google/wiki40b huggingface dataset:
Rovaniemen rautatieasema

Asemaravintola

Rovaniemen nykyinen rautatieasematalo ravintoloineen avattiin yleisölle ja liikenteelle helmikuussa 1954. Silloin ensimmäisessä kerroksessa sijaitsivat aseman toimisto, asemaravintola sekä keittiö ja tavaraliikenneosasto. Toisessa kerroksessa olivat virkailijoiden toimistot ja asemakassa. Kellarikerrokseen oli sijoitettu mm. varastotilat.
Asemaravintolan ohessa on tominut levydivari.
Sulunsarvinokka

Ulkonäkö ja koko

Sulunsarvinokalla on valkoista pyrstöä lukuun ottamatta kiiltävän musta höyhenpeite. Lintu kasvaa noin 70 cm pitkäksi

Levinneisyys

Sulunsarvinokkia elää Filippiineillä, varmuudella enää yhdellä Tawitawin saarella Sulun eli Jolon saaristossa. Vuoden 2006 tietojen  mukaan sulunsarvinokkia saattaa olla enää kaksikymmentä paria.

Elinympäristö

Sulunsarvinokka elää sademetsässä. Se syö puiden hedelmiä ja tarvitsee isokokoisia puita myös pesäpaikakseen.  Metsästys ja luonnontilaisten metsien hävitys viljelmien tieltä ovat ajaneet sen sukupuuton partaalle.
CIH

CIH, myös Chernobyl-virus, on yksi vahingollisimmista maailmalla liikkuneista tietokoneviruksista. Se aktivoitui ensimmäisen kerran vuonna 1999, ja se toimii sekä Windows 95- että Windows 98 -käyttöjärjestelmissä, mutta ei enää Windows NT -käyttöjärjestelmissä.
Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden vuosipäivänä 26. huhtikuuta virus ylikirjoittaa osan tietokoneen kiintolevystä roskalla, kunnes kone kaatuu, eikä sitä saa enää käynnistettyä uudelleen ilman käyttöjärjestelmän uudelleenasennusta ja kiintolevyn sisältö katoaa. CIHin toinen aktivoitumistapa on kirjoittaa tietynmallisten koneiden BIOSin flash-muistin päälle, jonka seurauksena tietokone ei enää käynnisty, jollei BIOS-piiriä vaihdeta uuteen.
Virus sinällään on leviämiskyvyiltään huono, koska se ei osaa käyttää verkkoyhteyksiä hyväkseen. CIH kirjoittaa kuitenkin itsensä tiedostoissa olevaan tyhjään tilaan eikä tiedostojen perään kuten viruksilla yleensä ennen CIH-virusta oli tapana. CIH-virus oli näin ilmestyessään aikaansa edellä ja tuotti virustorjunnalle vaikeuksia.
Virus pääsi leviämään laajalle saastuneiden tiedostojen avulla. Sitä jaeltiin muun muassa Origin Systemsin sivustolta, eräällä sivustolla olleen SiN-pelin demon mukana, ainakin kolmen eurooppalaisen pelilehden kylkiäisenään toimittamien CD-levyjen mukana, Yamahan CD-ROM-asemien ohjelmistopäivityksen mukana ja eräiden IBM:n Aptiva-koneiden mukana.
Eino Krohn

Eino Krohn (8. helmikuuta 1902 Helsinki – 18. helmikuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen kirjallisuudentutkija sekä kirjallisuustieteen ja estetiikan professori Turun yliopistossa. Hänen isänsä oli vuori-insinööri Leopold Edward (Leo) Krohn (1871–1948), ja hänen veljiään olivat filosofi Sven Krohn ja kuvataiteilija Alf Krohn. Eino Krohnin lapsista tunnettuja ovat näyttelijä Heidi Krohn ja kirjailijat Aarni Krohn ja Tiina Krohn (ent. Kaila).
Krohn edusti Suomessa fenomenologian ensimmäistä aaltoa 1920-luvulla. Krohn nimitettiin Kirjallisuudentutkijain Seuran kunniajäseneksi vuonna 1962.
Hän toimi Ruusu-Ristin vt. johtajana vuosina 1982–1983.
Mohammed Emwazi

