google/wiki40b huggingface dataset:
Charles Burns

Charles Robert Burns (s. 27. syyskuuta 1955 Washington) on yhdysvaltalainen sarjakuvataiteilija ja kuvittaja. Hän asuu puolisonsa, taidemaalari Susan Mooren ja kahden tyttärensä kanssa Philadelphiassa.

Uran alkuvaiheet

Charles Burns opiskeli vuosina 1977–1979 maalausta ja kuvanveistoa Kalifornian yliopistossa Davisissa. Hänen ensimmäisiä töitään olivat kuvitukset Sub Pop -fanzinelle, josta samanniminen levymerkki sai myöhemmin alkunsa.
Vuonna 1981 Burns tutustui Art Spiegelmaniin, joka innosti häntä siirtymään sarjakuvan pariin. Burns piirsi vuoteen 1991 asti sarjakuvia (mm. Dog Boy ja Big Baby) Spiegelmanin avantgardistiseen RAW-sarjakuvalehteen. Vuonna 1983 hän aloitti meksikolaisen vapaapainijan asuun sonnustautuneesta yksityisetsivästä kertovan El Borbah -sarjan Heavy Metal -lehdessä.
1980-luvun puolivälissä Burns vietti noin kaksi vuotta Italiassa. Tuolloin hän tuli tunnetuksi myös Euroopassa, jossa useat lehdet julkaisivat hänen sarjakuviaan.

Musta aukko

Vuonna 1993 Burns aloitti suurtyönsä nimeltä Musta aukko (Black Hole), kauhua ja kauneutta yhdistävän vieraantumistarinan viruksesta, joka leviää 1970-luvun Seattlessa nuorten joukossa ja aiheuttaa näissä outoja ruumiillisia muutoksia. Sarjan viimeinen osa ilmestyi vuonna 2004. Seuraavana vuonna Pantheon Books julkaisi 368-sivuisen kovakantisen painoksen, joka sisälsi kaikki kaksitoista osaa hieman muutettuina versioina. Teos ilmestyi suomeksi vuonna 2007.

Kuvitustyöt

Sarjakuviensa lisäksi Burns on muun muassa piirtänyt Iggy Popin albumin Brick by Brick kannen ja kuvittanut The Coca-Cola Companyn OK Soda -virvoitusjuomamerkin tölkkejä ja mainosmateriaalia 1990-luvun puolivälissä.

Tyyli

Burnsin kuvamaailmassa on vaikutteita ja lainauksia amerikkalaisista 1950-luvun alun kauhusarjakuvista (ennen McCarthyn ajan Comics Code -säännöksiä), mutta myös 1980-luvun mainostyylin kaltaista viileää estetiikkaa.
Tarki Kangas

