google/wiki40b huggingface dataset:
Kepola

Kepola on kylä Säkylässä, Satakunnassa, ja on entisen Köyliön kunnan kuntakeskus. Kepolassa on noin 950 asukasta. Kylä sijaitsee Köyliönjärven länsipuolella, ja on tunnettu enemmän tai vähemmän totta olevasta tarinasta, jossa Lalli surmaa piispa Henrikin kirveellä Köyliönjärven jäällä. Kepolan keskustassa onkin Lallin patsas.

Kulttuuri

Köyliönjärven ympäristö on yksi ympäristöministeriön määrittelemistä Suomen 27:stä kansallismaisemasta. Historiansa takia sillä on kansallismaisemien keskuudessa poikkeuksellinen asema. 
Köyliönjärven Kirkkosaaressa on vuonna 1752 rakennettu ja 1889 uusittu, kaunis, puurakenteinen Köyliön kirkko. 
Kepolan keskustassa on köyliöläisen taidemaalari Into Linturin taiteilijakoti Villa Linturi, joka toimii nykyään sekä kesäkahvilana että infopisteenä ja kokousten pitopaikkana. Kepolassa on Suomen pisin koivukuja, mutta vuonna 2009 osa puista kaadettiin niiden huonon kunnon vuoksi. Uudet puut on jo istutettu niiden tilalle.
Kepolassa on esikoulu ja alakoulu, jossa annetaan opetusta vuosiluokille 1.-6.

Tapahtumat

Vuosittaisia tapahtumia Kepolassa ovat mm. Kepolan markkinat, joulumyyjäiset sekä uudenvuoden vastaanottojuhla. Lisäksi koululaiset lakittavat Lallin patsaan vappuisin.
Paitsio

Jääpallossa

Jääpallossa pelaaja on paitsioasemassa, kun hän on vastajoukkueen kenttäpuoliskolla lähempänä päätyrajaa kuin pallo ja hänen itsensä ja vastajoukkueen päätyrajan välissä on vähemmän kuin
kaksi vastapelaajaa syöttöhetkellä eli sillä hetkellä kun pelaajan kanssapelaaja pelaa pallon hänelle. Peli katkaistaan, jos paitsioasemassa oleva pelaaja saa pallon tai jos pelaaja paitsioasemassa ollessaan pyrkii sijoittumisellaan, huudoin tai elein saavuttamaan ratkaisevaa hyötyä syöttöhetkellä.
Paitsioasemassa saa olla, mutta sieltä ei saa osallistua peliin. Paitsiosääntö on voimassa myös erikoistilanteissa.
Energia Britanniassa

Energia Britanniassa kuvaa Britannian energian ja sähkön tuotantoa ja kulututusta. Britannian energiapolitiikka kuvaa energiapolitiikkaa, mukaan lukien energiantuotannon toimijat ja eri näkemykset.
Britanniassa oli aiemmin suuret hiilikaivokset, joita vahva ammattiliitto yritti Margaret Thatcherin pääministeriaikana tuloksetta puolustaa vuosien 1984–1985 kaivoslakolla, vaikka hallituksen energiapolitiikka oli jo siirtymässä Pohjanmeren öljy- ja kaasulöytöjen myötä kivihiilestä maakaasuun ja ydinvoimaan. Vuonna 2004 maakaasun tuotanto oli huomattavaa. Nykyään Britannia on energiassa tuontiriippuvainen. Ainakin vuonna 2009 Britannia oli johtavia maakaasun (10.) ja kivihiilen (7.) maahantuojia maailmassa. Yhä Britanniassa energiaomavaraisuus on suurempi kuin monissa keskieuroopan maista. Vuonna 2008 energian tuonti suhteessa primaarienergiaan oli Britanniassa 28 % ja Ranskassa 52 % (prim energia: Ranska 3 099 TWh ja Britannia 2 424 TWh).
Vuonna 2012 yli 40 prosenttia Britannian sähköstä tehtiin kivihiilellä, mutta vuonna 2017 osuus oli pudonnut kahteen prosenttiin. Vuonna 2016 Britanniassa on suljettu kolme kivihiilivoimalaa. Tammikuussa 2018 Britanniassa on jäljellä kahdeksan kivihiilivoimalaa, joista yksi suljetaan vuoden 2018 aikana, suurin osa lopetetaan vuoteen 2022 mennessä ja loput lokakuussa 2025 kun uudet päästörajat tulevat voimaan.

