google/wiki40b huggingface dataset:
Art Tatum

Arthur Tatum Jr. (13. lokakuuta 1909 Toledo, Ohio – 5. marraskuuta 1956) oli yhdysvaltalainen jazzpianisti.
Tatum tunnettiin virtuoosimaisesta pianonsoitostaan sekä luovasta improvisaatiostaan. Tatumia on pidetty jopa kaikkein parhaana jazzpianistina. Hän loi oman kappaleen harmonisoinnin muuttamiseen perustuvan aikaansa edellä olevan tavan improvisoida, jota bebop-tyylin edustajat 20 vuotta myöhemmin alkoivat soveltaa.
Vaikka Tatum on jazzpiireissä äärimmäisen arvostettu, hän on varsin tuntematon suuren yleisön keskuudessa. Tatumin vaikutus jazz-pianonsoiton kehitykseen oli valtava. Hänen levytyksensä ovat yleensä perinteisiä jazzkappaleita, jotka hän muokkaa uuteen uskoon virtuoosimaisella tekniikallaan sekä improvisaatiokyvyillään.

Elämänvaiheet

Tatumin isä oli kitaristi ja hänen äitinsä soitti pianoa. Art menetti lapsena sairauden seurauksena näkönsä kokonaan toisesta silmästä ja osittain toisesta.
Tatum oppi soittamaan pianoa kolmevuotiaana korvakuulolta, kuuntelemalla radiota ja äitinsä pianolevyjä. Hän kehitti erittäin nopean pianonsoittotyylin, josta hänen soittonsa tarkkuus ei kuitenkaan kärsinyt. Hänellä oli myös erittäin tarkka sävelkorva ja halusi, että piano on aina hyvässä vireessä.
Vuonna 1925 Tatum meni sokeille tarkoitettuun kouluun Columbus School for the Blind. Samaan aikaan hän opiskeli musiikkiopistossa. Hänen musta opettajansa, Overton G. Rainey, opetti hänelle klassisen pianonsoiton traditiota ja yritti pitää Tatumin poissa jazzin vaikutuksesta.
Tatum pääsi vuonna 1927 soittamaan radio-ohjelmaan ja sai pian oman ohjelman. 19-vuotiaana hän alkoi säestää laulaja Jon Hendricksiä paikallisella klubilla. Hänen maineensa kasvaessa sellaiset suuret nimet kuin Duke Ellington, Louis Armstrong, Joe Turner ja Fletcher Henderson kävivät kuuntelemassa häntä Toledossa.
Tatumin nopean nousun maineeseen takasi hänen osallistumisensa vuonna 1933 stride-pianokilpailuun New Yorkissa, jossa hän hämmästytti sovituksillaan. Tämän jälkeen hän jatkoi esiintymisiään New Yorkissa ja teki ensimmäiset levytyksensä. Vuonna 1938 hän teki kiertueen Englannissa.
Tatum kuoli Los Angelesissa munuaisten vajaatoimintaan. Tämä oli seurausta kovasta alkoholin käytöstä jo teini-iästä lähtien. Hänet on haudattu Kalifornian Glendaleen Forest Lawn Memorial Park -hautausmaalle.
Youssef Mouihbi

Ura

Mouihbin ammattilaisura alkoi AS Marsassa keskikenttäpelaajana, josta hän siirtyi kesällä 2007 Club Africainiin. Uudessa joukkueessa Mouihbi pelasi ensimmäisellä kaudellaan useimmiten hyökkäävässä roolissa vasemmalla laidalla. Lisäksi hän teki läpimurtonsa samalla kaudella tekemällä seitsemän maalia kauden aikana, ollen liigan viidenneksi paras maalintekijä. Mouihbin seuraava kausi 2008–2009 alkoi kuitenkin loukkaantumisten merkeissä. Tunisian liigaa oli ehditty pelata neljä kierrosta, kun hän loukkaantui Afrikan Confederation Cupissa egyptiläistä Haras Al Houdoudia vastaan pelatussa ottelussa lokakuussa 2008. Vamma piti hänet sivussa puolivuotta ja Mouihbi palasi Club Africainin harjoituksiin huhtikuun lopulla.
Audiosaari

