google/wiki40b huggingface dataset:
Bobby Goldsboro

Bobby Goldsboro (s. 18. tammikuuta 1941 Marianna, Florida) on yhdysvaltalainen pop- ja countrylaulaja ja -lauluntekijä. Hänen tunnetuin laulunsa on kuolleesta nuoresta morsiamesta kertova ”Honey”, joka pysyi Yhdysvaltojen singlelistan ykkösenä viisi viikkoa keväällä 1968 ja myi yli miljoona kappaletta. Markku Suominen ja Fredi levyttivät tämän Bobby Russellin kirjoittaman kappaleen suomeksi nimellä ”Hän”. Suomalaiset sanat lauluun teki Jyrki Lindström.
Bobby Goldsboro keskeytti opintonsa Auburnin yliopistossa Alabamassa ja aloitti muusikon uransa Roy Orbisonin yhtyeen kitaristina 1960-luvun alussa. Vuonna 1964 hän ryhtyi soolouralle ja sai muutamia pikkuhittejä lauluista ”See the Funny Little Clown”, ”Little Things” ja ”Voodoo Woman”, ennen kuin suurmenestys tuli 1968 laululla ”Honey”.
Vuosina 1973–1975 Goldsborolla oli oma valtakunnallisesti syndikoitu televisio-ohjelma The Bobby Goldsboro Show, minkä jälkeen hän perusti Nashvilleen House of Gold Music -musiikki­kustantamon. Muusikon uran ohella Bobby Goldsboro on tehnyt lasten televisio-ohjelmia, kuten sarjan The Swamp Critters of Lost Lagoon (1995).
Mary (Yhdistyneen kuningaskunnan kuningatar)

Lapsuus

Maryn isä oli Württembergin kuningaskunnassa sijainneen Teckin herttuakunnan herttua, jonka vanhimpana lapsena ja ainoana tyttärenä Mary syntyi toukokuun lopussa 1867 ja sai kasteessa nimet Victoria Mary Augusta Louise Olga Pauline Claudine Agnes. Hänen äitinsä oli Yrjö III:n lapsenlapsi, ja hänen kummeinaan toimivat muun muassa kuningatar Viktoria ja silloinen Walesin prinssi, tuleva kuningas Edvard VII. Maryn äidinisä oli siis prinssi Adolphus, joka oli yksi Yrjö III:n pojista. Kuningas Edvard VII oli siis Maryn pikkuserkku ja Mary avioitui myöhemmin tämän pojan Yrjö V:n kanssa.

Kruununperijän puolisona

Avioliiton solmimisen jälkeen Mary tunnettiin Yorkin herttuattarena. Kuningatar Viktorian kuoltua 1901 Yrjöstä tuli Walesin prinssi ja Marysta Walesin prinsessa. 1910 Edvard VII kuoli, ja Maryn puolisosta tuli kuningas Yrjö V ja Marysta kuningatar. Oli kuningatar Viktorian toivomus, ettei kukaan Yhdistyneen kuningaskunnan kuningatar hänen jälkeensä olisi nimeltään Viktoria, siksi Mary käytti toista etunimeään ensimmäisen sijasta. Perheen kesken hänet tunnettiin nimellä May.

Kuningattarena

Alkuaikoinaan kuningattarena Marya häiritsi hänen anoppinsa, kuningataräiti Alexandra. Vaikka kaksi kuningatarta olivatkin läheisiä keskenään, Alexandran itsepäisyys monissa asioissa haittasi naisten välistä kanssakäymistä; hän vaati päästä etusijalle ohi Maryn Edvard VII:n hautajaisissa, oli hidas muuttamaan Buckinghamin palatsista ja piti joitakin kuninkaallisia koruja, joiden olisi kuulunut siirtyä uudelle kuningattarelle.

