Kapitalismi

Historia

Vuosien 1500–1700 välisenä aikana luonnontieteet edistyivät vallankumouksellisesti. Ajasta käytetään nimitystä Tieteellinen vallankumous. Maantieteellisesti ajankohdan tapahtumat sijoittuvat Eurooppaan, ja yhteiskunnallisessa hierarkiassa tapahtumat koskivat oppineista koostunutta eliittiä; koko kansaa koskevaksi saavutukset tulivat pitkälti vasta teollisen vallankumouksen myötä.
”Kapitalismi”-sanan keksi William Makepeace Thackeray 1800-luvun puolivälin tienoilla. Nykyaikaisen kapitalismin instituutiot, kuten pankit, vakuutusyhtiöt, pörssit ja kauppaliitot, syntyivät kuitenkin jo sydänkeskiaikana vuosina 1000–1300 lähinnä Pohjois-Italiassa. Kapitalismi on saattanut syntyä ilmiönä noin 200 vuotta vuoden 1347 Mustan surman jälkeen. Tarkka ajoitus on kuitenkin heikolla pohjalla, koska se mitä kapitalismiin tarkalleen ottaen kuuluu on hankala määritellä. Rahaa ja rahoituslaitoksia on ollut olemassa muinaisessa Foinikiassa, Intiassa ja Kiinassa jo vuosisatoja, mutta modernin kapitalismin synty Länsi-Euroopassa on kuitenkin kiistatonta. 
Kapitalismin synnylle on esitetty sisäisiä ja ulkoisia syitä: maaorjuuden heikkeneminen rahatalouden myötä ja itsevaltiuden kasvu, jolloin feodaaliruhtinaiden valta väheni. Ulkoisia syitä ovat törmäys islamin kanssa ja uusien kauppareittien etsiminen entisten katkettua (silkkitie), tykin keksiminen, jolloin kauppalaivat saattoivat purjehtia turvassa pidemmälle kotisatamastaan. Max Weber esitti teoksessaan Protestanttinen etiikka ja kapitalismin henki, että kapitalismin syntyyn vaikutti kalvinismin ennaltamääräämisoppi, jonka mukaan taivaaseen pääsyyn ei voinut itse vaikuttaa, mutta maallinen menestys oli osoitus kuulumisesta pelastuvien joukkoon. Tämä synnytti taloudellisen järjestelmän, joka myöhemmin jatkoi olemassaoloaan uskontoon perustuneesta synnystään riippumatta. Myös katolisuudessa Salamancan koulukunnan vaikutus 1500-luvulta lähtien loi von Hayekin mukaan perustoja kapitalismille. 
Marxilaisen näkemyksen mukaan kapitalismi kehittyi alun perin käsi kädessä käsityöläisperinteestä nousevan teollisuustuotannon kanssa, ja kapitalismi edusti uudenlaista tuotantotapaa suhteessa orjayhteiskunnan ja feodalismiin maanviljelyyn ja maanomistukseen. Euroopassa harjoitetussa feodalismissa vasallit olivat lääninherran alaisuudessa ja työstivät maapaloja jotka lääninherra oli osoittanut. Kaikki vasallit eivät sopeutuneet järjestelmään, ja pakenivat metsiin, joissa he törmäsivät muihin karkureihin. Nämä feodalismin vastustajat perustivat metsiin omia kommuuneitaan, ja perustivat jotakin uutta. Nämä feodalismiin sopeutumattomat karkurit ja heidän perustamansa kommuunit ja tuotanto olivat kapitalismin pohja.
Kapitalistiset taloudelliset käytännöt alkoivat institutionalisoitua Englannissa 1500–1800-luvuilla, joskin jotkin kapitalististen organisaatioiden piirteet esiintyivät jo muinaisessa maailmassa ja useammat myöhäisellä keskiajalla Kapitalismi on vallinnut länsimaissa feodalismin päättymisestä lähtien. Ranskassa feodalismi päättyi vuonna 1789 1800- ja 1900-luvulla kapitalismi oli merkittävin teollistumisen väline suuressa osassa maailmaa.
Teollisuustuotanto sekä valistusajattelu mullistivat talouden ja ajattelun rakenteet ja lisäsivät porvariston valtaa ja asemaa. Höyrykone mullisti tuotannon ja kapitalismin kehitys siirtyi kaupasta teollisuuteen. Teollistumisesta tuli synonyymi kapitalismin kanssa. 
Itä- ja Keski-Euroopan maiden vapautuminen sosialismista 1989–1991 heikensi oleellisesti sosialistisen suunnitelmatalouden mainetta ja teki kapitalismista useimpien maiden johtajien silmissä ainoan varteenotettavan talousjärjestelmän. 1990-luvulta eteenpäin kapitalistiset piirteet lisääntyivät entisestään useiden maiden kansantalouksissa. Tämä tapahtui erilaisten talouden liberalisointitoimien kautta.

