google/wiki40b huggingface dataset:
Jahvetti Kaitala

Jahvetti (Jafet) Kaitala (13. huhtikuuta 1750 Lammi – 17. marraskuuta 1823 Lammi) oli suomalainen talonpoika ja valtiopäivämies.
Kaitalan vanhemmat olivat talollisen poika Mikko Jaakonpoika ja Kerttu Henrikintytär. Hän perusti noin vuonna 1780 Kaitala-nimisen uudistilan, jonka menestyksellisestä suoviljelyksestä sai Ruotsin isänmaalliselta seuralta mitalin. Hän toimi sekä seurakunnan luottamustehtävissä että edustajana Norrköpingin valtiopäivillä vuonna 1800. Hän oli myös jäsen ns. Suomen deputaatiossa, joka kävi Pietarissa vuonna 1808, edustaen Hämeen ja Uudenmaan talonpoikia.
Kaitalan ensimmäinen puoliso vuodesta 1776 oli Maria Juhontytär (k. 1808) ja toinen vuodesta 1809 Liisa Aleksanterintytär (k. 1836), joka oli talollinen Tuomas Jutilan leski.
Dileita Mohamed Dileita

Dileita Mohamed Dileita (s. 12. maaliskuuta 1958) on djiboutilainen poliitikko. Hän oli Djiboutin  pääministeri 2001–2013. Hän kuuluu RPP-puolueeseen.
Vuonna 2014 hänet nimitettiin Afrikan unionin erityislähettilääksi Libyaan.
Ḍād

Ḍād (arab. ضاد‎, ḍād, pers. ‏ضاد‎, z̤âd) on arabialaisen kirjaimiston 15. kirjain. Sen itsenäinen muoto on ض ja äännearvo arabian kielessä [ᵭ] (faryngaalistunut soinnillinen alveolaarinen klusiili). Persiassa ja joissakin siitä mukailtuja aakkostoja käyttävissä kielissä, kuten urdussa, pandžabissa ja sindhissä, ḍād äännetään [z] ja translitteroidaan z̤.
Ḍād on muodostettu lisäämällä piste arabialaisen ṣād-kirjaimen (ص) päälle.
Felipe VI

Kuninkaana

Kesäkuussa 2014 Espanjan pääministeri Mariano Rajoy kertoi kuningas Juan Carlosin päätöksestä luopua kruunustaan Felipen hyväksi. Vallanvaihdon toteutuminen vaati kuitenkin lakimuutoksen, sillä Espanjan perustuslaki ei tuntenut kruunusta luopumista. Espanjan hallitus valmisteli lakimuutoksen pikavauhtia ja parlamentti hyväksyi lain 11. kesäkuuta.
Felipen valtaanastumisseremonia järjestettiin 19. kesäkuuta 2014. Kuninkaana hänestä tuli Felipe VI. Edellisistä samannimistä kuninkaista on suomen kielessä käytetty nimeä Filip, mutta nykykäytännön mukaan uusien hallitsijoiden nimiä ei suomalaisteta.
Pitämässään puheessaan Katalonian itsenäisyysäänestyksen jälkeen lokakuussa 2017 Felipe tuomitsi voimakkaasti Katalonian aluehallinnon ajaman äänestyksen, jota hän kuvaili laittomaksi ja epädemokraattiseksi. Felipe sanoi olevansa sitoutunut Espanjan yhtenäisyyteen ja perustuslakiin. Valtion tuli hänen mukaansa varmistaa Kataloniassa perustuslain mukainen järjestys. Felipen katsottiin puheessaan puolustavan Mariano Rajoyn hallituksen toimia. Myöhemmin jouluaattona pitämässään joulupuheessa kuninkaan sävy oli sovittelevampi Felipen kehottaessa katalonialaisia poliitikkoja välttämään vastakkainasettelua ja vasta valitun alueparlamentin ottamaan huomioon kaikki Katalonian asukkaat.
Rauman Sanomat

