google/wiki40b huggingface dataset:
Instituto Nacional de Técnica Aeroespacial

Instituto Nacional de Técnica Aeroespacial eli INTA on Espanjan kansallinenilmailu- ja avaruustekniikan instituutti.
INTA on julkisen sektorin tutkimuskeskus, joka on Espanjan puolutusministeriön alaisuudessa. Sen pääkonttori sijaitsee Torrejón de Ardozissa, joka on Madridin alueella.
INTAlla on noin 1300 työntekijää kolmessa keskuksessaan. Sen tutkimuksen pääkohde on lentotekniikka, mutta noin kolmannes sen budjetista panostetaan avaruustekniikkaan. INTAn budjetti on 130 miljoonaa euroa.

Avaruustekniikka

INTA on toteuttanut Espanjan ensimmäiset omat satelliitit. Nykyisin se osallistuu mm. Mars MetNet Precursor Mission-avaruuslennon suunnitteluun yhdessä Venäjän ja Suomen kanssa.
INTA on eräs Espanjan kansallisen satelliittikaukokartoituksen ohjelman laatijoista.
INTA rahoittaa 3% Ranskan Pleiades-tiedustelusatelliittijärjestelmän kehityskustannuksista. Sen kiinnostus on järjstelmän maa-asemissa.
INTA on kaavailemassa kansallista Ingenio-satelliittia, joka kuvaisi näkyvän valon aallonpituudella etenkin Espanjan aluetta. Missio osallistuisi EU:n GMES- eli Kopernikus-järjestelmään.
Paz puolestaan on INTAn kehittämä X-kaistan tutkasatelliittijärjestelmä.
Fred Thompson

Freddie Dalton ”Fred” Thompson (19. elokuuta 1942 Sheffield, Alabama – 1. marraskuuta 2015 Nashville, Tennessee) oli yhdysvaltalainen lakimies ja poliitikko sekä näyttelijä. Hän oli republikaanipuolueen edustajana Tennesseen senaattorina 1994–2003 ja esitti vuosina 2002–2007 Kova laki -sarjassa piirisyyttäjä Arthur Branchia. Thompsonin näkyvimmät elokuvaroolit olivat elokuvissa Punaisen lokakuun metsästys sekä Die Hard 2. Kaikkiaan elokuvaosia kertyi yli 30.
Thompson opiskeli University of North Alabamassa ja University of Memphisissa. Oikeustieteen tohtorin tutkinnon hän suoritti Vanderbilt University Law Schoolissa vuonna 1967. Hän oli senaattori Howard Bakerin kampanjapäällikkönä 1972 ja mukana senaatin Watergate-skandaalia tutkivassa komiteassa sekä työskenteli kaksi vuosikymmentä Washingtonissa lobbaajana ajaen eri yritysten asioita.

Perhe

Thompson meni naimisiin 17-vuotiaana syyskuussa 1959 Sarah Elizabeth Lindseyn kanssa. Heidän poikansa ensimmäinen Fred Dalton ”Tony” Thompson Jr. syntyi huhtikuussa 1960, ja he saivat myös toisen pojan ja tyttären pikapuoliin. Fred ja Sarah Thompson erosivat vuonna 1985. Tytär Elizabeth ”Betsy” Thompson Panici kuoli lääkkeiden yliannostukseen tammikuussa 2002.
Poikamiesaikoinaan Thompson sai jonkinlaisen naistenmiehen maineen. Hänet liitettiin kantrilaulaja Lorrie Morganiin, republikaanipuolueen varojenkerääjä Georgette Mosbacheriin ja kolumnisti Margaret Carlsoniin.
Thompson tapasi 25 vuotta nuoremman republikaanien konsultin Jeri Kehnin kesällä 1996, ja he menivät naimisiin kesäkuussa 2002. He saivat kaksi lasta.

