google/wiki40b huggingface dataset:
Billy Ions

Ura

Ions on syntynyt Englannissa, mutta muutti jo lapsena perheensä kanssa Espanjaan Teneriffalle. Seuratasolla hän edusti paikallisen CD Tenerifen juniorijoukkueita. Helmikuussa 2010 Ions siirtyi takaisin Englantiin Newcastle Unitedin junioreihin ja edelleen kaksi vuotta myöhemmin Leeds Unitedin organisaatioon.
Keväällä 2013 Ions siirtyi Kakkosessa pelanneeseen PS Kemi Kingsiin. Hän muodosti Christian Eisselen kanssa tehokkaan hyökkäyskaksikon, tehden joukkueensa maaleista yli puolet. PS Kemi voitti lohkonsa, mutta hävisi nousukarsinnassa HIFK:lle. Kaudella 2014 joukkue voitti taas Kakkosen lohkonsa ja onnistui nousemaan Ykköseen karsintojen kautta. Ions teki jälleen yhdessä Jonte Smithin kanssa yli puolet PS Kemin sarjamaaleista. Kaudella 2015 PS Kemi sijoittui ensimmäiselle tilalle Ykkösessä ja saavutti nousun Veikkausliigaan. Ions itse oli jaetulla toisella sijalla maalintekijätilastossa 17 maalillaan. Lisäksi hänet valittiin kauden 2015 Ykkösen parhaaksi pelaajaksi.
Ions siirtyi elokuussa 2016 Kemistä loppukauden mittaisella lainasopimuksella SJK:n riveihin. Samalla hän solmi uuden seuransa kanssa sopimuksen kahdesta seuraavasta kaudesta.
Billy Ionsilla on kasassa Veikkausliigassa ennen kauden 2019 alkua kaikkiaan 68 ottelua ja niisä tehtynä 25 maalia.
Kal Ho Naa Ho

