google/wiki40b huggingface dataset:
Tupinambát

Tupinambát olivat yksi tupi-intiaanien alaryhmistä nykyisen Brasilian koillisosissa. Monet heistä kuolivat orjuudessa portugalilaisten siirtokunnissa tauteihin ja loput sulautuivat muihin intiaaniryhmiin.

Historia

Varhaiset historialliset lähteet Brasilian rannikon intiaaneista ovat peräisin eurooppalaisilta, jotka jakoivat intiaanit hyvin laaja-alaisiin ryhmiin. Rannikon intiaanit tulivat tunnetuiksi tupeina ja siihen kuuluneilla ryhmillä oli hyvin samankaltainen kulttuuri ja kieli. Ryhmät eivät olleet kuitenkaan poliittisesti yhtenäisiä, vaan yhteisöjä leimasi jatkuva sodankäynti ryhmien kesken. Alueella asui myös intiaaneja, jotka eivät puhuneet tupi-kieliä ja heitä kutsuttiin nimellä tapuiat, joita varhaiset eurooppalaiset pitivät alueen vanhimpina asukkaina. Bahian intiaaneista kirjoittaneen Soares de Sousan mukaan tupinát ajoivat ensin tapuiat alueiltaan Brasilian rannikolla ja heitä seurasivat vuorostaan tupinambát. De Sousa perusti kirjoituksensa intiaanien kansanperinteeseen. Tupinambá-nimellä kutsuttiin sittemmin myös useita eri Amazonin suulla asuneita intiaaniryhmiä.
Portugalilaisten kohdatessa tupinamboja ensi kerran nämä kaksi kansaa kävivät aluksi keskenään kauppaa. Ryhmät joutuivat kuitenkin pian yhteenottoihin keskenään, kun sokerista tuli Euroopan kysynnän myötä arvokas vientituote ja tupinambojen hallitsemat alueet alkoivat käydä houkuttelevammaksi portugalilaisille siirtomaaherroille. Portugalilaisia myös kammotti intiaanien harjoittama kannibalismi, jolla oli tärkeä osa tuolloisessa intiaanikulttuurissa. Portugalilaiset valloittivat intiaanien maat ja väkivallasta selvinneet intiaanit päätyivät orjuuteen plantaaseille.
Vuonna 1547 tupinambát nykyisen Salvadorin lähistöllä kapinoivat ja tuhosivat paikallisen portugalilaisten asutuskeskuksen tappaen sen asukkaat. Saman vuosisadan toisella puoliskolla Portugalin kruunu nimitti kuninkaallisen kuvernöörin ja rakennutti aiemmin hävitetylle paikalle uuden alueellisen pääkaupungin. Portugalilaisten vallan kasvaessa tupinambát orjuutettiin vähitellen jälleen. Siirtokunta oli yliasutettu ja taudit tappoivat suuren osan intiaaneista nopeasti. Tupinambát sekoittuivat myös muihin paikallisiin intiaaniryhmiin, kunnes he lopulta katosivat omana ryhmänään.
Congarummut

Congarumpu eli conga on noin metrin korkuinen kapea kuubalainen käsirumpu. Congarumpalia sanotaan soittimen alkuperämaassa Kuubassa "congueroksi".
Congarummun soittaja käyttää yleensä kahta eri äänenkorkeuksille viritettyä rumpua toisen rummun toimiessa bassona ja toisen solistisena rumpuna. Joskus congia soitetaan myös kolmen tai neljän rummun ryhmässä. Rumpuja soitetaan joko istualtaan tai seisten. Seisten soitettaessa rummut ovat yleensä telineillä, jotka nostavat ne jonkin verran ylös maan pinnasta, jotta soittoasento olisi mukavampi ja jotta rummun sointi olisi syvempi. Useimmissa espanjankielisissä maissa soittimen nimenä on Tumbadoras. Siellä erotellaan kolme erikokoista rumpua (matalaäänisimmästä korkeimpaan) nimillä: tumba, conga ja quinto. Harvinaisempia vielä korkeammalla äänellä soivia malleja ovat requinto ja ricardo.

