google/wiki40b huggingface dataset:
Twofish

Twofish on symmetrinen salaus, joka käyttää 128-bitin lohkosalausmenetelmää ja maksimissaan 256-bittistä salausavainta. Tämä salausmenetelmä on saanut suosionsa vahvan salauksen ja nopeutensa ansiosta. Twofishin nopeus ohjelmallisissa toteutuksissa on pitkille viesteille suurin piirtein samaa luokkaa AES:n kanssa, joskin lyhyille viesteille AES on moninkertaisesti nopeampi Twofishin alustuksen hitauden vuoksi.

Kehitys

Twofish oli yksi viidestä finalistista Advanced Encryption Standard-kilpailussa, jossa valittiin DES-salauksekselle seuraajaa. Twofish on myös patentoimaton ja ilmainen.
Bruce Schneier, John Kelsey, Doug Whiting, David Wagner, Chris Hall ja Niels Ferguson kehittivät Twofish-salauksen vuonna 1998. Twofish on kehitetty Blowfish-salausmenetelmästä, jonka kehitti Bruce Schneier.

Kryptoanalyysi

Paras tunnettu hyökkäys Twofishille on vuonna 2000 Shiho Moriain ja Yiqun Lisa Yinin julkaisema typistetty differentiaalinen kryptoanalyysi, joka pätee koko salausmenetelmälle. Julkaisun mukaan on mahdollista löytää typistettyä differentiaalia noudattava lohkopari noin 2⁵¹:lla valitulla lähdetekstillä. Vuonna 2005 Schneier torjui analyysin hyödyllisyyden sellaisenaan, joskin myönsi, että kryptoanalyysiä voi ehkä käyttää tunnistushyökkäyksessä.
Samick

Historiaa

Vuonna 1958 perustettu Samick oli yksi Etelä-Korean ensimmäisistä pianovalmistajista yhdessä Chung Eum -yhtiön, Soodo Pianon ja Young Changin kanssa, jotka kaikki perustettiin 1950-luvun loppupuoliskolla. Vuonna 1971 Chung Eum ja Soodo poistuivat markkinoilta, ja korealaisiksi pianonvalmistajiksi jäivät Young Chang ja Samick. Samick lanseerasi vuonna 1960 pystypianomerkin Horugel, mutta vuodesta 1973 käytti pianomerkkinään Samickia. Yhtiö alkoi rakentaa flyygeleitä vuonna 1970 ja digitaalisia pianoja vuonna 1987. Vuonna 1990 Samick valmisti yli 100 tuhatta pystypianoa, 7 583 flyygeliä ja 7 959 digipianoa. Korean ulkopuolelle vietiin pystypianoista vajaa neljännes, flyygeleistä noin 80 prosenttia ja digipianoista noin 40 prosenttia. Vuonna 1990 Samick siirsi valmistusta Korean ulkopuolelle perustamalla pianotehtaan Indonesian Jakartaan. Vuonna 2000 yhtiö valmisti noin 35 tuhatta pystypianoa, 10 tuhatta flyygeliä ja 10 tuhatta digipianoa, mutta viennin osuus oli hieman pienempi kuin vuosikymmen aiemmin.  Samickin markkinaosuus maailman pianotuotannosta oli 1990-luvun puolivälissä noin 14 prosenttia.
Kitaroiden valmistuksen Samick aloitti maailmanlaajuisen sähkökitaravillityksen aikoihin vuonna 1965 ja ryhtyi pian yhteistyöhön texasilaisen Hondo-kitaravalmistajan kanssa. 1980-luvun alussa Samick aloitti yhteistyön yhdysvaltalaisten pianovalmistajien Baldwinin ja Wurlitzerin kanssa. Vuonna 1988 Samick-yhtiö listautui Soulin pörssiin ja hankki omistukseensa Kohler & Campbell -pianomerkin.
1990-luvun puolessavälissä Samick joutui taloudellisiin vaikeuksiin, joista se selviytyi vuonna 2003 kun uudeksi omistajaksi tuli korealainen rakennusyhtiö Speco. Pian Samick osti 60 prosenttia saksalaisen Bechstein-pianovalmistajan osakekannasta, mutta luopui omistuksestaan 2009. Vuonna 2004 Samick yritti ostaa korealaisen kilpailijansa Young Changin, mutta kilpailuviranomaiset torjuivat fuusion. Vuonna 2008 Samick osti saksalaisen vuonna 1849 perustetun Seiler-pianotehtaan. Vuonna 2009 Samick osti vähemmistöosuuden saksalaisesta Steinway & Sons -pianotehtaasta, mutta luopui omistuksesta vuonna 2013, kun Steinwayn osti John Paulson.
Ironbridge Gorge

