google/wiki40b huggingface dataset:
FS Victorieuse (1875)

Palvelus

Alus sijoitettiin palvelukseen otettaessa Tyynenmeren laivueen lippulaivaksi ja kontra-amiraali Bergasse de Petit-Thouars nosti alukselle lippunsa. Alus osallistui Marquesas-saarten rauhoittamiseen vuonna 1880. Alus palasi Touloniin 23. toukokuuta 1881.
Alus siirrettiin Kiinan laivueen lippulaivaksi 1. joulukuuta 1881 ja kontra-amiraali Meyer nosti alukselle lippunsa. La Galissonnièren vapautti Victorieusen lippulaivan tehtävistä  huhtikuussa 1884. Siitä tuli Ranskaan saavuttuaan Lähi-idän laivueen lippulaiva, mutta alus oli niin huonossa kunnossa ja se siirrettiin Cherbourgissa reserviin. Alus palautettiin palvelukseen 10. helmikuuta 1892 pohjoisen laivueen varakomentajan kontra-amiraali Barreran lippulaivaksi. Heinäkuussa 1893 alus osallistui Iberian rannikolla pidettyihin sotaharjoituksiin. Kaksi vuotta myöhemmin aluksesta tuli kontra-amiraali Ménardin lippulaiva.
Alus päätettiin poistaa alusluettelosta, mutta päätös peruutettiin, jotta se voisi saattaa torpedoveneitä Bizerteen. Siirto kuitenkin peruutettiin ja se poistettiin palveluksesta vuonna 1899, jolloin siitä tehtiin Brestin ulkosatamaan vartiolaiva. Alus poistettiin alusluettelosta vuotta myöhemmin.
Paha-Valkee

Maantietoa

Lampi on jäänyt pienten mäkien väliseen painanteeseen. Lammen pinta-ala on 6,6 ha ja se on 400 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä ja lammen ranta on puoliksi suota ja metsämaata. Sen pohjoispuolella kulkee metsäautotie, mutta itse lampi on autio.

Vesistösuhteet

Lampi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Puujoen alueeseen. Se jaetaan vielä Mallasjoen valuma-alueeseen, johon lampi kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 134,6 metriä mpy. Lampeen ei johda tulo-ojia, mutta se on yhdistetty viereiseen Häränsilmään, joka sijaitsee metrin alempana kuin Paha-Valkee. Lammen vedet virtaavat Häränsilmän ja Mustavirran kautta Mallinkaistenjärveen.
Beata Bladh

Beata Bladh (synt. Liljelund, 1697 – 2. kesäkuuta 1754, Vaasa) oli vaasalainen kauppahuoneen omistaja ja laivanvarustaja. Hän oli parinkymmenen vuoden ajan Vaasan varakkain porvari.
Beata Bladh oli vaasalaisen varakkaan terva- ja traaniporvari Hans Nilsinpoika Liljelundin tytär. Hän huolehti miehensä Johan Bladhin rinnalla tämän liiketoimista hänen kuolemaansa saakka vuonna 1737. Miehen kuollessa Beata Bladh oli vain 40-vuotias ja oli synnyttänyt 13 lasta. Lapsista eli aikuisiksi vain yksi tytär ja kolme poikaa.
Leskivuosinaan hän oli Vaasan eniten kauppaveroja maksava asukas. Liiketoiminta koostui tervan, pien, kalan, humalan ja kimröökin viennistä Tukholmaan ja kauppahuone toi maahan suolaa, viljaa, rautaa, tupakkaa, hamppua, pellavaa, viinejä, mausteita ja rihkamaa.

