google/wiki40b huggingface dataset:
Kuokkalan kirkko

Historia

Silloinen Jyväskylän kaupunkiseurakunta oli ehtinyt suunnitella kirkon rakentamista Kuokkalaan jo 1980-luvulta lähtien. Konkreettisia rakennussuunnitelmia arkkitehdit pääsivät tekemään vasta 2005 käynnistyneessä arkkitehtikilpailussa, jonka voittajaksi valittiin vuonna 2006 Lassila Hirvilammi Arkkitehdit Oy:n Kide-niminen työ. Rakennustyöt käynnistyivät 6.9.2008 ja harjannostajaisia vietettiin 28.5.2009. Kirkko vihittiin käyttöön sunnuntaina 7. helmikuuta 2010.

Kirkkorakennus

Kirkon ulkomuodossa voidaan nähdä viittauksia keskiaikaiseen kivikirkkorakentamiseen sekä perinteisiin pärekattoratkaisuihin. Kirkon ulkokuori koostuu tummista käsinhakatuista liuskekivistä, jotka on ladottu pärekaton tapaan limittäin kolmeen kerrokseen. 68 tonnia painava kiviaines on peräisin Espanjasta, Pyreneitten vuoristosta. Kivikuoren alla oleva runko on rakennettu ristikkorakenteisista liimapuukaarista, joiden alempi paarre on jäykistetty terässitein ja ylempää paarretta tukee vaneri. Kirkon sisätilaa hallitsee suomalaisesta kuusilaudasta muotoiltu verkkomainen rakenne, joka taipuu katossa näyttäviksi holvikaariksi. Sisäänkäynnin kohdalla julkisivu on lasia. Perustukset, kellarikerros ja ensimmäisen kerroksen lattia ovat paikalla valettua teräsbetonia. Kirkon tilavuus on 7460 kuutiometriä ja pinta-ala 1328 kerrosneliömetriä. Kirkon piha on päällystetty suurilla graniittilevyillä. Kirkon rakennuskustannukset olivat n. 9,5 miljoonaa euroa.
Kirkon kuori ja alttari sijaitsevat kirkkosalin itäpäädyssä, johon lankeaa luonnonvaloa kattoikkunasta sekä koillisessa sijaitsevasta kattoon asti ulottuvasta sivuikkunasta. Alttaritaulun tilalla on jyväskyläläissyntyisen kuvataiteilijan, Pasi Karjulan puinen reliefi Jeesus sanoo: Minä olen elämän leipä, joka koostuu leivänmuotoisista puuelementeistä, joihin on kultaamalla hahmoteltu suuri Jeesus-hahmo sekä kala-symboleja. Kirkkotekstiilit on tehnyt turkulaisen tekstiilitaiteilija Silja van der Meer, aiheena ehtoolliseen viittaava Jeesus otti leivän, siunasi ja mursi. Kirkkosalissa on varaukset myös sivualttareille.
Kuokkalan kirkko ei ole vain kirkkorakennus, vaan siihen on myös sisällytetty seurakuntatiloja, kuten seurakuntasali sekä ja erinäisiä diakonia- ja lapsityön työtiloja sekä toimistotiloja. Noin 275 hengen kirkkosali on yhdistettävissä seurakuntasaliin, josta on suora käynti edelleen kasvatus- ja lapsityön saliin.

Kellotorni

Kirkkorakennuksesta erillään oleva kellotorni on 25 metriä korkea ja sijaitsee kirkon länsipäädyssä. Tornin jalusta on tehty betonielementeistä ja päällä on 11 metriä korkea terästorni. Kirkonkellot on valettu Hollannissa Petit-Fritsenin perinteikkäässä kellovalimossa. 23 kellon sarja muodostaa noin kahden oktaavin carillon-soittimen, jota voi soittaa myös koskettimistolta. Kelloissa on dynaamiset vasarat, joten niiden soinnin voimakkuus riippuu siitä kuinka voimakkaasti koskettimistoa painetaan. Kellojen hankinta-arvo oli noin 66000 euroa.
Skvaleenimono-oksigenaasi

Skvaleenimono-oksigenaasi eli skvaleeniepoksidaasi on entsyymi, joka katalysoi skvaleenin hapettumista 2,3-oksidoskvaleeniksi. Tämä reaktio on tärkeä sterolien biosynteesissä.

