google/wiki40b huggingface dataset:
Ioánnis Grívas

Elämä ja ura

Grívas syntyi keskisen Kreikan Káto Tithoréassa vuonna 1923. Hän opiskeli oikeustiedettä Ateenan yliopistossa ja toimi tämän jälkeen tuomarina. Hänestä tuli Kreikan korkeimman oikeuden puheenjohtaja vuonna 1989.
Grívaksesta tuli virkansa ansiosta virkaatekevä pääministeri lokakuussa 1989 Tzannís Tzannetákiksen johtaman hallituksen erottua. Grívaksen hallitus johti maan marraskuun 1989 parlamenttivaaleihin.
Bilbaon roomalaiskatolinen hiippakunta

Historia

Hiippakunta muodostettiin 2. marraskuuta 1949 irroittamalla siihen alueita Calahorra y La Calzadan hiippakunnasta, Santanderin hiippakunnasta sekä Vitorian hiippakunnasta.
Vuonna 2015 hiippakuntaan kuului 297 seurakuntaa, joissa oli yhteensä 1 109 887 jäsentä. Nämä muodostivat 97% hiippakunnan alueen väestöstä.
Jorma Kuusinen (professori)

Jorma Kuusinen (s. 1940) on Jyväskylän yliopiston kasvatustieteen emeritusprofessori. Aiemmin hän toimi pitkään muun muassa kasvatustieteen apulaisprofessorina. Hänet nimitettiin kasvatustieteen professoriksi vuonna 1991 Veikko Heinosen jälkeen. Hän piti jäähyväisluentonsa 7. joulukuuta 2005.
Galärvarvet

Galärvarvet (ruots. kaleeritelakka) on alue eteläisellä Djurgårdenilla Tukholmassa. Vuoteen 1969 asti Galärvarvet oli osa Tukholman Sotasatamaa. Galärvarvet oli alun perin, 1720-luvulta alkaen, Ruotsin saaristolaivaston kaleerien säilytysalue.
KEK

KEK (High Energy Accelerator Research Organization, (高エネルギー加速器研究機構 Kō Enerugī Kasokuki Kenkyū Kikō)) on Japanissa sijaitseva hiukkasfysiikan tutkimuslaitos ja organisaatio. KEK:in päätoimipisteessä Tsukubassa, Ibarakin prefektuurissa sijaitsee muiden muassa Japanin suurin hiukkaskiihdytin KEKB-kiihdyttimestä tehty SuperKEKB.
Orlando Bloom

Lapsuus

Orlando Bloom syntyi Canterburyssä, Kentin kreivikunnassa, Englannissa. Hänet nimettiin 1600-luvun alulla vaikuttaneen säveltäjä Orlando Gibbonsin mukaan. Lapsena hänelle kerrottiin, että hänen isänsä oli hänen äitinsä Sonia Constance Copelandin puoliso, Etelä-Afrikassa syntynyt kirjailija ja apartheidin vastustaja Harry Bloom. Todellisuudessa Orlandon isä oli kuitenkin perheystävä Colin Stone, josta tuli hänen huoltajansa Harry Bloomin kuoltua vuonna 1981. Totuus isyydestä paljastettiin Orlandolle vasta kun hän oli 13-vuotias.
Bloom opiskeli kolme vuotta näyttelemistä lontoolaisessa Guildhall School of Music and Dramassa.

Yksityiselämä

Bloom seurusteli neljän vuoden ajan katkonaisesti näyttelijä Kate Bosworthin kanssa, mutta he erosivat vuonna 2006. Bloom alkoi seurustella huippumalli Miranda Kerrin kanssa tiettävästi vuonna 2007. Pari ilmoitti kihlautumisestaan kesäkuussa 2010, ja he menivät naimisiin kuukautta myöhemmin. He saivat pojan 6. tammikuuta 2011. Syksyllä 2013 pari ilmoitti eroavansa. Bloom alkoi seurustelemaan elokuussa 2016 laulaja Katy Perryn kanssa. He erosivat maaliskuussa 2017, mutta palasivat yhteen saman vuoden kesällä. Pari meni kihloihin ystävänpäivänä vuonna 2019.
Pakkasneste

Pakkasneste on nesteeseen sekoitettava lisäaine, jonka tarkoitus on alentaa sen jäätymispistettä. Veden jäätymispiste on 0 °C, mutta meriveden jäätymispiste on n. -1,9 °C, joka johtuu vedessä olevista suoloista ja mineraaleista.

