google/wiki40b huggingface dataset:
Karl Lehmann

Karl Lehmann (16. toukokuuta 1936 Sigmaringen – 11. maaliskuuta 2018 Mainz) oli katolisen kirkon saksalainen kardinaali. 
Lehmann opiskeli Freiburgin yliopistossa, Collegium Germanicum et Hungaricumissa ja Paavillisessa gregoriaanisessa yliopistossa. Hän työskenteli 1960-luvulla Karl Rahnerin tutkimusavustajana Ludwig-Maximilians-Universität Münchenissä, ja vuonna 1968 hänestä tuli Mainzin yliopiston professori. 1970–1980-luvuilla hän opetti Freiburgin yliopistossa. 
Lehmann sai pappisvihkimyksensä Julius Döpfneriltä 10. lokakuuta 1963. Vuodesta 1983 hän on toiminut kotimaassaan Mainzin hiippakunnan piispana Hermann Volkin seuraajana. Hänet vihittiin piispaksi tuon vuoden 2. lokakuuta. Vuonna 2001 hänestä tuli kardinaali, ja vuonna 2005 hän osallistui uuden paavin valintaan. Hänelle myönnettiin vuonna 2000 Saksan liittotasavallan Ansioritarikunnan suuri ansioristi rintatähden ja olkanauhan kera, ja hän on ollut vuodesta 2006 Kunnialegioonan komentaja. 
Lehmann oli vuosina 1987–2008 Saksan piispainkokouksen puheenjohtaja. 
Lehmann oli päävihkijänä, kun Helsingin katolisen hiippakunnan piispa Teemu Sippo vihittiin piispaksi Turun tuomiokirkossa 5. 9. 2009.
Sagarmāthān kansallispuisto

Sagarmāthān kansallispuisto on luonnonsuojelualue Nepalissa. Siihen kuuluu maailman korkein vuorenhuippu, Mount Everest. Puisto on Unescon maailmanperintökohde. Kansallispuiston pinta-ala on 1 148 neliökilometriä.
Puiston eläimistöön kuuluu harvinaisia lajeja kuten lumileopardi ja kultapanda.
Puiston alueella elää noin 2 500 šerpaa. He ovat uskonnoltaan pääosin tiibetiläisiä buddhalaisia. Puistossa on useita buddhalaisluostareita, joista tärkein on Tengpoche.
Vahapensaat

Tuntomerkit

Kaikki vahapensaat ovat myrkyllisiä ja ainavihantia. Lehdet ovat vastakkaiset, ehyet, kiiltävät, tummanvihreät ja nahkeat. Kaikissa kasvinosissa on valkoista maitiaisnestettä, jossa on ouabaiini-nimistä glykosidia. Kukat kehittyvät ylälehtien hankoihin ryhminä, ja ovat voimakastuoksuisia. Teriö on torvimainen ja laajenee suultaan viideksi lyhyeksi liuskaksi. Hedelmä on musta luumarja, jossa on yksi tai kaksi siementä.

Käyttö

Koristekasvina viljellään soukkovahapensasta (Acokanthera oblongifolia). Afrikassa suvun lajeja käytetään nuolimyrkyn valmistukseen keittämällä rungon ja juuren puuta, kunnes syntyy tervamaista ainetta, jota levitetään nuolen kärkeen ja varteen. Myrkyn vaikutus kohdistuu sydämeen ja sen aktiivinen aineosa on ouabaiini (C₂₉H₄₄O₁₂, CAS-numero 630-60-4) eli G-strofantiini. Se lamauttaa sydämen toiminnan ja hengityksen, mutta pieninä määrinä sitä käytetään sydänsairauksien hoidossa. Se kuuluu kosmetiikassa kiellettyihin aineisiin.
Kirsi Nurmi

Kirsi Nurmi (s. 8. syyskuuta 1992) on suomalainen suunnistaja. Hän sijoittui MM-kilpailuissa 27:nneksi sprintissä vuonna 2017 ja kahdeksanneksi sprinttiviestissä vuonna 2018. EM-kilpailuissa Nurmi sijoittui kahdeksanneksi viestissä ja 11:nneksi sprintissä vuonna 2018.
Nurmi voitti nuorten maailmanmestaruuden pitkällä matkalla vuonna 2012. Hän edustaa seuratasolla IFK Göteborgia.
Phone Booth

