google/wiki40b huggingface dataset:
Hurtigruten: Minutt for minutt

Hurtigruten: Minutt for minutt oli norjalaisen NRK-televisioyhtiön lähettämä 134 tunnin televisiolähetys, joka esitettiin suorana lähetyksenä NRK2:lla sekä NRK:n nettitelevisiossa 16.–22. kesäkuuta 2011. Ohjelmassa seurattiin Hurtigruten-laiva M/S Nordnorgen matkaa Bergenistä Kirkkoniemeen. Ohjelmaa lähetettiin yli viisi ja puoli päivää yhteen menoon.
Matkan varrella ihmiset seurasivat laivan saapumista satamiin.
Lähetys pääsi myös Guinnessin ennätysten kirjaan maailman pisimpänä yhtäjaksoisena live-tv-dokumenttina. Ohjelmalla oli kesällä 2011 lähes kolme miljoonaa katsojaa.
Idea ohjelmasta tuli NRK2:n vuonna 2009 lähettämästä yli seitsemän tuntia kestäneestä dokumentista Junalla Bergenistä Osloon (norj. Bergensbanen minutt for minutt).
Syvä uni (vuoden 1978 elokuva)

Syvä uni (The Big Sleep) on Michael Winnerin elokuva vuodelta 1978. Elokuvan pohjana Raymond Chandlerin romaani Syvä uni vuodelta 1939. Samasta aiheesta ohjasi elokuvan jo aiemmin myös Howard Hawks(Syvä uni, 1946).
Elokuvassa näytteli Philip Marlowea Robert Mitchum ja kenraali Sternwoodia James Stewart. Tapahtumat sijoitettiin Kalifornian sijasta Lontooseen.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen valittaa, ettei Englantiin siirretty Marlowe-tarina löydä oikeaa olomuotoaan. Hän antaa tälle Syvän unen versiolle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Vanttila (Espoo)

Liikenneyhteydet

Espoon sisäinen linja 165 (Matinkylä metroasema-Kivenlahti-Saunalahti–Vanttila-Kauklahti), 166 (Vanttila-Kauklahti-Lasilaakso), 165N (yölinja Kamppi-Kivenlahti-Saunalahti-Vanttila-Kauklahti), 167 (Vanttila-Kauklahti-Järvikylä).
Läheiseltä Kauklahden juna-asemalta pääsee myös busseilla 118 (Tapiola metroasema-Niittykumpu metroasema-Tuomarila-Espoon keskus-Kauklahti), 213 ja 213N (Kamppi-Espoon keskus-Kauklahti), 168 (Espoon keskus-Mikkelä-Kauklahti), 911 (Kauklahti-Kirkkonummi).
Kauklahden juna-asemalta pääsee lähijunilla E, U ja L (yöjuna). Alue on lippuvyöhykkeellä C.

Nimen alkuperä

Nimi Vanttila, Fanntsby, tulee ruotsinkielisestä sukunimestä Fant. 1900-luvun alussa kylästä käytettiin nimeä Fannsby. Fantsby on vanha kylännimi: Fantzby (1492), Ffandzby (1540), Fantsby (1595). Nimi on juonnettu henkilön nimestä, ja vanhoissa asiakirjoissa mainitaan vuonna 1433 lautamies Anders Fantt Espoosta sekä 1500-luvun alussa Jöns Fanten. Suomenkielinen nimi Vanttila on onomatopoeettinen käännös ruotsinkielisestä ja otettiin käyttöön vuonna 1965.
Metšetlinon piiri

Metšetlinon piiri (ven. Мечетлинский район, Metšetlinski raion, baškiiriksi Мәсетле районы, Mäsetle raiony) on paikallinen itsehallintoalue Baškortostanin tasavallan koillisosassa Tšeljabinskin alueen rajalla. Piiriin kuuluu 12 maalaiskuntaa, ja sen hallintokeskus on Bolšeustjikinskojen kylä (Большеустьикинское). Metšetlinon piirin pinta-ala on 1 557 km². Vuonna 2002 piirin asukasluku oli noin 25 600 ja asukastiheys 16 asukasta/km². Suurimmat etniset ryhmät ovat baškiirit (58,4 %), tataarit (23,6 %) ja venäläiset (16,6 %). Piirin alueella virtaa Ai-joki.
Erkki Rajamäki

