee

Elämä ja ura

Alvin Lee syntyi Nottinghamissa ja aloitti kitaransoiton 13-vuotiaana. Soiton aloituksen aikoina Lee sai vaikutteita vanhempiensa jazz- ja bluesäänitteistä mutta myöhemmin Rock and rollin tullessa kuvioihin hän alkoi todella kiinnostua soittamisesta. Kitaristit kuten Chuck Berry ja Scotty Moore olivat hänen suuria innoittajiaan. 
Leen varhainen kokoonpano The Jaybirds oli suosittu kotikulmilla ja saavutti menestystä myös The Beatlesin jalanjäljissä Hampurissa, Saksassa vuonna 1962. Mutta yhtyeen muutettua Lontooseen ja vaihdettuaan nimekseen Ten Years After vuonna 1966, suosio alkoi todella kasvaa. Yhtye sai kutsun Windsor Jazz & Blues Festivalille, jonka seurauksena he saivat ensimmäisen levytyssopimuksensa. Ensimmäinen levy, Ten Years After, sai yllättäen soittotilaa San Franciscossa Kalifornian underground-radiokanavavilla saavuttaen kuuntelijoiden ja erityisesti promoottori Bill Grahamin innokkaan hyväksynnän. Graham kutsui yhtyeen kiertueelle Yhdysvaltoihin kesällä 1968. Leen omaperäinen, nopea ja energinen soittotyyli teki vaikutuksen Yhdysvaltojen yleisöihin. Ten Years After kiersi Yhdysvaltoja 28 kertaa seitsemässä vuodessa eli enemmän kuin yksikään englantilainen yhtye siihen mennessä. 
Ten Years After -yhtyeen tunnetuin esiintyminen tapahtui Woodstockissa vuonna 1969. Festivaalin ja siitä tehdyn dokumenttielokuvan myötä yhtyeen suosio kasvoi entisestään.  
Ten Years After saavutti suurta suosiota ja teki kymmenen levyä yhdessä mutta vuonna 1973 Lee tunsi soittonsa rajoitetuksi yhtyeessä ja erosi. Hän levytti countryrock-tyylisen On The Road To Freedom -levyn yhdessä Yhdysvaltalaisen gospel-laulaja Mylon LeFevren ja muiden kuuluisuuksien kuten George Harrisonin, Steve Winwoodin, Ron Woodin ja Mick Fleetwoodin kanssa. Vuotta myöhemmin Lee esiintyi Alvin Lee & The Company- nimellä Lontoossa ja esiintyminen taltioitiin ja julkaistiin nimellä In Flight. 1970-luvun loppuun mennessä hän julkaisi vielä kaksi levyä; Pump Iron ja Let It Rock sekä kiersi Ten Years Later-yhtyeen kanssa Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Ten Years Later -kokoonpano julkaisi myös kaksi levyä Rocket Fuel (1978) Ride On (1979).
Lee lähti reunion-kiertueille Ten Years Afterin kanssa vuosina 1992, 1997 ja 1999, mutta jatkoi myös sooloesiintymisiä ja levytyksiä. Esimerkiksi vuonna 1992 ilmestyi albumi Zoom. Hänen kiertuekokoonpanoissaan ovat soittaneet mm. Steve Gould, Mick Taylor ja Pete Pritchard. 2004 Alvin Lee teki rockabilly-levyn yhdessä Scotty Mooren kanssa "In Tennessee". Neljänneksitoista ja viimeiseksi julkaistuksi levyksi jäi elokuussa 2012 julkaistu Still on the Road to Freedom.

Soitin

Alvin Lee soitti usein punaisella rauhanmerkein koristellulla Gibson ES-335 kitaralla, jossa kahden humbucker-mikrofonin välissä oli yksi yksikelainen mikrofoni.  Gibson tuottii myöhemmin ES-335:sta erityisen Alvin Lee -mallin.