Poliittinen ura

Thompson valittiin senaattiin ensimmäisen kerran 1994. Hän ei asettunut ehdolle enää 2002.
Kesäkuun 2007 alussa hän perusti komitean vuoden 2008 presidentinvaalia varten. Kuolemantuomiota kannattaneen, aselakeja höllentämään pyrkineen ja abortinvastaisen politiikkansa takia Thompsonia pidettiin Ronald Reaganin ja George W. Bushin konservatiivisen linjan jatkajana republikaanisessa puolueessa. 22. tammikuuta 2008 Thompson ilmoitti luopuvansa presidenttikilvasta.
Kottonmouth Kings

Kottonmouth Kings on kalifornialainen rap rock -yhtye Orange Countystä. Yhtye perustettiin vuonna 1994. Kottonmouth Kingsissä on tällä hetkellä seitsemän jäsentä, joista neljä laulaa. Yhtyeeseen kuuluu Daddy-X, D-Loc, Johnny Richter, The Dirtball, Lou Dog, DJ Bobby B ja Taxman. Neljä ensimmäistä ovat pääasiallista laulajaa. Yhtyeen kaikki jäsenet ovat tunnettuja kannabiksen kannattajia. Monet yhtyeen kappaleista kertovatkin kannabiksesta. Yhtye sai ensimmäisen kerran suurta suosiota kun sen kappale Suburban Life oli elokuvan Scream 2 soundtrackilla. Yhtye julkaisi ensimmäisen albuminsa nimeltä Royal Highness vuonna 1998 Capitol Recordsin kautta. Yhtyeen musikaalisiin vaikuttajiin kuuluvat mm. Rage Against The Machine, Insane Clown Posse, Red Hot Chili Peppers, Tech N9ne ja Ice Cube.
Touko Hujanen

Touko Hujanen (s. 1986) on reportaasiin erikoistunut valokuvaaja ja palkittu kuvajournalismin ammattilainen. Hän on mm. vuoden 2018 kuvajournalisti, vuoden 2011 lehtikuvaaja ja vuoden nuori lehtikuvaaja 2009. Hujanen on valmistunut Tampereen yliopiston Visuaalisen journalismin maisteriohjelmasta. Hän on työskennellyt lukuisille medioille Suomessa ja ulkomailla . Hän julkaisee Uuden Maan Sanomat sanomalehtiteosta ja vetää kuvajournalistien Yksitoista-kollektiivia.

Vuoden 2018 kuvajournalisti

Hujasen valintaa perusteltiin vahvalla omintakeisella kädenjäljellään ja sillä, että Hujasen kuvasarja on tuomarien mukaan kansainvälistä tasoa. Hän on tarinankertoja, joka kykenee yllättämään katsojan . ”Tekijä antaa kuvien puhua ja niiden näkemykselliset kuvatekstit vahvistavat tarinaa entisestään. Kuvaaja ei ole vain kuvien tekijä, vaan tarinankertoja.” Hujanen voitti myös henkilökuva- ja kuvareportaasisarjat. Lisäksi hänet palkittiin kunniamaininnoilla urheilukuva- ja kuvaessee-sarjoissa. Tuomariston mukaan Hujasen palkittu reportaasi on osuva provokaatio ja yhteiskunnallinen kommentti. “Kuvasarja herättelee katsojan pohtimaan omaa suhdetta luontoon ja kuluttamiseen. Tarvitsemmeko kaikkea materiaa ja turhuutta ympärillemme?”

Uuden Maan Sanomat

Uuden Maan Sanomat on Touko Hujasen sanomalehtiteos. Lehti julkaistaan rajattuna painoksena ja se toimii myös gallerioissa, kellareissa ja kaduilla.
Yrjö Ahomaa

Yrjö Johannes Ahomaa (1. heinäkuuta 1923 Kauhava – 4. lokakuuta 2001) oli suomalainen kaupunginjohtaja, joka toimi Harjavallan kunnan- ja kauppalanjohtajana 1962–1969 sekä Keravan kaupunginjohtajana 1970–1986. Puoluekannaltaan hän oli sosialidemokraatti, mutta Ahomaa vaikutti nuorena myös kommunistisessa liikkeessä ja sai jatkosodan aikana vankeustuomion maanpetoksellisesta toiminnasta.