Reaktiomekanismi

Skvaleenimono-oksigenaasi tarvitsee toimiakseen happea ja kofaktorikseen NADPH- ja FADH-molekyylit ja Fe²⁺-ionin. FADH-molekyylistä muodostuu hapen vaikutuksesta flaviinihydroperoksidi, joka reagoi nukleofiilisella additioreaktiolla skvaleenin 2,3-asemassa olevan kaksoissidoksen kanssa muodostaen 2,3-oksidoskvaleenin. Reaktiossa muodostuu lisäksi flaviinialkoholi, joka hajoaa FAD-molekyyliksi, jonka NADPH-molekyyli pelkistää FADH:ksi.

Inhibiittorit

Skvaleenimono-oksigenaasin inhibiittoreita ovat muun muassa kupari ja seleniitti-ionit.
Sienilääkkeisiin kuuluvat allyyliamiinit kuten naftifiini ja terbinafiini, joista varsinkin terbinafiini on osoittautunut tehokkaaksi eri sieniä vastaan, inhibitoivat entsyymiä. Ne estävät 2,3-oksidoskvaleenin synteesiä, minkä seurauksena sienet eivät pysty valmistamaan tarvitsemiaan ergosteroleja, mikä johtaa solukalvojen toimintahäiriöihin ja solukuolemaan. Myös eräät tiokarbamaattilääkkeet, kuten tolnaftaatti ja tolsiklaatti ovat entsyymin inhibiittoreita.
Orgaaniset telluuriyhdisteet, kuten dimetyylitelluridi, estävät skvaleenimono-oksidaasin toimintaa. Niiden arvellaan reagoivan entsyymin sisältämien kysteiiniaminohappojen sulfhydryyliryhmien kanssa muodostaen epästabiilin yhdisteen entsyymin kanssa ja näin heikentävän sen toimintaa.
HMS Vivacious

Palvelus

Alus palveli Itämerellä 1918-1919, missä se joutui taisteluun Venäjän sotalaivojen kanssa. Myöhemmin alus palveli Atlantin ja Välimeren laivastoissa aina 1930-luvun puoleenväliin, jolloin se siirrettiin reserviin Rosythissä. Alus palautettiin palvelukseen elokuussa 1939 Yrjö VI:n pitämään reservilaivaston katselmukseen Weymouthissa. Alusta ei palautettu reserviin, vaan se jatkoi palvelustaan liitettynä Läntisen reitin alaisuuteen.
Alus myytiin romutettavaksi 4. maaliskuuta 1947.
Terence Alexander

Terence Alexander (11. maaliskuuta 1923 – 28. toukokuuta 2009) oli brittiläinen näyttelijä. Hän saavutti suurimman maineensa Charlie Hungerfordin roolissa BBC:n sarjassa Bergerac. 
Alexander syntyi lääkärin pojaksi Lontoossa ja kasvoi Yorkshiressa. Hän aloitti näyttelemisen teatterissa ollessaan kuudentoista vuoden ikäinen.
Alexander oli kahdesti naimisissa, ja hänellä on kaksi poikaa.
Guéthary

Guéthary on kunta Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 1 284 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Guétharyn pinta-ala on yksi neliökilometri.
9M133 Kornet

Irakin sota

Käyttäjiin kuuluvat Venäjän lisäksi Kreikka, Etelä-Korea, Marokko ja Syyria (1998–). Kahden Yhdysvaltain M1 Abramsin ja yhden M2 Bradleyn väitetään tuleen ohjuksen lamauttamaksi Irakissa, mutta Irakista ei ole löydetty ohjuksia tai niiden laukaisulaitteita.

Libanonin sota 2006

Lontoolaisen Daily Telegraphin toimittaja väittää nähneensä kahdeksan ohjusta Libanonissa 2006.
Pahalampi (Keuruu, Sällinkylä)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,0 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Pihlajaveden alueeseen (35.483) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 173,7 metriä mpy.
Ajattelun lait

Ristiriidan laki

Ristiriidan lain mukaan mikään lause ei voi olla samaan aikaan totta ja epätotta. Mikäli siis haluamme päätellä pätevällä tavalla emme saa kieltää ja myöntää samaa väitettä.

