google/wiki40b huggingface dataset:
Midnight in Paris

Juoni

Kirjailijanuraansa nihkeästi aloitteleva, Hollywoodissa käsikirjoittajana menestynyt nuori Gil Pender (Wilson) on kihlattunsa Inezin (McAdams) kanssa Pariisissa, muttei pidä tämän sikäläisistä ystävistä eikä matkalla mukana olevista Inezin upporikkaista ja konservatiivisista vanhemmista. Hän hyvästelee ystäväseurueen kesken illanvieton ja sanoo kävelevänsä takaisin hotelliinsa. Äkkiä hän huomaakin olevansa 1920-luvun Pariisissa ja tapaavansa sen ajan kulttuurikuuluisuuksia ja omia kirjallisia esikuviaan kuten Ernest Hemingwayn, F. Scott Fitzgeraldin ja Cole Porterin. Aamun sarastuksessa Gilin kokemukset vaihtuvat kuitenkin taas nykyaikaan. Sama toistuu useana yönä. Hän rakastuu Picasson hylkäämään nuoreen naiseen Adrianaan (Cotillard), joka haikailee 1920-luvulla Pariisin 1890-luvun ”kulta-aikaan”. Gil saa kannustavaa kritiikkiä teksteistään Gertrude Steinilta ja oppii vähitellen olemaan haikalematta menneisyyteen ja ottamaan vakavammin oman kirjailijankutsumuksensa. Elokuvan lopussa hän jättää Inezin, päättää jäädä Pariisiin ja kohtaa uuden rakkauden nykyajassa.

Arvioita

Nyt-liitteen viisi kriitikkoa antoivat elokuvalle pistekeskiarvon 3,2. Helsingin Sanomissa elokuvaa kuvattiin viehättäväksi mutta yhdentekeväksi, kun taas Film-O-Holic.com-elokuvasivuston Aino Salosen mielestä Midnight in Paris nousee Allenin kahden muun Eurooppaan sijoittuvan myöhäiselokuvan, Match Pointin (2005) ja Vicky Cristina Barcelonan (2008) tasolle.
Auringon aktiivisuus

Auringon aktiivisuus on auringon magneettisten ilmiöiden runsautta. Jos aurinko on hyvin aktiivinen, siinä on runsaasti auringonpilkkuja. Erilaiset auringonpurkaukset, auringonpilkut ja auringon kaasukehän, kromosfäärin, säteilyn voimakkuus ovat Auringon aktiivisuutta. Auringon aktiivisuus vaihtelee 11-vuotisen auringonpilkkujakson mukana. Auringonpilkkujen määrä vaihtelee huomattavasti tämän jakson mukana. Minimissä pilkkuja on vähän tai ei ollenkaan, ja maksimissa suuri määrä. Auringonpilkut jotka ovat magneettikentän napoja, synnyttävät voimakkaita auringonpurkauksia sekä protuberansseja. Auringon aktiivisuus vaikuttaa Maan säähän ja ilmastoon. Mikäli auringonpilkkuja on pitkän aikaa vähän, on kylmää. Pitkillä aikaväleillä auringonpilkkuminimien arvellaan osaltaan aiheuttaneen maassa kylmiä kausia.
Auringon aktiivisuuden on ehdotettu olevan viimeaikaista ilmaston lämpenemistä kiihdyttävä tekijä. Auringon aktiivisuuden kehityksellä on kuitenkin luultavasti ollut ilmastoa viilentävä vaikutus 1980-luvulta eteenpäin.
Ivan Lorents

