google/wiki40b huggingface dataset:
Visuaalinen tehoste

Visuaalinen tehoste (kutsutaan myös joskus nimellä visuaalinen erikoistehoste) on elokuvan jälkityöstövaiheessa, nykyisin yleensä tietokoneella toteutettu erikoistehoste. Kyseessä saattaa olla kokonaan tietokoneella luotu kuvamateriaali tai kameralla kuvattu materiaali, joka tietokoneella käsitellään tai yhdistetään muihin kuviin.
Elokuvatuotannossa erikoistehosteryhmä ei nykyään enää ole vastuussa visuaalisista tehosteista vaan visuaalisia tehosteita tehnyt ryhmä mainitaan erikseen visuaaliset tehosteet otsikon alla. Ryhmän vastuuhenkilöä kutsutaan nimellä Visual effects supervisor. Suomenkielistä vastinetta termille ei tällä hetkellä ole käytössä.
Aiemmin monet visuaaliset tehosteet toteutettiin joko kamerassa tai optisen printterin avulla, mutta nykyisin ne tehdään pääasiassa digitaalisesti.
Stockwell Day

Stockwell Burt Day, Jr. (s. 16. elokuuta 1950 Barrie, Ontario, Kanada) on kanadalainen poliitikko. Hän on istunut vuodesta 2000 Kanadan edustajainhuoneessa, jossa hän nykyisin edustaa konservatiivipuoluetta. Ennen konservatiivipuolueen perustamista vuonna 2003 Day oli edustanut Canadian Alliance -puoluetta, jonka johdossakin hän toimi vuosina 2000–2002. Vuosina 2000–2001 hän oli edustajainhuoneen oppositiojohtaja.
Vuosina 1986–2000 Day istui progressiivisena konservatiivina Albertan lainsäädäntökokouksen jäsenenä. Hän eteni merkittävästi osavaltion politiikassa ja toimi muun muassa osavaltion talousministerinä. Liittovaltion tasolla Day on toiminut yleisen turvallisuuden (2006–2008) ja kansainvälisen kaupan ministerinä (2008–). Hän sai vuonna 2001 Canadian Newsmaker of the Year -palkinnon.
Day on harras evankelinen kristitty. Hän ei kampanjoi sunnuntaisin. Hän on väittänyt, että tieteellistä todistusaineistoa on paitsi noin 6 000 vuoden ikäisestä Maasta, myös siitä, että ihmiset ja dinosaurukset elivät yhtäaikaisesti. Hän on aiemmin toiminut avustavana pastorina. Hän on Rotary-klubin jäsen. Hänellä on vaimonsa Valorien kanssa kolme poikaa.
Day on saanut osakseen syytöksiä antisemitismistä.
Google Pay Send

Historia

Google Wallet julkaistiin 26. toukokuuta 2011. Sitä voi käyttää maksamiseen joillakin internetsivuilla, tietyissä Android- ja iOS-sovelluksissa ja monissa Googlen palveluissa. Mobiilisovelluksia voi käyttää rahan lähettämiseen ja NFC-maksamiseen Yhdysvalloissa. Google Wallet -saldoon lisätään rahaa luotto-, maksu -tai lahjakortilla.
Vuonna 2018 Android Payn ja Google Walletin ominaisuudet yhdistettiin Google Pay -palveluksi. Google Wallet -sovellus brändättiin uudelleen nimelle Google Pay Send. 9to5Googlen toimittaja Abner Li kuvaili Google Pay Sendiä välivaiheeksi siihen asti, kunnes Google Pay saa kaikki Google Walletin ominaisuudet. Erillinen Google Pay Send oli heinäkuussa 2019 käytössä vain Yhdysvalloissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Kalaton (Joutsa, Kivisuo)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,4 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Rutajoen valuma-alueeseen (14.236) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 127,9 metriä mpy.
Risto K. Järvinen

