The Game (rap-artisti)

Nuoruus

Game on kotoisin Kalifornian Comptonista Crips-jengin alueelta, jota kutsutaan nimellä Santana Blocc. Hänen isänsä käytti huumeita ja oli usein poissa kotoa. Kun Taylor oli 7-vuotias, jo ennestään rakoillut perhe repesi kappaleiksi, kun hänen vanhempi sisarensa syytti isää seksuaalisesta hyväksikäytöstä. Sosiaaliviranomaiset sijoittivat seuranneessa kaaoksessa Taylorin kasvatuskotiin Carsoniin, jossa hän eli kymmenen muun lapsen kanssa elämänsä seuraavat kuusi vuotta. Hänen äitinsä kuului Crips-jengin Hoover-jaokseen ja isänsä puolestaan Nutty Blocc Compton Crips-jengiin. Taylorin ollessa 13-vuotias hänen Crips-jengiin kuulunut isoveljensä Jevon ammuttiin huoltoasemalla. Jevon kuoli pian sairaalassa ollessaan vasta 17-vuotias. 
Nuoruudessaan varsin lupaava koripalloilija Taylor ajautui veljensä jalanjäljissä rikolliselle tielle. Hän alkoi liikkua Cedar Block Piru Bloods-jengissä, johon toinen vanhempi veli, Big Fase 100, oli hänet tutustuttanut. Taylor alkoi myydä huumeita ja varastettua tavaraa sekä osallistua jengin toimintaan. 
Vuonna 2001 Taylor loukkaantui vakavasti huumekauppaan liittyneessä ampumavälikohtauksessa. Tayloria ammuttiin viisi kertaa 9 mm käsiaseella ja hän vaipui koomaan. Vammoista toipuessaan hän päätti yrittää rakentaa uraa rap-muusikkona ja jättää katuelämän.  
Taylor perusti levy-yhtiön The Black Wall Street Records yhdessä veljensä Big Fase 100:n kanssa vuonna 2002. Levy-yhtiö on julkaissut mixtapeja muttei yhtäkään virallista albumia. Taylorin ensimmäinen julkaisu oli mixtape You know what it is vol. 1, joka julkaistiin vuonna 2002. Hänet liitettiin levy-yhtiöön nimeltä Get low Recordz, jonka omisti JT The Bigga Figga. Sean Combs, joka tunnetaan paremmin nimellä P. Diddy, olisi ollut valmis ottamaan hänet suojiinsa Bad Boy Records-levymerkilleen, mutta Dr. Dre kuuli Taylorin musiikkia ja päätti antaa hänelle levytyssopimuksen Aftermath Entertaimentin kanssa. Taylor julkaisi lokakuussa 2004 epävirallisen albumin nimeltä Untold Story. Albumia myytiin yli 82 000 kappaletta ensimmäisten kolmen kuukauden aikana. Taylor julkaisi myös toisen mixtapensa You know what it is vol. 2. Näkyvyyden takaamiseksi levy-yhtiön johtoporras liitti Taylorin 50 Centin G-Unit-ryhmään. Taylor esiintyi useilla 50 Centin, Lloyd Banksin, Young Buckin ja Tony Yayon musiikkivideoilla. Hän esiintyi myös Jim Jonesin Certified Gangstas singlellä.

The Documentary

Vuonna 2005 ilmestyi debyyttialbumi The Documentary. Albumin kappaleista vastasivat Dr. Dren ohella Kanye West, Just Blaze, Timbaland ja Eminem. Levyllä vierailivat 50 Cent, Eminem, Busta Rhymes, Nate Dogg ja Mary J. Blige. Levy kohosikin Yhdysvaltain levymyyntilistan ykköseksi ja sitä myytiin tuplaplatinaan oikeuttava määrä. Maailmanlaajuisesti levyä on myyty yhteensä jo yli viisi miljoona kappaletta. The Documentaryn vastaavat tuottajat olivat 50 Cent ja Dr. Dre. Albumilta julkaistiin hittisinglet How We Do ja Hate It or Love It, joissa kummassakin mukana 50 Cent. Albumi oli kymmenenneksi myydyin albumi myyntitilastoissa vuonna 2005. Muita tunnettuja kappaleita albumilta olivat mm. Dreams, Westside Story ja Put You On The Game.
Albumin valmistumisen jälkeen Taylor riitaantui 50 Centin kanssa ja joutui jättämään Dr. Dren Aftermathin. Hänet siirrettiin levy-yhtiö Geffenille.

