google/wiki40b huggingface dataset:
Heidi Widmer

Heidi Widmer (s. 28. helmikuuta 1991) on kanadalais-sveitsiläinen uransa lopettanut maastohiihtäjä, joka edustaa SAS Bern -seuraa. Widmer edusti Kanadaa kevääseen 2015 saakka, josta lähtien hän on edustanut Sveitsiä. Hänen isänsä on sveitsiläinen ja äitinsä kanadalainen, ja hänellä on molempien maiden kansalaisuus.
Sotsin olympialaisissa 2014 Widmer oli vapaan hiihtotavan sprintissä 43:s, 30 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 52:s ja 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 57:s. Maastohiihdon maailmancupissa hän kilpaili ensimmäisen kerran tammikuussa 2008 Canmoren sprintissä. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran joulukuussa 2015 oltuaan Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä 30:s. Parhaimmillaan hän on ollut 29:s Planican vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2016.
Widmer lopetti uransa maastohiihtäjänä keväällä 2018.
Star Wars: The Force Unleashed

Jeditemppeli

Jeditemppeli-taso sijoittuu aikaan ennen alkuperäisen pelin loppua. Tuolloin Galen Marek lähti Jeditemppelin raunioihin etsimään lisätietoa isästään Kento Marekista. Temppelissä oppipoika tapasi myös oman pimeän puolensa Darth Starkillerin, mutta voitti tämän taistelussa. Taistelun jälkeen Vaderin oppilaan käsi muuttuu Darth Starkillerin kädeksi ja sen jälkeen kuulu Darth Starkillerin ääni ”Et voi ikinä paeta minua”, minkä jälkeen hänen kätensä muuttuu takaisin ennalleen.

Tatooine

Tatooine-taso sijoittuu ajalle kaksi vuotta epävirallisen lopun jälkeen, kun oppipojasta on tullut universumin voimakkain sithlordi ja hän on saanut nimekseen Darth Starkiller. Darth Starkiller on saanut keisarilta tehtävän mennä Tatooinelle etsimään R2-D2:ta ja C-3PO:ta. Darth Starkiller suuntaa Jawojen ja Tuskenin ratsastajien läpi Jabban palatsiin tapaamaan Jabbaa, joka pudottaa Darth Starkillerin Rancorin ruoaksi. Hän tappaakin Jabban rancorin ja suuntaa kohti Mos Eisleytä. Matkalla hän tapaa palatsin romuttamossa PROXY:n. Ja myöhemmin hän tapaa Boba Fettin mutta voittaa tämän taistelussa. Sen jälkeen Darth Starkiller ajaa isolla kiiturilla Mos Eisleyiin, missä hän tapaa Obi-Wan Kenobin, tappaa hänet ja tuhoaa hänen haamunsa salamointivoimalla. Darth Starkiller asettaa jäljittimen Millenium Falconiin, joka lähtee kohti Alderaania.

Hoth

Hoth-taso sijoittuu aikaan kolme vuotta Tatooine-tason jälkeen, jolloin oppipojasta on tullut universumin voimakkain sithlordi ja hän on saanut nimekseen Darth Starkiller. Taso sijoittuu Hothin taisteluun. Taso alkaa kun kapinallisalukset hyökkäävät AT-AT:ta kohti ja Darth Starkiller on yhden niistä kyydissä. Yht’äkkiä AT-AT:sta lentää punainen valosapeli yhtä alusta päin joka on ilmassa. Sen jälkeen Darth Starkiller hyppää AT-AT:sta pois tavoitteenaan tappaa kapinallisjohtaja Luke Skywalker. Darth Starkiller suuntaa kohti Echo-tukikohtaa tappaen useita vastaan tulevia kapinallisia ja wampoja. Lopulta hän kohtaa Skywalkerin ja he aloittavat taistelun. Sen päätteeksi Skywalker pakenee. Myöhemmin Darth Starkiller on taas tappanut useita kapinallisia ja kohtaa jälleen Skywalkerin. Taistelun päätteeksi Skywalker kääntyy pimeälle puolelle ja alkaa käyttää pimeän puolen voimia Starkilleriä vastaan. Starkiller lyö valosapelillaan Skywalkerilta käden poikki ja näkee että Millennium Falcon yrittää paeta. Darth Starkiller pysäyttää Millenium Falconin Voiman avulla. Tämän jälkeen Skywalkerin silmät muuttuvat keltaisiksi ja hän syöksee sithsalamoita kädestään Starkilleriä päin mutta tämä torjuu ne valosapelilla. Taistelun päätyttyä Starkiller päästää Millenium Falconin irti joka lentää pakoon. Sen jälkeen Darth Starkiller kävelee Skywalkerin luo joka kumartaa uudelle sithmestarilleen.
Norman Lockyer