Ura

Rajamäki aloitti jääkiekkoharrastuksen Etelä-Vantaan Urheilijoissa, josta hän siirtyi EVU:n edustusseuraan Kiekko-Vantaaseen. Rajamäki aloitti ammattilaisena HIFK:ssa kaudella 1998–1999, minkä jälkeen hän siirtyi Yhdysvaltoihin Colgaten yliopiston joukkueeseen. Rajamäki palasi Yhdysvalloissa pelatun kauden jälkeen HIFK:hon, jolloin hän pelasi myös Iso-Britannian Elite Ice Hockey Leaguessa 11 ottelua.
Kevään 2001 jälkeen Rajamäki siirtyi HPK:hon, jonka riveissä hän nosti selvästi tasoaan tehden 12 maalia runkosarjassa. Rajamäki pelasi HPK:ssa toisenkin kauden voittaen näillä molemmilla SM-hopeaa. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Ilvekseen, minkä jälkeen Rajamäki lähti St. Louis Bluesin NHL-organisaatioon.
Kaudella 2004–2005 Rajamäen pistesaldo jäi St. Louis Bluesin farmijoukkue Worcester IceCatsissa vähäiseksi, ja seuraavalla kaudella hän jäi usein farmijoukkueen Peoria Rivermenin kokoonpanon ulkopuolelle. Rajamäki päätti siirtyä kesken kauden 2005-2006 SM-liigaan Espoo Bluesin riveihin.
Kahdella ensimmäisellä kaudellaan Bluesissa Rajamäki pelasi lähinnä kolmos- ja neloskentällisessä. Mutta kaudella 2007-2008 hän pelasi melkein koko kauden ajan ykköskentällisessä, ja teki runkosarjan 49 ottelussa henkilökohtaisen yhden kauden piste-ennätyksensä 16+12=28. Lisäksi Rajamäki voitti SM-hopeaa. Hän pelasi kolme seuraavaakin kautta Bluesissa kuuluen joukkueen runkopelaajiin.
Kaudelle 2010-2011 Rajamäki ei solminut minkään seuran kanssa pelaajasopimusta, mutta syyskuussa 2011 Rajamäki teki HIFK:n kanssa meneillään olleen kauden loppuun asti kestävän sopimuksen. Hän kärsi tuolloin paljon loukkaantumisista, ja pistesaldo jäi vähäiseksi. Rajamäki päätti uransa kevääseen 2013 pelaten Ilveksessä.

Muuta

Rajamäki on opiskellut Tampereen yliopistossa pääaineenaan kansantaloustiede.
G-Eazy

Gerald Earl Gillum (s. 24. toukokuuta 1989 Oakland, Kalifornia), taiteilijanimeltään G-Eazy, on yhdysvaltalainen rap-artisti ja tuottaja. G-Eazyn ensimmäinen albumi Must Be Nice julkaistiin 26. syyskuuta 2012, ja se sijoittui amerikkalaisen Billboard 200 -listan 3. sijalle. Kolmas albumi When It’s Dark Out julkaistiin 4. joulukuuta 2015. Levyllä on mukana hitti ”Me, Myself & I”, joka sijoittui monien maiden top-listoille. Spotify-kuuntelukertoja kappaleella on yli 822 000 000. Räppärin The Beautiful & Damned albumin kiertueen ensimmäisen keikan jälkeen, Gerald pidätettiin kokainiin laittomasta hallussapidosta.
Igor Presnjakov

