J. Allen Hynek

Josef Allen Hynek (1. toukokuuta 1910 Chicago, Illinois – 27. huhtikuuta 1986 Scottsdale, Arizona) oli yhdysvaltalainen tähtitieteen professori ja ufotutkija. Hynekiä pidetään yhtenä ufotutkimuksen tärkeimmistä nimistä. Hän oli 1940-luvun lopulta lähtien neuvonantajana ufoprojekteissa kuten Blue Book. 1960-luvun lopulta alkaen hän oli vakuuttunut ufoilmiön todellisesta olemassaolosta. Hynek arvosteli ufoista tehtyä Condonin raporttia. Hynek ei edellyttänyt ufojen tulevan ulkoavaruudesta vaan piti yhtä mahdollisina jonkinlaista rinnakkaistodellisuutta tai paranormaaleja keinoja käyttävää mutta maanpäällistä älyä.
Hynek muistetaan myös kehittämästään ufo-havaintojen luokituksesta, joka tunnetaan nimellä Hynekin luokitus.

Tähtitieteilijän ura

1947 Hynek työskenteli Ohion yliopiston McMillin tähtitieteen observatorion johtajana ja 1950–1956 Ohio State Universityssä tähtitieteen professorina. Hän toimi vuosina 1956–1960 Smithsonian Astrophysical Observatoryn apulaisjohtajana. Tänä aikana hän osallistui NASA:n rahoittaman satelliittien seurantajärjestelmän suunnitteluun.1957 hän oli vastuussa silloisen Neuvostoliiton marraskuussa laukaiseman Sputnik 2 -satelliitin seurannasta. Vuonna 1960 hänet nimitettiin tähtitieteen professoriksi Northwestern-yliopistoon. Samaan aikaan hän työskenteli Lindheimerin tähtitieteellisen tutkimuskeskuksen johtajana.

Ufotutkimus

Hynek kutsuttiin neuvonantajaksi Project Sign -ufotutkimusohjelmaan, joka oli keskitetty ilmavoimien Wright-Pattersonin tukikohtaan Ohion Daytonissa. Vuosina 1949–1952 toimineessa Project Grudge -ohjelmassa hän ei ollut mukana.
Hän toimi myös vuosina 1952–1969 Yhdysvaltain ilmavoimien ufotutkimushanke Blue Bookin tieteellisenä neuvonantajana.
Toimittaja, ufotutkija ja -kirjailija Frank Edwards kritisoi häntä hyvin voimakkaasti kirjassaan Lentävien lautasten arvoitus (suom. Otava 1968) Socorron Ufo-ja humanoidihavainnon yhteydessä. Kuitenkin Hynek piti tapausta hyvin merkittävänä käyttäen termiä "nuts and bolts" (mutterit ja pultit) . Termi viittaa teoriaan että ufot olisivat todellisia, rakennettuja aluksia ("rautalaiva"-teoria).
Ufotutkijana ankarinta arvostelua Hynek sai ehdotettuaan suokaasua selitykseksi muutamille ilmiöistä, joita oli nähty soisella alueella Michiganin Dexterissä ja Hillsdalessa 1966. Tuolloiset Michiganin kongressiedustajat Gerald Ford ja Weston Vivian vaativat asiasta tutkimuksen. Suomessa Pohjolan Sanomat -lehti julkaisi 27.3.1966 artikkelin Lentävät lautaset suokaasuilmiöitä?. Tässä artikkelissa Hynek mainitsi, että molemmat hänen tutkimansa havainnot olivat tapahtuneet suoperäisellä alueella. Hynek suhtautui kriittisesti ufokontaktihenkilöihin ja halusi pitää kontaktitapaukset ja humanoidihavainnot selkeästi erillään.
Vuonna 1973 Hynek perusti yksityisen ufotutkimusjärjestö CUFOS:in (Center for UFO Studies). Hynek piti ufoja käsittelevän esitelmän YK:n poliittiselle erityiskomitealle 27.11.1978. Hynekiltä ilmestyi huhtikuussa 1972 teos Ufot – toden rajamailla (suom. WSOY 1973). Tässä kirjassa hän esitti luomansa ufoluokittelun esimerkkitapauksineen ja peräänkuulutti ufoilmiöiden tieteellistä tutkimusta.
Hän myös kritisoi ankarasti Yhdysvaltain ilmavoimien tutkimusmenetelmiä. Hänen mukaansa ilmavoimien suorittamat tutkimukset olivat kaiken kaikkiaan harrastelijamaisia ja hyödyttömiä. Kirjassaan Ufot – toden rajamailla hän esitti Condonin raporttiin liittyneen tutkimuksen olleen osin tehotonta asiantuntemuksen puutteen vuoksi.
Vuonna 1985 Hynek oli Norjan Hessdalenissa tapahtuneen ufoaallon tutkimuksen tukiryhmässä ja vieraili paikalla tutustumassa tutkimusjärjestelyihin.
Hän toimi Steven Spielbergin ohjaaman elokuvan Kolmannen asteen yhteys neuvonantajana ja esiintyy elokuvassa ns. cameoroolissa. Hän tulee esiin kohtauksessa, jossa emoalus laskeutuu Devils Tower -vuoren läheisyyteen rakennettuun tukikohtaan.