Hiili

Britannia teollistui omien hiilikaivostensa energialla. Hiilen käyttö aiheutti suuret ilmansaaste ongelmat varsinkin kaupungeissa. Lontoon savusumu on historiallinen käsite.

Maakaasu

Vuonna 2005 Britannia tuotti 3,2 % maailman maakaasusta ollen 5. tuottajista Venäjän, Yhdysvaltojen, Kanadan ja Algerian jälkeen. Vuonna 2009 Britannian oma kaasuntuotanto väheni ja maakaasua myös tuotiin.

Sähkö

Britannia oli 9. maailman sähköntuotannon määrässä vuonna 2004. Vuonna 2008 Britannia ei ollut kärki 10-ryhmässä sähkön kulutuksessa.
Britanniassa sähköä tuotettiin vuosina 2004-2009 pääasiassa fossiilisella energialla ja 15-20 % ydinvoimalla. Vuonna 2008 nettosähkönkulutus - häviöt oli Britanniassa 372 TWh, josta maakaasulla tuotettiin 177 TWh. Vuonna 2009 sähkönkulutuksesta oli 73,5 % fossiilista, 18,7 % ydinvoimaa, 7,1 % uusiutuvaa sähköä ja 0,8 % tuontia.

Yritykset

BP on lontoolainen öljy-yritys, joka on suurin brittiyritys ja suurimpia yrityksiä maailmassa.
Moon River

”Moon River” (vap. suom. Kuujoki) on Henry Mancinin säveltämä ja Johnny Mercerin sanoittama laulu vuoden 1961 elokuvasta Aamiainen Tiffanylla. Audrey Hepburnin laulama kappale palkittiin parhaan laulun Oscar-palkinnolla, minkä lisäksi se voitti kolme Grammy-palkintoa kategorioissa vuoden levytys, vuoden kappale ja paras orkesteriesitys. Laulaja Andy Williams piti ”Moon Riveriä” pysyvänä osana repertuaariaan. Jerry Butlerin laulamana versiona se nousi Yhdysvalloissa top 20 -listalle. American Film Instituten vuonna 2004 julkaisemalla 100 hienoimman elokuvalaulun listalla ”Moon River” sijoittui neljänneksi.
Suomeksi kappale on käännetty useita kertoja. Reino Helismaan suomennoksen ”Kuun sillalla” ovat nauhoittaneet muun muassa Ericus-kuoro, Hannu Palo ja Topi Sorsakoski. Esa Piilola käänsi kappaleen omalle levylleen nimelle ”Kun kuljen”. Dannyn esittämän käännösversion nimeltä ”Miss Monroe” on suomentanut Jaana Rinne.

Kappaleen synty

Mancinin sävellettyä kappaleen hän toimitti nauhoituksen melodiasta Johnny Mercerille sanoitettavaksi. Mercerin tapana oli pitkään ollut tehdä useita ehdotuksia sanoitukseksi ja antaa yhteistyökumppaninsa valita vaihtoehdoista mieleisensä. ”Moon Riverin” sanoitukseksi Mercer teki kolme vaihtoehtoa. Valitun työversion nimi oli ”Blue River”, mutta nimi oli vaihdettava kun lauluntekijät saivat tietää, että samanniminen kappale oli jo olemassa. Kappaleen lopullinen nimi syntyi, kun Mercer haki inspiraatiota karttakirjasta ja löysi siitä kotikaupunkinsa Savannah’n lähellä sijaitsevan joen nimeltä Moon River.
Mancinin mukaan tuotantoyhtiö Paramount Picturesin johto ei ollut ennakkonäytöksessä vakuuttunut Hepburnin laulamisesta ja vaati kappaletta poistettavaksi. Hepburn kuitenkin protestoi jyrkästi ja kappale jätettiin lopulta elokuvaan. Elokuvan soundtrack-albumille Hepburnin lauluesitystä ”Moon Riveristä” ei kuitenkaan otettu, vaan se korvattiin Henry Mancinin orkesterin nauhoituksella.
Amager Islanders