Ironbridge Gorge, sananmukaisesti "rautasillan rotkolaakso" on kylä Severn-joen varressa Englannin Shropshiressä. Se on saanut nimensä 30 m korkeasta valurautaisesta sillasta (Iron Bridge), joka rakennettiin joen yli vuonna 1779. Ironbridgen seutua on sanottu teollisen vallankumouksen synnyinpaikaksi, koska siellä Abraham Darby I kehitti vuoden 1720 paikkeilla menetelmän, jolla voitiin jalostaa rautaa koksin avulla. Aiemmin oli käytetty miiluissa poltettua puuhiiltä, mutta koksin käyttö tuli paljon halvemmaksi. Darbyn perheen yrityksessä tehtiin rautatiekiskoja, ja hänen pojanpoikansa valoi kylän sillan. Ironbridgen ruukkialue työväen asuntoineen on Unescon maailmanperintökohde.
USS Saratoga (CVA-60)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 20. elokuuta 1994. 
12. syyskuuta 2014 laiva saapui Brownsvillen laivanpurkutelakalle.
Björn Söderberg

Björn Mikael Söderberg (1. huhtikuuta 1958 Tukholma – 12. lokakuuta 1999 Tukholma) oli ruotsalainen ammattiyhdistysaktiivi, joka kuului syndikalistiseen SAC-ammattiliittoon. Söderberg murhattiin kotiovellaan Tukholman Skärholmenin kaupunginosassa lokakuussa 1999. Söderberg oli saman vuoden syyskuussa paljastanut SAC:n Arbetaren-lehdelle, että liikealan-ammattiliitto Handelsin paikallisosaston hallituksessa istunut Robert Vesterlund oli näkyvä hahmo uusnatsien toiminnassa. Lehtiartikkelin jälkeen Vesterlund erotettiin ammattiliitosta ja myöhemmin hän irtisanoutui työpaikastaan.
Lokakuun 12. päivän iltana kolme ruotsalaista uusnatsia surmasi Söderbergin tämän asunnon ulko-ovella. Häntä ammuttiin useita kertoja, muun muassa päähän. Kaksi mukana ollutta uusnatsia tuomittiin 11 vuodeksi vankeuteen murhasta, kolmas sai lyhyemmän rangaistuksen ampuma-aserikoksesta sekä rikoksentekijän suojelusta. Ampuja kertoi oikeudessa syyksi Söderbergin tekemät paljastukset. Robert Vesterlund oli tapauksen johdosta myös pidätettynä, mutta häntä ei pysytytty yhdistämään murhaan. Sen sijaan Vesterlund sai rangaistuksen kotietsinnän yhteydessä löydetyistä laittomista teräaseista sekä dopingaineista.
Söderlingin murha sai Ruotsissa aikaan useita äärioikeiston vastaisia mielenosoituksia ympäri maata. Tukholman Medborgarplatsenille kokoontui 23. lokakuuta yli 20 000 ihmistä. Ammattiliitto SAC perusti Söderbergin muistoksi erityisen siviilirohkeuspalkinnon, joka myönnetään vuosittain hänen kuolinpäivänään.
Pohjois-Ossetia-Alania

