google/wiki40b huggingface dataset:
Netari

Netari on vuonna 2004 perustettu valtakunnallinen nuorisotalo netissä. Netarissa voi viettää aikaa, tavata kavereita ja jutella nuorisotyöntekijöiden sekä muiden luotettavien aikuisten kanssa. Netari toimii Habbossa, IRC-Galleriassa, Twitchissä sekä muissa sosiaalisen median palveluissa. Palveluissa järjestetään säännöllisiä päivystyksiä ja teemachatteja. Netaritoiminta on aloitettu vuonna 2004 Helsingin kaupungin nuorisoasiainkeskuksen koordinoimana hankkeena. Vuodesta 2012 koordinoivana tahona on ollut Pelastakaa Lapset ry.
Toiminnan tavoitteena on mahdollistaa nuorisotalotoimintaan osallistuminen netissä, tarjota mielekästä vapaa-ajan tekemistä verkossa, vahvistaa ja tukea nuorten kasvua tarjoamalla vertaisten seuraa, tarjota yhteisöllisiä kokemuksia verkkoympäristössä, lisätä nuorten mahdollisuuksia tavata uusia kavereita verkossa, luoda turvallisen keskustelun ilmapiiriä nettiin, ennaltaehkäistä ongelmia tarjoamalla keskustelutukea sekä mahdollistaa omista huolista kertominen luotettavalle aikuiselle. Netarin työntekijät eivät anna pidempiaikaista apua, esimerkiksi terapian muodossa.
Netarissa työskentelevät koulutetut nuorisotyön ammattilaiset. Netarissa on mukana nuorisotyöntekijöitä seitsemästä kaupungista: Espoosta, Keravalta, Kuopiosta, Lappeenrannasta, Oulusta, Porista ja Vantaalta. Lisäksi mukana on myös Pelastakaa Lapset ry:n työntekijöitä ja koulutettuja vapaaehtoisia. Netarissa työskentelevät Netari-ohjaajat sekä apuohjaajat on tunnistettavissa muista palvelun käyttäjistä Netari-tunnuksen avulla. Netarin ohjaajan / apuohjaajan tunnistaa käyttäjien netari-merkistä.

Apuohjaajat

Apuohjaajan tehtäviin kuuluu avustaa Netarin ohjaajia heidän tehtävissään ja keskustella muiden kanssa vapaasti eri aiheista. Apuohjaajat suunnittelevat myös erilaisia tapahtumia, kuten esimerkiksi miittejä ja kilpailuita. Apuohjaajat ovat alle 18-vuotiaita nuoria, jotka Netari on kouluttanut tehtäviinsä.
Teikkaus

Teikkaus on eri urheilulajeissa käytetty tapa valita pelin aloittaja.
Jalkapallossa ja amerikkalaisessa jalkapallossa teikkaus suoritetaan usein kolikonheitolla, jossa vierasjoukkueen kapteeni saa arvata, kumpi kolikon puoli, kruuna vai klaava, jää yläpuolelle tuomarin heittäessä kolikkoa. Oikein arvannut vieraskapteeni saa valita puolen. Jos hän arvaa väärin, puolen valitsee vastajoukkueen pelaaja. Toinen joukkue aloittaa pelin.
Pool- ja karabiljardeissa molemmat pelaajat (tai molempien joukkueiden valitsemat edustajat) lyövät yhtä aikaa omaa palloa ylälinjan takaa alapäätyvalliin. Teikkauksen voittaa se, jonka pallo jää lähimmäksi yläpäätyvallia. Pallo saa koskettaa yläpäätyvallia, mutta se ei saa koskettaa sivuvallia, mennä pussiin, tai koskettaa alapäätyvallia usemmin kuin kerran. Pallo ei myöskään saa pysähtyä ylemmäs kuin yläpäätyvallilinjalle (esimeriksi kulmapussin suulle).
Pesäpallossa teikkausta kutsutaan nimellä hutunkeitto.
Axel Olson

