google/wiki40b huggingface dataset:
Thomas Howard (Norfolkin 3. herttua)

Thomas Howard (1473–25. elokuuta 1554) oli Norfolkin 3. herttua. Hän oli Henrik VIII:n laivaston ylipäällikkö, valtionkassan hoitaja sekä kuninkaan yliseremoniamestari, ja hän kunnostautui taisteluissa monta kertaa. Hän oli täysiverinen poliitikko, aina ajan tasalla eikä epäröinyt uhrata edes omia sukulaisiaan oman etunsa takia. Hänen kotilinnansa oli Arundel Castle.

Varhaisvaiheet ja elämä hovissa

Hänen isänsä oli Thomas Howard, Norfolkin toinen herttua ja äitinsä Elisabeth Tilney. Hänen sisarensa oli Elisabeth Howard, Henrik VIII:n toisen vaimon ja sisarentyttärensä Anna Boleynin ja tämän sisarusten Thomaksen ja Maryn äiti. Hänellä oli myös ainakin yksi veli, Edward Howard. Myös Henrik VIII:n viides vaimo Katariina Howard oli hänen veljentyttärensä.
Hänellä oli mustat hiukset.
Hän toimi oikeuden puheenjohtajana niin Anne Boleynin kuin tämän veljen Georgen, eli oman sisarentyttärensä ja –poikansa, oikeudenkäynneissä ja tuomitsi kummatkin kuolemaan. Myöhemmin hän järjesti veljentyttärensä Katariina Howardin ja kuninkaan välisen lemmensuhteen, joka johti avioliittoon ja lopulta Katariinan mestaukseen.

Avioliitot

Hän meni naimisiin Yorkin Annen, kuningas Edvard IV:n ja Elisabeth Woodvillen seitsemännen lapsen ja viidennen tyttären kanssa. Anne kuoli 1511. Heillä oli neljä lasta jotka kuolivat nuorena.
Hän nai Elisabeth Staffordin, Buckinghamin kolmannen herttuan Edward Staffordin ja Alianore Percyn tyttären. Hiedän vanhin lapsensa oli runoilija Henry Howard, Surreyn jaarli. Heillä oli kolme lasta; pojat Henry Howard, Thomas Howard ja tytär Mary, joka oli naimisissa Henrik VIII:n äpäräpojan Henry Fitzroyn kanssa.
Hänen rakastajattarensa oli hänen vaimonsa kamarineito Bess Holland.

Suosion menetys ja kuolema

Kun Howard menetti kuninkaan suosion, hänet vangittiin. Hänen poikansa oli jo teloitettu maanpetoksesta, mutta Howard vältti saman kohtalon kuninkaan kuoltua päivää ennen kuin teloitusmääräys piti allekirjoittaa.
Kuningas Edvard VI, Henrik VIII:n poika, vangitutti Howardin joksikin aikaa ja hän menetti arvonimensä. Mutta Maria I myönsi sen hänelle takaisin vapauden kera, koska Howardit olivat tärkeä katolilainen perhe. Howard kuoli 1554 ja hänen pojanpoikansa Thomas Howard, Norfolkin 4. herttua, oli hänen seuraajansa. Elisabet I teloitutti tämän noin 18 vuotta myöhemmin hänen juoniteltuaan avioituvansa laittomasti Maria Stuartin kanssa.
Dusty Brill

Dusty Brill on ammattilaisrumpali, joka ennen soitti pop-rock-yhtye Good Charlottessa. Brill otettiin yhtyeeseen Aaron Escolopion seuraajaksi. Hänen oli tarkoitus viipyä yhtyeessä pidempäänkin, mutta päätti erota siitä syyskuussa 2001. Dusty Brillin muita yhtyeitä ovat olleet Jesus Eater, The Misery, Power on Hold, Choke 66, Smatch ja Kids on Coffee.
Anne Lauber