Elämäkerta

Igor Presnyakov syntyi Moskovassa. Hän opiskeli klassista musiikkia läheisessä akatemiassa ja voisi lopulta valmistua yhtyeisiin sekä kitaristiksi että kapellimestariksi. Hän muutti Alankomaihin jatkaakseen uraansa, joka on jo nyt kestänyt yli 35 vuotta. Hänen akustiseen kitaratyyliinsä vaikuttaa eri musiikkityylejä: reggae, rock and roll, R&B, kantri, jazz ja heavy metal. Hänen merkittävin tuntomerkkinsä on rytmin luominen samaan aikaan, kun hän soittaa lyömällä kitaran runkoon tahdissa. Tämä jäljittelee useita muusikoita. Vaikka Presnyakov joskus laulaakin monia hänen alkuperäisiä- ja cover-kappaleitaan, on hän tunnetumpi soittotaidoistaan.
Igorin suosio on noussut hänen ensidebyytistään YouTubessa vuonna 2007. Hänen YouTube-videoillaan on tällä hetkellä yli 250 miljoonaa latausten näyttökertaa ja sen lisäksi yli 1,3 miljoonaa kanavan tilaajaa. Hänen kuuluisin kitaracoverinsa on Nоthing EIsе Маttеrs yli kahdeksalla miljoonalla katsojallaan.
Neperin luku

Neperin  luku (Napierin luku) on matemaattinen vakio, jonka likiarvo viidentoista desimaalin tarkkuudella on 2,718 281 828 459 045 ja jolle on kiinnitetty merkintä . Neperin luku on luonnollisen logaritmi­funktion kantaluku. Se on saanut nimensä skotlantilaisen matemaatikon John Napierin mukaan. Napier itse ei käyttänyt kantalukua , mutta jälkeenpäin on huomattu, että hänen logaritmien laskujärjestelmänsä on liittynyt luonnolliseen logaritmiin. Neperin luku on irrationaalinen ja transsendenttinen. Transsendenttisuustodistuksen antoi Charles Hermite vuonna 1873. Luku tunnetaan toiselta nimeltään myös Eulerin lukuna Leonhard Eulerin mukaan.
Neperin luku on määritelmän mukaan

Sovelluksia

Kuvitellaan, että pankki maksaa vuodessa 100 % koron. Jos pankkitilin alkusaldo on 1 €, niin vuoden kuluttua saldo on 1 €·2,0 = 2 €. Jos pankki maksaisikin 50 % koron kaksi kertaa vuodessa ja jälkimmäisellä kerralla korkoa korolle, olisi loppusaldo 1 €·1,5² = 2,25 € ja jos taas 33,3… % koron 3 kertaa vuodessa: 1 €·(1,333…)³ ≈ 2,370 €. Kun pankki maksaa 1/n-kertaisen koron n kertaa vuodessa, on loppusaldo 1 €·(1+1/n)ⁿ. Kun 1/n lähestyy nollaa eli maksukertojen määrä lähestyy ääretöntä, niin lähestyy termi (1+1/n)ⁿ e:tä.  Samaan tapaan jos alkuperäinen korkoprosentti olisi x % ja maksukertojen lukumäärää vastaavalla tavalla tihennettäisiin, saataisiin raja-arvona loppusaldoksi ex/100 €.
Myös luonnossa esiintyy kasvuilmiöitä, jotka noudattavat samantapaista matemaattista lakia. Tällaista sanotaan eksponentiaaliseksi kasvuksi. Likimääräisenä esimerkkinä tällaisesta voidaan mainita puun kasvu.
Schweizer Alpen-Club

Schweizer Alpen-Club SAC (ransk. Club Alpin Suisse, ital. Club Alpino Svizzero, retoromaaniksi Club Alpin Svizzer, SAC) on sveitsiläinen vuorikiipeilyjärjestö. Se perustettiin vuonna 1863, ja se on Sveitsin suurin kiipeilyjärjestö.  Järjestö tekee yhteistyötä muiden vuorikiipeilyjärjestöjen kanssa parantaakseen vuorikiipeilyn turvallisuutta. Maailmalta löytyy kaiken kaikkiaan yli 40 kiipeilyjärjestöä.

