google/wiki40b huggingface dataset:
Sutarkullan linnavuori

Linnavuori

Linnavuori sijaitsee Karjaan kirkolta 6 kilometriä lounaaseen Lepinjärven (ruots. Läppträsket) eteläpuolella. Mäki sijaitsee Sutarkullan talon eteläpuolisen pellon keskellä olevassa peltosaarekkeessa, jossa se kohoaa yli 15 metriä ympäristöään korkeammalle. Mäki on 160×100 metrin kokoinen ja sen pohjois- ja luoteisrinteet ovat jyrkimmät. Muissa suunnissa rinteet ovat loivia. Mäen eteläreunaa kiertää maavalli, joka on rakennettu kivistä ja maa-aineksesta. Sen eteläpuolella sijaitsee terassi, joka on tulkittu esilinnaksi. Muitakin kiveyksiä tunnetaan, mutta niiden yhteydestä linnavuoreen on epävarmaa. Länsirinteen suuntainen kivrakennelma on luultavasti kiviaita, joka on rakennettu paljon myöhemmin kuin linna. Vuoden 1981 inventoinnissa löydettiin pellolta rautakautinen saviastianpala ja kvartsia.

Tutkimukset

Kohde on todettu vuonna 1931, jolloin Nils Cleve kävi inventoinnin yhteydessä tutkimassa sitä. Paikkaa ei ole tutkittu kaivauksin, mutta sitä on arvioitu pintapuolisesti vuosina 1983 (Hirviluoto ja Suominen) ja 1996 (Seppälä). Viimeksi mainittu löysi itäpuolella kulkevan tien itäpuolelta kallion, jossa saattaa myös olla kivivalleja. Linnavuori on ajoitettu rakenteensa puolesta varhaiselle keskiajalle.

Hoitaminen ja suojelu

Alueen hoitaminen aloitettiin vuosina 1991–1992 tehdyllä perusraivauksella. Tämän jälkeen on niitetty heinää ja poistettu veskoita tarpeen sitä vaatiessa (hoitajana Moisanen). Ertyisesti vallitukset pyritään pitämään puustosta vapaana. Mäki on luonnonsuojelualuetta.
Carrie Keranen

Ura

Keranen opiskeli Michiganin yliopistossa, josta hän muutti New Yorkiin pyrkiäkseen ääninäyttelijäksi. Keranen päätyi työskentelemään animen pariin ääninäyttelijänä 4Kids Entertainmentille ja tuotantopäälliköksi NYAV Post. Keranen on tehnyt dubbausrooleja muun muassa animesarjoihin ja elokuviin, kuten Mew Mew Power, Slayers Revolution ja Tekken: Blood Vengeance. Alkuperäisrooleja hän teki muun muassa Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat-sarjaan ja Kappa Mikeyyn. Kerasen ääninäyttelyä on kuultavissa myös joissakin videopeleissä, esimerkiksi Red Dead Revolverissa, Shira Oka: Second Chancessa ja League of Legendsissä.
Medieval 2: Total War: Kingdoms

Uudistukset

Lisäosa tuo neljä uutta kampanjaa sekä lukuisia uusia pelattavia kansoja. Kampanjat sijoittuvat kokonaan uusiin karttoihin, Amerikkaan, Itämerelle, Britteinsaarille ja Lähi-itään.

Americas

Tämä kampanja kertoo espanjalaisten tunkeutumisesta nykyisen Meksikon alueelle 1500-luvun alussa. Sääntöjä on muutettu siten, että Total War -kenraalit ovat nyt kuuluisia konkistadoreja, jotka nousevat laivasta historiallisesti täsmällisissä paikoissa: Cortés ja Coronado Veracruzissa ja De Montejo Jukatanin niemimaalla, jossa välillä jo rappioitunut mayojen korkeakulttuuri on nousemassa kohti uutta kukoistusta. Ranskalaiset ovat perustaneet siirtokuntia Floridan niemimaalle. Kampanjassa voi pelata Espanjalla, apasseilla, asteekeilla ja mayoilla. Mikäli pelin pelaa läpi, pelaaja saa uusiksi pelattaviksi kansoiksi taranscan-, chichimecha- ja tlaxcallans-asteekkiheimot.

