google/wiki40b huggingface dataset:
Guaranit

Guaranit oli yksi merkittävimmistä Etelä-Amerikan alkuperäiskansoista, joka asui aikoinaan alueella joka kattoi Uruguayn, nykyisen Paraguayn ja kaksi lääniä Argentiinasta (Corrientes ja Entre Rios). Nimi 'guarani' tarkoittaa taistelijaa. Guaranit tunnetaan parhaiten yhteistyöstään jesuiitta-lähetyssaarnaajien kanssa, sekä urheasta puolustustaistelustaan Paraguayn valtion suojana, kun Brasilia, Argentiina ja Uruguay hyökkäsivät yhdessä naapurinsa kimppuun.
Ennen eurooppalaisten tuloa guaranit asuivat paalutettujen kylien yhteistaloissa, 10-15 perhettä samassa talossa. Keskushallintoa ei ollut: kylien yhteistoiminta oli satunnaista ja vapaaehtoista. Eurooppalaisten tullessa guaraneja oli noin 400 000. He harjoittivat maanviljelyä eli kasvattivat maniokkia ja maissia, metsästivät puhallusputkilla ja jousilla ja keräsivät villihunajaa. Puunkaiverrus ja ruukunteko olivat hienoja taidemuotoja.
Guaranin kieli on hyvin säilynyt. Sillä on kirjoitettu uskonnollista kirjallisuutta jo 1600-luvulla.

Guaranit nykyään

Guarani-heimoon kuuluvia ihmisiä on Survival Internationalin arvion mukaan tällä hetkellä noin 80,000. Suurin osa guaraneista asuu Paraguayn, Brasilian, Bolivian ja Argentiinan alueella; eniten Brasiliassa, missä heitä elää noin 51,000. Brasiliassa guaranit asuvat seitsemän osavaltion alueella ja heidät on jaettu kolmeen ryhmään: Kaiowát, Ñandevat sekä M'byát. Suurin ryhmä on Kaiowát, joiden nimi tarkoittaa 'metsän ihmisiä'. Guaranit ovat erittäin hengellisiä. Useimmissa yhteisöissä on erillinen rukoushuone ja hengellinen johtaja, jonka auktoriteetti perustuu enemmänkin arvovaltaan ja kunnioitukseen, kuin käytännön voimaan ja valtaan. Aikojen alusta lähtien guaranit ovat etsineet esi-isiensä lupaamaa maata ('Maa ilman pahuutta'), jossa ihmiset olisivat vapaita kärsimyksestä ja kivusta.
Guaranien, kuten monien muidenkin alkuperäisheimojen elinolot on uhattuna. Ahdinkoa aiheuttavat lähinnä kiistat maa-alasta kaivostyöntekijöiden ja karjatilallisten kanssa. Monia guaraneja on tapettu ja monet ovat päätyneet itsemurhaan. Itsemurhat ovat guaranien keskuudessa paljon yleisempiä, kuin muun väestön. Syynä tähän uskotaan olevan guaranien elämäntapa- ja tehtävä etsiä heille kuuluvaa maata, jota ei yksinkertaisesti enää nykyään ole. Pahin tilanne on brasilialaisen Mato Grosso do Sul -osavaltion alueella, jossa Guaranit aikanaan omistivat 350,000 neliökilometriä maata, kun nykyään siitä ei ole enää juuri mitään jäljellä. Alkuperäisväestön osa on muutenkin heikko Etelä-Amerikassa, ja heimojen puolia pitää vain muutama kansalaisjärjestö, kuten Survival International ja AmazonWatch. Kesäkuussa 2016 pitkäaikainen guarani-aktivisti, Leia Aquino menehtyi yllättäen aivoverenvuotoon. Tämä koettiin suurena takaiskuna alkuperäisväestön puolesta taistelevien keskuudessa.
Sacha Kljestan

