google/wiki40b huggingface dataset:
Kõrgessaare

Kylät

Kõrgessaaren kunnassa oli kuntakeskuksen (Kõrgessaaren pienkauppala) lisäksi 58 kylää:
Heigi, Heiste, Heistesoo, Hirmuste, Hüti, Isabella, Jõeranna, Jõesuu, Kalana, Kaleste, Kanapeeksi, Kauste, Kidaste, Kiduspe, Kiivera, Kodeste, Koidma, Kopa, Kurisu, Kõpu, Laasi, Lauka, Lehtma, Leigri, Lilbi, Luidja, Malvaste, Mangu, Mardihansu, Meelste, Metsaküla, Mudaste, Mägipe, Napi, Nõmme, Ogandi, Ojaküla, Otste, Palli, Paope, Pihla, Poama, Puski, Reigi, Risti, Rootsi, Sigala, Suurepsi, Suureranna,  Sülluste, Tahkuna, Tammistu, Tiharu, Viita, Viitasoo, Vilima, Villamaa, Ülendi.

Väestö

Vuonna 2011 Kõrgessaaren kunnassa oli 1 062 asukasta, joista 1 032 (97,2 %) oli virolaisia, 18 (1,7 %) venäläisiä ja 12 (1,1 %) muita kansallisuuksia.
Ginga Densetsu Riki

Tarina

Tarina alkaa Akakabuton ensiesiintymisellä: se hyökkää pellolla laiduntavien lehmien kimppuun ja tappaa niistä kaksi, emän ja vasikan. Tämän jälkeen esitellään Gohee Takeda ja hänen koiransa Shiro, Rikin isä.
Loppuosa mangasta keskittyy lähinnä Rikin pentuaikojen tempauksien kuvaamiseen. Hopeanuolen lapsuudesta poiketen Riki ei ollut pentueensa paras, vaan pienin ja heiveröisin. Muiden pentujen löytäessä uudet kodit, Riki jää emonsa Yamabukin luo. Myöhemmin Yamabuki kuitenkin viedään takaisin oikealle omistajalleen, jolloin Riki ikävöi äitiään niin paljon, että päättää lähteä yksin häntä etsimään. Matkalla Riki kohtaa vaikeuksia ja joutuu Mamushi Heijin johtaman villikoirajengin rökittämäksi. Riki pääsee pakenemaan heidän kynsistään hyppäämällä jokeen. Myöhemmin hän tapaa isänsä Shiron, joka antaa hänelle kalan syötäväksi. Shiro ei kuitenkaan tunnista Rikiä pojakseen.
Mangan edetessä nähdään myös nuori Daisuke, joka on vähällä päästä hengestään huristellessaan mäkiautollaan rekan alle. Rekka tönäisee Daisuken alas tien penkkaa pitkin ja kuski pakenee paikalta. Riki näkee tämän ja yrittää ulvomalla kutsua apua. Gohee ja Shiro saapuvatkin paikalle juuri parahiksi, sillä Heijin villikoirajengi oli jo ehtinyt käydä Daisuken kimppuun. Riki puolustaa Daisukea parhaansa mukaan, mutta vasta Gohēn ilmaan ampuma laukaus saa villikoirat luikkimaan pakoon.
Manga päättyy kohtaukseen, joka nähdään myös Ginga Nagareboshi Gin -mangan alussa. Gohee ja Shiro ovat metsästämässä Akakabutoa, mutta karhu onnistuu yllättämään heidät. Akakabuto iskee käpälällään Goheeta päähän ja tämän vasen korva repeytyy irti. Riki saapuu taistelupaikalle ja tuo haavoittuneelle Goheelle aseen, jolla tämä saa ammutuksi Akakabuton oikean silmän puhki. Riki joutuu myös katsomaan vierestä, kuinka hänen isänsä kuolee syöstessään itsensä ja samalla Akakabuton rotkoon.
Cinema 4D

Yleistä

CINEMA 4D käytetään 3D-sovelluksena ja se soveltuu esimerkiksi matte maalaukseen elokuvissa BodyPaint 3D:n kanssa. Sitä on käytetty elokuvissa, kuten Napapiirin pikajuna, Karvakamut ja Monsteritalo.
Sovellus luottaa yleisesti käytettyyn 3D-grafiikka -teknologiaan joka luo ryhmän "pisteitä" (tunnetaan myös verteksinä) joka muodostaa yhteenliitetyistä pinnoista. Illuusio kolmannesta ulottuvuudesta luodaan objekteilla monista pinnoista. Still kuvat, elokuvat ja peliympäristöt (muiden joukossa) voidaan luoda tällä tekniikalla.
Mosport International Raceway

