google/wiki40b huggingface dataset:
Mirambo

Elämäkerta

Mirambo syntyi noin vuoden 1840 paikkeilla ja hänen isänsä kuoltua joskus vuoden 1850 jälkeen hän peri pienen Urambo-nimisen nyamweziheimon johtajuuden. Mirambon nimi juontaa ruumiita tarkoittavasta sanasta, mikä puolestaan viittaa hänen myöhemmin johtamiinsa rugaruga-sotajoukkoihinsa. Heimon päällikkönä hän aloitti muiden heimojen alistamisen omaksuen zulujen käyttämiä sotilastaktiikoita, joita toivat alueelle Etelä-Afrikasta lähtöisin olleet ngunisoturit. 1860-luvulle tultaessa Mirambo johti suurinta nyamwezivaltiota. Muut nyamweziheimot pyrkivät Mirambon uhan takia liittoutumaan Sansibarin sulttaanikunnan arabikauppiaiden kanssa. Mirambon valloitushaluja ajoi etenkin tarve hallita alueen kauppareittejä. Norsunluun ja kumin tuotantoalueet muuttivat entistä syvemmälle sisämaahan sitä mukaa, kun ne kulutettiin paikallisesti loppuun. Uudeksi tulonlähteeksi muodostui näin kauppareittien hallinta ja niillä kulkevan tavaran kuljetuksesta alueiden läpi perittävät maksut.
Mirambon hallitseman alueen naapurissa asui Unyanyembe-niminen heimo, jonka alueilla sijaitsi Tabora-niminen swahilikauppiaiden asutuskeskus. 1870-luvun alkupuolella Mirambo aloitti sodan tavoitteenaan pakottaa Taboran kauppiaat asettumaan omalle alueelleen. Mirambon sota häiritsi myös alueen kauppareittejä, joiden kautta kulki etenkin norsunluuta sisämaasta Sansibarille. Sansibarin sulttaani Bargash bin Said oli riippuvainen norsunluukaupasta kerätyistä tulleista. Vuonna 1875 Bargash lähetti Tiramboon kalliiksi tulleen sotilasretkunnan tarkoituksenaan palauttaa rauha alueelle. Vuonna 1896 Mirambo ja sulttaani solmivatkin rauhan, jolla Tirambo jäi paikalleen ja sulttaani tunnusti Mirambon hallitsemat alueet sisämaassa. Sansibarin kanssa solmitun sopimuksen jälkeen Mirambo keskittyi valtaamaan alueita Unyanyemben pohjoispuolella sekä Victoriajärvestä ja Karagwesta etelään. Samalla hän suojeli alueen kauppaa, joka oli myös hänen tärkein tulonlähteensä.
Mirambon johtama valtio houkutteli eurooppalaisia matkailijoita, kuten Henry Morton Stanleyn, joka kuvaili Miramboa ”Afrikan Napoleoniksi”. Kuitenkin vuonna 1880 Mirambon hallitsemalla alueella surmattiin kaksi brittiä, mikä käänsi Sansibarissa kasvavan vaikutusvallan omanneen Yhdistyneen kuningaskunnan mielipiteen lopulta Miramboa vastaan, ja brittien takia Sansibar alkoi tukea Mirambon vihollisia. Mirambo itse kuoli kurkkusyöpään vuonna 1884, ja hänen johtamansa maa hajosi pian hänen kuolemansa jälkeen. Nyamwezien asuttamat alueet päätyivät lopulta osaksi Saksan Itä-Afrikkaa.
Agat

Agat oli ensimmäinen 8-bittinen sarja PC-mikrotietokone, joka oli valmistettu Neuvostoliitossa. Kone oli kloonattu (kopioitu) Apple II:sta. Ensimmäinen Agat tietokone esiteltiin Moskovan messuilla vuonna 1983. Agatia on valmistettu enimmäkseen vuosina 1984-1990, joitakin vielä vuonna 1993.
Agat perustui pääasiassa suunniteltuun Apple II PC, mutta Neuvostoliitto edellytti tiettyjä muutoksia suunnitteluun. Ensisijainen näihin kuuluva oli MOS 6502 mikroprosessori jonka korvaamiseksi käytettiin "jaettavaa 588-sarjaa" mikroprosessoria, joka oli simuloitu 6502 käskykannalla.
Đồng Bằng Sông Cửu Long

