google/wiki40b huggingface dataset:
Kyle Fogg

Pelaajaura

Vuosina 2008–2012 Fogg edusti Arizonan yliopistoa, jossa oli viimeisellä kaudellaan joukkueen paras pisteidentekijä 13,7 pisteen keskiarvolla. Yliopistouransa jälkeen hän edusti NBA:n kesäliigassa Houston Rocketsia ja pelasi Rio Grande Valley Vipersissa NBA:n kehitysliigaa voittaen sen. Syksyllä 2013 Fogg oli mukana NBA-seura Denver Nuggetsin harjoitusleirillä, muttei päässyt pelaamaan NBA:han. Joulukuussa 2013 Fogg siirtyi ulkomaille, kun suomalainen Korikobrat teki hänen kanssaan sopimuksen loppukaudeksi. Sekavassa tilassa ollut ja huonosti pelannut Korikobrat nousi pääosin Foggin otteiden ansiosta pois putoamiskamppailusta muun muassa voittamalla sarjan kärkijoukkueita ja pelaamaan pudotuspelipaikasta. Fogg valittiin tammikuussa 2014 Korisliigan kuukauden pelaajaksi. Maaliskuussa Fogg teki ottelussa Kauhajoen Karhua vastaan 51 pistettä, mikä oli ensimmäinen yhden pelaajan 50 pisteen ylitys Korisliigaottelussa 11 vuoteen. Kauden päätteksi Foggista tuli sarjan korikuningas 26,97 pisteen keskiarvolla, ja hänet palkittiin Korisliigan vuoden ulkomaalaisvahvistuksena.
Kaudeksi 2014–2015 Fogg siirtyi belgialaiseen Antwerp Giantsiin ja seuraavaksi kaudeksi saksalaiseen Eisbären Bremerhaveniin. Hän voitti Bundesligan korikuninkuuden.
Kesäkuussa 2016 Fogg siirtyi Espanjan pääsarjajoukkue CB Málagaan.
Rabatti

Rabatti oli suomalainen päivittäistavaraketju. Ketjun myymälöitä oli eniten 1990-luvulla. Ketjun mainoslause oli "Rabatti ja rahat riittää". Rabatti oli Sparin brändi, ja se lopetettiin 2001. Se kilpaili samoista asiakkaista kuin Ruokavarasto.
Tiago Gomes

Seurajoukkueura

Gomes pelasi nuoruusaikoinaan muun muassa Benfican junioriakatemiassa. Ammattilaisuransa alussa hän edusti vuosina 2004–2006 Estoril Praiaa, Orientalia ja Odivelasia.
Ensimmäistä kertaa Gomes pääsi pelaamaan maan pääsarjassa Estrela Amadoran riveissä. Ensimmäisen ottelunsa hän pelasi 27. elokuuta 2006 Naval 1º de Maioa vastaan. Hän onnistui kauden aikana vakiinnuttamaan paikkansa joukkueen avauskokoonpanossa.
29. toukokuuta 2008 Gomes siirtyi lainasopimuksella romanialaisseura Steaua Bukarestiin. Hän palasi kauden jälkeen takaisin Estrela Amadoraan, mutta myytiin lähes samantien espanjalaisseura Hérculesiin. Hän teki joukkueen kanssa kolmivuotisen sopimuksen.
Heinäkuussa 2012 Gomes siirtyi englantilaisseura Blackpooliin.
Hellfire Club (albumi)

Hongkongin bonuslevy

Hongkongissa julkaistussa erikoisversiossa oli lisäksi mukana 12 kappaletta sisältänyt bonuslevy. Levyltä löytyy muun muassa kaikki King of Fools EP:n kappaleet sekä kaksi Tobias Sammetin sivuprojektina työstämän Avantasian kappaletta "Inside" ja "Fairytale". Osa bonuslevyn kappaleista on konserttitallenteita.
Porvoon rovastikunta

