google/wiki40b huggingface dataset:
Hubertus von Hohenlohe

Hubertus von Hohenlohe (s. 2. helmikuuta 1959 México) on aatelista syntyperää oleva alppihiihtäjä ja poplaulaja. Alppihiihdossa hän edustaa Meksikoa.
Hän asui kymmenen ensimmäistä elinvuottaan Espanjassa, josta muutti Itävaltaan. Siellä hänellä on edelleen vaikutusvaltainen asema muun muassa esiintyjänä. Nykyään Hubertus von Hohenlohe asuu pääosin Liechtensteinissa ja Espanjan Marbellassa. 
Alppihiihdon suhteen hänellä on paras menestys maailmancupista vuodelta 1981 Madonna di Campigliossa, jossa hän sai alppiyhdistetyssä viidennen sijan, joskin kilpailuun osallistui vain viisi laskijaa. 
Talviolympialaisiin hän on osallistunut Sarajevossa 1984, Calgaryssä 1988, Albertvillessä 1992, Lillehammerissa 1994, Vancouverissa 2010 ja Sotšissa 2014. Alppihiihdon MM-kilpailuihin hän on osallistunut vuosina 1982, 1985, 1987, 1989, 1991, 1993, 1996, 1997, 1999, 2001, 2003, 2005, 2009, 2011, 2013, 2015 ja 2017. Hohenlohe perusti Meksikon hiihtoliiton vuonna 1981.
Paholaisen tytär

Juoni

Juhani Saloluoto (Mats Långbacka) on johtanut firman kansainväliseen menestykseen, suoraan pörssimaailman huipulle sekä suomalaisen teknologian keulakuvaksi. Hannele Koski (Outi Mäenpää) on älykäs miehinen nainen, joka ei älykkyydestään huolimatta ole sosiaalisesti kovin kehittynyt.
Johtaja Juhani Saloluoto kidnapataan ja kidnappaus on ammattimaisesti suunniteltu. Tapausta lähtee selvittämään Raimo Erkkilä (Kari Sorvali) ja pian koko pörssimaailma on mukana jännittämässä.
Paholaisen tytär on moderni trilleri, jossa viimeisin tietotekniikka näyttelee tärkeää osaa juonen kulussa. Myös henkilösuhteissa on nähdään erilaisia käänteitä, kuten esimerkiksi rakkautta.
Ludvig XVIII

Elämäkerta

Ludvig XVIII, eli Louis-Stanislas-Xavier, oli vallankumousta edeltäneen kuninkaan Ludvig XVI:n veli. Hänen isänsä oli nuorena kuollut kruununprinssi Ludvig ja isoisänsä kuningas Ludvig XV. Hän pakeni maasta vallankumouksen pyörteissä 1791 ja asui Westfalenissa, kun Ludvig XVI teloitettiin 1793. Kruununperimyksessä seuraava, poikaikäinen Ludvig XVII ei koskaan hallinnut, vaan kuoli vankeudessa 1795, jolloin Louis julistautui maanpaosta käsin Ranskan kuningas Ludvig XVIII:ksi. Ludvig toivoi Ranskaan rajoitetusti perustuslaillista monarkistista järjestelmää. Hän siirtyi Euroopassa paikasta toiseen, asuen muun muassa Kuurinmaalla Jelgavan palatsissa ja asettuen lopulta Englantiin. Siihen mennessä Napoleon oli julistautunut keisariksi, ja uuden Bourbon-kuninkaan valtaannousu näytti epätodennäköiseltä. Napoleonin kukistuttua Ludvig XVIII nousi kuitenkin vuonna 1814 Napoleonin vastustajien tuella Ranskan hallitsijaksi, mutta hän joutui hyväksymään kuninkaan valtaoikeuksia vahvasti karsineen perustuslain (vuoden 1814 peruskirja). Ludvigin valtaanpaluu aloitti Ranskassa Bourbon-restauraatioksi kutsutun ajan.
Ludvigin pyrkimys lähinnä symbolisella tasolla häivyttää vallankumouksen merkitystä teki hänestä nopeasti epäsuositun. Napoleonin noustua uudelleen valtaan Ludvig pakeni Gentiin, mutta palasi Waterloon taistelun ja Napoleonin lopullisen tappion jälkeen kuninkaaksi. Tätä ”toista restauraatiota” seurasi etenkin Ranskan eteläosissa kuningasmielisten terrori Napoleonia kannattaneita kohtaan. Kuningas ja hänen ministerinsä vastustivat julkisesti väkivallantekoja, mutta eivät käytännössä tehneet paljoakaan niiden estämiseksi. Ludvigin ministerit olivat aluksi suvaitsevia, mutta hallinto muuttui myöhemmin konservatiivisemmaksi.
Ludvig XVIII kuoli 16. syyskuuta 1824 ja häntä seurasi hänen veljensä Kaarle X.
Go-Komatsu

