Maailmanlaajuista joukkovalvontaa koskevat paljastukset (2013 alkaen)

Kansainvälisissä tiedotusvälineissä on paljastettu yksityiskohtia Yhdysvaltojen kansallisen turvallisuusviraston (NSA) ja sen kansainvälisten yhteistyötahojen harjoittamasta ulkomaalaisiin ja Yhdysvaltain kansalaisiin kohdistuvasta maailmanlaajuisesta joukkovalvonnasta. Raportit ovat suurimmaksi osaksi lähtöisin huippusalaisten asiakirjojen kätköstä, jonka vuosi entinen NSA:n urakoitsija Edward Snowden työskennellessään Booz Allen Hamiltonille, yhdelle Yhdysvaltojen suurimmista puolustus- ja tiedustelualihankkijoista. Yhdysvaltojen liittovaltion asiakirjojen lisäksi Snowdenin kätkön on sanottu sisältävän tuhansia Australian, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Kanadan tiedustelupalveluiden tiedostoja, joihin hänellä oli pääsy Five Eyes -verkoston kautta. Ensimmäiset Snowdenin vuotamiin asiakirjoihin perustuvat paljastukset julkaistiin samanaikaisesti The Washington Post ja The Guardian -lehdissä kesäkuussa 2013. Paljastukset saivat huomattavaa julkisuutta ja jatkuivat läpi vuoden 2013. Merkittävä osa kätköstä, jonka arvellaan käsittävän 1,7 miljoonaa asiakirjaa, oli myöhemmin vapautettu ja julkaistu monessa muussa tiedotusvälineessä. Huomionarvoisimpia näistä myöhemmistä tiedotusvälineistä ovat olleet The New York Times, Canadian Broadcasting Corporation, Australian Broadcasting Corporation, Der Spiegel (Saksa), O Globo (Brasilia), Le Monde (Ranska), L'espresso (Italia), NRC Handelsblad (Alankomaat), Dagbladet (Norja), El País (Espanja) ja Sveriges Television (Ruotsi).
Nämä mediaraportit ovat tuoneet valoon UKUSA -yhteisön jäsenten allekirjoittamien salaisten valtiosopimusten vaikutukset heidän pyrkiessään toteuttamaan maailmanlaajuista joukkovalvontaa. Esimerkiksi Der Spiegel paljasti, kuinka Saksan BND jakaa "suunnattomia määriä siepattua dataa NSA:lle", kun taas Sveriges Television paljasti, että Ruotsin FRA antoi NSA:lle dataa diplomaattisista yhteydenpidoista vuonna 1954 allekirjoitetun salaisen tiedusteluyhteistyötä koskevan valtiosopimuksen nojalla. Maailmanlaajuiseen joukkovalvontaan osallistuviin turvallisuus- ja tiedustelupalveluihin kuuluvat NSA:n lisäksi Australian ASD, Yhdistyneen kuningaskunnan GCHQ, Kanadan CSEC, Tanskan PET, Ranskan DGSE, Saksan BND, Italian AISE, Alankomaiden AIVD, Norjan NIS, Ruotsin FRA, Espanjan CNI, Sveitsin NDB ja Israelin ISNU, joka on raporttien mukaan välittänyt raakaa, suodattamatonta dataa Yhdysvaltain kansalaisista NSA:lle.
Yhdysvaltalaiset syyttäjät tekivät Edward Snowdenia vastaan rikosilmoituksen 14. kesäkuuta 2013, syyttäen häntä vakoilusta ja valtion omaisuuden varastamisesta. Myöhään heinäkuussa 2013, Venäjän valtio myönsi hänelle yhden vuoden väliaikaisen turvapaikan heikentäen Venäjän ja Yhdysvaltojen välistä suhdetta entisestään. 6. elokuuta 2013, Yhdysvaltain Presidentti Barack Obama vakuutti kansallisessa televisiossa, että "Yhdysvalloilla ei ole kotimaan vakoiluohjelmaa" ja että "yhdysvaltalaisia ei vakoilla". Loppupuolella lokakuuta 2013, Britannian pääministeri David Cameron varoitti The Guardian -lehteä julkaisemasta yhtään enempää vuotoja virallisen julkaisukiellon uhalla. Britannian Suur-Lontoon poliisitoimi on parhaillaan tekemässä rikostutkimusta paljastuksista. Joulukuussa 2013, The Guardian -lehden päätoimittaja Alan Rusbridger sanoi: "Olemme tähän mennessä julkaisseet noin 26 asiakirjaa näkemistämme 58 000:sta."
Tiedotusvälineiden toiminnan vastuullisuus asiaan liittyvässä tiedottamisessa on herättänyt kiistelyä. Tammikuussa 2014 Obama sanoi, että "sensaatiomainen tapa, jolla näitä paljastuksia on tuotu esille on ollut usein kuumottavampaa kuin valaisevaa" ja kriitikot kuten Sean Wilentz ovat huomauttaneet, että monet Snowdenin vuotamat asiakirjat eivät koske kotimaista valvontaa Yhdysvalloissa. Pentagon tuli ensimmäisessä arvioinnissaan paljastuksista siihen päätökseen, että Snowden syyllistyi Yhdysvaltain historian suurimpaan valtiollisten salaisuuksien "varkauteen". GCHQ:n entinen johtaja, Sir David Omand, kuvaili Snowdenin vuotoa "katastrofaalisimpana tappiona Britannian tiedustelupalvelulle koskaan".

