google/wiki40b huggingface dataset:
Steve Rucchin

Seuraura

Rucchin lopetti vakavan jääkiekon pelaamisen 15-vuotiaana ja keskittyi enemmän opiskeluihin. Hän pelasi kuitenkin samalla high schoolin joukkueessa ja myöhemmin Länsi-Ontarion yliopiston joukkueessa opiskeluiden ohella. Rucchin oli yliopistonsa parhaita jääkiekkoilijoita ja hänet valittiin kertaalleen OUAA-liigan parhaaksi pelaajaksi. Osa-aikainen Mighty Ducks of Anaheimin kykyjenetsijä Richard Green sai kuulla Rucchinista ja vakuuttui tämän kyvyistään nähdessään Rucchinin pelaavan. Anaheim varasi Rucchinin täydennysvaraustilaisuudessa 1994. Hän sai saman kesän aikana myös ammattilaissopimuksen ja biologian loppututkinnon yliopistosta.
Rucchin aloitti kauden 1994–1995 IHL-liigan San Diego Gullsissa, mutta pääsi pelaamaan Anaheimiin, kun NHL:n työsulku loppui. Rucchin nousi Anaheimin ykköskentällisen keskushyökkääjäksi Paul Kariyan ja Teemu Selänteen väliin kaudella 1996–1997. Hän teki kauden aikana 67 pistettä. Seuraavallakin kaudella Rucchin teki 53 pistettä. Anaheim solmi hänen kanssaan kesällä 1998 neljän vuoden sopimuksen, jonka kokonaisarvo oli 9,2 miljoonaa dollaria.
Kaudella 1998–1999 Rucchin ylitti jälleen 60 pisteen rajan ja teki ensimmäistä kertaa urallaan yli 20 maalia (23). Kaudet 2000–2001 ja 2001–2002 menivät Rucchinilta pilalle loukkaantumisten takia. Rucchin palasi jälleen kaudella 2002–2003 Anaheimin avainpelaajien joukkoon. Hän teki kauden aikana 58 pistettä ja 20 maalia. Anaheim eteni keväällä Stanley Cup -finaaleihin, mutta hävisi New Jersey Devilsille. Rucchin oli vuonna 2003 ehdolla Bill Masterton Memorial Trophyyn, joka jaetaan omistautumisesta jääkiekkoilulle. Rucchin nimettiin Anaheimin kapteeniksi kaudeksi kaudeksi 2003–2004. Hän pelasi uransa 607. ottelunsa Anaheimissa 16. maaliskuuta 2004 ja nousi Kariyan ohi eniten otteluita Anaheimissa pelanneeksi jääkiekkoilijaksi. Rucchin pelasi Anaheimissa lopulta 616 runkosarjapeliä, mikä piti hänet Anaheimin tilastoykkösenä vuoteen 2009, jolloin Selänne pelasi 617. pelinsä Anaheimissa.
Elokuussa 2005 Rucchin kaupattiin New York Rangersiin vaihdossa Trevor Gilliesiin ja varauvuoroon, kun Anaheim joutui tekemään tilaa palkkakattoon. NY Rangerissa hän pelasi kauden 2005–2006 tehoin 13 maalia ja 23 syöttöä. 3. heinäkuuta 2006 Rucchin siirtyi vapaana pelaajana Atlanta Thrashersiin. Rucchinin kausi Atlantassa päättyi aivotärähdykseen. Hän loukkasi iskussa myös silmässä olevan hermon, minkä takia Rucchin ei pystynyt palaamaan NHL-kaukaloihin edes kaudella 2007–2008. Rucchin ilmoitti vuonna 2007 lopettamisestaan.

Maajoukkueura

Rucchin on edustanut Kanadaa kerran MM-tasolla. Hän oli mukana Kanadan joukkueessa MM-kilpailuissa 1998.

