google/wiki40b huggingface dataset:
Solovetskin luostari

Solovetskin luostari on historiallinen ortodoksisen kirkon luostari Venäjän Arkangelin alueella läntisellä Vienanmerellä sijaitsevilla Solovetskin saarilla. Luostarikokonaisuus liitettiin Unescon maailmanperintökohteisiin vuonna 1992.

Rakennukset

Pääluostarikokonaisuus on kolmiosainen. Keskellä on suljettu kirkkojen ja muiden luostarirakennusten reunustama pääaukio, ja sen sivuilla käsityöläispajojen ja talousrakennusten rajaamat pohjoinen ja eteläinen sivupiha. Kokonaisuutta kiertää kivenjärkäleistä muurattu vankka kivilinnoitus. Viisitorninen ja viisikulmainen linnanmuuri on alaosastaan seitsemän metrin paksuinen, ja sen sisäpuolelle jää lähes viiden hehtaarin laajuinen alue.
Keskusaukiolla sijaitsevat Novgorodin tyylinen Marian kuolonuneen nukkumisen kirkko (1557), Kristuksen kirkastumisen katedraali (1566), kellotorni (1777) ja Pyhän Kolminaisuuden, Sosiman ja Savvatin katedraali (1859).
Pääluostarin lisäksi kokonaisuuteen kuuluu neljä samalla saarella olevaa sivuluostaria sekä kolme muuta luostaria saariryhmän muilla saarilla: Kolminaisuuden luostari Anserinsaarella, Pyhän Sergiuksen luostari Isolla Muksalmansaarella sekä luostarikokonaisuus Isolla Jänissaarella.

Historia

Luostarin perustivat 1400-luvulla munkit Savvati Solovetskilainen ja Herman Solovetskilainen. Savvatin kuoltua Herman jatkoi luostarin rakentamista Sosima-nimisen munkin kanssa. He asettuivat asumaan saarelle. Vähitellen väkeä kerääntyi lisää, ja saarelle rakennettiin Kristuksen kirkastumisen muistolle pyhitetty kirkko. 1500-luvulla saarelle rakennettiin jyhkeä linnoitus. Luostari sai tuolloin laajoja valtuuksia Vienanmeren alueen luonnonvarojen käytössä, ja siitä tuli myös alueen taloudellisen toimeliaisuuden keskus. Siellä oli muun muassa suolatehtaita, ja se hallitsi kalastusta, turkispyyntiä ja osin kaivostoimintaakin. Linnoituksessa oli myös voimakas varuskunta.
Luostarista muodostui ennen pitkää Pohjois-Venäjän kristillisyyden keskus. 1600-luvulla luostarissa oli 350 munkkia ja yli 600 muuta työntekijää. Vuosina 1668–1676 Solovetskin luostari oli uskonnollisen ja poliittisen kriisin näyttämö, kun munkit tukivat kirkon ja keskusvallan kannalta katsottuna kapinallisia vanhauskoisia. Seurauksena oli, että munkkiveljestö vaihdettiin lähes kokonaan ja luostari siirrettiin vasta perustetun Holmogoryn arkkipiispanistuimen alaisuuteen.
Luostarin toiminta lakkautettiin neuvostoaikana vuonna 1920. Vuosina 1923–1933 luostari toimi ojennus- ja pakkotyöleirinä, jota voi pitää Gulag-pakkotyöleirijärjestelmän prototyyppinä. Sittemmin leiri muutettiin vankilaksi, joka toimi talvisodan alkamiseen saakka 1939. Toisen maailmansodan jälkeen saaret olivat sotilaskäytössä.
Neuvostoliiton romahtamisen (1991) jälkeen luostarin toimintaa on ryhdytty elvyttämään. Vuodesta 1992 luostari on toiminut museona, joka on suosittu matkailukohde. Siellä toimii myös pieni munkkiveljestö.
Luostarissa on sinne vuonna 1596 tuotu muinainen Manamansalon kirkon kello, jonka venäläiset ryöstivät 1580-luvulla. Suomalaisten tietoon kello tuli 1970-luvulla.
David Amerson