Ivan Leopoldovitš Lorents (2. lokakuuta 1890 – 28. heinäkuuta 1941) oli puolalaissyntyinen neuvostoliittolainen diplomaatti.
Lorents syntyi Łódźissa vuonna 1890. Vuonna 1913 hän valmistui Pietarin valtionyliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta ja jatkoi opiskelua Mihailovskin tykistökoulussa, josta hän valmistui vuonna 1915. Valmistumisen jälkeen hän aloitti toimintansa Venäjän keisarillisessa armeijassa .
Maaliskuusta kesäkuuhun 1918 Lorents liitettiin Petrogradin Venäjän sosialistsen federatiivisen neuvostotasavallan ulkoasiainvaliokuntaan, kun hänet lähetettiin Berliiniin marraskuussa  täyttääkseen asemansa Neuvosto-Venäjän edustajana Saksassa.
Hän palasi Moskovaan ja työskenteli kuukauden ajan ulkoasiainvaltuuskunnassa ennen kuin hän liittyi  15  läntisen rintaman armeijaan. Vuonna 1920 Lorents muutti Latviaan jossa toimi sihteerinä Venäjän sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan täysivaltaisena edustajana Latviassa. Hän palveli tässä tehtävässä vuoden ajan ennen kuin siirtyi Puolaan , jossa hän toimi useissa tehtävissä.
Elokuun 29. päivästä 1923 saakka 9. heinäkuuta 1925 asti hän oli Neuvostoliiton täysivaltainen edustaja Liettuassa, jonka jälkeen hän toimi  Neuvostoliiton täysivaltainen edustaja Suomessa 9.7.1925–6.7.1927. Hän oli myös Neuvostoliiton täysivaltaisena edustaja Latviassa ja piti tätä asemaa 14. syyskuuta 1929 saakka. 17. maaliskuuta 1935 ja 31. syyskuuta 1938 välisenä aikana hän oli Neuvostoliiton täysivaltainen edustaja Wienissä, Itävallassa.
Palatessaan Neuvostoliittoon Suomesta NKVD pidätti Lorentsin 15. lokakuuta 1939 ja tuomitsi 7. heinäkuuta 1941 korkeimman oikeuden sotilaskollegion toimesta kuolemaan osallistumisesta "vastavallankumouksellisiin terroristijärjestöihin" ja vakoiluun. Hänet teloitettiin 28. heinäkuuta 1941 ja haudattiin Kommunarkaan Moskovan alueelle.
Hermannin nuorisoseura

Hermannin nuorisoseura oli 1900-luvun alussa Helsingin Hermannin kaupunginosassa toiminut nuorisoseura. Sen johtaja oli maisteri Aleksanteri Salava. Hän piti tapanaan kutsua tuttaviaan seuraan toivottamalla tapaamisen päätteeksi "tervetuloa Hermannin nuorisoseuraan", ja sanonta on jäänyt elämään yleiseen kielenkäyttöön. Muun muassa kirjailija Väinö Linna käytti sitä kaksi kertaa romaanissaan Tuntematon sotilas.
Hermannin nuorisoseura toimi Saarenkatu 4:ssä kansankodissa, jossa toimi muitakin järjestöjä. Talo valmistui 1892 ja purettiin 1970.
Suomen Nuorisoseurojen Liitto valitsee vuosittain Vuoden Hermanniksi tai Vuoden Hermanskaksi Hermanni-toiminnassa mukana olevan nuorisoseuraseniorin. Nimityksestä vastasi vuoteen 2001 saakka Suomen Nuorison Tuki -säätiö ja vuodesta 2002 siitä on vastannut Suomen Nuorisoseurojen Liitto. Arvonimeen liittyy kunniakirja ja vuoden ajaksi hopeiset käädyt. Hermanni- ja Hermanska-toiminta tarkoittaa maakunnallista nuorisoseuratyötä eri tavoin taustalla tukevissa maakunnallisissa killoissa.
Michael Doleac

Michael Doleac (s. 15. kesäkuuta 1977 San Antonio) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän pelasi ammattilaisena vuosina 1998–2008. Sitä ennen Doleac pelasi Utahin yliopiston joukkueessa ja teki siellä poikkeuksellisen menestyksekkään uran. Ammattilaisuransa jälkeen Doleac aikoo jatkaa opintojaan.
Muutospuolue

