google/wiki40b huggingface dataset:
Klaus Kinski

Lapsuus

Kinskin (alun perin Nikolaus Karl Günther Nakszynski) isä oli farmaseutti, äiti pastorin tytär, ja Kinski syntyi Danzigin vapaakaupungin alueella. Perhe muutti Berliiniin vuonna 1930.

Ura

Toisessa maailmansodassa Kinski palveli Saksan armeijassa Hollannissa, mutta karkasi, antautui briteille ja vietti loppusodan sotavankina. Sotavankileirillä hän huomasi näyttelijänlahjansa viihdyttäessään vankitovereitaan. Sodan jälkeen Kinski siirtyi Saksan liittotasavaltaan ja aloitti näyttelijänuran. Kinskistä tuli Saksassa pian tunnettu monologien pitäjä, jonka jälkeen hän siirtyi rahakkaampiin elokuviin.
Kinski tunnetaan erityisesti ohjaaja Werner Herzogin kanssa tekemistään viidestä elokuvasta. Kinski oli näyttelijänä eräänlainen äärimmäisyysihminen, joka paneutui rooleihinsa maanisesti ja riiteli usein ohjaajien kanssa. Kinski kärsi hysteerisistä raivonpurkauksista ja harjoitteli peilin edessä pitkiä aikoja. Kinski käsikirjoitti ja ohjasi itse yhden elokuvan, Kinski Paganini (1989), joka jäi hänen viimeiseksi elokuvakseen. Kinski kuoli sydänkohtaukseen 1991. Herzog teki Kinskistä dokumentin 25. tunti (Mein liebster Feind - Klaus Kinski) vuonna 1999.
Kinski olisi saanut vihollisen roolin elokuvasta Kadonneen aarteen metsästäjät, mutta hän vihasi elokuvan käsikirjoitusta. Niinpä hänen tilalleen valittiin englantilainen näyttelijä Ronald Lacey.

Yksityiselämä

Kinskin tytär Pola kertoi 20 vuotta isänsä kuoleman jälkeen Kinskin hyväksikäyttäneen häntä seksuaalisesti hänen ollessaan 5–19-vuotias. Hän vaikeni aikoinaan isänsä kiellosta, mutta ei 60-vuotiaana enää kestänyt jatkuvaa isänsä nerouden ylistämistä ja kirjoitti hyväksikäytöstä kirjan. Polan sisarpuoli Nastassja kertoi isän yrittäneen kosketella häntä hänen ollessaan 4−5-vuotias ja kuvaili isäänsä arvaamattomaksi tyranniksi, jota hän pelkäsi koko ajan. Pola ja Nastassja ovat isänsä tavoin ammatiltaan näyttelijöitä.
Vuonna 2008 berliiniläinen psykiatrinen sairaala julkaisi Kinskin potilaskirjat. Niiden mukaan Kinski oli joutunut sairaalaan 23-vuotiaana vuonna 1950, koska hän oli vainonnut mesenaattinaan toiminutta naista, johon oli yksipuolisesti ihastunut. Kinski ei uskonut naisen kieltoja, vaan piilotteli salaa tämän asunnossa ja lopulta riehui siellä kuristaen häntä. Kinskillä epäiltiin ensin skitsofreniaa, mutta hänet diagnosoitiin psykopaatiksi. Kinski kuitenkin päästettiin menemään kolmen päivän tutkimusten ja insuliinishokkihoidon jälkeen.
Kios

Kios (m.kreik. Kίος, Kείος) oli antiikin kreikkalainen kaupunki Bithyniassa, Vähässä-Aasiassa. Kios oli Miletoksen kolonia.
Kios joutui Persian vallan alle 553 eaa. Ateenalaiset vapauttivat kaupungin vuonna 466 eaa. ja kaupunki liittyi Deloksen meriliittoon. Kios joutui kuitenkin vuonna 412 eaa. taas Persian vallan alle. Aleksanteri Suuri valtasi kaupungin vuonna 334 eaa.
Filippos V antoi tuhota kaupungin vuonna 202 eaa. Filippos antoi kaupungin alueen Bithynian kuninkaalle Prusias I:lle. Prusias jälleenrakensi kaupungin. Kaupungin uudeksi nimeksi tuli Prusa tai Prusias. Kun Roomalaiset valtasivat Bithynian vuonna 72 eaa. kaupunki sai takaisin vanhan nimensä.
EuroChallenge 2008–2009