Teutonic

Teutonic-kampanjassa seurataan vuodesta 1250 alkaen Saksalaista ritarikuntaa, jonka tavoiteena on käännyttää Euroopan viimeinen pakanavaltio, Liettua, kristinuskoon. Pelin aikana liettualaisille tulee mahdollisuus muuttua katoliseksi valtioksi. Se parantaa maan teknologiaa ja luo lempeämmät suhteet ympäröiviin valtioihin, mutta sytyttää levottomuuksia ja kaikki pelaajan kauppiaat, papit, vakoojat ja salamurhaajat eroavat. Tanskalla on mahdollisuus perustaa Kalmarin unioni, jos se saa valloitettua tietyt alueet Skandinaviasta. Kampanja sisältää muitakin historiallisia tapahtumia, esimerkiksi Hansaliiton perustamisen. Kampanjassa voi pelata Liettualla, Tanskalla, Saksalaisella ritarikunnalla, Novgorodin tasavallalla sekä Puolalla ja Pyhällä saksalais-roomalaisella keisarikunnalla (vain pelin läpäisemisen jälkeen).

Britannia

Englantilaiset yrittävät kampanjassa saada haltuunsa Britteinsaaret, joita asuttavat pienemmät valtiot. Maan infrastruktuuri on retuperällä, joten rakennettavaa riittää tieverkosta alkaen. Norjan viikingit ovat ottaneet Skotlantia ympäröivät saaristot haltuunsa ja ovat näin uhkana Skotlannille. Englannilla on erityisen vaikea asema, sillä heillä on paljon vihollisia ja alueita hallittavana. Kampanjassa voi pelata Englannilla, Skotlannilla, norjalaisilla, Walesilla ja Irlannilla.
Lisäksi myöhemmin pelissä muutamat englantilaiset paronit (historiaan perustuen) tekevät liiton, luoden peliin väliaikaisesti uuden valtion (Baron's Alliance), joka saa haltuunsa muutaman kaupungin ja tehtäväkseen Englannin tuhoamisen.

Crusades

Kampanja sijoittuu 1170-luvun Lähi-itään, ennen Kolmatta ristiretkeä. Erikoisuutena kampanjassa on mukana eri puolilla kuuluisia sankareita kuten Rikhard I Leijonamieli ja Salah al-Din. Näillä sankareilla voi taisteluissa esimerkiksi parantaa sotilaiden moraalia ja nostaa joukkojen hyökkäysvoimaa. Kampanja sisältää myös paljon historiallisia tapahtumia ja yksiköitä. Tämä kampanja on pelattavissa Antiokian ruhtinaskunnalla, Jerusalemin kuningaskunnalla, Egyptillä, Turkilla ja Bysantin keisarikunnalla.
Lido (ravintola)

LIDO on latvialainen ravintolaketju, joka on perustettu vuonna 1987. Sen omistaa Gunārs Ķirsons. Ketjuun kuuluu yhdeksän ravintolaa, joissa työskentelee yli 1 000 henkilöä. Yrityksen päämarkkina-alue on Latvian pääkaupunki, Riika. Ketju on tunnettu siitä, että asiakkaat saavat itse kasata annokset buffet-tyyppisesti ja maksavat annoksen painon mukaan kassalle. Lidolla on myös oma panimo, jossa se tuottaa muutamaa erityyppistä olutta.
Vuonna 2009 yritys avasi ensimmäisen ravintolansa Viroon. Lido suunnitteli ravintolan ja huvipuiston avaamista myös Suomeen vuodeksi 2013. Vuoden 2015 alussa Lido sai jatkettua sille Lappeenrannassa varatun tontin varausta vuodella, mutta toimitusjohtajan myönsi, että viivytykset ovat mahdollisia.
Seidi Valtokari