Porvoon rovastikunta on yksi Helsingin evankelis-luterilaisen hiippakunnan seitsemästä rovastikunnasta. Siihen kuuluvat Askolan, Lapinjärven suomalainen, Loviisan suomalainen, Myrskylän, Pernajan, Pornaisten, Porvoon suomalainen, Pukkilan, Ruotsinpyhtään ja Sipoon suomalainen seurakunnat. Lääninrovastina toimii Heikki Hakamies.
Barbitetrat

Lajit ja anatomia

Barbitetrojen heimoon kuuluu 8 sukua ja lähteestä riippuen 97–103 lajia. Ruumiinmuodoltaan ne ovat soikeita ja litteähköjä kaloja. Heimon pienin laji punabarbitetra (Curimatopsis evelynae) kasvaa noin 3 cm pitkäksi, kun suurin laji barbitetra (Curimata mivartii) voi ssaavuttaa 35–45 cm:n pituuden. Muista tetrakaloista barbitetralajit erottaa parhaiten hampaiden täydellisestä puuttumisesta. Heimon kaloilla esiintyy seksuaalidimorfiaa. Koiraat ovat usein hyvinkin värikkäitä ja esitetlevät pyrstöään huokutellakseen naaraita. Barbitetralajeilla on rasvaevä.

Levinneisyys ja elintavat

Barbitetralajeja tavataan laajalta alueelta Etelä-Amerikasta. Ne elävät makeavetisissä puroissa ja joissa muodostaen tyypillisesti suuria parvia. Niiden ravintoa ovat rihmamaiset levät, kasvinosat ja kuollut orgaaninen aines. Monet heimon lejista ovat Etelä-Amerikassa kaupallisestikin merkittäviä ruokakaloja.
NHL:n varaustilaisuus 1985

NHL:n vuoden 1985 varaustilaisuudessa valittiin 12 varauskierroksen aikana yhteensä 252 pelaajaa. Varaustilaisuuden ensimmäinen varaus oli kanadalainen Wendel Clark (Toronto Maple Leafs).
Pedro Nicolás Bermúdez Villamizar

Pedro Nicolás Bermúdez Villamizar (s. 8. kesäkuuta 1929 Rubio) on venezuelalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Jeesuksen ja Marian kongregaation eli eudistien papiksi 15. elokuuta 1953 ja nimitettiin Caracasin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Lamsortin titulaaripiispaksi 15. helmikuuta 1997. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Antonio Ignacio Velasco Garcia, jota avustivat Miguel Antonio Salas Salas ja Vicente Ramón Hernández Peña.
Bermúdez Villamizar jäi eläkkeelle 17. tammikuuta 2009.
Länsi-Suomen sotilaslääni

Organisaatio

Sotilasläänin komentajana toimi 2012–2013 kenraalimajuri Pertti Salminen (s. 1954), joka siirtyi reserviin 1.1.2014. Häntä edelsi tehtävässä 1.3.2012 reserviin siirtynyt kenraalimajuri Juhani Kääriäinen (s. 1952). Esikuntapäällikkönä toimi eversti Jukka Orava vuonna 2012, ja häntä edelsivät everstit Hannu Alén (s. 1957) vuosina 2011–2012 ja Timo Aikasalo (s. 1956) vuosina 2008–2011.
Katri Luostarinen

