google/wiki40b huggingface dataset:
Leander Ikonen

Karl Leander Ikonen (14. lokakuuta 1860 Joroinen – 27. huhtikuuta 1918 Viipuri) oli arkkitehti ja Viipurin teollisuuskoulun rehtori, suomalaisen puolueen kansanedustaja ja Karjalan Kansalaisliiton puheenjohtaja.

Henkilöhistoria

Ikosen vanhemmat olivat posteljooni Olof Fredrik Ikonen ja Anna Elisabet Vilenius ja puoliso Jenny Matilda Wiklund. Säveltäjä Lauri Ikonen (1888-1966) oli heidän poikansa. Ikonen kävi Kuopion reaalikoulun ja valmistui arkkitehdiksi 1883. Ikonen toimi yleisten rakennusten ylihallituksen ylimääräisenä arkkitehtina 1883–1886 ja sen jälkeen lehtorina Kuopion teollisuuskoulussa 1886–1898 ja Viipurin teollisuuskoulun rehtorina 1898–1918. Ikonen toimi myös yksityisenä arkkitehtina Kuopiossa ja Viipurissa sekä A. Viklundin liikkeen johtajana (prokuristina) 1901–1912 ja Rakennus Oy Kimmon toimitusjohtajana 1903–1918. Hän suunnitteli muun muassa Kuopion Tulli- ja pakkahuoneen laajennuksen 1889 ja Kuopion yhteiskoulun rakennuksen 1897.
1890-luvulla Ikonen työskenteli myös toimittajana ja aputoimittajana Savo-Karjala-lehdessä 1896–1898 ja Viipuri-lehden päätoimittajana 1899–1900.

Toiminta poliitikkona

Ikonen oli 1917 suomalaisen puolueen kansanedustajana Viipurin läänin läntisestä vaalipiiristä. Hän oli myös Viipurin kaupunginvaltuuston ja rahatoimikamarin jäsen. Punaiset vangitsivat Ikosen sisällissodan alkuvaiheessa 31. tammikuuta 1918 ja hänet ammuttiin 27. huhtikuuta 1918 Viipurin lääninvankilan joukkomurhassa, kun Hjalmar Kaipiaisen johtama punaisten joukko tunkeutui lääninvankilaan ja surmasi humalapäissään noin 30 vankia, joukossa toinen kansanedustaja Matti Pietinen ja vankilanjohtaja.
Anders Eliasson

Anders Eliasson (1947 Borlänge – 20. toukokuuta 2013) oli ruotsalainen säveltäjä. Hän aloitti 16-vuotiaana yksityisopintonsa Valdemar Söderholmin johdolla. Vuonna 1966 hän pääsi Tukholman kuninkaalliseen musiikkikorkeakouluun, jossa häntä opetti Ingvar Lidholm. Eliasson teki kokeiluja elektronisen musiikin parissa, mutta hänen kansallinen läpimurtonsa oli akustinen teos Canto del vagabondo (orkesterille ja kuorolle, 1979). Kansainvälisen musiikkiyhteisön huomion hän sai osakseen ensimmäisellä sinfoniallaan (1989), joka myös toi hänelle Pohjoismaiden neuvoston musiikkipalkinnon (1992).
Eliasson sävelsi vielä tämän jälkeen kolme uutta sinfoniaa, lukuisia kamari- ja vokaaliteoksia sekä konserttoja erilaisille soolosoittimille, kuten saksofonille, pasuunalle ja bassoklarinetille.
Eliasson toimi opetustehtävissä muun muassa Sibelius-Akatemiassa, jossa hän aloitti toimintansa vierailevana sävellyksen professorina vuonna 1993. Kuollessaan hänellä oli New Yorkin Arcos Orchestran säveltäjäresidenssi.
Punatiikeripeippo

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 9,5 cm, siipien kärkiväli 13-14,5 cm ja paino noin 10 g. Juhlapukuinen koiras on helppo tuntea: pääosa höyhenpuvusta on karmiininpunainen, siivet ja pyrstö ovat ruskehtavat ja nokka on punainen. Naaras ja nuori lintu ovat päältä harmaanruskeita, alta vaaleita ja niillä on punertava nokka. Nokka on lyhyt ja tukeva siemensyöjälinnun nokka. Laulu on korkeaa visertelyä.