Organisaatio

Yhdistyksen päättävät toimielimet on jäsenkokoukset sekä sen hallitus. Suurinta päätäntävaltaa käyttää yhdistyslain mukaisesti jäsenkokous. Toimeenpanovalta on yhdistyksen hallituksella, johon kuuluu 7–9 jäsentä, yhdistyksen puheenjohtaja mukaan lukien. Muutoksella on myös piirijärjestöjä ja paikallisjärjestöjä. Yhdistyksen jäseniä ovat henkilöt suoraan, ja jäsenkokouksissa vain henkilöjäsenet ovat äänioikeutettuja. Muutos 2011:n on vuodesta 2012 säännöissä  ollut lupa kuulua myös muihin rekisteröityihin puolueisiin ja poliittisiin yhdistyksiin samaan aikaan.
Hematiitti

Hematiitti eli verikivi on raudan ja hapen yhdiste (Fe₂O₃). Sana hematiitti on johdettu kreikan sanasta hemos, joka tarkoittaa verta.
Hematiitin perusväri on teräksenharmaa, mutta rapautuessaan se muuttuu verenpunaiseksi. Rapautunutta, haurasta hematiittia käytetään väriaineena. Hematiittia esiintyy myös tiiviinä ja punaisena. Eriväristen hematiittien kemiallinen koostumus on sama, mutta niiden kiderakenteet poikkeavat toisistaan.

Esiintyminen ja käyttö

Hematiittia esiintyy yleensä kasaumina, pyöreinä muhkuraisina muodostumina tai kapeina levyinä, jotka kasvavat ristiin. Jälkimmäiset ovat suosittuja keräilijöiden kokoelmissa ja niitä kutsutaan ns. rautaruusuiksi.
Hematiitti on yleinen sedimenttisyntyisten kivien rautamalmi suurissa esiintymissä, joita on mm. Kanadassa, Yhdysvalloissa, Ukrainassa ja Brasiliassa. Magnetiitti ja hematiitti ovat koostumukseltaan hyvin samanlaisia ja ne esiintyvät usein samoilla alueilla, minkä takia hematiittia louhitaan usein myös magnetiitin korvikkeena. Suomen suurimmat hematiittiesiintymät ovat Kolarin ja Kittilän alueilla.
Hematiitista tehdään myös korukiviä. Erityisesti tiiviit ja paremmin iskunkestävät hematiitit hiotaan koruiksi. Ne säilyttävät kiiltonsa pidempään, eivät hapetu ja ovat kestäviä. Hienoksi jauhettua hematiittipölyä käytetään myös väriaineena.
Hematiitti on varsin yleinen mineraali, mutta metallinhohtoisia tai punaisia rapautumattomia hematiitteja voi olla vaikea löytää suurina kappaleina muualta kuin varsinaisista esiintymistä.

Pseudomorfoosit

Hematiitti muodostaa myös usein pseudomorfooseja magnetiitin kanssa. Tämä tarkoittaa sitä, että koostumukseltaan hyvin samanlainen mineraali on kiteytynyt kovaan materiaaliin, esimerkiksi kvartsiin, ja magnetiitin liuetessa pois se jättää kovaan, liukenemattomaan kvartsiin kolon, joka täyttyy hematiitilla. Näin syntyy pseudomorfoottinen kide. Se saattaa olla kidejärjestelmältään sama liuenneen mineraalin kanssa, mutta sen kidehilat eivät mene kohtisuoraan pintojen kanssa. Tällaisia hematiitin muodostamia pseudomorfoottisia kiteitä kutsutaan martiitiksi (ks. kuva). Vaikka martiitti on periaatteessa samaa ainetta kuin hematiitti, se luokitellaan silti omaksi mineraalikseen.