Joseph Norman Lockyer (1836–1920) oli englantilainen tähtitieteilijä. Lockyer oli astrofysiikan uranuurtajia ja kehtitti muun muassa Auringon protuberanssin havainnointia. Hän antoi nimen helium niistä spektroskooppisesti löydetylle uudelle alkuaineelle.
Harald Öhquist

Perhe ja opinnot

Harald Öhquist oli professori Johannes Öhquistin (1861–1949) ja Helene o.s. von Collinsin poika. Hän valmistui ylioppilaaksi 1908 ja aloitti opinnot Helsingin yliopistossa Nylands Nationin jäsenenä. Öhquist suoritti oikeustutkinnon Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuonna 1914

Jääkäriksi

Öhquist värväytyi Jääkäripataljoona 27:een, ilmoittautui Saksassa Lockstedin leirillä maaliskuussa 1915 ja osallistui Pfadfinder-kurssille. Itärintamalla hän osallistui asemasotaan Misse-joella, Aajoen ja Riianlahden taisteluihin.
Suomeen Öhquist palasi helmikuussa 1918 aselaivojen Miran ja Poseidonin mukana osaston johtajana ja osallistui käynnissä olevaan sisällissotaan. Majuriksi ylennetty Öhquist komensi IX jääkäripataljoonaa Viipurin taisteluissa.
Rauhan tultua Öhquist opetti Markovillan sotakoulussa Viipurin lähellä. Samoin vuonna 1918 hän sai komennettavakseen Karjalan kaartin rykmentin, kunnes 1925 everstiksi ylennettynä hän otti johtoonsa Viipurin sijoitetun 2. Divisioonan. Kenraalimajurin arvo seurasi 1930 ja kolme vuotta myöhemmin Öhquist sai Armeijakunnan komentajan viran. Vuonna 1935 hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi. Ajan ennen talvisotaa Öhquist vietti Viipurissa ja Karjalankannaksen maisemissa. Hän oli vakuuttunut kannaksen strategisesta tärkeydestä ja tutustui alueeseen hyvin perusteellisesti. Samoin hän piti tärkeänä, että hänen alaisensakin niin tekivät. Öhquist oli tunnollinen, pedantti ja ohjesääntöä noudattava upseeri, joka vaati alaisiltaan samaa.

Talvisota

Talvisodan puhjetessa Öhquist komensi II Armeijakuntaa. Hän uskoi aloitteelliseen sodankäyntiin ja oli suunnitellut jo rauhan aikana useita vastahyökkäysmalleja Kannaksella tapahtuvan Neuvostoliiton hyökkäyksen torjumiseksi. Öhquist painosti Mannerheimia suostumaan vastahyökkäykseen, joka oli kuitenkin lopetettava jo aloituspäivänä 23. joulukuuta. Se sai nimen "hölmön tölväys" miehistön keskuudessa. Hänen ohjaamansa viivytystaistelutaktiikka maksoi omien henkiä, ja myös kalliiksi käynyt vastahyökkäys toteutettiin liian aikaisin.

