google/wiki40b huggingface dataset:
Arto Sipinen

Ura

Arto Sipinen työskenteli 1959–1961 Alvar Aallon toimistossa ja 1961–1963 Viljo Revellin toimistossa. Vuodesta 1965 hänellä oli oma arkkitehtitoimisto. Sipinen toimi sivutoimisesti TKK:n asemakaavaopin tuntiopettajana, Helsingin kaupungin julkisivutoimikunnan jäsenenä ja TKK:n arkkitehtuurin va. professorina.
Sipisen tärkeimpiä töitä ovat Espoon, Mikkelin, Imatran, Lahden ja Kuusamon kulttuurikeskukset sekä muun muassa Imatran, Raision ja Kauhajoen kaupungintalot, sekä Mäntsälän, Tammelan ja Liedon kunnantalot. Hän on suunnitellut useita rakennuksia Jyväskylän yliopistolle vuosina 1970-2005. Jyväskylän Ylistönrinteen rakennukset ovat Sipisen käsialaa, kuten myös Jyväskylän korkein rakennus, 15-kerroksinen Innova-torni. Helsingin yliopiston Kumpulan asemakaava on Sipisen suunnittelema. Sipinen oli yksi ensimmäisen palkinnon voittajista Helsingin keskustakilpailussa 1986 ja suunnitteli asemakaavaluonnoksen kaupungin yleiskaavan pohjaksi 1989.
Abstrakti valkoisuus vie Sipisen arkkitehtuurin muotokielen lähelle Richard Meierin Corbusier-lähtöistä uusmodernismia. Postmodernia ironiaa on turha etsiä hänen töistään, Sipinen jatkaa sitä modernismin linjaa, joka pohjautuu suomalaiseen funktionalismiin. Sipinen on omassa suunnittelutyössään onnistunut sulauttamaan yhteen Aallon pehmeän humanismin ja Revellin rationalismin ja luomaan tältä pohjalta oman komean arkkitehtuurilinjansa. Hänen arkkitehtuurinsa on vuosien kuluessa kypsynyt ja pehmentynyt. Suunnitelmien runkona hahmottuvaa suorakulmaista perusstruktuuria rikastuttavat tiloja funktion mukaan rajaavat pehmeästi kaartuvat pinnat, aulatiloja jäsentelee rytmikkäiden säleikköjen siivilöimä valo, saleja verhoavat akustisesti motivoidut, visuaalisesti rikkaat paneelit.
Arto Sipinen on kestävämmältä tuntuva ilmiö suomalaisessa arkkitehtuurissa kuin monet päivän muotituotteet, joita parinkymmenen vuoden kuluttua kukaan tuskin näkee arkkitehtuurin päälinjana. Toisinaan taas arkkitehtuuri vaikuttaa ajattomalta; Alvar Aallon työt ovat lähes maagisia juuri tässä suhteessa. Myös Sipisen arkkitehtuurikielen ”klassisesta modernismista” heijastuu Aallon arkkitehtuurin tavoin sisäistä, perinteiseen tukeutuvaa voimaa, joka vahvistuu arkkitehtuurin ikääntyessä. Aikalaisten arviot vanhenevat, mutta rakennukset kestävät.
Atatsanaviiri

Ominaisuudet ja käyttö

Huoneenlämpötilassa atatsanaviiri on kiteistä ainetta. Yhdiste on optisesti aktiivista ja sen kiertokyky liuotettuna metanolin ja veden seokseen on -46,1. Atatsanaviiri muistuttaa rakenteeltaan peptidejä, joita HI-viruksen peptidaasientsyymit hydrolysoivat. Yhdiste ei kuitenkaan hydrolysoidu vaan estää näiden entsyymien toiminnan ja virukset eivät kykene tämän jälkeen enää lisääntymään. Lääkeainetta käytetään yhdistelmänä ritonaviirin kanssa tyypillisimmin potilailla, jotka ovat aikaisemmin jo käyttäneet muita lääkkeitä HIV:n hoitoon.

Haittavaikutukset

Atatsanaviirin aiheuttamista haittavaikutuksista tyypillisimmät ovat ihon keltaisuus ja tavallista korkeammat bilirubiinipitoisuudet.  Atatsanaviiri ei aiheuta yhtä paljon dyslipidemioita kuin muut peptidaasin estäjät.
Etummainen sahalihas

Etummainen sahalihas (lat. musculus serratus anterior) sijaitsee kahdeksan ylimmän kylkiluun päällä rinnan vieressä ja kiinnittyy pitkin lapaluun takimmaista reunaa.

