google/wiki40b huggingface dataset:
Kaljavelli

Kaljavelli (myös kaljavellinki,  kaljakeitti tai lämmitys, ruots. ölsupa) on länsisuomalainen jouluruoka. Sitä tiedetään nautitun Turun ja Etelä-Pohjanmaan välisella alueella, ja makeana se on ollut poikkeavaa vaihtelua arkiruokaan. 
Kysymyksessä on makeahko, lämpimänä lusikalla nautittava vellimäinen ruskea ruokalaji, jonka perusaineina ovat koti- tai vaarinkalja sekä maito ja siirappi. Eräillä seuduin siihen laitetaan myös vehnäjauhosuurus, josta tulee klimppejä, ellei sitä hyvin sekoiteta. Sekaan voidaan heittää rusinoita ja muita mausteitakin. Etelä-Pohjanmaalla kiehumisvaiheessa velliin lisätään ohra- tai vehnäjauhoista, maidosta, suolasta, sokerista ja kananmunasta sekoitetusta löysästä taikinasta tehtyjä klimppejä. Vakka-Suomessa siihen kuuluvat pienet juustokuutiot, jotka lisätään heti, kun velli on nostettu liedeltä, jotta ne hieman ehtivät sulaa. Velli nautitaan lämpimänä.
Vähä Työläjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,1 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Vahantajoen valuma-alueeseen (35.314) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 154,3 metriä mpy.
Kari Merikanto

Tyyli ja tuotanto

Matkalla kosmoksessa
Merikannon viimevuosien tuotanto kuvastaa kosmosta ja elämän syntyä.   Abstraktilla ekspressionismilla hän kuvaa matkaa kosmoksessa  –  ajasta ennen painovoiman ja elämän syntyä tähän päivään. Merikannon teosten muotokieltä on verrattu luonnonilmiöiden systemaattisen ja sattumanvaraisen vuoropuheluun.
Pilkkapyrstöhai

Kuvaus

Pilkkapyrstöhai on pieni hai, jolla on pitkä, pyöristetty kuono ja suuret pyöreät silmät. Sen ylähampaat ovat vinot ja kolmion muotoiset.
Laji voi kasvaa noin 160 senttimetrin pituiseksi. Sen keskimääräinen koko on 120-140 cm. Lajin kalat painavat keskimäärin noin 28 kilogrammaa. Naaraat pääsevät sukukypsyyteen kahdessa tai kolmessa vuodessa ja elävät enintään seitsemän vuotta, kun taas urokset elävät jopa viisi vuotta.

Ravinto

Pilkkapyrstöhain ravintoon kuuluvat luukalat ja äyriäiset.

Elinalue

Pilkkapyrstöhaita tavataan Itä-Afrikan rannikolta, Madagaskarilta, Punaiselta mereltä, Intiaan, Malesiaan, Kiinaan, Filippiineille ja aina Pohjois-Australiaan asti. Sitä tavataan rannikoilla ja manneralustoilla. Laji viihtyy tyypillisesti alle 73 metrin syvyydessä, mutta enimmillään niitä on löydetty 140 metrin syvyydestä.

Lisääntyminen

Pilkkapyrstöhain poikaset syntyvät matalille rannikkovesille. Naaraat voivat saada poikasia kerran vuodessa. Poikaset vaihtelevat yhdestä aina kahdeksaan asti (keskimäärin kolme poikasta), jotka ovat keskimäärin noin 50 senttimetriä pitkiä.
Varsankello

Ulkonäkö ja koko

Varsankello kasvaa 40–100 cm korkeaksi. Sen halkaisijaltaan lähes viisisenttiset kellokukat ovat heleän siniset. Alimmat lehdet muistuttavat nokkosen lehtiä,
 ylemmät ovat kapeampia.

