google/wiki40b huggingface dataset:
Shavasana

Shavasana (sanskritiksi शवासन śavāsana) tai kuolleen asento on joogassa harjoitettava asana. Sitä kuvaillaan usein kaikkein vaikeimmaksi asanaksi. Hatha Yoga Pradipikassa, eräässä joogan perusteoksessa, shavasanan kerrotaan poistavan väsymyksen ja antavan mielelle levon. Shavasana suoritetaan perinteisesti joogaharjoituksen lopussa.

Etymologia

Shava (sanskritiksi शव śava) tarkoittaa ruumista ja asana (sanskritiksi आसन āsana) puolestaan tarkoittaa asentoa tai istumatapaa. Nimi perustuu shavasanan tarkoitukseen opettaa kuolemaan. Kuolema tulee tässä yhteydessä ymmärtää siten kuin se monissa Aasian uskonnoissa ja filosofisissa perinteissä käsitetään; kehosta, persoonasta ja egosta luopumisena. Shavasanan perimmäisenä ideana on tehdä ero asanassa olevan kehon ja todellisen itsen tai olemuksen välille.
Joskus shavasanasta käytetään myös nimeä mrtasana, jossa mrta (sanskritiksi मृत mṛta) tarkoittaa kuolemaa.

Kuvaus

Shavasanassa maataan selällään silmät suljettuina. Kehon on tärkeää olla symmetrisessä ja suorassa asennossa. Jalkojen annetaan olla suorina ja suunnilleen lantion leveyden verran erillään. Jalkaterät osoittavat yleensä ulospäin. Kädet asetetaan niin ikään suorina sivuille, erilleen ylävartalosta. Kämmenet osoittavat ylöspäin. Koko keho - myös niska, hartiat ja kasvolihakset - ovat rentoina. Alaselän tulee antaa säilyttää luonnollinen kaarensa shavasanan aikana.
Jos perinteinen shavasana tuntuu esimerkiksi selkävaivojen vuoksi epämiellyttävältä, suositellaan koukistamaan jalat tai nostamaan ne ylös tuolille.
Shavasanasta poistutaan yleensä hitaasti oikealle kyljelle kääntymällä.
Nuorten näyttely

Nuorten näyttely on vuodesta 1939 Helsingin Taidehallissa järjestetty nuorten taiteilijoiden yhteisnäyttely. Näyttely esittelee suomalaisten tai Suomessa asuvien, alle 35-vuotiaiden taiteilijoiden uusia, alle kolme vuotta sitten valmistuneita töitä. Nuorten näyttelyn tuottaa Suomen Taiteilijaseura. 
Nuorten näyttelyn tradition aloitti Suomen Taideyhdistys, joka joitakin sotavuosia lukuun ottamatta järjesti sen vuosittain 1990-luvulle saakka. 2000-luvulla Nuorten näyttelyn otti vetääkseen Suomen Taiteilijaseura, joka on sittemmin pitänyt sen joka toinen vuosi. Ikäraja oli aluksi 38 vuotta, mutta se laskettiin myöhemmin 35 vuoteen. Nuorten näyttelyyn ovat vuosien saatossa osallistuneet mm. Tove Jansson, Eila Hiltunen, Juhana Blomstedt, Harro Koskinen, Tommi Toija ja Ville Andersson.
Näyttely perustuu vapaaseen tarjontaan. Näyttelyyn valittavat teokset valitsee jury, jonka puheenjohtajina ovat viime vuosina toimineet taidemaalari Rauha Mäkilä (2015), kuvanveistäjä Villu Jaanisoo (2013), kuvataiteilija Antti Tanttu (2011) sekä valokuvataiteilija Stefan Bremer (2009).
Maecenas Kilta myöntää näyttelyn yhteydessä jaettavan nuoren taiteilijan palkinnon. Sen ovat viime vuosina saaneet kuvataiteilija Pia Sirén (2013) sekä kuvataiteilija, taidegraafikko Ari Pelkonen (s. 1978).
Hannu Tenhunen