Arvioita

Film-O-Holic.com-sivuston Harri Kilpi piti Phone Boothia mallikelpoisena muotoharjoituksena ja tarkasti hiottuna, mutta puolijalona trillerikoruna. Turun Sanomien Tapani Maskulan mielestä Phone Booth muistuttaa aiheeltaan ja käsittelyltään vuosikymmenien takaisia tiukkoja B-elokuvia, eikä ihme, koska elokuvan käsikirjoittaja on sen genren veteraani Larry Cohen. Maskulan mielestä Schumacher kuitenkin ”erehtyy paisuttamaan päähenkilön nöyryyttämisestä sielunmessun ylimieliselle teeskentelylle ja suurkaupungin välinpitämättömyydelle”.
Karl Richter

Karl Richter (15. lokakuuta 1926, Plauen – 15. helmikuuta 1981) oli saksalainen kapellimestari, urkuri ja cembalisti. Hän opiskeli ensin Dresdenissä ja sen jälkeen Leipzigissa, josta valmistui 1949. Samana vuonna hänestä tuli urkuri Leipzigin Tuomaskirkkoon, jonka musiikista Johann Sebastian Bach omana aikanaan vastasi Tuomaskanttorin virassa.
Vuonna 1951 Richter muutti Müncheniin, jossa opetti konservatoriossa ja palveli Pyhän Markuksen kirkon kanttorina ja urkurina. Hän myös johti 1954 aloittanutta Münchenin Bach-kuoroa ja Münchenin Bach-orkesteria. 1960- ja 1970-luvuilla hän levytti ahkerasti ja teki kiertueita muun muassa Japanissa, Yhdysvalloissa ja Neuvostoliitossa.
Vuonna 1971 Richter sai sydänkohtauksen ja 1970-luvun puolivälistä hänellä oli kasvavia ongelmia näön kanssa. Hänellä oli hyvä muisti ja hän alkoi painaa mieleensä niin monta teosta kuin ehtisi ennen näkönsä lopullista menettämistä. Silmäleikkaus kuitenkin pelasti hänen näkönsä.
Vuonna 1981 Richter sai kohtalokkaan sydänkohtauksen Müncheniläisessä hotellissa ja haudattiin kahdeksan päivää myöhemmin Enzenbühlin hautausmaalle.
Kaapo Murros

Kaapo Taavetti Murros (vuoteen 1895 David Gabriel Ahlqvist; 29. heinäkuuta 1875 Tampere – 17. maaliskuuta 1951 Tampere) oli suomalainen toimittaja, kirjailija, teatterinjohtaja ja kääntäjä. Myöhemmin hän oli sosialidemokraattien kansanedustajana, suoritti oikeustutkinnon ja toimi sitten asianajajana ja Tampereen kaupunginvoutina.