Historia

Soittimen alkujuuret ovat afrikkalaisessa musiikissa. Todennäköisesti soittimen alkumuotona ovat olleet kongolaiset Makuta- tai Sikulu-rummut, joita yleisesti soitetaan Mbanza Ngungussa, Kongossa. Vaikka rumpu afrikkalaisessa alkumuodossaan onkin koverrettu puusta, sen kuubalainen versio on todennäköisesti saanut alkunsa uusiokäytetyistä tynnyreistä. Sana Conga juontaa juurensa kuubalaisesta karnevaalirytmin nimestä, "La Congasta". Rumpuja, jotka soittivat "conga-rytmiä", alettiin täten kutsumaan congarummuiksi ("tambores de conga").
Soitinta käytettiin sekä afro-karibialaisessa uskonnollisessa musiikissa että pääsoittimena kuubalaisessa rumbassa. Sanana conga levisi 1950-luvulla latinalaisen musiikin saatua jalansijaa Amerikassa. Silloin muodostui myös uusi musiikkityyli, kun kuubalainen son ja newyorkilainen jazz sulautuivat yhteen. Aluksi musiikkityyliä kutsuttiin nimellä mambo, mutta myöhemmin sen nimeksi vakiintui salsa.
Nykyään congat ovat hyvin tavallinen soitin kaikessa latinalaisessa musiikissa, esimerkiksi salsassa, sekä monenlaisessa länsimaisessa populaarimusiikissa ja jazzissa.
Moderni congarumpu on valmistettu joko lasikuidusta tai lakatusta puusta. Rummun kalvoa varten ovat ruuvit virittämistä varten.

Viritys

Congia ei yleensä tarvitse erikseen virittää määrätyille äänenkorkeuksille, mutta niin halutessaan voi soittaja virittää rummun jonkin musiikissa esiintyvän harmonisen elementin mukaisesti, esimerkiksi yleisesti käytetään "avointa nuottia". Kahta rumpua käytettäessä voidaan rummut virittää esimerkiksi kvarttiin.
Kolmen rummun viritys on usein esimerkiksi F, A, C tai G, C, E (alimmasta korkeimpaan nuottiin). Käytettyyn viritykseen vaikuttaa soittajan henkilökohtaisten mieltymysten lisäksi tietysti myös musiikkityyli.
Olympiaschanze

Historia

Ensimmäinen mäkihyppykilpailu järjestettiin Sankt Moritzissa vuonna 1895. Olympiaschanze rakennettiin vuoden 1928 talviolympialaisia varten. Olympiaschanze korvasi Julierschanzen, joka jäi pienemmäksi harjoittelumäeksi 1950-luvulle asti.
Olympiaschanzen suunnitteli arkkitehti Robert Staumann. K70-mäki avattiin 20.1.1927 ja vuoden 1928 talviolympialaisissa kilpailun voitti norjalainen Alf Andersen.
Vuonna 1948 talviolympialaiset järjestettiin toisen kerran Sankt Moritzissa, kilpailun voitti norjalainen Petter Hugsted. Mäkeä on suurennettu vähitellen. Lumi sataa mäkeen aikaisin ja ennen lumetusvälineiden kehittymistä monet maajoukkueet leireilivät mäessä ennen kauden alkua.
Mäestä on hypätty olympialaisten lisäksi maailmancupia ja Continental Cupia Tapaninpäivänä. Marraskuussa 2002 hypättiin vuosittaiset kilpailut ja samalla juhlittiin satavuotista SC Alpina St. Moritz-seuraa. Vuonna 2006 heräsi huoli mäen tulevaisuudesta ja 95. Tapaninpäivän kilpailut jouduttiin perumaan turvallisuussyistä.
Mäen uudelleen rakentamisesta on valmiit suunnitelmat ja uuden HS106-mäen rakennustyöt on tarkoitus aloittaa syksyllä 2014.
Viipuri–Joensuu-rata