EuroChallenge 2008-09 oli kuudes kerta kun kilpailu järjestetään nykyisellä nimellään. Kilpailu on Euroopan kolmanneksi korkein kansainvälinen sarja. Viime vuotinen nimi FIBA EuroCup oli vaihdettu ja nykyinen nimi on EuroChallenge. Sarjassa pelasi yksi suomalainen, Petteri Koponen, joka myös voitti kilpailun Virtus Bolognan joukkueessa.

Ensimmäinen karsintakierros

32 joukkuetta pelaa pareittain kahdesti toisiaan vastaan. Joukkue, joka tekee yhteensä enemmän pisteitä pääsee seuraavalle kierrokselle. Pelit pelattiin 14. - 22. lokakuuta 2008.

Toinen karsintakierros

Systeemi on samanlainen kuin äskeiselläkin kierroksella paitsi joukkueita on ainoastaan 16. Parien voittajat pääsevät ruonkosarjaan ja häviäjät putoavat. Pelit pelattiin 4. - 11. marraskuuta 2008.

Runkosarja

Mukana ovat kahdeksan karsintojen kautta tullutta joukkuetta, kahdeksan automaattisesti päässyttä joukkuetta, sekä kuusitoista ULEB Eurocupista tippunutta joukkuetta. Nämä joukkueet jaetaan kahdeksaan neljän joukkueen lohkoon, joissa ne pelaavat kahdesti jokaista joukkuetta vastaan. Lohkojen kaksi parasta pääsevät jatkoon. Pelit pelattiin 25. marraskuuta 2008 - 13. tammikuuta 2009.

TOP 16

Tämä vaihe pelattiin ensimmäistä kertaa sarjan historiassa. Joukkueet jaettiin neljän joukkueen lohkoihin, jolloin lohkoja oli yhteensä neljä. Jokainen joukkue pelasi kajdesti jokaista joukkuetta vastaan, ja lohkojen kaksi parasta pääsivät jatkoon. Pelit pelattiin 27. tammikuuta - 10. maaliskuuta 2009.

Final Eight

Kahdeksan jäljellä olevaa joukkuetta pelasivat pareittain toisiaan vastaan niin, että lohkoykkönen pelasi toisen lohkon kakkosta vastaan ja niin edelleen. Ottelusarja pelattiin paras kolmesta-menetelmällä. Pelit pelattiin 17. - 25. maaliskuuta 2009.

Final Four

Ottelusarja on samanlainen Euroliigan kanssa. Pelit ovat kerrasta poikki ja semifinaalien voittajat pääsevät loppuotteluun. Häviäjät pelaava pronssipelin. Pelit pelataan Bolognan Futurshow Stationissa 24. - 26. huhtikuuta.

Henkilökohtaiset tilastot

Pelaajan pitää pelata vähintään 50% joukkueensa peleistä, jotta hän olisi tilastokelpoinen.
Tyttö ja hattu

Juoni

19-vuotias Mirja lähtee isoäidin sulkahattu päässä etsimään onnea. Mirja huomaa pian nuoren ekonomi Ilmari Kososen ja hänen isänsä. Ilmarilla on hyvät suhteet Mirjaan, toisin kuin isällä. Isä raivostuu Mirjaan, ja he lähtevät pois paikalta. Mirja pettyy ja tapaa kaikenlaista väkeä, kunnes tapaa tähtikiertueen johtajan Taavetti Moilasen, joka esiintyy nimellä David Moulin. Hän ja hänen vaimonsa pitävät Mirjalle majoituspaikkaa. Mirja pääsee mukaan sirkukseen, mutta yhtäkkiä Ilmari ja säveltäjäpariskunta sekä muut henkilöt sekaantuvat juttuun.