Axel Olson (1899 - 1986) oli ruotsalainen kuvataiteilija. Häns kasvoi Halmstadissa merimiesperheessä ja opiskeli piirtämistä teknisen koulun iltakurssilla. Vuonna 1915 Olson perusti Gnistan-ryhmän yhdessä veljiensä ja serkkujensa kanssa. Hän teki maalausmatkoja Italiaan ja Saksaan mesenaattinsa turvin vuonna 1922 . Olson muutti Berliiniin vuonna 1923 ja sai taideopetusta Alexander Archipenkolta, joka oli venäläinen kuvanveistäjä ja taidemaalari. Ruotsiin palattuaan Olson opetti maalausta amatööriryhmälle ja elätti itseään mm. maalaamalla muotokuvia. Hän liittyi Halmstadin taiteilijaryhmään Halmstadsgruppen vuonna 1929. Olson matkusti Pariisiin vuonna 1948 ja Provenceen 1950-luvun alussa.

Taide

Axel Olson kiinnostui Berliinissä asuessaan avantgardesta, italialaisesta futurismista, venäläisestä konstruktionismistä ja ranskalaisesta kubismista. Hän luopui puhtaasta maisemamaalauksesta ja siirtyi kokeelliseen abstraktiin taiteeseen. 1930-luvun puolivälissä Olson siirtyi taiteessaan surrealistisempaan suuntaan. Pariisin matkan seurauksena hän siirtyi taiteessaan nonfiguratiivisempaan suuntaan ja Provencen matka toi väripalettiin kirkkautta. Olsonin taiteessa näkyy Hallandin rannikon vaikutus mm. veneinä, kalastusvälineinä, simpukkoina ja näkinkenkinä 1970 ja 1980 -luvuilla.

Julkinen taide

Axel Olssonin taidetta on nähtävillä Tukholman kansallis- ja modernintaiteen museoissa, Göteborgin taidemuseossa sekä Malmön, Gävlen, Eskilstunan ja Halmstadin museoissa. Ulkomailla hänen taulujaan on New Yorkissa.
Karajärvi (Asikkala)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,0 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Äiniönjoen valuma-alueeseen (14.222) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 153,1 metriä mpy.
Papyrus

