google/wiki40b huggingface dataset:
Zehlendorf

Zehlendorf on yksi Berliinin kaupunginosista (saks. Ortsteil). Se sijaitsee Steglitz-Zehlendorfin hallintoalueella (Bezirk) lounaisessa Berliinissä. Se on pinta-alaltaan 18,8 neliökilometrin suuruinen ja sen asukasluku oli vuoden 2011 lopussa 58 469. Väestötiheys on siten 3105 asukasta/km². Zehlendorfin vanha keskusta sijaitsee etelään Dahlemin kaupunginosasta. Idässä Zehlendorf rajoittuu Lichterfelden ja lännessä Nikolasseen kaupunginosiin.
Varhaisin tunnettu kirjallinen mainita Zehlendorfista on vuodelta 1242, jolloin se tunnettiin muodossa Cedelendorp. Vuonna 1872 perustettiin itsenäinen Zehlendorfin maalaiskunta (saks. Landgemeinde Zehlendorf). Maalaiskunta liitettiin vuonna 1920 Berliiniin, jolloin syntyivät Zehlendorfin kaupunginosa sekä samanniminen hallintoalue, johon kuuluivat lisäksi Dahlemin, Nikolasseen ja Wannseen kaupunginosat. Vuoden 2001 alussa Zehlendorfin hallintoalue yhdistettiin Steglitzin hallintoalueen kanssa Steglitz-Zehlendorfin hallintoalueeksi.
Ernest Thomas Gilliard

Ernest Thomas Gilliard (23. marraskuuta 1912 York, Pennsylvania – 26. tammikuuta 1965 New York) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä.
Gilliard aloitti koko elämän kestäneen yhteistyön American Museum of Natural Historyn (AMNH) kanssa New Yorkissa vuonna 1932 työskentelemällä ensin vapaaehtoisena. 1933 hänet palkattiin assistentiksi, ja lopulta virkaportaita edettyään hän päätyi lintuosaston kuraattoriksi 1963. Gilliard kuoli sydänkohtaukseen työpöytänsä ääreen 1965.
1930-luvulla Gilliard osallistui tutkimusretkiin, jotka suuntautuivat Quebeciin, Newfoundlandiin ja Venezuelaan. 1940-luvulla hän tutki Brasilian, Filippiinien ja Uuden-Guinean linnustoa. 1950-luvulla hän matkusteli yhä enemmän, nyt Uuden-Guinean lisäksi Nepalissa ja Länsi-Intian saaristossa. Uuden-Guinean linnut, eritoten paratiisilinnut ja lavastajat, kiehtoivat häntä niin suuresti, että hän teki sinne kaikkiaan viisi retkeä, viimeisen vuonna 1964.
Gilliard kirjoitti lukuisia tieteellisiä artikkeleita niin museon omassa sarjassa kuin myös Natural History ja National Geographic Magazine -julkaisuihin.
Gilliard oli erinomainen valokuvaaja ja elokuvaaja ja osallistui Search for Paradise -dokumenttielokuvan tekemiseen vuonna 1957. Elokuvan ohjasi Otto Lang. Hänen vaimonsa Margaret Gilliard oli erinomainen piirtäjä ja maalari ja matkusti toisinaan miehensä mukana tallentaen kansatieteellisiä ja luonnonhistoriallisia yksityiskohtia.
Gilliard kuvaili ja nimesi suuren joukon lintujen alalajeja ja myös uusia lajeja, kuten rusosiipinapsijan (Phylloscartes chapmani) ja pitkäpartamesikon (Melidectes princeps), jälkimmäisen yhdessä Ernst Mayrin kanssa.
Gregory Del Piero

Ura

Gregory Del Piero aloitti DJ-uransa vuonna 1987. Kesällä 1998 hän tapasi newyorkilais-DJ:n Joe Claussellin tämän Ranskan-kiertueella. Tapaamisen jälkeen Del Piero päätti toteuttaa unelmaansa ja muutti San Franciscoon.
Del Pieron ensimmäinen single ”Don’t Hesitate” julkaistiin Subliminal Recordsin kautta. Hän teki myös useita remix-versioita eri artistien ja yhtyeiden kappaleista. Esimerkiksi Byron Stingily (Ten City), Susu Bobien, Keith Thompson (Raze/Break For Love), Jojo Haley, Pepper Mashay, Stephanie Cooke, Latrice Barnette, Bill "The Buddah" Dickens ja Kenny Bobien.
Korsoraattori