Lee Suomessa

Suomessa Alvin Lee esiintyi Ten Years Afterin kitaristina Helsingin Kulttuuritalolla vuonna 1969 sekä Järvenpään Puistobluesissa vuonna 1997. Down By The Laituri 1999.
Stephen McCarthy

Seurajoukkueura

McCarthyn ammattilaisuran ensimmäinen seura oli DFW Tornados, jota hän edusti vuonna 2009. Seuraavana vuonna hän edusti Carolina Dynamoa tehden yhdeksässä pelaamassaan ottelussa neljä maalia. New England Revolution varasi McCarthyn vuonna 2011 Major League Socceriin numerolla 24 ja tammikuussa 2011 McCarthy siirtyikin seuraan. Debyytti seuran paidassa MLS:ssä tapahtui maaliskuussa 2011 Los Angeles Galaxya vastaan. Hän teki 69 pelaamassaan MLS-ottelussa seuralle kaksi maalia. Kaudella 2014 hän oli Revolutionin kanssa Major League Soccerin toinen.
Tammikuussa 2015 McCarthy siirtyi Suomen Veikkausliigan Kuopion Palloseuraan yksivuotisella pelaajasopimuksella. Hän debytoi Veikkausliigassa huhtikuussa 2015 Vaasan Palloseuraa vastaan.

Maajoukkueura

McCarthy pelasi vuonna 2007 Yhdysvaltain alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa kolme ottelua viimeistellen niissä yhden osuman.
Mikko Viherjuuri

Ura

Viherjuuri opiskeli Suomen Teatterikoulussa 1968–1971. Ammattiuransa hän aloitti Kuopion Yhteisteatterista 1971, mitä seurasi kiinnitys Oulun kaupunginteatteriin 1972–1975. Vuosina 1975–1985 Viherjuuri toimi näyttelijänä ja ohjaajana Tampereen Työväen Teatterissa. Vuosina 1985–1987 hän johti Kuopion kaupunginteatteria, ja sen jälkeen ryhtyi vapaaksi taiteilijaksi. Vuonna 1997 Viherjuuri alkoi johtaa Seinäjoen kaupunginteatteria. Pesti päättyi vuonna 2000, jolloin hän aloitti Tampereen Teatterin pääohjaajana.
Uransa alussa Viherjuuri toimi pääasiassa näyttelijänä: hän näytteli muun muassa teoksissa Höpötintti, Kullervo, Nuori tohtori Finckelman ja Peter Pan.
Uran edetessä Viherjuuri suuntautui ohjaamiseen. Hänen teatteriohjauksiaan ovat muun muassa Pirunnyrkki, Hinta, Tuhkimo, Sukuvika ja Älä pukeudu päivälliselle. Viimeksi mainittu oli suuri menestys Tampereen Teatterissa: se sai 94 000 katsojaa 1990-luvun kuluessa. Ranskalaisfarssi teki paluun Tampereen Teatteriin 2014 niin ikään Viherjuuren ohjaamana.
Viherjuuren näytelmäkäsikirjoituksia ovat muun muassa Naura nuori (1972) ja Pekka Pellen päivä (1986). Lisäksi hän on kirjoittanut erinäisiä näytelmiä yhteistyössä Seppo Parkkisen kanssa, kuten Prinsessa Ruusunen (2003). Viherjuuri on kääntänyt koko joukon näytelmäkirjallisuutta, kuten Ray Cooneyn It Runs in The Family, joka sai Viherjuuren kääntämänä nimekseen Sukuvika. Se on esitetty useaan otteeseen teattereissa vuodesta 1994 alkaen, ja katsojia esityskerroille on kertynyt yhteensä yli 150 000. Cooneyn Funny Money sai Viherjuuren käännöksenä nimen Riemurahat, näytelmän ensi-ilta oli Porin Teatterissa maaliskuussa 1995. Neil Simonin ja Burt Bacharachin musiikkinäytelmä Promises, Promises sai Viherjuuren kääntämänä nimekseen Poikamiesboksi. Näytelmä sai ensi-iltansa Viherjuuren ohjaamana Tampereen Teatterissa syyskuussa 1999 ja katsojia 28 000.
Viherjuuren kääntämistä näytelmistä erityisen menestynyt on myös Cooneyn farssi Out of Order, suomeksi Hulvaton hotelli. Viherjuuri ohjasi sen Jyväskylän kaupunginteatteriin elokuussa 1995. Näytelmä sai 71 esityskertaa ja 27 000 katsojaa. Seinäjoella pari vuotta myöhemmin katsojia kertyi lähes saman verran. Musiikkinäytelmä Punainen neilikka näyteltiin Viherjuuren ohjaamana ja kääntämänä Tampereen Teatterissa syksyllä 2001, jolloin se sai lähes 40 000 katsojaa.
1970-luvulla Viherjuuri näytteli muutaman sivuosan suomalaisissa televisiotuotannoissa, kuten Kämppä (1970). Vuonna 1990 Viherjuurella oli Iivo Paasion rooli Maria Jotunin tekstiin perustuvassa avioliittodraamassa Huojuva talo.
Sakari Juuti