Đồng Bằng Sông Cửu Long (Mekongin suisto) on yksi Vietnamin kahdeksasta epävirallisesta suuralueesta. Alue muodostuu 13 maakunnasta (tinh). Huhtikuussa 2009 alueella oli noin 17 miljoonaa asukasta.  
Alue käsittää Mekongin suiston. Alueella on seitsemän kansallispuistoa joista kuusi on perustettu 2000-luvulla. Vanhin Tràm Chimin kansallispuisto on perustettu harvinaisten lintujen, ennen kaikkea saruskurjen suojelemiseksi. 
Mekongin suistoaulue on vanhastaan toinen Vietnamin kahdesta vilja-aitasta (Punaisenjoen suiston ohella). Riisin lisäksi siellä kasvatetaan monia trooppisia hedelmiä. Se on ollut perinteistä khmerien asuinaluetta. Nykyisin etniset vietnamilaiset ovat enemmistönä, mutta alueella elää myös kiinalaisia, khmerejä ja chameja. Kanavat ja joet muodostavat tärkeän kulkuväylän, ja kanavien risteyskohdissa pidetään kelluvia kauppatoreja, joilla paikalliset myyvät hedelmiä, vihanneksia ja kalaa.
Katškanar

Katškanar (ven. Качкана́р) on kaupunki Sverdlovskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Uralin itäpuolella 294 kilometriä Jekaterinburgista pohjoiseen. Kaupungissa on Tšusovoin ja Kušvan väliseltä rautatieltä haarautuvan sivuradan pääteasema. Asukkaita on 42 800 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on perustettu vuonna 1958 titaani- ja magnetiittikaivoksen yhteyteen. Vuonna 1968 siitä tuli kaupunki. Nykyään Katškanarissa toimii rikastamokombinaatti, teräsbetonirakennetehdas ja konepajateollisuutta.
Viherkerttuli

Levinneisyys

Viherkerttulia tavataan laajalla alueella Alaskassa, Kanadassa, Yhdysvaltain länsiosissa ja Meksikon pohjoisosissa sekä talvehtivana etelämpänä Yhdysvalloissa ja Väli-Amerikassa. Sen populaatio on hyvin suuri ja sen kannankehitys on nouseva. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Karisjärvi (Korpilahti)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 63 hehtaaria, se on 1,8 kilometriä pitkä ja 1,3 kilometriä leveä. Se sijaitsee Korpilahden kirkonkylän ja Muuramen kirkonkylän puolivälissä vuorten välisessä painaumassa. Järvi on ristin muotoinen niin, että järven pisin järvenselkä on etelä-pohjois-suuntainen. Itään työntyy 700 metriä pitkä Anttilanlahti ja länteen päin alkava, mutta pohjoiseen kaartuva, pienempi lahti on 550 metriä pitkä.
Siinä on kuusi saarta, joiden pinta-ala on 1,1 hehtaaria eli noin noin 1,6 prosenttia järven kokonaispinta-alasta. Suurin saari, joka on kartoissa nimeämättä, on 200 metriä pitkä ja yli 60 metriä leveä. Sen pinta-ala on kartasta mitattuna 0,9 hehtaaria. Muista saarista neljä on yli aarin ja yksi on alle aarin kokoinen. Ainoa karttaan nimetty saari on Pienisaari.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuus on 3,05 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0031 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 4,8 metriä ja suurin syvyys on 18,8 metriä. Syvin kohta sijaitsee ristimäisen järven keskellä ja se sijaitsee 700 metriä pitkässä yli 15 metrin syvyyteen painuvassa syvänteeseen. Muu osa järveä on matalaa ja missään muualla kuin Anttilanlahden suulla syvyydet ole edes kymmenen metriä.
Järven rantaviivan pituus on 8,6 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 850 metriä. Sen rannat ovat metsämaata ja sen haja-asutus muodostuu seitsemästä kiinteistöstä ja 50 vapaa-ajan asunnosta. Niille tulee tiet valtatieltä 9 ja Muuramesta tulevilta kyläteiltä. Orivesi–Jyväskylä-rautatie ohittaa järven länsipuolelta 100 metrin etäisyydeltä ja sukeltaa Muuramen suunnalla Karismäen Lautakkomäen rautatietunneliin. Jyväskylän ja Muuramen välinen kuntaraja ylittää järven.

