google/wiki40b huggingface dataset:
Hyperteksti

Historia

Termin hyperteksti esitti Ted Nelson ensi kerran vuonna 1965. Itse käsitteen katsotaan olevan Vannevar Bushin idea; hän kirjoitti 1945 Atlantic Monthly -lehteen artikkelin As We May Think, jossa hän kuvasi kuvitteellisen Memex-järjestelmän, hypertekstipohjaisen kirjaston, jossa kirjoissa olevia viitteitä muihin kirjoihin pystyisi seuraamaan.  
Vuonna 1968 Douglas Engelbart esitteli hyperlinkkejä On-Line Systemillä (NLS) monen muun asian kanssa. NLS:n ARC Journal oli alijärjestelmä, joka dokumentoi muun muassa NLS:n kehitystä ja oli luultavasti ensimmäinen verkotettu hypertekstikirjasto. Engelbart puhui "kirjasto-ongelmasta", jossa hän ennakoi ongelmia tietomassojen tallentamisessa, indeksoimisessa ja hakemisessa. Sama ongelma on haasteena vielä modernina aikana. Engelbart lainaa esseessään Augmenting Human Intellect: A Conceptual Framework biologian ja fysiologian käsitettä "synergismi" (Websterin sanakirjan mukaan) kuvaamaan miten irrallisten osien yhteistoiminnan vaikutus on suurempi kuin niiden osien summa.
Varhaisella 1980-luvulla nähtiin lukuisia kokeellisia hyperteksti- ja hypermediaohjelmia, mutta mikään niistä ei saavuttanut laajaa suosiota kuluttajien keskuudessa. Vuoden 1993 jälkeen läpimurron tehnyt Tim Berners-Leen World Wide Web sisälti paljon näiden ohjelmien ajatuksia ja terminologiaa vaikka siitä puuttuikin muutamia ominaisuuksia.

Hyperteksti kirjallisuutena

Hyperteksti ja tietoverkkojen kehitys mahdollistaa helpon käytettävyyden epälineaarisille teksteille, jotka eivät koostu peräkkäisistä jaksoista vaan jäsentyvät vapaammin. 1990-luvulla valmistettiin ohjelmistoja, jotka sopivat tämänkaltaisten tekstien kirjoittamiseen.
Nykyään on jo luotu merkittäviä hypertekstikirjallisuuden teoksia. Näitä ovat esimerkiksi Michael Joycen afternoon: a story, Shelley Jacksonin Patchwork Girl, ja Stuart Moulthropin Victory Garden.
Usein hyperteksti yhdistetään postmoderniin liikkeeseen ja pohjautuu vahvasti Michael Foucault'n, Jean-François Lyotardin, Jacques Derridan, Gilles Deleuzen ja Félix Guattarin filosofioihin.
Charles A. Halleck

Charles Abraham Halleck (22. elokuuta 1900 DeMotte, Indiana – 3. maaliskuuta 1986 Lafayette, Indiana) oli yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko.
Halleck toimi tammikuusta 1935 tammikuuhun 1969 Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä. Hän edusti Indianan osavaltion toista vaalipiiriä. Vuosina 1947–1949 ja 1953–1955 hän toimi edustajainhuoneen enemmistöjohtajana ja vuosina 1959–1965 vähemmistöjohtajana. Hänen seuraajansa edustajainhuoneen vähemmistöjohtajan tehtävässä oli tuleva presidentti Gerald Ford.
Halleck oli varsinaiselta ammatiltaan juristi. Hän opiskeli lakia Indianan yliopistossa Bloomingtonissa ja suoritti Bachelor of Laws -tutkinnon vuonna 1924, jona vuonna hän myös sai lakimiehenoikeudet. Hän työskenteli vuosina 1924–1934 yleisenä syyttäjänä.
Halleck oli sotaveteraani. Hän osallistui ensimmäiseen maailmansotaan Yhdysvaltain maavoimien jalkaväessä.
Hän oli naimisissa. Halleckin puoliso oli Blanche White Halleck, joka menehtyi vuonna 1973. Heillä oli kaksi lasta, kaksoset Charles W. ja Patricia. Halleck kuoli maaliskuussa 1986, 85-vuotiaana.
Peseytyminen avaruudessa