Seurajoukkueura

Kljestan aloitti ammattilaisuransa vuonna 2005 Orange County Blue Starsissa, jossa hän pelasi vain kaksi peliä, ennen kuin siirtyi Major League Soccer pelavaan Chivas USAan. Chivasissa hänet valittiin vuonna 2008 MLS:n tähdistöjoukkueeseen. Vuonna 2010 Kljestan siirtyi belgialaisen RSC Anderlechtin riveihin. Hän voitti seuran paidassa Jupiler Pro Leaguen kolmesti ja Belgian supercupin neljästi. Kljestan pelasi seuran paidassa myös Mestarien liigassa ja Eurooppa-liigassa. Otteluita hänelle kertyi 132 ja maaleja 18.
Helmikuussa 2015 Kljestan siirtyi MLS:n New York Red Bullsiin. Ensimmäisellä kaudellaan hän teki 37 ottelussa kahdeksan maalia ja voitti seuran kanssa MLS Supporters’ Shieldin.

Maajoukkueura

Nuorten maajoukkueessa pelannut Kljestan pelasi ensimmäisen ottelunsa Yhdysvaltain jalkapallomaajoukkueessa kesäkuussa 2007. Saman kesän Copa Américassa Kljestan pelasi kahdessa ottelussa. Hän kuului Yhdysvaltain olympiajoukkueeseen Pekingissä 2008 ja oli maan turnauksen paras maalintekijä kahdella maalillaan. Avausmaalinsa maajoukkueessa Kljestan teki tammikuussa 2009 Ruotsia vastaan. Hän teki tuossa ottelussa hattutempun. Kaikkiaan hän on pelannut 52 maaottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia vuosina 2007–2017.

Muuta

Kljestan oli yhdessä Frank Lampardin ja Cuauhtémoc Blancon kanssa EA Sportsin suositun jalkapalloaiheisen videopelin FIFA 10:n Pohjois-Amerikan version kannessa.
Moottoritorpedovene Tyrsky

Rakentaminen

Alus rakennettiin Turun Veneveistämöllä vuonna 1943, ja sen suunnitteli insinööri Jarl Lindblom italialaisten esikuvien mukaan.
Lindblom suunnitteli alustyypin pohjarakenteen osin uudelleen merikelpoisuuden parantamiseksi nopeuden kärsimättä, ja tulos ylittikin odotukset.

Palveluskäyttö

Tyrsky osallistui 15. syyskuuta 1944 Suursaaren taisteluun hyökäten saksalaista maihinnousuosastoa vastaan ja vaurioittaen saksalaista M-luokan raivaajaa.
Aluksesta tehtiin 1949 Pariisin rauhansopimuksen mukaisesti moottoritykkivene. Se huutokaupattiin vuonna 1964 museoalukseksi, sillä se oli ilmeisesti parhaassa kunnossa luokkansa kahdeksasta aluksesta. Vaikka alus poistettiin palveluksesta, siihen ei tehty suuria muutoksia, ainoastaan varustusta riisuttiin. Aluksen kunnostamista suunniteltiin vuosien varrella useasti, mutta työhön ei ryhdytty. Vasta vuoden 2004 lopulla sen kunnostaminen aloitettiin, ja alus päätettiin kunnostaa vuoden 1944 asuunsa. Nykyisin se on Forum Marinumin kokoelmissa.
T-luokan muut moottoritorpedoveneet olivat Tarmo, Taisto, Tuima, Tuisku ja Tuuli sekä sodan jälkeen valmistuneet Taisto 7 ja Taisto 8.
Eero Salola