Esiintyminen

Eteläaasialainen laji, jonka alkuperäinen elinalue ulottuu Pakistanista Bangladeshiin (nimialalaji amandava), Burmasta ja Lounais-Kiinasta Timoriin (alalaji flavidiventris) sekä Kaakkois-Aasiasta Indonesiaan ja Fidžiin (alalaji punicea). Laji on yleinen ja sen kanta on elinvoimainen. Laji on enimmäkseen paikkalintu.
Punatiikeripeippo on ollut suosittu häkkilintu jo kauan. Karanneista lemmikeistä on muodostunut luonnossa elinkykyisiä populaatioita muun muassa Eurooppaan, Arabiaan, Egyptiin, Japaniin ja Réunionille. Euroopassa se pesii vieraslajina paikoitellen ainakin Espanjassa ja Italiassa ja mahdollisesti Portugalissa. Egyptissä tavattiin ensimmäinen yksilö luonnossa vuonna 1861 ja se on nykyisin paikallisesti yleinen.

Elinympäristö

Eurooppalaiset populaatiot elävät ruo'ikoissa ja erilaisissa viljelyhabitaateissa. Aasiassa suosikkihabitaatteja ovat erilaiset pensaikkoiset avomaat ja riisipellot.

Lisääntyminen

Pesä on hyvin piilotettuna tiheässä pensaassa tai ruohovartisten kasvien varassa lähellä maan- tai vedenpintaa. Se on ruohonkorsista rakennettu, hieman litteä ontto pallo, rakennettu tasaiselle alustalle kuten oksan tai lakoontuneen ruohon päälle. Kiinniteaineena on käytetty hämähäkinseittiä. Pesä on sisältä vuorattu höyhenillä tai hienoilla kasvikuiduilla. Tuntemattomasta syystä monissa pesissä on hiiltynyttä puuta. Molemmat puolisot osallistuvat pesän rakentamiseen, mihin kuluu noin 3 päivää. Usein naaras aloittaa muninnan ennen pesän valmistumista, jolloin koiras jatkaa rakennustöitä.
Naaras munii gramman painoisia munia 4-8 kappaletta. Joskus on tavattu jopa 14-munaisia pesyeitä, jolloin todennäköisesti 2 naarasta on muninut samaan pesään. Haudonta-aika on Espanjassa 13-14 päivää, Intiassa ja vankeudessa 10-12 päivää. Molemmat puolisot hautovat, naaras öisin. Molemmat emot ruokkivat ja hoitavat poikasia, jotka ovat lentokykyisiä 17-21 päivää vanhoina. Emot eivät siivoa pesää loppuaikoina, joten se on poikasten ulosteiden tahraama. Poikaset itsenäistyvät noin 5 viikon ikäisinä. Punatiikeripeippo pesii tavallisesti 2 kertaa kesässä.

Ravinto

Heinien ja ruohojen siemenet, pienessä määrin hyönteiset.
Simo Eronen

Simo Eronen (6. joulukuuta 1881 Juuka – 29. toukokuuta 1936 Kajaani) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hänen romaaniensa tapahtumat sijoittuivat Pohjois-Karjalaan ja Karjalan kannakselle.
Erosen vanhemmat olivat maanviljelijä Tahvo Eronen ja Riitta Pekkarinen. Hän pääsi ylioppilaaksi Joensuun lyseosta 1903.
Eronen toimi Kivilahden kansakoulun opettajana 1905–1906 ja sanomalehtimiehenä 1907–1921. 1920-luvulla hän oli Viipurissa ilmestyneen Karjala-lehden toimitussihteerinä. Vuonna 1930 Eronen muutti perheensä kanssa Viipurista Kajaaniin jossa hän oli sitten Kajaani-lehden toimittajana. Talvisodan aikana Erosen perheen koti ja sen mukana hänen kirjallinen jäämistönsä tuhoutui Kajaanin pommituksessa.
Simo Eronen oli naimisissa Jenny Siviä Kuortin kanssa.
Von

