google/wiki40b huggingface dataset:
Ruostesiipi

Koko ja ulkonäkö

Ruostesiipi on selvästi punertavansävyinen, yleisilmeeltään tumma perhonen. Etusiivet ovat yksivärisen punertavan ruskeat ja kauttaaltaan läpikuultavat, mikä antaa eläimelle ehkä hieman muovisen vaikutelman. Takasiivissä, takaruumiissa ja jaloissa on yleensä kirkkaanpunaista väriä. Takasiivet ovat punamustat ja niiden väri vaihtelee mustavoittoisesta lähes kirkkaanpunaiseen. Kaikissa siivissä on myös kaksi mustaa täplää. Siipiväli 28–38 mm. Lennossa perhonen näyttää selvästi punertavalta.
Toukka muistuttaa paljon isosiilikkään toukkaa. Se on kauttaaltaan ruskean karvan peittämä. Karvat kasvavat helposti erottuvina kiehkuroina.

Levinneisyys ja lentoaika

Ruostesiipi on yleinen laji koko Suomessa ja sen levinneisyys kattaa Euroopan lisäksi Pohjois-Afrikan sekä Aasian pohjoisosat. Ruostesiiven lentoaika on toukokuun lopulta kesäkuun loppuun. Lajilla kehittyy usein toinen sukupolvi, jonka yksilöt lentävät heinäkuun alun ja syyskuun puolenvälin välisenä aikana.
Ruostesiiven toukat lähtevät liikkeelle varhain keväällä, maalis-huhtikuussa, jo ennen lumien sulamista. Kookas, tumma ja karvainen toukka on helppo havaita keväthangelta.

Elinympäristö ja elintavat

Laji viihtyy avoimilla niityillä ja metsänreunoilla. Aikuiset perhoset lentävät enimmäkseen yöllä, mutta ajoittain niitä voi nähdä myös päivällä. Molemmat sukupuolet lentävät valolle, joskin naaraat hieman koiraita harvemmin.
Naaras munii 300–400 munaa ryhminä ravintokasvien lehtien alapinnoille. Toukat ovat yöaktiivisia ja piilottelevat päivät matalalla kasvillisuuden joukossa. Ruostesiipi talvehtii täysikasvuisena toukkana. Keväällä toukka koteloituu maahan ja kotelovaihe kestää noin kaksi viikkoa.

Ravintokasvi

Toukka on polyfagi ja elää monilla eri kasvilajeilla. Talvehtinut toukka ja aikuinen perhonen eivät enää nauti ravintoa.
Polemon I

Polemon oli Pontoksen kuningas vuosina 37 eaa.-8 jaa.
Polemon oli kotoisin Laodikeiasta. Hänen isänsä oli reetori Zenon. Polemon ja hänen isänsä puolustivat Laodikeiaa parthialaisten hyökkäystä vastaan vuonna 40 eaa. Tästä hyvästä Polemon sai Rooman kansalaisuuden ja Marcus Antoniuksen tuen. Antonius teki Polemonista Kilikian ja Lykaonian prefektin vuonna 39 eaa. Antonius luovutti kuitenkin alueet Kleopatralle vuonna 37 eaa. ja teki Polemonista Pontokosen kuninkaan.
Polemon seurasi Antoniuksen mukana tämän sotaretkellä Parthiaa vastaan vuonna 36 eaa. Hän jäi parthialaisten vangiksi, mutta hänet vapautettiin vuonna 35 eaa. Polemon neuvotteli tämän jälkeen Antoniuksen ja Media Atropanen hallitsijan Artavasdeen kanssa. Vuonna 34 eaa. Antonius lisäsi Armenia Minorin Polemonin valtakuntaan. 
Aktionin taistelun jälkeen Octavianus riisti Polemonilta Armenia Minorin, mutta lisäsi hänen valtakuntaansa Khersonesoksen, jonka valtaamisessa Agrippa auttoi Polemonia. 
Kapinalliset murhasivat Polemonin  Khersonesoksella vuonna 8. Polemonia seurasi Pontoksen hallitsijana hänen vaimonsa Pythodorida.
Iso Keltajärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,5 hehtaaria ja se on 600 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Ekojärven valuma-alueeseen (35.787) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 139,9 metriä mpy.
Agnolo Bronzino