Eero Salola (vuoteen 1906 Boman; 1. kesäkuuta 1902 Perniö – 23. tammikuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen lausuntataiteilija, esitystaidon opettaja, kirjailija ja opetusneuvos. 
Eero Salola syntyi Perniössä opettajaperheeseen 1902. Hänen molemmat vanhempansa Fridolf Aleksander Salola ja Hilja Hedvig Regina o.s. Häkli olivat kansakoulunopettajia. 
Eero Salola pääsi ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta 1923. Sieltä hän jatkoi Jyväskylän seminaariin, josta valmistui kansakoulunopettajaksi 1924. Samaan aikaan lyseo-opintojen kanssa hän opiskeli myös Helsingin musiikkiopistossa 1921–1923. Heti valmistuttuaan Salola aloitti opettajana Helsingin maalaiskunnan Malmin kansakoulussa. Sieltä Salola siirtyi vuonna 1931 kansakoulunopettajaksi Helsinkiin, missä hän toimi vuoteen 1945 asti.
Helsingin yliopistossa Salola opetti suullista esitystaitoa vuosina 1939–1957. Suomen Puheopiston puheenopetusopin yliopettajana Salola toimi 1947–1959. Samaan aikaan – vuodesta 1947 – Salolalla oli lehtoraatti Helsingin opettajakorkeakoulussa. Tästä työstä Eero Salola jäi eläkkeelle 1960. Salola sai opetusneuvoksen arvonimen 1962. Näiden töiden lisäksi Salola toimi lyhyempiä aikoja opettajana muun muassa Helsingin työväenopistossa, Suomen teatterikoulussa ja Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa.
Salola toimi jatkosodan aikana 1941–1944  päämajan viihdytystoimiston ohjelmatoimiston päällikkönä ja vuonna 1952 Helsingin olympialaisten viihdytystoimikunnan puheenjohtajana. Lukuisten työtehtävien lisäksi Salolalla oli useita luottamustoimia muun muassa Suomen Lausujain Liitossa, Nuorten kirja ry:ssä ja kustannusyhtiö Valistuksen johtokunnassa.
Lausuntataiteilijana hän esitti mm. Tulenkantajat-ryhmän lyriikkaa.
Eero Salolan kirjallinen tuotanto sisältää useita suullisen esitystaidon oppi- ja harjoituskirjoja. Toisaalta hänen tuotantoonsa kuuluu useita runo- ja näytelmäkokoelmia, jotka on suunnattu lapsille ja nuorille. Näitä ovat muun muassa lapsille suunnattu Kalevala-lyhennelmä ja ehkä tunnetuimpana kansansatuvalikoima Hölmölän kylä (1960, 8. painos 2000).
Me tulemme taas

Tuotanto

Kuvauksissa Tapio Rautavaara joutui todelliseen vaaraan, kun hänen jalkansa juuttui kiinni tukkisumaa purettaessa

Arviot

Aikalaiskriitikoiden näkemys tiivistyy Juha Nevalaisen (Ilta-Sanomat) arviossa, jossa hän suomii Helismaan käsikirjoitusta, mutta antaa kiitoksen ohjaajalle. Myös Jörn Donnerin (Vapaa Sana) mukaan Lohikoski ”pelastaa surullisen aiheen säädylliselle tasolle”.
John Landeryou

John Charles Landeryou (2. huhtikuuta 1905 – 26. heinäkuuta 1982) oli kanadalainen poliitikko. Hän istui vuosina 1935–1940 liittovaltion parlamentin jäsenenä Social Credit -puolueesta.
Albertan lakiasäätävän kokouksen jäsenenä Landeryou oli vuosina 1944–1971 Lethbridgen vaalipiiristä. Hän tuli tunnetuksi eläkeoikeuksien puolestapuhujana. Hän on myös bridgen taitaja.
Pekka Mäki (nyrkkeilyvalmentaja)

Veli-Pekka Mäki (s. 6. helmikuuta 1970 Kirkkonummi) on suomalainen nyrkkeilyvalmentaja, joka valmentaa muun muassa Amin Asikaista, Juho Tolppolaa ja Edis Tatlia sekä on järjestänyt kymmeniä ammattilaisnyrkkeilyiltoja. Hän toimii edellisten nyrkkeilijöiden lisäksi myös muun muassa Ville Piispasen ja venäläisen Dennis Shafikovin managerina P3Boxingissa. Mäki tekee useiden ammattinyrkkeilytallien kanssa yhteistyötä, myös Suomessa. Mäki myös valmentaa amatöörinyrkkeilyseura Kirkkonummen Nyrkkeilykerhossa. Hän kouluttautui vuosituhannen vaihteessa liikunnanohjaajaksi.
Pekka Mäen isä on  ammattinyrkkeilijänä tunnettu Olli Mäki.
Dolby Theatre