Von on saksankielinen prepositio, joka ilmaisee jostakin tullutta tai kotoisin olevaa. Suomen kielessä preposition sijasta käytetään sijapäätteitä -lle, -lta/-ltä, -ssa, -sta, -sta/-stä.
Kun prepositiota käytetään sukunimen edessä, se tarkoittaa yleensä nimen kantajan olevan aatelinen. Sellaisena se esiintyy monien aatelissukujen nimissä varsinkin Saksassa, mutta myös Ruotsissa ja Suomessa. Keskiajalla kantajansa lähtöperää ilmaissut von oli yleinen myös aatelittomien sukunimissä, esimerkiksi ”Hans von Duisburg” tarkoitti Hans duisburgilaista. Ajoittain von-liitteen käyttö on ollut kiellettyä muilta kuin aatelisilta. Kun Saksa ja Itävalta luopuivat monarkioista vuonna 1919 ja siirtyivät tasavalloiksi, etuoikeutettu aateli lakkasi olemasta, jolloin ”von” merkitsi pelkkää nimen osaa. Itävallassa luovuttiin myös aateliuden tunnusmerkeistä sukunimissä, jolloin esimerkiksi Friedrich von Hayekista tuli Friedrich Hayek. Kaikki ”von”-liitteen käyttäjät eivät ole aatelisia sukujuuriltaan.
Von kirjoitetaan aina tekstissä pienellä, paitsi virkkeen alussa. Aakkosjärjestyksellisissä nimilistoissa, kuten puhelinluettelossa, von-etuliitteen käyttäjät listataan sukunimensä mukaan. Esimerkiksi Aarno von Bell löytyy B:n, ei V:n kohdalta.
Abdul-Halim Sadulajev

Abdul-Halim Sadulajev (2. kesäkuuta 1966 Argun, Tšetšeno-Ingušetia – 17. kesäkuuta 2006 Argun, Tšetšenia), tunnettiin myös nimellä šeikki Abdul-Halim, koko nimeltään šeikki Abdul-Halim Abu-Salamovitš Sadulajev (Шейх Абдул-Халим Абу-Саламович Садулаев), oli Tšetšenian vastarintajohtaja ja tunnustamattoman Itškerian tšetšeenitasavallan presidentti.

Elämä ennen presidenttiyttä

Nuoruudessaan Abdul-Hamil opiskeli Tšetšenian johtavien teologien opetuksessa ja osallistui aktiivisesti islamilaiseen työhön kotiseudullaan. Hän mm. toimi uskonnonopettajana. 
Ablud-Halim opiskeli Tšetšenian yliopistossa filologiaa, mutta sodan syttyminen esti hänen valmistumisensa. Hän puhuu sujuvasti tšetšeeniä, venäjää ja arabiaa.
Ablud-Halim osallistui  Ensimmäiseen Tšetšenian sotaan. Ensimmäisen ja Toisen Tšetšenian sodan välillä hän piti televisiossa islamilaisia saarnoja ja toimi Jamaatin, islamilaisen sotilasneuvoston johtajana kotikaupungissaan Argunissa. Hän myös piti uskonnollisia luentoja ympäri Tšetšeniaa ja toimi hetken aikaa Argunin moskeijan imaamina. Vuonna 1999 presidentti Aslan Mashadov nimitti hänet jäseneksi šarialakia säätävään komissioon.
Toisessa Tšetšenian sodassa Ablud-Halim toimi kotikaupunkinsa aseellisten joukkojen johtajana.
Hänet nimitettiin kapinallisten johtoon edeltäjänsä Aslan Mashadovin 8. maaliskuuta vuonna 2005 tapahtuneen murhan jälkeen. Ennen presidentiksi nimittämistään Sadullajev oli hyvin vähän tunnettu kotimaansa ulkopuolella.
Tšetšeenilähteiden mukaan vuonna 2003 venäläiset spetsnaz-joukot kidnappasivat Abdul-Halimin vaimon, ja FSB (KGB:n seuraaja) tappoi hänet.

