google/wiki40b huggingface dataset:
Parika järv

Maantietoa

Järvi sijaitsee Parika raban kaakkoiskulmassa sen suoidensuojelualueella. Siellä sijaitsee neljä muutakin järveä, jotka saatetaan merkitä kuuluvaksi Parika järveen tai sitten mainitaan, että järvi on jakautunut osiin. Tähän viittaa eri arviot järven pinta-alasta, jotka vaihtelevat suuresti arvojen 55–120 hehtaarin välillä. Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on noin metri ja sen suurin syvyys on 3,2 metriä. Matalan järven laajuus riippuu suuresti sen vesitilanteesta. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,00063 km³ eli 0,63 miljoonaa m³ . Sen pinta-ala on yleensä noin 63 hehtaaria ja se on keskimäärin 2,6 kilometriä pitkä ja 1,0 kilometriä leveä. Järven valuma-alueen laajuus on 11,6 km² ja se saa pääosan vedestänsä suoalueelta. Sen laskuoja on Adula oja, jota kutsutaan myös nimellä Piduli oja. Se yhtyy muutaman kilometrin jälkeen Tänassilma jõgeen, joka laskee Võrtsjärveen Oiun kylässä. Järven rantaviivan pituus on 6,5 kilometriä. Järven itäpuolella sijaitsee Parikan kylä ja sen kaakkoispuolelta kulkee Viljandista alkava ja Kolga-Jaanin kautta kulkeva maantie 51.
Nigel Pennick

Elämä

Pennick eli suurimman osan lapsuudestaan sodanjälkeisessä Lontoossa. Hän on matkustanut laajalti Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa tutkien, luennoiden ja ohjaten työpajoja sekä luoden alttareita ja labyrintteja.
Hän on perustanut Institute of Geomantic Research -opiston ja kirjan kustantamon Library of the European Traditions.

Tieteellinen ura

Pennick on opiskellut biologiaa. 15 vuoden ajan hän oli levien taksonomiaan tutkija valtion tutkimuslaitoksessa Cambridgessa. Tämän aikana hän julkaisi 29 tieteellistä artikkelia valtamerien mikro-organismien utrastruktuurista ja taksonomiasta, joihin kuuluu kahdeksan ennen tuntematonta levää ja alkueläintä. Tämän jälkeen hän siirtyi kirjailijaksi ja kuvittajaksi.

Kirjalliset julkaisut

Seuraavassa on luettelo Pennickin teoksista.
Florestan I

Aika Monacon ruhtinaana

Florestan ei ollut valmis ottamaan ruhtinaan asemaa. Hän oli ollut aikaisemmin näyttelijänä pariisilaisessa teatterissa, Théâtre de l'Ambigu-Comiquessa, eikä hänellä ollut kokemusta eikä koulutusta johtaa ruhtinaskuntaa. Todellinen valta olikin hänen vaimollaan, näyttelijä Maria Caroline Gibert de Lametzilla. Pariskunta oli vihitty 27. marraskuuta 1816.
Monaco oli vaikeassa taloudellisessa tilanteessa, joka johtui Wienin kongressin määräyksestä siirtää Monaco Ranskan alaisuudesta Sardinian kuningaskunnan protektoraatiksi, ja tämä aiheutti poliittisia levottomuuksia ja jännitteitä kansan keskuudessa. Yritellessään rauhoitella levottomuuksia ruhtinaspari yritti tehdä demokraattisia uudistuksia tarjoamalla kahta eri perustuslakia, mutta niitä ei hyväksytty. Erityisesti Mentonin kaupungin väestö oli kaikkia uudistuksia vastaan. Uudistusyritysten epäonnistuttua Florestan I ilmoitti olevansa valmis luopumaan vallasta poikansa Kaarle III:n hyväksi.
Tämä tapahtui kuitenkin liian myöhään – vuoden 1848 tapahtumien innoittamana Mentonin ja Roquebrunen kaupungit nousivat kapinaan ja julistivat olevansa riippumattomia Monacosta. Kaupunkien väestö olisi halunnut, että kaupungit liitettäisiin suoraan Sardinian kuningaskuntaan. Näin ei tapahtunut, vaan kaupungeissa vallitsi poliittinen epävarmuus, kunnes Kaarle III luovutti ne Ranskalle 1861.