Elämä

Yrjö Ahomaan isä oli Tampereelta kotoisin ollut entinen punakaartilainen Otto Evert Ahomaa, joka jatkosodan aikana oli turvasäilössä sodanvastaisen toiminnan vuoksi. Myös Yrjö Ahomaa oli mukana kommunistien maanalaisessa toiminnassa. Hänet pidätettiin joulukuussa 1942 Olavi Heimanin kuulusteluissa tekemän ilmiannon perusteella. Ahomaa sen sijaan ei pahoinpitelystä huolimatta paljastanut Valpon kuulusteluissa ketään. Huhtikuussa 1943 hän joutui kenttäoikeuteen yhdessä 11 muun aktivistin kanssa. Ahomaa oli varastanut Teknillinen korkeakoulun laboranttikurssilta sekä työpaikaltaan Merivaara Oy:stä räjähteiden valmistukseen tarvittamia aineita ja toimittanut ne Heimanille. Hän selvisi vankeusrangaistuksella, mutta syytetyistä Heiman ja Martta Koskinen saivat kuolemantuomion ja teloitettiin. Jatkosodan päätyttyä kommunistien toiminta laillistettiin, jolloin Ahomaa liittyi Suomen Kommunistisen Puolueen jäseneksi ja toimi Suomen Demokraattisen Nuorisoliiton ensimmäisenä puheenjohtajana vuodet 1944–1947. Hän opiskeli myös Tampereella Yhteiskunnallisessa Korkeakoulussa.
Suoritettuaan valtiotieteiden kandidaatin tutkinnon Ahomaa siirtyi sosialidemokraatteihin ja työskenteli Suolahden työväenopiston johtajana 1950–1953, Kemin sosiaalijohtajana 1953–1956 ja Hämeenlinnan sosiaalijohtajana 1956–1961. Ahomaa toimi vielä lehtorina Yhteiskunnallisessa Korkeakoulussa, kunnes hänet 1962 valittiin Harjavallan kunnanjohtajaksi liikenneonnettomuudessa kuolleen Pentti Moilasen seuraajaksi. Harjavallan muututtua kauppalaksi vuoden 1968 alussa Ahomaa jatkoi tehtävässä kauppalanjohtajan nimikkeellä kesäkuuhun 1969 saakka. Keravan kaupunginjohtajana hän aloitti tammikuussa 1970. Ahomaa oli mukana ideoimassa 1978 ensimmäistä kertaa järjestettyjä Keravan Sirkusmarkkinoita, ja hänen aloitteestaan perustettiin myös Valkosipulifestivaalit vuonna 1986.

Perhe

Ahomaa avioitui Vappu Wällärin kanssa vuonna 1949. Hänen isänsä oli ammattiyhdistysvaikuttaja Niilo Wälläri.
Agustín Yáñez

Agustín Yáñez (1904–1980) oli meksikolainen kirjailija. Hänen mestariteoksensa Al filo del agua (1947) ennakoi myöhemmän latinalaisamerikkalaisen kirjallisuuden kehityksen suuntaa. Hänen tekstinsä oli tajunnanvirtamaista, sisäistä monologia ja rakenteeltaan monikerroksista. Teossarja La creación (1959), La tierra pródiga (1960) ja Las tierras flacas (1962) kuvasi Meksikon kehitys vallankumouksesta eteenpäin, ja sen asemaa on Meksikon kirjallisuudessa verrattu Väinö Linnan eepokseen Täällä Pohjantähden alla. Teossarjan kerronta on eleetöntä, ja Yáñez piirtää ynmpäristöt ja ihmisten hyvin yksityiskohtaisesti. Hän oli myös esseisti.
Yáñez oli Meksikon opetusministeri 1964–1970.
Aerosoli