Rauman Sanomat oli Raumalla vuosina 1919–1921 ilmestynyt Kansallisen Edistyspuolueen sanomalehti.
Turun Sanomien kustannusyhtiö osti vuoden 1919 lopulla kokoomuslaisten haltuun joutuneen Rauman Lehden kirjapainon. Paikalliset edistyspuoluelaiset alkoivat julkaista turkulaislehden tuella Rauman Sanomia, joka ei kyennyt vastaamaan Länsi-Suomen kilpailuun. Lehti lakkasi Turun Sanomien myytyä kirjapainonsa. Sen tilalle perustettiin vuonna 1924 uusi Rauman Lehti.
Kolmesti viikossa ilmestyneen Rauman Sanomien päätoimittajina ja vastaavina toimittajina työskentelivät Eino Kilpi (1920), J. A. Savola (1920–1921) ja Aarne Alpo Rahunen (1920–1921).
Itä-Afrikan hautavajoama

Itä-Afrikan hautavajoama eli Itä-Afrikan repeämälaakso on tuhansia kilometrejä pitkä pohjois–eteläsuuntainen hautavajoama Itä-Afrikassa. Se kulkee Djiboutin, Etiopian, Kenian, Ugandan, Kongon demokraattisen tasavallan, Ruandan, Burundin, Tansanian, Sambian, Malawin ja Mosambikin kautta.

Historia

Hautavajoama on syntynyt, kun Afrikan ja Arabian mannerlaatat ovat erkaantuneet toisistaan. Repeämälaakso muodostui 20 miljoonaa vuotta sitten myöhäisellä kenotsooikaudella. Laakson nuorimmat suurmuodostumat ovat syntyneet luultavasti viimeisten 10 000 vuoden aikana.
Ensimmäisenä repeämän synnyn pystyi tieteellisesti selittämään skottilainen geologi John Walter Gregory tutkimusretkellään vuonna 1893. Samalla hän keksi tämäntyyppisille laaksoille nimityksen Rift Valley, repeämälaakso. Hautavajoaman itäistä haaraa kutsutaan hänen mukaansa Gregoryn repeämälaaksoksi.
Itä-Afrikan hautavajoama levenee noin neljä millimetriä vuodessa, mikä on vain viidesosa Ison hautavajoaman kahden pohjoisen haaran, Punaisenmeren ja Adeninlahden levenemisnopeudesta. Miljoonien vuosien kuluttua hautavajoama muuttuu ilmeisesti pitkäksi ja kapeaksi salmeksi, kun Punaisenmeren vedet tunkeutuvat Djiboutin Afarin syvänköä reunustavan ylänköseudun läpi.

Piirteet

Itä-Afrikan hautavajoamassa on kaksi haaraa, itäinen ja läntinen. Hautavajoaman syvimpiin kohtiin on muodostunut järvien helminauha, jonka suurimpia järviä ovat läntisen haaran Albertin-, Edwardin-, Kivu-, Tanganjika- ja Njassajärvi. Näistä Tanganjika on peräti 1 470 metriä syvä. Itäisen haaran järvet ovat pienempiä ja matalampia. Niihin kuuluu muun muassa Turkanajärvi, joka on maailman suurin suolajärvi. Itäisen ja läntisen haaran välissä sijaitsee Victorianjärvi, joka on Afrikan suurin järvi.
Hautavajoaman reunojen korkeus vaihtelee alueittain. Laakson pohjan tasanko on esimerkiksi Kenian Nairobin lähistöllä 600 metriä sen jyrkkien reunojen alapuolella. Laaksolla on siellä leveyttä 50 kilometriä, ja laakson reunoilta voi nähdä vastakkaisen reunan kallioseinämät. Laakson pohjalla on paikoitellen puolentoista kilometrin paksuudelta laavaa ja kerrostuneita kivilajeja.
Itä-Afrikan hautavajoamassa on useita tulivuoria, kuten Kilimanjaro. Useimmat ovat jo kauan olleet sammuneina, mutta 30 on yhä aktiivisia.
Itä-Afrikan hautavajoamasta on löydetty paljon ihmisen evoluutioon liittyviä fossiileja. Erityisen merkittävä kaivauskohde on 50 kilometrin mittainen Olduvain rotko Tansaniassa.
Filippo Brunelleschi

