google/wiki40b huggingface dataset:
Bryce Dejean-Jones

Pelaajaura

Peräti kolmea eri yliopistoa edustanutta, heittävänä takamiehenä pelannutta Dejean-Jonesia ei varattu NBA:han vuoden 2015 varaustilaisuudessa. Hän pelasi kesällä 2015 NBA:n kesäliigaa New Orleans Pelicansin joukkueessa 12,8 pisteen keskiarvolla ja teki joukkueen kanssa sopimuksen elokuussa. Pelicans kuitenkin vapautti Dejean-Jonesin sopimuksestaan lokakuussa, ja tämä siirtyi joulukuussa D-liigajoukkue Idaho Stampedeen.
Tammikuussa 2016 Pelicans teki Dejean-Jonesin kanssa kymmenpäiväisen sopimuksen. Tyreke Evansin loukkaannuttua hän nousi Pelicansin avausviisikkoon ja jatkoi NBA:ssa toisella kymmenpäiväisellä sopimuksella. Hän pelasi NBA-uransa tehokkaimman ottelun Los Angeles Lakersia vastaan 4. helmikuuta heitettyään 17 pistettä ja otettuaan yhdeksän levypalloa. Helmikuun lopussa hän joutui kautensa päättäneeseen ranneleikkaukseen. Viikko aikaisemmin hän oli ehtinyt tehdä tiettävästi kolmivuotisen jatkosopimuksen Pelicansin kanssa.

Kuolema

Dejean-Jones kuoli 28. toukokuuta 2016 Texasin Dallasissa. Entisen tyttöystävänsä luona tyttärensä 1-vuotissyntymäpäivää juhlistamassa ollut Dejean-Jones erehtyi oletettavasti asunnosta palattuaan kävelyltä, luuli lapsensa äidin lukinneen hänet ulos ja murtautui tietämättään samassa rakennuksessa sijainneeseen toiseen asuntoon. Dejean-Jonesin potkaistua vieraan asunnon makuuhuoneen oven auki huoneiston asukas ampui häntä vatsaan. Dejean-Jones löydettiin ulkoa jalkakäytävältä ja kuoli sairaalassa. Texasin lakien mukaan itsensä puolustaminen omassa kodissaan, vaikka murtautuja kuolisi, on sallittua.
Vain 23-vuotiaana kuollut Dejean-Jones oli ensimmäinen NBA:n kuollut aktiivipelaaja sitten vuonna 2007 liikenneonnettomuudessa kuolleen Eddie Griffinin.
Moderni Kanuuna

Moderni Kanuuna on vuonna 2000 perustettu eri taiteenalojen harrastajista koostuva työryhmä, joka toimii Porissa. Se on aikaisemmin tunnettu vapaana teatterina nimellä Teatteri Moderni Kanuuna, mutta ryhmä ilmoitti siirtyneensä näytelmistä elokuviin vuonna 2012. Moderni Kanuuna on tuottanut viisi Mika Rätön käsikirjoittamaa näytelmää, joita on Porin lisäksi esitetty myös muualla Suomessa. Porissa Modernin Kanuunan näyttämönä on toiminut Porin teatterinuorten tilat kulttuuritalo Annankatu 6:ssa. Ryhmän viimeisimmästä näytelmästä Samurai Rauni Repposaarelainen on valmisteilla pitkä elokuva, jonka on tarkoitus tulla ensi-iltaan vuoden 2016 alussa. Modernin Kanuunan kolmen ensimmäisen näytelmän musiikki on myös julkaistu äänilevyillä.
Herman Antell

