google/wiki40b huggingface dataset:
Kevin Kurányi

Seurajoukkue

Jalkapalloilun Kurányi aloitti seitsemänvuotiaana vuonna 1988 Serrano FC-nimisessä joukkueessa Rio de Janeirossa Brasiliassa. Vuonna 1993 perheen muuttaessa Panamaan hän siirtyi Las Promesas Panaman joukkueeseen, jossa vuoden pelattuaan palasi Serranoon. 1996 hänen perheensä muutti jälleen Panamaan ja hän palasi vanhaan seuraansa. 1997 Kurányi muutti Saksaan, jossa hän pääsi pelaamaan VfB Stuttgartin juniorijoukkueeseen. Muutaman U-20 -pelin pelattuaan hän pääsi Stuttgartin edustusjoukkueeseen, jonka kanssa hän teki ensimmäisen sopimuksensa vuonna 2001.
Kaudella 2002-2003 hän oli Bundesliigan paras saksalainen maalintekijä, ja oli yksi joukkueen tärkeimpiä pelaajia joukkueen päädyttyä sarjassa toiseksi. Hän siirtyi Stuttgartista FC Schalkeen kesällä 2005. Kaudeksi 2010–2011 Kurányi siirtyy FK Dynamo Moskovaan.

Maajoukkue

Kurányi pelasi vuosina 2003-2008 Saksan maajoukkueessa 52 ottelua ja teki 19 maalia. Hänet valittiin myös vuosien 2004 ja 2008 EM-kilpailuihin, mutta jäi joukkueen ulkopuolelle Saksassa pidetyistä MM-kilpailuista 2006. 
Ottelussa Venäjää vastaan 11. lokakuuta 2008 Kurányi oli jätetty pelaavaan kokoonpanon ulkopuolelle ja joutui seuraamaan ottelun katsomosta. Ensimmäisen puoliajan jälkeen hän päätti omavaltaisesti poistua kotiin, minkä seurauksena päävalmentaja Joachim Löw ilmoitti seuraavana päivänä, ettei tule enää valitsemaan Kurányita maajoukkueeseen.
Peli on menetetty

Esityshistoria Suomessa

Valtion elokuvatarkastamo asetti elokuvalle ennakkotarkastuksessa heti tuoreeltaan 27.11.1956 ikärajan KK (Kokonaan kielletty), joten elokuvaa ei saanut Suomessa laillisesti esittää eikä levittää. Valituskierrosten jälkeen Korkein hallinto-oikeus päätti kuitenkin, että elokuvan saa esittää, ja elokuva saikin ensi-iltansa 1961. Elokuva esitettiin uudestaan 18.4.2003, jolloin sen kävi katsomassa vajaat 2 500 katsojaa. Sitä ennen elokuvaa oli esitetty televisio kaksi kertaa. Yle Teema on esittänyt elokuvaa 2000-luvulla useita kertoja.

Vaikutus

Elokuvaa pidetään Kubrickin ensimmäisenä mestariteoksena, ja yhtenä film noir-tyylin parhaimmista esimerkeistä. Elokuvaohjaaja Quentin Tarantino on sanonut elokuvaa yhdeksi suurimmista inspiraatioista hänen esikoisohjaukseensa Reservoir Dogsiin, joista näkyvin omaksuttu elementti on elokuvan epälineaarinen tarinankerronta.
Maunu Niinistö

Maunu Eemeli Niinistö (19. elokuuta 1915 Punkalaidun – 16. marraskuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen kirjallisuudentutkija.
Blaker

Blaker on Norjan Akershusin läänissä sijaitseva kylä ja entinen kunta. Blakerin kunta yhdistettiin Sørumin kanssa 1. tammikuuta 1962.
Georgia Turkvision laulukilpailussa

2013

Georgia osallistui kaikkien aikojen ensimmäiseen Turkvision laulukilpailuun Turkin Eskişehirissä vuonna 2013. Edustajiksi valittiin laulajat Eynar Balakişiyev ja Afik Novruzov kappaleella "Qelbini Saf Tut" (Qəlbini Saf Tut). Turkvision laulukilpailun semifinaalissa he eivät kuitenkaan päässeet jatkoon.

