google/wiki40b huggingface dataset:
August Fellman

August Abraham Fellman (16. syyskuuta 1839 Lappajärvi – 26. heinäkuuta 1912) oli lahtelainen yrittäjä, kapteeni ja hovineuvos. Hänen isänsä oli pappi Jaakko Fellman ja äiti Helena Tawaststjerna.

Nuoruus ja avioliitto

August Fellman valmistui vänrikiksi Helsingin junkkarikoulusta vuonna 1861. Valmistumisen jälkeen hän palveli Venäjällä tavallisessa jalkaväkipataljoonassa ja siirtyi sitten Suomen suuriruhtinaskunnan armeijaan. Myöhemmin hän ryhtyi maanviljelijäksi ja omisti maatilan Kortesjärvellä. Vuonna 1866 hän osti Hollolasta Lahden kylästä Kartanon tilan, jota hän laajensi ostamalla myös muita tiloja. Fellman oli mennyt samana vuonna naimisiin tupakkatehtailijan tyttären, Ida Klärichin kanssa. Heille syntyi kolme lasta: Aina, Lennart ja Arthur.

Liiketoimet

Vuonna 1871 August Fellman perusti kartanoonsa Lahden kylän kansakoulun. Samana vuonna hän perusti myös apteekkari K. E. Wahlstedtin kanssa oluttehtaan, josta luopui vuonna 1874 kauppias H. Mattsoin hyväksi. Vuonna 1883 hän oli perustamassa Lahden Polttimoa, jonka osuuden hän myi myöhemmin omistautuen 1874 perustamalleen Lahden sahalle, joka sijaitsi Jalkarannantien varrella. Vuosina 1877−1878 Fellman osallistui Turkin sotaan huolto-osastossa. Vuonna 1881 Fellman osti sahan konkurssipesästä sen laitokset ja kehitti siitä Hämeen suurimman sahan. Fellmanilla oli Lahden lisäksi Hovisaaren saha Kotkassa, jonka hän lopetti vuosisadan alussa. Vuonna 1907 hän perusti sahan yhteyteen sulfiittiselluloosatehtaan. Fellmanin omistaman Lahden Höyrysaha Osakeyhtiön paikalle on rakennettu Sibeliustalo.

Valtiopäiväedustajana

Vuosina 1877–1878, 1891, 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906 August Fellmannista tuli säätyvaltiopäiväedustaja Hollolan kihlakunnasta. Hänet valittiin myöhemmille säätyvaltiopäiville uudestaan. Vuoden 1899 helmikuun manifestista alkaneen kehityksen aikana August Fellman ryhtyi ääriperustuslailliseksi vastustuspuolueen kannattajaksi, minkä vuoksi hänen kartanossaan järjestettiin pääsiäisenä 1903 noin 200 perustuslaillisen lakimiehen kokous. Myöhemmin Fellman oli poikiensa Arthur ja Lennart Fellmanin kanssa aktiivisesti mukana vastarintajärjestö Voimaliitossa.
Hällnäs–Storuman-rata

Historia

Rata avattiin liikenteelle osissa. Tavaraliikenne Hällnäsin ja Åmselen välillä alkoi 1922, ja säännöllinen liikenne Hällnäsin ja Lyckselen välillä alkoi 1924. Liikenne viimeisellä, Lyckselen ja Storumanin välisellä osuudella alkoi joulukuussa 1930.
Henkilöliikenne Lyckselen ja Storumanin välillä lakkautettiin vuonna 1992. Sitä seurasi henkilöliikenteen lakkauttaminen Hällnäsin ja Lyckselen välillä kolme vuotta myöhemmin. Viimeisenä toimintavuotena henkilöliikenteestä vastasi Länstrafiken i Västerbotten. Henkilöliikenne aloitettiin uudelleen elokuussa 2011. Uumajan ja Lyckselen välillä liikennöidään Y31-moottorivaunuilla ja liikenteestä vastaa Norrtåg.
Marie-George Buffet

