google/wiki40b huggingface dataset:
Loukinainen

Loukinainen on yksi Liedon kunnan kylistä Varsinais-Suomessa Länsi-Suomen läänissä. Loukinainen sijaitsee lounaassa kunnan keskustasta päin. Loukinaisissa on alakoulu, Neste-huoltoasema, Liedon pelastuslaitos, liikuntakeskus Kaisakki ja K-Market. Kasvava Avanti-teollisuusalue sijaitsee Loukinaisten Tuulissuolla. Teollisuusalueella on Broadway-ravintola. Loukinaisissa ei ole taajaman liikennemerkkejä. Loukinaisten alueen postinumero on 21410 Vanhalinna.
Kokalos

Kokalos (muinaiskreikaksi Κώκαλος) oli kreikkalaisessa mytologiassa sisilialaisen Kamikoksen kuningas. Hän otti vastaan kuningas Minosta pakenevan Daidaloksen sen jälkeen kun tämä saapui lentäen Sisiliaan menetettyään matkalla poikansa Ikaroksen.
Minos etsi Daidalosta jokaisesta maasta mukanaan kierresimpukan kuori luvaten suuren palkkion sille, joka pystyy vetämään langan simpukan läpi. Hän saapui Kamikoksen hoviin, jossa Kokalos otti haasteen vastaan lupautuen suorittamaan tehtävän. Kokalos antoi simpukan Daidalokselle, joka kiinnitti langan muurahaiseen ja antoi sen kulkea simpukan läpi. Kun Minos sai kuulla tehtävän ratkaistuksi, hän ymmärsi Daidaloksen olevan ratkaisun takana ja vaati Kokalosta luovuttamaan tämän itselleen. Kokalos suostui tähän, mutta antoi surmata Minoksen kiehuvalla vedellä tämän ollessa kylvyssä ennen luovutusta.
Uuno Koura

Uuno Eetu Koura (6. maaliskuuta 1888 Oulunsalo – 15. syyskuuta 1939) oli suomalainen jääkärikapteeni.

Perhetausta

Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Antti Koura ja Greeta Pelttari.

Opinnot

Koura kirjoitti ylioppilaaksi Oulun klassillisesta lyseosta vuonna 1909 ja liittyi Pohjois-Pohjalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisentiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla vuosina 1909–1915.

Jääkärikausi

Koura liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 7. joulukuuta 1915, josta hänet siirrettiin 53 muun miehen kera 2. lokakuuta 1917 perustettuun pataljoonan tiedonanto-osastoon. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella.

Suomen sisällissota

Koura saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana varavääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan aluksi joukkueenjohtajaksi Kenttälennätinpataljoonan 1. komppaniaan, josta hänet siirrettiin huhtikuun alussa vuonna 1918 joukkueenjohtajaksi 6. Jääkärirykmentin 16. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Säiniöllä ja Viipurissa.

Sisällissodan jälkeinen aika

Sisällissodan jälkeen hän palveli edelleen 6. Jääkärirykmentissä. Siirrettiin 13. heinäkuuta 1918 joukkueenjohtajaksi Pioneerikoulutuspataljoonan 2:seen ja 1. tammikuuta 1919 3. komppaniaan. Määrättiin Pioneeripataljoonan jakautuessa joukkueenjohtajaksi Pioneeripataljoona n:o I:n 2. komppaniaan, 1. elokuuta 1919 pataljoonan rahastonhoitajaksi, 8. tammikuuta 1920 majoitusmestariksi, 8. toukokuuta 1920 talouspäälliköksi ja 1. tammikuuta 1921 3. komppanian päälliköksi.
Koura erosi armeijasta 30. kesäkuuta 1922 ja siirtyi Suojeluskuntajärjestön palvelukseen 1. elokuuta 1922 ja hänet sijoitettiin sotilasohjaajaksi Mikkelin suojeluskuntapiiriin, missä hän palveli 1. maaliskuuta 1923 saakka, jonka jälkeen hän siirtyi opettajaksi Haapaveden yhteiskouluun vuonna 1926. Vuoden opettajana vietettyään hän siirtyi ensin Raunakke ja myöhemmin Simoon virkaatekeväksi nimismieheksi. Vuonna 1929 hän muutti Utajärvelle ja työskenteli siellä kunnankirjurina, josta hän siirtyi vuonna 1930 kanslistiksi Oulun kihlakunnan kruununvoudin ja henkikirjoittajan konttoreihin, joissa hän työskenteli vuoteen 1937 saakka. Hänet haudattiin Oulunsaloon.
James Jones