Hannu Tenhunen (s. 1957 Joroinen) on suomalainen professori. Hän on toiminut vuodesta 2006 lähtien nanoelektroniikan professorina Turun yliopistossa. 
Lisäksi Tenhunen on vuosina 2005—2010 lähtien toiminut Turun tietotekniikan tutkimus- ja koulutuskeskuksen johtajana. Hän on myös sekä Tampereen teknillisen yliopiston että Teknillisen korkeakoulun dosentti. Tenhusella on myös professuuri Tukholman Kuninkaallisessa teknillisessä korkeakoulussa.
Tenhusen tutkimustyö on käsitellyt pääasiassa mikroelektroniikan järjestelmiä ja niiden suunnittelua.

Koulutus ja ura

Hannu Tenhunen valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1982 ja filosofian tohtoriksi Cornellin yliopistosta vuonna 1986.  Lisäksi Tenhunen on Tallinnan teknillisen yliopiston kunniatohtori ja hänellä on kunniaprofessuuri Pekingin Jiaotong Universityssä ja Fudan Universityssä Shanghaissa.

Julkaisut

Hannu Tenhunen on julkaissut yli 450 kansainvälisesti ja 130 kansallisesti arvioitua tieteellistä julkaisua. Lisäksi hänellä on kolmetoista patenttia.

Palkinnot

City of Shanghai Magnolia Silver Awards 2014, tunnustuksena arvokkaasta tuesta Shanghain kehitykselle ja yhteistyölle.
Diogo Jota

Seurajoukkueura

Jota siirtyi Paços Ferreiraan vuonna 2013 Gondomar SC:n juniorijoukkueesta. Hän teki debyyttinsä seuran edustusjoukkueen paidassa Primeira Ligassa helmikuussa 2015 Vitória Guimarãesia vastaan. Jota pelasi kaudella 2014–2015 kymmenen ottelua tehden niissä kaksi maalia. Seuraavalla kaudella hän teki 31 ottelussa 12 maalia.
Heinäkuussa 2016 Jota siirtyy Espanjan Primera Divisiónin Atlético Madridiin. Atlético lainasi hänet seuraavaksi kaudeksi FC Portoon, jossa hän teki 27 ottelussa kahdeksan ja syötti seitsemän maalia. Mestarien liigassa hän pelasi kahdeksan ottelua ja teki yhden maalin,
Atlético lainasi Jotan kaudeksi 2017−2018 Englannin mestaruussarjassa pelanneeseen Wolverhamptoniin. Hän teki 44 ottelussa 17 maalia Wolvesin noustessa Valioliigaan. Kesällä 2018 hän siirtyi pysyvästi Wolverhamptoniin 14 miljoonan euron siirtosummalla. Avauskaudellaan Valioliigassa hän teki 33 ottelussa yhdeksän ja syötti viisi maalia.

Maajoukkueura

Jota on edustanut Portugalia nuorten maajoukkuetasolla. Vuonna 2015 hän debytoi Portugalin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän pelasi kaksi ottelua ikäluokan EM-kilpailuissa 2017.
Dunguaire Castle

Dunguaire Castle (iiriksi Dún Guaire) on eräs Irlannin kuvatuimpia linnoja, ns. Tower House, joka sijaitsee maan länsirannikolla Kinvaran kreivikunnassa.