Audiosaari on suomalainen vuonna 2002 perustettu levymerkki, jonka puitteissa toimii myös saman niminen ohjelmatoimisto ja äänitysstudio.
Audiosaari levymerkillä levyttäneitä yhtyeitä ja artisteja ovat muun muassa Antti Kuosmanen, Jari Aaltonen, Kristiina Rytky, Mark Moon ja Sähköankerias. Audiosaari on alusta lähtien käyttänyt Internetin verkkosivuja ensisijaisena musiikinjulkaisukanavanaan.
Audiosaari toiminut lisäksi digitaalisena jakelijana seuraaville artisteille ja yhtyeille: Anna Sipilän Lapsi, Lasse Hyytinen, Sami Joensuu sekä Väinö Tuonela & Kerettiläiset.
Podaleirios

Podaleirios (muinaiskreikaksi Ποδαλείριος) oli kreikkalaisessa mytologiassa Troijan sodan sankari.
Podaleirios oli lääketieteen jumalan Asklepioksen ja Epionen poika ja Makhaonin veli. Hän oli yksi Helenan kosioista, ja uskollisena antamalleen valalle hän purjehti veljensä kanssa Troijaan kolmellakymmenellä aluksella osallistuakseen Troijan sotaan kreikkalaisten puolella.
Troijan sodassa Podaleirios osoittautui veljensä tavoin vertaansa vailla olevaksi parantajaksi, ja koska heitä tarvittiin haavoittuneiden hoitoon, eivät he osallistuneet varsinaisiin sotatoimiin ollenkaan. He paransivat myös Filokteteen käärmeen pureman, mikä mahdollisti hänen osallistumisensa sotaan ja voittamaan sen. Hänet kuitenkin mainitaan yhtenä Troijan puuhevoseen piiloutuneista sotureista.
Sodan päätyttyä hän päätti hylätä laivansa ja jatkaa matkaansa jalkaisin Kolofoniin, jossa hän osallistui Kalkhaan hautajaisiin. Hän jatkoi matkaansa Delfoihin, jossa hän kysyi oraakkelilta neuvoa, mihin hänen pitäisi asettua. Oraakkeli kertoi hänen pitävän asettua paikkaan, jossa putoava taivas ei häntä vahingoittaisi, jolloin hän jäi Karian Khersonneseen, joka oli vuorien ympäröimä. Toisen version mukaan Podaleirios eksyi purjehtiessaan takaisin kotimaahansa Troijasta, ja asettui Karian Syrnokseen.
Foca-luokka (sukellusvene, Italia)

Suunnittelu

Luokan alukset olivat paranneltuja versioita Pietro Miccasta. Niiden uppouma oli pinnalla 1 305 ja sukelluksissa 1 625 tonnia. Alusten pituus oli 82,85, leveys 7,17 ja syväys 5,2 metriä.
Pinta-ajossa alusten voimanlähteenä oli kaksi 1 440 bhp:n  dieselmoottoria, jotka kumpikin oli kytketty omaan akseliin. Sukelluksissa voimanlähteenä oli kaksi 625 hevosvoiman sähkömoottoria. Alukset kykenivät pinta-ajossa 15,2 solmun ja sukelluksissa 7,4 solmun huippunopeuteen.
Alusten aseistuksena oli keulassa neljä ja perässä kaksi 533 millimetrin torpedoputkea, joihin oli ainoastaan putkiin ladatut torpedot. Lisäksi aluksilla oli 100 millimetrin 47 pituuskaliiperin kansitykki, joka oli alun perin sijoitettu tornin taakse. Myöhemmin tykki siirrettiin tornin etupuolelle samalla kuin tornia pienennettiin. Aluksilla oli ilmatorjunta-aseina kaksi kaksiputkista 13,2 millimetrin konekivääriä. Aluksille oli mahdollista sijoittaa 36 miinaa, joista 20 oli keskellä alusta ja kuusitoista kahdessa perässä olevassa laskukiskossa.
Kalle Myllymäki