Papyrus on papyruskaislasta (Cyperus papyrus) valmistettava paperinkaltainen materiaali, jota käytettiin erityisesti muinaisessa Egyptissä. Papyruskaislaa kasvoi laajalti Niilin suistoalueella, mutta nyttemmin se on sieltä kadonnut ja sitä kasvaa luonnonvaraisena Niilin yläjuoksulla ja Etiopiassa. Paitsi kirjoitusmateriaalina, papyruskaislaa on käytetty myös muihin tarkoituksiin, mm. veneiden rakentamiseen, ravinnoksi ja vaatekappaleiksi.
Nimitys papyrus tulee muinaiskreikan sanasta πάπυρος, papȳros, josta se on latinan sanan papyrus kautta kulkeutunut muihin kieliin. Sanan alkuperästä ei ole varmuutta, muta sen uskotaan tulevan muinaisegyptistä, jossa sanan tunnettuja vastineita ovat kuitenkin wadj, tjufy ja djet. Papyrusten tutkiminen on oma tieteenalansa papyrologia ja suomalaisilla on professori Jaakko Frösénin johdolla alalta kansainvälisesti tunnustettua erityistaitoa hiiltyneiden papyrusten tutkimuksessa. 
Papyrusta käytettiin Egyptissä jo 3000 eaa. ja n. 1000 eaa. sen käyttö oli levinnyt myös muiden Vähän-Aasian kansojen käyttöön. Papyrus oli antiikin yleisin kirjoitusmateriaali. Papyruksen etuja olivat sen keveys ja joustavuus. Viimeiset papyrukset kirjoitettiin vuoden 1000 jaa. tienoilla.
Papyrusta valmistettiin halkaisemalla kolmiomaiset ruo´ot pituussuunnassa. Niitä liotettiin niin kauan, että ne alkoivat mädäntyä. Lionneita ruokoja asetettiin kerroksittain niin, että eri kerrokset tulivat eri suuntiin ja kosteaa papyrus-mattoa nuijittiin niin, että kerrokset kiinnittyivät toisiinsa. Kirjoitettava pinta käsiteltiin vielä erikseen hohkakivellä niin, että kirjoitettaessa muste ei levinnyt vaan se imeytyi pintaan. 
Papyrusarkki on kooltaan likimain nykyisen A4-arkin kokoinen. Kun arkkeja liitettiin yhteen saatiin rulla, jota kutsuttiin kirjaksi (kreikan byblos). Rullan pituus oli tyypillisesti 4–5 metriä. Useissa antiikinaikaisissa teoksissa esiintyvä jaottelu kirjoihin viittaa siis näihin papyrusrulliin. Papyrus menee itsestään rullalle, ja rullia luetaan rullaamalla niitä auki aina sopivalta matkalta. Kirjoitettaessa rullaa käärittiin sitä mukaa kun teksti edistyi.
Papyrusta oli runsaasti saatavilla Egyptissä, koska sen tekoaines kasvoi siellä. Muualla oli usein pulaa papyruksesta, ja sitä korvattiin esimerkiksi pergamentilla eli nahalla, kun nahkojen soveltuvuus kirjoittamiseen oli havaittu. Papyrus oli kuitenkin huomattavasti pergamenttia halvempi materiaali. 
Papyrus kesti hyvin Egyptin autiomaiden kuivaa ilmastoa, mutta muualla, esimerkiksi Niilin suistossa, se helposti homehtui kun materiaali imi kosteutta. Poikkeuksen tähän muodostavat lähinnä tulipaloissa hiiltyneet tai hapettomissa tiloissa olleet papyrukset, jotka eivät ole voineet maatua.
.my

.my on Malesian Internet-maatunnus, jota ylläpitää MYNIC (Malaysia Network Information Centre) ja sponsoroi MIMOS Berhad. Rekisteröinti edellyttää malesialaisuutta. Tunnus otettiin käyttöön 1987.
Killing Floor

Pelaaminen

Peliä pelataan 1–6 pelaajan ryhmässä. Pelaajien tulee selviytyä vihollisaalloista, joita on 4–10 pelin asetuksista riippuen. Kun kaikki aallon viholliset on tapettu, pelaajat pystyvät ostamaan uusia varusteita ja täydentämään panoksia kaupassa, joka on avoinna yhden minuutin.
Pelaajan täytyy valita hahmoluokka seitsemästä eri vaihtoehdosta. Kullakin luokalla on sille määritetyt aseet, joihin luokan valitseminen antaa hinnanalennuksen ja yleensä myös lisävauriota ja latausnopeutta. Lisäksi kullakin luokalla on omat erikoiskykynsä. Hahmoluokat aloittavat tasolta 0, jolloin edut ovat vielä vähäiset, mutta tasojen noustessa myös edut paranevat. Toteuttamalla hahmoluokan kehitysvaatimuksia voi kussakin hahmoluokassa kehittyä yhteensä tasolle 6 asti.

Kartat

Killing Floorin karttoihin (engl. maps) kuuluvat muun muassa laboratorio, sairaala, erilaisia rakennuksia, sekä kaupunki-ja metsäalueita. Pelaajat ovat myös tehneet omia karttoja peliin, joita voi ladata ilmaiseksi internetistä.
Kivennavan kirkonkylä