Historia

Mosportissa on ajanut pitkän historiansa aikana F1-, F5000-, IndyCar-, MotoGP-, ja CanAm-sarjat. Nimi Mosport tulee sanasta Motorsport.
Ensimmäinen kilpailu radalla ajettiin 1961, joka keräsi kilpa-ajajia eripuolilta maailmaa. Stirling Moss voitti tämän kisan ja sai sen vuoksi nimikko-neulansilmän, Moss Cornerin. Radasta tuli Kanadan GP:n pitopaikka kaudeksi 1967, 1969 ja 1971-77.
Mosport vaihtoi omistajaa 1998, ja sen nimeksi tuli Mosport International Raceway. Rata päällystettiin uudelleen ja samalla levennettiin vuonna 2001, jotta se täyttäisi FIAn standardit. Ajajien pyynnöstä rataa ei muutettu muutoin yhtään.
Mosportissa on ollut useita kuolonkolareita, joissa on saanut surmansa niin ratahenkilöstöä, kuljettajia kuin katsojiakin. Tunnetuin kolari lienee saksalaisen Manfred Winkelhockin turma 1985. Hän kuoli, kun Porsche 962:n törmäsi seinään.
Ilām (provinssi)

Ilām on yksi Iranin 31 provinssista. Se sijaitsee maan länsiosassa, Irakin vastaisella rajalla. Provinssin pääkaupunki on Ilam. Vuonna 2010 provinssissa eli noin 566 000 asukasta.
Punalatvahaarakas

Ulkonäkö

Itiöemä on hyvin haaroittunut, mutta kuitenkin muodoltaan pyöreä. Nuorena se muistuttaa kukkakaalia. Haarat ovat väriltään lähes valkoisia, paitsi kärjet, jotka ovat roosan tai purppuran värisiä. Itiöpöly on väriltään kellertävää.

Elinympäristö

Punalatvahaarakasta esiintyy lehti- ja sekametsissä.
Íñigo Martínez

Seurajoukkueura

Martínez siirtyi Real Sociedadin junioreihin kotikuntansa Ondarroan seurasta Aurrerasta 15-vuotiaana. Hän pelasi kaudesta 2009–2010 alkaen Real Sociedadin reservijoukkueessa, jonka kanssa hän saavutti saman kauden päätteeksi sarjanousun Segunda División B:hen.
Real Sociedadin edustusjoukkueessa ja Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa Martínez debytoi 27. elokuuta 2011 kauden 2011–2012 avauskierroksen ottelussa Sportingia vastaan. Hän herätti huomiota onnistuttuaan maalinteossa joukkueensa omalta kenttäpuoliskolta 2. lokakuuta 2011 Baskimaan paikallisottelussa Athleticia vastaan. Hän teki vastaavanlaisella kaukolaukauksella maalin myös 27. marraskuuta 2011 ottelussa Betisiä vastaan. Martínez pelasi debyyttikaudellaan yhteensä 26 liigaottelussa, joista kaikki avauskokoonpanossa, ja teki kolme maalia.

Maajoukkueura

Martínezilla on kokemusta myös Espanjan nuorisomaajoukkueista. Hän on pelannut alle 21-vuotiaiden joukkueessa karsintaotteluita vuoden 2013 EM-kilpailuihin, ja hänet valittiin vuoden 2012 kesäolympialaisten jalkapalloturnaukseen osallistuvaan joukkueeseen.
Musa Baluku

Musa Baluku on ugandalais-kinšasankongolaisen aseistautuneen ryhmän Liittoutuneiden kansanvaltaisten voimien (ADF) johtaja. Hänen arvonimensä on šeikki. Ryhmä vastustaa Ugandan presidentti Yoweri Musevenin politiikkaa tekemällä hyökkäyksiä, joissa se surmaa ihmisiä.