Go-Komatsu (jap. 後小松天皇, Go-Komatsu-tennō; 1377–1433) oli perinteisen vallanperimysjärjestyksen mukaan Japanin sadas keisari. Hän nousi Nanboku-chō-kaudella eli eteläisen ja pohjoisen hovin kaudella pohjoisen hovin keisariksi vuonna 1382 isänsä Go-En’yūn jälkeen. Kun eteläisen hovin keisari Go-Kameyama suostui lopettamaan hovien väliset vihamielisyydet, Go-Komatsusta tuli vuonna 1392 koko maan legitiimi hallitsija.
Go-Komatsu luopui vallasta vuonna 1412. Valtaistuimelle häntä seurasi hänen poikansa Shōkō. Myöhemmin hän ryhtyi buddhalaiseksi munkiksi. Hänen hautapaikkansa sijaitsee Kioton Fushimin suuralueella ja on nimeltään Fukakusa no kita no misasagi (jap. 深草北陵).
Luujohtuminen

Luujohtuminen on äänen havaitsemista kallon luiden kautta. Toisin kuin ilmajohtuvat äänet, jotka kulkeutuvat tärykalvon sekä kuuloluiden kautta sisäkorvaan, luujohtumisen myötä ääni menee suoraan sisäkorvaan. Luujohtumisen merkitys on huomattava muun muassa oman äänen havaitsemisessa. Luujohtumista käytetään hyväksi kuulontutkimuksessa.

Luujohtumisen fysiologiasta

Luujohtumiseen kuuluu useita erilaisia reittejä, jotka lopulta johtavat sisäkorvan basilaarikalvon kautta äänihavaintoon. Eri reittejä havainnollistavia malleja on kehitelty jo useita kymmeniä vuosia, mutta lopullista konsensusta asiasta ei ole vielä saavutettu. Yksi tapa on jakaa luujohtuminen ulko-, väli- ja sisäkorvan komponentteihin.  Ulkokorvan komponentti on kallon luiden värähtelyiden aiheuttamaa ilmajohtumista; korvakäytävän värähtelyt aiheuttavat ilman värähtelemisen, joka jatkaa tärykalvolle ja siitä samaa reittiä ilmajohtumisen tavoin. Välikorvan komponentti perustuu kuuloluiden värähtelyyn. Sisäkorvan komponentti koostuu korvasimpukan muodon pieniin muutoksiin sekä sen sisällä olevien nesteiden liikehdinnästä.
Vaikka luujohtuminen ei useille olekaan tuttu termi, kaikki ovat törmänneet sen vaikutuksiin. Omaa ääntä tallenteelta kuunneltaessa huomaamme, ettei äänemme kuulosta samalta kuin yleensä. Ilmiö johtuu luujohtuvan äänimateriaalin puuttumisesta. Toisin sanoen nauhoite äänestä kulkeutuu vain ilmajohtuen tärykalvon ja kuuloluiden kautta. Kun puhumme, havaitsemme myös luujohtumisen kautta, jolloin tietyt taajuuskaistat (etenkin 0.7–1.2 kHz) vaikuttavat havaintoon.
Luujohtumisen voi helposti huomata painamalla korvat kiinni samaan aikaan kuin hyräilee. Hyräilyn havaitseminen ei lopu, vaikka korvakäytävä tukittaisiin. Esimerkiksi näkkileivän rouskuminen kovaäänisesti niin sanotusti pään sisällä perustuu luujohtumiseen.

Luujohtuminen kuulon tutkimuksessa

Rinnen ja Weberin äänirautakokeet perustuvat luujohtumiseen. Testien perusteella voidaan arvioida, onko ulko- tai välikorvassa vikaa (ns. konduktiivinen kuulovika). Myös audiogrammatutkimuksen osana mitataan kuuloa luujohtumisen perusteella, millä niin ikään selvitetään vikoja eri korvien osissa.

