John F. Kennedyn salamurha

Yhdysvaltain presidentti John F. Kennedy (1917–1963) joutui salamurhan uhriksi Dallasissa, Texasissa 22. marraskuuta 1963 hänen matkatessaan autosaattueessa vaimonsa Jacqueline Kennedyn kanssa. Virallisten tutkimusten mukaan Kennedyn murhasi ampumalla entinen merijalkaväen sotilas ja marxisti Lee Harvey Oswald. Kennedy oli neljäs salamurhassa surmansa saanut Yhdysvaltain presidentti.
Murhaa tutki kymmenen kuukauden ajan Warrenin komissio. Sen raportin mukaan Oswald oli toiminut yksin. Oswaldia ei päästy kuulemaan oikeudessa, sillä dallasilainen yökerhonomistaja Jack Ruby ampui hänet 24. marraskuuta 1963 Dallasin pääpoliisiaseman pysäköintihallissa. Komission raportin mukaan myös Ruby oli toiminut yksin.    
Murhasta on esitetty lukuisia salaliittoteorioita.

Tapahtuman taustoja

Presidentti Kennedy oli voittanut niukalla enemmistöllä presidentinvaalit vuonna 1960. Voiton hänen edukseen ratkaisi Texasin osavaltio. Kennedyn varapresidenttiehdokas Lyndon B. Johnson oli suosittu senaattori Texasista. Vuoden 1960 vaaleissa voitto oli kuitenkin ollut äärimmäisen tiukka. Vuoden 1964 presidentinvaaleja silmällä pitäen Kennedy päätti yhdessä Johnsonin kanssa lähteä laajalle Texasin kiertueelle.
Kennedyn tarkoituksena Texasissa oli sovitella Yhdysvaltain demokraattisen puolueen liberaalin ja konservatiivisen ryhmittymän välisiä erimielisyyksiä. Toisaalta hän yritti kiertueensa avulla taata vaalitaistelujensa vaatimien rahojen saantia vauraasta osavaltiosta. 
Kuukautta aikaisemmin Dallasissa Yhdysvaltain YK-suurlähettiläs Adlai Stevenson oli joutunut uhkaavaan tilanteeseen väkijoukon edessä ja Salainen palvelu oli huolestunut saattueen turvallisuudesta. Sekä presidentti Kennedy itse että presidentin turvallisuudesta vastannut Salainen palvelu olivat ottaneet esille salamurhayrityksen mahdollisuuden murhapäivän aamuna.
Ennen presidentin vierailua oli Dallasissa vallinnut jännittynyt ilmapiiri, sillä Kennedyn vastaiset oikeistoryhmittymät olivat lietsoneet kaupunkilaisten vihaa syyttäen presidenttiä maanpetoksesta.