Kuningataräiti

1936 kuningatar Maryn puoliso Yrjö V kuoli, ja heidän pojastaan Edvardista tuli kuningas Edvard VIII. Vielä samana vuonna Edvard luopui kruunusta avioituakseen eronneen amerikkalaisnaisen Wallis Simpsonin kanssa. Kuningatar ei voinut tätä käsittää, joten hän antoi kaiken tukensa Edvardin veljelle Albertille, josta tuli kuningas Yrjö VI. Mary osallistui poikansa kruunajaisiin ensimmäisenä kuningataräitinä Britannian historiassa.
Toisen maailmansodan aikana Mary muutti Lontoosta veljentyttärensä luokse Badmintonin kartanoon Gloucestershiressä.
Yrjö VI kuoli 1952, ja hänen tyttärestään Elisabetista tuli kuningatar. Täten maassa oli runsaan vuoden ajan samanaikaisesti kolme kuningatarta: Mary, hänen miniänsä kuningataräiti Elisabet ja Elisabet II. Heistä kaksi ensimmäistä oli siis leskikuningattaria. Mary kuoli vuonna 1953 85-vuotiaana keuhkosyöpään, vain kymmenen viikkoa ennen pojantyttärensä kruunajaisia.

Kunnianosoituksia

Kuningatar Maryn mukaan on nimetty kaksi valtamerilinjalaivaa, RMS Queen Mary ja RMS Queen Mary 2.
Iggy Azalea

Tausta

Amethyst Amelia Kelly syntyi ja kasvoi Mullumbimbyssa, Sydneyssä. Hän aloitti räppäämisen ollessaan 14-vuotias ja haaveili muutosta Yhdysvaltoihin. Tämän vuoksi hän jätti lukion kesken ja tienasi rahaa työskentelemällä äitinsä kanssa lomahotellien huonesiivoojana. Azalea muutti Yhdysvaltoihin vuonna 2006. Hän asui alkuun Miamissa ja sittemmin myös Houstonissa ja Atlantassa. 
Taiteilijanimekseen hän otti lapsuuden lemmikkikoiransa nimen ”Iggy” sekä Azalea Street-kadun, jolla hänen perheensä asuu Australiassa.

Musiikkityyli

Vaikka Azalea on australialainen, hän räppää Yhdysvaltojen etelävaltiolaisella aksentilla.
Azalean kappaleet ovat pääasiassa hip hopia, mutta niiden instrumentaalityylit vaihtelevat. Esimerkiksi kappaleissa ”Black Widow” ja ”Work” on trap-instrumentaali, kappaleessa ”Change Your Life” on EDM-instrumentaali ja kappaleessa ”Fancy” on elektro-instrumentaali.

Yksityiselämä

Azalea seurusteli rap-artisti A$AP Rockyn kanssa vuosina 2011–2012. Kesäkuussa 2015 hän meni kihloihin koripalloilija Nick Youngin kanssa. He olivat seurustelleet marraskuusta 2013 lähtien. Pari erosi vuonna 2016.
Jan-Erik Sundström

Nostoväkipalvelu

Heinäkuussa 1940 Jan-Erik kutsuttiin nostomiehenä sotilaspalveluun. Aluksi hän oli Pensarin linnakkeella ja myöhemmin hänet siirrettiin erilaisiin tehtäviin Turun Laivastoasemalle. Nostoväkiaikana hänellä oli lomia maanviljelytöitä varten useita kertoja. Nostoväkipalvelu päättyi marraskuussa 1944. Sotilasarvoltaan hän on korpraali.

