google/wiki40b huggingface dataset:
Veteraanikuntoutus

Veteraanikuntoutus tarkoittaa Suomessa vuosien 1939–1945 sotiin osallistuneiden henkilöiden ja heidän puolisoidensa toimintakyvyn ja itsenäisen suoriutumisen tukemiseksi annettavaa laitos- tai avomuotoista kuntoutusta, johon sisältyy myös tarpeellinen tutkimus ja hoito. Veteraanikuntoutus käynnistyi vuonna 1979. Se on toissijaista vuonna 1948 säädetyn lain nojalla toteutettavaan sotainvalidien kuntoutukseen, johon on vuosittainen subjektiivinen oikeus henkilöllä, jolla on tietty haitta-aste, invaliditeettiprosentti. Kuntoutukseen valittavan rintamaveteraanin tulee olla Suomessa asuva vuosien 1939–1945 sotiin osallistunut rintamaveteraani, jolla on rintamasotilastunnus, rintamapalvelustunnus tai rintamatunnus.

Tulevaisuuden näkymät

Koska veteraanikuntoutuksen kohderyhmä on vuosien 1939–1945 sodissa palvelleet henkilöt ja heidän puolisonsa, veteraanikuntoutus on jo pitkään ollut tavoitteiltaan ja toimintamuodoiltaan vanhusten kuntoutusta, geriatrista kuntoutusta. Valtiokonttorin vuonna 2002 tekemän ennusteen mukaan veteraanien määrä on vuonna 2010 noin 44 000 ja vuonna 2020 noin 3 700. Puolisoiden määrä laskee samoina vuosina 5000:sta 1000:een. Vuoden 2007 lopussa on elossa noin 77 000 veteraania.
Stakesin Socius-lehdessä (1/2006) Valtiokonttorin toimistopäällikkö Veikko Havo katsoo, että veteraanikuntoutusta toteuttavien laitosten on etsittävä muita toimintamuotoja. Veteraanikuntoutus on muutenkin kehittymässä kohti avopalveluja. Vaikka veteraanien määrä vähenee lähivuosina hyvinkin nopeasti, vanhusväestön osuus nousee vastaavasti, jopa ennätysvauhtia kansainvälisesti ajatellen. Monet veteraanikuntoutuksen hankkeet (esimerkiksi Kelan ja Raha-automaattiyhdistyksen geriatrisen kuntoutuksen kehittämishankkeet) ovatkin pyrkineet hyödyntämään veteraani- ja sotainvalidikuntoutuksesta saatuja kokemuksia kaikessa vanhusten kuntoutuksessa.
Hallituksen vuoden 2008 budjettiin sisältyy 10 miljoonan euron lisäpanos.
Pesäpallon B-sarja 1937

Vuonna 1937 Valtakunnansarjan alueiden määrä oli edelleen 16. B-sarjan mestariksi selvisi Katajanokan Haukat.
Valto A. Peiponen

Valto Antero Peiponen (s. 25. lokakuuta 1931 Salmi) on suomalainen ornitologi.
Peiponen syntyi Salmin Mantsinsaaressa Peiposen kylässä, jossa Peiposia on asunut ainakin 1800-luvun alusta, todennäköisesti jo 1600-luvulta alkaen.
Peiponen opiskeli eläintiedettä Helsingin yliopistossa. Hänen gradunsa vuonna 1956 käsitteli sinirinnan pesimisbiologiaa Kilpisjärvellä. Väitöskirjan aiheena oli kahden lintulajin väriennäkemiseen liittyvät kokeelliset tutkimukset. Hän toimi Helsingin yliopiston eläintieteen dosenttina ja vuodesta 1971 alkaen oppikoulun rehtorina eläkkeelle jäämiseensä asti.
Peiponen on ollut Tarton rauha r.y. -nimisen yhdistyksen puheenjohtaja. Hän on innokas kotiseutuharrastaja ja Karjalan palauttamisen kannattaja. Mantsinsaarta perusteellisesti käsittelevä Laatokan Mantsi Härkäuhrin saari (1997, toinen painos 2008) on kirja Peiposen kotisaaresta. Hän on julkaissut kaksi lintutieteellistä kirjaa: Linnun silmin. Lintujen näköaisti, ulkonäkö ja sukupuolivalinta (2000) ja Kehrääjälintu ja muita horrostavia lintuja. Neljäs kirja Itsenäisen Suomen rajat. Tarton rauhan 1920 ja kokonaisen Suomen puolesta ilmestyi 2014.
Langtonin silmukka