Ura

Kolmatta yliopistokauttaan aloittava Amerson on yksi vuoden 2013 NFL:n varaustilaisuuden ykkösnimistä, ja häntä pidetään tilaisuuden parhaana kulmapuolustajana. Halutessaan Amerson voi kuitenkin jatkaa yliopistossa vielä neljännen vuoden, jolloin hän olisi varattavissa vasta vuoden 2014 varaustilaisuudessa.
Kaudella 2011 Amersonilla oli eniten katkaistuja syöttöjä kaikista FBS-tason pelaajista.
1. taktinen lentolaivue

Palvelus

Laivueesta on neljä konetta  huhtikuusta 2010 alkaen kolme kuukautta Baltian ilmavalvonnassa. Laivueenkomentaja everstiluutnantti everstiluutnantti Robert Kozak johti sadan hengen osastoa, johon kuului kahdeksan lentäjää. Laivue oli ollut ensimmäisen kerran Baltian ilmavalvonnassa tammikuusta maaliskuuhun 2006.
Laivue lakkautettiin 1. heinakuuta 2010, kun 23. lentotukikohta ja laivue organisoitiin 23. taktiseksi lentotukikohdaksi.
Aušra

Aušra tai Auszra (suom. aamunsarastus) oli Liettuan ensimmäinen kansallinen sanomalehti. Lehden ensimmäinen numero julkaistiin vuonna 1883 Nemanissa (tuolloin Ragnit, osa Itä-Preussia). Myöhemmin sitä alettiin julkaista kuukausittain Tilsitissä (nykyinen Sovetsk).
Aušran julkaiseminen lopetettiin vuonna 1886 taloudellisten ongelmien takia. Vaikka lehteä julkaistiin vain neljäkymmentä numeroa, ja sen levikki oli alle 1000 kappaletta, tuli Aušrasta merkittävä tekijä Liettuan kansallisessa heräämisessä. Se vaikutti osaltaan Liettuan itsenäistymiseen vuonna 1918.
Sana (kulttuurilehti)

Sana oli Mikkelissä vuosina 1910–1914 ilmestynyt kulttuuripoliittinen aikakauslehti.
Kustannusosakeyhtiö Valonvallan julkaiseman Sanan taustalla oli sittemmin sosiaalidemokraatteihin liittynyt lehtimies Otto Orasmaa. Sen tarkoituksena oli toimia kansanomaisena ja yleistajuisena kulttuurilehtenä, joka levittäisi sivistystä myös kansan pohjakerroksiin. Puolueista riippumattomaksi julistautunut Sana kannatti yksilönvapautta, yhteiskunnallista oikeudenmukaisuutta ja kansanvallan lisäämistä. Sen menestystä edisti vuonna 1911 lakanneen Päivän avustajajoukon siirtyminen lehden tukijoiksi. Vuonna 1912 Sanaan liitettiin Helsingissä ilmestynyt kaunokirjallinen viikkolehti Varpunen ja vuonna 1913 ainoastaan näytenumeroina ilmestynyt hämeenlinnalainen Viikon Viesti.
Lehdessä käsiteltiin muun muassa uskontoa, naisen asemaa, työväenliikettä ja muita yhteiskunnallisia kysymyksiä sekä kirjoitettiin paljon taiteista ja sivistyksestä. Muista kulttuurilehdistä poiketen Sanassa julkaistiin myös varsin paljon kuvia. Toimituskuntaan kuuluivat Orasmaan lisäksi Selma Anttila, Eero Eerola, Ilmari Kianto ja Jaakko Päivärinta.
Aluksi kahdesti ja sittemmin kerran kuukaudessa ilmestynyt lehti lakkasi Orasmaan siirryttyä Sörnäisten työväennäyttämön johtajaksi. Sen jatkajaksi perustettiin Kaarlo Kaslinin vuosina 1915–1917 julkaisema samanniminen lehti, joka sisällöltään muistutti paljon Orasmaan alkuperäistä lehteä.
Alacahöyük

Alacahöyük (Alaca Hüyük) on kylä Turkissa Anatolian ylängöllä. 1900-luvun alkupuolen kaivauksissa sieltä löytyi muurien ja tornien suojaaman linnoitetun kaupungin rauniot ja komea sfinksien koristama kaupunginportti heettiläisten ajoilta. Muurien sisältä löytyi 13 kuninkaallista hautaa heettiläisiä edeltäneeltä, ajalta, noin 2500 eaa. Haudoista löytynyt keramiikka on varsin alkeellista, mutta metalliesineet ovat taidokkaita.
Mikko Kilpeläinen