Anne Lauber (s. 28. heinäkuuta 1943 Zürich, Sveitsi) on säveltäjä. Hän sai Kanadan kansalaisuuden vuonna 1972. Hän valmistui Montrealissa musiikin maisteriksi 1982 ja tohtoriksi 1986.
Lauber opiskeli aluksi viulun- ja pianonsoittoa. Tämän jälkeen hän oli vuosina 1964–7 Lausannen konservatoriossa opiskelemassa muun muassa sävellystekniikoita Zoltán Kodályn oppilaan Andras Kovachin johdolla. Vuonna 1967 Lauber muutti Montrealiin, jossa hän opiskeli sävellystä aluksi yksityisesti André Prévostin johdolla (1973–7); hän sai opetusta lisäksi Jean Perriniltä ja myöhemmin Darius Milhaudilta.
Montrealin yliopistossa Lauberin opettajia olivat Serge Garant ja André Prevost. Lauber valmistui Montrealin yliopistosta musiikin maisteriksi (1982) ja tohtoriksi (1986).

Ura säveltäjänä

Lauber on saanut monilta tahoilta sävellystilauksia. Quebecin ja Toronton sinfoniaorkesterit tilasivat häneltä sinfonisen sadun Beyond the Sound Barrier / Au-delà du mur du son, joka esitettiin ensi kertaa ranskaksi Quebec Cityssä ja englanniksi Torontossa marraskuussa 1983. Teos sai esityksiä myös muualla Kanadassa ja Yhdysvalloissa. Lauberin muita teoksia ovat muiden muassa kitarateos Arabesque (1985) ja oratorio Jesus Christus (1986). 1980-luvun aikana Lauber sävelsi myös lukuisia teoksia kontrabassolle. Näihin kuuluvat Mouvement pour contrabasse et piano (1980) ja Gary Karrin tilaama konsertto Three Moods for Double-Bass (1988). Konserton kantaesitti Montrealin sinfoniaorkesteri vuonna 1988.
Lauberin teoksia ovat myös esittäneet National Arts Centre Orchestra, Rivka Golani ja Denverin filharmoninen orkesteri. Vuonna 2001 Annen poika Tristan Lauber kantaesitti äitinsä toisen pianokonserton Montrealin kamariorkesterin kanssa.

Muuta toimintaa

Lauber on toiminut paitsi säveltäjänä, myös kapellimestarina, jona hän sai yksityistä opetusta Jacques Clémentiltä vuonna 1980. Lauber on opettanut monissa yliopistoissa. Hän on Kanadan säveltäjäliiton jäsen. Vuonna 1987 Lauber toimi Canadian Music Centren Quebecin alueen varapuheenjohtajana ja vuosina 1988–92 puheenjohtajana.
Ercílio Turco

Ercílio Turco (s. 13. maaliskuuta 1938 Campinas) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Campinasin arkkihiippakuntaan 1. joulukuuta 1963 ja nimitettiin Limeiran hiippakunnan piispaksi 18. marraskuuta 1989. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. helmikuuta 1990. Pääkonsekraattorina toimi Gilberto Pereira Lopes, jota avustivat Fernando Legal ja Constantino Amstalden.
Turco sai 24. huhtikuuta 2002 nimityksen Osascon hiippakunnan piispaksi.
Vímara Peres

Vímara Peres (n. 820–873) oli iberialainen sotapäällikkö. Hän oli Leónin kuninkaan vasalli.
Vuonna 868 Peres nousi Minho- ja Dourojokien välisen Portucalen kreivikunnan kreiviksi.  Karkotettuaan maurit alueelta hän perusti Vimaranisin kaupungin, josta myöhemmin kehittyi Guimarães. Peresin kuoleman 873 jälkeen kreivikunnan johtoon nousi hänen poikansa Lucídio Vimaranes.
Kauhukeittiö (kausi 13)

Kauhukeittiö on yhdysvaltalainen televisioformaatti, jossa Gordon Ramsay etsii uutta ravintolapäällikköä tulevaan ravintolaansa. Kaudella 13 ohjelman voittaja pääsi johtamaan atlanticcityläistä miljardin dollarin Gordon Ramsay Pub & Grill -ravintolaa Caesars Atlantic City -kasinohotelliin. Kausi esitettiin Yhdysvalloissa FOX-kanavalla 10. syyskuuta – 19. joulukuuta 2014.