Kolmannen poissuljetun laki

Kolmannen poissuljetun lain mukaan väite voi olla vain totta tai epätotta. Kolmatta vaihtoehtoa ei ole olemassa.

Identiteetin laki

Samuuden eli identiteetin laki merkitsee sitä, että kaikki oliot ovat itsensä kanssa identtisiä. Näin ollen jokainen subjekti on yhtä suuri kuin sen predikaattien summa.
Holova

Holova (ven. Холо́ва) on Mstan sivujoki Novgorodin alueella Venäjällä. Sen pituus on 126 kilometriä, valuma-alueen laajuus 1 900 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaama 34 kilometrin päässä joen suusta 15,6 kuutiometriä sekunnissa.
Joen varrella sijaitsee Kresttsyn taajama.
Samoan lippu

Samoan lippu on oseanialaisen Samoan valtion virallinen lippu. Se otettiin virallisesti käyttöön 24. helmikuuta 1949. Lipun punainen väri kuvaa rohkeutta, valkoinen puhtautta ja sininen vapautta. Sinisellä pohjalla olevat viisi tähteä kuvaavat Etelän ristiä.
Lentoestevalo

Lentoestevalot ovat varoitusvaloja, jotka asennetaan korkeisiin kohteisiin varoittamaan ilma-aluksia ilmatilassa olevista esteistä. Valoja asennetaan etenkin rullaustien läheisyydessä oleviin rakennelmiin. Mikäli rullaustietä ei käytetä öisin, päivämerkintöjen käyttö näissä kohteissa voi riittää. Kiertolähestymisalueella eli noin kymmenen kilometrin säteellä lentoasemasta lentoestevaloja edellytetään rakenteilta, jotka ovat yli 45 metriä korkeita maanpinnasta. Sitä kauempana valoja edellytetään yli 70 metrin korkuisilta rakenteilta.
Sampo Eskelinen

Palvelusrikos

Vuonna 2017 Karjalan lennoston komentaja Markus Päiviö syyllistyi esimiesaseman väärinkäyttämiseen, palvelusrikokseen ja kunnianloukkaukseen Lemmenjoella järjestetyssä harjoituksessa. Päiviö muun muassa johti harjoitusta päihtyneenä ja nimitteli alaisiaan. Sampo Eskelinen sai tarkan tiedon Päiviön käytöksestä pian harjoituksen jälkeen, mutta viivytteli esitutkinnan aloittamista. Hän aloitti esitutkinnan vasta monen kuukauden kuluttua ja silloinkin pelkästään Puolustusvoimien asessorin vaatimuksesta. Toisaalta Eskelinen oli jo ryhtynyt valmistelemaan Päiviön siirtämistä toisiin tehtäviin. Kesäkuussa 2019 Eskelinen tuomittiin sakkoihin palvelusrikoksesta. Eskelinen sai yhteensä 1 770 euron sakot.  Lisäksi hänen maksettavakseen tuli runsaat 1400 euroa todistelukustannuksia. Eskelinen on valittanut saamastaan tuomiosta korkeimpaan oikeuteen (KKO).
Verenpunainen preeria