Ala-Lemun kartano

Vuonna 1935 Ala-Lemun kartanon tilaan liitettiin Torppalan ja Lundin alueet. Jan-Erik Sundström peri isänsä kuoleman jälkeen vuonna 1939 kartanon maineen. Tilan kokonaispinta-ala oli tällöin yli 100 hehtaaria. Vuonna 1940 säädetyn siirtoväen pika-asetuslain ja maanhankintalain perusteella Ala-Lemun kartanon maista Torppalan alueelta lohkottiin tontteja siirtokarjalaisille.
Vuonna 1962 kartanon alassa oli metsää 47 hehtaaria, peltomaata 30 hehtaaria, puutarhaa 10 hehtaaria ja tie- ja joutomaata 10 hehtaaria. Traktorin lisäksi talossa on viljankuivuri, kotitarvikemylly ja katkaisusirkkeli. Kartanossa viljeltiin vehnää, sokerijuurikasta ja puutarhatuotteita.
Jan-Erik Sundström myi Ala-Lemun kartanon maineen Turun kaupungille vuonna 1968.

Karja

Karjassa jatkui menestyksellisesti Eliel Sundströmin ayrshirejalostuslinja. Vuosien 1941 ja 1942 aikana Ursula (23195 AAA), Poppy 3 (50-16863 AAA), Regina (50-15181 AAA) sekä Poppy IV (32112 AAA) olivat vuositilastojen parhaiden lypsävien ayrshirelehmen joukossa. Vuonna 1961 Ala-Lemussa syntynyt Feodora (50-37965 AAA), joka oli myyty Påkakseen Harri Sunsdtrömille, keräsi Britain Champion Cupissa voittopisteet.
Vuonna 1962 ayrshirekarjassa oli vielä 10 lypsävää, 10 nuorta ja 3 hevosta sekä 3 sikaa.

Omenat ja hedelmäpuut

Ala-Lemun hedelmäpuutarhaa sanottiin Suomen suurimmaksi. Omenapuita oli 4 000 – 5 000 ja ne olivat kartanon erikoisuus. Kartanossa kasvatettiin myös luumu-, kirsikka- ja päärynäpuita. Vuoden 1939 pakkaset tuhosivat paljon hedelmäpuita, mutta Jan-Erik istutti 2 000 uutta tainta.
Jan-Erik Sundströmin tulot romahtivat 1960-luvun loppupuolella kotimaisen omenan kysynnän romahtaessa suuren ulkomaisen omenatuonnin seurauksena. Jonkun aikaa Jan-Erik Sundström kuljetti omenia kuorma-autolla pohjoiseen, mutta lopulta ne eivät käyneen kaupaksi sielläkään. Viimeiset lastit kipattiin jonkun koulun pihalle lasten syötäväksi.
Ottessa Moshfegh

Elämä

Moshfeghin äiti oli syntynyt Kroatiassa ja juutalainen isä Iranissa. Molemmat vanhemmat olivat muusikkoja ja opettivat New England Conservatory of Musicissa. Moshfegh opetteli lapsena pianon- ja klarinetinsoittoa.

Koulutus ja ura

Moshfegh suoritti BA-tutkinnon Barnard Collegessa 2002. Hän muutti Kiinaan, missä hän opetti englantia ja työskenteli homobaarissa.
25-vuotiaana Moshfegh muutti New Yorkiin. Hän teki töitä Overlook Pressille ja sitten Jean Steinin assistenttina. Sairastuttuaan kissanraapimatautiin hän muutti pois ja suoritti MFA:n Brownin yliopistossa.
Fence Books julkaisi hänen pienoisromaaninsa McGlue vuonna 2014. Romaanin Eileen julkaisi Penguin Press 2015, ja sen kritiikit olivat myönteisiä. Teos oli Man Booker Prize -ehdokkaana 2016 . Novellikokoelma Homesick for Another World ilmestyi tammikuussa 2017.
Moshfegh avustaa julkaisua Paris Review, jossa on julkaistu häneltä vuoden 2012 jälkeen kuusi novellia.
Gürtel

Gürtel eli Gürtelstraße on Wienin keskustaa länsipuolitse kiertävä 13 kilometrin pituinen kehämäinen bulevardien muodostama liikenneväylä. Se on muutaman kilometrin verran Ringstraßen ulkopuolella kaupunkia aikoinaan ympäröineen ulomman linnoitusketjun (Linienwall) paikalla ja erottaa toisistaan Wienin sisemmät (Innenbezirke) ja ulommat kaupunginosat (Außenbezirke). Nimi Gürtel johtuu saksan kielen vyötä tarkoittavasta sanasta.