Juoni

Elokuva sijoittuu New Yorkiin. Naina Catherine Kapur (Preity Zinta) on vihainen nuori nainen. Hänen isänsä teki itsemurhan jättäen Nainan äidin Jenniferin (Jaya Bachchan) yksin kasvattamaan kahta pientä lasta. Jenniferin omistama ravintola on vararikon partaalla. Nainan isänäiti Lajjo (Sushma Seth) syyttää Jenniferiä poikansa itsemurhasta eikä suostu hyväksymään Giaa (Jhanak Shukla), Jenniferin adoptoimaa kuusivuotiasta tyttöä, vaan väittää tytön tuovan huonoa onnea. Naina joutuu kestämään päivittäistä riitelyä kotonaan. Hänen elämäänsä piristää hänen kurssikaverinsa Rohit (Saif Ali Khan).
Aman Mathur (Shah Rukh Khan) saapuu Nainan naapurustoon ja muuttaa pian kaiken. Huomatessaan naapureidensa surullisuuden, hän päättää tehdä asialle jotain. Hänen hyväntahtoinen sekaantumisensa, apunsa ja optimisminsa ohjaavat heidän elämäänsä parempaan suuntaan. Vaikka Naina on aluksi vastahakoinen viettämään aikaa yltiöpositiivisen Amanin kanssa, hän alkaa pitää tästä ja lopulta rakastuu tähän.
Samaan aikaan Nainan ystävä Rohit on rakastunut häneen. Amanin rohkaisemana Rohit kutsuu Nainan lounaalle, mutta ennen kuin hän ehtii kertoa tunteistaan, Naina tunnustaa olevansa rakastunut Amaniin. Rohit kertoo asiasta Amanille ja lähtee vanhempiensa luo. Naina menee Amanin kotiin aikeenaan kertoa tunteistaan. Estääkseen häntä Aman sanoo olevansa naimisissa Priya-nimisen naisen kanssa, joka on oikeasti Amanin lääkäri (Sonali Bendre). Myöhemmin selviää, että Aman on kuolemassa sydänvikaan. Tietäen elinaikansa olevan lyhyt, hän kehottaa ihmisiä nauttimaan elämästä, koska ”huomista ei ehkä ole”. Hänen epäitsekkyytensä johtaa hänet uhraamaan rakkautensa Nainaa kohtaan ja saattamaan tämän yhteen Rohitin kanssa. Muutaman viikon kosiskelun jälkeen Naina alkaa pitää Rohitista enemmän kuin ystävänä. Saadessaan tietää, että Aman on auttanut Rohitia hänen valloittamisessaan, Naina suuttuu molemmille. Lopulta hän kuitenkin hyväksyy Rohitin kosinnan.
Kireys Nainan perheessä loppuu, kun Aman paljastaa Gian olevan oikeasti Nainan sisarpuoli, joka syntyi hänen isänsä avioliiton ulkopuolisesta suhteesta. Jenniferin epäitsekäs anteeksianto johti hänen syyllisyyttä tuntevan miehensä itsemurhaan. Lajjo hyväksyy viimein Gian ja yhdistynyt perhe alkaa valmistautua Nainan häihin. 
Tapahtumien edetessä Amanin tila heikkenee. Nainan ja Rohitin kihlajaisissa voimakas tunnekuohu lähes tappaa hänet. Naina tapaa sattumalta Priyan, jota Aman väitti vaimokseen, ja saa tietää, että tämä on oikeasti Amanin lääkäri. Hän tajuaa, että Aman on valehdellut olevansa naimisissa salatakseen tilansa ja mahdolliset tunteensa häntä kohtaan. Naina menee tapaamaan Amania, ja vaikka tämä kieltäytyy myöntämästä tunteitaan, hän viimein tajuaa, että Aman rakastaa häntä myös. Aman suostuttelee Nainan silti naimaan Rohitin, koska hän ei eläisi enää kauan. Naina suostuu ja pian hän ja Rohit menevät naimisiin. Aman kuolee lopulta sairauteensa Naina, Rohit ja perhe vierellään.
20 vuotta myöhemmin Naina kertoo aikuiselle Gialle tarinaa Amanin epäitsekkäästä rakkaudesta. Hän on edelleen naimisissa Rohitin kanssa ja heillä on tytär.
Mikuma (1934)