Käytetyt aineet

Kaikki pakkasnesteinä käytetyt aineet ovat joitain alkoholeja. Myyntipakkauksiin eri aineet värjätään eri väreillä, koska niitä ei saa sekoittaa keskenään.

Etyleeniglykoli

Etyleeniglykolia alettiin käyttämään vuonna 1926. Sen samalla korkeampi kiehumispiste tarjosi sille käyttöä niin kesäkeleillä kuin talvellakin. Etyleeniglykoli on haitallista ihmisille ja eläimille. Sen aiheuttamaa myrkytystä hoidetaan fomepitsolilla. Etyleeniglykolia sisältävät pakkasnesteet värjätään vihreiksi.

Propyleeniglykoli

Propyleeniglykoli on vähemmän myrkyllinen kuin etyleeniglykoli. Propyleeniglykolia sisältävät pakkasnesteet värjätään punaisiksi.
K. N. Rauhala

Kalle Nikodemus (K. N.) Rauhala (sukunimi vuoteen 1906 Fredman (1. kesäkuuta 1887 Jämsä – 22. maaliskuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, toimittaja ja osuustoimintamies. Hän käytti myös nimimerkkejä Ilmari Kankari, Johannes Karma, Nikodemus ja Kaarlo Raula.
Seppä Kaarle Fredmanin ja Frederika Karamäen perheeseen Juokslahden Nuorlahden Perälän torpassa syntynyt Rauhala jäi orvoksi ollessaan kouluiässä. Lähistöllä asunut Rintalan pariskunta otti hänet kasvattilapsekseen. Rauhala kävi kansakoulun Juokslahdella ja pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa, valmistuen filosofian kandidaatiksi 1915 ja suorittaen sitten sekä kotimaisen että kansainvälisen osuustoimintakurssin. Jo ylioppilasaikanaa Rauhala otti osaa kansan sivistyspyrkimuksiin. Pellervo-seuran kirjallisena sihteerinä hän toimi 1916-1917, tasavaltalaisen keskusjärjestön sihteerinä 1918-1919, edistyspuolueen kirjallisena sihteerinä vuodesta 1921 ja samaan aikaan osuusliike Elannon valistusasioiden hoitajana.
Rauhala oli toimittajana Helsingin Sanomissa sekä päätoimittajana Ylioppilaslehdessä ja Maaseudun Tulevaisuudessa. Hän oli 15 vuotta Elanto-lehden päätoimittajana ja samaan aikaan myös eduskunnan pankkivaltuuskunnan sihteerinä. Rauhala kirjoitti käsikirjoituksen elokuvaan Herra Elanto (1930) yhdessä Erkki Karun kanssa.
Rauhalan puoliso vuodesta 1914 oli Hilda Isännäinen.
Kolmimuotoinen Protennoia