2014

Vuonna 2014 Georgia osallistui uudestaan Turkvision laulukilpailuun, joka järjestettiin Kazanissa, Tatarstanissa. Edustajiksi valittiin laulaja Aysel Mammadova ja Ayla Şiriyeva kappaleella "Tenhayam". Kilpailun semifinaalissa he saivat 141 pistettä, sijoittuivat viimeisiksi, eivätkä päässeet näin finaaliin.

2015

Georgia osallistui myös vuoden 2015 kilpailuun, joka järjestettiin Istanbulissa, Turkissa. Edustajaksi valittiin Anar Askerov kappaleella "Tenha yürek". Finaalissa Askerov sai 138 pistettä ja sijoittui kuudenneksitoista.
Kaitakämmekkä

Ulkonäkö ja koko

Ohut- ja hentovartinen kaitakämmekkä kasvaa 20–40 cm korkeaksi. Juurimukula on syvään liuskainen. Lehdet ovat tavallisesti alle sentin leveitä, tasasoukkia tai suikeita, kapeahkotyvisiä, sirottavia ja toisinaan myös kaarevia. Lehdet ovat alta sinivihreitä, päältä tummanvihreitä ja ruskeatäpläisiä tai joskus myös täplättömiä. Varren ylin lehti ei tavallisesti yltä kukintoon saakka. Kukinto on lyhyt, leveähkö, harsu ja vähäkukkainen tähkä. Kukka on väriltään purppuranpunainen ja tummakirjailuinen. Huuli on leveä, matalaan kolmiliuskainen ja sen laidat eivät ole selvästi taakäänteisiä. Kannus on sikiäimen pituinen. Kaitakämmekkä kukkii kesä-heinäkuussa.

Taksonomia

Kaitakämmekkä kuuluu liuskakämmeköiden sukuun, jonka lajit ovat muuntelevia ja muodostavat helposti paikallisrotuja, mikä hankaloittaa suuresti kaitakämmekän tunnistamista. Myös lajin taksonominen asema on kiistelty. Määrittelyä vaikeuttaa myös se, että liuskakämmekät risteytyvät helposti. Kaitakämmekän tiedetään risteytyvän erityisen helposti maariankämmekän (Dactylorhiza maculata) kanssa. Suomessa risteymää tavataan yleisenä lajien yhteisillä kasvupaikoilla, ja risteämän levinneisyysalue yltää Kainuun ja Pohjanmaan korkeudelta Keski-Lappiin. Kaitakämmekän ja punakämmekän (D. incarnata) risteymä on lähes yhtä yleinen, Suomessa sitä esiintyy Pohjois-Karjalasta Kittilän korkeudelle. Lisäksi kaitakämmekän ja kalkkimaariankämmekän (D. fuchsii) välinen risteymä tunnetaan, Suomessa se on löydetty Länsi-Lapista.

Levinneisyys

Kaitakämmekkää kasvaa Euroopassa harvinaisena paikallisesti lauhkealla ja havumetsävyöhykkeellä Britteinsaarilta ja Ranskasta Fennoskandiaan ja Venäjälle. Lajia tavataan myös Siperiassa ja Aasiassa vastaavissa ilmastoissa. Yhtenäisin levinneisyysalue sillä on Pohjoismaissa.
Suomessa kaitakämmekkä on yleisin Itä- ja Pohjois-Suomessa Rovaniemen korkeudelle asti. Pohjois-Pohjanmaa–Pohjois-Karjala-linjan eteläpuolisella alueella kasvi tunnetaan lukuisilta, mutta vain yksittäisiltä paikoilta. Eteläisimmät kasvupaikat ovat Ahvenanmaalla ja Hankoniemellä, pohjoisin Enontekiöllä. Etelä-Suomessa laji on taantunut ja tuoreita havaintoja on hyvin vähän.

Elinympäristö

Kaitakämmekkä kasvaa kosteilla kalkkipitoisilla mailla: letoilla, lähdesoistumissa ja suoniityillä.