Elämä

Vuonna 2009 Baluku toimi imaamina Kansanvaltaisten voimien Naduin leirin moskeijassa ja sekä ryhmän varajohtajana.
Vuonna 2013 Baluku toimi ryhmän poliittisena ylikomissaarina ja päätuomarina. Huhtikuussa 2014 Balukusta tuli Benin koillispuolella toimivan ADF:n ryhmän johtaja. YK:n mukaan Kansanvaltaiset voimat hajautui toukokuussa 2014 kahteen ryhmään sen jälkeen, kun Kongon armeija teki ratsian heidän asuinalueilleen. Toista ryhmää johti ryhmän perustaja ja johtaja Jamil Mukulu ja toista Baluku.
Vuonna 2015 Baluku toimi varajohtajana. Baluku siirtyi johtajaksi kesäkuussa 2015, kun ryhmän aiempi johtaja Mukulu oli pidätetty Tansaniassa. Ryhmän varajohtajaksi tuli Hood Lukwago.
28. joulukuuta 2017 Ugandan armeijan Kansanvaltaisten voimien vastaisista toimista vastaava tiedottaja sanoi, että armeijan saamien epävarmojen tietojen mukaan Baluku on haavoittunut hyökkäyksessä, jonka armeija teki 22. joulukuuta ryhmän asuinalueille metsikössä Kongon puolella.

Perhe

Daily Monitor -lehden mukaan Baluku on naimisissa Mukulun tytärpuoli Stellan kanssa.
Karoliina Kaasalainen

Silja Karoliina Kaasalainen (s. 1. huhtikuuta 1988 Vantaa) on suomalainen kävelijä. Hän edustaa Nokian Urheilijoita ja häntä valmentaa Juhani Kaasalainen.
Alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa 2005 Kaasalainen oli 5 000 metrin kävelyssä neljästoista ja alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 2006 hän oli 10 000 metrin kävelyssä kuudestoista. Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2007 hän sijoittui 10 000 metrin kävelyssä neljänneksitoista. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui 20 kilometrin kävelyssä seitsemänneksi. Hän on saavuttanut 10 kilometrin kävelyssä SM-kultaa vuosina 2007, 2009, 2011 ja 2012, SM-hopeaa vuonna 2008 ja SM-pronssia vuonna 2014. 20 kilometrin kävelyn Suomen-mestaruuden hän voitti vuonna 2012. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saavuttanut 3 000 metrin kävelyssä kultaa vuosina 2008–2010.
Hän on osallistunut Suomi–Ruotsi-maaotteluun vuosina 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2011 ja 2012 lajin ollessa 5 000 metrin kävely. Hän voitti maaottelun vuosina 2007, 2009 ja 2012.
Thea von Harbou

Thea Gabriele von Harbou (27. joulukuuta 1888 Tauperlitz Baijeri –  1. heinäkuuta 1954 Berliini) oli saksalainen kirjailija, elokuvakäsikirjoittaja ja näyttelijä, syntyperältään preussilaista aristokratiaa. 
Hänen ensimmäinen romaaninsa ilmestyi 1905 lehdessä Deutsche Roman-Zeitung. Hän kuitenkin ryhtyi näyttelijäksi ja aloitti 1906 Düsseldorfissa, mistä hän muutti Weimariin (1908), Chemnitziin (1911) ja Aacheniin (1913). Aachenissa hän tutustui ensimmäiseen aviomieheensä, näyttelijä, ohjaaja Rudolf Klein-Roggeen, ja he avioituivat 1914.
Hän kirjoitti vuonna 1920 Fritz Langin kanssa ensimmäisen elokuvakäsikirjoituksensa Unelmien temppeli. Langista tuli hänen toinen aviomiehensä 1922, ja he tekivät seuraavina vuosina yhteistyötä, kirjoittivat esimerkiksi käsikirjoituksen elokuviin  Metropolis ja M – kaupunki etsii murhaajaa. He muuttivat erilleen lokakuussa 1931, ja avioero tuli voimaan 1933. Von Harboun liittyminen Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen vuonna 1932 oli luultavasti syy avioeroon Langista, joka 1934 muutti Saksasta Pariisiin, kun hänen elokuvansa Tri Mabusen testamentti oli kielletty Saksassa. 
Harbou teki käsikirjoituksen elokuvaan Der Herrscher (1937), jonka ohjasi Veit Harlan ja pääosaa näytteli Emil Jannings. Elokuva kertoo ehdottomasta alistumisesta diktaattorin valtaan, ja palkinto tulee täydellisenä voittona.
Brittiläinen sotilashallinto pidätti hänet toisen maailmansodan jälkeen, ja hän joutui tekemään sekalaisia töitä, kuten siivoamaan raunioita pommituksen jäljiltä. Saatuaan työluvan hän teki jonkin verran töitä elokuvan parissa ja jatkoi käsikirjoituksien kirjoittamista.
Arvostelukyvyn kritiikki