Kerttu Katri Luostarinen (28. tammikuuta 1915 Kerimäki – 15. elokuuta 1991 Helsinki) oli maisema-arkkitehti ja apulaisprofessori, joka kehitti maisemasuunnittelun tutkimusta ja opetusta Suomessa laaja-alaisesti ja toteutti useita eri suunnittelukohteita.
Maalaiskotiin Kerimäellä syntyneen Luostarisen molemmat vanhemmat olivat kansanedustajia, Alpo Luostarinen ja Aino Luostarinen. Tultuaan ylioppilaaksi 1935 Luostarinen opiskeli ensin maa- ja metsätaloutta Helsingin yliopistossa, mutta siirtyi sitten Berliiniin opiskelemaan puutarha-alaa. Sota keskeytti opinnot, mutta valmistuttuaan Suomessa hän palasi 1942 takaisin Saksaan ja päätti  opintonsa siellä vuonna 1944 professori H. F. Wiepking-Jürgensmannin johdolla, joka oli laaja-alaisen maisemasuunnittelun edelläkävijöitä. Työurallaan Luostarinen suunnitteli muun muassa kotipuutarhoja, sankarihauta-alueita, hautausmaita, asuinalueiden ympäristöjä ja katuistutuksia. Hän oli vuonna 1946 perustajajäseniä Suomen Puutarha-arkkitehdit -yhdistyksessä ja mukana perustamassa maisema-arkkitehtien suomalaista ammattijärjestöä. Luostarinen vaikutti merkittävästi tutkimustyön ja opetustoiminnan kautta, hän oli ensimmäinen maisemasuunnittelun opettaja Teknillisessä korkeakoulussa vuodesta 1969. Toisaalta hän julkaisi alaltaan myös laajemmalle yleisölle, kuten teoksen Puutarha ja maisema vuonna 1951. Omalla pientilallaan Siuntiossa Luostarinen paneutui henkilökohtaisesti viljely- ja ekosysteemien kehittämiseen.
St Peter's College (Auckland)

St Peter's College on vain pojille tarkoitettu koulu Aucklandissa, Uudessa-Seelannissa. Opetusta siellä annetaan 7-13 -vuotiaille. Koulu on yksi Uuden-Seelannin laajimpia. Se on vuonna 1939 perustettu ja sen motto on To Love and To Serve (Amare et Servire).
Athenaios

Athenaios (m.kreik. Ἀθήναιος Nαυκράτιος, Athếnaios Naukratios; lat. Athenaeus Naucratita) (100- ja 200-lukujen vaihde) oli antiikin kreikkalainen reetori ja grammaatikko, joka oli kotoisin Naukratiksesta Egyptistä ja joka toimi kirjastonhoitajana Roomassa.

Teokset

Athenaioksen tiedetään kirjoittaneen historiateoksen Syyrian kuninkaista ja tutkielman thratta-kaloista, jotka Arkhippos ja muut komediakirjailijat mainitsevat. Kummatkin näistä teoksista ovat kadonneet. Tunnetuin ja merkittävin Athenaioksen säilynyt teos on Deipnosofistai (lat. Deipnosophistae), jonka nimi voidaan kääntää ”Päivällisfilosofeiksi” tai ”Oppineiden pidoiksi”. Nykyaikaan säilyneessä muodossa se käsittää viisitoista kirjaa. Ensimmäiset kaksi kirjaa sekä osat kirjoista III, XI ja XV ovat säilyneet vain tiivistelminä. Muuten teos vaikuttaa säilyneen kokonaisuudessaan. Teos kertoo varakkaan ylipapin Publius Livius Larensiksen järjestämistä monipäiväisistä pidoista, johon osallistuvat aikakauden merkittävimmät kulttuurihenkilöt. Teos on kokoelma sekalaista tietoa, pääasiassa liittyen ruokapöytään, mutta se sisältää huomioita myös muun muassa kielestä ja kirjallisuudesta, musiikista, lauluista, tansseista, peleistä ja kurtisaaneista. Teos on täynnä lainauksia kirjailijoilta, joiden teoksia ei ole säilynyt muuten. Athanaios lainaa yli tuhatta kirjailijaa ja esittää heiltä 10 000 tekstikatkelmaa. Ne ovat peräisin 2 500 eri teoksesta. Kirjailija kehuu lukeneensa 800 keskikomediaan kuuluvaa näytelmää.
Teoksen juoni on monimutkainen ja kehnosti esitetty. Se esittää olevansa teoksen kirjoittajan selonteko ystävälleen Timokrateelle oppineen taiteidensuosijan Laurentiuksen (tai Larentiuksen) talossa pidetyistä pidoista. Näin se on Platonin tyyliin kirjoitettu dialogi dialogin sisällä, mutta keskustelu on tarpeeksi pitkä, jotta se kattaisi useita päiviä, vaikka sen esitetäänkin tapahtuneen yhtenä päivänä. Pitojen kahdenkymmenenyhdeksän vieraan joukkoon kuuluvat muun muassa Galenos ja Ulpianus, mutta kaikki ovat todennäköisesti fiktiivisiä hahmoja, eikä suurin osa ota osaa keskusteluun. Vieraita pyydetään kuitenkin tuomaan mukanaan katkelmia runoilijoilta, ja näitä luetaan ääneen ja niistä keskustellaan ruokapöydän ääressä.
Kokonaisuudessaan teos on lähinnä kömpelö väline esitellä kirjoittajan laajaa ja monipuolista lukeneisuutta. Teoksen suurimmat arvot eivät olekaan taiteelliset, vaan siinä, että sen osana on säilynyt paljon katkelmia ja tietoa, jotka muuten olisivat kadonneet kokonaan. Ilman Athenaiosta monia kreikkalaisia kirjailijoita, kuten Arkhestratosta, ei tunnettaisi lainkaan. Kirja XIII on merkittävä antiikin kreikkalaisen seksuaalisuuden tutkimuksen kannalta.
Manchester City WFC