Kuolema ja perintö

Florestanin ponnistuksista huolimatta hänen kuollessaan 1856 Monacolla oli hyvin heikot tulevaisuudennäkymät ja pienen ruhtinaskunnan taloudellinen tilanne oli hyvin heikko.

Lapset

Florestan I ja Maria Gibert de Lametz saivat kaksi lasta, joista poika Prinssi Kaarle III (1818-1889) oli seuraava Monacon ruhtinas ja tytär Florestine Gabrielle Antoinette Grimaldi (22. lokakuuta 1833 Fontenay – 24. huhtikuuta 1897 Stuttgart) avioitui Urachin herttuan Wilhelmin kanssa 15. helmikuuta 1863. Heidän poikansa, myös Wilhelm, tavoitteli myöhemmin Monacon kruunua. Hän oli myös muutaman kuukauden ajan Liettuan kuningas Mindaugas II.
Andrew File System

Andrew File System (AFS) on Carnegie Mellon -yliopistossa kehitetty hajautettu levyjärjestelmä.
IBM on julkaissut avoimen version OpenAFS.
OpenAFS on saatavilla useille Unix-kaltaisille järjestelmille sekä Linux, Mac OS X ja Microsoft Windows alustoille.
AFS on vaikuttanut muun muassa Coda-tiedostojärjestelmän kehitykseen.
Teräskannus

Tuotanto

Teräskannuksen käsikirjoituksen laativat Sam Rolfe ja Harold Jack Bloom. Bronisław Kaper sävelsi elokuvan musiikin ja William C. Mellor toimi kuvaajana. Teräskannus kuvattiin Technicolor-menetelmällä Coloradon Kalliovuorilla, San Juan Mountainsilla ja Durangon kaupungissa sekä Kalifornian Lone Pinessa vuonna 1952.
50-vuotias Millard Mitchell kuoli keuhkosyöpään lokakuussa 1953 pian elokuvan jälkeen. Teräskannus jäi hänen toiseksi viimeiseksi elokuvaksi.

Julkaisu ja vastaanotto

Teräskannus sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 1. helmikuuta vuonna 1953. Coloradon Denverissä elokuva sai ensi-illan 6. helmikuuta. Suomessa elokuva julkaistiin 1. tammikuuta vuonna 1954. Tuotantoyhtiönä toiminut Metro-Goldwyn-Mayer jakeli myös elokuvan.
Teräskannus oli ilmestyessään erittäin tuottoisa lippuluukuilla. Elokuva oli sekä taloudellinen että kriittinen menestys. Käsikirjoittajat Sam Rolfe ja Harold Jack Bloom olivat ehdokkaina parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscar-palkintoon vuonna 1954. Vielä vuosia julkaisunsa jälkeen Teräskannus on saavuttanut jatkuvaa menestystä ja ylistystä kriitikoilta. Leonard Maltin on ylistänyt Teräskannusta "yhdeksi parhaimmista westerneistä mitä on koskaan tehty."
Vuonna 1997 Teräskannus valittiin "kulttuurisesti, historiallisesti tai esteettisesti merkittävänä" elokuvana säilytettäväksi Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Film Registryssä.
Elokuvalla on Rotten Tomatoes -sivustolla 100 prosentin "tuore" arvosana, joka perustuu 11:een arvosteluun.
Teräskannus julkaistiin DVD:lle Yhdysvalloissa 15. elokuuta vuonna 2006.
Pekka Tarkka