Historia

Linnan nimi juontaa juurensa muinaiseen Guairen linnoitukseen, jossa Connachtin kuningas asui aina kuolinvuoteensa 662 saakka. Alkuperäinen linnoitus sijaitsi luultavimmin nykyisestä linnasta hieman itään.
Linnan rakensivat 1520 Guairen jälkeläiset, O'Hynesit. Linna siirtyi 1600-luvulla Galwaylaisen Martynin suvulle ja siellä asui muun muassa Galwayn pormestari Richard Martyn vuoteen 1642. Linna säilyi Martynin suvun omistuksessa aina 1900-luvulle.
Oliver St. John Gogarty, kuuluisa kirurgi ja kirjallisuushahmo, osti linnan 1924, mutta hän ei koskaan asunut siellä pysyvästi. Hänen aikanaan linnasta tuli useiden kelttiläistä kirjallisuutta elvyttäneiden hahmojen, kuten William Butler Yeatsin, Lady Gregoryn, George Bernard Shaw'n, Edward Martinin ja John Millington Syngen vakituinen kohtaamispaikka.
Vuonna 1954 linnan hankki omistukseensa Christobel Lady Ampthill, joka alkoi kunnostaa sitä merkittävästi. Linna avattiin yleisölle 1966 ja siellä pidetään muun muassa keskiaikaisia juhlaillallisia. Shannon Free Airport Development Company hankki linnan omistukseensa vuonna 1972.

"Tower House"

Vaikka rakennus tunnetaan Dunguairen "linnana", se ei ole linna sanan varsinaisessa, militäärisessä merkityksessä. Ennemminkin se on niin sanottu 1500-luvulle tyypillinen Tower House, jollaisia rakensivat aikansa hyvin menestyneet ylhäiset ja maanomistajat. Dunguairen linnassa on pohjakerroksen lisäksi kolme muuta kerrosta.
Vapaudenaukio (Tallinna)

Vapaudenaukio (viroksi Vabaduse väljak) on aukio Tallinnan vanhankaupungin eteläpäässä Kesklinnan kaupunginosassa Virossa. Neuvostomiehityksen aikana aukio tunnettiin nimellä Voitonaukio (Võidu väljak). Aukion laidoilla sijaitsevat muun muassa Viron vapaussodan muistoksi vuonna 2009 paljastettu 23,5 metriä korkea Viron vapaudenpatsas sekä Pyhän Johanneksen kirkko.
Emilia Amper

Emilia Amper (s. 1981) on ruotsalainen avainviulun soittaja. Hänet julistettiin vuonna 2010 avainviulun maailmanmestariksi, ja on valittu Ruotsin vuoden 2012 kansanmuusikoksi.
Amper varttui Torsåsissa ja aloitti avainviulun soittamisen kymmenvuotiaana. Hän opiskeli Eric Sahlström -instituutissa. Hän sai Bachelor of Arts -arvon musiikkitieteessä ja sävellyksessä Trondheimin NTNU:sta. Hän sai saman oppiarvon ruotsalaisessa kansanmusiikissa Tukholman kuninkaallisesta musiikkikorkeakoulusta. Hän valmistui myös Nordic Master -ohjelmasta.
Euroopan lisäksi Amper on esiintynyt myös Kiinassa, Yhdysvalloissa, Kanadassa, Namibiassa, Intiassa ja Brasiliassa. Hän on esiintynyt sekä solistina että kansanmusiikkiyhtyeiden, kuten ODE:n, Skaranin ja Blinkin, kanssa. Hän on myös esiintynyt esimerkiksi TrondheimSolistenen solistina ja Jon Lordin kanssa. Amper julkaisi TrondheimSolistenen, Gjermund Larsenin ja 2L:n kanssa albumin In folk style, jolla hän voitti Spellemannprisenin vuonna 2010.
Amper on myös laulaja, säveltäjä ja opettaja. Hänen soolodebyyttialbuminsa oli Trollfågeln, joka julkaistiin BIS-levymerkillä joulukuussa 2012. Levyllä on sekä perinteistä musiikkia että Amperin omia sävellyksiä avainviululle, lauluäänelle, kansanmusiikkikokoonpanolle ja jousikvintetille.
Käsiterealismi

Käsiterealismi (tai pelkkä realismi) on ontologinen universaalien ongelmaan liittyvä kanta, jonka mukaan yleiset ominaisuudet (universaalit eli yleiskäsitteet) ovat olemassa jollain todellisella tavalla. Käsiterealismin vastakohta on nominalismi, jonka mukaan vain yksilöolioita eli partikulaareja on olemassa.