Agnolo di Comiso ”Bronzino” (17. marraskuuta 1503 – 23. marraskuuta 1572) oli italialainen manieristitaiteilija. Bronzino tuli tunnetuksi muun muassa muotokuvillaan, ja osassa hänen teoksistaan kuvataan uskonnollisia tai mytologisia aiheita. 
Bronzino syntyi Firenzessä ja opiskeli Raffaellino del Garbon sekä Pontormon johdolla. Hän itse opetti myöhemmin muiden muassa Alessandro Alloria. 
Cosimo I de’ Medicin palveluksessa työskennellyt Bronzino oli myös Pontormon työtoveri.
Bronzinon tärkeimpiä teoksia ovat Ugolino Martellin muotokuva, Eleonora di Toledo poikansa kanssa sekä Venuksen riemuvoitto, jonka voidaan tulkita olevan myös mielihyvän allegoria.
Peter Sarsgaard

John Peter Sarsgaard (s. 7. maaliskuuta 1971, Scott Air Force Base, Illinois) on yhdysvaltalainen näyttelijä.

Ura

Sarsgaard aloitti uransa vuonna 1995 näyttelemällä pienessä roolissa elokuvassa nimeltä Dead Man Walking. Hänen tunnetuimpia elokuviaan ovat Boys Don't Cry (1999), Shattered Glass (2003), Garden State (2004), Flightplan (2005) Merijalkaväen mies (2005), Ottolapsi (2009), Blue Jasmine (2013) ja Jackie (2016).

Yksityiselämä

Sarsgaard on seurustellut vuodesta 2002 lähtien näyttelijä Maggie Gyllenhaalin kanssa. He menivät kihloihin huhtikuussa 2006 ja avioituivat toukokuussa 2009. Pariskunnalle syntyi tytär lokakuussa 2006 ja huhtikuussa 2012.
Gualtieri

Ilmasto

Gualtierissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan subtrooppinen kostea ilmasto. Vuoden keskilämpötila on noin 13 °C ja keskimääräinen sademäärä 820 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 24 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin 2 °C. Sateisin kuukausi on marraskuu, jolloin sataa keskimäärin noin 90 millimetriä. Heinäkuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 49 millimetriä.
Staffan Ulfstrand

Emeritusprofessori Staffan Ulfstrand (s. 1933) on ruotsalainen ekologi ja lintutieteilijä.
Ulfstrand väitteli filosofian tohtoriksi Lundin yliopistossa 1968. Väitöksen nimi oli Benthic animal communities of river Vindelälven in Swedish Lapland : field studies with special reference to Ephemeroptera, Plecoptera, Trichoptera and Diptera Simuliidae. 1970-luvulta lähtien hän on työskennellyt Uppsalan yliopistossa, viimeksi eläinekologian professorina 1978-1998.
Ulfstrandilta on suomeksi julkaistu Lintuekologia (Weilin+Göös, 1980).
Opéra-Comique

Théâtre national de l’Opéra-Comique, tai pelkkä Opéra-Comique, on oopperatalo Pariisin 2. arrondissementissa, Boieldieun aukiolla.
Se perustettiin tukemaan ranskalaista oopperaa vuonna 1714, vastavoimaksi maanosaa hallinneelle italialaiselle oopperalle. Opéra-Comiquen tuottamat oopperat olivat Académie Royale de Musiquen tuotantoja vähemmän tiukasti määriteltyjä. Ranskalainen opéra comique terminä kattoi (ainakin 1800-luvulla) laajemman kentän kuin vain koomisen oopperan.
Opéra-Comiquen historiassa merkittäviä säveltäjiä ovat olleet Daniel-François-Esprit Auber, Fromental Halévy, Hector Berlioz ja Georges Bizet. Maininnan arvoinen on myös omintakeinen harpunsoittaja Nicolas Bochsa, joka sävelsi talolle seitsemän oopperaa. Bizet’n Carmen, joka nykyään on maailman tunnetuimpia oopperoita, sai kantaesityksensä Opéra-Comiquessa.
6. joulukuuta 1846 Berliozin Faustin tuomio sai kantaesityksensä Opéra-Comiquessa. Ensiesitys oli katastrofi ja velkaantunut säveltäjä joutui lainaamaan rahaa. Myös Claude Debussyn ainoa ooppera Pelléas ja Mélisande sai kantaesityksensä talossa, 30. huhtikuuta 1902.