Langtonin silmukka on biologi Christopher Langtonin kehittämä soluautomaattijärjestelmä, jossa on neliömäisiä hieman numeroa 9 muistuttavia silmukan muotoisia geenejä, jotka kiertävät kehää, ja joita ympäröi putkimainen suojakuori.
Nämä silmukat voivat synnyttää uusia silmukoita jakautumalla, niin kuin elävät solutkin tekevät. Langtonin silmukka ei Life-pelin olioiden tavoin "synny tyhjästä" sisäisten sääntöjen pohjalta, vaikka langtonin silmukoita onkin kyetty tuottamaan hieman yksinkertaisemmista langtonin silmukoista.
Langtonin silmukat pohjautuvat John von Neumann ja Edgar F. Coddin esittämien systeemien yksinkertaistamiseen.
Kun Langtonin silmukka saa jatkaa rauhassa jakautumista, syntyy korallimainen "eliöyhteisö", jossa elävät, jakautuvat eliöt ympäröivät kuolleita eliöitä, samaan tapaan kuin koralliyhdyskunnassa. Silti Langtonin silmukka on eläviä olioita yksinkertaisempi. Siinä tapahtuvat prosessit eivät ole niin mutkikkaita kuin mitä elävissä soluissa tapahtuu.

Kehittyneempiä silmukoita

Langtonin silmukoista on kehitetty eteenpäin kehittyneempiä, paremmin kuvaavia versioita, joita muun muassa japanilaiset ahkerasti tutkivat.

Evoloop

Hiroki Sayaman kehittämä Langtonin silmukan muunnelma "evoloop" kykenee vuorovaikuttamaan ympäristön kanssa ja kehittymään evoluution kautta.
Monesti evolooppeja ajava kone luo tilanteen, jossa kilpaillaan elintilasta, ja useimmiten pienimmät evoloopit menestyvät parhaiten, koska kuluttavat vähiten ympäristöä. Joskus evoloopit törmäävät toisiinsa, ja tapahtuu geenien vaihtoa niin kuin bakteerien konjugaatiossa.

SDSR

SDSR (engl. Structurally Dissolvable Self-Reproducing) eli Langtonin silmukkaa muistuttava rakenteisesti hajautuva itsejäljentävä soluautomaattisilmukka kuolee eli hajoaa joissain tilanteissa, mikä vastaa enemmän luonnollista tilannetta.

SDSR Evoloop

SDSR Evoloop muistuttaa vielä enemmän luonnollista ekosysteemiä, koska sen eliöt voivat kuolla, vuorovaikuttaa ympäristönsä kanssa ja kehittyä evoluution kautta. Näillä on havainnollistettu muun muassa Langtonin silmukkamaisten evolooppien synty satunnaisista putkien ympäröimistä geeneistä, jotka törmäilevät toisiinsa.
Frida Sjöblom

Frida Karolina Sjöblom (24. marraskuuta 1853 Hamina – 7. kesäkuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen opettaja ja siveellisyystyön tekijä.
Sjöblomin vanhemmat olivat merikapteeni Henrik Sjöblom ja Anna Sofia Gestrin. Hän valmistui opettajaksi Helsingin suomalaisesta jatko-opistosta ja opiskeli ulkomailla kieliä ja pedagogiikkaa useaan otteeseen, osittain valtion stipendiaattina. Vuosina 1872–1892 hän toimi tyttö- ja yhteiskoulujen johtajattarena Haminassa ja Turussa ja 1892–1918 Helsingin ruotsalaisen tyttökoulun opettajana.
Sjöblom valittiin 1905 Suomen Valkonauhaliiton ja Helsingin Valkonauhayhdistyksen puheenjohtajaksi. Edellisessä tehtävässä hän toimi vuoteen 1918 ja jälkimmäisessä vuoteen 1926 saakka. Sjöblom toimitti liiton ruotsinkielistä aikakauslehteä Hvita Bandet, samoin kuin lähetyslehtiä Erämaan lähde ja Kallan i öknen. Vuonna 1912 hän julkaisi teoksen Kylvöä: kokemuksia Helsingin Valkonauhan kuusivuotisena työkautena, ja jo 1907 oli ilmestynyt 24-sivuinen vihkonen Ohjesääntöisen ammattihaureuden eli prostitutsionin kumoaminen.
Garifunan kieli