Maantiede

Pohjois-Ossetia-Alanian tasavallan kartta, sen suurimpien taajamien ja piirikeskusten sijanti.
Pohjois-Ossetia-Alanian rajanaapurit ovat Kabardi-Balkarian tasavalta lännessä, Stavropolin aluepiiri pohjoisessa, Tšetšenian ja Ingušian tasavallat idässä sekä Georgia etelässä. Osan raja-alueesta etelässä muodostaa Georgian kiistanalainen, Venäjän itsenäiseksi tunnustama Etelä-Ossetia.
Tasavallan korkein vuori on 5034 metriin kohoava Kazbek Georgian rajalla.
Suurin joki on Terek, joka saa alkunsa etelästä Georgian puolelta ja virtaa tasavaltaan poikki luoteeseen Kabardino-Bakardian puolelle, jossa se kääntyy itään. Joki kulkee vielä pohjoisimman Pohjois-Ossetia-Alanian poikki itään ja laskee myöhemmin Kaspianmereen. 
Strategista merkitystä on esimerkiksi tieyhteydellä Etelä-Ossetiaan ja Rokin tunnelilla, jotka Venäjä on korjauttanut.

Kaupungit

Väestöstä 63,8 prosenttia oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupunkilaisia. Suurin kaupunki oli Vladikavkaz (311 693 as.). Muita alueen kaupunkeja ovat Mozdok (38 768 as.), Beslan (36 728 as.), Alagir (20 949 as.), Ardon (18 774 as.) ja Digora (10 856 as.). Kaupunkityyppisiä taajamia oli väestönlaskennan mukaan vain yksi, pääkaupungin kaupunkipiirikuntaan kuuluva ja pääkaupunkiin kiinni kasvanut Zavodskoi (16 792 as.)

Väestö

Pohjois-Ossetia-Alaniassa asui vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 712 980 henkeä.
Virallisia kieliä ovat osseetti ja venäjä.

Etninen jakauma

Vuonna 2002 Pohjois-Ossetia-Alanian väestöstä oli osseetteja 445 310 (62,70 prosenttia), venäläisiä 164 734 (23,19 prosenttia), inguušeja 21 442 (3,02 prosenttia), armenialaisia 17 147 (2,41 prosenttia), kumykkeja 12 659 (1,78 prosenttia) ja georgialaisia 10 803 (1,52 prosenttia).
Osseetit ja venäläiset ovat pääasiassa ortodoksikristittyjä, mutta osa osseeteista sekä suurin osa inguušeista ja kumykeista on muslimeita.

Talous

Pohjois-Ossetia-Alania tuotti Venäjän tilastokeskus Rosstatin mukaan vuonna 2010 yhteensä 74,84 miljardia ruplan osuuden eli 0,20 % Venäjän federaation BKT:stä. Jokaista tasavallan asukasta kohti jaettuna tämä on 105,0 tuhatta ruplaa eli noin 2 572 euroa. Tämä on 40 % Venäjän keskiarvotasosta, eli tasavalta ei ole kovin tuottava alue Venäjän BKT:n kannalta katsottuna. Maan matalimman BKT-tuottavuuden Pohjois-Kaukasian federaatiopiirin seitsemästä alueesta tämä oli kuitenkin toiseksi korkein taso.
Rudolph Brandes

Simon Rudolph Brandes (19. lokakuuta 1795 Bad Salzuflen – 3. joulukuuta 1842) oli saksalainen farmaseutti, joka piti apteekkia Bad Salzuflenissa. Hän keksi muun muassa menetelmän tropaanialkaloidien epäpuhtaalle erottelulle ja nimesi atropiinin.
Ro-49 (1943)

Palvelus

Alus katosi 15. huhtikuuta 1945 Okinawan alueella ja se poistettiin alusluettelosta 25. toukokuuta.
Henry Mäntylä