Manchester City Women's Football Club (Manchester City Ladies FC) on manchesterilainen naisten jalkapallojoukkue. Se on perustettu vuonna 1988 ja on virallinen osa Manchester City FC -seuraa. Vuonna 2014 se voitti FA WSL Cupin eli naisten liigacupin, vuonna 2016 FA:n naisten superliigan mestaruuden ja naisten FA Cupin vuonna 2017 ja 2019.
Seurassa pelaavat muun muassa vuoden 2015 MM-pronssimitalistit Karen Bardsley, Stephanie Houghton, Jill Scott ja Ellen White. Aiemmin joukkueessa ovat pelanneet muun muassa Lucy Bronze, Toni Duggan ja kevään 2017 ajan lainasopimuksella FIFA:n vuosien 2015 ja 2016 parhaaksi pelaajaksi valitsema yhdysvaltalainen Carli Lloyd. Seuran managerina on marraskuusta 2013 toiminut Nick Cushing.
Salesiaanit

Salesiaanit on katolinen sääntökunta eli uskonnollinen yhteisö, yksi maailman suurimpia. Sen perusti italialainen pappi Giovanni Bosco 1800-luvulla. Salesiaanien sääntökunta toimii 128 valtiossa eri puolilla maailmaa ja ylläpitää noin tuhatta ammattikoulua, poikakotia ja opettajaseminaaria. Suurimmat maat ovat Italia, Intia, Espanja, Puola ja Brasilia. Salesialaisiin järjestöihin kuului vuonna 2005 yhteensä noin 402 500 jäsentä.
Richard Grupe

Ura

Richard Grupe vietti nuoruutensa Hampurissa, jossa hänen ensimmäinen palkkatyönsä oli leipurin työ. Hän siirtyi 1933 Hampurissa poliisin tehtäviin. Samalla hän sai harjoitella nyrkkeilyä poliisien omassa urheiluseurassa. Sodan aikana hän oli osan aikaa myös sotapoliisina pahamaineisessa Buchewaldin keskitysleirissä.

Amatöörinyrkkeilijä

Richard Grupe taisteli amatöörinä Berliinin olympialaisten edustuspaikasta, mutta hävisi tulevalle olympiavoittajalle Herbert Rungelle. Hän otteli amatöörinä sodana aikana, vaikka otteluiden määrä merkittävästi väheni loppuakseen sodan vuoksi kokonaan vuonna 1942. Tammikuussa 1942 hän saavutti amatöörinyrkkeilyn raskaansarjan Euroopan mestaruushopeaa hävitessään maanmiehelleen, tulevalle ammattinyrkkeilyn raskaansarjan Euroopan mestarille Hein ten Hoffille. Heti sodan jälkeen kisojen EM-arvo mitätöitiin, koska kyseessä oli ollut vain Saksan ja sen liittolaismaiden ja muutaman sotaa käymättömän maan turnaus. Sodan lopussa hän joutui muutamaksi viikoksi brittien vankileirille ja sen jälkeen maatilan töihin ennen vapautumistaan.