Aerosoli eli sumute on kaasun ja siinä leijuvien kiinteiden tai nestemäisten hiukkasten seos. Hiukkasten halkaisija vaihtelee 0,002 µm:stä yli sataan mikrometriin.
Ilmakehässä esiintyy luonnollisia aerosoleja, jotka syntyvät esimerkiksi tuli­vuoren­purkauksissa, metsäpaloissa tai tuulen nostaessa pölyä maasta. Ihmisen toiminta, kuten aineiden polttaminen tai maan kyntäminen lisäävät aerosolien määrää. Arvioidaan, että nykyisin 10-50 % koko ilmakehän aerosoleista on ihmisen toiminnan tuottamaa. Kaupungeissa ihmisperäisten aerosolien osuus on suurempi kuin maaseudulla. Merkittävimpiä päästölähteitä kaupungeissa ovat liikenteen ja energiantuotannon hiukkaspäästöt sekä katupöly.
Pilvet ovat näkyvää nesteaerosolia, jossa pisarakoko on muutamasta mikrometristä kymmeniin mikrometreihin. Pilvet ja muut nesteaerosolit heijastavat tehokkaasti auringonvaloa, minkä vuoksi nämä aerosolit jäähdyttävät ilmastoa. Tätä kutsutaan ilmaston hämärtymiseksi (engl. global dimming). Sen sijaan palamisessa syntyvä noki absorboi valoa tehokkaasti, minkä vuoksi nokihiukkaset nopeuttavat ilmastonmuutosta.
Aerosoleja ja niiden käyttäytymistä tutkii aerosolitiede, joka jaetaan yleensä tutkimusotteesta riippuen aerosolifysiikkaan ja aerosolikemiaan.
Andorra (elokuvateatteri)

Andorra on elokuvateatteri Helsingissä Eerikinkadun ja Fredrikinkadun kulmatalossa niin sanotussa Rakennusmestarien talossa. Se toimii yhtenä kokonaisuutena samoissa tiloissa kuin ravintola Corona. Kokonaisuuden oat perustajista tunnetuimmat ovat Aki ja Mika Kaurismäki.
Rakennusmestarien talo on menossa remonttiin ja kaikki toimijat joutuvat etsimään uudet tilat.
Holokausti Virossa

Historia

Vuoden 1934 väestönlaskennan mukaan Virossa asui noin 4 400 juutalaista ja heistä noin puolet Tallinnassa. Ennen saksalaismiehityksen alkua heidän määränsä oli vähentynyt noin tuhanteen. Juutalaisia oli kyyditetty pois ja osa heistä oli hankkiutunut Neuvosto-Viron järjestelmän palvelukseen ja tätä kautta heidät evakuoitiin maasta. Saksalaiset pyrkivät propagandan avulla juutalaisten tehneen yhteistyötä entisen miehittäjän kanssa ja tämä saikin ainakin osittaista ymmärrystä tuekseen Virossa. Sen sijaan kansallissosialistien rotuteorioihin ei tavallisesti uskottu. Varsinaisia virolaisten toteuttamia pogromeja ei saksalaisten harmiksi Virossa syntynyt. Viron miehittäneen Pohjoinen armeijaryhmän mukana tuli SS-joukkojen erikoiskomennuskunta Einsatzgruppe A, jonka tehtävänä oli taistella saksalaisten selustassa saksalaisvastaisia voimia vastaan. Einsatzgruppen yksi osastoista oli Martin Sandbergerin komentama Sonderkommando 1a, joka johti Viron puhdistuksia. Siihen kuului Saksan valtiollisen poliisin Gestapon ja puolueen turvallisuuspalvelu Sicherheitsdienstin (SD) miehistöä. Sonderkommando 1a muutettiin joulukuussa 1941 nimelle Sicherheitsdienst polizei und SD Estland, eli Viron turvallisuuspoliisi ja SD. Se jakautui puolestaan saksalaiseen ja virolaiseen turvallisuuspoliisiin, joista jälkimmäisen muodostivat pääasiassa Viron tasavallan aikaiset poliisit.
Kesällä 1942 tuhoamispolitiikan seurauksena Virossa oli enää ehkäpä kymmenisen juutalaista. Viranomaiset julistivatkin maan olevan juutalaisista vapaan eli judenfrei. Viron alueella ei surmattu kuitenkaan vain Viron juutalaisia. Juutalaisia tuotiin Viron keskitysleireille Itä-Euroopan maista, kuten Liettuasta, Tšekkoslovakiasta ja Puolasta, sekä myös Saksasta. Tunnetuimmat Viron keskitysleirit olivat Klooga Tallinnan länsipuolella ja Jägala sen itäpuolella. Jägalaan tuotiin syksyllä 1942 noin 2 000 juutalaista ja lähes kaikki heistä teloitettiin Kalevi-Liivan alueella. Teloituksia jatkettiin myöhemmin ja Kalevi-Liivalla surmattiin yhteensä noin 6 000 juutalaista. Kloogalla oli vuonna 1943 noin 1 500 juutalaista. Leirille oli sijoitettu myös inkeriläisiä ja venäläisiä Leningradin alueelta. Kun puna-armeija lähestyi syyskuussa 1944 saksalaiset surmasivat Kloogalla noin 1 800 juutalaista. Yhteensä Virossa surmattiin arviolta 10 000 eri Euroopan maista peräisin ollutta juutalaista.
Vuonna 2006 julkaistun kansainvälisen tutkimuskomission raportin mukaan virolainen SS-legioona ja jotkin virolaisista poliisipataljoonista osallistuivat juutalaisten kokoamiseen ja teloittamiseen ainakin valkovenäläisessä Navahrudakin kaupungissa. He osallistuivat myös vartiotehtäviin vähintään neljässä puolalaisessa kaupungissa ja useilla leireillä Virossa ja muissa maissa. Myös jotkut Omakaitsen jäsenistä ovat saattaneet osallistua juutalaisten tuhoamiseen.
Anne Kirkbride

