google/wiki40b huggingface dataset:
Tanhuvaaran urheiluopisto

Tanhuvaaran urheiluopisto on Savonlinnassa Suurijärven rannalla sijaitseva liikunta- ja koulutuskeskus. Opistoa hallinnoi Tanhuvaaran Säätiö, ja se tarjoaa liikunta-alan ammatillista koulutusta. Kilpaurheilun osalta Tanhuvaarassa on keskitytty yleisurheiluun, salibandyyn, jääurheiluun sekä kivääri- ja pistooliammuntaan. Yleisurheilussa Tanhuvaara toimii alueellisena harjoituskeskuksena.

Historia

Opiston juuret ovat Viipurissa, jossa liikuntaopisto aloitti toimintansa 1919 kesäkautisena. Sen perustivat Helny Bergbom ja Lilli Vuorela. Opisto sijaitsi Pappilanniemessä Viipurinlahden rannalla. 1920- ja 1930-lukujen kurssit olivat ohjaaja-, voimistelu-, rytmiikka- ja kansantanssikursseja sekä leikkikenttätoimintaa lapsille. Opisto tuhoutui tulipalossa talvisodan aikana 1940.
Toiminta alkoi uudelleen 1950 Säämingin pitäjässä, joka kuuluu nykyään Savonlinnaan. Vuonna 1967 valmistunut Pyöreä Torni -asuntola mahdollisti ympärivuotisen toiminnan. Vuonna 1972 Tanhuvaaran Liikuntaopistosta tuli Kouluhallituksen alainen urheiluopisto. Siitä pitäen toiminta ja tilat ovat laajentuneet. Rakennettuja katettuja tiloja on noin 20 000 m². Opistoalue ja opiston omistamat ulkoliikunta-alueet ovat 60 hehtaarin suuruiset.
Sodan jälkeen, kun uudelle Tanhuvaaralle etsittiin sijoituspaikkaa, vaihtoehtoina olivat nykyinen sijoittumispaikka entisessä Säämingin pitäjässä ja toisena kalkkiviivoilla oli Taipalsaaren Konstu. Valinta kääntyi Sääminkiin. Taipalsaaren Konstuun ei 1940-luvulla päässyt maanteitse kuin Savitaipaleen kautta ja opisto haluttiin hieman enemmän itään palvelemaan Itä-Suomea.

Nykyinen toiminta

Tanhuvaaran toiminta on suunnattu sekä liikunnan harrastajille että ammattilaisille. Keskuksessa on yleisurheilukenttä, sisäharjoitushalli, palloiluhalli, uimahalli ja jäähalli, sisäampumaradat ja useita ulkoilureittejä.
Urheiluopistossa voi suorittaa liikunnanohjauksen perustutkinnon (120 ov, liikuntaneuvoja, toisen asteen ammatillinen perustutkinto) sekä liikunnan ammattitutkinnon joko aikuisliikunnan tai liikunnan ja ohjelmapalvelujen osaamisalalla.
Opistossa voi suorittaa myös lajiliittojen ohjaajatutkintoja. Ammattikoulutuksen lisäksi tanhuvaarassa järjestetään lyhyempiä kursseja sekä yhden tai kahden vuorokauden mittaisia työhyvinvointipäiviä. Tätä tukevat Tanhuvaaran ravintola-, kokous-, majoitus- ja muut palvelut.

Urheiluakatemia

Etelä-Savon Urheiluakatemia on Tanhuvaaran urheiluopiston hallinnoima ja koordinoima maakunnallinen yhteistyöverkosto, joka kehittää ja tarjoaa palveluita "opiskelun ja kilpaurheilun kokonaisvaltaiseen yhdistämiseen ja tasapainottamiseen".
Jeff Lynne