Seidi Erika Valtokari, o. s. Majava (s. 12. huhtikuuta 1914 Siikajoki) on suomalainen näytelmäkirjailija. Hän käytti myös nimimerkkiä Eriika Apaja.
Valtokari kävi kansakoulun ja käsityökoulun. Hän työskenteli myymälänhoitajana ja asui vuodesta 1951 Oulussa.
Adlersköld

Adlersköld oli Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 1041. Suku on lähtöisin Mecklenburgista, mistä Hans Bartels (k. 1664) muutti kauppiaaksi Tukholmaan, missä keräsi suuren omaisuuden. Hänen poikansa Lydert (1629-1700) jatkoi isänsä kauppatointa ja hänet aateloitiin vuonna 1683 nimellä Adlersköld. Hänen poikansa Jonas (1661-1697) toimi Valtakunnanarkiston kanslistina, mutta palatessaan ulkomaanmatkalta hän "kuoli melankoliaan".
Plutos

Plutos (m.kreik. Πλοῦτος) oli kreikkalaisessa mytologiassa alun perin agrikulttuurisessa Kreikassa hyvän sadon jumala, mutta muuttui myöhemmin yleisestikin vaurauden jumalaksi. Hänen vanhempansa olivat Demeter ja Iasion, joka makasi tämän kanssa kolmasti kynnetyllä pellolla. Eleusiin mysteereissä Plutos esiintyi jumalaisena lapsena Demeterin seurassa. Plutos samastui ajoittain Haadeeseen, joka tunnettiin maan sisästä löytyvien rikkauksien jumalana myös nimellä Pluton.
Vaikka Plutos useimmiten esitettiin nuorena runsaudensarvea kantavana poika, Aristofaneen samannimisessä näytelmässä Plutos on vanha ryysyinen sokea mies. Näytelmässä Plutos kertoo sokeutensa syyksi sen, että nuoruudessaan hän oli uhannut Zeukselle menevänsä ainoastaan viisaiden ja sivistyneiden luokse, jolloin tämä oli lyönyt häntä sokeudella kateudestaan hyviä ihmisiä kohtaan.
Festival vodoun

Festival vodoun (myös Perinteiden päivä tai Fête du Vodoun, tunnetaan myös Perinteisenä uskontojen päivänä) on vuosittain tammikuun 10. päivänä Beninissä järjestettävä festivaali, jossa juhlitaan traditionaalisen afrikkalaisen uskonnon kulttuuria ja perinnettä.  
Beninissä vodoun julistettiin virallisesti uskonnoksi vuonna 1996. Tammikuun 10. on virallinen vapaapäivä. Festivali on houkutellut osallistumaan sekä tuhansia sille omistautuneita, että matkailijota. Festivaalia vietetään koko maassa, mutta pääasiassa Ouidahissa ja Grand-Popossa. 
Festivaali houkuttelee matkailijoita eri maista ja kulttuureista. Lisäksi osallistujia on afrikkalaisen diasporan piiristä, kuten Brasiliasta, Haitista, Martiniquesta, Amerikoista, Euroopasta ja Aasiasta.
Festivaali yrittää rakentaa vodouniin liittyvän taiteen kautta neljän vuosisadan historiaa Afrikan, Karibian, Amerikkojen ja Euroopan välillä. Näiden eri kansojen välinen historia perustuu suurelta osin orjakauppaan, jossa Beninin alue oli orjien merkittävä kokoamispaikka 1700-luvulla. Vaikka orjien edellytettiin luopuvan kulttuuriperintönsä taiteellisista ilmaisuista, vodoun levisi Atlantin yli. Vodoun-rituaaleja järjestettiin muun muassa Brasiliassa ja Boliviassa, vaikka ne olivat kiellettyjä orjien kuoleman- tai vankeusrangaistuksen uhalla. Salassa toimitetut Vodoun-rituaalit integroitiin katolisiin rituaaleihin  ja käsityksiin, jolloin niistä tuli hyväksyttäviä. Vodouniin liittyvät Capoeira Brasiliassa ja Santeria Kuubassa, Kolumbiassa ja Venezuelassa.
Etelä-Kiinan meri