Taustaa

The Washington Post -lehden uutisointia Snowdenin paljastuksista johtanut Pulitzer-palkinnon saanut toimittaja Barton Gellman tiivisti vuodot seuraavasti:

»"Laitettuna yhteen, paljastukset ovat tuoneet valoon maailmanlaajuisen valvontajärjestelmän, joka on heittänyt menemään monet sitä koskeneet rajoitukset syyskuun 11. päivän terroritekojen jälkeen. Salaisesti toimineet lailliset tahot ovat voimaannuttaneet NSA:n keräämään kokonaisten väestöjen puhelin-, internet- ja paikannustietueita."» 
Paljastukset toivat esiin yksityiskohtia läheisestä yhteistyöstä NSA:n ja Yhdysvaltojen liittovaltion virastojen, kuten FBI:n ja CIA:n välillä. Paljastukset toivat esiin myös lukuisille kaupallisille yhteistyötahoille ja tietoliikenneyhtiöille tehdyt maksut, joita virasto ei ollut aikaisemmin julkistanut. Paljastukset toivat tämän lisäksi esiin yksityiskohtia aikaisemmin julkistamattomasta yhteistyöstä kansainvälisten yhteistyötahojen, kuten Britannian, Ranskan ja Saksan kanssa sekä yksityiskohtia muiden maiden hallitusten kanssa tehdyistä salaisista valtiosopimuksista toistensa kansalaisista siepatun datan jakamisesta. Paljastukset tehtiin julkisiksi usean kuukauden aikana, alkaen kesäkuussa 2013. Useassa maassa toimivat lehdistöt käyttivät paljastuksissaan asiakirjoja entisen NSA:n urakoitsijan Edward Snowdenin vuotamasta kätköstä. Snowden oli koonnut kätkön tehdessään työtä Booz Allen Hamiltonille, yhdelle Yhdysvaltojen suurimmista puolustus- ja tiedustelualihankkijoista.
Vuodesta 2013 vuoteen 2017 Australian oikeuskanslerina toiminut George Brandis totesi Snowdenin paljastusten olevan "vakavin takaisku lännen tiedustelulle toisen maailmansodan jälkeen".