Luontoarvoja

Järven läntisimmän lahden pohjoisranta on luonnonsuojelualuetta.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähi-alueeseen (14.221) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 125,5 metriä mpy. Järven valuma-aue on pieni eikä sen alueella sijaitse montaa järveä. Niistä suurin on Vähä Karisjärvi, joka laskee Karisjärven pohjoisesta. Järven laskuoja lähtee eteläppän Autionlahdesta ja laskuoja yhtyy kilometrin päässä pohjoisesta laskevaan Salmijärven laskuojaan Salmijärvenojaan. Tämä laskee 900 metriä alempana sijaitsevaan Maatianjärveen ja virtaa edelleen Raspion kautta Päijänteen Kirkkoselkään Korpilahdella. Järveltä on pudostusta Päijänteeseen 47 metriä.

Historiaa

Vuoden 1963 peruskartassa oli järven lähiympäristössä neljä maatilaa ja kuusi rantamökkiä. Järven länsipuolelta menevä Orivesi–Jyväskylä-rata valmistui vuonna 1977.
Diana Zagainova

Diana Zagainova (s. 20. kesäkuuta 1997 Vilna) on liettualainen kolmiloikkaaja. 
Zagainova voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Gävlessä 2019 tuloksella 13,89. Hän teki kesäkuussa 2019 Liettuan ennätyksen kolmiloikassa, kun hän hyppäsi 14,43 m. Tulos rikkoi myös Tokion olympialaisten 2020 karsintarajan.
Legs McNeil

Roderick Edward "Legs" McNeil (s. 1956, Cheshire, Connecticut, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija, toimittaja ja rockhistorijoitsija. Hän oli yksi Punk -lehden perustajista ja toimittajista. 1980-luvulla hän oli mukana tekemässä Spin -lehteä, ja vuonna 1992 hän perusti lehden Nerve.

Punk

Vuonna 1975 18-vuotias McNeil asui New Yorkissa, mutta matkusti kesän tultua kotiseudulleen Connecticutiin. Siellä hän tapasi vanhat lukiotoverinsa, sarjakuvapiirtäjä John Holmstromin ja kaupallisella alalla työskentelevän Ged Dunnin. He päättivät aloittaa yhdessä "jonkinlaisen mediahomman", ja Holmstrom keksi perustaa lehden. McNeil piti ideaa alun perin huonona, mutta Holmstrom onnistui vakuuttamaan hänet sillä, että toimittajat saivat aina ilmaista alkoholia. Myös kaksi muuta tekijää vaikuttivat syvästi haluun perustaa lehti; sarjakuvataiteilija Harvey Kurtzman ja The Dictatorsien debyyttialbumi The Dictators Go Girl Crazy!. Niin lehti nimeltä Punk sai lopulta alkunsa. McNeil selitti nimivalintaa seuraavasti:
"Siihen tuntui kiteytyvän kaikki, mistä me digattiin. Punk toi mieleen kännisen, vittumaisen, fiksun vaan ei teennäisen, mielipuolisen, hauskan ja ivallisen meiningin, ja toisaalta se viittasi myös hämärähommiin."
Lehden itsessään haluttiin kertovan kaikesta siitä, mitä sen tekijät itse harrastivat, eli "tv-uusinnoista, bissen kittaamisesta, pesän jahtaamisesta, juustohampurilaisista, sarjiksista, b-luokan elokuvista ja hämärämmästä rockista, josta kukaan muu ei oikein pitänyt." 
Lehti ja sen perustajat olivat ensimmäisiä, jotka määrittelivät sanan punk edustavan tietyntyyppistä musiikkia, muotia ja asennetta. Siihen asti punk oli tarkoittanut toimetonta katunuorta. McNeil oli kuullut sanan ohjelmassa Kovak, jossa Telly Savalas oli käyttänyt termiä huutamalla "You lousy punk!".
Punk haastatteli lukuisia siihen aikaan vielä melko tuntemattomia newyorkilaismuusikkoja, kuten Joey Ramonea ja Debbie Harrya. Lehteä tehtiin neljä vuotta ennen kuin se päätettiin lopettaa. McNeil perusteli päätöstä sillä, että asia, jolle alun perin oli naurettu, levisi ennennäkemättömiin mittasuhteisiin ja yhtäkkiä punk oli muotia kaikkialla, millä hän viittasi erityisesti punkilmiön Iso-Britanniassa saamaan suosioon. Perustajien alkuperäinen ajatus oli vanhentunut, eivätkä he enää halunneet jatkaa lehteään.