Viipuri–Joensuu-rata oli Viipurista Antrean ja Sortavalan kautta Joensuuhun kulkenut rautatieyhteys. Se muodosti entisen Karjalan radan, joka otettiin käyttöön osittain valmistumisten mukaan. Viipurin ja Antrean välinen osuus avattiin liikenteelle 1892 ja samaan aikaan valmistui haararata edelleen Antreasta Imatralle. Antrean ja Sortavalan välinen osuus avattiin liikenteelle 1893 ja viimeinen osuus Sortavalasta Joensuuhun 1894. Aluksi rata kuului kokonaan Suomen rataverkkoon, mutta 1940 solmitun Moskovan rauhan myötä Suomessa pysyi vain Niiralasta Joensuuhun kulkenut osa.
Säkäniemen ja Joensuun välinen rataosuus tuli 1960-luvulla muodostamaan pohjoisimman osan Kouvolasta alkavasta, Lappeenrannan ja Parikkalan kautta kulkevasta  nykyisestä Karjalan radasta, jolla on sekä henkilö- että tavaraliikennettä. Sen sijaan Niiralasta Säkäniemeen olevalla Niiralan radalla kulkee pelkästään Suomen ja Venäjän välistä tavaraliikennettä.
Venäjällä osuudet ovat Viipuri–Hiitola-rata, Hiitola–Sortavala-rata ja Sortavala–Suojärvi-rata Matkaselkään saakka, johon johtaa Suomen rajalta Värtsilä–Matkaselkä-rata.
Aadolf (Luxemburg)

Aadolf (24. heinäkuuta 1817 – 17. marraskuuta 1905) oli Nassaun viimeinen herttua ja Luxemburgin suurherttuakunnan neljäs suurherttua. Hänen isänsä oli Nassaun herttua Vilhelm. Aadolf toimi Nassaun herttuana vuosina 1839–1866 ja Luxemburgin suurherttuana vuosina 1890–1905.
Tom Foley

Thomas Stephen Foley (26. maaliskuuta 1929 – 18. lokakuuta 2013) oli yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko. Hän oli Yhdysvaltain edustajainhuoneen puhemies vuosina 1989–1995 ja Japanin-suurlähettiläs 1997–2001. Hän edusti Washingtonin osavaltiota vuosina 1965–1995.

Poliittinen ura

Foley voitti pitkäaikaisen republikaaniedustaja Walt Horanin vuoden 1964 kongressivaaleissa. Hänet valittiin edustajainhuoneen enemmistöjohtajaksi 1987 ja puhemieheksi 1989. Vuonna 1997 presidentti Bill Clinton nimitti hänet suurlähettilääksi Japaniin, jossa hän palveli vuoteen 2001.
Aimo Kaitaranta

Aimo Yrjö Vilhelm Kaitaranta, (s. 23. huhtikuuta 1911 Kymi) on suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija.
Kaitarannan vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Vilho Kaitaranta (ent. Korpas) ja Olga Vilhemiina Malin. Hän valmistui opettajaksi 1933 Sortavalan opettajaseminaarista.
HMS Perseus (T101)

Valmistus

Alus tilattiin Götaverkeniltä. Alus laskettiin vesille 23. maaliskuuta 1950 ja se otettiin palvelukseen kesäkuussa 1951 nimellä T101.

Palvelus

Alus nimettiin 1953 Perseukseksi. Alus poistettiin palveluksesta 1. tammikuuta 1967, minkä jälkeen se oli maalilaivana. Alus myytiin 1971 Ystadissa romutettavaksi.
Ilkka Juhani Takalo-Eskola

Henkilöhistoria

Taiteellisen työnsä ohella Takalo-Eskola on toiminut Kuvataideakatemian yliopettajana ja rehtorina.  Hän on ollut eläkkeellä syksystä 2000 alkaen. Elämäntyöstään Takalo-Eskola on saanut Ars Fennica -palkinnon. Hänen vaimonsa Kirsti Takalo-Eskola (5.4.1936 Viipuri - 11.5.2015 Forssa) dokumentoi Elonkorjaajien performansseja.

