google/wiki40b huggingface dataset:
Nashua (New Hampshire)

Maantiede

Nashua sijaitsee New Hampshiren osavaltion eteläosassa lähellä Massachusettsin vastaista rajaa. New Hampshiren puolella matkaa Manchesterin kaupunkiin pohjoisessa on noin 24 kilometriä. Kaupunki on kasvanut Merrimack-joen itärannalle joen laaksossa ja Nashua-joki virtaa kaupungin läpi itä-länsisuunnassa.
Kesät alueella ovat tavallisesti lämpimiä. Ilma kylmenee syksyllä ja tavlet ovat kylmiä. Lumen sadanta sattaa olla runsasta.

Historia

Ennen eurooppalaistaustaisten siirtolaisten saapumista nykyisen Nashuan alueella eli algonkin-kansoihin kuuluneita intiaaneja. Ensimmäiset eurooppalaiset siirtolaiset saapuivat alueelle Massachusettsista perustamaan uutta siirtokuntaa vuonna 1652. Ensimmäinen vakinainen asutus alueelle syntyi kuitenkin vasta vuonna 1673 ja tuolloin paikkaa kutsuttiin nimellä Dunstable. Siirtokunnan kasvu oli pitkään hidasta etenkin intiaanien kanssa käytyjen sotien takia, sekä huonojen liikenneyhteyksien takia. Rajasopimus vuonna 1741 teki Nashuasta osan New Hampshirea.
Vuonna 1804 Merrimack-joki liitettiin Bostonin satamaan Middlesexin kanaalin kautta ja vuonna 1824 perustettiin Nashua Manufacturing -tekstiilitehdas. Nashua alkoi kasvaa ja paikalle saapui irlantilaisia ja kanadanranskalaisia siirtolaisia. Nashua sai nykyisen nimensä vuonna 1837 erään intiaaniheimon mukaan. Yhdysvaltain sisällissodan sytyttyä Nashua tuotti puuvilla-asusteita Pohjoisvaltioiden sotilaille. Kun tehtaat liitettiin Bostoniin vielä rautateillä, paikalle saapui kreikkalaisia, puolalaisia ja liettualaisia maahanmuuttajia. Nashuan Concord Street täyttyi tehtaiden omistajien kartanoista.
Tekstiiliteollisuus kärsi 1900-luvulle tultaessa kilpailusta tehtaiden kanssa etelästä, sekä lopulta tekokuitujen keksimisestä. Nashua Manufacturing Company jouduttiin sulkemaan vuonna 1948. Nashuan onnistui kuitenkin houkutella esimerkiksi raskasta teollisuutta ja korkean teknologian teollisuutta menetetyn tekstiiliteollisuuden tilalle.

Talous

Nashuassa toimii nykyisin useita teollisuusyrityksiä eri aloilla. Alueen korkean teknologian tuotantoon kuuluvat esimerkiksi eri elektroniikka- ja tietokoneiden osat. Nashua on myös oman lähialueensa vähittäiskaupan ja palvelujen keskus. Paikallista yritysveron ja palkkojen tasoa on pidetty kohtuullisina. Kaupungin suurimpiin työnantajiin kuuluvat esimerkiksi BAE Systems, Southern New Hampshire Medical Center, St. Joseph Hospital and Trauma Center, Teradyne ja Hewlett-Packard. Kaupungissa toimii myös liittovaltion kalahautumo.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Nashuassa aikavälillä 2012–2016 olivat 68 944 USD ja henkilöä kohden 33 896 USD. 11 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.

Väestö

Nashuan asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 86 494 ja vuoden 2017 arvion mukaan 88 341. Kaupungin asukkaista 84,6 % oli taustaltaan valkoisia, 3,1 % afroamerikkalaisia, 12,3 % latinoja mistä tahansa rodusta ja 7,3 % aasialaisia. 20 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä, kuin englantia ja 14,8 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Nashuassa toimii katolilainen Rivier College.
Mönsteråsin kunta