Amager Islanders on tanskalainen jääkiekkoseura, joka on perustettu vuonna 1964 nimellä Amager SIK, ja se on vaihtanut nimeään useampia kertoja. Sen kotihalli on Kastrup Skøjtehal, jonne mahtuu yli 1400 katsojaa. Nimellä Tårnby Boldklub seura pelasi kauden 1971–1972 maan pääsarjassa. Vuodesta 2001 seura toimi nimellä Ama'r Jets, vuodesta 2009 se oli Amager Ishockey, ja nykyisen nimensä seura otti vuonna 2016.
Kalypson syvänne

Kalypson syvänne (kreik. Φρέαρ των Οινουσσών, Fréar ton Oinoussón, ”Oinoússeen kuilu”) on syvänne Välimereen kuuluvassa Joonianmeressä Kreikkaan kuuluvan Peloponnesoksen niemimaan lounaispuolella. Sen syvyys on 5 267 metriä, ja se on koko Välimeren syvin kohta.
Syvänne sijaitsee Egeanmeren laatan ja Afrikan laatan saumakohdassa, jossa Afrikan laatta vajoaa Egeanmeren laatan alle. Syvänteen etäisyys Sapiéntzan saaresta on noin 24,4 meripeninkulmaa (noin 45 kilometriä). Syvänne on saanut nimensä kreikkalaisen mytologian merinymfi Kalypsosta, ja kreikkalaisen nimensä Peloponnesoksen rannikon Oinoússeen saarista, joihin muun muassa Sapiéntza kuuluu.
Sisak

Historia

Sisak perustettiin Segestian nimellä kelttien ollessa vallassa. Rooman aikakaudella Siscia oli yksi Pannonian provinssin suurimmista kaupungeista: siellä oli noin 30 000 asukasta.
Kuiske (vuoden 2015 sarja)

Kuiske (engl. Wissper) on vuonna 2015 julkaistu televisiosarja.

Juoni

Television sarja tehtiin m4e:ssä, Telegaelissa, Discreet Art Productionsissa, Bastei Mediassa ja Absolutely Cuckoo.
Mu isamaa on minu arm

Mu isamaa on minu arm (suom. Isänmaa on rakkauteni) on virolaisen Lydia Koidulan runo, joka ilmestyi vuonna 1866 julkaistussa runokokoelmassa Emmajöe Öpik (suom. Emajoen satakieli). Aleksander Kunileid sävelsi runon lauluksi, joka esitettiin ensimmäisen kerran Viron laulujuhlien perinteen aloittaneilla Tarton laulujuhilla vuonna 1869.
Laulujuhlien olennaiseksi osaksi on noussut runon myöhempi laulusovitus, jonka sävelsi Gustav Ernesaks vuonna 1944. Sävelmä esitettiin laulujuhlilla ensimmäisen kerran vuonna 1947, ja myöhemmin se on usein laulettu juhlien viimeisenä kappaleena. Sävelmästä kasvoi Viron epävirallinen kansallislaulu neuvostomiehityksen aikana, kun miehittäjät kielsivät Viron varsinaisen kansallislaulun Mu isamaa, mu õnn ja rõõm (suom. Isänmaani, onneni ja riemuni) esittämisen. Ernesaksin sävelmää on esitetty myös viralliseksi Viron kansallislauluksi, vaikka säveltäjä itse tiettävästi vastusti ehdotusta.
Pensassirkkalintu

