google/wiki40b huggingface dataset:
Sinivalkoinen Rintama

Vapauspuolue

Puolueen rekisteröimispaperit vietiin Patentti- ja rekisterihallitukseen 6. huhtikuuta 2009 ja puolue merkittiin yhdistysrekisteriin 1. lokakuuta 2009. Puoluerekisteriin vaadittavien kannattajakorttien kerääminen aloitettiin 9. helmikuuta 2010. Syksyllä 2010 Vapauspuolue toimitti kortit oikeusministeriöön. Vapauspuolue lisättiin puoluerekisteriin 22. marraskuuta 2010. Yhdistyksen nimeen lisättiin VP-lyhenne 26. toukokuuta 2010.
Turkulainen kaupunginvaltuutettu ja Suomen Kansan Sinivalkoisten puheenjohtaja Olavi Mäenpää liittyi Vapauspuolueeseen syyskuussa 2010 ja hänestä tuli puolueen ensimmäinen kaupunginvaltuutettu. Myös sinivalkoisten entinen sihteeri Ari Laakso liittyi Vapauspuolueeseen. Marraskuussa puolueeseen loikkasivat kaupunginvaltuutetut Maarit Rostedt (kok., Turku) ja Kalevi Satopää (sit., Salo). Myös IKL:n Matti Järviharju siirtyi Vapauspuolueeseen.
Lokakuussa 2011 puoluevaltuuskunta valitsi kokouksessaan Vapauspuolueen uudeksi puheenjohtajaksi Lisbet Puttosen ja puoluesihteeriksi Anja-Liisa Kankaan. Marraskuussa puoluehallitus päätti erottaa puolueesta Olavi Mäenpään, koska hän oli arvostellut julkisesti uutta puoluejohtoa ja siten vahingoittanut puoluetta. Mäenpää piti erottamistaan laittomana ja jatkoi Vapauspuolueen valtuustoryhmässä ja kanteli asiasta oikeuteen. Mäenpää piti laittomana myös hänet erottaneen hallituksen valinnutta syyskokousta. Pirkanmaan käräjäoikeus kumosi puoluevaltuuskunnan kokouksen päätösvaltaisuuden maaliskuussa 2012. Toukokuun alussa Kangas toimitti puolueen konkurssihakemuksen Pirkanmaan käräjäoikeuteen. Mäenpää piti myöhemmin samalla viikolla ylimääräisen puoluekokouksen Ilmajoella ja ilmoitti olevansa uusi puheenjohtaja. Puttonen puolestaan ilmoitti olevansa edelleen puheenjohtaja ja valittavansa kokouksesta. Puttonen kertoi myös aikeesta järjestää elokuussa kokous, jossa puolueen nimi vaihdettaisiin Naisten puolueeksi. Konkurssihakemus jätettiin tutkimatta, koska puoluehallitus peruutti sen 11. toukokuuta 2012.

Sinivalkoinen Rintama

Kesäkuussa 2013 Patentti- ja rekisterihallitus merkitsi Vapauspuolueen puheenjohtajaksi Olavi Mäenpään, joka ilmoitti, että yhdistyksen nimi vaihdetaan "sinivalkoisuuteen viittaavaksi". Marraskuussa 2013 Kokkolassa pidetyssä puoluekokouksessa puolueen nimeksi vaihdettiin Sinivalkoinen Rintama.

Kansainväliset yhteydet

Sinivalkoinen Rintama kuuluu Alliance of European National Movements -nimiseen eurooppalaiseen nationalistipuolueiden liittoumaan, johon kuuluvat lisäksi muun muassa Nationaldemokraterna Ruotsista, British National Party (BNP) Britanniasta, Front National Ranskasta ja Jobbik Unkarista. Sen pääaihe on kansallismielisyys.
Atemi