Uhanalaisuus

Suomessa kaitakämmekkä on uhanalaisuusluokittelussa vaarantunut. Uhanalaistumisen syitä ovat rakentaminen, avoimien kasvupaikkojen sulkeutuminen sekä keräily. Lajin kasvupaikkoja on tuhoutunut myös soiden ojitusten takia, erityisesti Etelä-Suomessa.
Kaitakämmekkä on Suomessa rauhoitettu entisen Oulun läänin eteläpuolella, myös Ahvenanmaan maakunnassa. Ruotsissa laji on rauhoitettu kokonaan.
Columbus (ISS)

Columbus on Kansainvälisen avaruusaseman kiertoradalla oleva tutkimuslaboratorio-moduuli. Se laukaistiin kiertoradalle 8. helmikuuta 2008 avaruussukkulalennolla STS-122. Moduuli on Euroopan avaruusjärjestön rahoittama ja EADS Space Transportation -yhtiön Bremenissä valmistama.

Historia

ESA aloitti Columbus-ohjelman vuonna 1985. Sen piti alun perin tulla osaksi Euroopan omaa avaruusasemaa, jonne lennettäisiin ESAn Hermes-sukkulalla. 1980-luvun lopulta alkaen kaikkien suurten avaruusvaltioiden avaruustoiminnan rahoituksen kasvu päättyi, niin myös Euroopassa. Siksi Columbuksesta tuli osa ISS-avaruusasemaa.
Merenrantaniitty

Merenrantaniitty on avoin, matalia heiniä ja ruohoja sisältävä niitty jonka kasvillisuus on rannan suuntaisesti vyöhykkeistä.
Merenrantaniityillä voi kasvaa myös suurempia kasveja kuten katajia, mutta puita ja pensaita on muuten vähän. Sen kasvillisuus on luontaista tai kehittynyt niiton ja laidunnuksen seurauksena. Perinteisesti rantaniityillä laiduntavat nautakarja ja lampaat. Niityllä on usein kosteampia lampareita ja nousuveden aikana merivesi nousee niitylle. Merenrantaniityillä pesivät muun muassa punajalkaviklo ja etelänsuosirri.

Uhat

Merenrantaniittyjen pahimpina uhkina ovat laidunnuksen vähentyminen, sekä rantojen rehevöityminen jonka seurauksena niittykasvillisuus on monin paikoin hävinnyt ja rantaniittyjä uhkaa pusikoituminen ja umpeenkasvu. Myös ranta-alueiden rakentaminen ja ojitukset ovat vakava uhka niityille. Niittyjen hoitoon on mahdollista saada maatalouden ympäristötukea.

Suojelu

Suomessa merenrantaniityt on suojeltu luonnonsuojelulain 29 § mukaisesti. Luonnontilaisia tai luonnontilaiseen verrattavia merenrantaniittyjä ei saa muuttaa niin, että luontotyypin ominaispiirteiden säilyminen kyseisellä alueella vaarantuu.
John Mortimer Fourette Smith

John Mortimer Fourette Smith (23. kesäkuuta 1935 Orange, New Jersey – 22. tammikuuta 2019) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Newarkin arkkihiippakuntaan 27. toukokuuta 1961 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Tres Tabernaen titulaaripiispaksi 20. marraskuuta 1987. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. tammikuuta 1988. Pääkonsekraattorina toimi Theodore Edgar McCarrick, jota avustivat Peter Leo Gerety ja Walter William Curtis.
Smith sai 25. kesäkuuta 1991 nimityksen Pensacola-Tallahasseen piispaksi ja 21. marraskuuta 1995 Trentonin koadjuuttoripiispaksi. 30. kesäkuuta 1997 hänestä tuli Trentonin piispa, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 1. joulukuuta 2010.
Herodianos