Muut muodot

Bertrand Russell omaksui saman kannan kuin Platon. Hänen argumenttinsa suuntautui periaatteessa kaikkia nominalismin muotoja vastaan. Russellin mukaan jos esittelemme useita vihreän ilmentymiä erillisinä yksilöinä, meidän täytyy joka tapauksessa hyväksyä se, että ryhmittelemme niitä yhteen siksi että ne ovat samanlaisia. Siksi meidän tulee olettaa vähintään yhden aidon universaalin, samankaltaisuuden, olemassaolo.
Muun muassa D. M. Armstrong on katsonut Russellin ja Platonin tavoin, että on olemassa universaalien ilmentymiä. Universaalin ilmentymä on ominaisuus (kuten vihreys), joka on olemassa useissa paikoissa samaan aikaan. Jos kuusi eri oliota ovat kaikki vihreitä, tällöin jokainen niistä ilmentää universaalia vihreää tai ovat osallisia universaalista vihreästä. Täsmälleen sama universaali vihreä sijaitsisi jokaisessa vihreässä oliossa. Jos sammakon ja lehden väri on sama vihreän sävy, sammakon vihreys ja lehden vihreys ovat yksi ja sama entiteetti, joka sattuu sijaitsemaan useassa paikassa.
Silosimput

Lajit ja anatomia

Silosimppujen heimossa on nykyisin vain kaksi lajia, jotka kuuluvat eri sukuihin: silosimppu (Anoplopoma fimbria) ja isosilosimppu (Erilepis zonifer). Ne ovat litteähköjä ja pitkänomaisia kaloja. Isosilosimppu voi kasvaa 180 cm pitkäksi ja silosimppukin metrin mittaan. Silosimppulajien päässä ei ole monille muille simppukalaheimoille tyypillisiä piikkejä. Tyypillisiä piirteitä ovat kaksi selkäevää, pienet suomut ja hampaat. Silosimpuilla ei ole uimarakkoa. Fossiiliaineistossa varhaisimmat silosimppujen heimoon luetut kalat on ajoitettu mioseenikaudelle.

Levinneisyys ja elintavat

Silosimppulajeja tavataan Tyynenmeren pohjoisosista alueelta, joka ulottuu Japanista Beringinmeren kautta Alaskaan ja etelään Kaliforniaan asti. Ne elävät tyypillisesti lähellä mutapohjaa. Silosimppuejn ravintoa ovat äyriäiset, mustekalat, kalat ja madot. Silosimppulajit ovat taloudellisestikin merkittäviä ruokakaloja ja niitä myydään erityisesti savustettuna.
Väinö Leskinen

Urheilu-ura

Ennen poliittista uraansa Leskinen oli menestyksekäs uimari seuranaan Helsingin Työväen Uimarit (HTU). Hän voitti Antwerpenin työläisolympialaisissa 1937 200 metrin rintauinnin ajalla 2.57,1 ja 400 metrin rintauinnin ajalla 6.21,2. Leskinen toimi myöhemmin myös Työväen Urheiluliiton pääsihteerinä 1940–1943 ja puheenjohtajana 1951–1955.
Leskinen palveli talvi- ja jatkosodassa Ässärykmentissä. Hän haavoittui 1941 jatkosodan etenemisvaiheessa. Tämän jälkeen hän toimi Suomen Aseveljien Liiton sihteerinä vuosina 1942–1944. Sotilasarvoltaan hän oli majuri.

