google/wiki40b huggingface dataset:
Giovanni Anselmo

Giovanni Anselmo (s. 1934, Borgofranco d'Ivrea, Torino, Italia) on italialainen taiteilija, jonka teokset edustavat Arte povera-liikettä.

Ura ja tyyli

Anselmo omistautui maalaustaiteelle vuosina 1954-1964, mutta hylkäsi sen 1965 keskittyäkseen työstämään veistoksellisia objekteja, joihin hän sai inspiraatiota luonnonilmiöiden vaikutuksista. Anselmon varsinainen taiteilijanura käynnistyi Torinon Arte povera -liikkeessä, jonka kautta hän osallistui ryhmänäyttelyyn ensi kerran vuonna 1967. Vuodesta 1968 lähtien Anselmo on pitänyt myös soolonäyttelyitä. Sittemmin hänen töitään on ollut runsaasti esillä niin USA:ssa kuin Euroopassakin.
Eräs Anselmon tunnetuimmista töistä on käsitteellinen valokuvateos Äärettömyyttä kohti heittäytynyt varjoni Strombolin huipulla auringon noustessa 16 elokuuta 1965, jota Anselmo luonnehtii seuraavasti: "Silloin ymmärsin olevani osallisena nopeuden, auringon ja avaruuden tapahtumassa... työni liittää meidät maailman energiaan... myös me olemme energiaa."
Työssään Anselmo hyödyntää eri materiaalien fyysisiä ominaisuuksia ja niiden herättämiä vaikutelmia. Hän on suosinut luonnonmateriaaleja, kuten kiveä, puuta, rautaa ja erilaisia kasviperäisiä materiaaleja. Keskeisiä Anselmon taiteen teemoja ovat energia, avaruus, aika, valo sekä luonnonvoimat (painovoima, magnetismi ja aineen kuluminen). Uudessa kontekstissa esitettävät materiaalit ja objektit vetoavat tunteiden sijaan ennen kaikkea käsitteellisiin ja yleisinhimillisiin kysymyksiin havainnosta ja kokemisesta.

Teokset Suomessa

Kaksi Anselmon teoksista kuuluu Valtion taidemuseon kokoelmiin. Kiasman Kouri-kokoelmista löytyvät graniittikimpaleista koostuva Nimetön (1989) sekä veistos Ultramariini (1984).

Palkinnot

Vuonna 1990 Anselmolle myönnettiin Leone d'oro-palkinto maalauksesta 44. Venetsian biennaalissa.
Ossi Törrönen

Ossi Törrönen (12. huhtikuuta 1915 Helsinki – 19. tammikuuta 2009 Kirkkonummi) oli suomalainen merkonomi joka toimi Otaniemen Teekkarikylän johtajana 1952–1969.
Törrönen valmistui merkonomiksi 1937 Suomen liikemiesten kauppaopistosta. Hän oli aluksi Ilmapuolustusliiton Jämijärven-lentokoulutuskeskuksessa taloudenhoitajana ja lentopäiväkirjanpitäjänä sekä palveli sotavuosina ilmavoimissa. Sotien jälkeen Törrönen oli ensin Vierumäen urheiluopistolla talouspäällikkönä ja vuodesta 1952 alkaen Otaniemessä Teknillisen korkeakoulun teekkarikylän johtajana. Ota-Ossiksi kutsuttu Törrönen toimi konsulttina Dipolia rakennettaessa, oli mukana ensimmäisten tv-lähetysten aloittamisessa Tes-TV:llä ja juonsi myös itse tv-ohjelmia. Vuonna 1969 Törrönen siirtyi ravintolayhtiö Vuoriston palvelukseen kiinteistöasioita hoitamaan.
Kunniateekkarin arvon ensimmäisenä saanut Törrönen osallistui Teknillisen korkeakoulun ylioppilaskunnan tapahtumiin vielä eläkevuosinaankin ja julkaisi kolme muistelmateosta teekkarikylän ajoista. Vuonna 2005 Otaniemessä sijaitseva Otakaari 18:n asuintalo nimettiin Ossin linnaksi hänen mukaansa. Otaniemen Servin mökki-kerhotalon edessä on vuodesta 1990 ollut vanha resiina joka hankittiin Ossi Törrösen 75-vuotispäivän kunniaksi.
Kalevi Helo