James Ramon Jones (6. marraskuuta 1921 – 9. toukokuuta 1977) oli yhdysvaltalainen kirjailija, joka tunnetaan erityisesti teoksistaan Täältä ikuisuuteen  ja Ohut punainen viiva.
Jones syntyi 1921 Robinsonissa, Illinoisin osavaltiossa. Hän värväytyi armeijaan 1939 ja palveli Yhdysvaltain 25. jalkaväkidivisioonassa ennen toista maailmansotaa ja sen aikana. Sodan alkaessa hänet oli sijoitettu Havaijille ja hän osallistui Guadalcanalin valtaamiseen haavoittuen taistelussa.
Jonesin kokemukset sodasta toimivat pohjana hänen kuuluisimmille teoksilleen. Hän koki japanilaisten hyökkäyksen Pearl Harboriin, josta kerrotaan hänen esikoisteoksessaan Täältä ikuisuuteen. Romaani Ohut punainen viiva on eksistentialistinen sotakirja, jonka tapahtumat sijoittuvat Guadalcanalin taisteluun. Viimeinen teos Whistle perustuu hänen kokemuksiinsa sotasairaalassa.
Fred Zinneman ohjasi Jonesin kirjaan perustuvan elokuvan Täältä ikuisuuteen (1953). Myös Ohuesta punaisesta viivasta tehtiin elokuva, Veteen piirretty viiva (1998), jonka ohjasi Terrence Malick.
Stsjapan Falkouski

Seuraura

Falkouski on Junost Minskin kasvatti. Dinamo Minsk varasi hänet 148. pelaajana KHL:n varaustilaisuudessa 2013. Kaudella 2013–2014 Falkouski jatkoi Junost Minskin organisaatiossa, jossa suurin osa hänen runkosarjastaan eteni MHK Junost Minskin joukkueessa Venäjän nuorten sarja MHL:ssä. Kevätkauden Falkouski vietti lähinnä kotimaansa toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Vyšeišaja ligan Junior Minskissä, jossa hän voitti kauden päätteeksi mestaruuden. Myös kauden 2014–2015 Falkouski vietti pääosin MHL:ssä. Hän debytoi kauden aikana myös Valko-Venäjän pääsarjatasolla Ekstraligassa, jossa Falkouski sai tililleen yhden runkosarjaottelun.
OHL-joukkue Ottawa 67’s varasi Falkouskin 42. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2015. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2015–2016. Falkouski oli 67’sin eniten maaleja tehnyt puolustaja sekä tehokkain puolustaja Evan de Haanin kanssa. Hän voitti myös joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +17. Los Angeles Kings varasi Falkouskin seitsemännellä kierroksella 185. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2016. Saman vuoden lokakuussa hän teki vuoden mittaisen AHL-sopimuksen Stockton Heatin kanssa. Falkouski pelasi kauden 2016–2017 kuitenkin kokonaan ECHL-joukkue Adirondack Thunderin vahvuudessa. Hänen tulokaskautensa toi 54 runkosarjaottelussa tehot 21+11=32 ja viidessä playoff-ottelussa tehot 1+2=3. Falkouski voitti koko liigan runkosarjan puolustajien maalipörssin.
Heinäkuussa 2017 Falkouski teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Los Angeles Kingsin kanssa. Syksyn 2017 harjoitusleirin päätteeksi seura lähetti hänet AHL-joukkue Ontario Reignin vahvuuteen. Falkouski pelasi siellä koko kauden 2017–2018 ja hänen tulokaskautensa liigassa toi 44 runkosarjaottelussa tehot 3+4=7.