Kirjallisuus

Vuonna 1996 McNeil julkaisi yhdessä Gillian McCainin kanssa haastattelukokoelman Please Kill Me: The Uncensored Oral History of Punk, joka kertoi punkin juurista ja kehitysvaiheista. Vuonna 2004 hän julkaisi teoksen Alaston Hollywood: Pornoelokuvateollisuuden sensuroimaton historia yhdessä Jennifer Osbornen ja Peter Ravian kanssa. Vuonna 2009 ilmestyi muistelmateos Veljeni Joey Ramone, jonka McNeil kirjoitti yhdessä Joey Ramonen veljen Mickey Leighin kanssa.
Ota mies elämääsi

Juoni

Jalkapallovalmentaja Juan Antonio ja tyttöbändin laulaja Belinda sananmukaisesti törmäävät uima-altaalla, ja tajuavat herättyään vaihtaneensa ruumiita keskenään. Belindaksi muuttunut Juan Antonio joutuu kävelemään korkokengillä ja torjumaan Belindan poikaystävää. Jalkapallojoukkue saa ihmetellä valmentajansa muuttunutta käytöstä.
Sōka Gakkai

Sōka Gakkai on Japanissa vaikuttava uskonnollinen maallikkoliike, jonka puitteissa harjoitetaan Nichiren-buddhalaisuutta. Liikkeen perusti Tsunesaburō Makiguchi vuonna 1930. Se on ollut varsinkin aiemmin hyvin lähellä Kōmeitō-puoluetta, jonka perustaja oli Sōka Gakkain silloinen johtaja.  Sōka Gakkai poikkeaa muusta Japanin buddhalaisuudesta siinä, että se ei hyväksy muun uskonnon harjoittamista buddhalaisuuden rinnalla, ei edes šintolaisuuden. Tämän takia liikkeen kannattajia on pidetty epäisänmaallisina, mikä on ollut ongelma varsinkin toisen maailmansodan alla. 
Vuonna 2003 Sōka Gakkaihin laskettiin kuuluvan Japanissa 8 210 000 perhettä.
Japanin ulkopuolella liikkeen kattojärjestönä toimii Soka Gakkai International, jolla on jäsenjärjestöjä 192 eri maassa. Suomessa järjestö on toiminut vuodesta 1975 lähtien, ja se on nykyisin rekisteröitynyt uskonnollinen yhdyskunta, jolla on noin 150 jäsentä 15 eri paikkakunnalla (2008).
Ruskoniskasirkku

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan ruskoniskasirkku on noin 19 cm. Selästään ja siivistään ruskoniskasirkku on väriltään oliivinvihreä. Päälaki on kastanjanruskea. Silmänympärystät ja otsa on musta ja otsassa on kolme valkoista täplää. Kurkku on valkoinen ja alareunassa on kapea musta viiru. Vatsa on väriltään harmaa. Nuorten lintujen pää on tumman ruskea ja selkä oliivinruskea. Vatsassa on keltaista viirutusta.