Elämäkerta

Emwazi syntyi Kuwaitissa vuonna 1988 ja muutti Yhdistyneeseen kuningaskuntaan vuonna 1994 ollessaan 6-vuotias. Hän opiskeli Quintin Kynaston Community Academyssä Pohjois-Lontoossa ja sittemmin Westminsterin yliopistossa valmistuen vuonna 2009 tietotekniikan alalta. Emwazin viimeinen tunnettu osoite Britanniassa sijaitsi Queen's Parkissa Koillis-Lontoossa. Samana vuonna Emwazi nousi Britannian tiedustelupalvelu MI5:n tietoon sen tutkiessa Somaliaan al-Shababin riveihin lähteviin ulkomaalaisiin taistelijoihin liitettyjä ääriaineksia. Emwazi matkusti kahden muun miehen kanssa Tansaniaan käyttäen nimeä Muhammad ibn Muazzam. Saapuessaan Tansaniaan hänet kuitenkin käänytettiin maasta. Paikallisen poliisin mukaan hän vaikutti olleen humalassa ja oli aiheuttanut häiriötä. Emwazi itse oli väittänyt Cage-nimiselle järjestölle, että häntä oli uhattu aseella. Myöhemmin hän myös lisäsi tulleensa kidutetuksi.
MI5:n mukaan Emwazin matkassa ei ollut kyse pelkästä lomailusta, vaan hänet liitettiin muihin MI5:n tuntemiin jihadisteihin, jotka veivät aseita ja rahaa Somalian terroristeille. Vuoden 2009 loppupuolella Emwazi matkusti Kuwaitiin, jossa hän asui isänsä perheen luona ja työskenteli tietotekniikka-alan myyjänä. Vuoden 2010 puolella hän palasi Britanniaan ja joutui pidätetyksi Heathrow’n lentoasemalla hänen yrittäessään palata Kuwaitiin. Vuonna 2013 hän yritti jälleen palata Kuwaitiin, mutta lähtö estettiin taas. Saman vuoden elokuussa Emwazin perhe ilmoitti hänet kadonneeksi. Neljää kuukautta myöhemmin poliisi ilmoitti perheelle Emwazin olevan Syyriassa.
Elokuussa 2014 Emwazi esiintyi videolla, jolla surmattiin amerikkalainen journalisti James Foley. Seuraavien kuukausien kuluessa julkaistiin myös videoita, joilla surmattiin Steve Sotloff, David Haines ja Alan Henning. Videoilta ei käy selväksi onko miesten surmaaja videolla esiintyvä Emwazi, vai joku muu. Marraskuussa 2014 julkaistiin video, jolla Emwazi surmaa vangiksi otetun syyrialaisen upseerin. Emwazi esiintyi myös amerikkalaisen Peter Abdulrahman Kassigin irtileikatun pään kanssa. Videoilla naamansa peittäneen Emwazin henkilöllisyyttä ei aluksi tunnettu ja hänet tunnettiin vain nimellä Jihadi John. Yhdysvaltalainen FBI ja brittien MI5 tunnistivat hänen henkilöllisyytensä käyttäen apunaan muun muassa äänentunnistusohjelmia, entisten panttivankien haastatteluja ja tiedustelua paikanpäällä Syyriassa. Viranomaiset eivät kuitenkaan ole virallisesti kommentoineet Jihadi Johnin henkilöllisyyttä, mutta tieto julkaistiin mediassa helmikuussa 2015. Emwazin isä Jassem Emwazi on kiistänyt haastatteluissa poikansa olevan Jihadi John.
Marraskuussa 2015 Yhdysvallat uutisoi, että Emwazi sai todennäköisesti surmansa Rakkan kaupungissa Syyriassa tehdyssä ilmaiskussa. Tammikuussa 2016 Isis vahvisti verkossa julkaisemassaan Dabiq-nimisessä lehdessä Emwazin kuolleen 12. marraskuuta 2015. Julkaisun mukaan Emwazi kuoli autossa miehittämättömästä ilma-aluksesta käsin tehdyssä ilmaiskussa.
Barfi

