google/wiki40b huggingface dataset:
Vimpelin sotakoulu

Vimpelin koulu tai Vimpelin kurssi oli suojeluskuntien Vimpelissä 26. joulukuuta 1917 – 14. tammikuuta 1918 järjestämä kaksiviikkoinen pikakurssi, jossa koulutettiin ryhmän- ja joukkueenjohtajia suojeluskunnille. Kurssin tarkoituksena oli aluksi hankkia ylioppilaille tehokasta sotilaskoulutusta joululoman ajaksi. Vimpelin koulua pidetään suomalaisen reserviupseerikoulutuksen alkuna.
Varsinainen säännöllinen reserviupseerikoulutus Suomessa aloitettiin Reserviupseerikoulussa Haminan kadettikoulun rakennuksessa Haminassa 1920. Reserviupseerikoulun lipussa on kirjaimet "VK", jotka tarkoittavat Vimpelin koulua. Myöhemmin Vimpelin koulusta on alettu käyttää myös nimeä Vimpelin kurssi. Vimpelin sotakoulun oppilasmäärä oli kaikkiaan noin 200, ja vaikka koulutusaika oli lyhyt, sillä annettiin kuitenkin jonkinlainen pohja käytännössä tapatuvalle lisäopiskelulle. Tästä "Suomen ensimmäisen upseerikurssin" oppilasjoukosta sata oli sisällissodan sitten alettua vaativissa johtotehtävissä aina pataljoonan komentajasta joukkueenjohtajiin.

Sotakoulun synty

Ajatus sotilaskoulutuksen antamisesta suojeluskuntajohtajille tuli työjaoston jäsenten Sven Donnerin ja Thure Svedlinin suojeluskomppanioiden esikunnan kokouksessa. Asia eteni sotilaskomitean myöntämien varojen, joskin niukkojen sellaisten johdattamana, kun vielä joulukuun alussa 1917 Matti Laurila toi tiedon Pohjanmaalta Helsinkiin, että sopivat tilat koululle olivat löytyneet. Vuoden lopussa tehtiin päätös sotakoulun perustamisesta.
28. joulukuuta 1917 – 14. tammikuuta 1918 oli Saksassa olleiden jääkäreiden Suomen kokous ja ensimmäinen katselmus. Suomen valkoinen armeija perustettiin tässä tilaisuudessa.

Sotakoulun lakkautus ja siirto Vöyriin

Vimpelin sotakoulun historia jäi kahteen kurssiin, koska sotilaskomitea katsoi ettei kursseja voitu enää järjestää Vimpelissä, vaan toiminta siirrettiin Vöyrin kirkonkylälle Vöyrin sotakouluun.
Antti Jauho

Antti Arvid Jauho (12. kesäkuuta 1883 Kemin maalaiskunta – 2. toukokuuta 1936 Oulu) oli rehtori ja kunnallispoliitikko, joka toimi muun muassa Oulun kaupunginvaltuuston jäsenenä ja puheenjohtajana. 
Antti Jauhon vanhemmat olivat herastuomari Petter Aleksander Jauho ja Matilda Kristiina Siitonen ja puoliso vuodesta 1922 Sylvi Matilda Pajari. Akateemikko Pekka Jauho oli heidän poikansa. Antti Jauho tuli ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1903 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1907. Hän toimi opettajana Oulun yhteiskoulussa 1907–1912, useassa eri oppilaitoksessa Oulussa vuosien 1913 ja 1916 välillä, Viipurin lyseossa 1912–1915 ja Oulun lyseossa vuodesta 1916. Oppilaitoksen rehtori hänestä tuli vuonna 1926. Jauho opetti ennen muuta matematiikkaa ja luonnonoppia. Oulun kunnalliselämässä hän vaikutti eri tavoin, valtuuston jäsenenä vuodesta 1919 ja puheenjohtajana vuodesta 1926, samoin kuin useiden eri lautakuntien ja työryhmien jäsenenä tai puheenjohtajana. Jauho julkaisi 1932 oppikirjat Keskikoulun algebran oppikirja ja Lukioluokkain algebran oppikirja: pitempi kurssi Heikki Karjalaisen ja Aaro Markkasen kanssa. Aiemmin Nuorsuomalaiseen Puolueeseen kuulunut Jauho siirtyi sittemmin Kansalliseen Edistyspuolueeseen. Puolueen valitsemana presidentin valitsijamiehenä Jauho toimi vuonna 1925.
Aerial