Pekka Sakari Tarkka (s. 4. joulukuuta 1934 Helsinki) on suomalainen kirjallisuudentutkija, kääntäjä, filosofian tohtori, Helsingin Sanomien entinen kirjallisuuskriitikko ja kulttuurijournalisti. Hän on kirjoittanut paljon Pentti Saarikoskea käsitteleviä teoksia ja toimittanut tämän kirjoja. Hän on myös tutkinut Joel Lehtosta, Paavo Rintalaa, Hannu Salamaa ja Jouko Tyyriä. Hän toimi Helsingin Sanomien kulttuuriosaston päällikkönä vuosina 1985−1989.
Pekka Tarkka valitsi Finlandia-palkinnon saajakirjan vuonna 2008. Palkinnon sai Sofi Oksanen kirjallaan Puhdistus.
Pekka Tarkka on naimisissa kääntäjä Hanna Tarkan kanssa. Aikaisemmin Pekka Tarkka on ollut naimisissa muun muassa kirjallisuustieteilijä Auli Viikarin kanssa (1958–1970) ja kustantaja Leena Majanderin (nyk. Majander-Reenpää) kanssa (1983–1991).
Tarkan veli on historiantutkija ja entinen kansanedustaja Jukka Tarkka. Heidän isänsä oli Suomen Setlementtiliiton pitkäaikainen pääsihteeri Topi Tarkka ja isoisänsä Setlementtiliiton perustajiin kuulunut Sigfrid Sirenius.
Van Heflin

Emmett (E)van Heflin Jr. (13. joulukuuta 1910 – 23. heinäkuuta 1971) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Oklahomassa syntyneellä Heflinillä oli irlantilaisia ja ranskalaisia sukujuuria. Hän opiskeli Oklahoman yliopistolla, ja hänen sisarensa oli näyttelijä Frances Heflin. 
Heflinin näyttelijänura alkoi Broadwaylla 1930-luvulla. Hän sai pian kuitenkin kiinnityksen RKO Picturesille ja teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1936. Hänelle myönnettiin vuonna 1942 parhaan miessivuosan Oscar-palkinto roolista elokuvassa Väärin eletty vapaus. Myöhempien elokuvien joukkoon lukeutuvat Paholaisnainen (1946) ja Mieletön rakkaus (1947).
Heflinin viimeinen suurempi rooli oli elokuvassa Kiitorata vuonna 1970. Näyttelijällä on kaksi tähteä Hollywood Walk of Famella. 
Heflin sai vakavan sydäninfarktin 6. heinäkuuta 1971. Hän kuoli parin viikon kuluttua sairaalassa palaamatta tajuihinsa.
Ferdinand II (Portugali)

Ferdinand II (alkujaan Ferdinand August Franz Anton von Sachsen-Coburg-Gotha; 29. lokakuuta 1816 Wien, Itävalta – 15. joulukuuta 1885 Lissabon, Portugali) oli Portugalin kuningatar Maria II:n toinen aviomies ja maan kuningaspuoliso sekä kanssahallitsija vuosina 1837–1853 ja sijaishallitsija poikansa Pietari V:n alaikäisyyden aikana 1853–1855. Hänestä polveutui Portugalin viimeiseksi jäänyt hallitsijasuku Saksi-Coburg-Gotha.
Ferdinand II:n isä oli saksalainen Saksi-Coburg-Saalfeldin ruhtinas Ferdinand. Ferdinand oli Ison-Britannian prinssipuoliso Albertin serkku. Ferdinand nai Portugalin hallitsijan Maria II:n 19-vuotiaana tammikuussa 1836. Marian ensimmäinen aviomies oli kuollut kymmenen kuukautta aiemmin vain kahden kuukauden avioliiton jälkeen. Ferdinandin ja Marian ensimmäisen pojan Pedron (Pietari) syntymän jälkeen Ferdinand julistettiin 16. syyskuuta 1837 kuninkaaksi nimellä Ferdinand II. Marian kuoltua lapsivuoteeseen 15. marraskuuta 1853 alaikäisestä Pietari V:stä tuli kuningas ja Ferdinandista hänen sijaishallitsijansa. Hän luopui vallasta poikansa tultua täysi-ikäiseksi 16. syyskuuta 1855.
Ferdinand II saavutti saksalaisesta syntyperästään huolimatta Portugalissa kansan suosion. Hänet tunnettiin varsinkin taide-elämän suosijana. Muutoin Marian ja Ferdinandin hallitsijakautta kuitenkin leimasi ajoittain sisällissodaksi muuttunut valtataistelu demokraattisempaa hallintoa vaatineiden niin sanottujen syyskuulaisten ja vanhoillisten sotilasjohtajien välillä. Pietari V:n kuoltua vuonna 1861 lapsettomana Portugalin kuninkaaksi tuli Ferdinand II:n ja Maria II:n nuorempi poika Ludvig I.
Ferdinand meni vuonna 1869 uudelleen naimisiin Elise Henslerin kanssa, jolle annettiin samalla Edlan kreivittären arvo. Espanjan vallankumouksen jälkeen Ferdinandille ehdotettiin Espanjan kruunua, mutta hän kieltäytyi siitä.
Kalle Meriläinen