Kasvuympäristö

Varsankelloa kasvaa Suomessa Ahvenanmaan ja lounaisen saariston kalkkivaikutteisissa pähkinälehdoissa ja pähkinävaltaisissa sekametsissä. Varsankelloa kasvaa myös Laatokan länsi- ja pohjoisrannalla. Sitä viljellään myös koristekasvina.
Mendel Stromm

Historia

Mendel Stromm eli nuoruutensa sairaalloisena, mutta löysi pian intohimonsa erilaisista laitteista ja roboteista, joiden avulla hän selvisi onnettoman lapsuutensa läpi. Aikuisena Stromm toimi Norman Osbornin laboratoriopartnerina ja tutkijatoverina. Myöhemmin Stromm joutui vaikeuksiin virkavallan kanssa ja hänet passitettiin vankilaan kymmeneksi vuodeksi. 
Vapauduttuaan Stromm vannoi kostoa Osbornille ja lähetti joukoittain robottejaan tuhoamaan tämän. Hämähäkkimies kuitenkin sekaantui asiaan ja pelasti Osbornin pysäyttäen samalla robottiarmeijat. Stromm sai kuitenkin tapahtumien aikana sydänkohtauksen ja kuoli Hämähäkkimiehen käsiin. Myöhemmin itseään Robottimestariksi kutsuva robotti imitoi jonkin aikaa Strommia siirrettyään tämän muistot itseensä. Hämähäkkimies kuitenkin pysäytti Robottimestarin. 
Vuosia myöhemmin Norman Osborn löysi Strommin elävänä nauttimansa Menninkäis-uutteen vuoksi. Stromm oli kuitenkin kuoleman kielissä oleva varjo entisestään, jolloin Osborn auttoi tätä luomaan itselleen uuden identiteetin Gauntina. 
Vastalahjaksi Stromm sai auttaa henkiin herännyttä Osbornia tuhoamaan Peter Parkerin. Stromm hyökkäsi Peterin kloonin Ben Reillyn kimppuun useiden superroistojen, kuten Mörön (Jason Macendale) ja Armottoman avulla 
Stromm rakensi itselleen pian uuden robottihaarniskan ja kutsui itseään Robottimestariksi. Uuden tehokkaammaan haarniskan avulla Stromm yritti tappaa Ben Reillyn, mutta epäonnistui. Tämän seurauksena Osborn yritti tappaa kätyrinsä energiaiskulla. Stromm kuitenkin selvisi iskusta elossa ja menetti muistinsa. 
Vaellessaan pitkin maata hän törmäsi sattumalta erääseen vanhaan piilopaikkaansa ja alkoi valmistaa laitteidensa avulla leikkirobotteja läheisen sairaalan lapsille. Osbornin nimen mainitseminen kuitenkin palautti Strommin muistot ja raivon. Janotessaan kostoa Stromm päätti tuhota Hämähäkkimiehen ensin ja siirsi aivoaaltonsa tietokoneeseen, jolla hän kykenisi hallitsemaan puhtaan mielensä voiman avulla kaikenlaisia mekaanisia laitteita. 
Tietokone, johon Stromm latasi aivoaaltonsa alkoi kuitenkin kapinoida ja kone dekapitoi Strommin kiinnittäen tämän pään itseensä. Viimeisillä voimillaan Stromm kutsui Hämähäkkimiehen auttamaan itseään ja hakkeriystävänsä Shea Tinkerin avulla Hämähäkkimiehen onnistui vaivuttaa Stromm horrokseen, kunnes keksisi keinon vapauttaa Stromm vankilastaan.

Voimat ja varusteet

Professori Strommilla on ilman robotiikan suomia apuvälineitä tavallisen ihmisen voimataso. Haarniskassaan Stromm nosti maksimissaan noin 25 tonnia. 
Stromm on erinomainen kemisti ja nerokas robotiikan saralla. Hän on usein osoittanut kykenevänsä luomaan ihmismäisiä androideja ja tehokkaita sotarobotteja.