Herman Frithiof Antell (28. toukokuuta 1847 Vaasa – 6. huhtikuuta 1893 Pariisi) oli suomalainen taiteen keräilijä, jonka kokoelmat, Antellin kokoelmat, ovat Ateneumin taidemuseon perusta. Hän oli suomalaissyntyinen lääketieteen lisensiaatti, joka asui Pariisissa ja tutustui siellä Albert Edelfeltiin ja Ville Vallgreniin. Hän keräsi taiteen lisäksi rahoja ja aseita. Kuollessaan poikamies Antell testamenttasi taidemuseolle paitsi taidekokoelman, myös rahaa kokoelman ylläpitoon. Hän lahjoitti testamentissaan rahaa myös yliopistolle ottoisänsä, kamarineuvos Herman Rosenbergin kunniaksi nimettyyn rahastoon; rahaston turvin yliopiston piti myöntää matka-apurahoja tutkijoille.
Mekanisoitu taisteluosasto

Mekanisoitu taisteluosasto on taisteluosasto, jonka erityisominaisuutena on se, että joukko liikkuu sen kalustoon kuuluvilla liikkuvuutta parantavilla panssaroiduilla tela- tai pyöräajoneuvoilla. Joukon parempaa liikkuvuutta ajoneuvoilla voi kuvata myös puhumalla moottoroidusta joukosta sillä erotuksella, että moottoroituun joukkoon ei kuulu panssarivaunuja.
Mekanisoidussa taisteluosastossa voi esimerkiksi olla rynnäkköpanssarivaunuja, panssarivaunuja tai telatykkejä, joiden tarkoituksena on tukea sotatoimiyhtymänsä taistelua.
Eurooppalaisessa ja yhdysvaltalaisessa sotilaskielenkäytössä mekanisoitu tarkoittaa tavanomaista joukkoa nopeammin liikkuvaa ja yleensä tulivoimaisempaa yksikköä, kun taas neuvostoliittolaisessa, nykyään venäläisessä tai Itsenäisten valtioiden yhteisöjen puolustusvoimiin tai asevoimiin liittyvässä kielenkäytössä käsitteen mekanisoitu sijasta käytetään käsitettä moottoroitu.
Japanintammisilkkikehrääjä

Koko ja ulkonäkö

Japanintammisilkkikehrääjä on yleensä kellanruskea, mutta värin sävy vaihtelee yksilöittäin keltaisesta suklaanruskaan. Etusiiven kärki kaartuu sirppimäisesti, ja jokaisen siiven keskellä on pyöreä, kirjava silmätäplä. Silmätäplän keskiosa on läpikuultava. Takasiiven silmätäplään liittyy soikea, mustanruskea läiskä. Siipiväli on 110–150 mm.

Levinneisyys ja lentoaika

Japanintammisilkkikehrääjän luontainen elinalue on Japani. Laji tuotiin silkinvalmistusta varten Itävaltaan 1860-luvulla. Sittemmin luontoon päässeistä yksilöistä on muodostunut luonnonvarainen kanta Sloveniasta ja Italiasta Etelä-Saksaan ulottuvalle alueelle. Saksassa laji on viime vuosina levinnyt pohjoisemmaksi. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena elokuun puolivälistä syyskuulle.

Elinympäristö ja elintavat

Molemmat sukupuolet ovat aktiivisia öisin ja lentävät valolle. Aikuiset perhoset kuoriutuvat kotelostaan iltapäivällä ja naaras houkuttelee koiraita erittämiensä feromonien avulla. Naaras munii ensimmäiset munat lepopaikalleen ja loput lennosta ravintokasville. Häirittynä perhonen pudottautuu maahan.
Japanissa japanintammisilkkikehrääjää on kasvatettu silkintuotantoa varten. Toukan kotelokopakseen erittämää vahvaa ja elastista mutta huonosti värjäytyvää silkkiä kutsutaan tensan- tai yamamai-silkiksi.

