google/wiki40b huggingface dataset:
Ester Juvelius

Ester Maria Juvelius (15. syyskuuta 1876 Hämeenlinna – 9. joulukuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen diakonissa ja lähetystyöntekijä. Hänet tunnetaan yhtenä juutalaislähetyksen suomalaisena uranuurtajana. Juvelius toimi Suomen Lähetysseuran juutalaislähettinä vuodet 1906–1939, joista kahdeksan viimeisen vuoden ajan Jerusalemissa.

Toiminta Suomessa ja Euroopassa

Helsingin yliopistossa vuodesta 1895 lähtien kirjoilla ollut Juvelius jätti yliopisto-opintonsa kesken 1898. Diakonissaksi hänet vihittiin vuonna 1911. Hän oli aloittanut Suomen lähetysseuran juutalaislähettinä jo muutamaa vuotta aikaisemmin. Vuosina 1912–1914 Juvelius toimi lähetystyöntekijänä Ukrainan Tšernivtsissä ja Puolan Przemyślissä yhdessä pastori Arnold Schalinin ja tämän puolison Vernan kanssa. Takaisin Suomeen he palasivat ensimmäisen maailmansodan sytyttyä, jonka jälkeen Juvelius toimi Pietarin suomalaisen seurakunnan diakonissana 1915–1918. Vuodet 1920–1926 hän työskenteli Pariisissa Hebrew Christian Testimony to Israel -järjestön palveluksessa. Sen olivat perustaneet kristinuskoon kääntyneet Itä-Euroopan juutalaiset David Baron ja Charles Andrew Schonberger vuonna 1893 Lontoossa.

Lähetystyö Palestiinassa

Palestiinaan Juvelius matkusti vuonna 1931, jossa hän Haifan kautta asettui Jerusalemiin. Lähetystyön ohella Juvelius kirjoitti aktiivisesti Suomen Lähetyssanomiin. Hänen työnsä Palestiinan juutalaisten parissa ei ollut kovinkaan onnistunutta, mikä johti Juveliuksen turhautumiseen. Osasyynä lähetystoiminnan epäonnistumiseen oli muun muassa hänen Palestiinan levottomuuksien aikana osoittamansa kylmäkiskoisuus pakanoina pitämiään juutalaisia kohtaan. Heidän levottomuuksien uhreiksi joutuneita läheisiään Juvelius piti Jumalan rangaistuksena Kristuksen hylänneille juutalaisille. Juveliuksen kirjoituksista ilmenee myös suoranainen katkeruus juutalaisia kohtaan ja jopa uskonnollisperäinen juutalaisviha.
Myöskään Lähetysseuran työntekijöiden keskinäiset välit eivät aina olleet hyviä. Esimerkiksi samaan aikaan Jerusalemissa Juveliuksen kanssa ollut Aili Havas purki tätä kohtaan tuntemaansa vihaa Lähetysseuralle lähettämissään kirjeissä.

Perhe

Juveliuksen vanhemmat olivat maanmittari Johan Henrik Juvelius ja Ida Maria Åkerman. Hänellä oli seitsemän sisarusta, joista tunnettuja ovat kirjallisuuden tutkija J. W. Juvelius (1863–1927), kirjailija Valter Juva (1865–1922), vankilanjohtaja V. O. Juvelius (1869–1937), näytelmäkirjialija ja suomentaja Veera Roos (1882–1961) sekä kirjailija Siiri Juva (1886–1974).
Niilo Hartikka