Ammattilaisnyrkkeilijä

Pian päättyneen maailmansodan jälkeen Grupe jatkoi kuitenkin ammattilaisena raskaassa sarjassa tammikuussa 1946. Kolmannessa ottelussaan  maaliskuussa 1946 hän kohtasi ammattilaisuraansa aloittavan Berliinin kisojen olympiavoittajan Herbert Rungen, jolle hän hävisi pistein. Raskaan sarjan Saksan mestaruudesta hän otteli 11. ottelussaan toukokuussa 1947, jossa hän koki toisen tappionsa titteliä puolustaneelle vuoden 1942 EM-vastustajalleen Hein ten Hoffille. Sen jälkeen Grupe jatkoi ammattilaisuraansa Saksassa, mutta ei päässyt titteliotteluihin. Herbert Runge oli hänelle tuttu vastustaja, sillä ammattilaisuralla Grupe otteli Rungea vastaan kaikkiaan neljä kertaa. Ura kesti lähes seitsemän vuotta, sillä viimeisen ottelunsa hän kävi joulukuussa 1952. Otteluita kertyi kaikkiaan 40, joissa tuli 26 voittoa, ratkaisemattomia kuusi ja tappioita kahdeksan.

Show-painija

Uransa jälkeen Grupe aloitti uransa showpainijana. Hän esiintyi Saksassa vuosina 1950-luvulla, mutta siirtyi 1950-luvun lopulla Yhdysvaltoihin. Siellä hän jatkoi vuosina 1960–1964 showpainijana ja käytti nimiä "Fritz von Homburg", "Red Grupe". Hänelle oli vuonna 1940 syntynyt poika Norbert, joka aikuistuttaan esiintyi Yhdysvalloissa näyttelijänimellä Wilhelm von Homburg.
Shane Van Boening

Shane Van Boening (s. 14. heinäkuuta 1983) on yhdysvaltalainen poolin pelaaja. Hän on kuulovammainen ja käyttää kuulokkeita, mutta se ei ole rajoittanut hänen pelaamistaan. Van Boening on saanut paljon kiitosta muilta ihmisiltä hyvästä käyttäymisistä otteluissa ja alkoholin poistamisesta.
Apsley Cherry-Garrard

Apsley George Benet Cherry-Garrard (2. tammikuuta 1886 Bedford, Bedfordshire - 18. toukokuuta 1959 Piccadilly, Middlesex) oli brittiläinen tutkimusmatkailija. Hän tuli tunnetuksi Edward Wilsonin ja Henry Bowersin kanssa Etelämantereen Crozierinniemelle suuntautuneesta naparetkestä kesäkuussa 1911. Retken tarkoitus oli tuoda muutama keisaripingviinin muna tutkittavaksi lintutieteilijöille. Retkikunta saavutti tavoitteen, mutta tieteilijöille vuonna 1913 luovutetut kolme munaa eivät tutkijoita kiinnostaneet.
Taylor Mays