Perhesuhteet

Vanhemmat porvari Hans Nilsinpoika ja Dorothea Lignipaeus. Puoliso kauppias Johan Bladh vanhempi (1682–1737). AIkuiseksi eläneet lapset: Kauppias Johan Bladh (1719–1783), Margareta von Helland (1720–1797), jonka puoliso oli kanslianeuvos Johan von Helland, kauppias Israel Bladh (1728–1774), jonka puoliso oli Anna Beata Blom ja kauppias Michel Bladh, jonka puoliso oli Katharina Töhlberg.
Kainuun pelastuslaitos

Kainuun pelastuslaitos on Kainuun pelastustoimesta huolehtiva aluepelastuslaitos. Kainuun pelastuslaitos on itsenäinen toimiala Kajaanin kaupungin kirjanpidossa ja sen henkilöstö on Kajaanin kaupungin palveluksessa, myös Kainuun maakuntahallintokokeilun 2005–2012 aikana. Kaikkiaan Kainuun pelastuslaitos työllistää noin 60 päätoimista henkilöä. Kainuussa on neljä sopimuspalokuntaa: Kuhmon vapaaehtoinen palokunta, Vuolijoen vapaaehtoinen palokunta, Terrafamen kaivoksen tehdaspalokunta sekä Kainuun Prikaatin sotilaspalokunta.
Vladimir Fjodorovitš Deutrich

Vladimir Fjodorovitš Deutrich (ven. Владимир Фёдорович Дейтрих, 29. heinäkuuta 1850 – 1919 / 1920) oli venäläinen juristi, todellinen salaneuvos ja Venäjän valtakunnanneuvoston jäsen, joka toimi vuodesta 1902 lähtien Suomen kenraalikuvernöörin apulaisena. Hän oli myös vuonna 1907 perustetun Suomen asiain neuvottelukunnan jäsen. Heinäkuussa 1905 Deutrich joutui murhayrityksen kohteeksi Helsingin Senaatintorilla.

Elämä

Aatelisperheeseen syntynyt Deutrich opiskeli lakia Pietarin valtionyliopistossa ja toimi valmistumisensa jälkeen vuodesta 1876 lähtien eri puolilla Venäjää lähinnä syyttäjän tehtävissä. Venäjän lahjakkaimpien lakimiesten joukkoon lukeunut Deutrich työskenteli muun muassa valtionsyyttäjänvirastossa ja Pietarin alueoikeudessa sekä eri viroissa Voronežin kuvernementissa, Vitsebskin alueella, Vologdan kuvernementissä, Ufan alueella ja viimeisenä Turkestanissa ennen siirtoaan Suomen suuriruhtinaskuntaan ensimmäisen sortokauden aikana vuonna 1902.
Suomessa Deutrich nimitettiin kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikovin apulaiseksi ja hän sai samalla salaneuvoksen arvonimen. Hän toimi myös useiden muiden elinten, kuten Bobrikovin vuonna 1899 perustaman neuvottelevan sensuurikomitean ylimpänä viranomaisena toteuttaen samalla venäläistämispolitiikkaa. Venäjän valtakunnanneuvoston jäseneksi Deutrich nimitettiin syyskuussa 1905 ja lokakuussa 1907 hänet valittiin Venäjän pääministerin Pjotr Stolypinin aloitteesta perustettuun Suomen asiain neuvottelukuntaan. Hän kuului myös suomalais-venäläiseen sekakomiteaan, joka valmisteli vuoden 1910 lain yleisvaltakunnallisesta lainsäädännöstä. Deutrich sai 1914 todellisen salaneuvoksen arvonimen. Hänet valittiin tammikuussa 1917 valtakunnanneuvoston varapuhemieheksi.
Vuonna 1917 Deutrich pidätettiin Pietarissa helmikuun vallankumouksen aikana ja hän katosi myöhemmin samana vuonna lokakuun vallankumoksen yhteydessä. Deutrich kuoli ilmeisesti vuosien 1919–1920 aikana.