Fysikaalisia ominaisuuksia

Hematiitin kovuus on 5-6. Viiru on punaruskea tai kirsikan punainen. Kiilto on himmeä tai multamainen, mutta voi myös esiintyä metallinkiiltoisena.
Luka Elsner

Ura

Elsner syntyi Ljubljanassa jalkapalloperheeseen. Hänen isänsä Marko Elsner pelasi ammattilaisena Ranskassa ja Itävallassa ja isosisä Branko Elsner teki pitkän uran jalkapallovalmentajana. Myös Lukan nuorempi veli Rok Elsner on tehnyt uraa jalkapalloilijana.
Elsner aloitti uransa Ranskassa US Cagnesin joukkueessa vuonna 2000. Hän edusti joukkuetta neljä vuotta kunnes siirtyi Sloveniaan NK Domžalen joukkueeseen. Elsner edusti lähes koko uransa lopun slovenialaisseuraa lukuunottamatta lyhyitä visiittejä SK Austria Kärntenissä ja Al-Muharraqissa kausilla 2009/10 ja 2010/11. 
Elsner aloitti valmennusuransa huhtikuussa 2012 NK Domžalen apuvalmentajana. Elokuussa 2013 hän nousi seuran päävalmentajaksi ja luotsasi seuraa syyskuuhun 2016 saakka, kunnes siirtyi Olimpija Ljubljanan päävalmentajaksi. Hänet korvattiin Marijan Pušnikilla huhtikuun alussa 2017.
Olimpija-potkujensa jälkeen Elsner toimi kyproslaisen Pafosin päävalmentajana, kunnes siirtyi kaudeksi 2018/19 belgialaisen Union SG:n päävalmentajaksi. Elsner luotsasi Unionin Belgian 2. divisioonassa kolmanneksi. Kauden jälkeen hän jätti seuran ja siirtyi Ranskan liigan Amiensin päävalmentajaksi.
Stotinka

Stotinka (bulg. стотинка), monikko stotinki (bulg. стотинки) on Bulgarian levan sadasosa. Nimi stotinka tulee siitä, että bulgarian kielen sto tarkoittaa sataa, eli sitä määrää, minkä verran stotinkoja on levassa. Bulgariassa on käytössä 1, 2, 5, 10, 20 ja 50 stotinkin kolikot. Jokaisessa stotinka-kolikossa on Bulgarian vaakunan kuva. 1, 2 ja 5 stotinkin kolikot on valmistettu messingistä ja 10, 20 ja 50 stotinkin kolikot nikkelistä.
Kaj Österberg

Kaj Österberg (s. 8. joulukuuta 1942) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija.
Österberg pelasi laitahyökkääjänä. Hän nousi mestaruussarjassa pelanneen Helsingin Palloseuran edustusjoukkueeseen kaudella 1960. Österberg voitti seurassa Suomen cupin 1962. Hän pelasi HPS:ssa kuusi kautta, jonka jälkeen hän siirtyi Helsingin Jalkapalloklubiin. HJK:ssa Österberg pelasi vuosina 1966–1969, minkä aikana hän saavutti SM-hopeaa ja kaksi SM-pronssia sekä voitti cupin 1966. HJK:sta lähdön jälkeen Österberg pelasi vielä alemmilla sarjatasoilla Riihimäen Palloseurassa ja Helsingin Palloseurassa. Maajoukkueessa Österberg pelasi kaikkiaan 4 maaottelua.
Pelaajauran jälkeen Österberg ryhtyi valmentajaksi. Hän toimi muun muassa naisten maajoukkueen päävalmentajana 1979–1989.
Ropsten

Ropsten on osa Hjorthagenin kaupunginosaa Tukholmassa Ruotsissa. Ropstenin metroasema on Tukholman metron linjan 13 (Ropsten–Norsborg) päätepysäkki. Linjaa alettiin liikennöidä 2. syyskuuta 1967. Lidingön kuntaan johtava silta alkaa Ropstenista samoin kuin Gåshagaan liikennöivä Lidingön rata -pikaraitiotie.
Nimi Ropsten (vapaasti suomennettuna Huutokivi) on vanhaa perua ja juontaa juurensa aikaan ennen sillan valmistumista Lidingön saarelle 1803, paikalla nimittäin sijaitsi suuri kivi, jonka päällä seisten ihmiset kutsuivat huutaen venekuljetusta saarelle.
Alvojärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 23 hehtaaria, se on 1,2 kilometriä pitkä ja 550 metriä leveä.   Sen rantaviivan pituus on 3,5 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Arrajoen valuma-alueella (14.16), jonka Iso-Kukkasen–Kärkjärven alueeseen (14.163) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 91,6 metriä mpy.
Cabo de São Vicente