Toiminnot

Serratus anterioria kutsutaan toisinaan "nyrkkeilijän lihakseksi", sillä sen työnä on venyttää eli työntää eteenpäin lapaluuta ja se osallistuu käden liikkeisiin kylkiluiden alueella, mikä tapahtuu lyöntiä tehdessä. Serratus anterior osittain pitää lapaluun paikoillaan, kääntää sitä ylös ja toimii myös ihmisen hengittäessä.

Harjoittaminen

Etummainen sahalihas on lähinnä apulihas, joka kehittyy isommissa liikkeissä. Sitä voi harjoittaa "incline shoulder raise" -liikkeellä, jossa maataan vinopenkissä kädet suorina ja painot/tanko käsissä ja sitten kurotetaan kattoon nostamalla olkapäät penkistä, mutta ei kuitenkaan yläselkää. Suurempina liikkeinä on mainittu myös mm. pystypunnerrus, penkkipunnerrus ja leukojen veto, joissa käsivarsia käytetään kohotetuissa asennoissa.
Nasi lemak

Nasi lemak on Bruneissa, Malesiassa ja Singaporessa yleinen riisiä, pandania ja kookosmaitoa yhdistävä ruokalaji. Sitä kutsutaan Malesian epäviralliseksi kansallisruuaksi. Indonesiassa on samankaltainen ruokalaji, jota kutsutaan nasi uduk.
Syöksypommittaja

Syöksypommittaja on kevyesti aseistettu, useimmiten yksimoottorinen pommikone, joka on suunniteltu pudottamaan pomminsa syöksymällä suuressa kulmassa (70°-90°) pommitettavaan kohteeseen nähden. Syöksypommittajia käytetään yleensä bunkkerien, panssarivaunujen sekä pienten ja keskisuurten vihollislaivojen tuhoamiseen. Koneiden pommilasti on yleensä kevyt, jotta ilmataisteluista selviäminen ja pommittajan hallinta syöksylennossa olisi mahdollista. Kohteiksi voivat silti kelvata asekolonnat sekä erilaiset teollisuuslaitokset.
Ensimmäisiä syöksypommittamiseen tarkoitettuja lentokoneita käyttivät saksalaiset joukot Espanjan sisällissodassa. Natsi-Saksassa kehitettiin myös Junkers Ju 87 -syöksypommittaja (saks. Sturzkampfflugzeug, lyhennettynä Stuka), jolla sodittiin laajassa mitassa aina toisen maailmansodan loppuun ja josta kehkeytyi yleisesti tunnetuin konemallinsa edustaja.
Toisen maailmansodan jälkeen hävittäjäkoneiden varustaminen raketeilla, ilmatorjunnan kehittyminen sekä itseohjautuvat ohjukset tekivät syöksypommittajista, kuten monista muistakin pitkälle erikoistuneista sotilaskonetyypeistä (saattohävittäjät yms.), tarpeettomia. Nykyaikaiset hävittäjäpommittajat käyttävät kuitenkin samankaltaisia hyökkäystaktiikoita kuin syöksypommittajat.
Giuseppe Leanza

Giuseppe Leanza (s. 2. tammikuuta 1943 Cesarò, Italia) on roomalaiskatolinen arkkipiispa ja kirkon diplomaatti. Hänet vihittiin papiksi 17. heinäkuuta 1966 ja nimitettiin Lilybaeumin titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi nuntiukseksi Haitille 3. heinäkuuta 1990. Piispaksi vihkiminen seurasi 22. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Agostino Casaroli, jota avustivat Pio Laghi ja Ignazio Zambito.
4. kesäkuuta 1991 Leanza nimitettiin apostoliseksi pro-nuntiukseksi Malawiin ja apostoliseksi nuntiukseksi Sambiaan. 29. huhtikuuta 1999 hänet nimitettiin nuntiukseksi Bosnia-Hertsegovinaan, 15. toukokuuta 2002 tämän lisäksi Sloveniaan ja 18. toukokuuta vielä Makedoniaan. 22. helmikuuta 2003 Leanza sai siirron nuntiukseksi Bulgariaan, 22. helmikuuta 2008 Irlantiiin ja 15. syyskuuta 2011 Tšekkiin.
Margaret Smith Court

