Munkkiniemen yhteiskoulu

Uuden koululaitoksen tie

Munkkiniemen kouluhistoria alkaa 1890-luvulta. Silloin alueelle perustettiin koulupiiri, joka käsitti Munkkiniemen, Pikku-Huopalahden ja Talin kylät. Koulutoimintaa varten rakennettiin puinen koulutalo silloisen Turuntien varteen paroni Ramsayn lahjoittamalle tontille. Aluksi tässä rakennuksessa aloittivat toimintansa ruotsinkielinen ala- ja yläkansakoulu.
1920-luvulla alueella asui jo niin paljon suomenkielisiä perheitä, että paikkakunnalle perustettiin 1927 suomenkielinen alakansakoulu ja 1932 suomenkielinen yläkansakoulu. Kun suomenkielinen kansakouluopetus sai jalansijaa, syntyi myös kysymys suomenkielisen oppikoulun järjestämisestä alueella. Oppikouluopetus ei kuulunut tällöin vielä kunnan toimialaan, mutta asiaa alkoi Huopalahden kunnanvaltuustossa ajaa Stenius-yhtiön toimitusjohtaja, filosofian maisteri Sigurd Stenius. Vuonna 1937 kunnanvaltuustossa pidetyssä kokouksessa monet valtuutetut suhtautuivat oppikouluun myönteisesti, mutta katsoivat asian kuuluvan enemmänkin Munkkiniemen yhdyskunnalle.
Silloisessa Huopalahden kunnassa ei ollut lainkaan oppikoulua, joten monet munkkiniemeläiset kävivät oppikoulua Töölön yhteiskoulussa, joka oli siihen aikaan munkkiniemeläisten lähin oppikoulu. Yksi tärkeimmistä syistä Munkkiniemen Yhteiskoulun perustamiselle olikin koulumatkan pituus keskustan kouluihin. Myöhemmin oppikoulun puute alkoi Munkkiniemessä tuntua yhä kiperämmältä ongelmalta, joten Stenius toi asian uudelleen esille Munkkiniemen yhdyskunnanvaltuuston kokouksessa. Lopulta valtuusto antoi oppikoulun perustamissuunnitelman käsiteltäväksi eräälle Steniuksen johtamalle toimikunnalle.
Munkkiniemen oppikoulutarpeen ajamiseksi eräs helsinkiläinen yksityishenkilö perusti Yhteislyseo Osakeyhtiö -nimisen kouluyhtiön, joka ajoi oppikoulukysymystä Munkkiniemessä. Tämän yhtiö jatkoi valmisteluja koulun perustamiseksi, vaikka valtioneuvosto hylkäsi elokuussa 1937 osakeyhtiön toimilupa-anomuksen taloudellisista syistä. Koulu kuitenkin avasi syksyllä 1937 ovensa niin sanottuna kotikouluna. 
Steniuksen johtama toimikunta esitti syksyllä 1937 laatimansa selvityksen oppikoulukysymyksistä. Sen mukaan aika oli kypsä uudelle oppikoululle Munkkiniemessä. Lopulta kuitenkin vasta vuoden 1938 helmikuussa tartuttiin tuumasta toimeen, kun oppikouluikäisten lasten vanhempien vaatimuksesta kunnanvaltuusto otti asian vakavasti käsittelyyn. Tämän seurauksena kunnanvaltuusto perusti uuden komitean ajamaan asiaa.