Kalle Emil Meriläinen (11. joulukuuta 1895 Kajaani – 21. syyskuuta 1938 Petroskoi) oli myymälänhoitaja ja sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustaja.
Kansakoulun käynyt Meriläinen toimi Kajaanin osuuskaupan myymälänhoitajana. Hän oli kansanedustajana vuosina 1929–1930 edustaen Oulun läänin eteläistä vaalipiiriä. Meriläinen toimi myös Kajaanin kaupunginvaltuuston puheenjohtajana.
Vuonna 1930 Lapuan liikkeen edustajat kyyditsivät Meriläisen Neuvostoliittoon. Hän toimi Neuvosto-Karjalassa kalkkikivilouhimon työnjohtajana vuonna 1932 ja Tunkuan piirin kauppaosaston varastonjohtajana vuonna 1933. Viimeinen työpaikka oli mekaanikkona Lohijärven autovarikolla. Meriläinen pidätettiin Stalinin puhdistusten aikana, tuomittiin kuolemaan syytettynä vastavallankumouksellisesta toiminnasta ja ammuttiin Petroskoin lähellä. Hänet todettiin syyttömäksi vuonna 1989.
Volvo BM

Volvo BM AB oli Volvon omistama maanrakennuskoneita ja traktoreita valmistanut ruotsalainen yhtiö, jonka aiempi nimi oli AB Bolinder-Munktell.

Bolinder-Munktell

Teknikko Johan Theofron Munktell perusti vuonna 1832 konepajan Eskilstunaan. Se aloitti toimintansa vuonna 1832 nimellä Eskilstuna Mekaniska Werkstad. Aluksi se valmisti höyrykoneita. Munktell rakensi ensimmäisen puolidieselmoottorinsa vuonna 1905. Munktellin ensimmäinen traktori valmistui vuonna 1913 ja tuotanto laajeni nopeasti. 
Hiukan myöhemmin vuonna 1844 Jean ja Carl Gerhard Bolinder perustivat konepajan ja valimon Tukholmaan. Sen nimeksi tuli J & C G Bolinder. Veljeksistä Jean oli ollut samanlaisessa teknikko-opissa kuin Munktell, ja Carl oli harjoitellut eri valimoissa Ruotsissa. Bolinderin tehdas tuli tunnetuksi etenkin moottoreistaan: vuonna 1893 esitelty nelitahtinen ottomoottori oli ensimmäinen Ruotsissa rakennettu tämäntyyppinen moottori. Puolidieselmoottori muodostui kuitenkin Bolinderin menestystuotteeksi. 1920-luvulla Bolinderin osuus kaikista maailman kalastusalusten moottoreista oli noin 80 %.
1930-luvun lamavuosina Handelsbanken järjesti Munktellin yrityksen ja J & C G Bolinderin konepajan yhteen (1932). Näin syntyi AB Bolinder-Munktell, jota on kutsuttu BM:ksi. Sen koko teollinen toiminta keskitettiin Eskilstunaan. Munktellin moottorien valmistus lopetettiin ja tuotannossa keskityttiin ainoastaan Bolinderin hyvämaineisiin moottoreihin. BM-traktori syntyi siten, että Munktellin traktorialustaan vaihdettiin Bolinder-moottori.