Dolby Theatre, aiemmalta nimeltään Kodak Theatre, on Hollywood Boulevardin varrella Hollywoodissa sijaitseva teatteri, joka avattiin 9. marraskuuta 2001. Se toimii vuosittain Oscar-palkintojen jakotilaisuuden eli Oscar-gaalan pitopaikkana. Teatterissa on järjetty myös American Idol -kilpailun alkupään tuotantokausien finaaleja.
Vuonna 2012 teatterin nimi vaihtui Kodakista Dolbyksi nimeämisoikeuden alun perin ostaneen Eastman Kodakin jouduttua konkurssin partaalle. Dolby Laboratories hankki nimeämisoikeuden 20 vuodeksi. Samalla tehtiin yhtä pitkä sopimus myös Oscar-gaalan jatkumisesta teatterissa.
Ari Väntänen

Ari Väntänen (s. 23. helmikuuta 1974 Kemijärvi) on suomalainen toimittaja, kirjailija,  kääntäjä  ja muusikko. Väntänen toimi painosmäärältään Suomen suurimman musiikkilehden Suen toimituspäällikkönä vuosina 2006–2014.
Suen lisäksi Väntänen on kirjoittanut muun muassa Turun Sanomiin, Turun ylioppilaslehteen, Rytmiin, Soundiin, Rumbaan ja Infernoon. Hän on tehnyt Hanoi Rocks -yhtyeestä kertovan kirjan Hanoi Rocks – All Those Wasted Years yhdessä Michael Monroen ja Andy McCoyn kanssa. Like Kustannuksen kustantama teos julkaistiin 1. huhtikuuta 2009. Väntänen on kirjoittanut myös Michael Monroen elämäkertateoksen, jonka Like julkaisi 28. lokakuuta 2011. Hän on kirjoittanut myös Apulanta-yhtyeestä kertovan teoksen Kaikki yhdestä pahasta, joka julkaistiin Liken kustantamana vuonna 2014
Väntänen on soittanut kitaraa muun muassa yhtyeissä Telenovelas, Hundred Million Martians ja The Phantom Tones.
Koulutukseltaan Väntänen on valtiotieteiden maisteri.
Vuosien 1857–1858 taloudelliset käsikirjoitukset

Julkaisuhistoria

Vuosien 1857–1858 taloudelliset käsikirjoitukset oli merkittävin Marxin ”kypsän kauden” kirjallinen työ, joka pysyi julkaisemattomana pitkälle 1900-luvulle. Karl Kautsky tutustui myös näihin käsikirjoituksiin kootessaan 1900-luvun alussa Marxin vuosien 1861–1863 kirjoituksista teosta Theorien über den Mehrwert (”Teoria lisäarvosta”). Kautsky julkaisi vuosien 1857–1858 käsikirjoituksista kaksi osaa Die Neue Zeit -lehdessä, Poliittisen taloustieteen arvostelua -teoksen julkaisemattoman johdannon (Einleitung zu den Grundrissen der Kritik der politischen Ökonomie) vuonna 1903 ja Bastiat und Carey -nimisen käsikirjoituksen vuonna 1904. Kokonaisuuden kolmas osa, Grundrisse der Kritik der politischen Ökonomie, jäi häneltä kuitenkin julkaisematta.
Teos pysyi pitkään tuntemattomana, kunnes neuvostoliittolainen tutkija David Rjazanov sai vuonna 1923 hankittua kopiot alkuperäiskäsikirjoituksista. Ne oli tarkoitus julkaista osana Rjazanovin johtaman Marx–Engels-instituutin valmistelemia Marxin ja Engelsin koottuja teoksia (Marx-Engels-Gesamtausgabe, MEGA). Julkaisun oli alkujaan tarkoitus tapahtua vuonna 1931, mutta se lykkääntyi useilla vuosilla muun muassa Neuvostoliiton poliittisten puhdistusten vuoksi. Teos julkaistiin Neuvostoliitossa saksankielisenä kahdessa osassa vuosina 1939 ja 1941, mutta julkaisu jäi ulkomailla lähes tuntemattomaksi. Grundrisse kohosi Euroopassa ja länsimaissa laajempaan tietoisuuteen vasta kun se julkaistiin toisen kerran Itä-Saksassa vuonna 1953. Venäjänkielinen käännös teoksesta julkaistiin Neuvostoliitossa vasta 1968–1969. Kapitalismia edeltäviä tuotantomuotoja käsittelevä luku tosin julkaistiin erikseen venäjäksi jo vuonna 1938 ja käännettiin sodan jälkeen useille muille kielille ennen muuta teosta.
Grundrisse nousi marxilaisten tutkijoiden laajan kiinnostuksen kohteeksi 1960- ja 1970-luvuilla. Eri maiden kommunistiset puolueet näkivät siinä mahdollisuuden Marx-tulkintojen uudistamiseen stalinistisen kauden jälkeen. Suomeksi teoksen julkaisi Moskovassa toiminut Kustannusliike Edistys vuonna 1986. Suomennoksen laati Antero Tiusanen.
Lamberto Dini