Palvelus

Vuoden 1939 alussa Mikuma oli modernisoitavana, jolloin sen 15,5 senttimetrin pääaseet vaihdettiin 20,3 senttimetrin tykkeihin. Alukselta vapautuneet tykkitornit siirrettiin Yamatolle. Alukselle asennettiin torpedovyöt, joilla suojan lisäksi parannettiin aluksen vakautta. Uppouman kasvu hidasti samalla alusta.
Vichyn Ranskan ja Japanin päästyä sopimukseen Ranskan Indokiinan satamien ja lentotukikohtien käytöstä 22. syyskuuta 1940 Yhdysvallat asetti yhdyvaltalaisyrityksille kiellon viedä Japaniin terästä, romurautaa ja lentopetrolia. 17. risteilijäviirikkö, johon Mikuma kuului, lähti 16. heinäkuuta 1941 Kuresta, ja se saapui 22. heinäkuuta Samahiin Hainaninsaarelle. Alus osallistui seuraavasta päivästä alkaen operaatio FU:hun eli Cochinchinan miehitykseen. Se lähti 25. heinäkuuta Samahista viirikön mukana suojaten joukkojenkuljetussaattuetta, jonka mukana alus saapui Saigoniin 30. heinäkuuta.
Pearl Harbourin hyökkäyksen aikana Mikuma kuului viirikkönsä mukana vara-amiraali Jisaburo Ozawan johtamaan ensimmäiseen eteläiseen maihinnousulaivastoon, jonka tehtävänä oli suojata 8. joulukuuta operaatio E:n Malakan niemimaan maihinnousut Singoraan, Pattaniin ja Kota Bharuun.
Joulukuun lopulla Mikuma osallistui sisaraluksensa Mogamin kanssa maihinnousuihin Brittiläisessä Borneossa suojaten joukkoja Mirissä ja operaatio Q:ssa Kuchingissa. Helmikuussa 1942 alus suojasi operaatio L:n Sumatran ja Jaavan maihinnousuja.
Mogami ja Mikuma sekä niiden suojana ollut hävittäjälaivue kohtasivat 28. helmikuuta 1942 Yhdysvaltain laivaston risteilijä USS Houstonin ja Australian laivaston risteilijä HMAS Perthin, jotka hyökkäsivät maihinnousulaivastoa vastaan. Seuranneessa Sundasalmen taistelussa kumpikin liittoutuneiden risteilijä upotettiin samoin kuin japanilainen kuljetusalus Ryujomaru, jonka tuhoutuessa sai surmansa Japanin 16. armeijan komentaja kenraaliluutnantti Hitoshi Imamura.
Maaliskuussa alus suojasi operaatio T:n maihinnousuja Sabangiin ja Iriin Pohjois-Sumatralla. Maaliskuun lopulla se oli mukana syöksyssä Intian valtamerelle operaatio C:ssä. Alus palasi osaston mukana Singaporeen 11. huhtikuuta 1942.
Alukseen osui 6. kesäkuuta ainakin viisi pommia etukannelle, komentosillalle ja keskilaivaan. Osumien seurauksena etukannella syttyi tulipalo, joka esti etummaisten tykkien toiminnan. Komentosillan läheisyyteen tullut osuma räjäytti käyttövalmiit ilmatorjuntatykkien kranaatit. Keskilaivaan tullut osuma tuhosi torpedoputkia, ja torpedojen räjähdys tuhosi aluksen. Alus kaatui oikealle kyljelleen vieden mukanaan 650 sotilasta. Asashio pelasti haavoittuneen aluksen päällikön, joka siirrettiin Suzuyalle saamaan hoitoa. Asashio, Mogami ja Arashio pelastivat 240 eloonjäänyttä ja toimittivat heidät Trukille.
CPL (ohjelmointikieli)

Esimerkkiohjelma

Esimerkkiohjelma CPL-kielellä:
 function Fact2[x] = result of
     § real f = 1
     until x = 0 do
         f, x := xf, x — 1
     result := f §
Pertti Jenytin

Pertti Jenytin (s. 21. huhtikuuta 1932 Rauma) on suomalainen lehtikuvaaja, entinen Lehtikuvan toimitusjohtaja ja 1950–1960-lukujen vaihteen maajoukkuejääkiekkoilija.

Ura valokuvaajana

Jenytin pääsi jo kansakoulun toisluokkalaisena samassa talossa asuneen valokuvaaja Oswald Hedenströmin lähetiksi ja pian myös apulaiseksi. Oppia saatuaan Jenytin hankkiutui sotien jälkeen Monifoto Oy:öön, jossa teki jo lehtikuvauksia muun muassa Seuralle ja Urheilun Kuva-Aitta -lehdelle. Asevelvollisuuden ja Viittakiven opiston jälkeen Jenytin pääsi Lehtikuvaan, jossa työskenteli aina eläköitymiseensä saakka, vimeksi toimitusjohtajana vuosina 1977–1983.