Elämänvaiheet

Murroksen vanhemmat olivat seppä David Nestor Ahlqvist ja Juliana Vilhelmina Dahlberg. Hän pääsi ylioppilaaksi Tampereen reaalilyseosta 1895 ja opiskeli jonkin aikaa Helsingin yliopistossa mutta ryhtyi sitten toimittajaksi. Murros oli Aamulehden toimittajana 1898–1900, jonkin aikaa Tampereen Sanomain vastaavana toimittajana ja sen jälkeen ensin Päivälehden toimittajana Helsingissä ja sitten Kalevan toimittajana Oulussa 1901–1902.
Murros joutui lähtemään Suomesta vuonna 1902 vastustettuaan laittomia asevelvollisuuskutsuntoja. Hän siirtyi Yhdysvaltoihin ja oli Amerikan Päivälehden, Siirtolaisen, Työmiehen ja Soihdun toimittajana 1902–1906. Murros palasi Suomeen 1906 ja oli sitten Sosialisti-lehden toimittajana Turussa 1906–1907, Kansan lehden päätoimittajana Tampereella 1907–1909 ja vielä Sosialisti-lehden päätoimittajana kahteen otteeseen 1907 ja 1910.
Kansanedustajana ollessaan Murros alkoi opiskella oikeustiedettä, suoritti oikeustutkinnon 1913 ja sai varatuomarin arvon 1918. Murros toimi asianajajana Tampereella 1913–1922 ja Vilppulassa 1923–1928. Välillä hän ehti olla vuonna 1923 Tampereen raastuvanoikeuden vt. oikeusneuvosmiehenä ja Korpilahden piirin vt. nimismiehenä. Oltuaan Vilppulan piirin vt. nimismiehenä 1926–1927 Murros toimi viimeksi Tampereen kaupungin toisena kaupunginvoutina 1928–1942 aina eläkkeelle siirtymiseensä saakka.
Murros oli SDP:n kansanedustajana 1910–1914 edustaen Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän oli tutustunut Yhdysvalloissa asuessaan anarkosyndikalistiseen liikkeeseen ja hän esitti vuonna 1909 SDP:n Kotkan puoluekokouksessa että puolue siirtyisi anarkosyndikalistiselle linjalle. Tämä esitys ei saanut kuitenkaan kannatusta. Kansanedustajavuosiensa jälkeen Murros luopui vähitellen politiikanteosta.
Kirjailijanuransa Murros aloitti jo 1899 Kalevala-aiheisella runoelmallaan Marjatta: Neljä laulua. 1900-luvun alussa hän julkaisi useita poliittisaiheisia kirjoja ja hän oli myös vuoden verran Tampereen työväen teatterin johtajana 1909–1910. Myöhemmin 1930- ja 1940-luvulla Murros julkaisi muutaman näytelmän, runoja ja Tampereen historiaa käsitelleitä novellikokoelmia sekä tutkielmia. Murros oli perustamassa Tampere-Seura-nimistä kotiseutuyhdistystä 1937, ja hän toimi yhdistyksen julkaiseman Tammerkoski-lehden päätoimittajana 1938–1947.
Murros käänsi suomeksi kuusi Jack Londonin romaania, Pjotr Kropotkinin teoksen Taistelu leivästä ja Karl Marxin ja Friedrich Engelsin Kommunistipuolueen Manifestin. Viimeksi hän suomensi 1939 Hermann Kauffmanin muistelmateoksen Mieluisia muistoja Keski-Hämeestä ja 1946 Pehr Adrian Gaddin vuonna 1789 julkaiseman tutkielman Satakunnan kihlakuntain pohjoisosan taloudellisen kuvaamisen yritys.
Kaapo Murros oli naimisissa vuodesta 1902 Fredrika Sofia Starkin kanssa.
Emsin sähke