Kilpailijat

Kilpailijat jaettiin joukkueisiin sukupuolen mukaisesti.
Mobira

Mobira Oy (myöhemmin Nokia-Mobira) oli suomalainen matkapuhelinten valmistaja. Nimi Mobira tuli sanoista mobile ja radiotelephone. 
Nokian ja Saloran yhteisyritys Mobira Oy perustettin vuonna 1979. Sen pääkonttori ja puhelintehdas oli Salossa. Oulun konttori valmisti tukiasemia ja verkkolaitteita. Ensimmäinen toimitusjohtaja oli Jorma U. Nieminen. Yksi Mobiran syntyyn vaikuttanut keskeinen tekijä oli, että NMT-matkapuhelintekniikka oli tulossa eikä kenelläkään kotimaisella valmistajalla ollut kunnollisia resursseja siihen.
Mobira julkaisi Senator-matkapuhelimensa vuonna 1982. Puhelin toimi NMT-verkossa. Se painoi 10 kg ja maksoi 20 000 markkaa. Senatorin ansiosta Mobirasta tuli Pohjoismaiden markkinajohtaja vuonna 1983.
Nokia osti Saloran 1984. Vuonna 1986 Mobiran nimi muutettiin Nokia-Mobiraksi osoittamaan Nokian yksinomistusta. Vuonna 1989 Nokia-Mobiran nimeksi muutettiin Nokia Mobile Phones.
Nokia-Mobira rekisteröi nimen Kännykkä omaksi tuotemerkikseen vuonna 1987. Nimeä Kännykkä® käytettiin joissain Cityman-mainoksissa, mutta siitä tuli pian matkapuhelimen yleisnimi, vaikka yhtiö yrittikin sitä estää.
Tepuihelmiorneero

Levinneisyys

Tepuihelmiorneeroa tavataan Brasiliassa, Guyanassa ja Venezuelassa. Lajin kanta on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Pop-taide

Pop-taide syntyi 1950-luvun puolivälissä Lontoon Institute of Contemporary Artin puitteissa kokoontuneen The Independent Groupin piirissä. Sen merkittäviä henkilöitä olivat taidekriitikko Lawrence Alloway, joka keksi termin, arkkitehdit Alison ja Peter Smithson, sekä arkkitehtuurin historioitsija Reyner Banham, taiteilijat Eduardo Paolozzi ja Richard Hamilton.
Pop-taiteen ajatus perustui siihen havaintoon, että massoittain tuotetut kulutustavarat, elokuvat, mainokset ja popmusiikki olivat tulleet kaikkien jakamaksi arkipäivän kulttuuriksi. Niistä saatiin uuden taiteen ja estetiikan ainekset.
Samoihin aikoihin Yhdysvalloissa kehitettiin vastaavanlaisia ajatuksia. Pop-taide saikin suurimman vastineensa Yhdysvalloissa 1960-luvulla, jossa sitä on pidetty vastareaktiona abstraktille ekspressionismille. Amerikkalainen pop-taide sai vaikutteita myös dada-liikkeeltä sekä presisionisteilta.
Pop-taiteen kuten popmusiikinkin tavoitteena oli ottaa haltuun mielikuvia populaarikulttuurista pikemminkin kuin taiteen elitistisestä kulttuurista. Aikoinaan pop-taide suuntautui laajoille yleisöille.

Sots oli sosialismin pop

Länsimaisten esikuvien mukaan, jotka olivat virallisesti kiellettyjä Neuvostoliitossa, luotiin pop-taiteen vastine, sosialistisen yhteiskunnan populaarikulttuuria ironisoiva Sots-taide 1970-luvulla. Sots-taide oli eräs sosialistisen realismin ulkopuolisia niin sanottuja epävirallisen tai nonkonformistisen taiteen suuntauksia Neuvostoliitossa. Kuuluisimpia sots-taiteilijoita ovat muun muassa Eric Bulatov sekä taiteilijakaksikko Vitaly Komar ja Alexander Melamid.