Jatkosota

Jatkosodan alussa Öhquist toimi yhteysupseerina Saksan päämajassa. Maaliskuusta 1942 hän komensi Kannaksen ryhmää helmikuulle 1944. Silloin hänet siirrettiin päämajan määräyksestä sotilaskoulutuksen ylitarkastajaksi kenraali Östermanin jälkeen. Hänen tilalleen IV AK:n komentajaksi määrättiin kenraaliluutnantti Taavetti Laatikainen. Tässä tehtävässä Öhquist pysyi marraskuulle 1944, jolloin hän siirtyi reserviin.
Öhquistin välit ylipäällikköön olivat huonot jo talvisodasta lähtien, mutta talven 1944 tapahtumat IV AK:n komentajana kärjistivät suhdetta entisestään. Suurin syy saattoi olla Öhquistin antama käsky hyökkäyksestä Kannaksella. Siinä asevelvollispataljoona menetti noin 350 miestä.
Öhquist julkaisi ruotsinkielisen teoksen Vinterkriget 1939–40 ur min synvinkel, joka suomennettiin vuonna 1949 (Talvisota minun näkökulmastani). Hän erosi armeijasta vuonna 1951 ja toimi vuoteen 1959 saakka Helsingin kaupungin väestönsuojelupäällikkönä.
Harald Öhquist kuoli vuonna 1971.
Elävän Sanan Yhteys

Historia

Elävä Sana -seurakunta on itsenäinen, kirkkokuntiin sitoutumaton helluntailais-uuskarismaattinen, seurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1983 ja rekisteröity 1986 nimellä Elävän Sanan yhteys ry. Seurakunta tunnetaan myös nimellä Elävä Sana -seurakunta (ESY) ja on Suur-Helsingin seurakunnan ohella ensimmäisiä karismaattisen liikehdinnän synnyttämiä seurakuntia Suomessa. Seurakunnan perustajapariskunta Tapio ja Karen Tamminen erosivat vuonna 2000, jolloin vastuu seurakunnassa siirtyi Veikko Lipposelle ennen kuin seurakunnan nykyinen pääpastoripariskunta, Peter ja Pia Hackzell, ottivat pastorin toimen vastaan 2001. Peter Hackzell toimi aikaisemmin Suur-Helsingin seurakunnan kakkospastorina. Tällä hetkellä (2014) seurakunnan pastoreina toimivat Peter ja Pia Hackzell, Veikko Lipponen ja Jani Pellikka.

Toiminta-alue

Seurakunta katsoo toimivansa vahvasti Pyhän Hengen virrassa ja sen kannattajien mukaan parantumisihmeet ovat tavallisia. ESY julkaisi vuonna 2012 seurakunnassa herätyksen keskellä syntyneen levyn Isäni kaltainen.

Toimintamuodot

Toimintamuotoina ovat jumalanpalvelukset (Viikkojuhla), lastenkirkko, nuorten Helsinki 20+ -illat, nuorten solutoiminta, kasvuryhmä, lähetystyö Venäjällä ja Turkissa sekä juutalaistyö.
Iceberg Interactive

Pelit

Yrityksen julkaisemia pelejä ovat muun muassa Starpoint Gemini -pelisarja, Endless Space ja Oriental Empires -pelit.
Olha H’arlan

Olha H’arlan eli kansainvälisesti Olga Kharlan (ukr. Ольга Геннадіївна Харлан, s. 4. syyskuuta 1990, Mykolajiv) on ukrainalainen säilämiekkailija ja olympiavoittaja. H’arlanin ensimmäiset olympialaiset olivat Pekingin olympialaiset 2008, jossa hän saavutti joukkuekilpailun kultaa. Yksilökilpailussa hän jäi Pekingissä toiselle kierrokselle. Lontoossa 2012 H’arlan saavutti yksilökilpailussa pronssia. Rio de Janeirossa hän voitti Ukrainan joukkueen kanssa säilän olympiahopeaa. Yksilökilpailussa hän uusi Lontoon olympiapronssinsa. H’arlanilla on myös kolme henkilökohtaista maailmanmestaruutta (2013, 2014 ja 2017) sekä kaksi joukkuemaailmanmestaruutta (2009 ja 2013). Hän ottelee oikealta puolelta.
Dulzian