Murhayritys

V. F. Deutrich yritettiin murhata Helsingissä Senaatintorilla 19. heinäkuuta 1905. Hän oli poistumassa yksin Senaatintalosta kolmen jälkeen iltapäivällä, kun Aleksanterinkadun kulmassa seisoskellut mies heitti häntä kohti pommin, joka räjähtäessään aiheutti Deutrichille vain lieviä palovammoja käsiin ja jalkoihin. Räjähdys oli kuitenkin niin voimakas, että se rikkoi kymmenittäin ikkunoita Senaatintoria ympäröivistä rakennuksista. Pommin heittäjä pakeni nopeasti kohti Kauppatoria, jossa hän onnistui karistamaan kannoiltaan seuraamaan lähteneet venäläiset kadetit.
Murhayrityksen tekijäksi paljastui myöhemmin aktivisteihin kuulunut toimittaja Artturi Salovaara. Attentaatin olivat suunnitelleet Suomen aktiivinen vastustuspuolue sekä Helsingin työläisaktivistien taisteluosasto. Helsingin yliopiston kemian laitoksen tiloissa tehdyn pommin valmisti ylioppilas F. W. Klingstedt, joka oli saanut siihen käytettäviä aineita sekä rakennusohjeita Sveitsissä asuneilta venäläisiltä vallankumouksellisilta. Murhayrityksen epäonnistuttua Salovaara joutui pakenemaan Pohjois-Amerikkaan.
Oreocereus

Ulkonäkö ja koko

Suvun lajit ovat pensasmaisia, vähähaaraisia ja kaksi- tai kolmemetrisiksi kasvavia. Varret ovat liereitä, pystyjä tai kohenevia, harvoin maanmyötäisiä. Niiden harjut ovat mataloituvia areoleiden väleistä tai nystyisiä. Areoleissa on usein pitkiä valkoisia karvoja ja tiheästi piikkejä. Kukat kehittyvät lähelle varren latvaa, toisinaan erilaistuneisiin verson osiin eli kefalioihin. Kasvit kukkivat päivällä. Kukat ovat suppilon muotoisia tai putkimaisia, enemmän tai vähemmän vastakohtaisia, oranssinvärisiä, punaisia tai purppuraisia. Kukkapohjus on suora tai hieman käyristynyt, joskus sivuilta litistynyt, ja siinä on paljon karvaisia areoleja. Vartalo ja heteet ulottuvat kehätorven ulkopuolelle. Hedelmä on pallomainen tai munamainen, ontto, mehevä tai kuiva ja avautuu tyvirei'illä. Siemenet ovat leveänsoikeita ja mustia.

Levinneisyys

Nimensä mukaisesti Oreocereus-kaktukset ovat vuoriston kasveja ja kasvavat Andeilla yli 3000 metrin korkeudessa Etelä-Perun, Pohjois-Chilen, Etelä-Bolivian ja Pohjois-Argentiinan valtioiden alueella.
Uusinta-jousikvartetti

Uusinta-jousikvartetti on perustettu vuonna 1999. Uusinta Ensemblen alkuvaiheissa Uusinta-jousikvartetti toimi useissa vaihtelevissa kokoonpanoissa, mutta vuonna 2004 se vakiintui, ja nykyään yhtyeessä soittavat viulistit Maria Puusaari ja Teija Kivinen, alttoviulisti Max Savikangas sekä sellisti Markus Hohti. Kuten emoyhtyeensä Uusinta Ensemble, myös Uusinta-jousikvartetti on keskittynyt nykytaidemusiikin esittämiseen. Se on kantaesittänyt ja levyttänyt useiden suomalaisten ja pohjoismaalaisten säveltäjien teoksia. Kvartetti on esiintynyt kotimaan lisäksi Ruotsissa, Tanskassa ja Itävallassa.
Antero Kajanto

Antero Kajanto (nimi aikaisemmin Anton Kononoff, 4. joulukuuta 1895 Joensuu – 23. syyskuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen Tulenkantajat-ryhmään kuulunut kirjailija.

Henkilöhistoria

Kajanto kävi viisi luokkaa Joensuun suomalaista klassillista lyseota ja suoritti lennätinvirkamiehen tutkinnon 1915. Hän toimi 1915–1920 lennätinvirkailijana ja 1920–1923 sähköttäjänä. Nuoren Voiman liiton kirjallisen piirin puheenjohtaja Kajanto oli 1923–1924. Aikakauslehteä Sana ja kuva hän toimitti 1927-1928 ja Lukki 1930. Lennättäjä -julkaisun päätoimittajana Kajanto työskenteli vuodesta 1945. Hän toimi myös lausunta-, teatteri- ja kirjallisuuskriitikkona. Kajanto oli naimisissa vuodesta 1929 Anita Maria Sällströmin kanssa.
Leuka-ahven