Taiteellinen tuotanto

Takalo-Eskola tuli julkisuuteen 1960-luvun alussa runoilijana ja kirjoittajana. Hän avusti Pentti Saarikosken perustamaa Uutta Kirjallisuuslehteä ja julkaisi kaksi runokokoelmaa 1960-luvulla. Sana ja kirjoittaminen oli Takalo-Eskolalla mukana myöhemminkin, mutta 1970-luvulla hän alkoi suuntautua kuvataiteisiin. Hän tutustui Elonkorjaajat-ryhmään ja piti ensimmäisen näyttelynsä Elonkorjaajien Halvat huvit -galleriassa vuonna 1971.
Takalo-Eskola yhdistää usein taiteen eri lajeja. Hänen teoksensa ovat Elonkorjaajien tapaan usein ennakoineet ajassa liikkuvia taiteen ilmiöitä. Hän teki käsitteellisiä teoksia jo ennen kuin ilmiötä Suomessa tunnettiin. Takalo-Eskola teki myös performanssin tyyppisiä esityksiä jo 1970-luvulla. Silloin niitä nimitettiin esimerkiksi 'metsäteatteriksi'. Hän dokumentoi luontoperformanssejaan valokuvaamalla. Yksi valokuvin tallennettu performanssi oli nimeltään Yritys ylittää suo, kuvissa mies rämpii suossa  kuin uppoamaisillaan. Takalo-Eskolan tunnettuja performansseja on hänen Kuvataideakatemian rehtoriksi tulonsa yhteydessä järjestetty epävirallinen akti, jossa avusti professori Radoslaw Gryta. Juhlalliseen aktiin kuului puhe, jonka Takalo-Eskola piti alastomana vain iholle maalatussa frakissa.
Oulaisiin Takalo-Eskola suunnitteli vuonna 1991 paljastetun lähes 30 metriä korkean teoksen Maailman varanapa. Viimeaikaisessa tuotannossaan vuosina 2007 - 2015 hän on viljellyt muun muassa kollaaseja, joissa toisilleen kaukaisetkin elementit kohtaavat aikoja muunnellen. Kollaasit on usein tehty tietokoneavusteisesti.
Monet Takalo-Eskolan teokset ovat omakuvia tai muuten omaelämäkerrallisia. Hän myös signeeraa teokset näkyvästi ja päivää ne tarkasti. Teosten elementtejä ovat usein ihmiskeho, alastomuus ja luonto. Alaston keho kuvaa ihmisen avuttomuutta ja vieraantumista luonnosta. Maalauksissa on kuvan, filosofisen julistuksen ja geometristen muotojen yhteiseloa. Puhtaat värit ja värikontrastit ovat ominaisia Takalo-Eskolalle. Maalauksissa on performanssien tapaan myös myyttisyyttä ja rituaalinomaisuutta. Takalo-Eskola saattoi esittää töitään purkutalossa tai pitää näyttelyn metsän puille. Hänen mukaansa niin taide kuin rakkauskin elää harrastelijoiden varassa.
Cangrande I della Scala

Cangrande I della Scala (9. maaliskuuta 1291 – 22. heinäkuuta 1329) oli italialainen ylimys ja Veronaa vuosina 1277–1387 hallinneen della Scalan suvun tunnetuin jäsen. Nykyisin hänet tunnetaan varsinkin Dante Alighierin suojelijana. Omana aikanaan häntä arvostettiin soturina ja yksinvaltiaana. Valtakautensa aikana hän hallitsi myös naapurikaupunkivaltioita, kuten Vicenzaa, Padovaa ja Trevisoa, ja häntä pidettiin Pohjois-Italian Ghibelliinit-ryhmittymän johtajana.