Poliittinen toiminta

Poliittisen aktiivisuutensa Helo on aloittanut varsin nuorena. Helo osallistui EY:tä Suomen kansan itsenäisyysrintaman asettaman presidenttiehdokaan Keijo Korhosen kannattajien 20 000 nimen keruuseen vuoden 1993 vuoden aikana. Presidentivaalien jälkeen Helo osallistui Vapaan Suomen Liitto (VSL) kannattajakorttien keräämiseen 1994. Puolueen jäseneksi Helo ei kuitenkaan liittynyt. 
Kalevi Helo perusti Vapauspuolue – Suomen tulevaisuus yhdistyksen 4.4.2009 ja toimi puolueen ensimmäisenä puheenjohtajana. Kannattajakortit kerättiin yhdistykselle pääosin Tampereelta vuoden 2010 aikana. Vapauspuolue merkittiin puoluerekisteriin 22.10.2010.
Helo oli ehdokkaana Vapauspuolueen ensimmäisissä eduskuntavaaleissa 17.04.2011 ja sai Pirkanmaalta 320 ääntä. 
Helo otti syksyllä 2010 puolueen jäseniksi Olavi Mäenpään (Suomen kansan sinivalkoiset) ja Matti Järviharjun (IKL). Heti eduskuntavaalien jälkeen kansallismieliset riitautuivat ja puolue alkoi hajota sisäisiin ristiriitoihin. Vapauspuolueen puheenjohtajaksi nousi syksyllä 2011 Lisbet Puttonen ja myöhemmin oikeudenkäyntien jälkeen Aluehallintoviraston (AVI) kokousluvalla 2013 Olavi Mäenpää. Helo erosi perustamastaan puolueesta 2013. 
Loppuvuodesta 2017 Helo liittyi Suomen Kansa Ensin -puolueeseen (SKE). Hänet valittiin ensimmäisen kerran SKE:n hallituksen jäseneksi joulukuussa 2017.

Poliittiset näkemykset

Helo kannattaa ulkopolitiikassa sodanjälkeistä Paasikivi-Kekkosen linjan mukaista puolueettomuuspolitiikkaa ja pitää Nato-jäsenyyttä vaarallisena Suomen maantieteellisen sijainnin vuoksi. EU-jäsenyyttä hän pitää Suomen itsenäisyydelle haitallisena. Suomen jäsenyyttä Eurossa hän pitää Suomen taloudelle huonona vaihtoehtona. Hänen mielestään yhteisvaluutta hyödyttää ainoastaan Saksaa ja muutamaa Keski-Euroopan valtiota.
Vuoden 2011 eduskuntavaalien alla Kalevi Helo kirjoitti Ajan Suunta -lehdessä pääkirjoituksen jossa olevat tekstinkohdat menivät tutkintaan. Lehden kirjoituksista valtakunnansyyttäjä ei antanut tuomiota, mutta piti niitä tuomittavina kirjoituksina.

Yksityiselämä

Kalevi Helo on käynyt armeijan rauhanajan aseettoman palveluksen. Hän on painottanut alkoholista kieltäytymistä ja on absolutisti. Hän on kertonut urheilun positiivisista vaikutuksista kehoon ja mieleen.
Bidart

Bidart on kunta Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 4 670 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Bidartin pinta-ala on 12 neliökilometriä.
Otava-konserni