Elämä ja ura

Jeff Lynne syntyi Birminghamissa vuonna 1947. Hän soitti nuorena kitaraa useassa paikallisessa yhtyeessä, kunnes hänestä tuli Nightridersin (myöhemmin The Idle Race) nokkamies vuoden 1966 jälkeen. Lynne tuotti yhtyeen toisen albumin vuonna 1969. Jätettyään yhtyeen hän liittyi The Moveen. Sen jälkeen hän perusti 1970-luvun alussa Roy Woodin kanssa Electric Light Orchestran (ELO). Saavutettuaan ensimmäisinä vuosina vain kohtalaista menestystä yhtyeestä tuli 1970-luvun loppupuolella hyvin suosittu, ja se julkaisi lähes 30 top-40-hittiä ennen hajoamistaan vuonna 1986. Lynne oli yhtyeen johtava laulunkirjoittaja ja tuottaja. Hän myös sävelsi musiikin vuoden 1980 elokuvaan Xanadu.
ELOn jälkeen Lynne alkoi tehdä yhteistyötä tuottajana ja lauluntekijänä monen musiikkimaailman suuren tähden kuten George Harrisonin, Brian Wilsonin, Tom Pettyn, Roy Orbisonin ja Randy Newmanin kanssa. Hän oli myös Traveling Wilburys -superyhtyeen jäsen.
Lynne julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa Armchair Theatre vuonna 1990. Hän tuotti The Beatlesin Anthology-sarjan uudet kappaleet ”Free as a Bird” ja ”Real Love” Beatlesin jäsenten kanssa. Sen jälkeen hän tuotti Paul McCartneyn albumin Flaming Pie (1997).
Lynne sai oikeusjutun voiton myötä oikeudet Electric Light Orchestran nimeen, minkä jälkeen hän julkaisi uuden ELO-albumin niemltä Zoom (2000). Hän tuotti 2000-luvulla myös uudet George Harrisonin ja Tom Pettyn albumit sekä Regina Spektorin menestysalbumin Far (2009).
Lynne julkaisi vuonna 2012 albumilla Mr. Blue Sky uudelleenlevyttämiään ELO-kappaleita sekä ELO-dokumentin. Hän julkaisi samana vuonna cover-albumin Long Wave (2012). Lynnen uusin ELO-albumi on Alone in the Universe (2015).
Lynne nimettiin ELOn jäsenenä Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 2017.
Lynne on ollut kahdesti naimisissa, ja hänellä on kaksi tytärtä. Hän asuu Los Angelesissa.
Telijärvi

Maantietoa

Järvi on 170 metriä pitkä, 130 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,6 hehtaaria. Ranta on soistunutta ja muodostaa metsäisen suon rannalle avosuota. Järvikin on kasvamassa umpeen. Järveen ei laske ojia, mutta pellon ja suon itäosan väliin on kaivettu reunaoja. Laskuoja, joka on 550 metriä pitkä, laskee Kallioistenselän Pehunlahteen Harjulanvuoren eteläpuolelle. Järvi on laskuojansa ainoa vesistö. Järven länsipuolella kohoaa Kohovuori, joka kohoaa myös 40 metriä vedenpinnan yläpuolelle. Järven lähelle johtaa tie, joka haarautuu Harjakulmassa Jumesniemen kautta kulkevalta yhdystieltä 2611.

Luonto ja sen suojelu

Järvi mainitaan kaavassa laskettuna järvenä, jonka rantaluhdat ovat lintujen pesimäaluetta. Rantamaat ovat entisenä järvenpohjana ravinteikasta liejua. Järven laskuoja on perattu ja oikastu. Sen uomaan ollaan kaavailemassa pohjapatoja, jolla järven vedenpintaa nostettaisiin ja johon rakennettaisiin laskeutusaltaita ravinteiden kulun pysäyttämiseksi.

Historiaa

Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin Tellimettänjärvi. Se oli piirretty nykyistä paljon suuremmaksi ja sen vedenpintaa onkin laskettu.
Umberto Barbaro