Filippo Brunelleschi (1377 Firenze – 15. huhtikuuta 1446 Firenze) oli italialainen renessanssiajan arkkitehti ja kuvanveistäjä. Hän hylkäsi gotiikan muodot ja otti esikuviksi antiikin rakennusten mittasuhdejärjestelmät ja koristeaiheet. Hän pyrki selkeisiin, kuutiomaisiin tiloihin, joihin yhdisti kupolin. Näistä ideoista kehittyi sittemmin suosittu keskeiskirkkomuoto. Santa Croce -kirkon pihalle rakennettu Pazzi-kappeli on hyvä esimerkki selkeistä mittasuhteista: julkisivu on suunniteltu neliöistä.
Brunelleschin tunnetuin työ on Firenzen katedraalin (Santa Maria del Fiore) kahdeksantahoinen kupoli, joka valmistui 1436. Brunelleschi keksi kaksoiskupolirakenteen, jossa kuoret tukevat toisiaan, ja näin päästiin samalla sekä kevyisiin että kestäviin rakenteisiin. Teknisesti samaa ideaa käytti myöhemmin Michelangelo suunnitellessaan Rooman Pietarinkirkon kupolia.
Brunelleschia pidetään yhtenä keskeisperspektiivin kehittäjistä Paolo Uccellon ja Leon Battista Albertin ohella.
Tunkio

Tunkio on avokomposti. Karjaeläinten lanta ja kuivikkeet koottiin 1600-luvulla syksyisin Lounais-Suomen puulattianavetoista tunkioksi. Tunkioihin on tyhjennetty usein myös huusien alustat, jotka sijaitsivat lähellä tunkiota. Lanta kasattiin tunkioon kerroksittain sekoitettuna kuivikkeeseen (esimerkiksi hakoihin tai olkiin), jolloin se kompostoitui paremmin. Nykyajan navetoissa käytetään tunkioiden sijasta lietelantajärjestelmiä. 1800-luvun kaupunkien jätehuollossa tunkio sijaitsi pihan perällä ja sinne koottiin kotitalousjätteet. Tunkioille kerääntyy usein rottia, joita kutsutaan nimellä tunkiorotta.
Kontraposto

Kontraposto (lat. contrapositus vastakkain asetettu) on varsinkin kuvanveistossa käytetty seisovan hahmon sommitteluperiaate. Kontraposto kehitettiin antiikin Kreikassa, ja sitä sovellettiin paljon myös renessanssin taiteessa.
Kontrapostossa vartalon paino on toisen jalan varassa. Tukijalan ja vapaan jalan suhdetta käytetään tasapainottamaan vartalon liikkeiden suuntia niin, että ne asettuvat harmoniseksi kokonaisuudeksi.
Ihmishahmon asento noudattaa kontrapostossa rytmisen vastakkaisuuden periaatetta esimerkiksi siten, että kaksi ruumiinosaa kiertyy vastakkaisiin suuntiin. Tämä antaa hahmolle rennomman ja vähemmän jäykän ulkonäön. Kontraposto voi myös ilmaista jännitystä, kun hahmo on siirtymäisillään lepotilasta kävelyyn tai juoksuun.
Kuntoutuksen ohjaaja

Kuntoutuksen ohjaaja (AMK) on sosiaali- ja terveysalan ammattikorkeakoulututkinnon tutkintonimike. Kuntoutuksen ohjaajan koulutuksen laajuus on 210 opintopistettä. Tutkinto suoritetaan kuntoutusohjauksen ja -suunnittelun koulutusohjelmassa, ja opinnot kestävät 3,5 vuotta.
Kuntoutuksen ohjaaja edistää kuntoutusta tarvitsevien selviytymistä ja toimintamahdollisuuksia. Kuntoutuksen ohjaaja myös toimii kuntoutujan tukena ja yhdyshenkilönä kuntoutusorganisaation suuntaan. Kuntoutuksen ohjaaja voi työskennellä esimerkiksi sosiaali- ja terveystoimen tai järjestöjen palveluksessa, kuntoutuskeskuksissa ja työvoimahallinnossa. Kuntoutuksen ohjaaja voi myös toimia itsenäisenä yrittäjänä.
Torsten Helsingius

Torsten Gustaf Jakob Lorenzo Helsingius (17. toukokuuta 1888 Lohja  – 3. huhtikuuta 1967 Helsinki) oli suomenruotsalainen opettaja ja dagdrivare-ryhmään 1910-luvulla kuulunut kirjailija. Ryhmä sai nimensä Helsingiuksen 1914 ilmestyneen esikoisromaanin mukaan.