Seuraura

Mäntylä vietti junioriuransa Tampereella. Hän pelasi kaudella 2010–2011 KOOVEE:ssä, jonka jälkeen Mäntylä siirtyi kaudeksi 2011–2012 Tapparan C-nuoriin. Hän voitti siellä kauden päätteeksi C-nuorten SM-hopeaa. Kaudeksi 2012–2013 Mäntylä siirtyi Tampereen Ilvekseen. Kaudella 2014–2015 hän toimi seuran B-nuorten varakapteenina ja oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 13+16=29. Mäntylä sijoittui koko B-nuorten SM-sarjan puolustajien maalipörssissä toiseksi edellään vain Ässien Aleksi Varttinen sekä jakoi puolustajien pistepörssin viidennen sijan Varttisen ja HIFK:n Elias Ulanderin kanssa. Kauden 2015–2016 päätteeksi hän voitti A-nuorten Suomenmestaruuden.
Kaudella 2016–2017 Mäntylä debytoi Ilveksen SM-liigajoukkueessa, jossa hän pelasi kahdeksan runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Mäntylä teki liigadebyyttinsä 7. tammikuuta 2017 Pelicansia vastaan. Hänet merkittiin heti Ilveksen ykköspuolustajapariin Arto Laatikaisen viereen. Mäntylä sai ottelussa jääaikaa lopulta 16.48 minuuttia. Hän pelasi kautensa pääosin Ilveksen A-nuorissa, joiden tehokkain puolustaja Mäntylä oli tehoilla 7+13=20. Pudotuspeleissä hän jakoi joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Joona Koppasen kanssa lukemalla +3.
Huhtikuussa 2017 Mäntylä teki Ilveksen kanssa 1+1-vuotisen SM-liigasopimuksen. Alkukauden 2017–2018 hän vietti pääasiassa seuran A-nuorissa. Mäntylä pelasi kaksi SM-liigaottelua sekä 13 ottelua lainalla Mestis-joukkue Lempäälän Kisassa, kunnes Mestiksen siirtotakarajalla, helmikuussa 2018 Ilves lainasi hänet loppukaudeksi TuToon. Mäntylä voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa.
Mäntylä teki kaudeksi 2018–2019 vuoden mittaisen sopimuksen TuTon kanssa. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia.

Maajoukkueura

Mäntylä on pelannut neljä poikien maaottelua.
Jaakko Seise

Jaakko Andreinpoika Seise (oik. Jakov Andrejev Sjelajev, 14. maaliskuuta 1876 Impilahti – 12. tammikuuta 1935 Salmi) oli suomalainen liikemies, suojeluskuntalainen ja kansallissosialistinen poliitikko.
Karjalaista sukua ollut Seise syntyi Impilahden pitäjän Nietjärven kylässä ja työskenteli kansakoulun jälkeen muun muassa myymäläapulaisena ryhtyen myöhemmin harjoittamaan puutavarakauppaa ja tukinuittoa. Lisäksi hän piti omaa sekatavarakauppaa Salmin pitäjän Tuleman kylässä. Epäonnistuneiden liiketoimien jälkeen Seise pääsi vuonna 1900 Salmin tuomiokuntaan kirjuriksi ja myöhemmin Rannan tuomiokunnan arkistonhoitajaksi. Saamansa laintuntemuksen johdosta hän alkoi työskentelemään itseoppineena asianajajana, jonka jälkeen Seise pystyi aloittamaan liiketoimensa uudelleen. Hänellä oli omia hinaajia ja proomuja, jotka kuljettivat puuta Laatokan yli Pietariin ja toivat paluumatkalla muun muassa viljaa. Venäjän vallankumouksen myötä vuonna 1917 liiketoimet pietarilaisten kanssa kuitenkin tyrehtyivät. Samoihin aikoihin Seise menetti myös näkönsä.
Salmissa hän toimi aktiivisesti yhteiskunnallisessa elämässä ja sai itselleen lempinimen ”Salmin keisari”. Seise oli puuhamiehenä muun muassa paikallisessa nuorisoseurassa ja oppikouluhankkeessa. Sisällissodan sytyttyä hän oli tammikuussa 1918 perustamassa Salmin suojeluskuntaa ja toimi myös sen esikuntapäällikkönä. Kaksi vuotta myöhemmin Seise oli sokeutumisestaan huolimatta mukana Aunuksen retkikunnassa ja kuului myös aluetta hallinneeseen Aunuksen väliaikaiseen hoitokuntaan. Seisen tyttären Ninan puoliso oli niin ikään Aunuksen retkellä mukana ollut laivanvarustaja Ragnar Nordström.
1930-luvulla Seise kiinnostui kansallissosialismista ja oli vuoden 1933 eduskuntavaaleissa Suomen Kansan Järjestön ehdokkaana omalla listallaan Viipurin läänin itäisessä vaalipiirissä. Hän sai yhteensä 630 ääntä, joista 520 tuli Salmin pitäjästä. Seisen äänimäärä oli lähes neljäsosa koko SKJ:n äänisaaliista.
J. Juhani Kortesalmi