Arviot

Aikalaisarvioijista Heikki Eteläpää (Uusi Suomi) antoi elokuvalle varovaista kiitosta: ”...pääparin asenteettomuus ja luontevuus kuuluu Tytön ja hatun myönteisiin puoliin”. Yleisesti kuitenkin oltiin samalla linjalla kuin Modest Savtschenko (Kansan Uutiset): komediassa ei ole huumoria.
Myöhemmätkään kriitikot eivät yleensä ole arvostaneet elokuvaa, joskin Hannes Häyrinen on saanut kiitosta mainiosta säveltäjäkarikatyyristä. Eräässä arviossa todetaan, että elokuvassa on typeryydestään huolimatta ”tiettyä tarkasmaista kepeyttä”.
Carlos Soler

Seurajoukkueura

Soler on kotikaupunkinsa jalkapalloseura Valencia Club de Fútbolin kasvatti, jonka nuorisoakatemiaan hän liittyi vuonna 2005. Juniorivuosinaan Soler pelasi usein hyökkääjänä, mutta pelaajan kehittyessä ja vanhetessa, hänen pelipaikkaansa laskettiin hyökkäävän keskikenttäpelaajan kautta keskikentälle. Ensiesiintymisensä seuran reservijoukkueessa Soler teki 3. toukokuuta 2015 maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä ottelussa UE Cornellàa vastaan.
Soler teki ensimmäisen maalinsa aikuisten tasolla 13. joulukuuta 2015 ottelussa Badalonaa vastaan. Seuraavan vuoden maaliskuussa, hän solmi jatkosopimuksen seuran kanssa.
Ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa Soler teki 10. joulukuuta 2016 tappiollisessa vierasottelussa Real Sociedadia vastaan. Ensimmäinen maali edustusmiehistössä syntyi 21. tammikuuta 2017, kun joukkue kohtasi vierasottelussa Estadio de la Cerámicalla Villarrealin.
Jere Saukko

Jere Saukko (s. 22. huhtikuuta 1993 Alajärvi) on suomalainen pesäpalloilija. Saukko on pelannut aikuisten sarjoissa kaudesta 2009 lähtien. Kausina 2012–2017 hän on pelannut 145 Superpesiksen runkosarjaottelua Alajärven Ankkureiden ja Vimpelin Vedon joukkueissa.
Kaudella 2018 Saukko edustaa Vimpelin Vetoa. Hänen sopimuksensa Vedon kanssa on voimassa kauden 2019 loppuun saakka.
John Kipling

Henkilökuva

John Kipling syntyi 17. elokuuta 1897. Hänen isänsä oli brittiläinen kirjailija Rudyard Kipling ja äiti Caroline Balestier. Hän oli perheensä nuorin lapsi ja  ainoa poika. John halusi liittyä brittien armeijaan, mutta osittain sitä vaikeutti hänen likinäköisyytensä, joka käytännössä tarkoitti sitä, että hän oli palveluskyvytön. Johnin isä Rudyard kuitenkin sai puhuttua ympäri brittiarmeijan upseerit ja John hyväksyttiin mukaan armeijaan, olihan isä kuuluisa kirjailija saatuaan muun muassa Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1907.

Loosin taistelu

John Kipling osallistui ensimmäiseen maailmansotaan ja Loosin taisteluun joukkueenjohtajana syksyllä 1915. Hän oli täyttänyt 18 vuotta vain muutamaa viikkoa aiemmin. Loosin taistelun alkupäivinä satoi rankasti vettä ja hän olisi halunnut jättää silmälasinsa kokonaan pois, koska ne huurtuivat helposti kosteassa säässä, mutta hänen huonon näkönsä takia se ei ollut mahdollista. Kipling katosi 27. syyskuuta 1915 Loosin taisteluissa, eikä hänen ruumistaan koskaan löydetty. Joidenkin silminnäkijähavaintojen mukaan hänet olisi nähty hetki ennen katoamistaan elossa, mutta haavoittuneena.
Loosin taisteluissa kaatui ja haavoittui enemmän miehiä kuin missään muussa ensimmäisen maailmansodan taistelussa. 
Arvioiden mukaan brittijoukkojen kokonaistappiot Loosin taisteluiden ensimmäisenä päivänä 25. syyskuuta olivat 10 272 miestä.
Monelle heistä kävi sama kohtalo kuin Kiplingille, eli heitä ei koskaan löydetty.

