google/wiki40b huggingface dataset:
Upernavik

Upernavik on pieni kaupunki Grönlannin länsirannikolla. Upernavikin kunnassa asuu noin 3 000 ihmistä, joista kaupungissa 1 144 (2004) ja loput kunnan kymmenessä muussa asutuskeskuksessa. Nykyisin kaupunki on osa Qaasuitsupin kuntaa. Kaupunki perustettiin vuonna 1772.
Air Greenland lentää Upernavikiin.
Kastamonun maakunta

Kastamonun maakunta on yksi Turkin 81 maakunnasta. Se sijaitsee pohjoisessa Turkissa Mustanmeren rannalla. Sen pinta-ala on 13 108 km². Vuoden 2015 lopussa arvioitu väkiluku oli 372 633.
Kauriin kääntöpiiri

Kauriin kääntöpiiri on leveyspiiri 23° 26′ 21,48″ astetta eteläistä leveyttä, eli sijaitsee maan akselin kaltevuuskulman etäisyydellä päiväntasaajasta. Se on eteläisin kohta, jonne Aurinko voi paistaa kohtisuoraan eli zeniitistä. Tämä tapahtuu kerran vuodessa pohjoisen pallonpuoliskon talvipäivänseisauksen aikaan joulukuussa eli silloin, kun eteläisellä pallonpuoliskolla on kesäpäivänseisaus.
Nimi Kauriin kääntöpiiri johtuu siitä, että antiikin aikana Auringon ollessa kääntöpiiriin nähden zeniitissä se näkyi Maasta katsottuna tähtitaivaalla Kauriin tähdistön suunnassa.
Baijeri-München

Historia

Baijeri-Landshutin herttuan Tapani II:n kuoltua vuonna 1375, hänen poikansa Tapani III, Fredrik ja Juhana II hallitsivat herttukuntaa yhdessä. Seitsemäntoista vuoden jälkeen he pättivät jakaa perintönsä ja Baijeri-Landshut jaettiin kolmeen osaan. Juhana II sai Baijeri-Münchenin, Tapani II Baijeri-Inglostadtin ja Frederik sen mitä Baijeri-Landshutista jäi jäljelle.
Baijeri-München kasvoi hieman vuonna 1492, kun Baijeri-Straubingin maat jaettiin baijerilaisten herttuoiden kesken. Baijeri-München oli olemassa hieman yli sata vuotta, ennen kuin Albert IV yhdisti Baijerin vuonna 1505 Landshutin perimyssodan jälkeen.
Chicagon maraton

Chicagon maraton, nykyään virallisesti Bank of America's Chicago Marathon, on Chicagossa, Illinoisissa lokakuussa järjestettävä maratonjuoksukilpailu, joka kuuluu World Marathon Majors -sarjaan. 
Chicagon maraton järjestettiin ensimmäisen kerran 25. syyskuuta 1977 nimellä Mayor Daley Marathon. Osanottajia oli tuolloin 4 200. Kilpailun reitti on tasainen ja nopea, mikä on omalta osaltaan lisännyt osanottajien määrää – mahdollistaahan reitti niin omien ennätysten kuin maailmanennätyksenkin rikkomisen. Vuoden 2007 kilpailuun rekisteröityikin 45 000 juoksijaa.
Chicagon maratonilla on juostu kahdesti miesten ja kolmesti naisten maailmanennätys. Miesten sarjassa ennätyksen ovat rikkoneet Yhdistyneen kuningaskunnan Steve Jones vuonna 1984 ajalla 2.08.05 ja Marokon Khalid Khannouchi vuonna 1999 ajalla 2.05.42. Naisten sarjassa maailmanennätyksen Chicagossa ovat rikkoneet Kenian Catherine Ndereba ajalla 2.18.47 vuonna 2001, Yhdistyneen kuningaskunnan Paula Radcliffe ajalla 2.17.18 vuonna 2002 ja Kenian Brigid Kosgei ajalla 2.14.04 vuonna 2019.
Suomen Ritva Lemettinen voitti Chicagon maratonin vuosina 1993 ja 1995.
Eve Myles