Rajoitukset

Tällä hetkellä Stromm on katatonisessa tilassa, eikä kykene omatoimiseen ajatteluun.
Dover (Delaware)

Maantiede

Dover sijaitsee Delawaren osavaltion keskiosassa Delmarvan niemimaalla. Matkaa Doverista Wilmingtonin kaupunkiin pohjoisessa on noin 65 kilometriä. Kaupungin halki kulkee St. Jones-joki ja ympäröivä seutu on pääosin tasaista.

Historia

Ennen eurooppalaisten siirtolaisten saapumista nykyisen Doverin aluetta asuttivat delaware-intiaanit. Alankomaalaisetsiirtolaiset yrittivät perustaa 1600-luvulla paikalle laajemman alueen käsittäneen Zwaanendael-nimisen siirtokunnan, mutta vuonna 1631 paikalliset intiaanit surmasivat paikalle asettuneet siirtolaiset. Sittemmin siirtolaisten paine pakotti kuitenkin paikalliset intiaanit siirtymään muualle. Kentin piirikunnan perusti William Penn vuonna 1683 ja vuonna 1697 paikalle rakennettiin oikeustalo. Varsinainen Doverin kaupunki alkoi kuitenkin muodostua vasta vuonna 1717. Nimensä se sai englantilaisen Doverin kaupungin mukaan. Delawaren pääkaupunki Doverista tuli vuonna 1777. Vuonna 1787 järjestetyssä kokouksessa Doverissa Delawaresta tuli ensimmäinen Yhdysvaltain perustuslain vahvistanut osavaltio. 7. joulukuuta on kokouksen mukaan Delaware Day -juhlapäivä.
Kentin piirikunta oli pitkään tärkeää maatalousaluetta. Vuonna 1856 Doveriin ulotettiin Delawaren rautatie ja paikalle kehittyi myös säilyketeollisuutta. Yhdysvaltain sisällissota jakoi Doverin asukkaat Pohjois- ja Etelävaltioiden kannattajiin. Liittovaltioin joukkojen oli valvottava paikallisia vaaleja väkivallan varalta vuosina 1862 ja 1864. Vuonna 1933 perustettiin Capitol Square ja nykyinen osavaltion hallinnollinen keskus.

Talous

Dover on Delawaren keskiosan taloudellinen ja teollinen keskus. Paikallisen teollisuuden yrityksiin kuuluvat esimerkiksi muovi- ja elintarvikealan yritykset. Huomattava taloudellinen vaikutus on myös viereisellä ilmavoimien lentotukikohdalla Dover Air Force Base. Lentotukikohdan kautta kuljetetaan huomattavia määriä tavaraa Yhdysvaltain tukikohtiin Euroopassa ja Lähi-idässä. Myös turismilla on merkitystä paikalliselle taloudelle. Kaupungissa järjestetään esimerkiksi NASCAR-kilpailuja.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Doverissa aikavälillä 2012–2016 olivat 46 355 USD ja henkilöä kohden 22 707 USD. 19,7 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.

Väestö

Doverin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 36 047 ja vuoden 2017 arvion mukaan 37 538. Kaupungin asukkaista 45,9 % oli taustaltaan valkoisia, 43.5% afroamerikkalaisia, 2,7 % aasialaisia ja 8,9 % latinoja mistä tahansa rodusta. 11,5 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä, kuin englantia ja 7,7 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Paikallisiin oppilaitoksiin lukeutuvat Delaware State University (1891) ja Wesley College (1873).
Kari Siiki

Kari Juhani Siiki (16. joulukuuta 1949 Tampere – 27. joulukuuta 2014 Kerava) oli suomalainen upseeri ja kenraalimajuri.
Kari Siiki opiskeli Kadettikoulussa 57. kurssilla ja valmistui ilmatorjuntaupseeriksi luutnantiksi ylennettynä vuonna 1973 kurssinsa priimuksena. Yleisesikuntaupseerin tutkinnon Siiki suoritti Sotakorkeakoulussa ilmasotalinjalla vuosina 1981–1983. Hänet palkittiin kenraali Lauri Sutelan miekalla. Se myönnetään upseerille, joka täyttää parhaiten komentajalle asetetut vaatimukset.
Lisäksi Kari Siiki suoritti Suomen yleisesikuntaupseerikurssia vastaavat opinnot Saksassa Führungsakademie der Bundeswehrissa vuosina 1992–1993. Hänet ylennettiin prikaatikenraaliksi vuonna 2001 ja kenraalimajuriksi 6.12.2004.

