google/wiki40b huggingface dataset:
Aditya Chopra

Aditya Chopra (s. 21. toukokuuta 1971) on intialainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -käsikirjoittaja. Hän on ohjannut kolme elokuvaa: Dilwale Dulhania Le Jayenge (1995), Mohabbatein (2000) ja Rab Ne Bana Di Jodi (2008). Hän on tuottanut menestyselokuvia kuten Dhoom (2004), Veer-Zaara (2004), Bunty Aur Babli (2005), Fanaa (2006), Dhoom 2 (2006), Chak De! India (2007), Ek Tha Tiger (2012) ja Jab Tak Hai Jaan (2012). Chopra on elokuvantekijä Yash Chopran poika ja Uday Chopran veli.

Yksityiselämä

Chopra meni naimisiin näyttelijä Rani Mukerjin kanssa Italiassa 21. huhtikuuta 2014.
Kaakaorastas

Tuntomerkit

Kaakaorastas on 22–24 cm pitkä. Se on yläpuolelta tummanruskea ja vaaleamman ruskea vatsapuolelta. Eri alalajit eroavat toisistaan höyhenpuvun kirkkauden perusteella. Sukupuolet ovat samannäköiset, mutta nuoret yksilöt ovat väriltään himmeämpiä kuin vanhat.

Levinneisyys

Kaakaorastasta esiintyy Etelä-Amerikan pohjoisosissa sekä Brasilian itäosissa. Lajin kannan kokoa ei tiedetä, mutta sitä on kuvattu melko yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

Elinympäristö

Kaakaorastas elää tiheissä metsissä, erityisesti soisilla alueilla ja várzealla.

Lisääntyminen

Kaakaorastaan pesä on matalalla puussa. Naaras munii kaksi tai kolme munaa, joita se hautoo 12–13 päivää. Poikaset pysyvät pesässä 13 päivää. Laji pesii kerran vuodessa.

Ravinto

Kaakaorastas etsii ravintonsa pääasiassa maasta ja syö hyönteisiä, erityisesti muurahaisia, muita selkärangattomia ja marjoja.
Fuet

Fuet on ohut pitkulainen katalonialainen kestomakkara. Se on valmistettu karkeasti jauhetusta sianlihasta, jonka lisäksi on käytetty ihraa, mustapippuria ja muita mausteita. Kuorena on käytetty sian ohutsuolta. Tyypillisesti makkara on 20–30 senttimetriä pitkä, ja niitä on myyntipakkauksissa yleensä pari. Myytäessä fuet on suhteellisen pehmeää, mutta säilytysaikana se muuttuu koostumukseltaan kovemmaksi.
Erityisesti Vicin kaupunki Osonan piirikunnassa on tunnettu fuet-makkaroistaan.
Pierre de Fermat

Henkilöhistoria

Fermat syntyi vuonna 1601 varakkaaseen ranskalaiseen perheeseen ja hänet nimettiin setänsä mukaan. Hänen isänsä Dominique Fermat oli nahkakauppias ja Beaumont-de-Lomagnen toinen konsuli ja äitinsä Claire de Long oli nimekkään perheen tytär. Lisäksi Fermat’lla oli kaksi sisarta ja veli. Koulun Fermat kävi osittain kotiopetuksessa, osittain fransiskaanien koulussa.
Vuonna 1631 Fermat suoritti siviililakiin liittyvän tutkinnon Orléansin yliopistossa. Hän työskenteli lakimiehenä paikallisparlamentissa Toulousessa, ja valtuutetuksi hänet valittiin vuonna 1634. Samoihin aikoihin hän avioitui ja sai myöhemmin lapsia. Fermat hallitsi kreikkaa, latinaa ja aikansa eurooppalaisia kieliä sekä tutki matematiikkaa. Fermat kuoli Castresissa vuonna 1665.
Fermat oli yksi monista ranskalaisista katolisista tiedemiehistä.