Barfi on intialainen makeinen.
Nimi barfi tarkoittaa urdussa ja persiassa lunta. Barfi valmistetaan sokerista ja maidosta valmistettavaa khoata. Khoata ja sokeria keitetään hitaasti samalla jatkuvasti sekoittaen. Lopulta seoksesta tulee tarpeeksi paksua ja se levitetään astialle. Seoksen jäähdyttyä se leikelläänesimerkiksi neliön tai ympyrän muotoisiksi paloiksi.
Barfin perusraaka-aineiden lisäksi saatetaan käyttää esimerkiksi meloninsiemeniä, guavaa, porkkanaa ja kookosta. Maustamiseen voidaan käyttää esimerkiksi sahramia, ruusuvettä, vaniljaa, mangoa tai kardemummaa.
Barfi on erityisen suosittua Pohjois-Intiassa ja etenkin hindulaisen valonjuhla diwalin aikana. Mysore pak on barfin muoto Etelä-intiassa. Barfia tarjoillaan joskus myös muiden juhlallisuuksien, kuten häiden yhteydessä.
Peugeot Boxer

Peugeot Boxer on Peugeot’n vuodesta 1994 lähtien valmistama pakettiautomalli, joka korvasi Peugeot J5:n. Boxer on lähes identtinen sisarmalliensa Fiat Ducaton ja Citroën Jumperin kanssa. Kuten sisarmerkkienkin mallit, Boxer on erityisen suosittu matkailuautojen alustana. Peugeot Boxeria valmistetaan Italian Atessassa Sevel Surin tehtaalla.
Mike Hawthorn

Uran alkuvaiheet

Hawthorn halusi kilpa-ajajaksi jo 9-vuotiaana katsottuaan Brooklandsin kilpailuja. Hänen isänsä Leslie osti hänelle kilpa-auton, jolla aloitti kilpailemisen vuonna 1950. Hän voitt mm. Brighton Speed Trials -kilpailun, vuoden 1951 Ulster Handicapin ja Leinster Trophyn, vuoden 1952 Formula 2 -kilpailun Goodwoodissa sekä Formula Libren Chichester Cupin.

F1-ura

Hawthorn ajoi ensimmäisen kilpailunsa Cooperilla 1952 Belgian GP:ssa. Hänen ajotaitonsa vakuuttivat Ferrarin, joten hän pääsi tiimiin jo seuraavana vuonna Alberto Ascarin tallitoveriksi. Hawthorn voitti Ranskan GP:n jo ensimmäisenä Ferrari-vuotenaan ja katkaisi Ascarin yhdeksän perättäisen voiton putken. Pisteitä kertyi 19 ja tuloksena neljäs sija yhteispisteissä.
Vuonna 1954 Hawthorn voitti kauden päättävän Espanjan GP:n ja nousi 24,6 pisteellä yhteispisteissä kolmanneksi. Edelle jäivät vain ylivoimaisesti mestaruuden voittanut Juan Manuel Fangio ja puoli pistettä Hawthornia edellä ollut toiseksi pisteissä jäänyt José Froilán González. Vuonna 1955 Hawthorn ei yltänyt pisteille. Vuonna 1956 hän pääsi kärkikolmikkoon Argentiinan GP:ssä. Vuonna 1957 hän oli parhaimmillaan toinen Saksan GP:ssä ja sijoittui MM-pisteissä neljänneksi.
Vuonna 1958 Hawthorn nousi viimein mestariksi, kun Ascari ja Fangio olivat poissa. Hawthorn voitti kaudella vain yhden kilpailun, Ranskan GP:n jälleen, kun toiseksi tullut Stirling Moss voitti neljä kilpailua, mutta jäi silti vain yhden pisteen päähän Hawthornista (42–41). Vaikka Hawthorn oli voittanut mestaruuden, hän vetäytyi formulaykkösistä hallitsevana maailmanmestarina hyvän ystävänsä Peter Collinsin kuoltua kesken kauden elokuussa järjestetyn Saksan GP:n.