Dulzian (engl. curtal, dulcian; saks. Choristfagott, Dulzian; ransk. douçaine; esp. bajón) on renessanssin ja barokin ajalla käytetty kaksoisruokolehdykkäpuhallin, jota voidaan pitää modernin fagotin edeltäjänä. Dulzian kehitettiin todennäköisesti vuosien 1520–1540 paikkeilla. Vaikka soitin on luonteeltaan bassoinstrumentti (tärkein ja yleisin koko), oli siitä puhaltimien tapaan käytössä kokonainen perhe: basso (F), tenori (C), altto (F tai G) ja sopraano (C). Dulzianin ääniala kattaa kaksi ja puoli oktaavia, ja se oli aikanaan monipuolisessa käytössä: voimakkaan, nasaalin äänensä ansiosta sitä käytettiin ulkosoitossa, mutta pehmeytensä ja ilmaisuvoimansa takia myös kamarimusiikissa ja myöhäisrenessanssin monikuoromusiikissa. Yleisessä käytössä, myös soolosoittimena, dulzian oli varhais- ja täysbarokin aikana noin vuosina 1600–1700, espanjankielisissä maissa jopa myöhempään, esimerkiksi Espanjassa 1900-luvun alkuun asti.
Fagotin tapaan dulzianilla päästään peukaloita käyttäen perussäveltä alemmas, dulzianin tapauksessa kvartin verran, seuraavasti: basso F/C, tenori c/G, altto f/c tai g/d, sopraano c¹/g.
1600-luvulla oli käytössä myös bassoa suurempia soittimia lähinnä saksankielisellä alueella: "quart-fagott" C/G₁, "quint-fagott" B₁/F₁ sekä "octav-fagott" F₁/C₁, viimeisen ollessa nykyisessä mielessä (äänialansa puolesta) ensimmäinen varsinainen kontrafagotti.
1900-luvun puolenvälin jälkeen on ilmaantunut uusiakin dulzianinrakentajia, jotka ovat soveltaneet vanhojen soitinten periaatteita.
Samuel Maoz

Samuel Maoz (s. 1962 Tel Aviv, Israel)  on israelilainen elokuvaohjaaja. Hänen ensimmäinen pitkä elokuvansa Libanon on saanut Venetsian elokuvajuhlien pääpalkinnon Kultaisen leijonan ja kotimaassaan se on ehdokkaana useassa sarjassa Ophir-palkinnon saajaksi.
Maos on opiskellut elokuva-alaa Tel Avivissa Beit-Tzvi -elokuvakoulussa.  Hän on ollut tuotannon suunnittelijana sekä elokuvayhtiöissä että televisiossa ja ohjannut dokumentteja, televisiosarjoja ja teatterinäytelmiä.
Kanavasäteet

Kanavasäteet, positiiviset säteet eli anodisäteet ovat tietyn tyyppisissä
kaasupurkausputkissa syntyviä positiivisten ionien suihkuja. Ne havaitsi ensimmäisenä
saksalainen fyysikko Eugen Goldstein Crookesin putkella tekemissään kokeissa vuonna 1886. Kokeet, joita Wilhelm Wien ja J. J. Thomson kanava­säteillä myöhemmin tekivät, johtivat
massaspektrometrian kehittymiseen.