Pelaajaura

Ennen vuoden 2009 NFL:n varaustilaisuutta erinomaisena harjoittelijana sekä fyysisenä lahjakkuutena tunnettua Maysiä pidettiin varmana ensimmäisen kierroksen varauksena. Hän päätti kuitenkin olla osallistumatta varaustilaisuuteen ja pelata vielä vuoden yliopistotasolla, mikä osoittautui lopulta virheeksi. Vuoden aikana Maysin osakkeet laskivat, ja suurimpana syynä tälle pidettiin hänen heikkoa mies- sekä aluevartiontia. Lopulta Mays päätyi toisella kierroksella San Francisco 49ersin haaviin.
Tulokaskautensa Mays aloitti varamiehenä konkari Michael Lewisin takana, mutta viikolla neljä Mays sai tilaisuutensa aloittajana Lewisin pyydettyä siirtoa pois seurasta. Hän onnistui ottelussa erinomaisesti, ja teki jopa touchdownin torjutun lentopotkun jälkitilanteesta. Maysin erinomaisten otteiden ansiosta 49ers kykeni lopulta vapauttamaan Lewisin sopimuksestaan, ja teki Maysistä vakituisen aloittajan vahvemman takapuolustajan pelipaikalle.
Cincinnati Bengals hankki Maysin elokuussa 2011, vaihdossa neljännen kierroksen varausvuoroon. Mays pelasi neljä kautta Cincinnatissa.
Pelaajasopimuksen päätyttyä hän siirtyi Minnesota Vikingsiin keväällä 2015. Vikings purki Maysin sopimuksen jo kesällä ja hän siirtyi Detroit Lionsiin, josta hänet irtisanottiin harjoituskauden kokoonpanojen vahvistamisen aikana. Mays päätyi lopulta Oakland Raidersiin, jonka kokoonpanoon hän ei aluksi mahtunut, mutta takakentän pelaajien loukkaantumisten takia Maysille tuli tarvetta. Kaudella 2015 Mays pelasi viisi ottelua Oaklandissa.
Mays palasi Cincinnatiin kaudella 2016. Hän jäi kesällä kiinni kiellettyjen aineiden käytöstä ja NFL langetti hänelle neljän ottelun pelikiellon. Cincinnati vapautti Maysin sopimuksesta, kun NFL päätti jatkaa pelikieltoa toisella neljällä ottelulla. Mays ei lopulta pelannut kaudella 2016 missään. Vuonna 2017 Mays pelasi kanadalaisessa CFL-liigassa Saskatchewan Roughridersissa.
HMAS AE2

Palvelus

HMAS AE2 otettiin Australian laivaston palvelukseen 28. helmikuuta 1914, ja sen ensimmäinen päällikkö oli Henry H. G. D. Stoker. Alus saapui 24. toukokuuta Sydneyyn matkattuaan Britteinsaarilta sisaraluksensa HMAS AE1:n kanssa. Aluksen miehistö koostui Britannian kuninkaallisen laivaston upseereista, ja miehistönä oli sekä australialaisia että brittejä.
Ensimmäisen maailmansodan puhjetessa alus liitettiin laivasto-osastoon, jonka tehtävänä oli vallata Saksan keisarikunnan Tyynenmeren siirtomaat. Se osallistui Saksan Uuden-Guinean miehittämiseen, jonka osana Rabaul pakotettiin antautumaan 13. syyskuuta, ja Saksan Uusi-Guinea antautui 22. syyskuuta.
Alus lähti 4. lokakuuta Suvaan osana amiraali Pateyn laivasto-osastoa, jonka muut alukset olivat HMAS Australia, HMAS Sydney, HMAS Encounter, HMAS Warrego sekä Ranskan laivaston kevyt risteilijä Montcalm. Osaston tehtävänä oli eliminoida Saksan keisarillisen laivaston risteilijöiden Scharnhorst ja Gneisenau aiheuttama uhka, sen jälkeen kun saksalaisalukset olivat hyökänneet Ranskan hallussa olleille Seurasaarille 22. syyskuuta.
Vietettyään kolme viikkoa Fidžillä HMAS AE2 erkani 8. marraskuuta Pateyn osastosta ja palasi Sydneyyn, mihin se saapui 16. marraskuuta. Kolme päivää myöhemmin alus jatkoi matkaansa Albanyyn, missä se liittyi Kuningas Yrjön lahdelle koottuun australialaisia joukkoja Eurooppaan kuljettaneeseen saattueeseen, johon kuului 17 ilman saattajia olevaa kuljetusalusta, jotka lähtivät 31. joulukuuta kohti Suezia. SS Berrima johti saattuetta ja hinasi HMAS AE2:ta. Saattue saapui 28. tammikuuta 1915 Suezille.
Välimerellä alus liitettiin Britannian kuninkaallisen laivaston laivueeseen, joka operoi Gallipolin alueella. Alus sai 25. huhtikuuta määräyksen tunkeutua Dardanellien läpi Marmaranmerelle estääkseen turkkilaisten liikennöinnin Bosporinsalmen ja Dardanellien välillä. Vastaavat yritykset olivat aiemmin epäonnistuneet. Alus kuitenkin onnistui, ja matkansa aikana se torpedoi turkkilaisen risteilijän, mutta se osui kahteen otteeseen pohjaan paetessaan aluksen tuhoamista yrittäviä hävittäjiä.
Alus yritti usean laivan upottamista torpedoin ilman tulosta ennen tuhoutumistaan 30. huhtikuuta. Alus ei onnistunut pakenemaan turkkilaisia aluksia, ja sai osuman konehuoneeseen. Aluksen kapteeni halusi varmistaa, ettei alus jäisi turkkilaisten käsiin ja käski upottaa sen. Aluksen kansiluukut jätettiin auki sen upottamiseksi. Turkkilaiset poimivat vedestä koko miehistön, joka vietti seuraavat kolme ja puoli vuotta sotavankeudessa. Vankeuden aikana neljä miestä sai surmansa.
Stade de Reims