Ura ja elämä

Court syntyi nimellä Smithien nelilapsiseen perheeseen, jonka nuorin hän oli. Hänen vanhempansa ovat Lawrence Smith ja Catherine Smith. Hän aloitti tenniksen pelaamisen kahdeksanvuotiaana. 17-vuotiaana hän voitti ensimmäisen grand slam -turnauksensa Australian avoimissa mestaruuskilpailuissa. Vuoden 1966 Wimbledonin jälkeen hän päätti lopettaa tennisuransa. Seuraava vuonna 1967 hän meni naimisiin Barry Courtin kanssa ja otti sukunimekseen Courtin. Hän palasi vuonna 1968 tenniskentille ja voitti vuonna 1970 kaikki grand slam -turnaukset. Vuonna 1971 hän hävisi Wimbledonissa loppuottelussa Evonne Goolagongille. Hänen ensimmäisen lapsensa Daniel syntyi maaliskuussa 1972. Hän lopetti kyseisenä vuonna, mutta palasi vielä samana vuonna US Openin pelaamaan. Vuonna 1974 hän sai toisen lapsensa Marikan. Hän alkoi taas pelata, mutta lopetti lopullisesti vuonna 1977, jolloin hän odotti kolmatta lastaan. Pariskunta sai neljä lasta. 
Court on yksi kolmesta tennispelaajasta Martina Navrátilován ja Doris Hartin lisäksi, joka on onnistunut voittamaan kaikki mahdolliset grand slamit eli kaikkiaan 12 turnausta (kaksinpelissä, nelinpelissä ja sekanelinpelissä). Hän on kuitenkin ainut pelaaja, joka on pystynyt kyseiseen suoritukseen kahdesti. 
Vuonna 1979 Court valittiin tenniksen Hall of Fameen. Tammikuussa 2003 Melbourne Parkin yksi tenniskentistä nimettiin hänen mukaansa Margaret Courtin areenaksi. Nykyään hän asuu Perthissä, Länsi-Australiassa ja toimii helluntailaisena pastorina itse perustamassaan Victory Life Centre -kirkossa.
Court on tullut tunnetuksi äärikonservatiivisista poliittisista mielipiteistään. Hän on puhunut julkisesti muun muassa Etelä-Afrikan apartheid-järjestelmän puolesta sekä vastustanut aktiivisesti seksuaalivähemmistöjen oikeuksia. Useat entiset ja nykyiset huippupelaajat, kuten Navrátilová, Billie Jean King, Rennae Stubbs ja Andy Murray, ovat tuominneet Courtin toiminnan ja vaatineet hänen mukaansa nimetyn tennisareenan uudelleennimeämistä.
François Levaillant

François Levaillant, myös Le Vaillant, (syntymänimeltään Vaillant; s. 6. elokuuta 1753 Paramaribo – 22. marraskuuta 1824 La Noue, Ranska) oli ranskalainen tutkimusmatkailija, lintutieteilijä ja keräilijä.
Levaillantin isä oli Surinamen konsuli. 1763 he palasivat Eurooppaan ja Levaillant opiskeli luonnonhistoriaa Metzissä. 1781 Hollannin Itä-Intian kauppakomppania lähetti hänet Etelä-Afrikkaan, missä hän keräsi näytteitä vuoteen 1784 saakka. Hän suoritti kaksi tutkimusmatkaa, toisen itään ja toisen pohjoiseen Oranjejoelle ja Namakwalandin alueelle.
Palattuaan Ranskaan Levaillant julkaisi matkastaan teoksen Voyage dans l'intérieur de l'Afrique (1790, 2 osaa), ja toisesta matkasta teoksen Second voyage dans l'intérieur de l'Afrique (1796, 3 osaa). Muita hänen julkaisujaan ovat kuusiosainen Histoire naturelle des oiseaux d'Afrique (1796-1808, kuvitus Jacques Barraband), Histoire naturelle des oiseaux de paradis (1801-06), Histoire naturelle des cotingas et des todiers (1804) ja Histoire naturelle des calaos (1804).
Levaillant sai mainetta lähettämällä Ranskaan ensimmäisen kirahvin luurangon. Hän myös lähetti yli 2 000 linnunnahkaa Jacob Temminckille, joka oli kustantanut matkan, ja myöhemmin tämän poika Coenraad Jacob Temminck tutki ja lajitteli näytteet Leidenin museoon. Osa näytteistä lähetettiin Joan Rayen kabinettiin, josta Rijksmuseum van Natuurlijke Historie osti ne 1820-luvulla ja sijoitti Leideniin.
Ed Horowitz