Emsin sähke tai Emsin pikasanoma (ransk. Dépêche d'Ems) oli Preussin kanslerin Otto von Bismarckin 13. heinäkuuta 1870 vastaanottama diplomaattinen sähke, jonka julkaisu viime kädessä aiheutti Ranskan–Saksan sodan syttymisen. Sähkeessä kuvailtiin kuningas Vilhelm I:n ja Ranskan suurlähettilään välistä keskustelua. Bismarck julkaisi muunnellun version sähkeestä provosoidakseen Ranskaa, joka julistikin sodan Preussille muutamaa päivää myöhemmin.
Tapahtumien taustalla oli Espanjan valtaistuimesta käyty kiista, jossa Preussi tuki kuningas Vilhelmin sukulaista, Hohenzollern-Sigmaringenin ruhtinasta Leopoldia. Ranska vastusti ajatusta, koska Espanjan joutuminen Preussin vaikutuspiiriin jättäisi Ranskan kahdelta suunnalta uhatuksi. Leopold vetäytyi ehdokkuudestaan Espanjan kuninkaaksi 12. heinäkuuta 1870. Seuraavana päivänä Ranskan lähettiläänä Preussin hovissa toiminut kreivi Vincent Benedetti saapui tapaamaan Vilhelm I:ä, joka oleskeli Bad Emsissä Reininmaalla, ja pyysi tältä vakuutusta, ettei Espanjan kuninkaaksi tarjottaisi enää muita Hohenzollernin suvun edustajia. Kuningas kieltäytyi, ja keskustelu päättyi siihen. Samana päivänä Bismarckille lähetettiin sähkeitse pikasanoma, jossa kuvailtiin kuninkaan tapaamista Benedettin kanssa.
Seuraavana päivänä lehdissä julkaistiin Bismarckin sähkeestä muokkaama versio, joka kohteliaisuuksien pois jättämisen vuoksi sai kuninkaan ja lähettilään välisen keskustelun vaikuttamaan loukkaavalta puolin ja toisin. Tämän seurauksena Ranska julisti sodan Preussille 19. heinäkuuta. Sekä Ranskan että Preussin johdossa oli jo hyvän aikaa valmistauduttu keskinäiseen sotaan, mutta muokatun sähkeen julkaisemisella Bismarck sai provosoitua Ranskan julistamaan sodan ensin. Preussin näennäinen viattomuus auttoi Bismarckia saamaan eteläisen Saksan valtiot liittymään sotaan Preussin rinnalle, minkä ansiosta sota johti myöhemmin Saksan yhdistymiseen.
Greg Abbott

Elämänkerta

Greg Abbott syntyi Wichita Fallsissa Doris Lechristia Jacks Abbottille ja Calvin Roger Abbottille 13. marraskuuta 1957. Hänen äitinsä oli kotiäiti ja isä pörssimeklari ja vakuutusagentti. Perhe muutti Texasin itäosissa sijaitsevaan Longviewiin Gregin olleessa 6-vuotias. He asuivat kaupungissa kuusi vuotta.
Perhe muutti Duncanvilleen Gregin käydessä high schoolia. Pian hänen isänsä kuoli ja äiti aloitti työt kiinteistöalalla. 
Abbott sai kandidaatin tutkinnon liiketaloustieteestä Texasin yliopisto, Austinista. Hän tapasi tulevan vaimonsa Cecilia Phelanin yliopistolla. Abbott sai juridiikan korkeakoulutukinnon Nashvillessa sijaitsevalta Vanderbilt University Law Schoolilta.
Abbott halvaantui alaraajoista tammen kaaduttua hänen päälleen lenkin aikana heinäkuussa 1984. Hän haastoi talonomistajan ja neuvotteli itselleen yli kymmenen miljoonan dollarin arvoisen vakuutussopimuksen. Hän on istunut pysyvästi pyörätuolissa onnettomuuden jälkeen.

Kuvernöörinä

Abbott voitti Texasin kuvernöörinvaalit 2014 vastaehdokkaanaan demokraattisen puolueen Wendy Davis. Hän vannoi kuvernöörin virkavalan 20. tammikuuta 2015 Texas State Capitolin ulkopuolella.
Lokakuussa 2016 Abbottille ja presidentti Barack Obamalle lähetettiin kirjepommeja. Abbottin pommi ei räjähtänyt hänen avattua paketin väärin.

Kuvernöörinvaalit 2018

Tammikuussa 2017 Abbottin huhuttiin keräävän rahaa uudelleenvalintakampanjaansa varten. Hän kertoi virallisesti ehdokkuudestaan 14. heinäkuuta 2017. Abbott voitti demokraattien Lupe Valdezin marraskuussa 2018 ja sai noin 56 prosenttia äänistä. Hän aloitti toisen kautensa 15. tammikuuta 2019.