Fermat’n suuri lause

Fermat tunnetaan parhaiten väitteestä, jota sanotaan Fermat’n suureksi lauseeksi: "Ei ole olemassa positiivisia kokonaislukuja a, b ja c, jotka toteuttaisivat yhtälön , kun a, b ja c ovat erisuuria ja n on luonnollinen luku ja suurempi kuin 2." Väitteen todistaminen piinasi matemaatikkoja noin 350 vuoden ajan, kunnes Andrew Wiles todisti sen oikeaksi vuonna 1995. Fermat itse väitti keksineensä esittämälleen lauseelle todistuksen mutta jättäneensä sen kirjoittamatta, ”koska se on liian pitkä sopiakseen tähän marginaaliin”. Wilesin todistus oli 150 sivua pitkä ja hyödynsi vasta 1900-luvun loppupuolella löydettyjä matematiikan haaroja. Tämän takia nykyään uskotaan, ettei Fermat ollut voinut löytää lauseelleen ainakaan pitävää todistusta.
International Genetically Engineered Machine

International Genetically Engineered Machine eli iGEM on kansainvälinen synteettisen biologian opiskelijakilpailu. Joukkueet suunnittelevat ja toteuttavat noin puolen vuoden aikana projektin, jossa he pyrkivät ratkaisemaan jonkin käytännön ongelman synteettisen biologian avulla. Kilpailutöiden teemat ovat liittyneet esimerkiksi energian- ja ruoantuotantoon, terveydenhuoltoon ja lääketieteeseen sekä synteettisen biologian tutkimuksessa käytettävän teknologian kehittämiseen. Kilpailijat hyödyntävät ns. BioBrick-rakennuspalikoita, eli kaikille avoimeen tietokantaan rekisteröityjä standardoituja DNA-paloja.
Suomesta kilpailuun on osallistunut kaksi joukkuetta. Vuonna 2014 Aalto yliopiston ja Helsingin yliopiston opiskelijoista koostuva joukkue Aalto-Helsinki sai parhaan Wiki-sivun palkinnon Bioworks-projektillaan. Vuonna 2015 Aalto yliopiston ja Helsingin yliopiston yhteistyö jatkui; Aalto-Helsinki joukkoeen kilpailutyö Fuel for the Future käsitteli uusiutuvan propaanin tuottoa synteettisen biologian avulla.
Kai Vainiomäki

Kai Vainiomäki (s. 13. syyskuuta 1979) on Kirkkonummelta kotoisin oleva suomalainen Disneyn eläinmaailman sarjakuvien tekijä. Hän käsikirjoitti Aku Ankka -lehden vuoden 2005 numeroon 24 tarinan Ei perheen pienimmille. Tarina on julkaistu myös albumissa "Villi pohjola". Tarinan piirsi norjalainen Arild Midthun. 
Ankka-piirtäjänä Vainiomäki aloitti, kun hän kirjoitti ja piirsi kymmensivuisen Aku Ankka -tarinan maaliskuussa 2003. Egmont-yhtiön johtaja Byron Erickson ei pitänyt piirroksista, mutta innostui käsikirjoituksesta ja osti tarinan heti. Tuon sarjakuvan on sittemmin piirtänyt puhtaaksi brasilialainen Euclides Miyaura, mutta tarinaa ei ole vielä julkaistu Suomessa. Vainiomäki on aiemmin opiskellut jonkin verran graafista suunnittelua, ja hän on työskennellyt esimerkiksi postissa, pizzeriassa ja puhelinhaastattelijana.
Johan Mickwitz

Johan Jakob Mickwitz (29. kesäkuuta 1937 Helsinki – 22. helmikuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija. 
Mickwitzin vanhemmat olivat Gunnar Mickwitz (1906–1940) ja Ann-Mari Federley (1903–1978).
Mickwitz oli Suomen Tietotoimiston palveluksessa toimitussihteerinä ja hän luki myös STT:n uutisia radiossa. Mickwitzin esikoisteos oli 1959 ilmestynyt yhteiskuntakriittinen novellikokoelma Oktober ja myöhemmin hän julkaisi useita runokokoelmia. Mickwitz kuului vuosina 1965–1968 ilmestyneen ruotsinkielisen radikaalin kulttuurilehden FBT:n toimituskuntaan. 
Kirjailija Peter Mickwitz (s. 1964) on Johan Mickwitzin poika.
Islamilainen adoptio