Maajoukkueura

Falkouski edusti Valko-Venäjää MM-kilpailuissa vuonna 2018. Hän pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2016 sekä IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2015, jolloin Falkouski voitti kultaa. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2014, jolloin Falkouski voitti turnauksen puolustajien pistepörssin tehoilla 2+3=5, joilla hän jakoi myös Valko-Venäjän sisäisen pistepörssin voiton Dzmitryi Buinitskin ja Kiryl Markevitšin kanssa. Falkouski voitti myös joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +4.
Pauline Einstein

Pauline Einstein (8. helmikuuta 1858 – 20. helmikuuta 1920) oli Albert Einsteinin äiti.

Elämä

Pauline Einstein (o.s. Koch) syntyi vuonna 1858 Cannstattissa Saksassa. Pauline oli juutalainen, ja hänellä oli isosisko Fanny sekä kaksi isoveljeä Jacob ja Caesar. Hänen isänsä Julius Derzbacher muutti sukunimen Kochiksi vuonna 1842 ja meni naimisiin Jette Bernheimerin kanssa vuonna 1847. Paulinen isä muutti Jebernhausenista Cannstattiin ja harjoitti siellä viljakauppaa veljensä kanssa. Kauppa oli menestys ja he kohosivat jopa "Württembergin kuninkaallisiksi hovihankkijoiksi." 
18-vuotias Pauline meni naimisiin Hermann Einsteinin kanssa, joka asui Ulmissa ja oli töissä serkkujensa yrityksessä. Pauline synnytti Ulmissa vuonna 1879 Albert Einsteinin ja Berliinissä vuonna 1881 Maja Einsteinin. 
Pauline oli hiljainen ja hyvin koulutettu. Hän tunsi intohimoa taidetta kohtaan ja soitti itse pianoa. Pojalleen hän piti välillä viulutunteja ja he soittivat yhdessä hyvin usein. 
Vuonna 1910 Pauline muutti yhdessä siskonsa kanssa Berliiniin ja alkoi harjoittaa taloudenhoitajan ammattia. Ensimmäisen maailmansodan aikana Paulinen todettiin sairastavan syöpää. Paulinen käydessä vierailulla hänen tyttärensä luona vuonna 1918 hänet jouduttiin viemään hoitoon. Albert Einstein otti äitinsä kotiinsa Berliiniin ja hoiti häntä siellä. Muutaman kuukauden kuluttua Pauline kuoli.
Kuolema iltapäivällä

Kuolema iltapäivällä (Death in the Afternoon) on Ernest Hemingwayn kirja, joka julkaistiin alun perin vuonna 1932. Kirjassa Hemingway, Espanjan ja härkätaistelun suuri ihailija, kertoo härkätaistelun historiasta ja perinteestä, sekä yleisemmin rohkeuden ja pelon luonteesta.
Kirja on Espanjan ulkopuolella yksi tunnetuimmista härkätaistelua käsittelevistä teoksista Hemingwayn samaa aihetta sivuavien fiktioteosten lisäksi, ja Hemingwayn vaikutus härkätaistelun tunnettavuuteen Espanjan ulkopuolella on merkittävä.
Henrique Mitchell de Paiva Couceiro

Henrique Mitchell de Paiva Couceiro (30. joulukuuta 1861 Lissabon – 11. helmikuuta 1944 Lissabon) oli portugalilainen sotilasjohtaja ja poliitikko. Hän toimi Angolan sotilaskuvernöörinä vuosina 1907–1909. 
Paiva Couceiro oli Portugalin ensimmäisen tasavallan (1910–1926) perustamisen aikaan monarkismin vahva kannattaja. Hän johti monarkistien kahta hyökkäystä pohjoiseen Portugaliin, erityisesti Chavesin kaupunkiin, vuosina 1911 ja 1912. Myöhemmin, ennen ja jälkeen vuoden 1933 Estado Novon perustamisen, Paiva Couceiro joutui useamman kerran maanpakoon johtuen hänen omistautumisestaan monarkismille.
Seinäjoen seurakuntakeskus