Kuolema

Mestaruusjuhlista ehti kulua vain kolme kuukautta, kun Hawthorn alle 30-vuotiaana kuoli kilpa-autoilun ulkopuolella auto-onnettomuudessa Jaguarin suistuttua tieltä Guildfordissa Englannissa 22. tammikuuta 1959 (hänen isänsä oli kuollut viisi vuotta aikaisemmin saman tien varrella).

Muuta

Hawthorn tuli tunnetuksi nopeana kilpa-ajajana ja vielä hurjempana huolettomana juhlijana, joka usein käytti rusettia myös kilpa-ajoissa ja jonka vuoksi ranskalaiset kutsuivat häntä nimellä "Perhonen" (ransk. Le Papillon).
Vuoden 1955 Le Mansin onnettomuuden kohdalla Hawthornin rooli Pierre Leveghin kuolemaan johtaneen kolarin aiheuttajana on jäänyt epäselväksi. Kun Hawthorn oli menossa varikkopysähdykselle, Lance Macklin joutui väistämään tätä äkkijarrutuksella, jolloin Levegh ajoi Macklinin auton perään ja tämän Mercedes sinkoutui yleisön joukkoon. Macklin haastoi Hawthornin oikeuteen kolme vuotta myöhemmin. Hawthorn kiisti osallisuutensa Leveghin kolariin, mutta tapaus jäi ratkaisemattomaksi Hawthornin kuoltua vuoden 1959 alussa.
Muinainen suomalainen sotavarustus

Muinainen suomalainen sotavarustus käsittää aseet ja sotavarusteet jotka olivat käytössä Suomen esihistoriallisena aikana.

Nuorempi roomalaisaika

Nuoremmalla roomalaisajalla (150/200–375/400) aseet olivat muodoltaan skandinaavisia. Toisaalta Suomen ja Viron tarhakalmistoalueilta ei ole tehty aselöytöjä joten näiden alueiden asetyyppejä ei tunneta. Oulun Kaakkurin röykkiökalmistosta on löytynyt Pohjois-Suomen ainoa roomalaisaikainen miekka.

Kansainvaellusaika

Kansainvaellusajalta (375/400–550/600) Suomesta tunnetaan keihäänkärkiä, kilvenkupuroita ja harvinaisia miekkoja. Yleisesti ottaen niissä on vahva skandinaavinen leima. Ajanjakson miekka- ja kilvenkupuralöydöt on yhdistetty paikallisiin suurtalonpoikiin ja soturieliittiin, joka piti ylläpiti kontakteja niin Suomen alueen sisällä kuin myös ulkopuolella. Kansainvaellusajan lopulla miekka- ja kilpihautauksista on päätelty kontaktien suuntautunen Länsi- ja Keski-Eurooppaan, jolloin suomalaisia kävi mahdollisesti palvelemassa sikäläisissä sotajoukoissa.

Merovingiaika

Merovingiajan (550/600–800/825) aselöydöille on löydetty vastineita Gotlannista ja Keski-Ruotsista. Merovingiajan alussa käyttöön tuli kilven lävistämiseen tarkoitettu paikallinen muunnelma mannereurooppalaisesta ango-keihäästä. Merovingiajan loppupuolella 500–700-luvuilla Suomessa kehittyi omaperäisiä asetyyppejä. Keihääkärjet olivat paikallista tuotantoa ja niiden koristelu viittasi yhteyksiin Itä-Baltiaan. Isokyrön Pukkilan polttovenehautauksesta on löytynyt osia lintukuvioisesta kypärästä.