Islamilainen adoptio eli kafala poikkeaa länsimaisesta adoptiokäytännöstä, sillä islamilaisen šarialain mukaan sijaisperheessäkin kasvatuslapsi säilyttää biologisen sukunsa.
Kasvatuslapsi ei muodollisesti jätä biologista perhettään, jos se on tiedossa. Vaikka orpolapsen kasvattaminen on hyve lapsesta ei kuitenkaan tule ottovanhempiensa lasta. Koska lapsi säilyttää biologisen sukunsa, ei lasta ei voi nimetä ottoisänsä mukaan. Täten lasta ei koske myöskään lähisukulaisia koskeva avioliittokielto Mahram. Kasvatuslapsi ei siis ole esimerkiksi estynyt solmimasta avioliittoa ottovanhempansa lapsien kanssa.
Profeetta Muhammadilla oli adoptoitu lapsi. Muhammadilla itsellään oli adoptioäiti, joka imetti hänet vauvana .
Michaël Fabre

Ura

Fabre aloitteli ammattilaisuraansa Fiorentinassa, jonne hän siirtyi Bolognan junioreista. Peliaikaa ei kuitenkaan tullut ja Fabre palasi Ranskaan vuonna 2003 allekirjoitettuaan kolmen vuoden sopimuksen Ligue 2:ssa pelanneen Sedanin kanssa. Peliaikaa ei kertynyt kuin viiden ottelun verran kolmen kauden aikana ja hän päätti vaihtaa seuraa. Uusi seura löytyi Ranskan kolmanneksi korkeimmalta sarjatasolta Championnat Nationalista Clermontista, jossa hän nousi heti ykkösvahdin rooliin. Joukkue nousi myös kaudeksi 2007-2008 Ligue 2:een. Fabre on sittemmin pitänyt ykkösvahdin roolinsa.
Kaudeksi 2011–2012 Fabre siirtyi lainalle toiseen Ligue 2:ssa pelanneeseen seuraan RC Lensiin.

Maajoukkueura

Fabre on pelannut Ranskan alle 15-, 16-, 17-, 18- ja 21-vuotiaiden maajoukkueessa 2000-luvun alussa. Hän on muun muassa voittamassa MM-kultaa Ranskan alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa vuonna 2001.
Huhtikuussa 2010 Fabre kertoi olleensa pettynyt, kun Algerian valmentaja Rabah Saâdane ei valinnut häntä vuoden 2010 MM-kisajoukkueeseen. Sitä ennen Saadane oli kierrellyt pitkin Eurooppaa etsien joukkueelle kolmatta maalivahtia kisoihin. Fabre on siitä huolimatta kertonu olevansa halukas edustamaan isänsä kotimaata tulevaisuudessa.
9. lokakuuta 2011 Fabre oli ensimmäistä kertaa Algerian maajoukkueen mukana Afrikan kisojen karsintaottelussa Keski-Afrikan tasavaltaa vastaan, jossa hän toimi maansa varamaalivahtina.

Yksityiselämä

Fabre syntyi Draguignanissa, Varissa lähellä välimerta algerialaiselle isälle ja ranskakaiselle äidille. Hänen isänsä Mohamed Belkacem muutti viisivuotiaana isoäitinsä kanssa Oranista Ranskaan, jossa hän tapasi myöhemmin Fabren äidin Veronique Fabren. Pariskunta ei kuitenkaan mennyt naimisiin ja Michaël päätti veljensä tavoin ottaa käyttöön äitinsä sukunimen.
Mer Hayrenik

Mer Hayrenik (armeniaksi Մեր Հայրենիք, ”Isänmaamme”) on Armenian kansallislaulu. Se on otettu käyttöön 1. heinäkuuta 1991, Armenian itsenäistyttyä Neuvostoliitosta. Laulu perustuu Armenian 1. tasavallan (1918-1920) kansallislauluun, mutta sanoja on mukailtu. Laulun on sanoittanut runoilija Mikael Nalbandian (1829-1866) ja sen on säveltänyt Barsegh Kanatšjan (1885-1967).