Ed Horowitz on yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja. Hän sai vuoden 1995 Razzie Awardin vuoden huonoimmasta käsikirjoituksesta elokuvaan Vaarallisella alueella yhdessä Robin U. Russinin kanssa.
Hän on kirjoittanut elokuvaan Meet Wally Sparks (1997) soundtrackin "Have Faith".
Gayan konfederaatio

Historia

Kiina hallitsi varhaista Koreaa Lelanginin läänityksenä, mutta kiinalaisvallan vähitellen heikentyessä valta alkoi siirtyä Korean niemimaan eteläosien kansoille, joihin kiinalaiset viittasivat nimellä Han. Han oli yksi Korean alkuperäisväestöjen suurryhmistä. Han käsitti kiinalaisten mukaan kolme haaraa (Kolme Hania San-Han), joista yksi oli Bianhan (Pyǒnhan) etelässä ja etelärannikon keskiosissa. Kiinalaisissa lähteissä mainittujen kansojen tarkkaa luonnetta ei tunneta, mutta kyseessä lienevät olleet kielellisesti ja etnisesti kirjavat heimoliitot.
Heimoliittojen seuraava kehitysaskel on joskus valtio ja Bianhan-heimoliiton alueella tapahtuneen poliittisen yhtenäistymisen jälkeen alettiin puhua Gayan konfederaation käsitteestä. Luonteeltaan se oli ilmeisesti löyhä eri heimojen tai paikallisten alueiden konfederaatio, joka ei saavuttanut kuitenkaan täysin valtion kaltaista rakennelmaa, jonka sanottiin käsittäneen 12 entistä heimoaluetta tai maata (guo). Edelleen itse konfederaatio käsitti kuusi kuningaskuntaa, joita olivat Geumgwan Gaya, Dae Gaya, Ara Gaya, So Gaya, Goryeong Gaya ja Seongsan Gaya. Muita Koreaan muodostuneita protohistoriallisia yksiköitä olivat Goguryeo, Silla ja Baekje.
Legendan mukaan yhdeksän kylänvanhinta (kan) kapusivat kukulalle Gimhaessa vuonna 42 jaa, jonka laelta he löysivät kuusi kultaista taivaasta tippunutta munaa. Ensimmäisestä kuoriutui Suro, joka kruunattiin Geumgwan Gayan kuninkaaksi. Viidestä muusta munasta kuoriutuneista tuli viden muun kuningaskunnan hallitsjoita. Geumgwan Gaya oli pitkään Gayan konfederaation johtoasemassa, mutta myöhemmin sen aseman otti Dae Gaya. Gayan konfederaation asema japanilaisessa ja korealaisessa historiankirjoituksessa on kiistanalainen. Historiankirjoituksen ja arkeologisten löytöjen perusteella on selvää, että Gayan ja Japanissa sijainneen Yamaton valtion välillä oli erityisen kiinteä suhde. Japanissa tämä on usein tulkittu siten, että Gaya oli jonkinlainen Yamaton siirtomaa Koreassa ja japanilainen kulttuuri levisi Koreaan sen japanilaisesta keskuksesta. Koreassa Gaya on puolestaan esitetty puhtaasti korealaisena ilmiönä. Arkeologian perusteella Gayan aluetta voidaan pitää Japanissa pronssikaudella vaikuttaneen Yayoi-kulttuurin mantereisena lähtökohtana. Yayaoi-kulttuuri loi Japanin nykyisen antropologisen ja kielellisen pohjan.
Gayan konfederaatio jäi keskenään kilpailevien Sillan ja Baekjen valtioiden väliin, mikä vaikutti Gayan kehitykseen kielteisesti ja mahdollisesti tästä syystä se ei saavuttanut täyttä kuningaskunnan rakennetta. 300-luvun toisella puoliskolla Baekjen kuningas Geunchogo teki suurimittaisen sotaretken Gayaa vastaan, joka joutui alistumaan tuhoutumatta kuitenkaan kokonaan. 500-luvulla Gayan alueita uhkasi puolestaan Silla. Kuningas Beopheung valtasi Geumgwan Gayan vuonna 532, jonka jälkeen konfederaatiota johti Dae Gaya. Kuningas Jinheung valtasi Dae Gayan vuonna 562, minkä jälkeen koko Gayan alue oli päätynyt osaksi Sillan valtiota.
Kaktusmulta