Historia

Kustannusosakeyhtiö Otava Oy perustettiin vuonna 1890. Kirjapainotoiminnan Otava aloitti 1908 ja aikakauslehtien kustantamisen Suomen Kuvalehden myötä 1917. Otava oli perustamassa yhdessä WSOY:n kanssa Yhtyneitä Kuvalehtiä 1934 sekä Suurta Suomalaista Kirjakerhoa 1969. Vuodesta 1998 yhtiöt ovat olleet kokonaan konsernin omistuksessa. Asiakaslehtiä julkaiseva Kynämies tuli osaksi konsernia vuonna 2000. Vuonna 2006 Otava-Kuvalehdet osti Sonera Plazan (nykyinen Plaza.fi) ja Mach1 Oy:n (nykyinen NettiX Oy). Suomalainen Kirjakauppa siirtyi Sanomalta Otavan omistukseen 2011.
Otava oli pörssiyhtiö vuodesta 1945 vuoteen 1991, jolloin se vetäytyi pörssistä valtausuhan torjumiseksi. Nykyisin sen suurimmat omistajat ovat Reenpään suvun edustajat, jotka omistavat konsernista 97 prosenttia. Olli Reenpää, joka oli toiminut hallituksen puheenjohtana vuodesta 1968, luopui puheenjohtajuudesta täytettyään 80 vuotta vuonna 2014, ja uudeksi puheenjohtajaksi valittiin Henrik Ehrnrooth, joka on ollut hallituksessa vuodesta 1988.

Konsernin rakenne

Konsernin emoyhtiö on Otava Oy ja liiketoiminta-alueet ovat kirjojen kustantaminen, kirjakauppa, aikakauslehtien kustantaminen ja uudet liiketoiminnot.
Jeffrey C. Hall

Nuoruus ja opiskelu

Jeffrey C. Hall syntyi Brooklynissä vuonna 1945. Hän varttui Washingtonin esikaupunkialueella, missä hänen isänsä työskenteli Associated Pressille Yhdysvaltain senaatista vastaavana toimittajana.
Hall suunnitteli lääketieteen opintoja, kun hän aloitti 1963 Amherst Collegessa. Puolivälissä kandidaatin tutkintoa hän kiinnostui lääketieteen sijaan muista tieteen aloista. Amherst Collegessa hän toimi jo mahlakärpäsiä tutkineen perinnöllisyystieteilijä Philip Ivesin tutkimusapulaisena. Ylempää korkeakoulututkintoa varten Hall muutti 1967 Washingtonin yliopistoon. Sieltä hän valmistui tohtoriksi 1971.

Ura

Hall jatkoi väitöskirjan jälkeistä tutkimusta Drosophila-suvun kärpäsistä. Hän kuitenkin jätti 1974 California Institute of Technology, ennen kuin oli julkaissut yhtään tutkimusta ja siirtyi Brandeisin yliopistoon.
Caltehcissä Hall oli työskennellyt Seymour Benzerin laboratoriossa. Siellä hän oli jo aloittanut Drosophila-kärpästen soidinkäyttäytymisen tutkimisen. Hall aloitti 1970-luvun puolivälissä yhteistyön Münchenin yliopiston Florian von Schilcherin kanssa. He tutkivat yhdessä omilla tahoillaan kärpästen soidinlaulun yhteyttä sukupuoleen. Heidän kokeensa mahdollistivat niiden hermojärjestelmän alueiden kartoittamista, jotka vaikuttivat soidinlauluihin.
Väitöskirjan jälkeistä tutkimusta tehnyt Bambos Kyriacou liittyi 1970-luvun lopulla Hallin laboratorion henkilökuntaan. Kyriacou havaitsi, että Drosophila-kärpästen soidinlaulun rytmi seuraa noin minuutin välein toistuvaa kaavaa. He alkoivat tämän jälkeen tutkia Ron Konopkan löytämän vuorokausirytmiin vaikuttavan period-geenin vaikutusta lauluun. Hallin ryhmä, joka työskenteli läheisessä yhteistyössä Michael Rosbashin kanssa, onnistui 1984 eristämään period-geenin. Samoihin aikoihin siinä onnistui myös Michael W. Youngin ryhmä.
Hall ja Rosbah jatkoivat työtä period-geenin parissa ja pyrkivät löytämään muita molekyyliprosesseja, joihin se vaikuttaa. He löysivät seuraavaksi geeniin liittyvän lähetti-RNA:n. Hall ja Rosbah julkaisivat tuloksensa vuonna 1990. Vuosikymmenen työn seurauksena sisäisen kellon molekyylimekanismit tulivat paremmin tunnetuksi. He jatkoivat sisäisen kellon tutkimusta edelleen 1990-luvulla laajentamalla aihettaan käsittämään myös viittä muuta siihen liittyvää geeniä.
Hall oli vuosina 2004–2012 Mainen yliopiston ylimääräisenä professorina. Mainessa hän lisäksi toimi 2008–2010 neurogenetiikan Libra-professorina.
Hall on saanut urallaan useita palkintoja. Vuonna 2011 hänelle myönnettiin Louisa Gross Horwitz -palkinto, 2012 Gairdner-säätiön kansainvälinen palkinto, 2013 Shaw-palkinto ja Wiley-palkinto sekä vuonna 2017 Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinto. Nobelin palkinnon jakoivat hänen kanssaan Michael Rosbash ja Michael W. Young. Palkinto annettiin sisäisen kellon molekyylimekanismien löytämisestä.
Peter Medawar -palkinto