Historia

Gürtelin paikalla sijaitsi aikoinaan linnoitusketju Linienwall, jonka keisari Leopold I rakennutti 1700-luvun alussa Rákóczin itsenäisyyssodan aikana Wienin puolustamiseksi kurucien hyökkäyksiä vastaan. Vuonna 1873 linnoitusketju päätettiin purkaa ja paikalle alettiin rakentaa kaupunkia kiertäviä puistokatujen sarjaa. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen, "Punaisen Wienin" aikana, kadun varsille alettiin rakentaa julkisin varoin vähävaraisille tarkoitettuja asuintaloja (Gemeindebau). Kuten muuallakin entisen Itävalta-Unkarin alueilla, myös Wienissä oli vasemmanpuoleinen liikenne, kunnes vuonna 1938 Anschlussin jälkeen liikenne siirtyi oikealle puolelle.
Gürteliä suunniteltiin 1960-luvulla muutettavaksi moottoritieksi, mutta suunnitelmia ei koskaan toteutettu. Katu on kuitenkin erittäin vilkasliikenteinen, ja liikenteellä on suuri vaikutus myös sen läheisyydessä olevilla asuntoalueilla.
Kalle Siira

Kalle Siira on suomalainen yrittäjä ja konsultti, joka on erikoistunut organisaation konflikteihin ja viestintään. Hän on toiminut aiemmin myös MTV3-kanavan urheilu- ja uutistoimittajana. Siira on naimisissa MTV3-kanavan toimittajan Kirsi Alm-Siiran kanssa.
Saloistenjärvi (Tammela)

Maantiede

Järven pinta-ala on 186 hehtaaria ja sen pituus on 2,3 kilometriä ja leveys 1,8 metriä. Järveen laskee suo-ojia ympäröiviltä soilta. Suurin suo on Pusunsuo, jonka kokoomaoja Pusunoja tuo Kuuliaislammin vedet. Länsipään Kylmälahteen laskevat myös Kyynäräjärven vedet. Järven luusua sijaitsee järven länsirannalla Kylmälahdessa, josta saa alkuunsa 400 metriä pitkä laskuoja Kuivajärveen.
Järven rantaviiva on 14 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Osa rannoista ovat kuitenkin heikosti ojitettua metsämaastoa. Järvi on louhikkoinen ja siinä on 22 saarta. Niistä neljän nimet ovat Soutajasaari, Selkäsaari, Jänissaari ja Kakola. Salmensaari on nykyään niemi. Sekä Salmensaarella että Kylmälahdella on loma-asunnot. Järvelle vie Kyynärjärven laskuojan ylittävä Haarakorventie.
Metsähallitus sai vuonna 2013 jättämänsä hakemuksen perusteella nostaa Saloisten- ja viereisen Kyynäräjärven pintaa korkeammalle. Järvenpintaa oli laskettu 1940-luvulla noin 30 cm kaivamalla syvä oja järvien väliin, samassa yhteydessä virtaussuunta oli muuttunut Saloistenjärvestä Kyynäräjärveen.

Historiaa

Saloistenjärven  tunnettu kesäasukas on Mustialan maamiesopistossa opettajana toiminut sienitieteilijä P. A. Karsten. Järven Selkäsaaressa olevalla mökillä Karsten teki tutkimustyötä ja lähti sieltä tutkimusretkille Mustialan ympäristöön. Hämeen ammattikorkeakoulu ja Suomen sieniseura kunnostivat Karstenin mökin vuonna 2018.
Diego Tardelli