Garifuna on garifunien puhuma kieli. Sitä puhuu äidinkielenään 195 800 ihmistä. Suurin osa heistä asuu Hondurasissa, Guatemalassa, Belizessa, Nicaraguassa ja Yhdysvaltain New Yorkissa. Kieli jakautuu kahteen murteeseen, itägarifunaan ja länsigarifunaan. Itägarifuna eroaa länsigarifunasta siten, että siinä kirjain "r" jätetään puheessa pois ja sanoja lyhennellään enemmän.
The Zeta Project

Tarina

Sarja kertoo päähahmosta nimeltä Infiltration Unit Zeta, joka on hallituksen suunnittelema robotti, jonka tehtävänä on tuhota kohteensa ja myös esittää sitä hologrammisen projektorin avulla. Erään tehtävän aikana Zeta koki kriisin itsensä kanssa hyvyydestä ja elämän tärkeydestä, jonka myötä se ei enää halunnut tappaa ketään. Samalla Zeta karkasi hallituksen palveluksesta, jolloin se sai peräänsä NSA agentteja. Heitä johtaa agentti Bennett, mukanaan agentit Lee, West ja Rush. Karkumatkallaan Zeta kohtaa 15-vuotiaan karkulaistytön, Ro Rowenin, jonka kanssa Zeta etsii luojaansa tohtori Seligiä, todistaakseen olevansa muuttunut hyväksi ja toivoen saavansa vapauden.

Vastaanotto ja arvostelu

Wizard Magazine listasi vuonna 2001 The Zeta Projectin sijalle 73 laatimassaan kautta aikain sadan parhaan animaatiosarjan listalla.
Buffonin neula

Buffonin neula oli ensimmäinen geometrisen todennäköisyyden ongelma. Oletetaan että lattia on tehty yhdensuuntaisista ja samanlevyisistä laudoista. Mikä on todennäköisyys, että lattialle pudotettu neula leikkaa laudan reunan eli putoaa useamman kuin yhden laudan päälle?
Tämän kysymyksen esitti ensimmäisen kerran kreivi Georges Leclerc de Buffon 1700-luvulla.

Matemaattinen formulointi

Neula, jonka pituus on l, pudotetaan tasolle, jossa on yhdensuuntaisia suoria, joiden etäisyys on t. Millä todennäköisyydellä neula leikkaa suoran?

Ratkaisu

Olkoon x etäisyys neulan keskipisteestä lähimpään suoraan ja θ neulan ja suoran välinen kulma.
Neulan keskipisteen etäisyys lähimpään suoraan on enintään t/2 ja kaikki etäisyydet ovat yhtä todennäköisiä, joten x:n tiheysfunktio välillä 0 ja 2/t on

Vastaavasti kulman θ tiheysfunktio on

Koska x ja θ eivät ole toisistaan riippuvaisia, voidaan tiheysfunktiot yhdistää

Trigonometriaa käyttämällä näemme että neula leikkaa suoran jos

π: kokeellinen määrittäminen

Italialainen matemaatikko Lazzarini suoritti kokeen 1901, jossa hän laittoi koneen heittämään tikkua 3408 kertaa. Hän sai tulokseksi 
Jos ratkaisemme  ja sijoitamme Lazzarinin määrittämän likiarvon P:lle, saamme : joka on oikein kuuden desimaalin tarkkuudella. 
Koe on herättänyt paljon epäilyksiä sillä Lazzarinin valitsemat 3408 ja 5/6 johtavat suoraan hyvin tunnettuun Piin likiarvoon  (  on 355:n monikerta.  )
Mike Magill

Charles Michael "Mike" Magill (8. helmikuuta 1920 Haddonfield, New Jersey, Yhdysvallat – 31. elokuuta 2006 Haddonfield, New Jersey, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja. Hän osallistui kolmeen Indianapolis 500 -kilpailuun kausilla 1957–1959. Hän oli parhaimmillaan 17:s vuoden 1958 kilpailussa. Hän oli mukana kilpailun alun lähtökolarissa, mutta palasi takaisin radalle vietettyään tunnin varikolla. Hän ajoi autolla, jolla Fangio harjoitteli aikaisemmin. Magill kilpaili AAA- ja USAC-sarjoissa vuosina 1955–1959 ollen parhaimmillaan neljäs Langhornella 1955. Hän palveli Yhdysvaltain armeijassa toisessa maailmansodassa.
Alloksaani