Volvo BM ja Volvo BM Valmet

SKF-kuulalaakeritehtalla Göteborgissa oli suuri osuus Volvon perustamiseen. Kaupallisen koulutuksen saanut Assar Gabrielsson tuli töihin SKF:lle vuonna 1916. Myyntimatkoillaan hän huomasi, että ruotsalaisilla tuotteilla oli kysyntää. Gabrielsson tapasi vuonna 1924 insinööri Gustaf Larsonin, joka oli hankkinut kokemusta autoteollisuudesta ulkomailla. He päättivät toteuttaa ajatuksen ruotsalaisesta henkilöautosta yhdessä. AB Volvo -autoyhtiö perustettiin vuonna 1927 SKF:n tukemana. SKF oli jo aikaisemmin rekisteröinyt laakereille nimen Volvo, joka otettiin autotehtaan käyttöön. Volvon ostettua Bolinder-Munktellin vuonna 1950 yhtiön nimeksi muutettiin Volvo BM. Vuonna 1979 Volvo BM myi traktorivalmistuksensa Valmet Oy:lle, minkä jälkeen Valmet käytti valmistamilleen traktoreille viiden vuoden ajan tuotemerkkiä Volvo BM Valmet. Vuosina 1966-68 koottiin muutamia satoja Volvo BM traktoreita Suomen markkinoita varten Porvoossa, Fiskarsin tehtaalla.
Volvo BM:n nimeksi tuli myöhemmin VME Group ja sen jälkeen Volvo Construction Equipment, millä nimellä yhtiö toimii edelleen osana Volvo-konsernia.
Craig Wolanin

Ura

Wolanin aloitti NHL-uransa vuonna 1985 New Jersey Devilsissä, joka varasi hänet saman vuoden varaustilaisuuden ensimmäisen kierroksen kolmannella vuorolla. Tätä ennen hän oli pelannut muun muassa Kitchener Rangersissä juniorisarja OHL:ssä. Hänen paras kautensa Devilsissä oli kausi 1987–1988, jolla hän ylsi NHL-vuosiensa parhaaseen pistemäärään (31 tehopistettä, kuusi maalia ja 25 syöttöpistettä, 78:ssa runkosarjaottelussa). Kausi oli myös ainoa, jolla Devils pääsi pudotuspeleihin hänen siellä pelatessaan. Maaliskuussa 1990 hän siirtyi Quebec Nordiquesiin osana pelaajakauppaa, jossa Devils hankki Peter Šťastnýn.
Vuonna 1995 Nordiquesista tuli Colorado Avalanche ja Wolanin oli voittamassa joukkueessa Stanley Cupia kaudella 1995–1996. Heinäkuussa 1996 hän siirtyi Tampa Bay Lightningiin vaihdossa toisen kierroksen varausvuoroon ja tammikuussa 1997 Toronto Maple Leafsiin vaihdossa kolmannen kierroksen varausvuoroon. Hänen viimeiseksi NHL-kaudekseen jäi kausi 1997–1998, jolla hän pystyi pelaamaan vain kymmenen ottelua polvivamman vuoksi. Tämän jälkeen hän pelasi vielä Detroit Vipersissa IHL:ssä vuonna 1999.
Wolanin pelasi 13 kautta kestäneellä NHL-urallaan 695 runkosarjaottelua ja teki niissä 173 tehopistettä, 40 maalia ja 133 syöttöpistettä. Pudotuspeliotteluja hän pelasi 35 ja teki niissä kymmenen tehopistettä, neljä maalia ja kuusi syöttöpistettä.
Wolanin edusti maataan vuosien 1991 ja 1994 jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa, vuoden 1991 Kanada-cupissa sekä vuoden 1987 jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa.
Japanilainen koulupuku