Umberto Barbaro (3. tammikuuta 1902 Acireale, Sisilia, Italia – 19. maaliskuuta 1959, Rooma, Italia) oli italialainen elokuvakriitikko, esseisti, käsikirjoittaja ja ohjaaja.
Barbaro oli ideologialtaan marksilainen kulttuurivaikuttaja, joka oli tutustunut Béla Balázsin, Rudolf Arnheimin ja Vsevolod Pudovkinin teorioihin ja teki niitä tunnetuiksi Italiassa. 1920-luvun lopulla hän liittyi Alessandro Blasettin perustaman Cinematografo-elokuvalehden kirjoittajaryhmään ja työskenteli heidän kanssaan 1930-luvun alussa Cines-studiolla. Barbaron ohjaamissa dokumenttielokuvissa Una giornata nel cantiere di Monfalcone (”Päivä Monfalconen telakalla”, 1932) ja Cantieri dell’Adriatico (”Adrianmeren telakat”, 1932) on havaittavissa voimakasta neuvostoelokuvan ja Sergei Eisensteinin vaikutusta. Hänen ainoa näytelmäelokuvansa on L’ultima nemica (”Viimeinen vihollinen”, 1937). Hän laati myös käsikirjoituksen Goffredo Alessandrinin komediaan Seconda B (”Toinen B”, 1934). Barbaro käytti ensimmäisenä sanaa neorealismi, jolla hän vuonna 1928 kuvasi neuvostoliittolaista kirjallisuutta ja elokuvaa.
Vuonna 1935 Barbaro kutsuttiin opettajaksi Luigi Chiarinin johtamaan Kokeelliseen elokuvakeskukseen. Hän oli mukana perustamassa keskuksen lehteä Bianco e Neroa ja tuotti joukon harjoituselokuvia. Vuosina 1944–1947 Barbaro työskenteli keskuksen johtajana opetti sen jälkeen muutaman vuoden ajan Łódźin elokuvakoulussa Puolassa.
Derborencen vuorensortumat

Derborencen vuorensortumat tapahtuivat vuosina 1714 ja 1749 Bernin Alpeilla Les Diablerets -vuoren eteläpuolella. Paikka sijaitsee nykyisen Sveitsin alueella Valais’n kantonissa Contheyn kunnassa.
Sortumissa kuoli 14 (tai 15) ihmistä, ja ne tuhosivat kymmeniä yläniittyjen rakennuksia. Vuoden 1749 sortuma oli Sveitsin historiallisen ajan suurin maanvyöry, kun noin 50 miljoonaa kuutiometriä kiveä vyöryi kolmen kilometrin korkeudesta alas Lizernejoen laaksoon.

Lac de Derborence

Vuoden 1749 sortuman seurauksena syntyi nykyisen Derborencen kesäkylän itäpuolelle uusi järvi Lac de Derborence.

Luonnonsuojelualue

Derborencen järven seutu on ollut suojelualuetta vuodesta 1959. Alueen pinta-ala on 260 hehtaaria. Siihen kuuluu muun muassa 25-hehtaarinen ikimetsä, jossa on yli 400 vuotta vanhoja kuusia.
Derborenceen on kesäkaudella, kesäkuun lopulta syyskuun lopulle, linja-autoyhteys Sionista.

Vuorensortuma kulttuurissa

Vuorensortumat innoittivat kirjailija Charles Ferdinand Ramuz’n kirjoittamaan romaaninsa Derborence. Kirja on julkaistu suomeksi nimellä Vuoren viemä (WSOY 1947, suomentanut Lauri Hirvensalo). Kirjan pohjalta Francis Reusser ohjasi elokuvan Derborence vuonna 1985.
Dust Eater Dogs

Thunderleg-ep

Dust Eater Dogsin ensimmäinen julkaisu on viisikappaleinen Thunderleg-EP. Levy julkaistiin omakustanteena 1997.

Motor

Numetal-aallon siivittämänä Dust Eater Dogs sai levytyssopimuksen ruotsalaiselta Day-Glo Recordsilta, jolle muun muassa Blindside levytti. Motor on Dust Eater Dogsin ensimmäinen albumi vuodelta 1998. Tätä albumia pidetään yleisesti ensimmäisenä suomalaisen kristillisen metallin julkaistuna kokopitkänä albumina.