Historia

Korsoraattori aloitti toimintansa 7. tammikuuta 2000. Palvelun nimettömänä pysyttelevän kehittäjän mukaan se sai alkunsa hetken mielijohteesta, 20 minuuttia vaatineen ohjelmointityön jälkeen. Idean perustana oli vuonna 1998 hieman huomiota saanut humoristinen nettipalvelu nimeltä "Soneraattori", joka muunsi kaikki "Tele"-alkuiset sanat "Sonera"-alkuisiksi, Telen vaihdettua nimensä Soneraksi. Korsoraattori-nimi valittiin, koska "Korso nyt vain sattuu olemaan Vantaan perimmäinen lähiö ja koska esimerkiksi Kaivopuistoraattori tai Kannelmäkiraattori ei kuulostaisi lainkaan yhtä hyvältä". 
Palvelun maine lähti leviämään sen tekijän mainittua asiasta vain kahdella IRC-kanavalla. Tieto palvelusta päätyi myös STT:n uutispalveluun, jonka kautta se levisi useisiin suomalaisiin sanomalehtiin. Televisiokanava Nelosen ajankohtaisohjelma Valvomo esitti tuntemattomana pysytelleen kehittäjän anonyymin puhelinhaastattelun tämän kieltäydyttyä esiintymästä omalla nimellään ja omilla kasvoillaan televisiossa.
Viikko julkaisun jälkeen Korsoraattori sai jo 124172 päivittäistä hittiä ja koko tammikuussa palvelua käytettiin 944234 kertaa, mikä vastasi tuona aikana suurimpien kaupallisten suomalaisten internet-palveluiden kävijämääriä. Kävijämäärät laskivat kuitenkin pian, ja vuoden 2000 lopussa kuukausittaisia kävijöitä oli enää noin 45 000. Kymmenen vuotta myöhemmin kävijöitä oli palvelun perustajan mukaan noin sata päivässä.

Tekniikka

Palvelu on teknisesti hyvin yksinkertainen, lisäten sivun alkuun vain <BASE href-""> -tagin, muuttaen joitakin kirjainyhdistelmiä sekä lisäten valikoituja sanoja satunnaisiin tekstiväleihin. Sen ensimmäinen versio kehitettiin mod-dtcl-työvälineellä. Palvelu sijoitettiin aluksi 133 MHz Intel Pentium-prosessorilla ja 64 MB:n keskusmuistilla varustetulle Linux-serverille, kehittäjän työnantajan tiloihin. Neljän megabitin yhteys ei alkuaikojen suurista käyttömääristä huolimatta juurikaan häiriytynyt palvelun käytöstä. Suurin osa internet-käyttäjistä käytti tuolloin modeemiyhteyksiä.
Kuormankestoa parannettiin koodaamalla palvelu uudestaan C-ohjelmointikielellä, minkä jälkeen palvelu hajautettiin kehittäjän ystävän kotikoneelle. Kyseinen kotikone oli 256 kbits/s -nopeuksisen tietoliikenneyhteyden päässä, prosessorinaan 266 MHz Intel Pentium II, Linux-käyttöjärjestelmällä. Alkuperäinen palvelin toimi ainoastaan etusivuna, joka ohjasi joka toinen sekunti "korsorointipyynnön" varsinaiselle palvelimelle. Kun palvelun suosio oli laantunut noin kahden kuukauden kuluttua, se palautettiin  alkuperäiselle palvelimelle. Kehittäjän mukaan palvelua on sittemmin siirretty monta kertaa, ja se on ollut "monenlaisissa koneissa monenlaisten yhteyksien takana". Vuonna 2010 päivitetyssä historiikissa kerrottiin palvelun olleen viime vuodet vanhalla Sun Ultra Enterprise -koneella.
Lotta Wennäkoski

