google/wiki40b huggingface dataset:
Extensible Messaging and Presence Protocol

Historia

Jeremie Miller julkisti Jabber-projektin vuonna 1998 tavoitteenaan luoda avoimiin standardeihin nojautuva pikaviestinjärjestelmä. Ensimmäinen palvelinohjelmisto, jabberd, valmistui vuonna 1999. Vuonna 2001 luotiin Jabber Software Foundation jonka tehtäväksi tuli Jabber-protokollan ja sen laajennuksien määritteleminen. IETF standardoi protokollan vuonna 2004 nimellä XMPP ja Jabber Software Foundation sai nimen XMPP Standards Foundation kolme vuotta myöhemmin.
19. toukokuuta 2014 monet XMPP-palvelinten ylläpitäjät määrittelivät salauksen pakolliseksi sekä asiakassovellusten että palvelinten välisessä liikenteessä.
Kapeaosmankäämi

Ulkonäkö ja koko

Kapeaosmankäämi kasvattaa 1,5–2 metriä, joskus jopa 3 metriä pitkän, melko ohuen varren. Juurakko on suikerteleva ja sisältä taikinamainen. Pitkät, vihreät lehdet kasvavat kaljussa varressa vuorottain, enimmäkseen varren tyviosasta, ja ulottuvat usein kukintoa korkeammalle. Lehdet ovat tavallisesti noin 7 mm leveitä, tasasoukkia, litteitä, jäykähköjä ja hohkaisia. Lehden tuppi on pitkä ja tiiviisti vartta ympyröivä. Lehden kärkiosa on kierteinen. Varren kärjessä sijaitseva tiivis, lieriömäinen kukinto on kaksiosainen. Kukinnon yläosassa sijaitsevat hedekukat ja alaosassa sijaitsevat emikukat ovat selvästi toisistaan erillään. Kanelinruskea emikukkaosa kasvaa 15–20 cm pitkäksi ja 1–1,5 cm paksuksi. Kapeaosmankäämi kukkii Suomessa heinä-elokuussa. Kasvin suurimmissa kukinnoissa voi olla jopa yli 100 000 pientä kukkaa. 
Kapeaosmankäämi muistuttaa läheisesti leveäosmankäämiä (Typha latifolia), mutta jälkimmäisen lehdet ovat leveämpiä ja hede- ja emikukkaosat yhteenkasvaneita. Lajit voivat myös risteytyä keskenään.

Levinneisyys

Kapeaosmankäämiä tavataan suurimmassa osassa Eurooppaa aivan pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Euroopasta levinneisyysalue jatkuu yhtenäisenä Pohjois-Afrikkaan, sekä satunnaisempana Keski-Aasian kautta Keski-Siperiaan. Lisäksi lajia kasvaa myös Yhdysvaltain itä- ja keskiosissa. Suomessa kapeaosmankäämi on paikoitellen yleinen Etelä-Suomessa varsinkin rannikkoalueilla linjan Pori–Tampere–Lappeenranta eteläpuolella. Harvinaisena ja hyvin satunnaisesti lajia kasvaa aina Kokkolan korkeudelle saakka.

Elinympäristö

Kapeaosmankäämi kasvaa melko syvässä vedessä rehevissä järvissä ja vähäsuolaisissa murtovesilahdissa. Kasvupaikat ovat yleensä liejupohjaisia.