Kaarle (Kalle) Myllymäki (22. tammikuuta 1883 Teisko – 12. lokakuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen taloudenhoitaja ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Myllymäen vanhemmat olivat talollinen Aadolf Myllymäki ja Henriika Jokiniemi. Hän kävi kansakoulun ja kauppakoulun.
Myllymäki teki aluksi maataloustöitä kotitilallaan. Hän lähti siirtolaiseksi Yhdysvaltoihin ja oli siellä työssä kaivoksissa, maatiloilla ja liikelaitoksissa aina vuoteen 1912 saakka jolloin hän palasi Suomeen. Myllymäki toimi maanviljelijänä Akaalla 1912–1918. Suomen sisällissodan jälkeen hän oli vankilassa poliittisista syistä 1918–1919. Myllymäki oli sitten Hämeen läänin eteläisen vaalipiirin sos.dem. piirisihteerinä Hämeenlinnassa 1919–1925 ja Hämeen Kansa-lehden taloudenhoitajana Hämeenlinnassa 1925–1933.
Myllymäki oli kansanedustajana 1922–1933 edustaen Hämeen läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli eduskunnan suuren valiokunnan puheenjohtajana 1927 ja toimi sosialidemokraattisen eduskuntaryhmän puheenjohtajana. Myllymäki kuoli kesken edustajakautensa ja hänen tilalleen eduskuntaan tuli sosialidemokraattien Akseli Kanerva. Myllymäki oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1925 ja 1931 presidentivaaleissa. Hän oli Hämeenlinnan kaupunginvaltuuston, rahatoimikamarin ja kaupunginhallituksen jäsenenä. Myllymäki oli myös Osuusliike Hämeen hallituksen puheenjohtaja ja Kulutusosuuskuntien keskusliiton hallintoneuvoston jäsen.
Myllymäki oli naimisissa vuodesta 1907 Elina Kauppisen (1886–1975) kanssa. Heidän poikansa Tenho Kullervo Myllymäki (s. 1912) oli Suomen Sosialidemokraatin toimittajana vuodesta 1937 alkaen. Kalle Myllymäki on haudattu Hämeenlinnaan Ahveniston hautausmaalle.
Tuontisähkö

Tuontisähkö on sähköä, jonka tuotanto tapahtuu jossain muussa maassa ja joka tuodaan korkeajännitteisiä voimalinjoja pitkin kohdemaahan. Tuontisähköllä on merkitystä sähköhuollon toimintavarmuuden, tilapäistarpeen ja kulutuksen huippujen kannalta.
Suomeen tuotiin vuonna 2005 4,5 % energiasta tuontisähkönä.
Charles H. Cecil Studios

Filosofiaa

Pääperiaate opetuksessa on elävästä mallista piirtäminen. Charles Cecilin opettamassa sight-size-tekniikkassa malli piirretään, maalataan tai muotoillaan savesta samaan kokoon kuin se nähdään. Teline asetetaan mallin viereen ja astutaan muutama askel taaksepäin merkitylle kohdalle, jossa mittasuhteita vertaillaan. Tämän jälkeen astutaan takaisin telineelle merkitsemään mitat. Oikein ymmärrettynä sight-size ei ole mekaaninen tekniikka vaan tapa nähdä asioita. Monet taiteilijat ovat käyttäneet ja käyttävät yhä tätä tapaa elävästä mallista työskennellessä. Cecil uskoo, että ateljeetraditio on korvaamaton taiteen uudistaja figuratiivisen taiteen kohdalla.