Singlet

Ensimmäinen levyltä julkaistu single oli ”King of the Mountain”, joka ilmestyi 26. lokakuuta 2005. Kappaleessa on viittauksia Elvikseen ja elokuvaan Citizen Kane. Raita esitettiin ensimmäisen kerran BBC Radio 2 -kanavalla syyskuussa 2005. Kappale sijoittui parhaimmillaan neljänneksi Ison-Britannian singlelistalla. Se oli siten Kate Bushin ensimmäinen kärkiviisikkoon yltänyt single 20 vuoteen ja kaikkiaan hänen kolmanneksi paras sijoituksensa Britannian listalla.

Huomioita

Kappaleessa ”” Kate Bush laulaa piin desimaaleja yli sata kappaletta. Fanit ovat kuitenkin havainneet, että hän jättää 22 desimaalia välistä. Viimeinen laulettu desimaali on järjestyksessään 137:s, joka on hienorakennevakion käänteislikiarvo. Ei ole tiedossa, onko kyseessä sattuma.
Kappale ”Bertie” on nimetty Kate Bushin pojan mukaan ja kertoo äidinrakkaudesta. ”Joannin” aiheena on puolestaan Jeanne d’Arc. 
Pianolla säestetty A Coral Room käsitellee Kate Bushin äidin kuolemaa. 
Albumin tekstilehtiön keskiaukeamalla oleva James Southallin nimiin merkitty maalaus on itse asiassa sopivaan kokoon rajattu ja peilikuvaksi käännetty Joseph Edward Southallin  teos Fishermen and Boat vuodelta 1923. Kuvassa olevan veneen kylkeen on myös lisätty nimi ”AERIAL”.
Vlade Divac

Ura

Divac edusti kotimaassaan vuosina 1980–1989 ja 1998–1999 Elan Prijepoljea, Sloga Kraljevoa, Partizan Belgradia ja Belgradin Punaista Tähteä. NBA:ssa hän pelasi vuosina 1989–1998 ja 1999–2005 Los Angeles Lakersin, Charlotte Hornetsin ja Sacramento Kingsin riveissä.
Jugoslavian maajoukkueessa Divac saavutti hopeaa 1988 kesäolympialaisissa ja 1996 kesäolympialaisissa. Lisäksi hän voitti Jugoslavian riveissä maailmanmestaruuden vuosina 1990 ja 2002 sekä Euroopan-mestaruuden vuosina 1989, 1991 ja 1995.
Divac valittiin helmikuussa 2009 Serbian olympiakomitean puheenjohtajaksi.
Chendo

Ura

Chendo aloitti jalkapalloilun Totanassa koulunsa joukkueissa. Syyskuussa 1977 hän osallistui pääkaupungin suurseuran Real Madridin koetilaisuuteen, jossa hän vakuutti seuran edustusjoukkueen silloisen valmentajan Luis Molownyn. Pian tämän jälkeen hän liittyi seuran juvenil-juniorijoukkueeseen, josta hän nousi kolmen vuoden päästä Segunda Divisiónissa pelanneeseen reservijoukkueeseen Castillaan. Chendo ja useat muut reservijoukkueen pelaajat saivat tilaisuutensa tehdä ensiesiintymisensä Real Madridin edustusjoukkueessa 11. huhtikuuta 1982 ottelussa Castellónia vastaan, kun ammattilaispelaajat lakkoilivat. Kaudella 1982–1983 hän pelasi kolmessa liigacupin ottelussa.
Kaudella 1983–1984 Chendo nousi suurempaan rooliin Juan Josén loukkaannuttua, ja hän otti pian oikean laitapuolustajan tontin omakseen useiksi vuosiksi. Kaudella 1985–1986 Chendo saavutti ensimmäisen seitsemästä Espanjan pääsarjamestaruudestaan, joiden lisäksi hän voitti urallaan myös Espanjan cupin, Espanjan liigacupin, Espanjan supercupin ja UEFA Cupin. Kirkkain kruunu tuli hänen pelaajauransa viimeisellä kaudella 1997–1998, jolloin hän oli mukana voittamassa Mestarien liigaa. Hän pelasi Real Madridissa yhteensä 463 virallista ottelua, joista 363 Espanjan pääsarjassa.
Espanjan maajoukkueessa Chendo pelasi 26 ottelua vuosina 1986–1990. Maajoukkue-ensiesiintymisensä hän teki ystävyysottelussa Neuvostoliittoa vastaan 22. tammikuuta 1986. Chendo otti osaa vuosien 1986 ja 1990 MM-kilpailuihin, joista jälkimmäisessä hän pelasi kaikissa Espanjan otteluissa.
Pelaajauransa jälkeen Chendo on toiminut Real Madridin edustusjoukkueen delegaattina.
HMS Quorn (M41)

Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus sijoitettiin Portsmouthin laivastotukikohtaan, ja siellä tukikohtaan sijoitettuun 2. miinantorjuntalaivueeseen (engl. 2nd Mine Countermeasures Squadron).
Ruokejärvi (Nokia)

Maantietoa

Järvi on 550 metriä pitkä, 450 metriä leveä ja sen pinta-ala on 12 hehtaaria. Järvellä on kaksi järviallasta, joilla on hieman erilainen luonne. Pohjoisaltaassa sijaitsee luotomainen saari. Sen ympäristö on mäkistä metsämaastoa, jonka alavat osat ovat soistuneet. Rantaan päättyviä suomaita ei ole ojitettu, mutta etelärantaan laskeva metsäoja tuo Ilkan Pehkusuolta kuivatusvesiä. Toinen oja, joka myös tuo ojitetun suon kuivatusvesiä, laskee itärannan suoistuneeseen metsään. Järven oma laskuoja lähtee järven länsipään lahdenpohjukasta ja se juoksee mäkien välissä mutkitellen laskien lopuksi Kalliojärveen. Veden laskennallinen viipymä järvessä on 1,2 vuotta, mikä johtuu sen tilavuuteen nähden pienestä valuma-alueesta. Järven rantaviivan pituus on 2,2 kilometriä. Rannat kuuluvat luonnonsuojelualueeseen, vaikka järvi ja sen ainoa saari eivät siihen kuulukkaan. Järvi on autio, mutta sen pohjoisrantaa seuraa suojelualueen kävelypolku ja järven eteläpäässä metsäautotie ohittaa rannan läheltä.

Vedenlaatu

Ruokejärven vedenlaatua on tutkittu vuosina 1978, 1982 ja 1991–2015. Kahdella ensimmäisellä tutkimuskerralla järven vesi oli erittäin hapanta ja järven puskurikyky happamoitumista vastaan oli hävinnyt. Vedenväri oli erittäin ruskeaa ja humuspitoista. Ruokejärvi kuuluu Alisenjärven reittiin, joka valittiin vuonna 1991 pääkohteeksi valtion happamoituneiden vesistöjen tutkimusprojektiin. Vuonna 1995 järven itäpuolisen rannan suolla suoritettiin kosteikkokalkitus. Tämän seurauksena järven happamuustaso nousi selvästi. Vuonna 2001 kalkitettiin järven eteläinen järviallas ja vuosina 2007 ja 2014 kalkittiin molemmat järvialtaat. Kalkitukset vaikuttivat jokaisella kerralla positiivisesti happamuustilanteeseen. Myös puskurikyky happamoitumista vastaan parani joksikin aikaa. Vuoden 2014 kalkitus muutti veden happamuustason normaaliksi ja järven puskurikyky palasi hyväksi. Veden ravinnetasot ovat vaihdelleet karujen tai lievästi rehevien järvien tasolla. Vuoden 2014 kalkitus alensi fosforipitoisuuksia hieman. Pohjoisessa järvialtaassa ei esiinny happitaloudessa ongelmia, mutta eteäisessä altaassa niitä on. Järven lämpötilakerrostuminen ei täyskierron aikana purkaudu täysin, sillä veteen on täällä sekoittunut kalsiumia. Pohjan lähellä oleva alusvesi onkin hapeton. Hapettomassa vedessä sedimenteistä liukenee ravinteita takaisin vedeen ja alusvesi onkin hyvin ravinnepitoista. Ruokejärven vesi on kalkituksen seurauksena hyvä.

