google/wiki40b huggingface dataset:
Bi Kidude

Bi Kidude (k. 17. huhtikuuta 2013) oli tansanialainen maailmanmusiikin esittäjä ja taarab-musiikin tunnetuimpia nimiä.
Kidude, oikealta nimeltään Fatma binti Baraka, syntyi seitsenlapsiseen perheeseen sansibarilaisessa kylässä. Hän aloitti esiintymisen 1920-luvulla ja joutui 13-vuotiaana pakenemaan kotisaareltaan pakkoavioliittoa. Hän esiintyi myöhemmällä urallaan myös ulkomailla ja sai kansainvälistä menestystä sooloalbumillaan Zanzibar.
Bi Kidudelle myönnettiin vuonna 2005 arvostettu WOMEX-palkinto elinikäisistä saavutuksista maailmanmusiikin alalla. Hänen elämästään on tehty dokumenttielokuva As Old as My Tongue: The Myth and Life of Bi Kidude (2006).

Ikä

Kiduden tarkkaa syntymäaikaa ei tiedetä, mutta hänen uskotaan ennättäneen yli 90 vuoden ikään. Kidude oli eittämättä iäkkäimpiä yhä esiintyviä muusikoita; äärimmäisillään hän väitti olleensa jo 113-vuotias, mutta hänestä kertovan dokumenttielokuvan tekijät olettivat naisen olevan korkeintaan 97-vuotias.
Miguel de Unamuno

Miguel de Unamuno y Jugo (29. syyskuuta 1864 Bilbao, Espanja – 31. joulukuuta 1936) oli espanjalainen esseisti, runoilija, romaani- ja näytelmäkirjailija sekä filosofi. Unamuno oli modernisti, joka häivytti eri tyylilajien välisiä eroja. Filosofina ja kirjailija hän edusti kristillistä eksistentialismia. Unamuno toimi muun muassa Salamancan yliopiston rehtorina. Hän ajoi maansa eurooppalaistumista mutta myöhemmin muutti tämän kannan jopa päinvastaiseksi. Hänen ajatteluunsa vaikuttivat Bergson, Kierkegaard ja William James.
Jungfraubahn

Toiminta

Jungfraubahn omistaa Jungfraujochin radan lisäksi junakalustoa henkilö- ja tavaraliikennettä varten, asema-, ravintola- ja myymälätiloja sekä 12 megawatin vesivoimalaitoksen Lütschentalissa, Schwarze Lütschine -joessa. Yhtiön liikevaihto oli vuonna 2014 77 milj. Sfr. Liikevaihdosta 54 milj. Sfr kertyi matkalipputuloista, 15 milj. Sfr sähköenergian myynnistä. Yhtiön liikevoitto oli 24 milj. Sfr eli 31 % liikevaihdosta. Henkilöstön määrä oli 136.

Rataverkko

Jungfraubahnin rataverkon pituus on 9,3 kilometriä, josta tunnelia on 7,6 km. Rataverkko on kapearaiteinen (1000 mm) ja varustettu koko matkaltaan hammasrattain.
Rata on ollut alusta alkaen sähköistetty. Aluksi käyttöjännite oli kolmivaiheinen 650 V 40 Hz. Vuonna 1960 jännite muutettiin 1 125 voltiksi ja taajuus yleisen sähköverkon mukaiseksi 50 hertziksi. Jungfraubahnin rata on Gornergratbahnin ohella toinen kolmivaiheisella sähkönsyötöllä toimivista rautateista Sveitsissä. Vaihejohtimista kaksi on ajolankoja. Kolmas vaihe on maan potentiaalissa ja "johtimina" toimivat käytännössä kiskot.
Yhtiön rata ei liity teknisesti muihin rautateihin, mutta Kleine Scheideggissä on vaihtoyhteys Wengernalpbahnin juniin, sekä Grindelwaldin että Lauterbrunnenin suuntaan.