Poliittinen ura

Dini opiskeli taloustiedettä synnyinkaupungissaan Firenzessä, ja meni Kansainvälisen valuuttarahaston palvelukseen vuonna 1959. Dini toimi Banca d'Italian (Italian kansallispankki) johtajana vuodesta 1979 toukokuuhun 1994 asti. 
Dini valittiin valtiovarainministeriksi kun Silvio Berlusconi muodosti hallituksen toukokuussa 1994. Berlusconin ja hänen koalitiokumppaninsa, Pohjoisen liiton Umberto Bossin välirikon vuoksi hallitus kaatui joulukuussa 1994 ja presidentti Oscar Luigi Scalfaro nimitti Dinin pääministeriksi.
Vaikka Dini ei ollutkaan vasemmistolainen, hän sai vasemmiston puolueiden (lukuun ottamatta kommunistipuolueen) ja pohjoisen liiton luottamuksen, kun taas hänen kumppaninsa oikeistohallituksessa jättivät tukematta häntä.
Huhtikuun 1996 vaaleissa Dini päätti liittyä Oliivipuukoalitioon puolueensa Rinnovamento Italianon kanssa. Hänet valittiin parlamenttiin ja hän toimi ulkoministerinä neljässä seuraavassa hallituksessa Prodin, Massimo D'Aleman ja Giuliano Amaton alaisuudessa 1996–2001. Dini valittiin tämän jälkeen senaattiin.
Unkarin moottoritieverkko

Unkarin moottoritieverkkoon muodostavat moottoritiet (Autópálya) ja moottoriliikennetiet (Autóút). Tärkeimmät tieyhteydet suurten kaupunkien ja naapurimaiden välillä ovat yleensä neli- tai useampikaistaisia moottoriteitä. Muut moottoritieverkkoon kuuluvat osat ovat joko kaksi-, kolme- tai nelikaistaisia moottoriliikenneteitä.
Joulukuussa 2011 Unkarin moottoritieverkon pituus oli noin 1 350 kilometriä. Vuosina 2006-2009 maassa avattiin useita tärkeitä moottoritieosuuksia, kuten Budapestin kehätien (M0) itäinen ja pohjoinen osa, M3 Debrecenin ja Nyíregyházan välillä, M5 Szegedistä Serbian rajalle, M6 Budapestistä lähelle Kroatian rajaa ja M7 Balaton-järveltä Kroatian rajalle. Vuosina 2013-2015 tullaan avaamaan liikenteelle ainakin moottoritiet M3 Nyíregyházasta Unkarin rajalle, M6 Kroatian rajalle ja M43 Szegedistä Romanian rajalle.
Luonnontieteiden ja metsätieteiden tiedekunta

Luonnontieteiden ja metsätieteiden tiedekunta on Itä-Suomen yliopiston tiedekunta, joka tarjoaa luonnontieteen ja metsätieteen alan opetusta. Tiedekunta sijaitsee kahdella kampuksella. Toinen näistä on Joensuussa ja toinen Kuopiossa. Tiedekunnassa on kuusi laitosta (fysiikka ja matematiikka, biologia, kemia, sovellettu fysiikka, ympäristötiede ja tietojenkäsittelytiede) ja yksi osasto (metsätiede). Tiedekuntaan kuuluu lisäksi Mekrijärven tutkimusasema sekä SIB Labs -infrastruktuuriyksikkö.

