Ensio Seppänen

Elämä ja ura

Ensio Seppäsen vanhemmat olivat kirvesmies Kaarlo Seppänen ja Martta Seppänen, o.s. Järvinen. Puoliso vuodesta 1958 lähtien oli Tyyne Seppänen, o.s. Korhonen. He saivat kaksi poikaa.
Seppänen opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa eli Ateneumissa vuosina 1946–1949 ja Accademia di belle arti di Firenzessä Italiassa 1956–1957, jona aikana hän myös esiintyi avustajana italialaisessa elokuvassa  Muistoja Italiasta (Souvenir d'Italie) (1957). Seppänen kävi 1973 Suomen Kuvanveistäjäliiton pronssivalukurssin.
Seppäsen ensimmäinen näyttely oli Rovaniemellä vuonna 1950. Hän veisti yhteensä 127 julkista veistosta. Jo vuonna 1984 hän oli tehnyt enemmän julkisia veistoksia kuin kukaan muu Suomessa: ”Kuvanveistäjä Ensio Seppänen on Suomen ennätysmies” otsikoi Helsingin Sanomat 1984. Hän pystyi elättämään perheensä taiteellaan ilman apurahoja eläkeikään asti.
Seppäsen veistosten materiaali on eri tavoin työstettyä pronssia ja graniittia ja hitsaamalla muotoiltua jaloterästä. Suurin osa veistoksista on näköispatsaita. Teoksiin sisältyy sisäinen sanottava tai aihe. Tyypillistä veistoksille on, että vaatteet ja työkalut ovat historiallisesti oikean näköiset. Suurin osa tuotannosta on tilaustöitä. Julkisten töiden lisäksi hän teki lukemattoman määrän hautaveistoksia, reliefejä, muistokivisuunnitelmia, muotokuvia, mitaleita, plaketteja ja pienoisveistoksia yksityisille henkilöille sekä suunnitteli urheilu- ja järjestölippuja, standaareja, käsiohjelmia, julistemainoksia. Hän maalasi myös tauluja ja suunnitteli ryijyjä. Seppäsen ohjenuorana oli Uuden Suomen taidekriitikon A. I. Roution ajatus: "Taiteilija, joka ryhtyy uskonnon tai ideologian lipunkantajaksi, on allekirjoittanut vararikkoilmoituksensa".
Seppänen teki 81-vuotiaaksi asti julkisia veistoksia, joista viimeisen vuonna 2005.

Teokset

Suurin osa veistoksista liittyy sotamuistoihin ja muuhun historiaan, kuten patsaat Torniossa tai Kajaanin Jääkärimuistomerkki vuodelta 1983. Pohjan stadionilla Olympiatulen saapumisen muistomerkki  ja Röyttän maihinnousu muistomerkki sekä Kulkukauppias patsas, Keikyässä 
Vesisaaressa Norjan Ruijassa paljastettiin vuonna 1977 hänen veistämänsä maahanmuuttajien muistomerkki eli kveenipatsas, jota olivat paljastamassa Norjan ja Ruotsin kuninkaat sekä Suomen tasavallan presidentti. Kemissä on yhdeksän patsasta, kuten Hyppäävät lohet. Ylitorniolla on viisi patsasta ja Kukkolankoskella Lauttamies-patsas. Sodankylässä on veistos Poro ja lappalainen. Pellossa on kilpahiihtäjä ja olympiavoittaja Eero Mäntyrannan hiihtäjäpatsas, "Kaarteetki täysillä".  Suurin osa muistomerkeistä sijaitsee Suomen, Ruotsin ja Norjan pohjoisosissa.
Ensio Seppäsen teoksia on Kemin taidemuseon ja Kemin kotiseutumuseon, Presidentti Urho Kekkosen, Aineen taidemuseon, Veli Aineen, Norrbottenin lääninhallituksen, varatuomari Kalle Länsitien, valtioneuvos Martti Miettusen, Luulajan teknillisen yliopiston, Kemin VPK-säätiön, Kemin ystävyyskaupunkien ja Lapin yliopiston kokoelmissa.

Muu tuotanto ja työskentely

Monipuolisena taiteilijana Ensio Seppänen suunnitteli ja piirsi 13 rakennusta, joista osa sijaitsee Ruotsissa. Lisäksi hän oli mukana suunnittelemassa Dunder 2060 -moottorikelkkaa. Hän myös suunnitteli ja rakensi perheelleen asuntovaunun. Vapaa-aikanaan hän teki lukuisan määrän huonekaluja ja työkoneita, muun muassa lumitraktorin. Ensio Seppänen toimi Kemin kaupunginteatterin lavastajana vuosina 1959–1965.

Näyttelyt ja veistoskilpailut

Ensio Seppänen ei uran alkuvaiheita lukuun ottamatta osallistunut näyttelyihin. Hän osallistui Suomen taiteen näyttelyihin ulkomailla, Lapin taiteen näyttelyyn Luleåssa 1959, Pohjoiskalottinäyttelyyn Hammerfestissa 1960, Pohjoiskalottinäyttelyyn Tromsøssa 1968, sekä Kemin taiteen näyttelyyn Volgogradissa Neuvostoliitossa vuonna 1970.