Marie-George Buffet (s. 7. toukokuuta 1949) on ranskalainen kommunistipuolueen poliitikko. Hän toimi vuosina 1997–2002 maansa nuorisoasiain- ja urheiluministerinä Lionel Jospinin hallituksessa. Vuosina 2001–2010 hän oli kommunistipuolueen johtaja (kansallinen sihteeri). Hän istuu lisäksi Ranskan kansalliskokouksen jäsenenä ja Blanc-Mesnilin kunnallisvaltuutettuna.
Buffet oli ehdolla vuoden 2007 presidentinvaaleissa, mutta sai vain 1,93 % äänistä.
P-Nitroaniliini

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa p-nitroaniliini on keltaista kiinteää ja kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vain vähäisissä määrin veteen, mutta liukenee paremmin orgaanisiin liuottimiin. p-Nitroaniliini on myrkyllistä ja aine aiheuttaa methemoglobiinin muodostumista. Myrkytyksen oireita ovat päänsärky, pahoinvointi, ihon ja kynsien sinistyminen ja hengitysvaikeudet.
Aurinkotuuli (elokuva)

Tuotanto

Aurinkotuulta kuvattiin kesällä 1980 Helsingissä muun muassa Hietalahdentorin Teknillisessä korkeakoulussa, Merikasarmissa, Suvilahden voimalassa ja Eläintieteellisessä museossa.

Vastaanotto

Helsingin Sanomien Helena Ylänen piti Aurinkotuulta kunnianhimoisena ja viileän älyllisenä filosofointina olemassaolon tarkoituksesta. Hänestä sen kuvat ovat kauniita, mutta puheet tekosyvällisiä, pikemminkin samanaikaisia monologeja kuin dialogeja, ”juhlallista lausuntaa aistikkaissa kulisseissa”. Muutkin kriitikot olivat samoilla linjoilla, yleisenä moitteena olivat myös kerronnan hitaus ja ylipitkät kohtaukset.
Elokuvan valmistumisvaiheessa tuottaja Kullervo Kukkasjärvi laski tarvittavan 200 000 katsojaa, jotta elokuva pääsisi omilleen. Elokuva sai teatterikierroksella 10 588 katsojaa.
Raoul af Hällström

Gustav Torger Raoul af Hällström (14. helmikuuta 1899 – 17. tammikuuta 1975) oli suomalainen teatteri- ja tanssikriitikko.
Raoul af Hällström oli af Hällströmin aatelissuvun jäsen. Hän oli arkkitehti Arthur af Hällströmin poika ja elokuvaohjaaja Roland af Hällströmin veli.   
Tanssia koskevissa kirjoituksissaan af Hällström keskittyi erityisesti balettiin. Toisen maailmansodan jälkeisenä ajanjaksona hänestä tuli ponnekas modernin tanssin vastustaja.
Af Hällström laati ensimmäiset esitykset suomalaisen taidetanssin historiasta. Hän oli myös kirjoittamassa Suomen kansallisbaletin historiaa, joka julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen vuonna 1981. af Hällström myös laati käsikirjoituksen laulaja Jenny Spennertin elämäkertaan tämän kertomuksen perusteella. Lisäksi af Hällström suomensi useita näytelmiä.
Af Hällström toimi Tampereen teatterin johtajana vuosina 1942–1943.
Emil Krafth