Seurajoukkueura

Tardelli aloitti uransa São Paulo FC:ssä, jota hän edusti vuodet 2004-2007. Tardelli voitti seuran kanssa Série A:n ja Copa Libertadoresin. Vuosina 2005-2006 hän oli lainalla Espanjan Primera Divisiónin Real Betisissä ja vuotta myöhemmin Alankomaiden Eredivisien PSV:ssä, jossa hän voitti myös kauden 2006-2007 Alankomaiden mestaruuden. Vuonna 2006 Tardelli kävi lainalla myös São Caetanossa.
Tammikuussa 2008 Tardelli siirtyi niin ikään Brasilian pääsarjassa pelanneeseen Flamengoon, jota hän edusti vuoden 2008 ajan, ennen kuin jatkoi matkaansa tammikuussa 2009 brasilialaiseen Atlético Mineiroon. Hän teki Mineirossa 114 pelissä peräti 73 maalia kahden kauden aikana. Maaliskuussa 2011 Tardelli siirtyi kovasti panostaneeseen venäläiseen FK Anži Mahatškalaan. Anžia Tardelli edusti vajaan vuoden ajan pelaten vain 13 ottelua ilman maaleja, kunnes hän tammikuussa 2012 siirtyi qatarilaiseen Al-Gharafa SC:hen. Tardelli edusti myös qatarilaisseuraa vain vuoden, ennen kuin 24 liigapelin ja 13 maalin jälkeen siirtyi takaisin kotimaahansa ja Atlético Mineiroon tammikuussa 2013. Toisella jaksollaan Mineirossa Tardelli voitti Copa Libertadoresin toistamiseen, Copa do Brasilin sekä Recopa Sudamericanan.
Tammikuun 2015 siirtoikkunassa Tardelli siirtyi Kiinan Superliigan Shandong Lunengiin.

Maajoukkueura

Tardelli on pelannut aikaisemmin muun muassa Brasilian alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Brasilian jalkapallomaajoukkueessa hän debytoi heinäkuussa 2009 Viroa vastaan Tallinnassa pelatessaan Atlético Mineirossa. Vuosina 2009-2010 Tardelli pelasi viisi maaottelua onnistumatta maalinteossa. Vuonna 2014 Tardelli palasi takaisin maajoukkueeseen Dungan astuttua uudelleen päävalmentajan rooliin. Tardelli ratkaisi lokakuussa 2014 Brasilialle 2-0 -voiton Argentiinaa vastaan Superclásico de las Américasissa kahdella maalillaan, jotka olivat hänen maajoukkueuransa ensimmäiset.
Pfitzner–Moffatt-hapetus

Pfitzner–Moffatt-hapetus eli Moffatt-hapetus on kemiallinen reaktio, jossa dimetyylisulfoksidin ja disykloheksyylikarbodi-imidin seos hapettaa primäärisen alkoholin aldehydiksi ja sekundäärisen aldehydin ketoniksi. Reaktio on saanut nimensä keksijöidensä K. E. Pfitznerin ja J. G. Moffattin mukaan. He raportoivat reaktion ensimmäisen kerran vuonna 1963.
Isoviuhtoja

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus 65–78 cm ja paino 3,5–7 kg. Se on hanhen kokoinen, lentokyvytön sorsa. Sen höyhenpuku on tummanharmaa valkoisin täplin, vatsa on valkoinen sekä nokka ja jalat oranssit. Sukupuolet ovat lähes samannäköisiä, koiras on kookkaampi.

Levinneisyys

Isoviuhtojat elävät Etelä-Amerikan eteläisimmillä rannikoilla Tulimaassa ja Kap Hornissa. Sen elinympäristön ala on noin 120 000 neliökilometriä ja maailman populaation koko on 10 000–100 000 yksilöä.

Lisääntyminen

Pesä on maassa kasvillisuuden suojassa ja naaras munii tavallisimmin kuusi munaa, joita se hautoo noin kuukauden. Laji on sukukypsä kolmevuotiaana.