Armeniankielisten sanojen translitteraatio

Mer Hayrenik, azat ankakh,

Vor aprel eh dareh dar

Yur vortikeh ard kantšoom eh

Azat, ankakh hayastan.
(toistetaan kaksi edellistä riviä)
Aha yeghbair kez mi drosh,

Vor im dzerkov gortzetsi

Gishernereh yes koon tšegha,

Artasoonkov lvatsi.
(toistetaan kaksi edellistä riviä)
Nayir nran yerek gooynov,

Nvirakan mer nshan,

Togh poghpoghi tshnamoo dem,

Togh misht pantza Hayastan.
(toistetaan kaksi edellistä riviä)
Amenayn tegh maheh mi eh

Mard mee ankam pit merni,

Baytz yerani vor yur azgi

Azatootyan keh zohvi.
(toistetaan kaksi edellistä riviä)
(toistetaan ensimmäinen säkeistö)
Loomis

Loomis on maailmanlaajuinen käteisen rahan kuljetuksiin ja käsittelyyn erikoistunut itsenäinen pörssiyhtiö. Yrityksen kotipaikka on Tukholmassa Ruotsissa. Loomis AB on Tukholman pörssissä noteerattu monikansallinen rahahuoltopalveluihin keskittynyt suuryritys.
Loomis toimii Euroopassa 20 eri maassa sekä Yhdysvalloissa. Konsernin palveluksessa on noin 25 000 työntekijää yli 370 toimipaikassa. Liikevaihto oli vuonna 2017 noin 1,7 miljardia euroa.
Messalina (vuoden 1960 elokuva)

Juoni

Caligulan murhan jälkeen pretoriaanikaarti nostaa keisariksi Claudiuksen, joka nai nuoren Vestan neitsyen Valerian. Messalina-nimen ottanut keisarinna osoittautuu taitavaksi juonittelijaksi, joka tuhoaa julmasti vastustajansa. Messalinan rakastettu kenturio Lucius Maximus palaa sotaretkeltään Roomaan, jossa hänestä tulee Messalinan tahdoton kätyri. Senaattori Aulus Celsuksen salamurha saa Luciuksen silmät avautumaan ja estämään Messalinan ja ylimystön johtajan Caius Siliuksen suunnitteleman vallankaappauksen. Lopussa Messalina saa surmansa ja Lucius vetäytyy maaseudulle häneen rakastuneen Silvia-tytön kanssa.

Tuotanto ja vastaanotto

Technirama-laajakangastekniikalla Technicolor-väreissä kuvattu Messalina on dialogiin perustuva draamaelokuva, jossa on vain vähän peplumille tyypillisiä toimintajaksoja tai komiikkaa. Historiallista aihettaan vapaasti tulkitseva tarina etenee hitaasti mutta sujuvasti ja saa lopussa jännittävän huipennuksensa. Elokuvan lavastus on komea, mutta sen ulkokohtaukset näyttävät kovin vaatimattomilta. Messalina rakentuu pitkälti kohtalokkaan Belinda Leen varaan, jonka rakkausjutut ja varhainen kuolema herättivät aikanaan suurta huomiota. Sivuosassa nähdään myöhemmin maineeseen noussut Giuliano Gemma.
Cottafavin elokuvaa on pidetty lukuisista Messalina-kuvauksista parhaana. Sen aikalaiskritiikki oli kuitenkin varsin negatiivinen. Arvostelijoiden mukaan Messalinan tarina ja dialogi olivat heikkoja ja Belinda Leen esittämä ”nykyaikainen vamppi” psykologisesti epäuskottava. Tämä ei silti ole kokonaan näyttelijän vika. Cottafavi on itse todennut, ettei hän juurikaan pidä elokuvasta, joka on liian dekoratiivinen ja tarinaltaan epäkiinnostava. Messalina oli ohjaajan mielestä henkilönä jo alun perin häiriintynyt, patologinen tapaus, josta on mahdotonta löytää mitään inhimillistä.