Mikko Kilpeläinen (s. 1940) on suomalainen tekniikan tutkija. Hän oli Oulun yliopiston talonrakennustekniikan professori vuodesta 1983. Hän on tutkinut kantavien rakenteiden lujuusominaisuuksia ja mitoittamista sekä rakenteideristämistä rakennusmateriaalien yleisiä teknisiä ominaisuuksia.
Mísia

Mísia on Portugalin Portossa syntynyt fadolaulaja (fadista). Koko uransa ajan hän on kehittänyt uudenlaista fadoa. Vaikka hän laulaakin enimmäkseen fadoa (fadoa ainoastaan jos lauletaan portugaliksi ), hän laulaa osaa teoksistaan espanjaksi, ranskaksi, katalaaniksi ja jopa englanniksi. Vaikka hän onkin suosittu, hänen musiikkia arvostetaan enimmäkseen ulkomailla (erityisesti Ranskassa ja Espanjassa).
Abrahamsson

Abrahamsson oli ruotsalainen aatelissuku. Suvun ensimmäinen tunnettu jäsen Peder Abrahamsson oli Köpingin raatimies Taalainmaalla, ja hänen poikansa Abraham Pedersson toimi Tukholmassa kauppiaana. Tämän poika Peder Abrahamsson syntyi 1668 ja toimi tuomarina useilla paikkakunnilla ja vuodesta 1704 Uplannissa sekä Tukholmassa. Hänet aateloitiin vuonna 1727, ja hän kuoli naimattomana Tukholmassa vuonna 1741.
Vähä Petääjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 59 hehtaaria ja se on 2,6 kilometriä pitkä ja 1,1 kilometriä leveä. Järven lahdet myötäilevät makisen ylänköalueen laaksoja ja siksi järven todellinen leveys on sen ulottuvuuksia pienempi. Se on suurimmillaan järven keskivaiheilla 350 metriä leveä. Järven pohjoispää haarautuu kahdeksi lahdeksi, joista luoteeseen työntyy 650 metriä pitkä Orilahti ja koilliseen työntyy toinen yli 650 metrinen lahti. Järvellä on kartan mukaan kaksi saarta. Järven eteläpäässä sijaitsee pieni luoto ja Orilahdella 60 metriä pitkä saari. Järven rantaviivan pituus on 8,9 kilometriä ja sen rannat ovat puoliksi metsämaata ja peltomaata. Järven pohjoispäässä sijaitsee kaksi soistunutta lahdenpohjukkaa. Osa Petääjärven kylän haja-asutuksesta sijaitsee tämän järven ympäristössä. Talouksia on 12, joista mahdollisesti kuusi on maatiloja. Rannoille on rakennettu 20 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet yhdystieltä 14291 ja siitä haarautuvilta kyläteiltä.

Vedenlaatu

Järven vedenlaatua on tutkittu ainakin vuosina 1977, 1987, 1988, 2002, 2003, 2011 ja 2012. Tutkimustuloksien mukaan järvi vesi on humuspitoista, lievästi hapanta ja ravinteiden osalta lievästi rehevöitynyt. Talvella 2012 järven tila oli lähellä suomalaisen järven luonnontilaa eli se vastasi karun humusjärven tasoa. Järven vedenlaatu ja virkistyskäyttökelpoisuus ovat molemmat hyvät.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Sahajoen valuma-alueeseen (35.756) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 116,2 metriä mpy. Siihen laskee koillisesta valkeajoki, joka alkaa Pienestä Valkeajärvestä (1 ha). Lampeen tulee Iso Valkeajärven (39 ha) laskuoja ja kaakosta Heinäoja, jonka valuma-alueella sijaitsee toistakymmentä yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea. Muut järveen laskevat ojat ovat peltojen, metsien ja pieneten soiden kuivatusojia. Järven laskujoki on Luhtaanjoki, joka alskaa Orilahdesta. Se virtaa ensin Rautalammin (6 ha) läpi ja laskee sitten Hirvijärveen (73 ha), josta vesireitti jatkaa Pajujokena Pylkinjärveen (20 ha) ja jonka laskujoki yhtyy lopulta Sahajokeen.