Anodisädeputki

Goldstein käytti kaasulla täytettyä putkea, jossa oli kaksi elektrodia ja jossa katodiin oli puhkaistu reikiä. Kun katodin ja anodin välille kytkettiin useiden tuhansien volttien jännite, katodin takana reikien kohdalla näkyi heikkoja valojuovia. Nämä "säteet" aiheutuivat hiukkas­suihkuista, jotka kulkivat päin­vastaiseen suuntaan kuin jo aikaisemmin tunnetut katodi­säteet, jotka ovat anodia kohti kulkevien elektronien virtaa. Goldstein kutsui näitä positiivisia säteitä kanava­säteiksi (saks. Kanalstrahlen), koska ne esiintyivät katodissa olevien reikien eli "kanavien" kohdalla. Vuonna 1907 osoitettiin kokeellisesti, miten nämä "säteet" taipuivat magneetti­kentässä, mikä osoitti, että niillä hiukkasilla, joista säteet muodostuivat, ei ollut kaikilla yhtä suuri massa. Kevyimmät niistä esiintyivät, kun putkessa oli vetykaasua, ja niiden massan voitiin laskea olevan 1 840 kertaa niin suuri kuin elektronilla. Tällöin kyseessä olivat protonit.
Prosessi, jossa kanava­säteet syntyvät kaasussa tapahtuvassa sähkö­purkauksessa anodi­säde­putkessa, voidaan kuvata seuraavasti. Kun putkeen kytketään korkea jännite, siellä oleva sähkökenttä kiihdyttää niitä ioneja eli sähköisesti varautuneita atomeja, joita kaasussa eräiden luonnon­ilmiöiden kuten radio­aktiivisuuden vaikutuksesta aina on jonkin verran. Ionit törmäävät kaasu­atomeihin ja irrottavat niistä elektroneja, jolloin syntyy lisää positiviisia ioneja. Nämä ionit ja elektronit vuorostaan törmäävät muihin atomeihin synnyttäen lisää positiivisia ioneja ketju­reaktion omaisesti. Negatiivisesti varautunut katodi vetää puoleensa kaikkia positiivisia ioneja, ja jotkin niistä pääsevät läpi katodin rei'istä. Läpi päässeet ionit ovat kanava­säteitä.
Kun ionit saapuvat katodille, ne ovat kiihtyneet niin suureen nopeuteen, että kun ne törmäävät kaasun muihin atomeihin tai molekyyleihin, ne virittävät nämä korkeammille energiatasoille. Palatessaan entiselle energia­tasolleen nämä atomit tai molekyylit vapauttavat saamansa energian. Tämä energia lähtee niistä valona.

Kanavasäteet ionilähteenä

Kanavasäde­ioni­lähde on tyypillisesti anodi, joka on päällystetty jonkin alkali- tai maa-alkalimetallin halidisuolalla. Jos putkeen kytketään tarpeeksi korkea jännite, muodostuu alkali- tai maa-alkali­metallin ioneja, ja niiden aikaan­saama valo­ilmiö on kirkkain anodilla.
Walsall FC

Walsall FC on vuonna 1888 perustettu englantilainen jalkapalloseura. Se on parhaimmillaan pelannut Englannin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla kausina 1892–1895, 1896–1901, 1961–1963, 1988–1989, 1999–2000 ja 2001–2004. Kaudella 2019–2020 joukkue pelaa neljännellä sarjatasolla Englannin kakkosliigassa, jonne se putosi keväällä 2019.
Jamar Dixon

Ura

Dixon siirtyi kotimaastaan vuonna 2013 Ruotsin neljänneksi korkeimman sarjatason BW 90 IF:ään, jossa pelasi kolme ottelua ja teki kaksi maalia. Kaudeksi 2014 Dixon siirtyi Kakkoseen Tornion Pallo -47:n riveihin. Hän pelasi seuran paidassa viisi ottelua tehden yhden maalin. Vuoden 2014 syyskuussa Dixon siirtyi Ykkösen JIPPOon, jossa hän pelasi loppukauden aikana neljä ottelua.
Tammikuussa 2015 Dixon siirtyi testin jälkeen Veikkausliigan FF Jaroon.