Japanilaisia koulupukuja (jap. 学生服, gakuseifuku, kirj. oppilaspuku) käytetään lähes kaikissa japanilaisissa kouluissa, sekä julkisissa että yksityisissä. Usein alakoulun luokilla ei kuitenkaan käytetä vielä koulupukua. Puvut ovat saaneet vaikutteita eurooppalaisista laivaston univormuista ja myöhemmin länsimaisista koulupuvuista. 
Tyttöjen perinteinen koulupuku on merimiespuku (jap. セーラー服, sērā-fuku), johon kuuluu valkoiset sukat, kengät ja mekko.
Pojat käyttävät gakurania (jap. 学ラン) tai tsume-eriä (jap. 詰め襟), joka on yleensä musta tai tummansininen pystykauluksinen univormu. On myös tummanvihreitä gakuraneja. Puvun takki on napitettava. Napeissa on tunnus, joka vaihtelee eri kouluissa.
Koulupuku on useissa japanilaisissa kouluissa pakollinen. Koulupuku on ollut tavanomainen osa japanilaista elämää jo vuosikymmeniä, ja se on yleinen vaatekappale japanilaisilla manga-hahmoilla.
Viritin-vahvistin

Viritin-vahvistin (engl. audio/video receiver, AVR) on laite, joka sisältää radion, esivahvistimen ja päätevahvistimen toiminnot. Tyypillisesti laitteissa on liitin myös antennille. Esivahvistinosassa on liitäntöjä ulkoisesti liitettäville äänilähteille, kuten CD-soitin, levysoitin, nauhuri, televisio tai äänikortti. Esivahvistinosassa suoritetaan äänilähteen valinta virittimen ja muiden laitteeseen liitettyjen lähteiden välillä ja päätevahvistin vahvistaa signaalia, jonka jälkeen se toistetaan kaiuttimista. Nykyaikaisen viritinvahvistimen toimintoja voidaan ohjata kaukosäätimellä.
Potkumasurkka

Potkumasurkan askel

Ensimmäisellä iskulla ulkojalan askel (kevyesti polkaisten). Iskuilla kaksi ja kolme sisäjalan hyppyaskel, jonka aikana potkaistaan ulkojalkaa. Vanhassa potkumasurkan tyylissä potkujalka nousee vähän. Uudessa tyylissä potkusta tehdään näkyvämpi.
Gelasius I

Pyhä Gelasius I (k. 496) oli paavina 1. maaliskuuta 492 – 21. marraskuuta 496. Hän oli kolmas ja viimeinen afrikkalaissyntyinen paavi, tarkemmin sanottuna Kabyliasta. Hän kirjoitti Bysantin keisari Anastasiokselle kirjeen, jossa väitti piispojen vallan olevan yhtä suuri kuin keisarin valta.
Hay–Adams Hotel

Hay–Adams Hotel on luksushotelli Yhdysvaltain pääkäupungissa Washington D.C.:ssä, ja se sijaitsee Valkoista taloa vastapäätä. Hotellin on suunnitellut Mihran Mesrobian, ja se rakennettiin vuonna 1928 italialaisen renessanssityylin mukaan. Hotellissa on kaksi ravintolaa ja 145 huonetta, joista 20 on sviittejä. Yhdysvaltain presidentti Barack Obama perheineen asui hotellissa ennen virkaanastujaisiaan 20. tammikuuta 2009 saakka.
Kapinpensasmedestäjä

Levinneisyys

Kapinpensasmedestäjää tavataan Namibiassa, Etelä-Afrikassa ja Swazimaassa. Sitä on kuvattu yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Toivo Waltari