Arvostelukyvyn kritiikki (saks. Kritik der Urteilskraft) on Immanuel Kantin vuonna 1790 julkaisema filosofinen teos. Se tunnetaan myös ”kolmantena Kritiikkinä” — edeltäjinään Puhtaan järjen kritiikki (1781) ja Käytännöllisen järjen kritiikki (1788).

Perusteet

Arvostelukyvyn kritiikki täydentää Kantin kriittistä projektia ja luo pohjaa modernille estetiikalle. Teos on jaettu kahteen pääosaan, ”Esteettisen arvostelman kritiikki” ja ”Teleologisen arvostelman kritiikki”. Näiden lisäksi siihen kuuluu laaja yleiskatsaus koko kriittisestä järjestelmästä lopullisessa muodossaan esitettynä.
Kriittinen projekti eli tiedon rajojen ja ehtojen etsiminen alkoi Puhtaan järjen kritiikistä, jossa Kant esitti transendentaalisen estetiikkansa, lähestymistavan havainnon ongelmaan, jossa ajan ja avaruuden ei katsota olevan riippumattomia, itsenäisiä entiteettejä vaan tapoja, joilla mieli järjestää ja strukturoi aistimaailmaa. Kantin johtopäätös oli, että ihmisjärjellä on tiettyjä perustavanlaatuisia antinomioita, erityisesti, että ei ole mahdollista ajatella toisaalta, että kaikki toiminta ja ajattelu olisi ulkoisten syiden määräämää, ja toisaalta että ihmisen käyttäytymisessä vaikuttaisi ”spontaani” kausaalinen periaate.
Ensimmäinen ajattelutapa, kausaalinen determinismi, oli Kantin mielestä kaikkien empirististen tieteilijöiden käyttämä. Se johti ajatukseen lopullisesta tieteestä, jossa kaikki empiirinen tieto voitaisiin syntetisoida kokonaiseksi ja täydelliseksi kausaaliseksi selitykseksi kaikesta maailmassa tapahtuvasta.
Toinen ajattelutapa, spontaani kausaliteetti, oli kaikkien moraaliseen toimintaan osallistuvien ihmisten implisiittisesti käyttämä. Kant tutki sitä enemmän Käytännöllisen järjen kritiikissä.
Arvostelukyvyn kritiikki käsittelee arvostelman itsensä paikkaa. Kant katsoi, että sen täytyy olla päällekkäinen sekä ymmärryksen (joka liittyy determinismiin) että järjen (joka liittyy spontaanisuuteen) kanssa.
Hämeenkosken vaakuna

Hämeenkosken vaakuna on Hämeenkosken (vuoteen 1995 asti Koski Hl) kunnan tunnus. Vaakunan aihe kuvaa koskia ja niiden valjastamisella saatua vesivoimaa sekä maataloutta.
Vaakunan selitys on ”punaisessa kilvessä kaksi hopeapalkkia, joissa kummassakin kaksi mustaa kaateista polviortta; palkkien välissä kolme hopeista palkeittaista apilanlehteä.” Vaakunan on suunnitellut Antti Salmenlinna, ja Kosken Hl. kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 26. marraskuuta 1951. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 1. huhtikuuta 1952. Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2016, kun Hämeenkoski liittyi Hollolan kuntaan.
Jacó Roberto Hilgert

Jacó (Jacob) Roberto Hilgert (s. 27. tammikuuta 1926 Harmonia) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 30. marraskuuta 1952 ja nimitettiin Cruz Altan hiippakunnan johtoon 19. heinäkuuta 1976. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alfredo Vicente Scherer, jota avustivat João Cláudio Colling ja José Ivo Lorscheiter.
Hilgert jäi eläkkeelle 8. toukokuuta 2002.
Liikuntasauma