Etelä-Kiinan meri on Kiinan eteläpuolella sijaitseva Tyynenmeren reunameri. Se rajoittuu idässä Taiwanin saareen ja Filippiineihin, etelässä Borneon saareen ja lännessä Indokiinan ja Malakan niemimaihin. Sen pinta-ala on laskentatavasta riippuen 3 000 000 – 3 500 000 neliökilometriä, ja se on maailman kuudenneksi suurin merialue viiden valtameren jälkeen. Meren keskisyvyys on 1 212 metriä.
Etelä-Kiinan meri on yhteydessä Itä-Kiinan mereen Taiwaninsalmen eli Formosansalmen kautta. Muita salmia ovat muun muassa Luzoninsalmi, Sundasalmi ja merirosvoistaan tunnettu Malakansalmi.
Etelä-Kiinan meren suurimpia lahtia ovat Siaminlahti ja Tonkininlahti. Meren lounaisosassa on suuri Sundan matalikko, joka ulottuu Siaminlahdelta Jaavanmerelle saakka. Matalikon alueella meri on yleisesti alle 60 metriä syvä. Meren syvin alue on Paracelsaarilta ja Luzoniin ulottuvalla alueella oleva laaja syvänmeren tasanne Etelä-Kiinan allas, jonka keskisyvyys on 4 000–5 000 metriä ja syvin kohta 5 560 metriä. Meren itäosassa, Luzonin länsipuolella on lisäksi Manilan syvänne, joka yltää 5 400 metrin syvyyteen saakka. Alueella on vuosisatojen kuluessa liikkunut merirosvoja.  
Suurimmat Etelä-Kiinan mereen laskevat joet ovat Helmijoki, Punainen joki, Mekong ja Chao Phraya.
Etelä-Kiinan meren rantavaltiot kiistelevät merialueidensa rajoista sekä alueen saarten omistusoikeudesta. Etelä-Kiinan meren poikki kulkee valtaosa esimerkiksi Japaniin menevästä öljystä. Aluekiistojen eskaloituminen tavalla, joka vaarantaisi merenkulun turvallisuuden, voisi olla haitaksi koko maailmantaloudelle.
Manning the Helm

Vastaanotto

EP sai erinomaisen vastaanoton. Kaaoszinen Jarmo Hänninen vertasi tuotosta yhtyeen alkuaikojen julkaisuihin, mainiten kappaleiden paranevan loppua kohden, ja ainoan ongelman olevan uuteen laulajaan tottumisen. Metalliluolan arvio suitsuttaa uutta laulajaa, ja pitää vaihtelevaa albumia kappaleiden vaihtelevuudesta huolimatta yhtenäiseltä.
Katja Lindroos

Katja Lindroos (s. 1969) on toimittaja, tutkija ja yrittäjä. Lindroos on työskennellyt muun muassa Imagen toimituspäällikkönä ja Muoto-lehden päätoimittajana. Koulutukseltaan Lindroos on taiteen maisteri ja on kuratoinut ja opettanut Taideteollisessa korkeakoulussa sekä vetänyt ideointityöpajoja.
Lindroos on toimittanut ja kirjoittanut teokset 50-, 60- ja 70-luvun kerros- ja rivitaloista, elämänhallinnasta, brändeistä, designista ja flamencosta, sekä tehnyt Amsterdamin matkaoppaan.
Manchesterin oopperatalo

Manchesterin oopperatalo on oopperatalo Manchesterissä Britanniassa. 1 920 katsojaa vetävässä oopperatalossa esitetään musikaaleja, baletteja, konsertteja ja joulun aikaan pantomiiminäytöksiä. Kaupungissa on myös toinen oopperatalo, Palace Theatre.
Oopperatalo avattiin tapaninpäivänä 1912. Siellä esitettiin Euroopan ensi-ilta West Side Storysta vuonna 1958, sekä Britannian alueellinen ensi-ilta Andrew Lloyd Webberin Oopperan kummituksesta 1993.
Jean-Pierre Melville