Koko ja ulkonäkö

Ulkonäkö: Sukupuolet ovat samannäköisiä: ruskea selkä ja harmaan vaalea vatsapuoli. Ruumis on voimakkaan viiruinen, siipi lyhyt ja pyöristynyt. Laji on erittäin piilotteleva ja sitä on hyvin vaikea päästä näkemään, mutta joskus se nousee laulaessaan näkyville. Häirittäessä se juoksee maata pitkin pakoon ja lentää matalalla lyhyitä matkoja.
Pituus:  14–15 cm, paino: 13–14 g.
Ääni: Pensassirkkalinnun laulu on yksitoikkoinen ja mekaaninen, heinäsirkan sirinää muistuttava. Laulaa pääosin hämärissä ja yöllä. Kutsuääni on terävä, korkea tiksaus.
Vanhin suomalainen rengastettu pensassirkkalintu on ollut vähintään 3 vuotta 10 kuukautta 6 päivää vanha.

Levinneisyys

Pesii Euroopan ja Aasian lauhkeilla alueilla ja lentää muuttolintuna talvehtimaan Luoteis-Afrikka–Intia-akselille. Suomessa pesii arviolta 5 000 paria, pääosin Oulu–Kuopio-linjan eteläpuolella. Euroopan pesimäkanta on 280 000 – 430 000 paria, joista Britteinsaarilla noin 16 000 paria.

Elinympäristö

Pensassirkkalintua tavataan lyhyessä tiiviissä kasvillisuudessa yleensä lähellä jotain vesialuetta. Viihtyy pusikoituneilla pelloilla, rantaluhdilla ja puutarhoissa.

Lisääntyminen

Pensasirkkalintu munii maassa tai mättäässä olevaan pesään 4–7 munaa touko-kesäkuun vaihteesta alkaen. Haudonta kestää noin kaksi viikkoa, molemmat emot hautovat. Poikaset jättävät pesän lentokyvyttöminä 10–13 vrk:n ikäisinä. Toinen pesintä heinäkuussa on tavallista.

Ravinto

Pensassirkkalintu on hyönteissyöjä.
Joahas

Joahas oli yksi Israelin kuningaskunnan kuningas. Hän tuli valtaan isänsä Jeehun kuoltua ja hallitsi 17 vuotta, ehkä vuodet 818–801 eaa. Joahasin kuoltua tuli Israelin kuninkaaksi hänen poikansa Joas.
Olena Krivonosova

Olena Krivonosova (ukr. Олена Кривоносова; s. 24. kesäkuuta 1972 Rostovin alue, Venäjän SFNT) on ukrainalainen entinen lentopalloilija. Hän osallistui Atlantan olympialaisiin 1996, joissa Ukraina oli jaetulla yhdennellätoista eli viimeisellä sijalla ja Krivonosova pelasi kaksi ottelua.
Madagascar 2

Juoni

Ystävykset Alex (Ben Stiller), Marty (Chris Rock), Melman (David Schwimmer) ja Gloria (Jada Pinkett Smith) menevät lentokoneeseen, jota lentävät pingviinit Kippari, Alokas, Kowalski ja Rico. Lentokone venytetään ilmaan jättimäisen ritsan avulla. Kuitenkin lentokone putoaa kesken matkan Afrikkaan, ja siivet irtoavat. Pingviinit lupaavat korjata koneen, ja kun Alex kysyy miten he sen aikovat tehdä, Kippari vastaa: "Me selviämme tästä sisulla, syljellä ja roudarinteipillä".
Joukko yhdysvaltalaisia turisteja joutuu pingviinien ryöstämäksi ja eksyvät viidakkoon. Siellä newyorkilainen mummo (ensimmäisestä elokuvasta) organisoi heidät patoamaan joen ("Olemme Selviytyjiä"), joka aikaansaa savannille kuivuuden. Pingviinit saavat koneen korjattua, ja sillä välin Alex tapaa perheensä ja Melman - luullen olevansa kuolemansairas - suostuu uhrattavaksi tulivuorelle lopettaakseen kuivuuden, mutta Gloria ehtii estämään hänen aikeensa. Marty pääsee muiden seeprojen joukkoon. Alex saa pingviinien ja apinoiden avustuksella padon rikottua ja kuivuuden loppumaan. Newyorkilainen mummo hoitaa leijonalauman kilpailevan alfauroksen  Elokuvan lopussa Kippari ja hänen ihastuksensa Molla (joka on puunukke) menevät naimisiin.