Jouko Juhani Kortesalmi (23. marraskuuta 1933 Kuusamo – 21. elokuuta 2019 Helsinki) oli filosofian tohtori, kansanedustaja ja maaherra.
Kortesalmi nousi eduskuntaan Suomen Maaseudun Puolueen listoilta vaaleissa 1970. Hän edusti koko uransa ajan Oulun läänin vaalipiiriä. Vaalikauden 1975–1979 ajan Kortesalmi oli Veikko Vennamon ohella puolueensa ainoa kansanedustaja. Hän toimi SMP:n eduskuntaryhmän puheenjohtajana vaalikauden 1979–1983 ja uudelleen vuosina 1986–1987. Presidentin valitsijamiehenä Kortesalmi oli vaaleissa 1978 ja 1988.
Eduskunnassa Kortesalmi tuomittiin 1970-luvulla kolmeen eri otteeseen Veikko Vennamon ja Rainer Lemströmin ohella kahden viikon työskentelykieltoon, kun heidän katsottiin esiintymisellään ylittäneen sopivuuden rajat. Joulukuussa 1972 varapuhemies Veikko Helle poisti Kortesalmen eduskuntasalin puhujanpöntöstä, kun tämä oli Helteen toistuvista huomautuksista huolimatta arvostellut juuri toteutunutta puoluetukilain muutosta eli niin sanottua Lex Vennamoa ja syyttänyt presidentti Urho Kekkosta asian taustavoimaksi.
J. Juhani Kortesalmi nimitettiin maaliskuussa 1989 Mikkelin läänin maaherraksi kesäkuun alusta lukien. Hänen tilalleen eduskuntaan nousi aikaisemminkin SMP:n kansanedustajana ollut Pentti Kettunen. Kortesalmi toimi maaherrana vanhojen läänien lakkauttamiseen asti syyskuun alkuun 1997.
Vuonna 1997 Oulun yliopisto nimitti Kortesalmen talonpoikaiskulttuurin dosentiksi. Kortesalmi tutki poronhoitoa.
Kortesalmi kuoli Helsingin Pakilakodissa elokuussa 2019.
HMS Opportune (G80)

Palvelus

Alus siirrettiin toisen maailmansodan päätyttyä Portsmouthiin sukellusveneiden maalilaivaksi sekä paikallislaivueeseen. Vuonna 1950 alus siirrettiin modernisoitavaksi, mistä palattuaan se siirrettiin Noren paikallislaivueeseen. Se siirrettiin Chathamin reserviin marraskuussa 1952 ja alus siirrettiin Portsmouthiin heinäkuussa 1953. Alus sijoitettiin poistolistalle 1954 ja se myytiin BISCOlle marraskuussa 1955. Alus saapui 25. marraskuuta hinattuna T. W. Wardille Milford Haveniin romutettavaksi.
Rosalia Gurovitsch

Rosalia (Rosa Ruiza Leah) Gurovitsch eli Rosa Mäkinen (13. marraskuuta 1902 Viipuri – 3. tammikuuta 1966 Kotka) oli kotkalainen parturi, josta sanotaan laulun ”Kotkan ruusu” saaneen aiheen.

