Formula 1 -kausi 2006

Kauden kulku

Kaudella 2006 mestaruudet ratkesivat vasta jännittävien vaiheiden jälkeen. Mestaruustaisto käytiin Ferrarin Michael Schumacherin ja Renault'n Fernando Alonson välillä. Alkukaudesta myös McLarenin Kimi Räikkönen oli mukana mestaruusjahdissa, mutta auton nopeuden puute pudotti suomalaisen pois taistosta. 
Alonson alkukausi oli vahva, hän aloitti kauden voitoilla Bahrainin ja Australian GP:eistä. Espanjan GP:stä alkoi Alonson voittoputki, joka katkesi Kanadan GP:n jälkeen. Ferrarin raivoisa kehitystyö nosti Schumacherin mukaan ja saksalainen otti kolme perättäistä voittoa Yhdysvaltain, Saksan, ja Ranskan osakilpailuissa. Schumacher voitti myös Euroopan ja San Marinon kilpailut, ja Kiinan GP:n voitolla hän nousi MM-sarjan johtoon. 
Japanissa Schumacherille sattunut moottoririkko ja keskeytys nostivat Alonson lähes tavoittamattomaan 10 pisteen johtoon ennen päätöskilpailua. Tämä olisi tarkoittanut Schumacherin pakkovoittoa ja Alonson jäämistä pisteittä. Lopulta Schumacher oli päätöskilpailussa Brasiliassa neljäs ja Alonso toinen, jolla hän varmisti toisen peräkkäisen mestaruutensa. Myös merkkimestaruus matkasi Renault'lle.

Sääntöuudistukset

Lähde:

Moottorit

Kaudelle 2006 moottorit vaihtuivat kolmilitraisista V10-moottoreista 2,4 litraisiin V8-moottoreihin. V10-moottorit olivat edelleen sallittuja, mutta niihin oli asennettava kierrosrajoittimet (16 700 rpm:n), jotta V8 ja V10-moottoriset olisivat samalla tasolla. Moottorin piti kestää kaksi peräkkäistä viikonloppua. Jos moottorin hajosi, tai se muusta syystä vaihdettiin harjoitusten aikana, niin seuraavan kilpailun lähtösijoitusta pudotettiin 10 pykälällä. Tämä koski vain harjoitus- ja aika-ajoja. Jos "tuore" kone hajosi kilpailun aikana, siitä ei saanut aikasakkoa seuraavaan kilpailuun.

Aika-ajot

Aika-ajoja oli edellisvuosina vaihdeltu paljon. Kaudelle 2006 yhden nopean kierroksen aikasessio vaihtui ns. pudotuspelimenetelmään, jossa on kolme sessiota, joiden aikana radalla saa käydä 15 minuutin sisällä tallin parhaaksi katsomana aikana. Alkukauden aikana kahdella ensimmäisellä sessiolla, aika-ajoaika loppui "seinään" ajan päätyttyä, ts. jos oli parhaillaan nopealla kierroksella, tuo kierros meni hukkaan. Kolmannella sessiolla sai ajan päättyessä nopean kierroksen ajaa loppuun. Loppukaudella sääntöjä muutettiin siten, että myös kahdella alkusessiolla viimeisen kierroksen sai ajaa loppuun ajan päättyessä. 
Ensimmäisellä sessiolla karsittiin kuusi hitainta kuljettajaa seuraavalta kierrokselta. Toisella kierroksella jäljellä olevista karsittiin taas 6 hitainta pois. Karsittujen lähtöjärjestys määräytyi sen mukaan, miten he sijoittuvat omalla viimeisellä sessiollaan. Mahdolliset aikasakot ja muut rangaistukset toki saattoivat muuttaa lähtöjärjestystä. Kolmannella ja viimeisellä kierroksella 10 nopeinta taistelivat paalupaikasta.
Karsintakierroksilla ajettiin minimimäärällä polttoainetta, ja kierroksilla pudonneet saivat tankata polttoainetta haluamansa määrän kilpailuun. Kolmanteen karsintasessioon osallistuvat sen sijaan eivät saaneet tankata autoa aika-ajon ja kilpailun välisenä aikana. Myös tässä aikasakot ja muut rangaistukset mukaan lukien lähtöjärjestys määräytyi kierroksella kilpailevien kuljettajien sessiosijoituksen mukaan.

Renkaanvaihto

Vuoden tauon jälkeen renkaanvaihdot palasivat Formula 1 -sarjaan. Jokaisella kuljettajalla oli viikonloppuna käytössään seitsemän kuivan kelin rengassarjaa. Renkaanvaihtokielto asetettiin kaudelle 2005 yksinkertaisesti pienentämään kuluja. Suurin syy renkaanvaihtojen palautumiseen oli 2005 Indianapolisin kisan fiasko.