Viikinkiaika

Viikinkiaikana (800/825–1100) suomalaiset soturit käyttivät pääaseenaan keihäitä. Miekka oli vauraiden ase. Leveäteräinen sotakirves eli tappara yleistyi 1000-luvulla. Tärkein suojavaruste oli puinen ja nahkainen kilpi. Kilvissä ei ilmeisesti enää viikinkiajalla käytetty rautakupuraa tai muita metalliosia. Itämeren alueella on tehty rengas- ja lamellipanssareita ja rautakypäriä. Niihin liittyvät löydöt ovat kuitenkin harvinaisia, koska niitä ei laitettu hautoihin. Suomen alueelta näitä löytöjä ei ole tehty. Todennäköisesti käytössä olivat nahkaisia suojavarusteita.
Jouset olivat osa sotavarustusta, mutta niistä ei löytöjen puuttuessa tiedetä juurikaan. Fennoskandian alueella tuli myöhäisrautakauden aikana yksinkertaisen pitkäjousen rinnalle käyttöön myös niin sanottu suomalais-ugrilainen jousi, joka oli tehty useasta eri puuosasta. Suomessa kyseinen jousi tunnetaan Viitasaaren järvilöydöstä sekä Paltamon suolöydöstä. Varsijousi levisi Itämeren alueelle myöhemmin 1200-luvulla saksalaisten ristiretkeläisten mukana.
XPath

XPath (lyhenne sanoista XML Path Language) on ei-XML-pohjainen kieli XML-dokumenttien osien osoittamiseen ja XML-dokumentin rakenteeseen perustuvan tiedon luontiin. XPath-kieli perustuu XML-dokumentin puumuotoiseen esitystapaan ja antaa siten mahdollisuuden poimia eri osia dokumentista tietyillä valintakriteereillä. XPath kehitettiin halusta saada yhtenäinen syntaksi ja käyttäytymismalli XPointerin ja XSL:n välille. Kehittäjät ovat nopeasti ottaneet XPathin käyttöönsä pienenä kyselykielenä.

Predikaatit

Predikaatti on vapaaehtoinen osa XPath-askelta. Predikaatti on suodatusehdon tavoin toimiva hakasulkeiden sisällä oleva XPath-lauseke, jonka tulee olla tosi, jotta solmu tulee valituksi mukaan solmujoukkoon. Esimerkiksi //a[@href='apua.php'], poimii vain ne a elementit, jolla on href attribuutti ja sillä arvona apua.php. Valinta ei kuitenkaan osu itse attribuuttiin vaan elementtiin, koska tarkentava askel on predikaatissa.
Predikaattien määrälle ei ole rajoituksia eikä niiden tarvitse sijaita polkulausekkeen lopussa. Niitä voi sijoittaa myös sisäkkäin. Predikaatin sisällä käytettävä mahdollinen polku alkaa elementistä, jolle predikaatti alun perin määriteltiin eikä se vaikuta predikaatin ulkopuolella olevaan kontekstiin.
Esimerkki: //a[@href='apua.php'][../div/@luokka='otsikko']/@kohde poimii kohde attribuutin a elementiltä edellyttäen että sillä on  href attribuuttina arvo apua.php ja että a elementti on div elementin sisällä jolla puolestaan on luokka attribuuttina arvo otsikko.
Athanasios Suuri

Athanasios Suuri eli Athanasios Aleksandrialainen (joskus Atanasios; kreik. Αθανάσιος; noin 298–373) oli yksi kuuluisimmista alkukristillisen ajan suurista kirkkoisistä, joka kunnostautui erityisesti areiolaisuutta vastaan käydyssä kiistelyssä. Hän puolusti voimakkaasti oppia Isän ja Pojan yhdestä olemuksesta. 
Ortodoksinen kirkko on antanut Athanasiokselle lisänimen Ortodoksisuuden isä, ja kirkko kunnioittaa Athanasiosta hänen kirkollisena muistopäivänään 18. tammikuuta.