Salle Favart

Vaikka Salle Favart, kuten rakennusta nykyään nimitetään, rakennettiin vasta 1898, oopperatalo itsessään on Pariisin vanhin. Kaksi aikaisempaa rakennusta paloivat maan tasalle 1838 ja 1887 – tyypillistä 1800-luvun teattereille.
Freenet Finland

Freenet Finland oli koululaisille, heidän vanhemmilleen ja opettajille tarkoitettu Internetin maksuton sähköposti- ja sisältöpalvelu, joka perustettiin vuonna 1993. Sen toteutti Teknillinen korkeakoulu, ja rahoituksesta vastasivat Suomen itsenäisyyden juhlarahasto Sitra sekä opetusministeriö. Projektipäällikkönä oli Jarmo Hallikas.
Freenet oli alkujaan tekstipohjainen hieman BBS:ien kaltainen valikkopohjainen järjestelmä, johon sai yhteyden paitsi ilmaiseksi Internetistä telnet-protokollalla, myös minuuttitaksaisella modeemiyhteydellä TeleSammon tai InfoTelin kautta. Yleisin taksa oli 19 penniä/minuutti ja paikallispuhelumaksu. Koska Freenetin osoite oli teknillisen korkeakoulun osoiteavaruudessa, sai sinne yhteyden myös useiden yliopistojen dial-up-palveluiden kautta paikallispuhelun hinnalla. Ohjelmistona oli helppokäyttöisenä pidetty Freeport, johon oli kytketty myös ulkoisia ohjelmia mm. sähköpostin, uutisryhmien, gopherin, WWW:n ja IRC:n käyttöä varten. Päivittäinen käyttöaikarajoitus oli aluksi 60 minuuttia.
Järjestelmä oli suosittu koululaisten keskuudessa, ja monen ensimmäiset Internet-käyttökokemukset ovatkin sen piiristä. Freenet oli suosittu myös BBS-harrastajien keskuudessa, koska kyseessä oli yksi ensimmäisistä suomalaisista Internet-yhteyden tarjoavista palveluista, joihin sai käyttäjätunnuksen suhteellisen helposti. Freenetiin sai myös helposti yhteyden, kun harrastelijoiden ylläpitämiä Internet-palveluita tarjoavien purkkeihin päästäkseen joutui usein jonottamaan modeemilinjojen vapautumista jopa tuntikausia.
Vuoden 1994 marraskuussa järjestetyt Freenet Finlandin yksivuotissyntymäpäivät Espoon Dipolissa yllättivät järjestäjät suosiollaan - vuoden 1994 aikana Internet oli "lyönyt läpi" ja esimerkiksi IRC:n kautta oli syntynyt valtavasti uudenlaisia verkkoyhteisöjä, joiden jäsenet tulivat Dipoliin tapaamaan toisiaan - monet tapasivat nettituttunsa ensimmäistä kertaa. Myös opetusministeri Riitta Uosukainen tutustui IRC:n saloihin tapahtumassa.
Freenet toimi Suomessa vuoteen 2001 asti, joskin loppuvaiheessa sen toiminta perustui pääasiassa WWW-sivuihin. Maksulliset Internet-palveluntarjoajat olivat syrjäyttäneet Freenetin Internet-yhteyskäytössä jo vuosia aiemmin.
Hollanninrottakoira

Ulkonäkö

Hollanninrottakoiralla on suora selkä ja voimakas lantio. Karva on säänkestävää, kovaa ja huonosti hoidetun näköistä. Värit ovat keltaisen eri sävyt. Urokset ovat korkeudeltaan 37–42 cm. Nartut ovat korkeudeltaan 35–40 cm. Rotu painaa 9–10 kg.