Opetusohjelma

Ensimmäisenä vuonna piirretään hiilellä antiikin ja renessanssin kipsijäljennösten mukaan. Perustaitojen harjaannuttua kipsien parissa jatketaan elävän mallin tai muotokuvapiirustuksen parissa. Muotokuvapiirustus aloitetaan ensimmäisen vuoden loppupuolella. Anatomian ja kolmiulotteisen muodon opiskelussa oppilaat muovailevat mallia savesta sight-size-tekniikkaa käyttäen.
Toisena vuotena keskitytään sight-size-muotokuva- ja figuurimaalaukseen. Opiskeluun kuuluu myös maalauksen materiaalioppia kuten pohjustusta ja öljyvärien hiertämistä.
Kolmantena vuonna on suurikokoisten figuurimaalausten ja muotokuva- sekä kuvanveistoprojektien vuoro. Entiset oppilaat palaavat joskus maalaamaan kolmannen vuoden oppilaitten ryhmän kanssa. Oppilaat voivat myös jatkaa neljännelle vuodelle tai palata myöhemmin jatkamaan opintojaan.
Koulusta valmistuneita taidemaalareita ovat muiden muassa Nicholas Beer ja Matthew Collins.
Nadia Boulanger

Juliette Nadia Boulanger (16. syyskuuta 1887 Pariisi – 22. lokakuuta 1979 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä, kapellimestari ja musiikkipedagogi. Myös hänen nuorempi sisarensa Lili oli säveltäjä. 
Boulangerin isä oli säveltäjä ja Pariisin konservatorion laulunopettaja Ernest Boulanger ja äiti venäläissyntyinen ruhtinatar Raisa Myšetskaja. Nadia pääsi 10-vuotiaana Pariisin konservatorioon, jossa hänen opettajinaan toimivat Alexandre Guilmant, Charles-Marie Widor ja Gabriel Fauré. Boulanger johti ensimmäisenä naiskapellimestarina Yhdysvaltain suuria sinfoniaorkestereita. Uransa aikana hän johti mm. New Yorkin filharmonikkoja, Bostonin sinfoniaorkesteria, Philadelphian orkesteria, Hallé-orkesteria ja BBC:n sinfoniaorkesteria. 
Boulanger tuli tunnetuksi eritoten sävellyksenopettajana. Hänen johdollaan opiskeli useita sittemmin kuuluisiksi tulleita muusikoita, kuten Daniel Barenboim, Leonard Bernstein, İdil Biret, Elliott Carter, Aaron Copland, Philip Glass, Quincy Jones, Michel Legrand, Dinu Lipatti, Gian-Carlo Menotti, Krzysztof Meyer, Astor Piazzolla, Walter Piston, Marc Blitzstein, Howard Swanson ja Geirr Tveitt. Viimeksi mainittu sävelsi hänen kunniakseen nimetyn menuetin.
Boulangerin omiin teoksiin kuuluvat mm. ooppera La Ville Morte sekä kantaatti La sirene, joka voitti toisen palkinnon Prix de Rome -kilpailussa vuonna 1908. Hän luopui säveltämisestä 31-vuotiaana nuoremman sisarensa Lilin kuoltua keskittyäkseen täysipäiväisesti opettamiseen.
Leo (arkkipiispa)

Leo (siviilinimeltään Leo Makkonen; s. 4. kesäkuuta 1948 Pielavesi) on Suomen ortodoksisen kirkon johtaja, Helsingin ja koko Suomen arkkipiispa. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Pielaveden yhteiskoulusta 1967 ja suoritti ortodoksisen pappiskandidaatin tutkinnon Kuopiossa Suomen ortodoksisessa pappisseminaarissa. Hän suoritti 1995 teologian kandidaatin tutkinnon ja sai teologian maisterin arvon. Hän on arkkipiispa Hermanin ohella arkkipiispana toinen valkoisen papiston jäsen ja leski. Hänellä on yksi tytär.