Niilo Hartikka (23. huhtikuuta 1909 Muhos – 7. lokakuuta 1998 Muhos) oli suomalainen keskimatkojen juoksija.
Hartikka karsiutui Berliinin 1936 olympialaisten 1 500 metrin juoksun alkuerissä. Pariisin EM-kilpailuissa 1938 hän sijoittui samassa lajissa neljänneksi. Häntä tönittiin pahasti juoksun loppusuoralla ja lohdutukseksi putoamisestaan mitalisijojen ulkopuolelle hän sai järjestäjiltä pronssisen mitalin, johon oli kaiverrettu sijoitus (4. sija). Hartikka edusti Suomea kolmessa maaottelussa vuosina 1937–1939.
Seuratasolla Hartikka edusti Oulun Pyrintöä ja Muhoksen Katajaisia. Hän voitti Suomen mestaruuden 1 500 metrillä vuosina 1938 ja 1939 sekä 4 × 800 metrillä vuonna 1936. Hän saavutti 1 500 metrillä SM-hopeaa vuonna 1937.
Vuonna 1939 Hartikka kuului joukkueeseen, joka juoksi 4 × 1 500 metrin viestissä maailmanennätyksen 15,54,8. Hän sivusi 1 500 metrin Suomen ennätystä 3.52,0 vuonna 1938 ja paransi sitä aikaan 3.50,0 vuonna 1939. Hartikan valmentajina toimivat Veikko Närhi ja Paavo Nurmi.
Ammatiltaan Hartikka oli maanviljelijä.
Vanessa Ferlito

Vanessa Ferlito (s. 28. joulukuuta 1977 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Vanessa on kasvissyöjä, eläinten oikeuksien puolustaja ja PETAn aktiivijäsen.
Laukaanlahti

Laukaanlahti eli Luganlahti (ven. Лу́жская губа́, Lužskaja guba) on Suomenlahden etelärannalla Kurkolanniemen ja Soikkolanniemen välissä sijaitseva noin 20 kilometrin pituinen ja lähes samanlevyinen lahti. Sen syvyys vaihtelee kahdeksasta 38 metriin. Lahden pohjukkaan laskee Laukaanjoki. Muita huomattavampia jokia ovat Laukaanjoen sivuhaara Vipiä (ven. Выбья, Vybja), Luutsanjoki (ven. Лужица, Lužitsa) ja Haapalanjoki. 
Lahden kaakkoisosassa sijaitsee Laukaansuun satama. Huomattavampia rantakyliä ovat Laukaansuu ja Viistinä. Seudun kanta-asukkaita ovat vatjalaiset, inkerikot ja inkerinsuomalaiset.
Punahelmipeippo

Levinneisyys

Punahelmipeippoa tavataan Afrikan kaakkoisosissa. Lajia on kuvattu yleiseksi tai paikallisesti yleiseksi. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Petri Mikkola