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa alloksaani on keltaista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee veteen ja etanoliin, asetoniin ja hieman etyyliasetaattiin, mutta ei poolittomiin orgaanisiin liuottimiin, kuten dietyylieetteriin. Alloksaani muodostaa helposti veden kanssa additiotuotteita eli hydraatteja, ja tunnetaan muun muassa alloksaanin mono- (C₄H₂N₂O₄·H₂O) ja tetrahydraatit (C₄H₂N₂O₄·4H₂O).
Alloksaanin on havaittu aiheuttavan diabetesta jyrsijöille. Alloksaani muodostaa glutationin läsnä ollessa vetyperoksidia sekä superoksidi- ja hydroksyyliradikaaleja. Nämä radikaalit vaurioittavat haiman β-soluja aiheuttaen niissä kuolion, jolloin insuliinin tuotanto lakkaa ja seurauksena on diabeteksen laukeaminen. Ihmiselle alloksaani ei aiheuta diabetesta.

Valmistus ja käyttö

Alloksaania voidaan valmistaa hapettamalla barbituurihappoa tai virtsahappoa kromitrioksidin, kaliumpermanganaatin tai typpihapon avulla.
Alloksaania käytetään orgaanisen kemian synteeseissä ja diabeteksen laukaisemiseen eläinkokeissa.
Noora Tommila

Noora Tommila (s. 12. maaliskuuta 1982 Pori) on suomalainen muusikko, joka vaikuttaa useissa yhtyeissä. Tunnetuimpia näistä ovat Eleanoora Rosenholm, jossa hän toimii laulajana, sekä Lowlife Philosophers, jossa Tommila soittaa lisäksi kitaraa. Hän on esiintynyt myös duona Ilona Jokisen kanssa.
Tommila on valmistunut muusikoksi Palmgren-konservatoriosta vuonna 2009 pääaineenaan popjazz-laulu. Hänen isänsä on muusikko Make Tommila. Omien yhtyeidensä lisäksi Tommila on levyttänyt muun muassa Olavi Uusivirran, Jussi Hakulisen, Magyar Possen ja Lapkon kanssa.
Tommila ei ole virallisesti julkaissut omia suomenkielisiä kappaleitaan, mutta esitti yhdessä Ismo Alangon kanssa kappaleensa Merilaulu Helsingin Ateneumissa vuonna 2009 järjestetyssä Tommy Lindgrenin kokoamassa Maa Ilman Kannelta -konserttisarjassa. Kesällä 2008 Tommila perusti yhdessä ystävänsä kanssa duon My Next Ex. Maaliskuussa 2012 Tommila aloitti kolmen muun naisen kanssa Vittujengi nimisen "hima-rap"-yhtyeen, joka tekee kotikutoista musiikkia GarageBand-ohjelmalla.
Sorsatunturi

Sorsatunturi on 628 metriä (mpy) korkea tunturi Suomessa Itä-Lapissa Sallassa lähellä Suomen ja Venäjän rajaa. Osa tunturin itärinteestä on rajavyöhykkeellä. Sorsatunturi sijaitsee puolen tunnin ajomatkan päässä Naruskan kylästä. Tunturin laelle johtaa vaellusreitti, joka on noin 15 kilometriä pitkä ja jonka varrella on mahdollisuus yöpyä Metsähallituksen kämpässä. Talvella rinteillä on moottorikelkan jälkiä, joita pitkin hiihtäen pääsee kätevästi tunturin laelle. Sorsatunturilla harrastetaan myös laskettelua. Rinteet ovat luonnontilassa.
Xiuhtecuhtli

Xiuhtecuhtli tai Xiuhtecutli ("turkoosin herra") on asteekkien tulen jumala. Hänet tunnettiin myös nimellä huehue teotl – vanha jumala. Turkoosi käärme oli hänen vaatteensa, ja hänellä oli punaiset tai keltaiset kasvot. Hänen pyhä lukunsa oli kolme, tulisijan kolmen kiven mukaan. Hän hallitsi ensimmäistä eli alinta kolmestatoista taivaasta.
Sulaimaniyya