DVD-julkaisut

Elokuva on saatavilla laadultaan kohtalaisena saksalaisen DVD-julkaisuna, joka sisältää myös englanninkielisen ääniraidan.
Miika Dietrich

Ura

Vuonna 2008 Dietrich valittiin edustamaan Suomea Pekingin olympialaisten yhteydessä pidetyllä nuorisoleirillä. Vuonna 2010 hänet valittiin Varsinais-Suomen parhaaksi melojaksi. Kaudella 2011 Dietrichin harjoittelua haittasi mykoplasma.
Vuonna 2012 Dietrich teki historiaa voittamalla SM-kisoissa kaikki ratamatkat. Kukaan muu ei ole pystynyt samaan Suomen melonnan historian aikana. Samana vuonna hän eteni Duisburgin maailmancup 2 -osakilpailussa 500 metrillä B-finaaliin ja sijoittui 7. sijalle. Hän lunasti siten paikan Kroatian EM-kisoihin, joissa eteni jälleen B-finaaliin ja sijoittui 9. sijalle. Alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa Dietrich alisuoriutui 500 metrillä, mutta korjasi tilanteen pääsemällä 1000 metrin olympiamatkalla B-finaaliin ja sijoittuen toiseksi.
Vuonna 2014 Dietrich meloi parhaaseen sijoitukseensa ratamelonnan MM-kisoissa ollen yksiköiden 500 metrin B-finaalin viides ja kokonaiskilpailun 14:s.
Dietrich kuuluu Turun seudun urheiluakatemiaan.
Yumi, Yumi, Yumi

Yumi, Yumi, Yumi on Vanuatun kansallislaulu. François Vincent Ayssav sekä sävelsi että sanoitti sen. Laulun alkuperäiset sanoitukset ovat bislamankieliset ja siitä tuli Vanuatun kansallislaulu heti valtion itsenäistyttyä vuonna 1980.

Sanoitukset

KERTOSÄE:

Yumi, Yumi, Yumi i glat blong talem se, 

Yumi, Yumi, Yumi i man blong Vanuatu!
God i givim ples ya long yumi,

Yumi glat tumas long hem,

Yumi strong mo yumi fri long hem,

Yumi brata evriwan!
KERTOSÄE
Plante fasin blong bifo i stap,

Plante fasin blong tedei,

Be yumi i olsem wan nomo,

Hemia fasin blong yumi!
KERTOSÄE
Yumi save plante wok i stap,

Long ol aelan blong yumi,

God i helpem yumi evriwan,

Hem i papa blong yumi,
KERTOSÄE
Futanari

Futanari on hentaipornoa, jossa esiintyy ruumiillisesti naisen ja miehen välimuotoja edustavia hahmoja, kuten shemaleja ja hermafrodiitteja. Futanari syntyi 1990-luvulla.
Emil Petrovics

Emil Petrovics (1930 – 30. kesäkuuta 2011) oli unkarilainen säveltäjä. Hän oli Unkarin tasavallan ansioitunut taiteilija, joka sai myös kaksi Kossuth-palkintoa (1966, 2006).
Petrovics syntyi Serbiassa serbialaiselle isälle ja unkarilaiselle äidille. Hän muutti perheineen Budapestiin toisen maailmansodan aikana. Hän opiskeli Ferenc Farkasin johdolla Ferenc Lisztin musiikkiakatemiassa ja aloitti itse opettamisen siellä vuonna 1968. Hän toimi Unkarin valtionoopperan musiikillisena johtajana vuosina 2003–2005. Säveltäjänä Petrovics vakiinnutti maineensa sodanvastaisella yksinäytöksisellä C'est la guerre -oopperalla (1961). Hänen muuhun tuotantoonsa kuuluu muun muassa kaksi sinfoniaa ja kamarimusiikkia.
Mechelinin senaatti