Kolmimuotoinen Protennoia on setiläinen gnostilainen kirjoitus, joka tunnetaan pelkästään Nag Hammadin kirjastosta. Kirjoituksen nimi tarkoittaa ”Kolmimuotoista alkuajatusta”. Vaikuttaa siltä, että siihen on jossain vaiheessa liitetty setiläisiä ajatuksia, vaikka se on alun perin ollut jonkun toisen gnostilaisen lahkon kirjoittama.
Kirjoitus muistuttaa Johanneksen salaista kirjaa. Sen uskotaan olevan samoin peräisin toisen vuosisadan puolesta välistä. Kirjoitus muistuttaa myös Johanneksen evankeliumia, erityisesti kirjoitusten alkuosilta, vaikkakin Johanneksen evankeliumi suuntautuu gnostilaisuutta vastaan, hyödyntäen gnostilaisten omaa kieltä näitä vastaan.
Kirjoitus esitetään niin kuin Jumala, ”kolmimuotoinen alkuajatus”, olisi itse kirjoittanut sen. Luoja kuvaa ensimmäisessä persoonassa kosmologiaa, luomista ja doketistista Jeesus-näkemystä. Useimpien gnostilaisten kirjoitusten tavoin se on äärimmäisen mystillinen, ja kuvaus ensimmäisessä persoonassa vain lisää sen mystisyyttä.
Mysteeriuskontojen tapaan gnostilaisuus sisälsi salaisia opetuksia, ja kaikkia kirjoituksia ei ollut tarkoitettu niiden luettaviksi, jotka eivät olleet suorittaneet initiaatioriittejä. Kolmimuotoinen Protennoia vaikuttaa olevan kirjoitettu korkeamman tason initioiduille. Yhdessä osassa kirjoitusta Jumala sanoo: ”Katso! Paljastan sinulle salaisuuteni, koska olet toverini ja veljeni, ja tulet tietämään ne kaikki”. Seuraavat viisi riviä kirjoituksesta puuttuvat, ja tunnettu teksti jatkuu: ”Kerroin kaiken salaisuuksistani”. On mahdollista, että kyseiset viisi riviä ovat puuttuneet aina, eli niitä ei ole koskaan kirjoitettukaan, jolloin niiden puuttuminen on ollut osa kirjoituksen opetusta.
Vera Wang

Vera Wang (kiin. 王薇薇, pinyin: Wáng Wēiwei; s. 27. kesäkuuta 1949) on yhdysvaltalainen muotisuunnittelija. Hänet tunnetaan varsinkin hääpuvuistaan, joita hän on tehnyt useille julkisuuden henkilöille. Hän on myös tehnyt esiintymispukuja taitoluistelijoille, kuten Nancy Kerriganille ja Michelle Kwanille. Kerrigan esiintyi Wangin puvussa olympialaisissa 1994.
Wang syntyi New Yorkissa vanhemmille, jotka olivat paenneet Kiinasta toisen maailmansodan aikana. Hän opiskeli The Chapin Schoolissa, Pariisin yliopistossa sekä Sarah Lawrence Collegessa. Hän oli nuorena taitoluistelija ja kilpaili Yhdysvaltain-mestaruuskilpailuissa 1968. Hän aikoi olympiajoukkueeseenkin, johon ei kuitenkaan päässyt. Hän opiskeli myös balettia George Balanchinen balettikoulussa.
Toimittuaan Vogue-lehden muotitoimittajana kuudentoista vuoden ajan Wang aloitti työskentelyn ensin Ralph Laurenin kanssa ja sitten vuodesta 1990 itsenäisesti. Julkisuuden henkilöitä, jotka Wangia ovat tehneet tunnetuksi, ovat olleet muiden muassa Sharon Stone, Jennifer Lopez, Mariah Carey, Uma Thurman, Jessica Simpson, Avril Lavigne, Heidi Klum, ja Holly Hunter.
Wang meni vuonna 1989 naimisiin Arthur Paul Beckerin kanssa. Parilla on adoptiolapset Cecilia ja Josephine.
Eliica

Eliica (Electric Lithium-Ion Car) on Japanilaisen Keion Yliopiston professori Hiroshi Shimizun luoma tulevaisuuden loistoauto. Se kulkee kahdeksan moottoroidun pyörän voimin ja jokaisessa renkaassa on levyjarru sekä lataava jarrutusjärjestelmä. Kokonaisteho on 470 kilowattia ja päästöjä kertyy 0 hiilidioksidikiloa.
Eliican kevyemmän mallin huippunopeus on 370 kilometriä tunnissa ja litium-akkujen antama täysi toimintamatka sen pienemmillä akuilla on 200 kilometriä. Suuremmilla akuilla huippunopeus jää 190 km/h, mutta toimintamatka kasvaa 320 kilometriin. Auto painaa 2 400 kg ja siinä on tilaa kuljettajan lisäksi kolmelle hengelle.
Suurempien akkujen kapasiteetti on 55 kWh, joten täydellä teholla autoa ei voi pitkään käyttää. Nykyisen mallin rakentaminen yksittäistyönä maksaa arviolta 300 000 dollaria, josta puolet johtuu akkukustannuksista. Tiedossa ei ole, paljonko kyseinen auto maksaisi, jos sitä tuotettaisiin esimerkiksi 100 000 kappaleen erä.
Juhani Jaskari