Levinneisyys ja elinympäristö

Ruskoniskasirkun elinalue ulottuu Keski-Amerikassa Meksikon eteläosista Panaman ja Etelä-Amerikassa Venezuelasta Perun eteläosiin. Linnun elinympäristöä ovat kosteiden metsien aluskasvillisuus. Lajin elinympäristöt sijaitsevat yleensä 800–3 000 metrin korkeudella merenpinnasta.

Elintavat

Ruskoniskasirkut elävät yleensä pareittain eivätkä muodosta parvia. Laji syö pääasiassa hyönteisiä ja voi seurata sotilasmuurahaisten laumoja, jotka ajavat muut hyönteiset pois tieltään. Tällöin muurahaisia pakenevat hyönteiset ovat helppoja saaliita.
Ruskoniskasirkun pesimäkausi kestää maaliskuulta elokuulle. Kuppimainen pesä sijaitsee pensaikon suojissa. Naaras munii yhdestä kahteen vaaleansinistä munaa.
Lonkero

Lonkero on pitkänomainen, joustava elin, joita on erityisesti selkärangattomiin kuuluvilla eläimillä. Niitä käytetään yleensä syömiseen, tunnusteluun ja tarttumiseen.

Merieläinten lonkerot

Nilviäisten pääjaksoon kuuluu useita lonkerollisia eläimiä. Kalmareilla ja seepioilla on kahdeksan raajaa ja kaksi lonkeroa. Lonkerot ovat pidempiä kuin raajat, ja niissä on imukuppeja usein vain kärjissä.
Jättiläiskalmarin ja kolossikalmarin lonkerot ovat erityisen vaikuttavat: niiden päissä on voimakkaat imukupit ja tappavat hampaat. Jättiläiskalmarin hampaat ovat pienet ja ympyränmuotoiset, kun taas kolossikalmarin lonkeroissa on kaksi riviä paksuja, teräviä, sormen pituisia hampaita.
Myös polttiaiseläimiin kuuluu monia lonkerollisia lajeja. Polttiaiseläimillä on usein suuri määrä polttiaissoluja lonkeroissaan. Polttiaissolut sisältävät nematokystiksi kutsutun rakenteen, jonka eläin voi laukaista mahdollista saalista kohti.
Monilla kampamaneeteilla on kaksi lonkeroa; joillakin ei ole yhtäkään.
Sammaleläinten suuta ympäröi lonkerorengas.

Sammakkoeläinten lonkerot

Joillain matomaisilla sammakkoeläimillä on lonkeroita. Matosammakoilla on päässään kaksi lonkeroa, joita ne luultavasti käyttävät haistamiseen.

Nisäkkäiden lonkerot

Tähtikuonokontiaisella on liikkuvaisia ja hyvin herkkiä nenälonkeroita, joilla eläin suunnistaa ja havaitsee saaliita.
Mallas

Mallas on idätettyä viljaa, josta idut on poistettu ja jonka jyvät on kuivattu ja rouhittu. Käytetyintä on ohrasta tehty mallas, joka on muun muassa oluen ja viskin valmistuksen raaka-aine. Rukiista tehtyä mallasta taas käytetään muun muassa mämmin ja toisinaan myös ruisleivän raaka-aineena. Myös vehnää, riisiä ja maissia mallastetaan.
Nykyisin mallas-sanaa käytetään myös kielikuvassa ”maksaa maltaita”. Sillä viitataan tällöin tavaran, tuotteen tai palvelun korkeaan hintaan. Se on jäänne ajalta, jolloin veroja maksettiin maltailla.
Jake Virtanen

Pelityyli

Jake Virtasen vahvuuksiin kuuluvat fyysinen pelitapa, maalinedustapelaaminen, kahden suunnan pelaaminen, kaksinkamppailut, laukaus, aloittaminen, koko ja nopeus. Virtanen laukoo oikealta. Hän on kuvaillut itseään Rick Nashin tyyliseksi pelaajaksi, mutta Virtasta on verrattu nuoreen Jarome Iginlaan.