Historiaa

Vuoden 1957 peruskartassa kartan ja nykykarttojen välillä ei ole merkittäviä eroja muuten kuin peltopalstojen laajuudessa. Peltoala on vuosikymmenten aikana hieman pienentynyt. Suurin muutos on vapaa-ajan asuntojen määrän suuruus.
Tirinkylä

Tirinkylä on noin 500 asukkaan kylä Kiimingissä Oulussa, Alakylän kaupunginosassa. Kylän väkiluku on kasvanut viime vuosina nopeasti muun muassa uudisrakentamisen myötä: luonnonkaunis maalaismainen ympäristö lähellä kaupunkia on houkutellut etenkin lapsiperheitä muuttamaan alueelle.

Sijainti

Kylä sijaitsee Kiiminkijoen itärannalla noin viiden kilometrin päässä pohjoiseen Kiimingin entisestä kuntakeskuksesta paikassa, jossa Jolosjoki laskee Kiiminkijokeen. Lähin toinen kylä on Kiiminkijoen länsirannalla sijaitseva Haipuskylä. Alueen tärkeimmät liikenneväylät ovat seututie 848 (Kiiminki–Haukipudas) sekä seututie 849 (Kiiminki–Yli-Ii).

Koulu

Kylän sydän on noin 100 oppilaan koulu, jossa järjestetään opetusta luokille 1–6. Koulua käyvät Tirinkyläläisten lisäksi joen toisella puolella sijaitsevan Haipuskylän oppilaat. Koulun oppilasmäärä on viime vuosina kasvanut tasaisesti. Koulu aloitti toimintansa 1957 ja sitä on laajennettu myöhemmin lisäsiivellä.
Haarakiikari

Haarakiikari on perinteinen tykistön käyttämä optinen tähystyslaite. Vaikka elektroninen tulenjohto on osin syrjäyttänyt optisen mittauksen, ei huipputekniikka ole kokonaan syrjäyttänyt haarakiikaria ja muita perinteisiä optisia välineitä (kuten stereoetäisyysmittari). Optisten välineiden etuna on, että ne eivät tarvitse sähköä, joten niitä voidaan käyttää kaikissa oloissa.
Haarakiikari on puolustusvoimien tulenjohtotehtäviin koulutettujen tunnus.
Sisu E11T 8×8

Yleistä

Sisu E11T:ssä käytettiin paljon muissakin Sisu-kuorma-autoissa käytettyjä komponentteja hinnan minimoimiseksi. Runko oli kuitenkin erikoisvalmisteinen ja tärkeimmät järjestelmät oli asennettu suojatuihin paikkoihin.

Moottori

Sisu E11T 8×8:n moottorina on iskutilavuudeltaan 10,82 litrainen turboahdettu Cummins-dieselmoottori. Sen teho on 300 kW ja vääntömomentti 2 000 Nm.

Voimansiirto

Vaihteistona E11T:ssä on joko ZF ECOMAT 7HP900 -automaattivaihteisto tai saman valmistajan 16 S221 -manuaalivaihteisto kuivalla yksilevyisellä kytkimellä. Autossa on jakovaihteistona VG2000 sekä tasauspyörästön lukot.

Ohjaamo

Kahden henkilön makuuhytti on Renault:n valmistama. Ohjaamon oli saatavissa myös lisävarusteinen kolmas penkki. Hytti on kipattavissa eteenpäin moottorin huollon helpottamiseksi. Siihen oli saatavissa myös jälkiasenteinen pienaseilta suojaava panssarointi.

Varustelu

Sisu E11T 8×8 -maastokuorma-autot on varustettu Multilift LHS250.56 -vaihtolavalaitteilla. Lisäksi osassa on kuormausnosturi ja/tai ohjaamon panssarointi. Niissä on myös hydraulinen Katsan VV 100-4SO -vintturi 100 kilonewtonin vetovoimalla. Sen vaijerin pituus on 50 metriä ja sillä voidaan vetää autosta sekä eteen- että taaksepäin.
Boom! Studios