Historia

Sulaimaniyya perustettiin 1780-luvulla, jolloin kaupungista tuli Babanin emiirikunnan pääkaupunki. Nimensä kaupunki sai Buyuk Suleyman Pashan mukaan, joka toimi Bagdadin kuvernöörinä vuosina 1780–1802. Viimeinen Babanin mir syöstiin vallasta vuonna 1850 ja valtaan alueella nousivat Barzinjien suku. Kaupunki oli Mahmud Barzinjin tukikohta, kun hän johti useita epäonnistuneita kapinoita Yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan 1920-luvulla. Sittemmin kaupunki on ollut Jalal Talabanin johtaman Kurdistanin isänmaallisen liiton tukialuetta. Irakin Kurdistanin autonomian aikana Sulaimaniyya on rikastunut muun Kurdistanin tapaan. Kaupungissa on yksi Irakin Kurdistanin suurimmista yliopistoista, sekä nykyaikainen kansainvälinen lentokenttä.

Väestö

YK:n Irakin analysointiyksikön vuoden 2013 väestöarvion mukaan koko Sulaimaniyyan piirikunnassa oli yhteensä noin 710 000 asukasta (40 % koko maakunnan 1,783 miljoonan ihmisen väestöstä). Toisen arvion mukaan kaupungin väkiluku oli 725 000 asukasta (2011).
Sulaimaniyyan maakuntaan on muuttanut vuonna 2014–2015 monia Isisin väkivaltaisuuksia ja taisteluja paenneita evakkoja eteläisemmistä naapurimaakunnista. Lisäksi maakuntaan on tullut pakolaisia Syyriasta. Syyskuun 2015 lopussa sisäisiä evakkoja oli maakunnassa 164 796 henkeä.
Kuningas Louie

Kuningas Louie (engl. King Louie) on Disneyn Viidakkokirja-elokuvassa esiintyvä hahmo. Hän on oranki, joka hallitsee viidakon apinayhteisöä ja pitää valtaistuintaan ikivanhassa temppelinrauniossa. Toisin kuin elokuvan muut päähahmot, kuningas Louie ei perustu Rudyard Kiplingin alkuperäiseen kirjaan Viidakkokirja. Elokuvassa hän pitää Mowglia vankina ja pyytää Mowglia opettamaan hänelle tulen tekemisen salaisuuden, koska haluaa ”olla kuin ihmiset”. Myöhemmissä Disneyn piirretyissä kuningas Louie on Baloo-karhun ystävä.
Kuningas Louien alkuperäinen ääninäyttelijä oli laulaja Louis Prima. Hahmon suomenkielisenä äänenä toimi näyttelijä Eeki Mantere.
Annikki Luukela

Lea Annikki Luukela (s. 18. marraskuuta 1944) on kuvataiteilija ja ensimmäisiä suomalaisia valotaiteen tekijöitä. Luukela tekee valoveistoksia, valokineettisiä teoksia ja tilateoksia valolla sekä peilisarjoilla. Hän on tehnyt lisäksi hologrammeja ja suunnitellut varjotanssiesityksiin valovisualisointeja.
Dimensio-ryhmään kuuluva Luukela opiskeli Taideteollisessa oppilaitoksessa vuosina 1964–1968. Hänen teoksiaan oli ensi kertaa esillä Helsingissä 1971.
Luukelan sisar on tekstilitaiteilija Maija Lavonen.
Pro-ana

Pro-ana (oikeammin lat. pro anorexia, joskus myös pro-ano, "anoreksian puolesta") on nimitys ihmisille, jotka pitävät anoreksiaa sairauden sijaan elämäntapana ja haluttavana tilana. Pro-anat useimmiten joko sairastavat anoreksiaa tai haluavat "saavuttaa" anoreksiatilan.
Asiantuntijoiden mukaan pro-ana on vain yksi anoreksian ilmenemismuoto, mutta itse pro-anorektikot kieltävät tämän usein, koska heidän mielestään monet heistä eivät ole sairaita. Jotkut pitävät anoreksiaa puhtaasti elämäntapana, johon lääkäreiden ja läheisten ei tulisi puuttua.
Pro-anat tekevät usein samanhenkisille suunnattuja kotisivuja, jotka sisältävät neuvoja laihduttamiseen ja keskustelupalstoja. Usein tällaiset sivustot sisältävät myös kuvia äärilaihoista ihmisistä: ne on tarkoitettu "laihdutusinspiraatioksi" (thinspiration). Tarkoituksena on, että kuvat kannustavat laihtumaan yhä enemmän.
Useat kotisivutilaa tarjoavat palveluntarjoajat pyrkivät poistamaan pro-anoreksia -sivustot palvelimiltaan, koska niiden koetaan yllyttävän ihmisiä laihtumaan sairaalloisen laihoiksi ja jopa kuolemaan tällä tavoin. Monilla sivustoilla on myös periaatteesa 18 vuoden ikäraja, mutta sen valvonta on vaikeaa. Kotisivujen sijasta pro-anorektikot kokoontuvat usein myös suljetuilla keskustelufoorumeilla, joissa on harvemmin ulkopuolisia häiriötekijöitä.
Kangas (Ylihärmä)