Neopop

Kun 1980-luvun postmodernismi tuotti vastineita kertaustyylien tapaan, myös pop-taide sai uus-liitteen eteensä, Neo Pop Artin. Osa uuspopista tarkastelee kriittisesti tai satiirisesti kaupallisuutta, kulutustavarayhteiskuntaa ja massakulttuuria, osa tukee niitä. Neopop kehittyi voimakkaasti muun muassa Japanissa.

Pop-taide Suomessa

Vaikka useat taiteilijat kokeilivat pop-taidetta 1960-luvulla, vain muutamat suomalaiset taiteilijat perustivat koko ammattiuransa sille. Varhaisimpia popin tekijöitä olivat vuosina 1960–1964 Juhani Harri, Ismo Kajander ja Kauko Lehtinen. Varhainen pop sai kuitenkin Suomessa enemmän vaikutteita ranskalaisen Les Nouveaux Realistes eli uusrealistien ryhmän teoksista kuin amerikkalaisesta pop-taiteesta. Uusi, kantaa ottava sisältö oli nähtävissä varsinkin Ismo Kajanderin teoksissa. 
Muita suomalaisia pop-taidetta tehneitä tai sitä lähellä olleita taiteilijoita ovat muun muassa Markus Heikkerö, Simo Helenius, Erkki Kurenniemi, Harro Koskinen, Leo Lindsten, Rauni Liukko, Olli Lyytikäinen, Jarmo Mäkilä, Pekka Mäkinen, Pekka Nevalainen, Leo Niemi, Paul Osipow, Kalervo Palsa, Kimmo Pyykkö, Raimo Reinikainen, Eino Ruutsalo, Kaj Stenvall, Esko Tirronen ja Risto Vilhunen.
Niemann–Pickin tauti

Niemann–Pickin tauti on autosomin kautta resessiivisesti periytyvä geneettinen sairaus. Neurologiset oireet alkavat lapsuudessa ja johtavat poikkeuksetta kuolemaan. Sairaus jakautuu kolmeen selvästi erotettavaan tyypiin (A, B, C), joiden ennusteet poikkeavat toisistaan. Suurin osa potilaista ei kuitenkaan saavuta aikuisikää.
Harvinaista Niemann-Pickin tautia esiintyy kaikkialla maailmassa, mutta tietyissä populaatioissa esiintyvyyden on havaittu olevan korkeampi. Näitä ovat aškenazijuutalaiset (tyypit A & B), Nova Scotian kanadanranskalaiset (tyyppi D, C:n variantti), Pohjois-Afrikan asukkaat (tyyppi B) sekä Uuden-Meksikon ja Coloradon latinot (tyyppi C).
Niemann-Pickin tauti havaittiin ensimmäistä kertaa vuonna 1914. Sairauden löysi saksalainen pediatri Albert Niemann, joka havaitsi tautiin sairastuneella pienellä lapsella muun muassa maksan ja pernan laajentumat. Keskushermoston häiriö johti lapsen kuolemaan ennen kahden vuoden ikää. Sairauden toinen varhainen tutkija oli Ludwig Pick.
Asema 49

Juoni

Palomies Jack Morrison pelastaa miehen korkeasta, palavasta varastorakennuksesta. Pian tämän jälkeen lattia Jackin alla pettää, ja hän putoaa alas useita kerroksia loukaten jalkansa. Elokuva seuraa palomiesten yrityksiä pelastaa Jack sillä aikaa kun tämä yrittää päästä turvalliseen paikkaan rakennuksessa. Samalla Jack muistelee aikoja, jolloin hän ryhtyi palomieheksi, tapasi vaimonsa, vietti aikaa lastensa kanssa ja ystävystyi muiden palomiesten kanssa.
Kankaanpään patteristo

Kankaanpään patteristo (lyhenne KanPsto) oli Niinisalon varuskunnassa Kankaanpäässä vuosina 1992–2001 toiminut Tykistöprikaatin joukkoyksikkö.