Junaliikenne

Junaliikenne Jungfraujochille on ympärivuotista. Junia kulkee kesäkaudella (huhtikuulta lokakuulle) kaksi tunnissa, talvikaudella tunneittain. Matka vuorelle kestää 52 minuuttia, alaspäin muutaman minuutin vähemmän.
Solassa kävi vuonna 2014 noin 866 000 matkailijaa. Vuonna 2015 rikkoutui miljoonan matkustajan raja, kun vuorelle matkusti 1 007 000 kävijää.
Sundanjokirastas

Levinneisyys

Sundanjokirastasta tavataan kotoperäisenä Indonesiassa, Jaavan ja Balin saarilla. Populaation kokoa ei tiedetä, mutta lajia on kuvattu yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

Elinympäristö

Sundanjokirastas elää metsissä 800–2 400 metrin korkeudessa.
Urho Talke

Urho August Talke (synt. Tallgren, 9. lokakuuta 1894 Helsinki – 31. joulukuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen kestävyysuoksija. Hesingin Kisa-Veikkoja edustanut Talke osallistui maratonille vuoden 1920 Antwerpenin oympialaisissa ja sijoittui yhdeksänneksi.
Riihi

Suomalainen riihi

Riihien tarkempi rakenne kehittyi eri puolilla Suomea hieman erilaiseksi. Riihet ovat yksi- ja useampihuoneisia. Karjalassa ja Savossa riihessä myös puidaan eli siellä riihet ovat yksihuoneisia. Länsisuomalaisessa riihessä taas on kiuashuone ja puintihuone erikseen. Kyseessä on sattumoisin myös yleinen venäläisten, valkovenäläisten ym. riihien tyyppi. Myös inkeriläisessä riihessä oli yleensä puintihuone, kuomina, venäläiseen tapaan erikseen. Kun kuivatut lyhteet (ahos, riihos) puidaan kuivassa, lämpimässä riihessä saadaan jyvät tarkemmin irti kuin puimalla ne erillisessä viileässä ja kosteassa puintihuoneessa (luuva, kuomina, riihkatos). Uuni on aina sisään lämpiävä, eli palosavut tulevat riihen sisälle (vrt. savusauna) ja poistuivat erillisen rakennuksen päädyssä olevan luukun eli riihen ikkunan kautta, osin myös seinä- ja kattorakenteiden läpi. Savu ja lämpö kuivattivat viljan sekä tappoivat tuholaiset ja homeet. Savusta tuli lisäksi viljaan vieno tuoksu ja maku ja riihiviljasta valmistettu leipä olikin siksi monien mielestä maukasta. 
Riihtä käytettiin maataloissa myös esimerkiksi pellavan ja hampun kuivatukseen, jos käsiteltävät määrät olivat hyvin suuria, muutoin nämä kuivattiin saunassa.
Riihessä puimalla saatiin jyvät tarkasti talteen ja näin kuivattu ja savustettu vilja säilyi hyvin, mutta työmäärä oli suuri. Riihien käyttö alkoi vähetä hevoskiertoisten puimakoneiden ilmaantuessa 1910-luvulla. Sen jälkeen levisivät maamoottorit (polttomoottorityyppi) sekä sähköistämisen myötä sähkömoottorit. Jo 1930-luvun lopulla suuressa osassa maata oli siirretty pääosin puimakoneen käyttöön. Tätä joudutti osaltaan vehnänviljelyn yleistyminen, sillä vehnänjyvä irtoaa huonosti varstalla puidessa. Talouksissa, joissa viljaa kasvatettiin lähinnä kotitarpeiksi, riihi pysyi kuitenkin pitempään käytössä ja kotoiseen leipään tarvittavaa ruista puitiin riihessä aina 1970–1980-luvuille saakka. Nykyaikana riihessä puinti on erityistä perinteen harrastamista ja yleensä museoiden tiloissa. Nykyisin riihet on yleensä muutettu konevajoiksi tai viljankuivureiksi. Varhain konepuintiin siirtyneiltä paikkakunnilta riihet ovat jo lähes kokonaan hävinneet.
Kiara