Tapahtumat ampumiseen asti

Perjantaina 22. marraskuuta 1963 presidentti Kennedyn Texasin kiertue saapui Dallasiin. Yhdysvaltain keskusrikospoliisin eli FBI:n New Orleansin toimistoon oli saapunut viisi päivää ennen Kennedyn Dallasin vierailua telexin kautta varoitusviesti, jonka mukaan presidentti yritettäisiin murhata Dallasissa loppuviikolla. FBI:n toimisto ei kuitenkaan välittänyt varoitusta edelleen Salaiselle palvelulle eikä muillekaan viranomaisille.
Kennedyä ja hänen seuruettaan kuljettanut Yhdysvaltain ilmavoimien ykköslentokone (Air Force One) laskeutui dallasilaiselle Love Fieldin lentokentälle kello 11.38 paikallista aikaa. Lentokentällä presidenttipari sekä Texasin kuvernööri John Connally ja hänen puolisonsa Nellie siirtyivät istumaan presidentin käytössä olleeseen autoon, pidennettyyn avomalliseen vuoden 1961 Lincoln Continentaliin. Sää Dallasissa oli kaunis, ja autoon jätettiin kiinnittämättä sen matkustamoa kattamaan tarkoitettu muovikupu, jotta presidentti seurueineen pystyisi ottamaan paremmin vastaan reitin varrelle kerääntyneiden väkijoukkojen suosionosoitukset. 
Presidentin autosaattue lähti lentokentältä kello 11.55. Saattueen tarkoituksena oli kulkea mm. Mockingbird Lanea ja Lemmon Avenueta pitkin kohti kaupungin keskustaa.Siellä sijaitsevan Main Streetin varrelle oletettiin kerääntyneiksi suurimmat väkijoukot. Keskustasta saattueen piti kulkea pitkin Stemmonsin moottoritietä, kunnes saavuttaisiin Trade Mart -messuhallille. Siellä Kennedyn oli määrä tavata kaupungin johtohenkilöitä ja ottaa vastaan kaupungin kunnianosoitukset ruokailun yhteydessä. Trade Martista saattueen oli tarkoitus edetä pitkin Harry Hines Boulevardia ja palata lopulta Mockingbird Lanen kautta takaisin Love Fieldin lentokentälle. Sieltä Kennedyn seurueineen piti lentää kiertueen seuraavaan kohteeseen Austiniin.
Kennedyn saattuessa kulki etummaisina kaksi poliisimoottoripyörää. Heti niiden perässä kulki saattueen johtoauto, jota ajoi Dallasin poliisipäällikkö Jesse Curry. Presidentin auto (District of Columbian rekisterinumeroltaan GG 300) kulki johtoauton perässä. Siinä istui kuusi henkilöä: kuljettaja William Greer ja hänen vieressään ollut Roy Kellerman, jotka molemmat olivat Salaisen palvelun agentteja. Väli-istuimille olivat sijoittuneet kuvernööri puolisoineen; John Connally oikealle ja Nellie Connally vasemmalle. Takimmaisena autossa istui presidenttipari; John F. Kennedy oikealla ja Jacqueline Kennedy vasemmalla puolella. Auton perässä kulki neljä poliisimoottoripyörää. Seuraavana saattuessa kulki presidentin henkivartijoiden auto. Sen takana tulleessa autossa istui mm. varapresidentti Lyndon B. Johnson. Tämän perässä kulki varapresidentin henkivartioiden auto, jota puolestaan seurasi lehdistön edustajia kuljettanut auto sekä ryhmä valokuvaajien autoja. 
Kun matka halki Dallasin oli kestänyt runsaan puolen tunnin ajan, Kennedyn autosaattue saapui Dealey Plazan tuntumaan. Saattue oli kulkenut halki kaupungin ydinkeskustan pitkin Main Streetiä, kunnes se kääntyi aukion luona oikealle Houston Streetille. Kuljettuaan sitä yhden korttelin verran saattue teki jyrkän – 120 asteen – käännöksen vasemmalle Elm Streetille. Se kulki kohti rautatien alikäytävää, jonka päällä oli turvallisuusmääräysten vastaisesti joukko ratatyöntekijöitä. Määränpäänä olleeseen Trade Martiin oli jäljellä noin viiden minuutin ajomatka. Sittemmin murhalaukausten ampumapaikaksi virallisesti todettu Texasin koulukirjavarasto (The Texas School Book Depository) sijaitsi Houston Streetin ja Elm Streetin kulmauksessa ja jäi Kennedyä kuljettaneen auton oikealle puolelle. 