Tarki Ilari Kangas (s. 1969) on rikollisjärjestö M.O.R.E.:n entinen johtaja. Hänen isänsä on entinen poliisi Pekka Erkkilä.
Marraskuussa 1992 Hauhon kihlakunnanoikeus tuomitsi Kankaan viideksi vuodeksi vankeuteen törkeästä petoksesta ja törkeästä ryöstöstä. Tuomio liittyi niin sanottuun Hattulan valuuttaryöstöjuttuun, jossa eräältä liikemieheltä varastettiin noin 2,2 miljoonaa markkaa markkoina ja Ruotsin kruunuina. Pekka Erkkilä oli myös syytettynä tapauksesta, mutta oikeus hylkäsi hänen syytteensä kesäkuussa 1993.
Tammikuussa 2000 Kangas tuomittiin Tampereen käräjäoikeudessa 9 vuodeksi vankeuteen niin sanotusta Ruoveden huumejutusta. Tapauksessa ammattimainen liiga toi hasista Suomeen Espanjasta ja Hollannista lähes 160 kiloa, jota kaupattiin ympäri Suomea Seinäjoen ja Janakkalan jakelupisteistä. Hasiksen lisäksi heillä oli kaupan pieniä eriä amfetamiinia. Turun hovioikeus tuomitsi Kankaan tapauksen johdosta 10 vuodeksi vankeuteen. Kyseisessä tapauksessa takavarikoitiin Suomen siihen mennessä suurin yksittäinen huume-erä, 94 kiloa.
Kangas ja Pekka Erkkilä tuomittiin marraskuussa 2009 Helsingin käräjäoikeudessa vankeuteen törkeästä petoksesta ja törkeän petoksen yrityksestä.
Maaliskuussa 2012 Kouvolan hovioikeus tuomitsi Kankaan 2 vuodeksi 7 kuukaudeksi vankilaan törkeästä kiristyksestä ja sen yrityksestä. Hänen lisäkseen oikeus langetti Simeon Kärkkäiselle 2 vuoden 6 kuukauden ja Mika Tapio Leivoselle 2 vuoden 5 kuukauden vankeusrangaistuksen törkeästä kiristyksestä. Hovioikeuden päätöksen mukaan miehet olivat perineet velkoja ilman perusteita ja rahojen vaatimiseen oli liittynyt uhkailua. Kymenlaakson käräjäoikeus oli aiemmin hylännyt syytteet aiheettomina.
Toukokuussa 2012 Kankaalle luettiin Pirkanmaan käräjäoikeudessa syyte törkeästä kiristyksestä. Syyttäjän mukaan Kangas ja viisi muuta olivat perineet olemattomia velkoja yhteensä yli 270 000 euroa Vaasassa, Tampereella ja Helsingissä. Näyttö perustui suurelta osin poliisin salaa nauhoittamiin puhelinkeskusteluihin, joissa käytettiin syytteen mukaan peitekieltä. 15. kesäkuuta 2012 Kangas tuomittiin vuodeksi ja kahdeksaksi kuukaudeksi vankeuteen. Samassa jutussa tuomittiin törkeästä kiristyksestä kahdeksi vuodeksi vankeuteen Hells Angels MC:n jäsen Harri Juhani Nääppä, sekä Mika Leivonen törkeästä kiristyksestä puoleksitoista vuodeksi vankeuteen.
El efecto mariposa

Juoni

Luis (Coque Malla) on 20-vuotias espanjalaisopiskelija, joka matkustaa Madridista Lontooseen suorittamaan taloustieteen kurssin. Hän matkustaa määräilevän äitinsä Noelian (Rosa María Sardá) kanssa ja asuu hetken Oswaldin (James Fleet) kanssa asunnossa, joka on hänen tätinsä Olivian (María Barranco) naapurissa. Vaikka Luis ei ole koskaan tavannut tätiään ennen, hän muuttaa hänen luokseen. Olivialla on myrskyisä parisuhde televisionäyttelijä Duncan McHalen (Peter Sullivan) kanssa, joten asunnossa tilanne on usein aika kaoottinen. Pian Noelia palaa takaisin kotiinsa Madridiin ja Duncan, joka jää kiinni pettämisestä, muuttaa pois asunnosta. Luis ja Olivia jäävät kahdestaan ja huomaavat pian olevansa rakastumassa toisiinsa.

Tuotanto

El efecto mariposan kuvaukset alkoivat 24. heinäkuuta 1995 ja päättyivät 9. syyskuuta 1995. Elokuvan kuvauspaikkoina olivat Madridin kaupunki Espanjassa ja Lontoon kaupunki Britanniassa. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat espanjalainen Fernando Colomo Producciones Cinematográficas, ranskalainen Mainstream S.A. ja brittiläinen Kestrel Two Limited. Elokuvan tuottamiseen osallistuivat myös espanjalaiset Televisión Española ja Canal+ España sekä ranskalainen Canal+.