Elämä

Myles kävi Ysgol Maes Y Dderwen -koulua Walesissa. Näyttelijäksi kouluttautumisen jälkeen ja saatuaan humanististen tieteiden kandidaatin näyttelemisestä vuonna 2000 Cardiffissa Myles muutti Lontooseen.
Jungfrau / Männlichen

Reitti

Jungfrau / Männlichen alkaa Allmendin rautatieaseman läheltä 1 506 metriä merenpinnan yläpuolella ja se päättyy Wengenin eteläpuolelle Schiltwaldin vuoristokylään 1 273 metriä merenpinnan yläpuolelle.
Laskettelurinteen erikoisuus on sen keskellä oleva puumökki. Laskusuunnassa mökin vasemmanpuoleinen laskettelurinne on lähempänä Jungfrau-vuorta ja siksi se on nimeltään Jungfrau. Laskusuunnassa oikeanpuoleinen laskettelurinne puolestaan on lähempänä Männlichen-vuorta ja siksi se on nimeltään Männlichen.
Jungfrau / Männlichen -rinne on yksi maailmancupin haastavimmista pujottelurinteistä, sillä siinä on paljon jyrkkyys- ja kaltevuusvaihteluita, keskivaiheilla jyrkkyys on enimmillään noin 70 prosenttia, kun taas loivimmalla kohdalla vähän lähdön jälkeen se on vain neljä prosenttia. Keskimääräinen jyrkkyys on noin 30 prosenttia.
Savitaulu

Savitaulu (Akkadi: ṭuppu(m) 𒁾) oli muinaisessa Lähi-Idässä käytetty kirjoitusväline, erityisesti nuolenpääkirjoitukseen, pronssikaudella ja rautakaudella.
Bruno K. Öijer

Romaani

Chivas Regal (1978)
Robosota

Taistelurobotit

Lajin pienimuotoisuuden takia sarjatuotannossa ei ole ensimmäistäkään valmista robottia ja harrastajalta vaaditaankin kädentaitoa. Pohjana voi käyttää valmista RC-autoa, johon voi asentaa panssarointia ja aseita suhteellisen helposti, mutta useat kilpailijat rakentavat aluksensa alusta asti itse jopa sähkölaitteet mukaan lukien.
Käyttövoimana sähkömoottori on yleisin, mutta hydrauliikka ja pneumatiikkakin ovat sallittuja. Polttomoottoreita ei voi sisätiloissa järjestettävissä kisoissa käyttää pakokaasujen vuoksi. Suurin osa kilpailijoista käyttää roboteissaan halpojen akkuporakoneiden moottoreita, joissa on tehoa noin 110 W ja planeettavaihteisto. Useimpien 6 kg tai 13,6 kg robojen robottien moottoreita käytetään 12-24 voltin jännitteellä, vaikka jopa 60 V on sallittu.
Robotit voivat liikkua areenaa pitkin pyörä- tai tela-alustalla tai jopa kävellen. Myös ilmassa leijuminen on mahdollista. Pääosa suomalaisista taisteluroboteista tosin liikkuu pyörien avulla, joissakin on tela-alusta.
Robottien runkoja tehdään mitä erilaisimmista materiaaleista kuten puusta, muovista tai metallista. Panssarointiin käytetään yleensä metalli- tai muovilevyjä. Osassa robotteja käytetään myös komposiittimateriaaleja, esimerkiksi hiilikuitua ja aramidia eli kevlaria. Suosituimpia metalleista ovat teräs ja alumiini ja muoveista taas polykarbonaatti ja polyeteeni.
Aseet voivat olla aktiivisia tai passiivisia. Tyypillinen passiivinen ase on robotin kiilamainen muoto, jota hyväksikäyttäen päästään toisen robotin alle ja voidaan työntää vastustaja ulos areenalta. Aktiiviset aseet, kuten sirkkeli tai puristin, aiheuttavat yleensä huomattavasti enemmän vahinkoa vastustajalle kuin passiivinen ase.
Nykyiset taistelurobotit ovat kaikki kauko-ohjattuja, joko rc-harrastajien käyttämillä radiolaitteilla tai vaikkapa infrapunaohjauksella. Robosodassa on mahdollista käyttää myös itsenäisesti toimivia robotteja.
WWE Over the Limit