Herodianos tai Herodianus (m.kreik. Ἡρωδιανός, noin 180 – noin 255) oli kreikkalais-roomalainen virkamies ja historioitsija. Herodianos oli syntyjään kreikkalaisperäinen ja kirjoitti kreikankielisen kahdeksankirjaisen Rooman historian, joka käsitti vuodet 180–238. 
Teosta Tes meta Markon basileias historiai kirjoittaessaan Herodianos oleskeli pitkään Roomassa. Se on säilynyt kokonaan ja se kuvaa aikaa keisari Marcus Aureliuksen kuolemasta keisari Gordianus III:n noususta valtaan. Sitä ei pidetä aina täysin luotettavana, vaikkakin se muodostaa parhaan lähteen käsittelemästään ajanjaksosta. Se on fiktiota pursuavan Historia Augustan ohella ainoa lähde, joka kertoo ajan vähemmän tunnetuista tapahtumista, kuten keisari Maximinus Thraxin vallasta (jonka kohdalla Herodianos on harvinainen silminnäkijä keisarin väitettyä jättiläismäistä kokoa koskien), ja hän myös antaa esimerkiksi Elagabaluksesta tasapuolisemman kuvan kun Dio Cassius.
Nikolai I:n patsas

Nikolai I:n patsas (ven. Па́мятник Никола́ю I, Pamjatnik Nikolaju pervomu) on Venäjän keisarin Nikolai I:n muistomerkki Pietarissa Venäjällä. Vuonna 1859 paljastettu patsas sijaitsee Iisakinaukiolla Iisakinkirkon ja Marian palatsin välissä.
Muistomerkin suunnittelu alkoi vuonna 1856 arkkitehti Auguste de Montferrandin piirustusten mukaisesti. Sen mallin laati Roman Zalemann. Kuusi metriä korkean ratsastajapatsaan suunnitteli ja valoi pronssista kuvanveistäjä Pjotr Klodt. Patsaan ja sen graniitista, porfyyrista ja marmorista pystytetyn jalustan yhteinen korkeus on 16,3 metriä.
Jalustan kohokuvat kuvaavat Nikolai I:n hallituskauden tapahtumia: dekabristikapinan kukistamista vuonna 1825, Heinätorin koleramellakoiden rauhoittamista vuonna 1831, Venäjän lakikokoelman laatineen Mihail Speranskin palkitsemista vuonna 1833 ja Verebjen rautatiesillan tarkastusta Pietarin ja Moskovan välisen radan avajaisissa vuonna 1851. Patsasta reunustavat veistokset symboloivat oikeudenmukaisuutta, uskoa, viisautta ja voimaa. Niille on annettu keisarin puolison ja tyttärien piirteet.
Neuvostoaikaisen tulkinnan mukaan ”muistomerkin prameus korostaa santarmin maineen saavuttaneen tsaarin kylmäkiskoista ylimielisyyttä, sotilaallista kireyttä ja teatraalisuutta. Jalustaa koristavat kohokuvat kertovat tsaarin kunniattoman hallituskauden tapahtumista. Neljä vertauskuvallista veistosta herättivät jo aikalaisissakin pelkkää ivaa”. Patsaan taiteelliset arvot kuitenkin estivät sen hävittämisen. Ratsastajapatsaan erikoisuutena on että se seisoo vain kahdella tukijalalla.
Leningradin piirityksen aikana muistomerkki oli suojattu hiekkasäkein täytetyllä kotelolla. Se restauroitiin perusteellisesti vuosina 1987–1988. Alkuperäisen kaltainen aitaus pystytettiin uudelleen vuosina 1991–1992.
Jerry Rice

NFL-ura

Vuonna 1985 NFL:n varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella varattu Rice edusti 16 vuotta San Francisco 49ersia. Tämän lisäksi hänellä oli lyhyemmät jaksot toisten länsirannikon joukkueiden Oakland Raidersin ja Seattle Seahawksin riveissä.
Rice äänestettiin kaikkien aikojen parhaaksi amerikkalaisen jalkapallon pelaajaksi NFL:n oman TV-kanavan, NFL Networkin vuonna 2010 asiantuntijoiden kesken järjestämässä äänestyksessä kaikkien aikojen sadasta parhaimmasta pelaajasta.
Rice valittiin 2010 amerikkalaisen jalkapallon Hall of Fameen.
Finn Zetterholm