Oil

Oilista (2001) oli tarkoitus tulla coverialbumi. Kyseinen albumi on äänitetty livenä studiossa. Albumilla on bonusraita, joka on Art For the Ears Webzinen haastatteleman Barkin' Bennyn mukaan epäonnistunut äänitysyritys kappaleesta nimeltään Pepperpot. Barkin' Benny kertoo haastattelussa, että levylle päätyi ainoastaan biisin alku, koska tuottaja ei suostunut julkaisemaan kappaleen loppuosaa.

Hardbiter's Inn

Hardbiter's Inn on DEDin toistaiseksi viimeisin albumi ja sen julkaisi Just Records.
Manu Dibango

Manu Dibango (s. 12. joulukuuta 1933) on kamerunilainen muusikko. Hän pääasiassa laulaa ja soittaa saksofonia. Dibango on esittänyt monenlaista musiikkia. Hänen tunnetuin kappaleensa Soul Makossa  vuodelta 1972 oli ensimmäisiä disco-tyylisiä kappaleita. Manu Dibango on tehnyt yhteistyötä muun muassa nigerialaisen muusikon Fela Kutin kanssa, ja häntä voi pitää yhtenä afrikkalaisen etnomusiikin uranuurtajista. Hän on yhdistänyt kansanperinnettä ja nykyaikaista populaarimusiikkia.
Dibango luetaan kuuluvaksi yabassikansaan, joskin hänen äitinsä oli duala.
Project Gotham Racing 4

Vastaanotto

Peli on saanut V2.fi:n arvostelussa 4,5/5 tähteä.
Rakkauden kaksoiskäsky

Rakkauden kaksoiskäsky on kristillinen termi, jolla tarkoitetaan Jeesuksen Matteuksen ja Markuksen evankeliumeissa esittämää käskyä rakastaa Jumalaa yli kaiken ja lähimmäistä kuin omaa itseä. Kokonaisuudessaan raamatunkohta kuuluu 
»Kun fariseukset kuulivat, että Jeesus oli tukkinut saddukeuksilta suun, he kokoontuivat neuvonpitoon. Sitten yksi heistä, joka oli lainopettaja, kysyi Jeesukselta pannakseen hänet koetukselle: "Opettaja, mikä on lain suurin käsky?" Jeesus vastasi: "Rakasta Herraa, Jumalaasi, koko sydämestäsi, koko sielustasi ja mielestäsi. Tämä on käskyistä suurin ja tärkein. Toinen yhtä tärkeä on tämä: Rakasta lähimmäistäsi niin kuin itseäsi. Näiden kahden käskyn varassa ovat laki ja profeetat.» 
Jeesuksen ensimmäinen käsky on Viidennestä Mooseksen kirjasta, toinen Kolmannesta Mooseksen kirjasta. Käskyn katsotaan useimmissa kristinuskon muodoissa muodostavan kristillisen etiikan perustan.
Boris Stürmer

Boris Vladimirovitš Stürmer (ven. Борис Владимирович Штюрмер, Štjurmer; 28. heinäkuuta (J: 16. heinäkuuta) 1848 – 2. syyskuuta (J: 20. elokuuta) 1917 Pietari) oli venäläinen virkamies, joka toimi Venäjän pää-, ulko- ja sisäministerinä ensimmäisen maailmansodan aikana vuonna 1916.
Stürmer aloitti virkauransa vuonna 1872 Venäjän oikeusministeriöstä, josta hän siirtyi myöhemmin hoviministeriöön. Vuodesta 1892 hän toimi kuvernöörinä Tverissä, Novgorodissa sekä Jaroslavlissa. Hän sai 1888 kamariherran ja 1896 hovimestarin arvon. Stürmer nimitettiin 1902 sisäministeriön osastopäälliköksi ja hänestä tuli sisäministeri Vjatšeslav von Plehwen läheinen apulainen. Plehwen murhan (1904) jälkeen Stürmer vetäytyi pitkäksi aikaa aktiivisesta viranhoidosta ja toimi valtakunnanneuvoston jäsenenä.
Suhteellisen vähän tunnettu Stürmer nimitettiin Venäjän pääministeriksi 2. helmikuuta 1916 keisarinna Aleksandran ja munkki Rasputinin tuella, joista hän oli koko virkakautensa ajan riippuvainen. Keisari Nikolai II johti sodankäyntiä rintaman lähellä ja oli sivussa hallitustoimista. Maaliskuussa Stürmer sai hoidettavakseen samanaikaisesi myös sisäministerin ja heinäkuussa vielä ulkoministerinkin tehtävät. Venäjä kärsi tuolloin inflaatiosta sekä elintarvikepulasta. Stürmerillä ei ollut omaa selkeää linjaa pääministerinä ja häntä on pidetty epäpätevänä tehtäviinsä. Häntä epäiltiin myös saksalaismieliseksi ja marraskuussa 1916 kokoontunut duuma esitti avoimesti syytöksiä häntä vastaan. Kadettipuolueen johtaja Pavel Miljukov syytti Stürmeria valtiosalaisuuksien paljastamisesta viholliselle ja Rasputinin kaltaisten ”pimeiden voimien” myötäilystä. Stürmer menetetti nyt myös keisarinnan ja Rasputinin tuen ja erosi lopulta tehtävistään 23. (10.) marraskuuta.
Helmikuun vallankumouksen jälkeen väliaikainen hallitus pidätti Stürmerin ja hänet vangittiin Pietari-Paavalin linnoitukseen. Häntä vastaan valmisteltiin oikeudenkäyntiä valtiopetoksesta, mutta hän kuoli vankeudessa ennen kuin prosessia ehdittiin aloittaa.
Ponte Sant’Angelo