Seinäjoen seurakuntakeskus on Alvar Aallon suunnitelema rakennus Seinäjoella Lakeuden ristin yhteydessä. Se reunustaa kirkkopihaa, jossa voi järjestää myös uskonnollisia ulkoilmatilaisuuksia. Seurakuntasalin verhouksissa on käytetty samoja puulajeja kuin kirkossa: seinillä punapyökkiä, penkit punahonkaa. 
Seurakuntakeskus valmistui vuonna 1966. Keskusksessa on tiloja kolmessa tasossa.
Macintosh Color Classic

Yleistä

Yksinkertaisesti muotoiltu, kompakti Macintosh Color Classic muistutti luonteeltaan ensimmäisiä Macintosheja. Helposti avattavaan koteloon pakattu laite oli suorituskyvyltään keskinkertainen, mutta sen päivittäminen oli helppoa ja malli saavutti suosiota harrastajien keskuudessa. Macintosh LC II:n emolevy sisälsi vanhentuneen, 16-bittisen väylän ja tuki siten vain 16-bittisiä PDS-kortteja.
HMS Research (1863)

Valmistus

Alus tilattiin Pembroken telakalta Camellion-luokan sluuppina nimellä HMS Trent, ja sen köli laskettiin vuonna 1861. Muutostöiden jälkeen alus laskettiin vesille 15. elokuuta 1863, ja se valmistui 6. huhtikuuta 1864.

Palvelus

Alus romutettiin vuonna 1884.
Heittokirves

Heittokirves on yleensä kevyt ja pienikokoinen, heittämiseen soveltuva kirves, jota käytettiin sodankäynnissä heittoaseena. Heittokirves heitettiin lähietäisyydeltä päin vastustajaa. Heittokirvestä käyttivät aseena muun muassa frankit.
Pankkiryöstö

Pankkiryöstö on rikos, jossa pankista anastetaan käteistä rahaa uhkaamalla pankin henkilökuntaa ja asiakkaita. Historiallisesti pankkiryöstöt yhdistetään muun muassa villin lännen rikollisuuteen ja John Dillingerin kaltaisiin gangstereihin.
Suomessa tehtiin 1990-luvulla yli sata pankkiryöstöä vuodessa, ja niiden yhteydessä vuosikymmenen alkuvuosina sai surmansa pari ihmistä. Suomessa pankkiryöstöjen määrä on romahtanut 2000-luvulla pankkien turvajärjestelyiden parannuttua.
Sitruunamanikki

Levinneisyys

Sitruunamanikkia tavataan Australian pohjoisosissa. Sen kannaksi arvioidaan vähintään 20 000 yksilöä. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
FS Suffren (D602)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 2001.
Selim Ben Djemia

Seurajoukkueura

Ben Djemia syntyi Ranskassa, mutta aloitti jalkapalloilun Italiassa jo juniorina. Hän pelasi US Pergolettesen ja Genoan junioreissa. Ben Djemia nousi Genoan edustukseen kaudella 2008–2009, mutta ei pelannut otteluakaan. Seuraavalla kaudella hän siirtyi lainasopimuksella Padovaan, jossa Ben Djamia pelasi viisi sarjaottelua. Myös kaudella 2010–2011 Ben Djamia pelasi lainalla, tällä kertaa Frosinonessa, jossa peliaikaa tuli enemmän pelattuaan 18 sarjaottelua Serie B:ssä. Elokuussa 2011 Ben Djamia siirtyi jälleen lainalle, mutta tällä kertaa ranskalaiseen Red Stariin. Ben Djamia ei kuitenkaan ehtinyt pelata pitkään Championnat National tasolla, jossa hänelle kertyi neljä ottelua palattuaan jo joulukuussa 2011 takaisin Genoaan. Pian kuitenkin tammikuussa 2012 Ben Djamia siirtyi lainalle Romaniaan. Hän pelasi puolivuotta Petrolul Ploieștin riveissä ja sittemmin kauden 2012–2013 Astra Giurgiun riveissä.
Heinäkuussa 2013 Ben Djamia siirtyi ilmaissiirrolla Ranskan Ligue 2:een Lavalin riveihin.