Aikajana

NSA urakoitsija Edward Snowden alkoi lataamaan asiakirjoja huhtikuussa 2012. Samana vuotena, Snowden teki ensimmäisen yhteydenoton The Guardian -lehden toimittajaan Glenn Greenwaldiin ja sai urakoitua dokumenttituottajan Laura Poitrasin tammikuussa 2013.

2013

Toukokuussa 2013 Snowden otti väliaikaisen virkavapautuksen asemastaan NSA:lla vedoten siihen, että hän saisi hoitoa epilepsiaansa. Toukokuun loppupuolella hän matkusti Hongkongiin. Greenwald, Poitras ja The Guardianin puolustus- ja tiedustelukirjeenvaihtaja Ewen MacAskill lensivät Hongkongiin tapaamaan Snowdenia.

Syyskuu

The Guardian ja The New York Times raportoivat Snowdenin vuotamien salaisten asiakirjojen perusteella, että NSA on osana "aggressiivista moniosaista ponnistusta" tehnyt "yhteistyötä tietotekniikkayhtiöiden kanssa" kaupallisissa ohjelmistoissa käytettyjen salausmenetelmien heikentämiseksi. Lehdet raportoivat myös, että GCHQ:lla on "Hotmailin, Googlen, Yahoon ja Facebookin" tietoliikenteiden murtamiseen omistettu työryhmä.
Saksan kotimaan turvallisuusvirasto Bundesamt für Verfassungsschutz (BfV) jakaa yksityistä dataa rutiininomaisesti NSA:n, CIA:n ja seitsemän muun Yhdysvaltain tiedusteluviraston kanssa. Vastapalveluna he saavat informaatiota ja vakoiluohjelmistoja. Israel, Ruotsi ja Italia tekevät myös yhteistyötä Yhdysvaltain ja Brittein tiedustelupalveluiden kanssa. Ranskalaiset tiedustelupalvelut ovat salaisen Lustre -nimisen valtiosopimuksen alla jakaneet miljoonia teletunnistetietoja NSA:lle.
Obaman hallitus sai vuonna 2011 FISC -tuomioistuimelta salaa luvan peruuttaa NSA -viraston sieppaamia puheluita ja sähköposteja koskeneet rajoitukset. NSA sai tällöin luvan suorittaa tarkoituksellisia hakuja yhdysvaltalaisten yhteydenpidoista, joita säilytetään valtavissa tietokannoissa. Haut tapahtuvat Yhdysvaltain kongressin vuonna 2008 valtuuttaman valvontaohjelman alla. Yhdysvaltain kongressi oli silloin hyväksynyt Foreign Intelligence Surveillance Act (FISA) -nimisen lakimuutoksen. Tämän lain alla, kohteen on oltava ulkomaalainen; on voitava "olettaa kohtuullisella varmuudella", että kohde sijaitsee Yhdysvaltojen ulkopuolella; ja tuomioistuimen on hyväksyttävä kohdistamiseen käytetyt menetelmät vuodeksi kerrallaan. FISA-lakimuutoksen myötä, tuomioistuimen lupaa ei enää tarvita jokaiselle kohteelle. Yhteydenpitoja yhdysvaltalaisten kanssa voidaan tämän perusteella salakuunnella ilman, että tuomioistuin olisi ensin päättänyt ovatko henkilöt joiden kanssa keskustellaan terroristeja, vakoojia tai "ulkomaisia tahoja". FISC -tuomioistuin pidensi aikajaksoa, jolloin NSA:lla on lupa säilyttää siepattuja yhdysvaltalaisia yhteydenpitoja viidestä vuodesta kuuteen vuoteen, mahdollisella pidennyksellä jos kyseessä on ulkomaantiedustelu tai vastavakoilu. Molemmat toimenpiteet astuivat voimaan ilman julkista keskustelua tai kongressin suostumusta.
NSA:lla on oma Follow the Money (FTM) -niminen osasto, joka seuraa kansainvälisiä maksuja, pankki- ja luottokorttimaksuja ja varastoi kerätyn datan NSA:n omaan Tracfin -nimiseen tietopankkiin. NSA seurasi Brasilian presidentin Dilma Rousseffin ja hänen avustajien yhteydenpitoja. Virasto vakoili myös Brasilian valtio-omisteista Petrobras öljy-yhtiötä, Ranskalaisia diplomaatteja ja murtautui Ranskan ulkoministeriön sisäiseen tietoverkostoon ja SWIFT -verkostoon.
Yhdysvalloissa, NSA käyttää yhdysvaltalaisten puheluiden ja sähköpostien tunnistetietoja rakentamaan kehittyneitä kaavioita ihmisten sosiaalisista verkostoista. Kaavioita voidaan käyttää tunnistamaan muun muassa henkilöiden yhteyshenkilöt, sijainnit tiettyinä aikoina ja matkakumppanit. NSA jakaa rutiininomaisesti raakaa tiedusteludataa Israelin kanssa. Datasta ei poisteta tietoja Yhdysvaltain kansalaisista.
GENIE -koodinimellä tunnetussa operaatiossa, tietotekniikka-ammattilaiset voivat hallita ulkomaisia tietokoneverkostoja käyttäen "huomaamattomia implantteja". Nämä ovat erääntyyppisiä etäältä lähetettyjä haittaohjelmistoja, joita Yhdysvaltain tiedustelupalvelut asentavat kymmeniin tuhansiin laitteisiin vuosittain. Älypuhelimien myynnin ohittaessa tavallisten matkapuhelimien myynnin, NSA päätti käyttää tätä hyödyksi. Tästä oli erityisen paljon hyötyä, koska älypuhelimista voi saada hyvin paljon tiedustelupalveluita kiinnostavaa dataa, kuten sosiaaliset kontaktit, käyttäytymistavat, sijainnit, valokuvat, luottokorttinumerot ja salasanat.