Yksityiselämä

Abbott on uskonnoltaan roomalaiskatolinen. Hän on naimisissa meksikolaisyhdysvaltalaisen Cecilia Phalenin kanssa. Abbottin valinta teki Ceciliasta Texasin osavaltion ensimmäisen latinalaisamerikkalaisen kuvernöörin vaimon. Pariskunnalla on yksi adoptoitu tytär; Audrey. Greg ja Cecilia menivät naimisiin 1981. Cecilia on entinen opettaja ja rehtori. Greg osaa vähän espanjaa, muttei pysty puhumaan sitä sujuvasti.
Abbott Yhdysvaltain ensimmäinen pysyvästi pyörätuolissa istuva kuvernööri sitten Alabaman George Wallacen.
Ruskokurkkuhaikara

Ulkonäkö ja koko

Ruskokurkkuhaikara on pienikokoinen ja tumma haikaralintu. Sen pituus on 43–60 senttimetriä ja paino 250–340 grammaa. Aikuisten höyhenpeite on yleensä siniharmaa, joskus sävyltään kalpean siniharmaa. Huonossa valaistuksessa lintu saattaa näyttää mustalta. Valkoinen kurkku ja tummanpunertava etuniska erottuvat vasta läheltä. Jalat ovat vihertävänkeltaiset. Poikaset ovat aikuisia vaaleampia, ja niillä punaruskea ulottuu kaulasta niskaan.

Levinneisyysalue ja elinympäristö

Ruskokurkkuhaikaraa tavataan Sambiassa sekä Botswanan ja Namibian pohjoisosissa. Botswanassa laji elää erityisesti Okavangon suiston ja Chobejoen ympäristössä ja Namibiassa Choben tulvatasangolla ja Caprivin kaistalla. Lisääntymisajan ulkopuolella se vaeltelee enemmän, jolloin sitä tavataan Kongon demokraattisen tasavallan Katangassa, Zimbabwessa ja joskus Etelä-Afrikassa. Lisäksi ruskokurkkuhaikaroita elää mahdollisesti Mosambikissa, Angolassa ja Malawissa. Okavangon suistossa ja Ngamijärvellä elää 2 000–3 000 yksilöä, kun koko populaation yksilömäärä on 3 000–5 000 lintua.
Ruskokurkkuhaikaran elinympäristöihin kuuluvat jokien tulvatasangot, suot ja tilapäiset kosteikot, mutta se välttelee avointa vettä.
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto määrittelee ruskokurkkuhaikaran vaarantuneeksi. Uhkina lajin säilymiselle voi pitää muun muassa Kafuejoen patoamista ja vedensäännöstelyä, riisinviljelyä, eteläamerikkalaisperäisen Salvinia molesta -vesisaniaisen hallitsematonta lisääntymistä sekä myös suurten nisäkkäiden kuten savanninorsun (Loxodonta africana) ja kafferipuhvelin (Syncerus caffer) runsastumista lajin pesimäalueilla.

Käyttäytyminen

Ruskokurkkuhaikara on paikkalintu, mutta se vaeltaa kausittain vesistöjen vedentason muuttumisen takia. Lajin vaellustavat tunnetaan huonosti, mutta satunnaiset havainnot Malawista, Zimbabwesta, Mosambikista ja Etelä-Afrikasta todistavat tavasta harhailla. Sambiassa sitä tavataan ympäri vuoden, mutta siellä lajin ei ole tunnettu lisääntyvän.
Lisääntymisaika on epäsäännöllinen, mutta lisääntyminen tapahtuu useimmiten maalis-kesäkuussa, jolloin vedenkorkeus on usein suurimmillaan. Lisääntyminen tapahtuu usein pienissä yhteiskunnissa, joissa on maksimissaan 60 pesää. Kulhonmuotoinen pesä on yleensä tikuista rakennetulla tasanteella. Laji munii 1–4 munaa.
Ruskokurkkuhaikara käyttää ravintonaan pääsääntöisesti nuoria kaloja, erityisesti kirjoahvenia. Kalattomilla kausittaisilla kosteikoilla laji syö puolestaan aikuisia sammakoita, nuijapäitä ja vesiselkärangattomia.
Ounasvaaran yläaste

Ounasvaaran yläaste lempinimeltä Oukku on Rovaniemellä Katajarannan kaupunginosassa sijaitseva yläkoulu. Koulu on Ounasvaaran alueen yläaste. Syksyllä 2010 koulussa oli opettajia 50. Koulun vieressä sijaitsevat myös ala-aste (Katajarannan koulu) sekä aiemmin myös lukio (Ounasvaaran lukio).Koulua ja lukiota laajennettiin merkittävästi vuosien 2003-2004 välillä.
Doctor Strange: The Sorcerer Supreme