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen

Vanhemmat pitivät vielä ensimmäisen maailmansodan jälkeenkin yllä pientä toivoa siitä, että Kipling palaisi takaisin rintamalta, vaikka hänestä ei ollut kuultu mitään kolmeen vuoteen. Vasta vuonna 1919 vanhemmat hyväksyivät lopullisesti sen, että heidän poikansa oli kaatunut taisteluissa. 
Kiplingin hauta on Ranskassa Saint Mary's Advanced Dressing Stationin hautausmaalla, jonne haudattiin paljon ensimmäisessä maailmansodassa kaatuneita.

Elokuva

John Kiplingistä on tehty elokuva Poikamme Jack vuonna 2007. Elokuva kertoo Loosin taistelusta, perheen 
huolesta ja kadonneen pojan kohtalosta. Elokuvassa John Kiplingiä esittää Daniel Radcliffe.
KN-08

KN-08, myös Hwasong-13, No-dong-C on Pohjois-Korean armeijan liikkuvalle alustalle sijoitettu strateginen ohjus. Ohjus on luultavasti keskipitkän matkan tai ainakin rajoitetun kantomatkan mannertenvälinen ohjus. Ohjus kykenee kuljettamaan ydinkärjen noin 6 000–9 000 km:n päähän. Ohjuksen uudistettu versio esiteltiin sotilasparaatissa vuonna 2015. Yhdysvaltain armeijan mukaan ohjus luo Pohjois-Korealle uskottavan ydinpelotteen.

Rakenne

Hwasong 13-ohjuksesta on nähty julkisuudessa versiot 1 ja 2. Se on enimmillään 1,9 m:n läpimittainen ja hieman alle 19 m pitkä. Niinpä se on huomattavasti pienempi kuin Unha-raketti. Ohjuksessa on kolme nestemäistä polttoainetta käyttävää vaihetta.
Ohjuksessa on käytetty monien Makejev-suunnittelutoimiston kehittämien sukellusveneestä laukaistavien ohjusten muunneltuja osia. Ohjusta edelsi keskipitkän matkan Musudan. Ohjuksen versio 1 on rakenteeltaan ikään kuin RSM-40 (R-27) Vysota -ohjus, mihin on lisätty Unha 3-raketin 3. vaihe. Ohjuksen 2. versio muistuttaa jatkettua RSM 40 Vysotaa.
1. ja 2. rakettivaiheiden moottorit saattavat olla Nodongin tai venäläisen R.27:n moottoreita. Moottorit saattavat olla ohjuksista RSM 40 ja RSM 50.

Kantomatka

Ohjus kantaa yli 6 000 km. 500–700 kg painavalla ydinkärjellä se saattaisi kantaa 7 000–7 500 km eli Yhdysvaltain länsirannikolle asti. Se saattaa kantaa ehkä jopa 10 000- 12 000 km.

Ohjuksen kehittely vuosina 2012–2013

Pohjois-Korea esitteli näiden jäljitelmiä paraatissa 2012. Ohjusta ei pidetty 2013 kovin toimivana tai tehokkaana. Sen laukaisuvalmistelut vievät tunteja ja vaativat paljon henkilökuntaa.

Ohjuksen kehittely vuonna 2015

Yhdysvaltain armeijan edustajien vuonna 2015 antamien lausuntojen mukaan Pohjois-Korea kykenisi Hwasong 13 -ohjuksella ampumaan ydinkärjen Yhdysvaltoihin. Lisäksi maa kykenee rakentamaan ohjukseen sopivan kevyen ydinkärjen. Koska ohjus on liikuteltava, se on vaikeampi tuhota laukaisualustalleen kuin esim. Unha-raketti. Niinpä Pohjois-Korea otti ohjuksen myötä harppauksen kohti uskottavaa ydinpelotetta. Vuoden 2015 lokakuun paraatissa esiteltiin aiempaa hieman pienempiä Hwasong 13 -ohjuksia. Nämä olivat ohjuksen 2. versio. Näiden uskotaan lännessä olevan aitoja ja lisäävän merkittävästi maan ydinpelotetta. Näiden ohjusten kärjet muistuttavat venäläisen sukellusveneestä laukaistavan ohjuksen kärkiä. Pohjois-Korealla arvioitiin olevan kuusi tällaista ohjusta.
Aku-Palat