Silminnäkijät ovat kertoneet nähneensä minuutteja ennen laukauksia kirjavaraston kuudennen kerroksen ikkunassa henkilön, joka oli pysyttellyt hievahtamatta paikoillaan. Yksi silminnäkijöistä – Arnold Rowland – on kertonut nähneensä henkilön pitelevän esinettä, joka näytti kiikaritähtäimellä varustetulta kivääriltä. Rowland ei kuitenkaan ilmoittanut havainnostaan lähellään seisoneelle poliisille, koska luuli ikkunassa ollutta henkilöä Salaisen palvelun agentiksi. Myös joukko Houston Streetin varrella sijainneen piirikunnan vankilan vankeja näki hetkeä ennen ampumista rakennuksen ikkunoiden kautta kaksi kiväärimiestä noin sadan metrin päässä sijainneen kirjavaraston kuudennen kerroksen ikkunassa. Vangit olivat turvamiehiksi luulemiensa kiväärimiesten kanssa suunnilleen samalla korkeudella; vankilan kuudennessa kerroksessa.  
Joitakin sekunteja Elm Streetille kääntymisen jälkeen – kellon ollessa 12.30 – presidentti Kennedyn autoa kohti alettiin ampua. Jacqueline Kennedy luuli ensimmäisen laukauksen kuultuaan, että se oli moottoripyörän melua, ja Jesse Curry käsitti, että joku oli laukaissut rautateiden varoituspanoksen. Sen sijaan mm. kuvernööri John Connally tunnisti kokeneena metsästäjänä äänen heti kiväärin laukaukseksi.  
Ensimmäinen presidenttiin osuneista luodeista meni sisään hänen niskastaan, repäisi oikeaa keuhkoa, raapaisi henkitorvea ja tuli ulos hänen kurkustaan lävistäen solmion solmun. Pian sen jälkeen ammuttu toinen presidenttiin osuneista luodeista iskeytyi hänen päänsä yläosaan. Luoti kulki läpi presidentin pikkuaivojen ja irroitti hänen kallostaan kappaleita, joita sinkoutui hänen ympärilleen. Kennedy kallistui tämän jälkeen puolisoaan vasten, ja hänen päästään sinkoutunutta veristä ainesta lensi auton vieressä kulkeneen moottoripyöräpoliisin kasvoille. Myös samassa autossa olleeseen kuvernööriin osui. Ammunnan alkaessa presidentin auto kulki Elm Streetiä 18 kilometrin tuntinopeudella, mutta se hiljensi vauhtiaan ensimmäisen laukauksen jälkeen. Viimeisen laukauksen jälkeen se kiihdytti nopeasti kohti rautatien alikäytävää. 
Heti ampumisen jälkeen presidentin vaimo Jacqueline Kennedy nousi auton takakontin päälle poimimaan sieltä presidentin päästä sinkoutuneen kappaleen. Välittömästi takana kulkeneen auton astinlaudalla seissyt Salaisen palvelun agentti Clint Hill lähti samassa tilanteessa juoksemaan nopeasti Kennedyä kuljettaneen auton perään. Hän hyppäsi muutama sekunti viimeisen laukauksen jälkeen ensin auton perässä olevalle agentteja varten asennetulle portaalle ja siirtyi siitä edelleen takakontin päälle. Hill tarttui takakontin päälle nousseeseen presidentin puolisoon ja työnsi hänet auton takaistuimelle.
Elm Streetin varrella ollut vaatetehtailija Abraham Zapruder sai ainoana henkilönä tallennettua kaitafilmikamerallaan salamurhan lähes kokonaan. Hän seisoi kuvatessaan leveän betonipylvään päällä, joka sijaitsi Kennedyn auton oikealle puolelle jääneellä ruohokumpareella. Filmille tallentunut sisältö osoittautuikin murhan tutkijoille varsin tarkeäksi todistusaineistoksi. Tutkijoiden "Z-filmiksi" nimeämä kaitafilmi kestää kokonaisuudessaan 26,6 sekuntia ja siinä on yhteensä 486 ruutua.
Presidentti Kennedyn ampumista oli paikan päällä todistamassa reilusti yli sata silminnäkijää.