Jatkotutkinnot

Tiedekunnassa on mahdollista suorittaa jatkotutkintona lisensiaatin tai tohtorin tutkinto kaikista tiedekunnassa opetettavista pääaineista. Aineesta riippuen tiedekunnasta valmistuu joko filosofian lisensiaatiksi tai tohtoriksi tai maatalous- ja metsätieteiden lisensiaatiksi tai tohtoriksi. Lisäksi Kuopion kampuksella on mahdollisuus suorittaa ammatillisena jatkokoulutuksena sairaalafyysikon erikoistumiskoulutus. Lisäksi tiedekunta on mukana yhteensä 18:ssa eri tutkijakoulussa, joista kuusi on Itä-Suomen yliopiston koordinoimia. Loppuja koordinoidaan jostakin muusta suomalaisesta yliopistosta.

Tutkimus

Tiedekunnassa tehdään luonnontieteellistä perustutkimusta. Tutkimuksen erityisiä painopistealueita ovat fotoniikka, lääketieteellinen ja laskennallinen fysiikka, ilmastonmuutos, metsäekosysteemi ja bioenergia, luonnon eliöyhteisöihin ja ihmisen terveyteen kohdistuva ympäristöstressi, metsänarviointi ja metsäsuunnittelu, yhteiskuntatieteellinen ympäristötutkimus sekä uudet materiaalit. Tiedekunnassa työskentelee kaksi akatemiaprofessoria ja tiedekunta on mukana neljässä huippututkimusyksiköissä, jotka ovat kansallisia tai pohjoismaisia.
Kaiken

Kaiken (jap. 懐剣 tai かいけん) on japanilainen 20–25 cm pitkä yksi tai kaksiteräinen tikari. Sitä käyttivät mies ja -naissamurait. Kaiken oli hyödyllinen itsepuolustusväline sisätiloissa missä katana, ja wakizashi olivat liian pitkiä. Naiset kantoivat kaikenia kimonon sisällä ja käyttivät sitä itsepuolustukseen, sekä rituaalisen itsemurhan suorittamiseen. Kun naissamurai meni naimisiin, niin hänen odotettiin aina kantavan mukanaan kaikenia silloin kun ei ollut aviomiehensä seurassa.
Royal College of Surgeons of England

Royal College of Surgeons of England on englantilainen ammattiyhdistys- ja hyväntekeväisyysjärjestö.
Järjestön tehtävänä on edistää ja kehittää kirurgisen hoidon laatua ja valvoa kirurgeja Englannissa ja Walesissä. Järjestön historia alkaa 1300-luvulla perustetusta "Lontoon kaupungin sisäisestä kirurgien killasta" (engl. Guild of Surgeons Within the City of London), joka yhdistyi 1540 Parturien yhteisöön (engl. Worshipful Company of Barbers) muodostaen Parturi-kirurgien yhteisön. Kirurgit lähtivät yhteisöstä vuonna 1745 ja muodostivat oman kirurgien yhteisön. Vuonna 1800 yhteisö sai kuninkaallisen lupakirja ja siitä tuli Royal College of Surgeons in London. Toinen lupakirja vuonna 1843 antoi järjestölle nykyisen nimen.
Hasan-i Sabbāh