NSA:n sisänen raportti vuodelta 2010 teki huomion, että älypuhelimien leviäminen on tapahtunut "erittäin nopeasti" ja että kehityksen suunta tulee "varmasti mutkistamaan perinteistä kohdeanalyysiä". NSA on asiakirjan mukaan pystyttänyt työryhmiä useaa älypuhelinvalimistajaa ja käyttöjärjestelmää kohti. Näihin lukeutuu muun muassa Applen iPhone ja iOS -käyttöjärjestelmä sekä Googlen Android -käyttöjärjestelmä. Samalla tavalla, GCHQ pystytti työryhmän tutkimaan ja murtamaan BlackBerryn. 
Asiakirja huomauttaa "iPhone valmiudet" -otsikon alla, että NSA:lla on olemassa pienempiä "komentosarjoina" tunnettuja ohjelmia, jotka voivat suorittaa valvontaa 38 eri iOS 3 ja iOS 4 -käyttöjärjestelmissä olevasta ominaisuudesta. Näihin lukeutuvat muun muassa paikannus-, vastaaja- ja valokuvausominaisuudet sekä Google Earth, Facebook ja Yahoo Messenger.
Der Spiegel julkaisi 9. syyskuuta 2013 NSA:n sisäisen esitelmän, joka koski iPhone -älypuhelimien paikannusominaisuutta. Yksi dioista sisälsi kuvia Applen Vuonna 1984 -teemaisesta televisiomainoksesta ja sanat "Kuka olisi tiennyt vuonna 1984..."; toinen dioista sisälsi kuvan, jossa Steve Jobs pitää kädessään iPhone -älypuhelinta ja sanat "..., että tämä olisi Isoveli..."; ja kolmas dioista sisälsi kuvan iloisista kuluttajista, joilla on iPhone -älypuhelimet ja kysymys "... ja että zombit olisivat maksavia asiakkaita?"