Tapahtumat ampumisen jälkeen

Presidentti Kennedyä kuljettanut auto lähti kiidättämään häntä ja kuvernööri Connallya Parklandin sairaalaan, joka sijaitsi Harry Hines Boulevardin varrella reilun kuuden kilometrin päässä ampumapaikalta. Poliisipäällikkö Curry oli heti ampumisen jälkeen tehnyt hälytyksen: "Menemme sairaalaan, Parklandin sairaalaan. Hälyttäkää se". Kolme minuuttia myöhemmin Parklandin sairaalassa työskennellyt puhelinvälittäjä Anne Ferguson otti sanoman, jossa mainittiin, että presidentin autosaattue oli tulossa sairaalaan erittäin suurella kiireellä. Kun Ferguson pyysi tarkempia yksityiskohtia, hänelle sanottiin: "Presidenttiä on ammuttu.". Matkalla sairaalaan auto ohitti Trade Martin, jossa presidenttiä odotettiin turhaan saapuvaksi paikalle. 
Noin 110–130 kilometrin tuntinopeudella hoitoon kiidätetyt Kennedy ja Connally olivat perillä sairaalassa kello 12.36. Presidentti siirrettiin paareilla ambulanssien purkauspaikalta ensiapuhuone ykköseen (Trauma Room One). Kuvernööri siirrettiin käytävän vastapäisellä puolella olleeseen ensiapuhuone kakkoseen. Kennedyn saapuminen merkittiin sairaalan tietoihin tapaukseksi "24740, valkoinen mies", joka on saanut "ampumahaavan".
Kello 12.40 CBS-televisioyhtiön uutistenlukija Walter Cronkite kertoi suorassa lähetyksessä, että presidentti Kennedyä oli juuri ammuttu Dallasissa. Viisi minuuttia myöhemmin presidentin nuorempi veli, oikeusministeri Robert Kennedy sai FBI:n johtajalta J. Edgar Hooverilta tiedon veljensä haavoittumisesta.
Haavoittuneen presidentin vastaanottaneet lääkärit ryhtyivät antamaan hänelle kiireellisesti ABC-traumahoitoa (A = airway (hengitystiet), B = breathing (hengitys), C = circulation (verenkierto)). Kennedyn saaman ampumavamman vuoksi hänen päästään oli vuotanut runsasti verta aina ampumapaikalta asti, eikä verenvuotoa saatu pysäytetyksi sairaalassakaan. Presidentillä ei pystytty havaitsemaan pulssia eikä verenpainetta. Kennedy yritti vaivalloisesti hengittää, ja hänellä havaittiin satunnaisia sydämenlyöntejä. Lääkärit yrittivät lukuisin tavoin elvyttää pahoin haavoittunutta presidenttiä – hänen kehoonsa siirrettiin Ringerin liuosta, hydrokortisonia ja verta ja hänen kumpaankin keuhkoonsa työnnettiin putket imemään pois rinnassa olevia aineita ja estämään keuhkojen romahtaminen. 
Yritykset Kennedyn hengen pelastamiseksi eivät tuottaneet tulosta, ja Parklandin sairaalan pääneurokirurgi William Kemp Clark joutui julistamaan hänet kuolleeksi kello 13.00. Sairaalan lääkärin Robert McClellandin mukaan presidentin kuolinsyy oli massiivinen pää- ja aivovamma, joka johtui hänen vasempaan ohimoonsa osuneesta luodista. Kennedyn on sittemmin sanottu olleen itse asiassa aivokuollut jo saapuessaan sairaalaan.
Kello 12.57 Parklandin sairaalaan oli saapunut kaksi sinne kutsuttua pappia – Isä Oscar Huber ja Isä James N. Thompson – lähellä sairaalaa sijainneesta kirkosta. Presidentti oli ehditty julistaa kuolleeksi hetkeä ennen, kun Isä Oscar Huber antoi vainajalle ehdollisen synninpäästön, viimeisen voitelun ja viimeisen siunauksen. Kello 13.05 Robert Kennedylle ilmoitettiin, että hänen veljensä oli juuri menehtynyt vammoihinsa. 
Presidentti Kennedylle ei tehty oikeuslääketieteellistä tutkimusta Parklandin sairaalassa, vaikka Texasin laki edellyttikin sitä. Pronssiarkkuun laitettua Kennedyn ruumista lähdettiin kello 14.08 kuljettamaan kohti Love Fieldin lentokenttää, jossa se siirrettiin samaan lentokoneeseen, jolla hän oli tullut Dallasiin muutamaa tuntia aiemmin. Varapresidentti Johnson vannoi presidentin virkavalan Love Fieldin kentällä seisseessä Air Force Onessa liittovaltion piirituomari Sarah Hughesille kello 14.38. 
Muutama minuutti valan vannomisen jälkeen kone lähti lentämään Dallasista kohti Washingtonin lähellä sijaitsevaa Andrewsin lentotukikohtaa, jonne se laskeutui kello 17.58 länsirannikon aikaa (eli 16.58 Dallasin aikaa). Sieltä presidentin ruumis kuljetettiin Bethesda Naval Hospital -sotilassairaalaan, jossa ruumiinavaus suoritettiin ampumispäivän iltana.
Patologiset tutkimukset aloitettiin noin kello 20 paikallista aikaa. Kennedyn ruumiista otettiin 15–20 valo- ja röntgenkuvaa, joista virallisen salamurhatutkimuksen tehnyt Warrenin komissio ei kuitenkaan tutkinut ainuttakaan. Johtava patologi, komentajakapteeni James Humes hankki paikalle taiteilijoita, jotka piirsivät komissiota varten kuvia ruumiinavauksen eri vaiheista. Taiteilijoiden ei sallittu nähdä valo- eikä röntgenkuvia, vaan he piirsivät kuvansa pelkkien patologien suullisten kuvausten perusteella. Ruumiinavaus saatiin päätökseen noin kello 23. Ruuminavausraportin mukaan Kennedyn kuolinsyynä oli takaapäin ammuttujen luotien aiheuttama ampumavamma päässä.
Presidentin aivojen on sanottu kadonneen ruumiinavauksen jälkeen.