Kivennavan kirkonkylä koostui kolmesta välittömästi toisiinsa liittyvistä kylistä: Kirkonkylä, Tiilimaankylä ja Linnanmäenkylä. Seudun asutus oli vanhaa. Jo 1500-luvun alkupuolella oli Linnanmäellä pienehkö puulinnoitus Ruotsin rajalinna Novgorodin suuntaan. Vuonna 1939 kirkonkylässä oli taloja noin sata. Kirkkomäki oli kylän keskeisin kohta. Mäen päällä sijaitsi puusta rakennettu maalausten koristelema ristikirkko, joka lienee ollut kuudes samalle paikalle rakennettu kirkko. 
Kirkonkylä oli Kivennavan hallinnollinen keskus. Pitäjäntupa sijaitsi Kirkonmäellä, pappila Linnanmäellä, jonka laidalla myös Kirkonkylän kansakoulu sijaitsi. Suurin osa kirkonkylä asukkaista sai elantonsa maata viljelemällä. Kivennavan Saha Oy oli tärkeä työpaikka.
Pohjoismaiden ilmasto

Pohjoismaiden ilmasto on väli-ilmasto, johon kuuluu neljä vuodenaikaa. Pohjoismaiden lämpimin kesä on Ruotsin Tukholmassa. Vuoden korkein keskilämpötila oli Tanskassa 22 °C vuonna 2010. Kylmintä taas oli Islannissa (-23,7 °C). Suomen vuoden keskilämpötila lounaisimmassa Suomessa on 6,5 °C.
Useimmissa pohjoismaissa kesät ovat usein hyvin lämpimiä ja talvet erittäin kylmiä. Kesällä saattaa tulla helleaaltoja ja lämpötila kohota lähes 40 celsiusasteeseen ja talvella saattaa olla pakkasta 30-40 astetta. Islannissa lämpötila ei vaihtele yhtä paljon kuin Suomessa ja Ruotsissa, ja keväisin siellä on noin 4-10 astetta lämmintä. Tanskassa heinäkuun keskilämpötila on 17 °C.
Hugo Laukkanen

Hugo Laukkanen (14. huhtikuuta 1912 Räisälä – 28. heinäkuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen vääpeli jolle myönnettiin Mannerheim-risti 9. elokuuta 1942 numero 77. Hän oli työnjohtajana Helsingissä Valtion rautateillä. Hänet on haudattu Maunulan uurnalehtoon (kortteli 2, linja 5, hauta 138).

Jalkaväkirykmentti 58:n komentajan everstiluutnantti Eino Juvan esitys

5. heinäkuuta 1941 Mustallalammella vääpeli Laukkanen henkilökohtaista esimerkkiä ja urhoollisuutta näyttäen karkotti ja suurimmaksi osaksi tuhosi joukkueellaan kk:lla ja tyk.tulenjohtajalla vahvistetun asemiimme tunkeutuneen noin 50-60 miestä käsittävän vihollisosaston.
10. heinäkuuta 1941 hyökkäyksessä Luukkolan aukealla hän henkilökohtaisesti ensimmäisenä joukkueensa edessä ylitti vahvasti miinoitetun murroksen sekä tunkeutui vihollisen lujasti varustamiin asemiin aloittaen vyörytyksen. Tässä tehtävässä hän henkilökohtaisesti kasapanoksen ja käsikranaatein tuhosi kaksi hirsillä ja kivillä vahvistettua asemaa.
16. heinäkuuta 1941 hyökkäyksessä hän suoritti joukkueellaan ankarasta vihollistulesta huolimatta saartoliikkeen vihollisen sivustaan ja pääsi tulipesäkkeitä täynnä olevan kivinavetan luo,josta hän henkilökohtaisesti kasapanoksilla tuhosi ensimmäiset pesäkkeet aukaisten täten tien joukkueelleen. Tästä oli seurauksena navetan ja koko kukkulan valtaaminen.
24. heinäkuuta 1941 hän otti upseereiden kaaduttua, johtoonsa kaksi joukkuetta. Hyökkäyksen aikana hän näillä joukkueilla tunkeutui ankarassa tulessa vihollisen vahvoihin hirsivarustuksiin tuhoten sisäänmurtokohdassa pahimman pk.pesäkkeen. Tällä teollaan hän aiheutti sen, että sisäänmurto onnistui.