Lotta Annukka Wennäkoski (s. 8. helmikuuta 1970) on suomalainen taidemusiikin säveltäjä. Hän opiskeli viulunsoittoa Béla Bartók -konservatoriossa Budapestissä vuosina 1989–1990 sekä sävellystä Sibelius-Akatemiassa vuosina 1994–2000 opettajinaan Eero Hämeenniemi, Kaija Saariaho ja Paavo Heininen sekä Haagin kuninkaallisessa konservatoriossa 1998–99 opettajanaan Louis Andriessen.
Wennäkoski sävelsi aluksi kuunnelmien ja lyhytelokuvien musiikkia, sittemmin muun muassa laulusarjoja sekä kuoro- ja orkesteriteoksia. Hänen tunnetuimpia sävellyksiään ovat Esa-Pekka Salosen tilauksesta tehty Sakara (2003), N! Naisen rakkautta ja elämää (2002-03), jossa Wennäkosken musiikki yhdistyy Robert Schumannin laulutaiteeseen, huilukonsertto Soie (2009) sekä Ylen tilaama Amor omnia (2011–12) samannimiseen mykkäelokuvaan. Vuonna 2017 BBC tilasi Wennäkoskelta viisiminuuttisen orkesteriteoksen Flounce Proms-musiikkifestivaalin päätöskonserttiin. Säveltäjänä Wennäkoskea on luonnehdittu lyyrikoksi, ja hän on itse luonnehtinut liikkuvansa jännittävien äänenvärien ja perinteisempien eleiden kuten melodisten fragmenttien välimaastossa ja pitävänsä ilmavuutta ja selkeyttä ja tunteellisuutta tärkeinä. Wennäkoski on todennut olevansa kiinnostunut oopperasäveltämisestä, muttei sinfonioista. 
Wennäkoski toimi Tampere Biennalen taiteellisena johtajana vuosien 2008 ja 2010 festivaalien ajan, Tapiola Sinfoniettan kausisäveltäjänä kaudella 2010-2011 ja suunnitteli kamariorkesteri Avanti!n 32. Suvisoitto-festivaalin ohjelmiston kesällä 2017. Hänen puolisonsa on bassoklarinetisti Heikki Nikula.
Vuonna 2014 Wennäkosken Laurus-nuorisokuorolle säveltämä ”Perhosen voima” kantaesitettiin Vantaan musiikkiopiston 50-vuotisjuhlakonsertissa.
Megatrendi

Megatrendi yleinen kehitysuunta tai laaja muutosten kaari, joka tapahtuu maailmanlaajuisesti. Megatrendi on makrotason ilmiö, jolla odotetaan olevan suuria ja pitkäaikaisia vaikutuksia yhteiskunnassa. Kaupungistuminen ja digitalisaatio ovat tällä hetkellä eräitä megatrendejä.
Bryan Adams

Arvioita

Helsingin Sanomien Antti Isokangas kehui kokoelma-albumin So Far So Good (1993) arvostelussa Adamsin tarttuvia melodioita sekä musiikin ja miehen ulkoisen olemuksen konstailemattomuutta ja suoraviivaisuutta, jollainen vetoaa suomalaisiin. Mutta hän antoi myös kritiikkiä: ”Bryan Adamsia on helppo syyttää sovinnaisuudesta, karismattomuudesta ja ennätyksellisestä banaaliudesta. Erityisesti hänen sanoituksensa ovat poikkeuksellisen täynnä kliseitä – ja vieläpä samoja kliseitä: useimmissa niissä kuollaan ja mennään taivaaseen.”
Vaihtolava (taidetila)

Vaihtolava on Helsingin Kalliossa sijaitseva kulttuuritila, jota käytetään enimmäkseen teatteri- ja esittäväntaiteen esityksiin sekä muuhunkin taidekäyttöön. Tilaa ylläpitää Taiteen vaihtolava ry. Yhdistys edistää uuden teatteri- ja esitystaiteen esittämisen edellytyksiä poikkitaiteellisessa hengessä. Yhdistys toimii yhteistyöelimenä ja kohtaamispaikkana edistäen eri taiteenalojen uusien tekijöiden keskinäistä kohtaamista. Yhdistyksen jäsenet ovat taide- ja kulttuurialan opiskelijoita ja jo valmistuneita alan vaikuttajia. Vahvasti edustettuina ovat etenkin esittävän taiteen sekä taiteiden tutkimuksen opiskelijat. Vaihtolava on aiemmin tunnettu nimillä Kallion teatteri, Todellisuuden tutkimuskeskus ja Koetila. Vaihtolava on ollut teatteri- ja esittäväntaiteen käytössä jo vuodesta 1997.
The River (kappale)