Aku-Palat on sarjakuva-albumisarja, joka sisältää aiemmin Aku Ankka -lehdessä julkaistuja tarinoita. Vuosina 1983–98 sarjan nimi oli Aku Ankan karuselli, mutta vuonna 1999 nimi muuttui Aku-Paloiksi. Ilmestyminen loppui vuonna 2004, koska aineisto alkoi käydä vähiin. Kyseiset albumit (sekä vuonna 1999 ilmestyneet Joulu-Aku ja Koulu-Aku) sisälsivät alun perin sarjakuvien lisäksi tehtäviä, mutta jo kymmenennen albumin kohdalla lähes pelkkää sarjakuvaa. Aku-Palojen lisäksi on ilmestynyt melkein samannäköisiä ja -kokoisia albumeita: Jatkopalat, Pikkupalat, Kesäpalat, Vauhtipalat (lisäksi hieman poikkeavat Joulu-Aku, Koulu-Aku ja Punkkapomppu). Alla olevassa taulukossa albumit on esitelty lyhyesti.
Kenianpiispa

Levinneisyys

Kenianpiispaa tavataan Keniassa ja Tansaniassa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi, mutta vuonna 2012 sen uskottiin tulevan vähenemään suhteellisen nopeasti seuraavan kymmenen vuoden aikana elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi. Laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Levanger

Historia

Levanger sai luotsiasemaoikeudet (norj. ladested) ensimmäisen kerran 1836 ja menetti ne kuntaliitoksen yhteydessä vuonna 1962. Vuonna 1997 paikkakunta sai kaupunkistatuksen uudelleen.
Alueella sijaitsee kaupankäynnin jälkiä rautakaudelta saakka. Se on perinteisesti ollut jämtlantilaisten ja nordlandilaisten kauppiaiden kohtaamispaikka.
Suomen Radioamatööriliitto

Suomen Radioamatööriliitto NVL 1921

1921 vain yksi Suomen Radioamatööriliitto NVL:n jäsen sai radiolähetysluvan. Yhdistyksen jäsenmäärä lisääntyi 1922 23:lla ja 1923 39:llä. Kaksikielisessä Suomessa yhdistyksen jäseniksi ilmoittautui myös ruotsinkielisiä. Tämän vuoksi yhdistyksen nimi muutettiin kaksikieliseksi: Suomen Radioamatööriliitto NVL - Finlands Radioamatörförbund NVL. Vuoden 1923 loppuun mennessä yhdistyksessä oli 88 jäsentä, joista ruotsinkielisiä oli 14 ja suomenkielisiä 74. 
Suomen Radioamatööriliitto NVL - Finlands Radioamatörförbund NVL:n puheenjohtajaksi valittiin kapteeni Uuno Aittola. 1924 elokuuhun mennessä oli radioamatöörikerhoja muodostunut Haminaan, Hankoon, Helsinkiin, Joensuuhun, Jyväskylään, Kuopioon, Porvooseen, Raumalle, Tampereelle, Turkuun ja Viipuriin. Helsingin radioamatöörit perustivat Radiolan yleisradioasemakseen. Arvi Hauvonen aloitti yleisradiolähetykset Tampereen Radiona.

Yhdistystoimintojen eriytyminen

Yleisradion kuuntelua ja kaukokuuntelua varten perustettiin radioamatööritoiminnan lähetystoiminnasta riippumaton Suomen Radio Yhdistys  Näin yleisradion kuuntelu ja yleisradiolähetysten kaukokuuntelu (DX-kuuntelu) eriytyi 1924 mennessä osaksi radioamatööritoiminnasta, lähetystoiminnasta. Tilannetta voimisti se, että 1926 Suomen Radioamatööriliitto NVL ry - Finlands Radioamatörförbund NVL rf lähetti jäsenilleen kyselyn, millaista toimintaa he harjoittavat. Vuoden aikana Suomen Radioamatööriliitto ry:n rekisteröimiseen, 1927 mennessä sen jäsenistä oli jättäytynyt pois 61%.