Arvioita

Turun Sanomien Päivi Valotien mielestä Madagascar 2 on aikamoista sekametelisoppaa, hajanaisista kohtauksista kursitussa tusinaseikkailussa piisaa juoniaihioita liiankin paljon. Hahmottoman kokonaisuuden parasta antia ovat hänestä tekninen taituruus, tyylitellysti animoidut eläimet ja tyylikkäästi toteutetut myyttiset savannimiljööt sekä elokuvan muutamat yksittäiset kohtaukset, etenkin musiikkinumerot.
Ruohikkoruusupeippo

Levinneisyys

Ruohikkoruusupeippoa tavataan Senegalista Keski-Afrikan tasavallan kautta Keniaan ulottuvalla alueella. Lajin on raportoitu olevan paikallisesti yleinen. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Makrónisos

Maantiede

Makrónisos sijaitsee Attikan rannikon eteläisimmän kärjen Soúnion niemen edustalla aivan sen itärannikolla. Sen etäisyys rannikkoon on 3–6 kilometriä. Tästä huolimatta se luetaan kuitenkin muutoin kauempana merellä sijaitseviin Kykladien saariin. Saari on pitkä ja kapea, ja sen pituus on noin 12,9 kilometriä. Makrónisoksen kaakkoispuolella sijaitsee Kéan saari.

Myöhempi historia

Myöhempinä aikoina Makrónisos on toiminut usein vankisaarena. Ensimmäisen ja toisen Balkanin sodan aikaan vuosina 1912–1913 sinne sijoitettiin turkkilaisia sotavankeja. Kreikan sisällissodan alusta vuodesta 1946 aina Kreikan sotilasjuntan kaatumiseen vuonna 1973 saakka saari toimi vankipaikkana kommunisteille ja muille poliittisille vangeille. Vankeja kidutettiin, ja monet kuolivat siellä. Saaren tunnettuihin vankeihin lukeutuvat muun muassa säveltäjä Míkis Theodorákis, runoilija Giánnis Rítsos ja elokuvaohjaaja Pantelís Voúlgaris. Sittemmin saari on toiminut tapahtumien muistopaikkana.
Lohikäärmeet: Pelastuspartio

DreamWorksin Lohikäärmeet: Pelastuspartio (Dragons: Rescue Riders) on lapsille suunnattu Netflix-sarja.
Sarja julkaistaan 27. syyskuuta.
Lohikäärmeet: Pelastuspartio on spinoff Näin koulutat lohikäärmeesi -elokuvista ja sarjoista.

Juoni

Sarja kertoo kaksosista, nimeltä Leila ja Daki. He pelastavat lohikäärmeitä ja auttavat Kotapohjan asukkaita. Kaksoset ovat asuneet lohikäärmeiden kanssa koko elämänsä, joten lapset pystyvät kommunikoimaan heidän kanssa.

Tekijät

Vastaavat tuottajat: Jack Thomas & Brian K. Roberts (co-executive producer)
Ohjaaja: TJ Sullivan
Suomenkielinen ohjaus: Bruno Lähteenmäki & Joonas Lähteenmäki
Studio: Uptempo Ltd
Nivalenoli