Ura

Leo Makkonen vihittiin diakoniksi ja papiksi 1973 ja piispaksi 1979. Hän on toiminut ortodoksisen nuorisotyön linjanjohtajana uskonnonopettajana Itä-Karjalan kansanopistossa 1972–1973, sen jälkeen ensin Ilomantsin ja sitten Turun piirin matkapappina 1973–1979. Vuonna 1979 hänet valittiin Suomen ortodoksisen kirkon apulaispiispaksi nimikkeellä Joensuun piispa. Hän täytti kanonisen naimattomuusehdon, koska oli jäänyt leskeksi vuonna 1977. 
Hänet valittiin 1979 Oulun hiippakunnan piispaksi nimikkeellä Oulun metropoliitta 1.1.1980 alkaen, ja 1996 hänet valittiin Helsingin hiippakunnan piispaksi nimikkeellä Helsingin metropoliitta. Lokakuussa 2001 hänet valittiin Karjalan ja koko Suomen arkkipiispaksi. Arkkipiispan istuimen siirtyessä Helsinkiin Leo siirtyi vuoden 2018 alusta sinne, saaden virkanimikkeekseen Helsingin ja koko Suomen arkkipiispa.
Arkkipiispa Leo on ollut jäsenenä Suomen ortodoksisen kirkon kirkolliskokouksessa vuodesta 1975 ja ortodoksisessa kirkollishallituksessa vuodesta 1980.
Arkkipiispa Leo perusti vuonna 2005 jo kolmannen ortodoksisen kulttuurisäätiön, Karjalan hiippakunnan säätiön.
Arkkipiispa Leo aloitti jo Oulun metropoliittana toimiessaan valmistella teologian väitöskirjaa arkkipiispa Paavalista.  Työ on edelleen kesäkuussa 2009 kesken 
Arkkipiispa Leo on leski ja yhden tyttären isä; vuonna 2005 nähtiin seitsemänkymmenen vuoden tauon jälkeen harvinainen tilaisuus, kun hänen tyttärensä vihittiin avioliittoon Uspenskin katedraalissa. Edellisen kerran näin tapahtui vuosina 1934 ja 1938, kun arkkipiispa Hermanin vanhimmat tyttäret Tamara ja Ariadne vihittiin avioliittoon Sortavalassa. 
Leo toteutti 60-vuotispäivänään elämänikäisen haaveensa, kun hän rakennutti synnyinkyläänsä Pielavedelle tsasounan, jonka hän juhlapäivänään vihki käyttöön.
He (kana)

Alkuperä

Hiragana へ ja katakana ヘ on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 部.

Tarkkeet

Merkkeihin voidaan lisätä dakuten, jolloin muodostuvat tavut べ ja ベ, jotka lausutaan /be/, tai handakuten, jolloin muodostuvat tavut ぺ ja ペ, jotka lausutaan /pe/.

Latinisaatio

Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki että Nihon-shiki-järjestelmissä: へ ja ヘ latinisoidaan « he », べ ja ベ latinisoidaan « be » ja ぺ sekä ペ latinisoidaan « pe ».
Drew Z. Greenberg

Drew Z. Greenberg (s. 8. kesäkuuta, Manhattan, New York) on yhdysvaltalainen tv-käsikirjoittaja, joka tunnetaan parhaiten työstään tv-sarjojen Buffy, vampyyrintappaja, Smallville ja O.C. parissa. Greenberg kuitenkin aloitti uransa käsikirjoittajana sarjan Älä kerro äidille yhdysvaltalaisessa versiossa vuonna 2001. Samana vuonna hän pääsi mukaan tv-sarjaan Buffy, jota varten hän kirjoitti muutamia jaksoja vuosina 2001–2003. Hän on lupautunut käsikirjoittamaan vuonna 2007 alkanutta Buffy the Vampire Slayer Season Eight -sarjakuvaa.
Juan Merino