Seurajoukkueura

Krafth teki ensiesiintymisensä Allsvenskanissa 27. huhtikuuta 2012, kun hänen edustamansa Helsingborgs IF pelasi kotikentällään 1–1-tasapelin Mjällby AIF:ää vastaan. Krafth pelasi Helsingborgs IF:ssä yhteensä 76 pääsarjaottelua vuosina 2012–2015. Elokuussa 2015 hän siirtyi 0,5 miljoonan euron siirtosummalla italialaiseen Bolognaan.
Krafth pelasi ensimmäisen Serie A -ottelunsa 24. lokakuuta 2015 Bolognan voittaessa Carpin vieraissa 2–1. Hän oli avauskokoonpanossa, mutta joutui vaihtoon jo avausjaksolla säärivamman vuoksi. Vamma piti hänet sivussa seuraavat kahdeksan sarjaottelua. Yhteensä Krafth pelasi kaudella 2015–2016 neljä sarjaottelua, joista kaksi avauskokoonpanossa.
Toisella Bologna-kaudellaan 2016–2017 Krafth nousi joukkueen runkopelaajaksi. Hän pelasi 26 sarjaottelua, joista 16 avauskokoonpanossa. Kaudella 2017–2018 Krafth istui vaihtopenkillä edelliskautta enemmän. Hän aloitti kymmenen sarjaottelua, tuli kahdesti kentälle vaihdosta ja oli käyttämättömänä vaihtopelaajana 25 ottelussa.

Maajoukkueura

Krafth pelasi ensimmäisen ottelunsa Ruotsin A-maajoukkueessa 17. tammikuuta 2014, kun Ruotsi voitti Moldovan ystävyysottelussa 2–1. MM-kilpailujen 2018 karsinnoissa Krafth pelasi kolmessa ottelussa lohkovaiheessa ja Italiaa vastaan pelatun jatkokarsinnan ensimmäisessä osassa, jonka Ruotsi voitti 1–0.
Luigi Fagioli

Grand Prix -kilpailut

Varakkaan italialaisperheen lapsena Fagioli aloitti kilpa-autoilun 20–30 vuoden ikäisenä Maseratin autonkehityskuljettajana voittaen muun muassa Monzan GP:n 1931 ja Rooman GP:n 1932 sekä useita palkintokorokesijoituksia. Vuonna 1933 Fagioli siirtyi Ferrarin kilpatalliin hyvällä menestyksellä voittaen Italian osakilpailun. Vuotta myöhemmin hän kilpaili natsien rahoittamalla Mercedeksellä menestyksekkäästi, vaikka joutui usein erimielisyyksiin tallikaverien ja tallinjohdon kanssa. Tallin menestys kuitenkin hiipui, ja Fagioli siirtyi kaudeksi 1937 Auto Union -talliin, jossa vihamielisyydet tallikaverin Rudolf Caracciolan kanssa purkautuivat erityisesti Tripolin GP:n aikoihin, jossa hänen raportoitiin käyneen Caracciolan kimppuun rengasvasara kädessään. Vuonna 1936 alkanut reumatismi pakotti Fagiolin käyttämään kävelykeppiä, ja hän vetäytyi kilpailemisesta kesken kauden.

F1-ura

Fagioli palasi terveempänä kilpailemaan 1940-luvun lopussa. Hän oli mukana F1-sarjassa alusta asti aloittaen ensin sarjan ulkopuolisissa kilpailuissa. Hän ajoi historian ensimmäisessä F1-GP:ssä Britannian GP:ssä toiseksi, Giuseppe Farinan jälkeen Alfa Romeolla. Farinan ja Juan Manuel Fangion kanssa hän muodosti Alfa Romeolla legendaarisen kolme F:n joukkueen, joka oli voittamaton sinä kautena, kun he keräsivät yhteensä 85 pistettä, joista loppupisteissä laskettiin 81. Farina ja Fangio voittivat molemmat kolme kilpailua seitsemästä ja Farina vei mestaruuden, mutta takana oli toinen taisto. Fangio, joka voitti kolme kilpailua Fagiolin pyöreää nollaa vastaan, keräsi kuitenkin yhden pisteen vähemmän kuin Fagioli (Fagioli oli neljä kertaa toinen ja kerran kolmas), mutta tuolloisissa säännöissä laskettiin vain neljän parhaan kilpailun pisteet, mikä auttoi Fangion MM-sarjassa lopulta toiseksi kolmella pisteellä ennen Fagiolia.
Kaudella 1951 Fagioli ajoi vain yhden kisan, Ranskan GP:n, jonka hän voitti jaetun ajon seurauksena Juan Manuel Fangion kanssa. Fagiolista tuli vanhin GP-voittaja, mutta hän oli katkera joutuessaan jakamaan autonsa kilpailussa ja siirtyi ajamaan urheiluautoja. Hän sijoittui Mille Migliassa kolmanneksi päihittäen entisen verivihollisensa Caracciolan.