Taksonomia ja ulkonäkö

Leuka-ahven luetaan eräissä lähteissä ruoriahventen (Kyphosidae) heimoon kuuluvaksi. Se on ruumiinmuodoltaan ovaalinmallinen ja otsan profiili on jyrkkä. Laji voi kasvaa suurimmillaan noin 60 cm:n pituiseksi. Leuka-ahvenen suu on kookas ja alaleuka työntyy yläleukaa edemmäs. Kalalla on yksi piikikäs ja pitkä selkäevä ja pyrstöevä on selkeästi haarautunut. Aikuiset yksilöt ovat väriltään ruskehtavan harmaita ja nuorilla leuka-ahvenilla on useita kermanvärisiä juovia kyljissä.

Levinneisyys ja elintavat

Leuka-ahventa tavataan ainoastaan eteläisestä Afrikasta, alueelta, joka ulottuu Mosambikin Maputosta Etelä-Afrikkaan False Baylle. Kalat elävät koralliriutoilla suhteellisen matalissa vesissä. Erityisesti nuoret kalat elävät usein kivien ja korallien koloissa ja luolissa. Leuka-ahvenen ravinto koostuu pääasiassa krillistä ja muusta eläinplanktonista. Toisinaan se syö myös pieniä kaloja. Kalastajat saavat leuka-ahventa saaliiksi vain harvoin, mutta se on hyvä ruokakala.
Marcello Ferrada de Noli

Marcello Ferrada de Noli (syntynyt Chilessä 1943, italialaiset sukujuuret)  on ruotsalainen epidemiologian professori emeritus ja psykiatrian tohtori (PhD, Karoliininen instituutti). Hän on Swedish Doctors for Human Rights -organisaation perustaja.
Chilessä hän kuului "Vallankumouksellisen vasemmiston liike" MIR:iin. Liike vastusti kenraali Pinochet'in sotilasvallankaappausta vuonna 1973.  Sotilasvallankaappauksen jälkeen vangittiin Quiriquinan saarelle, . Ruotsin Amnesty International osaston avulla hänestä tuli vapautuksen jälkeen Geneven yleissopimuksen mukainen poliittinen pakolainen Ruotsissa 1975. Hän sai Ruotsin kansalaisuuden vuonna 1979.
Karolinska Institutetin tutkijana hän oli ”Research Fellow” Harvard Medical Schoolissa, Bostonissa Yhdysvalloissa. Sittemmin hän toimi Norjassa terveyspsykologian professorina 1997, ja vuonna 2000 hänestä tuli julkisen terveydenhuollon epidemiologian professori Gävlessä Ruotsissa, jossa keskitytään vahinkoepidemiologiaan. 
Hän oli Karolinska Institutin ristikkäisvamma-epidemiologian tutkimusryhmän päällikkö vuoteen 2008  asti ja Ruotsin eettisen arviointilautakunnan varajäsen Upsalassa vuoteen 2013 saakka. Hän sai vuonna 2007 tittelin "Professor Emeritus"  ja mitalin " För nit och redlighet i rikets tjänst"
. 
Hänen tutkimustyönsä on tunnustettu kansainvälisesti.
Henry Watson Fowler

Henry Watson Fowler (10. maaliskuuta 1858, Tonbridge – 26. joulukuuta 1933) oli englantilainen rehtori, leksikologi. Hän kirjoitti brittienglannin tyylioppaan A Dictionary of Modern English Usage ja oli yksi Concise Oxford English Dictionaryn kirjoittajista. Sanomalehti The Times kuvaili häntä sanasto-opin neroksi.
Fowlerin vanhemmat olivat kotoisin Devonista. Isä Robert Fowler oli pastori ja äiti Caroline, omaa sukua Watson. Robert Fowler oli valmistunut Cambridgen yliopistosta. Henryn syntymän aikaan hän opetti matematiikkaa Tonbridgessä, mutta perhe muutti pian Tunbridge Wellsiin. Henry oli seitsemästä lapsesta vanhin ja isän kuolema vuonna 1879 jätti hänet vastuuseen nuoremmista veljistään ja sisaristaan.
P-Bentsokinoni