Leo Taisto Sakari Juuti (s. 14. tammikuuta 1931 Terijoki) on suomalainen diplomaatti, koulutukseltaan lainopin kandidaatti (1956) ja varatuomari. Hän oli vuosina 1980–1983 suurlähettiläs Havannassa, sen jälkeen vuodesta 1983 ulkoministeriön oikeudellisen osaston toimituspäällikkö. Aiemmin hän oli ollut asianhoitajana Addis Abebassa vuosina 1977–1979.
And. Kurth & Co

And. Kurth & Co Aktiebolag oli suomalainen Lapissa vuosina 1899–1933 toiminut ja sahaustoimintaa harjoittanut metsäteollisuusyritys.
Yrityksen perustaja Antti Kurtti, käytti nimeä Anders Kurth tai Anders Kurt (24. tammikuuta 1824 Kuusamo – 9. heinäkuuta 1895) aloitti uransa 20-vuotiaana kulkukauppiaana kiertäen ympäri Peräpohjolaa. Kurtti perusti vuonna 1844 kauppaliikkeen Rovaniemelle ja vuonna 1849 hän osti maatilan Alatornion Kuussaaresta. Hän asui sitten pysyvästi Torniossa vuodesta 1853 alkaen. Antti Kurtti harjoitti laajaa kauppaa Lapin alueella ostaen muun muassa turkiksia ja myyden kahvia, tupakkaa, sokeria ja ruisjauhoa.

Antti Kurtti käynnistää sahaustoiminnan (1860-1895)

Antti Kurtti osti kaupankäynnillä hankkimillaan varoilla 1860 Ylitornion Portimokosken eli Kristineströmin vesisahan joka oli perustettu jo 1760. Kurtti omisti tämän sahan vuoteen 1901 saakka ja lisäksi hän hankki omistukseensa 1875 Ruotsin puolella Haaparannalla sijainneen Salmin höyrysahan. Salmin sahan oston yhteydessä Kurtti muutti myös nimensä ruotsinkieliseen muotoon Anders Kurth. Vuonna 1870 Kurtti oli ostanut lisäksi Rovaniemellä sijainneen Sinetän vesisahan. Sinetän saha siirtyi jo 1889 Leontej Tichanoffille ja saha lopetettiin melko pian sen jälkeen 1896. Kurtti omisti Rovaniemellä myös Pöyliön myllyn ja hän jatkoi sahaustoiminnan ohella myös elintarvikkeiden kauppaa. Hän kuoli vuonna 1895.

Antin Kurtin jälkeläiset jatkavat sahaustoimintaa (1895-1910)

Anders Kurthin perilliset perustivat 1899 toimintaa jatkamaan And. Kurth & Co -nimisen osakeyhtiön. Uuden yhtiön johtoon tulivat Anders Kurthin veljen Matti Kurtin pojat kun Kurthin omista perillisistä ei löytynyt sopivaa jatkajaa. Yhtiö rakensi Tornion edustalle Kuusiluodon saareen höyrysahan, joka valmistui 1901 ja myi sen jälkeen Salmin sahan.

Rosenlew-yhtiö ostaa yhtiön ja jatkaa Kuusiluodon sahaustoimintaa (1910-1933)

And. Kurth & Co:n joutui jo pian päärahoittajana toimineen Yhdyspankin hallintaan ja Kuusiluodon sahan rakentamisessa pahoin velkaantuneen yhtiön osake-enemmistö myytiin vuonna 1910 W. Rosenlew & Co:lle ja koko yhtiön osakekanta siirtyi Rosenlewille vuoteen 1931 mennessä. Yhtiö sulautettiin Rosenlewiin 1933.
Sahaustoiminta Kuusiluodossa jatkui vuoteen 1945 saakka jolloin sahan koneet luovutettiin Neuvostoliitolle sotakorvauksina ja sahan tukkivarasto myytiin Kemi Oy:lle. Edellisen vuoden syksyllä sahan työntekijöiden asuinrakennukset oli poltettu Lapin sodan aikana. Rosenlew päätti lopettaa sahan, koska sen kannattavuus oli jo pitkään ollut huono ja toiminnan jatkaminen olisi vaatinut uusia investointeja.
Arnaud Vincent