Julkaisu

El efecto mariposa sai ensi-iltansa Espanjassa 20. joulukuuta 1995 ja oli Universal Pictures International Spain S.L.:n teatterilevittämä. Elokuva tuotti Espanjassa 973 006 euron lipputulot.
Valhalla nousee

Valhalla nousee (2001) on Clive ja Dirk Cusslerin kirjoittama jännitysromaani.
Kesäkuu 1035;  Kuusi viikinkialusta saapuu Uuden Maailman rannikolle; he kotiutuvat ja rakentavat siirtokunnan.  Onnettomasti sattuu kuitenkin että huomattavan retkikunnan ollessa haravoimassa aluetta nousee intiaanien kanssa kahakka: nämä eivät ymmärrä viikinkien omistushalua karjaan ja varastavat sitä; siirtokunta hakee karjan pois ja katkaisee varkailta toisen käden.  Tästä nousee täysi sota joka päättyy viikinkien tuhoon.
Karibianmeri 1894; amerikkalainen sotalaiva USS Kearsage tapaa omituisen aluksen; se on sukellusvene johon heidän aseensa eivät tehoa mutta joka puskee heidän kylkeensä aukon; sotalaiva päätyy matalikolle - mutta outoa sukellusvenettä ei enää nähdä.
Heinäkuu 2003; Eteläisellä Tyynellämerellä purjehtinut risteilyalus Emerald Dolphin  syttyy palamaan sabotaasista; paikalle osunut NUMAn alus, brittiläinen konttilaiva ja sota-alus pelastavat valtaosan matkustajista; tosin tutkimusalus vaurioituu pahasti ennen kuin isommat alukset ehtivät paikalle. 
Dirk Pitt johtaa pelastustyötä tehokkaaseen tapaansa - mutta normaalitapaansa antaa kunnian muille.
Palanut hylky uppoaa satamaan hinattaessa ja kun Pitt sukeltaa sitä tutkimaan hänen tukialuksensa kaapataan; monimutkaisen yrittämisen tuloksena alus saadaan takaisin ja Pitt upottaa kaapparin raketinheittimellä.  
Nyt alkaa huima seikkailu pitkin maailmaa.
Toinenkin risteilyalus, sukellusvene Golden Marlin, upotetaan ja sen pelastusvälineet sabotoidaan; Pitt ja Giordino onnistuvat pelastamaan aluksen matkustajineen.
Syyksi  temppuihin paljastuu alusten uudentyyppinen koneisto joka aiotaan kaapata keksijältä; se ei onnistu ja myöhemmin kirjassa Hurrikaanin silmässä ainakin yksi NUMAn tutkimusalus käyttää tällaista koneistoa jonka avulla hinaa turvaan myrskyn armoille hylätyn uivan hotellin.
Tarina huipentuu rajuun taisteluun jättimäisen LNG-tankkerin ja turistisukellusveneen välillä; tankkeri oli tarkoitus räjäyttää New Yorkin satamassa. 
Pitt ja Giordino estävät hankkeen ja juonittelijat saavat surmansa tankkerin upotessa heidän pakoaluksensa päälle. 
Hankkeen johtaja tekee itsemurhan huomatessaan sen ainoaksi vaihtoehdoksi.
Pitt ystävineen löytää Hudson-joelta vedenalaisen tunnelin joka johtaa suureen luolaan; siellä makaavat kuusi viikinkilaivaa aarteineen sekä juuri salaperäinen sukellusvene; se osoittautuu Jules Vernen romaanissa esiintyvät NAUTILUS -aluksen samannimiseksi esikuvaksi.
Meritxellin Neitsyt Maria

Legenda

Patsaaseen liitetyn legendan mukaan eräänä loppiaisena 1100-luvulla kyläläiset olivat menossa jumalanpalvelukseen Canilloon, kun he huomasivat patsaan. Se oli talvella poikkeuksellisesti kukkivan koiranruusun juurella. Seurakunnan papin johdolla kyläläiset siirsivät patsaan Canillon kirkkoon. Seuraavana aamuna patsas oli kadonnut, ja se oli jälleen kyseisen koiranruusun juurella. Koko kylä meni katsomaan ihmettä, ja kaikki tajusivat, että paikalle pitää rakentaa kappeli, koska patsas halusi pysyä nimenomaisessa sijainnissa.