Kuntajaon kehitys

Mönsterås oli yksi niistä kahdeksasta kauppalasta, jotka muodostettiin omiksi kunnikseen vuoden 1862 kunnallislakien astuessa voimaan. Sen lisäksi oli olemassa myös Mönsteråsin maalaiskunta. Vuoden 1952 kuntauudistuksessa maalaiskunta liitettiin kauppalaan. Fliserydin ja Ålemin maalaiskuntiin kuntauudistus ei vaikuttanut. Ålemin maalaiskuntaan kuulunut Pataholmin epäitsenäinen kauppala (ruots. municipalköping) kuitenkin lakkautettiin vuoden 1953 lopussa. Vuonna 1971 kauppala muutettiin Mönsteråsin kunnaksi ja maalaiskunnat myös kunniksi. Vuonna 1974 Mönsteråsin kunta sai nykyiset rajansa, kun Fliseryd ja Ålem liitettiin siihen.
Lauri Nautela

Lauri Villiam Nautela (v. 1925–1935 Lagerström, 13. lokakuuta 1914 Helsinki – 5. syyskuuta 1998 Lieto) oli suomalainen keräilijä ja mesenaatti. Varsinaiselta ammatiltaan Nautela oli maanviljelijä, joka isännöi Liedon Nautelankoskella sijaitsevaa Nautelan kartanoa. Hänen muistoaan vaalii vuonna 2000 perustettu Nautelankosken museo.

Elämä

Helsingissä syntyneen Lauri Nautelan äiti luopui lapsestaan jo vajaan vuoden ikäisenä ja hänet sijoitettiin Hurtigin lastenkotiin Kauniaisiin. Nautelan biologisesta isästä ei ole tietoa. Hän varttui aluksi lastenkodissa, kunnes Nautelan kartanon omistanut pariskunta John ja Saida Lagerström adoptoivat hänet vuonna 1925. Hänen ottoisänsä kuoli 1928 ja ottoäiti 1953.
Nautela kirjoitti ylioppilaaksi Turun lyseosta vuonna 1935 ja opiskeli sen jälkeen Helsingin yliopistossa maatalous- ja metsätieteitä, kunnes joutui rintamalle jatkosodan sytyttyä. Hän oli kiinnostunut jo varhain arkeologisten ja historiallisten esineiden keräilystä. Palattuaan nuoruudenkotiinsa 1940-luvun lopulla Nautela alkoi kerätä muun muassa arkeologisia löytöjä ja kansatieteellistä esineistöä, rahoja, mitaleja ja postimerkkejä sekä erilaisia asiakirjoja, karttoja, lehtileikkeitä ja kirjoja. Hänen kokoelmansa merkittävimmän kokonaisuuden muodostaa noin 8 000 nidettä käsittävä kirjasto, joka sisältää kirjojen lisäksi sanoma- ja aikakauslehtiä. Arkeologisia löytöjä kokoelmassa on yli 10 000 kappaletta.
Vuonna 1990 Nautela lahjoitti kokoelmansa Liedon kunnalle ja 1996 sitä hoitamaan perustettiin Nautelankoski-säätiö. Museo avattiin kaksi vuotta Nautelan kuoleman jälkeen vuonna 2000. Museorakennuksen on suunnitellut arkkitehti Frank Schauman.

Muuta

Lauri Nautela oli homoseksuaali, joka sai vanhan seksuaalirikoslain aikana neljän vuoden vankeusrangaistuksen haureudesta toisen samaa sukupuolta olevan kanssa. Vuonna 2016 Nautela otettiin mukaan Turun seudun seksuaalivähemmistöjen historiaa esittelevään Gaykätkö-taideprojektiin, mutta Nautelankosken säätiö kielsi häntä koskevan geokätkön sijoittamisen museon alueelle. Lisäksi säätiö ilmoitti, ettei Nautelaa saa käyttää taideprojektin osana.
Transkaakko-yhtyeen vuonna 2000 julkaistu albumi Kiveen veistetty on omistettu Lauri Nautelalle.
Kazakstanin saksalaiset

Historia

Saksalaisia tuli joukolla Kazakstaniin Volgan saksalaisten autonomisesta SNT:ta vuodesta 1942 lähtien, koska heitä ei pidetty luotettavina Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon. Noin puolimiljoonaa saksalaista siirrettiin pääasiassa Akmolan, Kostanain ja Pohjois-Kazakstanin oblasteihin. Vuonna 1959 he muodostivat 7,1 % Kazakstanin väestöstä ja heitä oli jopa miljoona. 1970-luvulla saksalaisia oli vähintään 839 000 ja heistä suurin osa eli Karagandassa ja Kazakstanin koillisalueilla. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen saksalaiset suhtautuivat maan venäläisten tavoin kielteisesti maan itsenäisyyteen. Pelkästään vuonna 2002 entisen Neuvostoliiton alueelta lähti 200 000 saksalaista ja suurin osa heistä Kazakstanista ja suurimittainen maastamuutto on jatkunut sen jälkeenkin.