Koulun alkutaival ja koulutalo

Valtioneuvosto myönsi Munkkiniemen yhteiskoululle lopulta toimiluvan 12. toukokuuta 1938 ja koulu avasi ovensa saman vuoden syksyllä. Oppikouluhankkeen ajajat tiesivät jo vuonna 1938 sen, että oppikoulun toiminta vaati omaa koulutaloa. Toiminnan piti kuitenkin alkaa vuokratiloissa, ja ensimmäisenä lukuvuonna kouluun saapui 42 oppilasta. Vuoden 1939 kesällä toimintaolosuhteet näyttivät muuttuvan parempaan päin. Huopalahden kunnan piti vuokrata koululle tilat Lehtisaarentien koulutalosta. Näin ei kuitenkaan käynyt kunnanvaltuuston ruotsinkielisten jäsenten vastustuksesta johtuen. Ensimmäiset tilat koulu sai Munkkiniemestä osoitteesta Rantapolku 11. Vuoden 1939 jälkeen koulu toimi väliaikaisesti Lehtisaarentien koulutalossa.
1940-luvun alussa toinen maailmansota ja jatkosota häiritsivät koulutyötä Munkkiniemen Yhteiskoulussa. Jotkin lukukaudet piti lopettaa etuajassa tai aloittaa myöhässä. Jatkosodasta huolimatta koulun asema vakiintui 1940-luvulla ja vuonna 1944 se sai luvan alkaa antaa keskikoulun päästötodistuksia. Vuonna 1945 koulu sai alkaa päästää oppilaita yliopistoon, ensin väliaikaisella luvalla ja vuodesta 1948 lähtien pysyvästi.
Jatkosodan jälkeen 1940-luvulla koulun oppilasmäärä oli kasvanut niin suureksi, että nykyiset koulutilat eivät enää riittäneet. Koulun johtokunta harkitsi Nuottapolulla olevaa koulutaloa koulun sijoituspaikaksi, mutta Helsingin kaupunki ei pitänyt tätä sopivana sijoituspaikkana. Se tarjosi koulun sijoituspaikaksi kaksi vaihtoehtoa, molemmat Munkkiniemestä Lokkalantien varrelta. Koulun tuleva sijoituspaikka ratkaistiin vuonna 1947: koulu sai tontin Lokkalantien ja Laajalahdentien kulmasta. Tästä tuli koulun lopullinen sijoituspaikka. Kauppa kaupungin ja Munkkiniemen Yhteiskoulun välillä vahvistettiin 17. marraskuuta 1948. Tontin hinta oli lopulta 5,4 vmk. Rakentamisen rahoittamista varten perustettiin vuonna 1948 Munkkiniemen Yhteiskoulun Kannatusyhtiö. Varoja rakentamiseen keräsivät muun muassa naistoimikunnat ja yleiskeräykset. Uuden koulutalon piirustukset tilattiin arkkitehti Toivo Löyskältä. Pääurakan rakentamisessa sai rakennusliike Oy Tektor Ab. Urakkasummaksi sovittiin 48 100 000 markkaa. Lopulta koulun perustusten kaivaminen aloitettiin vuonna 1950. Koulun rakentaminen oli jo syksyllä 1951 niin pitkällä, että koulutyö talossa voitiin jo aloittaa. Lopulta koulutalon ensimmäinen rakennusvaihe oli valmiina keväällä 1952.
Koulutalon toinen rakennusvaihe suoritettiin 1950-luvulla. Syynä oli jälleen kerran se, että Munkkiniemen alueen oppilasmäärien tiedettiin tulevan nousemaan entisestään ja koulutaloon tultaisiin tarvitsemaan lisää tilaa. Munkkiniemen Yhteiskoulun oppilasmäärä oli vuoteen 1955 mennessä noussut jo 900:ään. Silloin koulu oli jo niin ahdas, ettei 69 pääsytutkinnossa hyväksyttyä oppilasta voitu ottaa kouluun. Uuden siiven rakennustyöt kestivät vuodet 1956–1957. Koulu sai tässä yhteydessä lisätilaa noin 10 000 m³. Koulu liittyi myöhemmin kaukolämpöverkostoon vuonna 1971. Koulu peruskorjattiin vuonna 1999. Samassa yhteydessä koulu sai uuden lisäsiiven, uuden yhdyskäytävän ja vanhempaa osiota laajennettiin. Peruskorjauksen pääsuunnittelijana toimi arkkitehti Hannu Jaakola.