Elämä

Athanasios osallistui Aleksandrian piispan Aleksandroksen sihteerinä Nikean ensimmäiseen yleiseen eli ekumeeniseen kirkolliskokoukseen ja herätti huomiota erinomaisella väittelytaidollaan. Vuonna 328 Aleksandros kuoli ja Athanasios valittiin hänen seuraajakseen. Muutaman vuoden päästä keisari Konstantinus määräsi että areiolaiset on otettava takaisin kirkon yhteyteen, mutta Athanasios kieltäytyi. Siitä seuranneiden levottomuuksien vuoksi Konstantinus karkotti Athanasioksen Egyptistä ja hänet lähetettiin Trierin piispaksi.
Konstantinuksen kuoltua 337 Athanasios palasi Aleksadriaan. Paavi Julius kutsui hänet kuitenkin pian Roomaan, jottei hän aiheuttaisi kaupungissa jälleen levottomuuksia. Hän palasi Aleksandriaan uudelleen 346 juhlasaatossa, mutta joutui pakenemaan kaupungista kymmenen vuotta myöhemmin syttyneissä levottomuuksissa areiolaisten kanssa. Athanasios vetäytyi erämaahan, jossa hän vaelsi erakkoyhteisöstä toiseen kymmenen vuoden ajan.
Pakonsa aikana Athanasios kirjoitti useita kirjeitä Nikean uskontunnustuksen puolesta. Hän yritti palata Aleksandriaan kahdesti joutuen molemmilla kerroilla poistumaan kaupungista. Vuonna 366 Athanasios saapui kuudennen kerran Aleksandriaan, ja hän sai pitää siellä piispanvirkansa kuolemaansa 373 saakka.

Teokset

Athanasioksen yksi suurimmista kirjallisista töistä on erämaaisä Antonios Suuren pyhimyselämäkerran Antonios Suuren elämä kirjoittaminen. Athanasios tutustui Antoniokseen oleskellessaan erämaaluostareissa. Elämäkerta käännettiin useille kielille ja se on aikakautensa merkittävimpiä hengellisiä klassikoita.
Athanasioksen uskontunnustus on nimetty Athanasioksen mukaan. Se on kuitenkin todellisuudessa läntistä alkuperää ja latinankielinen.
Tapio Liinoja

Ura

Liinoja oli yksi Lapinlahden Linnut -yhtyeen perustajajäsenistä ja kuului yhtyeeseen vuosina 1983–1994, sekä jälleen vuodesta 2006 lähtien. Hän näytteli Lapinlahden Lintujen televisiosarjoissa Seitsemän Kuolemansyntiä (1988), Maailman kahdeksan ihmettä (1990), Kuudesti laukeava (1992) ja Lapinlahden Linnut -Show (1993) sekä Lintujen ”comeback”-jaksossa Muuttuuko ihminen (2006).
Lapinlahden Lintujen lisäksi Liinojalta ilmestyi vuonna 2002 sooloalbumi Näin kuvittelen sinut ja vuonna 2006 novellikokoelma Raapaisuja. Kitaristi Esa Pulliaisen kanssa Liinoja teki vuonna 2009 kirjallisen äänilevyn Vampula Pop Vol. 1, jossa Liinoja lukee kirjoittamaansa tarinaa Vampulan tapahtumista Pulliaisen soittaessa taustalla suomalaisia ikivihreitä. Liinoja ja Pulliainen toteuttivat samalla kaavalla myös Vampulan joulu -nimisen kuunnelman Radio Suomelle, joka esitettiin joulupäivänä 2009. Liinoja on toiminut sekä Jari Tervon että Tommy Tabermannin tilalla kapteenina Yle TV1:n Uutisvuoto-ohjelmassa sekä toimi yhden jakson verran ohjelman vaihtuvana kapteenina toukokuussa 2007. Keväällä 2011 Liinoja osallistui Yle TV1:n Maestro – tikusta asiaa -sarjaan, jossa julkisuuden henkilöt opettelivat johtamaan orkesteria. Vuonna 2012 Liinoja osallistui Seinäjoen Tangomarkkinoille kilpailijana ja selvisi Seinäjoen finaaliin Turussa järjestetystä semifinaalista.
Liinoja osallistui nuoruudessaan vuoden 1979 eduskuntavaaleihin. Kokoomuksen Nuorten Liiton tukema satakuntalainen päätoimittaja ja opiskelija Liinoja sai vaaleissa 1 269 ääntä, mikä oli ennakko-odotuksiin ja vaalirahoitukseen nähden hyvä tulos.
Liinoja on toista kertaa naimissa. Hän avioitui vuonna 2002 Virpi Wirtasen kanssa.  Hänellä on aiemmasta avioliitostaan kaksi lasta. 
Liinoja asuu Kumpulassa.
Seppo Leppävuori

Seppo Ilmari Leppävuori (s. 24. maaliskuuta 1939 Jyväskylä) on Oulun yliopistosta vuonna 2004 eläkkeelle jäänyt teknillisen fysiikan  emeritusprofessori.