Ponte Sant’Angelo (suom. Pyhän enkelin silta) tai Pons Aelius on Roomassa sijaitseva antiikinaikainen silta, joka ylittää Tiberjoen Ponten kaupungiosasta Borgoon.

Historia

Silta rakennettiin vuonna 134 arkkitehti Demetrianuksen suunnitelman mukaan osaksi Hadrianuksen mausoleumia, nykyistä Castel Sant’Angelon linnoitusta. 
Keskiajalla Ponte Sant’Angelo tunnettiin nimellä Pons S. Petri, ja se oli kaupungin neljästä toimivasta sillasta ainoa, joka johti Vatikaaniin ja Pietarinkirkkoon. Reitti oli Pyhän Pietarin haudalle matkustavien pyhiinvaeltajien suosima. Vuonna 1450 sillalla tapahtui tuhoisa onnettomuus, kun ihmiset tungeksivat sillalla ja sen kaide sortui. Toistasataa ihmistä sai surmansa. 
Vuonna 1527 Klemens VII pystytti sillalle Pyhän Pietarin ja Paavalin patsaat, ja 1669–1671 Klemens IX lisäsi enkeliveistokset, joiden tekoon osallistui Gian Lorenzo Bernini. 
Alun perin sillassa oli viisi pientä sivuholvia ja kolme suurta keskikaarta, ja sillan ajorata vietti päistään 15 astetta kohti rantapengertä. 1892 Tiberin pengertämistöiden yhteydessä sillan kolme läntisintä ja kaksi itäisintä holvikaarta yhdistettiin ja rakennettiin uudelleen keskimmäisten kaarten mukaisiksi. Nykyään silta on ainoastaan jalankulkijoiden käytössä.

Arkkitehtuuri

Ponte Sant’Angelo on tehty travertiinista ja peperiinoksi kutsutusta tuffista. Ajoradan leveys on 10,95 metriä, sillan pituus 135 metriä, korkeus 7 metriä ja kaarien jänneväli 18 metriä. Sillan kaiteiden välisillä jalustoilla on kymmenen patsasta, jotka esittävät apostoleja ja enkeleitä, joista kaksi veisti Bernini. Nykyään sillalla on vain patsaiden kopiot, sillä alkuperäiset on siirretty S. Andrea delle Fratten kirkkoon. Alun perin sillan ajorampin suulla oli vartiotornit, jotka purettiin Nikolaus V:n aikana sattuneen onnettomuuden jälkeen.
Maurice White

Maurice White (19. joulukuuta 1941 Memphis, Tennessee, Yhdysvallat – 3. helmikuuta 2016) oli yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä sekä Earth, Wind & Fire -yhtyeen perustaja ja johtohahmo. 
White perusti yhtyeen kierrettyään Santanan, Weather Reportin ja Uriah Heepin mukana. Hän halusi perustaa kunnianhimoisen yhtyeen, joka olisi riippumaton ihonvärin, kulttuurin ja luokittelun rajoista. White teki myös sooloalbumeja.
Healing Rooms Finland

Healing Rooms Finland ry on tunnustuskuntiin sitoutumaton uuskarismaattinen yhteiskristillinen yhdistys, joka perustettiin vuonna 2006. Toiminnanjohtaja on Markku Laitinen.