Näkemykset

Sadullajev tuomitsi terrorismin sekä siviileihin kohdistuneet panttivankikaappaukset ja sotatoimet, eikä ryhtynyt kyseisenkaltaisiin toimiin johtajakaudellaan. 
Sadullajev ei kuitenkaan suoranaisesti ottanut kantaa Šamil Basajeviin ja hänen toimiinsa. Hän mainitsi haluavansa säilyttää pienen tšetšeenikansan vastarinnan yhtenäisyyden miehittäjää vastaan, eikä loitontaa välejä kehenkään tai pakottaa ketään toimimaan vastoin tahtoaan. On epäselvää, kuinka suurta kannatusta Sadullajev nautti kansan keskuudessa, ja onkin esitetty epäilyksiä, että todellinen valta olisi ollut Basajevin käsissä. Venäjän federaation virallisen kannan mukaan Sadullajev oli ääri-islamilainen wahhabisti.

Kuolema

Sadulajev tapettiin Tšetšenian poliisin erikoisoperaatiossa Argunissa. Hänen lisäkseen iskussa kuoli toinen tšetšeenikapinallinen ja yksi tiedusteluagentti. Tšetšenian tasavallan pääministerin Ramzan Kadyrovin mukaan tšetšeenisissit eivät ikinä tule toipumaan iskusta. Hänen sanomansa mukaan sissit olivat suunnitelleet iskua heinäkuun G8-kokoukseen. 
Sadulajevin kuoltua hänen paikkansa presidenttinä otti Doku Umarov. Kuukauden kuluttua Sadulajevin kuolemasta myös Šamil Basajev tapettiin.
Satakunnan sotilassoittokunta

Satakunnan sotilassoittokunta (lyhenne SATSK) oli yksi Suomen sotilassoittokunnista. Soittokunta sijaitsi Tykistöprikaatissa Niinisalon varuskunnassa Kankaanpäässä. Soittokunnan päällikkönä toimi musiikkimajuri Riku Huhtasalo ja apulaiskapellimestarina yliluutnantti Ville Katajamäki. Soittokunnan tärkeimpiä asiakkaita olivat Tykistöprikaati, Porin prikaati, Kankaanpään kaupunki sekä reserviläisjärjestöt ja killat. Lisäksi soittokunta konsertoi aktiivisesti eri puolilla Satakuntaa. Osana puolustusvoimauudistusta soittokunta lakkautettiin vuoden 2013 lopussa.

Historia

Satakunnan sotilassoittokunta perustettiin 1918 Jalkaväkirykmentti n:o 1:een. Ensimmäinen päiväkäsky soittokunnasta annettiin 18.9.1918 Turussa pidetyn paraatin yhteydessä. Keväällä 1919 soittokunnan nimeksi tuli Porin rykmentin soittokunta. Sijoituspaikka oli edelleen Turku.
Jatkosodan aikana soittokunta tunnettiin 1. prikaatin soittokuntana, vaikka sillä oli useita erilaisia alistussuhteita. Sodan jälkeen soittokunta palasi Turkuun Jalkaväkirykmentti 6:n soittokunnaksi ja 2.7.1951 se siirrettiin Niinisaloon.
Vanha jalkaväkisoittokunta alistettiin Kenttätykistörykmentti 1:n soittokunnaksi. Vuoden 1952 järjestelyjen yhteydessä soittokunta muuttui erillisyksiköksi ja sai nimekseen Niinisalon varuskuntasoittokunta. Satakunnan sotilassoittokunnaksi se nimettiin vuoden 1990 alussa.
Anne Kukkohovi

Anne Kukkohovi (o.s. Laaksonen, s. 3. lokakuuta 1970 Vaasa) on suomalainen entinen malli. Kukkohovi työskenteli mallina 1990–1998 sekä Suomessa että ulkomailla muun muassa Englannissa, Japanissa, Saksassa ja Ruotsissa. Mallin uran jälkeen hän työskenteli art directorina mainostoimistoissa DDB Helsinki, Dynamo Advertising ja Hasan & Partners. Mainostoimistosta Kukkohovi siirtyi yksityisyrittäjäksi ja perusti yhdessä miehensä kanssa Supersuper Oy:n joka tarjoaa luovan suunnittelun asiantuntijapalveluja markkinointiviestinnän, PR:n ja viihdeteollisuuden aloille.
Kukkohovi on myös tunnettu televisiojuontajana Sinun unelmiesi tähden -sarjassa 1990-luvun puolivälissä ja vuosina 2008–2012 sarjassa Suomen Huippumalli haussa. Vuosina 2013–2014 sekä vuonna 2017 hän on juontanut Koko Suomi leipoo -ohjelmaa.
Kukkohovi oli naimisissa vuosina 2001–2018 Joni Kukkohovin kanssa ja heillä on avioliiton alkuaikana syntynyt poika.
Kukkohovi kertoo kirjassaan käyttäneensä malliuransa aikana kannabista ja ekstaasia.
Hän julkaisi Docendon kustantaman, Emilia Salorannan kirjoittaman 250-sivuisen omaelämäkertakirjan Päin punaista: Anne Kukkohovin kyydissä 24/7 syksyllä 2019. ISBN-13: 9789522916938
2-pyridoni