Vuorikiipeilyjärjestö

SAC:hen kuuluu 113 jaostoa, ja siinä on 135 000 jäsentä (2012). SAC järjestää vuosittain vuorikiipeilykursseja. Se omistaa ja ylläpitää vuoristomajoja sekä julkaisee jäsenlehteä, joka ilmestyy 12 kertaa vuodessa. Päämaja sijaitsee Sveitsin Bernissä. Se on toiminnan keskus jäsenille, jaostoille, viranomaisille ja osittain myös yleisölle.

Järjestön perustaminen

SAC oli ensimmäinen Manner-Euroopan alppikerho. Yksi kerhon perustajista oli tohtori Melchior Ulrich, josta tuli myöhemmin kerhon presidentti. Muita jäseniä olivat Gottlieb Samuel Studer ja tohtori Simler.
Järjestön ensimmäisinä tehtävinä oli tutkia, miten vuorille voitaisiin kiivetä vähemmällä vaivalla. Yksi tärkeimmistä ongelmista oli ratkaista yöpyminen vuorilla. Aiemmin oli nukuttu luolissa, kivien alla tai jonkun muun omistamassa vuoristorakennuksessa. Vuorille oli myös kannettava puita lämmitykseen. Ensimmäisen 25 vuoden aikana kerho rakensi 38 vuoristomajaa. Kuuluisimpia majoja ovat vuonna 1865 rakennettu Matterhorn-maja ja vuonna 1876 rakennettu Weisshorn-maja. Vanhin majoista on Grünhornhütte, joka rakennettiin vuonna 1863.
REM-uni

REM-uni (vilkeuni, aktiiviuni, paradoksinen uni, engl. Rapid Eye Movement ’nopea silmien liikkuminen’) on yksi nukkumisen vaihe, jonka aikana tapahtuu suurin osa unien näkemisestä. REM-unen aikana kehon lämpötila, pulssi ja hengitys ovat epäsäännöllisiä ja autonominen hermosto aktivoituu muutenkin.
REM-unesta voidaan erottaa faasinen vaihe ja tooninen perustila, jolloin lihakset ovat rentoja, kun taas faasisen vaiheen silmänliikkeistä tulee REM-unen nimitys, jolloin voi nähdä silmien liikkuvan silmäluomien alla. REM-unesta herättäessä ihminen muistaa viimeksi näkemänsä unen, aamulla uni useimmiten unohtuu. Ensimmäinen REM-vaihe alkaa noin 90 minuuttia nukahtamisen jälkeen.
Nukahtaessaan ihminen vaipuu ensiksi kevyeen uneen. Yleensä vajaan puolen tunnin kuluttua seuraa syvän unen vaihe, josta siirrytään REM-uneen. REM-unesta siirrytään taas kevyen unen kautta syvään uneen. Tämä ketju toistuu noin puolentoista tunnin sykleissä keskimäärin viisi kertaa tavallisesti nukutun yön aikana. REM-unen ja kevyen unen määrä lisääntyy aamua kohti.
REM-unen aikana aivojen tunteisiin liittyvä mantelitumake sekä assosiaatioalueet ovat erityisen aktiivisia, kun taas työmuistin, tarkkaavaisuuden suuntaamisen ja itsehillinnän kannalta tärkeät aivoalueet ovat hyvin passiivisia. Tämä sopii yhteen unien järjettömän kulun ja tunnepohjaisen sisällön kanssa.
Unien kulku on usein vahvan assosiatiivista ja erikoista, niinpä hermoimpulssit kulkevat aivoissa harvinaisia reittejä hermosolujen välillä ja vahvistavat vähän käytettyjä synapseja. Tästä on päätelty unien tärkeys muistin ja oppimisen kannalta.
Vastasyntyneiden vauvojen unesta noin puolet, joidenkin mielestä jopa yli 80 % on REM-unta. Keskosia tutkimalla on päätelty, että noin 30-viikkoinen sikiö on lähes koko ajan REM-unen kaltaisessa tilassa. REM-uni onkin tärkeää yksilökehityksen kannalta, sillä se stimuloi kehittyviä aivoja.
Usein REM-unesta, kuten syvästäkin unesta, on hankala herätä tai toisen herättää.
Mauno Tamminen