Henkilötiedot

Leppävuoren vanhemmat ovat rakennusmestari Martti Leppävuori (edesmennyt) ja Katri Leppänen (edesmennyt). Hän valmistui ylioppilaaksi Iisalmen lyseosta 1958, Teknillisestä korkeakoulusta diplomi-insinööriksi vuonna 1965, tekniikan lisensiaatiksi vuonna 1968 ja tekniikan tohtoriksi 1981. 
Leppävuori on  reservin luutnantti vuodelta 1968.

Ura

Leppävuori toimi Teknillisen korkeakoulun assistenttina 1964–1965, sen jälkeen VTT:llä puolijohdelaboratorion tutkimusinsinöörinä vuodesta 1965 vuoteen 1970 ja uudelleen Teknillisessä korkeakoulussa 1970–1973 elektronifysiikan laboratorioinsinöörinä. Vuonna 1974 hän oli vieraileva luennoija Englannissa, Salfordin yliopistossa. Oulun yliopistoon hän siirtyi vuonna 1975 ja toimi ensin sähkötekniikan apulaisprofessorina 1975–1986 ja sitten teknillisen fysiikan professorina vuodesta 1986 vuoteen 2004 saakka, jonka jälkeen hän on toiminut emeritusprofessorina. Hän oli pitkään yliopiston mikroelektroniikan ja materiaalifysiikan laboratorion esimies.
Leppävuoren tutkimus kohdistui mm. paksukalvohybridipiireihin ja anturiteknologioihin sekä yleisemmin elektroniikan komponentteihin ja valmistusmenetelmiin. Hänellä on noin 300 julkaisua elektroniikan materiaaleista, komponenteista ja valmistusmenetelmistä.

Huomionosoitukset

Oulun yliopiston mikroelektroniikan laboratorion tutkija Juha Hagberg ja professori Seppo Leppävuori saivat palkinnon Uuden teknologian säätiön vuoden 2001 innovaatiokilpailussa keksinnöllään ”Additiivinen menetelmä elektroniikan johdinkuvioiden ja ohutlevytuotteiden valmistamiseksi”. 
Laboratorion tohtoriopiskelija Marko Pudas ja Seppo Leppävuori palkittiin myös seuraavana vuonna eli 2002 innovaatiopalkinnolla keksinnöstä ”Itsepuhdistuva gravuri”, joka oli uusi painomenetelmä ja parannus syväpainomenetelmään. Menetelmä säästää koneen osia kulumiselta ja estää painolevyn uria tukkeutumasta.
São miguelinfila

Ulkonäkö

São miguelinfila on vankkarakenteinen ja hieman korkeuttaan pidempi rotu. Runko on vahva ja lihaksikas. Pää on voimakas ja muodoltaan neliömäinen. Silmien tulisi olla ilmeikkäät ja soikeat - väriltään tummanruskeat. Karva on lyhyttä, tiheää ja laadultaan karheaa. São miguelinfila on aina juovikas. Pohjaväri on kellanruskea, keltainen, jonka sävy voi vaihdella vaaleasta tummaan tai hiekanruskea mustin karvakärjin.

Luonne ja käyttäytyminen

São miguelinfila on sitkeä karjakoira, mutta se toimii hyvin myös kodinvahtina. Rotuna se on älykäs, vahvaluontoinen ja helposti koulutettava.
San Stefanon rauha

San Stefanon rauha solmittiin Venäjän keisarikunnan ja ottomaanien välillä Turkin sodan (1877-1878) päätteeksi. Venäjä saneli pitkälti rauhanehdot ja kasvatti vaikutusvaltaansa Balkanilla voimakkaasti. San Stefanossa sovittiin itsehallinnollisen Suur-Bulgarian ruhtinaskunnan luomisesta. Tämä takasi Venäjälle satamayhteyden Välimerelle. Muut Euroopan suurvallat pelästyivät Venäjän vallan äkillistä kasvua, ja vielä samana vuonna kokoontui Berliinin kongressi, jossa San Stefanon rajoja muutettiin radikaalisti ottomaaneille edullisemmiksi.
Rauhansopimus allekirjoitettiin San Stefanossa (nykyinen Yeşilköy) Marmaranmeren rannalla 3. maaliskuuta 1878. Bulgariassa päivää juhlitaan nykyisin maan itsenäisyyspäivänä.
Hurrikaspalkinto

Lapin läänin rakennusperinne ry.