Anne Kirkbride (21. kesäkuuta 1954 Oldham – 19. tammikuuta 2015 Manchester) oli brittiläinen näyttelijä. Hän esiintyi vuodesta 1972 Deirdren roolissa televisiosarjassa Coronation Street.
Kirkbride sairasti 1990-luvulla non-Hodgkinin lymfoomaa.
Walesinterrieri

Ulkonäkö

Rodun väri on punaruskea mustin merkein tai musta harmaankirjava (grizzle) punaruskein merkein.  Koiran säkäkorkeus voi olla korkeintaan 39 cm ja se voi painaa 9-9,5 kg.
Sillä on kaksinkertainen turkki, jossa aluskarva eristää ja karkea päällyskarva suojaa lialta, sateelta ja tuulelta.

Luonne

Walesinterrieri on terrierin perikuva ja sen luonne on tyypillinen terrierimäinen. Se näyttää airendalenterrieriltä, mutta on puolet pienempi. Se on iloinen, eloisa eikä juuri koskaan ujo tai arka. Walesinterriereistä voi tulla uskollisia ja tottelevaisia ystäviä, ja ne sopivat niin kaupunkiin kuin maallekin. Joskus niillä saattaa ilmetä metsästysviettiä. Se ei kaipaa erityisen paljon liikuntaa, mutta ei kuitenkaan väsy ja on hyvä kumppani liikuntaa harrastavalle. Se on aktiivinen ja peloton, eikä se ole innokas tappelemaan, mutta pitää kyllä tarvittaessa puoliaan. Mukavana pysyäkseen se kaipaa paljon henkisiä virikkeitä. Pikkuinen piha, jossa se joutuu olemaan päivän ilman mitään tekemistä, ei riitä sille. Nämä koirat kaipaavat kiinnostavaa tekemistä päivittäin. 
Walesinterrierit sopeutuvat hyvin lasten kanssa olemiseen. Ne leikkivät mielellään ja katselevat lasten leikkiä. Ne myös leikkivät mielellään lasten kanssa, mutta joskus lapsi väsyy ennen koiraa, joten aikuisen valvova silmä on tarpeen, ettei tule väärinkäsityksiä.