Mauno Johannes Tamminen (14. elokuuta 1920 Turku – 15. helmikuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi Suomen Kansan Demokraattisen Liiton pääsihteerinä vuosina 1962–1964 ja Yleisradion apulaisjohtajana vuosina 1965–1977. Tamminen kuului myös Suomen Kommunistisen Puolueen keskuskomiteaan vuosina 1960–1969.
Tamminen kävi vuonna 1940 kauppakoulun. Hän taisteli jatkosodassa sen alkuvaiheessa, mutta hän karkasi rintamalta tammikuussa 1942. Rauhan tultua Tamminen ryhtyi opiskelemaan suorittaen aluksi Sirola-opiston. Hän valmistui ylioppilaaksi keväällä 1950 ja pääsi tämän jälkeen opiskelemaan oikeustiedettä SKP:n stipendillä. Valmistuttuaan yliopistosta lainopin kandidaatiksi vuonna 1956 Tamminen siirtyi Moskovaan puoluekouluun.
Opintojensa ohella Tamminen työskenteli SKDL:n kunnallissihteerinä vuosina 1950–1957. Hän myös opetti Sirolassa kirjanpitoa. Moskovasta paluun jälkeen Tammisesta tehtiin SKDL:n toiminnanjohtaja vuosiksi 1958–1961 ja myöhemmin pääsihteeri. Tamminen kuului myös Rakennusliiton hallitukseen vuodesta 1959 ja hän toimi Sukeltajaliiton sihteerinä vuodesta 1960.
SKDL:n johdossa Tamminen ajoi 1960-luvun alussa linjaa, joka korosti voimakkaasti vasemmiston yhteistoiminnan tarvetta. Hän tahtoi yhdistää työväenpuolueiden voimat hallitusyhteistyön merkeissä. Vuonna 1964 hänet päätettiin kuitenkin siirtää syrjään puoluetehtävistä ja hänet lähetettiin Yleisradion palvelukseen. Hän toimi vuosina 1965–1975 Yleisradion talousasiain apulaisjohtajana ja siirtyi vuoden 1976 alusta talousjohtajaksi sosiaalidemokraatti Aarne Paanasen jäätyä eläkkeelle. Yleisradion vuosinaan Tamminen alkoholisoitui ja hän kuoli ennenaikaisesti. Hänen seuraajakseen tuli SKDL:n Aimo Haapanen.
Giancarlo Volpe

Ura

Volpe opiskeli animaattoriksi New Yorkissa School of Visual Artsissa, josta hän valmistui vuonna 1997. Tämän jälkeen Volpe sai töitä Humongous Entertainmentilta, jossa hän toimi animaattorina lasten tietokonepeleille. Vuotta myöhemmin Volpe sai töitä FOXilta, kun hän sai tehtäväkseen toimia sommittelijana ja apulaisohjaajana Kukkulan kuningas -piirrossarjassa. Vuonna 2004 Volpe sai ensimmäistä kertaa paljon vastuuta, kun hän siirtyi Nickelodeonille Avatarin pariin, jossa Volpen tehtävänä oli ohjaamisen lisäksi käsikirjoittaa sarjan jaksoja.
Mary Barnes

Mary Edith Barnes (9. helmikuuta 1923 – 29. kesäkuuta 2001) oli brittiläinen nainen, joka kärsi psykoottisesta häiriöstä, mutta loi huomattavan uran kuvataiteen alalla. 
Barnes saapui Kingsley Halliin vuonna 1965. Hän muutti vuonna 1985 Skotlantiin ja vuonna 1993 Tomintouliin sekä julkaisi vuonna 1989 kirjan Something Sacred. Hän kuoli Tomintoulissa vuonna 2001.
Miles Hoop-1a