Luujohtumisen hyödyntäminen laitteissa

Luujohtumista hyödynnetään muutamissa kuulolaitteissa ja kuulokkeissa. Luuankkuroitu kuulokoje (Bone Anchored Hearing Aid – BAHA) on konduktiivisesta kuuloviasta kärsiville henkilöille mahdollinen laite, jolla voidaan parantaa kuuloa. Myös erilaisia kuulokkeita on markkinoitu vedenalaiseen musiikinkuunteluun sekä lenkkeilijöille.
Neutronitähti

Neutronitähti on painovoiman vaikutuksesta kokoon luhistunut tähti, joka koostuu pääasiassa neutroneista. Neutronitähtien läpimitta on yleensä muutamien kymmenien kilometrien luokkaa ja massan alaraja 1,4 Auringon massaa. Mikäli massa on tätä pienempi, tähdestä tulee valkoinen kääpiö. Massan ylärajaa ei tiedetä kovin tarkkaan, mutta sen uskotaan olevan korkeintaan 2–3 Auringon massaa. Tätä suurempimassainen tähti luhistuisi mustaksi aukoksi tai teoreettiseksi kvarkkitähdeksi.
Neutronitähden sisältämä aine on erittäin tiheää: teelusikallinen neutronitähteä painaisi Maan pinnalla kuusi miljardia tonnia. Neutronitähden tiheys selittää sen suuren painovoiman, joka on 2×10¹¹ – 3×10¹² kertaa suurempi kuin Maan. Suuri painovoima aiheuttaa neutronitähden suuren pakonopeuden, noin 150 000 kilometriä sekunnissa (eli noin puolet valonnopeudesta). Neutronitähden painovoimakenttää kuvaa se, jos jokin kappale pudotettaisiin siellä 1 metrin korkeudesta, se ehtisi saavuttaa pintaan osuessaan 2 000 km/s nopeuden.

Rakenne

Neutronitähdillä uskotaan olevan muutaman senttimetrin paksuinen ”kaasukehä”, jonka tiheys vastaa Maapallolla esiintyvää rautaa. Kaasukehä muodostuu raskaista atomeista. Neutronitähden kiinteä ja tiheä kuori koostuu atomiytimistä ja elektroneista muodostavasta hilasta, ja kuoren paksuus on muutama kilometri. Kuoren alla on ydin. Röntgenastronomian havainnot viittaavat siihen, että ydin koostuu erittäin hyvin sähköä johtavasta neutronimassasta eli niin sanotusta supranesteestä, joka on täysin kitkatonta. Siinä saattaa olla neutronien lisäksi pioneita ja kaoneita.

Magneettikenttä

Neutronitähdet muodostavat yleensä ympärilleen voimakkaan magneettikentän, joka aiheutuu tähden erittäin nopeasta pyörimisestä. Tällaisen magneettikentän voimakkuus saattaa suurimmillaan olla ehkä jopa 100 gigateslaa. Magneettikenttä hidastaa pikkuhiljaa tähden pyörimistä, mistä tähtitieteilijät voivat laskea neutronitähden iän. Mitatut hidastumisnopeudet ovat väliltä 10⁻¹⁰ ja 10⁻²¹ sekuntia yhtä kierrosta kohti, mikä tarkoittaa sitä, että neutronitähti joka nyt pyörii kierroksen sekunnissa pyörii miljoonan vuoden päästä kierroksen 1,03 sekunnissa.

Kaksoistähdet

Osa neutronitähdistä on osana kaksoistähtijärjestelmää. Toinen komponentti voi olla tavallinen tähti, toinen neutronitähti, valkoinen kääpiö, tai jopa musta aukko. Neutronitähden voimakas painovoimakenttä imee materiaa toisesta tähdestä.
Lokakuussa 2017 julkistettiin tieto, että kahden neutronitähden törmäyksen aiheuttamia gravitaatioaaltoja on havaittu yhdessä valohavainnon kanssa. Ilmiön tapahtui noin 130 miljoonaa vuotta sitten Vesikäärmeen tähdistön galaksissa NGC 4993.
Maksutase