Peter Medawar -palkinto on merkittävin elinsiirtoalalla myönnettävä palkinto. Palkinto on perustettu 1990 Peter Medawarin kunniaksi, ja se jaetaan joka toinen vuosi. Ensimmäiset palkitut vuonna 1990 olivat Jacques Miller James L. Gowans. Palkinnon on vuonna 2006 saanut professori Pekka Häyry. Yhdessä hänen kanssaan palkinnon saivat professorit Peter Morris ja Carl-Gustav Groth
Aamunkoitto (kirja)

Juoni

Lilith Iyapo herää ydinsodan jälkeiseen maailmaan huomatakseen, että avaruuden muukalaiset ovat viimeinkin löytäneet Maan. Oankalit, vaeltavat DNA-kauppiaat, ovat pelastaneet ihmiskunnan rippeet ja pitäneet heidät unessa samaan aikaan kun Maata on valmisteltu jälleenasuttavaksi.
Lilith on valittu herättämään ja opettamaan pieniä ihmisjoukkoja, joiden on määrä astua takaisin kotiplaneettansa pinnalle. Hänen tehtävänään on valmistella ihmiset kohtaamaan sekä villiintynyt Maa että hirvittävät oankalit.
Ihmiskunnan pelastumisella on kuitenkin hintansa: oankalit ovat geenimanipuloijia, joille perimän muokkaus on elinehto. Tulevaisuus ja Lilithin henki riippuvat siitä pystyvätkö ihmiset muuttamaan käsitystään ihmisyydestä.
Laarin II hallitus

Laarin II hallitus oli 25. maaliskuuta 1999–28. tammikuuta 2002 toiminut Viron tasavallan hallitus, jota johti pääministeri Mart Laar. Hallituksen muodostivat Isänmaaliiton, Reformipuolueen ja Kansanpuolue Maltillisten muodostama koalitio. Laarin II hallitus oli 1041 päivällään uudelleenitsenäistyneen Viron pitkäikäisin vuoteen 2007 asti, jolloin Andrus Ansipin toinen hallitus ohitti sen.
Yön saalistajat (vuoden 1984 suomalainen elokuva)

Vastaanotto

Yön saalistajat sai kriitikoilta erittäin huonot arvostelut, mutta nykyisin siitä on tullut jonkinlainen kulttielokuva. Elokuvateattereissa sen näki vain 1 670 katsojaa, mutta ensimmäisessä televisioesityksessä 1987 lähes puolitoista miljoonaa, vaikka MTV esitti kelat aluksi väärässä järjestyksessä ja aloitti esityksen uudelleen niin, että tv-esitys kesti kaikkiaan kaksi ja puoli tuntia.
Kielikone

Omistussuhdemuutoksia

Sitra irtautui Kielikone Oy:n omistuksesta vuonna 2006, kun se myi 24,4 prosentin osuutensa Gummerus Oy:lle sekä Kielikoneen toimitusjohtajalle Arto Leinoselle.
Hans Morgenthau