Petri Mikkola (synt. Kotkassa) on suomalainen koripallovalmentaja. Hän aloitti valmentamisen juniori-ikäisenä vuonna 1984 Kotkan Työväen Palloilijoiden (KTP) juniorijoukkueissa. KTP:ssa hän valmensi juniorijoukkueiden lisäksi miesten II-joukkuetta TeePeetä sekä naisten SM-sarjajoukkuetta.
Kaudella 1988–1989 hänen valmentamansa KTP:n B-poikajoukkue voitti Suomen mestaruuden. Kaudella 1991–1992 hän toimi SM-sarjajoukkueen apuvalmentajana, Erkki Hiltusen toimiessa päävalmentajana. Kaudelle 1992–1993 hänet valittiin KTP:n naisten SM-sarjajoukkueen päävalmentajaksi. Valmennustehtävissä apunaan hänellä oli Sakari Hartonen, Jukka-Pekka Laakkonen. Joukkueenjohtajana toimi Esa Lanki.
KTP:n lopetettua menestyksekään naiskoripalloilun, Mikkola siirtyi Kouvolaan. Kausina 1993–1995 hän toimi Kouvot ry:n junioripäällikkönä ja valmentajana eri juniorijoukkueissa. Kauden 1994–1995 hän oli Kouvojen mestaruuden voittaneet miesten edustusjoukkueen apuvalmentajana, Risto Piiparin toimiessa päävalmentajana ja Jukka Seppälän vastatessa joukkueen fyysisestä valmennuksesta.
Vuonna 1995 toukokuussa hänet nimettiin (kaudella 1994–1995) SM-sarjaan nousseen Peli-Karhujen naisten koripallojoukkueen päävalmentajaksi. Joukkue saavutti SM-pronssia. Apuvalmentajana toimi Mauri Laiho (siirtyi joukkueen päävalmentajaksi seuraavana kautena 1996–1997). Kausina 1996–1998 Mikkola valmensi mm. KTP:n A-poikia ja Peli-Karhujen A-tyttöjä.
Kaudella 1998–1999 hän palasi Peli-Karhujen naisten SM-sarjajoukkueen päävalmentajaksi. Valmennuksessa apuna toimi mm. Harri Forss, Antti Horto ja Minna Asplund.
Kaudella 1999–2000 hän siirtyi Kouvolan Kouvojen miesten SM-sarjajoukkueen apuvalmentajaksi, Timo Niemisen toimiessa päävalmentajana. Mikkola toimi myös seuran junioripäällikkönä kaudella 1999–2000 ja 2004–2007.
Seuravalmennuksen lisäksi hän on toiminut valmentajana ja ohjaajana Työväen Urheiluliiton (TUL) ja Suomen Koripalloliiton aluejoukkueissa ja kesäleireillä.
Ennen koripalloilun pariin siirtymistä Mikkola kokeili eri harrastusmahdollisuuksia Kotkan Reippaan liikuntakerhoissa (yleisurheilu/lentopallo), KTP:n jalkapallo- sekä Kotkan Voimamiesten (KVV) painikoulussa.

Palkinnot

Vuonna 2007 Kymenlaakson Liikunta (Kymli ry) palkitsi hänet Kouvolan kaupungin vuoden liikuttaja-palkinnolla. Kauden 1998–1999 päätteeksi Suomen Koripalloliitto valitsi Mikkolan koripallokauden vuoden valmentajaksi, naisten SM-sarjassa.
Héctor López (baseballpelaaja)

Héctor Headley López Swainson (s. 9. heinäkuuta 1929 Colón) on panamalainen baseballpelaaja. Hän pelasi ammattilaistasolla Yhdysvalloissa vuosina 1955–1966. Joukkueet olivat Kansas City Athletics (vuoteen 1959) ja New York Yankees.
Paolo De Ceglie

Seura

De Ceglie on pelannut useita vuosia torinolaisen Juventuksen riveissä. Hän liittyi seuraan pienenä poikana ja on pelannut muun muassa Campionato Primaverassa sekä Coppa Italia Primaverassa. De Ceglie teki Inter Milania vastaan hattutempun Coppa Italia Primaveran pelissä, kun Juventus voitti Interin 5-1.
Edustusjoukkueessa De Ceglie debytoi 6. syyskuuta 2006 1–1-tulokseen päättyneessä ottelussa Napolia vastaan. Hän tuli vaihdosta sisään Nicola Legrottaglien tilalle 55 minuutilla. Ensimmäisen edustusjoukkuemaalinsa De Ceglie teki toisessa pelissään Lecceä vastaan, jonka Juventus voitti 4–1. Hän pelasi lopulta kaudella 2006–2007 8 ottelua. Kauden päätteeksi De Ceglie myytiin puoliksi Sienaan. Sienassa hän sai arvokasta kokemusta Serie Asta. 9. kesäkuuta 2008 De Ceglie palasi kasvattajaseuraansa. Juventus maksoi siirrosta Sienalle 3,5 miljoonaa euroa.