Toivo Kustaa Waltari (13. elokuuta 1880 Helsinki – 17. elokuuta 1939 Pöytyä)  oli suomalainen pappi, merimieslähetyksen johtaja ja uskonnollinen kirjailija.
Waltarin vanhemmat olivat muurari Kustaa Waltari ja Hedda Lovisa Väkeväinen. Hänen nuorempi veljensä Toimi Waltari oli Sörnäisten kuritushuoneen saarnaajana ja Helsingin diakonissalaitoksen apulaissaarnaajana.  Kirjailija Mika Waltari oli Toimi Waltarin poika ja Toivo Waltarin veljenpoika.
Toivo Waltari pääsi ylioppilaaksi 1898 ja hänet vihittiin papiksi 1902. 
Waltari toimi merimiespappina Hampurissa Saksassa 1902–1906 ja merimieslähetyksen matkasaarnaajana Suomessa 1906–1912.  Hän oli Kuopion kaupungin seurakunnan kappalaisena 1912–1914, merimieslähetyksen apulaissihteerinä 1914–1918 sekä merimieslähetyksen sihteerinä ja lähetysjohtajana 1918–1928. Viimeksi Waltari toimi Pöytyän kirkkoherrana 1929–1939. Hän sai rovastin arvon 1924 ja hänestä tuli Helsingin yliopiston teologian kunniatohtori 1925.
Toivo Waltari toimitti Merimiehen ystävä-lehteä ja hän kijoittii myös useita uskonnollisia kirjoja.
Waltari oli muun muassa Suomen merimieslähetysseuran johtokunnan jäsen ja merimieskotiyhdistyksen sihteeri sekä johtokunnan jäsen.  Hän toimi myös Kotimaa-lehden johtokunnan varapuheenjohtajana ja Pöytyän kunnanvaltuuston puheenjohtajana.
Toivo Waltari oli naimisissa vuodesta 1903 Alma Matilda Mandelinin (1880-1940) kanssa. Alma Mandelinin sisko oli arkkitehti ja muotoilija Aino Maria Mandelin (1894-1949).
Jokamiehenoikeus

Jokamiehenoikeuksilla tarkoitetaan jokaisen oikeutta nauttia luonnosta ja hyödyntää sitä riippumatta alueen omistus­suhteista. Luonnon käyttämiseen jokamiehenoikeuksien sallimissa rajoissa ei siis tarvita maanomistajan eikä maan haltijan lupaa, eikä jokamiehenoikeuksien käyttämisestä tarvitse maksaa.
Jokamiehenoikeuksia on Suomen lisäksi ainakin Ruotsissa, Norjassa ja Islannissa sekä Skotlannissa. Tarkat säännökset vaihtelevat maasta maahan. Monissa Euroopan maissa luonnossa liikkuminen vaatii pääsääntöisesti maanomistajan luvan, ja monissa niissäkin maissa, joissa pääsääntöisesti maanomistajan lupaa ei tarvita liikkumiseen luonnossa, maanomistaja voi kieltää liikkumisen. Jos maanomistaja kutsuu paikalle poliisin, voi toinen osapuoli saada piharauhan rikkomisen vuoksi pahimmassa tapauksessa sakot lainsäädännön katsomalla tavalla.
Jokamiehenoikeuksiin sisältyy aina vaatimus niiden harmittomuudesta: oikeutta ei saisi käyttää haittaa tai häiriötä tuottavalla tavalla. Erityisesti on huolehdittava, ettei kenenkään kotirauhaa rikota. Luonnossa ei saa tehdä mitä hyvänsä, eikä kaikkea saa tehdä missä hyvänsä. Kunkin maan luonto on jokaisen maan omaa kansallis­omaisuutta, jota tulee suojella ja kunnioittaa.
Carillon

Carillon eli tornikellopeli on kartionmuotoisista eri sävelkorkeuksille viritetyistä kelloista koostuva soitin, jota soitetaan koskettimistolla. Se on suurin ja voimakasäänisin kaikista lyömäsoittimista ja samalla myös maailman painavin soitin. Carillonissa on vähintään 23 kelloa, suurimmissa jopa 76. Normaalikokona pidetään 47-kelloista soitinta eli konsertticarillonia, jonka ääniala on vajaa neljä oktaavia. Soittimet rakennetaan torniin, joka voi olla esimerkiksi kirkon tai raatihuoneen torni, taikka myös yksinään seisova torni.
Carillonia soitetaan hieman urkujen soittopöytää muistuttavasta soittopöydästä, jossa on manuaalikoskettimet ja jalkio. Manuaalikoskettimia soitetaan kämmenillä tai nyrkeillä. Koskettimet on yhdistetty tanko-, vipu- ja vaijerivälityksin kelloja soittaviin vasaroihin. Tietokoneohjauksella voidaan ohjata soittoja automatisoidusti.
Carillonille sovitetut kappaleet on yleensä nuotinnettu siten, että bassoavaimelle kirjoitetut nuotit soitetaan jalkiolla ja diskanttiavaimelle kirjoitetut manuaalikoskettimistolla.
Carillon on alun perin hollantilainen soitin, ja siellä niitä tavataankin eniten. Soittimia on erityisen paljon myös Belgiassa ja Pohjois-Ranskassa. Soittamista voi opiskella Hollannissa, Belgiassa ja Yhdysvalloissa.
Pole Position