Hans Joachim Morgenthau (17. helmikuuta 1904 Coburg, Saksa – 19. heinäkuuta 1980 New York, Yhdysvallat) oli saksalaissyntyinen yhdysvaltalainen kansainvälisten suhteiden teorian uranuurtaja, juristi ja valtiotieteilijä.
Morgenthau syntyi juutalaiseen sukuun. Hän opiskeli Berliinin, Frankfurtin ja Münchenin yliopistossa. Hän opetti oikeustiedettä ja työskenteli asianajajana Frankfurtissa ennen pakoaan Yhdysvaltoihin vuonna 1937 oltuaan sitä ennen kansallissosialistien valtaannousun jälkeen joitakin vuosia Sveitsissä ja Espanjassa. Hänen kokemuksensa kansallissosialismista tuntuvat vaikuttaneen hänen myöhempään työhönsä kansainvälisten suhteiden parissa, sillä hän puolusti kiihkeästi tieteellisempää suhtautumista politiikkaan, kun taas kansallissosialistinen puolue kyllästi valtiotieteiden tutkimuksen nationalismilla.
Morgenthau työskenteli myöhemmin Chicagon yliopiston professorina. E. H. Carrin ohella hän kuuluu merkittävimpiin kirjoittajiin 1900-luvulla vaikuttaneen realistisen koulukunnan piirissä. Tämän ajattelun koulukunnan mukaan suvereenit kansallisvaltiot ovat kansainvälisten suhteiden päätekijöitä, ja alan keskeinen aihe on valta.
Morgenthau määrittelee teoksessaan Politics Among Nations (1948) kansainvälisten suhteiden teorian siten kuin se kuvasi toisen maailmansodan jälkeistä paradigman muutosta yhdysvaltalaisessa suhtautumisessa diplomatiaan. Hänen teoksensa korostaa valtioiden valtaetukysymyksiä valtioiden välisten suhteiden vaikuttimena. Toista maailmansotaa edeltävää aikaa taas luonnehti idealismi, joka keskittyi arvoihin.
Salawat Julajev

Salawat Julajev (baškiiriksi Салауат Юлаев, ven. Салава́т Юла́ев; 16. kesäkuuta 1754 – 8. lokakuuta 1800) oli baškiirien kansallissankari ja runoilija, yksi Venäjän vuosien 1773–1775 talonpoikaissodan johtajista ja Jemeljan Pugatšovin taistelutoveri.
Salawat Julajev syntyi kunnanvanhimman perheeseen nykyisen Baškortostanin Salawatin piirin Tekejevon kylässä. Hänen isänsä Julai Aznalin oli osallistunut baškiirien kapinaan vuosina 1735–1740. Lokakuussa 1773 Salawat kutsuttiin taistelemaan hallituksen puolella Pugatšovia vastaan, mutta Sterlitamakin sotajoukon kanssa hän siirtyi Orenburgia piirittäneiden kapinallisten puolelle. Pugatšov antoi Salawatille everstin arvon. Baškiriassa hän keräsi 10 000 miehen armeijan, joka taisteli menestyksekkäästi Krasnoufimskin ja Kungurin seuduilla. Touko–kesäkuussa Salawat toimi yhdessä Pugatšovin joukkojen kanssa osoittautuen taitavaksi sotapäälliköksi. Hän jatkoi kapinaa vielä Pugatšovin vangitsemisen jälkeen, mutta marraskuussa 1774 jäi vangiksi Medjašin kylän luona. Salawat vietiin ensin Ufaan ja sitten Moskovaan, jossa hänet isänsä kanssa tuomittiin vuonna 1775 raipparangaistukseen ja ikuiseen pakkotyöhön Rogervikin (nykyisen Paldiskin) linnoitukseen.
Salawatin runot kehottavat kansaa taisteluun riistäjiä vastaan, ylistävät kotiseudun kauneutta ja romanttista rakkautta. Hänen teoksensa ovat säilyneet suullisena kansanperinteenä.
Salawat Julajevin mukaan on nimetty Salavatin kaupunki Baškortostanissa. Tasavallan kirjallisuuden ja taiteen valtionpalkinto kantaa hänen nimeään. Hän on suosittu kirjallisuuden ja kuvataiteen aihe. Hänen hahmonsa esiintyy myös Baškortostanin vaakunassa.
Lähtöjä