Risto K. Järvinen (s. 1965 Helsinki) on stand up -koomikko ja päätoimittaja, koulutukseltaan rakennusmestari.
Järvinen on työskennellyt lavakoomikkona vuodesta 2002. Hän on kirjoittanut niin runoja kuin proosaakin. Hän perusti Huonon Kirjallisuuden Seuran, joka julkaisi kokoelman Mallusjokelaisen sielunmaisema ja muuta paskaa, joka oli helmikuussa 2000 Suomen kymmenenneksi myydyin kirja. Seuran toiminta loppui Järvisen mukaan siihen, että hän luki Tony Halmeen aforismikirjaa ja totesi seuran tarpeettomaksi. Järvinen on Skeptikko-lehden päätoimittaja. Ennen skeptikonuraansa hän oli kokeillut erilaisia uskonnollisia suuntauksia.

Teokset

Risto Koo Järvinen: Lasiinsylkijä. Turku: Savukeidas, 2016. ISBN 978-952-268-165-2. Toim. Risto K. Nieminen: {{{Nimike}}}. Helsinki: Like, 2000. ISBN 951-578-718-1.
Von Thronstahl

Von Thronstahl oli saksalainen elektronista musiikkia, martial industrialia, neoklassista ja neofolkia soittava yhtye, joka toimi vuosina 1995-2010.
Yhtyettä on pidetty fasistisena, ja yhtye onkin käyttänyt näkyvästi fasistisia symboleja, kuten mustaa aurinkoa. Teemoja Von Thronstahlin musiikissa ovat mm. katolilaisuus, sota ja eurooppalainen mytologia. Yhtyeen omien sanojen mukaan Von Thronstahlin päämääränä on "ilmentää eurooppalaista identiteettiä musiikin kautta". 
Tunnetuimpiin kappaleisiin kuuluvat punk-yhtyeiden coverit We Walked In Line (Joy Division) ja Saints Are Coming (the Skids), jotka on industrial-musiikin perinteiden mukaan käännetty yhtyeen omaa tematiikkaa palveleviksi.
Kromosomi 14

Kromosomi 14 on yksi ihmisen 23 kromosomiparista. Normaalisti ihmisellä on kaksi paria tästä kromosomista. Kromosomi 14 sisältää noin 106 miljoonaa emäsparia  Kromosomi 14:n arvioidaan sisältävän 800 - 1300 geeniä laskentatavasta riippuen.
Kiinnostus 14. kromosomia kohtaan heräsi 1970-luvulla kun havaittiin kromosomin olevan yhteydessä Burkittin lymfoomaan. Kromosomia ei ole kyetty sekventoimaan täydellisesti mutta siitä on tunnistettu 530 geeniä.
14. Kromosomin tutkimuksen alkuvaiheessa yoletettiin että kromosomin pitkässä varressa olisi 1000 geeniä mutta tutkimikset odoittivat arvion yliampuvaksi.
Tähänastiset mutaatioanalyysit osoittavat kromosomin liittyvän 21 eri sairauteen.

Sairaudet

Kromosomi 14:n sisältämät geenivirheet aiheuttavat joitakin sairauksia, esimerkiksi verkkokalvorappeumaa aiheuttaa Neural retina leucine zipper -geenin muutos ja lysinuurista proteiini-intoleranssia aiheuttaa SLC7A7 geeni.
Valkosalvia

Viljely

Valkosalviaa lisätään siemenestä tai pistokkaista. Esikasvatus siemenestä aloitetaan maaliskuussa. Valkosalvia hitaa hitaasti ja epätasaisesti ja vaatii lämpimän ympäristön itääkseen. Taimet istutetaan ravinteikkaaseen multaan. Valkosalvia vaatii pitkän ja lämpimän kasvukauden, ruukkukasvatus onnistuu kasvihuoneessa tai lämpimällä seinustalla. Laji on hallanarka eikä talvehdi Suomessa.