Atemi (jap. 当身, Atemi) on japanilainen budokäsite, jossa hyökätään vastustajan arkoihin kehonosiin tai niveliin. Atemi-pisteisiin voidaan hyökätä paljain käsin (esimerkiksi aikido, jujutsu ja judo) tai asein (jodo, aiki-jo, kendon pistot). Ns. ”hermopisteisiin” hyökkääminen voi joissain tapauksissa aiheuttaa ohimenevää tai palauttamatonta vahinkoa keholle, ja vaikuttaa kehon sisäeritys- ja hermotoimintoihin.
Yleinen virheellinen käsitys on, että ns. hermopisteisin hyökkäämällä voidaan vaikuttaa kehon ”energiatasapainoon” tjs. Hermopisteinä tunnetut kohdat ovat kuitenkin vain alueita ihmiskehossa, jotka ovat normaalia kipuherkempiä (esim. pallea tai kivekset), tai niissä on hermoratoja helposti manipuloitavana (esim. vagushermo tietyssä kohtaa kaulan sivua). Hermopisteisiin hyökkääminen aidossa kamppailutilanteessa on myös huomattavasti vaikeampaa kuin harjoitustilanteessa.

”Hermopisteiden” manipulointi aseella

Aseella esimerkiksi: nyrkkiraudalla, jōlla, sailla, juttella, tekkōlla voidaan hyökätä kehon ”hermopisteisiin”. Yleisiä osumakohtia ovat nenänvarsi silmien välissä (uto), ohimot (kasumi), otsa (tento), yläleuka nenän alapuolelta (jinchu)), kurkku (sonu), kyynärpää (hiji), kämmenselät (hokashiyakuzawa), ranteet (tekubi), kivekset (kinsho), polvet (hiza), nilkat (kurabushi), jalkaterä (kori) ja varsinkin sisuspunos pallean yläosassa (suigetsu).
Kehon atemi-hermopisteet voivat osin olla samoja joita manipuloidaan akupunktiossa. Hyvä esimerkki hermopisteestä on ihmisen kaulalla oleva kiertäjähermo, jota hieromalla, kuristamalla tai manipuloimalla voidaan laskea sydämen sykettä ja hidastaa hengitystä.
Mandingo

Vastaanotto

Chicago Sun-Timesin Roger Ebert kutsui elokuvaa ”sontaläjäksi” ja ”rasisisteksi roskaksi” ja antoi sille tähtien sijasta alaspäin näyttävän peukalon. Video-oppaassa vuodelta 1994 Kati Sinisalo kutsui elokuvaa ”härskiksi, väkivaltaiseksi kuvienromutukseksi”, jonka loppu on todella raaka. Hän antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Mandingon sanotaan olevan yksi Quentin Tarantinon suosikkielokuvista, josta hän otti vaikutteita omaan elokuvaansa Django Unchained.
Mandingo sai jatko-osan Drum, jota Video-oppaan Ilkka Jauhiainen piti ällöttävänä ja antoi sille kaksi tähteä viidestä.
Đà Lạt

Aluejako

Đà Lạt jakautuu kuuteentoista osaan: kymmeneen urbaaniin kaupunginosaan (vietn. phường) ja kuuteen maaseutukuntaan (vietn. xã).
Enzio Sevón