Andorran suojeluspyhimykseksi

Arvostus Meritxellin Neitsyt Mariaa kohtaan kasvoi hiljalleen, ja siitä kasvoi 1800- ja 1900-lukujen aikana kansallissymboli. Andorran laaksojen yleiskokous julisti sen vuonna 1873 Andorran suojeluspyhimykseksi. Katolisen kirkon virallisen tunnustuksen se sai kuitenkin vasta vuonna 1914 paavi Pius X:ltä. Päätöksestä ilahtanut yleiskokous julisti 8. syyskuuta Andorran kansallispäiväksi.
Eva Liljeblom

Eva Helena Maria Liljeblom (s. 4. tammikuuta 1958 Oulu) on suomalainen kauppa- ja taloustieteilijä. Hän toimii rahoitustieteen professorina Svenska handelshögskolanissa ja oli korkeakoulun rehtori 2010–2015.

Henkilöhistoria

Eva Lilbeblom syntyi metsänhoitaja Einar Liljeblomin ja Rauha Lahden perheeseen. Liljeblom valmistui Svenska handelshögskolanista kauppatieteiden maisteriksi vuonna 1981 pääaineenaan rahoitus. Kauppatieteiden lisensiaatiksi hän valmistui vuonna 1984 ja väitteli kauppatieteiden tohtoriksi vuonna 1989. Liljeblom aloitti työuransa Svenska handelshögskolanissa vuonna 1980 assistenttina. Oltuaan väittelynsä jälkeen Tukholman kauppakorkeakoulussa tutkijatohtorina 1990–1992 hän on hoitanut professuuria Svenska handelshögskolanissa syksystä 1992 lähtien. Hän on Vaasan yliopiston ja Lundin yliopiston kunniatohtori. Liljeblom on ollut muun muassa Stockmannin, Kuntarahoituksen (pj. viimeiset vuodet) ja Veikkauksen hallituksissa ja toimii nyt muun muassa Fennian hallituksessa.
Liljeblomille myönnettiin Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan I lk:n ritarin kunniamerkki 2006 ja Suomen Leijonan komentajamerkki 2014.
Chianti

Chianti on italialainen punaviini. Sitä tuotetaan Keski-Italiassa Toscanan alueella Sienan, Arezzon, Pisan, Pistoian ja Praton maakuntien sekä Firenzen metropolikaupungin alueella. Chianti DOP -laatuviinien (DOCG, Classico, Vin Santo del Chianti, Vin Santo del Chianti Classico) tuotantomäärä on vuosittain runsas miljoona hehtolitraa (1,14 milj. hl vuonna 2016).
Chianti sekoitetaan eri rypäleistä tavallisesti siten, että siinä on 70 % Sangiovesea, 15 % Canaioloa ja 15 % Malvasia Biancaa. Chiantit ovat puolikovia ja keskitäyteläisiä viinejä. Niiden maku on kevyehkön marjainen.
Chiantia valmistetaan seitsemänä eri variaationa: Classico, Rùfina, Colli Senesi, Colli Fiorentini, Montalbano, Colli Aretini ja Colline Pisane. Näistä vain Chianti Classico on peräisin Chiantin viljelyn sydänmailta. Normaalisti Chianti kypsyy 4–7 kuukautta. Pidempään, 38 kuukautta, kypsynyttä Chiantia voi kutsua Chianti Riservaksi. Viinipullon kaulassa oleva mustan kukon (Gallo nero) leima tarkoittaa, että viinintuottaja kuuluu Classicon alueen osuuskuntaan.
Chiantille leimallista on usein pullon alaosan ympärille tehty niinipunos. Sen keksijänä pidetään vuosina 1809–1880 elänyttä paroni Bettino Ricasolia, joka on myös vakiinnuttanut nykyisen Chianti-reseptin.
Primitiivinen kulttuuri