Juhani Sakari Jaskari (30. heinäkuuta 1930 Porvoo – 4. toukokuuta 1988) oli suomalainen kääntäjä.
Pietro Fantin

Pietro Fantin (s. 28. marraskuuta 1991 Curitiba) on brasilialainen autourheilija. Hän aloitti uransa karting-sarjoissa. Vuonna 2010 Fantin kilpaili Formula 3 Sudamericana sarjassa voittaen kolme kilpailua sijoittuen loppupisteissä yhdeksänneksi. Samana vuonna hän kilpaili Britannian F3 sarjassa vierailevana kuljettajana. Vuonna 2011 Fantin jatkoi Britannian F3 sarjassa voittaen yhden kilpailun sijoittuen sarjan kahdeksanneksi. Seuraavana vuonna hän sijoittui sarjan seitsemänneksi. Vuonna 2013 Fantin kilpaili Formula Renault 3.5 sarjassa saavuttaen 14 pistettä. Vuonna 2014 Fantin jatkoi samassa sarjassa saavuttaen yhden kolmossijan ja 34 pistettä sijoittuen sarjan 15:ksi. Vuonna 2015 Fantin ajaa kolmannen kauden FR 3.5 -sarjassa.
Palosuo Islands

Palosuo Islands on joukko pieniä saaria ja kallioita Eteläisellä jäämerellä lähellä Etelämannerta. Saaret nimettiin vuonna 1962 merijään tutkimukseen erikoistuneen suomalaisen merentutkijan Erkki Palosuon mukaan.
Dominic Carroll

Dominic Carroll (s. 15. marraskuuta 1983 Amsterdam, Alankomaat) on Alankomaissa syntynyt gibraltarilainen pika- ja keskimatkojen juoksija. Hän kilpailee pääosin 100 ja 800 metrillä. 100 metrillä Carrollin ennätys on 10.75 ja 800 metrillä 1.58.22. Carroll on osallistunut muutamiin EM- ja MM-kilpailuihin. Vuoden 2010 EM-kisoissa Barcelonassa hänet diskattiin alkuerissä varaslähdön takia. Carroll on osallistunut myös kaksiin maastojuoksun MM-kisoihin. Hän on 179 senttimetriä pitkä.
Laajavuori (asuinalue)

Laajavuori on asuinalue Jyväskylässä Kortepohjan kaupunginosassa. Se käsittää Korterannan ja Korteniityn alueet. Asuinalueen välittömässä läheisyydessä sijaitsee Laajavuoren laskettelurinne, kylpylähotelli ja Kortepohjan ylioppilaskylän palvelut.

Alueen rakennuskanta

Laajavuoren rakennuskanta koostuu pääosin tiiviisti rakennetuista rivi- ja kerroistaloista, mutta alueella on myös omakotitaloja. Rakennuskanta on valmistunut enimmäkseen 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alkupuolella, mutta alueella tämän jälkeen on tehty myös täydennysrakentamista, enimmäkseen 2010-luvulla.
Nyylähaarikko

Ulkonäkö ja koko

Monivuotinen nyylähaarikko kasvaa 5–20, joskus jopa 25 cm korkeaksi. Kasvi voi olla joko nystykarvainen tai kalju. Tyviruusukkeelliset varret ovat rentoja tai pystyjä. Lehdet ovat rihmamaiset ja pareittain yhdistyvisiä. Ylemmät varsilehdet ovat alempia lyhyempiä, ja ylimmissä lehtihangoissa on nyppylämäisiä itusilmuja. Valkoiset kukat ovat yksittäin varren päässä. Verhiö ja teriö ovat tavallisesti viisilehtisiä, nuput ovat pallomaisia. Verholehdet ovat 2–4 mm pitkiä. Valkoiset terälehdet ovat 2–3 kertaa verholehtien pituisia. Heteitä on tavallisesti 10 kappaletta. Nyylähaarikko kukkii Suomessa heinä-elokuussa. Munamainen kota on verhiötä pidempi.
Pohjoismaissa tavattavat nyylähaarikot jaetaan nykyisin kahteen alalajiin: kookkaampaan etelännyylähaarikkoon (ssp. nodosa) ja pienempikokoiseen pohjannyylähaarikkoon (ssp. borealis). Alalajit eroavat toisistaan myös karvaisuuden asteen, itusilmujen määrän ja kukkien määrän suhteen. Alalajien välimuodot ovat yleisiä.