Opettajakunta

Kun Munkkiniemen Yhteiskoulu aloitti toimintansa syksyllä 1938, koulussa työskenteli vain neljä opettajaa, joista yksi oli päätoiminen. Pian opettajien lukumäärä kuitenkin kasvoi, ja vuonna 1940 se oli jo yhdeksän. Koulun tavoite oli hankkia jo heti alussa päteviä opettajia. Koulu maksoi niille hyvää palkkaa, parempaa kuin valtion koulut vastaaville viroille. Vuonna 1940 koulu liittyi Yksityiskoulujen eläkekassan jäseneksi.
Vuonna 1951 saatiin valtionapulain ja yksityiskouluasetuksen yhteydessä läpi laki, joka velvoitti yksityiskoulut maksamaan opettajille samansuuruista palkkaa kuin valtion koulut. Samalla kouluun saatiin uusia vanhempien lehtorien toimia, jotka oikeuttivat valtionapuun. Aluksi koulu oli oikeutettu kahdeksaan tällaiseen vanhempaan lehtoriin.
Peruskoulujen tullessa vanhempien lehtorien toimet piti hajauttaa joko lukion tai peruskoulua korvaavan kouluasteen opettajien toimiksi. Toimet pyrittiin erottamaan toisistaan siten, että peruskoulua korvaavassa kouluasteessa sekä lukiossa olisi molemmissa eri opettajat keskenään.
Koulujärjestelmän muutoksen yhteydessä 1977 sallittiin myös normaalia varhaisempi eläkkeelle siirtyminen sekä opettajatoimien vakinaistaminen. Uusi eläkeikärajan alennus johti 1970-luvulla nuorennusleikkaukseen opettajistossa.

Koulupolitiikkaa

Munkkiniemen yhteiskoulu siirtyi valtionkokeilussa 1950-luvulla järjestelmään, jossa koulua käytiin ensin 4 vuotta kansakoulua, sitten 4 vuotta keskikoulua ja lopuksi 4 vuotta lukiota. 1956 Munkkiniemen yhteiskoulun rinnalle perustettiin uusi Munkkiniemen keskikoulu ja lukio, josta tuli sisarkoulu Munkkiniemen Yhteiskoulun rinnalle. Tämä toimintamalli oli käytössä kahdeksan vuoden ajan, kunnes 1960-luvulla tapahtuneiden muutosten takia Munkkiniemen keskikoulu ja lukio yhdistettiin Munkkiniemen Yhteiskouluun.). 1970-luvulla käytiin keskustelua ja kamppailtiin siitä, saavatko yksityiskoulut enää toimia koulujärjestelmässä. Monet olivat sitä mieltä, että yksityiskoulujen pitäisi muuttua tavallisiksi julkisen tahon peruskouluiksi. Helsinkiin tuli 1977 peruskoulujärjestelmä, ja sen yhteydessä laki, jonka nojalla jotkin koulut saivat jäädä peruskoulua korvaaviksi kouluiksi, ja yksi näistä kouluista oli Munkkiniemen Yhteiskoulu. Munkkiniemestä lähin kaupungin ylläpitämä vuosiluokkien 7–9 koulu on Meilahden yläaste. Kaupungin lukioita ei juurikaan lähellä ole.
Munkkiniemen Yhteiskoulun alueelle muodostettiin tämän jälkeen koulupiiri, johon kuuluivat Vanha Munkkiniemi, Lehtisaari, Kuusisaari, Munkkivuori ja Niemenmäki. Tämä jätti Munkkivuoressa siajinneen Munkkivuoren Yhteiskoulun ilman tehtävää, joten se luovuttautui kaupungille vuonna 1979. Tämän seurauksena koulupiirijakoa muutettiin siten, että Munkkivuoren yläasteen koulupiiriin kuuluivat alueet Munkkivuori, Niemenmäki ja uutena alueena Pitäjänmäki. Munkkiniemen Yhteiskoulun koulupiiriin taas kuuluivat Vanha Munkkiniemi, Lehtisaari, Kuusisaari sekä uutena alueena Konala. Konalalaisten oppilaiden koulumatkat Munkkiniemeen hoidettiin bussikuljetuksin. Vuodesta 1991 lähtien koulupiiri muuttui: Konala erosi siitä ja uudeksi alueeksi otettiin Munkkivuori ja Tali. Munkkivuoren yläasteen entisiin tiloihin siirtyi remontin ja lisärakentamisen valmistuttua valtion omistama Helsingin ranskalais-suomalainen koulu. Konalan ala-asteelta siirrytään nykyisin 7. luokalle Pitäjänmäen peruskouluun.
Uuden peruskoulujärjestelmän myötä Munkkiniemen Yhteiskoulu päätti ottaa pitkinä kielinä luettavien ruotsin ja englannin oheen myös uuden pitkän ranskan kielen ryhmän.Peruskoulun opetussuunnitelma 1979 tuo kieliin ja matematiikkaan tasokurssit. Ne kuitenkin poistettiin vuonna 1985.