Pelaaminen

Pelaajalla on rajattu aika, jossa aika-ajokierros on suoritettava. Aika-ajon jälkeen pelaaja siirtyy kilpailemaan tekoälyn ohjaamia autoja vastaan. Pelissä on vältettävä törmäämistä vastustajien autoihin ja rataa reunustaviin mainoskyltteihin sekä päästävä maaliin aikarajan sisällä. Kilpailussa saa lisäaikaa kierroksen jälkeen.

Vaikutus

IGN on kutsunut peliä kaikkien aikojen eniten vaikuttaneeksi ajopeliksi.

Muu media

Peli oli pääsiäismuna Teslan malleissa, mutta poistettiin koska siihen ei saatu julkaisuoikeuksia.
Don Stroud

Don Lee Stroud (1. syyskuuta 1942 Honolulu, Havaiji) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Stroud on näytellyt kahdessa elokuvassa, joissa pääosaa näyttelee Clint Eastwood, ensin Rautainen Coogan -elokuvassa vuonna 1968 ja sitten Joe Kidd -elokuvassa vuonna 1972. Lisäksi hän on näytellyt pienessä roolissa James Bond -elokuvassa 007 ja lupa tappaa, Luojan tähden, paetkaa! -elokuvan pastorina sekä televisiosarja Ihmemies MacGyverin kahdesta jaksossa: Renegade (Luopio)- jaksossa tiukkana komentaja Hilliardina ja High Control (Valvontatehtävä)- jaksossa Jerry Kluge -nimisenä moottoripyöräjengin armottomana johtajana. Jaksossa näyttelee myös jalkapalloilija Dick Butkus. Muita televisiorooleja muun muassa sarjoissa Murhasta tuli totta, Ritari Ässä, Charlien enkelit, Gunsmoke, Cannon, Virginialainen, Seikkailujen saari ja Walker, Texas Ranger.
Vuonna 2012 Stroud nähtiin pienessä osassa Quentin Tarantinon ohjaamassa elokuvassa Django Unchained. Hän esitti elokuvassa sheriffiä nimeltä Bill Sharp.

Yksityiselämä

Stroud joutui vuonna 1990 puukotetuksi, kun hän puuttui erääseen kahakkaan. Hän sai kymmenen iskua, joista osa osui oikeaan silmään niin että hän sokeutui pysyvästi ja sai näkyvän vamman.
Vapaa-aikanaan Stroud harrastaa surffausta. Hänellä on musta vyö karatessa.
Don Stroudin veli Duke Stroud on niin ikään näyttelijä ja on esiintynyt muun muassa menestyselokuvassa Top Gun – lentäjistä parhaat.
Stroud muutti vuonna 2005 asumaan Havaijille Kain saarelle vaimonsa Terin kanssa.
Keijärvi (Ulvila)

Maantiede

Järven pinta-ala on 9,213 hehtaaria ja sen pituus on 550 metriä ja leveys 250 metriä. Järven luusua sijaitsee järven luoteisrannalla, josta saa alkuunsa 1,3 kilometriä pitkä metsän läpi luikerteleva laskuoja. Metsäpuro on padottu muodostamaan lampareen ennen laskemistaan Levajärveen.
Järven rantaviiva on 1,3 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Osa rannasta on metsäsuota ja järveen on johdettu lähisoiden ojitusvesiä. Suurimmat suota ovat molemmat Hämeensuot. Järvellä ei ole loma-asutustakaan, mutta sinne pääsee metsätietä pitkin kävellen Levanpellon kylästä.

Historiaa

Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimenä oli Kejujärvi.