Ura pelaajana

Merino on Real Betisin kasvatti, joka nousi edustusmiehistöön vuonna 1990. Hänestä kehittyi seuran avainpuolustaja ja Merino toimi pitkään myös Betisin kapteenina. Merinon debyyttikauden päätteeksi Betis putosi Segundaan, jossa vierähti kolme kautta. Kaikkiaan Merino edusti Betisiä 12 vuotta ja pelasi 203 ottelua pääsarjatasolla. Kaudeksi 2002/03 Merino siirtyi Recreativo de Huelvaan, jossa hän pelasi uransa viimeiset viisi vuotta. Merino oli Recreativon avainpelaajia Segundassa, josta seura nousi Merinon uran viimeiseksi kaudeksi 2006/07 pääsarjaan.

Ura valmentajana

Lopetettuaan pelaajauransa Merino palasi Betisin organisaatioon ja aloitti kesällä 2007 seuran urheilutoimenjohtajana. Vuonna 2009 hän siirtyi Antonio Tapian valmennustiimiin apulaisvalmentajaksi. Kesällä 2010 Merino siirtyi Betisistä Recreativoon apuvalmentajaksi. Kauden 2010/11 jälkeen Merino jätti Recreativon ja jatkoi uraansa Xerezin päävalmentajaksi. Hän sai potkut seurasta jo joulukuussa huonojen tulosten vuoksi.
Kesällä 2014 Merino palasi Betisin organisaatioon reservijoukkueen peräsimeen. Marraskuussa 2014 Merino nousi Betisin edustusmiehistön peräsimeen Julio Velázquezin saatua potkut. Hän valmensi seuraa kuudessa ottelussa, kunnes Pepe Mel korvasi hänet joulukuun lopulla. 
Merino palasi reservijoukkueen päävalmentajaksi, kunnes tammikuussa 2016 hän nousi potkut saaneen Melin seuraajaksi edustusjoukkueen päävalmentajaksi. Merinon johdolla Betis paransi otteitaan ja nousi putoamiskamppailusta kymmenenneksi. Kauden jälkeen Merinon korvasi Gus Poyet.
Vuoden 2016 lopussa Merinosta tuli Segunda Divisiónin jumboksi vajonneen Gimnásticin päävalmentaja. Viimeksi hän on toiminut Córdoban päävalmentajana.
Screen Actors Guild Awards 2007

Screen Actors Guild Awards 2007 oli järjestyksessään 13. SAG-palkintogaala, jossa yhdysvaltalainen Screen Actors Guild -ammattilitto jakoi palkinnot näyttelijöille roolisuorituksistaan vuoden 2006 elokuvissa ja televisio-ohjelmissa. Gaala järjestettiin Shrine Auditoriumissa, Los Angelesissa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa 28. tammikuuta 2007.

Voittajat ja ehdokkaat

Voittajat on listattu ensimmäisenä ja lihavoitu.
Vuoden pakolaismies

Vuoden pakolaismies valittiin ensimmäisen kerran 2016.
Ryhmä Oinonen

Joukot

Ryhmä Oinosta muodostettaessa liitettiin sen joukoiksi 2. Jääkäriprikaati (2. JPr) ja Ratsuväkiprikaati (Rv.Pr.).

Muodostaminen

Ryhmä Oinonen perustettiin liikekannallepanon yhteydessä kesäkuun loppupuoliskolla 1941. Sen tarkoituksena oli olla vain tilapäisyhtymä perustamisen ja hyökkäysvaiheen alun aikana. Aluksi tähän liki divisioonan vahvuiseen yhtymään kuuluivat 2. Jääkäriprikaati ja Ratsuväkiprikaati.