Nykypäivä

Suurin osa Kazakstanin saksalaisista ei puhu kazakkia tai saksaa, vaan venäjää. Saksan valtion tuella Kazakstanissa on esitetty muun muassa saksankielisiä radio-ohjelmia. Huono kazakin kielen taito estää saksalaisia käytännössä kokonaan työskentelemästä esimerkiksi korkeissa valtion viroissa, joissa kazakin kielen osaaminen on edellytyksenä. Saksalaiset eivät ole maastamuutosta aiheutuneen väestön vähenemisen takia juurikaan edustettuna politiikassa.
L’Aquilan maanjäristys 2009

Pelastustyöt

Italian pääministeri Silvio Berlusconi kävi järistysalueella. Hän julisti tuhoalueelle kansallisen hätätilan ja lähetti sotilaita avustustyöhön.

Ennakkovaroitus

Noin kuukausi ennen maanjäristystä italialainen seismologi Giampaolo Giuliano varoitti suuren järistyksen uhasta L'Aquilan ympäristössä. Giuliano varoitti asiasta Internetissä, ja alueella kiersi kovaäänisellä varustettuja autoja varoittamassa järistysvaarasta. Osa paikallisista katsoi Giulianon lietsovan paniikkia. Seismologi joutui poistamaan poliisin vaatimuksesta varoituksen Internetistä.

Suomalaiset

Järistys ei vaarantanut suomalaisia alueella. Alueella asuu noin 30 suomalaista. 100 km:n päässä Villa Lantessa järistys herätti suomalaiset. Rakennukset liikkuivat, ja osa autojen murtohälyttimistä laukesi soimaan.

Tieteilijät tuomiolla

L'Aguilan tuomioistuin langetti vankeustuomioita seitsenjäseniselle tutkijajoukolle, joka oli kuusi päivää ennen järistystä arvioinut järistysriskin olemattomaksi. Tiedejulkaisu Nature piti vankeustuomioita "perversseinä", ja vertauskohteeksi otettiin tähtitieteilijä Galileo Galilei, joka kidutuksella uhkaamalla pakotettiin perumaan väite, että Maa kiertää Aurinkoa. Uudessa käsittelyssä syksyllä 2014 kuusi tutkijoista vapautettiin syytteistä ja yksi sai kahden vuoden ehdollisen vankeusrangaistuksen.
Piikkikalat (heimo)

Lajit ja anatomia

Varhaisimmat piikkikalojen heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu mioseenikaudelle. Nykyään heimoon kuuluu 5 sukua ja lähteestä riippuen 8–20 lajia. Lajien määrästä on epävarmuutta, koska monimuotoisuus heimossa on suurta. Lajeja ovat muun muassa nelipiikki (Apeltes quadracus), viisipiikki (Culaea inconstans), kolmipiikki (Gasterosteus aculeatus), G. whiteheadi, Pungitius hellenicus, ukrainanpiikki (P. platygaster), kymmenpiikki (P. pungitius) ja vaskikala (Spinachia spinachia). Heimon kalat ovat pienehköjä kaloja ja suurin laji vaskikala voi saavuttaa noin 18 cm:n pituuden. Tyypillisiä piirteitä ovat enemmän tai vähemmän pitkulainen ruumis, 3—16 piikkiä enen selkäevää, pienet vatsaevät, pienikokoinen suu, suomuton ruumis ja ruumiissa voi olla suojaavia luulevyjä.
José Francisco Moreira dos Santos

José Francisco Moreira dos Santos (s. 12. lokakuuta 1928) on angolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hän kuuluu kapusiineihin. Hänet vihittiin papiksi 20. tammikuuta 1952 ja nimitettiin Carmona e São Salvadorin hiippakunnan piispaksi 14. maaliskuuta 1967. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Maximilien de Fürstenberg, jota avustivat Ernesto Sena de Oliveira ja Florentino de Andrade e Silva.
Carmona e São Salvadorin hiippakunnan nimi vaihtui Uijeksi 16. toukokuuta 1979. Moreira dos Santos johti hiippakuntaa, kunnes jäi eläkkeelle 2. helmikuuta 2008.
Pyhä Vitalianus