Liikuntasauma on rakenne, joka estää siihen kohdistuvien rasitusten siirtymisen rakenneosasta toiseen ja sallii rakenteiden liikkeen. Tyypillisesti liikuntasaumaa käytetään sallimaan lämpölaajenemisesta aiheutuva rakenteiden liike, mutta sitä voidaan käyttää myös rakenteiden värähtelyn tai maanjäristyksen aiheuttamien liikkeiden sallimiseen. Liikuntasaumoja voi helpoiten nähdä silloissa tai rautatiekiskoissa.
Bis(kloorimetyyli)eetteri

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa bis(kloorimetyyli)eetteri on väritöntä nestettä, jolla on erittäin voimakas pistävä ja tukahduttava haju. Yhdiste reagoi veden kanssa muodostaen formaldehydiä ja vetykloridia. Bis(kloorimetyyli)eetteri ärsyttää erittäin voimakkaasti hengitysteitä, silmiä ja ihoa ja aineelle altistumisesta voi seurata voimakasta kurkkukipua, hengityksen vaikeutumista, keuhkovaurioita ja syövytysvammoja. Yhdisteen tiedetään olevan karsinogeeninen ja mutageeninen ja aineelle altistuminen nostaa keuhkosyöpään sairastumisen riskiä.

Valmistus ja käyttö

Bis(kloorimetyyli)eetteriä valmistetaan paraformaldehydin ja väkevän rikkihapon vetykloridin tai klooririkkihapon seoksen välisellä reaktiolla noin 26–28 °C:n lämpötilassa. Yhdistettä muodostuu myös kloorimetyylimetyylieetterin valmistuksen sivutuotteena.
Aikaisemmin bis(kloorimetyylimetyyli)eetteriä on käytetty suuria määriä monien polymeerien, hartsien ja tekstiilien valmistuksessa. Sen suuren myrkyllisyyden ja karsinogeenisuuden vuoksi sen käyttö on kuitenkin nykyään hyvin rajoitettua. Esimerkiksi Suomessa yhdistettä saa käyttää ainoastaan tutkimustarkoituksiin. Orgaanisissa synteeseissä bis(kloorimetyyli)eetteriä voidaan käyttää kloorimetyyliryhmän liittämiseen vaikeasti kloorimetyloituvien yhdisteiden kuten aromaattisten yhdisteiden ja anilidien tapauksessa, jotka eivät reagoi formaldehydin ja vetykloridin seoksen kanssa, tai happea sisältävien heterosyklisten yhdisteiden synteesiin.
Shantel VanSanten

Ura

VanSanten sai ensimmäisen suuren televisiosoorlinsa vuonna 2009 The CW:n nuortensarjasta Tunteet pelissä, jossa hän esitti Quinn Jamesia.
2014 VanSanten valittiin pääroolin Foxin draamasarjaan Gang Related.
Vuonna 2015 VanSanten valittiin Vera Buckleyn rooliin The CW:n scifisarjaan Sanansaattajat.
VanSanten esitti Patty Spivottia The CW:n The Flash sarjassa vuosina 2015–2016.
VanSanten toimi Wraith-hahmon äänenä vuonna 2019 julkaistussa videopelissä Apex Legends.
Brasilianpaimenkoira

Ulkomuoto

Brasilianpaimenkoira muistuttaa ulkoisesti bordercollieta. Sen karvapeite ole kovin pitkä ja kaikki värit sallitaan. Säkäkorkeus vaihtelee 55-65 cm välillä.

Luonne ja käyttäytyminen

Rotu on älykäs, kestävä ja nopea oppimaan eikä se ole aggressiivinen karjalle. Se on hyvin kestävä ja ketterä, minkä vuoksi se on ihanteellinen harrastuskoira. Se on tuntemiaan ihmisiä kohtaan ystävällinen ja sävyisä. Se ei ole aggressiivinen eikä hyökkää tunkeilijan kimppuun, mutta se varoittaa uhkaavasta vaarasta, minkä vuoksi se haukkuu jokaista outoa ääntä. Se on brittiläisiä kantarotujaan nopeampi. Eräs muunnos joka on saatu aikaan risteyttämällä rotuun saksanpaimenkoiraa on tavallista älykkäämpi, mutta sillä on taipumusta hyökätä pienempien eläinten kimppuun.