Ravinto

Ruokavalio koostuu äyriäisistä ja nilviäisistä.
Helsingin Toverit

Helsingin Toverit oli helsinkiläinen vuonna 1916 perustettu urheiluseura. Sen jalkapallon edustusjoukkue saavutti parhaimmillaan jalkapallon SM-kultaa 1942 sekä pronssia 1934, 1935 ja 1939. Seura oli mukana Helsingin piirin perustamiskokouksessa 1924. Helsingin Tovereiden toiminta-aluetta olivat erityisesti Vallilan ja Hermannin kaupunginosat. Seuran toiminta loppui oletettavasti 1962.
Tovereiden Veikko Pakkanen ja Viljo Huuska olivat perustamassa 1948 Jukolan viestiä. Suunnistuksen ja jalkapallon lisäksi seuralla oli toimintaa ainakin jääkiekon, nyrkkeilyn ja yleisurheilun parissa. Yleisurheilussa seuran tunnetuin urheilija oli Volmari Iso-Hollo, joka voitti useita mitaleita olympialaisissa 1930-luvulla. 1950-luvulla seuran aktiivitoimija oli Suomi–Ruotsi-maaotteluiden pääajanottaja Sirola, joka toimi kelloseppänä K.Kallio-kultaliikkeessä.
Toverit osallistuivat myös pesäpallon SM-sarjaan 1923 lähtien muutaman kerran.
Helsingin Toverit toimi myös 1950- ja 1960-luvulla aktiivisesti mäkihypyn junioriseurana Helsingin alueella.
Mary Quant

Mary Quant (s. 11. helmikuuta 1934) on englantilainen muotitaiteilija. Hän tuli tunnetuksi 1960-luvun Chelsea-lookin luojana. Hän avasi ensimmäisen liikkeensä 1957 Lontoon King's Roadilla ja perusti vuonna 1963 nimeään kantavan myyntiketjun, joka myi esimerkiksi kosmetiikkaa ja laajeni moniin Euroopan maihin ja Amerikan Yhdysvaltoihin.
Mary Quantia pidetään minihameen luojana. On mahdollista, että Pierre Courreges esitteli hyvin lyhyen hameen ensimmäisenä joka tapauksessa Quant keksi sille nimen suosikkiautonsa Morris Minin mukaan.
Wielingen (F910)

Valmistus

Alus tilattiin Temsestä Boelwerfiltä, missä köli laskettiin 5. maaliskuuta 1974. Alus laskettiin vesille 30. maaliskuuta 1976 ja otettiin palvelukseen 20. tammikuuta 1978.

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 2006 ja se myytiin 2008 Bulgarian laivastolle, joka nimesi sen Verniksi runkonumerolla 42.
Piinitridi

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa piinitridi on harmahtavanvalkoista kiinteää ainetta. Yhdiste on polymorfista eli sillä on useita kidemuotoja. Tavanomaisimmat ovat α- ja β-muodot, joiden alkeiskoppi on heksagonaalinen. Molemmat näistä ovat stabiileja huoneenlämpötilassa, mutta α-muoto muuntuu β-muodoksi yli 1 650 °C:n lämpötilassa. Näiden kidemuotojen lisäksi piinitridistä tunnetaan kaksi korkean paineen kidemuotoa, jotka ovat kuutiollinen γ-muoto (tai c-muoto) ja mahdollisesti ortorombinen δ-muoto. Piinitridi on kovaa (kovuus Mohsin asteikolla 9) ja kestää korkeita lämpötiloja ja on inertti. Se ei liukene veteen, mutta liukenee vetyfluoridiin ja kuumiin väkeviin emäsliuoksiin. Kuumennettaessa yli 1 900 °C:n lämpötilaan se hajoaa piiksi ja typeksi.
HMS Undervattensbåten N:r 2

Palveluskäyttö

Alus poistettiin palveluksesta 6. kesäkuuta 1929 ja sen myöhempi kohtalo on tuntematon.
Vesala (Oulu)