Ravintokasvi

Toukka elää pääasiassa eri tammilajeilla (Quercus), mutta kelpuuttaa myös muita ravintokasveja kuten pyökin (Fagus sylvatica) ja jalokastanjan (Castanea sativa).
Tito Jackson

Toriano Adaryll "Tito" Jackson (s. 15. lokakuuta 1953, Gary) on yhdysvaltalainen laulaja ja kitaristi. Hän kuului tunnettuun The Jackson 5 -kokoeonpanoon.
Tito Jackson syntyi Katherine ja Joseph Jacksonin kolmantena lapsena. Tito on Michael Jacksonin isoveli.
Jacksonin kolme lasta perustivat myöhemmin yhtyeen 3T. Lasten äiti Delores, josta Jackson erosi vuonna 1988, kuoli henkirikoksen uhrina 27. elokuuta 1994.
Mae Whitman

Elämäkerta

Whitman syntyi Los Angelesissa, Kaliforniassa vuonna 1988 ja päätyi näyttelijäksi jo kolmevuotiaana. Hänen ensimmäinen ääniroolinsa oli Tyson Chicken -mainoksessa, johon hänen äitinsä Pat Musick oli alun perin koe-esiintynyt.

Näyttelijänä

Neljävuotiaana Whitman teki ensimmäisen näytelmäroolinsa elokuvassa Kun mies löytää naisen, jossa näyttelivät muun muassa Andy Garcia ja Meg Ryan. Tämän jälkeen hän esiintyi 1990-luvulla enimmäkseen elokuvissa ja teki samalla ensimmäisiä äänirooleja animaatioihin, kuten Teräsmies ja Johnny Bravo, jossa Whitman oli Suzyn ääniroolissa. Hän teki myös vierasesiintymisen vuonna 1996 Frendeissä ja Chicagon lääkäreissä vuosien 1996–1999 aikana, jolloin hänet huomioitiin YoungStar-ehdokkuudella ja palkittiin Young Artist -palkinnolla elokuvasta Toivo elää. Samoihin aikoihin Whitman aloitti koulunkäynnin Ribét Academyn yksityiskoulussa Los Angelesissa.
2000-luvulla Whitman näytteli enimmäkseen televisiosarjoissa vierailevissa rooleissa, kuten Kunnian miehet, Todistettavasti syyllinen, C.S.I., Täydelliset naiset ja Greyn anatomia. Hän näytteli pääosaa minitelevisiosarjassa Thief vuonna 2006. Näytelmäroolien ohella Whitman on tehnyt muutamia äänirooleja animaatioihin, kuten Fillmore, Viidakkokirja 2, Jake Long – amerikkalainen lohikäärme ja Avatar. Whitman lainasi ääntään myös videopeliin Kingdom Hearts II.
Jääpallon SM-sarjakausi 1973–1974

Suomen-mestarit

Vastus: Seppo Jolkkonen, Eino Silvekoski, Kari Kiviharju, Esko Talma, Juha Eklund, Risto Tammilehto, Pentti Karvo, Pertti Tammilehto, Eero Hamari, Asko Eskola, Eino Keinänen, Timo Sainio, Mauri Kallio, Reijo Kåhlman, Esko Leskinen, Martti Höynälänmaa, Kari Talma.
Niklosamidi

Ominaisuudet ja käyttö

Huoneenlämpötilassa niklosamidi on vaaleankeltaista kiteistä ainetta. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta, mutta liukenee asetoniin ja pienessä määrin etanoliin, dietyylieetteriin tai kloroformiin.
Niklosamidi estää loismatojen oksidatiivista fosforylaatiota estämällä ATP:n biosynteesiä. Lisäksi se aktivoi ATPaasia ja tämä johtaa lopulta madon solujen energiavarastojen ehtymiseen ja matojen kuolemaan. Niklosamidi estää myös solujen glukoosin sisäänottoa. Niklosamidi tehoaa erityisesti heisimatoihin.

Haittavaikutukset

Niklosamidi on yleensä hyvin siedetty lääkeaine. Tyypillisimpiä haittavaikutuksia ovat huonovointisuus ja vatsakivut.