Enzio Arvid Rafael ”Kim” Sevón (11. elokuuta 1906 Kirkkonummi – 31. maaliskuuta 1998 Kauniainen) oli suomalainen urheilutoimittaja. Hän työskenteli Yleisradion ruotsinkielisessä ohjelmatoiminnassa ja raportoi olympiakisoista paikan päällä lähes 40 vuoden ajan. Ennen siirtymistään Yleisradion palvelukseen 1952 Sevón toimi Hufvudstadsbladetin urheilutoimituksen päällikkönä 1935–1952. 
Sevón harrasti nuorena urheilua ja kuului muun muassa Grankulla IFK:n perustajajäseniin 1925. Vuodesta 1929 hän oli Helsingin IFK:n hallituksessa ja toimitti järjestön jäsenlehteä Helsingfors Kamrateria (1930–1947).
Jatkosodan aikana Sevón toimi suomalaisen kollegansa Pekka Tiilikaisen kanssa puolustusvoimien radioreportterina, jossa tehtävässä hän haavoittui. Sevón sai kahdesti 4. luokan Vapaudenristin (FrK 4) sekä vapaussodan (1918), talvisodan (1939–1940) ja jatkosodan (1941–1945) muistomitalit. 
Sevón toimi Urheilutoimittajain liiton puheenjohtajana vuosina 1946–1954. Hän antoi merkittävän panoksen kansainvälisessä urheilutoimittajien liitossa AIPS:ssa ja toimi sen hallituksessa 1952–1959. Hänet nimitettiin Urheilutoimittajien Liiton kunniapuheenjohtajaksi vuonna 1955. Sevón oli Svenska Centralidrottsförbundetin (CIF) sihteeri 1946–1951 ja Olympiakomitean valtuuskunnassa 1946–1965. Vuosina 1952–1956 hän oli Finlands Svenska Skidförbundetin puheenjohtaja.
Ura Yleisradiossa alkoi, kun Yleisradion pääjohtaja Einar Sundström kutsui hänet yhtiöön selostamaan Helsingin olympialaisia. Jo sitä ennen hän oli tehnyt urheiluselotuksia radioon päätyönsä ohella. Vuodesta 1958 vuoteen 1965 Sevón toimi Yleisradion ruotsinkielisen selostusosaston päällikkönä. Viimeiset työvuotensa (1965–1972) hän työskenteli erikoistoimittajana. Hän kirjoitti vuosikymmeniä suomalaisesta urheilusta ruotsalaisiin Svenska Dagbladetiin (1935–1938) ja Dagens Nyheteriin (1938–1972). Hän perusti Hufvudstadsbladetin suojissa myös ruotsinkielisen urheiluaikakauslehden Sportpressenin ja työskenteli lehden toimitusjohtajana 1946–1951 ja päätoimittajana 1952–1972.
Kielitaitoinen Sevón teki runsaasti toimitus- ja käännöstöitä. Hän kirjoitti ja toimitti lukuisia urheiluhistoriikkeja, niin ruotsinkielisten urheiluliittojen kuin paikallisten seurojenkin. Hään julkaisu vuonna 1985 omaelämäkerrallisen muistelmateoksen Optimist och kosmopolit. Merkittävä teos 33 tähteä urheilijoina ja ihmisinä ilmestyi vuonna 1947. Urheilun lisäksi Sevón selosti radiolle muun muassa Englannin kuningattaren kruunajaisia 1951, ja urheiluun liittyvien työskentelytaukojen aikana syntyi lukemattomia matka- ja henkilökuvauksia radiolle.
Enzio Sevón käytti usein nimimerkkiä Kim, jolla nimellä häntä myös lähipiirissä kutsuttiin. Hän sai ansioistaan Suomen liikuntakulttuurin ja urheilun kultaisen ansiomerkin.  
Sevónin isä oli salolaissyntyinen Anton Arvid Sevón, ja hänen äitinsä Ester Augusta Sevón (o.s. Hoffström) oli kotoisin Mikkelistä. Enzio Sevónin 1. puoliso vuodesta 1930 oli Ulla (o.s. Melartin), 2. puoliso Gunvor Inger Birgitta (o.s. Lillåivo). Tytär Gin ja poika Leif ovat 1. avioliitosta, tyttäret Kerstin, Cay ja Kate sekä poika Kjell 2. avioliitosta.
Pesäpallon kärkilyöntikuninkaalliset

Pesäpallon SM-sarjassa ja Superpesiksessä on valittu on valittu parhaat kärkilyöjät vuodesta 1977 lähtien. Pääsääntöisesti voittaja on ollut runkosarjassa eniten kärkilyöntejä lyönyt pelaaja.
Miesten palkinnon ovat useimmiten voittaneet Kalevi Luoma ja Jani Komulainen (viisi kertaa) ja naisten palkinnon Päivi Lähteenmäki (neljä kertaa).
HMS Nairana (D05)