Viralliset nimitysperustelut

Ylipäällikkö on päivämäärällä 9. elokuuta 1942 nimittänyt Vapaudenristin 2. luokan Mannerheim-ristin ritariksi vääpeli Hugo Laukkasen.
Vääpeli Laukkanen on kaikessa toiminnassaan näyttänyt henkilökohtaista esimerkkiä ja osoittanut esimerkillistä urhoollisuutta. Hyökätessä on hänellä ollut tapana edetä joukkueensa edessä,jolloin hän omalla toiminnallaan on kannustanut miehensä tuloksellisiin tekoihin vihollisen lujia asemia murskattaessa. Hänen vastuualttiuttaan osoittaa muun muassa se, että hän kerran, upseerien kaaduttua, otti johtoonsa taisteluosaston ja vei ne menestykselliseen sisäänmurtoon.
Adeline Genée

Dame Adeline Genée (6. tammikuuta 1878 Hinnerup, Tanska – 23. huhtikuuta 1970 Esher, Englanti) oli tanssija, koreografi ja opettaja, joka toimi Royal Academy of Dancingin perustavana puheenjohtajana.
Genéen alkuperäinen nimi kokonaisuudessaan oli Anina Margarete Kirstina Petra Jensen. Hän oli maanviljelijän tytär, mutta 8-vuotiaana hänet adoptoi hänen setänsä, Alexander Genée, joka johti kiertävää balettiyhtiötä. Genée sai opetusta sedältään ja tämän vaimolta, Antonia Zimmermannilta, ja teki ensimmäisen esiintymisensä kymmenen vuoden iässä Kristianiassa (nykyisessä Oslossa), Norjassa. Tämän jälkeen hän siirtyi Berliiniin, jossa työskenteli oopperassa; sitten hän sai paikan Münchenissä, jossa esiintyi vuonna 1896 Coppélia-baletissa.
Genéen uran käännekohta koitti vuonna 1897, kun hän sai kutsun Lontoon Empire Theatrelta. Empire Theatre oli varsinaisesti musiikkisali, mutta suuri osa sen laajasta ohjelmistosta koostui baletista. Baletin johtajana toimi Katti Lanner. Genée esiintyi seuranneen vuosikymmenen aikana lukuisissa baleteissa, joiden joukossa oli hänen setänsä tuottama Coppélian esitys vuonna 1906.
Vuosina 1908–11 Genée matkusti kolme kertaa pidemmäksi aikaa Yhdysvalloissa, jossa hän esiintyi muiden muassa musikaaleissa The Soul Kiss (1908) ja The Bachelor Belles (1910). Hänen yhteistyönsä Empire Theatren kanssa päättyi vuonna 1909, jolloin hän esiintyi Giacomo Meyerbeerin oopperassa Robert le Diable. Genée jatkoi satunnaista esiintymistä itse tuottamissaan baleteissa, joihin lukeutuivat La Camargo ja La Danse; molemmat vuodelta 1912. Vuonna 1912 Genée matkusti jälleen Yhdysvaltoihin, minkä jälkeen hän lähti myös Australiaan ja Uuteen-Seelantiin. Hänen viimeinen balettinsa oli The Pretty Prentice (1916). Tanssijana hän jäi eläkkeelle vuonna 1917. 
Uransa loppua kohden Genée jäi jossain määrin Sergei Djagilevin Ballets russes -yhtiön toiminnan varjoon. Genée oli kuitenkin merkittävä hahmo kansallisen balettiperinteen kasvussa Englannissa. Vetäydyttyään tanssijanahän jatkoi toimintaansa muun muassa Royal Academy of Dancingin puheenjohtajana (1936–54). Vuonna 1950 hänestä tuli Brittiläisen imperiumin ritarikunnan Dame ensimmäisenä tällä tavoin kunnioitettuna tanssijana.
Pikaluistelu nuorten talviolympialaisissa 2016

Osallistujat

Jokainen maa sai lähettää maksimissaan neljä urheilijaa (kaksi poikaa, kaksi tyttöä). Kiintiömäärät riippuivat menestyksestä pikaluistelun nuorten maailmancupissa. Norjalle oltiin varattu yksi paikka sekä pojista että tytöistä.
Kalifornianpyöriäinen

Ulkonäkö ja koko

Kalifornianpyöriäinen on pienin pyöriäislaji. Se voi kasvaa puolitoista metriä pitkäksi. Selkäpuoli on tummanharmaa, vatsa lähes valkea. Naaras on hiukan isompi kuin koiras. Poikasella on valkeita pilkkuja evissään.