Kuolema

Vuoden 1952 Monacon Grand Prix’n yhteydessä pidetyn vakioautokilpailun harjoituksissa Fagioli ajoi Lanciallaan päin seinää. Hänen jalkansa murtui, ja hän menehtyi onnettomuuden aiheuttamiin komplikaatioihin kolme viikkoa myöhemmin.
Niin sanoo laki

Niin sanoo laki (Tilaï; The Law) on vuonna 1990 ensi-iltansa saanut Idrissa Ouédraogon ohjaama elokuva. Elokuva voitti Cannesin elokuvajuhlien Grand Prix -palkinnon julkaisuvuonnaan (1990) ja afrikkaisten FESPACO-elokuvajuhlien pääpalkinnon Yennegan kultaisen oriin (1991).
Puertoriconpöllönen

Kuvaus

Puertoriconpöllönen on pieni pöllö, jonka yläpuoli on ruskea, ja alapuolelta se on vaaleanruskea tai valkoinen, ja siinä on ruskeita raitoja, ja sen kulmakarvat ovat valkoiset. Sukupuolet eroavat toisistaan vain vähän. Naaraat ovat hieman uroksia suurempia. Keskimäärin urokset painavat 137 grammaa ja naaraat 143 grammaa. Lajin pituus on 23–25 cm. 
Laji on yleinen Puerto Ricon saarella mutta hävinnyt läheisiltä Viequesin ja Culebran saarilta. Sen kuten melkein kaikkien muidenkin Puerto Ricon lintujen arvioidaan olleen runsaampia ennen kuin metsää hakattiin 1900-luvun alussa maanviljelyksen tarpeisiin. Se asuu metsissä, joissa on suuria onttoja puita, kuten esimerkiksi El Yunquen kansallismetsässä. 
Pesimäaika kestää huhti-kesäkuun. Se pesiin ontoissa puunrungoissa ja munii pesään 2–3 munaa.
Sen ravinto koostuu pääasiassa suurista hyönteisistä, mutta se täydentää sitä pienillä linnuilla, gekoilla ja pienillä jyrsijöillä.
Laji ääntelee ympäri vuoden yleensä aamu- ja iltahämärissä piileskellessään tiheässä lehvästössä. Ääni on kova kuu-kuu, josta johtuu sen Neitsytsaarilla käytettävä nimi cuckoo bird. 
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kuivat metsät, alavat kosteat metsät, viljellyt alueet, kaupunkialueet ja hävitetyt metsät.
Museovirasto