Primitiivinen kulttuuri (varhaiskantainen kulttuuri) eli alkukulttuuri tarkoittaa vanhoissa kulttuuriantropologian teksteissä kulttuuria josta puuttuvat nykyaikaisuuden ja taloudellisen kehityksen merkit. Tämän mukaan tyypillinen primitiivinen kulttuuri on metsästäjä-keräilijöiden liikkuva nomadimainen ryhmä-elämänmuoto, jossa ihmiset asuvat tilapäisissä majoissa tai teltoissa ja liikkuvat riistan ja muiden luonnon antimien perässä. Näitä olivat muun muassa Australian aboriginaalit. Tällöin primitiivisyyden kriteerinä pidetään ruuanhankintatapaa. Primitiivisenä pidetään myös liikkuvaa maan- tai puutarhaviljelyä. Edward Burnett Tylorin mukaan primitiivistä kulttuuria luonnehtii animismi, usko henkiin. Eri primitiiviset kulttuurit eroavat toisistaan huomattavastikin. 
Kaikki ihmiskulttuuri on alun perin primitiivistä. Primitiivisiin kulttuureihin on suhteuduttu monin tavoin. Alun perin tieteellisesti rasistiset antropologit leimasivat primitiiviset kulttuurit kehittymättömien tai (uskontopiireissä) rappeutuneiden ihmisten luomiksi, jotka tulisivat häviämään korkeakulttuurin eli sivilisaation tieltä. Tämän vuoksi itse sana primitiivi on virheellisesti omaksuttu tarkoittamaan jotain "alkukantaisen huonoa".
Primitiivisyyttä on tutkittu poliittis-filosofisesti yhteiskunnan mallina pääasiassa sivilisaatiokritiikin kautta. Anarkoprimitivismi yhdistää alkukulttuurin anarkismiin.
Madden NFL 13

Uudistuksia

Pelin fysiikkaa päivitettiin edelliseen peliin nähden, jonka myötä taklaukset tuntuvat todellisemmilta. Pelissä on myös uudenlainen uratila "Connected Careers", joka toimii online ja offline uratilassa. Moninpelissä on mahdollista pelata parhaimmillaan 32 pelaajalla. "Connected Careers" antaa mahdollisuuden pelata, joko itse luodulla tai oikealla pelaajalla tai valmentajalla. Uratilassa moninpeliin on tuotu XP systeemi, joka palkitsee pelaajaa hänen saavutuksista ja auttaa kehittämään taitojaan. Lisäksi pelaaja voi nostaa omaa "legacy" pisteitä, jonka avulla hänestä voi tulla NFL:n yksi legendoista.

Arvostelu

Peli sai kokonaisuutena positiiviset arvostelut. GameRankings ja Metacritic laskivat keskimäärin parhaimmat arvosanat PS3 ja Xbox 360 konsoleille, jotka saivat hieman yli 80 pistettä sadasta. Keskimäärin huonoimmat arvosanat sai PlayStation Vita, joka keräsi 63 pistettä sadasta.
Juhana Perkki

Väinö Kaarlo Juhana Perkki (vuoteen 1934 Berg;  25. lokakuuta 1915 Hiitola – 14. helmikuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen majuri, kustannusjohtaja ja kirjallisuuden suomentaja. Hän suomensi muun muassa Tenavat-sarjakuvaa.