Peseytyminen

Suihkussa astronautit Kansainvälisellä avaruusasemalle eivät suoraan sanoen käy, sillä he peseytyvät pyyhkeiden avulla. He käyttävät pesu-vaahtoa, jota levitetään käsin tai pesusienellä, ja pyyhitään pois kosteuspyyhkeillä. Pyyhe tekee veden hallinnasta helpompaa, sillä se pitää veden paikoillaan, ja käyttökelpoisena, kunnes se haihtuu. On myös sampoota, jota ei tarvitse huuhdella pois.
Kansainvälisellä avaruusasemalla on myös avaruussuihkut, mutta koska ne eivät toimi kovin hyvin, miehistö suosii sampoo-pesua ja kosteita pyyhkeitä. Astronauteilla on avaruudessa mukanaan henkilökohtainen hygieniapakkaus, joka sisältää hammasharjan, hammastahnaa, hammaslankaa, kamman, ja karvanpoisto höylän.

Hiusten pesu

Hiusten pesu avaruusasemalla on hankalampaa, jos henkilöllä on pidemmät hiukset. Hiukset pitää kastella, ja vesi pitää harjata hiuksien läpi jotta se levittyy tasaisesti, ja sama pitää tehdä sampoon kanssa. Tämän jälkeen hiukset pyyhitään kostealla pyyhkeellä, ja veden annetaan haihtua hiuksista pois. Haihtunut vesi menee avaruusaseman veden-suodatusjärjestelmään.

Hampaiden pesu

Hampaiden pesu avaruudessa ei poikkea suuresti maan tavoista. Astronautit käyttävät hammastahnaa ja hammasharjoja juuri niin kuin Maassa. Astronautit saavat valita mukaan haluamansa tahna-merkin ja hammasharjan. 
Vaihtoehto hampaiden pesuun on hammastahna-tabletit, mutta ne eivät ole yhtä tehokkaita hampaiden puhdistuksessa kuin perinteinen hammastahna ja harja.
On myös olemassa avaruus-hammastahnaa, joka on nieltävää ja ei vaahtoa. Vaahto on hankalaa avaruudessa, sillä se lähtee leijumaan pois suusta jos suu on vähänkin raollaan. Se, että tahnan pystyy nielemään, tekee hampaiden pesusta avaruudessa helpompaa, sillä siitä ei jää jätettä joka pitäisi hävittää.
Ahmed Hammi

Ura

Hammin ura alkoi Sfaxissa, jossa kahden vietetyn kauden aikana hän voitti Tunisian liigacupin viimeisellä kaudellaan ennen siirtymistään ES Saheliin. Uudessa seurassaan Hammin pelaaminen sai kehitysvaiheen ylöspäin, jonka myötä hän pääsi mukaan Tunisian maajoukkueeseen ystävyysottelussa. Lisäksi Hammi voitti ES Sahelin paidassa toisen kerran urallaan liigacupin ja ensimmäistä kertaa Afrikan Confederation Cupin vuonna 2006.
Hyvien pelisuoritusten myötä kotimaan liigan toinen huippuseura Espérance solmi sopimuksen puolustavan keskikenttäpelaajan kanssa. Ensimmäisellä liigakaudellaan Espérancessa Hammi pelasi 22 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Samalla kaudella hän voitti Tunisian cupin, sekä sitä seuraavalla kaudella.
Linda Purl

Linda Purl (s. 2. syyskuuta 1955) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi Charlene Matlockin roolistaan televisiosarjassa Matlock. Hän on työskennellyt myös jazzmuusikkona. 
Connecticutilaissyntyinen Purl varttui Japanissa, jossa hän aloitti uransa teatteriesiintyjänä.
No Child Left Behind Act