Käyttö

Kapeaosmankäämiä on aikaisemmin hyödynnetty monin tavoin. Kasvin lehtiä käytettiin entisaikaan viljalyhteiden sitomiseen. Lisäksi leveäosmankäämin tavoin kasvin kukintoja käytettiin tyynyjen täytteenä untuvien kanssa. Paksua juurta on entisaikoina käytetty hätäravintona. Myös kapeaosmankäämin pieniä kevätversoja voi syödä raakana tai keitettynä. Lajia viljellään nykyään jonkin verran koristekasvina ja käytetään kuivakukkana.
Kyyhkynen oksalla istui, olevaista pohtien

Juoni

Anderssonin kahden aiemman elokuvan tapaan Kyyhkynen oksalla... koostuu erillisistä, yhdellä otolla kuvatuista kohtauksista, jotka liittyvät toisiinsa vain väljästi. Toistuvia henkilöhahmoja elokuvan 37 kohtauksessa ovat epäonniset pilailuvälinekauppiaat, jotka Andersson sanoo kehittäneensä Ohukainen ja Paksukainen -hahmojen ja Samuel Beckettin näytelmän Huomenna hän tulee miesparin pohjalta. Toistuva repliikki monissa kohtauksissa on yleisinhimillinen, puhelimeen sanottu ”Mukava kuulla että teillä on siellä kaikki hyvin”. Useissa kohtauksissa kuullaan vanhaa sotilasmarssia ”Glory glory hallelujah” erilaisin ruotsinkielisin sanoituksin.
Elokuvan pisin kohtaus sijoittuu moderniin kahvilaan ankealla teollisuusalueella, jonne ensin tulevat pilailuvälinekauppiaat kysymään osoitetta. Sen jälkeen kohtaus muuttuu täysin anakronistiseksi, kun Ruotsin 1700-luvun alun kuninkaan Kaarle XII:n sotajoukot alkavat ratsastaa kahvilan ohi. Karoliinisotilaat tunkevat sisään kahvilaan, ajavat naiset ulos ja tekevät tilaa nuorelle kuninkaalle, joka ratsastaa sisään juodakseen kivennäisveden. Kuningas ihastuu kauniiseen tarjoilijapoikaan ja ilmoittaa lakeijansa kautta, että haluaa tämän mukaansa telttakaverikseen Suuren Pohjan sodan sotaretkelle.

Tuotanto

Kaikki elokuvan ankeudessaan aidoilta vaikuttavat miljööt on rakennettu studioon. Elokuvan kommenttiraidalla Roy Andersson sanoo kunkin kohtauksen teon rakennus- ja purkuvaiheineen kestävän noin kahdesta viikosta kuukauteen. Tuotantoryhmällä oli käytössä kaksi studiota, jolloin uutta kohtausta päästiin kuvaamaan noin joka toinen viikko.
Monissa kohtauksissa käytetään trompe l’œil’n kaltaista tekniikkaa, jossa kuvan elementtejä (kuten huoneiden sisäkattoja, jotka ovat todellisuudessa täynnä valaisimia ja tekniikkaa) on maalattu liikkumattoman kameran eteen sijoitettuun pleksilevyyn. Vaikka elokuva kuvattiin digitaalisesti eikä filmille, tietokonemuokkausta ei ohjaajan mukaan juuri käytetty. Pitkän kahvilakohtauksen taustalla kulkevat Kaarle XII:n sotajoukot monistettiin green screenin ja tietokoneen avulla niin, ettei hevosia ja miehiä tarvittu satoja. Ratapihalla tapahtuvaan, studiossa kuvattuun kohtaukseen lisättiin tietokoneella pienoisjuna jälkikäteen. Elokuvan loppupuolen kidutusväline, valtava kuparisylinteri, rakennettiin todelliseen kokoon ja kuvattiin Oslon Fornebun lentoaseman tyhjässä lentokonehangaarissa.

Vastaanotto

Venetsian Kultaisen leijonan lisäksi elokuva palkittiin parhaana eurooppalaiskomediana Berliinin elokuvajuhlilla. Ruotsissa elokuva sai puolen tusinaa Guldbagge-ehdokkuuksia, joista se voitti parhaan lavastuksen sarjan.
Micke Kontinen

Micke Kontinen (s. 18. joulukuuta 1992) on suomalainen tennispelaaja. Hän selviytyi loppuotteluun Vierumäen ITF Futures -turnauksessa vuonna 2010. Parhaimmillaan hän sijoittui ATP-maailmanlistalla sijalle 355 syyskuussa 2014. Hänen isoveljensä Henri on myös tennispelaaja. Hänen valmentajanaan toimi Tuomas Ketola.