Historia

Vesalan kylä mainitaan kirjallisissa lähteissä ensimmäisen kerran jo vuonna 1570. Tällöin kylässä mainittiin olevan kolme asukasta. Kylän historia ulottuu siis yli 400 vuoden taakse. Kylän tuon ajan tunnetuin asukas oli Iin talonpoikien sissiretkeä Vienan Karjalaan vuonna 1589 johtanut Pekka Vesainen.
1800-luvun lopulla teollistumisen ja maantieverkoston paranemisen myötä Kiiminkijoen käyttö perinteisenä kuljetus- ja kulkuväylänä muuttui myös Vesalassa. Vuonna 1908 päätettiin perustaa tehdasosuuskunta ja rakentaa Aittokoskessa olevan vesimyllyn yhteyteen saha, joka vuonna 1919 sähkölaitoksineen siirtyi kunnan omistukseen. Vuonna 1927 laitos siirtyi eri vaiheiden kautta Aittokoski Oy:n omistukseen. 1930-luvulla Aittokosken tehdasosakeyhtiö menestyi hyvin, mutta 1960-luvun puolivälin jälkeen alkoi yhtiön alamäki. Yhtiötoiminta päättyi vuonna 1974, kun Aittokosken yhtiökokous päätti myydä sahan ja kiinteistöt.
Kylässä sijaitsee Pekka Vesaisen patsas. Luonnonkivestä muovatun jyhkeän patsaan on veistänyt Oskari Jauhiainen.

Nykypäivää

Uuden kaavoituksen myötä Vesalan läntiseen osaan Aumaharjulle on kohonnut uusi taajaan rakennettu omakotitaloalue.
Ylikiimingin kunta on teettänyt ympäristösuunnitelman, johon sisältyy istutusten lisäksi kaksi leikkikenttää, grillikatos ympäristöineen kokoontumispaikaksi, varaukset pyörätielle ja uimapaikalle sekä veneiden laskupaikalle joen rantaan.
Vakavimpia ongelmia kyläkeskuksen alueella ovat turvallisten kouluteiden puute sekä Ouluntien runsas liikenne. Asutuksen levitessä Oulun suuntaan myös kevyen liikenteen väyliä sekä katuvalaistusta jatketaan.
Villa Toivola

Villa Toivola on kolmikerroksinen puuhuvila Helsingin Vähä-Meilahdessa osoitteessa Seurasaarentie 1. Huvila on valmistunut 1870, se on suojeltu ja peruskorjattu 1990-luvulla.
Rakennus oli alun perin kesähuvila, mutta on ollut 1910-luvulta lähtien vakituisessa asuinkäytössä. Sen pitkäaikainen omistaja ja asukas oli Maria Åkerblom, uskonnollisen liikkeen perustaja, myöhemmin parkettiliikkeen omistaja. Hänen kuolemansa jälkeen rakennus pääsi rappeutumaan, mutta perikunta myi sen vihdoin ja se peruskorjattiin 1989–1991.
Rakennus on peruskorjauksen jälkeen osakeyhtiömuotoinen, ja siinä on useita asuntoja.
Rakennuksessa syttyi tulipalo 2. helmikuuta 2012 kovien pakkasten aikaan, jolloin siinä oli lämmitetty tulisijoja. Kaksi huoneistoista vaurioitui.
Laskusilta

Laskusilta (myös nostosilta) on yleensä linnojen puolustusvälineenä käytettävä silta, jonka voi nostaa ylös. Sen tarkoitus on estää vihollisen pääsy sisälle linnaan. Laskusilta on yleensä vallihaudan päällä. Nykyään laskusiltoja ei enää käytetä puolustustarkoitukseen.
Laskusilta on keskiaikainen keksintö. Nykyaikaisissa laskusilloissa on sähköllä toimiva vinssi, joka nostaa ja laskee sillan. Keskiaikaisissa silloissa vinssiä pyöritettiin käsivoimilla.
Myös laivoissa käytetään laskusiltoja helpottamaan maihinnousua. Laskusiltaa ei tule sekoittaa nostosiltaan.
Gustaf Wilhelm Osonen