Nivalenolin terveysvaikutukset

Nivalenolin pääasialliset terveyvaikutukset ovat yleinen toksisuus ja immunotoksisuus. Hiirikokeiden perusteella toksiinin pitkäaikaiset vaikutukset ovat samantapaisia kuin muilla trikotekeeneillä. Pitkäaikainen altistuminen voi johtaa valkosolukatoon. Kansainvälisen syöväntutkimuskeskuksen IARC mukaan nivalenolin syöpävaarallisuus kuuluu luokkaan 3, eli syöpävaarallisuudesta ei ole tarpeeksi näyttöä. EU:n Elintarvikealan tiedekomitea määritti vuonna 2000 nivalenolin siedettäväksi päivittäiseksi enimmäissaantimääräksi 0,7 g/kg rp.
Shinji Okazaki

Maajoukkueura

Okazaki kuului Japanin joukkueeseen kesäolympialaisissa 2008. Ensimmäisen ottelunsa Japanin A-maajoukkueessa hän pelasi lokakuussa 2008 ystävyysottelussa Arabiemiirikuntia vastaan. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki Jemeniä vastaan tammikuussa 2009. Lokakuussa 2009 Okazaki teki ensimmäisen hattutemppunsa Hongkongia vastaan ja toisensa kuusi päivää myöhemmin Togoa vastaan. Hänet nimitettiin maailman eniten maaottelumaaleja tehneeksi pelaajaksi kaudella 2009 15 maalillaan.
Okazaki valittiin myös edustamaan Japania jalkapallon MM-kisoihin 2010 ja teki avausmaalinsa ensimmäisen kierroksen päätösottelussa Tanskaa vastaan. Ottelu päättyi 3–1 ja Japani selvitti tiensä toiselle kierrokselle. Hän pelasi myös Brasilian MM-kilpailuissa 2014 ja teki maalin ottelussa Kolumbiaa vastaan.
Matti Nurminen (näyttelijä)

Matti Nurminen (s. 30. heinäkuuta 1942 Lempäälä) on suomalainen näyttelijä. Hämeenlinnan kaupunginteatterissa pitkän uran tehnyt Nurminen on näytellyt myös muun muassa Tuntemattoman sotilaan vuoden 1985 filmatisoinnissa sekä komediasarjassa Turvetta ja timantteja. Hänelle on myönnetty useita palkintoja ja tunnustuksia, kuten Vapaussodan Sininen Risti vuonna 2000.

Ura ja elämä

Nurminen syntyi jatkosodan toisena kesänä metsäteknikko Eino Nurmisen ja Anna Nurmisen (omaa sukua Svenström) perheeseen. Hän avioitui näyttelijä Arja Nurmisen (omaa sukua Ala-Nikkilä) kanssa vuonna 1965. Pariskunnalla on kaksi tytärtä, Helena Lehkonen (s. 1967) ja Annukka Lahtinen (s. 1971).
Nurminen opiskeli Suomen Teatterikoulussa 1963–1966, minkä jälkeen hän työskenteli Radioteatterissa vuosina 1967–1969. Jyväskylän kaupunginteatterissa Nurminen aloitti vuonna 1969 ja siirtyi sieltä Vaasan kaupunginteatteriin 1974. Vuodesta 1975 lähtien hän on työskennellyt Hämeenlinnan kaupunginteatterin riveissä. Nurmisen näyttämötaiteellisiin töihin kuuluu muun muassa Cesar Fanny ja Cesar -trilogiassa, George näytelmässä Kuka pelkää Virginia Woolfia sekä vaarin osa näytelmässä Äidin ruoho on parasta.
Elokuvan ja television puolella Nurminen on näytellyt usein hyvässä sosioekonomisessa asemassa olevia henkilöitä, niin sanottuja yhteiskunnan tukipylväitä. Hän on tehnyt yhteistyötä muun muassa Rauni Mollbergin kanssa. Valkokangasuransa hän aloitti vuonna 1972 sivuosalla Teuvo Tulion camp-klassikossa Sensuela. Mollbergin Tuntemattomassa sotilaassa vuonna 1985 hän tulkitsi majuri Sarastien osan. Arto Halosen farssissa Onnellinen hääpäivä vuonna 1993 Nurmisella oli Kaukon osa. Yle TV2:n Maalaiskomedia-sarjan neljännessä tuotantokaudessa Turvetta ja timantteja hänellä oli keskeinen rooli Armas Hakkaraisena.
Eläkkeelle jäätyään Nurminen on ollut edelleen kiireinen useiden ohjaustöiden sekä näyttelijäntyön takia. Hän on ohjannut useita harrastaja-kesäteatteriproduktioita sekä on näytellyt useana kesänä itsekin kesäteattereissa (Pyynikin kesäteatteri sekä Oulun kesäteatteri). Hämeenlinnan kaupunginteatterissa Nurminen oli pääosassa (2009–2010) Viulunsoittaja katolla -näytelmässä laulaen ja tanssien Tevje-maitokuskin roolin.
Nurminen on tuottanut omia produktioita puolisonsa Arja Nurmisen kanssa; näihin lukeutuvat esimerkiksi Satuvartit ja Kosketuksia. Nurminen harrastaa muun muassa taikatemppuja ja simulaattorilentoa.
Purppuratammi