Arnaud Vincent (s. 30. marraskuuta 1974 Laxou) on ranskalainen ratamoottoripyöräilijä. Hän voitti 125cc-luokan maailmanmestaruuden vuonna 2002. Vincent voitti ensimmäisenä ranskalaisena kyseisen luokan maailmanmestaruuden.
Arnaud Vincent siirtyi 125-kuutioisten MM-sarjaan kaudella 1998. Ensimmäisen osakilpailuvoittonsa hän saavutti kaudella 1999 Katalonian osakilpailussa. Vincentin paras kausi oli 2002, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden Aprilialla. Hän voitti viisi osakilpailua ja oli lisäksi viisi kertaa palkintopallilla.
Kausi 2003 jäi Vincentin viimeiseksi 125-kuutioisissa. Seuraavalla kaudella hän ajoi kolme osakilpailua 250-kuutioisissa. Vincent teki paluun 250-kuutioisiin vuonna 2006 ollen sarjan 22. yhteensä 14 MM-pisteellä. Kaudella 2007 Vincent kilpaili Supersportin MM-sarjassa, mutta ei saanut yhtään pistettä. Vuosina 2008 ja 2009 Vincent on ajanut Ranskan kansallista Supersport-sarjaa.
Ilha Grande

Ilha Grande (suom. Suuri saari) on saari Brasilian Rio de Janeiron osavaltion rannikolla, Angra dos Reisin kunnassa. Saari tunnetaan jylhistä maisemistaan, trooppisista uimarannoistaan sekä vehreästä kasvillisuudestaan. Saarella oli aiemmin pahamaineinen vankila, joka on nykyään suljettu.
Ilha Grandella sijaitsevat Brasilian rannikkosademetsän parhaiten säilyneet osat, jotka muodostavat yhden rikkaimmista ekosysteemeistä koko maailmassa. Saaren sademetsissä esiintyy useita vaarantuneita lintulajeja, kuten erakkotinami, brasilianviidakkohaukka, variskotinga ja tuliotsa-amatsoni, sekä vaarantuneita nisäkkäitä kuten ruskomölyapina.
Koko saari on suojelualuetta, suurimman osan siitä kuuluessa Ilha Granden kansallispuistoon. Loppuosaa saaresta koskevat tiukat maankäytön rajoitukset. Saarella ei ole lainkaan teitä eikä autoja, mutta pienimuotoista ekoturismia kuitenkin rohkaistaan. Saarella on yli 150 kilometriä patikointireittejä.
Saarta ympäröivät meret ovat myös suojeltuja, ja niillä esiintyy niin trooppisen, subtrooppisen kuin lauhkean vyöhykkeen lajistoa, ja ne saattavat olla ainoa paikka maailmassa, jossa voi nähdä koralleja ja trooppisia kaloja rinnakkain patagonianpingviinin ja etelänmustavalaan kanssa.
Saarella sattui 1. tammikuuta 2010 paha mutavyöry, joka tuhosi kolme taloa ja luksushotellin sekä tappoi ainakin 26 ihmistä.
Marja-Leena Kouki

Marja-Leena Kouki (s. 28. huhtikuuta 1945 Pori) on suomalainen näyttelijä.
Kouki on esiintynyt monissa televisiosarjoissa ja elokuvissa, ja hän näyttelee myös teatterissa. Hänet muistetaan ehkä parhaiten roolistaan Sydän toivoa täynnä -sarjan Annana.
Marja-Leena Kouki oli naimisissa säveltäjä Toni Edelmannin kanssa. Heidän poikansa on laulaja-näyttelijä Samuli Edelmann. Marja-Leena Kouki on näyttelijä Tapio Koukin sisar ja näyttelijä-teatterinjohtaja Mikko Koukin täti.
Penkkiurheilu

Penkkiurheilu on käsite, joka tarkoittaa urheilun seuraamista.