Valmistus

Niklosamidia syntetisoidaan 5-kloorisalisyylihapon ja 2-kloori-4-nitroaniliinin välisellä reaktiolla fosforitrikloridin läsnä ollessa.
Unto Pusa

Taiteellinen tuotanto

Unto Pusa maalasi klassisia sommitelmia lähestyen töissään kubismia ja abstraktismia. Työt olivat värikylläisiä – hän sai värimaailmaansa vaikutteita Henri Matissen teoksista, vaikka sommittelikin omat työnsä paljon kurinalaisemmin.

Monumentaalityöt

Unto Pusan merkittäviä monumentaalitöitä ovat Kaupunki nousee, 1953, Merita-pankki, Lahti; Kotimaani ompi Suomi, 1959, Käpylän ala-aste, Helsinki; Suma, 1960, Koillis-Lapin ammattioppilaitos, Kemijärvi; Keskus, 1962, Kokkolan virastotalo; Oulunsuun Kastellin kirkon lasimosaiikki, 1962, Oulu; Kansa rakentaa, 1963, Sampo-Varma, Helsinki; H2SO4/Harjavalta, Uusikaupunki, Kokkola, Kotka, 1967, Kemiran pääkonttori, Helsinki.

Kirjallisuus

Unto Pusan tunnetuin kirja lienee Teknillisen korkeakoulun julkaisema Plastillinen sommittelu. Se julkaistiin vuonna 1963 ja kirjan seitsemäs painos otettiin vuonna 1986. Unto Pusa kirjoitti myös kirjat Väri – muoto – tila (1967) ja Taiteesta (1982).
Marco Pogioli

Ura

Hän pelasi Veikkausliigassa 148 ottelua, teki 39 maalia ja saavutti yhden SM-kullan, kun FC Haka voitti mestaruuden kaudella 2000. Tämän lisäksi Marco pelasi 25 Ykkösen ottelua vuonna 2004, joissa hän teki kahdeksan maalia, sekä kuusi karsintasarjan ottelua vuonna 2002 joissa hän teki neljä maalia. Suomessa hän edusti FC Jazzia, FC Hakaa ja Kuopion Palloseuraa. Päätettyään pelaajauransa vuonna 2004 Marco muutti takaisin Brasiliaan.
Marcon ensimmäisen liigaottelu oli 4. toukokuuta 1997 Jazz–HJK, joka päättyi 1–0. Ensimmäisen liigamaalinsa hän teki 11.5.1997 ottelussa Jaro–Jazz, joka päättyi 2–3. Debyyttikaudellaan hän oli Veikkausliigan neljänneksi paras maalintekijä tehtyään yhdeksän maalia. Marco oli myös FC Jazzissa ja KuPSissa pelatessaan joka kausi seuransa paras maalintekijä Veikkausliigassa. Kesällä 1997 Marco teki kaksi maalia Mestarien liigan karsintaottelussa hollantilaista suurseuraa Feyenoordia vastaan.
Herman Saxberg

Herman Saxberg eli Pilli-Hermanni (1830–1909) oli suomalainen Keuruulla asunut kansansoittaja ja arkkiveisujen tekijä.
Saxberg soitti itse valmistamaansa klarinettia. Hän kiersi soittamassa häissä Keski-Suomessa ja aina Etelä-Pohjanmaalla saakka. Saxberg sanoitti myös lauluja. Tunnetuin niistä on arkkiveisu, joka käsitteli vuoden 1866 viinan kotipolton kieltänyttä asetusta:
»Vuonna kuusikymmentä kuus’

tuli Suomeen laki uus’,

Viinaa kiellettiin keittämäst’

juomapäiviä viettämäst’.