Haavoittuneet

Ampumisessa Kennedyn lisäksi haavoittunut Texasin kuvernööri John Connally selviytyi vammoistaan. Connallylta murtui kolme kylkiluuta, hänen toinen keuhkonsa puhkesi, hänen oikea ranteensa vaurioitui ja hänen toiseen jalkaansa juuttui luoti. Häntä leikattiin haavoittumisen jälkeen Parklandin sairaalassa neljä tuntia. Connallya hoitaneet lääkärit kertoivat jälkeenpäin, että kuvernöörin vaimo oli ammunnan jälkeen ottanut loukkaantuneen miehensä autossa syliinsä ja samalla auttanut rinnassa olevaa haavaa sulkeutumaan (ilmaa ei päässyt enää suoraan rintaonteloon luhistuneen oikean keuhkopussin ympärille) ja näin auttanut miehensä pelastamisessa.
Autosaattuetta seurannut James Tague sai ammunnan yhteydessä vähäisen haavan oikeaan poskeensa seistessään 80 metrin päässä Kennedyä kuljettaneesta autosta. Vamma syntyi, kun Kennedyn päähän osuneen luodin kappaleet iskeytyivät kadun reunakiveykseen, josta puolestaan lensi betoninsirpaleita Tagueta päin.

Oswaldin vaiheet Kennedyn ampumisen jälkeen

Virallisten tutkimusten mukaan Lee Harvey Oswald ampui Kennedyyn ja Connallyyn osuneet laukauksensa työpaikkansa Texasin koulukirjavaraston kuudennen kerroksen ikkunasta. 
Heti ampumisen jälkeen moottoripyöräpoliisi Marrion L. Baker ryntäsi sisään kirjavarastoon, ja lähti sen johtajan Roy Trulyn kanssa nousemaan portaita ylös. Toisessa kerroksessa he näkivät Oswaldin kävelemässä kirjavaraston ruokalaan. Baker pysäytti Oswaldin ja kysyi Trulylta, tunsiko hän henkilön. Trulyn vastattua myönteisesti Baker päästi Oswaldin jatkamaan kulkuaan.
Oswaldin tiedetään kävelleen ulos rakennuksesta Elm Streetille kello 12.33. Seuraavaksi hänen tiedetään kävelleen jonkin matkaa kunnes nousi linja-autoon Elm Streetin ja Murphy Streetin kulmassa kello 12.40 seitsemän korttelin päässä kirjavarastosta. Linja-auto juuttui pian liikenneruuhkaan, ja Oswald jäi siitä pois neljä minuutin matkan jälkeen. Kello 12.47 hän astui Jackson Streetin ja Lamar Streetin kulmauksessa taksiin, joka lähti kuljettamaan häntä kohti Dallasin lounaisia esikaupunkialueita. Oswald jäi pois taksin kyydistä neljän ja puolen kilometrin ajon jälkeen kello 12.54 ja käveli sen jälkeen majapaikkaansa, joka sijaitsi Oak Cliffin alueella osoitteessa 1026 North Beckley Avenue.
Oswald kävi majapaikassaan pikaisesti noin kello 13, ja otti sieltä mukaan revolverinsa. Tämän jälkeen hän jatkoi matkaansa kävellen pitkin Beckley Avenueta. Dallasilaisille poliiseille oli jo tähän mennessä ehditty poliisiradion välityksellä jakaa Oswaldin tuntomerkit, ja saavuttuaan East 10th Streetin ja North Patton Avenuen kulmaukseen poliisikonstaapeli J. D. Tippit pysäytti hänet kello 13.15. Virallisten tutkimusten mukaan Oswald surmasi hänet neljällä revolverinlaukauksella ja pakeni sen jälkeen paikalta jalkaisin pitkin Jefferson Boulevardia. Kello 13.40 Oswald saapui Texas Theatre -elokuvateatterin kohdalle ja juoksi maksamatta sisään sen katsomoon. Pian tämän jälkeen ryhmä poliisimiehiä saapui Oswaldista saamansa silminnäkijähavainnon perusteella etsimään häntä teatterista. Hänet pidätettiin teatterin katsomossa lyhyen kamppailun jälkeen Tippitin murhasta epäiltynä kello 13.50. 
Pidätyksen jälkeen poliisi toimitti Oswaldin Dallasin pääpoliisiasemalle. Hänen kätensä ja kasvonsa tutkittiin parafiinikokeella, jotta voitaisiin saada selville, oliko hän laukaissut aseen hiljattain. Kokeen tulokset osoittautuivat käsien osalta positiivisiksi. Kello 19.10 Oswald pantiin virallisesti syytteeseen poliisikonstaapeli Tippitin murhasta. Oswaldia esiteltiin päivän mittaan useaan kertaan lehdistön edustajille, ja häntä käytettiin poliisitalon pohjakerroksessa pidetyssä lehdistökonferenssissa. Lauantain 23.11. puolella kello 1.30 hänet asetettiin syytteeseen myös presidentti Kennedyn murhasta.  