Ominaisuudet

p-Bentsokinoni on huoneenlämpötilassa kirkkaankeltaista kiteistä ainetta. Yhdisteellä on pistävä kloorinkaltainen haju. p-Bentsokinoni ei liukene veteen, mutta liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin ja asetoniin. Aineen reaktiot ovat tyypillisiä α,β-tyydyttymättömille ketoneille. Sillä tapahtuu muun muassa additioreaktioita karbonyyliryhmään ja konjugaattiadditioita. p-Bentsokinoni on hapetin ja pelkistyy näissä reaktioissa hydrokinoniksi. p-Bentsokinoni on voimakkaasti ärsyttävää ja sille altistumisesta voi seurata yskää, kurkkukipua, hengityksen vaikeutumista, vatsakipuja ja huonovointisuutta.

Valmistus ja käyttö

Ensimmäisen kerran p-bentsokinonia valmistettiin vuonna 1838 hapettamalla kiinihappoa mangaanidioksidilla. Nykyään teollinen valmistus perustuu suurelta osin fenolin hapetukseen. Aikaisemmin myös aniliinin hapetusta on käytetty. Tuote puhdistetaan vesihöyrytislauksella.
p-Bentsokinonista valmistetaan muun muassa hydrokinonia ja väriaineita. Sitä käytetään myös polymeroitumista estävänä aineena, hapettimena orgaanisen kemian synteeseissä, analyyttisessä kemiassa reagenssina ja apuaineena liimoissa.
Tupuna Vaissi

Tupuna Vaissi (ent. Sirkka Helinä Vaissi, 26. helmikuuta 1941 Turku – 12. toukokuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen lastenkirjailija ja kuvataiteilija.
Vaissi valmistui ylioppilaaksi Tampereen yhteiskoulusta vuonna 1962. Neljä vuotta myöhemmin hän valmistui kuvaamataidon opettajaksi, muttei koskaan työskennellyt ammatissa. Sen sijaan Vaissi aloitti työt televisiokuuluttajana ja alkoi vähitellen tehdä lastenohjelmia ja koko perheen näytelmiä. Vuosina 1966–1970 hän kertoi ja piirsi satuja lastenohjelmassa Pienten piiri. Hän myös kuvitti lastenkirjoja.
Urallaan Vaissi teki useita kuunnelmia, televisionäytelmiä, satukirjan (Saniaissaari, 1966) ja satumusikaalin. Lisäksi hän näytteli elokuvassa Kuningas lähtee Ranskaan (1986). 1980-luvulla hän toimi Mainostelevisiossa dramaturgina.
Vaissin puoliso oli ohjaaja Veikko Kerttula.
Lada Niva

VAZ-2131 (Niva 2131) (1994–)

Niva 2131 on pidennetyllä akselivälillä varustettu versio. Se on saatavana myös 2,0-litraisella 100 hevosvoiman moottorilla.

VAZ-21214 (Niva 1700i) (1995–1997)

Vuonna 1995 tuli myyntiin runsaan vuoden ajaksi Lada Niva 1700i. Uusitussa Nivassa takaluukku aukesi puskurista saakka ja siinä oli erilaiset takavalot, etupenkit olivat peräisin Lada Samarasta ja kojelauta oli uusittu. 1700i:n moottori oli sama General Motorsin yksipisteruiskulla varustettu kuin Lada 1700i:ssä.