Muutostyöt

Muutostöiden yhteydessä alukselle rakennettiin 495 jalan lentokansi ja sen vasempaan reunaan silta, mutta ei katapulttia. Aluksen 45 × 34 jalan hissit kykenivät siirtämään 15 000 paunan lentokoneen hangaarista kannelle. Aluksen hangaarin korkeus oli 17 jalkaa 6 tuumaa. Aluksella oli lentokoneita varten 52 000 gallonaa polttoainetta.
Aluksen konekapasiteetiksi oli suunniteltu viisitoista torpedopommittajaa ja kuusi hävittäjää, mutta käytännössä koneiden määrää oli hieman vähennettävä. Koneille oli aluksella 68 kpl 500 paunan, 180 kpl 250 paunan normaalia pommia, 58 kpl 500 paunan miinapommia, 21 kpl 18 tuuman torpedoa ja 270 kpl Mk XII -syvyyspommia.
Alukselle asennettiin tutkat tyyppejä 281B, 277 ja 293 korkeaan verkkomastoon. Tyypin 277 kapeakeilainen valvontatutka oli asennettu kuitenkin lyhyeen mastoon sillan katolle.

Palvelus

Nairana toimi vuoden 1944 alusta Pohjois-Atlantilla sukellusveneiden torjuntaosastoissa. Se suoritti tehtävää usein yhdessä HMS Activityn kanssa. Alus myös suojasi Pohjoisella jäämerellä kulkevia saattueita.

Sodan jälkeen

HMS Nairana vuokrattiin 23. maaliskuuta 1946 Alankomaiden laivastolle, joka nimesi sen Hr.Ms. Karel Doormaniksi viirinumerolla QH1.  Alus palautettiin 28. toukokuuta 1948 ja se myytiin lähes välittömästi kauppalaivastolle. Alus muunnettiin kauppa-alukseksi, ja se nimettiin Port Victoriksi. Alus romutettiin  21. heinäkuuta 1971.
Laufenburg (Sveitsi)

Historia

Laufenburgin kaupunki on perustettu vuonna 1206. Sulzin kunta liitettiin Laufenburgiin 1.1.2010.

Talous

Laufenburgissa on vuonna 1914 Reinin poikki valmistunut, aikoinaan Euroopan suurin 40 megawatin, nykyisin 106 megawatin vesivoimalaitos.
Pintaa syvemmältä

Juoni

Sarja kertoo toimittaja Teija ”Tellu” Hongistosta (Eriikka Väliahde), joka avioeron jälkeen jättää työpaikkansa kaupungissa ja muuttaa maalle vanhalle kotipaikkakunnalleen. Tellu huomaa mökkijärvensä huonon tilan ja ryhtyy toimiin turvetuotannon pilaaman järven puolesta. Samalla hän pyrkii kirjoittamaan esikoiskirjaansa ja huolehtimaan dementoituvasta äidistään.

Vastaanotto

Tammikuussa 2014 Perussuomalaisten kansanedustaja ja silloinen hallintovaliokunnan puheenjohtaja Pirkko Mattila kritisoi blogissaan sarjaa turvetuotannon vastaisena ja kummeksui julkisin varoin tuetun Ylen roolia yhteiskunnallisessa keskustelussa.
Myös perussuomalaisten toinen kansanedustaja Kaj Turunen arvosteli sarjaa ja kyseenalaisti Ylen roolin. Hänen mukaansa sarja on Ylen ”propagandaa”, jolla muokataan kansalaisten mielipiteitä. Turunen kritisoi erityisesti sarjan tuottajan Anna-Maija Halosen blogikirjoitusta. Halosen mukaan sarja ”ravistelee kansalaisia ottamaan kantaa puhtaan luonnon puolesta lain sallimin keinoin”.
Sarjan toinen käsikirjoittaja, Jussi Alanko, on itse vastustanut Vapon turvetuotantoa mökkijärvellään Keuruun Martinjärvellä.
Hampstead (elokuva)

Juoni

Lontoon Hampsteadissä asuva amerikkalainen rouva Emily (Keaton) on ajautunut taloudellisiin vaikeuksiin brittiyläluokkaan kuuluneen kevytmielisen miehensä kuoltua. Aikansa kuluksi Emily kiikaroi viereistä Hampstead Heath -puistoa talonsa ullakolta ja huomaa lammikkoa peseytymispaikkanaan käyttävän laitapuolen kulkijan (Gleeson), joka on rakentanut metsään laittoman hökkelin. He tutustuvat, ja vaatimattomasti ja luonnonmukaisesti elävä mies tekee Emilyyn vaikutuksen. Nainen alkaa vastustaa viranomaisia, jotka yrittävät häätää miehen puistosta.