Historia

Patteristo perustettiin uutena joukkoyksikkönä Tykistöprikaatin aloittaessa toimintansa 1. maaliskuuta 1992. Sen tehtäviksi määrättiin sotilaskuljettajien koulutus Niinisalon varuskunnan käyttöön ja päävastuu prikaatille käskettyjen kertausharjoitusten järjestämisestä.
Niinisalon varuskunnassa vuodesta 1955 toiminut Eläinlääkintäkoulu lakkautettiin maaliskuun alussa 1994, jolloin sille kuuluneista tehtävistä sotakoirien ohjaajien ja sotilaspoliisien koulutus sekä eläinklinikka siirrettiin patteristolle. Näistä muodostettiin patteristoon uusi esikuntapatteri.
Patteriston kertausharjoituspatteri järjesti 1990-luvun aikana Niinisalossa ja Rovajärven ampuma-alueella vuosittain 30–40 kertausharjoitusta, joissa koulutettiin yhteensä runsaat 2 000 reserviläistä.
Patteristo lakkautettiin vuoden 2001 alussa, jolloin se sulautettiin Tiedustelupatteristoon.

Perinteet

Kankaanpään patteriston vaalittaviksi perinteiksi määrättiin vuosina 1937–1939 toimineen Kankaanpään kertausharjoituskeskuksen, Niinisalossa talvisotaan perustetun Kenttätykistörykmentti 10:n III patteriston sekä jatkosotaan perustettujen Kenttätykistörykmentti 12:n esikunnan ja III patteriston sekä Kevyt patteristo 15:n perinteet. Kankaanpään patteriston perinnepäiväksi määrättiin talvisodan aikaisen KTR 10:n III Patteriston perustamisen ja kokoamisen vuosipäivä 9. lokakuuta.
Graafikko Juhani Vepsäläisen suunnittelema Kankaanpään Patteriston pöytästandaari vihittiin käyttöön 9. lokakuuta 1994.
Tuiran kamarikuoro

Tuiran kamarikuoro r.y. on oululainen sekakuoro, joka on perustettu vuonna 1969. Sitä ovat johtaneet Pekka Mäntymaa, Leena Hyvönen ja vuodesta 1998 lähtien Risto Laitinen. Varajohtajana toimii musiikin lehtori Satu Pienihäkkinen. Äänenhuoltajana toimii laulupedagogi, sopraano Sari Hourula.
Oscar Bonavena

Ammattilaisura

Oscar Bonavena matkusteli edestakaisin Yhdysvaltojen ja synnyinmaansa Argentiinan välillä nyrkkeillen kummassakin ja nauttien menestyksestään.
Bonavena aloitti uransa New Yorkin osavaltiossa toisen maailmansodan sotasankarin, hammaslääkäri Marvin Goldbergin johdolla. "Argentiinan vahva poika" eteni nopeasti urallaan nopeilla tyrmäyksillä, mutta joutui liian aikaisin otteluun kovaa Zora Folleya vastaan ja hävisi pistein. Tämän jälkeen hänen uransa jatkui tyrmäysvoitoin Argentiinassa. Levoton Bonavena joutui kuitenkin kehän ulkopuolella vähän väliä vaikeuksiin: harjoitettuaan "itsepuolustusta", toimittajien nostettua häntä vastaan kanteita hänen rikottuaan heidän kameransa ja muihin "värikkäisiin" tilanteisiin.
Bonavena sai julkisuutta voitettuaan Kanadan mestarin George Chuvalon, ja oteltuaan sen jälkeen kahdesti moukari-iskuista, aggressiivisesti hyökkäävää Joe Frazieria vastaan. Ensimmäisessä kohtaamisessa Bonavena iski tulevan mestarin toisessa erässä kahdesti kanveesiin ennen kuin Frazier ryhdistäytyi ja voitti. WBA:n riistettyä Muhammad Alilta mestaruutensa aseista kieltäytymisen takia Bonavena osallistui kurinpitoelimen vuonna 1967 järjestämään turnaukseen, jonka voittajasta tuli uusi mestari. Bonavena voitti Euroopan mestarin Karl Mildenbergerin pistein Frankfurtissa, Länsi-Saksassa. Sen jälkeen turnauksen tuleva voittaja Jimmy Ellis iski hänet kahdesti kanveesiin Louisvillessä, Kentuckyssa järjestetyssä välierässä ja saavutti ylivoimaisen pistevoiton.
Vuonna 1968 Bonavena haastoi Frazierin uusintaotteluun raskaansarjan mestaruudesta Frazierin kotikaupungissa Philadelphiassa. Bonavena hävisi uuvuttavan viidentoista erän ottelun pistein. Kaksi vuotta myöhemmin hän kohtasi Madison Square Gardenissa entisen mestarin Alin, joka oli palannut kehään kärsittyään kolmivuotisen kilpailukieltonsa. Bonavena onnistui väistelemään useimmat Alin iskut ennen kuin Ali iski viimeisessä, viidennessätoista erässä hänet kolmesti lattiaan.
Hävittyään Alille Bonavena otteli ajoittain seuraavat viisi vuotta. Tappiot Floyd Pattersonille 1972 ja Ron Lylelle 1974 lopettivat nopeasti hänen kilpauransa. Helmikuussa 1976 Bonavena otteli viimeisen kerran urallaan Billy Joineria vastaan Renossa, Nevadassa. Hänen uransa saldo oli 58 voittoa, 9 tappiota ja 1 ratkaisematon.