Käyttö

Valkosalviaa käytetään suitsukkeena. Valkosalvian savulla uskotaan uuspakanallisissa uskonnoissa olevan puhdistava ja huonoa energiaa poistava vaikutus.
Symboli

Symboli (tunnuskuva, vertauskuva, merkki, tuntomerkki, tunnusmerkki) on merkki, joka edustaa jotakin asiaa. 
Sanan symboli on sanottu olevan johdettavissa kreikan sanasta symballein, joka merkitsee yhteen, kokoon heittämistä. Selityksen mukaan aate ja esine on symbolissa yhdistynyt kokonaisuudeksi. Monet käytössä olevat symbolit ovat peräisin kaukaisilta ajoilta ja niiden alkuperä on häipynyt esihistoriaan.

Käsityksiä symboleista

Freudilaisessa syvyyspsykologiassa symbolin on ajateltu koostuvan osittain tiedostamattomasta materiaalista. Sigmund Freudin käsitys oli, että symboli edustaa aiemmin tunnettua, mutta (kielteisenä) tietoisuudesta torjuttua aineistoa joka alitajunnasta esiintyy esimerkiksi unissa, kuvitelmissa ja niin edelleen vääristyneenä ja jota voi loppujen lopulta rajallisena ja analyysin kautta tulkita, esimerkiksi viettipohjaisena merkkinä. 
C.G. Jungin näkemys, pohjautuen assosiaatiokokeisiinsa ja kompleksiteoriaansa, oli että todellinen symboli on neutraali ilmentymä tiedostamattomasta tietoisuuteen (uni, oire, mielikuva) sellaisille asioille jotka ovat tietoisuudelle uusia tai kehittämättömiä ja näin eivät vielä voineet saada selvää tunnettua määritystä. Symboli on kuin sana mielikuva (saksan Sinnbild), osa mieltä eli tietoisuutta, ja osa kuvaa, joka "kertoo enemmän kuin tuhat sanaa". Symboli on Jungin analyyttisen psykologian mukaan paras mahdollinen ja ajankohtaisin sovitteluratkaisu tietoisuuden ja tiedostamattoman välillä, ja näin ei ulkopuolista tulkintaa periaatteessa tarvita, koska se voi rajata ja ehdyttää symbolin. Symboli on Jungin mielestä silta jota kautta tiedostamattoman kompleksin psyykkinen energia voi tulla tietoisen käyttöön kun symboli on ymmärretty/sisäistetty, mikä tapahtuu analyyttisen ja synteettisen/terapeuttisen työn tuloksena.
Aloysius Matthew Ambrozic

Lapsuus ja koulutus

Ambrozic syntyi Gabrjessa nykyisessä Sloveniassa toisena vanhempiensa seitsemästä lapsesta. Hänen isänsä oli nimeltään Aloysius Ambrozic ja äitinsä Helen Pecar. Hän suoritti peruskoulunsa Dobrovassa ja siirtyi sitten lukioon Ljubljanaan. Toukokuussa 1945 koko perhe pakeni Itävaltaan, jossa he majailivat eri pakolaisleireillä Vetrinjissä, Peggezissä ja Spittal an der Draussa. Leireillä Ambrozic suoritti loppuun lukio-opintonsa.
Syyskuussa 1948 perhe muutti Kanadaan ja asettui lähelle Torontoa. Pian tämän jälkeen Ambrozic alkoi opiskella St. Augustine’s Seminaryssä filosofiaa ja teologiaa. 4. kesäkuuta 1955 kardinaali James Charles McGuigan vihki hänet papiksi Toronton arkkihiippakuntaan.