Arvioita

Turun Sanomien Päivi Valotien mielestä Hampstead on herttainen ja melko verkkainen ikäihmisten romanttinen komedia. ”Suloisena hattarana ja varttuneiden satuna, jossa prinsessa ja kerjäläispoika kohtaavat, elokuva onnistuukin ihan hyvin. Mitään sen enempää ei kannata odottaa.”  Film-O-Holic.com-elokuvasivuston Juha Rosenqvistin mielestä sujuvaan romanttiseen tarinaan on lomitettu mukaan useitakin yhteiskunnallisestikin tärkeitä teemoja, joiden myötä elokuvaan on saatu Hollywood-rutiinituotantoja enemmän sisältöä.
Asiaintila

Asiaintilat ovat eräs ontologinen kategoria. Muodollisesti esitettynä asiaintila S on entiteetti, joka vastaa jotain kokonaista väitelausetta p ja on olemassa, jos ja vain jos p on tosi. Tosiasia on asiaintila, joka vallitsee.
Ontologiaan käsite asiaintila on tullut 1800-luvun lopulla. Asiaintiloilla on selitetty universaalien ongelmaan liittyvässä realismissa sitä, kuinka Bertrand Russellin olettamat universaalit eli yleiskäsitteet instantioituvat partikulaareissa eli yksilöolioissa.
Asiaintiloja ovat käsitelleet muun muassa Gustav Bergmann, D. M. Armstrong, Herbert Hochberg, J. P. Moreland ja Reinhardt Grossmann. Varsinkin Bergmann ja Armstrong ovat systematisoneet Russellin aiemmin esittämiä ideoita.
Bar-sur-Seine

Bar-sur-Seine on kunta Auben departementissa Champagne-Ardennen hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 3 510 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Bar-sur-Seinen pinta-ala on 28 neliökilometriä.
Viitarastas

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 17–19 cm ja paino 28–54 g. Viitarastas muistuttaa pienikokoista laulurastasta, mutta sen mahapuoli on pääosin yksivärisen valkea ilman mustia täpliä. Kurkussa ja rinnan sivuilla on punaruskeaa täplitystä. Koiraan laulu on kaunista ja se laulaa parhaiten hämärissä. Sukupuolet ovat samannäköisiä.
Lajista tunnteaan 2 alalajia, tummempi nimialalaji C. r. fuscescens (Stephens, 1817), C. r. salicicola (Ridgway, 1882) ja epäselvä C. r. fuliginosa.

Esiintyminen

Viitarastas pesii laajalla alueella Kanadan eteläosassa sekä Yhdysvaltain luoteisosassa. Se on muuttolintu, joka talvehtii Etelä-Amerikassa, pääasiassa Keski- ja Etelä-Brasiliassa. Laji on lievästi taantunut pesimäalueellaan. Se on hyvin harvinaisena tavattu myös Euroopassa, ei kuitenkaan Suomessa.

Elinympäristö

Pesimäaikana sekä lehti- että havumetsät.

Lisääntyminen

Pesä on yleensä maassa tai hyvin matalalla pensaan tai puun oksalla. Munia on 3 tai 4. Haudonta-aika on 10–12 päivää, vain naaras hautoo, ja poikaset lähtevät pesästä lähes lentokyvyttöminä 10–12 päivän ikäisinä

Ravinto

Syö etupäässä hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia sekä marjoja.
Keith Andrews (jalkapalloilija)

Keith Andrews (s. 13. syyskuuta 1980 Dublin, Irlanti) on irlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edusti Englannin Valioliigassa Wolverhampton Wanderersia, Blackburn Roversia ja West Bromwich Albionia sekä pelasi myös alemmilla sarjatasoilla useissa englantilaisseuroissa.
Andrews valittiin Irlannin maajoukkueeseen EM-kilpailuihin 2012. Hän pelasi kaikkiaan 35 maaottelua ja teki niissä kolme maalia vuosina 2008–2012.
Kurkunpää