Finn Zetterholm (s. 4. elokuuta 1945) on ruotsalainen trubaduuri ja lastenkirjailija. Hän vietti lapsuutensa Sigtunassa ja on valmistunut filosofian kandidaatiksi. Zetterholm on tutkinut ruotsalaista laulelmaperinnettä ja kirjoittanut siitä artikkeleita sekä julkaissut kymmenen lastenkirjaa.
Bangladeshin lippu

Bangladeshin lippu syntyi vuonna 1971 bengalilaisten vapaustaistelijoiden lipusta. Bengalilaiset kävivät intialaisten tukemina lyhyen sodan Länsi-Pakistanin keskushallintoa vastaan. Sodan jälkeen Itä-Pakistan julistettiin itsenäiseksi Bangladeshin valtioksi. Vapaustaistelijoiden lipussa oli punainen pallo, jossa oli maan kartta keltaisella, vihreällä pohjalla, mutta tämä ”Kultainen Bengali” -kartta jätettiin pois, koska sen katsottiin turhaan vaikeuttavan lipun piirtämistä ja kääntöpuolelta toteuttamista.
Punainen vapauden aurinko kuvaa vapaustaistelussa annettua veriuhria. Vihreä taas kuvaa maan rehevyyttä. Punainen aurinko ei ole aivan keskellä lippua vaan sivussa, jotta lipun liehuessa näyttäisi siltä, että pallo on keskellä. Bengalilaisista 88 prosenttia on muslimeita, joten vihreä kuvaa myös islamia. Vihreä kuvaa myös hedelmällisyyttä ja maan nuoruutta sekä tulevaisuuden uskoa.
Hanna Vihriälä

Hanna Vihriälä (ent. Jaanisoo, s. 1974 Oulainen) on suomalainen nykytaiteilija ja kuvanveistäjä. Hänen teoksiaan on nähty lukuisissa taidemuseoissa ja -gallerioissa sekä Suomessa että ulkomailla. Hänen töitään on myös monissa julkisissa tiloissa sekä museoiden kokoelmissa.
Vihriälä on opiskellut kuvataidetta Limingan taidekoulussa ja Lapin yliopistossa. Hän valmistui kuvanveistäjäksi Viron taideakatemiasta ja on suorittanut taiteen maisterin tutkinnon Helsingin Kuvataideakatemiassa.
Kesällä 2014 Vihriälä oli mukana Kiasman ja Marimekon yhteisnäyttelyssä, joka kantoi nimeä Kimpassa. Hänen näyttelyssä esillä ollut teoksensa Makea seinäruusu koostui 200 000 karkista. Vihriälän veistosinstallaatio Päivänvalossa oli esillä kesän 2017 ajan Vaasan Taidehallin edustalla.
Vihriälä asuu ja työskentelee Tampereella.
Suomen Yksityisyrittäjäin Puolue

Suomen Yksityisyrittäjäin Puoluejärjestö (SYP) (ruots. Privatföretagarnas Partiorganisation i Finland) oli 1970-luvun toiminut pienyrittäjien etupuolue. Yhdistyksenä tammikuussa 1972 perustettu SYP hyväksyttiin puoluerekisteriin 8. elokuuta 1972. Puolueen perustajat olivat lähinnä pienyrittäjiä, jotka pitivät hallituksen politiikkaa yrittäjien elinehtoja kaventavana.
Puolueohjelmassaan SYP korosti ihmiskeskeistä ja turvallista yhteiskuntaa, puolusti yksityistä omistusoikeutta sekä piti tarpeellisena turvata ihmisten halua yksityisyritteliäisyyteen ja työntekoon. SYP vastusti kaikkea sosialisointia.
SYP:n ensimmäinen puheenjohtaja oli tamperelainen liikkeenharjoittaja Reino Tamminiemi. Heikosti sujuneiden vuoden 1972 kunnallisvaalien jälkeen puolueen puheenjohtajaksi tuli Nils Meder. Hänen aikanaan puolue kuitenkin ajautui pahoihin taloudellisiin vaikeuksiin. Uudeksi puheenjohtajaksi valittiin porilainen leipomoalan yrittäjä Ilmari Holmlund, joka oli myöhemmin Kokoomuksen kansanedustajaksi ja sisäministeriksi valitun Anne Holmlundin isä.
Vuoden 1976 kunnallisvaaleissa Ilmari Holmlund keräsi Porissa yli 600 ääntä, joka oli kolmasosa puolueen äänimäärästä koko maassa. 1979 eduskuntavaalien yhteydessä Holmlund herätti huomiota esiintymisellään Yleisradion vaalitentissä. Hän muun muassa vertasi SYP:a pannukakkuun ja ilmoitti itse äänestävänsä jonkun muun puolueen ehdokasta. 
SYP poistettiin puoluerekisteristä lokakuussa 1979 sen jäätyä ilman kansanedustajia kaksissa peräkkäisissä eduskuntavaaleissa.
SYP:n puoluerekisteristä poiston jälkeen Ilmari Holmlund siirtyi Porin valtuustossa Kokoomuksen ryhmään.
Tallinn JazzOn