Doctor's Advocate

Taylorin toinen albumi Doctor's Advocate julkaistiin lokakuussa 2006. Levyn nimestä huolimatta Dr. Dre ei ollut enää mukana albumin teossa sillä Game halusi näyttää pystyvänsä tekemään hyvää musiikkia ilman Dreta ja 50 Centiä. Silti taustavoimat ja vierailijat olivat vähintään yhtä nimekkäitä kuin The Documentarylla. Albumin ensimmäisenä singlenä julkaistiin ”One Blood (It's Okay)”. Ilmestymisviikollaan Doctor's Advocateä nousi Yhdysvaltojen albumilistan kärkeen ja debutoi edeltäjänsä tavoin Billboardin ensimmäisellä sijalla. Doctor's Advocatea myytiin yli 358 000 kappaletta. Tähän mennessä sitä on myyty Yhdysvalloissa 966 000 ja yhteensä koko maailmassa n. 3 miljoonaa kappaletta.
Muut albumin singlet olivat ”Let's Ride (Strip Club)” ja Kanye Westin kanssa tehty ”Wouldn't Get Far”, joista jälkimmäinen julkaistiin 2007 tammikuussa.

LAX

Huhtikuussa 2008 julkaistiin L.A.X. -albumilta ensimmäinen single ”Game's Pain”, josta tehtiin musiikkivideo. Myöhemmin julkaistiin myös single nimeltä ”Big Dreams”. Kesällä julkaistiin singlet ”Dope Boys” ja ”My Life” sekä ”House of Pain”. Tässä vaiheessa Game oli jo antanut ymmärtää, että aikaisemmin julkaistu ”Big Dreams” ei tule L.A.X. albumille. Se kuitenkin julkaistiin albumin Deluxe Edition - ja Special Edition -versioilla. Special Editioniin on sisällytetty albumiin kaksi bonusraitaa ja Deluxe Editioniin niiden lisäksi kaksi muuta bonusraitaa. Kaikkien versioiden etukannet eroavat toisistaan. Albumilla kuullaan monia nimekkäitä artisteja kuten Nas, Ludacris, Ice Cube, Common, Lil Wayne ja Raekwon. Levy nousi Billboard 200-listalla toiselle sijalle. 
L.A.X. -albumia työstäessään Game ilmoitti, että albumi olisi hänen viimeisensä. Tämän jälkeen eräässä haastattelussa kesällä 2008 hän sanoi, että hän mahdollisesti työstäisi neljättä albumia, joka tapahtuisi vain jos hän saisi Dr. Dren, MC Renin, King Teen, DJ Yellan, Ice Cuben ja DJ Quikin mukaan albumille, joko tuottamaan tai räppäämään albumille . Myöhemmin radiohaastattelussa Game sanoi, että D.O.C. projekti ei tule albumille .

The R.E.D. Album

Gamen neljäs studioalbumi The R.E.D. Album julkaistiin Yhdysvalloissa 23. elokuuta 2011. Se sijoittui Yhdysvaltain Billboard 200 -listan ensimmäiselle sijalle myyden 98 000 kappaletta. 18. heinäkuuta 2009 Game julkaisi edesmenneen poplegenda Michael Jacksonin kunniaksi kappaleen ”Better on the Other Side”. Kappaleella vierailevat Chris Brown, Diddy, DJ Khalil, Polow da Don, Mario Winans, Usher ja Boyz II Men. Kappale ei kuitenkaan päätynyt levylle. The R.E.D. Albumin ensimmäinen virallinen single ”Red Nation” julkaistiin 12. huhtikuuta 2011. Kappaleella vierailee rap-artisti Lil Wayne. Toinen albumilta julkaistu single oli 28. kesäkuuta 2011 julkaistu ”Pot of Gold”. Kappaleella vierailee laulaja Chris Brown.

Jesus Piece ja The Documentary 2 (2012–2015)

11. joulukuuta 2012 Game julkaisi viidennen studioalbuminsa Jesus Piece. Albumilla vierailivat muun muassa Kendrick Lamar, J. Cole, Common ja Lil Wayne. Jesus Piece nousi Billboard 200-listalla kuudennelle sijalle. 
Julkaistuaan mixtapen OKE (Operation Kill Everything) lokakuussa 2013 ja kokoelma-albumin Blood Moon: Year of the Wolf vuonna 2014, Game julkaisi 9. lokakuuta 2015 debyyttialbumilleen The Documentary jatko-osa-albumin The Documentary 2.  Viikkoa myöhemmin hän julkaisi samaan projektiin kuuluvan albumin The Documentary 2.5.