Pyhä Vitalianus (s. Segni, Campania, Italia – k. 27. tammikuuta 672) oli paavina 30. heinäkuuta 657 – 27. tammikuuta 672. Hän jatkoi edeltäjänsä paavi Eugeniuksen linjaa ylläpitää suhteita Konstantinopoliin ajalla, jolloin Konstans II ja Konstantinos IV olivat Bysantin keisareina. Hän muun muassa vihki Theodoros Tarsoslaisen Canterburyn arkkipiispaksi Englantiin vuonna 668.
Pyhimykseksi julistetun Vitalianuksen muistopäivää vietetään hänen kuolinpäivänsä mukaan 27. tammikuuta.
Maria Grazia Cucinotta

Maria Grazia Cucinotta (s. 27. heinäkuuta 1968) on italialainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muiden muassa elokuvissa Il Postino – Posteljooni (1994) ja Kun maailma ei riitä (1999). 
Messinassa, Sisiliassa syntynyt Cucinotta on vieraillut myös Simpsoneissa ja Sopranoissa.
Ralph Neville

Ralph Neville (k. 1244) oli Chichesterin piispa ja Englannin lordikansleri. Hänet valittiin Canterburyn arkkipiispaksi ja Winchesterin piispaksi, mutta vaalien tulokset mitätöitiin. Hän kuoli 1. helmikuuta 1244.
Honda CB 750 Four

Honda CB750 Four eli "tuutti" oli Hondan vuonna 1969 esittelemä moottoripyörä, jota usein pidetään modernin moottoripyörän historian merkityksellisimpänä pyöränä. Pyörä oli nelisylinterinen, siinä oli sähköstartti ja nestetoiminen levyjarru edessä. Honda CB750 Four oli yksi ensimmäisistä superbike-pyöristä. Alkusarjan Honda CB750 Fourit tunnetaan nimellä Sandcast, mikä johtuu siitä että niiden moottoreiden lohkot valettiin niin sanottuihin hiekkamuotteihin, jolloin valujälki oli karhea.

Tuutti-nimen alkuperä

Hondan maahantuojan Oy Brandt Ab:n 100-vuosihistoriikin mukaan eräs vaihtoehto nimen syntymiselle on Meritullinkadun korjaamo, jossa asentajat puhuivat suomea mutta johto käytti myös ruotsia ja ulkomaanyhteyksien vuoksi myös muita kieliä. Pyörämalleista käytettiin niiden tarkkoja kuutiolukuja, eli Honda CB450 oli 444-kuutioisena mallia "fyrafyrafyra" tai "fourfourfour". Savon murretta puhunut asentaja Martti Pyykkö asiaa tarkemmin ajattelematta risti uuden 750-kuutioisen Hondan tyypiksi "seventtivörttifemttituutti", josta loppuosa jäi elämään. Toisen vaihtoehdon mukaan pyörä olisi saanut nimensä jäätelötuuttia muistuttavista äänenvaimentimistaan. Kolmas selitys lempinimelle liittyy pyörän kuutiotilavuuteen 750 ja jäätelötuutin sen aikaiseen hintaan joka oli 75 penniä. Myös keväisen laulun Gaudeamus igitur kohdalla Post molestam senectutem, joka taipui usein muotoon seventuutten, saattaa olla osuutensa nimien Tuutti ja Seventuutti synnyssä ja yleistymisessä.