Maajoukkueura

Ben Djamia pelasi ensimmäisen maaottelunsa Tunisian paidassa 28. toukokuuta 2014 Etelä-Koreaa vastaan.
Ben Djamia on edustanut aikaisemmin Tunisian nuorten maajoukkuetta vuoden 2009 Välimeren kilpailuissa.
John Svanljung

Karl Johan (John) Svanljung (31. tammikuuta 1861 Vaasa – 20. marraskuuta 1932 Leningrad, Neuvostoliitto) oli suomalainen varatuomari ja asianajaja.
Svanljungin vanhemmat olivat oikeusneuvosmies Johan Kristian Svanljung ja Sofia Lundman. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan lyseosta 1879 ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1885. Svanljung sai varatuomarin arvon 1888.
Svanljung toimi asianajajana ja patenttiasiamiehenä Helsingissä. Suomen sisällissodan loppuvaiheessa hän pakeni punaisten mukana Venäjälle. Hän oli toiminut Kansanvaltuuskunnan julkaiseman ruotsinkielisen Notisbladetin toimittajana.  
Svanljung julkaisi asianajajana toimiessaan lentokirjasia ns. Duwaldtin testamenttiasiasta ja Vaasan lahjoitusmaakysymyksestä. Vuonna 1896 kuollut vaasalainen varakanneviskaali Gustaf Duwaldt (1845–1896) jätti noin miljoonan silloisen markan omaisuuden, joka hänen 1877 tekemän testamenttinsa mukaan suureksi osaksi lankesi Vaasan kaupungille sekä Vaasan ja Porin seurakunnille. Hänellä oli myös avioton poika Emil Duwaldt (s. 1875) jonka Gustaf Duwalt oli tunnustanut omakseen ja luvannut huolehtia hänen tulevaisuudestaan. Vuonna 1901 täysi-ikäiseksi tullut Emil vetosi testamentinsaajiin saadakseen hänelle kuuluvan osan omaisuudesta ja hänen asianajajanaan toiminut Svanljung julkaisi vetoomuksen lentokirjasena. 
Vaasan lahjoitusmaakysymyksessä Svaljung toimi Vanhassa Vaasassa sijainneiden lahjoitusmaapalstojen haltijoiden asianajajana heidän ja Vaasan kaupungin välisessä kiistassa sen jälkeen kun kaupunki oli vuonna 1912 tehnyt päätöksen häätää palstanhaltijat. 
John Svanljung oli naimisissa 1890–1909 Anna Ahngerin (1866–1949) kanssa, liitto päättyi avioeroon. Hän meni 1909 naimisiin Ellen Ida Mathilda af Enehjelmin (1865–1932) kanssa. John Svanljungin veljiä olivat vaasalainen kauppias ja laivanvarustaja Gustaf Svanljung (1864–1934) ja rehtori, professori ja valtiopäivämies Knut Svanljung (1867–1936).
Svanljungilla oli ensimmäisestä avioliitossa tytär Ann Sofie (s. 1891) ja poika Karl Christian (1892–1964). Hänen ensimmäinen vaimonsa Anna Ahngren ja tyttärensä Ann Sofie muuttivat avioeron jälkeen Etelä-Ranskaan Biarritziin. Ann Sofie toimi hierojana ja vuonna 1926 hänen ystävättärensä arkkitehti Wivi Lönn suunnitteli hänelle huvilan Biarritziin. Taiteilija Antti Favén maalasi Ann Sofiesta muotokuvan 1910-luvun alussa.
Eduardo Avaroan suojelualue