Pappisura

Ensimmäisen pappisvuotensa Ambrozic palveli apulaispappina Pyhän Teresan seurakunnassa Ontarion Port Colbornessa. Sen jälkeen hän opetti vuoden latinaa Torontossa St. Augustine’s Seminaryssä. Vuodet 1957-1960 hän suoritti jatko-opintoja Roomassa, missä hän suoritti teologian lisensiaatin tutkinnon sekä Pyhien kirjoitusten lisensiaatin tutkinnon. Palattuaan Torontoon hän opetti Raamatun kirjoituksia St. Augustine’s Seminaryssä vuodet 1960-1967. Vuonna 1967 hän lähti Saksaan jatkamaan opintojaan, valmistuen teologian tohtoriksi Würzburgin yliopistosta vuonna 1970. Vuodet 1970-1976 hän toimi Uuden testamentin eksegetiikan professorina Toronton teologisessa koulussa, toimien samalla St. Augustine’s Seminaryn dekaanina vuosina 1971-1976.
27. toukokuuta 1976 hänet vihittiin Toronton arkkihiippakunnan apulaispiispaksi. Hänen vastuualueeseensa kuului hiippakunnan keskiosan sekä etnisten yhteisöjen pastoraalinen hoito. Lukuvuoden 1984-1985 aikana hän vieraili arkkihiippakunnan kaikissa 43 katolisessa high schoolissa vahvistaakseen ja tukeakseen uskonnonopetusta. Hän oli aktiivisesti mukana uudistamassa kanadalaista katekismusta. 22. toukokuuta 1986 hänet asetettiin arkkipiispan sijaiseksi ja 17. maaliskuuta 1990 hänestä tuli Toronton arkkipiispa.
Hänet nimitettiin Paavilliseen neuvostoon maasta muuttavien ja matkalla olevien sielunhoitoa varten kesäkuussa 1990. Helmikuussa 1991 hänet nimitettiin Rooman kuurian Papiston kongregaatioon, vuonna 1993 tuli nimitys Paavilliseen kulttuurineuvostoon ja vuonna 1999 Liturgian ja sakramenttijärjestyksen kongregaatioon. Hän isännöi myös suurinta katolista nuortentapahtumaa Kanadan historiassa, vuoden 2002 katolisia nuortenpäiviä, jotka huipentuivat paavi Johannes Paavali II]]sen toimittamaan messuun yli 750 000 hengelle.
Paavi Johannes Paavali II nimitti hänet kardinaaliksi 18. tammikuuta 1998. Hän osallistui konklaaviin, joka valitsi paaviksi Benedictus XVIn huhtikuussa 2005. Joulukuussa 2007 paavi hyväksyi kardinaali Ambrozicin jäämisen eläkkeelle.

Kuolema

Ambrozic menehtyi pitkän sairauden jälkeen 26. elokuuta 2011, 81-vuotiaana.
Paul-Émile Léger

Paul-Émile Léger C.C., G.O.Q., PSS, (26. huhtikuuta 1904 – 13. marraskuuta 1991) oli kanadalainen katolinen pappi. Hän toimi Montréalin arkkipiispana Joseph Charbonneaun jälkeen vuosina 1950–1968 ja pääsi kardinaaliksi 1953. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän oli myös valitsemassa uutta paavia konklaaveissa 1958, 1963 ja kahdesti 1978.
Léger sai pappisvihkimyksensä 25. toukokuuta 1929. Hänelle myönnettiin vuonna 1979 kaikkien aikojen ensimmäinen Pearsonin rauhanmitali. Hän oli Kanadan ritarikunnan Companion ja Québecin kansallisen ritarikunnan Grand Officer. 
Paul-Émile Légerin veli Jules Léger oli vuosina 1974–1979 Kanadan kenraalikuvernööri.
Prince Georgen lentoasema