No Child Left Behind Act (usein NCLB) on Yhdysvaltain laki, joka astui voimaan 8. tammikuuta 2002. Aloite laista tehtiin melkein heti George W. Bushin hallinnon virkaanastumisen jälkeen. Se sai laajan tuen kongressissa. Edustajainhuone hyväksyi aloitteen äänin 384–45 ja senaatti äänin 91–8.
NCLB perustuu standardipohjaisen koulutuksen periaatteelle. Sen mukaan korkeat standardit ja selvät asetetut vertailtavat päämäärät edistävät yksittäisten henkilöiden koulutuloksia. Osavaltioiden on lain pohjalta määritettävä arviointiperusteet oppilaiden perustaidoille luokka-asteittain.
Gardenia-Helsinki

Gardenia-Helsinki oli vuonna 2001 avattu ja vuoden 2015 lopussa suljettu puutarhanähtävyys Helsingin Viikissä. Gardenialla oli sekä sisä- että ulkopuutarha, joista ulkopuutarha oli yleisölle avoin ja sisäpuutarha maksullinen. Trooppinen sisäpuutarha oli keskittynyt Kaakkois-Aasian hyötykasveihin, ja kokoelma sisälsi runsaasti mm. hedelmä- ja maustekasveja. Ulkoalueella oli japanilainen kivipuutarha, johon sisältyi japanilaisen puutarha-asiantuntijan suomalaisesta kivestä suunnittelema vesiaihe. Lisäksi ulkopuutarhaan oli istutettu runsaasti ruusuja, pioneja ja perennoja.
Puutarhojen lisäksi Gardeniassa oli myös muuta toimintaa. Gardeniasta vuokrattiin kokoustilaa ja juhlatilaa pieniin ja suuriin tilaisuuksiin, ja Gardenian tiloissa toimi helsinkiläisiä koululuokkia luontoon tutustuttava luontokoulu Töyhtöhyyppä. Aulassa toimi lounasravintola/kahvila ja infopisteestä saattoi ostaa pieniä matkamuistoja ja jonkin verran viherkasveja.
Gardeniassa työskenteli yhdeksän vakituista työntekijää. Toimitusjohtajana toimi Sari Oikarinen. Helsingin kaupunki omistaa Gardeniasta 91 prosenttia ja yliopisto loput.
Helsingin kaupunginhallitus päätti kesäkuussa 2015 lopettaa Gardenian toiminnan, jota ei ollut saatu taloudellisesti kannattavaksi. Puutarha oli viimeisen kerran avoinna maanantaina 30.11.2015. Kasvihuonerakennukselle ei vuoden 2016 alkaessa ole löytynyt muuta käyttöä, ja se on toistaiseksi tyhjillään.
Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Hannu Tikka.
Uniystävä

Kappaleet

Kaikki kappaleet Eero Lupari.
Lautaro

Lautaro oli mapuchejen johtaja eli toqui Araucon sodassa.
Lautaro oli erään mapuche-johtajan poika. Espanjalaiset ottivat hänet nuorena vangiksi ja hänestä tuli Pedro de Valdivian henkilökohtainen palvelija. Näin hän pääsi seuraamaan lähietäisyydeltä espanjalaisten sodankäyntitapaa. Hän karkasi espanjalaisilta ja liittyi jälleen mapucheihin ja opetti heille oppimaansa taktiikkaa kuten hevosten käyttöä sodassa. Hän kokosi suuria alkuasukasarmeijoita, jotka pystyivät taistelemaan espanjalaisia vastaan tehokkaasti. Kun sota espanjalaisia vastaan syttyi, mapuchet valitsivat Caupolicánin toquiksi ja Caupolicán teki Lautarosta varamiehensä. Lautaro kuoli 1557 taistelussa espanjalaisia vastaan. Hänen päänsä leikattiin irti ja asetettiin näytteille Santiagoon.
Lautaroa pidetään usein Araucon sodan symbolina loistavan taktiikkansa ja mapuche-heimojen yhdistämisen takia. Hän on yleinen hahmo chileläisessä kirjallisuudessa; esimerkiksi kirjallisuusnobelisti Pablo Neruda on kirjoittanut hänestä.
Douwe Bobin diskografia