Ura

Joulukuussa 2007 Kontinen ja hänen isoveljensä Henri saivat stipendin Nick Bollettierin urheiluakatemiaan Miamissa. Kauden 2008–2009 Kontinen harjoitteli Evert Tennis Academyssä. Hänet valittiin Chris Evertin perustaman akatemian parhaaksi poikajunioriksi. Kesäkuussa 2009 hän voitti junioreiden 1. kategorian ITF-pistekilpailun sekä kaksin- että nelinpelin Casablancassa. Tampere Openissa hän selviytyi parinsa Timo Niemisen kanssa toiselle kierrokselle.
Vierumäen ITF Futures -turnauksessa 2010 Kontinen selviytyi loppuotteluun voitettuaan välierissä suomalaisista kolmanneksi korkeimmaksi sijoitetun Timo Niemisen. Loppuottelussa hän kuitenkin hävisi Juho Paukulle. Lokakuussa hän pääsi villillä kortilla Tukholman avointen karsintaan. Hän voitti Santiago Gonzálezin, mutta hävisi toisella karsintakierroksella Dieter Kindlmannille.
Vuonna 2012 Kontinen voitti tenniksen Suomen mestaruuden. Loppuottelussa hän päihitti Jesse Kiurun. Hän uusi mestaruutensa vuonna 2013 voittamalla loppuottelussa Juho Paukun. Vuoden 2013 Tampere Openissa Kontinen selviytyi puolivälieriin, jossa hän hävisi Viron Jürgen Zoppille kolmessa erässä.
Kontinen ilmoitti uransa lopettamisesta syyskuussa 2015.
Viena Korhonen

Viena Maria Jolma, kirjailijanimeltään Viena Korhonen (13. joulukuuta 1905 Sotkamo – 29. joulukuuta 1992 Sotkamo) oli suomalainen Kainuussa asunut kirjailija.

Henkilöhistoria

Korhosen vanhemmat olivat vaatturi Aate Korhonen ja Auno Sofia Huotari ja puoliso vuodesta 1939 rakennusmestari Erkki Jolma. Korhonen valmistui kansakoulunopettajaksi Kajaanin seminaarista 1927 ja toimi opettajana muun muassa Kauhajoella, Turtolassa ja 1942-1944 Sotkamossa.
Korhonen julkaisi 1930- ja 1940-luvulla neljä romaania ja voitti kaksi romaanikilpailua vuonna 1943.
Awkward

Juoni

Sarja kertoo Jenna Hamilton -nimisestä hylkiöstä, jonka onnettomuuteen jouduttuaan luullaan yrittäneen itsemurhaa ja tulee täten koulussa huomatuksi. Tehden muutoksia ja syleillen epäonneaan, Jennasta tulee koulussaan tunnettu. Joutuessaan käsittelemään uutta, ei-niin-kivaa-mainettaan, Jennan täytyy selvitä päivittäisestä teini-ikäisten draamasta.
Ferid Chouchane

Ura

Chouchane aloitti uransa vuonna 1995 kotimaansa pääsarjassa Ligue Professionnelle 1:ssä Étoile Sahelissa. Hän pelasi myös uransa lopulla Club Africainissa neljä kautta.
Maajoukkueessa Chouchane edusti maataan muun muassa yksissä MM-kisoissa vuonna 1998.
Dizin

Dizin (pers. ‏دیزین‎) on Iranin suurin hiihtokeskus. Se sijaitsee Alborzin vuoristossa, noin 70 km päästä Teheranista pohjoiseen. Se perustettiin 1960-luvulla Mohammad Reza Pahlavin hallinta-aikakaudella. 
Dizin on Iranin ensimmäinen hiihto- ja talviurheilukeskus, jonka kansainvälinen hiihtoliitto on virallisesti tunnustanut ja on saanut hallinnoida virallisia ja kansainvälisiä kilpailuja.  
Dizinin hiihtokausi on avoinna joulukuusta toukokuuhun, sillä se sijaitsee korkealla. Korkein hiihtohissi saavuttaa 3 600 metrin  joten se on yksi maailman 40. korkeimmasta hiihtokeskuksesta.