Tarina

Wild Bill Hickok näkee painajaisia jättimäisestä valkoisesta biisonista. Toistuvat unet saavat hänet niin ahdinkoon, että hän matkustaa länteen löytääkseen ja tappaakseen tuon pedon, jotta painajaiset loppuisivat. Myös toinen henkilö haluaa biisonin hengiltä; Oglalan sotapäällikkö Hullu Hevonen, jonka pieni lapsi sai surmansa biisonin kylvettyä tuhoa leirissä. Hullun Hevosen on tapettava biisoni ja käärittävä lapsen ruumis sen taljaan, jotta tämä saa rauhan tuonpuoleisessa. Intiaanipäällikkö muuttaa Hullun Hevosen nimen Madoksi tämän vuodatettua kyyneleitä. Samaan aikaan Hickok saapuu Cheyennen kylään, jossa hänen matkaansa tulee mutkia, sillä moni taho haluaa tappaa entisen pyssymiehen. Hickok raivaa tiensä tyhjäksi roistoista ja jatkaa matkaansa vanhan ystävänsä Charlie Zanen kanssa kohti vuoristoa. Siellä he näkevät Hullun Hevosen taistelemassa yksin toista heimoa vastaan. Hickok auttaa häntä, ja solmii näin ystävyyden epäilevän intiaanin kanssa.
Hickok ja Charlie pääsevat biisonin jäljille, ja seuraavat sitä kallioluolaan mutta se pääsee ulos toisesta suuaukosta. Miehet tukkivat luolansuut ja jäävät sinne yöksi. Seuraavana aamuna biisoni tappaa toisen hevosen. Samalla eräs Hickokia seurannut vihollinen yrittää tappaa hänet mutta Hullu Hevonen saapuu paikalle ja pelastaa tämän. Hickok kutsuu Hullun Hevosen luolaan syömään ja yöpymään. Tällöin Hickokille selviää, että myös Hullu Hevonen on biisonin perässä. Hän sanoo että biisoni kuuluu yksin hänelle, kun taas Hickok on sitä mieltä että biisoni kuuluu sille, joka sen tappaa.
Seuraavana aamuna Hullu Hevonen on lähtenyt Hickokin ja Charlien herättyä. He lähtevät biisonin perään ja saapuvat yöllä samaan paikkaan, jonka Hickok näki unessaan. Biisoni hyökkää, eikä Hickok pysty ampumaan sitä kylmän ilman jäädytettyä aseen liipaisimen. Hullu Hevonen hyppää biisonin selkään ja lyö useita iskuja nuolella Hickokin ampuessa sitä toisella pyssyllä. Otus kuolee ja Hickok toteaa heidän molempien tappaneen sen yhdessä. Charlie suuttuu Hickokille, koska tämä ei anna hänen viedä sitä kaupunkiin, jossa saisi siitä 2000 dollarin palkkion. Hullu Hevonen sanoo, että Hickok menetti ystävän mutta sai samalla uuden.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Ilkka Jauhiainen sanoo synkän ja symboleilla ladatun elokuvan viehättävän omituisuudellaan. Hän antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”. VideoHound’s Golden Movie Retriever sanoo elokuvaa kömpelöksi mutta kiehtovaksi ja antaa kaksi tähteä neljästä.
Osmankajärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1150 hehtaaria eli 11 neliökilometriä. Se on 6,2 kilometriä pitkä ja 3,5 kilometriä leveä. Sen rannat ovat alavaa metsämaata, joka on paikoitellen suoistunutta.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 28 miljoonaa kuutiometriä eli 0,028 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 2,4 metriä ja suurin syvyys on 11 metriä. Syvin kohta sijaitsee järven itäisessä lahdelmassa Pölhönniemen edustalla. Itärannasta kohoaa yli 30 metrin korkeuteen Kumpuvaaran mäet. Kaakkoispuolella vajaa kahden kilometrin päässä kohoaa Julkuvaara lähes 100 metrin korkeuteen ja sen eteläpuolella 2,5 kilometriä jälveltä sijaitsee Raappanavaara, joka kohoaa 120 metrin korkeuteen järven vedenpinnasta.
Järven rantaviivan pituus on 24 kilometriä. Sen rannoille on rakennettu vain vapaa-ajan asuntoja. Niille johtaa tiet valtatieltä 22.

Historiaa

Kotalahden esihistorialliset asuinpaikat ovat Osmankajärven etelärannalla.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Oulujoen vesistössä (vesistöaluetunnus 59) Oulujärven alueen (59.3) Kivesjärven valuma-alueella (59.35), jonka Osmankajärven alueeseen (59.353) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 167,3 metriä mpy.
Valuma-alue saa pääosan vedestään Kongasjärven valuma-alueelta (59.355) ja Tulijoen valuma-alueelta (59.354). Kongasjärvi sijaitsee aivan sen vieressä ja se laskee Osmankajärveen 450 metriä pitkää jokea myöten, jonka pudotus on vain 30 senttimetriä. Tulijoki tulee Osmankajärveen koillisesta, mutta se virtaa alajuoksulla Voipuanjärven ja Keskisen läpi ennen laskemistaan Lummejoen nimisenä Osmankajärveen. Osmankajärven alueella ei ole muita järviä.
Järven laskujoki Kongasjoki laskee kuuden kilometrin päässä sijaitsevaan Kivesjärveen ennen päätymistään Oulujärven Paltanselän Varislahteen.
James Fullington