Se tarkoitus oli keisarill’

jos viinaa ei ois juomarill’,

niin leipää piisais Suomessa,

jok’ainoassa huoneessa.»
Saxbergin arkkiveisut käsittelivät yleensä kulloinkin ajankohtaisia aiheita kuten postiryöstäjä Hallin Jannea, erilaisia onnettomuuksia, katovuosia ja Venäjän–Japanin sotaa.
Pilli-Hermannin klarinetti on nykyisin Kansallismuseon kokoelmissa.
Paul Brück

Paul Robert Brück (s. 29. toukokuuta 1948 Helsinki) on suomalainen mainoselokuvien ohjaaja, valokuvaaja ja kuvataiteilija. Hän on Sveitsin kansalainen.
Brück opiskeli vuosina 1969–1972 Taideteollisessa oppilaitoksessa ja korkeakoulussa kamerataidetta ja elokuvaa. Hän oli 1970–1980-luvuilla yksi Suomen nimekkäimmistä ja palkituimmista mainoselokuvien ohjaajista. Vuonna 1978 hän perusti yhdessä Juha Tapanisen ja Erkki Kiven kanssa Story Filmi Oy:n. Hänet palkittiin elämäntyöstään Platinahuipulla Grafia ry:n Vuoden huiput 1989 -tapahtumassa.
Brück on opettanut valokuvaa, elokuvaa ja medialukutaitoa eri koulutusasteilla sekä antanut ammattikoulutusta Yleisradiossa, MTV3:ssa ja Nelosella. Nykyisin Brück asuu Naantalissa ja toimii vapaana taiteilijana ja kulttuurivaikuttajana. Myös hänen kaksi poikaansa toimivat mainosalalla.
Prix Italia

Prix Italia on Italiassa järjestettävä kansainvälinen radio- ja televisioalan tapahtuma, jossa jaetaan samannimisiä palkintoja alalla menestyneille. Tapahtuman perusti Italian yleisradioyhtiö RAI vuonna 1948, ja se järjestetään viikon mittaisena syyskuussa, vuosittain eri Italian kaupungeissa.
Prix Italia järjestettiin ensi kerran Caprin saarella vuonna 1948 tapahtumana, joka kokosi yhteen 14 julkisen yleisradioyhtiön edustajia. Tapahtuma keskittyi aluksi radioilmaisun kehittämiseen ja tunnetuksi tekemiseen. Vuodesta 1957 mukana on ollut myös televisiotoiminta ja vuodesta 2000 verkkoviestintä.
Prix Italian organisaatiossa on nykyisin edustettuna 87 julkista ja yksityistä radio- ja tv-yhtiötä 46 maasta. Tapahtumaviikkoon kuuluu konsertteja, ohjelmanäytöksiä, paneelikeskusteluja, mestarikursseja ja muita tilaisuuksia sekä ammattilaisille että suurelle yleisölle.

Signis-palkinto

Vuodesta 1997 Prix Italiassa on mukana myös katolisen viestintäjärjestö Signis (aiemmin Unda), jonka tuomaristo myöntää erikoispalkinnon erityistä humaanisuutta edustavalle televisio-ohjelmalle.

Suomalaisia palkittuja

Yleisradio on voittanut vuosien varrella useita Prix Italia -tunnustuksia. Vuonna 1983 draamapalkinnon voitti Rauta-ajan kolmas osa. Vuonna 2001 television kulttuuridokumenttien sarjan voitti John Websterin ohjaama Valon ja varjon huoneet ja radion musiikkiohjelmien sarjan Ylen Ykkösen musiikkiosaston tuottama ja Veli-Matti Puumalan säveltämä teos Rajamailla. Vuonna 2002 palkittiin JP Siili tv-minisarjastaan Juulian totuudet. Vuonna 2009 Yle Radio 1:n tuottama, Jyrki Kiiskisen kirjoittama ja Jovanka Trbojevicin säveltämä musiikkiohjelma Creation Game voitti parhaan sävellysteoksen Prix Italia -palkinnon. Vuonna 2010 Hannu Kariston tuottama Rumpalin salaiset kansiot voitti palkinnon radiodokumenttien sarjassa. Vuonna 2011 palkittiin Harri Huhtamäen Radioateljeelle tekemä radiodokumentti Hänen täytyy olla erilainen – balladi Hallin Jannesta ja musiikki- ja taidedokumenttien sarjassa Janne Kuusen Yleisradiolle ohjaama dokumenttielokuva Boheemi elää, joka kertoo näyttelijä Matti Pellonpäästä. Vuonna 2013 Ylen radiodokumentti Todellisia tarinoita: Krishnan morsian palkittiin Italian tasavallan presidentin erikoispalkinnolla.
Heikinjärvi (Mänttä-Vilppula)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,7 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Kuoreveden alueella (35.61), jonka Kuoreveden lähialueeseen (35.611) se kuuluu.
Paras brittiläisen independent-elokuvan miespääosa