Hiihtokeskus

Lomakeskusta hallinnoi nykyään Raika, joka on Mr. Hamidreza Taftehin omistama yritys. 
Dizin hiihtopalveluihin kuuluvat hotellit, mökit, ravintolat, huvilat ja yksityiset huoneistot. Hiihtokeskus majoittaa joka vuosi tuhansia ihmisiä. Muihin tiloihin kuuluvat tiloja tenniskentät, vuorikiipeilypaikat sekä maastopyörily. Tarjolla on myös hiihtokoulutusta. 
Lomakeskus on avoinna ympäri vuoden ja tarjoaa erilaisia aktiviteetteja sekä talvella että kesällä.

Hiihtoalue

Hiihtoalueeseen kuuluu neljä gondolihissiä, kolme tuolihissiä sekä yhdeksän ankkurihissiä. 
Dizinin lumen laatu on loistava ja monien eurooppalaisten ja Kalliovuorten lumialueiden kilpailija.
Oikean käden sääntö

Oikean käden sääntö on matematiikassa ja fysiikassa käytetty muistisääntö, jolla havainnollistetaan vektorien suuntia kolmessa ulottuvuudessa.

Oikeakätinen koordinaatisto

Oikeakätinen koordinaatisto tarkoittaa koordinaatistoa, jossa katsottaessa kohti origoa pisteestä jonka kaikki koordinaatit ovat positiivisia, x-, y- ja z-akselit seuraavat toisiaan vastapäivään eli positiivisessa kiertosuunnassa. Tämä pätee myös kaksiulotteisessa koordinaatistossa.

Kierron suunnan kertova oikean käden sääntö

Mekaniikassa kiertävää liikettä kuvaavien vektorisuureiden suunnat kertova oikean käden sääntö: Jos oikeaa kättä pidetään nyrkissä siten, että sormet kiertyvät peukalon ympäri liikkeen kiertosuuntaan, osoittaa peukalo vektorin suunnan. Tällä tavalla voidaan selvittää esimerkiksi kulmanopeusvektorin suunta
, samoin vääntömomentin ja liikemäärämomentin.

Sähkövirta ja sähkömagneettinen kenttä

Sähkövirta luo ympärilleen pyörteisen magneettikentän, jonka kenttäviivat kiertävät virtajohtimen ympäri. 
Asetettaessa sähköjohdin oikean käden kämmenelle siten että peukalo osoittaa virran suuntaan, niin muut sormet osoittavat  magneettikentän kiertosuunnan johtimen ympärillä. Vastaavasti, jos johdin asetetaan oikean käden kämmenelle siten että sormet osoittavat magneettikentän kiertosuuntaan, niin peukalo osoittaa virran suunnan.
Kelassa kulkevan virran ja kelaan syntyvän magneettikentän suunnat selviävät säännöllä, jossa oikea käsi kiedotaan kelan ympärille niin että virran kulkusuunta on kämmenestä sormiin päin. Tällöin peukalo osoittaa magneettikentän pohjoista. Vastaavasti, jos käsi asetetaan niin, että peukalo osoittaa magneettikentän pohjoista, niin sormet osoittavat virran suunnan kelan johtimissa.
Lieksan rautatieasema