James Fullington (s. 16. kesäkuuta 1963), paremmin tunnettu nimellä Sandman, on yhdysvaltalainen showpainija. Fullington on kotoisin Philadelphiasta. Fullington on 193 senttimetriä pitkä ja hän painaa 110 kiloa. WWE:ssä Raw-brändissä Sandmanin lopetusisku on White Russian Leg Sweep ja Swanton (Senton) Bomb. Hänen uransa merkittävimmät saavutukset ovat ECW World Champion ja ECW World Tag Team Champion. Hän on myös ottanut suuria riskejä ottelun alkaessa.
Sandman kuului ECW Originals -ryhmään johon kuuluivat myös muun muassa Tommy Dreamer, Balls Mahoney, Stevie Richards, Sabu ja Rob Van Dam.
HMS Glatton (1871)

Valmistus

Alus tilattiin Chathamin telakalta ja sen köli laskettiin 10. elokuuta 1868. Alus laskettiin vesille 8. maaliskuuta 1871 ja se valmistui 24. helmikuuta 1872.

Palvelus

Alus romutettiin vuonna 1903.
Punatöpöpeippo

Levinneisyys

Punatöpöpeippoa tavataan Angolassa, Botswanassa, Kamerunissa, Kongon tasavallassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Gabonissa, Malawissa, Mosambikissa, Tansaniassa, Sambia, Zimbabwessa, Keniassa ja Nigeriassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ympäristöpolitiikka

Ympäristöpolitiikka on ympäristön tilaan vaikuttavaa politiikkaa. Ympäristöpolitiikkaan liittyvät paikalliset ja maailmanlaajuiset ympäristökysymykset ja kansainväliset, valtiolliset ja kunnalliset sopimukset ja ohjauskeinot, keskustelu, tutkimus ja rahoitus. Ympäristöpolitiikkaan vaikuttavat puolueet, rahoittajat, asukkaat, yhteisöt, yhdistykset, kansalaisliikkeet ja lehdistö. Ympäristöpolitiikka vaikuttaa biodiversiteettiin eli luonnon monimuotoisuuteen ja kansanterveyteen.

Historia

Ympäristökysymykset saivat maailmanlaajuisesti laajaa julkisuutta Rachel Carsonin Yhdysvalloissa julkaisemasta kirjasta Äänetön kevät vuonna 1962. Rachel Carson havaitsi ja todisti vesibiologina, että silloin keksitty ja yleisesti käytetty DDT tappoi lintuja ja kaloja. Hän kirjoitti asiasta tieteellisesti ja laajalle yleisölle ja vetosi teollisuuteen kemikaalin käytön rajoittamiseksi. Nykyään DDT:n käyttöä on rajoitettu kansainvälisin ympäristösopimuksin. Siitä lähtien kemikaalien käytön eduista ja haitoista on tehty maailmanlaajuisesti tutkimusta ja ympäristöpolitiikkaa.
Britannian hiiliteollisuuden 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa käyttämät puhdistustekniikat olivat nykypäivään verrattuna tehottomampia. Hiiltä käytettiin laajasti lämmittämiseen ja energianlähteenä. Hiilen epäpuhtaudet aiheuttivat Britanniassa laajan kansanterveydellisen ongelman keuhkosairauksien lisääntymisenä ja väestön eliniän laskuna. Tilannetta on verrattu tämän päivän Aasian ja Kiinan hiilenkäyttöön.

Euroopan Unioni

Euroopan Unioni säätää ympäristödirektiivejä ja asetuksia. Ne ovat osa kaikkien EU-maiden ympäristölainsäädäntöä.
Radiodiffusion Télévision Sénégalaise