Yksityiselämä

Steve Rucchinin veli Larry oli myös jääkiekkoilija. Hän pelasi ammattilaisuransa Euroopassa. Steve ja Larry olivat toinen veljespari, joka kohtasi toisensa MM-turnauksessa. Larry Rucchin edusti Italiaa, kun Steve pelasi Kanadan paidassa. Larry kuoli paksusuolen syöpään vuonna 2002.
Progressiivinen puolue (1912)

Progressiivinen puolue (engl. Progressive Party) oli Yhdysvalloissa 1910–luvulla toiminut poliittinen puolue. Poliittiselta kannaltaan puolue oli keskusta-vasemmistolainen. Puolue perustettiin vuonna 1912 ja lakkautettiin 1916.
Yhdysvaltain entinen presidentti (1901–1909) Theodore Roosevelt osallistui puolueen ehdokkaana vuoden 1912 presidentinvaaleihin, koska häntä ei valittu republikaanisen puolueen ehdokkaaksi. Vaalit voitti demokraattien Woodrow Wilson, ja puolueen toiminta lakkasi pian vaalien jälkeen.
Kommunistinen propaganda

Kommunistisella propagandalla tarkoitetaan propagandaa, jonka tehtävänä on edistää kommunististen liikkeiden päämääriä, tuoda sen edustamaa aatetta näkyvämmäksi.

Kommunistinen propaganda marxismi-leninismin mukaan

Suuri neuvostotietosanakirja määrittelee kommunistisen propagandan vastakohtaisena kutsumalleen porvarilliselle propagandalle, jonka kuvataan ohjaavan ihmisiä palvelemaan hallitsevan luokan etuja. Kommunistinen propaganda on esitetty tieteellisesti perustelluksi järjestelmäksi kommunistisen ja marxilais-leninistisen aatteen läpiviemiseksi kouluttamisen, harjoittelun ja massojen ohjaamisen kautta.
Temppeli C (Selinus)

Historia

Temppeli C oli rakennettu arkaaisella kaudella 500-luvun eaa. ensimmäisellä puoliskolla. Se oli oletettavasti omistettu Apollonille, mutta sitä on ehdotetu myös Herakleen temppeliksi. Temppeli ilmeisesti tuhoutui lopullisesti maanjäristyksessä 400-luvulla jaa., vaikka karthagolaiset olivatkin tuhonneet kaupungin jo vuosina 409 eaa. ja 250 eaa.
Temppeli kaivettiin vuonna 1823. Kaivaukset suorittivat brittiläiset arkkitehtien Samuel Angell ja William Harris johdolla. Pohjoisenpuolisen pitkän sivun pylväistä 14 kunnostettiin vuosina 1925–1926. Rauniot kärsivät vaurioita maanjäristyksessä vuonna 1968.

Rakennus

Temppeli C sijaitsi Selinuksen akropoliilla eli yläkaupungin alueella. Se oli akropoliin temppeleistä suurin ja sijaitsi kukkulan korkeimmalla kohdalla.
Temppeli edusti doorilaista tyyliä. Siinä oli lyhyillä sivuilla kuusi ja pitkillä sivuilla 17 pylvästä. Pylväiden halkaisija niiden alaosassa oli noin kaksi metriä. Kulmapylväät olivat vielä paksumpia. Temppelin stylobaatin koko on noin 24 x 63,7 metriä. Sisällä temppelissä oli pronaos, pitkä ja kapea naos eli cella sekä adyton. Temppelin arkaaisuus näkyy erityisesti sen pitkänomaisessa muodossa.
Temppelin friisi oli koristeltu triglyfeillä ja kaiverretuilla metoopeilla. Sen päällä oli korniisi, joka oli päällystetty monivärisesti maalatuilla terrakotasta tehdyillä levyillä. Päätykolmiot oli koristeltu muun muassa gorgoilla, jotka olivat myös maalattua terrakottaa. Temppeliin liittyi kaksi alttaria, vanhempi sen kaakkoispuolella ja uudempi itäpuolella.
Temppelin koristeosia ja niiden rekonstruktioita on Palermon arkeologisessa museossa (Museo Archeologico Regionale Antonio Salinas).
Kaarel Robert Pusta

Kaarel Robert Pusta (1. maaliskuuta 1883 Narva – 4. toukokuuta 1964 Madrid) oli virolainen poliitikko ja diplomaatti.