Juoni

Elokuva kertoo tokiolaisessa sinfoniaorkesterissa selloa soittavasta Daigo Kobayashista (Masahiro Motoki), joka orkesterin pakkolakkautuksen jälkeen päättää myydä sellonsa, josta hänellä on vielä maksamatta suuri summa. Rahatilanteen vuoksi Daigo ja hänen vaimonsa Mika Kobayashi (Ryōko Hirosue) päättävät muuttaa asumaan Daigon entiseen kotikaupunkiin Sakataan, Yamagataan. Siellä Daigo päätyy etsimään töitä huomattuaan sanomalehdessä ilmoituksen, jossa etsitään työntekijää työhön, joka koskee ”lähtöjä”.
Daigo päättä tarttua tilaisuuteen, uskoen ilmoituksen jättäneen NK Agencyn olevan matkatoimisto, ja menee työhaastatteluun. Daigo tajuaa myöhemmin joutuneensa hautaustoimistoon (NK tulee japanin kielen sanasta 納棺 nōkan, joka tarkoittaa vainajan arkkuun laskemista), jota johtaa aluksi kovantuntuinen, mutta sarkastisen huumorintajun omaava herra Sasaki (Tsutomu Yamazaki), joka paljastuu kuitenkin mitä herkimmäksi ja taitavimmaksi ihmiseksi, mitä tulee vainajien viimeisen matkan valmisteluun. Daigo joutuukin kohtaamaan työssään paljon sekä omia että muiden ennakkoluuloja ja käsittelemään asioita, jotka saavat hänet todella miettimään, mikä elämässä on tärkeää niin hänelle, hänen vaimolleen kuin koko elämälle.
CONCACAF:n karsinnat jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin 1998

3. kierros

Kolmannella kierroksella joukkueet jaettiin kahteen kolmen joukkueen lohkoon. Lohkovoittajat ja toiseksi sijoittuneet selviytyivät karsinnan viimeiselle kierrokselle.
Hälläpyörä

Hälläpyörä on neljä kertaa vuodessa ilmestyvä Hämäläis-Osakunnan osakuntajulkaisu. Hälläpyörä perustettiin vuonna 1866, osakunnan tiedon mukaan 1859.
Hälläpyörä on Suomen vanhin järjestölehti. Hälläpyörän päätoimittajana toimii vuonna 2016 Amanda Peltomaa.
Laura Bertram

Laura Maureen Bertram (s. 5. syyskuuta 1978, Toronto, Ontario) on kanadalainen näyttelijä. Hänellä on ollut rooli mm. sarjassa Andromeda.
Myös Bertramin sisarukset Heather (s. 1981) ja Jennifer (s. 1984) ovat näyttelijöitä. Hän on opiskellut yhdeksän vuotta balettitanssijaksi ja voittanut vuosina 1995 ja 1998 Gemini-palkinnot.
Bertram on ollut kaksi kertaa ehdolla Gemini-palkinnon ja vuonna 2003 Leo-palkinnon saajaksi.
KNM Gyller

Palvelus

Suomen käydessä talvisotaansa Gyller osallistui Norjan puolueettomuuden turvaamiseen liittyvään merialueiden valvontaan Pohjois-Norjassa muun muassa tuhoamalla Neuvostoliiton ajalehtivia merimiinoja. Aluksen tukikohtana oli Kirkkoniemi.
Alus kuului 1. meripuolustusalueen Kristiansandin osastoon, kun Saksa hyökkäsi Norjaan huhtikuussa 1940. Se oli hyökkäyksen tapahtuessa telakalla Kristiansandissa, ja sen miehistö sai tiedon hyökkäyksestä havaitessaan Odderøyan linnakkeen tulenavauksen. Alus joutui ilmahyökkäykseen, mutta se puolustautui ilmatorjuntatulella ja välttyi tuholta. Alus ei kuitenkaan kyennyt estämään Saksan laivaston tunkeutumista satamaan saamiensa ohjeiden vuoksi. Alus siirtyi täyttämään vesitankkinsa Tollbodbryggaan, jossa Kristiansandin miehittäneet saksalaisjoukot valtasivat aluksen.