Historia

Kansallisromantiikkaa edustavan asemarakennuksen on suunnitellut rautatiehallituksen arkkitehti Thure Hellström vuonna 1908. Asema oli Nurmeksen radan väliasemista suurin. Osittain rautatienaseman mahdollistaman kasvun ansiosta Lieksa sai taajaväkisen yhdyskunnan aseman 1915. 
Pihapiiriin kuluu asemarakennuksen lisäksi muun muassa vuonna 1908 valmistunut asuinrakennus ja kellari sekä vuonna 1930 valmistuneet asuinrakennus, ulkorakennus, sauna ja kellari.  Asema-alueella on myös kaksipaikkainen veturitalli, jonka yhteydessä on myös vesitorni.
Kun rata Nurmekseen valmistui 1911, silloisessa Pielisjärven kunnassa oli kolme asemaa, Lieksa, Vuonislahti ja Kylänlahti. Nämä kolme ovat myös nykyisin Lieksan kaupungin alueella sijaitsevat henkilöliikenneasemat. Aseman länsipuolella sijaitsee itävaltalaisen Binderholzin omistama Lieksan saha, jonne on ollut rautatiekuljetuksia. Asema on myös vilkas raakapuun lastauspaikka. 
Liikenteenohjauksessa Lieksassa siirryttiin kauko-ohjaukseen 2005, jonka seurauksena aseman miehitys ja lipunmyynti loppuivat. Asemalla on tämän jälkeen ollut mm. kahvila ja näyttelytiloja.
Liinamaan hallitus

Liinamaan hallitus oli Suomen tasavallan 57. hallitus. Kyseessä on virkamieshallitus, joka aloitti Sorsan I hallituksen eron jälkeen, ja jatkoi vaalien yli koska poliittiset puolueet eivät saaneet muodostettua uutta hallitusta vuoden  1975 eduskuntavaalien jälkeen. Sen ensisijaisin tehtävä oli hoitaa hallintorutiinit ja laatia vuoden 1976 budjetti. Hallitus toimi 171 vuorokautta 13. kesäkuuta 1975 – 30. marraskuuta 1975. Liinamaan hallitus on Suomen toistaiseksi viimeinen epäpoliittinen virkamieshallitus.

Hallituksen muodostaminen

Lähes kolme vuotta istunut Kalevi Sorsan hallitus alkoi kevään 1975 aikana kaatua sisäisiin erimielisyyksiinsä. Näihin aikoihin vallankäyttönsä huipulla ollut presidentti Urho Kekkonen ilmaisi huhtikuussa 1975 julkisesti tyytymättömyytensä hallitukseen ja sen keskeisiin ministereihin. Sorsa esitti hallituksensa eronpyynnön 29. toukokuuta 1975 ja pyysi samalla presidenttiä hajottamaan eduskunnan. Viimeisinä viikkoinaan Sorsan hallitus oli ollut tulehtuneiden henkilösuhteiden vuoksi käytännössä toimintakyvytön. Sisäpoliittisen umpikujan laukaisemiseksi Kekkonen määräsi pidettäviksi uudet eduskuntavaalit ja nimitti työministeriön kansliapäällikön ja entisen valtakunnansovittelijan Keijo Liinamaan muodostaman virkamieshallituksen. Oikeusministeriksi tuli oikeustieteen tohtori, Helsingin yliopiston rikosoikeuden professori Inkeri Anttila, joka oli Suomen ensimmäinen nainen tässä tehtävässä.
Liinamaan hallituksen toimikaudelle osui pitkään valmisteltu Euroopan turvallisuus- ja yhteistyökonferenssin (ETYK) päätösvaihe Helsingin Finlandia-talossa heinä- ja elokuun vaihteessa 1975. Pääministeri Keijo Liinamaa, ulkoministeri Olavi J. Mattila, SDP:n, Kokoomuksen ja SKDL:n puheenjohtajat Kalevi Sorsa, Harri Holkeri ja Aarne Saarinen sekä entinen ulkoministeri Ahti Karjalainen toimivat konferenssissa Suomen valtuuskunnan jäseninä. Jo toukokuussa 1975 presidentti Urho Kekkonen vakuutti, että Suomen sisäpoliittisen tilanteen kehitys ei tulisi millään tavoin olemaan esteenä ETYK:in päätösvaiheen pitämiselle kaavailtuna ajankohtana ja siteerasi vanhaa suomalaista sananpartta: "Talo elää tavallaan, vieraat käyvät ajallaan."
FS Duquesne (1925)

