Irlannin laivasto

Tehtävät ja organisaatio

Laivaston tehtävänä on turvata maan merialue, estää häiritsevä tai uhkaava toiminta, suorittaa merivalvontaa, ylläpitää aseellista läsnäoloa alueella, varmistaa kulkuoikeudet, suojata merenkulkua ja estää se tarvittaessa. Näiden sotilaallisten tehtävien lisäksi laivaston tehtävänä on tukea maavoimia kuljetuksin sekä muin tarvittavin tavoin.
Laivaston organisaation muodostavat esikunta, operaatioyksikkö (engl. Naval Operations Command), tukiosasto (engl. Naval Support Command) sekä merisotakoulu (engl. Naval College). Merisotakoulun ei-sotilaallista koulutusta lukuun ottamatta organisaatio on sijoitettu Haulbowlinen laivastotukikohtaan. Kommodorin arvoisen laivastonkomentajan johtamisen tukena on esikunta. Operaatioyksikkö vastaa kaikesta maalla ja merellä tapahtuvasta toiminnasta mukaan lukien laivaston alukset. Tukiyksikkö mahdollistaa laivaston operaatioyksikön toiminnan henkilöstöä kouluttamalla, huoltamalla kalustoa ja teknisesti tukemalla. Merisotakoulu vastaa kaikkien henkilöstöryhmien koulutuksen toteuttamisesta.

Ennen toista maailmansotaa

Rannikko- ja meriosaston lakkauttamisesta seurasi, että Irlannin vapaavaltio menetti mahdollisuutensa valvoa aluevesiään. Ainoaksi alukseksi jäänyt Muirchú ei kyennyt valvomaan kalastusalueita. Rannikkojoukkojen lakkauttamiseen päättyi Yhdistyneen kuningaskunnan maahan luoman 109 rannikkovartioaseman valvontatehtävät. Tilalle luotiin vapaaehtoisuuteen perustuva pelastuspalvelu (engl. Coast Life Saving Service), mutta meripelastus jäi kuitenkin kuninkaallisen meripelastuspalvelun (engl. Royal National Lifeboat Institution) vastuulle.
Vuonna 1926 perustettiin satamakomissio valvomaan ja raportoimaan maan satamien tilaa. Raportti vuodelta 1930 kuvaa satamien toimintaa apaattiseksi ja henkilöstön kiinnostusta satamien ylläpitoon vähäiseksi. Raportissa korostettiin lisäksi tutkimusaluksen puutetta, mikä esti rannikon merikarttojen ajantasaistamisen.
1. heinäkuuta 1937 hyväksyttiin uusi perustuslaki, joka astui voimaan 29. joulukuuta. Laki muutti maan itsenäiseksi Irlannin tasavallaksi, jolloin sopimus vuodelta 1921 lakkasi olemasta voimassa. Kolmivärisestä lipusta tuli kansallislippu, iiristä virallinen kieli ja valtion päämieheksi presidentti. Vuoden 1921 sopimuksen 6. ja 7. artiklojen mukaisesti Britannian hallinnassa ja suojeluksessa oli ollut strategisesti merkittävät Queenstownin, Berehavenin ja Lough Swillyn satamat linnoituksineen. Nyt sen katsottiin loukkaavan maan itsemääräämisoikeutta. Maat pääsivät 25. huhtikuuta 1938 sopimukseen satamien siirrosta Éiren hallintaan 31. joulukuuta mennessä.  
Brittijoukkojen poistuttua Irlanti vastasi itse satamiensa suojaamisesta. Luovutettujen satamien suojaksi sijoitettiin kuusi vasta perustettua rannikkotykistöpatteria, joista kaksi oli Lough Swillyssä, kolme Corkissa ja yksi Berehavenissa.
Corkin luonnonsataman suojana olivat Camdenin, Carlislen ja Templebreedyn linnakkeet, joiden aseistuksena oli runsaasti tykkejä ja konekivääreitä. Camdenissa oli yksi 9,2 tuuman, yksi 6 tuuman ja kaksi 18 naulan tykkiä sekä Vickers-konekivääreitä ja Lewis-pikakivääreitä. Carlislessa oli kaksi 6 tuuman tykkiä. Kummallakin linnakkeella oli lisäksi kaksi torpedoputkea. Templebreedyssä oli kaksi 9,2 tuuman vuosimallia 1896 olevaa tykkiä, jotka kumpikin vaativat viidentoista miehen miehistön. Lisäksi satamassa oli Westmorelandin linnake. Kaikkiaan Corkin sataman miehistönä oli 2 377 upseeria ja miehistönjäsentä. Nämä joukot eivät kuuluneet laivastoon vaan palvelivat osana maavoimia.