Henkilöhistoria

Perkin vanhemmat olivat lääketieteen lisensiaatti Väinö Kalle Pekka Perkki ja Ida Anna Maria Augusta Gunmmerus. Perkki pääsi ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1934 ja kävi sitten Merisotakoulun merikadettikurssin 1936–1939. 
Talvisodan aikana hän oli Laatokalla sijainneen Rautaveräjän linnakkeen päällikkönä ja sodan loppuvaiheissa hän johti Mantsin saaren puolustusta komppanianpäällikkönä. Välirauhan aikana Perkki oli erään maalinnakkeen päällikkönä ja hän suoritti kenttätykistön kapteenikurssin 1941. Jatkosodan alussa Perkki toimi patteriston päällikkönä Kannaksella, Itä-Karjalassa ja viimeksi Syvärillä. Kesällä 1944 Perkki toimi Kenttätykistörykmentti 2:ssa patteristoupseerina ja patteriston komentajana osallistuen Laatokan Karjalassa käytyihin taisteluihin.
Sodan päätyttyä Perkki toimi 1944–1947 Turun Rannikkotykistörykmentissä Utön linnakkeen päällikkönä ja viimeksi hän oli toimistopäällikkönä Merivoimien esikunnassa. Hän erosi puolustusvoimain palveluksesta 1948 ja opiskeltuaan Svenska Handelshögskolanissa valmistui diplomiekonomiksi 1949. Perkki oli sitten vuodesta 1949 Helsingin Sanomia kustantavan Sanoma Osakeyhtiön palveluksessa ensin konttoripäällikkönä ja sitten kustannusjohtajana aina eläkkeelle jäämiseensä saakka 1977.

Kirjallinen tuotanto

Perkki on kirjoittanut pakinoita sekä suomentanut kaunokirjallisuutta ja dekkareita. Tunnetuin Perkin suomentamista teoksista on William Goldingin romaani Kärpästen herra. Hän on myös suomentanut Charles M. Schulzin Tenavat-sarjakuvaa sekä Masi-sarjakuvaa.
Kumtorkalan piiri

Kumtorkalan piiri (ven. Кумторкалинский район, Kumtorkalinski raion) on kunnallinen itsehallintoalue Dagestanissa Venäjällä. Vuonna 1993 perustetun piirin pinta-ala on 1256 neliökilometriä. Asukkaita on 23 300 henkeä (vuonna 2009).
Kumtorkalan piiri sijaitsee Dagestanin keskiosan tasankoseudulla. Pohjoisessa se rajoittuu Babajurtin piiriin, idässä Kaspianmereen ja Mahatškalan kaupunkiin, etelässä Buinakskin piiriin sekä lännessä Kiziljurtin piiriiin.
Piiriin kuuluu Tjuben kaupunkimainen taajama (kaupunkikunta) sekä 6 maalaiskuntaa: Adžidada, Almalo, Korkmaskala, Šamhal-Jangi-Jurt, Temirgoje ja Utškent. Hallinnollinen keskus on Korkmaskalan kylä, josta on 12 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Mahatškalaan. Asutuskeskuksia on yhteensä 8.
Asukkaista 66,8 % on kumykkeja, 23,4 % avaareja, 7,5 % dargeja ja 0,6 % lakeja. Kaupunkiväestön osuus on 28,2 % (vuonna 2009).
Seudun pääelinkeinoja ovat maanviljely ja karjanhoito. Tjubessa toimii teräsbetonirakennetehdas ja mylly.
Kulttuurilaitoksia ovat kolme taidekoulua, piirin kulttuuri- ja vapaa-ajankeskus, kirjastolaitos sekä kylien kulttuuri- ja kerhotalot. Paikallislehtenä ilmestyy kumykin- ja venäjänkielinen Sarihum.
Piirin alueella sijaitsee Sarihumin luonnonsuojelualue.
Jazva

Jazva (ven. Я́зьва) on joki Permin aluepiirissä Venäjällä. Sen kaksi ylähaaraa saavat alkunsa Kvarkuš-harjanteelta. Joki virtaa soisen alangon läpi ja laskee Krasnovišerskin kaupungin luona Kaman vesistöön kuuluvaan Višeraan. Joen pituus on 162 kilometriä ja sadealue 5 900 neliökilometriä.
Jazvan varrella asuu jazvan komia puhuva pieni komiryhmä.
George Lopez