Hoito

Rotu kuuluu nypittäviin rotuihin. Sillä on karkea karva, joka pitää nyppiä käsin, ei leikata. Se ei pudottele karvoja kuten monet muut koirarodut, vaan siltä pitää nyppiä vanhat pitkät karvat, jolloin karva säilyy lyhyenä. Koira ei kaipaa säännöllistä kylvetystä. Turkki on nypittävät 3–6 kuukauden välein. Perusteellinen nyppiminen kestää 3–4 tuntia, ja kasvattajan pitää osata neuvoa, mistä löytyy ammattitaitoinen henkilö sen tekijäksi oikealla tavalla. Jos karvan leikkaa, se pehmenee ja sen selvärajainen musta ja ruskea väritys häviää, ja väri muuttuu epämääräisen sameaksi.
Seurakoirana olevan koiran turkin voi myös leikata, jos sen kanssa ei käy näyttelyissä.

Terveys

Suurin osa walesinterriereistä on terveitä ja ne ovat fyysisesti kestäviä. Rodulla ei ole mitään sille tyypillisiä vikoja. Terve walesinterrieri elää noin viisitoistavuotiaaksi ja pysyy aktiivisena ja eloisana hyvin iäkkääksi, jos siitä ja sen terveydestä pidetään hyvää huolta.
Shimakaze (1920)

Palvelus

Alus muutettiin 1. huhtikuuta 1940 partiovene No 1:ksi. Se upotettiin 10. helmikuuta 1943.
Katariina Vaasa (1584–1638)

Katariina (ruots. Katarina; 10. marraskuuta 1584 Nyköping – 13. joulukuuta 1638 Västerås) oli Ruotsin prinsessa, kuningas Kaarle IX:n tytär ja kuningas Kaarle X Kustaan äiti. Katariinan kautta pfalzilaiseen sukuun kuuluneet Ruotsin hallitsijat olivat myös aiemmin hallinneen Vaasa-suvun jälkeläisiä.
Katariinan vanhemmat olivat kuningas Kaarle IX ja tämän ensimmäinen puoliso Maria Pfalzilainen, joka kuoli jo vuonna 1589. Katariinan kasvatti hänen äitipuolensa, kuningatar Kristiina. Katariina oli velipuolensa, kuningas Kustaa II Aadolfin läheinen luotettu. Katariina nai vuonna 1615 saksalaisen pfalzkreivi Juhana Kasimirin. He asuivat vuosina 1617–1622 Saksassa, mutta palasivat Ruotsiin ja saivat läänityksekseen Stegeborgin. Vuonna 1636 Katariina siirtyi Tukholman hoviin, jossa hän sai vastata alaikäisen kuningatar Kristiinan kasvatuksesta. Lapseton ja naimaton Kristiina nimesi sittemmin Katariinan ja Juhana Kasimirin pojan Kaarle Kustaan perillisekseen, ja luopui vuonna 1654 kruunusta tämän hyväksi.
Katariinan ja Juhana Kasimirin muita lapsia olivat prinssi Aadolf Juhana sekä Maria Eufrosyne, josta tuli Magnus Gabriel De la Gardien puoliso. Katariina on haudattu Strängnäsin tuomiokirkkoon.
Tyynykirja

Tyynykirja tai "päänaluskirja" on kirja, jota pidetään nimensä mukaisesti tyynyn alla. Kyseessä on japanilainen perinne, jonka merkitys on muuttunut vuosisatojen kuluessa.
Keskiajalla se oli muisti- tai päiväkirja, jota säilytettiin laatikkomaisen niskatuen sisällä. Päänaluskirjan tyylinimitys on suihutsu "siveltimen työtä", ja se tarkoittaa satunnaisia merkintöjä ja mietelmiä. Myöhäisempi merkitys on eroottisten ohjeiden opas, joka annettiin morsiamelle, opastamaan häntä hääyön tapahtumista ja aviomiehen miellyttämisestä.
Kuuluisin nykyaikaan säilynyt tyynykirja on keisarinna Fujiwara-no-Sadakon hovinaisen Sei Shōnagonin muistikirja.
Ngabo Ngawang Jigme