Marine and Coastwatching Service 1939–1946

Rannikkovalvonta (engl. Coastwatching Service) perustettiin 29. elokuuta 1939. Jo maaliskuussa oli perustettu laivastolle varikko Portobellon kasarmille. Miehistön värväys aloitettiin elokuussa, ja 1. syyskuuta palveluksessa oli 34 miestä. Lisäksi rannikolle Cahore Pointin ja Dursey Headin välille oli perustettu kahdeksan valvontapistettä. Lopulta pitkin rannikkoa oli valmistettu kaikkiaan 88 vartiopistettä.
Merivalvonta (engl. Marine Service) perustettiin 6. syyskuuta, ja samalla päätettiin yhdistää meri- ja rannikkovalvonta yhdeksi organisaatioksi (engl. Marine and Coastwatching Service). Värväys aloitettiin, ja monet ilmoittautuneet olivat olleet töissä kauppalaivastossa, satamissa tai kalastuksessa. Univormuina ja arvoasteina käytettiin maavoimien vastaavia. Uuden puolustushaaran ensimmäisenä komentajana oli eversti A. T. Lawlor. 7. kesäkuuta 1940 annettu tilapäiseksi tarkoitettu puolustusvoimien ohje No. 2 määräsi laivastolle omat arvoasteet sekä univormun, mutta laivastounivormut yleistyivät silti vasta huhtikuussa 1941. Esikunta perustettiin 7. heinäkuuta Haulbowlineen Britannian laivaston telakalta ja sairaalalta vapautuneisiin tiloihin.
Merivalvonnan ensimmäiset alukset olivat ilmavoimilta siirretyt vesilentokoneiden emälaiva, maalilaiva ja pursi. Vesilentokoneiden emälaiva oli vuoteen 1940 Dublinissa ja sen jälkeen Corkissa. Maalilaiva sijoitettiin jokipartioveneeksi Lough Dergiin Shannoniin, missä se oli aina vuoteen 1945. Ainoastaan 13-jalkainen pursi oli koko palvelusuransa Dublinissa.
Jo toukokuussa oli päätetty, että satamapuolustus tarvitsee myös merellisen elementin. Vielä samassa kuussa tilattiinkin John I. Thornycroft and Companylta Woolstonista kaksi rannikonvalvontaan sopivaa moottoritorpedovenettä. Myöhemmin tilattiin vielä neljä lisää. Kaksi ensimmäistä, M1 ja M2, saapuivat Irlantiin maaliskuussa ja heinäkuussa 1940 ja loput M4, M5 ja M6 vasta 2. ja 23. joulukuuta 1942 sekä 24. helmikuuta 1943. Moottoritorpedoveneitä odotellessa palvelukseen oli 1939 siirretty maatalous- ja kalastusministeriöltä Fort Rannoch ja Muirchu.
Toisen maailmansodan alkaessa Irlannin hallitus yritti ostaa Britanniasta kaksi miinanraivaukseen soveltuvaa aseistettua troolaria, mutta ilman tulosta. 8. lokakuuta 1940 puolustusministeriö hankki S. Palmerilta Ringaskiddystä 162-tonnisen SS Sharkin, joka muutettiin miinalaivaksi. Puolustusministeriön viimeinen sodan ajan hankinta oli 134-tonninen kolmimastoinen kuunari Isaalt, joka palveli koululaivana.