Historiaa

Kappale levytettiin The Power Stationilla, New Yorkissa, joko vuoden 1979 heinä -tai elokuussa. Kappaleessa käytetään piinavaa huuliharppuosiota, joka toimii jollakin tavalla edelläkävijänä hänen seuraavan, Nebraska -albuminsa tyylille. Kertosäkeen kielikuvat ja kappaleen loppu saivat inspiraationsa Hank Williamsin vuoden 1950 hitistä, "Long Gone Lonesome Blues".
Kappaletta ei julkaistu singlenä Yhdysvalloissa, mutta se julkaistiin singlenä vuoden 1981 toukokuussa monissa läntisen Euroopan maissa. Se pääsi sijalle 35 Iso-Britannian singlelistalla. Se ylsi myös sijalle 24 Irlannin singlelistalla, sijalle 10 Ruotsin singlelistalla, sijalle 6 Tanskan Top 20 -listalla, sekä sijalle 5 Norjan singlelistalla. Yhdysvalloissa kappale sai huomattavasti radiosoittoa ja siitä tuli yksi Springsteenin tunnetuimmista kappaleista. Kappale sisältyy hänen molempiin Greatest Hits, sekä The Essential Bruce Springsteen kokoelma-albumeihinsa.
"The River", ja muutama muu kappale The River -albumilta, kuten "Wreck on the Highway" ja "Stolen Car" merkkasivat uutta suuntaa Springsteenin lauluntekemiselle: nämä balladit olivat täynnä toivottomuuden tunnetta ennakoiden hänen seuraavaa Nebraska -albumia. Bruce Springsteen itse on huomauttanut, että "Wreck on the Highway" on yksi niistä kappaleista, jotka saivat käyntiin uuden vaihteen hänen lauluntekemisen tyylissään, yhdistäen The River -albumin Nebraska -albumiin.
Karvetti

Palvelut

Karvetissa on kolme päiväkotia sekä erilaisia kaupungin kerhotiloja ja pajatoimintaa Karvetin tilan entisessä 1 250 m² rakennuksessa. Alueen länsiosassa sijaitsee noin 200 oppilaan vuonna 1985 valmistunut Karvetin alakoulu. Koulua laajennetiin vuosina 2008–2009. Koulussa on 511 m² liikuntasali, koripallokenttä ja välittömässä läheisyydessä lämmitettävä tekonurmikenttä pääasiassa jalkapallokäyttöön. Se valmistui vuonna 2007 entiselle jalkapallo- ja jääkiekkokentälle. Kenttä on kumirouhepäällysteinen, valaistu ja talvikaudella lämmitettävä. Kentän pelialue on 105 m × 68 m, minkä lisäksi kenttä voidaan jakaa kahteen poikittaiseen pelialueeseen, joiden koko on 68 m × 50 m. Karvetin koulun laajennuksessa rakennetiin tekonurmen käyttäjien pukuhuonetilat.
Kauppapalvelut ovat keskittyneet Länsi-Karvettiin, missä sijaitsevat Nesteen huoltoasema ja Lidl. Myös K-Supermarket sijaitsee näiden välittömässä läheisyydessä tien toisella puolella Viluluodossa.
Alueen läpi kulkee Naantalin sisäisen liikenteen palveluliikenne.

Historia

Ensimmäiset asumisen merkit Karvetista ovat peräisin 1150–1300-luvulta. Varhaisimmat viitteet Karvetti-nimeen ovat vuodelta 1390. Karvetin maat omisti 1400–1500-luvuilla Naantalin luostari. Ruotsin kuningas Juhana III teki Karvetista rälssitilan vuonna 1577.
Robert Leander Karlström (21.1.1836–30.1.1892) osti Karvetin rälssitilan vuonna 1871. Tilan omistus siirtyi 21.1.1891 tehdyllä kauppakirjalla hänen vanhimmalle pojalleen Frans Leander Karlströmille (1.10.1860–16.6.1946) ja jälkimmäisen vaimolle Wendla Josefina Karlströmille (o.s. Wahlstén, 16.5.1866–10.2.1947). Maanviljelysneuvos Einari Karvetin omistukseen tila tuli vuonna 1927 hänen isoveljeltään Niilo Vantolta (6.9.1894–28.7.1939). Tilalla syntyi Einari Karvetin poika, vuorineuvos Mauri Karvetti vuonna 1927. Vuonna 1940 perustettiin 25 hehtaarin tilalle laaja omenatarha, josta on edelleen omenapuita jäljellä pitkin Karvettia. Naantalin kaupungin omistukseen tila tuli vuonna 1971. Karvetin kerrostaloalueen on suunnitellut Reino Lukander.
Hengen uudistus kirkossamme