Honda CB 750 F2

Vuonna 1996 tuotiin markkinoille 27 vuotta aiempaa CB 750:ttä monelta osin muistuttava malli Honda CB 750 F2.
Tommi Kangasmaa

Tommi Kristian Kangasmaa (s. 18. marraskuuta 1971 Kuopio) on suomalainen ammattisotilas, elokuvatuottaja ja turvallisuuspolitiikan blogisti.
Kangasmaa on puolustusvoimien taistelukamerasuorituskyvyn perustaja. Tuottajana Kangasmaa voitti vuonna 2007 sotilaselokuvien maailmanmestaruuden Italian Braccianossa. Hänet on palkittu puolustusvoimia esittelevistä lyhytelokuvista (Tulevaisuus ja Hamina-luokan ohjusvene) myös kansainvälisesti sekä Yhdysvalloissa että Saksassa. Kangasmaa palkittiin vuonna 2010 sotilasansiomitalilla puolustusvoimien taistelukameratoiminnan ja elokuvatuotannon menestyksen johdosta. Vuosien 2014–2017 aikana Kangasmaa toimi puolustusvoimien tuottajana elokuvassa Tuntematon sotilas.

Elämä ja ura

Kangasmaa on koulutukseltaan valtiotieteen maisteri, tv-tuottaja ja opistoupseeri. Hän on sotilasarvoltaan kapteeni. Kangasmaa on opiskellut yleistä valtio-oppia, sosiologiaa, arkeologiaa ja tv-tuottamista. Sotilaskoulutukseltaan hän on suorittanut opistoupseerin perus- ja jatkotutkinnot.
Kangasmaa aloitti uransa puolustusvoimissa Kaartin Jääkärirykmentissä 1999. Vuonna 2004 Kangasmaa siirtyi Pääesikunnan viestintäosastolle. Kangasmaa on työskennellyt Naton työryhmissä vuodesta 2003 lähtien. Kangasmaa on turvallisuuspolitiikan blogisti Uuden Suomen verkkosivustolla.
Kristalliluola

Seleniittiluolaston synty

Naican vuoristo syntyi, kun maan sisuksista puski ylös valtava magmamassa 25 miljoonaa vuotta sitten ja työnsi mineraalipitoista ja kuumaa termistä vettä kalkkikiveen. Maankuoren halkeamiin syntyi 1–2 miljoonaa vuotta sitten termisellä vedellä täyttyneitä luolia. Veteen liukeni kalsiumsulfaatti-ioneja (anhydriitti). Seleniittikiteitä alkoi syntyä 350 000 vuotta sitten ionien yhdistyessä vesihauteessa, kun termisen veden lämpötila alitti 59 celsiusasteen rajan. Kiteiden koko saattoi kasvaa jatkuvasti, sillä eristyksissä olevassa luolassa olosuhteet pysyivät muuttumattomina. Kasvu päättyi vasta kun pohjaveden pintaa laskettiin kaivostoiminnan yhteydessä.

Naican luolien löytyminen

Ensimmäinen seleniittiluola, Cueva de las Espadas (Miekkojen luola), löytyi kaivostoiminnan yhteydessä 120 metrin syvyydestä jo vuonna 1910. Cueva de las Espadas -luola on pienempi ja myös sen seleniittimuodostelmat ovat selvästi pienempiä, minkä on päätelty johtuvan pohjaveden korkeuden ja lämpötilan muutoksista. Luola on ajoittain kuivunut ja ilmavirta on vaikuttanut kiteiden kasvuun.
Jättimäisten kiteiden Kristalliluola eli Cueva de los Cristales löytyi vuonna 2000 noin 300 metrin syvyydestä, kun kaivosyhtiö Peñoles laski Naican kaicosten pohjaveden pintaa edelleen päästäkseen käsiksi uusiin hopea-, sinkki- ja lyijyesiintymiin.
Kristalliluolan lähettyvillä sijaitsee kaksi muuta, pienempää luolaa, Ojo de la Reina (Kuningattaren silmä) sekä Cueva de las Velas (Purjeiden luola). Noin 150 metrin syvyydestä löytyi ilmastointikuilun poraamisen jälkeen vuonna 2009 uusi luola, Palacio de Hielo (Jääpalatsi). Ylemmissä luolissa ei ole jättikiteitä.
Kidejättien lisäksi luolista on löytynyt monia muita harvinaisia kiteytymismuotoja, kuten purjemaisia, kukkakaalimaisia, sienimäisiä tai hahtuvaisia kiteitä.