Elämä

Gurovitsch oli varakasta juutalaista syntyperää, äiti oli kotoisin Turusta, isä venäjänjuutalainen, joka oli tullut sotilaana Suomeen. Rosalia meni naimisiin ei-juutalaisen viipurilaisen poliisin Lauri Mäkisen kanssa, mikä oli perheelle häpeä. Kun hän sai alaikäisenä lapsen, myöhemmin mannekiinina tunnetun Noran (Eleonora, 1920–1984), äiti teki itsemurhan. Myöhemmin pariskunta erosi, ja tytär meni kasvatiksi Gurovitschin rakastetun Eero Hirvimaan vanhemmille. Aluksi Gurovitsch teki ompelutöitä ja kielitaitoisena myös opetti kieliä. Hänen kotikielensä oli venäjä, äidinkieli ruotsi, ja lisäksi hän puhui saksaa ja englantia. Myöhemmin hän perusti Kotkaan lähelle Kantasatamaa Tukkukaupantalossa toimineen parturiliikkeen. Tyttärentyttären mukaan hän oli alkoholisoitunut, ja takahuoneessa vietettiin aikaa viinin ja laulun parissa.
Jonas Hassen Khemiri

Avoin kirje

Myös Suomessa heräsi keskustelu poliisin käyttäytymisestä, kun Dagens Nyheter julkaisi 13. maaliskuuta 2013 avoimen kirjeen muotoon puetun Khemirin artikkelin, jossa hän paheksui Ruotsin poliisin käyttäytymistä. Artikkeli on osoitettu Ruotsin oikeusministerille Beatrice Askille ja otsikoitu "Hyvä Beatrice Ask" ("Bästa Beatrice Ask"). Khemiri kertoo siinä kokemistaan ennakkoluuloista ja syrjinnästä. Khemiri arvostelee myös Ruotsin karkotuksia, joita tehdään laittomien maahanmuuttajien karkottamiseksi perustetun REVA-hankkeen nimissä. Khemiri käyttää siitä nimitystä "Vallan toimintatapa. Väkivallan käytäntö". Kirje levisi nopeasti internetissä. 14. maaliskuuta oli suositellut artikkelia Facebookissa 120 000 henkilöä, ja se on siten internetissä toiseksi levinnein ruotsinkielinen teksti. Ilmestymispäivänä sen oli avannut Dagens Nyheterin verkkosivuilla 250 000 lukijaa. Beatrice Ask vastasi artikkeliin pyytämällä Khemiriä julkiseen keskusteluun, minkä Khemiri torjui toteamalla, että teksti puhukoon puolestani. Dagens Nyheterin arvion mukaan Khemirin tekstistä voi tulla uuden rasisminvastaisuuden alku.
Blondel de Nesle

Blondel de Nesle (vaikutti vuosina 1150-1200) on yksi tunnetuimmista keskiajan truveereista. Hän oli  alemman aateliston edustaja ja kotoisin Picardiesta, Neslen kaupungista. Useita hänen nimissään julkaistuja teoksia on säilynyt ja monet teoksista ovat truveerikirjallisuuden levinneimpiä teoksia. 
Legendan mukaan Blondel de Nesle auttoi vuonna 1192 Rikhard I Leijonamielen ulos vankeudesta.
Kyösti Vaskuri