Historia

Nykyinen lentoasema rakennettiin, kun kaupunginvaltuusto päätti vuonna 1940 rakennuttaa uuden lentoaseman ja lakkauttaa kaupungin keskustassa sijainnut asema. Entinen lentoasema sijaitsi Highway 16- ja Highway 97 -teiden risteyksen lounaispuolella, jossa nykyisin sijaitsee golfkenttä. Ensimmäinen kiitotie 14/32 (nykyisin 15/33) valmistui vuonna 1941. Samana vuonna Pan Am aloitti reittiliikenteen Seattlesta Fairbanksiin. Lennolla oli välilaskut Prince Georgessa, Juneaussa ja Whitehorsessa. Seuraavana vuonna Canadian Pacific Air Lines aloitti säännöllisen reittiliikenteen asemalle kuudella viikoittaisella vuorolla. Lentoaseman rakennustyöt saatiin päätökseen 9. elokuuta 1945. Lentoasemalla oli kolme 1 524 metrin pituista kiitotietä tyypillisessä kolmion muodossa. Kaupungin keskustassa sijainnut lentoasema suljettiin, ja kaikki liikenne siirtyi uudelle lentoasemalle.
Lentoasemaa on perusparannettu useaan otteeseen. Vuonna 1953 kiitotielle 14/32 asennettiin ensimmäiset laskeutumisvalot. Samaa kiitotietä pidennettiin 1 950 metrin mittaiseksi 1964. Uusi terminaalirakennus ja lennonjohtotorni valmistuivat 1973. Pääkiitotietä pidennettiin 2 255 metrin mittaiseksi vuonna 1975. Mittarilähestymisjärjestelmän rakennustyöt aloitettiin vuonna 1991. Lentoasema siirtyi vuonna 2003 valtionhallinnon alaisuudesta Prince George Airport Authorityn hallintaan. Vuosien 2003–2007 aikana asemalle rakennettiin uusi terminaalirakennus, kansainvälisen liikenteen saapumishalli ja pääkiitotietä jatkettiin nykyiseen 3 490 metriin, mikä teki siitä kolmanneksi pisimmän, Calgaryn ja Vancouverin kiitoteiden jälkeen. Pitkän kiitotien uskotaan tuovan lentoasemalle runsaasti rahtiliikentennettä tarjoamalla välitankkauspalveluita. Ensimmäinen lentoasemalle laskeutunut jumbojetti oli 17. marraskuuta 2009 rahtilentoyhtiö Southern Airin Boeing 747.
Nikica Valentić

Pääministeriksi

Valentić kävi Zagrebin yliopiston ja liittyi INA-komppanjan jäseneksi. Vuonna 1993 hän liittyi Kroatian demokraattisen liiton jäseneksi. Tämän jälkeen hänestä tuli pääministeri. Vuonna 1994 Valentićin hallitus otti käyttöön Kroatian kunan. Valentić erosi pääministerin virasta Bosnian sodan aikoihin, kun Valentić voitti Bosnian sodan, mutta halusi silti erota virastaan.

Eron jälkeen

Vuonna 2003 Valentić yritti päästä jälleen kerran pääministerin virkaan, mutta hävisi parlamenttivaalit. Hän on kertonut vielä yrittävänsä päästä pääministeriksi.
Afro-Euraasia

Afro-Euraasia, myös Afraasia, Eurafraasia tai Eufraasia on termi, joka tarkoittaa Afrikan ja Euraasian yhdessä muodostamaa maapallon suurinta yhtenäistä maa-aluetta. Alueen pinta-ala on 84 980 532 neliökilometriä ja sen väkiluku on noin 5,7 miljardia ihmistä, mikä on 85 prosenttia maailman väkiluvusta. Afro-Euraasia tunnetaan myös ”Vanhana maailmana” erotuksena ”Uudesta maailmasta”, Amerikasta.
Afro-Euraasiaan on myös viitattu ”Maailmansaarena” esimerkiksi Halford Mackinderin kirjassa Geographical Pivot of History. Tähän termiin eivät sisälly alueeseen kuuluvat saaret.

Geologia

Geologisesti Afro-Euraasiasta on oletettu tulevan supermanner, kun Afrikka tulevaisuudessa yhdistyy Eurooppaan. Tämän on arvioitu tapahtuvan 600 000 vuoden kuluttua, jolloin Espanjan eteläkärki saavuttaa Afrikan. Kun tämä tapahtuu, Välimeri erottuu Atlantin valtamerestä. Afrikan ja Euroopan arvioidaan yhdistyvän täydellisesti 50 miljoonan vuoden kuluttua, jolloin Välimeri katoaa kokonaan ja syntyy uusia vuoristoja (joista voi tulla Alppien jatkoa).