Tämä artikkeli kertoo Douwe Bobin diskografiasta.
Suomen Juche-aatteen opintoyhdistys

Suomen Juche-aatteen opintoyhdistys on vuonna 1976 perustettu puoluepoliittisesti sitoutumaton järjestö. Historiansa aikana yhdistyksessä on ollut mukana ihmisiä monista eri poliittisista ja yhteiskunnallista suuntauksista ja se on vastannut Juche-aatteen ja korealaisen sosialismin tietouden levittämisestä Suomessa. 
Juche-aatteen opintoyhdistyksen tarkoituksena on edistää tietoutta Juche-aatteesta ja tutkia sen sisältöä ja sovellutusta. Tavoitteena on myös edistää ystävällisten suhteiden kehittymistä Suomen ja Korean Demokraattisen Kansantasavallan eli Pohjois-Korean välillä. Yhdistys on tunnettu Pohjois-Koreassa ja sen toiminnasta ja tilaisuuksista raportoidaan usein valtiollisissa uutisissa. Opintoyhdistyksen valtuuskunta otti osaa myös Pohjois-korean 60-vuotisjuhliin syyskuussa 2008 Pjongjangissa.
Yhdistyksen virallinen julkaisu on neljästi vuodessa ilmestyvä Juche-lehti, joka sisältää artikkeleita Juche-aatteesta, yhteiskunnallisista ja filosofisista kysymyksistä sekä Juche-aatteen opintotoiminnasta Suomessa ja maailmalla. Suomen Juche-aatteen opintoyhdistyksellä on kiinteät suhteet Euroopan Juche-aatteen aluekomiteaan ja Kansainväliseen Juche-aatteen Instituuttiin (International Institute of Juche Idea) sekä Pohjois-Korean ideologisesta työstä vastaavaan Korean yhteiskuntatieteelliseen akatemiaan.
Suomen Juche-aatteen opintoyhdistyksellä on noin 150 jäsentä. Paikallisosastoja ei enää ole, ja toimintaa on ainoastaan Helsingissä. Suomessa toimii myös Suomi–Korea-seura.
Beau Weaver

Ura

Weaver vietti lapsuutensa Tulsassa ja aloitti työskentelemään aluksi freelancerina useiden eri radiokanavien parissa 1960- ja 1970-luvulla. Hän on ollut Yhdysvaltojen radiopersoonana 1970- ja 1980-luvulla muun muassa popasemien, kuten Los Angelesissa KHJ:llä, San Franciscossa KFRC:llä, San Diegossa KCBQ:lla ja Dallasin KNUS:llä. Erityisesti 1980-luvun alussa Weaver oli muun muassa juontajana Transtar Radio Networkilla ja samoihin aikoihin Weaver ryhtyi tekemään äänirooleja piirrettyihin, mainosjuontoja televisiomainoksiin, sekä elokuvien trailereihin.
Weaver asuu Los Angelesissa, jossa hän on menestyneimpiä ääninäyttelijöitä. Weaveria kuullaan päivittäin useiden televisio- ja elokuvamainosten kertojaäänenä. 2000-luvulla hän on tehnyt harvemmin äänirooleja animaatioihin. Weaver muun muassa valittiin Texas Radio Hall of Fameen vuonna 2003.
Sirkka Anna-Liisa Sihvola