Tilaston tuottaminen

Suomen maksutasetta ja ulkomaista varallisuutta koskevat tilastot laati Tilastokeskus. Perustiedot kerätään yhdessä Tullihallituksen ja Suomen Pankin kanssa. Vuoteen 2013 saakka tilastot laati Suomen Pankin tilastoyksikkö.
Tullihallitus kerää tiedot tavaroiden ulkomaankaupasta sekä julkaisee tavaroiden ulkomaankauppatilastot. Tilastokeskus kerää puolestaan tiedot palvelujen kansainvälisestä kaupasta sekä tulon- ja pääomansiirroista. Suomen Pankki kerää tiedot rahoitustaseen, pääomakorvausten ja ulkomaisen varallisuuden tilastointia varten. Suomen Pankki vastaa valmiiden tilastotietojen lähettämisestä kansainvälisiin järjestöihin.
Maksutaseen ja ulkomaisen varallisuuden tilastojen laadinnassa noudatetaan IMF:n maksutasekäsikirjan (6. painos vuodelta 2009) ohjeita ja suosituksia. Euroopassa maksutasetilastointia ohjeistavat Euroopan Keskuspankki (rahoitustase), Eurostat (vaihtotase) ja OECD (suorat sijoitukset).

Tilaston valmistuminen ja korjaukset

Kuukausittainen maksutase julkaistaan noin 6 viikon kuluttua tilastokuukauden päättymisestä heti Tullin tavaroiden ulkomaankauppatilaston julkaisemisen jälkeen. Joulukuun tiedon julkaisemisen yhteydessä julkaistaan päättyneen vuoden ennakkotieto noin helmikuun puolivälissä. Kunkin kuukausitiedotteen yhteydessä korjataan myös edellisen kuukauden tiedot. Kuukausitilastoihin arvioidaan neljännesvuosittain ja vuosittain kerättävät tiedot. Laajemmat vuositiedot valmistuvat noin 10 viikossa. Kuukausi- ja neljännesvuositietojen keskinäinen tarkennus- ja korjausrytmi on sovitettu yhteen.
Vuositiedot suorien sijoitusten vuosikyselystä ja muiden palvelujen kyselystä valmistuvat tilastovuotta seuraavan vuoden syksyyn mennessä, kun kaikki perustiedot on saatu. EKP:n ja Eurostatin korjausrytmin mukaan suurimmat korjaukset tehdään aina maaliskuun ja syyskuun lopussa. Tuolloin korjataan kaikki edellisen vuoden kuukausi- ja neljännesvuositiedot, jotta ne saadaan yhteneviksi korjattavien vuositason lukujen kanssa. Myös päättynyttä vuotta edeltävän vuoden tietoja korjataan. Luvut tulevat lopullisiksi yli kahden vuoden kuluttua tilastovuoden päättymisestä.

Maksutaseen tilastovirhe

Virheelliset ja tunnistamattomat erät kokonaisuutena ovat kaikkien maksutaseen erien virheiden ja puuttuvien tietojen nettosuure, joka laskennallisesti on vaihto- ja pääomataseen summan ja rahoitustaseen ero tietyllä aikavälillä. Tilastovirhe on suhteellisesti suurempi kuukausi- ja neljännesvuositilastossa kuin vuositasolla, koska jälkimmäisessä tarkastelussa monet ajoituserot häviävät. Suurten kansainvälisten yritysten ulkomaiset liiketoimet aiheuttavat tilastoihin huomattavaa vaihtelua, ja niiden liiketoimien vastaerät eivät rahaliiton oloissa välttämättä tule näkyviin Suomen maksutasetilastossa. Lisäksi ajoituserot kirjauksissa saattavat näkyä suurina tilastovirheinä tai peräkkäisinä suurina erimerkkisinä tilastovirheinä.
Kaksijuovaviiripyrstö

Koko ja ulkonäkö

Kaksijuovaviiripyrstö kasvaa noin viisi senttiä pitkäksi. Se on vartaloltaan pitkulainen. Kahden tumman juovan lisäksi kalasta löytyy sinisen, vihreän, punaisen ja oranssin sävyjä. Kalasta on jalostettu erilaisia värimuotoja, joista osassa tummat juovat katkeilevat tai lähes katoavat.

Alkuperä

Kaksijuovaviiripyrstö on kotoisin Afrikasta.

Käyttäytyminen ja lisääntyminen

Kaksijuovaviiripyrstö on pieni, vilkas ja varsin helppohoitoinen akvaariokala, jota kuitenkin harvoin tavataan Suomen akvaarioliikkeissä. Kala hyppää herkästi ulos akvaariosta, joten peitinlasit ovat välttämättömät.