Tuntomerkit

Purppuratammi kasvaa 20–30 metriä korkeaksi. Vanhemmiten se kasvaa kuitenkin muiden tammien tapaan enimmäkseen järeyttä. Puu kukkii toukokuussa. Hedelmänä on terho, kuten kaikilla muilla tammilajeillakin. Ne ovat noin 2,5 senttimetriä pitkiä ja ne kypsyvät seuraavana vuonna. Puun lehdet ovat kesäisin kirkkaan, kiiltävänvihreät ja melko teräväloviset, jos vertaa vaikkapa kotoisen metsätammen lehtiin. Lehtien pituus on 9–15 senttimetriä. Purppuratammen lehdet saavat syksyisin komean purppuranvärisen ruskan.

Muuta

Suomessa purppuratammi menestyy puistopuuna kohtuullisesti vain etelärannikolla, vyöhykkeillä 1 ja 2.
Karfentratsoni-etyyli

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa karfentratsoni-etyyli on vaaleankellertävää kiteistä ainetta. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta, mutta liukenee esimerkiksi etanoliin, asetoniin, etyyliasetaattiin, dikloorimetaaniin ja heksaaniin. Karfentratsoni-etyyli on suhteellisen kapeakirjoinen herbisidi. Yhdiste aktivoituu valon vaikutuksesta ja sen herbisidinen mekanismi perustuu kasvien protoporfyrinogeenioksidaasientsyymin toiminnan estämiseen. Tämän seurauksena kasviin kertyy sille myrkyllisiä yhdisteitä, jotka vaurioittavat solukalvoja ja kasvi kuihtuu. Karfentratsoni-etyyli ei ole erityisen nisäkkäille, mutta on myrkyllistä vesieliöille kuten kaloille. WHO luokittelee yhdisteen lievästi haitalliseksi.

Valmistus ja käyttö

Karfentratsoni-etyyliä valmistetaan 4-(difluorimetyyli)-4,5-dihydro-3-metyyli-5-okso-1H-1,2,4-triatsolin ja etyyli-α,2,5-trikloori-4-fluoribentseenipropanoaatin välisellä reaktiolla emäksisissä olosuhteissa. Ainetta käytetään dispersiona muun muassa vehnä-, maissi- ja soijapapuviljelmillä. Tämän lisäksi sitä voidaan käyttää puuvillaviljelmillä lehtien kuihduttamiseen ennen sadonkorjuuta. Karfentratsoni-etyyli on hyväksytty käytettäväksi rikkaruohomyrkkynä muun muassa Euroopan Unionin alueella, Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Australiassa.
Polaris Business Park

Polaris Business Park on vuonna 2008 valmistunut yrityspuisto Espoon Leppävaarassa. Yrityspuistossa on kolme toimistotaloa ja yksi pysäköintitalo. Viimeisin talo valmistui 2011. Polarin Business Parkin kokonaisuudesta on vielä rakentamatta kaksi rakennusta.
Rakennuksissa on työpisteitä noin 1300 hengelle per talo. Yrityspuisto sijaitsee osoitteessa Itsehallintokuja 6.
Hans Keilson