Kiara on naarasleijona, Simban ja Nalan utelias ja seikkailunhaluinen tytär Walt Disneyn elokuvassa Leijonakuningas 2 – Jylhäkallion ylpeys. "Kiara" tarkoittaa pientä tai pimeää.
Kun elokuvaa suunniteltiin, vaihtoehtoisia nimiä Kiaralle olivat Shani ja Aisha. Simballa piti aluksi olla myös poika nimeltä Chaka, mutta tätä ei tarvittu elokuvassa.
Pian ensimmäisen Leijonakuningas -elokuvan ilmestymisen jälkeen, vuonna 1994, julkaistiin kirjasarja Six New Adventures of The Lion King, jossa Simban ja Nalan pentuna esiintyy Kiaran sijasta urosleijona Kopa. Monet fanit uskovat, että Leijonakuningas -elokuvan lopussa oleva pentu on juuri Kopa eikä Kiara, koska pennut eivät näytä samalta ja esittelyjuhla on erilainen. Tuo pentu ei kuitenkaan ole Kopa, sillä elokuvan tuottaja ja ohjaajat viittasivat pentuun nimellä "Fluffy", kommenttiraidallaan elokuvan juhlajulkaisu-DVD:llä, joka julkaistiin vuonna 2003.
Tokion metropolin poliisilaitos

Tokion metropolin poliisilaitos (jap. 警視庁, Keishichō; engl. Tokyo Metropolitan Police Department) on Tokion alueen turvallisuudesta huolehtiva poliisilaitos. Vuonna 1874 perustettua laitosta johtaa ylipoliisimestari (jap. 警視総監, keishisōkan), jonka nimittää Kansallinen julkisen turvallisuuden komissio ja hyväksyy Japanin pääministeri.
Poliisilaitoksella on yli 42 000 poliisin ja yli 2 800 siviilityöntekijän henkilökunta. Sillä on Tokion prefektuurin alueella 101 poliisiasemaa. Asukkaiden määrä yhtä poliisia kohden on 290:1.
Keishichōn päärakennus sijaitsee Kasumigasekin kaupunginosassa Chiyodan erillisalueella Tokion keskustassa. Vuonna 1980 valmistunut rakennus on kiilan muotoinen ja 18 kerrosta korkea hyvin tunnettu maamerkki.
Caloriksen allas

Caloriksen allas (lat. Caloris planitia) on noin 1 300 kilometrin läpimittainen törmäyskraatteri Merkuriuksen pinnalla. Se kuuluu Aurinkokunnan suurimpiin törmäysmuodostumiin.
Caloriksen allasta ympäröi noin kahden kilometrin korkuinen vuorijono Caloris Montes ja kraatterin pohja on planeetan sisältä törmäyksen jälkeen purkautuneen laavan peittämää. Mariner 10 -luotaimen ohilentojen aikana vuosina 1974–1975 Caloriksen allas oli joka kerta Merkuriuksen terminaattorilla, minkä vuoksi siitä on saatu kuvattua vain noin puolet. NASAn MESSENGER-luotain kartoittaa loput kraatterista.
Kraatteria ympäröi joukko törmäykseen liittyviä geologisia muodostumia, joista käytetään nimitystä Caloriksen ryhmä.
Nay (Pyrénées-Atlantiques)

Nay on kunta Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 3 204 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa.Nayin pinta-ala on viisi neliökilometriä.
Pereskioideae