Tautomeria

2-pyridonilla esiintyy kaksi tautomerista muotoa: 2-pyridoni ja 2-hydroksipyridiini. Tämä tautomerian muoto on laktaami-laktiimi-tautomeria. Näistä laktiimimuotoinen 2-hydroksipyridiini on vallitseva ainoastaan kaasufaasissa. Kiinteässä faasissa 2-pyridoni on selkeästi vallitseva, mutta liuoksessa tautomeeri riippuu liuottimesta. Polaarisessa liuottimessa laktaamimuotoinen 2-pyridoni on vallitseva tautomeeri, kun poolittomat liuottimet suosivat laktiimimuotoista 2-hydroksipyridiiniä.
Metallografia

Metallografia on joukko tutkimusmenetelmiä, joilla tutkitaan metallien mikrorakennetta.
Metallografiaan kuuluvat tutkittavien metallinäytteiden käsittelytekniikat (hionta, kiillotus ja syövytys) ja mikroskooppiset tutkimukset. Tutkittava mikrorakenne on kiteistä, mutta voi sisältää myös epämetallisia sulkeumia tai metallienvälisiä yhdisteitä erkaumina. Mikrorakennetutkimus voi olla joko kvalitatiivista tai kvantitatiivista.
Tärkeimmät tutkimusvälineet ovat valo- ja elektronimikroskooppi. Pyyhkäisyelektronimikroskoopin yhteydessä käytettävällä mikroanalysaattorilla voidaan tutkia mikroskooppisten rakenneosien kemiallista koostumusta.
Teräksen kuonapuhtauden määrittämiseksi voidaan käyttää automaattista kuva-analysaattoria tai silmämääräistä arviota standardisoidun sulkeumakuvasarjan avulla (ASTM E45).
Raekoon määritys voidaan tehdä laskemalla mikroskoopilla kuvakenttien sisältämä rakeiden lukumäärä tai laskemalla janan leikkaavien raerajojen lukumäärä tai käyttäen standardoitua (esimerkiksi ASTM E112) vertailukuvasarjaa.
Jutulampi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,0 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Ähtärinjärven alueella (35.43), jonka Sappionjoen valuma-alueeseen (35.434) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 167,4 metriä mpy.
Land Rover Discovery

Land Rover Discovery on vuodesta 1989 valmistettu keskikokoinen maastoauto. Valmistaja on brittiläinen Land Rover.

Ensimmäinen sukupolvi 1989-1998

Ensimmäisen sukupolven mallista käytetään myös nimitystä Discovery Series I. Ensimmäisen sukupolven moottorivaihtoehtoja olivat 2,0-, 3,5-, 3,9- ja 4,0-litraiset bensiinimoottorit. Dieselmoottoreita olivat 2,5 -litrainen 200Tdi (1989 – 1994, 83 kW) ja 300Tdi (1994 – 1999).
Sisätilat ovat melko tilavat viidelle. Discovery on varsin painava, 1980 kiloa. 
Maasto-ominaisuudet ovat hyvät. Neliveto on jatkuva. Vaihteisto ja kytkin ovat kuitenkin raskaskäyttöisiä. Lisäksi turbodieselin moottori on melko heikko, bensiinimalleissa tehoa ja vääntöä on enemmän. Kuulamutteriohjaus on epätarkka.
Lähivalot osoittautuivat TM-vertailun huonoimmiksi. Myös jarruissa oli toivomisen varaa, sillä kovassa jarrutuksessa Discoverylla oli taipumus kääntyä vasemmalle.
Tekniikan Maailman 12/1990 vertailussa Land Rover Discovery turbodiesel kiihtyi 0-80 km/t 13,7 sekunnissa ja 0-100 km/t 23,6 sekunnissa. Discovery jäi maasturivertailussa toiseksi huonoimmaksi kahdeksasta autosta, osaksi heikon moottorinsa vuoksi.
Land Rover Discovery turbodiesel maksoi Suomessa vuonna 1990 166 000 markkaa.
HMS Jasmine (K23)