Hans Keilson (12. joulukuuta 1909 – 31. toukokuuta 2011) oli saksalaissyntyinen alankomaalainen psykoanalyytikko ja kirjailija. Hän oli juutalainen ja pakeni natsihallintoa vuonna 1936. Hänen vuonna 1933 julkaistu romaaninsa kiellettiin myöhemmin, ja häneltä kiellettiin myös lääketieteen harjoittaminen. Natsit miehittivät Alankomaat, missä Keilson piilotteli ensimmäisen tyttärensä syntyessä vuonna 1941. Saksalainen katolilainen, josta sodan jälkeen tuli Keilsonin ensimmäinen vaimo (ja joka myös kääntyi juutalaisuuteen), väitti parin yhteisen lapsen isäksi saksalaista sotilasta. Keilsonin vanhemmat kuolivat Auschwitzissä.
Keilsonin potilaista monet olivat traumatisoituneita juutalaisia lapsia, joiden vanhemmista osan natsit olivat surmanneet. Hän kirjoitti traumoista uraauurtavan tutkimuksen, mutta häneltä on ilmestynyt myös romaaneja ja runoutta. Elokuussa 2010 The New York Timesin kirja-arvostelussa Francine Prose arvioi yli puoli vuosisataa vanhat Keilsonin romaanit Vastustajan kuolema (Der Tod des Widersachers) ja Komedia mollissa (Komödie in Moll) mestariteoksiksi. Keilsonin ensimmäisen vaimon kuoltua 1969 hän meni naimisiin Marita Keilson-Lauritzin kanssa, jonka kanssa oli kuolemaansa asti naimisissa. Parilla on yhteinen tytär.
Keilsonin romaanit ovat osin omaelämäkerrallisia. Niistä on suomennettu Vastustajan kuolema (Like 2012) ja Komedia mollissa (Like 2013).
Mikael Choraeus

Mikael Choraeus (15. maaliskuuta 1774 Vöyri – 3. kesäkuuta 1806 Karlberg, Ruotsi) oli suomalainen runoilija. Hän toimi Turun akatemian retoriikan dosenttina vuosina 1799–1802. 1802 hän siirtyi Ruotsiin papiksi. Hänen runoistaan tunnetaan erityisesti lyhyet runot, jotka muistuttavat F. M. Franzenin runoja. Choraeus oli juhlarunoilija, mutta kirjoitti myös pilkka- ja pilarunoja.
Choraeuksen vanhemmat olivat Kristiinankaupungin kappalainen Mikael Choraeus (1739-1790) ja Anna Margareta Hammar. Hän kävi Västeråsin lukiota ja pääsi ylioppilaaksi Uppsalassa 1792. Choraeus valmistui filosofian maisteriksi Uppsalan yliopistosta 1797 ja hänet vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 1802.
Choraeus oli Turun akatemian kaunopuheisuuden dosenttina 1799–1802, ja hän toimi kotiopettajana kenraali Ernst Gustaf von Willebrandin luona 1799–1800 sekä maaherra Robert Wilhelm de Geerin luona 1800–1802. Hän oli sitten Ruotsissa Karlbergin sota-akatemiassa teologian apulaisena vuodesta 1802 ja Södermanlandin rykmentin pastorina sekä ylimääräisenä kuninkaallisena hovisaarnaajana vuodesta 1803.
Choraeus oli naimisissa vuodesta 1805 Sofia Kristina Westerin kanssa.
Turun Ruissalossa sijaitsee Choraeuksen lähde, joka oli Choraeuksen mielipaikkoja. Hän ylisti Ruissaloa myös runoissaan.
Olof ja Siri Granholmin säätiö on vuodesta 1995 jakanut Mikael Choraeuksen mukaan nimettyä Choraeus-kirjallisuuspalkintoa (Choraeuspriset).