Toiminta SDP:ssä

Leskinen oli keskeinen vaikuttaja Aseveljien Liitossa toimineiden sosiaalidemokraattien sodan jälkeen muodostamassa asevelisosialisteiksi kutsutussa ryhmittymässä, joka onnistuneesti voitti kommunistit taistelussa keskeisten vasemmistolaisten järjestöjen enemmistöstä.
1950-luvulla SDP:n puoluehajaannuksen aikana Leskinen oli Väinö Tanneria keulakuvanaan pitäneen puolueen enemmistön tärkeimpiä johtohenkilöitä. Hän joutui Neuvostoliiton ja kommunistien epäsuosioon länsisuuntautuneen poliittisen katsomuskantansa vuoksi.
SDP:lle tappiollisten vuoden 1962 eduskuntavaalien jälkeen Leskinen pyrki tasoittamaan suhteitaan Neuvostoliittoon ja lisäämään vasemmiston yhteistyötä Suomessa. Leskinen johti neuvotteluita joilla Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestö perustettiin. Vuonna 1966 Leskinen teki aikoinaan katumusmatkana tunnetun käyntinsä Moskovassa jolloin hän solmi uudelleen suhteet NKP:hen. Leskisen johdolla SDP asettui vuoden 1968 presidentinvaalissa Urho Kekkosen taakse.
Daredevil

Historia

Matthew Murdock menetti lapsena näkönsä pelastaessaan sokean miehen rekan alta, kun rekan kuormasta lensi radioaktiivista ainetta hänen silmiinsä. Hänen muut aistinsa kuitenkin vahvistuivat ja hänelle kehittyi eräänlainen tutka-aisti (kaikuluotaus), jolla hän pystyy havainnoimaan ympäristöään. Hänen isänsä kuoltua järjestetyn nyrkkeilyottelun takia hän ryhtyi Daredeviliksi, oikeuden puolustajaksi, joka toimii New Yorkin Hell’s Kitchenissä.

Voimat ja varusteet

Daredevil on sokea, mutta hänen muut aistinsa ovat yli-inhimillisen herkät. Hän kuulee tarkasti pitkänkin matkan päähän, ja kuulonsa ansiosta hänellä on eräänlainen tutka korvaamassa näköaistiaan, joten ääniaaltojen avulla hän pystyy paikallistamaan ympärillään olevat asiat. Parhaiten hän "näkee" sateessa, koska jokainen pisara aiheuttaa oman äänensä. Hänen tarkka kuulonsa on myös hänen heikkoutensa, sillä hän ei kestä liian kovia ääniä. Daredevilillä on myös täydellinen kyky aistia valheet.
Daredevilin aseena on kävelysauva, joka muuntuu taistelusauvaksi.

Televisio

Daredevil ja hänen alter-egonsa Matt Murdock vierailivat Hämähäkkimies-animaatiosarjassa 1990-luvulla, jossa he halusivat puhdistaa Peter Parkerin maineen, jonka Kingpin oli pilannut. Hän esiintyi jaksoissa: 33 "Framed", 34 "Mies ilman pelkoa" ja 35 "Lopullinen tappaja" (takauma). Hahmon äänenään toimi Edward Albert.
Huhtikuussa 2015 Netflixissä julkaistiin ensimmäinen tuotantokausi sarjasta Daredevil, jonka pääosaa esittää Charlie Cox. Toinen tuotantokausi julkaistiin maaliskuussa 2016 ja kolmas lokakuussa 2018. Sarja on osa Marvel Cinematic Universea.

Elokuvat

Daredevilistä kertovan elokuvan suunnittelu alkoi jo 1990-luvun loppupuolella. Ensi-iltansa se sai vuonna 2003. Daredevilin nimiroolia näytteli Ben Affleck ja naispääosassa Elektrana esiintyi Jennifer Garner. Toimintaseikkailu menestyi huonosti ja sai kriitikoilta enimmäkseen huonoja arvosanoja. Elektrasta tehtiin vuonna 2005 ilmestynyt spin-off-elokuva Elektra.