Alkuperä

Brasilianpaimenkoira on Pampan gauchojen koira, joka kehittyi Rio Grande do Sul'n alueella. Se polveutuu collie-tyyppisistä paimenkoirista, kuten bordercolliesta ja colliesta, sekä alueen alkuperäisistä koirista, joita oli käytetty paimentamiseen löytöretkeilijöiden saapumisesta lähtien. Sitä käytettiin ja käytetään edelleen lampaiden ja muiden eläinten paimennukseen sekä niiden vartiointiin ja yleiseen työskentelyyn gauchojen maatiloilla.
Windows Media Video

Windows Media Video (WMV) on videonpakkaustiedostomuoto, joka tukee muutamia Microsoftin kehittämiä kaupallisia koodekkeja. Alkuperäinen videoformaatti WMV suunniteltiin alun perin Internetin streaming-sovelluksiin kilpailijaksi RealVideolle. Muut formaatit, kuten WMV Screen ja WMV Image, palvelevat erikoistunutta sisiältöä. Society of Motion Picture and Television Engineers (SMPTE) -säätiön antaman standardisoinnin ansiosta WMV 9 on omaksuttu myös fyysisiin formaatteihin, kuten HD DVD ja Blu-ray.
Erkki Mykrä

Ura

Erkki Mykrä opiskeli Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1969-1972. Hän myös toimi Turun Piirustuskoulun kuvanveiston opettajana 1977-1988. 
Kuvataiteilijan ammatin ohessa Mykrä on toiminut muusikkona ja tehnyt omaa musiikkia yhteistyössä muun muassa Pirjo ja Matti Bergströmin kanssa. Yleisradio nimesi Mykrän vuonna 1980 "Viikon suomalaiseksi lauluntekijäksi". Mykrä julkaisi ensimmäisen LP-levynsä julkistamiskonsertissa Helsingin Tavastia-klubilla 1988.
Martti Harva

Martti Yrjänä Harva (vuoteen 1927 Holmberg, 14. lokakuuta 1920 Helsinki – 6. heinäkuuta 2010 Porvoo) oli suomalainen vuorineuvos ja yritysjohtaja.
Harva toimi vuodesta 1970 vuoteen 1987 Helsingin Puhelinyhdistyksen toimitusjohtajana. Hän seurasi tehtävässä Sven Jalavistoa. Ennen siirtymistään yrityksen toimitusjohtajaksi hän työskenteli HPY:n apulaisjohtajana vuosina 1957–1960, teknisenä johtajana vuosina 1961–1970 ja varatoimitusjohtajana vuosina 1966–1970.  
Harva tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta yhteiskoulusta 1939 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1949. Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli vuoteen 1957 Turun kaupungin puhelinlaitoksen käyttöinsinöörinä. Vuosina 1955–1956 hän täydensi opintojaan Michiganin yliopistossa Ann Arborissa saatuaan ASLA-stipendin.
Harvan luottamustehtäviin lukeutuivat muun muassa Sähköinsinööriliiton hallituksen puheenjohtajuus 1965–1970, Puhelinlaitosten liiton puheenjohtajuus 1966–1987, Oy Heltelin hallituksen puheenjohtajuus 1984–1988 ja Datatie Oy:n hallintoneuvoston puheenjohtajuus 1985–1988. Harvalle myönnettiin vuorineuvoksen arvonimi vuonna 1977. Hän sai myös Suomen Leijonan ritarikunnan ja Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan komentajamerkit. Sotilasarvoltaan Harva oli reservin insinöörikapteeni (1970). 
Martti Harvan isä oli professori, uskontotieteilijä Uno Harva ja hänen äitinsä oli lastenkirjailija Elin Munsterhjelm. Hänen puolisonsa vuodesta 1947 oli arkkitehti Armi Eina Irmeli Seppola.
Abdelaziz Belkhadem

Abdelaziz Belkhadem (arab. عبد العزيز بلخادم‎) (s. 8. marraskuuta 1945 Aflou, Ranskan Algeria) on algerialainen poliitikko ja maan pääministeri vuosina 2006–2008. Hän oli Algerian parlamentin puhemiehenä 1990–1991 ja maan ulkoministerinä elokuusta 2000 toukokuuhun 2005. Tämän jälkeen presidentti Abdelaziz Bouteflikan läheinen suojatti Belkhadem toimi presidentin henkilökohtaisena edustajana hallituksessa ministerin arvolla, kunnes edellinen pääministeri Ahmed Ouyahia erosi virastaan puolueiden välisten kiistojen seurauksena. Abdelaziz Belkhadem nimitettiin pääministeriksi 24. toukokuuta 2006.
Lauren Montgomery