Ura jääkiekkoilijana

Pertti Jenytin pelasi jääkiekon SM-sarjassa Karhu-Kissojen joukkueessa vuosina 1951–1957 ja HIFK:ssa vuosina 1957–1963 yhteensä 112 ottelua ja saavutti kerran SM-hopeaa sekä kerran SM-pronssia. Suomen maajoukkueessa hän pelasi seitsemän A-maaottelua.
Lempäälän kirkko

Historiaa

Kun Lempäälän ja Vesilahden yhteisen kirkkopitäjän kirkko paloi Aimalassa 1400-luvun alussa, rakennettiin Lempäälään Lempäälän seurakunnan ensimmäinen oma kirkko vuosina 1418–1419. Tämän kirkon on täytynyt olla puusta tehty, ja se on todennäköisesti sijainnut samalla paikalla kuin nykyinen kirkko.
Kirkkoon on tehty monia muutoksia, joista merkittävin tehtiin 1835–1838, jolloin kirkko laajennettiin yksilaivaisesta ristikirkoksi seurakunnan väkiluvun kasvun takia. Samalla purettiin vanha asehuone sekä Sotavallan kartanon hautakappeli ja jokaiseen ristisakaraan tehtiin neliapilaikkunat. Kirkkoa on myöhemmin korjattu sisätiloista suuremmin vuonna 1895 sekä 1920-luvulla, jolloin arkkitehtina oli Ilmari Launis. Viimeisin suuri peruskorjaus valmistui vuonna 1984.

Esineistö

Lempäälän kirkon ainoa keskiajalta säilynyt esine on alttarin yläpuolinen krusifiksi, joka lienee hankittu kirkon vihkiäistilaisuuteen. Kirkon neliosaisen alttaritaulun on maalannut 1759 turkulainen taidemaalari Johan Georg Geitel. Alttaritaulun aiheina ovat Herran ehtoollinen, Kristus Getsemanessa, Ristiinnaulitseminen ja Kristuksen ylösnousemus. Kirkossa on myös uudemmat 1902 lahjoitetut lempääläläisen Kaarlo Enqvist-Atran maalaamat alttaritaulut. Mitään alttaritauluista ei ole sijoitettu itse alttarille.
Kirkon vuodelta 1839 oleva uusgoottilainen saarnastuoli on samalta ajalta kuin kirkon laajentaminen ristikirkoksi.
Kirkon urut ovat 31-äänikertaiset, ja ne on valmistanut Urkurakentamo Veikko Virtanen vuonna 1987.

Kellotapuli

Lempäälän kirkon kellotapuli sijaitsee kirkkotorin etelälaidalla. Alun perin kellotapulin rakensi vuonna 1787 tyrvääläinen rakennusmestarin Mikko Lajander. Myös kellotapulia on korjattu ja muutettu useasti, viimeksi se on peruskorjattu 1967. Tapulin alakerrassa toimii myös tapulimuseo.
Silja Viita

Silja Viita (s. 2001) on suomalainen koripalloilija.
Viita on Lapuan Korikobrien kasvatti. Hän pelasi ensimmäiset ottelunsa naisten Korisliigassa Vimpelin Vedon joukkueessa kaudella 2016–2017. Vuodesta 2017 hän on edustanut helsinkiläistä HBA:ta. Hän pelasi Korisliigassa 23 ottelua kaudella 2017–2018 ja 14 ottelua kaudella 2018–2019. Jälkimmäisellä kaudella hänen ottelukohtainen peliaikansa oli runsaat 17 minuuttia, pistekeskiarvonsa 4,7 ja levypallokeskiarvonsa 2,7.
Viita on pelannut Suomen 16-vuotiaiden maajoukkueessa 20 ottelua ja 18-vuotiaiden maajoukkueessa 21 ottelua. Huhtikuussa 2019 hän oli Kreikassa voittamassa koululaisten maailmanmestaruutta Mäkelänrinteen lukion joukkueessa.
Timiș (piirikunta)

Maantiede

Piirikunnan pinta-ala on yhteensä 8 697 km² (3,6 prosenttia Romanian pinta-alasta), mikä tekee siitä Romanian suurimman piirikunnan.
Timișin piirikunta rajautuu idässä Hunedoaran piirikuntaan, etelässä Caraș-Severinin piirikuntaan, pohjoisessa Aradin piirikuntaan sekä luoteessa Unkarin Csongrádin lääniin ja lounaassa Serbiaan.
Herne (kaupunki)