Kuolema

Cangrande kuoli ankaraan vatsatautiin, jonka syyksi paljastui vuonna 2015 myrkytys eikä saastunut vesi, kuten aiemmin on oletettu. Kuolemaa epäiltiin jo heti tuoreeltaan myrkytykseksi, mutta sen osoittamiseksi ei ollut keinoja. Nykyaikana tehdyssä ruumiinavauksessa elimistöstä löytyi runsaasti sormustinkukkaa, joka suurina määrinä aiheuttaa kuoleman. Kun Santa Maria Antiquan kirkossa oleva hauta avattiin, ruumiinavauksessa todettiin suhteellisen nuori mies muutenkin varsin huonokuntoiseksi: keuhkot olivat mustana noesta, merkkejä alkavasta reumasta löytyi, samoin maksakirroosista, kroonisesta poskiontelontulehduksesta ja mahdollisesti tuberkuloosistakin. Myrkyttäjä on saattanut olla hänen kunnianhimoinen seuraajansa Mastino II
Kanadan puolustusvoimat

Kanadan puolustusvoimat (engl. Canadian Forces, ransk. Forces Canadiennes) ovat Kanadan sotilaallisesta puolustuksesta vastaavat puolustusvoimat. Siihen kuuluu maavoimat, ilmavoimat ja merivoimat. Ylipäällikkö on Yhdistyneen kuningaskunnan monarkki, jota edustaa Kanadan kenraalikuvernööri. Puolustusvoimien komentaja on Walter Natynczyk.
Silokoirahai

Ulkonäkö ja koko

Laji on suurikokoinen, tavallisesti noin metrin pituinen kala, mutta kahden metrin yksilöitäkin on tavattu. Silokoirahai elää noin 25 vuoden ikäiseksi.

Levinneisyys ja elintavat

Silokoirahai elää Atlantin valtamerellä. Lajia on löydetty noin 600 metrin syvyydestä. Silokoirahai saavuttaa sukukypsyyden 70–80 senttimetrin pituisena, viidestä viiteentoista poikasta syntyvät 40 senttimetrin pituisina.
Gloria Scott

Gloria Scott ("The Adventure of the Gloria Scott") on Conan Doylen vuonna 1893 kirjoittama novelli, joka kertoo siitä miten Sherlock Holmesista tuli salapoliisi. Holmes kertoo ystävälleen John Watsonille miten, opiskellessaan yliopistossa, Holmesin hyvä ystävä Trevor kutsui tämän luokseen asumaan. Trevorin isä kuolee yllättäen salaperäisissä oloissa ja nuori Holmes, käyttäen apunaan pitkään harjoittamaansa päättelykykyä, ratkaisee sitä varjostavan mysteerin sekä parkki Gloria Scottin traagisen kohtalon.
Kuopion sellutehdas

Kuopion sellutehdas on Kuopion Sorsasaloon suunnitteilla oleva sellutehdas, joka olisi maailman suurin havusellutehdas. Se tuottaisi vuodessa 1,2 miljoonaa tonnia havusellua, joka vietäisiin Kotkan sataman kautta. Hanke on Finnpulpin ja hankkeessa on mukana kiinalainen Hengan International. Arvio tehtaan tarvitsemasta rahoituksesta on 1,4 miljardia euroa.
Tehdas käyttäisi 6,7 miljoonaa kuutiometriä puuta vuodessa.
Finnpulp teki aiesopimuksen Hamina-Kotkan sataman kanssa sellun kuljetuksesta maailmalle. Kuopiosta sellu siirtyisi Savon rataa pitkin Kouvolan kautta Kotkaan.
Hoitovapaa