Levinneisyys

Kalifornianpyöriäinen on Kalifornianlahden endeeminen laji.  Sitä tavataan harvoin yli 30 metrin syvyydessä.

Ravinto

Kalifornianpyöriäinen syö kalaa ja mustekaloja.

Lisääntyminen

Kalifornianpyöriäinen tulee ilmeisesti sukukypsäksi kolmen-kuuden vuoden iässä. Kiima-aika alkaa huhtikuun puolivälissä ja jatkuu toukokuulle. Tiineys kestää kymmenen kuukautta.
Tapio M. Köykkä

Tapio Matti Köykkä (22. huhtikuuta 1911 Jalasjärvi – 12. lokakuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen äänentoistoalan keksijä. Hän kehitti 1960-luvulla Ortoperspekta-stereojärjestelmän ja havaitsi ensimmäisenä TIM-särönä tunnetun ilmiön.
Köykkä pääsi ylioppilaaksi 1931 Vaasan Suomalaisesta Lyseosta. Seuraavana vuonna hän perusti  Vaasan Radiokonepaja Oy nimisen yrityksen joka myi radioita ja valmisti äänentoistolaitteita, kaiuttimia ja ääniprojektoreita. Köykkä aikoi aloittaa myös radioiden valmistuksen ja sitä varten hän rakensi jo muutamia prototyyppejä.
Vuosina 1937-1939 Köykkä toimi Helsinkiin perustetun Haapala Oy:n radiotehtaan johtajana ja pääsuunnittelijana. Tämä tehdas valmisti Wattram-merkkisiä radioita mutta sen toiminta päättyi talvisodan aikana. Talvisodan jälkeen Köykkä oli AEG:n Telefunken-työpajan päällikkönä.
Jatkosodan päätyttyä Köykkä toimi vuonna 1943 perustetun Oy Radioputki Ab:n teknisenä johtajana. Tämä yritys valmisti kotimaisia radioputkia ja sen osakkaina olivat Oy Airam Ab, Suomen Kaapelitehdas Oy, Oy Strömberg Ab sekä suomalaiset radiotehtaat. Kotimaiset radioputket jäivät kuitenkin lopulta hintakilpailussa häviölle ulkomaisten vastaavien tuotteiden kanssa.
Seuraavaksi Köykkä oli vuosina 1947-1953 Suomen Philips Oy:n mittalaiteosaston päällikkönä ja vuonna 1953 hänestä tuli Helvar Oy:n laboratorion päällikkö ja radioiden suunnittelija. Köykkä keksi 1955 vastavaihevahvistimen. Myöhemmin Köykkä vielä paranteli keksintöään. Tämän keksinnön hyödyntämistä varten hän perusti Voimaradio Oy nimisen yrityksen. Köykän vahvistinkeksintö otettiin käyttöön ympäri maailmaa ja amerikkalainen Westinghouse tarjosi hänelle työpaikkaa Yhdysvalloista mutta Köykkä halusi jäädä Suomeen. Köykän yritys Voimaradio Oy valmisti keskusradioita ja muita äänentoistolaitteita ammattikäyttäjille. Voimaradion valmistamien Voima-merkkisten putkivahvistimien tunnetuin malli oli Voima OP3.
Vuonna 1962 Köykkä jätti patenttihakemuksen kehittämälleen Ortoperspekta-stereojärjestelmälle. Hän kävi oikeutta tanskalaista Bang & Olufsenia vastaan koska tämä valmisti Köykän patenttia loukkaavia laitteita. Oikeusjuttu päättyi Köykän voittoon ja Voimaradio Oy sai korvauksia Bang & Olufsenilta ja Oy Lohja Ab:ltä. ASA Radio ja Salora sen sijaan sopivat aikanaan patentin käytöstä Köykän kanssa.
Vuonna 1969 ilmestyi ERT (Elektroniikka-Radio-TV)-lehdessä Köykän artikkeli Katkoäänien rikkoutuminen äänentoistossa jossa hän osoitti omien havaintojensa pohjalta että transistorivahvistimia käyttäneiden äänentoistolaitteiden huono äänenlaatu johtui katkoäänien eli transienttien särkymisestä. Myöhemmin vuonna 1974 Matti Otala osoitti TIM-särötutkimuksissaan Köykän havainnot paikkansapitäviksi. Otala kehitti myös teorian siitä miten transistorivahvistimien äänenlaatua voitiin parantaa. 
Muita Köykän keksintöjä olivat 1976 kehitetty puolijohteita käyttävä vahvistin jonka äänentoisto oli yhtä hyvä kuin perinteisillä putkivahvistimilla sekä uusi transienttien toistoa parantava kohinanpoistojärjestelmä jolle Köykkä haki patenttia 1981. Näitä keksintöjä Köykkä käytti WATTRAM-stereojärjestelmässään.
Hänet on haudattu Honkanummen hautausmaalle.
Pikku-Finlandia-palkinto