Kuolema

Yöelämästä pitävä Bonavena jäi Renon kaupunkiin. Muutamaa kuukautta myöhemmin kuuluisan Mustang Ranch -nimisen bordellin vartija Willard R. Brymer ampui häntä tehokkaalla metsästyskiväärillä kerran rintaan. Bonavena kuoli ilmeisesti heti. Brymer tuomittiin 15 kuukaudeksi vankilaan pikaistuksissa tehdystä taposta.
Oscar Bonavena on haudattu synnyinkaupunkiinsa La Chacaritan hautausmaalle.
Palvonta

Palvonta on yliluonnollisen tahon, kuten jumalan palvelua eli toimintaa, jolla yliluonnollista tahoa pyritään miellyttämään. Tarkoituksena on usein saada jotain takaisin, esimerkiksi yliluonnollisen olennon apua tai paremmat oltavat kuoleman jälkeen tai seuraavassa elämässä. Toisinaan uskonnollisen kaltaisesti voidaan palvoa myös kunnioitettuja maallisia tahoja, kuten johtajia.
Palvonnan tapoja ovat esimerkiksi palvontamenot eli rituaalit ja seremoniat ja sanalliset yhteydenotot yliluonnolliseen tahoon, kuten loitsut ja rukoukset. Hyvin yleinen palvontameno monissa uskonnoissa on uhraus.
Palvottavia tahoja eri uskonnollisissa perinteissä ovat esimerkiksi jumalat, toteemieläimet, haltijat, vainajat, jumalallisiksi korotetut ihmiset (esimerkiksi faarao, tietäjä), eläimet, taivaankappaleet ja pyhät luonnonkohteet (esimerkiksi pyhä vuori). Tosin fyysisten kohteiden palvonta on useimmiten vertauskuvallista, todellisuudessa palvonta kohdistuu fyysiseen kohteeseen liittyvään henkiolentoon.
Repolan Linnavuori

Linnavuori

Linnavuori sijaitsee noin 3,2 kilometriä Nousiaisten kirkosta länsiluoteeseen Repolan kylässä kallioisella mäellä, joka on peltomaiden ympäröimä. Mäki kohoaa vajaa 20 metriä ympäristöään korkeammalle ja mäen lakialue on kalliota ja osittain puutonta. Kallio laskee jyrkkänä pohjoiseen ja länteen, mutta etelärinne on loivempaa. Kallion luoteis- ja itäreunoilla on myös jyrkänteet. Etelän puolella sijaitseekin itä-länsisuuntainen, noin 30 metriä pitkä ja metrin korkea kivivalli, joka on puolustusvarustuksen jäänne. Vielä 1800-luvun lopulla vallin pituudeksi arvioitiin 58 metriä. Valli on rakennettu suurista kivistä, joita on paikoitellen kahdessakin kerroksessa. Vallin leveys on noin 1,5–2,0 metriä. Vallin keskellä on noin kaksi metriä leveä aukko, jota pidetään linnanporttina. Portin kautta kulkeekin polku vuoren huipulle. Pohjoispuolella kulkee oja, joka yhtyy lännessä ohi virtaavaan Fatijokeen. Linnavuori sijaitsee myös Pyhän Henrikin tien varrella.