Kirkonrakentajien Foorumi

Hengen uudistus kirkossamme on perustanut Kirkonrakentajien Foorumin käymään keskustelua spiritualiteetista ja siihen sisältyvästä karismaattisuudesta Suomen evankelisluterilaisessa kirkossa. Kirkonrakentajien Foorumi kokoaa yhteen kirkossa ja sen herätysliikkeissä toimivia henkilöitä, jotka haluavat olla mukana keskustelemassa spiritualiteetin ja siihen kuuluvan karismaattisuuden merkityksestä. Tämä tapahtuu muun muassa foorumin omina kokoontumisina, seminaareissa ja mediassa. Kirkonrakentajien Foorumin puheenjohtaja on piispa Jorma Laulaja ja sihteeri Hengen uudistus kirkossamme ry:n hallituksen puheenjohtaja Reijo Telaranta.
Åbo IFK

Jalkapallo

Jalkapallossa seura on 1900-luvun alkupuoliskolla saavuttanut hyvääkin menestystä. Se on voittanut kolme Suomen mestaruutta ja viisi SM-hopeaa. Vuonna 1910 seura voitti Suomen-mestaruuden, kun se kaatoi loppuottelussa Viipurin Reippaan maalein 4–2. Seuraavana vuonna ÅIFK ylsi SM-hopealle, kun Helsingin Jalkapalloklubi oli loppuottelussa vahvempi lukemin 7–1. Vuosina 1913–1917 seura sai neljä peräkkäistä SM-hopeaa, sillä vuonna 1914 ei järjestetty SM-kilpailuja. Kolme ensimmäistä SM-loppuottelutappiota tulivat Kiffeniä vastaan. Vuonna 1913 ÅIFK hävisi 3–5, vuonna 1915 0–1 ja 1916 maalein 2–3. Vuonna 1917 ÅIFK kohtasi jälleen HJK:n, mutta hävisi loppuottelun 2–4. Toisen Suomen-mestaruutensa seura voitti 1920. Se kohtasi loppuottelussa HPS:n ja voitti sen 2–1. ÅIFK oli mestari myös vuonna 1924, jolloin se voitti loppuottelussa HPS:n lukemin 4–3. Kaudella 2016 seuran edustusjoukkue pelaa Kolmosessa.
Turun Palloseura perustettiin vuonna 1922 ÅIFK:n vastavoimaksi. Kuitenkin vuodesta 2008 ja hetken aikaa myös 1990-luvulla ÅIFK on toiminut TPS:n reserviseurana.

Käsipallo

Käsipallo tuli seuran ohjelmaan 1940-luvulla, ja se on tällä hetkellä seuran tärkein laji, ainakin edustustasolla. ÅIFK:n miehet pelaavat SM-liigaa ja naiset 1-divisioonaa. ÅIFK:n miesten päävalmentajana toimii BK-46:sta tuttu Robin Karlsson.
Thief (vuoden 2014 videopeli)

Vastaanotto

Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 6/10.
Minbar

Minbar (arab. منبر‎, myös mimbar tai mimber) on saarnastuoli moskeijassa rukousten johtajalle, imaamille. Minbar sijaitsee rukoussyvennyksen, mihrabin, vieressä.
Ishirō Honda

Ishirō Honda (jap. 本多猪四郎, 7. toukokuuta 1911, Yamagatan prefektuuri – 28. helmikuuta 1993) oli japanilainen elokuvaohjaaja.
Bara Sara

Maantiede

Bara Saran kunta rajoittuu pohjoisessa Bandiagaran piirin Pignaryn ja Doucoumbon, etelässä Timnirin, idässä Bankassin piirin Séguén, Dimbal Habén ja Kani Bozonin sekä lännessä Djennén piirin Fakalan kuntiin.
Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Kasvillisuus koostuu etupäässä heinäsavannista. Pysyviä vesistöjä ei juurikaan ole.

Asutus

Kuntaan kuuluu 23 kylää ja 11 pikkukylää. Yli tuhannen asukkaan kyliä ovat keskuskylän lisäksi Garou Leye, Nomono, Fangadougou ja Diallo. Asukkaiden enemmistö on dogoneja. Heidän lisäkseen kunnassa asuu fulbeja. Vallitseva uskonto on islam.