Muuta

Dixonin vahvuuksiin kuuluu hyvä joukkuepelaamisen taito. Hänen heikkouksiaan on muun muassa vaatimaton potkutekniikka. Nuoruudessaan Dixon on harrastanut jääkiekkoa.
Shizuokan prefektuuri

Maantiede

Shizuokan prefektuuri sijaitsee Tyynenmeren rannikolla ja sen rantaviiva on noin 500 kilometrin pituinen. Lännessä se ulottuu syvälle Japanin alpeille, kun taas idässä se käsittää kapean Fuji-vuoren rajaaman rannikkokaistaleen ja Izun niemimaan. Shizuokan naapuriprefektuurit ovat Aichin lännessä ja Naganon ja Yamanashin prefektuurit pohjoisessa sekä Kanagawan prefektuuri idässä. Vuoden keskilämpötila on 17,2 °C

Historia

Prefektuuri jakautui aikaisemmin Totomin, Surugan ja Izun provinsseihin. Japanin siirtyessä prefektuurijakoon heinäkuussa 1871, muodostettiin näistä alueista Nirayaman, Shizuokan ja Horien prefektuurit. Shizuokan prefektuuri sai nykyisen muotonsa kun nämä kolme prefektuuria saatiin liitettyä yhteen vuonna 1876.

Liikenne

Shizuoka on pitkään ollut Japanin liikenneyhteyksien kannalta strateginen alue. Prefektuurin läpi kulkevat sekä Tōkaidō Shinkansen että Tōmein moottoritie.
Sean Sherk

Perhe

Seanilla on yhdessä vaimonsa kanssa kaksi poikaa, Kyler ja Tegan.
Haapajoki (kylä)

Haapajoki on kylä Pohjois-Pohjanmaalla Raahessa entisen Saloisten kunnan alueella. Kylä sijaitsee samannimisen joen varrella. Kylän läpi kulkee valtatie 8. Se sijaitsee Saloisten kirkonkylältä vajaa 10 kilometriä etelään päin. Kylän vanhin talo on ilmeisesti Ranta-Sippala entinen Puusti, joka on mitä ilmeisimmin perustettu jo keskiajalla. Toinen lähes saman ikäinen talo on Haapajoki. Muut kylän talot on aikojen kuluessa lohkottu näistä kahdesta kantatilasta. 1920-luvulla kylälle perustettiin kansakoulu. Vuonna 1969 rakennettiin uusi koulurakennus, jonka yhteydessä toimii kirjasto. Haapajoella sijaitsee koulun vieressä myös Saloisten rauhanyhdistyksen vuonna 1981 rakennettu talo, yhdistyksen vanha vuonna 1913 rakennettu seurahuone on puolestaan Ranta-Sippalan mailla. Kyläyhdistystoiminta Haapajoella on vilkasta ja tuloksellista, tämän ansiosta Haapajoki-Arkkukarin alue valittiin vuonna 2007 Pohjois-Pohjanmaan vuoden kyläksi.
Kulta-Jaska

Kulta-Jaska on Veikkauksen (aikaisemmin RAY:n) 10-linjainen videokiekkopeli. Pelin teemana on kullankaivuu Lapissa. Sitä voi pelata Veikkauksen Valtti-, Paletti-, Monipeli²- (jatkossa Värisuora-, Täyskäsi-) ja Mare-automaateissa Casino Helsingissä, Veikkauksen pelisaleissa (Pelaamo, Potti, Täyspotti) ja pelipisteissä (kaupoissa, huoltoasemilla, kioskeissa, kahviloissa ja ravintoloissa). Peli löytyy myös Veikkauksen netti- sekä mobiilikasinolta.

Pelaaminen

Pelissä voi valita joko 5 tai 10 voittolinjaa. Paras strategia on pelata kaikilla kymmenellä voittolinjalla. Panos voi olla joko 2, 4, 6, 8 tai 10 senttiä per linja. Pikapelissä peli varaa kaikki 10 voittolinjaa ja käynnistyy automaattisesti.