Joukkue kaudella 2019–2020

Päivitetty 27. syyskuuta 2019.
Jacopo Brancati

Töitä

Vuonna 2003 ranskalaisen Dunkerquen Musée Portuaire pyysi Brancatilta valokuvateosta Genovan sataman teknisistä merenkulkupalveluista. Tämä teos Pilote à bord! asetetiin näytteille kulttuuritapahtumassa Lille-Genoa European capitals of culture 2004 ja vuonna 2007 genovalaisessa museossa Galata Museo del Mare.
Vuonna 2006 Suomen merimuseo tilasi Brancatilta reportaasin talvi­meren­kulusta ja suomalaisesta luotsiyhteisöstä. ”Jäinen matka Suomeen” perehdyttää Brancatin pohjoismaiseen maailmaan. Hänen valokuvatyöstään tulee ensimmäinen vaihtuva näyttely Kotkassa kesällä 2008 avattuun Merikeskus Vellamoon.
Vuonna 2011 hän aloitti pitkän reportaasin Viaporin Telakka ry:lle Suomenlinnan historiallisen telakan toiminnasta. Tämä työ, ”Viaporin telakka, silta tulevaisuuteen” on nähtävänä kaksi vuotta Suomenlinnan museossa.
Brancati työskentelee valokuva­journalistina ja merihistorioitsijana kirjoittaen artikkeleita ranskalaisille aikakauslehdille, kuten Chasse-Marée, Connaissance des Arts, Vieilles Maisons Françaises ja italialaisille Arte Navalelle ja La Casanalle. Lyhyen SIPA Images -vierailun jälkeen Brancatia edustaa lontoolainen Bridgeman Images

Palkinnot

Brancatin kirja Pilota a bordo! Uomini e navi del porto di Genova sai vuonna 2007 Sanremo Libro Mare -valokuvakirjapalkinnon.
Naisen valta

Juoni

Naisen valta sijoittuu vuoteen 1914 ja ensimmäisen maailmansodan aattoon. Suositulla ja älykkäällä newyorkilaisten seurapiirien kaunottarella Fanny Trellis’illa (Bette Davis) on kosijoita joka sormelle. Fanny menee vihille iäkkäämmän juutalaisen, liikemies herra Skeffingtonin (Claude Rains), kanssa. Avioliitto on onneton, mutta Fanny teki valinnan järjen pohjalta. Näin Fanny saisi taloudellisesti huolettoman tulevaisuuden ja veljensä Trippyn (Richard Waring) työuran jatkumisen.