Elämäkerta

Pusta syntyi Narvassa vuonna 1883 ja hänellä oli nuorena yhteyksiä radikaaliliikkeeseen. Vuonna 1903 hän joutui pidätetyksi tsaarin vastaisesta toiminnasta. Hänen sellitoverinsa oli Mihail Kalinin, josta tuli sittemmin merkittävä bolševikkijohtaja. Vuodesta 1904 Pusta asui ulkomailla Englannissa, Ranskassa ja Sveitsissä. Hän opiskeli Pariisissa ja Bernissä pitäen samalla yllä yhteyksiä radikaaliliikkeeseen Virossa esimerkiksi ottamalla osaa vasemmistolaisen Uudised-lehden toimintaan. Pusta palasi Viroon vuonna 1906 työskennellen ensin Virulane-lehdelle (1906–8) ja sittemmin Paevalehtelle (1910–14). Vuonna 1915 Pusta nostettiin Venäjän armeijaan, jossa hän toimi armeijan siviilihallinnossa.
Vuonna 1917 Pustasta tuli länsimaihin lähetetyn virolaisen diplomaattisen edustuston jäsen, jonka tarkoituksena oli saada tunnustus Viron itsenäisyydelle Ranskalta ja Yhdistyneeltä kuningaskunnalta. Muita lähetystön edustajia olivat Jaan Tõnisson, Ants Piip ja Eduard Virgo. Pusta toimi myös Viron ensimmäisenä Ranskan lähettiläänä ja Pusta saikin Ranskan tunnustamaan Viron itsenäisyyden vuonna 1922. Pusta säilytti virkansa vuoteen 1933 saakka, lukuun ottamatta lyhyttä kautta vuosina 1924 ja 1925, jolloin hän toimi Viron ulkoministerinä. Vuosina 1934-35 Pusta oli Viron Puolan lähettiläs ja vuodesta 1935 maan Tanskan ja Neuvostoliiton lähettiläs. Konstantin Pätsin vallankaappauksen jälkeen vuonna 1934 Viron vapaussotureiden liitto eli vapsit mainitsivat Pustan yhtenä mahdollisena heidän kaavailemansa uuden hallituksen jäsenistä. Pusta pidätettiin vuonna 1936, mutta koska ei voitu osoittaa hänen tienneen vapsien suunnitelmista hänet vapautettiin. Korvauksena Pustalle annettiin neuvonantajan virka Viron Pariisin lähetystöstä. Neuvostoliiton miehitettyä Viron vuonna 1940 Pusta jäi ulkomaille, jossa hän pyrki osoittamaan kansainväliselle yhteisölle Viron miehityksen olleen laiton. Pusta kuoli Madridissa vuonna 1964.
Pusta julkaisi elämänsä aikana useita teoksia. Hän oli Euroopan yhtenäisyyden kannattaja ja käsitteli aihetta vuonna 1931 julkaistussa teoksessa L’idee de l’union européenne devant les gouvernements et de la Société des Nations (1931). Hänen muita teoksiaan olivat Problèmes de la Baltique (1934), The Soviet Union and the Baltic States (1942) ja vähän ennen hänen kuolemaansa julkaistu Pustan muistelmat Saadiku päevik.
Maantiivistäjä

Maantiivistäjä - myös (täry)jyrä, tärytin tai tärylevy ("tärylätkä") - on yleisnimi joukolle koneita, jolla voi tiivistää maa-aineksia. Tiivistäjien toiminta perustuu joko pelkkään massaan (jyrät) tai sen ohella myös iskuvoimaan (täryt). Tiivistäjien voimanlähteenä on lähes poikkeuksetta polttomoottori (bensiini tai diesel), harvoin sähkö tai paineilma. Käyttökohteet: Maa-ainesten tiivistys ennen rakentamista tai kaivantojen täytön jälkeen; tiivistys ennen maan pinnoittamista (asvaltti, pihakivetys, laatat) tai edellä mainittujen pinnoitteiden tiivistys, jolloin tiivistys perustuu lähinnä puhallushiekan tai vastaavan tiivistymiseen pihakivien tai –laattojen välissä. Laitteiden tiivistysteho vaihtelee maa-aineksesta ja laitteen ominaisuuksista riippuen noin 10 cm:stä jopa 60 cm:iin. Suurimpia tärylevyjä lukuun ottamatta nykyisten laitteiden äänenpainetaso jää yleensä alle 100 dB:iin.
Ostosten palautusoikeus EU-alueella

Ostosten palautusoikeus EU-alueella tarkoittaa kuluttajalle sitä, että hänellä on EU:n alueella samat palautusoikeudet kuin Suomessa. Oikeudet ovat voimassa, kauppaa käydään Euroopan unionin sisällä. Samoja säännöksiä noudattavat kaikki EU:n 28 jäsenmaata sekä Islanti, Liechtenstein ja Norja.