Cabo de São Vicente ('kabu dɨ sɐ̃ũ vi'sẽtɨ) on Atlantin valtamereen pistävä niemi sekä samalla Manner-Portugalin ja siten koko Manner-Euroopan lounaisin paikka. Se sijaitsee lähellä Sagresin taajamaa, Vila do Bispon kunnassa eteläisessä Portugalissa.
Kreikkalaiset ja roomalaiset ovat aikoinaan pitäneet Cabo de São Vicenteä pyhänä paikkana. Niemen edustalla on käyty myös lukuisia meritaisteluita. Tunnetuin on vuonna 1797 käyty taistelu, jossa amiraali John Jervisin ja kommodori Horatio Nelsonin komentama Englannin laivasto voitti Espanjan laivaston. 
Cabo de São Vicenten nykyinen majakka on rakennettu vuonna 1846 1500-luvulla rakennetun fransiskaaniluostarin raunioille. Majakka sähköistettiin vuonna 1906, ja se on nykyisin Euroopan toiseksi tehokkain, sillä sen valo näkyy 60 kilometrin päähän merelle. Cabo de São Vicente on maamerkki laivoille, jotka ovat menossa Välimerelle tai tulossa sieltä. 
Cabo de São Vicente on myös Euroopan kauko­vaellus­reitin E9 pääte­piste. Toinen päätepiste on noin 5 000 kilometrin päässä Viron Narva-Jõesuussa.
Juliusten-Claudiusten hallitsijasuku

Juliusten-Claudiusten hallitsijasuvun jäsenet hallitsivat Roomaa vuodesta 27 eaa. vuoteen 68 jaa. Hallitsijasukuun kuuluivat keisarit Augustus, Tiberius, Caligula, Claudius ja Nero.
Ruoppaus

Ruoppaus tarkoittaa vesistön pohjan kaivamista veden syvyyden lisäämiseksi. Jos ranta on liian matala uimiseen tai veneilyyn, se voidaan kunnostaa ruoppaamalla. Ruoppaus pitää suunnitella huolellisesti. Ruoppauksesta voi myös aiheutua arvaamatonta vahinkoa: veden samenemista, ravinteiden vapautumista pohjasedimentistä veteen ja kalojen kutualueiden tuhoutumista.
Normaalisti vesistön pohjaan kertyy materiaalia sedimentoitumalla, joten väyliä ruopataan aika ajoin saman syvyyden ylläpitämiseksi. Ruoppausta voidaan käyttää myös ravinteiden vähentämiseksi tai uimarannalla pohjan pitämiseksi miellyttävämpänä, jolloin esimerkiksi mutapohja korvataan hiekalla.
Yleisimpiä ruoppausmenetelmiä ovat ruoppaaminen kaivinkoneella rannalta tai ponttonista käsin, proomuun sijoitetulla kaivinkoneen tapaisella laitteistolla tai imuruoppauksella.
Jouko Elevaara

Jouko Olavi "Jokkeri" Elevaara (s. 13. huhtikuuta 1943 Merikarvia) on suomalainen viihdealan yrittäjä ja vaikuttaja sekä entinen yleisurheiluvalmentaja. Koulutukseltaan hän on liikunnanohjaaja.