Hoitovapaa on vanhemmille tarjottu mahdollisuus ottaa vapaata vanhempainvapaan jälkeen. Sen aikana työsuhde ei katkea. Hoitovapaalla voidaan olla, kunnes lapsi täyttää kolme vuotta. Vanhemmilla on oikeus lasten kotihoidon tukeen, mutta varsinaista palkkaa ei hoitovapaan ajalta saa. Hoitovapaan voi käyttää joko toinen vanhempi kokonaan, tai vanhemmat voivat vuorotella sen pitämisessä. Jos perheessä on useampi lapsi, toinen vanhempi voi olla hoitovapaalla myös silloin, kun toinen pitää äitiys- tai vanhempainvapaata.
Hoitovapaajakso on vähintään kuukauden, ja lain mukaan vanhemmilla on oikeus pitää hoitovapaa enintään kahdessa jaksossa. Joissain tilanteissa työnantajan kanssa voidaan sopia useammista jaksoista.
Hoitovapaan pitämisestä on ilmoitettava työnantajalle vähintään kaksi kuukautta ennen vapaan alkamista, ellei muita perusteltuja syitä ole.

Osittainen hoitovapaa

Osittainen hoitovapaa tarkoittaa, että vanhemmilla on oikeus lyhentää työpäivänsä, esimerkiksi 6 tuntiin/päivä tai 30 tuntiin/viikko. Molemmilla vanhemmilla on oikeus osittaiseen hoitovapaaseen. Vanhemmat eivät voi kuitenkaan olla hoitovapaalla yhtä aikaa, vaan esimerkiksi niin, että toinen vanhempi hoitaa lasta maanantaina ja toinen vanhempi perjantaina.
Ottovanhemmat voivat pitää alle kouluikäisen lapsensa hoitamiseksi hoitovapaata, kunnes adoptoinnista on kulunut 2 vuotta.
Huppukerttuli

Levinneisyys

Huppukerttuleita elää Pohjois-Amerikassa. Euroopassa laji on hyvin harvinainen harhailija. Se on havaittu Euroopassa vain kahdesti: Isossa-Britanniassa syyskuussa 1970 ja 1992.
Johan Björk

Johan Björk (s. 28. elokuuta 1984 Malmö) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Allsvenskanin Malmö Redhawksissa. Hänellä on pituutta 186 cm ja painoa 88 kg.
Balgarski barak

Ulkonäkö

Balgarski barak on keskikokoinen ajokoira. Rotumääritelmän mukaan sen runko on tasapainoinen, voimakas ja suorakaiteen muotoinen. Karvapeite on eri sävyisen keltaisenpunertava, keltainen tai tummanpunertava. Se voi olla yksivärinen tai rungon keskiosassa voi olla harmaata tai mustaharmaata. Vähäiset valkoiset laikut tarkasti rajatuilla alueilla sallitaan. Sallittu säkäkorkeus on uroksilla 53–58 cm (keskiarvo 56,5 cm) ja nartuilla 48–53 cm (keskiarvo 53 cm). Paino vaihtelee uroksilla 23–27 kg:n (keskiarvo 24 kg) ja nartuilla 19–22 kg:n (keskiarvo 22 kg) välillä.

Luonne ja käyttäytyminen

Balgarski barakilla on tasapainoinen hermojärjestelmä. Se on uskollinen omistajalleen ja suhtautuu epäluuloisesti vieraisiin. Sillä on eloisa, vahva metsästysvaisto. Koska se metsästää sekä suurta että pientä riistaa, sillä on hyvä hajuaisti ja suuntavaisto.

Alkuperä

Balgarski barak on hyvin vanha rotu, eikä tiedetä tarkkaan, milloin se jalostettiin. Jotkut uskovat, että bulgaarit saapuivat maahan koirien kanssa, jotka muistuttivat nykyistä rotua. Ottomaanit toivat myös mukanaan metsästyskoiria, jotka auttoivat nykyisen rodun luomisessa.
Aptandraceae