Virastona

Suomalaisen Kirjallisuuden Seura teki aloitteen Suomen muinaisjäännösten suojelusta jo vuonna 1867. Valtiopäivien 1882 hyväksymän ehdotuksen pohjalta annettiin seuraavana vuonna asetus muinaismuistojen suojelusta ja rauhoittamisesta. Muinaismuistoasetuksen toimeenpanoa valvomaan perustettiin 19. kesäkuuta 1884 annetulla julkistuksella Arkeologinen toimisto (Arkeologisk Kommission), joka oli ensimmäinen muinaismuistojen säilymistä valvonut valtiollinen toimielin Suomessa. Siihen kuului puheenjohtajana valtionarkeologi sekä kuusi muuta jäsentä, jotka edustivat Suomalaisen Kirjallisuuden Seuraa, Helsingin yliopistoa, Suomen Tiedeseuraa, Suomen Historiallista Seuraa sekä Suomen muinaismuistoyhdistystä. Organisaation nimeksi vaihtui vuonna 1908 Arkeologinen toimikunta ja vuonna 1911 Muinaistieteellinen toimikunta. Toimikunta aloitti 1890-luvulla Suomen keskiaikaisten linnojen restauroinnin; 1920-luvulla olivat vuorossa Suomenlinna ja Turun tuomiokirkko.
Toimikunnan alaisuuteen perustettiin 1893 Valtion historiallinen museo esinekokoelmia hallinnoimaan. Sen pohjalta kehittyi myöhemmin Suomen kansallismuseo, joka avattiin vuonna 1916. Myös Seurasaaren ulkomuseo siirtyi toimikunnan alaisuuteen vuonna 1913, neljä vuotta perustamisensa jälkeen. Muinaistieteellinen toimikunta muutettiin vuonna 1920 kollegiaaliseksi virastoksi. Viraston tehtäväkenttää laajensivat huomattavasti vuonna 1963 annettu uusi muinaismuistolaki sekä vuonna 1964 säädetty rakennussuojelulaki, joka velvoitti laajamittaiseen rakennussuojeluun. Myöhemmin uutena alana on tullut mukaan myös meriarkeologia. Vuonna 1972 toimikunnasta muodostettiin nykyinen Museovirasto.
Museovirasto toimi vuodesta 1972 Helsingin Nervanderinkadulla Väinö Vähäkallion suunnittelemassa entisessä Suomalaisen yhteiskoulun rakennuksessa, mutta muutti vuosien 2011–2013 aikana Alvar Aallon suunnittelemaan Kulttuuritaloon ja sen vieressä sijaitsevaan entiseen kotitalousopettajaopiston rakennukseen Sturenkadulle.
Yngve Brodd

Ura

Brodd aloitti jalkapallon Fritsla IF:ssä. Vuonna 1946 suurseura AIK Fotboll kuuli Broddin taidoista ja halusi nähdä hänen pelaavan. Tällöin seura ei kuitenkaan hankkinut häntä. Brodd siirtyi kesällä 1951 Örebron joukkueeseen, jota hän edusti kaksi kautta. Vuonna 1953 hän siirtyi ulkomaille Toulouseen. Brodd edusti seuraa kolme kautta, jonka jälkeen hänestä tuli FC Sochaux'n pelaaja. Hän pelasi seurassa lokakuuhun 1959 saakka, jolloin hän teki paluun Toulouseen. Brodd pelasi Ranskassa vuoteen 1962 saakka, jonka jälkeen hän palasi Ruotsiin. Vuonna 1963 Broddista tuli IFK Göteborgin pelaajavalmentaja. Hän toimi seuran valmentajana vuoteen 1966 saakka.
Brodd edusti myös Ruotsin jalkapallomaajoukkuetta ja voitti pronssia Helsingin olympialaisissa.
Isaac Watts

Isaac Watts (17. heinäkuuta 1674 Southampton – 25. marraskuuta 1748) oli englantilainen pappi, virsirunoilija ja hymnien kirjoittaja
Watts valmistui papiksi ja toimi vapaan, Englannin kirkkoon kuulumattoman seurakunnan pastorina. Hän kuului isänsä lailla nonkonformisteihin, jotka eivät hyväksyneet Englannin valtiokirkon kirkkokäsikirjaa. Watts valmistui Newingtonin korkeakoulusta vapaakirkon pastoriksi ja tuli lontoolaisen vapaaseurakunnan palvelukseen. Hän toimi Mark Lanen vapaaseurakunnan pastorina vuoteen 1712. 
Jo opiskeluaikana hän sepitti noin 200 virttä ja hymniä ja hän julkaisi vuosina 1707–1798 kokoelman Hymns and Spiritual Songs. Watts on kirjoittanut useita satoja virsiä ja hymnejä ja häntä on usein pidetty englanninkielisen hymnin isänä. Hänen kirjoittamansa kärsimysvirsi ”When I survey the wondorous Cross” on sanottu olevan englanninkielisen virsilaulun hienoin ja paras virsi ja se on käännetty lukuisille eri kielille. 
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa on kaksi Wattsin kirjoittamaa virttä. Vapaitten suuntien Hengellisessä laulukirjassa on yksi ja Adventtikirkon Seurakunta laulaa-kirjassa kuusi hänen virttään. Ruotsin kirkon virsikirjassa on neljä hänen virttään.
Huilulammi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,1 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 400 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähi-alueeseen (14.221) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 131,5 metriä mpy.
Matti Tuovinen (kirjailija)

