Derek Roy

OHL:ssä

Ennen ammattilaisuraansa Roy pelasi vuodet 1999–2003 Kitchener Rangersissä juniorisarja OHL:ssä. Hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan 66 runkosarjaottelua ja teki 87 tehopistettä, 34 maalia ja 53 syöttöpistettä, ollen näin OHL:n tulokkaiden pistepörssin voittaja sekä joukkueensa eniten pisteitä ja maaleja tehnyt pelaaja. Kauden päätteeksi hänet valittiin sekä OHL:n että Canadian Hockey Leaguen tulokkaiden tähdistöön ja palkittiin Emms Family Awardilla OHL:n vuoden tulokkaana. Lisäksi Canadian Hockey League palkitsi hänet CHL Sportsmanlike Player of the Year -palkinnolla hyvästä urheiluhengestä ja CHL Plus/Minus Awardilla. Hän oli Kitchener Rangersin paras pistemies ja maalintekijä myös kahdella seuraavalla runkosarjakaudella, kausina 2000–2001 ja 2001–2002.
Neljännellä ja viimeisellä OHL-kaudellaan Roy oli runkosarjassa Kitchenerin sisäisen pistepörssin toinen 18 runkosarjaottelua enemmän pelanneen Mike Richardsin jälkeen. Keväällä 2003 hän oli johdattamassa Kitcheneriä joukkueen kapteenina ensin OHL:n mestaruuteen (J. Ross Robertson Cup) ollen OHL:n pudotuspelien toiseksi tehokkain pelaaja Ottawa 67's -joukkueessa pelanneen Corey Locken jälkeen ja myöhemmin Canadian Hockey Leaguen mestaruuteen, Memorial Cupin voittoon. Roy palkittiin keväällä 2003 Wayne Gretzky 99 Awardilla OHL:n pudotuspelien arvokkaimpana pelaajana sekä Stafford Smythe Memorial Trophylla Memorial Cup -turnauksen arvokkaimpana pelaajana. Lisäksi hänet valittiin Memorial Cup -turnauksen tähdistökentälliseen. Roy pelasi nelivuotisen OHL-uransa aikana 243 runkosarjaottelua, joissa teki yhteensä 335 tehopistettä, 147 maalia ja 188 syöttöpistettä.

NHL:ssä

Buffalo Sabres varasi Royn NHL:ään numerolla 32 varaustilaisuuden 2001 toisella kierroksella. Ammattilaisuransa hän aloitti syksyllä 2003. Hänelle kertyi NHL-kokemusta kauden 2003–2004 aikana 49:n ottelun verran, joissa hän teki 19 tehopistettä, yhdeksän maalia ja kymmenen syöttöpistettä. Osa kaudesta kului myös Rochester Americansissa AHL:ssä, jossa hän pelasi 26 runkosarjaottelua tehoin kymmenen maalia ja 16 syöttöpistettä sekä 16 pudotuspeliottelua tehoin kuusi maalia ja kahdeksan syöttöpistettä. 
Seuraavan kauden Roy pelasi kokonaan Americansissa NHL-kauden peruunnuttua työsulun vuoksi. Hän oli runkosarjassa Rochesterin neljänneksi paras pistemies Chris Taylorin, Thomas Vanekin sekä Jason Pominvillen jälkeen ja pudotuspeleissä joukkueen tehokkain pelaaja yhdessä Paul Gaustadin kanssa. Roy aloitti NHL-kauden 2005–2006 AHL:ssä, mutta pelattuaan vahvan alkukauden Rochesterissa, hänet nostettiin ylös Sabresin NHL-miehistöön, johon hän kuului koko loppukauden. Hän pelasi tuon kauden aikana 70 NHL:n runkosarjaottelua tehden 46 tehopistettä, 18 maalia ja 28 syöttöpistettä, seitsemänneksi eniten joukkueensa sisällä, sekä 18 NHL:n pudotuspeliottelua ollen konferenssifinaaleihin edenneen Sabresin kolmanneksi tehokkain pelaaja Daniel Brièren ja Chris Druryn jälkeen tehtyään tehot viisi maalia ja kymmenen syöttöpistettä.
Roy oli kaudella 2007–2008, neljännellään NHL:ssä, ensimmäisen kerran Buffalo Sabresin eniten pisteitä tehnyt pelaaja. Hän teki tuolla kaudella NHL-uransa ennätyspisteet, 81 tehopistettä, 32 maalia ja 49 syöttöpistettä, 78:ssa ottelussa. Hän on ollut joukkueensa paras pistemies myös kausina 2008–2009 ja 2009–2010. Runkosarjakausi 2010–2011 jäi Royn osalta kesken 35:n ottelun jälkeen hänen reisilihaksensa repeydyttyä joulukuussa pelatussa ottelussa ja tarvittua leikkausta. Ennen loukkaantumistaan hän oli ollut tuollakin kaudella joukkueensa eniten pisteitä tehnyt pelaaja. Keväällä 2011 hän palasi jäille yhteen pudotuspeliotteluun. 
Heinäkuussa 2012, kahdeksan Buffalossa pelatun kauden jälkeen, Roy siirtyi pelaajakaupassa Dallas Starsiin. Sabres sai vaihdossa hyökkääjä Steve Ottin ja puolustaja Adam Pardyn. Huhtikuussa 2013 hän siirtyi vuorokausi ennen kauden 2012–2013 siirtotakarajaa Vancouver Canucksiin, joka antoi Starsille vaihdossa puolustaja Kevin Connautonin sekä toisen kierroksen varausvuoron.
Heinäkuussa 2013 Roy siirtyi yksivuotisella sopimuksella St. Louis Bluesiin ja heinäkuussa 2014 niin ikään yksivuotisella sopimuksella Nashville Predatorsiin. Joulukuussa 2014 hän siirtyi Edmonton Oilersiin.