Palvelus

Duquesne esittäytyi ensi kerran le Havren laivastonäyttelyssä 3. heinäkuuta 1928, jonka jälkeen se teki koulutuspurjehduksen New Yorkin kautta Guadaloupeen. Seuraavana vuonna alus kiersi Afrikan, mihin kului seitsemän kuukautta. Marraskuusta 1929 alkaen alus oli Touloniin sijoitetun 1. laivueen 1. kevyen viirikön lippulaivana. Se teki muutaman koulutuspurjehduksen kuten lokakuussa 1931 Yhdysvaltoihin Yorktownin taistelun 150-vuotis juhlallisuuksiin. Vuodesta 1932 aina vuoteen 1938 aluksen kotisatamana oli Toulon, jossa se kuului joko 1. tai 3. viirikköön. Vuodesta 1938 alkaen alus oli liitettynä laivaston tykistökouluun, missä tehtävässä se oli aina toisen maailmansodan puhkeamiseen.
Alus lähti 25. tammikuuta 1940 Dakariin, jossa se oli aina huhtikuuhun osallistuen Saksan laivaston Admiral Graf Speen etsintään. Se siirtyi toukokuussa Aleksandriaan, jossa se määrättiin Force X:n 2. risteilijäviirikön lippulaivaksi. Osaston ainoa tehtävä oli 12.-13. kesäkuuta tehty purjehdus Adrianmerelle. Britannian aloittaessa Ranskan laivaston käyttökelvottomaksi tekemiseen tähtäävän operaatio Catapultin alus oli edelleen Aleksandriassa. Ranskan satamassa olleen laivasto-osaston komentaja amiraali René-Emile Godfroy suostui tuhoamisen välttämiseksi alustensa aseistariisumiseen ja miehistöjen internointiin. Osasto liittyi 24. kesäkuuta 1943 Vapaan Ranskan laivastoon, jonka jälkeen alus siirtyi Hyväntoivonniemen reittiä Dakariin.
Alus partioi Atlantilla käyttäen Dakaria tukikohtanaan aina huhtikuuhun 1944 saakka. Joulukuusta 1943 alkaen 1. viirikkö oli vastannut saarronmurtajien etsinnästä Atlantilta. Toukokuussa 1944 Duquesne saapui Clydeen ja sitä käytettiin reservinä operaatio Neptunen ajan. Operaatiosta vapauduttuaan alus liitettiin Ranskan merivoimien Lorraine ryhmään, joka oli muodostettiin joulukuussa 1944 tuhoamaan saksalaisten Atlantin rannikolle eristyksiin jääneitä pesäkkeitä.
Duquesne oli huollon tarpeessa ja se siirrettiin kesäkuussa 1945 Brestissä telakalle, mistä se palasi palvelukseen marraskuussa. Alus osallistui palvelukseen palattuaan joukkojen kuljetuksiin muun muassa Indokiinaan, jossa se osallistui kahteen operaatioon. Ensin tammikuusta marraskuuhun 1946 ja joulukuusta 1946 elokuuhun 1947 suojaten maihinnousuja sekä tulittaen rannikkopuolustusta. Elokuussa 1947 alus siirrettiin Toulonissa reserviin.
Alus siirrettiin Arzewiin Algeriaan maihinnousujoukkojen kelluvaksi kasarmiksi, missä tehtävässä se jatkoi palveluksesta poistoonsa saakka 1950. Alus romutettiin 1955.
Clarence Day