Kyösti Vaskuri (11. tammikuuta 1880 – 29. syyskuuta 1968) oli suomalainen Revonlahdella asunut räätäli, joka tuli tunnetuksi 1920-luvun lopulla aiheutettuaan Sunilan ensimmäisen hallituksen kaatumisen.
Sosialidemokraatteihin kuulunut Vaskuri haki Revonlahdella postitoimiston hoitajan paikkaa ja joutui kokemaan syrjintää, kun Revonlahden suojeluskunnan paikallispäällikkö oli antanut valintaprosessin aikana kielteisen lausunnon Vaskurista tämän poliittisten mielipiteiden takia. Tapauksesta nousi kohu, joka sai kansalliset mittasuhteet, kun tuolloin vallassa ollut Sunilan I hallitus kaatui joulukuussa 1928 sosialidemokraattien tekemään välikysymykseen suojeluskuntien omavaltaisesta toiminnasta. Välikysymyksessä mainittiin esimerkkeinä Vaskurin tapaus sekä Tampereen valtauksen 10-vuotisjuhlissa keväällä 1928 sattunut tapaus, jossa suojeluskuntalaiset olivat vetäneet Suomen lipun kaupungintalon salkoon ilman viranomaisten lupaa. Porvarillisessa lehdistössä hallituksen kaatumista näin vähäiseen asiaan pidettiin yleisesti naurettavana.
Kyösti Vaskuri oli vuonna 1934 mukana perustamassa Revonlahdelle yksityistä Väinölän hautausmaata seurakunnasta eronneita varten. Hänet on myös itse haudattu sinne.
Väinö Linnan Täällä Pohjantähden alla-kirjan 3. osassa viitataan Vaskurin tapaukseen opettaja Pentti Rautajärven Pentinkulman urheilukentän vihkiäisissä pitämässä puheessa ja sen aikaansaamassa herrasväen jälkikeskustelussa (Maan hallitus kaatuu jonkin räätäli Vaskurin takia. Sitä nimitetään kansanvallaksi). Vaskurin tapausta pidettiin keskustelussa osoituksena parlamentarismin rappiosta ja maan hallitusmuodon viheliäisyydestä.
Uchida-ryū tanjōjutsu

Uchida-ryū tanjōjutsu tai sutekki-jutsu (engl. kielen sanasta stick) on Uchida Ryōgorōn (1837-1921) kehittämä japanilainen taistelutaito, jossa käytetään aseena Meiji-kaudella muotiin tullutta länsimaista kävelykeppiä. Tanjō merkitsee lyhyttä keppiä. Lajin tekniikat on sovellettu jo olemassa olleista jōjutsu-tekniikoista. Uchida Ryōgorōn tavoitteena oli popularisoida jōjutsua. Tanjōjutsua harjoitellaan vain Shindō Musō-ryū jōjutsun yhteydessä, ei itsenäisenä taistelulajina.

Tanjō - kävelykeppi

Uchida-ryū tanjōjutsussa käytettävän tanjōn vakiopituus on 3 shakua pitkä eli 90.9 cm ja se on valmistettu valko- tai punatammesta. Käytännössä kävelykepin pituus voi vaihdella käyttäjänsä pituuden mukaan mutta Uchida-ryū tanjōjutsussa 91 cm on standardipituus. Uchida-ryū tanjōjutsusta on olemassa kaksi ryū-haa, joista Uchida Ryōgorōn muodossa harjoitellaan oikealla kävelykepillä. Tämä ryū-ha on paljon harvinaisempi kuin Uchida Ryōgorōn pojan Uchida Ryōhein luoma Uchida-ryū tanjōjutsu muoto, jossa käytetään 3 shakun mittaista suoraa tanjōa.
Kaiadas

Kaiadas (m.kreik. Καιάδας, lat. Caeadas) tai Keadas (Κεάδας, lat. Ceadas) oli antiikin ajan Spartassa syvä rotko tai halkeama, johon heitettiin kuolemaantuomitut rikolliset sekä perinteisen käsityksen mukaan myös elinkelvottomiksi todetut lapset. Se sijaitsi Taygetos-vuorella.
Kaiadas on tulkittu samaksi kuin niin kutsuttu Trýpin luola Trýpin kylän lähellä, noin kymmenen kilometriä nykyisestä Spártista länteen Kalamátaan johtavan tien varrella. Luola on noin 50 metriä pitkä kallionhalkeama ja vastaa monin tavoin antiikin aikaisia kuvauksia Kaiadaksesta. Sieltä on löydetty muun muassa ihmisten luita. Luut ovat kuitenkin enimmäkseen aikuisten luita, ja ainoastaan yksi luuranko kuuluu noin 10-vuotiaalle lapselle. Tämän perusteella on kyseenalaistettu, heitettiinkö Kaiadakseen todella myös lapsia.
Kaiadas mainitaan muun muassa sotapäällikkö Pausaniaan tapauksessa, sillä spartalaiset olivat aikeissa heittää tämänkin ruumiin Kaiadakseen, mutta päättivät lopulta haudata sen. Herodotos mainitsee spartalaisten heittäneen Dareioksen lähettiläät kaivoon, mutta tätä ei yhdistetä missään Kaiadakseen.
Ateenassa Kaiadasta vastasi Barathron.
Boris Tadić