Seuraura

Virtanen syntyi Brittiläisen Kolumbian New Westminsterissa, mutta kasvoi ja aloitti jääkiekon Abbotsfordin kaupungissa. Calgary Hitmen varasi hänet koko WHL:n varaustilaisuuden ensimmäisenä pelaajana vuonna 2011. Hänen piti pelata kausi 2011–2012 vielä alle 16-vuotiaana lähinnä BCMML-juniorisarjaa Fraser Valley Bruinsin joukkueessa. Kevätkaudella Virtanen pelasi WHL:ssä yhdeksän runkosarja- ja viisi playoff-ottelua tehopistein 3+1=4. Ensimmäisellä kokonaisella WHL-kaudellaan 2012–2013 hän teki 62 runkosarjaottelussa tehot 16+18=34 sekä 15 playoff-ottelussa tehot 2+4=6.
KHL-joukkue Medveščak Zagreb varasi Virtasen 65. pelaajana kesällä 2013. Kaudella 2013–2014 hän teki WHL:ssä yli kaksi kertaa enemmän tehopisteitä kuin tulokaskaudellaan ja oli Hitmenin paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 45+26=71. Virtanen pelasi kauden aikana myös CHL Top Prospects Gamessa. Vancouver Canucks varasi hänet lopulta koko NHL:n varaustilaisuuden kuudentena pelaajana kesällä 2014. Jo samana kesän heinäkuussa Virtanen teki kolmivuotisen tulokassopimuksen joukkueen kanssa. WHL-kauden 2014–2015 päätteeksi, huhtikuussa 2015 hän siirtyi loppukevääksi AHL-joukkue Utica Cometsin vahvuuteen. Virtanen pelasi siellä kymmenen playoff-ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Hän eteni Cometsin kanssa aina Calder Cup -finaaleihin saakka, mutta mestaruuden vei kuitenkin Manchester Monarchs otteluvoitoin 4–1.
Kauden 2015–2016 Virtanen aloitti suoraan Vancouver Canucksin NHL-joukkueessa. Hän istui kolme ensimmäistä runkosarjaottelua katsomossa ja teki NHL-debyyttinsä lopulta kauden neljännellä kierroksella 13. lokakuuta 2015 vieraissa Los Angeles Kingsia vastaan, jolloin Virtanen sai jääaikaa 9.18 minuuttia. NHL-uransa avausmaalin hän teki 2. marraskuuta 2015 Philadelphia Flyersia vastaan. Virtasen osuma jäi Canucksin 4–1-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Hänet valittiin ottelun ykköstähdeksi.

Muuta

Jake Virtasen isovanhemmat ovat kotoisin Pohjanmaalta. He muuttivat perheineen Kanadaan vuonna 1967 ja takaisin Suomeen vuonna 1975. Isä Rainer Virtanen syntyi Pietarsaaressa ja varttui Uudessakaarlepyyssä. Virtaset muuttivat takaisin Kanadaan vuonna 1976. Rainer Virtanen puhuu nykyisin vielä ruotsia, mutta on unohtanut suomen kielen. Jake Virtasen äiti Brigitte on kanadanranskalainen. Jake Virtasen isoveli Stefan sekä serkku Jared pelaavat myös jääkiekkoa.
Stauroliitti