Natura 2000

Ruokejärven ympäristö kuuluu Natura 2000 -verkostossa Nokian Kaakkurijärviin ja muodostavat siellä yhdessä itäisen Heinäjärven (osa), Ylisenjärven, Porrasjärven, Pienen Porrasjärven, Juottojärven ja Kalliojärven kanssa yhteisen enklaavin. Siihen kuuluvat myös osa Pitkäjärven ympäristöstä. Itse järviallas ei kuulu suojelualueeseen.

Historiaa

Vuonna 1964 julkaistussa peruskartassa ei järveen laske mitään suo- tai metsäojia, mutta seuraavassa vuoden 1975 peruskartassa itäiselle suolle on johdettu kuivatusoja. Eteläpäähän on kaivettu suo-oja vasta vuoden 1991 peruskartan jälkeen. Järvi on ollut koko edellä mainitun ajan autio eikä sinne ole johtanut milloinkaan mitään muita kuin talviteitä.
Lampsalo

Maantietoa

Saari on noin 1000 metriä pitkä, 900 metriä leveä ja sen pinta-ala on 45,1 hehtaaria . Se sijaitsee Tehinselän länsiosassa aivan Kuhmoisten kirkonkylän edustalla. Saaren ympäristö on matalaa ja paikoin kivikkoista aluetta, jonka lähisaaret sijaitsevat samalla alle kolme metriä syvällä matalikolla . Pohjoisessa sijaitsevan Sarvisalon väliin jää yli 20 meträ syvä salmi, joka on 300–500 metriä leveä. Salmen lähirannassa sijaitsevat saaret Römsä ja Ämmäsaari, Lampsalon itärannan tuntumassa Kortesaari ja Lampsalon eteläpuolella Vähä Lampsalo. Kahden edellisen saaren väli on kivikkoinen ja sieltä löytyy 17 muuta saarta tai luotoa. Lampsalon länsipuolella sijaitsee vain yksi luoto. Lampsalon itäpuolella näkyy alle 600 metrin päässä Vähä Aitasalon saariryhmä, Vähä Lampsalon kaakkoispuolella on pieni saari Matti, ja Lampsalon lounaispuolella yli 600 metrin päässä Hökänsaaret ja lännessä 800 metrin päässä Huhtsaaret.
Saari on melko matala ja sen neljä matalaa mäkeä kohoavat alle 20 metrin korkeuteen Päijänteen pinnasta. Monilla pikkumäillä on laellaan kalliopaljastumia. Saaren keskellä on soistunut painauma, jossa on pieni lampi. Saaren alavat alueet, suo mukaan lukien, on ojitettu lammen kautta etelärantaan laskevaan ojaan. Saarella on viisi vapaa-ajan asuntoa, joista kaksi sijaitsee länsirannassa ja kolme kaakkoispään niemessä. Pohjoisrannan tuntumassa on vielä yksi rakennus. Sarvisalon puolella kulkee veneväylä, joka vie Kuhmoisten kirkonkylälle. Siitä haarautuu toinen väylä Huhtsaarien edestä kohti etelää.

Luontoarvoja

Päijänteen saariston inventoinnissa havaittiin saarella kasvavan kantopaanusammalta.