Huhtikuu

Edward Snowden sanoi huhtikuun loppupuolella, että Yhdysvaltain tiedustelupalvelut vakoilevat Yhdysvaltain kansalaisia enemmän kuin kukaan muu maailmassa, toisin kuin mitään, mitä Yhdysvaltain hallitus oli siihen saakka sanonut.

Toukokuu

13. toukokuuta paljastui, että Suomi on tehnyt yhteistyötä UKUSA-yhteisön kanssa niin sanottuna "kolmannen tason" maana.
Ars Technica julkaisi 14. toukokuuta artikkelin, jossa näytettiin NSA:n Tailored Access Operations (TAO) -yksikön työntekijöitä sieppaamassa Cisco Systemsin reitittimen.
The Intercept -lehti ja Wikileaks paljastivat informaatiota maista, joiden kommunikaatioita kerätään osana MYSTIC -valvontaohjelmaa. The Intercept raportoi 19. toukokuuta, että NSA tallentaa ja arkistoi lähes jokaisen mobiilipuhelun Bahamassa SOMALGET -nimisellä järjestelmällä, joka on osa MYSTIC -valvontaohjelmaa. Joukkovalvonta on tapahtunut ilman Bahaman hallituksen lupaa.
The Intercept raportoi myös, että NSA sieppaa matkapulehuiden teletunnistetietoja Keniassa, Filippiineillä, Meksikossa ja viidennessä maassa. He eivät paljastaneet viidettä maata johtuen "uskottavasta huolesta, että niin tekeminen voisi johtaa väkivaltaisuuksiin". Wikileaks julkaisi lausunnon 23. toukokuuta, jossa he väittivät, että nimeämätön maa on Afganistan.
Paljastuksia seuranneessa lausunnossa NSA sanoi, että "syytökset NSA:n ulkomaantiedustelua koskevan tiedon keräämisen mielivaltaisuudesta ja rajoittamattomuudesta ovat vääriä".
Maailmanlaajuisten valvontaoperaatioidensa kautta NSA kerää miljoonittain valokuvia. He käyttävät hyväksi sähköposteissa, tekstiviesteissä, sosiaalisessa mediassa, videokeskusteluissa ja muissa kommunikaatioissa liikkuvien kuvien tulvaa. NSA käyttää kerättyjä kuvia kehittyneissä kasvojen tunnistusjärjestelmissä seuratakseen epäiltyjä terroristeja ja muita tiedustelukohteita.

Elokuu

The Intercept raportoi, että NSA on "salaa toimittamassa dataa lähes tusinalle Yhdysvaltain virastolle 'Google-tyyppisellä' hakukoneella". Hakukoneen nimi on raportin mukaan ICREACH. The Interceptin mukaan, tietokanta on Yhdysvaltain kotimaisten tiedusteluvirastojen (kuten FBI:n ja DEA:n) käytettävissä ja oli rakennettu sisältämään yli 850 miljardia teletunnistetietoa puheluista, sähköposteista, matkapuhelinsijainneista ja tekstiviesteistä.

Helmikuu

Helmikuussa 2015 The Intercept kertoi Snowdenilta haltuunsa saamiensa dokumenttien perusteella että NSA ja GCHQ olivat murtautuneet viimeistään vuonna 2010 Gemalton verkkoon ja varastaneet salausavaimet, joita käytetään mm. SIM-korttien suojauksessa. Yhtiö on maailman suurin SIM-korttien valmistaja ja valmistaa (2015) noin kaksi miljardia korttia vuodessa. Avainten avulla tiedustelupalvelut voisivat salakuunnella matkapuhelimia ilman operaattoreiden tai vieraiden hallitusten tietoa.