Ostosten palauttaminen

EU:ssa on oikeus perua etämyyntituotteen kauppa 14 päivän kuluessa ostotapahtumasta. Sääntö pätee aina, kun ostat tuotteita muuten kuin käymällä fyysisessä kaupassa. Harkinta-aika päättyy 14 päivää tuotteen toimittamispäivän jälkeen. Jos harkinta-aika kuitenkin muuten päättyisi yleisenä vapaapäivänä, harkinta-aika jatkuu seuraavaan arkipäivään asti. Voit perua tilauksesi mistä hyvänsä syystä, myös siksi, että satuit vain muuttamaan mielesi. Peruuttamisesta on aina kuitenkin ilmoitettava. Tuotetta ei voi kuitenkaan palauttaa ilmoittamatta kaupan purkamisesta.
Myyjän on palautettava rahat sinulle 14 päivän kuluessa siitä, kun ilmoitus on vastaanotettu. Myyjä voi lykätä rahojen palauttamista, jos tuotetta ei ole saatu takaisin tai jos ei ole näyttöä siitä, että olet lähettänyt sen takaisin. Palautukseen tulee sisältyä myös kaikki toimituskulut, jotka olet ostoksen yhteydessä maksanut. Myyjä voi kuitenkin periä maksun lisätoimituskuluista, jos olet pyytänyt erikseen pika- tai erikoistoimitusta.
Sinun on maksettava tuotteen palautuskulut.
Oinaskadun koulu

Oinaskadun koulu on Järvenpäässä toimiva luokkien 1-5 peruskoulu. Koulussa toimii viisi luokkaa. Kuudes luokka tästä koulusta käydään Järvenpään yhteiskoulussa. Koulussa toimii lisäksi iltapäiväkerho. Koulu on kaupungin uusimpia, sillä se on rakennettu vuonna 1990. Koulun vieressä sijaitsee hiekkakenttä sekä Terholan kuntorata. Oinaskadun koulun oppilaat tulevat pääosin Terholan, Satukallion ja Mikonkorven kaupunginosista.
Saukko (saari)

Saukko (ruots. Uttern) oli Helsingin kaupungin edustalla nykyisen Jätkäsaaren alueella sijainnut pieni saari. 
Saaren nimi oli kartoissa 1700-luvulla Utterholm tai Utterholmen ("Saukkosaari"), vuonna 1842 se lyheni muotoon Uttern, joka merkitsee ruotsin kielellä saukkoa. Myös suomenkielinen käännösnimi Saukko oli käytössä jo 1900-luvun alussa, mutta vuonna 1909 sen viralliseksi suomenkieliseksi nimeksi vahvistettiin Utteri, ja nimi Saukko virallistettiin vasta vuonna 1928.
Saukko oli korkea kalliosaari. Sen kivi oli ehyttä ja kauniin väristä, minkä vuoksi sitä alettiin louhia rakennuskiveksi.
Saukko sekä viereiset Hietasaari ja Jätkäsaari yhdistettiin 1910-luvulla täyttömaalla yhdeksi suureksi, satama-alueena käytetyksi saareksi, jonne johti Ruoholahdesta leveä, yhdistetty katu- ja rautatiesilta. Alueen yhteisnimeksi tuli Jätkäsaari.  Kun aluetta 2000-luvulla alettiin rakentaa asuntoalueeksi, entisen Saukon saaren läheisyydessä oleva alue sai nimen Saukonpaasi.
Ruoholahden alueella yhdistettiin täyttömaalla suoraan mantereeseen Kellosaari ja Salmisaari. 1960-luvulla täytettiin myös osa Jätkäsaaren pohjoispuolisesta salmesta, jolloin laajentunut Jätkäsaarikin lakkasi olemasta saari, kunnes paikalle myöhemmin kaivettiin Ruoholahden kanava.
Borgin hiippakunta