Jako

Yleisesti Afro-Euraasian katsotaan jakautuvan Afrikkaan ja Euraasiaan Suezin kanavan kohdalta. Euraasia voidaan jakaa edelleen Eurooppaan ja Aasiaan. Eräiden historiallisten jakojen mukaan alue voidaan jakaa myös Euraasiaan, Pohjois-Afrikkaan ja Saharan eteläpuoliseen Afrikkaan.
Vochysiaceae

Tuntomerkit

Vochysiaceae-kasvit ovat puita, joihin kerääntyy alumiinia, ja joissa on kivi- ja limasoluja. Karvoitus on usein ruskea ja karvat ovat tavallisesti yksisoluisia, harvoin T:n muotoisia tai tähtikarvoja. Lehdet ovat vastakkaisia, ehyitä, nahkeita, korvakkeellisia; toisinaan korvakkeet ovat rauhasmaisia. Lehden sivusuonet muodostavat silmukoita lavan laitaan. Kukinto on pääasiassa varsipäätteinen ja koostuu viuhkoista. Kukat ovat melko kookkaita ja voimakkaasti vastakohtaisia tai epäsymmetrisiä. Verhiö on tyvestään yhdislehtinen ja yksi verholehti on muita kookkaampi ja siinä on mettä sisältävä kannus; suvussa Korupodendron on kolme terälehtimäistä verholehteä. Terälehtien luku on supistunut yhteen, harvemmin kolmeen, tai niitä on viisi; ne ovat erikokoisia. Heteitä on vain yksi lyhytpalhoinen ja pitkäpontinen, joskus on myös kaksi joutohedettä. Yhdislehtinen ja aluksi kehänalainen, kypsyneenä kehänpäällinen sikiäin koostuu kolmesta tai neljästä emilehdestä, ja luotti on pistemäinen tai lähes pallomainen. Hedelmä on samaramainen eli siivellinen pähkylä tai selkäluomainen kota. Siemenet ovat siivellisiä.

Levinneisyys

Heimo kasvaa trooppisen Amerikan alangoilla lukuun ottamatta Erismadelphus- ja Korupodendron-sukua, jotka kasvavat läntisessä Afrikassa.

Luokittelu

Heimon asema Myrtales-lahkon sukupuun se haara, johon heimo kuuluu, voidaan ilmaista kaavalla (Vochysiaceae + Myrtaceae) + {Melastomataceae + [Crypteroniaceae + (Alzataeaceae + Penaeaceae)]}. Kehityshaaran ominaisuus on vihkomainen kukinto tai ainakin osakukinnot ovat viuhkomaisia. Kaavasta näkyy, että lähin sukulaisheimo on myrttikasvit (Myrtaceae), jonka kanssa Vochysiaceae muodostaa pienemmän evoluutiohaaran, jota luonnehtivat yksi- tai kaksisoluiset karvat, verhiön ja teriön limittäisyys kukan ollessa sulkeutuneena, sikiäimen päähän painunut vartalo ja kota-hedelmä.
Vochysiaceae käsittää seitsemän sukua ja 190 lajia. Runsaslajisimmat suvut ovat Vochysia (100 lajia) ja Qualea (60 lajia). Sukujen keskinäiset sukulaisuudet ovat epäselviä. Kaksi tribusta voidaan erottaa: Erismieae käsittää amerikkalaisen Erisma-suvun ja länsiafrikkalaiset suvut Erismadelphus ja Korupodendron ja on monofyleettinen. Loput suvut kuuluvat tribukseen Vochysieae, joka todennäköisesti ei ole kuitenkaan monofyleettinen.
Heimo on aiemmin vastakohtaisten ja kannuksellisten kukkiensa vuoksi yhdistetty sellaisten heimojen yhteyteen, joita ei enää pidetä sen sukulaisina. Takhtajanin (1997) Vochysiales-lahko käsitti mm. heimot Malpighiaceae (nykyään lahkossa Malpighiales), Tremandraceae (nykyään Oxalidales-lahkon heimossa Elaeocarpaceae) ja Krameriaceae (nykyään lahkossa Zygophyllales). Cronquistin (1981) Polygalales-lahko oli vielä epäyhtenäisempi.
Heimon suvut ovat Callisthene Mart., Erisma Rudge, Erismadelphus Mildbr., Qualea Aubl., Ruizterania Marc.-Berti, Salvertia A.St.-Hil. ja Vochysia Aubl.
Johan Olofsson Stiernhöök