Levinneisyys

Nyylähaarikkoa tavataan Euroopassa pääasiassa alueella, joka ulottuu Ranskan keskiosista ja Britteinsaarilta itään Alppien pohjoispuolitse Puolaan, Baltiaan ja Luoteis-Venäjälle, sekä pohjoisessa Islantiin ja Fennoskandiaan, jossa laji on keskittynyt rannikkoseuduille. Satunnaisesti lajia kasvaa etelämpänäkin Euroopassa sekä eri puolilla Venäjää aina Siperiaa myöten. Nyylähaarikkoa kasvaa myös Kanadan pohjois- ja itäosissa. Suomessa nyylähaarikkoa tavataan lähinnä rannikkoseudulla itäiseltä Suomenlahdelta Perämerelle. Etelä-Suomen sisämaassa laji on satunnainen. Lisäksi sitä kasvaa muutamalla alueella Pohjois-Lapissa. Alalajeista etelännyylähaarikko kasvaa Suomenlahden rannikkoseudulla ja Etelä-Suomen sisämaassa, pohjannyylähaarikko koko rannikkoalueella sekä Pohjois-Lapissa.

Elinympäristö

Nyylähaarikko vaatii kasvupaikaltaan avoimuutta, sillä se ei siedä lainkaan kilpailua suurimmilta kasveilta. Kasvupaikat vaihtelevat alalajin mukaan. Etelännyylähaarikko kasvaa kuivilla kalliorinteillä ja kallioiden nurmijuonteissa yleensä kalkki- tai serpentiinialustalla. Joskus sitä tavataan myös hiekkaisilla järvenrannoilla tai soraisilla ja koksinsekaisilla joutomailla. Laji on kalkin suosija. Pohjannyylähaarikko puolestaan on tyypillisesti aukkoisten merenrantaniittyjen ja merenrantakallioiden rakojen laji. Joskus sitä tavataan myös hiekkaisilla ja soraisilla järven- ja joenrannoilla. Sisämaassa, kuten Lohjanjärven ympäristössä, laji on jäänne ajalta, jolloin seutu oli merenrantaa.
Alinen Mertajärvi

Maantietoa

Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueeseen. Valuma-alueesta erotetaan vielä Lumijoen valuma-alue, johon järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 119,3 metriä meren pinnan yläpuolella ja se sijaitsee Golgatanvuoren koillispuolella ylängöllä. Siihen laskee neljä metsäojaa, joista lännestä tuleva on Ylisen Mertajärven laskuoja. Alisen järven laskuoja lähtee kaakkoispäästä ja se putoaa 23 metriä 1,6 kilometrin matkalla Mustilammiin, josta se jatkaa vielä Lumijärveen. Järvi on 600 metriä pitkä, 250 metriä leveä ja sen pinta-ala on 8,4 hehtaaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä ja rannoille on kolme vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa tiet Poutalasta.
Paula af Malmborg Ward

Paula af Malmborg Ward (s. 1962 Tukholma) on ruotsalainen säveltäjä. Hänen tuotantoonsa kuuluu orkesteri-, kamari- ja näyttämömusiikkia sekä televisioon sävellettyä musiikkia. Hänestä tehtiin vuonna 2018 Göteborgin kaupungin ansioritarikunnan jäsen.
Malmborg Ward on tehnyt yhteistyössä kirjailija, libretisti Kerstin Perskin kanssa muun muassa vuonna 2004 kantaesitetyn teoksen Ärret. Göteborgin ooppera tilasi kaksikolta keväällä 2021 kantaesitettäväksi uuden oopperan, jonka työskentelynimeksi tuli Mythomania.
Malmborg Ward on ollut vuodesta 1999 Ruotsin säveltäjäliiton jäsen, ja hänet on valittu Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi.
Jean Dixon