1992 ja tuleva albumi (2016–nykyhetki)

Gamen kahdeksas studioalbumi 1992 ilmestyi 14. lokakuuta 2016. Albumi nousi Billboard 200-listalla neljännelle sijalle. 
Vuonna 2016 Game julkaisi dokumenttisarjan Streets Of Compton, ja sen ohelle samannimisen soundtrack-albumin. Hän julkaisi myös mobiilipelin Block Wars sekä sitä varten samannimisen soundtrack-albumin.
Joulukuussa 2016 Game ilmoitti työstävänsä seuraavaa albumiaan, joka jäisi luultavasti hänen viimeisekseen. 
13. syyskuuta 2017 Game julkaisi kappaleen ”Heaven 4 a Gangster”, tribuuttikappaleen rap-artisti Tupac Shakurille, joka menehtyi samana päivämääränä vuonna 1996 tultuaan ammutuksi kuusi päivää aiemmin. Kappale on osa Who Killed Tupac? -dokumenttisarjan soundtrackiä. Lokakuun lopulla 2017 Game julkaisi kappaleen ”Oh I”. Elokuussa 2018 Game julkaisi singlen ”DTF”. Kesäkuussa 2019 Game julkaisi singlen "Westside".

Erimielisyydet

Taylorin muusikon ura on ollut varsin värikäs. Menestyksen ohella hänellä on ollut runsaasti erimielisyyksiä muiden artistien kanssa. Pian The Documentaryn julkaisun jälkeen 50 Centin ja Taylorin tiet erkanivat, kun 50 Cent ilmoitti tehneensä suurimman osan suurien hittien sanoituksista (”Hate it or Love it”, ”How We Do” ja ”Westside Story”). Kaupungissa ollut Taylor kuuli haastattelun ja saapui pikaisesti radioasemalle ystävineen. Todistajat raportoivat kuulleensa hieman myöhemmin laukauksia aseman aulasta. Vaikka yhtä Gamen ryhmään kuulunutta miestä osui kahakassa jalkaan, arvailut koko kiistan aitoudesta alkoivat välittömästi. Jotkut epäilivät riitaa levymyynnin edistämiseksi suoritetuksi julkisuustempuksi. Eron syitä ja artistien välisiä ongelmia on ruodittu runsaasti niin mediassa kuin heidän musiikissaan. Taylor on levyttänyt useita kappaleita, joissa hän pilkkaa 50 Centiä ja koko G-Unitia. Tunnetuin näistä kappaleista lienee lähes 15-minuuttinen 300 Bars N Runnin. Muita artisteja, joiden kanssa Taylor on ollut enemmän tai vähemmän huonoissa väleissä ovat muun muassa Yukmouth, Joe Budden, Jay-Z, Memphis Bleek ja Meek Mill. Hyvissä väleissä Taylor on taas mm. Dr. Dren, Snoop Doggin, Nasin, Kanye Westin ja Chamillionairen kanssa. 2008 huhtikuussa Game julkaisi G-Unit ”dissi” kappaleen Our Turn Feat. Black Wall Street.
Kuuluisa pop-tähti Michael Jackson oli soittanut Gamelle, että tämä lopettaisi riidan 50 Centin kanssa. Jacksonin kuoltua Game sanoi että hänen riitansa 50 Centin kanssa on ohi. Joka tapauksessa riita jatkui vielä, mutta sovittiin lopulta vuonna 2016.

Tyyli

Taylorin tyyliin kuuluu niin sanottu namedropping, eli kuuluisien henkilöiden nimien mainitseminen kappaleissa. Esimerkiksi The Documentarylla mainittiin Dr. Dre useampaan kymmeneen kertaan. Levyllä oli myös kappale ”Dreams”, jossa hän muisteli useita kuolleita kuuluisuuksia, kuten Martin Luther Kingiä, Eazy-E:tä, 2Pacia, Jam Master Jaytä, R&B-tähti Aaliyahia ja Lisa ”Left Eye” Lopezia. Kappale on kuitenkin omistettu Serena ja Venus Williamsin murhatulle Yetunde-siskolle.