Vesiolot ja ravinto

Kaksijuovaviiripyrstö on peto ja syö lihapitoista ruokaa, johon voi kuulua myös hiutaleita. Lämpötilaksi suositellaan 20–22 °C. Kala pärjää lämpimämmässäkin, mutta jää lyhytikäisemmäksi. Veden tulisi olla pehmeää ja hiukan hapanta.
Adelolophus

Fossiilit

Adelolophuksesta on löydetty vain palanen yläleukaa. Tämä fossiili on löydetty Utahissa sijaitsevasta Wahweapin muodostelmasta, Yhdysvalloista vuonna 1999. Fossiilin löytäjä on Howard Hutchison. 
Adelolophus on nimetty vuonna 2014.

Nimi

Adelolophus tarkoittaa "tuntematonta harjaa". Adelolophus tulee kreikan kielen sanoista adelo (tuntematon) ja lophos (harja). Lajinimi hutchisoni puolestaan tulee Adelolophuksen fossiilin löytäjän, Howard Hutchisonin, sukunimestä.

Koko

Adelolophuksen kokoa ei tiedetä.
Milton Acorn

Milton James Rhode Acorn (30. maaliskuuta 1923 – 20. elokuuta 1986) oli kanadalainen runoilija, kirjailija ja näytelmäkirjailija. 
Acorn syntyi Charlottetownissa, Prinssi Edwardin saarella ja oli vammautunut toisen maailmansodan veteraani. Hän muutti Montréaliin 1956.
Acorn oli mukana perustamassa The Georgia Straight -lehteä vuonna 1967. Hänelle myönnettiin Kanadan runouspalkinto 1970 ja kenraalikuvernöörin kirjallisuuspalkinto 1976. Acorn kuoli sydänvian ja diabeettisten komplikaatioiden johdosta Charlottetownissa 63-vuotiaana.
Idänkauppa

Idänkauppa on Suomessa käytetty termi kaupankäynnistä Venäjän ja Neuvostoliiton kanssa. Varsinkin sotienjälkeisen ajan bilateraalikauppaa Neuvostoliiton kanssa sanotaan idänkaupaksi, mutta termillä viitataan myös autonomian ajan kauppasuhteisiin ja jopa sitä edeltäneeseen Ruotsin vallan aikaiseen kauppaan. Autonomian ajan alussa Venäjä oli Suomen tärkein vientimarkkina, kunnes Iso-Britannia ohitti sen 1800-luvun jälkipuoliskolla.
Suomen itsenäistyttyä kaupankäynti Neuvostoliittoon oli aluksi pientä, koska Neuvostoliiton välit ulkomaailmaan olivat huonot ja maa pyrki omavaraisuuteen. Sotakorvaukset muuttivat tilanteen täysin, ja niistä alkoi varsinaiseksi idänkaupaksi kutsuttu laajamittainen Suomen ja Neuvostoliiton välinen talousyhteistyö. Kaupalla oli huomattava vaikutus Suomen talouskasvuun ja kansalaisten vaurastumiseen.
Idänkaupalla oli laaja poliittinen ulottuvuus Suomessa. Neuvostoliiton ulkopoliittisiin intresseihin mukautumista saatettiin pitää talouden kannalta hyödyllisenä, ja asiantuntemus idänkaupan alalla toimi keinona edistää poliittista uraa. Suomen ja Neuvostoliiton hallitusten välinen talouskomissio perustettiin vuonna 1967. Se oli maailman ensimmäisiä sosialistisen ja kapitalistisen maan välisiä yhteistyöelimiä, ja sen johdossa oli puheenjohtajat kummastakin maasta. Neuvostoliiton aloitteesta puheenjohtajina oli aina poliittisesti merkittäviä henkilöitä, kuten Nikolai Patolitšev, Vladimir Kamentsev ja Ahti Karjalainen.
Joskus idänkaupan käsitteeseen on luettu myös muiden sosialististen maiden ja SEV-maiden kanssa käyty kauppa.
RN Pellicano

Valmistus

Leone Lestin suunnittelema alus tilattiin Sestri Ponentesta Cantieri navali Oderolta, missä köli laskettiin heinäkuussa 1896. Alus laskettiin vesille 7. huhtikuuta 1899 ja valmistui 11. joulukuuta 1900.

Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 17. huhtikuuta 1920.
Vakoojan tarina

Juoni

Elokuva alkaa vuoden 1983 Moskovasta, jossa amerikkalainen journalisti haastattelee Neuvostoliittoon loikannutta vakoojaa Guy Bennettiä (Rupert Everett). Tarina siirtyy Bennettin nuoruuteen 50 vuoden taakse, englantilaiseen sisäoppilaitokseen, jossa hän sai eväät maailmankuvalleen yhdessä marxilaisen opiskelijatoverinsa Tom Juddin (Colin Firth) kanssa. Sivuteemana on poikien välinen homoseksuaalisuus.

Vastaanotto

Helsingin Sanomien Mikael Fränti kirjoitti tv-esityksen alla elokuvan henkilöhahmojen olevan kuin hauraita posliininukkeja ilman persoonallista särmää. ”Esteettisesti kiillotettu elokuva jää tavoitteissaan pahasti puolitiehen.”
Siemens Velaro

Velaro E

Renfe tilasi vuonna 2001 16 Velaroa, mutta siihen lisättiin myöhemmin vielä 10 junaa. Junat liikennöivät pääosin Madridin ja Barcelonan välillä, jolla matka-aika 621 kilometrin matkalla on nopeimmillaan noin kaksi ja puoli tuntia. Velaro E pitää hallussaan sarjavalmisteisten junien nopeusennätystä, 403,7 km/h.
Ensimmäiset junat toimitettiin heinäkuussa 2005 ja liikenteeseen ne tulivat seuraavana vuonna.

Velaro CN

Kiina tilasi marraskuussa 2005 60 yksikköä Pekingin ja Tianjinin välisen suurnopeusradan liikenteeseen. Velaro CN -junat ovat samankaltaisia kuin Espanjassa, joskin 30 cm leveämpiä paikkamäärän kasvattamiseksi. Kiinan junat Siemens valmisti yhdessä CNR Tangshanin kanssa. Ensimmäinen yksikkö esiteltiin 11. huhtikuuta 2008 Tangshanin tehtaalla.

Velaro RUS

Siemens ilmoitti 19. maaliskuuta 2006 Venäjän rautateiden tilanneen siltä 8 Velaroa. Sopimukseen kuului myös huollot 30 vuoden ajanjaksolle. Velaro RUS poikkeaa aiemmista versioista siinä, että junassa on kahdeksan vaunun sijasta kymmenen vaunua.
Velaro RUS -junat kulkevat markkinointinimellä Sapsan (suom. muuttohaukka) Moskovan ja Pietarin välillä. Myöhemmin niiden on tarkoitus kulkea myös Moskovan ja Nižni Novgorodin välillä.
Paavo Hytönen

Paavo Johannes Hytönen (21. tammikuuta 1906 Paimio  – 26. kesäkuuta 1965 Pyhämaa) oli rovasti, joka toimi merimieslähetyksen piirissä, muun muassa Suomen Merimieslähetysseuran toiminnanjohtajana.

Henkilöhistoria

Paavo Hytösen vanhemmat olivat ratavartija Petter Hytönen ja Anna Maria Krinttilä ja puoliso vuodesta 1929 Helli Emilia Sonkkila. Hytönen tuli ylioppilaaksi 1925 ja suoritti teologian erotutkinnon 1930. Hän toimi Suomen Joutsenen pastorina 1933–1934,  merimiespastorina Rotterdamissa 1934–1935 ja merimies- ja siirtolaispastorina Australiassa 1935–1946. Suomen merimieslähetysseuran kotimaisen työn johtajaksi vuonna Hytönen tuli 1946 ja koko järjestön toiminnanjohtajaksi 1953. Rovastin arvonimen hän sai 1951. Hytönen menehtyi tulipalossa kesäasunnollaan.
Paavo ja Helli Hytösen pojasta, Melbournessa syntyneestä Ylermi Hytösestä (1936–2011), tuli lääkäri ja psykiatri.
Hevosurheilu