Ura

Montgomery aloitteli animaattorina 2000-luvun alussa tekemällä storyboardeja Justice League Unlimitediin. Sittemmin hän on toiminut myös ohjaajana Legion of Super Heroesin myötä vuosina 2006–2007. Ensimmäisen elokuvansa Superman: Doomsday Montgomery ohjasi yhdessä Brandon Viettin ja Bruce Timmin kanssa. Elokuvan jälkeen hän on tehnyt storyboardeja animaatioelokuviin Oikeuden Puolustajat: Uusi rintama, Next Avengers: Heroes of Tomorrow ja Hulk vs Thor.
Erityisesti Montgomery oli vaikuttamassa Ihmenaiseen perustuvassa animaatioelokuvassa Wonder Woman. Hän muun muassa toimi pääsuunnittelijana elokuvan nimikkohahmolle ja viimeisteli kuvasuunnitelmia. Elokuvan tuotannon aikana elokuvan tuottaja Bruce Timm oli vaikuttunut Montgomeryn kyvystä ohjata, sekä toiminta että draama tilanteita, kun useimmiten moni ohjaaja kykenee ohjaamaan hyvin vain jommankumman.
Pikonlinna

Pikonlinna (Keski-Hämeen parantola, Pikonlinnan parantola; myöhemmin Pikonlinnan sairaala) on Kangasalle vuonna 1931 perustettu sairaala, joka toimi aluksi tuberkuloosiparantolana. Sairaala toimi talvi- ja jatkosodan aikana sotilassairaalana. Vuonna 1968 se liitettiin osaksi Tampereen keskussairaalaa, jolloin sinne muodostettiin keuhkotauti- ja reumaosastot. Pikonlinnan sairaalan toiminta tässä muodossa päättyi vuonna 2007, kun Tampereelle valmistuivat uudet tilat. Tämän jälkeen rakennukseen on tullut monia palveluyrityksiä, joissa oli vuonna 2017 noin 250 työpaikkaa.
Loimijoen paperitehdas

Loimijoen paperitehdas oli Loimaan Vesikoskella Loimijoen Vesikoskessa vuosina 1907-1909 toiminut paperitehdas. Tehdas perustettiin samalla paikalla aiemmin toimineen naulatehtaan tuhouduttua tulipalossa vuonna 1903. 
Tehdas aloitti toiminnan nimellä Ab Loimijoki Pappersbruk - Loimaan Paperitehdas Oy. Naulatehdasta pyörittänyt Ferraria oli aiemmin hakenut paperitehtaan perustamiseen lupaa, jota sille ei kuitenkaan ollut myönnetty. Uuden yhtiön johtoon kuuluivat muun muassa Wilh. Bensow, Karl Fazer ja K.G. Fazer sekä A.L. Granfelt. 
Tehtaan tuotteina valmistettiin luonnonruskeaa paperia pääasiassa vientiin. Paperikone hankittiin Viipurin Konepaja-nimiseltä yhtiöltä. Muita koneita toimittivat myös ruotsalaiset valmistajat. Myös voimalaitoksen turbiinit olivat ruotsalaisia. Hiokkeen raaka-aineena olivat rimat ja sahausjätteet. Vuosituotannoksi oli suunniteltu 1500 t/a, mutta käytännössä tuotanto jäi noin 760 tonniin. Tehtaassa oli työntekijöitä noin 90.
Paperitehdas ei kuitenkaan  menestynyt taloudellisesti. Kahden konkurssin jälkeen tehdas lopetti  toimintansa. Konkurssihuutokaupassa vuonna 1912 tehtaan koneet osti kauppias Wilh. Bensow. Bensow myi paperitehtaan koneet edelleen Myllykosken Puuhiomo Oy:lle, missä se toimi 1970-luvun alkuun saakka. Paperikone on edelleen museokoneena UPM:n Keskusarkistossa Valkeakoskella. Rakennuksessa on toiminut myöhemmin nahkateollisuutta.
Paperitehtaan aikana vuonna 1908 Vesikoskelle rakennettiin uusi voimalaitos patoineen. Vesikosken voimalaitos jäi toimintaan ja päätyi sittemmin Vesikosken Sähkölaitos Oy:n haltuun.