Eduardo Avaroan suojelualue on luonnonsuojelualue Bolivian lounaisosassa . Se sijaitsee Andeilla lähellä Salar de Uyunin suola-aavikkoa. Puistossa on kylmää ja kuivaa. Siellä on geysireitä, kuumia lähteitä ja mineraalien värjäämiä järviä. Siellä tavataan vikunjoiden ja laamojen laumoja sekä flamingoita. Tunnetuimmat flamingojen suosimat suolajärvet ovat Laguna Colorada ja Laguna Verde.
HMS Black Prince (1904)

Palvelus

HMS Black Prince päällikkönään Frederick Dundas Gilpin-Brown palveli kontra-amiraali Ernest Charles Thomas Troubridgen komentamassa Välimeren laivaston 1. Risteilijäviirikössä yhdessä kolmen muun risteilijän kanssa. Alus otti osaa Saksan laivaston risteilijöiden SMS Goebenin ja SMS Breslaun etsimiseen Välimereltä.
HMS Black Princen päälliköksi määrättiin tammikuussa 1915 James Douglas Dick, jota seurasi Thomas Parry Bonham. Alus kuului Skagerrakin taistelussa kovia kokevaan kontra-amiraali Sir Robert Keith Arbuthnotin 1. Risteilijäviirikköön, jonka neljästä aluksesta kolme upposi. Aluksen uppoamisen yksityiskohdat jäivät sodan aikana epäselviksi, mutta sodan jälkeen tutkittaessa Saksan laivaston sotapäiväkirjoja asia on selvinnyt.
Taistelun kuluessa HMS Black Prince kadotti yhteyden viirikkönsä aluksiin, minkä vuoksi se lähetti radioviestin kello 08.48, missä se ilmoitti sukellusvenehavainnosta. Viestin johdosta pidettiin varmana aluksen joutuneen sukellusveneen uhriksi.
Saksalaisten lähteiden mukaan alus joutui lähelle raskaita saksalaisia yksiköitä, jotka avasivat tulen lähietäisyydeltä tuhoten aluksen. Alus upposi 15 minuutissa.
Léon Biaudet

Léon Jules Biaudet (9. joulukuuta 1882 Helsinki – 4. helmikuuta 1968) oli suomalainen Loviisassa asunut lääkäri.
Biaudetin vanhemmat olivat Helsingin yliopiston ranskankielen lehtori Léon Gabriel Biaudet (1848–1898) ja Marie Louise Gerber (1844–1892). Hänen veljiänsä olivat historiantutkija Henry Biaudet ja lääkäri, muistelmakirjailija Teddy Biaudet. Biaudet oli naimisissa vuodesta 1922 kirjailija Ulla Bjernen kanssa. He testamenttasivat 1969 asuintalonsa Villa Biaudet’n Suomen ruotsalaiselle kirjailijaliitolle. Testamentin ehtojen mukaan talossa saa asua suomenruotsalainen kirjailija kolmen vuoden ajan ilmaiseksi.
Biaudet pääsi ylioppilaaksi 1902 ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1905 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1910. Hän oli Helsingin diakonissalaitoksen kirurgisen osaston apulaislääkärinä 1910–1912, Porvoon kaupunginlääkärinä 1912–1914 sekä Loviisan yleisen sairaalan ylilääkärinä 1914–1954. Biaudet sai professorin arvonimen 1950.
Ensimmäisen maailmansodan alkuvaiheessa Biaudet oli suomalaisten teollisuuden harjoittajien Venäjän puolelle itärintamalle perustaman Varsovan kenttäsairaalan vanhempana apulaislääkärinä 1914–1915. Biaudet oli perustamassa 1917 Loviisan suojeluskuntaa ja kuului sen esikuntaan. Suomen sisällissodan aikana hän oli Loviisan suojeluskunnan esikuntapäällikkönä ja sitten komppanian päällikkönä Pellingin joukoissa. Vuoden 1921 suojeluskuntaselkkauksen aikana Loviisan suojeluskunnan johtoon kuulunut Biaudet piti Loviisan suojeluskuntatalolla puheen, jossa hän kysyi: 