Historiaa

Vuoden 1938 taloudellisessa kartassa ei saarelle ole merkitty rakennuksia tai tiloja . Vuoden 1965 peruskartassa on saaren lammen rannalle merkitty korkeuslukema 79 metriä mpy. Tämä on vain 0,7 metriä Päijänteen vedenpinnan yläpuolella ja koska 1830-luvulla Päijänteen vedenpintaa laskettiin lähes kaksi metriä, on lampi ollut ennen laskua osa Päijännettä. Järvenlasku on aiheuttanut joko usean saaren maatumisen yhdeksi suureksi saareksi tai lammen kohdalla on sijainnut lahti, joka laskussa kuivui ja soistui umpeen. Vain lampi on jäänyt jäljelle. Saarta on käytetty karjalaisten evakkojen väliaikaiseen majoittamiseen ennen heidän lopullista sijoittamista . Kartassa vuodelta 1985 on saaren painumia ojitettu. Ensimmäisessä ja toisessa kartassa on saarella neljä rakennusta, mutta vuoden 1996 kartassa on vapaa-ajan asuntoja jo viisi.
Vesipäät

Vesipäät (engl. The Stupids) on vuonna 1996 julkaistu seikkailukomedia, joka perustuu Harry Allardin ja James Marshallin samannimiseen lastenkirjasarjaan. Elokuvan pääosia esittävät muun muassa Tom Arnold, Jessica Lundy, Bug Hall, Alex McKenna, Mark Metcalf, Matt Keeslar, Scott Kraft, Victor Ertmanis, Earl Williams, George Chiang ja Max Landis. Elokuvan on ohjannut John Landis. Elokuva oli valtava taloudellinen floppi ja voitti Razzie-palkinnon huonoimmasta miespääosasta.
Asuste

Asusteet ovat vaatetukseen kuuluvia, varsinaisesta puvusta erillisiä pieniä vaatekappaleita tai koristeita. Ne voidaan jakaa kahteen ryhmään: niihin, jotka puetaan päälle ja niihin, joita kannetaan. Osa asusteista on välttämättömiä tai niillä on tärkeä funktio. Osaa käytetään pelkästään esteettisistä tai kulttuurisista syistä.
Richmond K. Turner

Richmond Kelly Turner (27. toukokuuta 1885 Portland, Oregon – 12. helmikuuta 1961 Monterey, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen amiraali, joka toimi lukuisten maihinnousujoukkojen komentajana toisen maailmansodan Tyynenmeren sodassa.
Turner valmistui Yhdysvaltain laivastoakatemiasta vuonna 1908. Hän palveli ensimmäisen maailmansodan aikana usealla eri taistelulaivalla. Hän hankki vuonna 1927 myös lentokoulutuksen ja toimi sen jälkeen laivaston lentojoukkojen yhteydessä. Vuosina 1938–1940 hän oli raskaan risteilijän USS Astorian kapteenina. Lokakuussa 1940 Turner nimitettiin laivaston päämajan sotasuunnitelmaosaston johtajaksi ja seuraavana vuonna hänet ylennettiin kontra-amiraaliksi. Hän ei luottanut saamiinsa tiedustelutietoihin, joiden mukaan Japani suunnitteli iskua Pearl Harborin laivastotukikohtaan, eikä hän siksi varoittanut Tyynenmeren laivaston komentajaa Husband E. Kimmeliä. Joulukuussa 1941 Turnerista tuli laivaston ylipäällikön apulaisesikuntapäällikkö. Heinäkuussa 1942 Turner nimitettiin eteläisen Tyynenmeren alueen maihinnousujoukkojen komentajaksi. Hän johti useita suuria maihinnousuja, joista ensimmäisenä oli maihinnousu Guadalcanalille elokuussa 1942. Vain kaksi päivää maihinnousun alkamisen jälkeen maihinnousujoukkojen huoltoa turvannut Turnerin laivasto kärsi tappion japanilaisille Savon saaren taistelussa, jossa amerikkalaiset tekivät useita kohtalokkaita virheitä. Virallinen tutkinta nimesi myöhemmin pääsyylliseksi Turnerin alaisen, kapteeni Boden, joka teki lopulta itsemurhan.
Menetettyään lippulaivansa USS McCawleyn Rendovan saaren maihinnousun yhteydessä kesällä 1943 Turner luopui tehtävästään, mutta jo saman vuoden elokuussa hänet nimitettiin 5. laivaston maihinnousujoukkojen komentajaksi. Yhdessä kenraalimajuri Holland M. Smithin kanssa hän valtasi Betion, Makinin, Kwajaleinin ja Roi-Namurin saaret osana Gilbert- ja Marshallinsaarten valtausta. Turner oli alkuaan vastustanut tätä operaatiota liian vaarallisena, mutta toteutti sen menestyksellä. Maaliskuussa 1944 hänet ylennettiin vara-amiraaliksi ja nimitettiin koko Tyynenmeren alueen maihinnousujoukkojen komentajaksi. Hän johti vielä Saipanin, Tinianin, Guamin, Iwo Jiman ja Okinawan maihinnousuja. Kesäkuussa 1945 hänet ylennettiin amiraaliksi ja hänen vastuulleen annettiin suunniteltu maihinnousu Japaniin, jota ei lopulta toteutettu. Turner jäi eläkkeelle laivastosta vuonna 1947, mutta jatkoi sen edustajana YK:n esikuntavaliokunnassa vuoteen 1952.
Turner kärsi alkoholiongelmasta.
Meltola