Perinteisesti arvolatautunut käsite

Urheiluliikkeessä ja myös liikuntatieteessä penkkiurheilu on perinteisesti käsitetty passiiviseksi, moraalisesti paremman ”oikean urheilun” vastakohdaksi ja korostettu aktiivisen urheilun kansanterveydellisiä vaikutuksia. Urheilua seuraava henkilö eli penkkiurheilija on voitu kuvata jopa stereotyyppisesti olutta keskimäärin liikaa nauttivaksi henkilöksi, niin sanotuksi sohvaperunaksi, joka vain passiivisesti odottaa urheilun seuraamisen aiheuttamaa jännitystä tapahtuvaksi. Onpa urheilua seuraavaan yleisöön liitetty jopa huligaanijoukonkin leimaa, pohjautuen erityisesti jalkapallokatsomoissa viime vuosikymmeninä esiintyneisiin levottomuuksiin.
Vuonna 1994 kaksi yhdysvaltalaista tutkijaa väitti, etä television urheilu vastaa miehisessä kulttuurissa naisten saippuaoopperaa. Viestintätutkija Veijo Hietala kirjoitti aiheesta: ”Ja kun ajatellaan urheilun kansallista ja poliittista panostusta, asia saattaa tuntua vieläkin oudommalta: tähän yksinkertaiseen saippuaoopperaan satsattaville rahasummille on huomattavasti helpompi saada yksimielinen kansallinen hyväksyntä kuin vaikkapa maataloustukiaisille.”

Penkkiurheilun syitä

Penkkiurheilun harrastuneisuus korreloi aiemman aktiiviurheilun harrastuneisuuden kanssa, kun henkilö ikääntyy. Kuitenkin ilmiötä ja sen merkitystä on tutkittu vähän. Penkkiurheilusta on osittain tullut lähes pop-musiikkiin verrattava populaarikulttuurin ilmiö, jossa urheilijoilla voi jopa olla omat faninsa siinä missä viihdetaiteilijoillakin. Muun elämyshakuisuuden ohella ilmiön on nähty vallanneen alaa jopa uskonnon korvaajana ihmisten arjessa.

Penkkiurheilun laajuus

Suomalaisten tutkimusten mukaan lähes puolet suomalaisista seuraa jotensakin aktiivisesti jotakin urheilua paikan päällä, kentän reunalla tai vaikkapa ladun varrella. Eräs pitkään vallinnut harhaluulo on ollut, että penkkiurheilija olisi kiinnostunut urheilusta ylipäätään. Suomalaisen tutkimuksen mukaan kilpaurheilusta kiinnostuneista henkilöistä kaksi kolmasosaa oli seurannut paikan päällä vain yhtä lajia, 25 % kahta lajia, ja vain 7 % suomalaisista oli seurannut useampaa kuin kahta lajia. Penkkiurheilu on siis lajeittain varsin eriytynyttä.
Kljazma

Joen nimitys

Eräiden nimistöntutkijoiden mukaan nimi Kljazma on yhdistettävissä Pohjois-Venäjän joennimiin Nerezma, Kolozma, Koležma jne, joihin sisältyisi jonkin kuolleen suomalais-ugrilaisen kielen sana ’joki’. Alkuosaksi on rekonstruoitu hypoteettinen kol-aines, joka esiintyy yleisesti Pohjois-Venäjän jokien nimissä.
Kordelieeriklubi

Kordelieeriklubi (ransk. Club des Cordeliers; viralliselta nimeltään Ihmis- ja kansalaisoikeuksien ystävien seura, ransk. Société des Amis des Droits de l’Homme et du Citoyen) oli Ranskan suuren vallankumouksen aikana toiminut poliittinen klubi, jonka ympärille ryhmittyneitä kutsuttiin kordelieereiksi.
Kordelieeriklubi perustettiin vuonna 1790 ehkäisemään vallan väärinkäyttöä ja kansalaisoikeuksien loukkauksia. Klubin nimi tuli sen alkuperäisestä kokoontumispaikasta, valtion haltuun otetusta Pariisin entisestä kordelieeri- eli fransiskaaniluostarista. Klubin johtajiin kuuluivat muun muassa Jean-Paul Marat ja Georges Danton, jotka tekivät siitä merkittävän poliittisen voimatekijän. Kuningas Ludvig XVI:n yritettyä epäonnistunutta pakoa Varennesissa kesäkuussa 1791 kordelieerit vaativat kuninkaan syrjäyttämistä ja järjestivät vaatimustensa tueksi 17. heinäkuuta kuuluisan verenvuodatukseen päättyneen Marskentän mielenosoituksen. Kansalliskaartin hajottaessa mielenosoituksen 50 ihmistä sai surmansa ja kordelieeriklubi kiellettiin tilapäisesti.
Monarkian lakkauttamisen jälkeen syksyllä 1792 Danton tukijoineen jätti kordelieeriklubin ja sen johtoon astuivat Antoine-François Momoro ja Jacques Hébert, joiden johdolla klubin linja muuttui yhä radikaalimmaksi. Nyt klubi siirtyi kannattamaan paikallista itsehallintoa, suoraa demokratiaa, ateismin edistämistä ja vallankumousarmeijan luomista. Klubi menetti merkityksenä Hébertin kannattajien pidätyksen jälkeen keväällä 1794.
Kiinalainen kalenteri