»Kutka lähtevät seuraamaan kenraali Mannerheimia ja ajamaan pois vallasta presidentin, joka istuu virassaan leipänsä vuoksi, sekä myöskin hallituksen, jonka muodostavat onnenonkijat?» 
 Biaudetin edustamat suojeluskunta-aktivistit olivat raivoissaan siitä että presidentti K. J. Ståhlberg oli nimittänyt suojeluskuntien ylipäälliköksi kenraali Gustaf Mannerheimin sijasta jääkärieverstiluutnantti Lauri Malmbergin. Sotilasarvoltaan Biaudet oli reservin lääkintämajuri (1940).
Sikari-Sakari

Sikari-Sakari (engl. Idgit the Midget) on hahmo Disneyn sarjakuvamaailmassa. Sikari-Sakari on rikollinen, jonka parina on Viiksi-Vallu. Molemmat hahmot esiintyivät ensimmäisen kerran Paul Murryn piirtämässä sarjakuvatarinassa Aarrekätkö Afrikassa (englanniksi The Treasure of Oomba Loomba). Sikari-Sakari on esiintynyt sarjakuvatarinoissa myös nimillä Pieti Pikkarainen ja Kääkkä.
Seija Sora

Elämä ja ura

Seija Soran vanhemmat olivat tehtailija Nikolai Sora ja Hilda Rajala. Hän suoritti SF:n Filmikoulun vuonna 1943 ja opiskeli tuonnempana myös laulua. Sora aloitti näyttämötaiteilijan uransa Kemin Näyttämöltä 1945. Ura jatkui lyhyin kiinnityksin eri puolilla Suomea, muun muassa Turun kaupunginteatterissa 1955–1957 ja Oulun Teatterissa 1959–1961. Vuosina 1961–1963 Sora työskenteli vapaana taiteilijana. Vuosina 1971–1982 hän työskenteli Joensuun kaupunginteatterin näyttelijänä. Sora jäi eläkkeelle toukokuussa 1982. Hänelle myönnettiin valtion taiteilijaeläke heinäkuussa 1983.
Soralla oli oma teatterinsa, Teatteri 88, Vaasassa. Hän työskenteli sen johtajana ja ohjaajana.
Soran näyttämötaiteellisia tehtäviä olivat muun muassa Käthe Seidel näytelmässä Kypsyyskoe, Juulia näytelmässä Tohvelisankarin rouva ja Anna näytelmässä Laitapuolella. Emmerich Kálmánin teoksessa Kreivitär Mariza Sora näytteli nimiosan.
Teatteriuransa ohella Sora näytteli muutamassa elokuvassa. Hänen roolinsa olivat lähinnä avustajatasoisia, kuten vieras kutsuilla melodraamassa Sylvi (1944), tai pieniä sivurooleja, kuten lehtori elokuvassa Kuuma kissa? (1968).
Seija Sora avioitui edustaja Martti Backströmin kanssa 1943, liitto päättyi 1946. Hänen toinen puolisonsa oli näyttelijä ja teatterinjohtaja Paavo Roiha. Liitto alkoi 1954.
Rabanus Maurus