Hajottaminen

Tämän jälkeen Ryhmä Oinonen siirrettiin Kannaksen Armeijan reserviksi ja lopulta maaliskuussa 1942 hajotettiin.
Chris Van Hollen

Christopher "Chris" Van Hollen, Jr. (s. 10. tammikuuta 1959) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän kuuluu varsin harvoihin Yhdysvaltain kongressissa istuviin ulkomailla syntyneisiin henkilöihin.
Hollen syntyi Karachissa, Pakistanissa, ja on elänyt Yhdysvaltain ja Pakistanin lisäksi Turkissa, Sri Lankalla ja Intiassa. Hänen isänsä työskenteli Yhdysvaltain ulkoministeriön palveluksessa. Van Hollen on valmistunut Harvardin ja Georgetownin yliopistoista. 
Hollen istui vuosina 1991–1995 Marylandin edustajainhuoneessa ja sen jälkeen vuoteen 2003 Marylandin senaatissa. Hän asuu vaimonsa Katherinen sekä kolmen lapsensa – Annan, Nicholaksen ja Alexanderin – kanssa Marylandin Kensingtonissa.
Hollen on edustanut vuodesta 2003 Marylandia Yhdysvaltain edustajainhuoneessa. Häntä pidettiin myös mahdollisena ehdokkaana Yhdysvaltain senaattiin, mutta hän päätti olla osallistumatta vaaleihin.
Koskelan rata

Koskelan kapearaiteinen rata rakennettiin vuonna 1905. Se kulki noin kilometrin matkan nykyisen Käpyläntien linjausta sen vieressä Oulunkylän asemalta nykyisen Käpyläntien ja Oulunkyläntien yhdistävän liikenneympyrän paikkeille.
Rata rakennettiin Koskelan sairaalan (silloinen Helsingin kaupungin kunnalliskoti ja työlaitos) tarpeisiin ja sillä kuljetettiin hevosvetoisesti muun muassa hiiltä, polttopuuta ja puutavaraa. Myöhemmin radalla kuljetettiin myös vainajia takaisinpäin Oulunkylän asemalle, jossa ruumiit siirrettiin Malmin hautausmaalle meneviin juniin. Koskelan radalta rakennettiin myös pistoraide nykyiselle Pohjolanaukiolle kun Puu-Käpylää alettiin rakentaa vuonna 1920, koska alueelle ei tuolloin ollut vielä tieyhteyttä Helsingistä.
Victor Cousin

Victor Cousin (28. marraskuuta 1792 – 14. tammikuuta 1867) oli ranskalainen filosofi ja eklektikko. Hänen pääteoksensa oli Du vrai, du beau et du bien.
Ritariperhonen

Koko ja ulkonäkö

Ritariperhosen siipien kärkiväli on 7,6–9,3 cm. Yläpuolelta se on pääasiassa keltaisen ja mustan kirjava. Takasiivissä on myös sinistä ja punaiset täplät. Pitkät kapeat kannukset takaosassa ovat ritariperhoselle ja sen lähisukulaisille tunnusomaiset.
Kotelovaiheessa ritariperhonen näyttää käpristyneeltä lehdeltä.

Levinneisyys

Ritariperhosen levinneisyysalue on huomattavan laaja. Se kattaa suuren osan Eurooppaa ja Aasiaa. Lisäksi ritariperhosta tavataan Pohjois-Afrikassa ja Pohjois-Amerikan länsi- ja keskiosissa.

Elinympäristö ja ravinto

Ritariperhosta tavataan vuoristoisilla alueilla ja rannikkoseuduilla. Sen tyypillisimpiä elinympäristöjä ovat kosteikot, kukkaniityt, metsänreunat ja suot.