Henkilöhistoria

Torsten Helsingiuksen vanhemmat olivat köyhäinhoidontarkastaja, kanslianeuvos Gustaf Adolf Helsingius ja Anna Elisabeth Roos ja puoliso vuodesta 1918 Margherita Helena Malmberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1906 ruotsalaisesta normaalilyseosta, opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1912 ja maisteriksi 1914.
Helsingius toimi Porvoon ruotsalaisen lyseon latinan ja ruotsin kielen vt. lehtorina 1914–1918 ja Porin ruotsalaisen yhteiskoulun (Björneborgs svenska samskola) ruotsin kielen opettajana ja rehtorina vuosina 1920–1957.
Maanalainen kaupunki

Maanalainen kaupunki on joukko yhdistettyjä alueita, jotka on rakennettu maanpinnan alle. Tilojen tarkoitus voi olla tuoda suojaa, toimistotiloja tai asuintiloja. Maanalaisia kaupunkeja voivat olla julkisen liikenteen tilat, mausoleumit, kellari, vesisäiliöt tai salaojitukset. Historiallisia maanalaisia kaupunkeja ovat katakombit. Useat historialliset maanalaiset kaupungit ovat suosittuja turistikohteita.
Termillä viitataan usein nykyisiin moderneissa suurkaupungeissa sijaitseviin alueisiin ja niitä yhdistäviin tunneleihin, joissa voi sijaita kauppakeskuksia, toimistotiloja, väestönsuojia, metroasemia tai muita palveluita. Sisäänkäynti voi olla maanpäällisistä rakennuksista, joita tunnelit yhdistävät, tai maanalaisilla kaupungeilla voi olla omia sisäänkäyntejä.
Maanalaiset kaupungit ovat hyödyllisiä etenkin erittäin kylmissä tai kuumissa ilmastoissa, sillä maanalaiset tilat mahdollistavat ympärivuotisen toiminnan kontrolloidussa ilmastossa. Myös maailman suurkaupungeissa on kiinnostusta asuintilojen laajentamisesta maan alle.
Ehkäpä tunnetuimpia maanalaisia kaupunkeja ovat Kanadan Montrealissa sijaitseva RÉSO ja Guinnesin ennätysten kirjan mukaan suurin maanalainen kauppakeskus Montrealin PATH, jossa on 371 600 m² myymälätilaa.

Helsingin maanalainen kaupunki

Helsingin maanalaiseen kaupunkiin kuuluvat Asematunneli, Rautatientorin ja Kampin metroasemat ja liiketiloja. Kampin metroasema on yhteydessä Kampin kauppakeskukseen, ja maan alla sijaitsevat esimerkiksi pitkän matkan bussiterminaali ja suuri parkkihalli. Maanalainen yhteys löytyy myös Sokokselle ja Stockmannille.
Myös Kaisaniemen, Hakaniemen ja Sörnäisten metroasemien yhteydestä löytyy samankaltaisia, mutta pienempiä maanalaisia tiloja. Helsingissä maan alla sijaitsee myös ostoskäytäviä, tietokonehalleja, liikuntapaikkoja, kaukolämpöputkia, metro- ja huoltotunneleita sekä parkkitiloja. Helsingin maanalainen yleiskaava on tiettävästi ainoa laatuaan maailmassa.
Vantaan viihdeorkesteri