Videopelit

Marvel: Ultimate Alliance -pelissä Daredevil on yksi piilotetuista hahmoista, jonka pelaaja saa lukittua keräämällä viisi Daredevil-figuuria.
Taivaallisen rauhan aukio

Taivaallisen rauhan aukio (yksinkertaistetut merkit: 天安门广场; perinteiset merkit: 天安門廣場; pinyin: Tiān’ānmén Guǎngchǎng) eli Tian’anmen-aukio eli Tiananmenin aukio sijaitsee Pekingin keskustassa, Kielletyn kaupungin edessä. Itse asiassa Tian’anmen tarkoittaa Taivaallisen rauhan porttia, itse portti sijaitsee aukion pohjoispuolella ja johtaa keisarilliselle palatsialueelle, Kiellettyyn kaupunkiin.
Aukion koko on 880 metriä etelä-pohjoissuuntaan ja 500 metriä itä-länsisuuntaan. Pinta-alaksi tästä tulee yli 440 000 neliömetriä, mikä tekee siitä maailman suurimman kaupungin keskustassa sijaitsevan aukion.
Aukion pohjoispuolella, Tian’anmenin portin luoteispuolella sijaitsee Zhongshan-puisto, minkä paikalla oli aikaisemmin keisarillinen temppeli. Puisto on nimetty Kiinan ensimmäisen presidentin Sun Zhongshanin (Sun Yat-sen) mukaan. Zhongshan-puiston itäpuolella, Tian’anmenin portin koillispuolella oli myös aikaisemmin keisarillinen temppeli, josta on sittemmin tehty Työläisten kulttuuripalatsi. Aukion eteläpuolella on 前门 (Qiánmén), etuportti.
Keskellä aukiota sijaitsee yli 30 metriä korkea Kansan sankareiden muistomerkki (人民英雄纪念碑). Tämän lisäksi aukiolla sijaitsee Mao Zedongin mausoleumi. Aukion itäpuolen Kiinalaisen historian kansallismuseo ja sitä vastapäätä sijaitseva Suuri kansanpalatsi rakennettiin 1959.

Historia

Taivaallisen rauhan portti rakennettiin Ming-dynastian aikana 1417. Kiinan keisariaikana (1911 saakka) varsinaista aukiota ei ollut, vaan paikka oli täynnä ministeriöiden toimistoja. Nämä vaurioituivat pahasti boksarikapinan yhteydessä, niiden lopullinen hävittäminen loi aukion.
Aukiota alettiin hyvin pian käyttää poliittisena kokoontumispaikkana. Oleellisimmat varhaiset kokoontumiset ovat toukokuun neljännen päivän liikkeen mielenosoitukset vuonna 1919.
Mao Zedong julisti Taivaallisen rauhan aukiolla Kiinan kansantasavallan syntyneeksi 1. lokakuuta 1949. Nykyiseen kokoonsa aukio laajennettiin 1950-luvulla. Kulttuurivallankumouksen aikana aukiolla järjestettiin lukuisia suurkokouksia. Vuonna 1976 Zhou Enlain kuoleman jälkeen aukiolla pidettiin valtava spontaaniksi mielenosoitukseksi muodostunut muistotilaisuus, joka nujerrettiin kovin ottein maan johdon määräyksestä.

Vuoden 1989 verilöyly

Länsimaissa aukion tunnettavuus lisääntyi keväällä 1989 liberaaleja uudistuksia vaatineesta opiskelijamielenosoituksesta Kiinan kommunistihallintoa vastaan ja erityisesti sen väkivaltaisesta tukahduttamisesta. Mielenosoitus huipentui verilöylyyn 4. kesäkuuta 1989.
Pekingissä hallitus antoi sotilaallisen vastauksen protesteihin ja monet siviilit tapettiin tai he loukkaantuivat. Hallituksen mukaan tapauksessa oli 200–300 uhria, New York Timesin mukaan 300–800 ja Kiinan opiskelijayhdistyksen sekä Kiinan punaisen ristin mukaan 2 000 – 3 000 uhria.
Sen jälkeen tehtiin laajoja, väkivaltaisiakin, pidätyksiä protestien tukahduttamiseksi. Kiina kielsi ulkomaalaisien lehdistöjen raportoinnit ja Kiinan omaa lehdistöä valvottiin tiukasti. Väkivaltainen protestien tukahdutus on aiheuttanut laajaa tuomitsemista Kiinan hallitusta kohtaan.
George Stephanopoulos