Over the Limit oli World Wrestling Entertainmentin tuottama pay-per-view (PPV), mikä pidettiin 23. toukokuuta Joe Louis Arenalla Detroit, Michigan:ssa. Siellä pidettiin kahdeksan matsia. Over the Limit:ssä päättyi John Cenan ja Batistan feudi, mikä käytiin WWE Mestaruudesta "I Quit" matsissa. Paljon puhuttu oli myös CM Punkin ja Rey Mysterion välinen S.E.S. Pledge vs. Hair matsi, missä stipulaationa oli, jos Mysterio häviää hän joutuu liittymään Straight Edge Societyyn ja jos Punk häviää hän joutuu luopumaan hiuksistaan.

Päätapahtuma matsit

Ensimmäinen päätapahtuma matsi oli World Heavyweight Mestaruudesta Jack Swaggerin (mestari) ja Big Shown välillä. Matsia dominoi haastaja Big Show siihen asti kunnes Swagger diskattiin, joka löi Show’ta Mestaruus vyöllä. Matsin jälkeen Swagger vielä hyökkäsi Show’n kimppuun tuolin kanssa, mutta Show pystyi estämään tämän ja iski Swaggerille chokeslamin sekä K.O. punnchin.
7. matsina nähtiin Eve Torresin ja Marysen välinen matsi Diva's Mestaruudesta. Matsin voitti Eve, joka myös säilytti Mestaruuden.
Päätapahtumana oli John Cenan ja Batistan välinen "I Quit" matsi ("Minä Luovutan") WWE Mestaruudesta, missä kilpailijoiden täytyy yrittää saada vastustaja sanomaan "Minä luovutan". Kun Cena oli iskemässä Attitude Adjustmentiä sisääntulo lavalta auton päältä Batista päätti luovuttaa. Vaikka Batista oli jo luovuttanut Cena iski hänelle Attitude Adjustmentin auton päältä, joka meni lattian läpi. Kun Cena juhli voittoaan Sheamus potkaisi hänta, mihin show sitten päättyi.
Roseneath (Wellington)

Roseneath on vuonna 1888 perustettu esikaupunki Wellingtonissa, Uudessa-Seelannissa. Alueen kaavoituksen laati alun perin maanmittaaja ja insinööri Edward Beere maan omistaneen yksityisen syndikaatin puolesta. Myöhemmin myös maanmittaaja ja insinööri Thomas Ward osallistui kaavoituksen laatimiseen.

Roseneath School

Lähiössä toimii Roseneath School -niminen peruskoulu, jossa on luokat 1-8. Vuonna 2010 koulussa oli 121 oppilasta, joista 87 % kuului eurooppalaisperäiseen väestöön, 11 % oli maoreja ja 2 % etniseltä alkuperältään Tyynenmeren saarilta. Koulu kuuluu Uuden Seelannin ylimpään kouludesiiliin, mikä tarkoittaa, että koulun oppilaat ovat keskimääräistä hyvätuloisemmista perheistä.
Cessna 188