Historia

Hiippakunta erotettiin Oslon hiippakunnasta vuonna 1969.
David López Silva

Seurajoukkueura

López aloitti uransa Espanyolissa, jonka kakkosjoukkueessa hän pelasi vuosina 2008-2011 54 ottelua. Vuosina 2009-2010 hän kävi lainalla Segunda División B:n Terrassa FC:ssä. Espanyolin edustusjoukkueessa Primera Divisiónissa López debytoi syyskuussa 2010 CA Osasunaa vastaan. Avausmaalinsa seurassa hän teki elokuussa 2013 Valencia CF:n verkkoon. Vuosina 2011-2012 hän oli lainalla Segunda División B:n CD Leganésissa ja vuosina 2012-2013 Segunda Divisiónin SD Huescassa.
Elokuussa 2014 López siirtyi Italian Serie A:n SSC Napoliin. Debyytti seuran paidassa tapahtui syyskuussa 2014 Udinesea vastaan. Hän voitti seuran kanssa joulukuussa 2014 Italian supercupin Juventuksen kaaduttua Qatarissa pelatussa finaalissa rangaistuspotkuilla. López debytoi kaudella 2014-2015 myös Eurooppa-liigassa, jossa hän teki yhdeksässä pelaamassaan ottelussa yhden maalin, tappiollisen välieräsarjan avausottelussa Dnipro Dnipropetrovskia vastaan.

Maajoukkueura

Barcelonassa, Kataloniassa syntynyt López teki debyyttinsä Katalonian jalkapallomaajoukkueessa vuonna 2013. Hän voi kuitenkin edustaa maajoukkuetasolla myös Espanjaa, sillä Katalonian maajoukkue ei kuulu FIFAan.
Irving C. Rosse

Irving Collins Rosse (2. lokakuuta 1842 East New Market, Maryland, Yhdysvallat – 3. toukokuuta 1901 Washington, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalaisen Georgetownin yliopiston hermotautien professori.

Ura

Rosse opiskeli West Pointin sotilasakatemiassa mutta siirtyi sotilasuralta lääketieteeseen. Tohtorin arvon hän sai väiteltyään 1866 Marylandin yliopistosta. Hän opiskeli myös Euroopassa: Lontoossa, Berliinissä ja Pariisissa. Melko pian hän meni armeijan palvelukseen lääkäriksi ja työskenteli eri puolilla Yhdysvaltoja lännessä ja etelässä. Sittemmin hän toimi Georgetownin yliopiston hermotautien professorina.
Rosse oli aktiivinen paitsi yhteiskunnallisissa ja oman alansa järjestöissä myös kirjoittajana. Hänen laaja kirjallinen tuotantonsa oli aikanaan merkittävä sekä muodoltaan että sisällöltään. Hän otti hyvin voimakkaasti ja jyrkästi kantaa erilaisiin asioihin. Esitelmässään Perversion of the Genesic [procreative] Instinct Medical Society of Virginian tilaisuudessa vuonna 1892 hän käsitteli homoseksuaalisuutta kuvailemalla varoittavasti, mitä vahinkoa rehottavat ”seksuaalirikokset”, lähinnä homoseksuaalisuus, aiheuttavat.
Rosse kuului maineikkaan USRC Thomas Corwin -aluksen miehistöön, joka lähti 1881 etsimään haaksirikkoutunutta Jeannettea. Matkan aikana hän astui luoksepääsemättömänä pidetylle Geraldinsaarelle, ja aikoinaan hänen on sanottu olleen ensimmäinen ihminen, joka astui Wrangelinsaarelle. Todellisuudessa ensimmäinen kävijä oli ollut saksalainen valaanpyytäjä Eduard Dallmann vuonna 1866. Ansioistaan Rosse kutsuttiin Royal Geographical Society of Englandin jäseneksi. Kotimaahan palattuaan hän kirjoitti hänelle mainetta tuoneen kirjan The First Landing on Wrangle Island ja oli yhtenä tekijänä teoksessa The Cruise of the Corwin.

Yksityiselämä

Lapsena heikko ja sairaalloinen Rosse ryhtyi myöhemmin tietoisesti harjoittamaan itseään parantaakseen kuntoaan, ja hänestä tuli aikaa myöten tunnettu urheilija. Hän harrasti piirtämistä ja teki jo kouluaikana pilakuvia, joista hän sai toruja. Hän ei pitänyt eläimistä eikä lapsista. Hän rakasti kirjallisuutta mutta ei kerännyt itselleen kirjoja vaan sanoi, että ne ovat hänellä päässä. Rosse avioitui 47-vuotiaana Florence Jamesin kanssa. Hän kuoli ruumismyrkyn aiheuttamaan myrkytykseen New Yorkissa.
Kartessi