Tuntomerkit

Heimon kasvit ovat maitaisnesteellisiä ja niiden haarat eroavat vaakasuoraan rungosta; oksat ovat hieman polveilevia. Suvussa Ongokea on sienijuuria. Lehdet sijaitsevat kahdessa rivissä. Kasvit ovat joskus kaksikotisia. Kukat ovat 4-6-lukuisia, ja niissä on enemmän tai vähemmän yhteen kasvaneet esilehdet, enemmän tai vähemmän erilehtinen teriö, vartalon ympärille yhteen kasvanut hetiö tai terälehtien kanssa kohdakkaiset heteet, ja yhdislehtinen, 2-3 emilehden muodostama sikiäin. Hedelmä on toisinaan laajentuneen kehrän tai siihen liittyvien rakenteiden ympäröimä, joskus pähkinämäinen. Sirkkalehdet voivat puuttua tai niitä on yksi tai kaksi toisinaan yhteen kasvanutta.

Levinneisyys

Heimo kasvaa kaikkialla tropiikissa, myös Kaakkois-Kiinassa ja Taiwanissa.

Luokittelu

Aptandraceae käsittää kahdeksan sukua ja 34 lajia. Runsaslajisin suku on Anacolosa, jossa on 18 lajia. Muut suvut ovat Aptandra, Cathedra, Chaunochiton, Harmandia, Hondurodendron, Ongokea ja Phanerodiscus.
P-Tolueenisulfonyylikloridi

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa p-tolueenisulfonyylikloridi on valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteellä on voimakas ja epämiellyttävä pistävä haju. p-Tolueenisulfonyylikloridi ei liukene veteen, mutta hydrolysoituu veden vaikutuksesta p-tolueenisulfonihapoksi ja vetykloridiksi. Aine liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin, kloroformiin ja bentseeniin. p-Tolueenisulfonyylikloridi reagoi nukleofiilien kanssa esimerkiksi alkoholit muodostavat sulfonaattiestereitä ja amiinit sulfonamideja.

Valmistus ja käyttö

p-Tolueenisulfonyylikloridia valmistetaan tolueenin ja klooririkkihapon välisellä reaktiolla. Lisäksi reaktiossa muodostuu o-tolueenisulfonyylikloridia, joka on nestemäistä, ja josta p-tolueenisulfonyylikloridi voidaan erottaa sentrifugoimalla tai sulattamalla ja kiteyttämällä useaan kertaan.
p-Tolueenisulfonyylikloridia käytetään runsaasti orgaanisen kemian synteeseissä. Sillä voidaan muun muassa suojata alkoholeja ja amiineja. Alkoholeista muodostuvat sulfonaattiesterit sisältävät hyvän lähtevän ryhmän, joka voidaan korvata muilla nukleofiileilla esimerkiksi halogeeneilla. Lisäksi sitä käytetään muun muassa useissa dehydraus- ja toisiintumisreaktioissa ja muun muassa p-tolueenisulfonamidin valmistamiseen.
Ruotsin akatemia