Nuoruus

Tadić syntyi Bosnia-Hertsegovinassa, Jugoslaviassa. Hänen isovanhempansa surmattiin heidän serbikansallisuutensa vuoksi toisen maailmansodan aikana natsi-Saksan ja fasistisen Italian kontrolloimaa itsenäisen Kroatian valtiota hallinnut kroaattinationalistinen Ustaša. Tadić kävi koulua Belgradissa ja valmistui Belgradin yliopistosta sosiaalipsykologian laitokselta. Hän opetti psykologiaa belgradilaisessa lukiossa.

Poliitikkona

Tadić liittyi keskustavasemmistolaiseen, sosiaalidemokraattiseen Demokraattiseen puolueeseen vuodesta 1990 hoitaen useita tehtäviä puolueessa ja hänet valittiin kaksi kertaa sen varapuheenjohtajaksi. Vuonna 2000 hänestä tuli Jugoslavian liittotasavallan (myöh. Serbia ja Montenegro) viestintäministeri ja 2003 Serbia ja Montenegron puolustusministeri.
Tadić valittiin 2003 Serbia-Montenegron parlamenttiin ja 2004 Serbian parlamenttiin, kansalliskokoukseen sekä myöhemmin samana vuonna puolueensa puheenjohtajaksi edellisvuonna murhatun Zoran Đinđićin seuraajaksi.
Vuoden 2004 presidentinvaalissa hän sai ensimmäisellä kierrokselle 27,3 % äänistä ja voitti toisella kierroksella 27. kesäkuuta 2004 Tomislav Nikolićin 53,24 %:n äänisaaliilla. Hän vannoi virkavalansa 11. heinäkuuta 2004.
Tadić on ensimmäinen enemmistöltään ortodoksisen Serbian valtionpäämies, joka on tavannut katolisen kirkon päämiehen, paavin. Tämä tapahtui 28. syyskuuta 2005 vierailulla Vatikaanissa, jossa hän tapasi paavi Benedictus XVI:n.
Boris Tadić oli myös ensimmäinen ulkomainen presidentti, joka vieraili Montenegrossa maan itsenäistyttyä erottuaan valtioliitosta Serbian kanssa 2006 - samalla Tadićista tuli ensimmäinen itsenäisen Serbian presidentti. Montenegron-vierailua pidettiin tärkeänä symbolisena eleenä. Tadić oli ainoa Serbian edustaja, joka tapasi Yhdistyneiden kansakuntien Kosovon erityislähettilään presidentti Martti Ahtisaaren hänen esitellessään helmikuun 2007 alussa suunnitelman maakunnan kohtalosta. Serbian hallitus kieltäytyi tapaamasta Ahtisaarta vedoten siihen, että maassa oli juuri järjestetty vaalit, eikä uusi parlamentti ollut vielä kokoontunut.
Boris Tadić valittiin uudelleen Serbian presidentiksi helmikuussa 2008 presidentinvaalin toisella kierroksella. Hänen äänisaaliinsa oli 51 % äänistä kilpakumppanin Tomislav Nikolićin jäädessä noin 48 %:iin äänistä.
Tadić vieraili ortodoksisena jouluna (7. tammikuuta 2010) Decanin luostarissa Kosovossa, mikä herätti ristiriitoja kosovolaisten ja serbien kesken.
RN Ariel

Palvelus

Alus upposi 12. lokakuuta 1940 Cape Passeron taistelussa.
Antônio Zattera

Antônio Zattera (25. heinäkuuta 1899 – 16. lokakuuta 1987) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 12. elokuuta 1923 ja nimitettiin Pelotasin hiippakunnan piispaksi 31. tammikuuta 1942. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi João Batista Becker, jota avustivat José Baréa ja Cândido Julio Bampi.
Zattera osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän erosi tehtävistään piispana 1. syyskuuta 1977.
Zattera perusti Pelotasin katolisen yliopiston.