Viihdeala

Elevaara omisti Merikarvialla Satakunnassa sijaitsevan vuodesta 1982 toimineen Merikievari-viihdekeskuksen, joka on yksi Suomen suosituimpia tanssipaikkoja. Hänellä on ollut lisäksi useita tanssilavoja eri puolilla maata. Ensimmäiset huvitilaisuutensa Elevaara järjesti 1960-luvulla Posiolla varainhankintakeinona paikalliselle urheiluseuralle.
1990-luvulla Elevaara järjesti vuosittaista Jokkerin löytö -iskelmälaulukilpailua. Hän julkaisi myös Viihdesanomat-nimistä lehteä, jossa julkaistiin ns. Jokkerin listaa. Siinä Elevaara määritteli säännöllisesti suomalaisten artistien kulloisenkin arvon viihdemaailmassa. Lista herätti usein ärtymystä taiteilijoiden keskuudessa.   Hän esiintyy usein julkisuudessa kotimaiseen tanssimusiikkiin ja lavatanssikulttuuriin liittyvissä aiheissa.

Yleisurheilu

Yleisurheiluvalmennuksen Elevaara aloitti 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa toimiessaan Posion Pyrinnön toiminnanjohtajana. Hänen aikanaan Pyrintö nousi Kalevan malja -pisteillä laskettuna maan toiseksi parhaaksi yleisurheiluseuraksi. Parhaana vuotena Elevaaran valmennettavat voittivat yli 40 SM-kultaa kaikki ikäluokat mukaan lukien. Posiolta hän muutti vuonna 1973 ja siirtyi valmentajaksi ja toiminnanjohtajaksi Saarijärven Pullistukseen.
Elevaaran tunnetuimpia valmennettavia ovat olleet kestävyysjuoksijat Kaarlo Maaninka  ja Martti Vainio sekä seiväshyppääjä Kimmo Pallonen. Maaninka sijoittui Elevaaran valmentamana pronssille 5000 metrin ja hopealle 10 000 metrin matkoilla Moskovan olympialaisissa vuonna 1980. Uskoon tultuaan Maaninka paljasti käyttäneensä veritankkausta ennen kisoja.
Jouko Elevaara on julkaissut yhden juoksuvalmennusoppaan. 1980-luvulla hän kehitti hiihtäjille tarkoitetun Jokkerin ventti -nimellä tunnetuksi tulleen kuntopiirin, joka on vielä nykyäänkin suosittu harjoite kestävyys- ja kuntourheilijoiden keskuudessa.  
Omalla urheilu-urallaan hän hyppäsi vuonna 1973 Posion Pyrintöä edustaessaan vielä vuoden 2014 lopussa voimassa olleen Lapin piirin ennätyksen 730 pituushypyssä.
Elevaara toimii kolumnistina ja bloggaajana Satakunnan Kansalle.
Kaliforniankondori

Koko ja ulkonäkö

Kaliforniankondori on suuri musta lintu: siipien kärkiväli voi olla kolme metriä. Höyhenpeite on muuten musta mutta siipien alapinnalla on valkoista. Aikuisen naama ja kaula ovat punaoranssit ja kondorien tapaan kaljut – naaraalla ja koiraalla ei ole eroa. Poikaset ovat harmaita ja saavat aikuisen höyhenpuvun vasta viisivuotiaina. Nuorilla yksilöillä pää pysyy edelleen harmaana sukukypsyyden saavuttamiseen asti.

Levinneisyys

Kaliforniankondoreita on aina asunut varsin suppealla alueella Pohjois-Amerikassa. Salametsästys, lyijymyrkytykset sekä elinympäristöjen tuhoaminen saivat kannan romahtamaan. Vuonna 1987 kaikki jäljellä olevat 22 lintua pyydystettiin eläintarhoihin. Lajin lisääntyminen tarhaoloissa onnistui hyvin, ja vuodesta 1991 alkaen lintuja on istutettu takaisin luontoon. Suurin osa kaliforniankondoreista elää Big Surin rannikolla.