Liikenne, elinkeinot ja palvelut

Kunnan läpi kulkee Moptin, Bandiagaran, Bankassin ja Koron välinen maantie, johon yhtyy Somadougousta tuleva tie. Paikallisia liikennevälineitä ovat hevoskärryt ja moottoripyörät.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, ja fonio. Niiden ohella kasvatetaan maapapua, seesamia, hibiskusta, lehmänpapua ja vihanneksia. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit. Lisäksi tuotetaan puutavaraa ja puuhiiltä sekä harjoitetaan hyvin pienimuotoista keräilyä ja metsästystä, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Diallossa ja Garou-Leyessä pidetään viikoittaiset markkinat.
Kunnassa toimii kuusi alakoulua, yläkoulu, kymmenen koulutus- ja kehittämiskeskusta (CED) ja lukutaitokeskus. Ouo Sarressa on terveyskeskus. Vesihuolto käsittää kaivoja ja porakaivoja, Diallon vesijohtoverkon ja neljä patoallasta. Muita palveluja ovat joukko kauppoja, kaksi ruokalaa ja kaksi bensiiniasemaa.

Matkailu

Matkailu kuntaan on vähäistä eikä mitään majoituspalveluja ole.
Lentopallon SM-liigakausi 1995–1996

Lentopallon SM-liigan ensimmäinen kausi 1995-1996 pelattiin kahdessa lohkossa, joista kummastakin neljä parasta selvisi mitalipeleihin viimeisten joutuessa liigakarsintaan.

Liigakarsinta

Viesti säilyi karsinnan jälkeen SM-liigassa, josta ViLePa puolestaan putosi. Napapiirin Palloketut nousi karsinnassa SM-liigaan.
Mauri Leppänen

Mauri Juhani Leppänen (30. huhtikuuta 1955 Toholampi – 14. marraskuuta 2014 Lahti) oli suomalainen ammattilaislentopalloilija. Hän pelasi urallaan suomalaisten joukkueiden lisäksi Italiassa kolme kautta Milanon joukkueessa 1983–1986.
Suomen lentopallomaajoukkueessa hän pelasi 171 A-maaottelua.
Leppänen on myös heittänyt keihästä 73,10 metriä vuonna 1976.
Mauri Leppäsen avopuoliso oli Kristiina Helander eli laulaja Tiina Tiikeri.
St. John Commandaria

St. John Commandaria (kreik. Κουμανταρία, Koumantaría) on Kyproksella valmistettava väkevä viini ja ilmeisesti yksi maailman vanhimmista viineistä.

Historia ja valmistus

Commandaria-viinin alkuperä ei ole täysin selvä, mutta viini on vanhempi kuin nimensä, jonka voi jäljittää vuoteen 1191. Tuolloin Rikhard Leijonamieli myi Kyproksen Temppeliherrain ritarikunnalle. Alueita, joille temppeliherrat asettuivat, kutsuttiin nimellä Commanderies, ja Limassolissa sijaitsi tuolloin ritarikunnan päämaja. Pian nimi Commandaria alkoi tarkoittaa alueella valmistettuja viinejä, ja nykyään ainoastaan tuolla alueella valmistetuilla viineillä on oikeus käyttää tuota nimeä. Keskiajalla viinistä tuli suosittu ympäri Euroopan hoveja.
Viinin alkuperä ulottuu kuitenkin aikaan 2000 vuotta ennen ristiretkeläisen suorittamaa uudelleen nimeämistä. Aiemmin viini tunnettiin Mana-nimellä, joka tarkoittaa kreikaksi äitiä. Nimi johtui viinin valmistusprosessista. Viini kypsytettiin isoissa keraamisissa astioissa. Kun viini oli kypsää, jätettiin pohjalle kuitenkin osa vanhaa viiniä ja uusi kypsytettevä kaadettiin vanhan päälle. Tällä keinolla parannettiin kypsymisprosessia, ja vanhasta viinistä tuli ns. "äitiviini". Viini tehdään nykyäänkin samalla menetelmällä.
Jack Higgins