Hevosurheilu on yhteisnimitys ravi- ja ratsastusurheilulle. 
Hevosurheilua on harjoitettu kauan. Antiikin Roomassa valjakkokilpailut olivat hyvin suosittuja, ja esimerkiksi skandinaavinen mytologia tuntee jumala Odinin ja Hrungnir-jättiläisten hevoskilpailut.
Nykyaikana suosittuja hevosurheilun lajeja ovat esteratsastus, laukkaurheilu sekä hevoskärrykilpailut, erityisesti ravit. Laukkakilpailuihin ja raveihin liittyy läheisesti veikkauspelien pelaaminen kuten totoaminen. Olympialajeja ovat kenttä-, koulu-, ja esteratsastus. Kaikissa hevosurheilun muodoissa hevosten kasvattamisesta ja hoitamisesta on tullut merkittävä taloudellisen toiminnan muoto.
Keskustan suuralue (Oulu)

Merkittävät kadut

Liikenteellisesti keskustan suuralueen tärkeimpiä katuja ovat itä–länsisuunnassa Puistokatu, Saaristonkatu, Heikinkatu, Linnankatu ja Kajaaninkatu. Pohjois–eteläsuunnassa liikenne on keskittynyt päasiassa Uusikadulle, Isokadulle, Torikadulle ja Aleksanterinkadulle. Alueelle johtavista teistä ja kaduista merkittävimmät ovat Merikosken sillat ja Tulliväylä pohjoisesta, Kajaanintie ja Kainuuntie idästä sekä seututie 847 etelästä. Saaristonkatu yhdistää keskustan suoraan valtatiehen 22 sekä suuralueen itäpuolitse kiertävälle valtatielle 4. Valtatielle 20 on yhteys joko valtatien 4 kautta tai Tulliväylää pitkin.

Julkinen liikenne

Oulun rautatieasema sekä Oulun linja-autoasema sijaitsevat suuralueen itäreunalla Pohjanmaan radan varrella. Rautatieasemalta on päivittäin suoria junayhteyksiä Rovaniemen, Pieksämäen ja Helsingin suuntiin. Oulun rautatieasema on risteysasema, jossa risteävät rataosat Seinäjoki–Oulu, Oulu–Tornio ja Oulu–Kontiomäki. Rautatieasema on myös eräs Pohjois-Suomen tärkeimmistä tavaraliikenteen risteysasemista.
Linja-autoasema on kauko- ja lähiliikenteen solmukohta. Paikallisliikenteen linja-autovuoroista osa kulkee linja-autoaseman ohitse käymättä asema-alueella. Linja-autot liikennöivät keskustan suuralueella reittejä Merikosken sillat–Oikokatu–Torikatu–Puistokatu–seututie 847 sekä Torikatu–Saaristonkatu. Keskustan lävitse pohjoiseen kulkevat vuorot liikennöivät 22. syyskuuta 2007 saakka reittiä Saaristonkatu–Isokatu–Linnankatu–Merikosken sillat. Tämän jälkeen pääsääntöisesti kaikki linja-autovuorot siirtyvät joukkoliikennekaduksi muutetulle Torikadulle.

Palvelut

Oulun kaupungin virastotoiminnot sekä muut palvelut on keskitetty keskustan alueelle. Terveyspalveluista vastaa keskustan terveysasema. Keskustan suuralue on myös Oulun liike-elämän keskus.
Persefone

Persefone (m.kreik. Περσεφόνη) tai homeerisessa muodossaan Persefoneia, Eleusiin mysteereissä myös Kore (Κόρη 'neito'), oli kreikkalaisessa mytologiassa kuolleiden valtakunnan valtiatar sekä Demeterin (maan, viljan ja hedelmien jumalattaren) tytär. Hänen roomalainen vastineensa on Proserpina. Persefonea luonnehditaan nuoreksi kauniiksi naiseksi, jota kaikki rakastivat.   
Mytologian mukaan myös Haades halusi Persefonen itselleen ja kaappasi tämän mukaansa Manalaan. Demeter etsi tytärtään leppymättömästi ja kielsi kasveja kasvamasta, kunnes tyttö löytyisi. Lopulta maan muuttuessa autiomaaksi ylijumala Zeus määräsi Haadeen vapauttamaan Persefonen, mutta Haades ei suostunut vaan huijasi Persefonen syömään neljä granaattiomenan siementä, jonka takia hänen pitää viettää Haadeksen kanssa neljä kuukautta: kun Persefone lähtee äitinsä luota, äiti itkee ja kieltää kasveja kasvamasta; ja kun Persefone palaa, koittaa kevät.