Miles Hoop-1a oli brittiyhtiö Milesin toisen maailmansodan aikainen, itsenäinen suunnitelma miehittämättömästä lentokoneesta, joka kuljettaisi pommeja. Kokonaisuus oli suunniteltu kuorman ympärille siten, että laite olisi ollut käytännössä lentävä pommi.
Suunnitelman perustana oli C.R. Tennantin kirjoitus vuodelta 1940, jossa hän totesi RAF:n pommittajien heikon tarkkuuden sekä suunnistuksessa että varsinaisen maalin löytämisessä tarkkuuspommitusten suorittamiseksi yöllä. Hän ennusti tarpeen siirtyä aluepommituksiin. Miles - yhtiö tarjosi radikaalia vaihtoehtoa esittelemällä suunnitelman pienikokoisesta miehittämättömästä lentokoneesta, joka olisi halpa valmistaa ja jota varastoitaisiin suuria määriä. Hanke ei edennyt pidemmälle laimean kiinnostuksen vuoksi, sillä vielä vuonna 1940 epäröinti kaupunkien pommittamisesta oli vahvaa. Suunnitelmaa ei myöskään toteutettu aluepommituksiin siirtymisen jälkeen ja hanke päättyi 1943.
Johanneksen kirkko (Tartto)

Historia

Nykyisen kirkon kohdalla on sijainnut 1100-luvun lopussa tai 1200-luvun alussa pitkä itä-länsisuuntainen puurakennelma, josta länteen sijaitsee hautoja. On mahdollista, että kyseessä oli kirkko, mikä tekisi rakennelmasta vanhiman kirkkorakennuksen Virossa ja sellaisena ainoan ainoan ennen 1200-luvun valloituksia. Nykymuodonsa Jaanin kirkko on kuitenkin saanuht monessa eri rakennusvaiheessa vasta myöhemmin. Ensimmäinen maininta Tarton seurakunnasta on vuodelta 1323. Jaanin kirkon rakennuttivat Tarton alakaupungin porvarit, jotka halusivat oman kirkkonsa ja se valmistui 1300-luvulla.
Jaanin kirkko kärsi merkittäviä tuhoja suuren Pohjan sodan aikana, jolloin vuonna 1708 venäläisjoukot hävittivät Tartoa. Kirkon tornin yläosa kaatui kirkkosalin päälle, minkä lisäksi kirkon keskilaiva ja kuorin holvit hävisivät. Sen sisätiloja uudistettiin arkkitehti G. F. W. Geistin johdolla vastaamaan historiallista kirkkoa vuosien 1820 ja 1830 välillä. Tuolloin tosin hävitettiin suuri osa vielä säilyneistä sisäpatsasista. Nykypäiviin säilyneet rapattiin piiloon. Vuosien 1899 ja 1904 välillä kirkon ulkkosivua restauroitiin arrkitehti W. Bockslaffin johdolla, jolloin sen ulkopatsaista poistettiin rappaukset. Tarkoituksen aoli restauroida myöps kirkon sisätiloja, mutta suunnitelmat tästä tyssäsivät ensimmäisene maailmansotaan. Kirkko tuhoutui tulipalossa toisessa maailmansodassa vuonna 1944 ja Neuvosto-Viron aikana suunniteltiin nyt säiden armoille päätyneiden raunioiden hävittämistä, jota ei kuitenkaan toteutettu. Kirkon korjaukset aloitti puolalainen yritys vuonna 1989 ja korjauksia jatkettiin virolaisvoimin vuoden 1991 jälkeen.Vuonna 1997 perustettiin uudelleen Tarton Johannaksen seurakunta ja ensimmäinen jumalanpalvelus pidettiin saman vuoden jouluna. Korjaustyöt saatiin päätökseen 2000-luvun lopussa.