Elämä ja ura

Jean Dixon syntyi Jean Jacqueksi 14. heinäkuuta vuonna 1896 Waterburyssa, Connecticutissa. Hän opiskeli Ranskassa näyttelemistä ranskalaisen näyttelijän Sarah Bernhardtin alaisuudessa. Yhdysvaltoihin palattuaan vuonna 1921 hän näytteli Broadwaylla ja tien päällä vuosia ennen kuin teki elokuvadebyyttinsä Hollywoodissa vuonna 1929. Hän näytteli muun muassa näytelmissä Wooden Kimono (1927–28) ja Behold the Bridegroom (1928–29). Hänen tyylinään teatterissa oli "kova komedia", jota nähtiin näytelmissä June Moon (1929–30) ja Once in a Lifetime (1930–31).
Hänen ensimmäinen elokuvansa oli Paramount Picturesin draama The Lady Lies, joka sai ensi-iltansa vuonna 1929. Elokuvassa näyttelivät pääosia Walter Huston ja Claudette Colbert. Toisen elokuvansa Dixon teki neljä vuotta myöhemmin 1933 mysteerielokuvan The Kiss Before the Mirror, jossa hän näytteli yhdessä Gloria Stuartin kanssa. Clarence Brown ohjasi häntä draamassa Kaunis Sadie, jossa päätähtenä oli Joan Crawford. Dixon sai ensimmäisen naispääosansa toimintaseikkailusta Mister Dynamite vuonna 1935. Seuraavina vuosina hän näytteli muun muassa elokuvissa Mies, nainen ja ystävä (1936), Karkuri (1937) ja Vakka kantensa valitsee (1938), joka oli Dixonin viimeinen elokuva. Hänäytteli muun muassa Carole Lombardin, Melvyn Douglasin ja Katharine Hepburnin kanssa.
Dixon näytteli usein elokuvissaan  näsäviisasta ystävää naispääosaesittäjän rinnalla. Hänen kuuluisin elokuvansa lienee  klassikkoelokuva Godfrey järjestää kaiken vuodelta 1936, jossa hänellä oli sivurooli Mollyna. Elokuvassa näytteli muiden muassa William Powell ja Carole Lombard ja se sai kuusi Oscar-ehdokkuutta 1937. Dixon päätti yhdeksän vuotta kestäneen elokuvauransa 1938.
Dixon jatkoi teatterin puolella aina vuoteen 1960 asti. Elokuvauransa jälkeen hän näytteli muun muassa näytelmissä George Washington Slept Here (1940–41), The Velvet Glove (1949–50) ja The Gang's All Here (1959–60), joka oli hänen viimeinen teatteriesiintymisensä. Dixon vieraili myös televisiossa kaksi kertaa sarjoissa Se parhaiten nauraa... vuonna 1956 ja Play of the Week vuonna 1960. Hän päätti 39 vuotta kestäneen näyttelijäuransa 1960 ja siirtyi eläkkeelle 64-vuotiaana. Hän esiintyi viimeisen kerran julkisuudessa 76-vuotiaana vuonna 1972 keskusteluohjelmassa The David Frost Show.
Jean Dixon meni vihille Edward S. Elyn kanssa vuonna 1940, jonka kanssa hän oli naimisissa 40 vuotta aina Elyn kuolemaan 1980 asti. Jean Dixon kuoli seuraavana vuonna 84-vuotiaana 12. helmikuuta 1981 New York Cityssä.
Hullujen paratiisi

Juoni

Gerry ja Tom (Colbert ja McCrea) menevät kiireesti naimisiin. Viisi vuotta vierähtää, keksijänä toimiva mies tarvitsisi rahaa uuden prototyypin rakentamiseen, mutta aviopari alkaa olla puilla paljailla. Jotain on keksittävä. Gerry lähtee varakkaan miehen etsintään Floridan Palm Beachiin. Elokuvan hurjimmassa jaksossa miljonäärien metsästyskerhon jäsenet heiluvat junassa kivääreineen ja metsästyskoirineen.
Mango (hedelmä)

Mango on mangopuun (Mangifera indica) hedelmä.