Sirkka Anna-Liisa Sihvola oli Kuusankoskelta kotoisin ollut suomalainen 17-vuotias liikeapulainen joka murhattiin Valkealan Lappalanjärvellä sijaitsevassa Verkkosaaressa 16. heinäkuuta 1938. Murhaaja oli Sihvolan naapurina asunut työmies Tuomas August Narinen. Narisesta tuli viimeinen Suomessa rauhan aikana kuolemaan tuomittu henkilö. Surma herätti aikanaan suurta huomiota ja siitä kirjoitettiin useita arkkiveisuja. Verkkosaarta alettiin kutsua Murhasaareksi ja sinne pystytettiin muistokivi joka on kuitenkin myöhemmin hävinnyt.
Kymintehtaalta kotoisin ollut Sihvola oli tullut iltapäivällä kanootilla Verkkosaareen ottaakseen siellä auringonkylpyjä. Samaan aikaan järvellä souteli myös Iisvedeltä kotoisin ollut, Kuusankoskella asunut sekatyömies Tuomas Narinen (s. 1908) joka nousi veneestään saaren vastakkaisella rannalla ja meni sitten saaren poikki lyöttäytyen Sihvolan seuraan. Narinen yritti tehdä Sihvolalle väkivaltaa mutta käsikähmän jälkeen tyttö pääsi pakenemaan saaren vastakkaiselle puolelle jossa Narisen vene oli rannassa. Narinen sai hänet kuitenkin täällä kiinni ja kuristettuaan tyttöä kurkusta viilteli tätä useita kertoja puukolla työntäen puukon lopulta niin syvälle että tyttö menehtyi. Narinen viilsi vielä uhrinsa uimapuvunkin riekaleiksi ja veti hänet tukasta järveen upottaen ruumiin noin 15 metrin päähän rannasta. Narinen meni sitten läheiseen toiseen saareen, pesi siellä veren vaatteistaan ja kuivasi niitä. Hän lähti sen jälkeen soutelemaan järvelle ja oli vetämässä uistinta kun poliisit pidättivät hänet samana iltana kello 20.30 aikaan. Eräs Sihvolan toveri oli tullut häntä tapaamaan Verkkosaareen ja löydettyään vain kanootin ja revittyjä vaatteita sekä verijälkiä ilmoitti asiasta poliisille. Sihvolan ruumis saatiin nostettua järvestä sunnuntaina 17. heinäkuuta paikalle tulleen sukeltajan avulla.
Tuomas Narinen tuomittiin elokuussa 1938 kihlakunnanoikeudessa murhasta kuolemanrangaistukseen, väkivallanteosta 8 vuoden kuritushuonerangaistukseen ja ruumiin ilkivaltaisesta pitelemisestä 8 kuukauden kuritushuonerangaistukseen. Viipurin hovioikeus vahvisti tuomiot lokakuussa 1938 korottaen vain väkivallanteosta annettua tuomiota 8 vuoteen 6 kuukauteen.
Kouvolalainen Asemakylä-yhtye julkaisi syksyllä 2014 tapauksen pohjalta tehdyn balladivideon ja dvd-levyn.
Darvinismi

Darvinismi tai darwinismi on Charles Darwinin kehittämä biologisen kehityksen eli evoluution selitys, joka painottaa eliöiden muuntelua, voimakasta lisääntymistä ja taistelua olemassaolosta. Darvinismin mukaan evoluutiota ohjaa etupäässä luonnonvalinta.
Darwin aloitti työnsä teoriansa kehittämisessä vuonna 1837. Darwinin teoriasta on uudemman tiedon pohjalta kehittynyt uusdarvinismi, josta on poistettu Darwinilla mukana ollut lamarckistinen teoria hankittujen ominaisuuksien periytymisestä.
Darvinismiin pohjautuu sosiaalidarvinismi, katsomus, jonka mukaan ihmisyhteiskuntien kehitys perustuu myös eräänlaiseen luonnonvalintaan.
Suomen Tukholman-suurlähetystö

Suomen Tukholman-suurlähetystö edustaa Suomea Ruotsissa. Kyseessä on Suomen vanhin suurlähetystö.