Rakennus

Jaanin kirkon ainutlaatuinen piirre muihin Pohjois-Euroopan kirkkoihin verrattuna ovat sen alun perin noin tuhat terrakottahahmoa, jotka koristivat kirkon sisä- ja ulkotiloja. Noin puolet niistä on säilynyt nykypäiviin saakka. Kirkon tornissa sijaitsee yleisölle avoin näköalatasanne. Tornin huipulle johtavat portaat ja sen korkeus on noin 30 metriä.
Tommi Melender

Elämä ja ura

Melender on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri Jyväskylän yliopistosta pääaineenaan valtio-oppi.
Melender julkaisi ensimmäisen runokokoelmansa Tässäoloa tai unta vuonna 1989. Häneltä ovat ilmestyneet myös kokoelmat Maanosa minussa (2003) ja Metallisiivet selässä (2004). Melenderin esikoisromaani Kunnian mies ilmestyi vuonna 2007. Toinen romaani Ranskalainen ystävä ilmestyi vuonna 2009 ja oli Finlandia-palkintoehdokas. Lohtu ilmestyi vuonna 2011 ja Kylmä sota 2014.
Melenderin ensimmäinen esseekokoelma Kuka nauttii eniten ilmestyi vuonna 2010 ja oli Runeberg-palkintoehdokkaana. Vuonna 2012 häneltä ilmestyi Timo Hännikäisen kanssa teos Liberalismin petos. Kaunokirjallisuutta käsittelevä esseekokoelma Yhden hengen orgiat ilmestyi vuonna 2013 ja esseekokoelma Onnellisuudesta vuonna 2016.
Melenderin tuotannossa on vahvoja vaikutteita ranskalaisesta kirjallisuudesta. Hän käsittelee aikansa ilmiöitä uteliaana mutta etäältä, välillä satiirisin keinoin.
Melender asuu Vantaalla.
Petuhovo

Petuhovo (ven. Петухо́во) on kaupunki Kurganin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Kurganin ja Petropavlovskin välisen rautatien varrella 178 kilometriä Kurganista kaakkoon. Kaupunki on Petuhovon piirin keskus. Asukkaita on 11 400 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1892 rakennetusta Siperian radan asemataajamasta. Myöhemmin siihen liitettiin vuonna 1779 perustettu Judinon kylä. Vuonna 1944 Petuhovosta tuli kaupunki. Nykyään se on maatalousalueen keskus, jossa toimii mm. konepaja ja ratapiiri.
David Hemmings

David Edward Leslie Hemmings (18. marraskuuta 1941 Guildford, Surrey – 3. joulukuuta 2003 Romania) oli brittiläinen näyttelijä sekä elokuvaohjaaja ja -⁠tuottaja. Hänen läpimurtoroolinsa oli pääosa menevänä muotikuvaajana Michelangelo Antonionin vuoden 1966 elokuvassa Blow-Up – erään suudelman jälkeen.
Hemmings varttui Guildfordissa, jossa hänen isänsä toimi keksikauppiaana. Poika osoitti jo kouluaikoina monipuolista luovaa lahjakkuutta: hän piti 15-vuotiaana taidekoululaisena ensimmäisen taidenäyttelynsä ja oli niin lahjakas poikasopraano, että Benjamin Britten valitsi hänet oopperansa Ruuvikierre (The Turn of the Screw) Venetsiassa tapahtuneen kantaesityksen merkittävään Milesin rooliin vuonna 1954. Hemmings kiersi Ruuvikierre-seurueen mukana kolmisen vuotta, kunnes äänenmurros iski. Hän on mukana myös oopperan levytyksessä. Britten olisi halunnut Hemmingsin lähtevän Firenzeen lauluoppiin, mutta nuori Hemmings muutti 14-vuotiaana asumaan yksin Lontooseen, sai pian ensimmäisen elokuvaroolinsa (The Rainbow Jacket, 1954) ja pääsi taidekouluun opiskelemaan maalausta, jota hän harrasti läpi elämänsä. Hemmings on itse muistellut olleensa mukana yli 40 elokuva- ja tv-tuotannossa ennen läpimurtorooliaan 25-vuotiaana Blow-Upissa. Sen sijaan koulua hän sanoi 10 vuoden iän jälkeen käyneensä yhteensä vain muutamia päiviä.
David Hemmingsin muita 1960-luvun loppupuolen elokuvarooleja olivat Joshua Loganin Kuningas Arthur -aiheinen musikaali Camelot (1967), Tony Richardsonin Ne 600 urhoollista (1968) ja Jane Fondan tunnetuksi tehnyt Roger Vadimin scifielokuva Barbarella (1968). Vuosikymmenen lopulla hän lähti lomamatkalle Seychelleille ja jäi sille tielle pariksi vuodeksi tekemään parikymmentä elokuvaa Australiassa ja Uudessa-Seelannissa.
1970-luvulla Hemmingsin suosio näyttelijänä Britanniassa laski, ja hän perusti John Dalyn kanssa elokuvatuotantoyhtiö Hemdalen. Tuottamisen lisäksi Hemmings siirtyi pian Los Angelesiin ja ryhtyi ohjaajaksi elokuvan Running Scared (1972) myötä.
1980-luvulta lähtien David Hemmings työskenteli ohjaajana yhdysvaltalaisissa televisiosarjoissa kuten Aikahyppy, A-Team, Magnum ja Murhasta tuli totta. Hänen viimeiseksi näyttelijäntyökseen tunnetussa elokuvassa jäi Cassiuksen rooli vuoden 2000 spektaakkelissa Gladiaattori.
Hemmings sai sydänkohtauksen kuvauspaikalla Romaniassa joulukuun alussa 2003. Hän oli kuollessaan 62-vuotias.