Palvelus

Alus myytiin 11. syyskuuta 1948 Ranskaan.
USS Mizar

USS Mizar on Betlehem Shipbuilding Corporationin vuonna 1932 rakentama ja nimellä SS Quiriqua vesillelaskema rahtilaiva.  Laiva kykeni kuljettamaan lastin lisäksi 95 matkustajaa.
Kuolansaamelaiset

Tutkimus

Vuonna 1856 D. E. D. Europaeus keräsi kieli- ja kansa­tieteellistä aineistoa Kuolan niemimaalta. Tarkempi tutkimus alkoi kuitenkin vasta 1800-luvun lopussa. Arvid Genetz käänsi osan Matteuksen evankeliumista kiltinänsaameksi. Hänen työnsä oli ensimmäinen kyriilisin kirjaimin kirjoitettu kiltinän­saamelainen teos. Genetz julkaisi myös sanakirjan Kuolan lapin murteiden sanakirja ynnä kielen näytteitä vuonna 1891. Ensimmäisen kieliopin Oroz-lapp nyelvtani vazlat julkaisi J. Halasz vuonna 1883. Toisen maailmansodan jälkeen G. Kert julkaisi monografin Kuolan saamelaisten murteista. 1980-luvulta eteenpäin Kuolan saamelaisten tutkimus on herättänyt uudestaan mielenkiintoa tutkijoiden parissa.

Historia

Ensimmäiset historialliset maininnat itäsaamelaisista ovat 1500-luvun loppupuolelta. Ortodoksisuus tuli Kuolaan novgorodilaisten mukana 1000-luvulta alkaen. 1400-luvulla Kuolaan rakennettiin sen ensimmäiset kirkot uudisasukkaiden tarpeita varten. Vielä 1200-luvulla Kuolan saamelaiset elivät sukuyhteisöissä ja uskoivat luonnonhenkiin. 1500-luvulla luterilaisuuden leviäminen sai ortodoksisen kirkon aloittamaan väestön käännytyksen ortodoksisuuteen. Merkittäviä käänyttäjiä alueella olivat Trifon Petsamolainen sekä munkit Feodorit ja Feognosti. 1500-luvun aikana Kuolaan rakennettiin 10 kirkkoa. Ensimmäiset kristinuskoon kääntyneet saamelaiset olivat Kantalahden saamelaiset vuonna 1526. Sisämaassa käännytys­työ oli hitaampaa, ja käännyttämättömiä saamelaisryhmiä oli Kuolassa vielä 1600-luvun alussa. Tämän lisäksi monella kastetulla oli vain muodollinen suhde kirkkoon. 1800-luvun puoliväliin saakka lähes kaikki Kuolan saamelaiset olivat luku- ja kirjoitustaidottomia. 1800-luvun loppupuolella alettiin perustaa kirkonkouluja. 1900-luvulla Kuolan vedet ja maat kansallistettiin. Tätä ennen oli alueella vallinnut nautintaoikeudet, jotka oli jaettu eri saamelaissukujen kesken. 1920-luvun lopussa aloitettiin kollektivointi ja porotalouden kansallistaminen.Stalinin aikaan monet saamelaiset tuomittiin ammuttavaksi tai leireille kansanvihollisina. Suurien porotokkien omistajia vangittiin kulakkeina.
1940-luvulla Kuolan saamelaisista erosivat suuri osa koltista, jotka siirrettiin menetetystä Petsamosta Suomeen. 1960-luvulla vielä jäljelle jääneitä saamelaiskyliä tyhjennettiin ja niiden asukkaat siirrettiin muualle. Saamelaiset sijoitettiin Luujärvelle (Lovozero), jossa heidän valvomisensa oli helpompaa. Luujärven alkeiskoulussa alettiin opettaa saamea 1980-luvulla. Sitä opetetaan kolmella ensimmäisellä luokalla muutamana tuntina viikossa. Vuonna 1993 opetusta alettiin antaa myös vanhemmille oppilaille. Nykyisin Kuolan saamelaisten ongelmina on työttömyys ja alkoholismi. 90 % Kuolan saamelaisista miehistä kuolee viinaan tai oman käden kautta.
Vääksyn kanava