Sotilasura

Valmistuttuaan ilmatorjuntaupseeriksi Kadettikoulusta vuonna 1973 Kari Siiki toimi varusmieskouluttajana ja AUK:n johtajana Turun Ilmatorjuntapatterissa vuoteen 1981. Yleisesikuntaupseerin tutkinnon jälkeen hän palveli ilmatorjuntaupseerina (toimistoupseeri) Merivoimien Esikunnassa vuosina 1983–1986 osallistuen vahvasti Merivoimien ilmatorjunnan kehittämiseen, Puolustusneuvoston yleissihteerin apulaisena 1986–1988 ja Puolustusvoimain komentajan adjutanttina vuosina 1988–1992. Saksassa suoritettujen opintojen jälkeen Kari Siiki siirtyi Helsingin Ilmatorjuntarykmentin esikuntapäälliköksi vuonna 1993 ja toimi Helsingin Ilmatorjuntarykmentin komentajana vuosina 1994–1996, Maanpuolustuskurssien johtajana vuosina 1996–2000 jaIlmatorjunnan tarkastajana 2000–2001 sekä apulaishenkilöstöpäällikkönä vuosina 2002–2004.
Kari Siiki toimi Suomen sotilasedustajana EU:ssa ja Natossa Brysselissä (prikaatikenraali, kenraalimajuri) vuosina 2004–2006, minkä jälkeen hän toimi Läntisen maanpuolustusalueen komentajana vuonna 2007 ja Länsi-Suomen sotilasläänin komentajana ajalla 1.1.2008 – 31.12.2009.
Kaunotar-Tuote

Kaunotar-Tuote Oy oli turkulainen naistenvaatetehdas, joka  toimi vuodesta 1962 vuoteen 1990. Suurimmillaan se työllisti 230 henkilöä vuonna 1987.
Kaunotar-Tuote oli yksi kauppaneuvos Maire Suomisen (1930–1998) ja hänen miehensä Arvo Suomisen (1928–1967) perustamista yrityksistä. Suomisten vaatetusalan yrittäjäura alkoi 1959, kun he perustivat miestenvaateliike Suomisen ja naistenvaateliike Kaunottaren (myöhemmin Oy A. Suominen-Kaunotar). Kolmas vähittäismyymälä Mannerlinja Oy hankittiin seuraavana vuonna, ja vaatetustehdas Kaunotar-Tuote Oy perustettiin 1962.
Arvo Suomisen kuoltua autokolarissa 1967 Maire Suominen joutui kahden lapsen lisäksi ottamaan vastuun perheen yrityksistä. Kaunotar-Tuotteessa apuna oli hänen sisarensa Anja Niemi, joka oli ollut mukana perustamassa tehdasta ja toimi sen mallisuunnittelijana. Maire Suominen tuli Kaunotar-Tuotteen toimitusjohtajaksi 1976 ja alkoi kehittää yritystä tehokkaaksi Neuvostoliiton bilateraalikaupan harjoittajaksi. Hän uudisti myös tehtaiden tuotantotekniikkaa niin, että Kaunotar-Tuote oli yksi Suomen nykyaikaisimmista vaatetehtaista. Näin yhtiö pystyi lisäämään tuotantoaan, työvoimaansa ja kilpailukykyään. Parhaimmillaan yritys tuotti noin 500 takkia ja 1 100 leninkiä yhden työpäivän aikana. Suurimmillaan 1970-luvulla Kaunotar-Tuote oli 320 työntekijällään Suomen suurin leninkitehdas.
1980-luvun lopulla jo 80 prosenttia yrityksen tuotannosta meni vientiin, siitä kolme neljännestä Neuvostoliittoon ja loput Ruotsiin, Norjaan ja Alankomaihin. Kaunotar-Tuotteen kappaompelimo, keskusleikkaamo ja varastot sijaitsivat Turun vanhassa verkatehtaassa ja 1980-luvun alusta uudessa tehtaassa Turun Lausteella ja leninkiompelimo Mietoisissa, johon perustettiin tehdas Turun työvoimapulan takia.
Vuonna 1988 Kaunotar-Tuotteen osti monialayrittäjä Jaakko Tuominen, mutta Suomen 1990-luvun alun laman ja Neuvostoliiton kaupan romahduksen myötä yritys ajautui konkurssiin 1990. Forssalainen Ajaton Oy yritti jatkaa tuotantoa nimellä Kaunotar Production Oy, mutta sekin yritys loppui konkurssiin.
Rauhanturvaaminen