Kansainvälinen

Hyvien otteiden ansiosta Sienassa De Ceglie nostettiin Italian alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen. Hän teki debyyttinsä 12. joulukuuta 2006 Luxemburgia vastaan käydyssä ottelussa. Siitä lähtien hän on ollut mukana aloittavassa kentällisessä, yleensä vasempana puolustajana.
IOSYS

Flash-animaatiot

Musiikkinsa lisäksi IOSYS tunnetaan musiikin yhteyteen sovitetuista Flash-animaatioistaan. Näistä animaatioista tunnetuimpia lienee "Stops at the diseased part and melts quickly ~ Lunatic Udongein" (tunnetaan yleisemmin nimellä "overdrive") sekä "Marisa Stole the Precious Thing". Ryhmän Flash-animaatiot ovat tunnettuja japanilaisessa Internet- ja otaku-alakulttuurissa, ja ovat myös suosittuja Niconico- sekä YouTube-videosivustoilla.
Un muro de silencio

Juoni

Un muro de silencio kertoo brittiläisestä elokuvantekijästä Kate Bensonista (Vanessa Redgrave), joka on tullut Argentiinaan elokuva-aiheen perässä. Hän haluaisi elokuvata Silvia Cassinin (Ofelia Medina) kokemuksia, kun tämän aviomiehestä, poliittisesta aktivistista, tuli ”yksi kadonneista” sotilasdiktatuurin aikana.

Tuotanto

Ohjaaja Lita Stantic sai idean Un muro de silencio -elokuvasta vuonna 1986. Elokuva kuvattiin Argentiinan Buenos Airesissa vuonna 1992. Un muro de silencion tuotantoyhtiöinä olivat Aleph Producciones S.A., Channel 4 Television Corporation ja Instituto Mexicano de Cinematografía.

Julkaisu ja vastaanotto

Un muro de silencio sai ensi-iltansa Argentiinassa 10. kesäkuuta 1993. Elokuva esitettiin Toronton elokuvajuhlilla 10. syyskuuta 1993. Lokakuussa 1993 elokuva esitettiin myös Chicagon elokuvajuhlilla. Meksikon ensi-ilta oli 31. toukokuuta 1994. Ilmestyessään Un muro de silencio sai yleisesti hyvän vastaanoton elokuvakriitikoilta; se oli menestys etenkin argentiinalaisten elokuvakriitikoiden keskuudessa. Lisäksi Redgraven roolisuoritus sai ylistävät arvostelut. Un muro de silencio julkaistiin DVD:nä 15. tammikuuta 2007.
HMS Thetis (1908)

Palvelus

Alus luokiteltiin 1928 yhteysveneeksi runkonumerolla V40, jolloin sen torpedoaseistus korvattiin miinanraivauskalustolla. Alus poistettiin palveluksesta 13. kesäkuuta 1947 ja se muutettiin moottoritorpedoveneosaston harjoitustorpedoiden pelastusalukseksi Gålöhön ja sen jälkeen sitä käytettiin maalialuksena. Se myytiin 1958 romutettavaksi.
Sherilyn Fenn

Sheryl Ann "Sherilyn" Fenn (s. 1. helmikuuta 1965 Detroit,  Michigan) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Fenn tunnetaan parhaiten roolistaan Audrey Hornena elokuvaohjaaja David Lynchin televisiosarjassa Twin Peaks. Hän on vieraillut myös mm. tv-sarjoissa Frendit ja Gilmoren tytöt.
Fenn syntyi muusikkoperheeseen. Useiden muuttojen jälkeen he asettuivat Los Angelesiin, jossa 17-vuotias Fenn hakeutui opiskelemaan näyttelemistä Lee Strasberg Instituteen. Fenn keskittyy nykyisin näyttelemään lähinnä pienissä elokuvissa ja televisiosarjoissa.
Fenn on seurustellut muun muassa Johnny Deppin kanssa. Fennin täti on rocklaulaja Suzi Quatro.
Porton lentoasema

Historia

Lentoasema avattiin 1945 ja se nimettiin Pedras Rubrasin lentoasemaksi. Lentoasema nimettiin uudelleen vuonna 1990 Fransisco Sa Carneiron lentoasemaksi joka kuoli 1980 lento-onnettomuudessa Porton lentoasemalla. Uuden terminaalirakennuksen rakentaminen aloitettiin 2003 ja avautui 2006 vuoden loppupuolella. Vuonna 2017 lentoaseman kautta kulki ensimmäsitä kertaa yli 10 miljoonaa matkustajaa.