Paras brittiläisen independent-elokuvan miespääosa (engl. BIFA Award for Best Performance by an Actor in a British Independent Film) on elokuvapalkinto, joka on jaettu vuodesta 1998 lähtien vuosittain parhaalle miesnäyttelijälle brittiläisessä independent-elokuvassa. Palkinto on osa British Independent Film Awards -gaalaa.
Kaija Tanskanen

Kaija Tellervo Tanskanen (s. 24. maaliskuuta 1926 Kiihtelysvaara) on suomalainen Sipoossa asuva musiikinopettaja, lausuja ja runoilija.
Tanskanen kävi Joensuun tyttökoulua 1937–1942 ja Joensuun yhteiskoulua 1942–1943 sekä Lahdessa toiminutta Viipurin musiikkiopistoa 1944–1946. Hän valmistui musiikinopettajaksi Sibelius-akatemiasta 1950 ja logonomiksi Suomen Puheopistosta 1958. Myöhemmin hän valmistui vielä musiikin maisteriksi Sibelius-akatemiasta 1996.
Tanskanen toimi musiikinopettajana ja yksityisopettajana 1950–1975. Hän aloitti kirjailijan uransa jäätyään työkyvyttömyyseläkkeelle. Tanskanen on myös ollut radiossa runojen lausujana ja hän on esiintynyt lisäksi radion puheohjelmissa.
Kvaløya

Kvaløya (pohjoissaameksi Sállir, kveeniksi Valassaari) on Tromssan kuntaan kuuluva noin 15 000 asukkaan saari Norjassa. Saaren pinta-ala on 737 km², ja se on Norjan viidenneksi suurin saari. Sandnessundbrua-silta yhdistää Kvaløyan sen itäpuolella sijaitsevaan Tromsøyan saareen, merenalainen Kvalsundtunnelen yhdistää saaren Ringvassøyan saareen, ja Sommarøybrua-silta yhdistää saaren lännessä sijaitsevaan Sommarøyn saareen. Saaren rannikolla on useita vuonoja, joista suurimmat lähes jakavat saaren kolmeksi erilliseksi saareksi.
Kvaløya on vuoristoinen saari, ja saarella on kymmenen yli 700 metrin korkuista vuorenhuippua sekä kolme yli tuhannen metrin korkuista vuorta. Saaren korkein vuori on Store Blåmann (suuri sininen mies), joka kohoaa 1 044 metrin korkeuteen. Store Blåmannille voi kiivetä ilman kiipeilyvarusteita, joskin rinteen yläosa on jyrkkä. Saaren toiseksi korkein vuori on 1 042 metrin korkeuteen kohoava Skitntinden.
Rystraumenin salmi erottaa Kvaløyan mannermaasta. Salmi on tunnettu voimakkaista vuorovesivirroistaan. Salmen rannalla, noin 30 kilometrin päässä Tromssasta, sijaitsee Straumhellan virkistysalue. Keskellä salmea sijaitsee mäntymetsän peittämä Ryøyan saari, jolla asustaa Pohjois-Norjan ainoa myskihärkien yhdyskunta. 
Suurin osa saaren asukkaista asuu saaren itärannalla Kvaløyslettassa, joka on Tromssan kaupunginosa.
Saaren itärannalla Skavbergissa on 2000-2500 vuotta vanhoja kalliopiirroksia.
Valto Sara