Kurkunpää (lat. larynx) on nielun ja henkitorven välinen rustoinen rakenne, joka suojaa alempia hengitysteitä nieltäessä sekä osallistuu äänenmuodostukseen. Kurkunpäätä pitää koossa joukko jänteitä ja lihaksia, joita hermottavat saman aivohermon kaksi eri haaraa. Kurkunpäätä verhoaa limakalvo, jossa on lukuisia sylkirauhasia. Ihmisellä kurkunpään ulkoinen tunnusmerkki on yhden sen rustoisen osan muodostama ulkonema, jota sanotaan aataminomenaksi ja joka on yleensä helppo havaita etenkin miesten kaulalla. Nimi aataminomena lienee saanut alkunsa uskosta, että se johtuu kurkkuun takertuneesta "kielletystä hedelmästä" (omena).

Äänen muodostus

Ääni muodostuu kurkunpäässä äänihuulten liikkuessa sivusuunnassa uloshengityksen ilmavirrassa. Artikulaatiossa ovat tärkeitä suu, kieli ja huulet. Äänen kaikukammioina toimivat suuontelo sekä nenäontelo sivuonteloineen. Kurkunpää kasvaa puberteetin aikana enemmän pojilla kuin tytöillä, jolloin myös äänihuulet kasvavat. Tästä johtuu pojilla äänenmurros. Seurauksena kurkunpään kasvusta on myös se, että aataminomena erottuu yleensä paremmin miehillä kuin naisilla. Äänihuulet sulkeutuvat äänen muodostamisen lisäksi myös taakkaa nostettaessa ja ulostettaessa, jotta rintaontelon paine ei pääsisi karkaamaan.
Muuttuvat laulut

Muuttuvat laulut on Rauno Lehtisen säveltämä ja Tuula Valkaman sanoittama musiikkikappale vuodelta 1970. Laulu tehtiin erityisesti virolaiselle Georg Otsille, josta oli 1960-luvulla tullut Suomessa varsin suosittu suomenkielisillä levytyksillään kuten ”Saarenmaan valssi” ja ”Kalastajan laulu”. ”Muuttuvien laulujen” muita levyttäjiä ovat Solistiyhtye Liisa (instrumentaaliversio, 1972), Tapani Kansa (1982), Jaakko Ryhänen (1992) ja Sakari Kuosmanen (1999).
Lehtinen ja Valkama kirjoittivat slaavilaisvaikutteisen laulun eräänä sunnuntaina Musiikki-Fazerin tiloissa vähän ennen kuin Georg Ots oli tulossa jälleen Suomeen levyttämään. He tekivät laulusta sanoitukseltaan valtavirrasta poikkeavan: kun 1960-luvun lopun poliittisessa ilmastossa laulut vaativat yleensä muutosta muilta ihmisiltä ja koko yhteiskunnalta, ”Muuttuvat laulut” katsoo asioita hieman yleisemmältä tasolta ja ehdottaa kaikille muutosta yhteisymmärryksen suuntaan.
Jukka Kohonen

Jukka Olavi Kohonen (s. 1964) oli KHL-seura Jokerien toimitusjohtaja. Hän aloitti työssään maaliskuussa 2014. Kesäkuussa 2019 Kohonen jätti Jokerien toimitusjohtajan tehtävät.
Karsikon koulu

Karsikon koulu on Joensuussa sijaitseva alakoulu.
Karsikon koulu aloitti toimintansa Pielisensuun kouluna vuonna 1892. Tarve koulun perustamiselle oli ilmeinen, koska Karsikon sahan ympärille oli syntynyt asukastihentymä, jossa kouluikäisten lasten määrä oli merkittävä ja jatkuvassa kasvussa. Karsikon sahan johtaja C.J. Cederberg oli myötämielinen koulun perustamishankkeelle ja lupasi antaa koulun tarvitsemat tilat veloituksetta Karsikon sahalta. Koulu päätettiin avata mahdollisimman pian ts. heti, kun saadaan opettaja palkatuksi. Koulun ensimmäiseksi opettajaksi palkattiin ylioppilas Hassinen, ja koulu päätettiin aloittaa 25. tammikuuta 1892 kello kymmenen aamulla.
Kansanedustaja Pekka Ravi toimi koulun rehtorina vuosina 1990-2009. Nykyään rehtorin tehtäviä hoitaa Jussi T. Koski. Koulussa on 301 oppilasta (2018).
Pure, vampyyri, pure!