Historiaa

Suomi asetti Tukholmaan vuonna 1917 kauppa-asiamiehen, joka edusti kaikkia Skandinavian maita. Hänen toimistonsa sijaitsi Östermalmilla. Näissä tiloissa avattiin 12. joulukuuta 1917 epävirallinen "Suomen asiain neuvottelukunta Tukholmassa". Asiainhoitajana toimi tällöin Alexis Gripenberg. Lähetystö toimi vuoden 1918 sodan etappitukikohtana perustettaessa Vaasan senaatin edustustoja.
Posti-, kuriiri- ja passiliikenteen määrällä mitaten Tukholman lähetystö oli Suomen vilkkain. Passitoimisto sijaitsi aluksi tilojen ahtauden vuoksi eri tiloissa muun lähetystön kanssa, mutta nämä yhdistettiin elokuun alussa vuonna 1919. Vuonna 1933–1934 oli niin sanottu Snellman-selkkaus, jolloin Suomen suurlähettiläästä julkaistiin herjauskirjoitus ruotsalaisessa äärioikeistolaisessa lehdessä. Resurssipula oli arkipäivää 1920–1930-luvuilla.
Toisen maailmansodan aikaan Tukholman lähetystön merkitys oli keskeinen. Se toimi etappiyhteytenä ja sillä oli lukuisia taloudellisia, sosiaalisia ja poliittisia velvollisuuksia. Eniten panostettiin tiedotustoimintaan sekä huoltotilanteen kannalta tärkeisiin maksu- ja kauppakysymyksiin. Vuonna 1942 lähetystö osti oman kiinteistön. Rakennus vihittiin käyttöön itsenäisyyspäivänä vuonna 1942. Toisen maailmansodan jälkeen lähetystön merkitys pieneni suorien viranomaiskontaktien lisääntymisen myötä. Lähetystön henkilömäärä pieneni sotavuosista.

Lähetystörakennus

Suomen suurlähetystö toimi aiemmin vuokratiloissa; omien tilojen rakentamisesta päätettiin elokuussa 1992. Tontti sijaitsi Gärdetin kaupunginosan diplomaattialueella ja toimi aiemmin Ruotsin radion ja television pysäköintialueena. Rakennustyöt aloitettiin 20. maaliskuuta 2000 ja tiloihin muutettiin syyskuun alussa vuonna 2001. Talon suunnitteli arkkitehtitoimisto Gullichsen Vormala Arkkitehdit.

Suurlähettilään virka-asunto

Suurlähettilään virka-asunto sijaitsee Norrmalmin kaupunginosassa Västra Trädgårdsgatanin ja Kocksgrändin kulmassa. Rakennus on kolmikerroksinen ja valmistunut vuosina 1772–1774. Rakennus on alun perin kuulunut De Geerin suvulle, joilta Suomen valtio osti rakennuksen vuonna 1941. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Jean Eric Rehn. Se oli alkujaan lisärakennus viereisellä tontilla sijainneeseen taloon. Tämä alkuperäinen 1600-luvulla rakennettu De Geerin palatsi purettiin 1920-luvulla Ivar Kreugerin pääkonttorin eli niin sanotun Tulitikkupalatsin (Tändstickspalatset) tieltä. Arkkitehti Ragnar Hjorth suunnitteli jäljelle jääneen talon muutostyöt Suomen lähettilään virka-asunnoksi 1942.
Al Yamamah