Juoni

Tohtori Stephen Strange oli yksi maailman lahjakkaimmista neurokirurgeista, kunnes hänen kätensä murtuivat auto-onnettomuuden seurauksena. Strange tuhlasi omaisuutensa yrittäessään löytää keinon parantaa kätensä ja oli luovuttaa kunnes sai tuntemattomalta henkilöltä toivoa parantumisesta, jonka toteuttamiseen Strangen oli matkattava Tiibetiin.
Päästyään pitkän vaelluksen päätteeksi Tiibetin vuoristossa sijaitsevaan linnakkeeseen, Strange aloittaa harjoittaa mieltään, kehoaan ja sieluaan "Muinaisen" opastuksella. Pitkän oppimisen myötä Strange on askeleen lähempänä mystistä kohtaloaan ja erityisesti kohtaloaan suojella maailmaa pahuuksien taikuudelta. Ennen kohtalon täyttymistä hänen on kohdattava petollisuuden ja "Muinaisen" kuoleman, sekä pahuuden ilmestymän Dormammun.
Sovcolor

Sovcolor oli neuvostoliittolainen värillinen negatiivifilmi, jolla tehtiin monia värielokuvia myös Suomessa 1950- ja 1960-lukujen vaihteessa. Sovcolor kehitettiin neuvostoliittolaisten toisen maailmansodan loppuvaiheessa saksalaisilta takavarikoiman Agfacolor-materiaalin pohjalta, mutta sitä ei koskaan saatu aivan länsimaisten värifilmien tasolle vaan värejä pidettiin haaleina, yleissävyä sinertävänä ja laatua vaihtelevana. Siitä tuli Neuvostoliitossa vähemmän arvostettujen ohjaajien ja elokuvien käyttämä materiaali, kun taas esimerkiksi Andrei Tarkovski sai käyttöönsä Kodakin Eastman-elokuvafilmiä. Tarkovskin Solarista kuvattaessa Kodakin materiaali loppui kesken ja jouduttiin siirtymään Sovcoloriin.
Suomi-Filmi sai vuonna 1956 Sovexportfilmiltä ilmaiseksi käyttöönsä Sovcolor-filmiä ja asiantuntija-apua. Vastavuoroisesti Sovexportfilm sai oikeudet vuonna 1957 Sovcolorille kuvatun Nummisuutarien levittämiseen Neuvostoliitossa ja Itä-Euroopan silloisissa kansandemokratioissa. Samanlaisella sopimuksella Valentin Vaala kuvasi muitakin 1950- ja 1960-luvun vaihteen elokuvistaan Sovcolorille (mm. Nuori mylläri ja Niskavuoren naiset, molemmat 1958). Myös suomalais-neuvostoliittolainen suuri yhteistuotanto Sampo (1959) kuvattiin tälle värimateriaalille. Fennada-Filmi kuvautti Sovcolorille Aarne Tarkaksen elokuvan Kulkurin masurkka (1958). Sovcolorille kuvattu materiaali oli lähetettävä kehitettäväksi Leningradiin.
John D. Hickerson