Jean-Pierre Melville (20. lokakuuta 1917 Pariisi, Ranska – 2. elokuuta 1973 Pariisi, Ranska) oli etenkin rikoselokuvistaan tunnettu ranskalainen ohjaaja. Hänen maineikkampia teoksiaan ovat Punainen ympyrä ja Yön sudet. 
Melvillen varhaiset elokuvat olivat Ranskan uuden aallon ohjaajien esikuvia. Melvillen oikea nimi on Jean-Pierre Grumbach, mutta toimiessaan toisen maailmansodan aikana Ranskan vastarintaliikkeessä hän otti käyttöön nimen Melville kunnioituksesta arvostamaansa kirjailijaa Herman Melvilleä kohtaan ja käytti sitä elämänsä loppuun saakka.
R. W. Ekmanin muotokuvahermi

R.W. Ekmanin muotokuvahermi on Wäinö Aaltosen valmistama, Robert Wilhelm Ekmania esittävä veistos. Veistos valmistui vuosina 1924–1926, ja se paljastettiin 4. tammikuuta 1927. Se sijaitsee Turun keskustassa, Turun taidemuseon edustalla.
Teos on korkeudeltaan 4,1 metriä. Sen materiaali on punagraniitti, ja se on hakattu yhdestä monoliitista ja on hermi.
Teos kuuluu Turun kaupungin kokoelmiin, ja se hankittiin G. A. Petreliuksen lahjoitusvaroin.
Hermi muodostaa antiteettisen ryhmän sitä kasvokkain olevan V. Westerholmin muotokuvahermin kanssa.
Kiniinipuu

Ulkonäkö ja koko

Kiniinipuu on monivuotinen ikivihreä puu, yleensä 4-10 m korkea, mutta voi kasvaa parhaimmillaan jopa 30 m korkeaksi. Sen kuori on sileä ja ruskea, pitkulaiset lehdet yläpinnalta vaaleanvihreät, alapinnalta lehtisuonten kohdalta valkoisen nukan peitossa.

Levinneisyys

Kiniinipuu kasvaa luonnonvaraisena Etelä-Amerikassa Andien rinteillä 800-2300 metrin korkeudella alueella, joka ulottuu Boliviasta Costa Ricaan. Kiniinipuuta on istutettu kaikkialle tropiikkiin sen lääkinnällisten ominaisuuksien takia. Siitä on tullut pienillä saarilla, kuten Galapagosilla ja Havaijilla, haitallinen vieraslaji. Sitä pidetään yhtenä maailman sadasta haitallisimmasta vieraslajista.
Herrgårdsost

Herrgårdsost on ruotsalainen lehmänmaidosta valmistettava puolikova juusto. 
Herrgårdsost-kiekko muistuttaa kärrynpyörää, ja se painaa 12–20 kilogrammaa. Juusto on vaaleankeltaista, ja siinä on herneen kokoisia koloja.
Herrgårdsostin rasvapitoisuus on 28 prosenttia kuiva-aineesta. Sen maku on mieto ja pähkinäinen. Herrgårdsostia nautitaan usein leivän päällä ja joskus lämpimissä ruoissakin. Viiniksi sen kanssa sopii valkoviini.
Arja Raatikainen

Arja Anita Raatikainen (s. 1958) on suomalainen tanssija, tanssinopettaja ja koreografi. Raatikainen on tanssinut muun muassa Anzu Furukawan ja Kenneth Kvarnströmin teoksissa. Opetuksessaan ja teoksissaan hän korostaa tanssijan maahan juurtumista, sisäisiä mielikuvia ja kurinalaisutta. Hänen teoksiaan ovat muun muassa Valkoinen hymy, Vibrations, Painajainen 2, One way only ja Kommentteja. Raatikainen on toiminut Teatterikorkeakoulun tanssitaiteen laitoksen professorina 1996–1998 ja taiteilijaprofessorina vuodesta 1998.
Vuonna 2009 Raatikainen palkittiin Pro Finlandia -kunniamerkillä.
Oksetaani