Konetyypin historia

Cessna 188 -mallin suunnittelun pohjana käytettiin 1960-luvun alussa maatalouslentokoneiden käyttäjillä tehtyä kyselytutkimusta. Kone suunniteltiin alasiivelliseksi ja yksipaikkaiseksi. Prototyyppi lensi ensimmäisen kerran 19. helmikuuta 1965, ja malli sai tyyppihyväksynnän vuotta myöhemmin. Konetyyppiä valmistettiin alkuun kahtena eritehoisena versiona: 170 kW moottorilla varustettuna 188:na (nimettiin vuonna 1972 AGpickupiksi) ja 250 kW moottorilla varustettuna 188A AGwagonina. Konetyypin suosituin malli, AGtruck julkaistiin vuonna 1972. Mallissa oli sama moottori kuin AGwagonissa, mutta koneessa oli suurempi kemikaalisuppilo ja sen suurin lentoonlähtöpaino oli korkeampi. Sarjan kehittynein malli, turboahdetulla moottorilla varustettu AGhusky esiteltiin vuonna 1979. Sillä oli kaikkia edellisiä malleja korkeampi lentoonlähtöpaino.
Konetyypin tuotanto päättyi malleittain hieman eri aikaan. Ensimmäisenä lopetettiin AGpickupin tuotanto vuonna 1976, sitten AGwagonin vuonna 1981 ja lopulta AGtruckin ja AGhuskyn vuonna 1985. Konetyyppiä valmisetettiin lopulta noin 3 975 yksilöä, 53 AGpickupia, 1 589 AGwagonia, 1 949 AGtruckia ja 385 AGhuskya.
Meruenlammi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,9 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Pyhäjärven alue (Kymijoki)ella (14.12), jonka Mankalan Arrajärven alueeseen (14.122) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 82,3 metriä mpy.
Mauro Icardi

Seurajoukkueura

Icardi edusti espanjalaisseura FC Barcelonan juniorijoukkueita vuosina 2008–2011. Vuonna 2011 hän jätti seuran ja siirtyi italialaiseen Sampdoriaan. Sampdoriassa Icardi teki ammattilaisdebyyttinsä toukokuussa 2012, kun seura pelasi vielä Serie B:ssä. Kauden jälkeen Sampdoria nousi Serie A:han ja Icardi jatkoi seurassa. Hänen kautensa Serie A:ssa oli hyvä, hänen onnistuttua muun muassa kahdesti mestaruuden sittemmin voittanutta Juventusta vastaan 2–1-voittoon päättyneessä pelissä. Lopulta Icardin maalit takasivat genovalaisjoukkueelle sarjapaikan säilytyksen. 
2013 huhtikuussa selvisi, että Icardi siirtyy tulevaksi kaudeksi Inter Milaniin. Hän teki virallisen debyyttinsä seurassa elokuussa 2013 ja teki kauden 2013–2014 aikana yhdeksän maalia 24 pelissä. Kausi 2014–2015 alkoi Icardin osalta hyvin, kun hän viimeisteli uransa ensimmäisen Serie A-hattutemppunsa syyskuussa 2014 US Sassuoloa vastaan 7–0 päättyneessä ottelussa. Hän teki kaudella 2014–2015 36 ottelussa 22 maalia ja jakoi sillä Serie A:n maalikuninkuuden Hellas Veronan Luca Tonin kanssa .
Icardin ilmoitettiin siirtyvän vuoden mittaiselle lainalle osto optiolla Paris Saint-Germainiin syyskuussa 2019.

Maajoukkueura

Icardi on edustanut Argentiinaa alle 20-vuotiaiden tasolla, vaikka hän ei ole koskaan edustanut yhtäkään argentiinalaista seuraa. Hän tuntee silti Argentiinassa syntyneenä itsensä argentiinalaiseksi. Argentiinan jalkapallomaajoukkueessa hän teki debyyttinsä lokakuussa 2013 MM-karsintaottelussa Uruguayta vastaan. Hän ei ollut mukana itse MM-kisoissa, joissa Argentiina voitti hopeaa.