Hallitus

Yhdistyksellä hallituksessa on seitsemän jäsentä. Puheenjohtaja valitaan kaksivuotiskaudeksi ja muut kuusi hallituksen jäsentä kolmen vuoden kaudeksi vaaleilla. Erovuoroisia hallituksen jäseniä on kerrallaan kaksi joka vuosi.

Kansainvälinen toiminta

Kansainvälisessä toiminnassaan Suomen Radioamatööriliitto on kansainvälisen radioamatööriliiton IARU:n sekä pohjoismaisten radioamatööriliittojen yhteistyöelimen, NRAU:n, jäsen.

Yhteistyö muiden yhdistysten kanssa

Suomen Radioamatööriliitto on Suomen Punaisen Ristin vapaaehtoisen pelastuspalvelun jäsen. Radioamatöörit toimivat vapepassa pääasiassa viestiopettajina ja tarvittaessa viestiyhteyksien rakentajina ja viestittäjinä. Yksi näistä palveluista on puheradiotoistimen järjestäminen noin kahden metrin aaltoalueelle. Esimerkiksi Pohjois-Karjalassa ja Pohjois-Savossa on näitä toistimia luvitettuina kolme.
Suomen Partiolaisten kanssa radioamatöörit järjestävät vuosittain JOTA-tapahtuman, jossa partiolaiset voivat lähettää radioamatöörien laitteilla viestejä toisilleen. Paikoin toiminta on järjestäytynyt radiopartiolaisuudeksi.
Brie de Meaux

Brie de Meaux on perinteinen juusto jossa on vahva tuoksun ja maku. Nimensä Brie se on saanut Pariisin itäpuolella sijaitsevan pikkukaupungin mukaan, mutta nykyisin sitä valmistetaan paljon enemmän muualla esimerkiksi Seine-et-Marnen alueella.
Juusto valmistetaan pastöroimattomasta lehmänmaidosta jota kuluu noin 25 litraa yhteen juustokiekkon. Maitoa ei keitetä vaan sitä lämmitetään vain hieman. Tämä siksi etteivät maidossa olevat bakteerit kuolisi. Suolauksen jälkeen siihen lisätään penicillium candidum -hometta ja se laitetaan kosteille olkimatoille kellariin kypsymään. Kypsytyksen aikana, joka kestä noin 6–8 viikkoa, sen pinnalle tulee samettinen nukka homeesta.
Juuston nimi on ollut EU:ssa suojattu vuodesta 1980 lähtien.
Kriengsak Kovithavanij

Francis Xavier Kriengsak Kovithavanij (thaiksi ฟรังซิสเซเวียร์ เกรียงศักดิ์ โกวิทวาณิช; s. 27. kesäkuuta 1949 Ban Rak) on katolisen kirkon 11. heinäkuuta 1976 vihitty thaimaalainen pappi. Piispaksi hänet vihittiin 2. kesäkuuta 2007; hänet oli 7. maaliskuuta nimitetty Nakhon Sawanin hiippakunnan piispaksi. Vuonna 2009 hän aloitti Bangkokin arkkihiippakunnan arkkipiispana. Vuonna 2015 hänet ylennettiin kardinaaliksi.
Kovithavanij meni seminaariin Sampranissa ja opiskeli vuosina 1970–1976 filosofiaa ja teologiaa Rooman Paavillisessa Urbaniana-yliopistossa. 1980-luvulla hän erikoistui Paavillisessa gregoriaanisessa yliopistossa spiritualiteettiin.
Ӛ

Ääntäminen

Ӛ ääntyy hantissa laveana puolisuppeana keskivokaalina [ɘ].
Jääpallon Elitserien-kausi 2008–2009