Valto Sara (nimi vuoteen 1947 Waldemar Sandberg; 24. maaliskuuta 1907, Sippola – 18. kesäkuuta 1967, Heinola) oli Käkisalmessa ja myöhemmin Päijät-Hämeessä asunut maanviljelijä ja runoilija.
Sara oli maanviljelijän työn ohella toimittajana Käkisalmelainen-kotiseutulehdessä vuosina 1952-1967 ja pakinoitsijana Etelä-Saimaa-lehdessä.
Kupanitsa

Maantiede ja asutus

Kupanitsan kunnan pinta-ala on 147,02 neliökilometriä. Se rajoittuu kaakossa Volossovan piirin Kikkerin, etelässä Volossovan, lännessä Terpitsan ja pohjoisessa Lopitsan ja Seltsan sekä koillisessa Hatsinan piirin Sääskelän ja idässä Jelisavettinan kuntiin. Pinta-alasta 48,5 % on metsää, 45,6 % maatalousmaata ja 5,3 % asuinaluetta.
Pinnanmuodostukseltaan seutu on kumpuilevaa tasankoa. Siellä esiintyy paljon karsti-ilmiöitä. Ainoa vesistö on pieni Hylkysinjärvi (ven. Hjulgjuzi).
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu Suminan (ven. Sumino) taajama ja 12 kylää: Korkka (Gorki), Korkkylä eli Korpikylä (Kurgolovo), Kottina I (Kotino), Kottina II (Ožogino), Muratta (Muratovo), Putina (Budino), Rževka, Seropitsa (Krasnyje Tšerepovitsy), Sokolovka, Torossova (Torosovo), Vesikkola (Vezikovo) ja Volkova (Volgovo). Suurimmat asutuskeskukset ovat noin puolentoista tuhannen asukkaan Sumina ja Torossova.

Historia

Novgorodin Vatjan viidenneksen Kaprion kihlakunnan Osertsan pogostaan kuulunut Kupanitsan kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuoden 1500 verokirjassa. Ruotsalaisaikana 1600-luvun puolessävälissä siitä tuli luterilaisen seurakunnan keskus. Kupanitsan ja sen vieressä sijainneen ”Pienen-Kupanitsan” eli Röllän asukkaat olivat inkerinsuomalaisia savakoita. 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa kylä toimi volostin ja neuvostoaikana kyläneuvoston keskuspaikkana.

Liikenne, talous ja palvelut

Kupanitsan kautta kulkevat Kemppaalan (ven. Kempolovo) ja Hattulan (Šapki) sekä Sääpinän (Žabino), Volossovan, Repolan (Repolka) ja Verestin väliset maantiet, joilta on yhteys Pietarin ja Tallinnan väliselle valtatielle. Kunnan eteläpuolella kulkee Pietarin ja Tallinnan välinen rautatie. Kylistä on linja-autoyhteydet Volossovaan ja Pietariin.
Seudun pääelinkeino on karjanhoitoon ja vihannesten viljelyyn keskittynyt maatalous. Kunnassa toimivat Suminan ja Torossovan maatalousyritykset sekä parikymmentä yksityistilaa. Merkittäviä työllistäjiä ovat myös sosiaali- ja terveyspalvelut sekä koulutus. Yli kaksi kolmasosaa työvoimasta käy töissä Pietarissa, Volossovassa tai naapurikunnissa.
Palvelut ovat keskittyneet Suminaan ja Torossovaan. Niihin kuuluu kaksi lastentarhaa, keskikoulu, pieni poliklinikka ja lääkintäasema sekä kirjastot, kulttuuritalot, postit ja pankki.