Pikku-Finlandia on Äidinkielen opettajain liiton ja Svenska modersmållärarföreningen i Finlandin vuosittain Suomen Kirjasäätiön tuella järjestämä kirjallisuusesseiden kirjoituskilpailu, joka on tarkoitettu abiturienteille ja muille keskiasteen oppilaitosten päättöluokkien oppilaille. Kilpailu on järjestetty vuodesta 1984 alkaen. Raadin valitsema voittaja saa 800 euron rahapalkinnon sekä Finlandia-palkinnon ehdokaskirjat.
Kilpailussa palkituissa esseissä useimmin käsiteltyjä romaaneja ovat Milan Kunderan Olemisen sietämätön keveys ja Mika Waltarin Sinuhe egyptiläinen.
Onkimanjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 5,9 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Ekojärven valuma-alueeseen (35.787) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 129,4 metriä mpy.
RN Scimitarra

Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 1971.
Donn F. Draeger

Donald "Donn" Frederick Draeger (s. 15. huhtikuuta 1922 Milwaukee, Wisconsin − k. 20. lokakuuta 1982 Milwaukee, Wisconsin) Draeger oli itämaisten kamppailulajien tuntija ja harjoittelija. Draeger teki merkittävän uran kirjoittaessaan lukuisia arvostettuja teoksia aasialaisista kamppailulajeista.    
Jäätyään pois Yhdysvaltain armeijan vakinaisesta palveluksesta toisen maailmansodan jälkeen, Draeger asui pitkään Japanissa. Tuolloin hän tutustui japanilaiseen sekä muihin aasialaisiin itsepuolustus-, ja kamppailulajeihin.
Hapetus-pelkistystitraus

Hapetus-pelkistystitraus eli redox-titraus on titrausmenetelmä. Sen analyyttinen käyttö perustuu titrausliuoksen ja tutkittavan aineen eli analyytin väliseen hapetus-pelkistysreaktioon. Tällaisia titrauksia ovat muun muassa cerimetrinen ja jodometrinen titraus.