Matti Veikko Tuovinen (s. 25. helmikuuta 1939 Karttula) on suomalainen nuortenkirjailija ja opettaja.
Barometern

Barometern oli Helsingissä vuonna 1861 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Barometern oli Suomen ensimmäisiä liberaalien aatteiden edustajia. Sen perustamisen taustalla oli pelko siitä, että keisarillisella manifestilla asetettu tammikuun valiokunta saattaisi korvata odotettujen valtiopäivien alkamisen. Kerran viikossa vajaan puolen vuoden ajan ilmestyneen lehden toimintaa jatkoi uusi liberaalilehti Helsingfors Dagblad. Barometernin päätoimittaja Ernst Linder puolestaan alkoi julkaista suomenkielistä Päivätärtä.
Suursalon häät

Tarina

Traagisessa tarinassa Eero lähtee vaimonsa kuoltua naapurikylään hääjuhliin. Puukkotappelussa loukkaantunut sulhanen löytyy juhlissa pensaikosta kuolleena Eero vierellään. Syytön Eero pakenee toiselle paikkakunnalle. Hän palaa kuitenkin kotiin ja antautuu vangiksi, mutta yllättäen pappi paljastaa, että todellinen syyllinen on tunnustanut tekonsa. Niin Eero vapautuu ja saa uuden vaimon, ja he elävät onnellisina.

Arviot

Aikalaisarvioissa elokuva sai sekä kiitosta että kritiikkiä. "Sanalla sanoen: filmi on kaunis ja jännittävä, sitä katsoo mielenkiinnolla alusta loppuun", hehkutti Iltalehden arvioija nimimerkki K-i. Nimimerkki Pasp. (Uuno Hirvonen, Uusi Suomi) kirjoitti, että kaikkia mahdollisuuksia ei ollut hyödynnetty, "siksi filmiltä suurelta osaltaan puuttuu psykologista johdonmukaisuutta ja uskottavuutta". Olavi Paavolaisen arvio Ylioppilaslehdessä sisälsi sekä ruusuja että risuja, ja elokuva sai hänet epätoivoon: "liian huono kiitettäväksi, liian hyvä haukuttavaksi". Sen jälkeen hän ohjeistaa aikansa elokuvantekijöitä kertomalla, miten elokuvia tehdään: "Todellinen filmi ei ole mikään kuvasarja, jossa erikseen valokuvatut kohtaukset vain liitetään peräkkäin. – – Ennenkuin tämä puhtaasti teknillinen asia on opittu, ei meidän filmituotannollemme voi antaa taiteen nimeä.”
Brian Cherney

Brian Cherney (s. 4. syyskuuta 1942 Peterborough, Ontario) on kanadalainen säveltäjä ja musiikkikirjailija. Hän valmistui musiikin maisteriksi vuonna 1967 ja sai filosofian tohtorin arvon 1974. Hän opiskeli The Royal Conservatory of Musicissa pianonsoittoa Margaret Miller Brownin sekä Jacques Abramin ja sävellystä Samuel Dolinin johdolla. Maisterintutkintoaan varten hän sävelsi teoksensa Variations for Orchestra John Weinzweigin valvomana. Vuosina 1966–1969 Cherney osallistui Darmstadtissa György Ligetin, Karlheinz Stockhausenin, Mauricio Kagelin ja muiden luennoille. Hän opetti teoriaa ja sävellystä Victorian yliopistossa vuosina 1971–1972 ja aloitti tämän jälkeen samojen aineiden opettamisen McGill-yliopistossa. Cherneyn kirjoitusten joukossa on ainoa huomattava Harry Somersille omistettu elämäkertateos (1975).
Cherneyn sävellysten joukossa ovat Mobile (sarja, 1960-luvulta), Jousikvartetto nro 2 (1970, McMaster-palkinto kamarimusiikkisävellyksestä 1971), Tangents I sellolle (1975), Jousitrio (1976), Group Portrait - with Piano (1978), Playing for Time (1981), In Stillness Ascending, Illuminations ja Into the Distant Stillness (1984). Varhaisiin teoksiinsa Cherney sai vaikutteita 1900-luvun alkupuoliskon avantgardesta. 1980-luvun teoksissa Debussyn vaikutus kasvoi huomattavaksi. Se kuuluu Cherneyn orkestroinnissa, pianotekstuurissa ja yleisessä värissä.
Cherneyn Jousitrio ja Into the Distant Stillness saivat tunnustusta kansainvälisessä säveltäjärostrumissa Pariisissa; ensin mainittu sai jaetun ensimmäisen sijan. Vuonna 1985 Cherney voitti Jules Léger -palkinnon uudesta kamarimusiikista teoksellaan River of Fire. Cherneyn musiikkia on esitetty ja lähetetty Kanadan lisäksi Yhdysvalloissa, Etelä-Amerikassa, Japanissa, Euroopassa ja Israelissa.
Cherneyn veli on oboisti Lawrence Cherney.
USS Chickasaw (1864)