Vantaan viihdeorkesteri (engl. Vantaa Pops) on ammattimuusikoista koostuva Vantaalla toimiva sinfoniakokoonpano, joka ainoana Suomessa on keskittynyt viihdemusiikkiin.
Vantaan viihdeorkesterin sai alkunsa vuonna 1948, jolloin Helsingin autokoritehtaan henkilökunta perusti Tikkurilaan voittoa tavoittelemattoman yhdistyksen, Vantaan orkesteri ry:n. Pian orkesteri täydentyi muiden paikallisten yritysten henkilökunnalla ja vuonna 1950 orkesterin taustayhteisöksi perustettin Tikkurilan Orkesteriyhdistys ry. Tämä sai hieman taloudellista tukea kotikunnaltaan (Helsingin maalaiskunta).
Sittemmin vuonna 1987 Martinlaaksoon valmistuneesta konserttitalo Martinuksesta tuli orkesterin kotisali. Merkityksellistä oli myös, että orkesterille myönnettiin tuolloin sen toiminnan turvaava toiminta-avustus. 
Vuonna 1998 orkesteri sai tunnustuksena Vantaan kulttuuripalkinnon.
Jousikvartetista 65 muusikon täysikokoiseen sinfoniaorkesteriin taipuvan orkesterin ylikapellimestari vuoden 2011 alusta lähtien on walesilaissyntyinen Nick Davies. Vuosina 1988–2009 orkesterin taiteellisena johtajana toiminut Markku Johansson loi perustan orkesterin suuntautumiselle viihdemusiikkiin.
Orkesterin kapellimestareina ovat viime vuosina vierailleet mm. Atso Almila, Jari Puhakka ja Riku Niemi.
Richard Cansino

Ura

Cansino aloitti näyttelemisen televisiossa 1980-luvulla, jolloin hän teki pieniä rooleja televisiosarjoihin ja elokuviin. Hän kuitenkin siirtyi ääninäyttelijäksi 1990-luvun alussa tehtyään ensimmäisiä äänirooleja televisiosarjaan Mighty Morphin Power Rangers ja OVAan Giant Robo vuonna 1993. Näiden jälkeen Cansino on työskennellyt enimmäkseen englanniksi dubattujen animesarjojen ja elokuvien parissa, sekä tehnyt useita äänirooleja videopeleihin. Hän oli muun muassa Ryun äänenä Street Fighter Alpha: Generations anime-elokuvassa ja sitä ennen Vegan äänenä Street Fighter II: The Animated Moviessa.
Vuonna 2007 Cansino teki vieras esiintymisen Ned's Declassified ja Hannah Montana televisiosarjoissa, sekä oli ehdokkaana ensimmäisessä American Anime -palkinto gaalassa parhaan näyttelijän kategoriassa animesarjan Rurouni Kenshin myötä.
Muurila

Muurila eli Muurola (ven. Му́рино, Murino) on taajama ja maalaiskunta Leningradin alueen Seuloskoin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Ohtajoen rannalla Pietarin koillispuolella heti kaupungin rajan ulkopuolella. Taajamassa on asukkaita 5 000 ja kunnassa 5 700 henkeä (vuonna 2007).

Historia

Tarinan mukaan Muurilan ovat perustaneet 1700-luvun alussa Muromin kihlakunnasta muuttaneet uudisasukkaat. Kylä mainitaan kuitenkin nimellä Murila jo 1600-luvun lopun ruotsalaisessa kartassa. 1900-luvulle saakka Muurilassa asui inkerinsuomalaisia, jotka kuuluivat Pietarin Pyhän Marian seurakuntaan.
Vuonna 1712 Pietari I lahjoitti Muurilan paroni Šafiroville. Hänen karkoituksensa jälkeen kylä palasi valtion haltuun ja siirtyi sitten kenraalimajuri Dmitrijev-Mamonoville. Vuodesta 1749 aina Venäjän vallankumoukseen saakka kylän ja sen lähiseudut omisti Vorontsovin kreivisuku, jonka jäseniä myös asui Muurilan kartanossa. Vuonna 1790 kylään rakennettiin pyhälle Katariinalle omistettu ortodoksinen kirkko, joka on edelleen toiminnassa. Ortodoksiseurakuntaan kuuluivat myös Rutšji, Pukra sekä inkerinsuomalaisten ja inkerikkojen asuttamat Ripatsu (ven. Рыбацкое, Rybatskoje) ja Uusikylä (ven. Новая, Novaja). 1800-luvulla Muurilaan syntyi huvila-asutusta.