Kaktusmulta on kaktuksille tarkoitettu, hiekkapitoinen ja vähäravinteinen multa. Kaktusmulta läpäisee hyvin vettä, joten se sopii kasveille, joiden juuristo ei kestä liikaa kastelua. Kaktusmultaa suositellaan myös taimien kasvatukseen sen vähäisten ravinteiden vuoksi.  Ravinteiden vähäisyys tekee kaktusmullasta hyvän materiaalin terraarion pohjalle, esimerkiksi kotiloille, hämähäkeille, käärmeille ja sauvasirkoille.
Harlem Globetrotters

Harlem Globetrotters on näytösotteluita pelaava yhdysvaltalainen koripallojoukkue, joka peleissään yhdistää urheilun viihteeseen.
Joukkueen perusti Abe Saperstein vuonna 1926 Chicagossa, mutta seura otti nimeensä sanan Harlem korostaakseen taustaansa Yhdysvaltain afroamerikkalaisen väestön piirissä. Vuosien mittaan Globetrotters on pelannut yli 20 000 ottelua 118 maassa.
Yamaha TZR 125

Tehokkuus

Täysitehoisen Yamaha TZR:n tehoksi on ilmoitettu noin 26 hv (19,4 kW). Maksimivääntö on noin 1.8 kg/m @ 10000 rpm, joka on kaksinkertainen verrattuna esimerkiksi nelitahtiseen Yamaha YBR:ään. TZR:t olivat aikansa suosituimpia piikkejä yhdessä Hondan vastaavanlaisen NSR 125 -kevytmoottoripyörän kanssa. Vanhoissa TZR:issä onkin paljon tehoa, koska kevytmoottoripyörien 11 kilowatin tehorajoitus tuli vasta pyörien valmistuksen loppumisen jälkeen. Vanhoja TZR:iä piti kuristaa ainakin pakoputkiston kuristuksilla. Yamaha TZR:t on varustettu Y.P.V.S-pakoaukonsäätimellä (Yamaha power valve system), joka tuo etenkin ennen tehopiikkiä (kierrokset alle 7000 rpm) paljon vääntöä, ja oikein toimiessaan säädin vähentääkin kulutusta ja helpottaa matka-ajoa. Y.P.V.S täytyi lukita kiinni-asentoon tehorajoituksen mukaan, yleensä 5 mm ruuvilla. Koska pyörällä on jo ikää, kuristettuja ”tetsareita” on vähemmän. Usea omistaja on jo laittanut pyörän tt:ksi (täysitehoiseksi) juuri sen tuoman teholisän takia. Lisäksi kuristaminen pienentää kaksitahtimoottorin käyttöikää.

Nykypäivän TZR

Yamaha TZR:t ovat edelleenkin suosittuja Honda NSR:n kanssa. Pyörät ovatkin hyvin kestäviä ikäänsä nähden. 50-kuutioiset mopoversiot ovat erittäin suosittuja, ja osa malleista on Valentino Rossin Yamaha YZR M1-pyörän replikaversioita.
Yamaha esitteli uuden kyykky-mallisen kevytmoottoripyörän 2008, Yamaha YZF R-125:n, kilpailemaan huippusuositun Honda CBR 125R -pyörän kanssa. Pyörä kuuluu Yamahan YZF R-sarjaan, ja siitä on muodostunut CBR:n kaltainen myyntimenestys menevän ulkonäkönsä ja luotettavan tekniikkansa vuoksi.
Tramvia Blau

Tramvia Blau on raitiotie Barcelonan kaupungissa Espanjassa. Se kulkee Sarrià-Sant Gervasin alueella Barcelonan metron linjaan 7 kuuluvalta Avinguda Tibidabon metroasemalta Tibidabo-vuorelle nousevan Funicular del Tibidabon luokse. Raitiotietä liikennöi Transports Metropolitans de Barcelona, mutta se ei kuulu samaan lippujärjestelmään kaupungin metro- ja bussiliikenteen kanssa. Jo vuonna 1901 käyttöön otettu linja ei niinkään ole merkittävä osa kaupungin joukkoliikennettä, vaan Tramvia Blau on nykyisin pikemminkin museoraitiotie ja turistinähtävyys. Raitiotietä on uudistettu vuosina 1922 ja 1958.