George Lopez (s. 23. huhtikuuta 1961) on yhdysvaltainmeksikolainen koomikko ja näyttelijä. Hän syntyi Los Angelesissa, Kaliforniassa.
Lopez nousi maineeseen stand up -koomikkona. Hän on esiintynyt myös elokuvissa ja julkaissut komediastaan levyjä, jotka ovat tuoneet tähdelle Grammy-ehdokkuuksiakin. Vuosina 2002–2007 hän oli George Lopez -televisiosarjan pääosassa. Ohjelman muita esiintyjiä olivat Constance Marie, Belita Moreno, Masiela Lusha, Luis Armand Garcia, Valente Rodriguez, Emiliano Díez ja Aimee Garcia.
Lopezilla on tähti Hollywood Walk of Famella. Kärsittyään munuaistaudista hän sai vuonna 2005 munuaisensiirrossa terveen sisäelimen Ann-vaimoltaan.
Pyhä Hormisdas

Pyhä Hormisdas (k. 523) oli paavina 20. heinäkuuta 514 – 6. elokuuta 523. Hän syntyi Frosinonessa, lähellä Roomaa. Tullessaan paaviksi hän oli leskimies. Hänen pojastaan tuli myöhemmin paavi Pyhä Silverius.
Hormisdaksen paaviuskausi kului monofysitismin aiheuttaman kirkon kahtiajaon sovittelussa. Sovittelu oli tuloksekasta, ja Konstantinopolin patriarkaatti liittyi takaisin Roomaan vuonna 519, jolloin sovittiin käytettäväksi Hormisdaksen uskontunnustusta.
Futurismi

Futurismi Venäjällä

Futuristien taiteellisella sanomalla oli paljon vaikutusta Euroopassa. Se levisi myös muun muassa Venäjälle ja Neuvostoliittoon kubofuturismina, jossa sitä käytti vallankumousaatteen hyväksi muun muassa Vladimir Majakovski ennen kuin sosialistinen realismi korvasi muut taidesuuntaukset. Venäjällä tehtiin vuonna 1913 ensimmäinen futuristinen ooppera Voitto auringosta.

Futurismi ja uusromantiikka

Futurismiksi kutsuttiin myös 1980-luvun alussa suosittua popmusiikin ja muodin suuntausta. Muodille oli tyypillistä voimakas meikkien käyttö sekä miehillä että naisilla sekä värikkäät asut, röyhelöpaidat, pitsit ja vaatekoristelu. Myös uusromantiikaksi kutsuttu tyyli syntyi Lontoon Blitz-klubilla. Pukeutumiseen ja meikkaukseen vaikutteita tuli goottikulttuurista. Futurismiin liitettyjä yhtyeitä olivat mm. Duran Duran, Spandau Ballet, Ultravox  ja Culture Club. Musiikillisesti tyyliin vaikuttivat Kraftwerk, Roxy Music ja siitä lähtöisin oleva Brian Eno sekä David Bowie.
Jukataninpeukaloinen

Levinneisyys

Jukataninpeukaloista tavataan Meksikossa Jukatanin niemimaalla ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 9 700 km². Lajin populaatioksi on arvioitu 20 000–49 999 yksilöä ja sen kannankehitys on vakaa. Se on kuitenkin luokiteltu silmälläpidettäväksi, koska sen levinneisyysalue on pieni ja koska sen elinympäristöt ovat uhattuna.
Saturnuksen vararengas

Julkaisun ongelmat

Albumia ei koskaan virallisesti julkaistu, koska yhtyeen uusi rumpali Janne Hurskainen lähti yhtyeestä juuri nauhoitusten jälkeen. Levyn kappaleista osa päätyi uudelleennauhoitettuina versioina vuonna 1997 julkaistulle albumille Senssit/Förbannade ja osa vuonna 1996 julkaistulle Parhautta-kokoelmalevylle. Osa kappaleista oli jo julkaistu Voitto-EP:llä. Albumin nauhat olivat unohduksissa pitkän aikaa, mutta kun ne löydettiin vuonna 2000, ne laitettiin MP3-tiedostoina ilmaiseksi ladattavaksi yhtyeen kotisivulle.
Veli Siikala