Gustaf Wilhelm Osonen (6. lokakuuta 1849 Hausjärvi – 25. syyskuuta 1924 Tampere) oli suomalainen Tampereella vakuutusalalla ja maanviljelystarvikekaupan alalla vaikuttanut kauppias joka perusti vuonna 1897 Suomen Maanviljelijäin Kauppa Oy:n.
Torttilan ratsutilalla Hausjärvellä syntynyt Osonen aloitti liike-alalla 11-vuotiaana palvellen 13 vuotta helsinkiläisessä kauppaneuvos Johan Henrik Lindroosin liikkeessä ja suoritti samalla yksityisen kauppakoulun kurssin. Hän muutti 1874 Tampereelle jonne hän perusti yhdessä Ludv. Tallqvistin kanssa Tallqvist & Ososen liikkeen. Osonen erosi kuitenkin tästä liikkeestä jo 1877 ja meni tamperelaisen tukkukauppias G. O. Sumeliuksen palvelukseen.
Osonen perusti 1887 Tampereelle vakuutuskonttorin josta kasvoi yksi Suomen suurimpia alallaan. Hän toimi aluksi Kaleva-yhtiön asiamiehenä kunnes siirtyi Suomi-yhtiön edustajaksi ja sen jälkeen 1910 perustetun Henkivakuutusyhtiö Salaman asiamieheksi. Osonen oli myös palovakuutusyhtiö Pohjolan ja tapaturmavakuutusyhtiö Kullervon asiamiehenä Tampereella. Osonen toimi Kansallis-Osake-Pankin Tampereen konttorissa prokuristina, kolmen vuoden ajan kassanhoitajana ja pitkään konttorin valvojana. Osonen kuului tamperelaisen Aamulehden johtokuntaan vuodesta 1883 alkaen ja hän hoiti Aamulehden taloutta vuosina 1890–1893. 
Osonen perusti 1893 vakuutuskonttorinsa yhteyteen maanviljelyskoneiden ja -tarvikkeiden kaupan josta muodostettiin 1898 osakyhtiö Hämeen Maanviljelijäin Kauppa Oy. Tämä yhtiö toimi 1920-luvulle saakka pääasiassa Tampereen talousalueella mutta laajensi sitten toimintansa koko Suomen kattavaksi. Yhtiön nimeksi muuttui samalla vuonna 1925 Suomen Maanviljelijöiden Kauppa Oy (SMK). SMK siirtyi vuonna 1970 SOK:n omistukseen ja yhtiön maatalous- ja konekauppa siirtyi SOK:lle 1970-luvun alussa. SMK:n toiminta supitui huomattavasti keskittyen pääasiassa kiinteistöjen ja tonttiern omistukseen ja vuokraukseen. 1970-luvun lopulla SMK alkoi harjoittaa maataloustraktoreiden kunnostusta ja vaihtokauppaa, turvetuotteiden valmsitusta ja myyntiä sekä Daihatsu-henkilöautojen maahantuontia. Vuonna 1984 yhtiön liiketoiminta myytiin SOK:lle ja SMK:sta muodotettiin 1985 Finvest Oy-niminen kehitysyhtiö joka toimi vuoteen 2000 saakka.  
Osonen oli henkivakuutusyhtiö Salaman ja palovakuutusyhtiö Pohjolan hallintoneuvostojen jäsenenä sekä Tampereen Säästöpankin isännistön jäsenenä. Osonen oli myös Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä.
Gustaf Wilhelm Osonen oli naimisissa Zuleima Gustava Savanderin kanssa. Heidän poikansa oli opettaja ja Aamulehden päätoimittaja Vilho Osonen.