Vapaapelit

Pelissä on mahdollisuus voittaa vapaapelejä. Vapaapelit käynnistyvät vähintään kolmella dynamiittikuviolla.
Dynamiittien tulee olla samalla voittolinjalla, ja ne voittavat myös hajallaan. Vapaapelien aikana voi voittaa lisää vapaapelejä, mutta niiden aikana ei voi päästä bonukseen. Vapaapelit päättyvät, jos kierrosten kokonaisvoitto ylittää 50 euroa.

Bonuspelit - Louhoksen aarteet ja Tunturin timantit

Bonuspeli käynnistyy, kun 1. kiekkoon tulee Jaska-kuvio ja 5. kiekkoon Emma-kuvio.
Pelaaja voi valita kahdesta eri bonuspelivaihtoehdosta: Jaskan kuvaa koskettamalla pääsee Louhoksen aarteisiin ja Emman kuvaa koskettamalla Tunturin timantteihin.
Louhoksen aarteet -bonuspelissä tavoite on louhia esiin kaksi samanlaista symbolia. Valitse louhittava alue näytöltä koskettamalla sitä. Bonuspeli päättyy, kun olet löytänyt kaksi samaa symbolia. Symbolia vastaava voittosumma näkyy näytöllä. Voittosumma lisätään automaattisesti mahdollisen peruspelin voittoon.
Tunturin timantit -bonuspelissä pelaaja valitsee aluksi yhden kolmesta työkalupakista. Pelaajan tehtävänä on avata ruutuja ja yrittää löytää mahdollisimman paljon niiden alle piilotettuja aarteita. Aarteiden etsinnässä käytetään apuna työkalupakissa olleita työkaluja ruudussa näkyvässä järjestyksessä. Hakulla saa avattua yhden ruudun ja dynamiitilla räjäytettyä auki paikasta riippuen kolmesta viiteen ruutua. Pelaaja saa löytämiään aarteita vastaavan voiton.

Palautusprosentti

Kulta-Jaskan palautusprosentti kaikilla linjoilla pelattaessa on pelisaleissa, pelipisteissä ja ravintoloissa 90,04 %, ray.fi-netti- ja mobiilikasinolla 90,05 % (+ jackpotit eli suurvoitot).

Kehitys

Vuonna 2010 ilmestynyt Kulta-Jaska-peli on RAY:n omaa kehitystyötä.
RAY:llä peliä kuvittanut peligraafikko kertoo, että loppuvuodesta 2009 seuraavaksi tehtävän pelin teema oli tiedossa: Lapin kullanhuuhdonta. Hän tutustui aiheeseen liittyviin tarinoihin sekä vaelluskirjoihin. Taustaksi hän etsi tarinoita legendaarisista kullanhuuhtojista, jotka sopivat inspiraation lähteeksi.
Jaskan hahmon etsiminen oli kokeilemista. Lähtökohdat olivat selkeät, joten loppujen lopuksi hahmo löytyi melko helposti. Emma jäi sivurooliin, joten Emman hahmoon ei käytetty kovin paljoa aikaa.
Fanjunkarsin torppa