Boom! Studios on yhdysvaltalainen on sarjakuvakirja- ja -romaanikustantamo, jonka päämaja on Los Angelesissa. Sen perustivat vuonna 2005 Ross Richie ja Andrew Cosby. Kustantamo keskittyi aluksi kauhu- ja tieteissarjakuviin, ja sen ensimmäinen sarjakuvansa oli Zombie Tales. Sen jälkeen Boom! Studios on laajetanut myös supersankarisarjakuviin ja saanut esimerkiksi oikeudet moniin The Walt Disney Companyn ja Pixarin hahmoihin sekä Jim Hensonin Muppeteihin.
Boom! Studiosiin kuuluu myös kaikenikäisille suunnattu KaBOOM!, joka julkaisee muun muassa Charles Schulzin Tenavia ja Jim Davisin Karvista.
Ehécatl

Ehecatl on muinaisten asteekkien tuulten jumala, ja yksi sulkakäärme Quetzalcoatlin aspekteista. Ehecatl tutustutti ihmiskunnan seksuaaliseen rakkauteen noutamalla manalasta Mayahuel-neidon ja rakastelemalla tämän kanssa maan päällä. Tälle paikalle kasvoi kaunis puu, jossa oli kaksi vahvaa oksaa. Sen jälkeen asteekit alkoivat pitää puissa suhisevaa tuulta merkkinä Ehécatlin kaipuusta.
Suomen vahvin mies

Suomen vahvin mies on vuodesta 1987 alkaen järjestetty voimamieskilpailu. Ilkka Nummisto oli edellisenä vuonna osallistunut kansainvälisiin kilpailuun ja sai siitä idean kilpailun järjestämisestä Suomessa.
Suomen vahvin mies on yksi maailman vanhimmista yhtäjaksoisesti järjestetyistä voimamieskilpailuista ja tapahtumassa on vuosien saatossa vieraillut myös legendaarisia voimailijoita kuten Bill Kazmaier ja Jón Páll Sigmarsson.
Vuodesta 2000 alkaen on yhtäjaksoisesti järjestetty myös Suomen vahvin nainen -kilpailu ja vuonna 2012 tapahtuma uudistui jälleen, kun mukaan tuli alle 105 kg sarja miehille.
Kuutoskaupungit

Kuutoskaupungit on termi, jota käytetään kuvaamaan Suomen suurimpia kaupunkeja Helsinkiä, Espoota, Tamperetta, Vantaata, Turkua ja Oulua yhtenä käsitteenä. Termiä käytetään erityisesti tilastollisissa yhteyksissä, erilaisissa raporteissa sekä indikaattoreissa, joissa verrataan kuutoskaupunkien kehitystä keskenään tai muuhun Suomeen nähden. Kuutoskaupungeissa ja niiden keskustaajamissa asui vuonna 2011 noin 35 prosenttia suomalaisista. Tätä aluetta nimitetään myös metropolialueeksi.
Candela Peña

María del Pilar Peña Sánchez eli Candela Peña (s. 14. heinäkuuta 1973 Gavà, Barcelona) on espanjalainen näyttelijä. Hän on voittanut Goya-palkinnot rooleistaan elokuvissa Rakkauden sirpaleet (Te doy mis ojos, 2003) ja Princesas (2005). Lisäksi hänet on nähty muun muassa elokuvassa Kaikki äidistäni (1999).
Michel Massot

Michel Massot (s. 25. lokakuuta 1960) on belgialainen tuubisti, pasunisti, eufoniumin soittaja ja säveltäjä. Hän opiskeli konservatorioissa tuuban- ja pasuunansoittoa. Hän työskenteli avantgarde-musiikin parissa muiden muassa Garrett Listin, Henri Pousseurin ja Jean-Pierre Peuvionin kanssa. Hän perusti saksofonisti Fabrizio Cassolin ja rumpali Michel Debrullen kanssa Trio Bravon. Trio levytti useita albumeja ja kiersi kymmenen vuoden ajan Euroopassa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Kun trion saksofonisti korvattiin ranskalaisella Laurent Dehorsilla, kokoonpanon uudeksi nimeksi tuli Trio Grande.
Massot on työskennellyt myös muissa yhtyeissä. Hän myös soitti Vain ystäviä -elokuvan soundtrackilla. Hän on esiintynyt duossa pasunisti Geoffroy De Masuren kanssa. Hänen muita yhteistyökumppaneitaan ovat olleet Claude Barthelemy, Gary Valente, Sofia Domancich, Evan Parker, Hélène Labarriere, Mäâk's Spirit, Christof Lauer, Wolfgang Puschnig, Klaus Königin orkesteri, Louis Sclavis, Kenny Wheeler, Simon Nabatov ja Tom Rainey. Massot on konservatorion opettajana Liègessä.
Pekka Wikström