Pudotuspelit

Puolivälierät ja välierät pelattiin paras kolmesta -systeemillä.
Hans Modrow

Hans Modrow (s. 27. tammikuuta 1928) on saksalainen kommunistipoliitikko. Hän toimi Itä-Saksan pääministerinä vuosina 1989–1990. 
Modrow syntyi Jasenitzissa Länsi-Pommerissa (nyk. Jasienica, Puola) ja oli sotavankina Neuvostoliitossa vuoteen 1949. Hänelle myönnettiin vuonna 1975 Isänmaan ansioritarikunnan ja vuonna 1978 Karl Marxin ritarikunnan jäsenyys.  
Modrow tuli Itä-Saksan pääministeriksi marraskuun 1989 puolivälissä, jolloin kommunistipuolueen yksinvalta oli juuri päättymässä. Vielä tällöin hän oletti Itä-Saksan jatkavan erillisenä valtiona. Modrow johti helmikuusta 1990 alkaen monipuoluehallitusta ja esitti tammikuussa 1990 Neuvostoliitolle Saksojen liittymistä yhteen. Tämä toteutui saman vuoden lokakuussa.
Saksan jälleenyhdistymisen jälkeen Modrow on toiminut Saksan liittopäivien ja Euroopan parlamentin jäsenenä.
Mike Gillis

Michael David ”Mike” Gillis (s. 1. joulukuuta 1958 Sudbury, Ontario) on kanadalainen jääkiekkovaikuttaja ja entinen pelaaja. Hän on toiminut vuodesta 2008 NHL-seura Vancouver Canucksin toimitusjohtajana. 
Colorado Rockies varasi hyökkääjänä pelanneen Gillisin viidennellä vuorolla NHL:n varaustilaisuuden 1978 ensimmäisellä kierroksella. Hän aloitti NHL:ssä kaudella 1978–1979 ja pelasi Rockiesissa vajaan kolmen kauden ajan, helmikuuhun 1981 asti. Hän siirtyi tuolloin Boston Bruinsiin pelaajakaupassa, jossa Rockies sai vaihdossa Bob Millerin. Hänen viimeiseksi kaudekseen pelaajana jäi kausi 1983–1984. Hän pelasi kuuden NHL-kauden aikana yhteensä 246 runkosarja- ja 27 pudotuspeliottelua. Tehopisteitä hän teki runkosarjassa yhteensä 76, 33 maalia ja 43 syöttöpistettä, ja pudotuspeleissä seitsemän, kaksi maalia ja viisi syöttöpistettä. Paitsi NHL:ssä, hän pelasi ammattilaisurallaan myös AHL:n Philadelphia Firebirdsissä, Baltimore Skipjacksissä ja Hershey Bearsissa sekä CHL:n Fort Worth Texansissa.
Gillis kouluttautui pelaajauransa jälkeen lakimieheksi ja alkoi 1990-luvulla työskennellä jääkiekkoilijoiden pelaaja-agenttina. Hänen tunnetuimpia asiakkaitaan olivat muun muassa Tony Amonte, Pavel Bure, Bobby Holík, Markus Näslund ja Mike Richter. Hän jatkoi pelaaja-agenttina vuoteen 2008 asti, jolloin hänet nimitettiin NHL-seura Vancouver Canucksin toimitusjohtajaksi. Vuonna 2011, Canucksin voitettua ensimmäistä kertaa historiassaan runkosarjavoittajalle annettavan Presidents’ Trophyn, hänet palkittiin NHL General Manager of the Year Awardilla.
Petaliitti

Petaliitti on hohkasilikaatteihin kuuluva silikaattimineraali. Se on saanut nimensä kreikan kielisestä sanasta, joka tarkoittaa lehteä. Kemiallinen kaava on LiAlSi₄O₁₀. Siitä saadaan litiummalmia ja sitä käytetään samoihin tarkoituksiin maasälvän kanssa. Sen kovuus on Mohsin kovuusasteikolla 6, joten se on hauraampi kuin jalokivet. Viirun väri on valkoinen. Kuumennettaessa sitä liekki on karmiininpunainen.