Ominaisuudet

Mango on rakenteeltaan luumarja. Se on tavallisesti muodoltaan pitkänpyöreä tai munuaismainen, 5–10 senttimetriä pitkä ja 3–4,5 cm leveä. Joillakin viljelyslajikkeilla voi kuitenkin olla tätä huomattavasti suuremmat, jopa 25 senttimetriä pitkät hedelmät.
Mangon kuori on sileän vahapintainen ja nahkamainen. Sen väri vaihtelee vihreästä keltaiseen ja punaiseen. Kuoressa on usein monenvärisiä läiskiä. Hedelmämalto on kypsänä pehmeää tai kuituista ja väriltään keltaista tai oranssia. Luumarjan sisällä on suuri soikea tai munuaismainen endokarppi eli ”kivi”. Kovan endokarpin sisällä on yksi siemen.

Ravintosisältö

Mango sisältää runsaasti kuitua. Siinä on myös A- ja C-vitamiinia. Sadassa grammassa mangoa on C-vitamiinia 29 milligrammaa ja 53 kilokaloria.

Käyttö

Mango voidaan kypsänä syödä sellaisenaan tai valmistaa monin tavoin. Myös raakoja mangoja käytetään vihanneksena ja säilykkeiden tai chutneyn raaka-aineena. 
Mangot säilyvät viileässä lajikkeesta riippuen 2–7 viikkoa. Kylmässä säilytetyt mangot saattavat paleltua ja pilaantua. Hedelmään kohdistuvat iskut saavat sen pilaantumaan herkästi.

Kulttuurissa

Mangolla on huomattava kulttuurillinen merkitys osissa Aasiaa. Hedelmiä käytetään useissa kulttuurillisissa ja uskonnollisissa seremonioissa. Muinaisintialainen runoilija Kālidāsa ylisti mangoa. Nykyisin mango on Intian kansallishedelmä.
Jussi Saarinen

Jussi Saarinen (s. 18. kesäkuuta 1983 Lahti) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi viimeksi laitahyökkääjänä Espoo Bluesin riveissä. 
Saarinen on Lahden Pelicansin kasvatti. Hän pelasi ensimmäisen liigapelinsä kaudella 2001–2002, jonka jälkeen edusti pääasiassa vain kasvattajaseuraansa. Hän oli SM-liigaurallaan rooliltaan puolustava hyökkääjä. Kaudet 2005–2006, 2006–2007 ja 2007–2008 jäivät kaikki häneltä kesken loukkaantumisten vuoksi, ensiksi mainittu käsivamman ja kaksi jälkimmäistä polvivamman vuoksi. Kausi 2008–2009 alkoi hänen osaltaan vasta vuodenvaihteessa 2009 Espoo Bluesissa, jonka kanssa hän teki sopimuksen marraskuun 2008 lopulla. Hän pelasi uransa viimeiset SM-liigaottelut keväällä 2009, jolloin hän myös pelasi ensimmäisen ja ainoan kerran SM-liigan pudotuspeleissä. Saarinen ilmoitti uransa loppumisesta syksyllä 2009. Hän pelasi kahdeksan kautta kestäneellä pääsarjaurallaan kaikkiaan 220 SM-liigan runkosarjaottelua, joissa teki yhteensä 32 tehopistettä, 15 maalia ja 17 syöttöpistettä. 
Jussin pikkuveli Jesse Saarinen on pelannut SM-liigassa Pelicansin ja SaiPan riveissä. Jesse Saarinen on pelannut myös Suomen jääkiekkomaajoukkueessa.
Jääkiekkouransa jälkeen Saarinen on työskennellyt muun muassa Forenomin Suomen liiketoimintajohtajana.
Interplanetary

Vastaanotto

Softpedia on antanut pelille arvosanan 7.5/10 arvostelussaan.
Juha Siltala

Juha Heikki Siltala (s. 25. marraskuuta 1957 Alavus) on historioitsija ja Helsingin yliopiston Suomen historian professori, joka tunnetaan psykohistoriallisista tutkimuksistaan ja yhteiskuntakriittisistä kannanotoistaan.