Luonne

Hollanninrottakoira on luonteeltaan ystävällinen. Se on helppo kouluttaa ja kuuntelee mielellään omistajaansa. Iloisuus on yksi rodun piirteistä.
Ruskokorvafasaani

Koko ja ulkonäkö

Ruskokorvafasaani on suurikokoinen lintu ja voi kasvaa 96–100 cm pitkäksi. Koiraat ovat tyypillisesti naaraita kookkaampia. Koiras on väriltään tummanruskea päälaeltaan, rinnastaan, selästään ja siivistään. Alaselkä on valkoinen. Pyrstö on viuhkamainen ja pyrstön pitkät sulat ovat valkoiset ja mustakärkiset. Naaman iho on höyhenistä paljas ja punainen. Silmien alla kulkee valkoinen juova. Nokka ja jalat ovat punertavat. Ruskokorvafasaaninaaras muistuttaa koirasta, mutta on pienikokoisempi.

Levinneisyys ja elintavat

Ruskokorvafasaania tavataan keskisen kiinan pohjoisosista. Lajin elinympäristöä ovat vuoristojen havu- ja lehtipuita kasvavat sekametsät tyypillisesti noin 1 000–2 600 metrin korkeudesta. Tyypillisesti ruskokorvafasaanit liikkuvat 10–30 yksilön ryhminä. Linnun ravintoa ovat siemenet, kasvien sipulit ja juurakot sekä hyönteiset. Ruskokorvafasaanin lisääntymisaika kestää huhtikuulta kesäkuulle. Naaras munii tyypillisesti 5–8 vihreää munaa ja hautoo munia noin neljän viikon ajan.
Ruskokorvafasaanikannan kooksi arvioidaan 5 000–17 000 yksilöä. Lajin kanta arvioidaan vaarantuneeksi. Sitä uhkaa elinympäristön väheneminen ja pirstaloituminen hakkuiden vuoksi ja metsästys.
Hyvän joulun toivotus

Hyvän joulun toivotus (engl. We Wish You a Merry Christmas) on englantilainen joululaulu 1500-luvulta. Laulun on suomentanut Sauvo Puhtila. Laulun alkuperä on englantilaisessa perinteessä, jossa joulun aikaan laulajia kiersi ovelta ovelle laulamassa joululauluja rahaa tai ruokaa vastaan.
Kölninvesi

Kölninvesi eli Eau de Cologne, yleisnimenä eau de cologne, on perinteikäs ja etenkin miesten suosima hajuvesi. Sen kehitti vuonna 1709 Kölnissä italialainen Giovanni Maria Farina, joka nimesi hajuveden asuinkaupunkinsa mukaan ja alkoi myydä sitä luksustavarakaupassaan.
Alkuperäistä kölninvettä nykyisin suositumpaa on kölniläisen Wilhelm Mühlensin vuonna 1792 luoma jäljitelmä Eau de Cologne 4711. Merkin on omistanut vuodesta 2006 lähtien saksalainen Mäurer+Wirtz.
Kölninvedessä on useita pääainesosia, kuten bergamottia, rosmariinia ja laventelia. Alkuperäisen kölninveden tarkka kaava on säilynyt vuosisatojen ajan samana ja on vain harvojen, kuten Farinan suvun jäsenten tiedossa. 
Eau de cologne (pienillä alkukirjaimilla) on myös yleisnimi, joka tarkoittaa mitä tahansa hajuvettä, jossa tuoksutiivisteen osuus on noin 2–5 %.
Niklas Hede