Reitti

Raitiotien reitti kulkee mäkisellä alueella siten, että rinnettä ylöspäin menevillä vaunuilla on eri pysäkit kuin alamäkeen kulkevilla. Reitti on molempiin suuntiin noin 1,2 kilometriä pitkä ja raideleveys 1435 millimetriä.
Klaatu

Klaatu oli kolmemiehinen kanadalainen progressiivista rockia esittänyt yhtye, joka toimi 1970-luvun lopulta 1980-luvun alkuun. Heidän ensimmäinen albuminsa, 3:47 EST, oli erittäin Beatles-vaikutteinen – etenkin kappale "Sub-Rosa Subway".
Levyn myyntiä vauhditti huhu, jonka mukaan kyseessä olisi Beatlesin uusin, salanimellä julkaistu albumi. Minkäänlaisia tekijätietoja ei kansipapereista muuten löydykään. 
Klaatun kuuluisin kappale on todennäköisesti vuoden 1976 "Calling Occupants of Interplanetary Craft", josta The Carpenters teki oman versionsa seuraavana vuonna.
Tarvepainatus

Tarvepainatus (engl. print on demand, lyhyesti POD) on painamistekniikka ja liiketoiminnan prosessi, jossa julkaisua painetaan vain sillä hetkellä tarvittava määrä, “täsmäpainos“. Varastoon ei paineta mitään, mutta painovalmis tiedosto tallennetaan sähköiseen varastoon odottamaan uusintapainosta. Digipainossa painaminen on nopeaa, minkä vuoksi se soveltuu parhaiten tarvepainatukseen. Esivalmisteluja ja työvaiheita tarvitaan vähemmän kuin perinteisessä painossa. Usein myös sidonta tehdään automaattisesti suoraan painovaiheen jälkeen.
Viktor Geraštšenko

Viktor Vladimirovitš Geraštšenko (ven. Виктор Владимирович Геращенко, s. 21. joulukuuta 1937) on venäläinen pankkiiri ja poliitikko.
Hänen isänsä oli Neuvostoliiton johtavia pankkiireita, joka johti ulkoministeriön talousosastoa 1940-luvulla ja päätti uransa keskuspankin varajohtajana. Viktor Geraštšenko valmistui 1960 Moskovan taloustieteiden instituutista ja meni työhön Neuvostoliiton valtionpankkiin. Vuonna 1965 hän johti Moscow Narodny Bankia Lontoossa. Vuonna 1982 hän siirtyi ulkomaankauppaa hallinnoivaan Vneshtorgbankiin. Vuonna 1991 hän oli Neuvostoliiton valtionpankin viimeinen johtaja. Hän oli myös 1992–1994 Venäjän keskuspankin johdossa. Geraštšenkoa pidettiin vastuullisena lokakuun 1994 "mustasta tiistaista", jolloin ruplan kurssi romahti 25 % päivässä. Yhdysvaltalainen Jeffrey Sachs nimitti häntä "maailman huonoimmaksi keskuspankkiiriksi."
Geraštšenko palasi keskuspankin johtoon 1998 talouskriisin alettua, ja talous alkoi elpyä romahduksen jälkeen. Maaliskuussa 2002 hän jäi eläkkeelle ikäänsä vedoten, mutta hyväksyi aseman JUKOS-öljy-yhtiön johtokunnan puheenjohtajana. Hän liittyi Rodina-puolueeseen ja nousi sen kanssapuhemieheksi ja valittiin duumaan.
Geraštšenko oli presidenttiehdokkaana 2004 ja on ilmoittautunut vapaaehtoiseksi "radikaalin opposition" yhteiseksi ehdokkaaksi vuoden 2008 presidentinvaaliin, mutta hänellä on asemaan monta kilpakumppania.
Jared Gomes