Poliisit kuulustelivat Oswaldia 22.–24.11. yhteensä noin 12 tunnin ajan. Oswaldin tukena ei kuulusteluissa ollut asianajajaa, eikä hänen vastauksiaan nauhoitettu tai kirjattu pikakirjoituksella talteen. Kuulusteluissa Oswald kiisti olleensa millään tavoin osallinen presidentti Kennedyn ja poliisikonstaapeli Tippitin kuolemiin. Hän sanoi joutuneensa syntipukiksi, koska oli asunut Neuvostoliitossa. 
Sunnuntaina 24. marraskuuta kello 10.47 Oswaldia lähdettiin siirtämään Dallasin pääpoliisiasemalta vankilaan. Vähän kello 11 jälkeen poliisiasemalle saapui saapui panssaroitu kuorma-auto, jolla Oswald oli tarkoitus kuljettaa. Poliisit päättivät kuitenkin suorittaa siirron tunnuksettomalla henkilömallisella poliisiautolla, koska se olisi nopeampi ja helpommin ohjattava. Siirron alkaessa Oswald kytkettiin käsiraudoilla kiinni poliisimies James Leavelleen. Kun he kävelivät poliisiaseman viidennessä kerroksessa kohti hissiä, Leavelle sanoi Oswaldille: "Jos joku ampuu teitä kohti, toivonpa vain hänen olevan yhtä hyvä ampuja kuin tekin.". Leavellen kertoman mukaan Oswald naurahti kuultuaan Leavellen sanat ja vastasi: "Kukaan ei tule ampumaan minua.".
Oswald ja häntä saattaneet henkilöt laskeutuivat hissillä poliisitalon pohjakerrokseen. Siellä he siirtyivät toimistotilan halki pysäköintihalliin, jossa oli vastassa nelisenkymmentä tiedotusvälineiden edustajaa. Joukkoon oli onnistunut soluttautumaan dallasilainen yökerhonomistaja Jack Ruby. Hän työntyi väkijoukon läpi etuvasemmalta suoraan Oswaldin eteen ja ampui tätä kohti varsin läheltä yhden laukauksen lyhytpiippuisella Colt Cobra -revolverillään kello 11.21. Haavoittunut Oswald voihkaisi tuskaisesti ja lyyhistyi lattialle. Luoti oli lävistänyt häneltä maksan, pernan ja aortan. 
Heti ampumisen jälkeen poliisikonstaapeli Billy H. Combest kysyi haavoittuneelta Oswaldilta, haluaisiko hän sanoa jotakin, ennen kuin olisi liian myöhäistä. Oswaldin silmät olivat auki, ja hän näytti ymmärtävän, mitä hänelle sanottiin. Combest toisti kysymyksensä, mutta Oswald vain pudisti päätään. Hän menetti tajuntansa pian haavoittumisensa jälkeen.
Oswaldia lähdettiin kiidättämään ambulanssilla poliisitalolta kohti Parkland Memorial Hospitalia eli samaa sairaalaa, johon presidentti Kennedy ja kuvernööri Connally oli toimitettu kaksi päivää aikaisemmin. Sairaalassa hänet siirrettiin kello 11.32 ensiapuhuone kakkoseen, jossa myös Connally oli ollut hoidettavana haavoituttuaan. Kirurgit alkoivat leikata Oswaldia kello 11.44, mutta eivät onnistuneet pelastamaan hänen henkeään. Lee Harvey Oswald julistettiin kuolleeksi kello 13.07.
Jack Ruby tunsi monia dallasilaispoliiseja henkilökohtaisesti ja oli heidän kanssaan hyvissä väleissä. On epäilty, että tämä olisi mahdollistanut siihen, että hän pääsi kävelemään esteettömästi pääpoliisiaseman pysäkointihalliin. On myös arveltu, että kadulta pysäköintihalliin johtanutta ajoluiskaa vartioinut poliisimies ei huomannut Jack Rubyn kulkevan luvattomasti sisään sitä pitkin.
The Dallas Times Heraldin valokuvaaja Bob Jackson sai tallennettua kamerallaan Oswaldin ampumisen. Hän voitti valokuvallaan seuraavana vuonna Pulitzer-palkinnon. Oswaldin ampuminen nähtiin suorana NBC-televisioyhtiön lähetyksessä; teosta tuli maailman ensimmäinen suorassa televisiolähetyksessä tapahtunut murha.