Ura

Hede aloitti uransa kaudella 1989–1990 HIFK:ssa. Hän ei onnistunut murtautumaan heti HIFK:hon, joten hän haki pelituntumaa myös I-divisioonasta, jossa hän edusti Karhu-Kissoja ja FoPSia. Hede siirtyi kaudeksi 1993–1994 HPK:on ja teki läpimurtonsa SM-liigassa tehoilla 11+21=32. Kaudeksi 1994–1995 hän palasi HIFK:hon ja kaudeksi 1995–1996 taas HPK:hon. Hän oli tuolla kyseisellä kaudella HPK:n paras pistemies tehoilla 16+22=38.
Kaudeksi 1996–1997 Hede siirtyi Saksan DEL-liigan Eisbären Berlinin riveihin. Hän viihtyi Berliinissä neljä kautta: ensin kolme Eisbärenissä ja yksi Berlin Capitalsissa. Hede palasi kaudeksi 2000–2001 SM-liigaan ja siirtyi Ässiin. Paluu Suomeen jäi kuitenkin vain yhden kauden mittaiseksi ja hän siirtyi kaudeksi 2001–2002 EC Bad Tölzin riveihin, 2. Bundesligaan. Hede pelasi uransa loppuajan Saksassa ja hankki myös maan kansalaisuuden.
Hede on sittemmin pelannut 2. Bundesligaa myös EHC Straubing Tigersissa ja EV Eisbären Regensburgissa. Hän pelasi myös kauden 2005–2006 kevätkauden DEL-joukkue Hamburg Freezersissä. Hede pelasi kaudella 2009–10 EHC Münchenissä, Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 2. Bundesligassa. Hän voitti sarjan mestaruuden keväällä 2010 ja lopetti pelaajauransa.
Hede toimi 2009-2011 Kiekko-Vantaa Idän valmennuspäällikkönä. Hän toimi myös YLE Urheilun asiantuntijana jääkiekon MM-kilpailuissa 2010.
Hede toimi 1.10.2011 alkaen HIFK:ssa (D-G) valmennuspäällikkönä.
Helmikuussa 2016 Hede nimitettiin EC Red Bull Salzburgin junioriakatemian urheilujohtajaksi. Pian hänen tilalleen johtoon tuli Helmut de Raaf Heden jatkaessa akatemissa, vastuualueenaan seuran alle 16-vuotiaat.
Erkki Kivelä

Erkki Kivelä (4. tammikuuta 1918 Luumäki – 5. marraskuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen yritys- ja urheilujohtaja, koulutukseltaan ekonomi. Hän sai kauppaneuvoksen arvon 1969. Hän oli Union-Öljyn toimitusjohtaja 1950–1980, Atlas-Öljyn toimitusjohtaja 1980–1983. Vuosina 1955–1971 hän toimi Pesäpalloliiton puheenjohtajana ja sen jälkeen 1972–1981 SVUL:n puheenjohtajana.
Kivelä kirjoitti muistelmat Orpopojan valssi (Kirjayhtymä, 1984 ISBN 951-26-2673-X).
Velallinen

Velallinen on velkasuhteen osapuoli, jolla on oikeudellinen velvoite (velka) täyttää tietty varallisuusarvoinen suoritus toiselle osapuolelle eli velkojalle. Jos velallinen jättää suorituksen kokonaan täyttämättä tai täyttää sen virheellisesti, hänet voidaan velvoittaa korvaamaan velkojan kärsimä vahinko, suorittamaan puuttuva osuus tai myöntymään sopimuksen purkuun. Jos velallinen pahentaa maksukyvyttömyyttään ja näin vahingoittaa velkojan asemaa, hän syyllistyy velallisen epärehellisyydeksi nimitettyyn rikokseen. Velallisen petos on rikos, jossa velallinen pyrkii saamaan hyötyä antamalla vääriä tietoja. Velallisen vilpillisyydeksi nimitetään rikosta, jossa velallinen tekee petoksellisen teon ilman hyötymistarkoitusta. Velallisenkuulustelu on käräjäoikeudessa tapahtuva konkurssimenettelyn vaihe, jossa velallinen esittää näkemyksensä velkojan konkurssihakemukseen ja jossa hakemuksen kohtalo ratkaistaan. Konkurssivelallinen on oikeussubjekti, jonka kohdalla täyttyvät konkurssinedellytykset.