Kanava

Kanavan pituus on 1,3 kilometriä, ja sitä voivat käyttää enintään 35,0 metriä pitkät, 8,3 metriä leveät, 11 metriä korkeat ja syväykseltään 2,4-metriset alukset. Vääksyn kanava on nykyään Suomen vilkkain veneilykanava. Kanavassa on vain yksi sulku. Vedenpintojen korkeusero on noin kolme metriä. Kanavan ympärillä on Asikkalan keskustaajamaksi muodostunut Vääksy.

Historia

Kanavahankkeesta oli keskusteltu jo 1850-luvulla, mutta kanavasuunnitelma valmistui vasta vuoden 1868 syksyllä. Rakentaminen aloitettiin samana vuonna ja kanava valmistui 1871. Kanava uusittiin perusteellisesti 1908–1911. Ennen Vääksyn kanavaa Päijänteen ja sitä kolme metriä korkeammalla vedenpinnaltaan olevan Vesijärven yhdisti Vääksyn koski.
Kanavan rakennuspäätös tehtiin samalla kun Lahden kautta kulkevan Riihimäki–Pietari-rautatien rakennuspäätös. Vesiyhteys Päijänteeltä Lahteen yhdistyi näin ratayhteyteen rannikolle ja sen teollisuuskeskuksiin. Toisaalta kanavan valmistuminen oli yksi tekijöistä, jotka johtivat erillisen Loviisan–Vesijärven rautatien toteuttamiseen. Tämä rata valmistui useiden hylättyjen suunnitelmien jälkeen vuonna 1901. Lahden Niemestä Loviisan Valkoon kulkenut kapearaiteinen rautatie yhdessä kanavan kanssa muodostivat Keski-Suomesta Suomenlahdelle tärkeän kuljetusreitin, jonka kulta-aika oli 1900-luvun alkupuoliskolla.
Liikenne kanavalla alkoi kasvaa: kun ennen uudistustyötä kanavassa oli vuonna 1905 sulutettu aluksia noin 4 800 kertaa, niin 1910 sulutuksia oli jo lähes 6 000. Huippuvuosi oli 1925, jolloin kanavassa sulutettiin alus lähes 7 400 kertaa. Sitten sulutusmäärät vähitellen kääntyivät laskuun, kun maantieliikenne alkoi kehittyä. Nykyisin Vesijärven kanava tunnetaan Vääksyn kanavana. Se on Suomen vilkkain kanava, jossa sulutuksia on keskimäärin 4 000–5 000 vuodessa; se on lähes 140 000 asukkaan Lahden seudun veneilijöiden portti Päijänteelle.
Mobira Cityman 900

Mobira Cityman 900 oli Nokia-Mobiran valmistama vuonna 1987 julkaistu NMT 900 verkossa toiminut matkapuhelin.
Puhelin tuli kansainvälisesti tunnetuksi kun Neuvostoliiton presidentti Mihail Gorbatšov käytti sitä soittaessaan Moskovaan lokakuussa 1989 Suomen vierailunsa aikana pidetyn lehdistötilaisuuden yhteydessä. Puhelinmalli sai tästä lempinimen Gorba.
Puhelinmallin suunnittelivat Matti Makkonen ja Jorma Pitkonen.
KDM Rolf Krake (1863)

Valmistus

Alus tilattiin Govanista Robert Napier and Sonsilta ja sen suunnitteli Cowper Phipps Coles. Köli laskettiin vuonna 1862 ja alus laskettiin vesille 6. toukokuuta 1863. Alus otettiin palvelukseen vielä samana vuonna 1. heinäkuuta. Alus oli koeajoissa 18. heinäkuuta - 20. elokuuta.

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 29. kesäkuuta 1907 ja se romutettiin vielä samana vuonna.