Nivan paluu

Elokuussa 2007 Delta-Auto aloitti perinteisen, vain hieman tekniikaltaan uudistetun Lada Nivan maahantuonnin. Tällä hetkellä autoa ei kuitenkaan enää tuoda maahan (2010).
Ladan maahantuonnin elvytti alkuvuodesta 2016 Tamperelainen Super-Motor Oy. Nykyään (2019) autoja on saatavana kahta (2) eri korimallia, 3 ja 5-ovisena versiona, joista jälkimmäistä on saatavana Urban ja Classic varustetasolla. 
ABS- jarrut tuli kaikkin malleihin vakiovarusteeksi 2016 alkaen ja lisävarusteena on saatavana, kaikkien Off-Road herkkujen lisäksi myös AC-ilmastointi. Lähde: lada-auto.fi |
Kättely

Kättely eli kätteleminen on käsien yhteen puristamista ja useille kulttuureille ominainen tervehtimismuoto. Se on historiallisesti kehittynyt luottamuksen osoituksen merkkinä siitä, että ei kanna asetta. Tämä funktio on pitkälti sama kuin avokämmenellä tervehtiminen. Kättely suoritetaan myös erotessa. Sopimusten ja kaupantekotilaisuuksissa tehdyt päätökset sinetöidään kättelyllä merkiksi siitä, että molemmat osapuolet hyväksyvät päätökset ja ovat tyytyväisiä niihin. Sama koskee usein esimerkiksi vedonlyöntiä.
Useimmissa kulttuureissa kättelyyn käytetään oikeata kättä. Partiolaiset kättelevät poikkeuksellisesti vasemmalla kädellä ja miekkailijat aseettomalla kädellä (oikeakätiset vasemmalla ja vasenkätiset oikealla). Joillakin ryhmillä on erityisiä tervehtimisen kättelytapoja, joista tervehtijä tunnistaa heimolaisensa kätellessä.
Terveysalan ihmiset neuvovat välttämään kättelemistä flunssa-aikoina, koska virukset ja bakteerit leviävät käsien kautta nopeasti.

Historia

Kättely on historiallisesti lähinnä eurooppalainen tapa. Jo antiikin Kreikan Peloponnesoksella käteltiin tervehdittäessä, ja roomalaiset omaksuivat tavan kreikkalaisilta uskollisuuden ja luotettavuuden osoitukseksi. Keskiajalla kättelystä tuli Euroopassa sopimuksen vahvistusele ja ystävyyden osoituksen muoto. Kättely tervehdysmuotona oli erityisen suosittua Englannissa, mistä sen suosio levisi manner-Eurooppaan 1800-luvulla yhteiskunnallisen tasa-arvoistumisen myötä. Alimmat sosiaaliluokat omaksuivat kättelyn 1900-luvulla.

Kättelytapoja

Käden asennolla voidaan viestiä arvojärjestystä. Tasa-arvoisuutta viestittävien kättelijöiden kädet ovat samassa tasossa ja osapuolet pyrkivät puristamaan yhtä lujaa. Hallitseva osapuoli pyrkii pitämään kättään vastapuolen käden yläpuolella, kämmen hiukan alaspäin. Tästä on tullut kieleen nimitys yliote, jolla viitataan voitolla olemiseen. Jos toinen osapuoli ei halua tulla alistetuksi, voi hallitseva kättely-yritys tuntua hänestä loukkaavalta. Alistuva osapuoli pitää kättään alaotteessa kämmen ylöspäin, eikä purista kovin lujaa. Myös herkkiä käsiään suojelevat ihmiset, kuten muusikot tai kirurgit, saattavat käyttää alaotetta kätellessään.
Miehet, johtajat ja ulospäinsuuntautuneet ihmiset käyttävät yliotetta useammin kuin naiset, alemmassa asemassa olevat ja introvertit ihmiset. Aasialaisissa kulttuureissa suositaan usein heikkoa kädenpuristusta.
Korostetun hallitsevan, kämmen kokonaan alaspäin olevan kädenojennuksen voi riisua aseista asettamalla toisen kätensä vastapuolen käden päälle, tai jopa tarttumalla häntä ranteesta.
Kättelevien ihmisten kuvassa näyttää usein siltä kuin kuvassa vasemmalla oleva olisi dominoiva, sillä hänen kätensä peittää oikealla seisovan osapuolen käden. Tämän vuoksi poliittiset johtajat usein pyrkivät kätellessään seisomaan kuvan vasemmalla puolella.
Toisen osapuolen käteen kahdella kädellä tarttuminen (”käsihalaus”) osoittaa kiinnostusta ja ystävällisyyttä, mutta joskus se voi tuntua vastaanottajasta liian läheiseltä. Toisella kädellä voi tarttua vastapuolta myös ylempää käsivarresta: mitä ylempää, sitä läheisempi kontakti.
Leskenlehtisulkanen