Yksityiselämä

Icardi on naimisissa argentiinalaisen mediapersoonan Wanda Naran kanssa. Nara oli aiemmin naimisissa Icardin entisen joukkuetoverin Maxi Lópezin kanssa, jolloin Icardilla ja Wandalla oli salasuhde Lópezin seläntakana. Salasuhteen paljastuttua Lopez ja Wanda erosivat. Nara ja Icardi menivät naimisiin vain noin puoli vuotta Lópezin ja Naran eron jälkeen. Sampdoriaa edustanut López suuttui tästä ja kieltäytyi kättelemästä maanmiestään Icardia Sampdorian ja Interin välisessä ottelussa, jolle annettiin mediassa lempinimi Wanda-derby.
Alex Dupont

Ura

Dupontin oma pelaajaura jäi varsin vaatimattomaksi ja hän edusti 1964–1983 USL Dunkerqueta ja SC Hazebrouckia. Valmentajaksi hän siirtyi vuonna 1984 USL Dunkerquen päävalmentajana. Hän valmensi joukkuetta ensin 1984–85 ja toistamiseen 1990–95. Menestyksekkäimmän aikansa hän koki FC Gueugnon'n päävalmentajana 1998–2000, jolloin hän johdatti joukkueen Coupe de la Liguen voittoon ja France Football valitsi hänet vuoden valmentajaksi 2000. 
Heinäkuussa 2000 hän siirtyi CS Sedan Ardennes'n peräsimeen ja johdatti seuran pääsarjassa sijalle 14. Kausi 2001/02 alkoi kuitenkin kehnosti, ja hän sai syyskuussa 2001 potkut tehtävistään. Tämän jälkeen hän toimi Qatarin maajoukkueen päävalmentajana 2002–03. Tämän jälkeen hän palasi Ranskaan ja valmensi Stade Lavallois'ta ja Amiens SC:tä.
Vuosina 2006–2007 hän toimi hetken aikaa Arabiemiirikuntien maajoukkuevalmentajana. Hän palasi FC Gueugnon'n valmentajaksi lokakuussa 2007, mutta menestys jäi vaisuksi ja hän lähti seurasta lokakuussa 2008. Toukokuussa 2009 hän palasi valmennustehtäviin siirtyen Ligue 2:ssa pelanneen Stade Brestois'n päävalmentajaksi. Debyyttikausi Brestois'ssa oli menestyksekäs seuran varmistettua nousunsa Ligue 1:een kolme kierrosta ennen sarjan loppua. Pääsarjakausi 2010/11 oli Brestoil'lle vaikea, mutta lopulta seura säilytti 16. sijansa turvin sarjapaikkansa. Kaudella 2011/12 Dupontin suojatit aloittivat hyvin, mutta kevätkaudella meno hiipui ja seura putosi keskikastista putoamiskamppailuun. Lopulta Dupont sai potkut viisi kierrosta ennen liigan päättymistä Brestin majaillessa sijalla 18.
Kesäkuussa 2012 Dupont allekirjoitti kaksivuotisen sopmuksen Ligue 1:ssä pelaavan AC Ajaccion kanssa. Dupont sai potkut joulukuun puolivälissä 2012 kierros ennen liigan talvitaukoa. Ajaccio oli liigassa sijalla 14.
Kesäkuussa 2013 Dupont palasi Ligue 2:een pudonneen Stade Brestois'n päävalmentajaksi. Kausi 2013/14 päättyi Brestois'n osalta Ligue 2:ssa sijalle 7 ja nousu takaisin liigaan jäi kahdeksan pisteen päähän. Kaudella 2015/16 Brestois ei kyennyt haastamaan sarjan kärkijoukkueita vaan pelasi läpi kauden keskikastin sijoista. Huhtikuussa 2016 Dupont ilmoitti jättävänsä seuran kauden jälkeen.
Notre-Damen katedraali (Amiens)

Amiensin Notre-Damen katedraali on suurin Ranskassa sijaitseva kirkkorakennus. Sen sisätilan tilavuus on 200 000 kuutiometriä. Kirkko on tyypillistä goottilaista flamboyant-tyyliä. Kirkon koko pituus on 145 metriä ja sen holvikaarien korkeus on 42,3 metriä, joka on käytännössä suurin korkeus, jonka tämä kirkonrakentamisen tekniikka sallii. Vuodesta 1981 lähtien kirkko on ollut kirjattuna Unescon maailmanperintöluetteloon.