Fanjunkarsin torppa oli Siuntiossa sijainnut sotilastorppa, jossa Suomen kansalliskirjailija Aleksis Kivi asui vuosina 1864–1871 mamselli Charlotta Lönnqvistin luona. Kivi kirjoitti Fanjunkarsissa huomattavan osan tuotannostaan, mukaan lukien pääteoksensa Seitsemän veljestä.
Lönnqvist oli perinyt Sjundbyn kartanon mailla sijainneen torpan vanhemmiltaan, Jonas ja Maria Lönnqvistiltä. Asiakirjoissa torpan nimi oli Bruses, mutta sitä kutsuttiin Fanjunkarsiksi, sillä Jonas Lönnqvist oli ollut Ruotsin armeijassa lipunkantaja eli faanjunkkari (ruots. fanjunkare). Torppa sijaitsi nykyisen Siuntion kuntakeskuksen, Siuntion asemanseudun alueella Billskogintien ja Kuninkaantien risteyksessä. Rakennus oli torpaksi suuri, sadan neliömetrin kokoinen. Laajennusten jälkeen siihen kuului sali, keittiö, kaksi kamaria ja kaksi eteistä.
Mamselli Lönnqvist kuoli vuonna 1891. Fanjunkarsin torppa toimi myöhemmin yksityisasuntona ja alakouluna. Vuonna 1934 se muutettiin Siuntion kotiseutumuseoksi ja Aleksis Kiven huone entisöitiin 1860-luvun asuun. Vuonna 1944 Fanjunkars jäi Neuvostoliitolle luovutetulle Porkkalan vuokra-alueelle. Poistuessaan suomalaiset jättivät oveen venäjänkielisen vetoomuksen, jossa toivottiin rakennusta pidettävän hyvässä kunnossa sen historiallisen arvon vuoksi. Jossain vaiheessa vuokra-aikana venäläiset kuitenkin purkivat sen kivijalkaa myöten, virallisen selityksen mukaan koska se oli näköesteenä rajavyöhykkeellä. Hirret kuljetettiin mahdollisesti Neuvostoliittoon tai käytettiin polttopuina.
Vuonna 2002 Siuntion kunta, seurakunnat, kotiseutuyhdistys ja paikallinen Säästöpankkisäätiö perustivat yhdessä Pro Fanjunkars -säätiön, jonka tarkoituksena oli rakentaa alkuperäiselle paikalle näköiskopio puretusta torpasta. Hanke sai taloudellista tukea muun muassa Suomen Kulttuurirahastolta ja Svenska Kulturfondenilta sekä yksityisiltä lahjoittajilta. Uusi Fanjunkars rakennettiin talkootyönä vuosina 2003–2006 ja sen vihki pääministeri Matti Vanhanen Aleksis Kiven päivänä 10. lokakuuta 2006.
Sami Itkonen

Sami Hannu Samuli Itkonen (3. helmikuuta 1950 – 26. tammikuuta 2012) oli suomalainen muusikko ja lauluntekijä, joka toimi vuosina 1987–2012 Kemin kaupunginteatterin kapellimestarina.
Itkonen suoritti tekniikan opintoja Oulun yliopistossa vuosina 1969–1975 ja opiskeli samalla Oulun konservatoriossa. Hän oli yksi Oulun ylioppilasteatterin aktiivijäsenistä, ja hänen laulujaan julkaistiin vasemmistolaisen nuorisoliikkeen Uusi Laulu -lehdessä. Vuonna 1982 Itkonen perusti Leena Viitasen kanssa Ouluun Barmat-sekakuoron ja johti sitä sitten joitakin vuosia. Hänet valittiin Kemin kaupunginteatterin kapellimestariksi syksystä 1987 alkaen. Kemissä Itkonen johti myös muun muassa Ajan laulu -sekakuoroa ja Tintit-lapsikuoroa.
Sami Itkonen kuoli tapaturmaisesti 26. tammikuuta 2012.
Vuonna 2007 Itkonen valittiin Kemin kuninkaalliseksi yhdessä Maila Maijasen kanssa. Marraskuussa 2017 Kemin kaupunginteatteri kantaesitti Hannele Kauppisen ohjaaman lauluillan Sikojen rakkaus, jossa kuullaan 43 kappaletta edesmenneen Itkosen laajasta laulutuotannosta Anna Laakson ja Jarkko Riihimäen sovituksina. Laakso toimii myös esitysten kapellimestarina.
Kankaan jäähalli

Kankaan jäähalli on Iisalmessa sijaitseva jäähalli, joka on Mestiksessä pelaavan IPK:n kotihalli. Jäähalli remontoitiin vuonna 2016 IPK:n Mestikseen nousun vuoksi. Remontin on arvioitu maksaneen 300 000 euroa.