Kansalaisten reaktioita

Paljastukset antoivat sysäyksen joukkovalvonnan vastaisten kansanliikkeiden luonnille. Esimerkkejä tällaisista ovat olleet Restore the Fourth, Stop Watching Us ja The Day We Fight Back. Laillisella puolella, Electronic Frontier Foundation liittyi monimuotoiseen liittoutumaan, joka vaatii NSA:ta vastaamaan teoistaan oikeudessa. Amnesty International, Human Rights Watch, Transparency International ja Index on Censorship, ynnä muut ihmisoikeusjärjestöt ovat panostaneet Presidentti Obaman hallintoa syyttämisen sijaan suojelemaan "paljastuksentekijä Snowdenia".

Kritiikki

Tammikuussa 2014, Yhdysvaltojen presidentti Barack Obama sanoi, että "sensaatiomainen tapa, jolla näitä paljastuksia on tuotu esille on ollut usein kuumottavampaa kuin valaisevaa." Sean Wilentzin kaltaiset kriitikot ovat väittäneet, että "NSA on toiminut paljon vastuullisemmin kuin vuotajat ovat väittäneet ja tiedotusvälineet tiedottaneet." Wilentzin mukaan "vuotajat ovat menneet paljon pidemmälle kuin väärin käytettyjen ohjelmien oikeutettu paljastaminen [olisi vaatinut]. Monet tähän mennessä julkaistut Snowden-asiakirjat eivät ole ... koskeneet kotimaista valvontaa millään tavalla." The Economist -lehden entinen Moskovan toimistopäällikkö Edward Lucas oli samaa mieltä väittäen, että "Snowdenin paljastukset sopivat siististi ja epäilyttävästi yhden maan intresseihin: Venäjän" vedoten Masha Gessenin lausuntoon, että "Venäjän propagandakoneisto ei ole saanut näin suurta mittarilukemaa yhdestä Yhdysvaltain kansalaisesta sitten Angela Davisin murhaoikeudenkäynnistä vuonna 1971."
Bob Cesca paheksui The New York Times -lehteä siitä, että he eivät olleet peittäneet yhden NSA:n työntekijän nimeä ja erään al Qaida -ryhmän tarkkaa sijaintia diasarjassa, jonka lehti teki julkiseksi.
Venäläinen toimittaja Andrei Soldatov on esittänyt väittämän, että Snowdenin paljastuksilla on ollut kielteisiä vaikutuksia Internetin vapaudelle Venäjällä. Hänen mukaan Venäjän viranomaiset ovat lisäneet vakoilua ja asettaneet rajoituksia Googlen ja Facebookin kaltaisten Yhdysvalloista käsin toimivien palveluiden käytölle vedoten venäläisten käyttäjien yksityisyyden suojeluun. Soldatov on myös sanonut, että paljastukset ovat kasvattaneet kansainvälistä tukea aatteelle, että Internetin maailmanlaajuisen arkkitehtuurin koordinaation valtuudet tulisi siirtää järjestöjen käsistä valtioiden käsiin. Tämä voisi johtaa Internetin balkanisointiin, joka rajoittaisi vapaata tiedonsaantia. Lokakuussa 2013, ICANN julkaisi Montevideo Statement on the Future of Internet Cooperation -lausunnon, jossa he muiden järjestöjen kanssa varoittivat "Internetin pirstoutumisesta kansallisella tasolla" ja ilmaisivat "vakavan huolen Internetin käyttäjien luottamuksen horjumisesta maailmanlaajuisesti viimeaikaisten paljastuksien seurauksena".

Poikkeuksellisesti kontrolloitua tietoa

Exceptionally Controlled Information (ECI) viittaa The Guardian -lehden mukaan turvaluokitukseen, joka on korkeampi kuin Snowdenin huippusalaisten asiakirjojen. ECI -luokitellut asiakirjat sisältävät seuraavien NSA:n kaupallisten tiedusteluyhteistyötahojen identiteetit: Artifice, Lithium ja Serenade. Steelknight -nimellä tunnettu NSA:n kaupallisen yhteistyötahon laitos on ECI-luokiteltu eikä siksi ole paljastunut Snowdenin vuotamissa asiakirjoissa.