Toiminta-alue

Espoo, Helsinki, Lieto, Nurmijärvi, Salo, Tampere, Vääksy, Vantaa, Seinäjoki, Hämeenlinna, Kouvola, Jämsä, Lappeenranta, Lapua, Turku

Historia

Ensimmäinen Healing Room aloitti toimintansa Espoon Leppävaarassa Albergan kartanossa heti perustamisvuonna. Healing Room on seurakuntien yhteinen palvelumuoto, jossa rukoillaan parantumisen puolesta. Healing Room ei ole seurakunta, vaan toiminnassa mukana olevia kannustetaan palvelemaan myös heidän omissa kotiseurakunnissaan.
Taustana toiminnalle on John G. Laken aloittama Healing Room toiminta Yhdysvalloissa vuonna 1915. Toiminta lopahti 1930-luvulla, mutta 1990-luvulla se elvytettiin uudelleen aktiiviseksi. Healing Rooms Finland ry kuuluu International Association of Healing Rooms'iin (IAHR), joka on apostolinen järjestö. IAHR:n näkynä on, että Healing Room rukouspalvelua syntyy jokaiseen kansakuntaan ja jokaiseen kaupunkiin.

Toiminta-ajatus ja visio

Rukousklinikalla koulutetut rukoilijat rukoilevat parantumisen puolesta. Seurakuntien yhteiset palvelutiimit koostuvat Healing Room -työhön koulutetuista, seurakunnan valtuuttamista vapaaehtoisista. Tiimin jäsenet koulutetaan ja haastatellaan ennen palvelutehtävän aloittamista. Jokaisessa palvelutiimissä on kolme henkilöä.
Healing Rooms Finland ry on Suomen Healing Rooms -rukousklinikoiden katto-organisaatio, joka tavoitteena on mahdollistaa Healing Rooms -toiminta eri puolella Suomea ja uusien Healing Room -klinikoiden synnyttäminen näyn pohjalta Suomessa jokaiseen kaupunkiin ja mahdollisesti myös Suomen lähialueille.
Jeff Glass

Seurajoukkueissa

Ennen ammattilaisuraansa Glass pelasi yhden kauden AJHL:n Crowsnest Pass Timberwolvesissa sekä kolme kautta WHL:n Kootenay Icessa. Hänet palkittiin vuonna 2005, viimeisen juniorikautensa jälkeen sekä WHL:n että juniorisarjojen kattojärjestö CHL:n parhaan maalivahdin palkinnoilla (Del Wilson Trophy ja CHL Goaltender of the Year), minkä lisäksi hänet nimettiin molempien tähdistökentällisiin. Hän pelasi viimeisellä WHL-kaudellaan 51 runkosarjaottelua ja saavutti päästettyjen maalien keskiarvon 1,76 sekä torjuntaprosentin 93,2, jotka molemmat ovat Kootenayn seuraennätyksiä.
Syyskuussa 2005 Glass teki kolmivuotisen tulokassopimuksen hänet varaustilaisuuden 2004 kolmannella kierroksella varanneen NHL-seura Ottawa Senatorsin kanssa. Hän pelasi ensimmäisellä ammattilaiskaudellaan kuusi ottelua Ottawan AHL-farmijoukkueessa Binghamton Senatorsissa sekä 39 runkosarja- ja kolme pudotuspeliottelua ECHL:n Charlotte Checkersissä. Vuodesta 2006 alkaen hän pelasi kolme kautta vakituisesti AHL:ssä saamatta kuitenkaan näytönpaikkaa NHL:ssä.
Vuosina 2009–2012 Glass pelasi kazakstanilaisseura Barys Astanassa KHL:ssä. Kaudella 2009–2010 hän oli joukkueensa eniten otteluita pelannut maalivahti ennen Aleksei Kuznetsovia, kausilla 2010–2011 ja 2011–2012 puolestaan toiseksi eniten otteluita pelannut Vitali Jeremejevin jälkeen. Kaudeksi 2012–2013 hän teki sopimuksen samassa liigassa pelaavan venäläisseura Sibir Novosibirskin kanssa. Hän oli tuolla kaudella joukkueensa ykkösmaalivahti ja sai runkosarjassa torjuntaprosentikseen 93,3 sekä päästettyjen maalien keskiarvokseen 2,02, molemmat ammattilaisuransa parhaita lukemia.
Toukokuussa 2013 Glass siirtyi KHL-seura Spartak Moskovaan. Hän toimi Spartakin ykkösmaalivahtina tammikuuhun 2014, jolloin talousvaikeuksiin ajautunut seura myi hänet TsSKA Moskovaan. Kauden 2014–2015 Glass pelasi Lada Toljattissa. Hän pelasi kauden aikana 14 ottelua, vähemmän kuin millään muulla kaudella ammattilaisuransa aikana. Kaudeksi 2015–2016 hän siirtyi Dinamo Minskiin.