Kartessi (kartessiammus, raehaulipanos) oli 1800-luvulle asti suustaladattavissa tykeissä käytetty, jalkaväkeä vastaan tarkoitettu ammustyyppi. Kartessi muodostui kyseisen tykin ammuksen painoisesta määrästä metallihauleja, jotka pakattiin purjekangaspussiin. Tykin laukaisussa pussi repesi; pussin jäännökset ja välipanos huolehtivat siitä, että haulit lensivät ulos piipusta yhtenäisenä massana, joka kuitenkin vapaassa tilassa hajaantui melko laajalle alalle. 
Menetelmä oli hyvin tehokas nimenomaan elävää voimaa vastaan; vasta brittiläisen eversti Henry Shrapnelin (1761-1842) keksimä srapnelli, jota kokeiltiin ensi kerran Waterloon taistelussa, syrjäytti kartessin. Viimeisen kerran jo vanhahtavia kartessiammuksia käytettiin Yhdysvaltain sisällissodassa.
Sana kartessi juontuu ranskan sanasta cartouche, joka puolestaan pohjautuu italian panosta tarkoittavaan sanaan cartuccia. Pyöreillä lyijykuulilla täytetty, kummastakin päästä suljettu lieriö voitiin valmistaa useasta aineesta. Varhaisin tyyppi oli kangaspussikartessi, jossa pitkulaisen pussin täytteenä oli sekä ruuti että pienet kuulat. Peltilieriökartessissa materiaalina oli metalli. Lieriö voitiin valmistaa myös pahvista. Ennen kartessien käyttöönottoa tykit ladattiin ruudilla ja irrallisilla rautakappaleilla kuten nauloilla ja kuulilla, ja ammuttiin raehaulilaukauksena.
Kartesseja käytettiin alle 300 metrin etäisyydellä olevia eläviä maaleja vastaan. Kartessin ampuminen on rinnastettavissa haulikolla ampumiseen. Kartessina voidaan ampua myös aikasytyttimellä varustettuja kranaatteja. Tällöin sopivan mallinen kranaatti aikautetaan niin, että se räjähtää lähellä tykin putken suuta.
Bremen (F207)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 28. maaliskuuta 2014.
HMS Jonquil (1915)

Palvelus

Alus siirrettiin toukokuussa 1920 Portugalille, joka liitti sen laivastoonsa risteilijänä nimellä NRP Carvalho Araújo.
Shantae and the Pirate’s Curse

Vastaanotto

Peli on saanut Nintendo Life -sivuston arvostelussa arvosanaksi 9/10.
Ruoho

Ruoho tarkoittaa kasvitieteellisessä merkityksessä ruohovartisia kasveja erotuksena varvuista, pensaista ja puista. Arkikielessä ruoho voi viitata myös nurmeen tai nurmikkoon, jossa usein kasvaa heinämäisiä kasveja, tavallisimmin heimosta heinäkasvit (Poaceae).
Täyttä höyryä

Juoni

Stoo Latin seudulla asuu nuori keksijä Dick Simnel. Dickin ollessa pikkupoika hänen isänsä kuoli pajassa tapahtuneessa räjähdysonnettomuudessa. Tämän jälkeen Dick vannoi tekevänsä höyrystä palvelijansa. Dick sattuu eräänä päivänä menemään kirjastoon, jossa hän löytää matematiikan. Dick alkaa opiskella ahkerasti ja vuosien jälkeen hän palaa isänsä pajaan. Muutamien kokeiden jälkeen hänelle selviää, mitä isä oli tehnyt väärin. Hän alkaa parannella isänsä töitä, ja pajassa syntyy koko Kiekkomaailmaa mullistava keksintö – Rautapalkki, ensimmäinen höyryveturi.
Dick matkaa keksintöineen Ankh Morporkiin tapaamaan liikemies Harri Kuningasta. Tieto koneesta, jonka avulla voitasiin kuljettaa tavaroita ja ihmisiä paikasta toiseen pelkän veden ja hiilen voimalla, kantautuu pian lordi Vetinarin korviin. Vetinari antaa Tahmee von Lipwigille jälleen tehtävän. Tämän olisi valvottava kaupungin edustajana junaradan rakennusta. Kaupunkilaiset ovat erittäin kiinnostuneita junasta ja Harri Kuninkaan tontin ympärillä käykin kova kuhina, kun väki haluaa nähdä Rautapalkin ja päästä sen kyytiin.
Samaan aikaan Überwaldin kääpiöyhteisössä Schmaltzbergissa joukko perinteiden nimiin vannovia ääriajattelijoita kehittelee vallankumousta kääpiöiden Alhaista Kuningasta vastaan. Mitkään höyryjunan kaltaiset uudet keksinnöt eivät myöskään sovi heidän ajatteluunsa. Nämä kääpiöt alkavat tehdä rautatieläisiä vastaan hyökkäyksiä, ja Tahmee von Lipwig saa käyttää kaikki keinonsa pelastaakseen sekä junan että oman nahkansa. Avukseen hän saa Sam Vimesin johtaman joukon vartiostolaisia.
Virran viemää