Palvelus

Palvelukseenoton jälkeen alus partioi Mississippi-joella 30. kesäkuuta saakka, minkä jälkeen se purjehti New Orleansiin. Alus liittyi 9. heinäkuuta West Gulfin sulkulaivueeseen, jonka mukana se osallistui 5. elokuuta amiraali Farragutin alaisuudessa voittoisaan Mobilenlahden taisteluun. Taistelussa alukseen osui yksitoista kranaattia. Lisäksi alus osallistui hyökkäyksiin Fort Gainesiin 6. elokuuta ja Morganiin 13. elokuuta. Alus viipyi Mobile Bayn alueella 3. heinäkuuta 1865 asti, jolloin se lähti jokea alas New Orleansiin.
Saavuttuaan määränpäähänsä 6. heinäkuuta alus poistettiin palveluksesta, minkä jälkeen se makasi ankkurissa. Alus nimettiin 15. kesäkuuta 1869 USS Samsoniksi, mutta alkuperäinen nimi palautettiin 10. elokuuta. Alus myytiin 12. syyskuuta 1874 New Orleansissa.
Prince William Sound

Prince William Sound on Alaskanlahteen kuuluva vesialue Alaskan etelärannikolla, Kenain niemimaan itäpuolella. Se on Alaskanlahdesta pohjoiseen erkaneva pienempi lahti, jonka suulla olevat saaret erottavat sen erilliseksi merenseläksi. Näitä saaria ovat Montague Island, Hinchinbrook Island ja Hawkins Island. Lahden rannikosta puolestaan työntyy sisämaahan pienempiä vuonoja, joista moniin purkautuu jäätiköiden jäävirtoja.
Suurin Prince William Soundin rannalla sijaitseva satamakaupunki on Valdez, johon johtaa Alaskan pohjoisrannikolta alkava, osavaltion halkova öljyputki, ja joka on tämän vuoksi tärkeä öljysatama. Muita rannikkoasutuksia ovat Cordovan ja Whittierin kaupungit sekä Chenegan ja Tatitlekin kylät. Suurin osa Prince William Soundia ympäröivästä maa-alueesta kuuluu Chugachin kansallispuistoon.

Historiaa

Prince William Soundin alueella vuonna 1964 tapahtunut pitkäperjantain maanjäristys oli voimakkain tunnettu maanjäristys koko Pohjois-Amerikan historiassa. Maanjäristys aiheutti lähes 70 metrin korkuisia tsunameja, jotka tuhosivat useita alueella sijaitsevia kaupunkeja ja aiheuttivat yhteensä yli 120 ihmisen kuoleman.
Vuonna 1989 öljytankkeri M/T Exxon Valdezin karilleajon seurauksena mereen pääsi erittäin suuri määrä raakaöljyä, joka aiheutti suuret ympäristövahingot. Onnettomuuden seurauksena menehtyi yli 250 000 merilintua, 300 hyljettä, 250 valkopäämerikotkaa, 22 miekkavalasta sekä miljardeja lohen ja sillin alkioita.
Prince William Sound on nimetty Britanniaa 1830-luvulla hallinneen Vilhelm IV:n mukaan. Sen aiempi nimi oli Sandwich Sound.
HMS Periwinkle (K55)

