Trikkaus

Lajin synty

Trikkaus syntyi 1980-luvun lopun ja 1990-luvun alun yhdysvaltalaisessa (sport)karate-piireissä. Tätä taistelulajia harrastavat ja kilpailijat alkoivat keksiä ja liittää muiden lajien akrobaattisia liikkeitä synnyttäen nähtävyyttä liikesarjoihinsa.
Trikkauksessa alkoi syntyä uusia liikkeitä, kun muun muassa Jon Valera, Mike Chat ja Chris Devera alkoivat ottaa liikkeitä breakdancesta ja capoeirasta. Kyseiset henkilöt laittoivat 1990-luvun lopussa tempuistansa videoita nettiin, ja trikkaus alkoi jo selvästi erottua taistelulajeista, luoden tavallaan alalajin niistä, jotka löysivät videot netistä ja alkoivat omin avuin harjoittelemaan liikkeitä. (usein yksin omalla takapihallaan, mistä tulee vanhahko nimitys takapihatrikkaus) Näihin aikoihin syntyivät myös Bilang.com ja trickstutorials.com, jotka ovat käytännössä levittäneet trikkauksen maailmalle yhdessä YouTuben kanssa, joka mahdollisti trikkausvideoiden jakamisen helposti ja nopeasti laajalle yleisölle.
Nykyään suurin osa trikkaajista koostuu näistä itseoppineista takapihatrikkaajista, jotka löysivät lajin netistä ja innostuivat harjoittelemaan sitä. Trikkaukseen ei käytännössä ole minkäänlaista opetusta tarjolla, paitsi internetistä löytyvät tutoriaalit. Muutamia poikkeuksia löytyy toki erilaisten trikkaus/akrobatiakurssien muodossa eri puolilla maailmaa, myös Suomessa trikkauksen uranuurtaja Team Unito tekee aktiivista työtä trikkauksen parissa.
Useat maailmanluokan trikkaajat ovat entisiä (ja myös nykyisiä) NASKA:n Sport Karate -kilpailijoita, mikä tekee heistä ikään kuin trikkauksen eteenpäin viejiä ja tyylillisesti esimerkillisiä trikkaajia. Esimerkkinä lajin huipuista Amerikassa asuvat Anis Cheurfa, Jeremy Marinas ja Daniel Graham jotka harjoittelevat vuonna 2009 avatussa The White Lotus Martial Arts Centerissä, joka on tavallaan trikkauksen Hollywood.

Trikkaus Suomessa

Tampereella sijaitseva Nääshalli on toiminut Suomen trikkaajien käytössä vuodesta 2002, jolloin trikkaus rantautui Suomeen. Tampereelta on maailmalle noussut myös Team Unito ja sen kasvatit Vellu Saarela sekä Riku Rikkonen. Team Unito järjestää suurimmat trikkaustapahtumat ja -gatheringit Suomessa. Syksyllä 2011 Unito osallistui Talent Suomi -kilpailuun ja vuonna 2015 Voitolla Yöhön -kilpailuun. Uniton kädenjälki näkyy myös Tampere-talossa pääsiäisenä 2015 ensi-iltansa saaneessa Parsifal-esityksessä, maailman ensimmäisessä trikkaukseen perustuvassa spektaakkelissa.
Muita tunnettuja trikkaajia Suomessa ovat muun muassa Elmeri Rantalainen, Johan Kirsilä ja Johannes Anttila.
Laji on koko ajan yhä suositumpi. Harrastajat järjestävät kerran, pari vuodessa kokoontumisia, gatheringejä tai miittejä, kuten trikkaajat itse sanovat. Aamulehden artikkelissa Vellu kommentoi "Aluksi miitissä saattoi olla kymmenen trikkaajaa, ja siinä olivatkin melkein koko Suomen trikkaajaat. Nyt viikonlopun miitissä tapaa satakin harrastajaa."

Trikkauksen harjoittelu

Yleensä trikkaajat ovat lähes kokonaan oppineet liikkeet katsomalla videoita, analysoimalla, pohtimalla ja katsomalla muiden tekemiä avustusvideoita, tutoriaaleja. Myös usein kysytään erilaisilta trikkausfoorumeilta apua jos jokin temppu ei ota sujuakseen. Usein trikkauksen harjoitteleminen tapahtuu myös pienissä porukoissa, koska yhdessä on aina mukavampaa, mutta toisinaan trikkaajat harjoittelevat yksinään. Trikkaukseen on olemassa erilaisia seuroja.
"Aloituskynnys voi olla suuri, jos taustalla ei ole akrobaattista taustaa tai dynaaminen liikunta on vierasta. Alussa tehdään todella yksinkertaisia juttuja ja kestää pitkään, ennenkuin päästään näyttävämpiin temppuihin" sanoo Aatu Seppänen Ylä-Kainuun haastattelussa.
Trikkaus itsessään on jo hyvää harjoitusta, mutta usein varsinkin alkuvaiheilla tarvitsee runsasta venyttelyä (myös kevyt potkiminen käy aktiivisesta venyttelystä ja on myös lisäksi hauskaa, kunhan muistaa myös passiiviset venytykset). On myös tärkeä venytellä hyvin joka trikkauskerran (puhekielessä trikkisession) aluksi ja tehdä hyvät alkuverryttelyt välttääkseen loukkaantumiset ja myöhemmin ilmenevät vaivat esimerkiksi lonkissa ja nivusissa, jotka pystyy välttämään pelkillä pienillä venyttelyillä. Trikkaukseen liittyy myös läheisesti loukkaantumisriski. Tuoreilla trikkaajilla loukkaantumiset ovat lähinnä pieniä revähdyksiä ja eri ruumiinosien kipeytymistä, kun on tottumaton uusiin liikkeisiin ja lihakset vasta kehitysvaiheessa, totta kai on tärkeää pitää järki kädessä ja edetä varovasti uusiin liikkeisiin välttääkseen suuremmat loukkaantumiset. Kokeneet trikkaajat ovat usein oppineet epäonnistuessaan laskeutumaan (ländäämään, tai tässä tapauksessa cräshäämään koska kyseessä on epäonnistuminen) temput pehmeämmin kuin aloittelija, mutta parhaiten loukkaantumiset välttää tietämällä omat rajansa. Trikkauksessa voi myös pidemmän päälle saada ikäväksi seuraksi rasitusvammoja kuten hyppääjän polven, minkä takia on myös tärkeä kuunnella omaa kehoaan ja lopettaa sen rasittaminen kun se niin pyytää, mikä on toki tärkeää kaikessa urheilussa.