Historia

Varhaisin maininta Hernestä on vuodelta 880 muodossa Haranni. Muiden alueen kaupunkien tapaan Herne oli vain pieni kylä 1800-luvun puoliväliin asti, jolloin sinne perustettiin ensimmäinen kaivos. Vuonna 1872 Herneen perustettiin oppilaitos Haranni-Gymnasium. Kaupunkioikeudet Hernelle myönnettiin 1897.
Asukasluku ylitti 100 000 rajan vuonna 1933 ja nykyään Herne lukeutuu Saksan pieniin suurkaupunkeihin. Naapurikaupunki Wanne-Eickel ja Herne liitettiin toisiinsa vuonna 1975. Tuolloin kaupungin väkiluku oli suurimmillaan: 193 831. Vuoriteollisuusmenneisyys näkyy vielä kaupunkikuvassa muutamina säilyneinä kaivostorneina. Lukuisat vuorimieskannatusyhdistykset pitävät perinnettä yllä.

Talous ja liikenne

Hernessä risteytyvät moottoritiet A 42 ja A 43. Joukkoliikennettä hoitavat useat raideliikenneyhtiöt Verkehrsverbund Rhein-Ruhrin koordinoimina. Poliisin tilastojen valossa Herne on liikenneturvallisuudeltaan maan kärjessä. Kaupungin halki kulkee 45,6 kilometriä pitkä Rhein–Herne-kanava. Keskeinen sijainti on houkutellut kaupunkiin logistiikka-alan yrityksiä. Kaupungissa on myös muun muassa koneteollisuuden ja kemianteollisuuden laitoksia, kuten kemiakonserni Sasolin tuotantolaitokset.

Kulttuuri

Hernessä järjestetään joka vuosi elokuussa kymmenpäiväinen Carner Kirmes -kansanjuhla. Sen kävijämäärä on noin neljä miljoonaa. Vuodesta 1976 on marraskuisin järjestetty musiikkifestivaali Tage Alter Musik in Herne. Vuonna 2004 aloitettiin vuotuinen hardcore- ja metalcore -musiikin tapahtuma nimeltä Pressure Festival.

Tunnettuja asukkaita

Nykyisen Hernen alueella ovat syntyneet muun muassa näyttelijä Ernst Schröder, muusikko Ludger Lohmann, iskelmälaulaja Andrea Jürgens, jalkapallomaalivahti Stefan Wächter sekä jalkapalloilija Yıldıray Baştürk.
Amatörfotografklubben i Helsingfors

Amatörfotografklubben i Helsingfors rf (AFK) on Helsingissä vuonna 1889 perustettu pohjoismaiden vanhin toimiva valokuvauskerho. AFK on lisäksi Suomen suurin ruotsinkielinen valokuvauskerho (jäsenmäärä n. 150 vuonna 2006). 
Kerhon perustamiskokous pidettiin Kleinehin hotellissa Helsingin kauppatorin äärellä. Perustajana toimi aikansa tunnettu kulttuuripersoona vapaaherra Hugo af Schultén, joka oli mm. salakuvaukseen erikoistunut amatöörivalokuvaaja monien merkittävien kulttuuritehtäviensä (mm. Svenska Teaternin hallituksen jäsenenä toimimisen) lisäksi. 
Jo ensimmäisessä hallituksessa oli jäsenenä myös merkittävä ammattilaisvalokuvaaja: Daniel Nyblin, joka jo ensimmäisessä kokouksessa piti laajan esitelmän valokuvauksen silloin 50-vuotisesta historiasta aina Daguerren keksinnöstä vuodelta 1839 sen nykypäivään 1880-luvulle, jolloin kameroista oli tullut helpompia käsitellä ja negatiiveista paljon valonherkempiä kuin aiemmin. 
Jo kerhon ensimmäisessä kokouksessa pidettiin 300 amatöörivalokuvan näyttely ja jo lokakuun 1889 vuosikokouksessa esiteltiin Daniel Nyblinin Amerikasta tuoma Laterna Magica - aikansa 9 x 9 mm kuville tarkoitettu diaprojektori.
Kokouksia pidettiin mm. hotelli Kämpissä. Ohjelmassa oli esitelmiä, kuvien esittelyjä, kilpailuja ja tekniikan esittelyä - aivan samoin kuin nykyisinkin. Kerhossa on ollut jäseninä myös tunnettuja ammattilaisvalokuvaajia, esim. Thorvald Nyblin, Alfred Nybom, Harald Rosenberg, Nicolai Leibowitsch ja Caj Bremer. 
Kerhon kokouksissa kuullaan nykyisinkin usein tunnettujen valokuvaajien pitämiä esitelmiä.
Julia Beljajeva