Pekka Anton Wikström (12. elokuuta 1938 Viipuri – 5. huhtikuuta 2011 Kemi) oli suomalainen teollinen muotoilija ja yksi alan pioneereja Suomessa.
Wikström valmistui metallitaiteilijaksi Taideteollisesta oppilaitoksesta vuonna 1964.  Hänen lopputyönsä Auton sisätilatutkimus oli tiettävästi ensimmäinen suomalainen ergonomiaa käsitellyt tutkimus. Hän oli opiskeluaikanaan työssä Olli Kuusen arkkitehtitoimistossa suunnitellen asuintalojen kiintokalusteita sekä Korson kirkon alttarihopeat. Valmistuttuaan Wikström oli työssä Matti Halmeen sisustustoimistossa suunnitellen sairaaloiden kiintokalusteita, suurkeittiö- ja sähkölaitteita. Hän oli 1960-luvulla myös kotitalouskoneita valmistaneen Oy Slev Ab:n palveluksessa suunnitellen sähköliesiä, sähkölämmittimiä ja sähkökiukaita, muun muassa vuosina 1968–1972 valmistetun pyöreän punaisen Saunamatic-sähkökiukaan.
Pekka Wikströmillä oli oma suunnittelutoimisto 1970-luvun alusta aina vuoteen 1992 saakka. Hän oli vuodesta 1970 alkaen mukana Kone Oy:n instrumenttitehtaan (silloin vielä Ollituote Oy) sairaalalaitteiden tuotekehitysryhmässä ja suunnitteli potilasvalvontalaitteita ja kliinisen kemian analysaattoreita. Muita Wikströmin suunnittelemia tuotteita olivat esimerkiksi Olli-sähköpaimenet, säteilynvalvontamittarit ja lentoasemien videonäytöt.
Wikström oli vuodesta 1990 alkaen vs. erikoissuunnittelijana Lapin yliopiston Kemin muotoilukeskuksessa ja sen jälkeen tuntiopettajana Vantaan käsi- ja taideteollisessa oppilaitoksessa sekä tuotesuunnittelijana ja mallinrakentajana Venla-Tuote Oy:ssä. Hän harrasti huonekalujen entisöintiä ja toimi 1990-luvulla entisöinnin ohjaajana Keminmaan kansalaisopistossa.
Lavertajarastas

Levinneisyys

Lavertajarastasta tavataan Meksikossa, Keski-Amerikassa ja Etelä-Amerikan luoteisosissa. Lajin populaatioksi arvioidaan 500 000−5 000 000 yksilöä ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Erkki Rankama

Erkki Olavi Rankama (alun perin Rangell, 7. syyskuuta 1914 Helsinki – 9. syyskuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen hallintoneuvos ja korkeimman hallinto-oikeuden jäsen. Hän toimi yli 30 vuotta julkishallinnon palveluksessa ja nousi 1960-luvulla yhdeksi verotuksen johtavista asiantuntijoista Suomessa.
Erkki Rankama pääsi ylioppilaaksi 1932, suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1941 ja sai varatuomarin arvon 1947. Hän toimi 1940-luvun lopulla sisäasiainministeriön siirtoväenasiain osastolla ja sitten Maatalousseurojen Keskusliiton asutusvaliokunnan toimistopäällikkönä. Vuosina 1951–1955 Rankama työskenteli sosiaaliministeriön hintaosastolla ja samaan aikaan myös korkeimmassa hallinto-oikeudessa, aluksi sivutoimisena ylimääräisenä esittelijänä ja vuodesta 1954 vakituisena nuorempana hallitussihteerinä. Vuosina 1959–1966 hän oli valtiovarainministeriön hallitusneuvos ja vero-osaston päällikkö ja huolehti vuoden 1960 verolain täytäntöönpanosta, muun muassa kunnallis- ja valtionverotuksen yhdistämisestä saman viranomaisen alaisuuteen. Tähän liittyen hän toimi myös keskusverolautakunnan ensimmäisenä puheenjohtajana vuosina 1960–1966. Hallintoneuvokseksi hänet nimitettiin 1966.
Erkki Rankama osallistui sekä talvi- että jatkosotaan. Hänen puolisonsa oli radiokuuluttaja Maija Rankama, o.s. Vaahtervaara (1920–2010). Heille syntyi kuusi lasta vuosina 1946–1956.
Artūras Paulauskas