Ura

11. lokakuuta 2014 Gomes teki ammattilaissopimuksen siirtyessään AHL-joukkue Hamilton Bulldogsiin koeaika -sopimuksella. Vain viisi päivää myöhemmin 16. lokakuuta hänen sopimus saksalaisen DEL-joukkue Straubing Tigersin kanssa julkaistiin. Hän teki kaudella 2014-2015 41 pelaamassaan ottelussa 14 tehopistettä.
3. kesäkuuta 2015 Gomes palasi Pohjois-Amerikkaan tehdessään kauden 2015-2016 kattavan sopimuksen AHL-joukkue Bridgeport Sound Tigersin kanssa.
Vitilevunparatiisipeippo

Tuntomerkit

Vitilevunparatiisipeippo on noin 11 cm pitkä. Se on väriltään pääosin vihreä, mutta nokka on pinkki, päälaki sininen ja pyrstö musta-punainen. Viereisen piirroksen värit eivät vastaa täysin oikeata lintua.
Lamborghini Gallardo

Tekniikka

Alumiinikorisen Gallardon saa joko kuusivaihteisella manuaalivaihteistolla tai automatisoidulla mekaanisella vaihteistolla (E-gear) varustettuna.
Hr. Ms. Van Galen (F803)

Valmistus

Alus tilattiin Royal Scheldeltä Vlissingenistä ja sen köli laskettiin 25. heinäkuuta 1963. Alus laskettiin vesille 19. kesäkuuta 1965 ja se valmistui 1. maaliskuuta 1967.

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta ja se luovutettiin 1987 Indonesian laivastolle nimellä KRI Yos Sudarso.
Anders Sparrman

Anders Sparrman (27. helmikuuta 1748 Tensta Ruotsi – 9. elokuuta 1820 Tukholma) oli ruotsalainen luonnontieteilijä ja lintutieteilijä.
Anders Sparrmanin isä oli rovasti ja kirkkoherra Erik Sparrman ja äiti Brita Högbom.
Sparrman oli Carl von Linnén oppilas, ja hän opiskeli Uppsalan yliopistossa. Hän osallistui laivalääkärinä retkikuntaan, joka lähti 1765 tutkimusmatkalle Kiinaan. Hän palasi kahden vuoden kuluttua ja kirjoitti Kiinassa löytämistään eläimistä ja kasveista teoksen Iter in Chinam – Resa till Kina (1768). 1772 hän lähti mukaan James Cookin toiselle tutkimusmatkalle Johann Reinhold Forsterin apulaiseksi ja tutki Australiaa, Oseaniaa ja Etelä-Amerikkaa.
Linnén toimeksiannosta hän matkusti vuonna 1772 eteläiseen Afrikkaan, jossa hän tutki luontoa ja paikallisten asukkaiden tapoja. 1787 hän osallistui Länsi-Afrikkaan tehdylle retkelle.
Hänen päiväkirjansa julkaistiin kolmiosaisena teoksena Resa till Goda Hopps-Udden, södra Polkretsen och omkring Jordklotet, samt Till Hottentott- och Caffer-Landen Åren 1772–1776. Hän julkaisi myös teoksen Catalogue of the Museum Carlsonianum (1786–1789), jossa hän muun muassa kuvailee monia lajeja, jotka hän oli kerännyt eteläisestä Afrikasta ja Tyynenmeren alueelta ja joista osa oli tieteelle tuntemattomia. Yksi sellainen oli metsävilistäjä (Acanthisitta chloris).
1805 hän ryhtyi julkaisemaan Ruotsin linnuista lintukirjasarjaa Svensk Ornithologie. Sarjasta ilmestyi ainoastaan ensimmäinen osa, jossa oli 68 taulua ja 44 tekstisivua.
Sparrmanilla oli useita akateemisia virkoja, muun muassa Tukholman lääketieteellisen kollegiumin professori (professor vid Collegium medicinum i Stockholm 1790), ja hän oli Kuninkaallisen tiedeakatemian jäsen. Hän kuoli kuitenkin köyhänä.
Hänen mukaansa on nimetty asteroidi 16646 Sparrman. Sparrman nimesi suuren määrän lintuja, muun muassa intianriippukaijan (Loriculus vernalis).