Paklitakseli

Paklitakseli on esimerkki luonnossa esiintyvästä molekyylistä, jossa on oksetaanirengas. Sitä käytetään monien syöpätyyppien hoidossa solunsalpaajana. Molekyylin oksetaanirenkaalla on tärkeä rooli paklitakselin sitoutumisessa syöpäsolujen tubuliineihin.
Purjelento

Lentämistä aurinkoenergialla

Purjelento alkaa koneen hinaamisella taivaalle tyypillisesti noin 500 metrin korkeuteen. Hinaus voi tapahtua lentokoneella, tarkoitukseen rakennetulla vintturilla tai autolla. 500 metristä matka jatkuu ylöspäin tavallisesti noin 2000 metriin.
1930-luvulla ja uudestaan 1980-luvulta lähtien purjelentoa harrastettiin liitokoneilla, jotka lähtivät lentoon joko vuorelta tai mäeltä tai tasaisemmilla seuduilla kumiköyden vetämänä. Tuolloin lennot olivat ajallisesti perin lyhyitä.
Muutaman sadan metrin korkeuteen hinatun koneen irrotuksen jälkeen lentäjä etsii sopivan nousevan ilmavirtauksen, jonka mukana voi nousta ylemmäs. Kun haluttu korkeus on saavutettu, lentäjä ohjaa purjelentokoneen seuraavaan nostokohtaan ja näin lentämistä voi jatkaa pitkäänkin. Suomessakin on näin lennetty jopa yli 1 000 kilometrin matkalentoja.
Purjelentokoneen tarvitsemia nousevia ilmavirtauksia ovat termiikit, rinnetuuli sekä aaltovirtaukset. Termiikkejä eli voimakkaita konvektiovirtauksia syntyy erityisesti keväällä ja kesällä Auringon lämmittäessä toisia maastokohteita enemmän kuin toisia.
Purjelennon termiikkien eli tinttien tarve rajaa vuoristojen ja trooppisten alueiden ulkopuolella lentämisen kesäaikaan. Suomessa purjelentokausi alkaakin tyypillisesti maalis–huhtikuussa ja jatkuu aina syyskuun lopuille.
Rinnetuulta esiintyy esimerkiksi Alpeilla ja Pohjois-Ruotsin ja Norjan vuorilla. Suomea lähin rinnetuulilentokeskus on Kebnekaise Ruotsin Lapissa. Siellä lennetään talvella.

Historia

Purjelento on ollut merkittävä ilmailuharrastus 1930-luvulta alkaen. Monissa maissa sitä tukee valtio merkittävästi, esimerkiksi Ranskassa valtio rahoitti jopa 80 prosenttia purjelentokerhojen kalustosta vielä 1960-luvulla. 1930-luvun Saksassa ja Neuvostoliitossa purjelennolla oli yhteyksiä maiden sotilasilmailun kehittämiseen. Myös Suomen ilmailuliiton edeltäjä Suomen ilmapuolustusliitto painotti maanpuolustuksellista lentämistä syksyyn 1944 asti.
Suomen purjelentotoiminta kattaa koko maan. Purjelennon piti olla vuoden 1940 Helsingin kesäolympialaisten laji.

Koulutus

Purjelentäjän lupakirjan voi lunastaa maksua vastaan kun on suorittanut hyväksytysti teoriakokeen ja saanut riittävän määrän lento-opetusta ja lentänyt tarkastuslennon. Teoriakokeiden läpipääsyraja on 75 %.