Kapitalismin vaikutuksia

Kommunistisessa manifestissa 1848 Karl Marx ja Friedrich Engels ylistivät kapitalistien "ihmetöitä" ja kirjoittivat: "Porvaristo vetää kaikkien tuotantovälineiden nopean parantamisen ja kulkuyhteyksien tavattoman helpottumisen ansiosta kaikki – – kansakunnat sivistyksen piiriin". Sen jälkeenkin kasvu on jatkunut, ja vuonna 2019 tuotanto ja kulutus henkeä kohden ovat kymmenkertaisia vuoteen 1820 nähden, Suomessa 30-kertaisia, köyhimmässäkin maassa, Keski-Afrikan tasavallassa, 2,5-kertaistuneet vuodesta 1800. Vuonna 1800 ihmisistä 85-95 % eli 2 dollarilla päivässä, nyt alle viidennes. Elinikä on pidentynyt ja ravitsemus parantunut.

Taloustiede

Keynesiläisyyttä arvosteli esimerkiksi monetarismin isä, Milton Friedman 1950-luvun lopulla. Perinteisestä keynesiläisyydestä pitkälti luovuttiin taloustieteessä 1970-luvulla, jolloin monet teollisuusmaat olivat taloudellisesti vaikeassa tilanteessa inflaation ja työttömyyden noustessa samanaikaisesti. Vaikka keynesiläisyyden eri versioilla on yhä kannattajia, 1970-luvulta lähtien taloustieteen valtavirta on siirtynyt uusklassiseen taloustieteeseen. Radikaalimpia näkemyksiä edustavat monetarismi, itävaltalainen taloustiede ja uusi klassinen koulukunta.