Koulutus Suomessa

Suomessa vapaaehtoiseksi rauhanturvaajaksi hakeudutaan nykyään jatkuvan haun kautta suoraan Porin Prikaatiin. Ilmoittautua voivat asepalveluksen suorittaneet reserviläiset. Koulutusta tehtäviin annetaan Suomessa pääsääntöisesti Porin prikaatissa Säkylässä sekä tarkkailijatehtäviin Puolustusvoimien kansainvälisessä keskuksessa Hyrylässä. Osa koulutuksesta toteutetaan yhteisesti muiden Pohjoismaiden kanssa valtioiden välisen NORDCAPS-yhteistyön perusteella Norjassa, Ruotsissa ja Tanskassa.

Järjestötoiminta Suomessa

Rauhanturvaajat ovat Suomessa järjestäytyneet Suomen Rauhanturvaajaliitoksi. Järjestö muutti vuonna 2005 nimensä, aiempi nimi oli Suomen Sinibarettiliitto. Nimenmuutos oli tarpeen sillä kaikki rauhanturvaaminen ei enää tapahdu sinibarettisissa YK-johtoisissa operaatioissa vaan myös Nato-johtoisissa operaatioissa, joilla ei ole YK:n suoraa mandaattia. Näissä operaatioissa palvelevat käyttävät kansallista, vihreää barettia. Suurin osa sinibarettiyhdistyksistä on muuttanut nimensä rauhanturvaajien yhdistyksiksi.

Rauhanturvaamismaita

Pientä joukkoa maita, jotka ovat olleet aktiviisia rauhanturvaamisessa 1950- ja 1960- luvuilta alkaen kutsutaan rauhanturvaamisen ystäviksi. Näitä maita on ollut 14. Viime aikoina rauhanturvaamisesta on tullut suosittu tapa korostaa rauhantahtoista ulkopolitiikkaa ja monet kehitysmaista ovat liittyneet rauhanturvamaiden joukkoon. Nyt rauhanturvamaita on jo vajaat 70.
Yhdistyneet kansakunnat maksaa rauhanturvamaille keskivertaista korvausta, minkä vuoksi osan kalliin palkka- ja hintatason maista saa palautuksena vain osan Yhdistyneiltä kansakunnilta rauhanturvatoimintansa kustannuksista. Toisaalta maat, missä sotilaiden palkkataso on alhainen, voivat saada rauhanturvatoiminnasta toimintaylijäämää, joten niille se on myös valtiontaloudellisesti kannattavaa toimintaa. Näin ollen voi muodostua tilanteita, missä saman maanosan maat turvaavat rauhaa Yhdistyneiden kansakuntien mandaatilla toisissa saman maanosan maissa, mihin niillä voi olla hyvä kulttuurinen tuntemus. Näin on tapahtunut erityisesti Afrikan mantereella.
Yleensä vanhat rauhanturvamaat toimivat omalla kalustollaan ja omalla varustuksellaan saaden osan kustannuksista takaisin Yhdistyneiltä kansakunnilta, kun taas uudet rauhanturvamaat, millä on tarjota runsaslukuisesti joukkoa voivat sopia siitä, että Yhdistyneet kansakunnat järjestää varustuksen. Tyypillisesti tällaiset kehitysmaista kotoisin olevat joukot toimivat kriiseissä, jotka eivät ole saaneet laajaa kansainvälistä huomiota, esimerkkinä Liberia.