Nykyaika

Muurilassa sijaitsee Pietarin metron asema Devjatkino eli Miina, jonka yhteydessä on samanniminen Käkisalmen radan rautatieasema. Murino-niminen rautatieasema taas sijaitsee Pietarin kaupungin alueella.
Muurilan kuntaan kuuluu taajaman lisäksi Ohtajoen varrella sijaitseva Laurikkalan (ven. Лаврики, Lavriki) kylä, joka 1800-luvun puolivälissä oli inkerikkojen asuttama. Kunnan päämies on Vladimir Brezgun, kunnanhallinnon päämies Valeri Garkavyi.
International Foundation for Civil Liberties

International Foundation for Civil Liberties on Boris Berezovskin joulukuussa 2000 25 miljoonan dollarin lahjoituksella perustettu säätiö, jonka tarkoituksena on ilmoituksensa mukaan tukea kansalaisoikeus- ja ihmisoikeusjärjestöjä Venäjällä, toimittajien tukemista ja suojelua, vähemmistöjen oikeuksia ja vankien oikeuksia. Järjestön johtajana on toiminut Aleksander Goldfarb.
Järjestö myönsi 5 000–20 000 dollarin stipendejä Ukrainan parlamenttivaalien 2006 aikana vaalitarkkailuun ja äänestäjien valistamiseen vaalilain muutoksista
Mutageeni

Mutageeni on jokin mutaatiota aiheuttava säteily, aine tai muu tekijä.
Mutageenien tutkimus alkoi 1920-luvulla. Alan pioneerina pidetään H.J. Mulleria, joka havaitsi röntgensädetyksen lisäävän mutaatiota banaanikärpäsissä.

Erilaiset mutageenit

Ionisoiva säteily on tunnetuin ja tutkituin mutageeni. Mutaatioiden määrä on suoraan verrannollinen säteilyannokseen ja ne syntyvät herkimmin jakautumisvaiheessa olevissa soluissa. Kemialliset mutageenit aiheuttavat mutaatiota suorasti puuttumalla DNA-rakenteeseen tai epäsuorasti häiritsemällä esimerkiksi korjaajaentsyymien toimintaa. Myös jotkin virukset aiheuttavat mutaatiota.
HMS Cochrane (1905)

Palvelus

HMS Cochrane liitettiin palvelukseen otettaessa 5. Risteilijäviirikköön, mutta siirrettiin 1909 2. Risteilijäviirikköön. Alus oli kuninkaallisen jahdin HMS Medinan saattajana 1911-1912.
Ensimmäisen maailmansodan puhjetessa HMS Cochrane liitettiin elokuussa 1914 Suureen laivastoon (engl. Grand Fleet) Scapa Flowhun, minkä mukana se osallistui Skagerrakin taisteluun. HMS Cochrane siirrettiin 1917 Pohjois-Amerikan ja Länsi-Intian asemalle ja se osallistui Pohjois-Venäjän interventioon toukokuusta syyskuuhun 1918. Alus tuki brittijoukkojen taistelua suomalaisia vastaan toukokuussa 1918 Petsamossa.
HMS Cochrane ajoi karille 14. marraskuuta 1918 Merseyssä tuhoutuen täysin. Hylky hävitettiin kesäkuussa 1919.
Morganiitti

Morganiitti on silikaattimineraali beryllin vaaleanpunainen värimuunnos. Se on jalokivi ja sitä käytetään korukivenä. Morganiitin, kuten muidenkin beryllien, kemiallinen kaava on Be₃Al₂Si₆O₁₈. Se on nimetty amerikkalaisen jalokivien keräilijän John Pierpont Morganin mukaan.

Esiintyminen

Morganiittia esiintyy usein samoissa paikoissa turmaliinin kanssa. Sitä on löydetty Yhdysvalloista, Madagaskarilta, Brasiliasta, Mosambikista, Zimbabwesta, Namibiasta, Kiinasta, Venäjältä, Italiasta ja Kazakstanista.