Hoito ja opastukset

Museovirasto on hoitanut kohdetta puuston ja kasvillisuuden osalta, mutta se on keskeytetty ympäristön muutosten takia. Varsinais-Suomen Maakuntaliitto ja Museovirasto on pystyttänyt paikalle opastaulun, joka liittyy Raukkaan kulttuurimatkailureittiin.

Tutkimukset

Hjalmar Appelgren suoritti Linnanvuoren portin kohdalla pienen kaivauksen vuonna 1886. kaivauksissa löydettiin hiiltä, palamaton luunkappale sekä soikealehtinen rautainen nuolenkärki. Sen Appelgren ajoitti rautakauden lopulle. Kohde on tarkistettu vuosina 1958 (Torsten Edgren) ja 2003 (Esa Laukkanen). Linnavuoren talo sijaitysee muinaislinnan etelärinteellä ja Linnamäen talo Linnavuorentalon ja yhdystien 12420 välillä. Linnamäen talon talon alueelta tunnetaan rautakauden löytöjä.
Metyyliarsonihappo

Ominaisuudet ja käyttö

Huoneenlämpötilassa metyyliarsonihappo on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja veden lisäksi etanoliin ja dietyylieetteriin. Metyyliarsonihappo on heikko kaksiarvoinen happo ja sen pKₐ-arvot ovat pKₐ₁ 4,1 ja pKₐ₂ 9,1. Metyyliarsonihapon herbisidiset vaikutukset johtuvat siitä, että se häiritsee kasvien oksidatiivista fosforylaatiota. Ihmisellä yhdiste ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä. Sille altistumisesta oireina voivat olla yskä ja kurkkukipu, huonovointisuus, vatsakivut ja ripuli. Metyyliarsonihappo on karsinogeenista.
Metyyliarsonihappoa ja sen suoloja on käytetty rikkaruohomyrkkyinä erityisesti nurmikoilla. Yhdiste ei ole rekisteröity tähän käyttöön EU:n alueella eikä Yhdysvalloissa Kaliforniaa lukuun ottamatta.
Neverwas – Satumaa

Juoni

Huippupsykiatri Zach Riley (Aaron Eckhart) pääsee töihin yksityiseen Millwoodin psykiatriseen hoitolaitokseen, jossa hänen menestynyt lastenkirjailijaisänsä T. L. Pierson (Nick Nolte) oli hoidettavana ennen kuin teki itsemurhan 25 vuotta sitten. Millwoodissa Riley tutustuu isänsä hyvin tunteneeseen potilaaseen Gabriel Finchiin (Ian McKellen). T. L. Piersonin luomasta fantasiamaailmasta paljon tietävän Gabriel Finchin avulla Riley alkaa selvittää totuutta menneisyydestä ja isästään. Salaisuuksien tullessa päivän valoon Riley tarvitsee lapsuudenystävänsä Maggie Paigen (Brittany Murphy) apua.

Tuotanto

Neverwas – Satumaa kuvattiin syksyllä vuonna 2004. Elokuva kuvattiin Nelsonin ja Vancouverin kaupungeissa Kanadan Brittiläisessä Kolumbiassa.

Julkaisu ja vastaanotto

Neverwas – Satumaa sai ensi-iltansa Kanadassa Toronton elokuvajuhlilla 9. syyskuuta vuonna 2005. Elokuvaa esitettiin myös Yhdysvaltain elokuvajuhlilla, muun muassa Newport Beachin elokuvajuhlilla 20. huhtikuuta vuonna 2006. Neverwas – Satumaa pääsi teatterilevitykseen vain Bulgariassa ja Malesiassa vuonna 2006. Bulgariassa ja Malesiassa elokuva tuotti yhteensä noin 12 000 dollaria. Muuten elokuva julkaistiin suoraan DVD:lle; muun muassa Yhdysvalloissa 3. heinäkuuta 2007 ja Suomessa 11. maaliskuuta 2009.
Elokuvalla on Rotten Tomatoes -sivustolla 14 prosentin "mätä" arvosana, joka perustuu seitsemään arvosteluun, joista yksi on positiivinen ja kuusi negatiivisia.
Asus Tinker Board