Liikenne

Lentoasemalla pääsee monilla julkisilla kulkuneuvoilla kuten metrolla sekä bussilla. Lentokentälle vie kaksi moottoritietä idästä (A41) sekä etelästä(A28).
Gia Lai

Gia Lai on maakunta Vietnamissa Tây Nguyênin alueella, Kambodžan vastaisella rajalla. Sen pääkaupunki on Pleiku. Vuonna 2009 maakunnassa oli 1 272 792 asukasta. Sen pinta-ala on 15 536,9 km².
Gia Laissa asuu etnisten vietnamilaisten lisäksi Gia Rai ja Ba Na -kansoja. Maakunta sijaitsee ylänköalueella noin 800 metrin korkeudella merenpinnasta. Maaperä on hedelmällistä, basalttikallioiden välissä laaksoissa on mustaa multaa. Siellä kasvatetaan teetä ja kahvia.
Airbus A400M

Konetyypin historia

Hanke alkoi vuonna 1982 nimikkeellä Future International Military Airlifter (FIMA), jota kehittivät silloiset erilliset yhtiöt Aerospatiale, British Aerospace, Lockheed ja Messerschmitt-Bölkow-Blohm. Vuonna 1989 Lockheed irtautui hankeesta. Konsortioon tulivat sen tilalle italialainen Alenia ja espanjalainen Construcciones Aeronáuticas SA, ryhmä kulki jonkin aikaa nimellä Euroflag.
Nykyisin hanketta rahoittavat Ranska, Saksa, Italia, Espanja, Turkki, Belgia ja Englanti. Ne ovat tilanneet toukokuussa 2003 yhteensä 212 lentokonetta. Italia kuitenkin vetäytyi hankkeesta. A400M-koneita on käytössä (2015) Saksan, Ranskan, Espanjan, Yhdistyneen Kuningaskunnan ja Turkin ilmavoimilla. Lisäksi Belgialla, Luxenburgilla ja Malesialla on tilauksia konetyypistä.
Konetyypin ensilento lennettiin 11. joulukuuta 2009 Sevillan San Pablon lentokentältä. Airbus toimitti ensimmäisen koneen Ranskan ilmavoimille syyskuun 2013 lopulla.
Joni Isomäki