Elämä

Stephanopoulos syntyi 10. helmikuuta 1961 Fall Riverissa, Massachusettsissa. Hän opiskeli ensin alemman korkeakoulututkinnon Columbian yliopistossa pääaineenaan politiikka ja myöhemmin maisteriksi Oxfordissa pääaineenaan teologia.
Valmistumisensa jälkeen Stephanopoulos muutti Washington D.C.:hen, jossa hän pääsi töihin kongressiedustaja Ed Feighanin (Ohio, demokraatit) avustajaksi. Myöhemmin Stephanopoulosista tuli Feighanin henkilöstöpäällikkö (chief of staff). Vuonna 1988 Stephanopoulos työskenteli demokraattien presidenttiehdokkaan Michael Dukakisin presidentinvaalikampanjassa. Dukakisin hävittyä vaalit demokraattien entinen puheenjohtaja Dick Gephardt palkkasi Stephanopoulosin omaan henkilökuntaansa.
Stephanopoulos osallistui presidentinvaalikampanjaan jälleen vuonna 1992, jolloin hän työskenteli Bill Clintonin presidentinvaalikampanjan johtotehtävissä. Clintonin voitettua vaalit Stephanopoulos nimitettiin presidentin vanhemmaksi neuvonantajaksi. Stephanopoulos toimi tässä virassa aina vuoteen 1996 asti.
Vuonna 1997 Stephanopoulos siirtyi puoluepolitiikasta median puolelle, missä hän työskentelee edelleen. Stephanopoulos on median puolella muun muassa toiminut ABC-televisiokanavan Washingtonin pääkirjeenvaihtajana ja Good Morning America -ohjelman juontajana.
Pavol Skalický

Seuraura

Skalický on HK Spišská Nová Vesin kasvatti. Hän jakoi kaudella 2011–2012 tehoilla 17+21=38 seuran B-nuorten sisäisen pistepörssin voiton Jakub Lapšanskýn ja Alex Výhonskýn kanssa sekä sisäisen syöttöpörssin voiton Boris Drozdin kanssa. Seuraavalla kaudella 2012–2013 Skalický debytoi Spišská Nová Vesin miesten joukkueessa Slovakian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 1. hokejová liga SR:ssä. Kaudeksi 2013–2014 hän siirtyi HC Košiceen. Skalický pelasi syyskautensa suurimmaksi osaksi Extraligaa HK Orange 20:ssä. Yhteensä hänen tulokaskautensa liigassa toi 21 runkosarjaottelussa tehot 2+7=9 ja 16 playoff-ottelussa yhden maalin. Skalický voitti kauden päätteeksi Slovakian-mestaruuden. Hän pelasi ison osan kevätkaudestaan myös lainalla sarjatasoa alempana HK Spišská Nová Vesissä.
Kaudella 2014–2015 Skalický pelasi kotimaassaan ainoastaan Extraligaa HK Orange 20:ssä, kunnes hän siirtyi vuoden 2015 vaihteessa try-outin kautta Ruotsiin Örebro HK:hon. Skalický hankittiin pääasiassa seuran J20-junioreihin, joissa hän pelasi lähes koko loppukauden. Skalický sai kauden aikana tililleen yhden SHL-ottelun. 
Skalický siirtyi kaudeksi 2015–2016 vuoden mittaisella sopimuksella kotimaahansa KHL-joukkue HC Slovan Bratislavaan. Hänen tulokaskautensa liigassa toi kauden kaikissa 60 runkosarja- ja neljässä playoff-ottelussa tehot 6+2=8. KHL-kauden jälkeen Skalický vahvisti myös Slovanin A-nuoria Slovakian A-nuorten sarjan pudotuspeleissä, jotka päättyivät joukkueen mestaruuteen. Maaliskuussa 2016 hän teki Slovanin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Grantham