Esiintyminen

Petaliittia esiintyy graniitteissa ja samoista paikoista löytyy usein myös muun muassa turmaliineja ja topaaseja. Sitä on löydetty Ruotsista, Zimbabwesta, Yhdysvalloista ja Brasiliasta.
Colette Aïtelli

Colette Chauvet (o.s. Aïtelli, s. 3. maaliskuuta 1932 Toulon, Var, Ranska) on entinen ranskalainen pikajuoksija.
Colette Aïtelli sijoittui Brysselin EM-kilpailuissa 1950 kuudenneksi 100 metrin juoksussa ajalla 12,5 s ja neljänneksi 4 × 100 metrin viestijuoksussa ajalla 48,5 s. Hän voitti Ranskan mestaruuden 100 metrin juoksussa vuonna 1950 ja 60 metrin juoksussa vuonna 1951. Hänen ennätysaikansa 100 metrillä oli 12,2 s.
Hyppyantilooppi

Tuntomerkit

Sen pää on vaalea ja siinä kulkee kapea tummanruskea juova sieraimista silmien kautta ohimolle saakka. Hännän tyvellä on suurehko valkea peräpeili. Hyppyantilooppi painaa 25–45 kg ja sen ruumis on 125–150 cm:n pituinen. Sen säkäkorkeus on 73–90 cm ja hännällä on pituutta 25–32 cm. Kummallakin sukupuolella on sarvet.

Levinneisyys

Hyppyantilooppeja oli aiemmin Etelä-Angolasta Kapkaupunkiin Afrikan mantereen länsipuolella. Nykyään lajia tavataan Lounais-Angolassa, miltei koko Namibiassa ja Botswanassa sekä pienellä alueella Etelä-Afrikan tasavallan luoteisosassa. Hyppyantiloopit kansoittivat eteläisen Afrikan ruohomaita satojen tuhansien eläinten laumoina, mutta eurooppalaisten uudisasukkaiden saapumisen jälkeen kannat tuhoutuivat paikoitellen täysin. Lajin kokonaismäärää pitävät yllä metsästyksestä elävät riistatilat. Hyppyantiloopit suosivat avointa ja kuivaa ruohomaata. Osa riistatiloilla olevasta populaatiosta sijaitsee myös luonnollisen levinneisyysalueen ulkopuolella.

Lisääntyminen

Kantoaika on vajaat 6 kk, ja jälkeläisiä syntyy vain yksi.
Sinejärv (Ainja)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,9 ha (hehtaaria). Sen pohjoispäästä lähteen sen laskujoki Kõpu jõgi, joka laskee yli kilometrin päästä Ainjan järveen. Sillä ei näytä olevan tulo-ojia. Pohjoispäässä sijaitsee yksi halkaisijaltaan 10 metrinen saari. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan 7 metrin keskisyvyyden avulla määrittää 0,00013 km³ (kuutiokilometriä) eli 0,13  miljoonaa m³ . Järven rantaviivan pituus on 650 metriä ja se on luoteisrannan maatilaa lukuun ottamatta metsää. Itärannat kohoavat 13 metriä vedenpinnan yläpuolelle.

Järven luokittelu ja ekologia

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (viroksi Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) luokituksen (VRD 1) mukaan kovavetinen järvi (viroksi kareda veega järv).
Järvi luokitellaan limnologisesti kasvillisuudeltaan rehevöityneeksi (viroksi makrofüüdijärv tai suurtaimerikas järv, MF), jolloin pohja-, rantakasvillisuus ja kelluvalehtinen kasvillisuus kukoistaa. Tällaiset järvet ovat yleensä myös matalia.
Hylönjärvi

Maantiede

Järven pinta-ala on 8,5 hehtaaria ja sen pituus on 600 metriä ja leveys 250 metriä. Järveen laskee ojitettujen soiden suo-ojia, joista yksi tuo pohjoisesta ojia myöten kolmen lammen vedet, joita ovat Iso-Näkiäinen, Pikku-Näkiäinen ja pieni Sammakkolammi. Järven luusua sijaitsee järven luoteisrannalla, josta saa alkuunsa 1,5 kilometriä pitkä suo-oja Heinijärveen.
Järven rantaviiva on 1,5 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa, joka on enimmäkseen alavana maana soistunutta. Rannoilla ei ole rakennuksia eikä sinne johda teitä.

Geologia

Hylönjärvi kuuluu niin sanotun Forssan gabron alueeseen. Seudulla ja itse järvellä on korkeita mineraalipitoisuuksia, joissa on rikkaitakin nikkelin, fosforin ja titaanin arvoja. Korkeat pitoisuudet eivät kuitenkaan riittäneet kaivoksen perustamiseksi. Eräs rikas mineraalialue sattuu Hylönjärven kohdalle.