Yhteisvelalliset

Jos kaksi tai useampi henkilö, esimerkiksi puolisot, ottavat yhdessä velkaa, heitä kutsutaan yhteisvelallisiksi. Velkavastuu on tällöin lähtökohtaisesti yhteisvastuullista eli solidaarista. Velkoja voi vaatia koko velan maksua yhdeltäkin velalliselta.
Jos joku velallisista on maksanut velkaa omaa osuuttaan enemmän, hänelle syntyy takautumisoikeus. Sen perusteella hän voi vaatia muiden puolesta maksamaansa osuutta takaisin toisilta velallisilta.
Yhteisvelalliset vastaavat velasta kukin yhtä suurin osuuksin, jos muuta ei ole sovittu. Jos tasaosuuksista halutaan poiketa, on määräosaisvastuut mainittava velkakirjassa. Voidaan esimerkiksi sopia, että A vastaa 10 000 euron osuudesta ja B 20 000 euron osuudesta.
Epidermaalisen kasvutekijän reseptori

Rakenne

EGFR ilmenee solun pinnalla inaktiivisena monomeerina ja se aktivoituu spesifisten ligandejen sitouduttua siihen. Näitä ligandeja ovat esimerkiksi epidermaalinen kasvutekijä (EGF), transformoiva kasvutekijä alfa (TGFα) ja neureguliini. Aktivaatiossa EGFR voi pariutua toisen EGFR:n kanssa muodostaakseen aktiivisen homodimeerin. Se voi myös pariutua muiden ErbB -perheeseen kuuluvien proteiinien kanssa, kuten Her 2/neu, muodostaakseen heterodimeerin. Jotkin tutkimukset myös antavat viitteitä siitä, että myös aktiivinen EGFR klusteri olisi mahdollista muodostua.
Ligandin sitoutuminen reseptoriin stimuloi EGFR:n sisäistä tyrosiinikinaasiaktiivisuutta ja johtaa signaalinvälitykseen, joka usein sisältää MAPK, Akt ja JNK reitit. Näiden aktivoituminen johtaa DNA synteesiin ja solun erilaistumiseen. Kinaasiaktiivisuus voi myös johtaa viiden C-terminaalisessa domainissa sijaitsevan tyrosiinitähteen autofosforylaatioon.

Kliiniset sovellukset

Epidermaalisen kasvutekijän reseptorin mutaatiot, jotka johtavat sen yli-ilmenemiseen tai yliaktiivisuuteen, on yhdistetty useisiin syöpiin kuten keuhkosyöpään ja glioblastoomaan.
Ylimmäinen (Iitti)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 53 hehtaaria, se on 1,5 kilometriä pitkä ja 750 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 2,4 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0024 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 4,6 metriä ja suurin syvyys on 8,7 metriä. Sen rantaviivan pituus on 4,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Pyhäjärven alue (Kymijoki)ella (14.12), jonka Mankalan Arrajärven alueeseen (14.122) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 74,4 metriä mpy.
Messenger (luotain)

Lentorata

Messenger lensi noin 8 miljardin kilometrin matkan spiraalilentona Merkuriukseen vajaassa seitsemässä vuodessa. Luotain oli aluksi tarkoitus lähettää matkaan 11. toukokuuta 2004, mutta saman vuoden maaliskuussa NASA ilmoitti lähtöä siirrettävän saman vuoden elokuuhun. Myöhästymisen johdosta luotaimen matka Merkuriukseen pidentyi kahdella vuodella. Uuden suunnitelman mukaisesti Messenger teki Maan ohilennon vuonna 2005, Venuksen ohilennon lokakuussa 2006 ja uudelleen kesäkuussa 2007. Luotain teki kolme Merkuriuksen ohilentoa tammi- ja lokakuussa 2008 ja syyskuussa 2009. Se asettui onnistuneesti planeettaa kiertävälle radalle 18. maaliskuuta 2011. Euroopan avaruusjärjestön ESAn ja Japanin avaruusjärjestön JAXAn kaksi BepiColombo-luotainta ovat tuolloin vasta testattavina. Niiden matka kohti Merkuriusta alkanee vuoden 2016 aikana.