Al-Yamamah (arab. اليمامة‎, , suom. kyyhky) on syyskuusta 1985 alkanut sarja Britannian ja Saudi-Arabian välisiä asekauppoja. Kyseessä oli aluksi clearing-kaupan kaltainen aseiden ja öljyn vaihtokauppa. Pääedunsaaja oli brittiläinen, maailman kolmanneksi suurin puolustusteollisuusyhtiö BAE Systems.
Al-Yamamah-kaupat salaisine siirtotileineen tulivat englantilaisille tarpeellisiksi, kun Yhdysvallat teki useita asekauppoja Saudi-Arabiaan 1970-luvulla.
BAEn väitetään lahjoneen Saudeja 1980-luvulla kauppojen varmistamiseksi ja mm. maksaneen salaa saudiprinssi Bandar bin Sultanille yli miljardi Englannin puntaa. Britannian oikeuskansleri lordi Peter Goldsmith kuitenkin keskeytti talousrikostutkinnan joulukuussa 2006 sen jälkeen kun Saudi-Arabia oli uhannut tutkimuksen vaarantavan tekeillä olleet hävittäjäkaupat ja uhkasi tehdä uuden sopimuksen Ranskan kanssa. Pääministeri Tony Blair perusteli tutkinnan keskeyttämistä Britannian kansallisella turvallisuudella, koska tutkinnan pelättiin heikentävän suhteita Saudi-Arabian hallintoon terrorisminvastaisessa taistelussa.

Al-Yamamah III

Kauppa alkoi joulukuussa 2005 koskien 72 Eurofighter Typhoon -hävittäjäkonetta, jotka korvaavat parikymmentä vuotta vanhat Tornadot. The Timesin (27.6.2007) mukaan tässä liikkui 1000 miljoonan punnan lahjus, kun koneet aseineen maksavat 15 miljardia dollaria.
Matt Doherty

Matthew James "Matt" Doherty (s. 16. tammikuuta 1992 Dublin) on irlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan yleensä oikea puolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Wolverhampton Wanderersia.
Doherty siirtyi vuonna 2010 Englantiin Wolverhampton Wanderersiin ja on edustanut seuraa siitä lähtien lukuun ottamatta kahta lyhyttä lainapestiä skotlantilaiseen Hibernianiin ja englantilaiseen Buryyn vuonna 2012. Doherty pelasi ensimmäisen valioliigaottelunsa kaudella 2011–2012 mutta Wolverhamptonin putoamisen myötä hän pääsi esiintymään Valioliigassa seuraavan kerran vasta kaudella 2018–2019, jolloin hän pelasi joukkueen kaikki 38 liigaottelua ja teki niissä neljä maalia. Samalla kaudella hän pelasi Wolverhamptonin kaikki kuusi FA Cupin ottelua joukkueen yltäessä välieriin ja teki niissä neljä maalia: viime hetken tasoitusmaalin neljännen kierroksen ottelussa Shrewsbury Townia vastaan, kaksi maalia uusintaottelussa Shrewsburya vastaan ja avausmaalin tappiollisessa välieräottelussa Watfordia vastaan.
Doherty on pelannut Irlannin juniorimaajoukkueissa ja maaliskuusta 2018 alkaen seitsemän ottelua Irlannin A-maajoukkueessa.
Sanna Risteli

Seurajoukkueessa

Ristelin liigaura alkoi OLS:issa, jossa hän saavutti SM-pronssia. OLS:ista Risteli siirtyi kajaanilaiseen Papakseen. Papaksesta hän siirtyi takaisin Ouluun, SSRA:n vahvuuteen. Kaudella 2018-2019 Risteli saavutti 100. tehopisteen rajan. 100. liigapelin hän pelasi 18.11.2017.

Maajoukkueessa

Risteli valittiin maajoukkueen leiritykseen ensimmäisen kesällä 2018 yhdessä joukkuekaverinsa Hanna Niemelän kanssa. Hän teki maajoukkuedebyyttinsä Ruotsia vastaan.