Tuntomerkit

Alaheimon kasvit ovat puumaisia, pensasmaisia tai kiipeileviä köynnöksiä, joiden varsissa esiintyy CAM-aineenvaihduntaa, jossa hiilidioksidi sidotaan yöllä orgaanisiksi hapoiksi ja käytetään päivällä yhteyttämiseen. Poikkileikkaukseltaan varret ovat pyöreitä eikä niissä ole uurteita eikä kyhmyjä. Verso on lehdellinen ja piikkinen. Kukat sijaitsevat yksittäin tai kukinnoissa ja ovat avoinna päivällä. Kukkapohjuksessa on suomuja tai lehtiä, jotka toisinaan ovat karisemattomia. Kukan areolit ovat vain harvoin piikkisiä. Kukkapohjus ei ole maljamainen. Hedelmät ovat avautumattomia ja marjamaisia, ja niiden seinämä on usein mehukas. Siemenet ovat enemmän tai vähemmän pyöreitä, enintään 7,5 mm:n läpimittaisia, ruskeanmustia, kiiltäviä, sileitä. Niissä ei ole laajaa kannattimen arven aluetta.
Alaheimo edustaa kaktuskasien heimossa ryhmää, jolla on alkukantaisimmat ja eniten kantamuodolta perittyjä omimaisuuksia. Useat ominaisuudet ilmentävät kaktuskasvien sukulaisuutta muihin Caryophyllales-lahkon heimoihin.

Levinneisyys

Alaheimo on levinnyt Etelä-Meksikosta kaikkialle Karibialle ja Keski-Amerikkaan ja suureen osaan Etelä-Amerikkaa Andien itäpuolelle.

Suvut

Alaheimossa on vain yksi suku: puukaktukset (Pereskia). Suku on tosin uusimmassa tutkimuksessa jaettu kahtia niin, että pohjoisimmat lajit muodostavat suvun Rhodocactus, joka on lähinnä kaktusten yhteistä kantamuotoa. Näin ollen suku Pereskia laajemmassa mielessä on parafyleettinen.
Juha Lehtovuori

Juha Erik Lehtovuori (s. 1963) on porilaissyntyinen käsikirjoittaja, jonka esikoisteos on 1992 ensi-iltansa saaneen elokuvan Veturimiehet heiluttaa elokuvakäsikirjoitus. Elokuvaohjaajana oli Kari Paljakka. Pääosissa esiintyivät Samuli Edelmann ja Santeri Kinnunen. Käsikirjoitusta on luonnehdittu nuoren miehen kasvutarinaksi.
Ylen Ykkönen lähetti 1993 Lehtovuoren mielisairaalaympäristöön sijoittuvan kuunnelman Immerwaldin valssi, jonka ohjasi Pekka Ruohoranta. Kuunnelman osissa esiintyivät mm. Tuomas Mattila, Merja Larivaara, Erkki Saarela, Eeva Litmanen, Esko Nikkari, Vesa Vierikko ja Outi Alanen.
Porin Teatterille Lehtovuori kirjoitti musiikkimaailmaan sijoittuvan ja 1996 esitetyn näytelmän Kaatopaikan enkeli, jossa ohjaajana työskenteli Timo Ojala ja pääosaa näytteli Vesa Haltsonen. Joidenkin kuvausten mukaan näytelmä on tuonut mieleen porilaisten rock-yhtyeiden menestyksen 1980-luvulla ja porirock-ilmiön.
Lisäksi Jussi Hakulinen on julkaissut Lehtovuoren sanoittaman laulun Talo varrella rautatien albumillaan Vaaleanpunainen majatalo (1985). Muina töinään Lehtovuori on kirjoittanut lehtiin elokuva-arvosteluja ja toiminut kolumnistina mediakasvatusta ja -kulttuuria käsittelevässä Peili-lehdessä.
Koulutukseltaan Lehtovuori on filosofian maisteri elokuva- ja televisiotieteen oppiaineesta.
Hell or High Water

Vastaanotto

Hell or High Water sai erinomaisen vastaanoton kriitikoilta. Rotten Tomatoes -sivustolla 98 % kriitikoista antoi sille myönteisen arvostelun. Tulos perustuu 204 arvosteluun. Metacriticissä se sai 88/100 pistettä perustuen 45 arvosteluun.
Parittelun jälkeen peto on uupunut