Löwe

Saksan laivasto nimesi aluksen Löweksi ja yhdessä sisaraluksensa KNM Odinin kanssa se suojasi saattueita. Alus palveli 1940 koululaivana 7. torpedovenelaivueessa (saks. Torpedobootsflottille) Skagerrakissa ja Kattegatissa, minkä jälkeen se oli sodan lopun torpedoiden keräysaluksena Gotenhafenissa.
Alus suojasi 30. tammikuuta 1945 kuljetusalus Wilhelm Gustloffia, jonka Neuvostoliiton laivaston sukellusvene S-13 upotti torpedoimalla. Löwe pelasti 472 matkustajaa ja muut alukset 780.

Toisen maailmansodan jälkeen

Löwe löydettiin toukokuussa 1945 Flensburgista Saksasta. Tunnistamisen jälkeen se palautettiin Norjan laivastolle, joka nimesi aluksensa uudelleen KNM Gylleriksi. Alus muutettiin 1948 fregatiksi ja se myytiin romutettavaksi 1959.
Joseph Nicollet

Joseph Nicollet (24. heinäkuuta 1786 Cluses, Ranska – 11. syyskuuta 1843 Washington, Yhdysvallat) oli ranskalainen matemaatikko, maantieteilijä ja kartoittaja. Hän kartoitti Mississippin yläjuoksua 1830-luvulla, ja julkaisi tarkan kartaston alueesta, jonka pinta-ala oli puolet Euroopan alasta.
Nicollet opiskeli matematiikkaa ja tähtitiedettä synnyinmaassaan Ranskassa, ja muutti Yhdysvaltoihin 1832 taloudellisista syistä. Hän asettui aluksi New Orleansiin, mutta muutti sieltä Mississippiä pitkin St. Louisiin Missourin osavaltioon. Sieltä käsin hän teki tutkimusmatkoja alueelle, joka on nykyisin Minnesotaa. Vuosina 1838–1839 hän johti retkikuntaa joka kartoitti Mississippi- ja Missouri-jokien välisen alueen.
Ham (simpanssi)

Ham the Chimp eli Ham the Astrochimp (1957 – 19. tammikuuta 1983) oli simpanssi, joka kävi vuonna 1961 avaruudessa ensimmäisenä korkeammalle kehittyneenä kädellisenä eläimenä (isoihmisapina), ellei ihmistä lasketa. 
Ham lähetettiin avaruuteen Cape Canaveralista Floridasta Mercury-avaruusohjelman lennolla Mercury-Redstone 2 31. tammikuuta 1961. Lento ei ollut maapallon kierto vaan niin sanottu luodinrata, jollaisia tällä alusyhdistelmällä yleensä tehtiin. 
Kapseli kärsi paineenvaihteluista lennon aikana, mutta Hamin avaruuspuku esti vahinkojen syntymisen. Lento kesti kaikkiaan 16 minuuttia 39 sekuntia ja Hamin kapseli laskeutui Atlantin valtamereen, josta simpanssi pelastettiin kahden tunnin kuluttua juuri ennen kapselin uppoamista.
Lennon jälkeen Ham eli 21 vuotta Washingtonin National Zoossa ja sen jälkeen North Carolina Zoossa, kunnes kuoli 27-vuotiaana 19. tammikuuta 1983.
Khandi Alexander