Meltola on Imatran 15. kaupunginosa. Meltolassa on peruskoulu, jossa opetetaan luokkia 1–6 sekä samalla alueella oleva päiväkoti ja esikoulu. Imatrankoskelle matkaa Meltolasta on n. 2,5 kilometriä. Vuoden 2007 lopussa Meltolassa oli 1 704 asukasta. Aiemmin Meltola on ollut osa Jääsken kuntaa.
Lauri Vahtre

Lauri Vahtre (s. 22. maaliskuuta 1960 Tartto) on virolainen poliitikko, historiantutkija, kirjailija ja kääntäjä.
Lauri Vahtre opiskeli historiaa Tarton yliopistossa. Hän on työskennellyt historiantutkijana muun muassa Viron ulkoilmamuseossa sekä kirjoittanut useita historian oppikirjoja.
Lauri Vahtre on Isänmaan ja Res Publican liiton jäsen. Hän on kuulunut Viron parlamenttiin Riigikoguun vuosina 1992–2003 ja 2007-2011.
Lauri Vahtren isä oli historiantutkija Sulev Vahtre.
Lory Maier-Smits

Eleonore Clara Maria Lory Maier-Smits (6. maaliskuuta 1893 – Höntrop, Saksa 19. syyskuuta 1971 Laufenburg am Rhein, Saksa) tuli tunnetuksi ensimmäisenä eurytmiatanssijana.

Tausta

Loryn vanhemmat olivat antroposofeja. Äiti Clara Smits oli aiemmin suuntautunut ateismiin, mutta poikansa kuolema 5-vuotiaana umpilisäkkeen tulehdukseen ajoi hänet henkiseen etsintään. Ystävänsä neuvosta hän hakeutui teosofian piiriin hakemaan lohdutusta siihen kuuluvasta jälleensyntymisopista. Järjestöä Saksassa vetäneen Rudolf Steinerin Dusseldorffissa vuonna 1903 pitämän ensimmäisen julkisen luennon jälkeen Clara Smits alkoi organisoida liikkeen toimintaa kaupungissa.