Ura

Isomäki on Kurikan Ryhdin kasvatti. Hän pelasi juniorina sittemmin Alavuden Peli-Veikoissa, joista Isomäki siirtyi 18-vuotiaana JYPin A-nuoriin kaudeksi 2003–2004. Hän voitti siellä A-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 2006 sekä SM-hopeaa vuonna 2004 ja SM-pronssia vuonna 2005. Isomäki oli viimeisellä A-juniorikaudellaan 2005–2006 runkosarjassa JYPin mestarijoukkueen neljänneksi paras pistemies tehoilla 9+11=20.
Kaudeksi 2006–2007 Isomäki siirtyi Mestiksen nousijajoukkue Heinolan Kiekkoon. Hän siirtyi samalla opiskelemaan Heinolaan. Huhtikuussa 2008 Isomäki teki 1+1-vuotisen jatkosopimuksen HeKin kanssa. Kesäkuussa 2009 hän käytti sopimuksessaan olleen option. Elokuussa 2010 Isomäki jatkoi sopimustaan taas vuodella. Lokakuussa hän joutui hetkeksi sivuun aivotärähdyksen takia, jonka Isomäki sai KooKoon Olli Julkusen sääntöjen vastaisesta taklauksesta. Julkusen kyynärpää osui häntä korvan ja niskan alueille. Julkunen sai tilanteesta kahden ottelun pelikiellon.
Huhtikuussa 2011 Isomäki teki taas vuoden mittaisen jatkosopimuksen, mutta HeKi palasi kuitenkin Peliitat-nimeen kaudeksi 2011–2012, joka oli Isomäelle jo kuudes heinolalaisjoukkueen riveissä. Hän pelasi samalla kaudella myös aluksi lainalla SM-liigajoukkue Pelicansissa, jossa Isomäki teki liigadebyyttinsä 29. marraskuuta 2011 vieraissa Espoo Bluesia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 7.48 minuuttia ja keräsi myös yhden syöttöpisteen Joonas Jalvannin tekemään maaliin. Isomäki pelasi Pelicansissa seuraavan kerran lainalla 10. tammikuuta 2012, eikä hän palannut tämän jälkeen enää Peliittojen vahvuuteen. Isomäki teki kymmenen Pelicansissa pelatun lainaottelun jälkeen, tammikuun lopulla loppukauden kattavan sopimuksen joukkueen kanssa. Hän pelasi Pelicansissa kaikkiaan 13 runkosarjaottelua tehden kolme syöttöpistettä, mutta ei mahtunut joukkueen kokoonpanoon enää kevään 2012 pudotuspeleissä, eikä Isomäki näin ollen voittanut SM-hopeaa. Toukokuussa hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Pelicansin kanssa.
Kaudella 2012–2013 Isomäki pelasi 19 SM-liigaottelua jääden niissä ilman tehopisteitä. Hän joutui syyskuussa 2012 noin puoleksitoista kuukaudeksi sivuun kämmenmurtuman takia. Isomäki pelasi kauden aikana myös kolme ottelua Peliitoissa, jonne hän palasi taas vuoden mittaisella sopimuksella kaudeksi 2013–2014.

Muuta

Isomäki valittiin opiskelijoiden SM-kilpailujen All Stars -kuusikkoon tammikuussa 2007. Hänen kanssaan samaan ylsi myös tuolloin HeKissä pelannut joukkuetoveri Josse Mielonen.
Industrial Workers of the World

Industrial Workers of the World (IWW) on kansainvälinen syndikalistinen ammattiyhdistys. Sen päämaja on vuodesta 2010 lähtien sijainnut Chicagossa. Parhaimmillaan vuonna 1923 siihen kuului 100 000 jäsentä, ja se nautti 300 000 työläisen suosiosta. Sisäisen konfliktin ja Yhdysvaltain hallituksen pakkotoimien seurauksena jäsenmäärä laski jyrkästi vuoden 1924 jälkeen. IWW:n sääntöjen johdanto on säilynyt miltei muuttumattomana järjestön perustamisvuodesta 1905 ja on toiminut herätteenä monien muiden maiden työväenjärjestöille.

Yleistä

Industrial Workers of the Worldilla on kuusi eri osastoa (department); maatalous ja kalastus, kaivosteollisuus, rakennusala, teollinen tuotanto, liikenne ja tietoliikenne sekä julkiset palvelut. Niiden sisällä toimii useita ammattiosastoja eri ammattiryhmien työntekijöille. Edustettuina ovat tavallisimpien ammattikuntien lisäksi muun muassa viihdealan ja hyväntekeväisyysjärjestöjen työntekijät sekä seksityöläiset. Nykyään IWW:ssä on noin 5 000 jäsentä. Valtaosa jäsenistä on Yhdysvalloissa, mutta osastoja on myös Britanniassa, Australiassa ja Kanadassa. Yksittäisiä jäseniä on muissakin maissa.