Radiodiffusion Télévision Sénégalaise  (RTS) on Senegalin kansallinen yleisradioyhtiö.
Senegalin yleisradiotoiminta on saanut alkunsa vuonna 1939 perustetusta Radio Dakarista.  Toinen radioasema perustettiin Saint-Louisiin vuonna 1952. Radio Dakar, josta 1950-luvulla tuli osa Ranskan Länsi-Afrikan Radio Inter-AOF -ketjua, oli hengeltään ja sisällöltään ranskalainen radioasema. Afrikkalaisia kieliä käytettiin lähinnä uutislähetyksissä ja historia-aiheisissa ohjelmissa. Aseman afrikkalaistuminen alkoi vuonna 1957. Malin liittovaltion aikana se kantoi nimeä Radio Mali ja Senegalin itsenäistyttyä vuonna 1960 siitä tuli Radio Sénégal. Maan hallituksen alaisuudessa toimineella radiolla oli kaksi kanavaa, Chaîne nationale ja Chaîne internationale. 
Kokeellisia televisiolähetyksiä ryhdyttiin käynnistämään Unescon tuella vuonna 1963. Vuonna 1973 perustettiin radio- ja televisiotoiminnasta vastannut valtiollinen Office de Radiodiffusion Télévision du Sénégal. Viestintäkentän vapautuessa siitä tuli kansallinen mediayhtiö Radiodiffusion Télévision Sénégalaise vuonna 1992.
RTS:llä on nykyään neljä radiokanavaa: ranskaksi, wolofiksi ja muilla kansallisilla kielillä toimiva Chaîne Nationale, vieraskielistä ohjelmaa välittävä Sénégal Internationale, alueradioista koostuva Chaîne Régionale ja Dakarissa toimiva RTS Mag FM. Kaikki radiolähettimet toimivat ULA-alueella. Valtakunnallisia televisiokanavia on kaksi. Televisio-ohjelmat tuotetaan digitaalisesti, mutta ne lähetetään maanpäällisessä verkossa analogisina. Radio- ja televisio-ohjelmia välitetään myös satelliittien kautta.
1990-luvulta lähtien Senegaliin on perustettu lukuisia kaupallisia ja yhteisöradioita sekä yksityisiä TV-asemia. Ne toimivat usein paikallisilla kielillä. Lisäksi välitetään ulkomaisten yleisradioyhtiöiden ohjelmia.
Rakkauskirjeitä Julialle

Juoni

Nuori amerikkalainen Sophie työskentelee vapaeehtoisena Veronassa vastaamassa Shakespearen Romeon ja Julian saamiin kirjeiseiin. Hän vastaa 1950-luvulla kirjoitettuun kirjeeseen. Vastauksen saatuaan alkuperäisen kirjeen kirjoittaja Claire matkustaa Italiaan etsimään kadotettua rakastettuaan.
LED-tulostin

LED-tulostin on lasertulostimen kaltainen tulostin, jossa käytetään loistediodiriviä tulostuspään valonlähteenä lasertulostimissa tai yleisimmin elektrofotografiassa käytettävän laserin sijaan. LED-palkki välkkyy sykäyksissä koko sivun leveydeltä ja luo kuvan kuvarummulle tai -vyölle liikkuessaan sen poikki. 
LED-tulostimet ovat suorituskykyisempiä ja luotettavampia kuin lasertulostimet, koska niissä on vähemmän liikkuvia osia, mikä vähentää mekaanista kulumista. Mallista riippuen LED-tulostinten tulostusnopeudet voivat olla lasertulostimia nopeampia, ja LED-tulostimet ovat halvempia valmistaa. Toisin kuin LED-tulostimissa lasertulostimissa tarvitaan pyöriviä peilejä ja linssejä, joiden on pysyttävä kunnossa koko tulostimen käytön ajan. LED-tulostuspäässä ei ole liikkuvia osia, ja koneistot ovat yleensä tiiviimpiä.

Historia

Oki Electric Industryn väitetään valmistaneen ensimmäisen LED-tulostimen vuonna 1981. Kaupallinen muunnelma nimeltään OPP6220 kehitettiin vuonna 1986. Se oli kohtuullisen pienikokoinen monotoninen tulostin, jonka kuvatarkkuus eli erottelukyky oli 240 kuvapistettä tuumaa kohden ja nopeus 16 sivua minuutissa. Vuonna 1989 markkinoille tuli edullinen OL400-malli. Vuonna 1997 Oki oli parantanut kuvatarkkuuden 1200 kuvapisteeseen tuumalla ja tuonut myyntiin myös malleja, joilla pystyi tulostamaan myös A3-tulosteita. OKIPAGE 8c vuodelta 1998 oli Okin ensimmäinen LED-väritulostin. Se käyttää hyväkseen yksinkertaisesti neljää LED-musteriviä.