Luolatutkimus

Kaivosyhtiön kanssa käytyjen neuvottelujen jälkeen kansainvälinen tutkijayhteisö, jossa on tutkijoita kuudesta maasta ja kahdeksalta tieteenalalta (mm. geologeja, mikrobiologeja, siitepölytutkijoita, immunologeja ja geokemistejä), pääsi tutkimaan luolia. Tutkimuksissa on löytynyt mm. kivettyneitä mikrobeja ja siitepölyä.
Luolien tutkimus ei ole vaaratonta. Ilman erityisiä suojavarusteita luolissa ei voi hetkeä kauempaa olla, ja enimmäisaika suojavarusteissakin on noin tunti kerrallaan. Tutkijoita uhkaa mm. lämpöhalvaus. Ohuesta vaatetuksesta ei ole apua, sillä suuressa kosteudessa hiki ei pääse haihtumaan, eikä siten viilentämään kehoa. Ilmankosteus saattaa tiivistyä keuhkojen sisälle vedeksi, joka aiheuttaa riskin hukkua omaan hengitykseen. Suojapuvussa on monta eristekerrosta ja jäähdytykseen käytetään jääkuutioita. Lisäksi tarvitaan laite, joka viilentää hengitysilmaa ja puhaltaa kylmää ilmaa silmille.
Tutkijat kilpailevat myös ajan kanssa, sillä kaivosyhtiö lakkaa pumppaamasta pohjavettä pois, kun louhittava malmi loppuu, ja tällöin luola täyttyy jälleen vedellä.
Viljo Lindroos

Viljo Lindroos (s. 20. elokuuta 1904) oli suomalainen jalkapalloilija. Tukimiehenä pelannut Lindroos edusti urallaan Turun Palloseuraa. Hän voitti seurassa yhden Suomen mestaruuden 1928. Sarjamuotoisessa mestaruussarjassa Lindroos ehti pelata vuosina 1930–1932 yhteensä 22 ottelua. 
Lindroos pelasi maajoukkueessa yhden maaottelun vuonna 1929.
Isaac Titsingh

Isaac Titsingh (10. tammikuuta 1745, Amsterdam – 2. helmikuuta 1812 Pariisi oli hollantilainen lääkäri, tutkija, kauppias ja suurlähettiläs. Hän työskenteli pitkään Itä-Aasiassa ja toimi Hollannin Itä-Intian kauppakomppanian (VOC) vanhempana virkamiehenä. Hän edusti Eurooppaa koko Aasian kattaneen kauppasopimuksen neuvotteluissa Japanin Tokugawan kanssa. Hän matkusti kahdesti Edoon tapaamaan Shōgunia muita bakufun korkeita edustajia. Myöhemmin hän toimi Hollannin ja VOC:n pääsihteerinä Chinsurassa, Länsi-Bengalissa. Titsingh työskenteli yhdessä Englannin Itä-Intian kauppakomppanian edustajan Charles Cornwallisin kanssa. Vuonna 1795 hän edusti Hollantia ja VOC:tä Kiinassa, jossa Keisari Qianlong vastaanotti hänet, toisin kuin Englannin edustajan. Kiinassa Titsingh toimi käytännössä Hollannin suurlähettiläänä ja toimi samaan aikaan VOC:n kaupallisena edustajana.
Laaja sadepilvi

Laaja sadepilvi (Nimbostratus, Ns) on matalalla roikkuva muodoton ja piirteeltään sateisen näköinen pilvipeite, jonka alapinta on keskimäärin reilun kilometrin korkeudella. Se on tavallisesti yhteneväinen ja väriltään tumman harmaa. Laajasta sadepilvestä saadaan tasaisesti lunta tai vettä, mutta siitä ei tule tihkua.
Laaja sadepilvi syntyy kostean ilman kohotessa hitaasti ylös laajalla alueella, tai muiden pilvien kuten verhopilvien paksuuntuessa. Se on laaja-alainen, jopa useita tuhansia kilometrejä leveä, ja niin paksu että se peittää Auringon kokonaan. Laajan sadepilven alapuolelle voi syntyä repaleisia lisäpilviä (fractus/pannus), jotka ovat tiivistyneet sateesta haihtuneesta vesihöyrystä. Laajasta sadepilvestä ei ole alalajeja ja muunnoksia, vaan se on aina yhtenäinen, satava pilvimassa.
Saarijärvi (Mänttä-Vilppula, eteläinen)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 12,3 hehtaaria ja se on 750 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 2,2 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Ruoveden alueella (35.33), jonka Hanhilamminojan valuma-alueeseen (35.336) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 126,6 metriä mpy.
Claude Autant-Lara