Clarence Shepard Day, Jr. (18. marraskuuta 1874 – 28. joulukuuta 1935) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja kuvittaja. Hänen tunnetuin teoksensa on omaelämäkerrallinen Life With Father, josta Michael Curtiz on ohjannut vuonna 1947 elokuvan Isä ja me.
RAF Fauldin räjähdys

RAF Fauldin räjähdys, joka oli yksi historian suurimmista räjähdysonnettomuuksista, tapahtui 27. marraskuuta 1944 kello 11:11 Staffordshiressa RAF Fauldin maanalaisessa ammusvarastossa. Räjähtäneiden ammusten määräksi arvioitiin 3 500–4 000 tonnia ja jyrähdys kuultiin yli 130 mailin päässä Lontoossa. Kuolonuhrien tarkkaa määrää ei tiedetä, mutta noin 70 ihmisen arvioidaan menehtyneen.
Siitä syntyneen kraatterin syvyys on 120 metriä ja läpimitta 1,2 kilometriä.
Kadri Mälk

Kadri Mälk (s. 27. tammikuuta 1958 Tallinna) on virolainen kuvataiteilija ja korumuotoilija. Hän on erikoistunut jalokiviin.
Mälk aloitti taideopintonsa Tarton taidekoulussa josta valmistui vuonna 1977. Hän jatkoi opintojaan Viron taideakatemiassa, josta valmistui vuonna 1986. Hän työskenteli vapaana taiteilijana vuoteen 1993 asti. Hän pääsi tuolloin opiskelemaan Lahden muotoiluinstituuttiin, missä erikoistui gemnologiaan Esko Timosen oppilaana. Lahdesta tie vei Bend Munsteinerin Studioon Saksaan. 
Viron taideakatemiassa Mälk on opettanut vuodesta 1989 ja on sen jalokivitaiteen professori vuodesta 1996. Hän on pitänyt näyttelyitä monissa maissa ja hänen töitään on ollut näytteillä useissa museoissa Virossa, Suomessa, Belgiassa, Venäjällä, Slovakiassa ja Japanissa, sekä muutamassa muussa maassa. 
Hänet on palkittu Viron Valkoisen tähden ritarikunnan kunniamerkillä ja hän saanut myös useita taidepalkintoja.
Essi Tammimaa

Essi Tammimaa (ent. Henriksson, s. 1981 Helsinki) on suomalainen kirjailija.
Tammimaan esikoisromaani Ilmestys julkaistiin vuonna 2007. Toinen romaani Paljain käsin (2011) oli vuoden 2012 Runeberg-palkintoehdokas. Runeberg-palkinnon esiraadin mukaan Paljain käsin osoittaa, ettei romaanitaiteessa ole kyse pelkästään tarinoiden kertomisesta ja teemojen luonnista, vaan myös uudenlaisen kielenkäytön ja ilmaisun rakentamisesta, esimerkiksi uudissanojen avulla. Romaani on hyvä osoitus proosassa kehkeytyvästä ilmaisun merkityksen noususta.
Romaanien lisäksi Tammimaa on kirjoittanut runoja ja novelleja, joita on julkaistu esim. Nuorisotutkimusseuran antologiassa Muistikuvia 00-luvusta (2010).
Tammimaa on koulutukseltaan filosofian maisteri ja toimii Nuorisoasuntoliitto ry:n tiedottajana.
Jiri Viitamäki

Taustaa

Paula Sievinen törmää Jiriin sattumalta Vilnassa. Myöhemmin Jiri saapuu Helsinkiin ja muuttaa Sievisille asumaan. Jiri luulee pitkään Lassen olevan vain Paula-tädin puoliso, mutta saa vahingossa tietää Lassen olevan hänen isänsä. 
Paula synnyttää Severi-pojan. Severin isästä ei aluksi olla varmoja, ja vaihtoehtoina pidetään Lassea ja Eero Vanalaa. Paula itse tietää Eeron olevan isä, mutta Lasse haluaa varmistuksen. Jiri vaihtaa oman sylkinäytteensä Severin sylkinäytteen tilalle, jolloin Lasse paljastuu ”Severin” isäksi: näin selviää, että Lassella ja Armilla on ollut suhde, josta syntyi Jiri. Koko perhe hyväksyy asian, ja Jiri jää asumaan perheeseen.