Koko ja ulkonäkö

Pienehkö, harmaanruskea sulkaperhonen. Etusiivet ovat kapeat, vaalean harmaanruskeat. Siiven kärkiosassa on selvästi erottuva tummanruskea, kolmiomainen laikku ja etummaisen kärkiliuskan kärki kaartuu ulospäin ja muodostaa siivelle terävän kärjen. Takasiivet ovat tumman harmaanruskeat ja niiden takimmaisen liuskan keskivaiheilla on pieni, tumma suomutupsu. Raajat ovat vaaleat, nivelten kohdalta ruskeat. Siipiväli 22–28 mm.

Levinneisyys ja lentoaika

Lajia tavataan koko palearktisella alueella. Suomessa leskenlehtisulkasta tavataan erittäin yleisenä maan etelä- ja keskiosissa ja harvinaisempana Pohjois-Lapissa. Se kuitenkin vaikuttaa puuttuvan Keski-Lapista. Perhoset lentävät kahtena sukupolvena, joista ensimmäisen yksilöitä tavataan toukokuun puolivälistä heinäkuulle ja seuraavaa heinäkuusta syyskuun lopulle.

Elinympäristö ja elintavat

Aukeilla paikoilla kuten niityillä ja joutomailla elävä perhonen. Aikuiset lentävät iltahämärässä ja tulevat valolle. Ensimmäisen sukupolven toukat elävät aluksi miinaajina lehtien sisällä, myöhemmin vapaina lehtien alapinnoilla ja koteloituvat sinne. Toisen sukupolven toukat ovat aluksi lehtimiinaajia, talvehtivat ravintokasvin varren sisällä ja elävät talvehtimisen jälkeen syöden kukintoja ja siemeniä. Toisen polven toukat koteloituvat ravintokasvin kukintoon.

Ravintokasvi

Toukan ravintokasvi on leskenlehti (Tussilago farfara) sekä ruttojuuret (Petasites).
Hellas Sat

Hellas-Sat Consortium Limited (Hellas Sat) on kreikkalainen satelliittitietoliikenneyhtiö, joka omistaa ja operoi Hellas-Sat-2-tietoliikennesatelliittia, joka laukaistiin avaruuteen 13.5.2003 ja toimii geostationaarisella kiertoradalla asemassa 39 astetta itäistä pituutta.
Yhtiö välittää tietoliikennettä Euroopaan, Keski-itään ja Etelä-Afrikkaan.
Yhtiön ensimmäinen satelliitti oli saksalaisen DFS Kopernikus 3, joka laukaistiin vuonna 1992 ja jonka käyttö Hellas Satille vuokrattuna alkoi vuonna 2002 ja päättyi vuonna 2003.
Jake Long

Ammattilaisura

Jake Long allekirjoitti 22. huhtikuuta 2008 viisivuotisen, 57 750 000 dollarin arvoisen sopimuksen, josta hän ansaitsee varmuudella ainakin 30 miljoonaa dollaria. Sopimus oli tuolloin rahakkain hyökkäyksen linjamiehen kanssa tehty sopimus NFL:ssä. Kaudella 2008 Jake Long pelasi Dolphinsin hyökkäyksen aloituskokoonpanossa, vasemman puolen ulompana linjamiehenä.
Long pelasi viisi kautta Dolphinsissa. Dolphins olisi halunnut tehdä jatkosopimuksen Longin kanssa, mutta hän päätti siirtyi St. Louis Ramsiin. Long kärsi St. Louisissa loukkaantumisista ja joukkue irtisanoi hänen sopimuksensa vain kahden kauden jälkeen maaliskuussa 2015. Long siirtyi kaudeksi 2015 Atlanta Falconsiin, mutta polvivaivat pitivät häntä sivussa ja hän oli kentällä kauden aikana ainoastaan 11 yrityksen aikana.
Polvivammat pakottivan Longin lopulta lopettamaan uransa. Hän pelasi muutaman ottelun Minnesota Vikingsissa kaudella 2016, mutta sekin kausi jäi kesken loukkantumisen takia. Huhtikuussa 2017 Long ilmoitti lopettavansa ammattilaisuransa.
Saara Suvanto