Mechelinin senaatti oli Suomen senaatti vuosina 1905–1908. Leo Mechelin muodosti 1. joulukuuta 1905 senaatin, jota on pidetty Suomen ensimmäisenä poliittisena hallituksena. Hallitusta vastasi senaatin 11-henkinen talousosasto ja pääministeriä sen varapuheenjohtaja Mechelin, ja sen lisäksi oli oikeusosasto. Senaattiin valittiin senaattoreiksi perustuslaillisia, jäseninä olivat muun muassa August Nybergh, K. F. Ignatius, Lennart Gripenberg, Hugo Lilius, Kasten Antell, Otto Donner, Onni Schildt, K. J. Ståhlberg, Fredrik Stjernvall ja J. K. Kari sekä oikeusosastossa R. A. Wrede, Carl Alexander Almqvist, Ferdinand Alexander Kumlin, Johan Fredrik Lundenius, Edvard Paldani, Carl Johan Timgren, Gustaf Werner Wilskman, Henrik Waldemar Kyander ja Julius Grotenfelt prokuraattorina.
Hallitus muodostui ensimmäisen sortokauden perustuslaillisista ja oli ensimmäinen, jonka nimilistan keisari joutui hyväksymään sellaisenaan. Valmiista senaattorilistasta hän hyväksyi lähes kaikki; P. E. Svinhufvud pudotettiin kuitenkin pois, sillä hän oli puolustanut oikeudessa asianajajana prokuraattori Eliel Soisalon-Soinisen ampunutta aktivisti Lennart Hohenthalia. Tätä Mechelinin muodostamaa senaattia kutsuttiin yleisesti työväestön piiristä ”ruoskasenaatiksi”.
Mechelinin hallitus toteutti edistyksellisen perustuslain (vuoden 1906 valtiopäiväjärjestys), jossa koko kansa sai täydet poliittiset oikeudet ensimmäisenä Euroopassa. Perustuslakiin liitettiin myös lausunto- (puhe-), kokoontumis- ja yhdistymisvapaus (20.8.1906). Edistyksellisyyden taustalla oli pitkälti tarve esittää kansa yhteneväisenä tsaarinvaltaa vastaan.
Seuraavina vuosina suuriruhtinas kuitenkin jätti paino- ja yhdistymisvapauslait hyväksyntää vaille.
Mechelinin senaatti kaatui vuonna 1908 välikysymykseen.
ElGamal

ElGamal-algoritmi on epäsymmetrinen julkisen avaimen salausalgoritmi, joka perustuu Diffie-Hellman avaimenvaihtojärjestelmään. Sen on esittänyt Taher Elgamal vuonna 1984. ElGamal-algoritmia käyttävät mm. GNU Privacy Guard -ohjelmisto, PGP:n uudemmat versiot ja monet muut salausjärjestelmät. DSA (Digital Signature Algorithm) on ElGamal -signatuuriskeeman variantti, mutta sitä ei tule sekoittaa ElGamal-algoritmiin.
ElGamal voidaan määrittää missä tahansa syklisessä ryhmässä G. Sen turvallisuus riippuu diskreetin logaritmin laskemisesta ryhmässä G.

Algoritmi

ElGamal koostuu kolmesta komponentista: avainten generointi, salausalgoritmi ja salauksen purkualgoritmi.
Avainten generointi tapahtuu seuraavasti:
Liisa valitsee jonkin syklisen ryhmän . Olkoon  ryhmän  kertaluku eli alkioiden lukumäärä. Tämä kertaluku määrää Liisan käyttämän salakirjoitusjärjestelmän avaimen pituuden.
Seuraavaksi Liisa etsii jonkin ryhmän  primitiivisen alkion . Primitiivisen alkion ominaisuus on se, että jokainen syklisen ryhmän  alkio voidaan esittää tämän alkion potenssina. Tämän eksponentin laskemista kutsutaan ryhmän  diskreetin logaritmin probleemaksi.
Liisa valitsee satunnaisen luvun  joukosta .
Liisa laskee ryhmän  alkion .
Liisa julkaisee käyttämänsä syklisen ryhmän , sen kertaluvun , primitiivisen alkion  ja laskemansa alkion . Nämä muodostavat hänen julkisen avaimensa. Luvun  Liisa pitää salaisena avaimenaan.
Salausalgoritmi toimii seuraavasti:
Oletetaan, että Roope haluaa lähettää Liisalle salaisen viestin käyttäen Liisan julkistamaa salakirjoitusjärjestelmää.
Roope konvertoi aluksi viestinsä ryhmän  alkioksi  käyttäen jotain yksinkertaista ja tunnettua koodausta (vaikkapa ASCII-koodia).
Roope valitsee satunnaisen alkion  lukujoukosta .
Tämän jälkeen hän laskee ryhmän  alkiot  ja .
Roope lähettää Liisalle salakielisen viestin .
Salauksen purku toimii seuraavasti:
Liisa laskee ryhmän  alkion .
Nyt .
Ryhmän  kertaluvun  määräämää avaimen pituutta pitemmät viestit joudutaan pilkkomaan avaimen pituutta pienempiin osiin.
ElGamal-järjestelmää käytetään kuitenkin varsinaisten viestien salaamisen sijasta yleensä ns. avaimenvaihtojärjestelmänä. Tällöin lyhyt symmetrisen salauksen salakirjoitusjärjestelmän avain vaihdetaan ElGamal-järjestelmää käyttäen ja näin vaihdettua avainta käytetään sitten varsinaisten pitempien viestien salaamiseen.
Vilho Rikkonen