Meri- ja rannikkovalvonta jaettiin 17. heinäkuuta 1942 jälleen kahtia. Viimeisen moottoritorpedoveneen astuessa palvelukseen 1943 oli merivalvonnan käytössä kaikkiaan kymmenen merikelpoista alusta: kuusi moottoritorpedovenettä, kaksi partioalusta, miinalaiva ja koululaiva. Näiden lisäksi oli käytössä yli viisitoista erilaista pienempää alusta, hinaajaa sekä venettä, jotka pääosin olivat satamien käytössä. Yksi näistä pienemmistä aluksista oli 1941 Araninsaarilta pelastettu maihinnousualus, joka palveli Corkin satamassa kuljetusaluksena. Käyttöön otettujen alusten joukossa oli myös kahdeksantoista pelastusvenettä, joita käytettiin merimiesten koulutuksessa.
Vaikka Dublinin satama suljettiin 3. syyskuuta 1939, jolloin ilmavoimien moottoriveneet aloittivat sen valvonnan, niin tosiasiassa vasta 7. kesäkuuta 1940 hallituksen julistama sotatila mahdollisti kauppamerenkulun valvonnan ja se saatiin toteutettua. Meri- ja rannikonvalvonnan tueksi perustettiin 1. heinäkuuta satamavalvojan virat (engl. Competent Port Authorities) sekä satamavalvonta ja tarkastusosasto (engl. Port Control and Examination Service). Satamavalvonta ja tarkastusosasto oli kaikkiaan kolmessatoista satamassa. Uudella organisaatiolla oli toimeenpanovalta kaikkiin miehistöihin, laivanvarustajiin ja satamatyöläisiin satamanalueella. Organisaatio lakkautettiin 1. kesäkuuta 1945.
Laivaston paikallisjoukot eli vapaaehtoinen reservi (engl. Maritime Inscription) perustettiin 20. syyskuuta 1940 ja se alistettiin suoraan Meri- ja rannikkovalvonnan komentajalle. Vapaaehtoiset muodostivat satamiehisiä rannikkopuolustuskomppanioita, joita kesäkuussa 1942 oli kaikkiaan kaksitoista. Vuonna 1943 perustettiin vielä kaksi komppaniaa. Reservin päätehtävänä oli suojata omalla alueellaan olevia satamia ja rannikkoa, minkä suorittamiseksi tehtiin partioita jalan ja veneillä. Lisäksi joukot vartioivat satamissa olevia aluksia. Maritime Inscription organisoitiin uudelleen 10. kesäkuuta, ja siitä muodostettiin nykyinen laivastonreservi An Slua Muirí. Reservin nimi on sittemmin muutettu muotoon Naval Service Reserve eli Cúltaca Na Seirbhíse Cabhlaigh.
Euroopan sotatoimien päätyttyä Irlannin kaikki sodan ajan erikoismääräykset kumottiin 15. toukokuuta 1945 mennessä, jolloin muun muassa sotaoikeudet, sensuuri ja ulkomaalaisten rekisteröinti lakkautettiin. 15. maaliskuuta 1946 määrättiin merivalvonta puolustushaaraksi, joka tulee organisoida ja varustaa uudelleen rauhanajan tehtäviin.