Periaate

Hapetus-pelkistystitrauksessa analyytti usein hapetetaan. Tällöin titrausliuoksena on jonkin vahvan hapettimen liuos. Usein käytettyjä hapettimia ovat kaliumpermanganaatti, Ce⁴⁺-ioni, kaliumdikromaatti, kaliumbromaatti ja kaliumjodaatti
Joissakin menetelmissä tutkittava liuos hapetetaan tai pelkistetään ennen titrauksen aloittamista. Lisättäessä titrausliuosta tutkittavaan liuokseen analyytti hapettuu tai pelkistyy ja titrausliuos pelkistyy tai hapettuu. Kun ekvivalenttikohta saavutetaan, havaitaan potentiometristen mittausten perusteella piirretystä titrauskäyrästä, että liuoksen indikaattorielektrodin potentiaali verrattuna standardivetyelektrodin potentiaaliin nousee voimakkaasti. Ekvivalettikohdan saavuttamiseen kuluneesta titrausliuoksen määrästä voidaan laske analyytin pitoisuus.
Hapetus-pelkistystitrauksen ekvivalenttikohdan määrittämiseen voidaan käyttää potentiometriaa tai redox-indikaattoria. Redox-indikaattorit ovat useimmiten orgaanisia yhdisteitä, joiden hapettuneet ja pelkistyneet ovat erivärisiä ja värinmuutoksesta havaitaan ekvivalenttikohdan saavuttaminen.

Cerimetrinen titraus

Cerimetrisessä titrauksessa Ce⁴⁺-ioni pelkistyy Ce³⁺-ioniksi. Cerimetristä titrausta käytetään määritettäessä useiden epäorgaanisten tai orgaanisten yhdisteiden pitoisuuksia. Tämän titrauksen yhteydessä käytetään indikaattorina usein ferroiinia.
Polyperkhon

Polyperkhon (noin 380 – noin 303 eaa.) oli makedonialainen kenraali.
Polyperkhon oli mukana Aleksanteri Suuren sotaretkellä ja johti vuoden 333 eaa. jälkeen jalkaväkiosastoja. Hän palasi Eurooppaan Krateroksen kanssa vuonna 324 eaa. Hän teki suuren vaikutuksen Antipatrokseen, joka teki hänestä seuraajansa. 
Antipatros kuoli vuonna 319 eaa. ja Polyperkhonista tuli vielä alaikäisen Aleksanteri IV:n holhooja ja Makedonian hallitsija. Häntä tukivat Aleksanterin äiti Olympias ja Eumenes. Hänen asemansa heikkeni koko ajan, koska Antipatroksen poika Kassandros vastusti häntä. Kassandros sai tukea Antigonokselta ja Ptolemaiokselta. Vuonna 318 eaa. Antigonoksen laivasto löi Polyperkhonin Bosporin salmessa. Kassandros sai tukea Ateenalta ja ajoi Polyperkhonin maanpakoon Epeirokseen vuonna 317 eaa.
Polyperkhonin vallassa ei ollut enää jäljellä kuin osia Peloponnesoksesta, mutta hän pystyi vielä väittämään olevansa virallisesti Makedonian hallitsija. Polyperkhonin myöhempiä vaiheita ei tunneta.
BA CityFlyer

Historia

British Airwaysin kauppa BA Connectista Flybelle vuonna 2007 ei sisältänyt London City Airportilla olevia kymmentä Avro RJ100 -suihkukonetta. Tämä johti BA:n päätökseen elvyttää entinen Gatwick-pohjainen CityFlyer-express, joka oli integroitu osaksi BA:ta 2001.
Kotikielen Seura

Säännöt

Sääntöjen mukaan yhdistyksen tarkoituksena on kerätä ja selvitellä kaikkea, mikä voi edistää suomen kielen tuntemista ja käyttöä, ja siten myös virittää ja pitää vireillä suomen kielen tutkimisen harrastusta yliopistonuorisossa.
Tarkoituksensa toteuttamiseksi seura järjestää kokouksia, joissa pidetään esitelmiä sekä keskustellaan seuran työalaan kuuluvista kysymyksistä, julkaisee aikakauslehteään ja harjoittaa tarvittaessa muutakin julkaisutoimintaa sekä edistää, sikäli kuin rahavarat sallivat, suomen kielen ja sen sukukielten ainesten tallentamista ja tutkimista. Lisäksi seura selvittelee suomen kielen käyttöä koskevia kysymyksiä.
Seuran vuosijäseneksi pääsee nykyinen tai entinen ylioppilas tai yliopiston opiskelija, joka suorittaa jäsenmaksun.