Loryn valmistaminen tehtäväänsä

Lory muisteli myöhemmin, että hän sai kuunnella Rudolf Steinerin luentoja Ruusurististä ja yliaistillisesta todellisuudesta jo vuonna 1907 eli 14-vuotiaana ja että Steiner oli jo silloin kiinnittänyt huomiota häneen. Häntä oli häirinnyt, että Steiner puhutteli häntä kuin aikuista, mitä hän piti itävaltalaisena tapana. Kahta vuotta myöhemmin kuulemaansa luentosarjaa ”Henkiset hierarkiat, ja niiden heijastuminen fyysiseen maailmaan – Eläinrata, planeetat, kosmos” hän kuvaili myöhemmin taivasten aukeamisena.
Loryn isän kuoltua Clara Smits kävi tapaamassa Rudolf Steineria. Tämä oli kysynyt Lorysta ja kun oli kuullut, että tytär oli kiinnostunut Mensendiek-voimistelusta ehdottanut, että Lory voisi perustaa tanssinsa teosofiaan ja Steiner opettaisi, kuinka. Steiner kertoi, että eetterisiä voimia voisi voimistaa rytmisen liikkumisen keinoin. Uudentyyppinen liike pohjautuisi eetteriruumiiseen. Se ei perustuisi musiikkiin vaan ns. näkyvään puheeseen. Steinerin mukaan Lemuria-kaudella papittaret saivat unitilassa viestejä puilta, kiviltä, tuulilta jne ja korkeampien voimien viestit muuttuivat kuultavaksi ääneksi ja jalostivat sieluja. Steinerin mukaan sielujen elämä oli herätetty näin.
Tammikuussa 1912 Steiner alkoi antaa Lorylle yksityiskohtaisia ohjeita, kuten tutkia yksinään kreikkalaisten patsaiden ja Agrippa von Nettesheimin De philosophia occulta -teoksen kuvia ja tarkastella niiden asentoja, lukea kreikkalaisista temppelitansseista, puhua sanoja, joissa on vain yksi vokaali ja kirjoittaa jaloilla mutta vasemmalla jalalla peilikirjoituksena. Steiner myös osoitti egyptiläistyylistä kuvaa, jonka jalkaterät olivat kiinni maassa, ja väitti, että jos ihmiskuntaa olisi kohdannut joku muu impulssi, olisimme kiinni maassa kuin kasvit. Syyskuussa 1912 Steiner piti Lorylle yhdeksän oppituntia. Lory sai myös osallistua Steinerin mysteerinäytelmiin. Siitä eteenpäin Steiner opetti Lorya säännöllisesti.

Ura eurytmistina

Lory Smits sai alkaa esiintyä ja pitää itse kursseja. Vuonna 1917 hän meni naimisiin ja sai kolme lasta. Steiner kielsi Lory Maier-Smitsiä harjoittamasta eurytmiaa raskauksien aikana. Vuonna 1922 Maier-Smits jäi Steinerin kanssa käymänsä pitkän keskustelun seurauksena kokonaan pois eurytmiaryhmästä ja vetäytyi rooliinsa puolisona ja äitinä. Hän palasi eurytmian pariin vasta miehensä vuonna 1958 tapahtuneen kuoleman jälkeen.
Kirjanselkämaa

Kirjanselkämaa on kylä Kittilän kunnassa Ounasjoen varrella. Kylä sijaitsee Könkään ja Tepaston kylien puolivälissä. Kylä on saanut nimensä maastonsa muodosta, se on kuin avattu kirja, kirjan selkä. Kylässä sijaitsee Hotelli Korpimarja, johon kuluu ravintola. Kirjanselkämaan kyläyhdistys on perustettu vuonna 2011.
Wilhelm Roux

Wilhelm Roux (1850–1924) oli saksalainen anatomi, joka perusti kehitysfysiologian ja teki vuodesta 1885 perustavia kokeita sammakon alkioilla ja selvitteli kehitysfysiologian teoreettisia ongelmia. Vuosina 1895–1921 hän oli anatomian professori Hallessa.
Ө

Ääntäminen

Ө ääntyy tavallisesti vokaalina /œ/, kazakissa myös /wʉ/. Jakuutissa sen äännearvo on /ø/, kazakissa /ø/, .
Martti Nurmi

Martti August Nurmi (10. helmikuuta 1912 Kalvola – 4. syyskuuta 1985 Kalvola) oli Mannerheim-ristin ritari numero 150. 5. divisioonan 24. tykkikomppaniassa panssarintorjuntatykkijoukkueen varajohtajana toiminut Nurmi nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 23. heinäkuuta 1944. Sotilasarvoltaan hän oli nimityshetkellä ylikersantti. Sotien jälkeen Nurmi työskenteli omistamassaan kiviveistämössä.
Haliadit

Haliadit (muinaiskreikaksi Ἄλιαι) olivat kreikkalaisessa mytologiassa merten nymfejä. Tunnetuimmat haliadit ovat nereidit, Nereuksen tyttäret, joista yhden, Halian, mukaan on johdettu koko sana tarkoittamaan suolaisen veden nymfejä yleensäkin.
Taiteessa haliadit kuvattin usein ratsastamassa joko hippokampoksilla, merihirviöillä tai delfiineillä.
Seksuaalinen vallankumous