Hasan-i Sabbāh eli al-Hasan ibn as-Sabbāh (1034 Qom, Persia – 1124) oli šiialaisen salamurhaajalahkon perustaja. Lahkolaiset tunnetaan nimellä assassiinit. Hänestä käytetään myös nimitystä "vanhus vuorella".
Hasan-i Sabbāh muutti synnyinkaupungistaan Qomista perheineen Reyyn. Kesken jääneen omaelämäkertansa mukaan hän opiskeli uskontoa jo lapsena. 17-vuotiaana hän hylkäsi vanhempiensa uskon šiialaisuuden ja liittyi fatimideihin. Heidän imaamilleen hän lausui uskollisuudenvalan, ja hänet lähetettiin Kairoon suorittamaan tehtävää. Hän saapui sinne 30. elokuuta 1078, mutta joutui sitten Syyriaan jouduttuaan poliittisiin vaikeuksiin. Sen jälkeen hän palasi Persiaan.
Hasan sai vuonna 1090 haltuunsa Elbrusista Alamutin linnoituksen, jonne hän jäi kuolemaansa asti. Hän sai useita kannattajia, ja lahko hallitsi suuria alueita linnoituksen ympäristössä ja levitti kauhua ympäri arabimaailman. Assassiinit pitivät linnoitusta hallussaan puolitoista vuosisataa, kunnes mongolit syrjäyttivät heidät. Vasta 1272 lahko oli saatu vaarattomaksi. Eräiden salaliittoteorioiden mukaan se ei kuitenkaan ole koskaan hajonnut tai se on syntynyt uudestaan ja nykyisin sen nimi on Illuminati.
Hasan-i Sabbāh on arabien historian erikoisimpia persoonia. Assassiineja käytettiin Persiassa, Syyriassa ja Palestiinassa ihmisten murhaamiseen. Lahkon nimestä on peräisin monissa kielissä käytettävä salamurhaajaa tarkoittava sana. Lahkon maine saavutti Euroopan ristiretkeläisten kuulemien ja kotimaassaan kertomien tarinoiden kautta.
Seppo Keurulainen

Seppo Keurulainen (16. syyskuuta 1945 – 4. helmikuuta 1981) oli suomalainen kitaristi. Hän soitti 1960-luvulla monissa yhtyeissä ja toimi jonkin aikaa myös studiokitaristina. Keurulainen käytti pääasiassa Fender Stratocasteria.
Ari Wirta

Filmografia

Valikoituja rooleja
Aito Ojala

Aito Ilmo Ojala (s. 1926) on suomalainen tekniikantutkija. Hän on ollut vuodesta 1989 Lappeenrannan teknillisen yliopiston energiatalouden professori. Hänen tutkimuskohteitaan ovat olleet turbiinit ja voimalaisoppi.
Ojalan veli oli kirjallisuudentutkija Aatos Ojala.
Osteosyytti

Osteosyytit eli luusolut ovat mineralisoituneessa soluväliaineessa sijaitsevia yksitumaisia soluja. Ne syntyvät osteoblasteista, jotka jäävät valmistamansa soluväliaineen vangiksi ja muuttuvat osteosyyteiksi tapahtuman aikana jota kutsutaan osteogeneesiksi. Osteosyytit ovat liittyneinä toisiin solu-ulokkeiden avulla: solu-ulokkeiden välissä olevia aukkoliitoksia edistää aineenvaihdunnan välittymistä solusta toiseen, kun taas mineralisoitunut soluväliaine estää hapen ja ravintoaineiden diffuusion tehokkaasti.
Ruskojuoksiainen

Elinympäristö

Ruskojuoksiainen viihtyy puiden kaarnojen ja kivien alla, kosteassa karikkeessa lehtien ja lahoavien puukappaleiden seassa, vanhojen rakennelmien sisällä sekä kosteissa tiloissa kuten kellarissa. Ruskojuoksiainen ei ole tuholaiseläin.

Ravinto

Ruskojuoksiaiset ovat petoja, ja käyttävät ravintonaan hyönteisiä.
San Cristóbal de La Lagunan katedraali

San Cristóbal de La Lagunan katedraali (esp. Catedral de San Cristóbal de La Laguna) on roomalaiskatolinen katedraali. Se sijaitsee San Cristóbal de La Lagunan kaupungissa Teneriffalla Kanariansaarilla. Kaupunki on Unescon maailmanperintökohde.
Kirkon rakentaminen alkoi 1511. Se on kolmelaivainen mudéjar-tyylin rakennus. Torni lisättiin 1600-luvulla. Seurakuntakirkosta tuli myöhemmin katedraali kun Teneriffasta muodostettiin oma hiippakuntansa. Katedraali valmistui vuonna 1915.
Arvo Nyström

Tausta

Arvo Nyströmin isä oli myös harmonikansoittaja ja hänen äidinpuoleisessa suvussaan oli monia viulupelimanneja. Nyströmin kerrotaan esiintyneen Askolan työväenyhdistyksen juhlatilaisuudessa jo 4-vuotiaana. Muusikkona hän oli itseoppinut, mutta opetteli nuottikirjoituksen sekä musiikin teoriaa. Nyström muutti Kouvolasta Tampereelle vuonna 1936, jossa hän suoritti myös vaatturin ammattiopinnot. Hän toimi jonkin aikaa vaatturina ennen ammattimuusikoksi ryhtymistään, ja hänen kerrotaan myöhemminkin valmistaneensa itse esiintymisasunsa.