Työstäminen

Morganiitin hiontaan käytettyjä menetelmiä ovat viiste- ja pyöröhionta sekä hiominen gemmeiksi.
Tuomo Itkonen

Tuomo Antero Itkonen (30. marraskuuta 1894 Pulkkila – 16. syyskuuta 1984 Laurila) oli Inarin kirkkoherra, Saamelaisten kristillisen kansanopiston rehtori, historiantutkija ja kirjailija.
Itkosen vanhemmat olivat teologian kunniatohtori, Inarin kirkkoherra Lauri Arvid Itkonen (1865-1925) ja Amanda Sofia Karjalainen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1913 Oulun suomalaisesta klassisesta lyseosta ja suoritti teologian erotutkinnon 1917. Hänet vihittiin papiksi vuonna 1917 ja hän suoritti vielä kuuromykkäinopettajatutkinnon 1923.
Itkonen oli Kuopion hiippakunnan kuuromykkäin matkapappina 1918–1923 ja Oulussa esikaupunkipappina 1920–1923. Hän oli sitten kirkkoherrana Inarissa 1923–1942 ja Kemin maaseurakunnan kirkkoherrana vuodesta 1942 alkaen. Itkonen oli myös Inarin ja Kemin maalaiskunnan kunnanvaltuustojen jäsenenä. Hän sai rovastin arvon 1945.
Tuomo Itkonen oli naimisissa vuodesta 1926 kansakoulunopettaja Anna Rauha Lönnroosin kanssa. Tuomo Itkosen veli oli saamen kielen ja saamelaiskulttuurin tutkija Toivo Immanuel Itkonen.
Naantalin–Raision kaupunkiuutiset

Jakelu

Kaksi kertaa kuussa suoritettava jättijakelu on 39 000 kpl, jolloin lehti jaetaan Raision, Naantalin, Maskun, Ruskon ja Nousiaisten kuntiin sekä Länsi-Turun kaupunginosiin ja Mynämäen noutopisteisiin. Kuukauden toinen lehti jaetaan suppeammassa jakelussa Naantalin, Raision ja Maskun kuntiin, jolloin painomäärä on 27 000 kpl. Jakelun hoitaa Posti Group Oyj.
Agamotton silmä

Agamotton silmä (engl. Eye of Agamotto), tai joskus myös Agamotton amuletti, on kuvittellinen esine Marvel-universumissa. Se on Tohtori Oudon kantama amuletti, joka on saanut nimensä ensimmäiseltä ”maailman mahtavimman velhon” tittelin kantajalta, velholta nimeltä Agamotto.
Bishopstone Beach Haltin rautatieasema

Historia

Asema avattiin 1. kesäkuuta 1864 nimellä Bishopstone. Sitä käyttivät lähinnä Tide Millsin vuorovesimyllyjen noin 60 työntekijää sekä alueen asukkaat. Asemalla oli yksi laituri sekä opastinrakennus, josta asemamestari hallitsi tasoristeystä sekä sivuraiteiden ja myllylle johtavan pistoraiteen vaihteita. Mylly lopetti toimintansa vuonna 1883, minkä jälkeen asema oli lähinnä lomalaisten käytössä. Myllylle johtanut pistoraide jäi paikoilleen 1920-luvulle asti. Linjan Newhaven Harbourin ja Seafordin välisestä osuudesta tehtiin kaksiraiteinen vuonna 1904. Tällöin myös Bishopstoneen tuli toinen laituri. Opastinrakennus ja sivuraiteet purettiin vuonna 1922. Asema sai uudeksi nimekseen Bishopstone Halt 1. elokuuta 1922.
Kun Hawth Hillin alueelle alettiin rakentaa asuntoja, sinne avattiin uusi Bishopstone Haltin rautatieasema, noin kilometrin päähän vanhasta asemasta itään, 26. syyskuuta 1938. Vanha asema suljettiin samana päivänä, mutta avattiin uudelleen jo 6. toukokuuta 1939. Se sai silloin nimen Bishopstone Beach Halt. Sodan alettua Tide Millsin kylä evakuoitiin vuonna 1940 ja sen rakennukset tuhottiin, koska arveltiin vihollisen voivan mahdollisesti hyödyntää niitä. Bishopstone Beach Haltin asema suljettiin lopulta 1. tammikuuta 1942.