Artūras Paulauskas (s. 23. elokuuta 1953 Vilna) on liettualainen poliitikko. Hän toimi Seimasin puhemiehenä vuosina 2000–2006 ja maan väliaikaisena presidenttinä 6. huhtikuuta – 12. heinäkuuta 2004.

Varhainen ura

Paulauskas luki lakia Vilnan yliopistossa ja valmistui vuonna 1976. Valmistumisen jälkeen hän toimi tutkijana ja syyttäjänä. Hän toimi Liettuan valtakunnansyyttäjän sijaisena vuosina 1987–1990 ja valtakunnansyyttäjänä 1995–1997.

Poliittinen ura

Paulauskas aloitti poliittisen uransa olemalla presidenttiehdokas presidentinvaalissa 1997–1998. Hänen ehdokkuuttaan tuki muun muassa presidentin tehtävästä eroamassa ollut Algirdas Brazauskas. Paulauskas hävisi vaalit niukasti 49,6 % äänimäärällä, kun vastaehdokas Valdas Adamkus sai äänistä 50,4 %. Vaalien jälkeen hän perusti Uusi liitto -nimisen puolueen ja tuli sen puheenjohtajaksi 25. huhtikuuta 1998. Vuoden 2000 parlamenttivaaleissa puolue sai 19,6 % kannatuksen. Vaalien jälkeen hänestä tuli Seimasin puhemies.
Presidentti Rolandas Paksasin virkasyytteen jälkeen Paulauskas toimi väliaikaisena presidenttinä siihen asti, kunnes Valdas Adamkus vannoi uudelleen virkavalan.
11. huhtikuuta 2006 Paulauskas luopui puhemiehen tehtävästä saatuaan epäluottamuslauseen.
Mustanaamamuura

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan mustanaamamuura on noin 13 cm. Koiras- ja naarasyksilöt eroavat väritykseltään selvästi. Koiras on selästään ja päästään väriltään sinertävän harmaa. Silmien ympärillä on musta maski ja myös kurkku on musta. Silmän iiris on väriltään punainen. Harmaissa siivissä on kolme valkoista juovaa. Naarasmustanaamamuura on selästään tumman oliivinruskea. Myös naaraalla on koiraan tapaan silmien ympärillä musta maski. Siipijuovat ovat kellertävät. Kurkku on väritykseltään valkoinen ja vatsa on okrankellertävä.

Levinneisyys ja elinympäristö

Mustanaamamuuraa tavataan eteläisestä Venezuelasta, Kolumbian, Ecuadorin ja Perun itäosista, Pohjois-Boliviasta sekä Amazonasin alueen Brasiliasta. Lajin elinympäristöä ovat kosteat niin sanotut terra firme-metsät ja muut vanhat metsät. Laji elää erityisesti tiheän aluskasvillisuuden joukossa. Yleensä lajia tavataan metsissä, jotka sijaitsevat alle 700 metrin korkeudella merenpinnasta.
Johann Baptist von Spix kuvasi lajin holotyypin vuonna 1825 Brasiliasta (Fonte Boa, Rio Solimões). Lajista tunnetaan seitsemän alalajia: elegans, myotherinus, incanus, ardesiacus, proximus, sororius ja ochrolaema.

Elintavat

Mustanaamamuura liikkuu yleensä pareittain tai pienissä ryhmissä. Muiden lähisukulaistensa tavoin laji syö hyönteisiä ja voi ravintoa etsiessään seurata muurahaislaumaa, jonka edestä hyönteiset ja muut pienet selkärangattomat lähtevät pakoon.
Ensimmäisen kerran mustanaamamuuran pesä löydettiin vuonna 2001. Pesä on uunimainen rakennelma ja se sijaitsi maassa. Naaras munii yhdestä kahteen valkoista violettipilkullista munaa. Sekä naaras että koiras osallistuvat munien hautomiseen ja kuoriutuneiden poikasten hoitamiseen.