Stauroliitti on jalosilikaatteihin kuuluva mineraali. Se on kidejärjestelmältään monokliininen, ja sen kovuus on 7–7,5. Stauroliitilla on verrattain monimutkainen kemiallinen kaava: (Fe,Mg,Zn)₂Al₉(Si,Al)₄O₂₂(OH)₂. Raudan, magnesiumin ja sinkin määrä stauroliitissa vaihtelee. Väriltään stauroliitti on punaruskea, mustanruskea tai kellanruskea, ja se on yleensä samea.
Stauroliitin erikoisominaisuus on se, että siinä esiintyy usein ristin muodostavia kaksoiskiteitä. Näytteissä makroskooppisesti näkyvissä olevat stauroliittikiteet ovat muodoltaan prismoja. Ne ovat usein suurempia kuin ympäröivät mineraalit, ja niitä kutsutaan sen tähden porfyroblasteiksi.
Ohutnäytteissä stauroliitti on yleensä kaksoiskiteistä ja näyttää kvartsin kaltaista kahtaistaitteisuutta, jossa kaksoiskide esittää optista jatkuvuutta. Stauroliitti voidaan havaita metamorfisissa kivissä sen emmental-juustoa muistuttavan ulkonäön ansiosta. Sitä esiintyy kiilleliuskeissa ja gneisseissä seuranaan usein kyaniitti, granaatti ja andalusiitti. Suomessa sitä esiintyy mm. Tohmajärvellä, Puolangalla ja Sodankylässä.
Stauroliitin nimi on johdettu kreikasta; stauros ’risti’ ja lithos ’kivi’, viittaamaan yleiseen kaksoiskiteytymistapaan. Stauroliitti on alueellinen metamorfinen mineraali. Sitä esiintyy almandiinigranaatin, kiilteen, kyaniitin ja muiden metamorfisten mineraalien läheisyydestä.
Stauroliitti on osoitin- eli indeksimineraali, jota käytetään arvioimaan missä lämpötilassa, syvyydessä ja paineessa kivi metamorfoituu. Sillä on vähäistä käyttöä korukivenä.
Kalakeitto

Kalakeitto on keitto, joka on valmistettu kalasta ja muista aineksista, kuten perunasta ja kasviksista. Kalakeitossa usein käytettyjä kalalajeja ovat muun muassa ahven, lohi ja seiti. Myös madekeitto on arvostettu. Kalakeitto on perinneruoka useissa eurooppalaisissa maissa. 
Suomessa vietetään kansallista kalakeittopäivää vuosittain helmikuun toisena tiistaina. Ensimmäistä kertaa päivää vietettiin 13. helmikuuta 2018.

Suomalaisia kalakeittoja

1980-luvulla jokaiselle Savon silloiselle kunnalle äänestettiin omat perinnerruoat. Pielaveden nimikkoruoaksi valittiin kalamykykeitto, jossa on mädistä ja kalanmaksasta tehtyjä mykyjä, lisukkeena keitettyä kananmunaa. 
Pellingin saaressa tehdään omanlaista kalakeittoa, joka on runebergintortun ohella toinen Itä-Uudenmaan maakuntaruoista.
Karjalankannaksella kalakeittoa on kutsuttu nimellä uuhka tai uhka, joka tulee venäjän kalakeittoa tarkoittavasta uha. Pohjois-Suomessa tuoreesta kalasta tehtyä keittoa on kutsuttu nimellä tauro, joka tulee saamen tuoretta kalaa tarkoittavasta sanasta.
Aarne Kuula

Opinnot

Hän suoritti keskikoulun kotiopettajan johdolla ja kävi Suomen liikemiesten kauppaopiston vuosina 1911–1914.

Jääkäriaika

Hän liittyi Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:ään 25. helmikuuta 1916 ja sijoitettiin pataljoonan pioneerikomppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joen asemasodassa ja Riianlahden rannikkoasemissa sekä Aa-joen talvitaisteluissa. Hän osallistui Polangenissa järjestetyille erikoiskursseille (pommarikurssi) vuonna 1917.

Suomen sisällissota

Hän astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 vänrikiksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 2. jääkärirykmentin 12. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan, missä joukko-osastossa otti osaa taisteluihin Kalevankankaalla, missä haavoittui 28. maaliskuuta 1918.