Kapitalismia puolustavia näkemyksiä

Vuosina 1000–1820 maailmantalous kasvoi peräti kuusinkertaiseksi, 50 % ihmistä kohden. Kapitalismin alettua levitä laajemmin vuosina 1820–1998 maailmantalous kasvoi 50-kertaiseksi eli 9-kertaiseksi ihmistä kohden. Kapitalistisimmissa maissa kuten Euroopassa, Yhdysvalloissa, Kanadassa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa talous kasvoi 19-kertaiseksi henkeä kohden, vaikka niillä oli jo ennestään korkeampi lähtötaso, vuonna 1820 köyhässä Japanissa peräti 31-kertaiseksi, kun taas muualla maailmassa kasvu oli vain viisinkertainen henkeä kohden.
Economic Freedom of the World -indeksin mukaan maailman taloudellisesti vapaimmissa eli kapitalistisimmissa maissa (viidennes) elävien keskitulot olivat 23 450 dollaria/vuosi ja kasvu 1990-luvulla 2,56 %/vuosi. Taloudellisesti epävapaimmassa viidenneksessä maita vastaavat luvut olivat 2 556 dollaria ja -0,85 %/vuosi. Köyhin kymmenys kansasta sai 728 $/vuosi epävapaimmissa ja 7 000 $/vuosi vapaimmissa maissa. Eliniänodote oli vapaimmissa maissa 20 vuotta enemmän kuin epävapaimmissa. 
Maailmanlaajuinen BKT:n suuri kasvu osuu yksiin kapitalismin leviämisen kanssa. Myös viikoittaisen työajan lyheneminen sekä lapsityövoiman ja vanhusten työnteon väheneminen on osoitettu olevan seurausta kapitalismin tuomasta vauraudesta. Valistusajan filosofin Adam Fergusonin mukaan markkinatalouden ongelmat synnyttävät vastavoimia. Markkinatalous oli Fergusonin mukaan siis paradoksaalisesti samalla kertaa moraalisen elämän mahdollistaja ja uhka sille. Ammattiyhdistysliike on myös ollut vaikuttamassa työntekijöiden työehtojen kehittymiseen.
Professori Juha Sihvolan mukaan markkinatalous on edistänyt ihmisten rauhanomaista ja järjestynyttä yhteiseloa enemmän kuin mikään muu historian tuntema yhteiskuntajärjestelmä. Sihvolan mukaan ”kaikki toistaiseksi kapitalismin vaihtoehdoiksi ehdotetut, nykyisestä olennaisesti poikkeavat järjestelmät ovat johtaneet tolkuttomaan riistoon, väkivaltaan ja rikoksiin ihmiskuntaa vastaan.”
Milton Friedmanin mukaan kapitalismin taloudellinen vapaus on poliittisen vapauden edellytys, ja toisaalta myös tekee sen ennemmin tai myöhemmin vääjäämättömäksi. Friedmanin mukaan taloudellisen toiminnan keskitetty hallinta on aina ja kaikkialla aiheuttanut poliittista sortoa. Hänen mukaansa markkinataloudessa liiketoimet ja muut toimet ovat vapaaehtoisia, ja vapaaehtoisen toiminnan monimuotoisuus on perustavanlaatuinen uhka sortaville poliittisille johtajille ja vähentää suuresti heidän valtaansa pakottaa muita. Friedmanin näkemyksen jakavat Friedrich Hayek ja John Maynard Keynes, jotka kumpikin uskoivat, että kapitalismi on elintärkeää vapauden säilymiselle.
Itävaltalaisen taloustieteen kannattajien mukaan kapitalismissa yhteiskunta organisoituu ilman valtiota itse monimutkaiseksi järjestelmäksi ilman keskitettyä ohjaus- tai suunnittelujärjestelmää. Friedrich Hayek käyttää termiä catallaxy kuvaamaan itseorganisoituvuutta kapitalismissa. Tässä voitontavoittelun motiivilla on tärkeä rooli. Ostajien ja myyjien vuorovaikutuksesta syntyy hintajärjestelmä, ja hinnat viestivät ihmisten kiireisistä ja tyydyttämättömistä tarpeista. Mahdollisuus voittoihin kannustaa yrittäjiä käyttämään tietämyksensä ja voimavaransa tyydyttämään nuo tarpeet. Siksi hintajärjestelmä sovittaa yhteen miljoonien omaa etuaan ajavien ihmisten toimet.
Kapitalismia kannattavien mukaan kapitalismi merkitsee vapautta toteuttaa halujaan lain rajoissa. Kapitalismia ovat puolustaneet esimerkiksi Milton Friedman kirjassaan ”Capitalism and Freedom” ja Ayn Rand kirjassaan ”Capitalism: The Unknown Ideal”. Valtion tulisi radikaalien kapitalismin kannattajien, libertaristien, mielestä sekaantua vain minimivaltion ylläpitoon, jolla pidetään yllä omistusoikeus, henkilökohtainen koskemattomuus ja sopimukset. Heidän mukaansa kapitalismi merkitsee vapautta toteuttaa halujaan lain rajoissa. Valtion tulisi sekaantua vain oikeusjärjestelmän ylläpitoon, jolla taataan omistusoikeus ja sopimukset.