Nähtävyydet

Kunnan alueelta on löydetty useita keskiaikaisia kurgaani- ja kivikehyshautoja. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat vuonna 1861 pystytetty Kupanitsan luterilainen kirkko sekä Volkovan, Torossovan ja Suminan kartanoalueet.
Uusrahvaanomainen spekulatiivinen fiktio

Uusrahvaanomainen spekulatiivinen fiktio eli URS on suomalainen kirjoittajaryhmittymä ja samalla sen edustaman kirjallisen suuntauksen nimi. Liikkeen nimi ja perusajatus hahmoteltiin Finnconissa vuonna 2009. Nimi on viittaus M. A. Nummisen Uusrahvaanomaiseen jatsiorkesteriin. Liikkeen perustaja on Tuomas Saloranta.
URS ottaa liikkeenä vaikutteita muun muassa sellaisilta kirjailijoilta kuin H. P. Lovecraft, Robert E. Howard, Edgar Rice Burroughs, Douglas Adams, Terry Pratchett ja Stephen King. Kirjallisten töiden pääasiallinen tarkoitus on viihdyttää sen sijaan, että ne pyrkisivät hyödyntämään korkeakirjallisuuden keinoja tai teemoja.
Vuonna 2011 liikkeestä kiinnostuneet kirjoittajat julkaisivat ensimmäisen URS-nimikkeen alla julkaistavan novelliantologian nimeltä Musta antologia (verkkojulkaisu). Sitä seurasi samana vuonna Valkoinen antologia (painettu), Pimeyden reunalla ja muita uusrahvaanomaisia tarinoita (painettu) ja Harmaa antologia (verkkojulkaisu). Vain verkkojulkaisuna ilmestyneistä antologioista otettiin 2012 pieni paperipainos.
URS on julkaissut myös verkossa ilmestyvää lehteä Kultakuoriainen, jonka nimi kahden ensimmäisen numeron ajan oli Uusrahvaanomaisia tarinoita.
Vuonna 2012 URS järjesti kirjoituskilpailun uusrahvaanomaisille spefi-novelleille. Kisaan lähetettiin 68 tekstiä. Kisan kymmenen parasta novellia julkaistiin Kultakuoriaisessa #6.
Keskeisiä URS-kirjoittajia ovat muun muassa Samuli Antila, Markus Harju, Jussi Katajala, Markus Koskimies, Mixu Lauronen, Lucilla Lin, Tuomas Saloranta, Tarja Sipiläinen ja Shimo Suntila.
Peräjärvi (Jämsä, Rasi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 5,8 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Se sijaitsee metsämaalla Jussinvuoren ja Tumpusvuoren välissä ja Parkunsuon itäpuolella olevalla suolla. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä ja sen rannat ovat soistunutta metsämaata. Sen pohjoispuolella sijaitsee maatila ja sen rannoille on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tie yhdystieltä 3284.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Lahnajärven valuma-alueeseen (35.763) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 137,2 metriä mpy. Siihen on johdettu ympäröivältä ojitetulta suolta ojia ja myös sen laskuoja on kaivettua suo-ojaa. laskuoja jatkaa Velunkorven läpi Velunjärveen.
Marmorikissa

Koko ja ulkonäkö

Marmorikissa on noin 1,1 metriä pitkä, josta hännän osuus on noin 50 senttimetriä, painoa on noin 4–5 kiloa. Turkin väri vaihtelee kellanruskealla pohjalla olevien eriväristen täplien vuoksi ja muistuttaa niin paljon puuleopardin turkkia, että aikaisemmin marmorikissoja pidettiin puuleopardin pienikokoisena alalajina.

Levinneisyys ja elinympäristö

Marmorikissan levinneisyys ulottuu Etelä-Kiinasta Kaakkois-Aasian Sumatran ja Borneon sademetsiin saakka. Lajin levinneisyys on kuitenkin kaventunut metsänhakkuiden vuoksi.

Lisääntyminen

Naaraan kantoaika on noin 81 vuorokautta. Pentuja marmorikissa saa yhdestä neljään kerralla. Lajin lisääntymisestä luonnossa tiedetään hyvin vähän.

Ravinto

Marmorikissa syö kaikkea pikkunisäkkäistä ja linnuista kaloihin ja sammakoihin.

Uhat

Marmorikissaa uhkaa elinalueiden tuhoutuminen, ja marmorikissa on uhanalainen, mutta lukumäärää ei tiedetä, koska sitä on hyvin vaikea tutkia.