Gudbuy T’Jane

Työstö

Kappaleen kirjoittivat yhteistyössä Sladen solisti-kitaristi Noddy Holder sekä basisti-kosketinsoittaja Jim Lea. Holder on kertonut, että ”Gudbuy T’Jane” oli yksi helpoiten syntyneistä Slade-kappaleista.
Yhtye oli eräänä iltana studiossa äänittämässä ja aikaa jäi jäljelle puoli tuntia. Tuottaja Chas Chandler kysyi yhtyeeltä mahdollista ylimääräistä materiaalia. Holderilla ja Lealla sattui olemaan eräs raakile, jota ei oltu vielä alettu kunnolla työstämään, ja josta ei oltu vielä edes kerrottu yhtyeen muille jäsenille. Holder ja Lea soittivat siitä pätkän, jolloin Chandler antoi yhtyeelle puoli tuntia aikaa työstää se loppuun. Kappale nauhoitettiin kahdella otolla saman illan aikana, seuraavana päivänä lisättiin vielä hieman kitaroita ja taustalaulua. Alkuvaiheessa yhtye inhosi kappaletta sen nopean työstämisen vuoksi.
Jim Lea sanoi sittemmin Classic Rock -lehdessä, että ”Gudbuy T’Jane” oli sanoitusta myöten hänen kirjoittamansa laulu, ja että Holder olisi suhtautunut sen tekemiseen flegmaattisesti.

Sanoitus

Laulun tarina perustuu tositapahtumaan, jossa yhtye oli tavannut ensimmäisen Amerikan-kiertueensa aikana Jane-nimisen nuoren naisen San Franciscossa. Hän toimi apulaisjuontajana eräässä televisio-ohjelmassa, jossa yhtye vieraili. Jane omisti korkeakorkoiset saappaat, joita hän luuli 1940-luvun antiikkisaappaiksi. Koska Jane oli niistä hyvin ylpeä, hän raivostui hukattuaan ne. Sladen jäsenet naljailivat tästä hyväntahtoisesti, ja kun Jane lopulta löysi saappaansa, potkaisi hän niillä solisti Holderia takapuoleen. Tähän viittaa rivi Get a kick from her 40’s trip boots.
Laulun otsikon keksi Jim Lea, ja hänen ehdotustaan kannattivat myös Hill ja Powell. Noddy Holder puolestaan olisi halunnut nimeksi ”Hullo T’Jane”, josta Lea omien sanojensa mukaan loukkaantui. Tämä kiteytti Holderin mielestä hyvin hänen ja Lean ajatusmaailmojen erot: siinä missä Holder tahtoi iloisesti tervehtiä Janea, halusi Lea vain toivottaa tälle hyvästit.

Julkaisu ja vastaanotto

”Gudbuy T’Jane” ilmestyi singlenä 17. marraskuuta 1972, vain vajaat kolme kuukautta edellissingle ”Mama Weer All Crazee Now’n” jälkeen. Tuottaja Chas Chandler oli omaksunut ajattelutavan, jonka mukaan uusi myyntimenestys on saatava heti, kun edellinen alkaa pudota listalla.
Kappale ylsi Britanniassa listakakkoseksi, ja pysyi listalla kaikkiaan kolmetoista viikkoa. Ykköseksi nousun esti Chuck Berryn hitti ”My Ding-a-Ling”. Yhdysvalloissa single julkaistiin vasta maaliskuussa 1973. Se ylsi Billboard Hot 100 -listan sijalle 68, ja on siten kyseisellä listalla parhaiten menestynyt 1970-luvun Slade-kappale. Lisäksi kappale nousi top 10:een lukuisissa Manner-Euroopan maissa.
Singlen b-puolen kappale on ”I Won’t Let It ’Appen Agen”, joka a-puolen tavoin sisältyy Slayed?-albumille.
New Musical Express -lehden kriitikko Chris Welch kehui singleä tuoreeltaan. Hän kehui ”Gudbuy T’Janen” rytmiä, basso- ja kitarakuvioita sekä Noddy Holderin voimakasta äänenkäyttöä. Hän mainitsi yhtyeen huokuvan niin ylitsevuotavaa itseluottamusta, että hittiputken täytyy jatkua vielä kauan.

Muut versiot

Kappaleen ovat levyttäneet myös muun muassa Condo Fucks, Britny Fox, The Oppressed ja The Men They Couldn’t Hang. Kirka julkaisi kappaleen suomeksi vuonna 1973 nimellä ”Häikäisy oot vaan”. Sanoituksen kirjoitti Arto Sotavalta. Kappale ilmestyi Kirkan albumilla Rautaa ja kettinkiä. Se oli myös ”Varrella virran” -singlen b-puoli.