Tuotanto

Tuotantoyhtiö Warner Brothersin ostettua oikeudet Mr. Skeffington -romaaniin vuonna 1940 Fanny Skeffingtonin rooliin harkittiin Tallulah Bankheadia, Gloria Swansonia, Norma Sheareria ja Irene Dunnea. James Stephenson palkattiin Job Skeffingtonin rooliin, mutta kuoli jo vuonna 1941. Fanny Skeffingtonin roolia tarjottiin Merle Oberonille ja sitten Hedy Lamarrille, jotka molemmat hylkäsivät roolin. Job Skeffingtonin rooliin harkittiin aluksi Paul Henreidia, Paul Lukasia ja John Loderia ennen kuin Claude Rains palkattiin rooliin. Richard Waringia testattiin myös miespääosaan, mutta hän sai lopulta Trippy Trellisin roolin. Elokuvan tuotannon alkuvaiheessa vuonna 1940 Fanny Skeffingtonin roolia oli tarjottu Bette Davisille, joka oli tällöin hylännyt roolin uskoen, että 32-vuotias nainen ei voisi vakuuttavasti näytellä 50-vuotiasta naista.
Naisen vallan tuotanto alkoi syyskuussa vuonna 1943. Kuvaukset alkoivat 11. lokakuuta ja kestivät aina tammikuuhun 1944 asti. Elokuvan tuotanto päättyi maaliskuussa 1944. Naisen valta kuvattiin Warner Brothersin studioilla Kalifornian Burbankissa.

Julkaisu ja vastaanotto

Naisen valta sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 25. toukokuuta 1944 New Yorkissa. Maanlaajuiseen teatterilevitykseen elokuva pääsi 12. elokuuta 1944. Suomessa elokuva julkaistiin 23. syyskuuta vuonna 1945. Warner Brothers toimi elokuvan levittäjänä.
Elokuvalla on Rotten Tomatoes -sivustolla 50 prosentin ”mätä” arvosana, joka perustuu kuuteen arvosteluun.
Lux Radio Theater lähetti 60-minuuttisen radiosovituksen elokuvasta 1. lokakuuta vuonna 1945, jolloin Bette Davis uusi elokuvaroolinsa.

Muut julkaisut

Jotkut Naisen vallan kopioista ovat 127-minuuttisia. Naisen valta leikattiin alkuperäisestä 146 minuutin pituudestaan välittömästi New York -ensi-iltansa jälkeen vuonna 1944. Leikatun materiaalin uskottiin olevan kadonnut, kunnes vuoden 1988 videojulkaisuun elokuva palautettiin alkuperäiseen 146-minuuttiseen versioonsa.
Naisen valta on julkaistu myös DVD:lle.
Buggles

Buggles oli vuonna 1977 perustettu uuden aallon popyhtye, jonka muodostivat Trevor Horn (s. 1949, basso, kitara, perkussio ja laulu), Geoff Downes (s. 1952, perkussio ja koskettimet) ja Bruce Woolley (ei ollut varsinainen jäsen, mutta kuului yhtyeen taustaryhmään).
Bugglesin ensimmäinen julkaisu oli vuonna 1979 Britannian ykköseksi noussut single "Video Killed the Radio Star". 1. elokuuta 1981 se oli ensimmäinen uuden Music Televisionin näyttämä video. Yhtye jäi lopulta lähinnä yhden hitin ihmeeksi, vaikka "Living in the Plastic Age", "Clean Clean" ja "Elstree" nousivatkin Britannian singlelistalle.
Vuonna 1980 Horn ja Downes alkoivat työstää seuraajaa debyyttialbumi The Age of Plasticille. Samaan aikaan viereisessä studiossa työskenteli vastikään laulajansa Jon Andersonin ja kosketinsoittajansa Rick Wakemanin menettänyt progessiivista rockia soittava Yes. Yesin basisti Chris Squire kutsui Hornin ja Downesin korvaamaan Andersonin ja Wakemanin. Yhteistyöstä syntyi Yes-albumi Drama. Maksisinglenä julkaistu 8½-minuuttinen "Into the Lens" oli alun perin Buggles-kappale  "I am a Camera". Bugglesin tukema Yes hajosi (väliaikaisesti) Dramaa seuranneen kiertueen jälkeen.
Yesin jälkeen Buggles aloitti toisen albuminsa Adventures In Modern Recording viimeistelyn. Yhtye hajosi kuitenkin musiikillisiin erimielisyyksiin. Geoff Downes perusti progen superyhtyeen Asian ja Horn viimeisteli levyn muiden soittajien kanssa. Tämän jälkeen Buggles lopetti toimintansa. Horn nousi tunnetuksi tuottajaksi työskenneltyään yhtyeiden kuten ABC, Dollar, Frankie Goes to Hollywood ja Art of Noise kanssa.