John Dewey Hickerson (26. tammikuuta 1898 Crawford, Texas – 18. tammikuuta 1989 Bethesda, Maryland) oli yhdysvaltalainen diplomaatti, joka toimi muun muassa maansa suurlähettiläänä Helsingissä 1955–1959.
Hickerson suoritti bachelor-tutkinnon Texasin yliopistossa Austinissa vuonna 1920 ja aloitti sen jälkeen uransa Yhdysvaltain ulkoministeriössä. Hän toimi varakonsulina Meksikon Tampicossa 1920–1922 ja Brasilian Rio de Janeirossa 1922–1924, sitten konsulina Brasilian Parássa vuoteen 1925 ja Kanadan Ottawassa vuoteen 1927 saakka.
Ulkomaankomennuksilta Hickerson palasi ulkoministeriöön Washingtoniin 1928, jossa hänet nimitettiin Länsi-Euroopan osaston apulaispäälliköksi.
Vuonna 1940 Hickersonista tuli Yhdysvaltain ja Kanadan toisen maailmansodan takia perustaman yhteisen puolustuslautakunnan (Permanent Joint Board on Defense) sihteeri. Vuosina 1944–1947 hän oli Euroopan-asioiden toimiston (Office of European Affairs) varajohtaja ja edusti Yhdysvaltoja muun muassa Dumbarton Oaksin konferenssissa 1944. Vuonna 1947 hänet ylennettiin Euroopan-toimiston johtajaksi.
Vuosina 1949–1953 Hickerson toimi presidentti Harry S. Trumanin nimittämänä Yhdysvaltojen kansainvälisten järjestöjen asioiden apulaissihteerinä. Tämän jälkeen Hickerson toimi kaksi vuotta National War Collegen neuvonantajana.
Presidentti Dwight D. Eisenhower nimitti Hickersonin 1955 suurlähettilääksi Suomeen, jossa hän toimi marraskuuhun 1959 saakka. Hänen seuraava asemapaikkansa oli Filippiinit 1960–1961.
Eläkevuosinaan Hickerson asui Washingtonissa. Hän kuoli syöpään tammikuussa 1989.
Fyle

Fyle (m.kreik. φυλή, fylē, ”heimo”, ”kansa” < φύεσθαι, fyesthai, ”olla peräisin”, ”polveutua”) tarkoitti antiikin Kreikassa heimoa. Jako fyleihin oli käytössä vanhastaan niin doorilaisilla kuin joonialaisilla alueilla. Parhaiten tunnetaan Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen kymmenen Kleistheneen uudistuksessa syntynyttä fyleä, jotka olivat käytännössä äänestyspiirejä ja keskeisessä roolissa kaupungin demokratian toiminnassa. Ne jakaantuivat trittyksiin ja demoksiin.

Homeros

Ensimmäinen kirjallinen maininta fyleistä löytyy Homerokselta. Nestor ehdottaa Iliaassa Agamemnonille, että armeija tulisi järjestää fyleittäin (”heimoittain”) ja fratrioittain (”sukukunnittain”). Iliaan laivaluettelossa heimoittain järjestäytyminen mainitaan rodoslaisten ja pelasgien kohdalla. Sitä miten kansat tai kaupunkien väestö oli jaettu, ei kuitenkaan kuvata kovin tarkasti.

Doorilaiset

Doorilaisilla oli alun perin kolme fyleä: Hylleis, Dymanes ja Pamfyloi. Ne olivat käytössä monissa kaupungeissa niillä alueilla, jotka doorilaiset asuttivat. Joissakin kaupungeissa oli käytössä myös neljäs fyle ei-doorilaisille asukkaille; esimerkiksi Argoksessa sen nimi oli Hyrnathia ja Sikyonissa Aigialeia. Vanhat fylet esiintyvät Spartassa vielä Tyrtaioksen runoissa, mutta ne jäivät myöhemmin käytöstä, kun kansa jaettiin pienempiin heimoihin tai sukukuntiin.

Kreeta

Doorilaisessa Kreetassa termi fyle (tai πυλα, pyla) sai erityisen merkityksen klassisella kaudella. Fylejä oli kolme tai neljä. Joka vuosi valittiin uudet kosmoi, jotka johtivat hallintoa. Joka vuosi eri fyle sai valittavakseen kyseiset henkilöt, jotta kaikki fylet voisivat ottaa osaa vallankäyttöön samassa määrin. Kreetalaiset fylet tunnetaan muun muassa Dreroksesta ja Gortynistä.

Joonialaiset

Joonialaiset fylet tunnetaan parhaiten Ateenasta ja sitä ympäröivästä Attikan maakunnasta.