Juoni

Poika kasvaa vampyyri-isänsä huomassa. Poika lähtee suureen kaupunkiin vuonna 1979. Isä seuraa ja yrittää selviytyä vampyyrina nykymaailmassa. Poika löytää tytön ja päättää, että ei halua olla vampyyri enää.

Tuotanto

Ohjaaja Édouard Molinaro, Alain Godard ja Jean-Marie Poiré laativat elokuvan käsikirjoituksen Claude Klotzin romaanin Paris vampire pohjalta. Elokuvan tuotti Alain Poiré.
Pure, vampyyri, pure! -elokuvan kuvaukset alkoivat 16. maaliskuuta vuonna 1976 ja kestivät huhtikuuhun asti.

Julkaisu

Pure, vampyyri, pure! sai ensi-iltansa Ranskassa 15. syyskuuta vuonna 1976. Suomessa elokuva julkaistiin 9. syyskuuta vuonna 1977. Yhdysvalloissa elokuva pääsi teatterilevitykseen toukokuussa vuonna 1979 nimikkeellä Dracula and Son.
Kannettava internet-pääte

Kannettava internet-pääte (engl. Mobile Internet Device eli MID) on kuluttajille suunnattu multimediakäyttöön sopiva kämmentietokone, joka tarjoaa langattoman yhteyden internet-palveluihin. Ne on suunniteltu tarjoamaan viihdettä, sisältöä, tietoa ja paikannuspalveluita pikemminkin henkilökohtaiseen kuin yrityskäyttöön. Ne mahdollistavat kaksisuuntaisen viestimisen ja tietojen tosiaikaisen jaon. MID-laitteet ovat tavallisesti suurempia kuin älypuhelimet, mutta pienempiä kuin ultrakannettavat tietokoneet. Kannettavia internet-päätteitä kuvataan usein älypuhelimien ja taulutietokoneiden väliin jäävän tyhjiön täyttäjiksi. Niiden avulla käyttäjät voivat helposti ottaa yhteyttä toisiinsa ja pysyä yhteydessä täysin langattomasti paikasta riippumatta.
Tibor Bogányi

Tibor Bogányi (s. 1975 Vác, Unkari) on unkarilainen kapellimestari ja sellisti, joka on toiminut monien suomalaisten orkestereiden johdossa. Hän työskenteli Sinfoniaorkesteri Vivon taiteellisena johtajana vuosina 1999–2002, Turun filharmonisen orkesterin ylikapellimestarina 2003–2006 ja Lappeenrannan kaupunginorkesterin taiteellisena johtajana vuosina 2008–2016. Syksystä 2018 alkaen hänet on nimitetty Pori Sinfoniettan ylikapellimestariksi kahden vuoden ajaksi. Lisäksi Bogányi on toiminut kotimaassaan Unkarissa Pannon-filharmonian (ent. Pécsin filharmoninen orkesteri) ylikapellimestarina vuodesta 2011 lähtien.
Bogányi on johtanut useimpia muitakin suomalaisorkestereita ja Suomen Kansallisoopperaa sekä  muun muassa Staatsphilharmonie Rheinland-Pfalzia, Orchestre National du Capitole de Toulousea, Kööpenhaminan filharmonista orkesteria, Shanghain oopperaa, Unkarin kansallisoopperaa ja Meksikon kansallista sinfoniaorkesteria. Hän on esiintynyt myös sellistinä eri puolilla maailmaa.
Bogányin perhe muutti vuonna 1987 Unkarista Suomeen Forssaan, jossa hänen vanhempansa työskentelivät musiikinopettajina. Bogányi opiskeli Sibelius-Akatemiassa sellonsoittoa Hannu Kiisken johdolla ja orkesterinjohtoa Jorma Panulan ja Leif Segerstamin oppilaana. Kapellimestariopintoja hän jatkoi János Fürstin, Colin Davisin ja Juri Simonovin johdolla.
Bogányi asuu perheineen Wienissä. Hänen vaimonsa on kuvataiteilija Ágnes Zászkaliczky. Heillä on kaksi poikaa. Tibor Bogányin veljiä ovat pianisti ja pianonsuunnittelija Gergely Bogányi ja fagotisti Bence Bogányi, ja hänen sisarensa on huilisti Bernadette Bogányi.
Vesajärvi (Hämeenkyrö)