Kuukalenteri

Kuukalenteri perustuu kuun vaiheisiin. 
Kuukalenterin mukainen kuukausi on kahden uudenkuun välinen aika. Kuuvuoden alku on toinen uusikuu talvipäivänseisauksen jälkeen.

Kalenterien yhdistäminen

Koska auringon ja kuun kierrot ovat eri pituiset, kaikki kansat, jotka käyttivät molempia ajan laskemiseen, joutuivat luomaan menetelmän, joka ajoittain synkronisoi niille pohjautuvat ajanlaskut keskenään. Kiinalaisilla on vuosituhansien aikana ollut useampia erilaisia sääntöjä asiasta. Nykyään 19 vuoden jakson (Metonin jakson) kuluessa kuukalenteriin lisätään yhteensä 7 lisäkuukautta, jotta se pysyisi tahdissa aurinkokalenterin kanssa.
Varsinainen käytössä oleva kalenteri on aurinko- ja kuukalenterin yhdistelmä. Sitä nimitetään mm. maanviljelyskalenteriksi (農历 nónglì) tai vanhaksi kalenteriksi (舊历 jiùli) erona uuteen länsimaiseen kalenteriin (西历 xīlì). Nykyisin gregoriaaninen kalenteri on virallinen kalenteri, mutta alkuperäisellä kiinalaisella kalenterilla on yhä suuri merkitys ihmisten jokapäiväisessä elämässä Itä-Aasiassa.

Ganzhi

Gānzhīn (干支, runko-oksa) vanhin osa on ollut käytössä tuhansia vuosia. Se koostuu taivaallisista rungoista ja maallisista oksista. Se tunnetaan myös nimellä jiazi.

Jiazi-kalenteri

Jiǎzǐ (甲子) yhdistää taivaalliset rungot ja maalliset oksat. Ensimmäinen runko ja oksa yhdistetään, sitten toinen runko ja oksa, kolmas runko ja oksa jne. Kun on päästy 10 rungon loppuun, on vielä kaksi oksaa jäljellä. 11.oksalle annetaan pariksi ensimmäinen runko ja 12.oksalle toinen runko. Nyt oksat loppuvat, mutta runkoja on jäljellä 8. Niinpä aloitetaan taas oksien alusta. Tätä jatketaan, kunnes viimeinen runko tapaa viimeisen oksan. Tuloksena on 60 runko-oksa -paria eli pilaria.
Näillä 60 pilarilla nimetään vuodet, kuukaudet, päivät ja tunnit katkeamattomasti toistuvana kiertona. Sitä voidaan jatkaa loputtomasti eteen- tai taaksepäin, mistä johtuu kiinalaisen kalenterin nimi ”10 000 vuoden kalenteri”.
Jiazi-menetelmä on tärkeimpien kiinalaisen astrologian haarojen perusta.

Xia-kalenteri

Nimeä Xia-kalenteri (夏岁 käytetään sekavasti kiinalaisen ajanlaskun eri versioista. Toisten mukaan se on vuodenaikakalenteri eli noudattaa aurinkokalenteria yhdistettynä jiazi-menetelmään. Toisten mielestä se viittaa kuukalenterin ja aurinkokalenterin yhdistelmään. Sitä voidaan jopa käyttää kuukalenterin synonyyminä.
Nimi tulee Xià-dynastiasta (夏, noin 2100–1600 eaa.), jonka aikana kehitettiin ensimmäinen tunnettu virallinen kalenteri. Pohjoisen vakan (北斗 Běidǒu) eli Otavan avulla määriteltiin kuukaudet. Xia xiao zheng on meidän päiviimme säilynyt dokumentti Xia-kalenterista, joka esittää auringon, kuun ja tähtien liikkeet vuoden 12 kuun kauden aikana. Se näyttää eläintenkasvatuksen ja maanviljelyn kannalta tärkeät ajankohdat. Nykyiset Xia-kalentereiksi kutsutut kalenterit eroavat alkuperäisestä Xia-dynastian aikaisesta kalenterista.
Neuvostoliiton politiikka

Tämä artikkeli käsittelee Neuvostoliiton politiikkaa.