Julia Beljajeva (s. 21. kesäkuuta 1992) on virolainen miekkailija, joka edusti Viroa Rion kesäolympialaisissa 2016, joissa hän osallistui naisten yksilökilpailuun sekä naisten joukkuekilpailuun. Hän miekkailee kalvalla. Hän sijoittui kalvan yksilökilpailussa sijalle 29.
Heittovipujarru

Heittovipujarru on etupäässä kapearaiteisissa vetureissa käytetty jarrutyyppi.
Heittovipujarrun muodostaa veturin hyttiin, yleensä takaseinälle, sijoitettu vipu jonka kahvaan liittyy noin kymmenen kilon paino. Tästä vivusta kulkee erikseen oma tankoyhteys veturin jarrukoneistoon.
Jarrua käytettäessä se käännetään vapaa-asennosta rauhallisesti kohti kiinni-asentoa jarrutustarpeen mukaan. Paino antaa jarrutustehoa ja varmistaa että jarru pysyy ääriasennoissaan eli joko täysin auki tai täysin kiinni.
Jarrutyyppi vaatii käyttäjänsä täyden huomion ja siksi se syrjäytyikin käyttöjarruna varsin varhain höyryjarrun tieltä. Seisontajarruna se kuitenkin säilytti paikkansa.
Jarrutyyppiä on mm. Äänekoski-Suolahden rautatien höyrysäiliöveturi ÄSR3:ssa sekä Fiskarsin muistomerkkiveturissa.
Hämeenlinnan Taitoluistelijat

Hämeenlinnan Taitoluistelijat ry (HTL) on vuonna 1983 perustettu taitoluisteluseura, joka aikanaan erkaantui Hämeenlinnan Tiikereiden luistelujaostosta. HTL kuuluu Suomen Taitoluisteluliittoon (STLL) ja seuran asioita paikallisella tasolla hoitaa vapaaehtoisista koottu johtokunta. Seuran visiona on tuottaa seudun lapsille ja nuorille heidän tarpeidensa mukaista, ammatillisesti ohjattua taitoluistelua liiton alaisuudessa. 
Tällä hetkellä seurassa luistelee noin 160 innokasta 3-17-vuotiasta luistelijaa niin harraste - kuin kilpailupuolella.
Seura järjestää omia kilpailuja ja luistelijat osallistuvat myös aktiivisesti ja menestyksellisesti muiden seurojen järjestämiin kilpailuihin. Viime vuosina seura on järjestänyt myös taitoluistelun kesäleirejä. Seuran kauden huipentumia ovat joulu- ja kevätnäytökset, joissa kaikki luistelijamme pääsevät jäälle näyttämään taitojaan ja esiintymään eri rooleissa.
Solifer SM

Vuosimallien väliset erot

Eri SM-vuosimallit erottaa helpoiten toisistaan tarkastelemalla polttoainesäiliön ja sylinterin kokoa. Myös keulassa on eroa esim. vuosina 1977–80 keulan alaputket olivat kromatut, 1981–86 olivat maalatut.