Maantiede

Järven pinta-ala on 145 hehtaaria ja sen pituus on 2,5 kilometriä ja leveys 1,3 kilometriä. Järven luusua sijaitsee järven länsirannalla Niemenlahdessa, josta saa alkuunsa 650 metriä pitkä Niemenjoki, joka laskee Hirvonjärveen.
Järven rantaviiva on 8,2 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin peltoa. Niemenlahti, Levonlahti ja järven pohjoisosat ovat heinittyneet ja kasvamassa umpeen, jonka vuoksi Oksjoen ja Niemenjoen edustat on ruopattu parinsadan metrin matkalta auki. Järvellä on saarena vain yksi luoto.

Historiaa

Vuonna 1899 on jätetty hakemus saada laskea Vesajärven vedenpintaa.
Hirvijärvi (Jämsä, Sammallahti)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 33 hehtaaria, se on 1,2 kilometriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 3,3 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähi-alueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 131,6 metriä mpy.
Canto General

Canto General -sävelteos on kreikkalaisen Míkis Theodorákisin 1975 säveltämä oratorio Pablo Nerudan runoihin. Teos on sävelletty kuorolle, nais- ja miessolistille, busukille ja orkesterille. Nerudan alkuperäinen runoteos, Canto General, on 15-osainen ja sisältää 231 runoa. Ensimmäiset laulut Nerudan runokokoelmaan Theodorákis sävelsi Chilen presidentin Salvador Allenden  pyynnöstä 1971. Ensimmäinen seitsemän laulun kokonaisuus piti esittää Santiago de Chilen stadionilla 1973, mutta Pinochetin vallankaappaus teki stadionista kuolemanleirin.
Oratorion alkuperäismiehitykseen kuuluivat María Farantoúri, Arja Saijonmaa ja Pétros Pandís.

Canto General - Suuri laulu

Suomessa Canto General esitettiin Helsingin Kulttuuritalolla joulukuussa 1981. Mikis Theodorákis kävi johtamassa konsertin, jonka tuotti Yleisradio. Kuorona oli Koiton Laulu ja solisteina Arja Saijonmaa sekä Tapani Kansa. Konsertista tehtiin kaksiosainen tv-ohjelma nimellä Canto General – Suuri laulu. TV1:n Viihdetoimituksen tv-taltioinnin ohjasi Erkki Pohjanheimo. Ohjelma toteutettiin monikameratuotantona Yleisradion ulkotuotantoautolla. Tv-ohjelman 1. osan ensiesitys oli TV1:ssä 23. tammikuuta 1982 ja 2. osan 6. helmikuuta 1982. Canto General – Suuri laulu sai kunniamaininnan Venla-kilpailussa 1982.
Tv-ohjelmien kestot: 1. osa 67'53" ja 2. osa 52'27
Hannes Rajala

Hannes Rajala (s. 4. helmikuuta 1957) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija. Vuosina 1978–1992 Rajala pelasi SM-sarjassa ja Superpesiksessä 314 runkosarjaottelua Ilmajoen Kisailijoiden ja Seinäjoen Maila-Jussien joukkueissa. Rajalan kasvattajaseura on Koskenkorvan Urheilijat. Rajala valittiin neljä kertaa Itä–Länsi- ja kolme kertaa Liitto–Lehdistö-otteluun.