Ruotsin akatemia (ruots. Svenska Akademien) on yksi Ruotsin kuninkaallisista akatemioista. Sen perusti kuningas Kustaa III 20. maaliskuuta vuonna 1786. Akatemia on mukaelma Ranskan akatemiasta. Ruotsin akatemialla on yhteensä 18 jäsentä, ja Ranskan akatemian tapaan jäsenyys on elinikäinen.
Ruotsin akatemian ensisijainen tarkoitus on ylläpitää ja edistää ruotsin kielen sekä ruotsalaisen kirjallisuuden elinvoimaisuutta. Sen merkittävimmät julkaisut ovat Svenska Akademiens ordlista (SAOL), joka on laaja historiallinen sanakirja, ja Svenska Akademiens ordbok (SAOB), joka määrittää normit ruotsin sanojen oikeinkirjoitukselle ja taivutukselle. Vuodesta 1901 jaettu Nobelin kirjallisuuspalkinto rahoitetaan Nobel-säätiön varoista, mutta Ruotsin akatemia päättää sen saajat. Lisäksi akatemialla on omia palkintoja, kuten vuodesta 1966 lähtien vuosittain myönnetty Suomi-palkinto ja vuodesta 1986 lähtien myönnetty pohjoismainen palkinto. Akatemialla on oma kirjasto, Nobelbiblioteket, jonka kokoelmissa on kirjallisuus- ja kielitieteellisiä teoksia sekä modernia kaunokirjallisuutta.
Ruotsin akatemian johtajan ja kanslerin toimikaudet kestävät puoli vuotta, mutta sihteerin virka on vakituinen. Akatemian alkuperäisen, Kustaa III:n kirjoittaman säännöstön mukaan ”secreteraren blifver beständig”, jonka voi tulkita tarkoittavan joko että sihteerin virka on vakituinen tai että se on ”ikuinen”. Horace Engdahl, joka luopui sihteerin virasta kesäkuussa 2009, on arvellut kuninkaan tarkoittaneen sihteerin viran elinikäiseksi.
Huhtikuussa 2018 kuusi akatemian jäsentä erosi akatemiasta kuukauden sisällä, heidän joukossaan akatemian sihteeri Sara Danius. Akatemia ajautui kriisiin ja sen päätöksenteko uhkasi halvaantua. Taustalla oli syksyllä 2017 tapahtunut paljastus, jossa selvisi akatemian jäsenen puolison vuosikausia harjoittama seksuaalinen häirintä. Tukholman käräjäoikeus tuomitsi Jean-Claude Arnaultin lokakuussa 2018 kahdeksi vuodeksi vankeuteen raiskauksesta. Vuoden 2018 Nobelin kirjallisuuspalkinto jaetaan vasta 2019. Lokakuussa 2018 akatemian jäseniksi valittiin juristi Eric Runesson ja kirjailija Jila Mossaed ja akatemiasta tuli jälleen toimintakykyinen.
Tua Forsström valittiin helmikuussa 2019 Ruotsin akatemian jäseneksi ensimmäisenä suomalaisena.
Kuorejärvi (Kuru)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 19,1 hehtaaria ja se on 1,2 kilometriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 3,5 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Karjulanjoen valuma-alueella (35.36), jonka Kuusijärven–Haukkajoen alueeseen (35.362) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 124,5 metriä mpy.
Vampyyriprinssi

Juoni

Darren Shania, vampyyrin oppipoikaa (Crepsleyn oppipoika), uhkaa varma kuolema. Darren on joutunut kovan joen virran vietäväksi. Hänet on leimattu petturiksi, ja vampyyrien klaani jahtaa häntä. Todellinen petturi on kuitenkin tuleva vampyyri prinssi Kurda Smahlt, ja Darren kokee velvollisuudekseen varoittaa veriveljiään oman henkensä uhallakin. Ehtiikö hän ajoissa, vai onko ikivanha vampyyrien suku tuhon oma? Selviääkö hän virran pauloista? Jokeen ei kylläkään kannata hukkua, sillä myytin mukaan virtaavaan veteen kuolevan vampyyrin henki jää ikuisiksi ajoiksi vaeltamaan maan päälle. Eli jokeen hukkuvalla ei ole asiaa paratiisiin.
Korumonninen

Ulkonäkö

Korumonnisen väritys vaihtelee sukupuolittain. Koiraalla on pienten pilkkujen muodostama verkkokuviointi ja naaraalla on kyljessään tumma juova. Naaras on koirasta pulskempi ja koiraan selkäevä on korkeampi. Eri yksilöillä voi olla värityksellisiä eroja myös saman sukupuolen kesken.

Ravinto

Luonnossa korumonniset syövät pohjalla eläviä selkärangattomia, mutta akvaariossa niille kelpaa lähes kaikki pohjakaloille tarkoitettu ruoka.

Vesiolot

Veden pH-arvon pitäisi olla 6,0–7,5, pehmeähköä ja lämpötilaltaan 22–26-asteista. Pohjamateriaali saisi mieluiten olla hiekkaa monnisille ominaisen kaiveluhalun takia. Akvaarion minimikoko on 60 litraa pienelle parvelle.