Elämäkerta

Ngabo syntyi Lhasassa helmikuussa vuonna 1910. Hänen perheensä kuului paikalliseen ylimystöön. Ngabo opiskeli tiibetiläistä kirjallisuutta, ja myöhemmin hän opiskeli myös Isossa-Britanniassa. Vuonna 1932 hän astui Tiibetin armeijan palvelukseen ja hänestä tuli myöhemmin sen komentaja. Vuonna 1950 hänestä tuli Dhochi eli vapaasti kääntäen kenraalikuvernööri Itä-Tiibetin alueelle. Hän johti tiibettiläisten sotajoukkojen vastarintaa maahanhyökänneitä kiinalaisia joukkoja vastaan. Hänen joukkonsa tuhottiin Chandossa käydyssä taistelussa, ja hän antautui kiinalaiselle kenraali Wang Chinille 19. lokakuuta 1950. Tämän jälkeen hän johti tiibettiläisiä Kiinan kanssa käydyissä rauhanneuvotteluissa ja allekirjoitti rauhansopimuksen, jolla Tiibet liitettiin Kiinaan. Tämän jälkeen hän toimi erilaisissa hallinnollisissa tehtävissä Xizangin autonomisella alueella, joka oli muodostettu valloitetusta Tiibetistä. Tämän lisäksi hän toimi myös Pekingissä. Vaikka hän toimikin Kiinan hallinnossa, hän myös arvosteli Kiinan Tiibetin hallintoa. Ngabo kuoli 99-vuotiaana 23. joulukuuta 2009 pekingiläisessä sairaalassa.

Yksityiselämä

Ngabolla oli vaimo, jonka kanssa hänellä oli 10 lasta. Hänen poikansa Jigme Ngapo lähti Kiinasta 1980-luvulla ja työskenteli sittemmin tiibettiläisjärjestöissä Yhdysvalloissa.
Zimbabwen vaakuna

Zimbabwen vaakuna on Zimbabwen valtion tunnus, joka on ollut käytössä 21. syyskuuta 1981 lähtien, vuosi ja viisi kuukautta Zimbabwen lipun käyttöönoton jälkeen. Vaakunan sivuilla on kudut, jotka nojaavat kilpeen. Kudut symboloivat Zimbabwen etnisiä ryhmiä. Kilven alapuolella on vehnää, puuvillaa ja maissintähkiä. Vaakunan alaosassa lukee teksti Unity, Freedom, Work (Yksimielisyys, Vapaus, Työ). Vaakunan yläpuolella oleva kultainen lintu on myös Zimbabwen lipussa.
Pirkkoliisa Ahponen

Pirkkoliisa Ahponen (s. 1943, Vesanto) on Itä-Suomen yliopiston yhteiskuntapolitiikkan emeritusprofessori ja Jyväskylän yliopiston dosentti. Hän suoritti yhteiskuntatieteiden kandidaatin tutkinnon Jyväskylän yliopistossa 1978, filosofian lisensiaatin tutkinnon Joensuun korkeakoulussa 1983 ja yhteiskuntatieteiden tohtorin tutkinnon Joensuun yliopistossa 1991.

Kulttuuripolitiikan ja elämäntavan tutkija

Pirkkoliisa Ahponen toimi vuodesta 1977 tutkimussihteerin ja tutkijan tehtävissä Suomen Akatemian rahoittamassa ja J. P. Roosin johtamassa elämäntapatutkimuksessa. Yhteiskuntapolitiikan lehtorin ja apulaisprofessorin virkojen hoitamisen jälkeen hänet nimitettiin Joensuun yliopiston yhteiskuntapolitiikan professoriksi 1993, missä tehtävässä hän toimi vuoteen 2011.
Ahposen väitöskirja ja sen jälkeinen tuotanto suuntautui erityisesti kulttuuripolitiikkaan postmodernissa yhteiskunnassa.
Ahponen toimi Janus-aikakauskirjan päätoimittajana 2002-2004. Hän osallistui aktiivisesti International Sociological Associationin (ISA) toimintaan, jossa hän toimi vieraantumisteorian ja -tutkimuksen tutkimuskomitean sihteerinä 1998-2002 ja hallituksen jäsenä.
Rose Henderson