Muuta

Salibandyn erikoislehti Pääkallo.fi arvosti Ristelin Naisten Salibandyliigakauden 2016-2017 toiseksi parhaaksi puolustajaksi.
Pekka Kuorikoski

Pekka Kuorikoski on suomalainen pianisti, laulaja ja studiomuusikko. Hän on tehnyt useita levytyksiä kosketinsoittajana ja taustalaulajana ja toiminut kosketinsoittajana mm. Kirkan, Kari Tapion ja Paula Koivuniemen orkestereissa. 
Kuorikoski on laulanut esim. Digimon Adventuren tunnarin (Tuotantotalo Wernen dubbauksessa), Disneyn elokuvissa, mm. Leijonakuningas 2, laulussa "He lives in you" (hän sussa on), Tarzan sekä Karhuveljeni Koda. Tarzanissa Kuorikoski lauloi lähes kaikki elokuvan laulut. Aarreplaneetassa hän taas ääninäytteli sivurooleja.  Näiden lisäksi Kuorikoski on esittänyt tunnuslauluja eri animaatioissa. Hän on myös ääninäytellyt elokuvassa Kaunotar ja Kulkuri II – Pepin seikkailut Kulkuria, sekä Topi ja Tessu 2:ssa Pösöä.
Tonkininlahden välikohtaus

2. elokuuta 1964

Elokuun 2. signaalitiedustelua tekevä Allen M. Sumner -luokan hävittäjä USS Maddox havaitsi neljä P-4-torpedovenettä 19 km etäisyydellä. Kaksi veneistä tuli viiden merimailin päähän (9,3 km) ja kukin laukaisi yhden torpedon, joista yksikään ei osunut sataa metriä lähemmäs. USS Maddox avasi tulen viisituumaisilla (127 mm) tykeillään ja väitti saaneensa osuman yhteen veneeseen. Myöhemmin lentotukialus USS Ticonderogalta nousi neljä F-8 Crusader -hävittäjää, jotka tulittivat perääntyviä veneitä.
Yhdysvaltalaiset väittivät upottaneensa yhden torpedoveneen ja vaurioittaneensa toista. Pohjoisvietnamilaiset väittivät saaneensa Maddoxiin torpedon osuman ja ampuneensa yhden lentokoneen alas. Hyökkäyksen kohteena olleen USS Maddoxin vauriot olivat yhden 14,5 mm konekiväärin luodin osuma.
Virallisesta historiankirjoituksesta unohtunut seikka on se, että kapteeni Herrick määräsi ammuttavaksi varoituslaukauksia, jos torpedoveneet tulivat 10 000 jaardia lähemmäs. Kello 15:05 alus ampui kolme laukausta varoitukseksi. Presidentti Johnsonin hallinto ei ikinä tunnustanut tätä, vaan piti kantanaan että pohjoisvietnamilaiset aloittivat tulituksen.

4. elokuuta 1964

Elokuun 4. päivän väitetty hyökkäys on kyseenalaisempi. Sekä hävittäjät Maddox että Turner Joy olivat jälleen Desoto-tiedustelupartiossa Pohjois-Vietnamin rannikon edustalla. Hävittäjät vastaanottivat tutka- ja radiosignaaleja joiden perusteella pääteltiin pohjoisvietnamilaisten jälleen hyökkäävän. Parin tunnin ajan alukset liikehtivät voimakkaasti ja tulittivat tutkakohteita. Tapauksen sattuessa Tonkininlahdella oli yö eikä pohjoisvietnamilaisista saatu kertaakaan visuaalista havaintoa. Kaikuluotainhavainnot torpedoistakin olivat jo tuolloin operaation johtajan kapteeni John J. Herrickin mielestä ”ehkä vain yli-innokkaiden” kuulohavaintoja laivojen omista potkureista. Sääkin oikkuili. 
Yhdysvaltain laivasto väitti upottaneensa kaksi torpedovenettä, mutta mitään jälkiä tästä ei ole.
Vaikka Johnsonin hallinto puolustusministeri Robert McNamaran johdolla kiisti kytköksen, sattuivat välikohtaukset sijainniltaan ja ajankohdiltaan sopivasti etelävietnamilaisten Pohjois-Vietnamin rannikolle tekemien kommandoiskujen kanssa.

Myöhemmin presidentti Johnson kommentoi yksityisesti ”Sen mukaan mitä tiedän, laivastomme ammuskeli siellä valaita.” 
»engl. For all I know, our Navy was shooting at whales out there» 
.