Muut joonialaiset kaupungit

Muissa joonialaisissa kaupungeissa käytettiin osittain samaa fyle-jakoa kuin varhaiskauden Ateenassa, joskus eri nimillä tai lukumäärällä.
Karkialampi (varuskunta)

Karkialampi on Mikkelin Karkialammella toiminut Mikkelin keskikaupungilta Jyväskyläntien suuntaan itään siirretty Mikkelin varuskunta, jonka muodosti Savon Prikaati lakkauttamiseensa 31. joulukuuta 2006 saakka. Itäinen maanpuolustusalue toimi varuskunnassa vielä vuoden 2007. Varuskunta-alueena se on toiminut 1958 alkaen, kun Mikkelin varuskunnassa kaupunkialueella toiminut aliupseerikoulu siirrettiin ensimmäisenä sinne. Aluksi käytössä oli 500 hehtaarin kokoinen alue, minkä jälkeen pakkolunastettiin vielä noin 880 hehtaaria. 
Myös nyttemmin lakkautettu Mikkelin sotilasläänin esikunta (MikSlE) ja sen edeltäjä Kymen sotilasläänin esikunta (KymSlE) ovat toimineet varuskunnassa.
Tunturihorsma

Ulkonäkö

Tunturihorsma on monivuotinen, pintarönsyllinen, 5–20 senttimetriä korkeaksi kasvava. Lehdet ovat pieniä, soikeahkoja ja lyhytruotisia. Lajinimellä anagallidifolium Jean-Baptiste Lamarck viittaa tunturihorsman lehtien olevan samanlaisia kuin peltopungalla. Kukkia on yhdestä kolmeen versoa kohden. Purppuranpunainen teriön leveys on neljästä kuuteen millimetriä.

Levinneisyys

Tunturihorsmaa esiintyy Maan pohjoispuoliskolla vuoristoalueilla ja arktisilla alueilla. Euroopassa sitä esiintyy laajemmin Skandeilla, lisäksi monin paikoin Keski- ja Etelä-Euroopan vuoristoissa.
Suomessa se on pohjoinen tunturialueiden kasvi, jota tavataan Keski- ja Pohjois-Lapissa Kittilästä ja Sallasta pohjoiseen. Yleisenä tunturihorsmaa kasvaa Enontekiön pohjoisosassa ja Utsjoella.
Aurora (Illinois)

Väestö

Kaupungissa oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 197 899 asukasta. Vuoteen 2015 mennessä väestön arvioitiin lisääntyneen 200 000:een.
Afroamerikkalaisia on 10,7 % väestöstä. Alempi korkeakoulututkinto on 31,1 prosentilla asukkaista.
Axium

Axium on missourilainen hard rock -yhtye, jonka David Cook perusti 1999. David Cook toimi solistina yhtyeen hajoamiseen 2006 saakka. Yhtye luokitellaan post-grunge ja hard rock -genreihin. Se toimi aktiivisena vuosina 1999-2006.
Valmet 1502

Valmet 1502 on suomalaisen Valmetin valmistama traktori, joka esiteltiin vuonna 1975. Traktorista teki poikkeuksellisen sen kuusipyöräinen rakenne. Traktorissa on takana vetävä teli ja edessä tavanomainen akseli. Rakenteen tarkoitus oli parantaa pitoa vaikeassa maastossa ja parantaa mukavuutta.Lisävarusteena oli saatavilla teräsketjusarja takapyörille, tarkoituksena pidon parantaminen ja traktorin huomattavan suuren painon maan tiivistymistä pienentävä vaikutus.
Traktoria valmistettiin vuosina 1975–1979 takavetoisena ja vuosina 1979–1980 nelivetoisena. Asiakkaat eivät kuitenkaan pitäneet rakenteen aiheuttamaa lisähintaa perusteltuna ja myynti ei täyttänyt odotuksia.
Bob Birch

Bob Birch (Robert Wayne Birch; 14. heinäkuuta 1956 – 15. elokuuta 2012) oli yhdysvaltalainen basisti. Bob Birch soitti mm. Elton Johnin yhtyeessä ja myös sessiomuusikkona.
Birchin kuolemaa tutkitaan itsemurhana.