Rubyn vaiheet Oswaldin ampumisen jälkeen

Jack Ruby pidätettiin välittömästi sen jälkeen, kun oli ampunut Lee Harvey Oswaldin. Kuulusteluissaan Ruby vakuutti toimineensa yksin. Motiivikseen Oswaldin ampumiseen Ruby väitti halunsa säästää presidentin lesken Jacqueline Kennedyn Oswaldin vastaisen oikeudenkäynnin aiheuttamilta henkisiltä kärsimyksiltä. Jack Ruby kertoi lisäksi pelänneensä sitä, ettei Oswaldille langetettaisi oikeudessa ansaitsemaansa rangaistusta. Ampumalla Oswaldin Ruby – joka oli juutalainen – tahtoi omien sanojensa mukaan myös osoittaa, että juutalaisillakin oli tarvittaessa rohkeutta toimia.
Jack Rubyn oikeudenkäynti alkoi Dallasissa 17.2.1964. Rubya edustanut lakimies Melvin Belli yritti oikeudessa perustella päämiehensä tekoa mielenhäiriöllä. Bellin mukaan Ruby kärsi noin 30-vuotiaana saamansa aivotärähdyksen aiheuttamasta aivovauriosta, joka oli pahentanut Rubylla jo aiemmin olleita väkivaltaisia purkauksia. Melvin Bellin mukaan Jack Ruby ei siis voinut toimia harkitusti ampuessaan Oswaldin. 
Ruby tuomittiin 14.3.1964 kuolemaan Lee Harvey Oswaldin ampumisesta. Hänen tuomiostaan valitettiin ylempään oikeusasteeseen. Texasin valitustuomioistuin kumosi 5.10.1966 Rubylle aiemmin langetetun kuolemantuomion, ja määräsi järjestettäväksi uuden oikeudenkäynnin toisessa tuomioistuimessa. 
Vankeudessa ollessaan Jack Ruby väitti olleensa osa isommasta salaliitosta presidentti Kennedyn murhaamiseksi, ja väitti jopa tietävänsä murhaajan. Ruby sanoi häntä haastatelleille toimittajille, että "maailma ei koskaan saa tietää oikeita tosiasioita siitä, mitä tapahtui, eikä minun motiiveistani.".
Odottaessaan uutta oikeudenkäyntiä Jack Ruby kuoli keuhkosyöpään 3.1.1967 Dallasissa Parklandin sairaalassa eli samassa paikassa, jossa myös presidentti Kennedy ja Lee Harvey Oswald olivat kuolleet. Viikkoja ennen kuolemaansa Ruby oli jälleen kertonut ampuneensa Oswaldin oma-aloitteisesti.