Seksuaalinen vallankumous (myös seksuaalinen vapautuminen) oli yhteiskunnallinen liike, joka haastoi perinteiset seksuaalisuuteen ja ihmissuhteisiin liittyvät käyttäytymismuodot koko läntisessä maailmassa 1960-luvulta 1980-luvulle. Seksuaalinen vapautuminen sisälsi lisääntyvää hyväksymistä seksille perinteisten, yksiavioisten heteroseksuaalisten parisuhteitten (pääasiassa avioliiton) ulkopuolella. Vallankumoukseen kuului ehkäisymenetelmien kehittäminen ja abortin laillistaminen.
Erityisesti 1960-luvulla käynnistynyttä arvojen, asenteiden ja käyttäytymisen vapautumista on kutsuttu seksuaaliseksi vallankumoukseksi. Kielikuva rinnastaa perinteisinä pidettyjen sukupuolisten ja seksuaalisten käyttäytymismallien kyseenalaistamisen samanaikaiseen yhteiskunnalliseen liikehdintään sotaa ja porvariillisina pidettyjä arvoja vastaan. Eräs aikakauden tunnuslauseista oli Vietnamin sodan vastustamiseen liitetty "make love, not war" (vapaasti suomentaen ei sodita vaan rakastellaan). Allyn (2000) pitää tärkeänä "vallankumouksen" edistäjänä Helen Gurley Brownin (1962) teosta Sex and the Single Girl, jossa tämä julkisesti ja ylpeässä sävyssä toi esiin avioliittoa edeltäneen vilkkaan seksuaalielämänsä ja kannusti muita naisia seuraamaan esimerkkiään.

Vallankumouksen tausta

Seksuaalisen vallankumouksen taustalla oli useita teknologisia kehityksiä. Seksuaalisen vallankumouksen laukaisevana tekijänä oli sukupuolitauti kupan häviäminen antibioottien avulla, jolloin ihmisten ei enää tarvinnut pelätä kupan saamista sukupuoliyhteydessä olemisesta. Naisten ehkäisypillerin keksiminen puolestaan vähensi raskauden vaaraa satunnaisissa sukupuoliyhteyksissä. Toisaalta isyystestit yleistyivät ja lapsen isä voitiin saada selville holtittomasta seksuaalikäyttäytymisestä huolimatta. Isyystesti keksittiin 1960-luvulla kun HLA-tyypittely tuli mahdolliseksi.

Sandstone ja valistusoppaiden aalto

Seksuaalista vallankumousta ilmensivät lukuisien tutkimusten ja opaskirjojen myös uudenlaisia seksuaalisuhteiden muotoja ja arvoja kokeilevat yhteisöt, kuten Esalan Institute, Brook Farm ja Sandstone Retreat.
John ja Barbara Williamson perustivat Abraham Maslow'n humanistisen psykologian ja tarvehierarkian innoittaman, vapaamielisen seksuaalisuuden Sandstonen yhteisön Topanaga Canyonin läheiselle kukkulalle Los Angelesin piirikuntaan vuonna 1967. Sandstone innoitti lukuisia kirjoittajia ja tutkijoita. Alex Comfortin seksielämän opas Rakasta hellästi ja Gay Talesen aikalaisraportti Naapurin vaimo ovat osaltaan Sandstonen innoittamia. Sandstone suljettiin vuonna 1972, osittain siihen kytkeytyneiden oikeusjuttujen seurauksena.

Vallankumouksen perääntyminen

Seksuaalinen vapautuminen koki 1980-luvulla perääntymistä tappavan HI-viruksen ilmaannuttua. HI-virus lisäksi kasvoi AIDS-epidemiaksi huumeiden suonensisäisenkäytön myötä. Myös hepatiittivirukset, joihin liittyy eliniän lyhenemistä ja kuolleisuutta, ovat saaneet seksuaalista vapautumista perääntymään. Suuseksiä pidettiin pitkään suhteellisen turvallisena, mutta sen on todettu voivan aiheuttaa kurkunpäänsyöpää papilloomaviruksen välityksellä.