Elämä ja ura

Suvannon levytysura alkoi vuonna 1985 omakustanteella "Kilimanjaro/Et syntynyt pojakseni". Ensimmäinen 1987 julkaistu albumi oli Saaran omaa nimeä kantava Saara Suvanto, minkä yhteydessä julkaistu single "Ruman rajun Raija Rouvan rokki" teki Saara Suvannon äänen tunnetuksi myös suuremmalle yleisölle. Häneltä julkaistiin vielä kaksi albumia Intiaaninainen 1989 ja Kaunotar ja Kulkuri 1992.   
Saara Suvannon lauluissa korostuvat syvästi inhimilliset näkökohdat, kokemus yksinäisyydestä, rakkaus, yhteys luontoon ja alkuperäiseen. Hänen äänensä oli voimakas ja joissakin lauluissa jopa repivä ja kovakin. Tuotannosta löytyy kuitenkin paljon myös kauniita ja koskettavia melodioita kuten "Et syntynyt pojakseni", "Kissat ja koirat ja linnutkin" ja "Nahariyyan lilja". Useimmat laulut Saara Suvanto sekä sanoitti että sävelsi itse. Hän kuitenkin sävelsi myös mm. veljensä Martti Heikkilän ja Riitta Heikkilän sanoituksille. Yksi hänen tunnetummista lauluistaan "Nuo tummat pilvet" on Martti Heikkilän säveltämä ja sanoittama. Vuonna 2000 Saaran kuoleman jälkeen Universal julkaisi Klassikot-sarjassaan Saara Suvannon kokoelmalevyn Saara Suvanto.  
Saara Suvanto sokeutui 20-vuotiaana. Hänet palkittiin Näkövammaisten keskusliiton kulttuuripalkinnolla 1992.
Saara Suvanto menehtyi sydänkohtaukseen 30. joulukuuta 1999.
Shots from a Cold Nightmare

Arvioita

Musiikkilehtiin Zigzag ja Soundi kirjoitteleva kriitikko John Tobler on asettanut albumin sijaluvulle 18 listatessaan vuoden 1978 parhaita albumeita.

Singlet

Albumilta on julkaistu single ”Hot Nite in Dallas” / ”She’s a Pretender” (Capitol 006-85682). Erään arvion mukaan single edustaa ”tiukkaa jenkkiboogieta” ja esityksen ”ns. ’tatsi’ ja irtonaisuus luovat menoon vastustamattomuutta”. Laulajan ääntä ei pidetä erityisen persoonallisena.
Autotrofi

Autotrofia eli omavaraisuus tarkoittaa sitä, että eliö pystyy tuottamaan tarvitsemansa energian itse fotosynteesin tai kemosynteesin avulla. Autotrofi eli tuottaja on yhteyttämiskykyinen eliö, joka osaa käyttää auringonvaloa energianlähteenä ja tuottaa monimutkaisia kemiallisia yhdisteitä. Autotrofeja ovat useimmat kasvit ja levät sekä jotkin bakteerit. Sienet ja eläimet ovat heterotrofisia eli toisenvaraisia. 
Autotrofit varmistavat hajottajan ja kuluttajan ohella omalta osaltaan aineen kierron luonnossa.
Kasveilla yhteyttämiselimenä toimivat viherhiukkaset. Yhteyttäminen perustuu klorofyllimolekyyliin.
Kasvit ovat sopeutuneet rakenteeltaan ympäristöönsä siten, että ne saavat yhteyttämiseen tarvittavia aineita ja valoa riittävästi. Esimerkiksi vesikasvien kasvupaikat sijaitsevat siellä, missä on riittävä hiilidioksidi- ja bikarbonaattipitoisuus.