Koulukirjasto

Munkkiniemen yhteiskoulussa toimii koulun oppilaiden ja henkilökunnan käyttöön tarkoitettu kirjasto, joka käsittää noin 29 000 nidettä kauno- ja tietokirjallisuutta, laajan valikoiman lehtiä ja sähköiset yhteydet. Kirjastossa työskentelee kokopäivätoiminen kirjastonhoitaja, ja kirjastossa on käytössä koulun oma kirjastokortti. Lisäksi kirjaston yhteydessä toimii hiljaista työskentelyä varten lukusali. 
Kirjaston käytössä on tietokanta, johon on tallennettu tiedot kaikista koulun kirjoista. Kirjojen lainaus ja palautus toimivat tämän järjestelmän avulla. Luokituksessa käytetään Helsingin kaupunginkirjaston luokitusjärjestelmää. Kaunokirjallisuus on järjestetty tekijän sukunimen mukaiseen aakkosjärjestykseen: erikseen nuorten- ja aikuistenkirjallisuuteen. Kirjastosta löytää myös vieraskielistä lukemista ruotsiksi, englanniksi, saksaksi, ranskaksi ja espanjaksi.
Kirjasto on palkittu vuosina 2005 ja 2011 Kopioston  kannustusrahalla ja vuonna 2008 Munkkivuoren Suomalaisen Kirjakaupan vuoden lukijana .

Muuta

Munkkiniemen yhteiskoulun senioriyhdistys on valinnut Vuoden munkkalaisen jo vuodesta 2001 lähtien. Tämän kunniamaininnan voi saada Munkkiniemen yhteiskoulun seniori, jolla on erityisiä ansioita yhteiskunnallisesti ja joka samalla osoittaa hyvää Munkka-henkeä.
Munkkiniemen alueella on perinteisesti vankka koripalloperinne, mikä näkyy mm. siinä, että koulu tarjoaa sekä peruskoulun että lukion puolella koripalloa valinnaisaineeksi. Munkkiniemen yhteiskoulun liikuntasali toimiikin koripalloseura Torpan Poikien junioreiden kotihallina. Koulu on myös osa pääkaupunkiseudun urheiluakatemia Urhean yhteistyöverkostoa.
Vuoden 2010 syksyllä Munkkiniemen yhteiskoulun pihaan pystytettiin Vapaaheitto-niminen Juhana Blomstedtin suunnittelema patsas, joka symboloi Munkkiniemen alueen koripalloperinteitä. Talvella 2010 Vapaaheitto-patsas oli ehdolla vuoden urheiluteoksi.
Koulun ruokala- ja kahviopalveluista vastaa Fazer Amica.
Koulua ylläpitää Munkkiniemen yhteiskoulun kannatusyhdistys ry, jonka hallitus päättää koulun asioista. Koulun toimintaa tukee vanhempainyhdistys Munkkiniemen yhteiskoulun ystävät ry, joka tukee koulun toimintaa mm. rahalahjoituksin. Koulussa toimii myös Munkkiniemen yhteiskoulun seniorit ry, joka toimii yhdyssiteenä koulun ja koulun entisten oppilaiden välillä. 
Munkkiniemen yhteiskoulun rehtori on Aki Holopainen ja vararehtori Merja Haavisto.

Entisiä oppilaita

Vuoden munkkalaisiksi on vuosien varrella valittu Jaakko Rauramo, Jukka Riikonen, Riitta Nelimarkka, Aarne I. Koskimies, Juhana Blomstedt, Mikko Leppilampi, Janne Virkkunen, Jorma Rytkönen, Tuula Teeri, Pentti Nohynek, Anna Kotsalo-Mustonen, Markus Lehtinen, Munkkiniemen yhteiskoulun senioriyhdistys ry, Anssi Rauramo ja Tuija Talvitie. Vuoden munkkalaisen kunniamaininnan voi saada Munkkiniemen yhteiskoulun seniori. Munkkalaiskirjailijoita puolestaan ovat muun muassa Olli Hakkarainen, Elina Halttunen, Seppo Harjulehto, Mirjami Hietala, Helmi Kekkonen, Anita Konkka, Tiina Krohn, Hannu Mäkelä, Riitta Nelimarkka ja Sirkka Turkka.