Tallinn JazzOn on vuosittain Tallinnan vanhassa kaupungissa järjestettävä kolmipäiväinen musiikkifestivaali. Tallinn JazzOn on aatteellinen musiikkitapahtuma, jonka tavoitteena on levittää jazz-musiikkia, kansantajuistaa kulttuuria, edistää muusikoiden kansainvälistä yhteistyötä ja tarjota ilmaisia laadukkaita musiikkiesityksiä jazzin ystäville Tallinnasta ja muista kaupungeista. Vuonna 2013 Tallinn JazzOn -festivaali järjestetään Tallinnassa 28.–30. kesäkuuta.

Paikka

Jazz-festivaali "Tallinn JazzOn" järjestetään Virossa, Tallinnan vanhassa kaupungissa, joka kuuluu Unescon maailmaperintökohteiden listaan. Vanhan kaupungin ainutlaatuinen henki auttaa luomaan festivaalissa ystävällisen ja rennon ilmapiirin.
Ljubljanan kaupungintalo

Ljubljanan kaupungintalo on rakennus Slovenian pääkaupungissa Ljubljanassa. Se rakennettiin alun perin 1400-luvun loppupuoliskolla. Nykyisen ulkoasunsa se sai vuosina 1717-1719. Rakennus on uudelleenrakennettu useaan otteeseen, laajimmin vuonna 1963. Tuolloin uudelleenrakennussuunnitelman teki arkkitehti Svetozar Križaj. Kaupungintalon julkisivu on venetsialaissävytteinen.
Star Wars: The Clone Wars (1. tuotantokausi)

Jaksoluettelo

Suluissa jakson alkuperäinen nimi.
Casemiro

Seurajoukkueura

Casemiron kasvattajaseura on São Paulo, jonka edustusjoukkueessa hän pelasi Brasilian pääsarjaa Série A:ta kaudesta 2010 alkaen. Hän voitti São Paulon kanssa Copa Sudamericanan vuonna 2012.
Tammikuussa 2013 Casemiro siirtyi lainasopimuksella espanjalaiseen Real Madridiin. Hän kuului varsinaisesti seuran reservijoukkueen Castillan kokoonpanoon, mutta pääsi debytoimaan myös edustusjoukkueessa 20. huhtikuuta 2013 Primera Divisiónin ottelussa Betisiä vastaan. Kesäkuussa 2013 Real Madrid käytti Casemiron lainasopimuksessa olleen osto-oikeuden, minkä myötä hänet nostettiin vakituisesti edustusjoukkueeseen. Sopimus on neljävuotinen, ja madridilaislehtien mukaan Real Madrid maksoi São Paulolle 5–6 miljoonan euron siirtokorvauksen.

Maajoukkueura

Casemiro oli voittamassa alle 20-vuotiaiden Etelä-Amerikan- ja maailmanmestaruutta vuonna 2011. Samana vuonna hän debytoi myös miesten maajoukkueessa.
Filippiiniensarvinokka

Esiintymisalue

Lajia esiintyy Filippiineillä Panayn saarella ja sen rannikolla lähisaarilla Sicogon ja Pan de Azucar, Guimaras, Negros, Masbate ja Ticao. Se on 1800-luvulla ollut yleinen saarilla Panay, Guimaras, Negros ja Masbate. Pareja voi nykyisin olla alle 900. Panaylla se on edelleen melko yleinen Panayn vuoriston kansallispuistossa mutta muualla harvinainen. Negrosilla se on havaintojen mukaan vähentynyt. Alalaji ticaensis on hävinnyt Ticaolta, jossa se oli runsaslukuinen 1900-luvun alussa, mutta nyttemmin sen esiintymisestä ei ole näyttöä, eikä saari ole sopiva elinalue. Sicogonilta ja Guimarasilta laji on luultavasti hävinnyt.