Nykytila

Bishopstone Beach Haltin laitureista toinen on edelleen täysin ehjä, toisesta on poistettu reunakivet. Aseman nimikyltin betoninen alusta on myös yhä paikallaan.
Spot (elokuva)

Juoni

Elokuva kertoo Gordonista, joka elää railakasta poikamieselämää kunnes hänen ystävänsä Stephanie jättää poikansa Jamesin Gordonin hoidettavaksi muutamaksi päiväksi.
Samoihin aikoihin maailman paras agenttikoira, Bullmastiffi Spot, pysäyttää suuren rikollisliigan ja puraisee rikollisliigan pomoa Sonny Taliaa arkaan paikkaan. Tästä suuttuneena Sonny lähettää kaksi miestään tappamaan Spotin, yritysten ohessa Spot karkaa ja löytää pian itsensä Jamesin luota, eikä Gordon voi sietää uutta koiraa.
Udehen kieli

Udehen kieli (muita nimityksiä udege, udihe, ude) on Venäjällä Primorjen ja Habarovskin aluepiireissä asuvien udehien puhuma tunguusikieli.
Udehet asuvat Ussurin ja Amurin sivujokien sekä Japaninmereen laskevien Samarga- ja Koppi-jokien varsilla. 1930-luvulla perustetut asutukset sijaitsevat kaukana toisistaan Primorjen aluepiirin Ternein, Požarskin ja Krasnoarmeiskin piireissä sekä Habarovskin aluepiirin Lazon ja Nanain piireissä.
Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan Venäjällä oli 1 900 udehia, joista 594 puhui udehen kieltä. Vuonna 2002 udeheja laskettiin olleen 1 700 henkeä, joista 227 osasi udehea. Tutkijoiden mukaan väestönlaskentojen tiedot ovat liioiteltuja. 1980-luvun lopulla tehdyn kartoituksen mukaan udeheja oli Primorjen ja Habarovskin aluepiireissä korkeintaan 800 henkeä. Udehen kieltä osaa nykyään 40–50 henkeä ja vain 10–15 puhuu sitä sujuvasti. Kaikki puhujat osaavat venäjää. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä on 103 udehen puhujaa.
Udehe ja sen lähin sukukieli orotši kuuluvat tunguusikielten eteläryhmään, mutta niillä on paljon yhteisiä piirteitä myös pohjoisryhmän kielten kanssa. Pohjoisia eli tunguusipiirteitä pidetään substraattina, jonka päälle on kerrostunut eteläinen eli mantšulais-nanailainen adstraatti. Sanastossa arvellaan olevan lainoja ainusta ja nivhistä. Nanain ja ultšan välityksellä kieleen on tullut lainasanoja mantšusta, joista osa on peräisin mongolista. 1600–1900-luvuilla kieleen omaksuttiin huomattava määrä lainoja kiinasta. Venäjän kielen vaikutus alkoi 1800-luvulla ja voimistui 1920-luvulta lähtien.
Udehe jaetaan kahteen tai kolmeen päämurteeseen. Pohjois- ja etelämurteiden puhujat eivät täysin ymmärrä toisiaan. Nykyisellään murre-erojen selvittäminen lienee jo mahdotonta.
1930-luvun alussa luotiin latinalaiseen kirjaimistoon ja Horin murteeseen perustunut udehen kirjakieli, jolla julkaistiin muutamia alkeiskoulun oppikirjoja. Sen käyttö lopetettiin vuonna 1937. Vuonna 1989 vahvistettiin uusi, lisämerkein täydennetty kyrillinen kirjaimisto. Vuonna 1998 julkaistiin udehenkielisen kansanperinteen kokoelma, vuonna 1999 alaluokille tarkoitettu oppikirja ja vuonna 2001 sanakirja. Kieltä opetetaan kahdessa koulussa ja Herzenin pedagogisessa yliopistossa Pietarissa.
Udehea voidaan pitää erittäin uhanalaisena kielenä. Kaikki sen puhujat ovat yli 60-vuotiaita, eivätkä hekään käytä sitä aktiivisesti. Nuoremmat sukupolvet puhuvat pelkästään venäjää.