Suhteet

Jiri on seurustellut Heidi Aaltosen ja Eva Tammisen kanssa. Evan kanssa Jirillä on Nella-niminen tytär, joka saapuu Jirin elämään ollessaan jo miltei teini-ikäinen. Jiri ja Eva olivat itse olleet todella nuoria Evan tullessa raskaaksi ja jätettyä Jirin yksin Amsterdamiin kertomatta raskaudestaan. Jiri yrittää aloittaa uudelleen suhdetta Evaan, mutta suhde loppuu lyhyeen. Myöhemmin Jiri seurustelee Alissa Nikkisen kanssa, mutta tämäkin suhde päättyy eroon.

Eva Tamminen ja tytär Nella

Vuonna 2014 esitetyissä jaksoissa Jirin elämään saapuu hänen nuoruuden rakastettunsa Eva Tamminen. Jiri ei aluksi halua pitää mitään yhteyttä, kunnes Eva paljastaa Jirin olevan hänen tyttärensä Nella Tammisen isä. Jiri alkaa ottaa isän roolin vakavasti ja laittaa elämänsä järjestykseen. Nellalla on kuitenkin vakava sydänsairaus, ja Jiri alkaa pelätä tyttärensä puolesta. Koomassa makaavan Paula Sievisen sydän annetaan Nellalle, joka parantuu nopeasti. 
Jirillä ja Nellalla on hyvät välit, ja vanhaat tunteet alkavat herätä eloon parin asuessa yhteisessä asunnossa Nellan ja Severin vuoksi. Sittemmin Eva kuitenkin alkaa seurustella Aaro Vaalanteen kanssa.

Alissa Nikkinen

Jiri ja Alissa ystävystyvät majatalo Amandassa, ja Jiri tukee Alissaa kun tämän isää Akia ammutaan. Myöhemmin pari alkaa seurustella, mutta esteenä suhteelle ilmenee muun muassa Jirin nuoruuden rakkaus Eva, jonka kanssa Alissa ei tule toimeen. Jiri ja Alissa eroavat, kun Alissa saa tietää Monica Mustavaaran olevan raskaana Jirille.

Monica Mustavaara

Jirillä on Monican kanssa yhden illan juttu, jonka seurauksena Monica tulee raskaaksi. Monica aikoo muuttaa ulkomaille siskonsa Camillan kanssa, mutta Jiri saa hänet jäämään ja pyrkii tulevan lapsen huoltajaksi. Monica synnyttää hengenvaarallisesti saunan pukuhuoneeseen, minkä jälkeen hän joutuu leikkaukseen ja vauva tarkkailuun. Monica selviää ja yhdessä Jirin kanssa nimeää lapsensa Magnukseksi. Sittemmin Jiri kosii Monicaa ja pari menee naimisiin, mutta kuullessaan Monican ja Severin välisestä yhden yön jutusta Jiri päättää erota ja Monica muuttaa Espooseen.

Kolari ja sokeutuminen

Helmikuussa 2017 esitetyssä jaksossa Jiri ajaa kolarin autolla, jonka kyydissä ovat myös Kari Taalasmaa ja Aaro Vaalanne. Vaikka Kari ja Aaro selviävät pelkillä ruhjeilla, onnettomuuden seuraukset ovat vakavat: Jiri saa aivovamman ja sokeutuu väliaikaisesti.  Muutaman kuukauden kuluttua näkö palautuu, kun Aki lyö Jiriä kasvoihin.