Ura ja elämä

Pian Tampereelle muuttonsa jälkeen Arvo Nyström oli perustamassa 1930-luvulla toiminutta ja aikoinaan maineikasta Tampereen harmonikkaorkesteria yhdessä Armas Piispasen kanssa. Nyström ja Piispanen profiloituivat myös paikallisesti Tampereella harmonikansoiton opetuksen ja soitinrakennuksen alueella. Laajemman yleisön tietoisuuteen Nyström tuli erityisesti sota-ajan viihdytyskiertueiden ja aseveli-iltojen myötä. Nyström osallistui myös harmonikan suomenmestaruuskilpailuihin ainakin kahdesti, sijoittuen niissä kolmanneksi (1942) ja viidenneksi (1943). Hän edusti Suomea myös Suomi-Ruotsi harmonikkamaaottelussa vuonna 1943 yhdessä Viljo Vesterisen, Toivo Mannisen ja Onni Laihasen kanssa sijoittuen seitsemänneksi.
Sotien jälkeen Nyström soitti tamperelaisessa VIVO-tanssiorkesterissa muun muassa Eugen Malmstenin kanssa, minkä jälkeen hän perusti Lasse Pihlajamaan kanssa Jamsessio-yhtyeen, jossa oli mukana myös laulaja-kitaristi Jorma Ikävalko. Yhteistyö Pihlajamaan kanssa jatkui myöhemmin Pihlajamaan Pelimannit -yhtyeessä ja Nyström myös levytti Pihlajamaan kanssa neljä harmonikkaduettoa vuonna 1951.
Arvo Nyström soitti muun muassa Olavi Virran orkesterissa 1950-luvun loppupuolella. Hän oli Virran yhtyeen hanuristina myös tämän surullisenkuuluisalla "Ilomantsin keikalla" maaliskuussa 1959, missä tapahtunut skandaali johti Olavi Virran uran kääntymiseen laskusuuntaan. Von Baghin ja Kosken mukaan Nyström oli ollut voimakkaassa humalatilassa, joutunut keskeyttämään soittonsa, käyttäytynyt aggressiivisesti ja viety putkaan. Tästä johtuen koko orkesteri joutui keskeyttämään soittonsa ja yleisölle oli maksettava heidän suorittamansa pääsymaksut takaisin. Lehdistö teki asiasta kohujutun, minkä johdosta Virta sai pilkkanimen "laulava  lihapulla". Olavi Virrasta elämäkerran kirjoittaneen Hannu Nybergin mukaan koko kohun aikaansaanut Nyström selvisi Ilomantsin epäonnisesta keikasta huomattavan vähällä verrattuna siihen, millaista vahinkoa tapaus aiheutti Olavi Virralle. Nyström ei itse myöhemmin sanallakaan kommentoinut Ilomantsin tapahtumia. Esko Koskisen mukaan Nyström oli alkanut käyttää alkoholia vasta myöhemmällä iällä ja humalatilan tehneen Nyströmistä vaikean luonteen. Yleisesti ottaen Koskinen kertoo Nyströmin olleen tunnettu herrasmiesmäisestä käyttäytymisestään ja pukeutumisestaan.
Tanssi- ja ravintolamuusikkouran ohella Nyström toimi teatterimuusikkona, esimerkiksi Tampereen Työväen Teatterin Tukkijoella -esityksissä. Hän oli pienessä muusikon roolissa myös elokuvissa Kalle Aaltosen morsian (1948) sekä televisioelokuvassa Reseptillä saa ja hevosella pääsee (1973).