Reino Veli Siikala (11. syyskuuta 1905 Padasjoki – 3. huhtikuuta 1995 Kemi) oli suomalainen päätoimittaja.
Siikalan vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Matti Siikala ja Anna Elisabet Arola. Hän pääsi ylioppilaaksi 1925 ja opiskeli jonkin aikaa Helsingin yliopistossa. Siikala oli Kemissä ilmestyneen Pohjolan Sanomien toimittaja vuodesta 1928 alkaen ja toimitussihteeri vuodesta 1937 alkaen. Lehden päätoimittaja hän oli 1939–1940 ja 1944–1972. 
Siikala oli Kemin kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1945 ja kaupunginhallituksen jäsen vuodesta 1951. Hän oli Maaseutulehtien liitto ry:n johtokunnan, Lapin maakuntaliiton hallituksen ja maalaisliiton puoluevaltuuskunnan jäsen.
Veli Siikala oli naimisissa vuodesta 1932 Aira Orvokki Kososen kanssa. Heidän poikiaan olivat ylijohtaja ja keskustapolitiikko Kalervo Siikala ja päätoimittaja, Yleisradion johtaja Tapio Siikala.
Kirjosieppovanga

Levinneisyys

Kirjosieppovangaa tavataan kotoperäisenä Madagaskarissa. Sen on kuvattu olevan laikuttaisesti levittäytynyt eikä se esiinny kovin tiheästi, mutta lajin ei uskota olevan niin harvinainen, että laji olisi vaarantunut. Lisäksi sen levinneisyysalue on laaja eikä sen kannankehityksen uskota olevan nopeassa laskussa, joten se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

Elinympäristö

Kirjosieppovanga elää metsissä ja sitä tavataan merenpinnan tasosta 1 500 metrin korkeuteen asti.
Veikko Palotie

Veikko Palotie (21. marraskuuta 1915 – 16. heinäkuuta 1988) oli suomalainen varatuomari, asianajaja ja pääkonsuli.
Palotie valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1943 ja sai varatuomarin arvon 1946. Pääkonsulin arvonimen hän sai 1975.
Sotapalveluksesta palattuaan Palotie oli aluksi Asianajotoimisto Rainer Wuorion palveluksessa kunnes hän perusti vuonna 1951 oman asianajotoimiston joka erikoistui yritysjuridiikkaan sekä perintö-, testamentti- ja säätiökysymyksiin. Asianajotoimisto Veikko Palotie & Co Oy toimii nykyisin nimellä Merilampi Oy. Palotie oli hallituksen jäsenenä useissa yrityksissä ja toimi lainopillisena asiantuntijana niissä.
Vuodesta 1982 alkaen Palotie keskittyi Paulon Säätiön hoitamiseen ja toiminnan kehittämiseen. Säätiön olivat perustaneet helsinkiläisen ravintola Bellevuen omistanut ravintoloitsija Reko Paulo (ent. Grigori Pawlow, 1891–1957) ja hänen vaimonsa Hulda Helén (1884–1963). Palotie toimi vuonna 1966 toimintansa aloittaneen säätiön hallituksen puheenjohtajana. Paulon Säätiö jakaa apurahoja lääketieteellisen tutkimustyön, liikesivistyksellisen tutkimus- ja koulutustyön sekä kuvataiteen ja säveltaiteen edistämiseen. Säätiön yhteyteen perustettiin vuonna 1977 Veikko Palotien rahasto joka jakaa apurahoja liikesivistystä edistäviin tarkoituksiin ja liike-elämän juridiikan tutkimiseen.
Vuonna 2009 asianajotoimisto Veikko Palotie & Co Oy ja Paulon Säätiö perustivat Veikko Palotie–palkintostipendin joka jaetaan vuosittain elinkeinoelämän kannalta mielenkiintoisten Helsingin yliopiston oikeustieteen maisterin pro gradu -tutkielmien tekijöille.