Arvioita

Tuuve Aron mukaan Post Coitum, Animal Triste on pieni mutta erikoislaatuinen elokuvaelämys jo siksi, että keski-ikäisen naisen halua on harvoin käsitelty elokuvassa näin avoimella intensiteetillä. Käsikirjoitus kuitenkin välillä laahaa ja etsii suuntaansa.
Varenikliini

Käyttö tupakoinnin lopettamisessa

Varenikliinia myydään kauppanimellä Champix. Lääke otetaan tablettimuotoisena suun kautta. Toinen Suomessa käytössä oleva reseptilääke tupakoinnin lopettamiseen on bupropioni eli Zyban.

Haittavaikutukset

Varenikliinin mahdollisia haittavaikutuksia ovat muun muassa päänsärky, pahoinvointi, oksentelu, unettomuus, väsymys, ilmavaivat, huimaus, ummetus ja makuaistin häiriöt. Lääke saattaa aiheuttaa myös painajaisia, itsetuhoisuutta ja masennusoireita.

Toimintamekanismi ja farmakokinetiikka

Varenikliini on nikotiini-asetyylikoliinireseptorin α₄β₂-alatyypin osittaisagonisti. Lisäksi se sitoutuu α₃β₄ ja heikosti α₃β₂- ja α₆-alatyyppejä sisältäviin yksiköihin. Varenikliini on α₇-täysagonisti.
Varenikliini on myös 5-HT₃-reseptori agonisti. Tämä voi olla osallisena mielialaan vaikuttavissa sivuvaikutuksissa.
Varenikliini eliminoituu pääasiassa munuaisten kautta.
Nelly Borgeaud

Nelly Borgeaud (29. marraskuuta 1931 Geneve, Sveitsi – 14. heinäkuuta 2004 Creuse, Ranska) oli ranskalainen näyttelijä. Hän esiintyi yli 40 elokuvassa vuosina 1955–2001. Elokuvien joukossa ovat Musta kansio (1955), Codine (1963), Mies joka rakasti naisia (1977), Amerikan setä (1980) ja Tumultes (1990).
Jurongin lintupuisto

Jurongin lintupuisto on Singaporessa toimiva lintuihin erikoistunut eläintarha. Sen laajuus on 20,2 hehtaaria. Puisto perustettiin vuonna 1971. Siellä on 380 lintulajia, kaikkiaan yli viisituhatta yksilöä. Puistossa käy vuosittain yli 900 000 vierailijaa.
Johan Stiernstedt

Johan Stiernstedt (Thesleff) (1. marraskuuta 1653 Viipuri – 7. helmikuuta 1722 Turku) oli suomalainen maaherra, joka aateloitiin ja korotettiin vapaaherraksi.
Stiernstedtin ['šäːrnstet] vanhemmat olivat hovioikeuden asessori Peter Thesleff ja Katarina Schmedeman. Hän tuli Turun hovioikeuden auskultantiksi 1670, palveli sitten hovioikeudessa sekä tuomarin ja muissa viroissa, kunnes Thesleffistä tuli ensin Narvan lääninsihteeri vuonna 1694 ja sen jälkeen Narvan pormestari 1699. Stiernstedt -nimen Thesleff sai, kun hänet aateloitiin vuonna 1697. Vuodesta 1703 alkaen Stiernstedt toimi Etelä-Suomen laamannina. Hän hoiti useaan eri otteeseen Turun ja Porin läänin sekä Pohjanmaan läänin maaherran virkaa, kunnes joutui pakenemaan Ruotsiin Isovihan tieltä. Vuonna 1716 Stiernstedtistä tuli Turun ja Porin läänin vakinainen maaherra, vapaaherraksi hänet korotettiin 1719. Virkaansa Stiernstedt tosin pääsi hoitamaan vasta rauhan tultua ja kuoli pian tämän jälkeen.
Stiernstedtin ensimmäinen puoliso noin vuodesta 1680 oli Johanna Margareta Gripenberg (k. 1696), toinen vuodesta 1698 asessori Johan Gustaf Carlhielmin leski Sara Törne (k. 1701) ja kolmas vuodesta 1705 Maria Gezelius, Johannes Gezeliuksen tytär (k. 1735). Valtaneuvos ja vapaaherra Carl Johan Stiernstedt oli hänen poikansa.
Kalkkila