Tunnustukset

YK:n rauhanturvajoukot saivat Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 1988.
Männynleppärousku

Koko ja ulkonäkö

Männynleppärouskun lakki on suurimmillaan noin 15 senttiä leveä ja suppilomainen. Väriltään se on oranssinvärinen ja siinä on oransseja täplävöitä. Lakin reuna on nuorella sienellä sisäänpäin kääntynyt, mutta se oikenee sienen vanhetessa. Heltat ovat tiheässä ja myös oransseja. Heltat ja malto vihertyvät rikkoutuessaan. Täplikäs jalka on melko paksu ja ontto.

Samankaltaiset lajit

Maitiaisnesteen vahvan värin vuoksi männynleppärouskua ei ole helppo sekoittaa muihin lajeihin, vaikka lakin väri yksilöiden välillä vaihtelee paljon. Sen lähilaji kuusenleppärousku (Lactarius deterrimus) on kuitenkin hyvin samankaltainen ja männynleppärouskua yleisempi. Männynleppärouskun maitiaisneste on kuitenkin aluksi porkkananpunaista ja kuivuessaan vihertyvää, kuusenleppärouskun maitiaisneste taas on aluksi porkkananpunaista, sitten viinipunaista ja lopuksi vihreää. Kuusenleppärouskun jalassa ei myöskään ole oransseja täpliä ja sen jalka on pidempi ja ohuempi.

Kasvuaika ja -paikka

Männynleppärousku kasvaa syksyisin paikoittain mäntymetsissä, usein kalkkipitoisella maalla. Sieni on harvoin yleinen.

Käyttö ravinnoksi

Männynleppärousku on hyvä ruokasieni, mutta varsinkin alkusyksyisin usein täynnä sienisääskien toukkia.  Sienen voi valmistaa suoraan ruuaksi, eikä sitä tule ryöpätä. Sieni ei myöskään sovellu pitkään keitettäväksi vaan on parhaimmillaan nopeasti pannulla voissa pyöräytettynä.

Nimen tausta

Sana leppärousku on muinaissuomalainen eikä tarkoita sitä, että leppärouskut eläisivät symbioosissa lepän kanssa, vaan sana leppä tarkoittaa verta, jolloin kyse on verirouskusta.  Männynleppärousku on männyn juurisieni.
Ribaviriini

Ominaisuudet ja käyttö

Huoneenlämpötilassa ribaviriini on kiinteää ainetta. Ribaviriini tehoaa hyvin moniin viruksiin. Se metaboloituu ihmiselimistössä ribaviriini-5-trifosfaatiksi, joka on aktiivinen metaboliitti ja jolla on useita vaikutustapoja. Se estää RNA:n synteesiä estämällä GMP:n biosynteesiä ja estämällä RNA:ta muodostavia RNA-polymeraaseja. Lisäksi ribaviriini-5-fosfaatti altistaa virukset mutaatioille, jotka voivat olla virukselle haitallisia. Ribaviriiniä käytetään esimerkiksi virusten aiheuttaman verenvuotokuumeen, kroonisen hepatiitti-C-infektion, RS-virusinfektion ja sytomegalovirusinfektioiden hoitamiseen. Ribaviriiniä käytetään tyypillisesti yhdessä interferoni α;n, pegyloidun interferonin, bosepreviirin, daklatasviirin, simepreviirin, sofosbuviirin tai telapreviirin kanssa.

Haittavaikutukset

Tyypillisimmät ribaviriinin aiheuttamat haittavaikutukset ovat ihottuma, anemia, kuumeilu, huonovointisuus ja ripuli. Ribaviriini voi olla teratogeeninen eli vaurioittaa sikiötä, minkä vuoksi ribaviriinin käyttöä raskauden aikana ei suositella.
Yo Gabba Gabba!