Harrastusmahdollisuudet

Purjelentoa voi harrastaa erityisissä ilmailukerhoissa, jotka yleensä omistavat lentokoneet. Rahoituksen kerho yleensä hankkii jäsenten jäsenmaksuilla sekä talkootyöllä, jolla voidaan alentaa harrastuksesta koituvia kustannuksia.
Syksyn 2007 saapumiserästä alkaen Puolustusvoimien Urheilukoulu ottaa vastaan purjelentäjiä asevelvollisuuden suorittamiseen, jolloin on mahdollista kehittää purjelentotaitoa ohessa.
Kárystos

Maantiede

Kárystos sijaitsee Euboian saaren kaakkoiskärjessä Eteläisen Euboianlahden rannalla ja Óchi-vuoren juurella. Kárystoksen kunta käsittää koko Euboian kaakkoispään. Kuntaan kuuluvat myös Petalioín saaret, mukaan lukien Chersonísi, Lamperoúsa, Megalónisos Petalión ja Tragonísi, sekä saaret Kavallianí, Mandiloú ja Stýra.

Nykyinen kaupunki

Kaupunki kukoisti vielä bysanttilaisella kaudella. Myöhemmällä keskiajalla väestö kuitenkin siirtyi rannikkoalueelta turvallisemmille seuduille vuoristoon. Venetsialaisvallan aikana 1200-luvulta lähtien seudun elämä keskittyi Castello Rosson kukkulalle eli oletetun antiikin aikaisen akropoliin paikalle rakennetun linnan ympäristöön. 1300-luvulla rannalle nykyisen kaupungin kohdalle rakennettiin venetsialainen Boúrtzin nimellä tunnettu linna.
Nykyinen Kárystoksen kaupunki perustettiin Kreikan itsenäistymisen jälkeen vuonna 1843 kuningas Oton käskystä, kun väestö oli pyytänyt uuden kaupungin perustamista rannikolle olojen vakiinnuttua. Kaupungin alkuperäinen nimi oli kuninkaan mukaan Othonoúpoli (Οθωνούπολη). Vuonna 1863 sen nimeksi vaihdettiin antiikin aikaisen kaupungin mukaan Kárystos.
Kaupunki tunnetaan 1800-luvulla rakennetuista uusklassisista taloistaan. Niihin lukeutuu muun muassa kunnantalo. Antiikin aikaisia jäänteitä kaupungissa ei juuri ole. Kárystoksen merkittävin kirkko on Pyhän Nikolaoksen (Ágios Nikólaos) kirkko.
Nykyinen Kárystoksen kunta muodostui, kun Kárystos, Kafiréas, Marmári ja Stýra yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Bourbonnais’n junaturma

Tapahtumien kulku

Yhdysvaltain kansallisen matkustajajunayhtiö Amtrakin pikajuna numero 59, City of New Orleans, lähti Chicagosta lähes ajallaan kohti New Orleansin kaupunkia. Hieman ennen kello kymmentä illalla paikallista aikaa, kun juna oli sivuuttamassa Bourbonnais'n kaupunkia 127 kilometrin tuntinopeudella, veturinkuljettaja näki edessä radalla raskaan ajoneuvoyhdistelmän, joka oli ylittämässä rataa tasoylikäytävän varoituslaitteista ja puomeista huolimatta.
Hätäjarrutuksesta huolimatta pikajuna törmäsi rautatangoilla lastatun ajoneuvoyhdistelmän puoliperävaunuun. Törmäyksen seurauksena junan kaksi veturia sekä 11 junan 14 vaunusta suistui kiskoilta. Osa suistuneista vaunuista osui sivuraiteella seisseisiin tavaravaunuihin ja vaurioitui pahoin.
Yhdysvaltain onnettomuustutkintakeskus National Transportation Safety Board totesi selvityksessään, että ajoneuvoyhdistelmän kuljettaja kiersi alaslaskeutuneet tasoristeyspuomit yrittäessään ylittää rataa lähestyvän junan edestä. Yhdistelmän kuljettajan mukaan varoituslaitteet eivät kuitenkaan varoittaneet ennen kuin hänen ajoneuvonsa oli jo radalla. Tutkintalautakunnan mukaan syy oli ajoneuvoyhdistelmän kuljettajan toiminnassa ja väistämisvelvollisuuden noudattamatta jättämisessä. Kuljettaja tuomittiin kahden vuoden ehdottomaan vankeuteen ajopäiväkirjan epäselvyyksien ja ajo- ja lepoaikarikkomusten vuoksi.
Sarabande