Palvelus

Alus luovutettiin vuonna 1942 Yhdysvalloille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä USS Restless. Alus palautettiin 1945 Britannialle.
Libyan Airlines

Libyan Airlines (Arabiaksi: الخطوط الجوية الليبية) (IATA: LN, ICAO: LAA, kutsukoodi: Libair), aiemmin Libyan Arab Airlines (Arabiaksi: الخطوط الجوية العربية الليبية) on Libyan kansallinen lentoyhtiö.

Historia

Libyan Airlines perustettiin nimellä Kingdom of Libya Airlines, joka lensi Caravelle-suihkukoneilla Eurooppaan 1960-luvulla. Boeing 727-koneisiin yhtiö siirtyi 1970-1980 lukujen taitteessa. Yhtiö lopetti liikenteen Heathrow'n lentokentälle Lontooseen 1980-luvulla poliittisista syistä. Boeing 707-koneita käytettiin pitkän matkan lennoilla.
Lockerbien pommi-iskun jälkeen YK asetti pakotteita Libyalle. Samantyylisiä pakotteita asetettiin myöhemmin Irakille. Pakotteet johtivat ulkomaille suuntautuneiden lentojen lakkauttamiseen ja tekivät lentokaluston uusimisesta mahdotonta. Pakotteiden perumisen jälkeen kansainvälisiä ilmailukontakteja uusittiin ja ulkomaiset lennot alkoivat uudelleen.

Tulevaisuuden suunnitelmat

Lentoyhtiö on saavuttamassa entistä mainettaan hyvänä arabialaisena lentoyhtiönä, joka lentää Euroopan keskeisimmille lentokentille. Lentokaluston uusiminen on myös suunnitelmissa; 1 miljardia yhdysvaltain dollaria on varattu 20 uuden lentokoneen ostoon

Reittikohteet

Libyan Airlines lentää seuraaviin kohteisiin (tiedot joulukuulta 2005): Aleksandria, Alger, Amman, Beida, Bengasi (Libyassa), Kairo, Casablanca, Damaskos, Dubai, Frankfurt, Ghat (Libyassa), Istanbul, Kiova, Kufra (Libyassa), Lontoo, Malta, Misrata, Rooma, Sebha (Libyassa), Sirte (Libyassa), Tobruk (Libyassa), Tunis, Wien, Zürich.

Onnettomuudet

21. helmikuuta 1973, Israelin ilmavoimat ampuivat Libyan Arab Airlinesin Boeing 727:ää epäiltyään sitä viholliskoneeksi. Lennolla olleista 113 ihmisestä vain viisi selviytyi hengissä (yksi henkilökunnan jäsen ja neljä matkustajaa).
Mikko Salakari

Mikko Salakari (s. 1972) on suomalainen tenori. Hän toimii Turun Martinseurakunnan kanttorina. Mikko Salakari valmistui musiikin maisteriksi vuonna 2001 Sibelius-Akatemian Kuopion osastolta ja 2005 Sibelius-Akatemian laulumusiikin osastolta. Hän on opiskellut Esko Jurvelinin ja Jorma Hynnisen johdolla, osallistunut eri mestarikursseille ja laulanut oratorioiden ja passioiden solistina. Hän on julkaissut seitsemän omakustanneäänitettä.
Petar Skansi

Pelaajana

Skansi kuului Jugoslavian maajoukkueeseen, joka saavutti olympiahopeaa Méxicossa 1968, maailmanmestaruuden Jugoslaviassa 1970, MM-hopeaa Uruguayssa 1967 ja EM-hopeaa Neuvostoliitossa 1965.