Kannan suuruus

Kannan suuruudeksi on arvioitu vähintään 1 800 yksilöä, mikä vastaa 1 200 aikuista yksilöä, mutta arvio on nykyisin vanhentunut, ja nyt kannan suuruus voi olla alle tuhat yksilöä. Kanta on ilmeisesti hävinnyt monilta saarilta, ja vähenemisen uskotaan jatkuvan nopeasti. Uutta tietoa kannan suuruudesta tai sen vähenemisestä ei ole, mutta määrän väheneminen ei ole todennäköisesti yhtä nopea tulevaisuudessa, koska jäljellä olevat elinalueet on suojeltu.

Elinalueet

Laji elää vanhoissa ainavihannissa dipterokarpusmetsissä 1 100 metrin korkeuteen asti, ehkä metsienhakkuun vuoksi siirtynyt jopa 1 500 metrin korkeudellekin, ja toisinaan sitä voi tavata sekundaarimetsissä ja yksittäisissä hedelmäpuissa. Sen pesä on korkeassa puussa, usein muutaman hehtaarin suuruisilla alueilla. Pesäkolojen on havaittu keskittyvän jäljellä oleville elinpaikoille keskimäärin 11 metrin korkeuteen, ja etäisyys pesien välillä oli havaintojen mukaan noin 190 metriä. Pesätiheydeksi arvioitiin Balabagvuorella kolme pesää neliömetrillä.

Ravinto

Lajin ravinto koostuu pääasiassa hedelmistä, mutta 14 prosentissa tarkkailuista pesistä ravinto sisälsi eläinperäistä ainesta.

Uhat

Lajin merkittävimmät uhat ovat metsien hävitys ja metsästys. Pieniä metsäalueita on jäljellä saarilla Masbate, Guimaras, Ticao, Pan de Azucar ja Sicogon. Vuonna 1988 arvioitiin, että Negrosilla on jäljellä metsää neljä prosenttia (se voi tosin olla aliarvio) ja Panaylla kahdeksan prosenttia. Aikuisten ja nuorten lintujen metsästys on hyvin yleistä. Lintujen myyntihinta voi olla jopa vain yksi dollari.
Skinheads Against Racial Prejudice

Historia

Alkuperäinen skinhead-alakulttuuri syntyi Yhdistyneessä kuningaskunnassa 1960-luvun lopulla ja siinä oli voimakkaita brittiläisiä mod- ja jamaikalaisia rude boy -vaikutteita. Tähän liittyi ska- ja soul-musiikin arvostus. Osa skinheadeista, myös mustat skinheadit, osallistui pakistanilaisten ja muiden eteläaasialaisten maahanmuuttajien pahoinpitelyihin, mutta skinhead-alakulttuuria ei kuitenkaan vielä näihin aikoihin liitetty rasismiin. 1970-luvun lopulla skinhead-alakulttuuri koki uuden tulemisen Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Tässä vaiheessa uusista skinheadeista huomattava osa oli valkoisia nationalisteja, jotka saattoivat kuulua sellaisiin organisaatioihin kuin British National Front, British Movement, Rock Against Communism ja Blood and Honour. Tämän vuoksi valtavirtamedia alkoi luokitella kaikki skinheadit uusnatseiksi. Tämä white power skinhead -liike levisi myös muihin maihin, kuten Yhdysvaltoihin.
Skinheads Against Racial Prejudice syntyi New Yorkissa 1987 Marcus Pachecon aloitteesta. Hän halusi näyttää, ettei skinhead-alakulttuuri perustu rasismiin ja ääripolitiikkaan. Eräitä SHARP:n alkuajan kannattajia olivat André Schlesinger Oi!-yhtyeensä The Pressin kanssa ja Jason O´Toole hardcore punk -yhtyeensä Life's Bloodin kanssa. Vuonna 1989 Oi!:ta soittavan The Oppressed -yhtyeen Roddy Moore tapasi Yhdysvalloissa SHARP-skinheadeja. Palattuaan Yhdistyneeseen kuningaskuntaan hän alkoi mainostaa SHARP-liikettä brittiläisille skinheadeille. SHARP levisi Saksaan, ympäri Eurooppaa ja muihinkin maanosiin. Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja muissa eurooppalaisissa maissa SHARP-asenne oli enemmänkin yksilöiden itselleen omaksuma ajattelutapa kuin organisoitu liike. 2000-luvulla SHARP mielletäänkin yksilön vakaumukseksi eikä organisaatioksi.
Gottlieb Bindesbøll