Sarabande (ital. sarabanda, esp. zarabanda) on hidas kolmijakoinen tanssi, jonka ominaispiirteenä on toisen ja kolmannen iskun sitominen yhteen. Tästä syntyy tanssin erityispiirteinen rytmi, jossa vuorottelevat neljäsosa- ja puolinuotit. Sarabande on yksi barokkisarjan osista.
Ensimmäinen maininta sarabandesta on vuonna 1539 Väli-Amerikassa, Panamassa kirjoitetussa runossa. Ilmeisesti tanssista tuli suosittu Espanjan siirtomaissa, josta se saapui myöhemmin emämaahan. Vaikka sarabande kiellettiin Espanjassa vuonna 1583 säädyttömänä, siitä on paljon mainintoja tuon ajan kirjallisuudessa (muun muassa Miguel de Cervantesilta).  
Tunnetuimpia sarabandeja ovat Johann Sebastian Bachin Goldberg-muunnelmien teema Aria ja La folie espagnole, jonka melodia esiintyy lukuisissa eri säveltäjien teoksissa aina Monteverdistä nykypäivään.
Säveltäjä Christoph Nichelmann kuvaili sarabandea vuonna 1755 sanomalla:
”Sarabanden luonne velvoittaa säveltäjän luomaan sellaisia harmonioita, jotka kohottavat kuulijan mielentilaa ja herättävät hänessä ihastusta ja kunnioitusta.”
Imipeneemi

Ominaisuudet ja käyttö

Huoneenlämpötilassa imipeneemi on kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee kohtalaisesti veteen, heman metanoliin ja niukasti etanoliin. Imipeneemi on optisesti aktiivinen yhdiste, ja sen ominaiskiertokyky vesiliuoksessa on + 86,8. Imipeneemin antibioottiset ominaisuudet perustuvat siihen, että yhdiste estää bakteerien transpeptidaasientsyymejä ja bakteerien soluseinämien biosynteesi estyy. Imipeneemi on vaikutuskirjoltaan suhteellisen laajakirjoinen ja tehoaa niin gramositiivisiin kuin gramnegatiivisiinkin bakteereihin. Se myös kestää eräiden bakteerien tuottamia beetalaktamaasientsyymejä eikä hydrolysoidu niiden vaikutuksesta. Eräät bakteerit, kuten MRSA, kuitenkin tuottavat metallobetalaktamaaseja, jotka inaktivoivat imipeneemin, ja nämä bakteerit ovat imipeneemille resistenttejä. Imipeneemiä käytetään useissa bakteeri-infektioissa, esimerkiksi vakavan keuhkokuumeen tai muiden hankalasti hoidettavien ja sairaalahoitoa vaativien bakteeri-infektioiden hoidossa. Yhdiste annostellaan ruiskeena suoneen tai lihakseen. Imipeneemi annostellaan käytännössä aina yhdessä silastatiinin kanssa, koska muuten ihmisen munuaisten dehydropeptidaasi I-entsyymi inaktivoisi sen. Silastatiini myös alentaa imipeneemin myrkyllisyyttä ihmiselle.

Haittavaikutukset

Imipeneemi on kohtalaisen hyvin siedetty lääkeaine. Tyypillisimpiä haittavaikutuksia ovat huonovointisuus, vatsakivut ja ripuli. Myös allergiset reaktiot ja laskimotulehdus ovat mahdollisia. Erityisesti iäkkäillä potilailla imipeneemi saattaa aiheuttaa kouristuskohtauksia.

Valmistus

Imipeneemi on puolisynteettinen yhdiste. Sitä valmistetaan tienamysiinin ja metyyliformimidaatin välisellä reaktiolla.