Muunnelmia

OKI Data on kehittänyt LED-tulostimia, joissa käytetään CMYW-värijärjestelmää CMYK:n asemesta. OKI 920WT ja 711WT on kehitetty vaate- ja sisustusteollisuudelle, ja niissä on tavallisen mustan väriaineen sijaan valkoista väriainetta. Tarkoitus on mahdollistaa lämmönsiirto tummille kankaille ja ylläpitää värien eloisuutta. Loistediodi tulostaa ja kuivaa koko värikuvan välittömästi veluurinkaltaiselle kankaalle, joka lämpöpainatetaan tämän jälkeen sidosainekerroksen kera.
UV-LED-tulostimissa käytetään kosketuksetonta mustesuhkutulostustekniikkaa, joka kovettaa suihkutetut mustepisarat välittömästi suoraan tulostettavaan alustaan. UV-loistediodilamppu säteilee valoenergiaa erityiseen UV-LED-musteeseen, jossa on valointiaattoreita, jotka reagoivat loistediodien säteilemään energiaan. 
UV-LED-tulostimia käytetään tavallisesti suoraan kovalle pinnalle tulostamiseen. Sen kyky kuivattaa muste välittömästi on etu monille pinnoille, kuten lasille, muoville ja pleksilasille, tulostettaessa. UV-LED-tulostimia käytetään usein mainostuotteiden valmistuksessa tulostamaan kynien, USB-kiintolevyjen ja mukien pinnoille. Nykyisillä kaupallisilla UV-LED-tulostimilla kuten iUV600s:llä ja iUV1200s:llä, pystyy tulostamaan myös kohokirjaimia ja -kuvia.
Birgitta Boucht

Karin Birgitta Boucht (s. 27. huhtikuuta 1940 Helsinki) on suomenruotsalainen kirjailija, kääntäjä ja toimittaja. Boucht on koulutukseltaan valtiotieteen maisteri.
Boucht on saanut tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon 1985 Fredspostenin päätoimittajana. Hän on toiminut vapaana kirjailijana vuodesta 1985, ja hänen tuotantonsa on monimuotoinen: hän on julkaissut keskustelupuheenvuoroja, romaaneja, runoja, matkakertomuksia, kirjeenvaihtoa, selkokirjallisuutta ja kuunnelmia.
Vuonna 2008 hänelle myönnettiin kunniatohtorin arvonimi Åbo Akademista.
Bouchtin teos Tusenblad, en kvinna som snubblar oli vuoden 2012 Runeberg-palkintoehdokas. Vuonna 2015 hänelle myönnettiin Tollanderin palkinto muistelmateoksesta Förklädd och naken sekä kirjallisesta elämäntyöstä.
Boucht toimi 1970-luvulla marxilaisen feministiryhmän Marxist-Feministernan aktiivina. Yhdessä Carita Nyströmin kanssa he määrittivät analyysissaan ryhmän luonteen vallankumoukselliseksi, täydentäen marxilaisuutta ja marxilaisuuden sukupuolikäsitystä.
Andreas Dackell

Ura

Dackell on Gävle GIK:n kasvatti. Hän pelasi ensimmäiset Elitserien-pelinsä kaudella 1990–1991 Brynäsissä, jossa pelasi kevääseen 1996. Dackell teki kevään 1993 finaalien ratkaisumaalin Brynäsin voittaessa Ruotsin mestaruuden. Ottawa Senators varasi Dackellin 6. kierroksella vuonna 1996. Hän siirtyi heti NHL-varauksensa jälkeen Ottawa Senatorsiin ja murtautui heti tulokaskaudellaan kokoonpanoon tehden myös 31 (12+19) pistettä. Dackell teki kaudella 1998–1999 yhden kauden piste-ennätyksensä 50 pisteellään. Kesäkuussa 2001 hänet kaupattiin Montréal Canadiensiin vaihdossa kahdeksannen kierroksen varausvuoroon.
Toukokuussa 2004 Dackell palasi Brynäsiin. Kaudeksi 2008–2009 hänet valittiin joukkueen kapteeni. Dackell pelasi Brynäsissä kauteen 2011–2012, jolloin hän ilmoitti joutuvansa lopettamaan uransa polvivamman takia. Dackell oli ollut runkosarjan aikana vamman takia sivussa 39 pelistä. Pudotuspeleissä hän pelasi muutamassa ottelussa, mutta kesken Brynäsin välieräsarjan hän ilmoitti, että hänen polvensa ei kestä enää pelaamista.