Jack Higgins (oikealta nimeltään Harry Patterson, 27. heinäkuuta 1929 Newcastle upon Tyne, Yhdistynyt kuningaskunta) on tunnettu jännityskirjailija. Hänen tunnetuin romaaninsa on Kotka on laskeutunut (engl. The Eagle Has Landed).
Tunnettuja ovat myös Myrskyvaroitus ja Siperian pohatta.
Cassandra Cain

Cassandra Cain on sarjakuvahahmo, joka esiintyy DC Comicsin julkaisemissa Batman-sarjakuvissa. Cassandra on yksi Batgirlin nimellä esiintyneistä hahmoista. Hänen vanhempansa ovat Cain ja Lady Shiva, mutta myöhemmin Bruce Wayne adoptoi hänet tyttärekseen. Hahmo esiintyi ensimmäisen kerran Batman-lehden numerossa #567 (heinäkuu 1999). Cassandra on käyttänyt myös alter egoa Black Bat.
Lloy Ball

Nuoruusvuodet

Ballin ura starttasi käyntiin jo hyvin nuorena. Hänen isänsä oli ollut myös lentopalloilija yliopistotasolla. Hän pelasi passarina kuten poikansa nykyisin. Kotona Lloy Ball pelasi päivät pitkät lentopalloa. Hän teki sillä erilaisia suorituksia, ja näin taidot kehittyivät. Ballin syntymäkaupungissa koripallo oli suuri urheilulaji, joten hänkin pelasi high schoolissa koripalloa joka lukuvuosi, mutta yliopistoajan koittaessa hän teki päätöksen lentopallon ja koripallon välillä. Hän valitsi lentopallon, ja kaikki hämmästyivät, sillä Ball oli ollut erittäin lahjakas koripallossa. Häntä pidettiin NBA-tason lahjakkuuttena koripallossa.
Ball aloitti harjoittelemisen vakavammin kuusitoistavuotiaana Yhdysvaltojen juniorimaajoukkueen mukana. Hän oli pelannut hakkurina sekä passarina nuoruusvuosinaan, mutta hänen isänsä kehotti häntä ryhtymään passariksi, sillä Ballilla oli kehittynyt erittäin hyvät sormilyönnin taidot sekä pelikäsitys kotona pelatessaan. Ball vaihtoi passariksi. Hänestä tuli lopulta yksi pelipaikkansa parhaista.

Kansainvälinen ura

Ball aloitti kansainvälisen uransa Japanin liigassa kaudella 1996–1997 Toray Arrowsin riveissä, missä hän pelasi aina kauteen 1999 asti. Tämän jälkeen hän palasi takaisin Yhdysvaltoihin, ja harjoitteli maajoukkueen mukana koko vuoden. Kaudella 2000 hän teki paluun seurajoukkuepeleihin, kun hän teki sopimuksen Italian A1-liigaan. Hän pelasi Pallavolo Modenassa seuraavat neljä kautta voittaen mestaruuden kaudelta 2002, sekä CEV-cupin kaudelta 2004. Tämän jälkeen hän siirtyi Kreikan liigaan Iraklis Saloniccoon, jossa hän voitti kaksi kertaa Kreikan Cupin sekä kerran liigan mestaruuden. Hän pelasi Iraklisissa aina kauteen 2006 asti.
Kaudella 2007 Ball teki sopimuksen Dinamo Kazanin kanssa. Hän johdatti heti joukkueen superliigan voittoon ensimmäisellä kaudellaan. Seuraavalla kaudella hän otti joukkueen kanssa seurajoukkueiden himoituimman palkinnon kun hän voitti mestareiden liigan.

A-maajoukkue

Ball teki maajoukkuedebyyttinsä vuonna 1994. Olympialaisissa hän esiintyi ensimmäisen kerran Atlantan kesäolympialaisissa vuonna 1996. Tämän jälkeen hän on esiintynyt joukkueen mukana peräti neljä kertaa olympialaisissa, mikä on lentopalloilijan ennätysmäärä Yhdysvalloissa. Kaudella 2007 hän johdatti joukkueen Amerikan Cupin voittoon sekä Amerikan mestaruuteen. Kaudella 2008 Yhdysvallat otti Ballin passipelillä historian ensimmäisen maailmanliigan voiton. Hänet palkittiin maailmanliigan parhaimpana pelaajana sekä passarina. Ball johdatti Yhdysvallat olympiakultaan kesäolympialaisissa 2008. Ball lopetti maajoukkueuransa Pekingin olympialaisiin.