Yo Gabba Gabba! on Christian Jacobsin ja  Scott Schultzin luoma brittiläinen lastenohjelma, jota enimmäkseen esitetään Nickelodeon-kanavalla. Ohjelmassa on kuusi hahmoa, jotka seikkailevat satumaassa. Sarjaa tuottavat The Magic Store ja Wildbrain Entertainment. Se sai ensiesityksensä 20. elokuuta 2007.
John Huston

Elämä ja ura

Nuoruudessaan John Huston kokeili useita eri ammatteja, muun muassa nyrkkeilemistä, ennen kuin päätyi elokuva-alalle. Hän aloitti käsikirjoittajana 1930-luvulla.
Huston oli useita kertoja naimisissa. Näyttelijät Anjelica Huston ja Danny Huston ovat hänen lapsiaan. John Huston ohjasi isäänsä, näyttelijä Walter Hustonia muun muassa Sierra Madren aarteessa ja näytteli itsekin sivurooleja, muistettavimmin Roman Polanskin Chinatownissa (1974).
Dalmore

Dalmore on skottilainen viskitislaamo, joka sijaitsee Alnessissä, noin 32 km Invernessistä pohjoiseen. Se sijaitsee Cromary Firthin rannoilla, vastapäätä Black Isle -saarta, "suurta niittymaata", josta se on saanut nimensä.
Tislaamon omistaa Whyte and Mackay Ltd, jonka taas omistaa filippiiniläinen Emperador Inc.

Historia

Dalmoren legenda juontaa juurensa aina vuoteen 1263 asti, kun Colin of Kintail, Mackenzie-klaanin päällikkö, pelasti Skotlannin kuninkaan Aleksanteri III:n ryntäävältä hirveltä. Kiitollinen kuningas palkitsi Colinin Eilean Donanin mailla, motolla "Luceo Non Uro" ("Loistan, en polta") ja oikeudella käyttää klaanin vaakunana 12-piikkistä hirven päätä. Itse tislaamon perusti monta vuotta myöhemmin vuonna 1839 yrittäjä Alexander Matheson, joka 28 vuoden päästä päätti siirtää tislaamon eteenpäin uusille omistajille. Andrew ja Charles Mackenzie saivat tislaamon, ja Mackenzie-klaanin jäseninä he alkoivat käyttää viskin merkkinä ikonista 12-piikkistä hirven päätä, caberfeidhiä joka on aina siitä lähtien koristanut jokaikistä Dalmore-viskipulloa.

Prosessi

Palkittu tislaamo valmistaa useita eri viskejä jotka valmistetaan useissa eri sammioissa, jotka ovat erikokoisia, jotta viskille saadaan monimutkaisempi luonne.
Dalmoren jokainen viski kypsytetään kahdessa erityyppisessä puutynnyrissä: yhdysvaltalaisissa tammisissa bourbon-tynnyreissä ja tislaamon yksinoikeudella käyttämissä Gonzalez Byassin vanhoissa sherry-tynnyreissä. Jokainen sherry-tynnyri - jotka valitsee tislaamomestari Richard Paterson itse - antaa viskille syvän kuparinvärin ja makuvivahteita murskatuista manteleista, kanelista, inkivääristä ja sitrushedelmistä. Bourbon-tynnyrit antavat viskille makuvivahteita vaniljasta, mausteista, hunajasta ja trooppisista hedelmistä.
Jotta viskille saadaan monimutkaisempi luonne, jotkut viskit viimeistellään poikkeuksellisissa tynnyreissä, joiden puumateriaali tulee maailmankuuluilta viinitiloilta.
Kuntopyörä