Ravinto

Kaliforniankondori on raadonsyöjä.
Sergei Prokofjev

Elämä

Prokofjev syntyi vuonna 1891 pienessä kylässä nykyisen Ukrainan alueella. Hänen äitinsä oli harrastelijapianisti, joka antoi pojalle nelivuotiaana ensimmäiset pianotunnit. Perheen ainoa lapsi oppi nopeasti musiikkia ja kiinnostui säveltämisestäkin varhain. Prokofjev opiskeli Pietarin konservatoriossa sävellystä, pianonsoittoa ja orkesterinjohtoa. Sävellysdiplomin hän suoritti vuonna 1909, pianistidiplomin 1914 soittamalla tutkinnossa ensimmäisen pianokonserttonsa.
Prokofjev muutti vuonna 1918 Yhdysvaltoihin ja palasi Neuvostoliittoon vuonna 1936. Yhdysvalloissa vietettyjen vuosien jälkeen Prokofjevin tyyli muuttui klassis-romanttiseen, lyyriseen suuntaan, mihin vaikutti Neuvostoliitossa vallalla ollut sosialistinen realismi.
Prokofjev oli elämänsä aikana kahdesti naimisissa. Hän meni vuonna 1923 naimisiin espanjalaisen laulajan Lina Lluberanin kanssa. Suhde päättyi 1940-luvun aikana, ja vuodesta 1948 kuolemaansa säveltäjä oli naimisissa Mira Mendelsonin kanssa. Mira Mendelson kuoli 1968 ja Lina Lontoossa vuonna 1989. Hänellä oli ainakin kaksi poikaa, Sviatoslav ja Oleg.  
Prokofjev kärsi tammikuussa 1945 sydäninfarktin, jonka seurauksena hän putosi portaista ja sai pysyviä vammoja pään alueelle. Hän menehtyi aivoverenvuotoon 5. maaliskuuta 1953. Prokofjev kuoli samana päivänä kuin Josif Stalin, jonka politiikka oli rajoittanut monien neuvostoliittolaisten säveltäjien ilmaisunvapautta ja jolta Prokofjev oli saanut useita Stalinin palkintoja.

Teokset

Säveltäjän provosoiva tyyli herätti uran alkuvaiheessa sensaation. Ironia on kuitenkin vain osa hänen musiikkiaan. Klassisten piirteiden kunnioittaminen näkyy vahvasti hänen teoksissaan. Rytmit ovat loogisia, eivätkä tahtimerkinnät juurikaan vaihtele keskellä kappaleita. Säveltäjän melodiat ovat klassisen lyyrisiä, mutta sisältävät omintakeisia käänteitä. Persoonallinen piirre Prokofjevin musiikissa on hänen tapansa moduloida ja vaihtaa etumerkintää usein. Harmoniat ovat useimmiten tonaalisia, mutta sisältävät välillä runsaasti kromatiikkaa.
Prokofjevin suosituimpiin teoksiin kuuluu säveltäjän kirjoittaman lastensadun pohjalle sävelletty teos Pekka ja susi, joka on sävelletty kertojalle sekä orkesterille. Muista teoksista arvostetuimpia ovat ensimmäinen sekä varsinkin viides sinfonia, kolmas pianokonsertto ja useat pianosonaatit.
Prokofjev sävelsi ensimmäisen jousikvartettonsa h-mollissa (op. 50) Yhdysvaltain kongressin kirjaston tilauksesta vuosina 1930–1931.
Prokofjev on säveltänyt myös oman balettiversionsa Romeosta ja Juliasta. Balettia on esitetty sekä Suomen Kansallisbaletissa että vierailuesityksenä Savonlinnan oopperajuhlilla. Prokofjevin tuotantoon kuuluu yhteensä yhdeksän balettia, joista Tuhkimo kuuluu säveltäjän kuuluisimpien ja melodisimpien teosten joukkoon.