Kalkkila on kylä Halikon kunnan keskiosissa Jokikaustan alueella. Valtaosa Kalkkilasta on asumatonta metsää, ja pääosa kylän rakennuskannasta sijaitsee Jokikaustan tien varrella aivan Kanniston kylän vieressä. Maasto Kalkkilassa on hyvin mäkistä, ja se laskeutuu pohjoisessa jyrkästi syvässä laaksossa virtaavaan Seijärinojaan. Seijärinoja toimii kylän rajana lounas-koilinen -suunnassa. Idästä ja kaakosta vastassa ovat Kannisto ja etelästä Kavantola. Aivan kylän lounaiskolkassa kulkee Seututie 110.
Kalkkila sijaitsee Purilanjoen laaksossa, joka on ollut kiinteästi asuttu viimeistään varhaiskeskiajalta lähtien. Kalkkilan päätilasta on maininta Varsinais-Suomen vanhimmassa maakirjassa vuodelta 1540. Isojako toteutettiin kylässä 1782, joskaan sillä ei ollut suuria vaikutuksia kylän rakenteeseen, koska kylässä oli vain yksi kantatila. Kalkkilalla on ollut ainakin neljä torppaa, Valkiakallio, Sillanpää, Tytylä ja Kankare, joista Tytylä on myöhemmin kehittynyt merkittäväksi tilaksi. Siirtoväelle lohkottiin kylän alueelta neljä tilaa.
Targa 96

Targa 96 on Suomessa valmistettu lujitemuovinen purjevene, jonka on suunnitellut Hans Groop. Veneen tunnusomaisina piirteinä on kuomulla peitettävissä oleva keskiohjaamo sekä kiinteä tuulilasi sekä lujitemuovinen sisärunko.
Maimu Berg

Maimu Berg (vuoteen 1969 Seping, 1969–1979 Vahing; s. 27. elokuuta 1945 Tallinna) on virolainen kirjailija, kriitikko, kääntäjä, toimittaja ja poliitikko.
Berg toimi kansanedustajana Riigikogussa vuosina 2011–2015. Hän edusti Viron sosiaalidemokraattista puoluetta.

Elämäkerta

Berg valmistui vuonna 1963 Tallinnan 20. keskikoulusta (nykyinen Tallinna Ühisgümnaasium) ja jatkoi tämän jälkeen opintojaan Tarton yliopistossa. Hän opiskeli ensin virolaista filologiaa, josta valmistui vuonna 1968. Vuonna 1986 hän valmistui toimittajaksi. 
Berg aloitti työuransa Tarton yliopiston kirjastossa, jossa hän työskenteli vuosina 1969–1974. Vuosina 1974–1990 hän oli toimittajana Neuvosto-Viron ainoassa muotilehdessä Siluett, mistä hän on kirjoittanut teoksessaan Muotitalo. Hän on ollut pitkään Suomen Viron-instituutin kulttuurisihteeri.

Yksityiselämä

Berg oli vuosina 1969–1979 naimisissa kirjailija, psykiatri Vaino Vahingin kanssa. Heidän tyttärensä Julia Laffranque toimii tuomarina Euroopan ihmisoikeustuomioistuimessa.
Antti Koskinen (muusikko)

Antti Juhani Koskinen (13. maaliskuuta 1922 Helsinki – 6. kesäkuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen laulutaiteilija, kanttori-urkuri ja laulupedagogi.