Luotaimen rakenne

Messengerin mitoitukset ovat 1,27 m × 0,71 m × 1,05 m. Sitä suojaa Auringolta puolikkaan sylinterin muotoinen suoja. Luotaimesta ulottuu 3,6 m:n pituinen magnetometrin pidin. Luotaimen massa on 987,7 kg, josta 607,8 kg on ajoainetta ja heliumia. Luotain on rakennettu pääosin grafiittisyanaattiesterikomposiitista (GRCE). Päämoottorin teho on 645 N, lisäksi luotaimessa on neljä 22 N ohjausmoottoria. Virtaa tuottavat aurinkokennot antavat 450 W Merkuriuksen kiertoradalla.
Luotaimen rakensi Johns Hopkinsin yliopisto. Luotaimessa on kaksi samanlaista lentotietokonetta, Integrated Electronics Module (IEM). Molemmissa on 25 MHz pääsuoritin ja 10 MHz suoritin virheiden havainnointiin. Suorittimet ovat säteilysuojattuja RAD6000-suorittimia, jotka perustuvat IBM:n PowerPC-suorittimiin. Tiedon tallennusta varten luotaimessa on kaksi yhden gigatavun massamuistia.

Ensimmäinen Merkuriuksen ohilento

Luotain teki ensimmäisen Merkuriuksen ohilennon 14. tammikuuta 2008. Ohilento oli historiallinen, sillä kyseessä oli ensimmäinen luotainvierailu Merkuriuksessa 33 vuoteen. Ohilento sujui suunnitelmien mukaisesti, ja Messenger lensi lähimmillään vain 200 kilometrin korkeudella Merkuriuksen pinnasta.
Ohilennon aikana suoritetut mittaukset aloitettiin 13.1.2008 klo 15.00 ja lopetettiin 15.1. klo 17.00 Suomen aikaa. Kaikkiaan lennon aikana otettiin yli 1 200 kuvaa. Suurin osa kuvista otettiin alueilta, joita Mariner 10 -luotain ei kolmella ohilennollaan saanut kuvatuksi. Siten ohilennon tuottama kuvamateriaali on enimmäkseen ennennäkemätöntä. Kuvien ja tulosten siirtäminen Maahan alkoi, kun mittaukset on saatu päätökseen, ja kuvien julkaiseminen aloitettiin pian tämän jälkeen.

Toinen Merkuriuksen ohilento

Toinen Merkuriuksen ohilento tapahtui 6. lokakuuta 2008. Lähimmillään Messenger oli vain 200 kilometrin päässä Merkuriuksesta. Ohilennon aikana kuvattiin edellisen lennon tapaan sitä puolta Merkuriuksesta, jota Mariner 10 ei kuvannut.
Albumit auki

Albumit auki on alun perin Helsinki-aiheinen valokuvatietokanta, joka keräsi vuosina 2002-2006 yli 20 000 valokuvaa helsinkiläisten kotiarkistoista. Vuodesta 2014 alkaen Albumit auki on laajentunut paperi- ja diakuvien pelastushankkeeksi ja kotialbumeihin kerätyn kulttuurihistoriallisen aineiston kerääjäksi vähitellen Suomessa.
Alkuperäiseen valokuvatietokantaan kerättiin kuvia vuodesta 2002 alkaen Kontulan ostoskeskuksessa sijaitsevassa Kontupisteessä, jonne sai tuoda valokuvia skannattavaksi. Tietokantaa kartoitti valokuvaaja Eeva Rista vuosina 2002–2006. Projekti oli EU:n Urban II -yhteisöaloiteohjelman rahoittama. Rahoitus albumeille päättyi vuoden 2006 lopussa.
Vuonna 2014 opetus- ja kulttuuriministeriö tuki Albumit auki -jatkohanketta, jonka painopiste on alle 30-vuotiaiden työllistämisessä. Tässä yhteydessä Albumit auki -aineisto linkitetään myös Kansalliseen digitaaliseen kirjastoon. Toinen jatkohanke mahdollisti hankkeen kehittämisen koko Suomen tarpeisiin. Ensimmäiset uudet kaupungit Albumit auki -kokoelmia kartuttamassa olivat Jyväskylä, Turku, Lahti ja Raasepori.
Albumit auki -arkistoa ja sen kokoelmia ylläpitää Helsingin kaupungin tytäryhtiö Lasipalatsin Mediakeskus Oy. Asiantuntijakumpaneita arkiston kehittämisessä ovat olleet Helsingin kaupunginmuseo ja Suomen valokuvataiteen museo.
Pitkäpaasi