Vilho Barnabas Rikkonen (s. 1898 Ulvila) oli suomalainen kieli- ja kansatieteilijä.
Rikkonen meni ensimmäisen maailmansodan alettua vapaaehtoisena Venäjän armeijaan ja yleni jalkaväen vänrikiksi. Hän osallistui Suomen sisällissotaan Antrean rintamalla valkoisten puolella. Talvisodan aikana hän palveli vielä reservinluutnanttina jonkin aikaa kenttäsairaalan komendanttina.
Syksyllä 1931 Rikkonen julkaisi Tattarisuon tapaukseen liittyen kaksi lentokirjasta Suomalaisia ruumistaikoja. Tattarisuon salaisuus ja Vainajainpalvontataikoja. Tunnettujen kauhutapausten johdosta joissa hän arveli kyseessä olleen jonkinlainen maaginen rituaali joka pohjautui suomalaiseen kansanperinteeseen.
M/S Tomke

Käyttöhistoria

Vuonna 2000 alus valmistui romanialaiselta telakalta ja sai nimen Gerhard G. Myöhemmin samana vuonna alus sai nimen Tomke.
1. marraskuuta 2006 Tomke oli Itämerellä Öölannin saaren ja Gotlannin saaren lähettyvillä, kun ruotsalainen rahtilaiva M/S Finnbirch oli uppoamassa samalla alueella. Tomke saapui ensimmäisten joukossa onnettomuuspaikalle. Muut paikalle saapuneet alukset olivat nimeltään M/S Marneborg, M/S Largo ja M/S Finnhansa.
Erik Almqvist

Erik Almqvist (s. 24. toukokuuta 1982 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen poliitikko, joka valtiopäivillä edusti Ruotsidemokraatteja ja oli puoluehallituksessa ja puolueen talouspoliittinen asiantuntija. Muista tehtävistä hänet oli erotettu jo aikaisemmin rasistisesta käytöksestä vuonna 2010 syntyneen kohun jälkeen, mutta valtiopäiviltä ja puolueesta hän erosi vasta joulukuussa 2012. Hän on ollut puolueen nuorisojärjestön Sverigedemokratisk Ungdom puheenjohtaja vuosina 2007–2010.
Kirvesahven

Koko ja ulkonäkö

Kirvesahven voi kasvaa noin 20–30 cm pitkäksi. Se on litteä ja muistuttaa ruumiinrakenteeltaan kolmiomaista kiekkoa. Kalan selkäevä on pitkä ja nuorella kalalla on selkäevässä myös piikkejä. Peräevä ja vatsaevät ovat myös hyvin pitkät. Pyrstöevä on kirvesahvenella selkeästi haarautunut. Kirvesahvenet kykenevät työntämään leukojaan ulospäin. Lajin suomut ovat pienikokoiset ja väriltään se on selästään sininen ja vatsastaan hopeanvalkoinen. Kirvesahvenen kyljessä on kylkiviivan ylä- ja alapuolella muutama rivi tummia pilkkuja. Evät ovat väriltään harmahtavat.