IWW ja Pohjois-Amerikan suomalaissiirtolaiset

Industrial Workers of the World oli 1900-luvun ensimmäisinä vuosikymmeninä myös monien Yhdysvaltojen ja Kanadan suomalaissiirtolaisten järjestö. Sitä kutsuttiin nimellä "iituplajuu". Tunnettuja IWW:n suomalaisia jäseniä olivat muun muassa Niilo Wälläri, Leo Laukki, Hiski Salomaa, Arthur Kylander, Rosa Lemberg, William Risto, Carl Paivio, Gust Aakula, Gust Alonen sekä T-Bone Slim -nimellä tunnettu Matti Valentin Huhta. 
IWW:n suomalainen äänenkannattaja, Industrialisti (1914-1916 Sosialisti, 1916–1917 Teollisuustyöläinen) ilmestyi vuosina 1917–1975 Minnesotan Duluthista käsin. Parhaimmillaan Industrialisti saavutti noin 10 000 kappaleen levikin ja se oli IWW:n ainoa päivälehti. Amerikansuomalaiset julkaisivat myös kuukausittain ilmestynyttä Tie Vapauteen -lehteä.
Amerikansuomalaisten vuonna 1903 Duluthiin perustama Työväen Opisto toimi vuosina 1921–1941 IWW:n virallisena oppilaitoksena, lisäksi liiton kannattajien omistuksessa oli 1920–1960-lukujen ajan Ontarion Thunder Bayssa sijaitseva työväentalo Finnish Labour Temple.
Ray Wise

Ura

Wise syntyi Akronissa Ohiossa ja opiskeli Kentin yliopistossa. Hänen uransa alkoi 1970-luvulla muutamista vierasesiintymisistä televisiosarjoissa. Myöhemmin 1980-luvulla Wise esiintyi hetken aikaa suositussa Dallas-televisiosarjassa, jonka myötä hän teki enemmän vierailevia rooleja, sekä muutamia elokuvarooleja, kuten Leon Nash elokuvassa RoboCop. Varsinaisesti tunnetuksi Wise tuli Twin Peaks -televisiosarjan myötä 1990-luvulla, jolloin hän sai Saturn-ehdokkuuden. Hän näytteli myös tv-sarjassa 24 varapresidentti Hal Gardneria. Harvemmin elokuvissa nähty Wise on kuitenkin 2000-luvulla alkanut esiintyä useammin elokuvissa ja tekikin ensimmäisen ääniroolinsa animaatioelokuvassa Superman: Doomsday vuonna 2007.
Uren

Uren (ven. Уре́нь) on kaupunki Nižni Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Usta-joen varrella 183 kilometriä Nižni Novgorodista koilliseen. Kaupunki on Urenin piirin keskus. Sen kautta kulkee Nižni Novgorodin ja Kirovin välinen rautatie. Asukkaita on 12 200 henkeä (vuonna 2005).
Urenin ovat perustaneet 1700-luvun alussa vainoja paenneet vanhauskoiset. Vuonna 1973 siitä tuli kaupunki. Nykyään siellä on mm. puunjalostusteollisuutta, pellavankäsittelylaitos ja ompelimo.
Yaghanit

Historia

Yaghanien esi-isät tulivat Tulimaahan Patagoniasta 12 000-10 000 vuotta sitten jäätikön yli. Tulimaahan tultuaan he levittäytyivät edelleen sen rannikon saarille kanooteilla. Navarinon saarella Tulimaan eteläpuolella on poikkeuksellisen paljon merkkejä historiallisesta ihmisasutuksesta. Tämä ei johdu niinkään tiheästä asutuksesta, vaan yaghanien kiertelevästä elämäntavasta ja myöhäisestä kontaktista eurooppalaisiin. Löytöjen perusteella tiedetään yaghanien esi-isien syöneen simpukoita, erilaisia merieläimiä ja kasveja. Sen jälkeen kun eurooppalaiset tulivat alueelle 1800-luvun puolivälissä yaghanien määrä lähti jyrkkään laskuun. Kun 1850-luvulla heitä oli vielä noin 2 900, oli heitä 1925 enää 50 ja vuonna 1955 30. Vaikka nykyisin yaghaneja onkin 100, voidaan heitä pitää kulttuurillisesti hävinneenä kansana. Täysverisiä yaghaneja on enää yksi, Cristina Calderón -niminen nainen. Toiseksi viimeinen täysverinen yaghan ja Cristina Calderónin sisko Emelinda Acuña kuoli vuonna 2005.