Sylinteri

“Läskitankki”-SM:issä käytetty pieniripainen sylinteri vaihdettiin vuonna 1977 suurempiripaiseen malliin, koska pieniripainen sylinteri ylikuumentui liian herkästi kaikkein kuumimpina kesäpäivinä. Suurempien jäähdytysripojen lisäksi uudemman mallin sylinterissä on myös aikaisempaa suuremmat ohivirtauskanavat.

Moottori

Vuoden 1977 jälkeen valmistettujen SM:ien moottoreissa on kampikammion kokonaistilavuutta suurentava lisäkammio, joka yhdistyy varsinaiseen kampikammioon sen seinämiin poratun kahden reiän kautta. Uudemman moottorityypin lohkoissa on myös uudenmallisen sylinterin mukaisesti suuremmat ohivirtauskanavat.

Pakoputki

Vuosien 1974–1981 SM-malleissa pakoputki kulkee yläkautta satulan vierestä. Pieniripaisen sylinterin pakoputken kiinnitys pulttien väli on pienempi kuin 1977–81 vuosimalleissa, joten näiden alkukauden laipat ovat erilaiset. Vuodesta 1982 vuoteen 1986 pakoputki kulkee tankin ja satulan alta, jolloin jalkaa ei pääse polttamaan putkeen. Muutoksen myötä 1982–1986 SM-malleissa työkalulaatikko on huomattavasti aiempia malleja pienempi. Satulan vierestä kulkevat pakoputket ovat läski- ja luikkutankissa muuten samanlaiset, paitsi läskitankissa laipan reikien etäisyys on hiukan pienempi kuin luikkutankkisessa Soliferissa.

Jarrut

“Läskitankeissa” on Maillardin navat joko 100 mm kaksijousisilla tai 90 mm yksijousisilla jarrukengillä. Ainakin uudemmissa “luikkutankeissa” on Leleun navat isommilla ja paremmilla kaksijousisilla jarrukengillä parantaen näin jarrutustehoa.

Muita huomioita

Koska vanhan ja uuden mallisissa sylintereissä on erikokoiset ohivirtauskanavat, ei niiden käyttäminen ristiin eri sylinterityypille tarkoitetun moottorin kanssa ole suotavaa. Fyysisesti osat kyllä ovat keskenään vaihtokelpoisia, mutta moottorilohkojen ja sylinterissä olevien huuhteluaukkojen kokoero aiheuttaa häiriöitä seoksen virtaukseen, mistä taas on seurauksena moottoritehon huonontuminen.
Lampaluoto

Lampaluoto (ruots. Lambalot) on Porin saaristossa entisen Ahlaisten kunnan alueella sijaitseva saari, jolla on samanniminen kylä. Vuonna 2013 Lampaluodossa oli 77 asukasta.
Saaressa oli oma kyläkauppa, joka toimi pääosin kesällä. Lampaluodon halki kulkevat Reposaaren pengertie, Pohjoinen satamatie sekä Tampere–Pori-radan Tahkoluotoon jatkuva osuus.
Kvarkkiepookki

Kvarkkiepookki on kosmologiassa alkuräjähdyksen varhainen vaihe, jolloin kaikki neljä perusvuorovaikutusta eli sähkömagnetismi, heikko vuorovaikutus, vahva vuorovaikutus ja gravitaatio olivat jakautuneet nykyiseen muotoonsa. Se seurasi heti Sähköheikkoepookin jälkeen ja kesti aikavälin noin 10⁻¹² – 10⁻⁶ sekuntia jälkeen alkuräjähdyksen. Kaikkeus oli riittävän energinen, jotta kvarkit eivät sitoutuneet yhteen hadroneiksi.
Kvarkkiepookki alkoi noin 10⁻¹² sekuntia alkuräjähdyksen jälkeen, kun sähköheikko vuorovaikutus hajosi sähkömagnetismiksi ja heikoksi vuorovaikutukseksi. Kaikkeuden täytti kuuma ja tiheä kvarkeista, leptoneista ja näiden antihiukkasista koostuva kvarkki-gluoniplasma. Hiukkasten törmäykset olivat liian energisiä, jotta kvarkit olisivat muodostaneet mesoneita tai baryoneija.
Kvarkkiepookki päättyi noin hetkellä 10⁻⁶ sekuntia, kun hiukkasten keskimääräinen energia oli pudonnut alle hadronien sidosenergian. Seuraavana hadroniepookkina kvarkit sitten sitoutuivat hadroneiksi.
Borovitšin piiri