Levinneisyys ja elintavat

Kirvesahventa tavataan indopasifiselta merialueelta ja sen levinneisyys ulottuu Afrikan itärannikolta Tyynellemerelle Australiaan ja Japaniin asti. Kala elelee parvissa tyypillisesti lähellä merenpohjaa mannerjalustoilla aina 200 metrin syvyyteen merenpinnasta. Kirvesahven on mereinen kala, mutta toisinaan sitä tavataan myös jokien suistoista. Lajin ravintoa ovat pienet selkärangattomat eläimet. Kirvesahven on hyvä ruokakala ja paikoitellen Aasiassa sitä kalastetaan trooleilla. Kirvesahventa myydään sekä tuoreena että kuivattuna.
Vohveli

Vohveli on vohveliraudalla taikinasta paistettu ruutupintainen leivonnainen tai eräs täytetty keksityyppi. Niitä valmistettiin jo keskiajalla. Nykyään vohvelit paistetaan yleensä vohveliraudalla. Vohvelien päällä on tapana nauttia hilloa, kermavaahtoa tai vaahterasiirappia.
Yleisimmät aineet ovat jauhot, maito, munat ja sokeri. Usein myös lisätään hieman sulanutta rasvaa (margariinia tai voita) ja kardemummaa. Lisätä voi myös hieman leivinjauhetta tai vanilliinisokeria.
Vohvelit syödään joko sellaisenaan tai lisäkkeiden, kuten hillon, kermavaahdon tai jäätelön, kera. Vanha konsti saada vohvelit todella rapeiksi on tehdä taikinasta niin paksu kuin mahdollista ja sitten antaa sen turvota vähintään tunti ennen kypsentämistä.
Vohveliraudan keksi Cornelius Swarthout, ja se patentoitiin 24. elokuuta 1869.
Rolf Moenilla Nord-Odalista Norjasta on hallussaan Guinnessin ennätys maailman suurimmasta paistetusta vohvelista.
Heinrich Trettner

Espanjan sisällissodassa

Espanjan sisällissodassa Trettner toimi saksalaisten Legion Condor -osaston komentajan Hugo Sperrlen adjutanttina ja syyskuuhun 1937 mennessä oli osastossa lentueen komentaja.

Toisessa maailmansodassa

Toisen maailmansodan alettua Trettner toimi Kurt Studentin operaatiopäällikkönä osana 7. maahanlaskudivisioonaa. Operaatio Huskyn myötä vuonna 1943 muodostettiin 4. maahanlaskudivisioona Perugiassa ja Trettneristä tehtiin sen komentaja. Divisioonan ensimmäinen taistelu oli osanotto hyökkäykseen amerikkalaisia vastaan Anzion sillanpääasemassa tammikuussa 1944. Trettner toimi tehtävässä sodan loppuun asti, kunnes divisioona antautui amerikkalaisille joukoille 26. huhtikuuta 1945  ja hän jäi amerikkalaisten vangiksi 3. toukokuuta.

Toisen maailmansodan jälkeen

Trettner vietti kolme vuotta sotavankileirillä Yhdistyneessä kuningaskunnassa toisen maailmansodan päätyttyä ja vapautui vuonna 1948. Hän liittyi Länsi-Saksan asevoimien Bundeswehrin palvelukseen vuonna 1956 ja hänestä tehtiin välittömästi logistiikkapäällikkö Supreme Headquarters Allied Powers Europeen. Vuonna 1959 hänet nimitettiin Bunderwehrin esikuntapäälliköksi. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1966 ollessaan joutumassa sotaoikeuteen erimielisyyksistään virkaatekevän puolustusministerin kanssa.
Trettner oli vuonna 1974 osallisena Sandhurstin kuninkaallisen sotilasakatemian sotapelissä Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Sotapelissä selvitettiin operaatio Seelöwen onnistumisen mahdollisuutta, jos sitä oltaisiin yritetty syyskuussa 1940.
Heinrich Trettner kuoli 18. syyskuuta 2006, päivää ennen 99-vuotissyntymäpäiväänsä.