Elinkeinot

Yaghanit saivat suurimman osan ravinnostaan merestä. Puunkuoresta valmistettiin yksinkertaisia kanootteja, joilla pyydystettiin kalaa ja kuorellisia merieläimiä. Naiset keräsivät simpukoita haarukkamaisilla kepeillä ja sukelsivat merenpohjasta äyriäisiä. Miehet pyydystivät merinisäkkäitä harppuunoilla ja keihäillä. Ravintoa saatiin myös silloin tällöin rannoille ajautuneista valaanruhoista, jolloin useampikin yaghaniryhmä saattoi kokoontua yhteen.

Asuminen

Yaghanit rakensivat asuinpaikoikseen kennon muotoisia majoja, jossa oli oksista tehty katto joka peitettiin heinillä, pensailla tai puunkuorella. Suojat tarjosivat vain vähän suojaa kylmyydeltä. Silti yaghanien vaatetus oli vähäinen ja naisten käyttämän häpysuojan lisäksi käytössä oli vain pieni selässä pidettävä vuota. Yaghanit asuivat enintään parinkymmenen hengen ryhmissä, jotka leiriytyivät samaan paikkaan korkeintaan vuorokaudeksi. Päälliköitä ei ollut, mutta kokeneimmat miehet olivat päätöksiä tehdessä vaikutusvaltaisempia kuin muut.

Seremoniat

Yaghaneilla oli kaksi tärkeää seremoniaa, joita järjestettiin yleensä silloin kun ryhmät kokoontuivat yhteen, yleensä rannalle ajautuneen valaanruhon läheisyyteen. Pubertiteettiin liittyi initiaatioriittejä, jotka sekä poikien että tyttöjen piti kahdesti käydä läpi ennen kuin he saattoivat avioitua. Toinen seremonia oli kina, jossa kerrottiin ajasta jolloin naiset olivat pitäneet ylivaltaa miehiin nähden. Perimätiedon mukaan miehet olivat sittemmin huomanneet, että naamioituneet naiset eivät olleetkaan henkiä ja olivat ottaneet sitten itse ylivallan naisiin nähden.
4X

4X on Taru Mäkisen kirjoittama nuortenkirjasarja. Kirjojen tapahtumat sijoittuvat Hämeenlinnaan. Päähenkilöinä on neljä nuorta, sisarukset Soila ja Oula sekä heidän serkkunsa Minna ja Pirkka. He ovat noin 11–12-vuotiaita. Ryhmälle on antanut 4X-nimen heidän mummonsa, joka koristeli täytekakun kirjoittamalla nimien sijasta 4X. Sarjassa nuoret tutkivat johtolankoja ja ratkaisevat rikoksia.

Henkilöt

Soila ja Oula ovat maalaisperheen lapsia. Soila on pohdiskelija ja melko hiljainen. Oulalle hiukan naureskellaan, koska hän haluaa aina pukeutua tyylikkäästi.
Sisarukset Minna ja Pirkka asuvat Helsingissä, missä heidän isänsä työskentelee pankinjohtajana. Minna on hyvin käytännöllinen. Pirkka on kiinnostunut historiasta ja kirjoissa kerrotaan Hämeenlinnan historiaa Pirkan kirjoittamilla rinnakkaiskertomuksilla.
Serkusten mummo on ennen eläkeikäänsä työskennellyt vankilassa opettajana. Hän toimii lastenlastensa apuna ja mummon työhistorian takia nuoret ovat joutuneet pohtimaan rikollisten taustoja.
Lahnajärvi (Jyväskylä)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 27 hehtaaria, se on 900 metriä pitkä ja 900 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,7 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Saajoen valuma-alueella (14.27), jonka Saarijärven alueeseen (14.272) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 118,4 metriä mpy.