Maantiede

Borovitšin piiri sijaitsee Novgorodin alueen itäosassa Valdain ylängöllä. Se rajoittuu lännessä Novgorodin alueen Okulovkan, luoteessa Ljubytinon, koillisessa Hvoinajan ja idässä Mošenskojen piireihin sekä kaakossa Tverin alueen Udomljan ja etelässä Bologojen piireihin.
Piirin läpi virtaa Ilmajärveen laskeva Msta, jonka jokilaakso jakaa Valdain ylängön kahteen osaan. Muita jokia ovat Mstaan laskevat Kruppa ja Velgija sekä jälkimmäisen sivujoki Bystritsa. Järviä ovat Piros, Peleno, Šeregodro, Ljubanskoje ja Kamenskoje. Hyötykaivannaisiin kuuluvat tulenkestävä savi, kalkkikivi, kvartsihiekka, ruskohiili, turve, hiekka ja sora.

Hallinnollinen jako ja asutus

Piiriin kuuluu Borovitšin kaupunkikunta ja kymmenen maalaiskuntaa: Jogla, Kontšanskoje-Suvorovskoje, Opetšenski Posad, Perjodki, Progress, Sušani (keskuspaikka Kojegoštša), Sušilovo, Travkovo, Volok ja Železkovo. Hallinnollinen keskus on Borovitšin kaupunki, josta on 176 kilometriä alueen pääkaupunkiin Novgorodiin.
Borovitši on Novgorodin alueen toiseksi suurin kaupunki. Sen osuus piirin väestöstä on 77,8 %. Asutuskeskuksia on yhteensä 324.

Liikenne, talous ja palvelut

Piirikeskuksesta on maantieyhteydet Okulovkan kautta Kresttsyyn, Ljubytinon ja Malaja Višeran kautta Spasskaja Polistiin sekä Hvoinajaan, Valdaihin ja Ustjužnaan. Kaupunkiin johtaa Pietarin ja Moskovan väliseltä pääradalta Uglovkassa haarautuva sivurata.
Borovitšin kaupunki on huomattava teollisuuskeskus. Siellä on muun muassa rakennustarviketeollisuutta, metalli-, koneenrakennus- ja laiteteollisuutta sekä puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta. Muita elinkeinoja ovat maatalous ja puunhankinta.
Piirissä toimii 36 lastentarhaa, 19 yleissivistävää koulua ja nuorisokeskus. Kulttuurilaitoksia ovat Borovitšin kulttuuritalo, kansantaiteen talo, maaseudun kulttuuri- ja kerhotalot, kaupungin ja piirin kirjastolaitokset sekä lasten taidekoulu. Terveyspalveluihin kuuluvat piirin keskussairaala poliklinikkoineen, tuberkuloosi- ja mielisairaalat, ensiapuasema sekä maaseudun lääkärinvastaanotot ja lääkintäasemat.

Nähtävyydet

Borovitšilla on historiallisen kaupungin status. Piirissä on 146 arkeologian, 253 rakennustaiteen ja 31 historian muistomerkkiä sekä yksi monumenttitaiteen muistomerkki. Huomattavimpia nähtävyyksiä on Aleksandr Suvorovin kartanomuseo Kontšanskoje-Suvorovskojessa.