Irish Naval Service

Irlannin laivasto (engl. Irish Naval Service) perustettiin 1947 lakkautetuista toisen maailmansodan meri- ja rannikkovalvonnasta. Henkilöstön lukumäärä laski kolmesta sadasta noin puoleen, mistä se palautui nopeasti neljään sataan. Upseereita oli 23, joista kaksi Britannian kuninkaallisesta laivastosta, yksi Intian laivastosta ja loput kauppalaivastosta. Upseerien koulutus alkoi, kun ensimmäinen irlantilainen kadetti lähetettiin Dartmouthin Royal Naval Collegeen 1947.
Laivasto otti 1946–1947 palvelukseensa kolme Britannialta ostettua Flower-luokan korvettia. Viimeinen sodan aikana palvellut alus poistui palveluksesta 1952, jolloin korvetit muodostivat seuraavina vuosikymmeninä laivaston rungon. Alukset olivat 1960-luvun lopulla käyttöikänsä lopulla, ja ne poistettiin palveluksesta.
Vuoteen 1970 saakka laivasto oli lähinnä rannikon kalastusalueiden valvontaan tarkoitettu osasto. Laivaston merkitys kasvoi, kun sen valvontaan tarkoitettu alue laajeni. Tämä johtui kalastuksen siirtymisestä kauemmas avomerelle, Irlannin merialueiden laajentamisesta kahdestatoista kahteen sataan merimailiin ja rannikon luonnonvaroista.
Irlanti osti 1970 Britannialta kolme Ton-luokan miinanraivaajaa, jotka aloittivat seuraavana vuonna uuden uransa Irlannin laivaston vartiolaivoina. Vuonna 1972 ensimmäinen Irlannin laivastolle suunniteltu alus LÉ Deirdre otettiin palvelukseen ja sen jälkeen 1970-luvun loppuun mennessä vielä kolme muuta vastaavaa alusta. Alusten rahoitus tuli osittain Euroopan unionilta.
Vuonna 1984 LÉ Eithne] astui palvelukseen. Alus on tähän mennessä suurin alus Irlannin laivastossa. Se on kyennyt operoimaan NAFOn (engl. North Atlantic Fishery Organisation) valvontatehtävissä Grand Banksin edustalla Newfoundlandin rannikolla. Maa hankki vuosikymmenen lopulla Britannialta vielä kaksi Peacock-luokan partioalusta.
1990-luvulla laivaston tehtävistä merkittävän osan muodosti salakuljetuksen estäminen. Lisäksi tehtäviin tuli irlantilaisten YK-joukkojen huoltotehtävät muun muassa Libanoniin, Kyprokselle ja entisen Jugoslavian alueille. LÉ Eithne teki Irlannin laivaston ensimmäisen Atlantin ylityksen 1986, kun se vieraili Yhdysvalloissa, mistä seurasi vuoden 2000 kansainvälisen laivastokatselmukseen osallistuminen.
Laivasto sai 1999 uuden aluksen LÉ Róisínin ja pari vuotta myöhemmin sen sisaraluksen LÉ Niamhin, joka teki 2002 neljän kuukauden purjehduksen Aasiaan. Alus vieraili lokakuussa 2003 Länsi-Afrikan rannikolla ja kuljetti muun muassa kalustoa irlantilaisille rauhanturvaajille Liberiaan.

Ilmavoimien merivalvonta

Irlannin ilmavoimat, joiden operoimat lentokoneet osallistuivat merivalvontaan, luopuivat 1991 Beechcraft Super King Air -koneesta. Tämän jälkeen ainoa tehtävään käytettävissä oleva lentokone oli CASA 235 -rahtikone, joka kykeni valvontaan ainoastaan lentäjien näkökyvyn rajoissa.
Vuonna 1994 Irlannin ilmavoimien merilaivue vastaanotti kaksi CASA CN-235 MP Persuader -merivalvontakonetta, jotka on varustettu FLIRillä sekä Littonin V5-tutkalla. Lentokoneiden lisäksi on pelastustehtävissä neljä siviililentäjien lentämää SA345F Dauphin 2 -helikopteria, joista päivystää ainoastaan yksi kerrallaan. Helikopterit ovat Finner Campissa Donegalissa.
Meripelastuspalvelun muodostaa viisi Irish Helicopters Ltd:n operoimaa Sikorsky S-61 -helikopteria. Ne on sijoitettu Dubliniin, Shannoniin, Waterfordiin ja Sligoon.