Michael Gottlieb Birckner Bindesbøll (5. syyskuuta 1800 Sjælland – 14. heinäkuuta 1856 Frederiksberg) oli tanskalainen arkkitehti.
Bindesbøll ryhtyi aluksi myllynrakentajaksi mutta lähti sitten opiskelemaan Kööpenhaminan kuninkaalliseen taideakatemiaan ja matkusteli sitten ulkomailla 1835–1838. Hänen ensimmäinen suunnitelutehtävänsä oli museorakennus Bertel Thorvaldsenin töille, jonka parissa hän vietti vuodet 1839–1847. Erikoislaatuisen museorakennuksen sisäpihalle sijoitettiin Thorvaldsenin hautakammio.
Muita Bindesbøllin töitä ovat sairaalat Aarhusissa, Oringessa ja Vordingborgissa, Landbohøjskolen-oppilaitos Kööpenhaminassa, Thistedin ja Næstvedin raatihuoneet, Hobron kirkko ja Klampenborgin kylpylälaitos. Vähän ennen kuolemaansa vuonna 1856 Bindesbøllistä tuli taideakatemian professori.  
Gottlieb Bindesbøllin poika oli arkkitehti ja muotoilija Thorvald Bindesbøll.
Stuart (suku)

Taustaa

Suvun nimi oli alun perin Stewart. Maria I alkoi käyttää Stuart-nimeä oleskellessaan Ranskassa, koska halusi että nimi lausuttaisiin siellä samalla tavalla kuin skotin kielessä. Stewart-nimi tuli perinnöllisestä tittelistä "High Steward of Scotland", jonka suvun edustajat saivat 1100-luvulla (titteli on nykyisin prinssi Charlesilla). 
Kuudes High Steward -titteliä kantanut, Walter Stewart (1293-1326) oli nainut Skotlannin kuninkaan Robert Brucen tyttären ja esitti tärkeää osaa Bannockburnin taistelussa. Heidän poikansa Robert peri kruunun, kun Robert Brucen poika David II kuoli lapsettomana 1371. 
Vuonna 1503 Jaakko IV pyrki solmimaan rauhan Englannin kanssa naimalla Henrik VII:n tyttären Margaret Tudorin. Heidän poikansa, myöhemmän Skotlannin Jaakko V:n syntymä yhdisti Tudor ja Stuart-suvut. Hänen tyttärensä Maria I vaati itselleen Englannin valtaistuinta väittäen Elisabet I:n olevan laiton valtaistuimelle vanhempiensa eron takia. Elisabet I kuitenkin määräsi Marian vankilaan ja myöhemmin teloitettavaksi tämän tultua Englantiin. Elisabet I kuoli ilman perillistä, mikä oikeutti myöhemmin Marian pojan Jaakko VI:n nousun Englannin kuninkaaksi, jolloin Englanti ja Skotlanti saivat yhteisen hallitsijan.
Hallitsijasuku sammui Annan kuoltua lapsettomana 1714. Parlamentti valitsi uudeksi kuninkaaksi Hannoverin vaaliruhtinaan Yrjön, jonka läheisin sukulaisside Stuart-sukuun kulki hänen äidinäitinsä Elisabet Stuartin kautta. Tämä oli Jaakko I:n tytär ja Kaarle I:n sisar.