Maajoukkueessa

Glass edusti Kanadan alle 20-vuotiaiden maajoukkuetta yksissä nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa, vuonna 2005. Hän pelasi turnauksessa viisi ottelua ja oli voittamassa nuorten MM-kultaa. Kanadan A-maajoukkueessa Glass ei ole pelannut.
Hirvensalon Heitto

Hirvensalon Heitto on Hirvensalossa toimiva urheiluseura. Seura on perustettu vuonna 1926 jatkamaan aiemmin paikallisen työväenyhdistyksen alaisena toimineen Sorron Veikkojen toimintaa. Työväen Urheiluliiton jäseneksi se hyväksyttiin vuotta myöhemmin. Alkuperäisinä lajeina seuralla olivat voimistelu, yleisurheilu, hiihto ja nyrkkeily.
Seura lakkautettiin vuonna 1931 kommunistisena järjestönä. Ajatus omasta seurasta jäi kuitenkin edelleen itämään ja seura perustettiinkin uudelleen loppuvuodesta 1944. Seuraavana vuonna toimintansa aloittivat urheilujaoston alaisuudessa jalkapallo, yleisurheilu, hiihto ja nyrkkeily. 1970-luvulta lähtien seuran päälajeina olivat jalkapallo ja suunnistus. Nykyisin seura on paljolti keskittynyt kuntoliikunnan järjestämiseen, mutta sen riveissä voi silti harrastaa kilpailumielessä jalkapalloa, suunnistusta ja salibandya. Hirvensalon Heiton jalkapallojaosto pelaa kaudella 2016 Turun Piirin Nelosessa.

Jalkapallojaosto

Hirvensalon Heiton jalkapallojaosto herätettiin henkiin vuonna 2006, kun seura ilmoittautui Turun piirin Kutoseen. Tätä ennen Heitolla oli ollut vilkasta junioritoimintaa, ja miesten uusi edustusjoukkue koostuikin suurilta osin omista kasvateista. Joukkue pelasi vuosina 2007-2010 Turun piirin Kutosen ylälohkossa, mutta ei onnistunut nostamaan sarjatasoa. Vuonna 2011 astui voimaan uusi sarjajärjestelmä, jossa syksyn tasolohkot poistettiin ja koko kausi pelattiin kolmessa eri lohkossa. Heitto voitti oman lohkonsa näytöstyyliin, häviten vain kaksi ottelua koko kauden aikana. Näin varmistui myös joukkueen nousu 5. divisioonaan.
Tamiya