Grantham on Lincolnshiren kreivikunnassa sijaitseva kaupunki. Se sijaitsee kreivikunnan pääkaupungista, Lincolnista, noin 39 km lounaaseen. Kaupungin nähtävyyksiin kuuluu muun muassa noin 84 metriä korkea St. Wulfrumin kirkko. Kaupungissa asuu noin 35 500 ihmistä.
Tunnettuja Granthamissa syntyneitä henkilöitä ovat muun muassa entinen pääministeri Margaret Thatcher, ja televisio- ja radiopersoona Nicholas Parsons.
Kirsi Rostamo

Kirsi Rostamo (20. helmikuuta 1961 Helsinki) on suomalainen päätoimittaja ja toimitusjohtaja, joka tunnetaan erityisesti kristillisen, valtakunnallisen radioasema Radio Dein perustajana ja päätoimittajana.

Tausta

Rostamo syntyi ja kasvoi yrittäjätaustaisessa perheessä. Perheyritys Rolate Oy toimii putki- ja koneistusalihankinta-alalla. Rostamo kertoo saaneensa kotoaan "työnarkomaanin" elämänmallin. Rostamo on koulutukseltaan atk-merkonomi, minkä lisäksi hän on opiskellut viestintää ja radiotyötä.
Rostamo siirtyi perheyrityksen toimitusjohtajaksi 29-vuotiaana isänsä sairastuttua. Sitä ennen hän oli työskennellyt atk-suunnittelijana ja markkinointipäällikkönä. Hän kertoo vaativan saneeraus- ja muutosvaiheen aiheuttaneen loppuunpalamisen vuoden johtajarupeaman jälkeen. Tämän jälkeen Rostamo opiskeli Missionuorten koulutuskeskuksessa Uudessa Seelannissa, jossa hän kertoo saaneensa näyn kristilliseen radiotyöhön.

Yksityiselämä

Rostamo on naimisissa Radio Dein toiminnan yhteydessä tapaamansa yrittäjä Oskar Vilkevuoren kanssa. Pariskunnalla on yksi tytär.
Tupperware

Tupperware on tuotemerkki perinteisesti muovisille mutta nykyisin myös metallisille kotitaloustuotteille sekä ruuan valmistukseen, säilytykseen, kuljetukseen että tarjoiluun. Niitä kehittää, markkinoi ja valmistaa alun perin amerikkalainen Tupperware Brands Corporation (ent. Tupperware Corporation).
Tupperware-astiat kehitti Earl Silas Tupper 1940-luvulla. Vuonna 1946 tuotteet esiteltiin ensimmäisen kerran yleisölle. Tuotemerkki rekisteröitiin vuonna 1947. Brownie Wise, Tupperware-yrityksen myyntiedustaja, alkoi esitellä tuotteita kotiesittelyissä vuonna 1949. Kotikutsut-konsepti on siitä lähtien ollut Tupperwaren pääasiallinen toimintamalli. Tupperware on nykyisin New Yorkin pörssissä (NYSE) noteerattu suoramarkkinointiyritys, jonka tuotteita myyvät itsenäiset konsulentit yli sadassa maassa ympäri maailman. Tuotevalikoimasta löytyy edelleen perinteisiä muovisia Tupperware-tuotteita, mutta yritys jatkaa innovatiivisten tuotteiden kehittelyä. Uusimpina muun muassa pikakeitin, joka kypsentää paineella mikroaaltouunissa.
Tupperwaren myyntiorganisaatio: Itsenäisenä konsulenttina voi aloittaa kuka tahansa. Tupperwaressa voi edetä uralla edelleen tiiminjohtajaksi ja aina maahantuojaksi asti. 
Suomeen Tupperware-tuotteet tulivat 1965, maahantuojanaan Elisabeth Rehn.