Palkinnon myöntää Lapin läänin rakennusperinne ry.:n hallitus omasta, yhdistyksen jonkun jäsenyhteisön tai paikallisen yhdyshenkilön esityksestä.
Yhdistys on perustettu 27. toukokuuta 1974 edellytyksenään suojella Lapin läänin rakennuskulttuurin arvokkaiden kohteiden ja ympäristön säilymisen edistäminen, hoitaminen ja myönteinen kehittäminen ja tietoisuuden lisääminen rakennusperinteen esteettisistä ja historiallisista arvoista.
Yhdistyksellä on myös yhteistyötä kotiseutu-, luonnonsuojelu-, taideyhdistysten, kylätoimikuntien ja asukasyhdistysten kanssa.
Yhdistyksen tarkoituksena on huomioida maaseudun että kaupunkien perinneympäristöjen niin, että vanhat rakennukset pysyisivät luontevassa käytössä, jolloin niiden säilytys koetaan myös tarpeelliseksi. Yhdistykseltä saa myös apua sekä ohjausta julkaisujensa avulla, mutta myös konkreettisesti itse paikalla.
Yhdistys näkee myös tarpeellisena kiinnittää huomiota uudisrakentamiseen sopeuttamiseen rakennuskantaan sekä mahdollisuuksien mukaan hyviksi koettujen perinteisten ratkaisujen käyttäminen rakentaessa.
Yhdistykseltä löytyy Lapin läänin kattava yhdyshenkilöverkosto joilla on paikallistuntemusta.
Tärkeimpänä yhdistys pitää perinneympäristön ymmärtämisen, säilyttämisen sekä ohjaavan kasvatuksen peruskoulun alimmilta luokilta lähtien.

Hurrikas

Hurrikas sana ja honkapuusta vanhan mallin mukaan veistetty muistoesine tulevat Tornionlaakson perinteestä. Vanhan Kolarin ja muuallakin Tornionlaaksossa noudatetun tavan mukaan "Kun kaukomatkalainen ensikertalainen vieras, siis hurrikas, tuli taloon, veistettiin hänen käyntinsä muistoksi puukuva, jota myös sanottiin hurrikkaaksi. Siihen leikattiin hänen nimensä ja naulattiin kuva asuinrakennuksen seinään ulko-oven ylle räystään alle" (Ilmari Manninen:"Pohjan pitkiltä periltä" WSOY 1936, sivu 34 ja 45).
Hurrikas-sanasta kirjoitetaan Suomen perinneatlaassa seuraavaa: "Pohjois-Suomessa ensikertalaisen karsikkoa on nimitetty hurrikkaaksi. Sana tarkoittaa ensikertalaista, aloittelijaa, uutta tulokasta, esimerkiksi työryhmän uutta jäsentä. Hurrikas perinne on ollut ilmeisen vakiintunutta ja käytöltään laaja-alaista. Hurrikas on tehty jopa ensi kertaa taloon tulleelle vieraalle, kuten talon tyttären luo yöstelemään tulleelle pojalle. Ensikertalaisen pyynti- ja työkunnan jäsenen nimityksenä hurrikas on ollut tunnettu ainakin jo keskiajalla."
USS Chicago (1885)

Valmistus

Alus tilattiin 3. maaliskuuta 1883 osana niin kutsuttuja ABCD-aluksia John Roach and Sonsilta Chesteristä, missä köli laskettiin 29. joulukuuta 1883. Alus laskettiin vesille 5. joulukuuta 1885 kumminaan Edith Cleborne ja otettiin palvelukseen 17. huhtikuuta 1889 päällikkönään Henry Bellows Robeson.