Arkkitehdit

Arkkitehti-termiä ei vielä keskiajalla käytetty. Katedraalin suunnittelijaa sanottiin ennemmin urakoitsijaksi tai jopa kivitohtoriksi, jolloin hänen määriteltiin olevan 1200-luvun rakennustiedon mestari. 
Robert de Luzarches valittiin noin vuonna 1220 rakennuksen arkkitehdiksi. Hän oli kuuluisa taidoistaan ja kyvyistään tehdä erinomaisia piirustuksia, sekä puusta, vahasta ja kipsistä tekemistään pienoismalleista. Hän oli tunnettu myös taidoistaan vakuuttaa päättäjät, ja rakennusvaiheessa hän oli ylivertainen yhteydenpidossa työntekijöihin. Hänen ennenaikainen kuolemansa noin vuonna 1222 antoi uudelle arkkitehdille mahdollisuuden antaa näyttöjä kyvyistään. Ennen kuolemaansa de Luzarches kehitteli uusia rakennusmenetelmiä etenkin kirkkolaivan ja poikkilaivan pilareiden työstämiseen. Uusi menetelmä vähensi työvoiman tarvetta ja samalla joudutti kirkkorakennuksen valmistumista.
Uudeksi rakennusurakoitsijaksi valittiin Thomas de Cormont, joka vastasi rakennustöistä ja niiden edistymisestä vuosien 1222 ja 1240 välisenä aikana. Työt etenivät niin, että vuonna 1236 valmistui kirkkolaiva ja vuonna 1243 olivat tornit ja fasadi valmiina.
Tornien valmistumisen aikana työstä vastasi Thomasin poika Renaud de Cormont, joka johti työmaata vuodesta 1240 lähtien aina sen valmistumiseen saakka. Hän joutui korjaamaan tulipalon aiheuttamat vahingot, ja hänen aikanaan saatiin kokonaisuudessaan päätökseen myös kuorin rakennustyöt.

Varat

Amiensin katedraalin rakentamisen aikoihin 1200-luvulla varallisuus ja maaomaisuuden tuotto vahvisti alueen talouselämää. Amiens pääsi mukaan talouden kehittymiseen kehittäen tekstiilien käsiteollisuutta.
Tekstiiliteollisuus oli vaurasta ja alueen värjärit yhdistyivät killoiksi. He loivat oman värisävyn, Amiensin sinisen, joka oli suosittu kankaiden värjäyksessä. Kaikki tämä varallisuus mahdollisti jättimäisen katedraalin rakentamisen, sillä kaikki rikkaudet annettiin Jumalan käyttöön, jotta oltaisiin hänen armoonsa oikeutettuja. Näin kaikki kristityt osallistuivat kirkon rakentamiseen, jotta he saisivat vakuuden sielunsa iankaikkisuudesta.
Maria Kalaniemi

Maria Helena Kalaniemi (s. 27. toukokuuta 1964 Espoo) on suomalainen harmonikansoittaja ja säveltäjä. Vuosina 2005-2010 hän toimi taiteen keskustoimikunnan nimittämänä taiteilijaprofessorina. Kalaniemen pääsoitin on harmonikka. Kansalliseen kuuluisuuteen hän nousi 1983 ensimmäisen Kultainen harmonikka -kilvan voiton kautta. Harmonikan lisäksi hän soittaa myös viulua ja kanteletta. Hän toimii JuuriJuhla-kansanmusiikkifestivaalin taiteellisena johtajana.
Kalaniemi valmistui Sibelius-Akatemiasta musiikin maisteriksi 1991 ja hän opiskeli myös Pariisissa M. Azzolan johdolla 1989. Vuodesta 1995 alkaen Kalaniemi on toiminut Sibelius-Akatemiassa harmonikansoiton lehtorina ja suoritti taiteellisen tohtorintutkinnon kansanmusiikin osastolla 23.5.2009 .
Bump-stock