Kuntopyörä on kuntoilulaite, jossa polkeminen tapahtuu normaalista polkupyörästä eroten paikallaan. Se kuuluu lähes jokaisen kuntosalin laitevalikoimaan ja on yleinen myös kotikäytössä. Kuntopyöräilyllä, kuten normaalillakin pyöräilyllä voidaan kehittää aerobista kuntoa sekä jalkalihasten kestävyyttä.
Kuntopyörissä perustoiminto on normaalin polkupyörän vaihteita vastaava vastuksen säätö. Kuntopyörän vastus on joko manuaali- tai servosäätöinen kestomagneettivastus tai sähkömagneettivastus. Vanhemmissa malleissa ei ollut mittareita, mutta nykyään perusmalleistakin löytyvät yleensä ajan, matkan, nopeuden, kalorinkulutuksen ja sykkeen mittaus. Tunnettuja kuntopyörien valmistajia ovat Tunturi ja Kettler.
Ergometriksi kutsutaan laitetta, joka osaa mitata harjoittelun tehonkulutuksen watteina. Ergometri ovat tavallisimmin juuri kuntopyörä, mutta voi olla myös muu kuntoilulaite, esimerkiksi soutulaite.
Itä-Karjala (1923–1924)

Itä-Karjala oli Helsingissä vuosina 1923–1924 ilmestynyt sanomalehti.
Wasili Keynäsin julkaisema ja toimittama Itä-Karjala oli itäkarjalaisten pakolaisten oma lehtihanke. Sen taustavoimiin kuului suomalaisia heimoaatteen harrastajia kuten E. N. Setälä. Lehti käsitteli Itä-Karjalan kysymystä ja pyrki seuraamaan alueen kehitystä. Siitä ilmestyi kerran viikossa vain viisitoista numeroa.
Kantoritvasammal

Ulkonäkö

Kantoritvasammalella on usein itiöpesäkkeitä.

Levinneisyys

Kantoritvasammal esiintyy pohjoisella pallonpuoliskolla lehtimetsävyöhykkeellä ja havumetsävyöhykkeen eteläosissa. Se esiintyy paikoitellen Etelä- ja Keski-Suomessa. Se on silmälläpidettävä.

Elinympäristö

Kantoritvasammal viihtyy lehtipuiden tyvillä emäksisellä kaarnalla ja kalkkikallioilla.
Santiago Cabrera

Santiago Cabrera (s. 5. toukokuuta 1978) on chileläinen näyttelijä. 
Cabrera syntyi isänsä diplomaatintyön johdosta Caracasissa, Venezuelassa. Hän kasvoi Torontossa, Lontoossa, Madridissa ja Romaniassa ennen perheen paluuta Chileen pojan ollessa 15-vuotias. 
Vaikka Cabrera on esiintynyt myös elokuvassa, hänet tunnetaan parhaiten Isaac Mendezin roolista yhdysvaltalaisessa menestyssarjassa Heroes. Hän esiintyy myös Lancelotina televisiosarjassa Merlin. Hän näyttelee Aramista vuonna 2014 alkaneessa televisiosarjassa The Musketeers. Hän oli mukana kahdella ensimmäisellä kaudella ja jatkaa roolissa myös kolmannella kaudella, joka ilmestyy vuonna 2016. Cabrera esitti pääosaa vuonna 2017 alkaneessa scifi-trillerisarjassa Salvation.
Cabrerea on naimisissa teatteriohjaaja Anna Marcean kanssa. Heillä poika, Kilian Emiliano syntyi huhtikuussa 2016.
Feralia Planitia

Feralia Planitia on tasanko protoplaneetta-asteroidi Vestan pinnalla. Se on todennäköisesti törmäyskraatteri. Se on nimetty roomalaisen juhlan mukaan.

Ominaisuudet

Feralia Planitia 270 km leveä, ja noin 15 km syvempi kuin ympäröivät alueet, muodostelman sijaitsee Vestan päiväntasaajan tienoilla. Sen keskus on kohdassa 3,03° pohjoista leveyttä. Myöhemmät törmäykset ovat muuttaneet Feralia Planitian muotoa.