Lisääntyminen

Naaras munii munansa erilaisten sarjakukkaisten tuoreimmille lehdille, etenkin suoputkelle ja karhunputkelle. Ritariperhosen munat ovat vaaleanvihreitä, sileitä ja läpimitaltaan noin 1 mm. Lajin toukka on täysikasvuisena vihreä ja siinä on mustaoransseja kuvioita.
Aikuinen ritariperhonen käyttää ravinnokseen mettä. Toukkavaiheessa ritariperhosen on syötävä runsaasti sarjakukkaiskasveja (Apiaceae) esim. karhunputkea kerätäkseen kylliksi energiaa nahanluonteja ja lopullista muodonmuutosta varten. Lyhyillä, vahvoilla leuoillaan se jauhaa ravintokasvin lehtiä useiden päivien ajan miltei tauotta. Nautittu kasviaines sisältää myrkyllisiä yhdisteitä, jotka kerääntyvät toukan ruumiiseen ja suojaavat sitä linnuilta ja muilta pedoilta.
Matti Jalava

Matti Jalava (10. tammikuuta 1893 Virrat – 24. heinäkuuta 1975) oli suomalainen metsätieteilijä.

Henkilöhistoria

Jalavan vanhemmat olivat rakennusmestari, maanviljelijä Antti Robert Jalava ja Aina Sofia Törnqvist ja puoliso vuodesta 1919 laulajatar, laulunopettaja Martta Elisabet Sohlman. Hän tuli ylioppilaaksi Tampereen lyseosta 1911 ja suoritti Kauppakorkeakoulun päästötutkinnon 1913, metsänhoitotutkinnon 1917, maatalous- ja metsätieteiden kandidaatin tutkinnon 1926 ja lisensiaatin tutkinnon 1930. Maatalous- ja metsätieteiden tohtoriksi Jalava väitteli 1933. Jalava työskenteli metsänhoitajana ja metsäpäällikkönä Suomessa sekä saha- ja metsäalalla Yhdysvalloissa, samoin kuin eri tehtävissä Metsähallituksen, Metsäntutkimuslaitoksen, Helsingin yliopiston,  Teknillisen korkeakoulun ja VTT:n palveluksessa. Hän oli Metsäntutkimuslaitoksen professori 1944–1948 ja Helsingin yliopiston metsäteknologian professori 1948–1960.
Harmaakveekarimatkija

Levinneisyys

Harmaakveekarimatkijaa tavataan Martiniquella ja Saint Lucialla. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Matti Helimo

Matti Antero Helimo (s. 28. tammikuuta 1977) on tamperelainen laulaja-lauluntekijä. Hype Records julkaisi hänen ensimmäisen soololevynsä Blogi 2009.
Helimon ensimmäinen "Janne Ojanen" -single rikkoi kultalevyn rajan ja hänen "Lukko voittoon" -singleään on myyty tuhat kappaletta, kuten myös Superpesiksen kaikkien aikojen lyöjätilaston ykkösen, Simo "Iso-Kello" Eerikäisen, tribuuttisingleä "Iso-Kello".
Aamulehden lukijat valitsivat heinäkuussa 2010 Matti Helimon "Kesä-Tampere" -kappaleen parhaaksi Tampere-aiheiseksi lauluksi.
Matti Helimon toinen albumi Näytelmä julkaistiin 30.11.2011 (Hype). Levyllä soittavat Suomen eturivin muusikoista mm. Marzi Nyman (kitara), Seppo Kantonen (koskettimet), Risto Niinikoski (rummut), Eva Alkula (sähkökantele) ja Jaan Wessman (basso).
Helimon kolmas albumi Hiljaista makuuhuoneessa julkaistaan 16.12.2016, levyn nimikkosingle julkaistiin digitaalisesti jo 5.12.2016.
Matti Helimo on ammatiltaan opettaja ja toimii Opetusalan Ammattijärjestö OAJ:n valtuuston 2. varapuheenjohtajana (2014-) sekä OAJ Pirkanmaan puheenjohtajana (2014-). Kuntavaaleissa 2017 hän sai ensikertalaisena 605 ääntä ja tuli valituksi sitoutumattomana ehdokkaana Vihreiden listalta Tampereen kaupunginvaltuustoon.