Claude Autant-Lara (5. elokuuta 1901 Luzarches, Val-d’Oise – 5. helmikuuta 2000 Antibes) oli ranskalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja, jonka tunnetuin elokuva on kansainvälisesti menestynyt Paholainen ruumiissa (1946). 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa hän oli jonkin aikaa Euroopan parlamentin jäsen.
Claude Autant-Lara vietti osan kouluvuosistaan Lontoossa, jonne hänen pasifistiäitinsä oli paennut ensimmäistä maailmansotaa. Elokuvauransa alussa hän toimi lavastajana ja puvustajana muun muassa Jean Renoirin mykkäelokuvassa Nana (1926), jossa hän myös näytteli.
Autant-Lara oli tuottelias ohjaaja, jonka tuotanto käsittää yli 30 elokuvaa. Niissä hän keskittyi erityisesti juonirakenteisiin ja dialogiin, ja teemana oli usein porvarillisen yhteiskunnan provokatiivinen kritisointi.
Claude Autant-Lara oli nuorena voimakkaan vasemmistolainen, mutta vaihtoi kantaansa oikealle laidalle ja ryhtyi Kansallisen rintaman kannattajaksi. Hänet valittiin 1989 Euroopan parlamenttiin sen vanhimpana edustajana, mutta joutui pian eroamaan loukattuaan lehtihaastattelussa Simone Veilia ja muita keskitysleireiltä selviytyneitä. Hänet erotettiin myös Académie des Beaux-Artsin jäsenyydestä.
Autant-Lara kuoli Antibesissa 98-vuotiaana helmikuussa 2000.
Ilmavalvontakomppania

44. Radio- ja ilmavalvontakomppania

Yksikkö oli Suomen puolustusvoimien yksikkö Virossa.
Simone Pepe

Seurajoukkueura

Pepe aloitti ammattilaisuransa kasvattajaseurassaan AS Romassa. Roomassa vuosina 2001–2003 hänet vuokrattiin Serie B -joukkue Calcio Leccoon ja Teramo Calcioon. 2003 hän kuitenkin siirtyi silloiseen Serie B -joukkueeseen Palermoon, joka sijoittui Serie B:n ensimmäiseksi ja nousi sarjaporrasra ylemmäs Serie A:han. Palermossa kuitenkin miellettiin niin, että Pepe ei ollut vielä valmis Serie A -debyttiin, niinpä hänet vuokrattiin 2004 Piacenza Calcioon, Serie B:hen. Piacenzassa Pepe ampui 12 maalia ja kesällä 2005 Palermon tähtihyökkääjä Luca Toni siirtyi Fiorentinaan, joka aukaisi Pepelle näyttöpaikan.
Talven siirtoikkunan aikoihin Palermo vaihtoi Pepen yhdessä Nicola Santonin ja Salvatore Masiellon kanssa Udinesen David Di Micheleen. Kaudeksi 2006–2007 hänet kuitenkin vuokrattiin jälleen Serie B:hen, nyt Cagliariin, sillä Udinesen riveihin palasi maailmanmestaruuskilpailuissa 2006 loistanut Asamoah Gyan. 2006 marraskuussa Pepe pääsi vihdoin ampumaan ensimmäisen Serie A -maalinsa, edellistä seuraansa Palermoa vastaan viimeisellä minuutilla. Gyanin loukkaantuessa ja jättäessä Udinesen, Pepe solmi jatkosopimuksen Udinesen kanssa kesään 2012.
Kesäkuussa 2010 Pepe kuitenkin siirtyi lainasopimuksella Juventukseen. Juventus osti Pepen 7,5 miljoonalla eurolla kesäkuussa 2011.

Maajoukkueura

Pepe on pelannut Italian maajoukkueessa vuodesta 2008 lähtien, mutta hän on edustanut myös junioritasolla Italiaa U-17, U-19 ja U-21 tasoilla. Pepe oli osa Italian alle 21-vuotiaiden joukkuetta vuoden 2006 U-21 EM-kisoissa, mutta ei päässyt pelaamaan. Lokakuussa 2008 Pepe teki debyyttinsä Italian A-maajoukkueessa, 2010 MM-kilpailuiden karsinnoissa Bulgariaa vastaan.