Ylin johto

Neuvostoliitto oli sosialistinen liittovaltio, jossa ylin valta oli Neuvostoliiton kommunistisella puolueella (NKP) . 1980-luvun lopulla Mihail Gorbatšovin hallituskaudella ja maa alkoi siirtyä kohti monipuoluejärjestelmää, jollaista ei kuitenkaan koskaan luotu. 
Neuvostoliiton ylin valta oli politbyroon puheenjohtajalla, jota virkaa piti käytännössä aina keskuskomitean pääsihteeri.
Neuvostoliitossa oli myös virallisen valtionpäämiehen asema, jonka valtaoikeudet olivat NKP:n keskuskomitean pääsihteerin oikeuksia pienemmät. Valtionpäämieheksi nimitettiin 1917–1938 neuvostokongressin toimeenpanevan keskuskomitean puheenjohtajaa, vuodesta 1938 korkeimman neuvoston puhemiehistön puheenjohtajaa. Varsinainen presidentin virka otettiin Neuvostoliitossa käyttöön vasta toukokuussa 1989, jolloin Neuvostoliiton johtajan ja valtionpäämiehen virat yhdistettiin yhtenäiseksi presidentin viraksi.

Hallitus ja parlamentti

Neuvostoliiton hallitusta johti ministerineuvoston puheenjohtaja, joka valittiin puolueen sisäisellä äänestyksellä. Neuvostoliiton historian aikana pääministerit vaihtuivat usein, eikä heillä ollut merkittävästi poliittista valtaa. Perustuslain mukaan ministerineuvoston ja sen puheenjohtajan tehtävänä oli toteuttaa puolueen päätökset. 

Neuvostoliiton parlamentti koostui kommunistisen puolueen jäsenistä, joka oli Neuvostoliiton ainoa puolue. Parlamentti oli jaettu eri ministerineuvostoihin, joilla jokaisella oli omat toimialueensa ja tehtävänsä. Keskeisiä parlamentin jäseniä olivat muun muassa keskuskomitean pääsihteeri (jolla oli ylin valta), ministerineuvoston puheenjohtaja ("pääministeri") ja korkeimman neuvoston puhemiehistön puheenjohtaja. Parlamentti kokoontui Moskovan Kremlissä.

Ulkopolitiikka

Toisen maailmansodan jälkeen Neuvostoliiton ulkopolitiikkaa määrittivät sisäisen turvallisuuden varmistaminen erityisesti ylläpitämällä etupiirijärjestelmää Itä-Euroopassa, vaikutusvallan kasvattaminen kehitysmaissa, sekä pyrkimys rauhanomaiseen rinnakkaiseloon länsimaiden kanssa. Neuvostoliitto ylläpiti diplomaattisia suhteita useimpiin maailman valtioihin, ja oli YK:n turvallisuusneuvoston pysyvä jäsen. Neuvostotasavalloista YK:n perustajajäseniä olivat myös Valko-Venäjä ja Ukraina, vaikkakaan tosiasiallista omaa ulkopolitiikkaa näillä ei ollut.
Pietarin keskustan piiri

Pietarin keskustan piiri (ven. Центральный район, Tsentralnyi raion) on yksi Pietarin 18:sta hallintopiiristä. Se käsittää kaupungin ydinkeskustan itäosan, joka sijaitsee Nevan ja sen suistossa olevien saarten välissä. Piiri rajoittuu lännessä Amiraliteetin ja Hirvisaaren piiriin, pohjoisessa Petrogradin, Viipurin ja Kalininin piiriin, idässä Krasnogvardeiskin piiriin ja etelässä Nevan ja Frunzen piiriin.
Piirin pinta-ala on noin 17 neliökilometriä ja asukasluku 218 000.