Opinnot

Antti Koskinen aloitti opintonsa Sibelius-Akatemiassa 1938 lauluopinnoilla Einar Collianderin ja professori Oiva Soinin, pianonsoiton opinnoilla Eino Lindholmin ja Kerttu Bernhardin sekä urkujensoiton opinnoilla professori Elis Mårtensonin johdolla.
Ensikonserttinsa hän piti 1943 ja suoritti kanttoriurkurin sekä musiikinopettajan tutkinnot 1945 ja päätti opintonsa Sibelius-Akatemiassa keväällä 1946 suoritettuaan lauludiplomin.
Antti Koskinen jatkoi opintojaan vuosina 1948–1965 (muun muassa tanskalaisen Magnus Andersenin oppilaana) useilla opintomatkoilla Skandinaviaan, Keski-Eurooppaan ja 1950 Yhdysvaltoihin.

Ura

Opettajan uransa Sibelius-Akatemiassa Antti Koskinen aloitti viransijaisena vuonna 1944, jonka jälkeen hän siirtyi vakinaiseksi opettajaksi 1954, lehtoriksi 1961 ja ylemmän palkkaluokan lehtoriksi 1966.
Antti Koskinen toimi 1950–1970-luvuilla monien merkittävien suomalaisen laulutaiteen henkilöiden laulunopettajana ja johti vuosina 1953–1963 Nils-Eric Fougstedtin perustamaa Radiokuoroa (alkujaan "Radion solistikuoro").
Koskinen oli Suomalaisen oopperan solisti 1945–1948. Hän toimi kanttoriurkurina Pasilan kirkossa 1945–1957, kanttorina Helsingin Vanhassa kirkossa 1957–1967 ja kanttorina Helsingin tuomiokirkossa 1967–1970.
Lisäksi Antti Koskinen esiintyi laulajana konserteissa ja radiossa Suomessa, Skandinaviassa, Keski-Euroopassa ja Yhdysvalloissa sekä toimi oratorio- ja sinfoniakonserttien solistina ja konserttisäestäjänä sekä m.m. Polyteknikkojen Kuoron solistina. Antti Koskinen toimi Suomen Solistiyhdistys ry:n johtokunnassa vuosina 1967–1976.
Klassisen musiikin uransa ohella Antti Koskinen levytti taiteilijanimellä Sulo Sala myös viihdemusiikkia muun muassa Metro-tyttöjen, Decca-orkesterin, Ramblers-orkesterin ja Viljo Vesterisen solistiyhtyeen kanssa sekä esiintyi sota-aikaisilla viihdytyskiertueilla.
Koskinen esiintyi vuonna 1943 elokuvassa Tositarkoituksella ja vuonna 1944 kolmella Jussi-Patsaalla palkitussa elokuvassa Herra ja ylhäisyys.
Antti Koskiselle myönnettiin arvonimi Director cantus vuonna 1960, ja hän sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1969.

Perhe

Antti Koskisen puoliso oli muotitaiteilija Pirkko Hellevi Koskinen o.s. Krapinoja, ja heillä oli kaksi lasta, tytär Hanna (s. 1957) ja poika Juha (s. 1959). Antti Koskisen äiti oli Martta Koskinen, ja hänen isänsä Gunnar Koskinen toimi Helsingin kaupunginorkesterin lyömäsoittajana sekä Sibelius-Akatemian lyömäsoittimien opettajana.
Guttannen

Maantiede

Maantieteellisesti kunta sijaitsee Bernin Alpeilla sekä Aarejoen varrella, sen alkulähteillä. Paikkakunnan korkein vuori on 4,3-kilometrinen Finsteraarhorn. Kunnan alueesta 173 neliökilometriä, lähes 90 prosenttia, on tuottamatonta maata, vuoristoa, jäätiköitä tai tekojärviä.

Talous

Guttannen on tunnettu Kraftwerke Oberhasli AG:n vesivoimalaitoksista sekä niitä varten tehdyistä patojärvistä (Grimselsee, Oberaarsee, Gelmersee, Räterichsbodensee).