ASUS Tinker Board on yhden piirilevyn tietokone, jonka Asus julkaisi alkuvuodesta 2017. Sen fyysinen koko ja GPIO-nastojen sijainti on suunniteltu yhteensopivaksi toisen sukupolven ja sitä uudempien Raspberry Pi -mallien kanssa. Ensimmäisessä versiossa on 4K video, 2GB levyyn kolvattua keskusmuistia, gigabitin Ethernet ja 1.8 GHz:n  Rockchip RK3288 -prosessori.

Historia

ASUS:in aikomus julkaista yhden piirilevyn tietokone vuoti julki pian vuoden 2017 CES-elektroniikkamessujen jälkeen SlideShare-palvelun kautta. Alun perin Asus suunnitteli julkaisevansa tuotteen vasta helmikuussa 2017, mutta Britannian maahantuoja rikkoi kieltoa ja aloitti myynnin ja mainostamisen 13. helmikuuta, jolloin Asuksen markkinointiosasto ei ollut vielä valmis. Myöhemmin ASUS teki oman version; Amazonin mainossivuston päiväys on muutettu jälkikäteen muotoon 13. maaliskuuta 2017 ja lopulta se poistettiin kokonaan. Kuitenkin 24. maaliskuuta Tinker tuli uudelleen myyntiin Amazonin kautta. ASUS ilmoitti tilannekatsauksessaan että tuote on nyt täydessä tuotannossa.

Käyttötestit

Aluksi tietoa oli saatavilla vain erittäin vähän koska tuotteesta oli tehty vain muutama prototyyppi. Testeissä havaittiin että tuote on suurin piirtein kuin Raspberry Pi 3 kahdella prosessorilla ja se on 32 bittinen.  Koska PI 3:sta ei vielä ollut julkaistu 64-bittistä versiota, vertailua ei voitu vielä tehdä. 
Viimeisimmissä testeissä havaittiin että WLAN on hidas, vain noin 30Mbit/s kun gigabitin ethernet sallii täyden 950 Mbit/s nopeuden. Keskusmuistin havaittiin olevan 25 % nopeampi kuin Pi 3. SD kortin (mikroSD) haku on 37 MiB/s eli noin kaksi kertaa nopeampi (verrattuna tyypilliseen 18 MiB/s kuten Pi 3) koska Tinker Boardissa on SDIO 3.0 liitäntä minkä ansiosta lukeminen voi tapahtua jopa 770 MiB/s nopeudella.
Viitaniemi

Viitaniemi on Nisulan kaupunginosaan kuuluva pienalue Jyväskylässä.
Viitaniemen asuinalue koostuu vuosina 1959–1964 rakennetuista kerros- ja rivitaloista. Alueen rakennutti Asuntosäätiö arkkitehti Jorma Järven vuonna 1958 laatiman asemakaavan pohjalta. Se on Jyväskylän ensimmäinen lähiö, ja sitä pidetään rakennushistoriallisesti merkittävänä. Viitaniemi edustaa aikakautensa puutarhakaupunki-ideologiaa. Vuonna 2007 alueelle laadittiin säilyttävä suojelukaava.
Viitaniemen alue kuuluu Museoviraston ylläpitämälle valtakunnallisesti merkittävien rakennettujen kulttuuriympäristöjen listalle. Viitaniemessä on myös laajoja hoidettuja viheralueita kaupunkilaisten virkistyskäytössä. Viitaniemessä on Alvar Aallon suunnittelema 13-kerroksinen Viitatorni, joka oli pitkään Jyväskylän korkein rakennus. Viitatorni, kuten muutkin alueen kerrostalot, on väriltään valkoinen.
Viitaniemessä sijaitsevat Viitaniemen koulu, Jyväskylän ammattiopiston Viitaniemen kampus, Viitaniemen liikuntapuisto eli Nisulan monttu, Stavangerin puisto, Viitaniemen uimaranta ja Viitaniemen liikennepuisto.