Tamiya Corporation on japanilainen pienoismallien ja radio-ohjattavien autojen valmistaja. Shunsaku Tamiya perusti yhtiön 1960-luvulla Shizuokassa. Tamiya on tunnettu malliensa korkeasta laadusta ja tarkoista yksityiskohdista. Tamiya vakiinnutti mittakaavan 1:35 sotilasajoneuvojen pienoismallien yleisimmäksi kokoluokaksi. Tamiya valmistaa myös maaliruiskuja, kompressoreita sekä muita pienoismallitarvikkeita.
CIHEC

CIHEC on lyhenne sanoista Commission Internationale d'Histoire et d'Etudes du Christianisme. Se on vuonna 1952 perustettu kansainvälinen kattojärjestö kirkkohistorian alalla työskenteleville kansallisille tieteellisille seuroille ja kirkkohistorioitsijoille. Järjestöllä on kansalliset komissiot yli 30 maassa. Sen nykyinen puheenjohtaja on espanjalainen professori Anton M. Pazos ja sihteeri dosentti Mikko Ketola Helsingin yliopistosta. Suomen kansalliskomission johtaja on Helsingin yliopiston teologisen tiedekunnan dekaani, professori Aila Lauha. Suomen kirkkohistoriallinen seura on CIHEC:n jäsen. CIHEC järjestää konferensseja ja symposiumeja yhteistyössä muiden tahojen kanssa. Sen vuosikokous on touko-kesäkuun vaihteessa. Viimeiset vuosikokoukset ovat olleet Tel Avivissa (2011), Helsingissä (2010) ja Ljubljanassa (2009). Vuoden 2012 vuosikokouksen pitopaikka on Tartto.
Numeerinen etuliite

Numeeriset etuliitteet ovat pääasiassa kreikan-, osittain myös latinankielisistä lukusanoista johtuvia etuliitteitä, jotka esiintyvät useissa tieteellisissä termeissä. 
Numeerisia etuliitteitä käytetään muun muassa kemiallisten yhdisteiden systemaattisissa nimissä, joissa niillä ilmoitetaan, kuinka monta jonkin alkuaineen atomia tai jotakin atomiryhmää yhdisteen molekyylissä on.  IUPAC-nimeämiskäytäntö pohjautuu pitkälti kreikkalaisten numeeristen etuliitteiden käyttöön.
Numeeriset etuliitteet esiintyvät myös geometrian termeissä, joissa ne ilmoittavat monikulmion sivujen tai monitahokkaan sivutahkojen lukumäärän. Monissa kielissä esimerkiksi viisikulmiosta käytetään kreikkalaisperäistä termiä pentagon ja kuusikulmiosta hexagon. Suomessa nämä termit on kuitenkin korvattu omakielisillä käännöslainoilla, mutta suomessakin etuliitteet esiintyvät monitahokkaiden nimissä kuten tetraedri, oktaedri, dodekaedri ja ikosaedri.
Kreikan kielen lukusanoista johtuvat myös SI-järjestelmän kerrannaisyksiköiden etuliitteet deka, hehto ja kilo. Sen sijaan perusyksikön pienempiä osia tarkoittavat desi, sentti ja milli johtuvat latinan lukusanoista.
Gina Gershon

Ura

Gershonin ensimmäisiä elokuvaesiintymisiä oli vuoden 1981 Beatlemania, jossa hän oli lähinnä pienessä roolissa. Ensimmäinen merkittävä rooli, jossa hän pääsi näyttelemään yhtä kolmesta pääroolista, oli vuonna 1990 elokuvassa Voodoo Dawn. Gershon on myös näytellyt elokuvissa Punainen vaara, Katujen laki ja Face/Off – kahdet kasvot sekä muutamassa Melrose Place -televisiosarjan jaksoissa vuonna 1993. Gershon on myös tehnyt äänirooleja animaatioihin, kuten Family Guy, American Dad! ja The Batman.
Olof Ojala

Olof Edvinson Ojala (5. lokakuuta 1919 – 27. heinäkuuta 1977) toimi sosiaaliministerinä Lehdon virkamieshallituksessa vuosina 1963–1964.
Ojala oli koulutukseltaan lakimies ja arvoltaan varatuomari. Hän toimi sosiaali- ja terveysministeriön osastopäällikkönä 1948–1972 ja tapaturmaviraston ylijohtajana 1972–1977