Pitkäpaasi (ven. Долгий Камень) on Virolahden ulkosaari Suomenlahdella luovutetun Karjalan puolella, noin kuusi kilometriä nykyisen Venäjän rajan takana.
Myöhemmän kylän muodostanut Pitkäpaaden saariryhmä Paation kaakkoispuolella koostuu lounaisesta Kotisaaresta eli Pitkäpaadesta sekä koillisesta Essaaresta, joiden väliin jää luonnonsatama. 
Pitkäpaasi oli pitkään Virolahden ainoa asuttu saari. Ensimmäinen tunnettu asukas on Jaakko Henrikinpoika (1543), josta polveutuu Virolahden Hanskin suku , Haapasaaren Tuomala/Warma –suku   sekä mahdollisesti Seiskarin ja Suursaaren Hanski-suvut . Jaakko Henrikinpojan jälkeläisestä Tuomas Henrikinpojasta polveutuu Pitkäpaaden myöhempi asutus. 
Myöhemmin saarella toimi luotsiasema. Korkeimmillaan Pitkäpaaden asukasluku oli vuonna 1915. Silloin asukkaita oli vähän yli 400.
Suomen merimuseon omistama Colin Archerin suunnittelema luotsikutteri Pitkäpaasi on saanut nimensä Pitkäpaaden luotsiaseman mukaan.
Vuonna 1951 perustettu Pitkäpaasi-Seura on julkaissut Itäviitta-vuosikirjaa vuodesta 1955 asti, sekä teoksen Pitkäpaasi ennen vanhaan (Jaakko Korjus. Pitkäpaasi-Seura ry, Hämeenlinna 1992.)
Pitkäpaasi muodostaa osan joulukuussa 2017 perustettua Itäisen Suomenlahden luonnonpuistoa.

Vierailijoita

Vuonna 1555, 18.9. - 27.9, joutui kuningas Kustaa Vaasa huonojen purjehdussäiden vuoksi majailemaan laivastoineen Pitkäpaadessa oltuaan matkalla Tukholmasta Viipuriin. 
Sodan aikana 26.5.1790 kuningas Kustaa III adjutantteineen astui maihin Pitkäpaadelle ja myöhemmin vielä uudelleen 31.5.
Myöhemmin 1900-luvun ensikymmenellä Pitkäpaasi oli Helsingin - Viipurin laivareitin varrella ja sinne oli helppo päästä. Pitkäpaadessa asuivat kesävieraina mm. Eero Järnefelt ja Armas Järnefelt, Jean Sibelius, Väinö Hämäläinen, Elli Tompuri, Hugo Simberg, Ester Helenius, Akseli Gallen-Kallela ja Yrjö Weijola. Eero Järnefelt jopa kuvasi Pitkäpaaden kalastajakylän kookkaassa maalauksessa. Myös Ester Heleniuksen tauluissa esiintyy Pitkäpaaden maisemia ja henkilöitä. Yrjö Veijolan näytelmä Nuori luotsi lienee syntynyt Pitkäpaadessa vietettyjen kesien seurauksena. Kirjan kansilehteä koristi Kiuskerin vahtituvan kuva.