Nuoruus ja opinnot

Juha Siltala väitteli historian tohtoriksi Helsingin yliopistosta 1985 aiheenaan Lapuan liikkeen toiminta 1930-luvulla. Hän työskenteli Suomen Akatemian tutkimusassistenttina 1985–1987 ja tutkijana 1989–1997 sekä Helsingin yliopiston tutkijana 1988–1989 ennen valintaansa yliopiston Suomen historian professoriksi 1997.

Ura

Siltalan erikoisalue on psykohistoria eli historiantutkimuksen suuntaus, jossa historian tapahtumia ja henkilöitä tulkitaan psykoanalyyttisten metodien avulla. Hän on teoksissaan uudelleentulkinnut Suomen lähihistoriaa psykohistoriallisin menetelmin. Jo väitöskirja Lapuan liike ja kyyditykset käsitteli psykologisesta perspektiivistä 1930-luvun alkupuolen joukkoliikettä. Suomalainen ahdistus (1992) käsittelee 1800-luvun herätysliikkeiden historiaa. Se pohtii pääosin herättäjien kuten Paavo Ruotsalaisen psyykkisiä tarpeita toiminnalleen, sen vaikutusta heränneisiin ja jossain määrin koko suomalaiseen psyykeen. Miehen kunnia (1994) ruotii suomalaisen miehen henkistä tarvetta voittaa häpeä onnistuneilla suorituksilla kansakoulusta vanhuuteen asti. Se perustuu 1980-luvulla kerättyihin omaelämäkertakirjoituksiin ja sen lähdeaineistona on siten 1900–1970 syntyneitä miehiä. Valkoisen äidin pojat (1999) psykoanalysoi 1800-luvun kansallisen herätyksen ajan suurmiehiä kuten Snellman, Cygnaeus ja Yrjö-Koskinen. Tämän Suomalainen ahdistus -trilogiaksi kutsutun sarjan jatkoksi Siltala lupasi analyysiä kansalaissodasta, mikä toteutui kirjassa Sisällissodan psykohistoria (2009). Tämän lisäksi hän on käsitellyt psykohistorian teoriaa teoksessaan The Dimension of Change in Psychohistory (1992) ja artikkeleissaan.

Näkemyksiä

Siltala tunnetaan myös näkyvänä yhteiskunnallisena keskustelijana ja yhteiskuntakriitikkona. Hän on arvostellut terävästi ”turbokapitalismiksi” ja ”hyperkilpailuksi” kutsumaansa nykyistä työelämää ja kantanut huolta ihmisten hyvinvoinnista sen armoilla. Suurta kohua herättänyt teos Työelämän huonontumisen lyhyt historia (2004) perustuu suomalaisten työläisten haastatteluihin ja maalaa synkän kuvan 2000-luvun työelämästä, jossa yksisilmäistä taloudellista etua ajavat yritykset polttavat työntekijänsä loppuun.
Siltalan mukaan perustulon tyyppinen ratkaisu tuoton jakamisesta markkinoiden ulkopuolella nousee väistämättä esiin, jos tuottavuuden kasvu ei välity palkoiksi ja työ irrotetaan työsuhteista. Siltalan mielestä vähintään kohtuullista on turvata työsuhteiden ulkopuolella työtä tekevien eläke ja sairausvakuutus.
Lastukosken kanava

Lastukosken kanava on itsepalveluna toimiva sulkukanava, joka sijaitsee Nilsiässä nykyisessä Kuopion kaupungissa. Se rakennettiin vuosina 1904–1905 ja avattiin liikenteelle vuonna 1906. Sen pituus on 350 metriä. Kanavan ylittävän kiinteän sillan alikulkukorkeus on 4,3 metriä.