Ura

Alexander esiintyi 1980-luvun loppupuolella ja 1990-luvun alussa pienissä rooleissa tv-sarjoissa, elokuvissa ja Broadway-musikaaleissa, kuten Dreamgirls. Vuosina 1988–1992 hän toimi koreografina Whitney Houstonin maailmankiertueella.
Vuosina 1995–1998 Alexander esitti Cathrine Dukea tilannekomediassa NewsRadio ja 2002–2008 patologi Alexx Woodsia draamasarjassa CSI: Miami. Lisäksi Khandi on näytellyt monissa elokuvissa. Hän esitti televisiosarjassa Teho-osasto Peter Bentonin Jackie-siskoa ja sarjassa Treme LaDonna Batiste-Williamsia.
Vuonna 2015 hänellä oli rooli kuuluisasta blues-laulajasta, Bessie Smithistä, kertovassa elokuvassa Bessie, jossa hän esitti päähenkilön vanhempaa siskoa.
Hylas

Hylas (m.kreik. Ύλας) oli kreikkalaisessa mytologiassa Dryopian kuninkaan Theiodamaan ja nymfi Menodiken poika. Herakles oli aikanaan varastanut Theiodamaksen härän, valmistanut sen itselleen ateriaksi ja lopulta tappanut raivostuneen Theiodamaan. Hän kuitenkin säästi Hylaan tämän kauniin ulkomuodon takia ja kasvatti tämän.
Herakles otti Hylaan mukanaan Argolle, mutta aluksen pysähdyttyä Mysiassa Hylas lähti noutamaan vettä. Hänen täyttäessään kannua lähteestä häneen ihastui lähteen nymfi, joka tarttui häntä kaulasta, suuteli häntä ja veti mukanaan lähteeseen. Toisen version mukaan nymfejä oli useita ja he vetivät hänet lähteeseen yksissä tuumin käsivarresta.
Huomattuaan Hylaan kadonneen Herakles oli täysin murheen murtama ja etsi tätä pitkään Polyfemoksen kanssa. Hänen kerrotaan huutaneen Hylasta kolme kertaa ja tämän vastanneen kolme kertaa, mutta Hylaan ääni jäi ohueksi veden alta. Herakles kieltäytyi jatkamasta enää matkaa argonauttien kanssa. Niin Argo lähti jatkamaan matkaansa ilman näitä kolmea.
Daniel Morgan

Sotilasura

Morgan taisteli Yhdysvaltain vapaussodassa siirtokuntien joukoissa. Vapaussodan alkaessa Morganista tehtiin virginialaisen kivääriyksikön kapteeni. Morgan osallistui kenraali Benedict Arnoldin johtamaan epäonnistuneeseen Québecin hyökkäykseen joulukuussa 1975, jossa hän jäi brittijoukkojen vangiksi. Morgan vapautettiin loppuvuodesta 1776 ja syyskuussa 1777 hän osallistui kenraali Horatio Gatesin joukoissa voitokkaisiin Saratogan taisteluihin.
Vapaussodan aikana Morgan kärsi terveysongelmista ja erosi terveydellisten syiden vuoksi armeijasta vuonna 1779. Vallankumouksellisten kärsittyä murskatappion Camdenin taistelussa vuonna 1780 Morgan kuitenkin liittyi uudelleen kenraali Gatesin joukkoihin. Samalla Morganista tehtiin prikaatikenraali ja hänen komentoonsa annettiin oma armeijakunta. Prikaatikenraalina Morgan saavutti sotilasuransa suurimman voiton tammikuussa 1781, kun hän onnistui yllätyshyökkäyksen avulla lyömään eversti Banastre Tarletonin joukot Cowpensin taistelussa.
Morgan osallistui sotatoimiin vielä kerran vapaussodan jälkeenkin, kun hän vuonna 1794 osallistui viskikapinan kukistamiseen komentamalla virginialaisia miliisijoukkoja.

Ura politiikassa

Morgan oli vuosina 1797-99 yhden kauden ajan Yhdysvaltain edustajanhuoneen jäsen. Edustajainhuoneessa ollessaan Morgan kuului federalistiseen puolueeseen.