Sisällissodan jälkeinen aika

Sisällissodan jälkeen hän palveli edelleen 2. Jääkärirykmentin ja 2. huhtikuuta 1919 alkaen Keski-Suomen rykmentissä. Armeijasta hän erosi 13. lokakuuta 1920 ja liittyi suojeluskuntajärjestöön ja hänet sijoitettiin Tuuloksen suojeluskunnan paikallispäälliköksi, missä tehtävässä hän toimi 1. marraskuuta 1919 – 1. toukokuuta 1921 välisen ajan, jonka jälkeen hänet nimitettiin 1. kesäkuuta 1921 Jyväskylän suojeluskuntapiiri 2:n ja edelleen 15. huhtikuuta 1922 Mikkelin suojeluskuntapiirin 2. alueen päälliköksi. Pohjanmaan kutsuntapiirin apulaispäälliköksi hänet nimitettiin 1. syyskuuta 1923 ja Hämeen kutsuntapiirin apulaispäälliköksi 31. joulukuuta 1924 sekä edelleen samaiseen tehtävään hänet nimitettiin 28. toukokuuta 1927 Suupohjan kutsuntapiiriin. 1. heinäkuuta 1933 Kainuun sotilaspiirin kutsunta-asiain upseeriksi hänet nimitettiin 1. heinäkuuta 1933 ja samanlaiseen toimeen Seinäjoen sotilaspiiriin 31. tammikuuta 1936, missä tehtävässä hän toimi aina talvisotaan saakka.

Talvi- ja jatkosota

Talvisotaan hän osallistui edelleen samaisessa tehtävässä, kunnes välirauhan aikana hänet siirrettiin Etelä-Pohjanmaan Itäisen suojeluskuntapiirin kutsunta-asiain upseeriksi. Jatkosodan syttyessä hän toimi edelleen samassa tehtävässä, kunnes vuonna 1942 hänet siirrettiin Kuormasto- ja kuljetusvälinetoimiston päälliköksi Jalkaväkirykmentti 16:een. Hänet siirrettiin seuraavana vuonna 15. divisioonan esikuntaan apulaisintendentiksi ja edelleen samana vuonna Etelä-Pohjanmaan suojeluskuntapiirin kutsunta-asiain upseeriksi. Vakinaisesta palveluksesta hän erosi vuonna 1944.

Sotien jälkeinen aika

Sotien jälkeen hän toimi Visa Oy:n tehtaanjohtajana Seinäjoella vuosina 1946–1947 ja työnsä ohella hoiti omistamaansa metsäkiinteistöä. Hänet on haudattu Seinäjoelle.
Poretta eli Keisarin uudet pisteet

Arviot

Aikalaiskritiikeissä kevyttä musiikki-iloittelua yleensä kiitettiin, mutta puututtiin juonen hajanaisuuteen ja revyyosuuksien korostumiseen. Myönteistä huomiota sai erityisesti George de Godzinskyn musiikki: ”Godzinkyn musiikki soveltuu elokuvan tekstiin ja sävyyn kuin valettu”, kirjoittaa Paula Talaskivi arviossaan.
Myös 1980-luvun televisioesitysten yhteydessä elokuva saa kiittävää kritiikkiä, ja sen yhteydet 1930-luvun amerikkalaisiin musikaaleihin on pantu merkille. Vuonna 2014 kriitikko kiinnittää huomiota kunnianhimoon sota-ajan puutteen keskellä ja kehottaa vertaamaan Busby Berkeleyn musikaaliklassikkoihin.
Vapaa territorio

Vapaa territorio (ven. свободная территория, svobodnaja territorija, ukr. Вільна територія, Vilna terytorija) tai Mahnovštšyna (Махновщина) tai Anarkistinen Ukraina oli tammikuusta 1919 vuoteen 1921 Nestor Mahnon johtaman Ukrainan vallankumouksellisen kapinallisarmeijan Ukrainan vallankumouksen aikana kontrolloima alue Etelä-Ukrainassa.