Kapitalismia arvostelevia näkemyksiä

Kapitalismin kritiikki keskittyy yleensä kapitalismin aineettoman elintason väheksyntään ihmisten onnellisuutta määräävänä tekijänä. Arvostelevissa puheenvuoroissa painotetaan muun muassa sosiaalista pääomaa ja inhimillistä pääomaa, ja taloudellisella pääomana nähdään kapitalismin vastaisesti olevan vain välinearvo edellä mainittuihin tavoitteisiin pyrittäessä. Kritiikin kohteena on myös kapitalistinen itseään korostava ihmiskuva: arvostelijat näkevät yleensä, että ihmiset ovat perusolemukseltaan sittenkin oikeudenmukaisia ja sosiaalisesti hyveellisiä, ja että vallitseva yhteiskunnallis-kulttuurinen (kapitalistinen) konteksti on lisännyt ihmisten egoistista ajattelutapaa ja epäonnistunut integraatiotavoitteessaan kasvattaa kansalaisista kriittiseen ajatteluun ja toimintaan kykeneviä yhteiskunnan jäseniä, osin jopa tietoisen tarkoituksenmukaisesti.
Globaalissa mittakaavassa kapitalismin kriitikot muistuttavat muiden valtioiden kuin länsimaiden infrastruktuurisesti ja etenkin elintasollisesti kurjista olosuhteista, joiden nähdään olevan osin vuosisatojenkin takaisten kapitalismi-sävytteisten aatteiden toteuttamisen, siis kolonialismin, imperialismin ja uuskolonialismin, epäoikeudenmukainen seuraus. Kapitalismin puolustajien viitatessa teollisten maiden nopeaan kansantalouden ja sitä kautta aineellisen elintason nousuun, kapitalismin arvostelijat huomauttavat tämän lähes poikkeuksetta tapahtuneen jo valmiiksi vähäosaisten maiden työvoimaa, raaka-aineita ym. taloudellisia resursseja riistämällä. Arvostelijat huomauttavat, että nykyään tämä kehitysmaiden taloudellinen alistaminen ei tapahdu enää suoraan valtiollisesti vaan epäsuoremmin mm. ylikansallisten suuryritysten taholta. Tämän niin kutsutun riistokapitalismin torjumiseksi kapitalismin kritiikin keskiössä onkin julkinen pääomittaminen ja taloudellisen sääntelyn lisääminen (muun muassa rahoitusmarkkinavero).
Kapitalismin mustan kirjan mukaan kapitalismi on aiheuttanut miljoonien ihmisten kuoleman. Uhrimääräksi arvioidaan noin 147 miljoonaa.

Kapitalismin eheyttäminen

Kapitalismin eheyttämiselle on useita syitä nykyisenä jälkiteollisena ja digitaalisena aikana, joista merkittävimmät ovat kapitalismin heikentynyt kyky tuottaa laajempaa talouskasvua ja kapea-alainen ideologia voiton maksimoinnista yrityksen omistajille. Viimeisen kymmenen vuoden aikana Suomessa ei ole työn tuottavuus noussut lainkaan ja muissakin teollisuusmaissa se on jäänyt hyvin vähäiseksi. Tätä ennen kapitalismi ja markkinatalous yhdessä kohottivat laajasti ihmisten elintasoa ja vaurautta, mutta nykyisin tämä yhtälö ei enää toimi. 
Nykyinen digitaalinen vallankumumous on vähäarvoisempi kuin teollinen vallankumous 1800-luvulla. Digitalisaation kerrannaisvaikutukset ovat pienempiä ja hyödyttävät vain pientä ydinjoukkoa toiminnan ympärillä. Laskentatehon kasvaessa kuluttajat ovat kuitenkin hyötyneet suuresti tuotteiden hintojen laskiessa, mutta suurten yritysten voitot menevät suppeille omistaja ryhmille. Tuotekehittely on muuttunut niin kalliiksi, että siihen kykenevät enää suuret amerikkalaiset ja kiinalaiset yritykset, jotka toimivat globaalisti. Nykyinen kapitalismi aiheuttaa eriarvoistumista, jossa yritysten omistajat rikastuvat, kiertävät veroja ja saman aikaisesti tavallinen keskiluokka köyhtyy, koska työnteolla ei enää kykene perinteiseen tapaan vaurastumaan.
Kapitalismin korjaamiseksi on esitetty monenlaisia keinoja. Ranskalainen taloustieteilijä  Thomas Piketty ehdotti vuonna 2014 ranskalaisille 150 000 euron kansalaisperintöä, jolla rikkaiden ja tavallisten ihmisten välistä kuilua kavennettaisiin. Miljardöörien omistuksen rajoittamista 10 prosenttiin yrityksissä ja rikkaiden omaisuusverotuksen sekä perintöverojen huomattavaa koventamista.
Nykyisenkaltaisen kapitalismin on arvioitu voivan horjuttaa jopa demokratiaa. Nykyinen voimakas varallisuuden keskittyminen uhkaa poliittista ja taloudellista järjestelmää, mikäli asialle ei tehdä mitään. Erityisen tuomittavia ovat erityisesti koroilla elävät kapitalistit, joiden toiminnasta ei aiheudu minkäänlaista hyötyä yleiselle taloudelliselle kehitykselle.