Ennen onnettomuutta

Rosen auton juuttuessa lumihankeen häntä auttaa mies nimeltään Bernard. Tapailtuaan viisi kuukautta Bernard kosii Rosea. Rose paljastaa hänelle olevansa sairas kertomalla sairautensa olleen lepovaiheessa, mutta uusiutuneen hiljattain. Rose kertoo hänellä olevan vain vuosi elinaikaa jäljellä. Kaksikko menee naimisiin ja häämatkallaan Australiassa Bernard vie hänet Isaac-nimisen henkiparantajan luo. Vastahakoisesti Rose suostuu tapaamaan miehen. Isaac ei kuitenkaan pysty parantamaan Rosea. Rose kertoo Bernardille ettei kannata tuhlata enempää aikaa siitä, minkä he ovat yhdessä. Rose saa lipun Oceanic Airlinesin lennolle 815. Lennon aikana Rose keskustelee Jackin kanssa. Kone osuu turbulenssiin ja halkeaa kahtia. WC:ssä ollut Bernard jää lentokoneen takaosaan.

Saarella

Rose makaa turman jälkeen maassa tajuttomana. Boone yrittää pelastaa hänen henkensä mutta Jack käskee hänet pois ja pelastaa Rosen. Selviytyneiden kuultua savuhirviön äänen Rose sanoo äänen kuulostaneen tutulta. Rose pitää välimatkaa muihin selviytyneisiin keskustellen kuitenkin säännöllisesti Jackin kanssa. Jackin oletettua Bernardin kuolleen, Rose sanoo uskovansa hänen olevan yhä elossa. Clairen kidnappauksen jälkeen Rose lohduttaa Charlieta, joka syyttää itseään tapahtuneesta.
Yli 40 päivää myöhemmin Rose tapaa Bernardin jälleen, kun takaosan selviytyneet kohtaavat ensimmäisen ryhmän. Bernardin yrittäessä rakentaa SOS-merkkiä saarelle, Rose ei ota osaa rakentamiseen sanoen Bernardille ettei kannata levittää turhaa toivoa. Rose kertoo saaren parantaneen hänet syövästä ja sanoo pelkäävänsä sairauden uusiutuvan, jos hän pelastuu.
Jack kertoo suunnitelmastaan asettaa ansa Toisille, Rose ei aluksi hyväksy Bernardin jäämistä väijyksiin, mutta suostuu lopulta. Rose pelästyy kuultua Bernardin jääneen vangiksi, mutta helpottuu saadessaan tietää tämän selvinneen. Kun Locke kertoo lähtevänsä parakeille, Rose ei suostu seuraamaan häntä. Jackin sairastuttua umpisuolentulehdukseen Rose ihmettelee asiaa, sanoen ettei saarella pitäisi sairastua.
Benin siirrettyä saarta ajassa Rose ja Bernard siirtyvät myös selviytyneiden mukana. Kadotettuaan selviytyneet Rose ja Bernard rakentavat majan rannalle ja välttävät kontaktia Toisiin ja Dharmaan. Sawyerin, Julietin ja Katen löydettyä heidät Rose kertoo hänen ja Bernardin olevan eläkkeellä ja heidän elävän nyt rauhassa. Rose opastaa heitä löytämään Joutsen-aseman. Michaelin labradorinnoutaja Vincent elää Rosen ja Bernardin huostassa.
Kuudennen tuotantokauden päätösjaksossa paljastuu, että Rose ja Bernard pelastivat Desmondin kaivosta. Rose tarjoaa Desmondille väliaikaisen suojan sanoen heidän rikkoneen ”omia sääntöjään”. Musta-asuisen miehen saavuttua heidän majaansa hän uhkaa tappaa Rosen ja Bernardin jos Desmond ei auta häntä saaren valon sammuttamisessa. Desmond suostuu jos, mies lupaa olla vahingoittamatta kaksikkoa. Rose ja Bernard jäävät asumaan rauhassa saarelle loppuelämiensä ajaksi.