bump-fire on ampumatekniikka, jossa puoliautomaattisen kiväärin rekyyliä hyödynnetään niin, että sen tulinopeutta saadaan kasvatettua. Ampuja työntää asetta tukikädellään eteenpäin ja liipasinsormi pysyy paikallaan. Näin liipasimen kontaktia liipasinsormeen saadaan nopeutettua. Muilla kuin hyvin lyhyillä etäisyyksillä osumatarkkuus kärsii merkittävästi. Tekniikkaa voi käyttää myös puoliautomaattisen pistoolin kanssa.
Lisävarustus, jota englanniksi kutsutaan nimellä bump-stock, sisältää edestakaisen liikkeen sallivan tukin ja lepotason liipasinsormelle. Vaikka varustus ei sisällä jousia, se pystyy kalifornialaisen demokraattisenaattorin Dianne Feinsteinin mukaan kasvattamaan puoliautomaattisen kiväärin tulinopeuden 400–800 laukaukseen minuutissa.
Vaikka lisävarustus käytännössä tekee aseesta tulinopeudeltaan konetuliaseen, se oli 2017 laillinen myyntituote Yhdysvalloissa ja nousi uutisiin Las Vegasin joukkosurman yhteydessä.
Omaguan kieli

Omagua on lähes sammunut tupi-kieli, jota puhuu noin 10–100 omaguaintiaania, jotka asuvat Iquitosin tienoilla Perussa. Aikoinaan sitä puhuttiin myös suuressa osassa Länsi-Brasiliaa, mutta nyt sen epäillään sammuneen siellä.
Punaolkaturpiaali

Koko ja ulkonäkö

Aikuinen naaras sekä nuoret yksilöt sukupuolesta riippumatta ovat päältä ruskeita ja alta ruskea- ja ruskeankeltajuovaisia. Koiraalla höyhenpuku on kokonaan musta, lukuun ottamatta hartioiden punaista höyhenpeitettä jolla on merkitystä soidinmenoissa ja reviirikäyttäytymisessä.
Punaolkaturpiaalin pituus on 18-24 cm, siipiväli 33 cm ja paino 52 g.

Levinneisyys

Punaolkaturpiaali pesii suuressa osassa Pohjois- ja Keski-Amerikkaa. Kanadassa ja USA:n pohjoisosassa pesivät linnut liittyvät syksyllä etelämpänä pesivien lajitoveriensa joukkoon.

Elinympäristö

Kosteikot, ruohomaat ja suot.

Lisääntyminen

Punaolkaturpiaalinaaraat saapuvat pesimäpaikoille noin viikon verran koiraita myöhemmin. Koiraat kosiskelevat naaraita laulullaan ja siipiään esitellen. Suotuisassa suoympäristössä koiras voi onnistua saamaan kumppanikseen jopa 15 naarasta. Vaikka koiras pariutuukin kaikkien niiden kanssa, se ei välttämättä ole kaikkien poikasten isä. Mikäli sen tarkkaavaisuus herpaantuu, muut koiraat voivat onnistua livahtamaan parittelemaan naaraiden kanssa. Naaras punoo pesämaljan, usein turvalliseen paikkaan veden ylle. Se munii 3-5 munaa. Poikaset kuoriutuvat 12 vrk kestävän haudonnan päätteeksi.

Erityistä

Osassa USA:ta levisi 1970-luvulla suoranainen hysteria syksyisten turpiaaliparvien tuhotessa satoja. Lisäksi hengityselinsairautta aiheuttavan sienen havaittiin viihtyvän lintujen ulosteessa. Tämän vuoksi lepäileviä parvia myrkytettiin. Yletön vaino ei kokonaiskantaan kuitenkaan vaikuttanut.
François-Urbain Domergue

François-Urbain Domergue (24. maaliskuuta 1745 Aubagne Ranska – 29. toukokuuta 1810 Pariisi) oli ranskalainen toimittaja ja kielioppien kirjoittaja. Hän oli myös Ranskan akatemian jäsen.