Johan Olofsson Stiernhöök (27. helmikuuta 1596 Rättvik, Kopparberg – 25. kesäkuuta 1675 Tukholma) oli ruotsalainen oikeustieteilijä, ”Ruotsin oikeustieteen isä”. Hän otti synnyinseutunsa Taalainmaan mukaan nimekseen Dalecarlus. 
Stiernhöökin vanhemmat olivat kirkkoherra Olaus Petri Hedemorensis ja Margareta Johansdotter. Hän pääsi ylioppilaaksi Uppsalassa 1619 ja valmistui filosofian maisteriksi Uppsalan yliopistosta 1624 tai 1625. Hän opiskeli myös Saksassa Leipzigissä, Jenassa, Wittenbergissä ja Rostockissa.
Stiernhöök oli Västeråsin lukion oikeus- ja valtiotieteen lehtorina 1624–1630 ja opiskeli 1626-1628 Leidenissä, Oxfordissa ja Cambridgessä. Turun hovioikeuteen hän tuli 1630 asessoriksi, ja oli samalla Pohjois-Suomen laamannikunnan alilaamanni 1636–1640. Hän oli Turun akatemian ensimmäinen oikeustieteen professori vuodesta 1640. Ahvenanmaan tuomari hän oli 1641–1646. Hän siirtyi 1647 Ruotsiin, jossa hänestä tuli revisiosihteeri. Hänet aateloitiin 1649 nimellä Stiernhöök ja hän sai hovineuvoksen arvon 1666. Hän julkaisi svealaisten ja götalaisten vanhasta oikeudesta teoksen De jure Sueonum et Gothorum vetusto.
Lohikäärmemies

Historia

Lohikäärmemies on androidi, jonka rakensi professori Gregson Gilbert kokeenomaisessa työssään. Gregson toivoi löytävänsä keinon, jolla tuoda luomukseensa elämä. Epäonnistuttuaan useasti hän luotti tapaamansa alkemisti Diablon apuun, joka maailman yhtenä taitavimmista alkemisteista herätti Lohikäärmemiehen henkiin.  
Vaikka Lohikäärmemies on hidasjärkinen, eikä kykene puhumaan, olento ymmärtää Diablon tälle antamia käskyjä ja on useasti hyökännyt Ihmenelosten kimppuun (Lohikäärmemies omaa kuitenkin jonkinlaisen kiintymyssuhteen Susan Richardsiin ja tiedetään Lohikäärmemiehen usein hämmentyneen naisten osoittaessa olentoa kohtaan lempeyttä). Lohikäärmemies ei kuitenkaan itsessään ole pahansuopa, olento on vain helppo manipuloida väkivaltaisiin tekoihin. Esimerkiksi suuryritys Roxxon Oil vapautti Lohikäärmemiehen vankilasta luodakseen olennosta supersotilaita, joilla olisi Lohikäärmemiehen uskomattomat voimat. Ben Reilly kuitenkin vapautti olennon. Samaten Uudet Suostuttelijat saivat Lohikäärmemiehen liittymään heihin ja taistelemaan Veriruusua ja Hämähäkkimiestä vastaan. Veriruusun onnistui kuitenkin kääntämään ryhmään kuuluneen Superadaptoidin ohjelmoinnin muita Suostuttelijoita vastaan ja seuranneessa taistelussa Lohikäärmemies sammui ja siirrettiin poliisin huostaan. 
Myöhemmin Tohtori Dorcas yritti Lohikäärmemiehen avustuksella voittaa Namorin, mutta epäonnistui. Samaten Aron, valansa rikkonut ilkeämielinen Seuraaja sai Lohikäärmemiehen usutettua taisteluun Hulktarta ja Ihmetyttöä vastaan. 
Gregson Gilbert yritti myöhemmin luoda uudelleen Lohikäärmemiehen luomistapahtuman ilman alkemistista otetta ja onnistui tällä kertaa. Hän loi kokeensa perusteella lukuisia androideja, jotka perustuivat muihin mytologisiin olentoihin.
Esimerkiksi alkuperäinen Ihmissoihtu ja Vision pohjautuvat osaltaan Lohikäärmemiehen rakenteeseen.