Liikenne

Valtatie 6 kulkee pohjoisesta Meiringenista ja Innertkirchenistä Guttannenin kautta etelään, Grimselsolan yli Rhônejoen laaksoon, Valais’n kantoniin.
Helmipuuro

Helmipuuro (toiselta nimeltään perunapuuro) on puuro, joka on valmistettu perunasuurimoista ja maidosta. Perunasuurimot ovat perunasta valmistettuja tärkkelysjyväsiä, jotka turvotetaan maidossa läpikuultaviksi "helmiksi". Helmipuuro on valmistettu gluteenittomista ruoka-aineista, joten se sopii myös keliakiaa sairastavien henkilöiden ruokavalioon. Helmipuuron kanssa voi nauttia muiden puurojen tapaan esimerkiksi mehukeittoa, marjoja, hilloa tai sokeria.
Up in the Air

Vastaanotto

Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 265 arvostelun perusteella laskettuna kriitikoiden arvosteluista 91 prosenttia oli positiivisia.
Tobias Stephan

Ura

Stephan on Kloten Flyersin kasvatti. Hän kuitenkin pelasi ensimmäisen pääsarjatason ottelunsa Nationalliga A:n EHC Churissa kaudella 2001–2002. Stephanin tulokaskauden päätteeksi Dallas Stars varasi hänet NHL:n varaustilaisuudessa toisen kierroksen alkupäässä. Stephan siirtyi takaisin Kloteniin, jossa pelasi vuoteen 2006 asti.
Kaudeksi 2006–2007 Stephan siirtyi Dallasin organisaatioon. Hän vietti koko kauden seuran farmijoukkueessa AHL-liigan Iowa Starsissa. Kaudella 2007–2008 Stephan pelasi ensimmäisen ottelunsa NHL:ssä, viettäen kuitenkin muutoin koko kauden AHL-liigassa. Seuraavalla kaudella 2008–2009 hän pelasi kymmenen ottelua Dallasissa, Marty Turcon varamaalivahtina.
Stephan palasi Sveitsiin kaudella 2009–2010 ja siirtyi HC Servette Genèven joukkueeseen.

Maajoukkueura

Stephan on edustanut Sveitsin maajoukkuetta useissa kisoissa. Hän pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa 2001 ja 2002, joista ensimmäisissä hän voitti hopeaa. Nuorten MM-kisoissa Stephan on pelannut 2003 ja 2003. Aikuisten kisoissa Stephan pelasi ensimmäistä kertaa vuonna 2010, ja on tämän jälkeen edustanut maataan 2011 ja 2012.
ChessGames.com

ChessGames.com on suuri shakkiyhteisö Internetissä yli 90 000 jäsenellään. Sen perustivat Daniel Freeman ja Alberto Artidiello vuonna 2001. Sivusto ylläpitää suurta tietokantaa historiallisista ja uusista peleistä. Jokaista peliä voi kommentoida halutessaan.
Normaali jäsenyys sivulle on ilmainen, mutta maksullinen jäsenyys tarjoaa lisätoimintoja. Jäseniin kuuluu monia suurmestareita, kuten Nigel Short.
Talisca

Seurajoukkueura

Talisca on Bahian kasvatti. Hän edusti seuraa vuodet 2013-2014, jolloin Campeonato Brasileiro Série A:ssa tuli tilille 30 peliä ja neljä maalia. Kesällä 2014, vain yhden ammattilaiskauden jälkeen, Talisca siirtyi Portugalin suurseuraan Benficaan. Syyskuussa 2014 hän teki hattutempun Vitória FC:tä vastaan. Hän aloitti kauden muutenkin loistavasti.
Mestareiden liigassa Taliscan avausmaali syntyi lokakuussa 2014 AS Monacoa vastaan. 82. minuutilla syntynyt maali jäi pelin ainoaksi ja Benfica voitti 1-0.

Maajoukkueura

Talisca pelasi vuonna 2013 kaksi ottelua Brasilian alle 20-vuotiaiden maajoukkueen väreissä. Hän on pelannut myös alle 23-vuotiaissa.