Elämäkerta

François-Urbain Domergue syntyi apteekkariperheen poikana ja kävi koulua Aubagnessa, minkä jälkeen hän opiskeli Marseillen oratoriaanien ylläpitämässä korkeakoulussa. Tämän jälkeen hän toimi kansakoulunopettajana Lyonissa, avioitui kirurgin tyttären kanssa ja sai julkaistuksi ensimmäisen Yksinkertaistetun ranskan kielen kieliopin (Grammaire françoise simplifiée) vuonna 1778.
Vuonna 1784 hän perusti Journal de la Langue Françoise -nimisen lehden, jonka tarkoituksena oli taistella säännöin ja esimerkein kieleen jo pesiytyneitä neologismeja vastaan. Lehti menestyi huonosti, sillä sen levikki jäi vähäiseksi. Vuonna 1790 Demorgue muutti Pariisiin, jossa hän perusti ranskan kielen harrastajien seuran. Hän julkaisi Yksinkertaistetun ranskan kielen kieliopin uusintapainoksena ja kirjoitti Journal général du soir, de politique et de littérature -lehteen ja lopetti oman lehtensä.
François-Urbain Domergue nimitettiin École centrale des Quatre-Nations -korkeakoulun yleisen kielitieteen professoriksi ja sittemmin myös Charlemagne-lyseon humanististen aineiden opettajaksi. Hänet valittiin Ranskan akatemiaan vuonna 1803 ja hän osallistui siellä sanakirjakomission työhön.
Sollers

OAO Sollers (ven. ОАО «Соллерс», Sollers) on venäläinen autoteollisuusyhtymä, johon on yhdistetty useita entisiä neuvostoliittolaisia autonvalmistajia. Osakeyhtiön osake noteerataan Moskovan pörssissä (MCX: SVAV, RTS: SVAV ). Yhtiön aikaisempi nimi oli OAO Severstal-avto (ven. ОАО «Северсталь-авто», OAO Severstal.-avto).
Sollers on tehnyt yhteistyötä muun muassa Fordin (yhteisyritys Ford Sollers), korealaisen SsangYongin ja Mazda-autovalmistajien (yhteisyritys Mazda Sollers) kanssa.
Yhtiön alkuvuonna 2016 valmistamia automerkkejä olivat UAZ, Isuzu ja SsangYong. Yhteisyritys valmistaa venäläisiä Ford-autoja.
Tampereen Sähkölaitos

Historia

Torstaina, marraskuun 15. päivän iltana 1888 Tampereen kaupungin oma sähkölaitos ensi kertaa valaisi kaupunkia. Tällöin myös maan ensimmäinen kunnallinen sähkölaitos aloitti toimintansa. Se toimi vuosina 1888-2008 Tampereen kaupungin omistamana energialiikelaitoksena. 
1.1.2009 Tampereen Sähkölaitos yhtiöitettiin.
Putkivinokas

Koko ja ulkonäkö

Putkivinokas on kooltaan melko kookas. Lakki on keskeltä hieman kuopallinen. Väri on vaalea harmaa, punaruskea tai kellanruskea. Kermanvalkoiset heltat ovat pitkäjohteiset ja leveähköt. Jalka on valkoinen ja paksu. Malto on kiinteää ja valkoista.

Elinympäristö ja levinneisyys

Putkivinokasta esiintyy isäntäkasvinsa juurilla ja kasvinjätteillä. Sitä tavataan Etelä-Euroopassa.

Käyttö ruokasienenä

Putkivinokas on kypsennettynä murea. Sitä voi käyttää ruoanlaitossa myös raakana.