Voimat ja varusteet

Koska Lohikäärmemies on epäinhimillinen ja synteettinen olento, tällä on lukuisia eri supervoimia. Lohikäärmemiehen keho, joka on luotu tiheistä orgaanisista polyymereista (jotka olivat Gregsonin yritys matkia elinpohjaisia materiaaleja) ovat uskomattoman kestäviä ja vahvoja. Lohikäärmemiehen paksu nahka kestää ilman näkyviä vammoja ballistisa ammuksia jopa 155mm:in tykkiin asti, tai 140 kg TNT:a. 
Lohikäärmemies on yli-inhimillisen voimakas (Lohikäärmemies kykenee nostamaan noin 100 tonnia, mikä on Marvel-universumin ylin mitattavissa oleva voimaluokitus) ja kestävä. Hän on kykenevä vastustamaan jopa muita Marvel-universumin voimanpesiä, kuten Herkulesta ja Hulkia vastaan lähitaistelussa. Lohikäärmemiehen selässä olevat siivet kykenevät kehittämään tarpeeksi suuren nostokapasiteetin, jotta olento voi lentää noin 50 km/h ja kohota yli viidensadan metrin korkeuteen.
Ireneusz Pękalski

Ireneusz Józef Pękalski (s. 9. maaliskuuta 1950 Tomaszów Mazowiecki) on puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Łódźin hiippakuntaan (vuodesta 1992 arkkihiippakunta) Józef Rozwadowski 2. kesäkuuta 1974. Hänet nimitettiin Łódźin vihkipiispaksi sekä Castellum Tingitiin titulaaripiispaksi 11. joulukuuta 1999, ja piispaksi vihkiminen seurasi 8. tammikuuta 2000. Pääkonsekraattorina toimi Władysław Ziółek, jota avustivat Janusz Bolonek ja Adam Lepa.
Kauko Nissinen

Kauko Viktor Nissinen (s. 20. joulukuuta 1911) oli suomalainen pesäpalloilija.
Kauko Nissinen pelasi Helsingin Pallonlyöjien edustusjoukkueessa 1932-37 ja 1939 yleensä varavahtina ja saavutti Suomen mestaruuden v. 1934. Urallaan Nissinen osallistui neljään Itä-Länsi-otteluun ja oli HPL:n johtokunnan jäsen 1937-40.
D-pad

Ristiohjain tai ristikko-ohjain (engl. D-pad, control-cross, lyhenne sanoista directional pad) on viihdelaitteiden ohjaukseen tarkoitettu ohjainlaite, joka on peliohjaimissa perusteisena ennakko-oletuksena.
Ohjain on yksi nappi, jota voitiin alunperin käyttää neljään suuntaan. Myöhemmissä ratkaisuissa ohjain on mahdollistanut kahdeksan suuntaa.
Ohjaimen kehitti Gunpei Yokoi Game & Watch -peleihin. Donkey Kong oli ensimmäinen peli, joka käytti ohjainta.
Ohjaimen patentti vanheni vuonna 2005.
Laite on yleistynyt peliohjaimista monenlaisiin kaukosäätimiin erilaisille laitteille. Ohjainta käytetään yleensä peukalolla.
Iztok Čop

Iztok Čop (s. 17. kesäkuuta 1972 Kranj, Jugoslavia) on slovenialainen soutaja. Hän on olympiavoittaja ja nelinkertainen olympiamitalisti sekä nelinkertainen maailmanmestari.
Čop, joka asuu Radovljicassa, aloitti soudun harrastamisen 13-vuotiaana Slovenian johtavassa soutuseurassa Bledissä. Sittemmin hän on saavuttanut soudussa lukuisia arvokisamitaleita yksikössä, kaksikossa, pariairokaksikossa ja pariaironelosessa.