Juoni

Elokuvan päähahmo on Lontoon Kensingtonissa asuva lemmikkihiiri Roddy St. James, joka elää ylellistä elämää upeassa kartanossa. Eräänä päivänä hänen luokseen lehahtaa yhtäkkiä viemärirotta, joka vetää Roddyn vessanpytystä alas viemäriin. Viemärissä Roddy kohtaa rottien ja hiirien asuttaman pienoiskaupungin, joka on kopio Lontoosta. Myöhemmin Roddy löytää kipakan  rottatyttö Ritan. Roddy ja Rita joutuvat ilkeän sammakon VonKonnan luo. VonKonnalla on ilkeä suunnitelma, jolla hän aikoo hukuttaa koko Lontoon  viemäriverkoston asukkaat.

Tuotanto

Virran viemää oli Aardmanin ja Dreamworksin viimeinen yhteisfilmi. Yhteistyö loppui tammikuussa 2007, sillä kaksikon kaksi tuoreinta elokuvaa, Virran viemää ja Kanin kirous floppasivat. Maaliskuussa Aardman löysi yhteistyökumppanikseen Sony Picturesin, ja tuotantoyhtiöt solmivat kolmivuotisen yhteistyösopimuksen.
Keskiajan syksy

Keskiajan syksy (Herfsttij der Middeleeuwen julkaistu 1919 suomentanut J. A. Hollo ISBN 951-0-15774-0 kustantaja WSOY) on alankomaalaisen kulttuurihistorijoitsija Johan Huizingan parhaiten tunnettu teos. Sen alaotsikko on Elämän ja hengenmuotoja Ranskassa ja Alankomaissa 14.–15. vuosisadalla.
Teoksen näkökulma on kulttuurihistoriallinen; se ei etene lineaarisesti vaan käsittelee aihealueita, kuten ritariaatetta, ajan käsityksiä uskonnosta, yhteiskunnasta, ja rakkaudesta, taiteita sekä symboliikkaa omina kokonaisuuksinaan. Huizingan johtopäätös aiheestaan on että ajanjakso antaa kuvan keskiajan viimeisistä vaiheista, ei heräävästä renessanssista.
Chitralinvahtikoira

Ulkonäkö

Chitralinvahtikoira on kookas, lihaksikas ja hoikka työkoira. Sen rungon rakenne kielii enemmän nopeudesta kuin voimakkuudesta. Sitä kuvaillaan runsaan, Pakistanissa kudontaan käytettävän karvapeitteensä vuoksi usein jättiläiscollieksi. Karvapeite on normaalisti yksivärinen musta, ruskea, punainen tai fawn, mutta myös moniväriset ja laikukkaat yksilöt ovat melko yleisiä. Keskimääräinen säkäkorkeus on 66 cm.

Luonne ja käyttäytyminen

Chitralinvahtikoira on peloton ja älykäs. Se on kuitenkin myös hyvin reviiritietoinen ja aggressiivinen, minkä vuoksi se tarvitsee huolellista sosiaalistamista varhaisesta iästä lähtien.

Alkuperä

Rotu on kotoisin Chitralin alueelta Pakistanin luoteisesta rajamaakunnasta, missä sitä käytetään lampaiden paimentajana ja suojelijana. Lisäksi se metsästää leopardeja suuren nopeutensa ja hurjan luonteensa vuoksi. Se on myös vaikuttava vartiokoira. Se on sukua alueen muille molossikoirille. Rodun toinen nimi vikhan johtuu sanskritin sanasta vikh, joka tarkoittaa koiran kukkulaista kotimaata.