Yksityiselämä

David Hemmings oli naimisissa neljästi: ensin Genista Ouvryn kanssa 1960–1967, sitten näyttelijä Gayle Hunnicuttin 1968–1975. Avioliitto Prudence de Casembrootin kanssa kesti parikymmentä vuotta (1970-luvulta 1990-luvun puoliväliin) huolimatta miehen uskottomuudesta ja pahenevasta alkoholismista. Heillä on neljä lasta. Hemmingsillä on myös tytär ensimmäisestä ja poika toisesta avioliitosta. Hemmingsin neljäs vaimo (2002–2003) oli Lucy Williams.
Samuel Barlay

Samuel Barlay (s. 15. syyskuuta 1986) on sierraleonelainen jalkapalloilija. Hän on pelannut Veikkausliigassa IFK Mariehamnin joukkueessa sekä Ruotsin Allsvenskanissa Malmö FF:n joukkueessa. Barlayn kasvattajaseura on East End Lions ja hän on edustanut myös Örgryte IS:ää.
Barlay on edustanut kotimaataan Sierra Leonea maajoukkuetasolla useaan otteeseen, suurimpana meriittinään kapteenin rooli vuoden 2003 alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa Suomessa.
Josh Donaldson

Ammattilaisura

Chicago Cubs varasi siepparina pelanneen Donaldsonin ensimmäisellä kierroksella vuoden 2007 MLB:n varaustilaisuudessa. Hän teki MLB-debyyttinsä Oakland Athleticsin riveissä kaudella 2010.
Donaldson kaupattiin Oaklandista kauden 2014 jälkeen Toronto Blue Jaysiin. Hänen avauskautensa uudessa seurassa oli jättimenestys, Donaldsonin voittaessa American Leaguen arvokkaimman pelaajan palkinnon.

Muuta

Donaldson oli MLB The Show 16 -videopelin kansikuvaurheilija.
SAE

SAE eli Society of Automotive Engineers on yhdysvaltalainen autoalan standardisointijärjestö, joka on perustettu 1905. SAE on laajentanut toimintaansa myös ilmailuun ja jopa avaruusaluksiin. Tunnetuimpia SAE-standardeja on voiteluöljyjen luokittelu viskositeettien mukaan (SAE J300). Järjestö tekee nykyään paljon työtä myös autoelektroniikan alueella (esimerkiksi CAN-väylä).