V- ja W-luokka

V- ja W-luokat olivat Britannian Kuninkaallisen laivaston (engl. Royal Navy) hävittäjäluokkia, jotka muodostuivat todellisuudessa seitsemästä lähes samanlaisesta ensimmäisen maailmansodan laivaston kriisiohjelmana tilatusta luokasta. Aikanaan alukset olivat voimakkaimpia ja moderneimpia tyyppinsä aluksia maailmassa, joten ne määrittivät hävittäjäalusten kehityksen muissa maissa. Pääosa brittitelakoiden tuotannosta meni sodan jälkeen vientiin niiltä tilatut alukset pohjautuivat näiden luokkien aluksiin.
Alukset kerkesivät ensimmäisen maailmansodan lopun taisteluihin ja sotien välillä luokkien alukset muodostivat laivaston hävittäjälaivueiden rungon aina 1930-luvun alkuun saakka. 1930-luvun puolessa välissä pääosa luokan aluksista oli varastoitu reserviin. Toisen maailmansodan alkaessa alukset palasivat palvelukseen ja palvelivat elintärkeässä saattueiden suojaamisessa.

Muutostyöt

Vanhentuvien V- ja W-luokkien alusten romuttaminen keskeytettiin 1937, kun sodan uhka Euroopassa kasvoi samalla tehtiin päätös alusten muuttamisesta nopeiksi saattuehävittäjiksi. Toisen maailmansodan puhkeaminen lopetti aikaa vievien muutostöiden tekemisen, mutta siitä huolimatta monet alukset muutettiin saattuetehtäviin.

WAIR

Amiraliteetti aloitti 1937 ilmatorjunta-aluksiksi soveltuvien sluuppien tuotannon havaittuaan pitkän kantaman ilmatorjunnan puutteet aluksilla. Hankkeeseen liittyen päätettiin muuttaa jo vanhentuneet V- ja W-luokkien alukset ilmapuolustuskykyisiksi saattajiksi. Alukset olivat kelvottomia laivaston suoja-aluksiksi, mutta ne olivat kuitenkin muuten käyttökelpoisia.
Aluksilta poistettiin niiden nelituumaiset Mk V tykit sekä etukannen rakenteet poistettiin. Alusten komentosiltaa laajennettiin sekä siihen asennettiin tulenjohtojärjestelmä HACS. Alusten kumpikin torpedoputkisarja poistettiin ja niistä etummainen korvattiin nostettaville alustoille sijoitetuilla nelipiippuisilla puolentuuman (12,7 mm) konekivääreillä. HMS Whitleylle, HMS Vegalle ja HMS Woolstonille asennettiin konekiväärit peräkkäin vasemmalle kyljelle. Aluksista kuitenkin HMS Vegan asennettiin myöhemmin samoin kuin pääosalla aluksista.
Alusten sodanalusta alkaen lähes tehottamat konekiväärit poistuivat 1942 alkaen, kun ne korvattiin 20 millimetrin Oerlikon tykeillä. Samalla ilmatorjunta-aseistusta vahvennettiin asentamalla lisätykit komentosillan sivuistoille rakennetuille tasanteille.
Etummainen kaksiputkinen nelituumainen suurella korkeuskulmalla varustettu torni asennettiin korokkeelle, jota ympäröi teräksinen reunus. Taaempi torni asennettiin takakannen rakenteiden päälle. HMS Woolstonille asennettiin kuitenkin ainoastaan kaksi yksiputkista 12 naulan tykkiä nelituumaisten tornien sijasta.
Alukset varustettiin tutkilla niin pian kuin niitä oli saatavilla. Tykistön tulenjohtotutkana oli HACS:iin kytketty tyypin 285 tutka sekä tyypin 286 tutka etumastossa. Jälkimmäinen tutka korvattiin myöhemmin tyypin 291 tutkalla. Sukellusveneiden radioliikenteen seurantajärjestelmä sijoitettiin mahdollisesti ainoastaan HMS Valorousille.
Kymmenen aluksen muutostyöt aloitettiin ennen sodan syttymistä. HMS Vanityn, HMS Verdunin, HMS Wolfhoundin, HMS Wryneckin ja HMS Viceroyn muutostyöt olivat alkamassa tai aloittamatta sotatoimien alkaessa. HMS Whitley, joka oli muutoksen prototyyppinä, valmistui lokakuussa 1938. Sen lisäksi ainoastaan kesäkuussa 1939 valmistunut HMS Valorous oli palannut muutostöistä ennen sodan syttymistä. Viimeisen HMS Viceroyn muutostyöt alkoivat toukokuussa 1940 ja se palasi palvelukseen tammikuussa 1941.

Pitkänkantamansaattuehävittäjä

Alukset oli suunniteltu Suuren laivaston suojaamiseen Pohjanmerellä, jolloin alusten nopeus oli merkittävämpää kuin niiden toimintamatka. Alukset olivat täten soveltumattomia valtamerisaattajiksi, johon niitä suunniteltiin käytettävän tulevassa sodassa. Saattajina yli 20 solmun nopeus menetti merkitystään kaikuluotaimen lakatessa toimimasta ja toimintamatka merkitsi enemmän kuin tulivoima.
Aluksille rakennettiin ainoastaan yksi supistettu kattilahuone ja vapautunut tila jaettiin kahtia. Alemmasta osasta tehtiin polttoainesäiliö ja ylemmästä majoitustiloja. Alusten A- ja Y-tykkitornit poistettiin ja niiden tilalle asennettiin Hedgehog -sukellusveneentorjuntaheitin sekä syvyyspomminheittimet. Torpedoputket poistettiin ja ne korvattiin 12 naulan ilmatorjuntatykillä sekä alustoilla kahta 20 millimetrin Oerlikon ilmatorjuntatykkiä varten. Samoin komentosillalle asennettiin kummallekin puolelle 20 millimetrin ilmatorjuntatykit.
Aluksille asennettiin tyypin 271 pintavalvontatutka sekä tyypin 291 ilmavalvontatutka, joiden lisäksi osalle aluksista asennettiin radiosuuntimalaitteet sukellusveneiden viestiliikenteen peilaamiseksi.
Muutosten seurauksena alusten nopeus laski 24,5 solmuun.
Muunnetut alukset olivat: HMS Vanessa, HMS Vanoc, HMS Vanquisher, HMS Velox, HMS Vesper, HMS Versatile, HMS Vidette, HMS Vimy, HMS Vivacious, HMS Viscount, HMS Walker, HMS Warwick, HMS Watchman, HMS Westcott, HMS Winchelsea, HMS Wrestler, HMS Vansittart, HMS Venomous, HMS Verity, HMS Volunteer, HMS Wanderer, HMS Whitehall