Rabanus Maurus (noin 780-856) oli saksalainen teologi, benediktiinimunkki ja Mainzin arkkipiispa. Hän kirjoitti 22-osaisen ensyklopedian De rerum naturis eli Asioiden luonteesta (tunnetaan myös nimellä De universo) , kommentteja Raamattuun ja esseitä koulutuksesta ja kieliopista. Hän oli yksi karolingien ajan merkittävimmistä opettajista ja kirjoittajista. Hän ystävystyi Lothar I:n kanssa. 
Maurusta pidetään myös varhaisen keskiajan parhaana hymnirunoilijana, ja hän oli ensimmäisiä saksalaisia runoilijoita, joka kirjoitti latinankielisiä hymnejä. Hänen hymneistään on säilynyt käytössä hymni Veni Creator Spiritus. Se on Suomen ev. -lut. kirkon virsikirjassa virsi 111 (Oi Pyhä Henki, Herramme) ja Ruotsin kirkon virsikirjassa virsi 50. 
Rabanus Maurus syntyi aatelisperheeseen Mainzissa, ja opiskeli Toursissa Alkuinin ohjauksessa.
Trance metal

Vaikutteet

Yhtyeet, joita luokitellaan trance metalli genreen, ottavat yleensä vaikutteita trancesta, eurodancesta, dark ambientista ja industrial metalli tyylisestä musiikista. Usein vaikutteina on myös pohjoismaiset melodista death metallia soittavat yhtyeet, kuten Eternal Tears Of Sorrow, In Flames, Soilwork sekä Norther, mutta paljon poikkeuksiakin on.

Trance-vaikutteisia yhtyeitä

Trance-vaikutteisia metalliyhtyeitä on ajan saatossa ollut lukuisia, mutta huomattavimpia trance musiikin elementtejä voi huomata Pain-yhtyeen sekä Infected Mushroom -yhtyeiden musiikissa. Muita trance elementtejä sisältäviä yhtyeitä on mm. Project Silence, Crossfaith, ＮＥＷ ＢＲＥＥＤ, FEAR FROM THE HATE, Asking Alexandria, Upon This Dawning, Silent Descent, Lost Eden, The Devil Wears Prada (yhtye), Celldweller, 2 Times Terror,T3CHN0PH0B1A sekä Black Light Discipline, Punto Omega, Timecry sekä Korean ARES. 
Viime vuosina moni artisti on ottanut musiikkiinsa pieniä elementtejä Trance metal -genren viitoittamasta suunnasta.
Janssoninkiusaus

Janssoninkiusaus (ruots. Janssons frestelse) on ruotsalainen perinneruokalaji, joka pitkään tunnettiin vain yöruokana ja on tullut paljon muunnelluksi. Se tehdään raastamalla karkeasti perunaa, laittamalla sitä vuokaan kerroksittain anjoviksen kanssa ja kaatamalla päälle kermaa. Janssoninkiusauksesta on olemassa myös vanhempana pidetty versio, jossa peruna korvataan kananmunalla. Alkuperäinen janssoninkiusaus on valmistettu niin sanotusta skandinaavisesta anjoviksesta eli maustetusta kilohailista eikä aidosta anjoviksesta eli sardellista.
Janssoninkiusaus-sanan alkuperäksi on ehdotettu useaa vaihtoehtoa, mutta varmuutta asiasta ei ole. Ruoka on arveltu nimetyn ruotsalaisen oopperalaulajan Per ”Pelle” Janzonin (1844-1889) mukaan. Toinen teoria on, että nimi olisi annettu ruotsalaisen lahkolaissaarnaajan Erik Janssonin mukaan. Hän vaikutti Yhdysvalloissa 1800-luvulla. Kolmas olettamus on ruoan nimeäminen vuonna 1929 valmistuneen ruotsalaisen elokuvan mukaan; sen nimi oli Janssons frestelse.
Cuthbert Sebastian

Sir Cuthbert Montraville Sebastian (1921 – 25. maaliskuuta 2017 Basseterre) oli Saint Kitts ja Nevisin kenraalikuvernööri vuosina 1996–2013. Hän opiskeli Mount Allisonin yliopistossa, New Brunswickissa ja valmistui kirurgiksi. 
Cuthbertin edeltäjä kenraalikuvernöörinä oli sir Clement Arrindell.