Prokofjev näytelmissä ja elokuvissa

David Pownallin näytelmä Mestariluokka kuvaa säveltäjiä Prokofjev ja Dmitri Šostakovitš Stalinin inkvisitiossa vuonna 1948. Syytösten esittämisessä Stalinia avustaa Andrei Ždanov. Näytelmässä diktaattori vaatii, että taiteilijat säveltävät puolueen linjan mukaista musiikkia, ja syyttää heidän aikaisempia teoksiaan kansanvastaisiksi.
Tupakanvastainen liike natsi-Saksassa

Natsi-Saksassa aloitettiin tupakoinninvastainen liike sen jälkeen, kun saksalaiset lääkärit olivat havainneet yhteyden tupakoinnin ja keuhkosyövän välillä. Hallitus tuki kampanjaa natsien päästyä valtaan ja kansallissosialistien johto tuomitsi tupakoinnin. Liikkeen myötä muun muassa kiellettiin tupakointi raitiovaunuissa, linja-autoissa ja kaupunkijunissa, pienennettiin tupakka-annoksia Wehrmachtissa sekä korotettiin tupakkaveroa.
Mäntsälän ilmailukerho

Mäntsälän ilmailukerho (MILK Ry) on kevytilmailun harrastusseura, ts. moottorilentoseura. 
Kerho perustettiin 1990-luvulla Mäntsälässä, mutta nykyään sen kotipaikka on Helsinki ja toiminta tapahtuu pääosin Malmin lentoasemalta Helsingissä ja Hyvinkään lentopaikalta.
Kerho antaa ultrakeveiden lentokoneiden lupakirjaan tähtäävää koulutusta sekä jatkokoulutusta. Kerhon lentokalustoon kuului vuonna 2010 kolme Atec Zephyr 122 -kevytlentokonetta.
Harolan linnaluoto

Harolan linnaluodon historia

Harolan linnaluodolla on suoritettu arkeologisia kaivauksia, jotka kattavat 9,75 prosenttia sen pinta-alasta. Alueelta tehtyjen löytöjen perusteella se ollut käytössä pitkään. Vanhimmat luodolta tehdyt löydöt ovat peräisin kivikaudelta. Ensimmäinen historiallinen lähde luodosta on vuodelta 1607 jolloin Harolan Martti Simonpoika hankki luodon itselleen Kokemäen kirkkoherralta.
Tehtyjen tutkimusten perusteella Harolan linnaluodon käyttö linnoituksena on epäselvä. Se on ollut mahdollisesti käytössä linnavuorena rautakaudella, mutta tähän ei tähän asti tehtyjen tutkimusten perusteella ole saatu varmuutta. Linnaluodolta on löydetty mm. viikinkiajan keihäänkärki sekä merovingiajan soljet, hiiltä, saviastioiden palasia sekä eri eläinten hampaita. Ensimmäiset varsinaiset tutkimukset paikalla tehtiin vuonna 1886 Hjalmar Appelgrenin toimesta. Tuolloin tutkittiin röykkiö saaren pohjoispäässä ja kaistale länsirantaa. Turun yliopisto suoritti paikalla tutkimuksia vuosina 1981-1982. Saaren rantahietikolta on löytynyt tutkimusten ulkopuolella myös vuosien mittaan runsaasti esineitä.Saarta on pidetty muinaislinnana ja röykkiökalmistona. Vuonna 1998 suoritetussa inventoinnissa ei 80-luvulla tehdyissä tutkimuksissa tutkittu 27 metriä pitkää kiveystä ei enää paikallistettu.
Kokemäen historiasta kirjoittaneen Tapio Salmisen mukaan löydöt viittaavat muinaislinnan sijaan rautakautiseen taloon. Hän pitää todennäköisen, että vähintään 1500-luvulta peräisin olevan nimensä linnaluoto olisi saanut siitä, että se on aikoinaan kuulunut jollekin linnalle. Todennäköisesti joko Kokemäen linnalle tai sen jälkeen perustetulle Aborchin linnalle.
Leave Me Alone

Euroviisut

Leave Me Alone oli Suomen edustuskappale vuoden 2007 Euroviisuissa.
Suomi oli suoraan mukana finaalissa edellisvuoden voiton ansiosta. Pakarisen esiintymisvuoro oli viidentenä. Leave Me Alone sijoittui lopulta 17. saatuaan yhteensä 53 pistettä. Täydet 12 pistettä antoivat Islanti ja Ruotsi.