Kangas on kylä Kauhavan kaupungissa Etelä-Pohjanmaalla, entisen Ylihärmän kunnan alueella. Kylä on tyypillinen eteläpohjalainen kylä Lapuanjoen lakeuden laitamilla. Kylä on tullut tunnetuksi yrittäjyydestä, talkoohengestä, häjyistä ja herännäisyydestä. Näitä perinteitä vaalitaan kotiseututalo Keskikankaassa. Nykyisin kylässä toimii maatalousyrittäjien lisäksi noin 20 yritystä. Kangas valittiin vuoden eteläpohjalaiseksi kyläksi 2005. Kankaan naapurikyliä ovat Hellanmaa, Kosola ja Ikola.
Kankaan kylässä on kuvattu useita suomalaisia elokuvia: Pohjalaisia, Härmästä poikia kymmenen, Pieni pyhiinvaellus (osittain), Vieraalla maalla, Lakeuden kutsu ja Härmä sekä Yle TV2:n sarja Hyvien ihmisten kylä.
Uppsalan tuomiokirkko

Sisätila

Finstan kappelissa on Eerik Pyhän hauta, joka siirrettiin vanhasta Uppsalasta heti katedraalin rakentamisen alettua. Juhana III teetti uuden kultapäällysteisen arkun jossa on Eerikin jäänteet ja kruunu. Nimi tulee Finstan kartanosta, jonka omisti Birger Persson. Hänen tyttärensä Pyhän Birgitan pyhäinjäännös on kultapäällysteisessä lippaassa, joka on saatu lahjaksi birgittalaissääntökunnalta.
Tuomiokirkon museo sijaitsee pohjoistornissa, jossa säilytetään keskiaikaisia tekstiilejä ja Kustaa Vaasan ja hänen vaimojensa hautajaisissa käytettyjä esineitä.
Kirkossa on Albertus Pictorin seinämaalauksia.
Haruki Uemura

Haruki Uemura (上村春樹; Uemura Haruki, s. 14. helmikuuta 1951) on japanilainen entinen judoka.
Uemura voitti 1976 Montrealin olympialaisissa kultamitalin miesten avoimessa sarjassa peitottuaan loppuottelussa Keith Remfryn. MM-kisoissa hän voitti avoimen sarjan maailmanmestaruuden vuonna 1975 ja saavutti vuonna 1973 hopeaa.
Aktiiviuransa jälkeen Uemura on toiminut Japanin maajoukkueen managerina.
HMCS Annapolis

Palvelus Yhdysvaltain laivastossa

MacKenzie otettiin palvelukseen 25. heinäkuuta 1919, jolloin sen ensimmäisenä päällikkönä oli komentaja E. T. Oates. Alukselle määrättiin 17. heinäkuuta 1920 kylkinumeroksi DD-175.
Alus liitettiin Tyynenmeren laivastoon, jossa se kuului 2. ja 4. Hävittäjälaivueeseen ennen palveluksesta poistoaan. Se poistettiin palveluksesta 27. toukokuuta 1922 Mare Islandilla, minkä jälkeen se sijoitettiin valmiusreserviin San Diegoon.
MacKenzie palasi palvelukseen 6. marraskuuta 1939 San Diegossa palvellen Yhdysvaltain laivastossa, kunnes se siirrettiin Tukikohtia aluksista -sopimuksen nojalla Britannian kuninkaalliselle laivastolle 3. syyskuuta 1940. Alus saapui 20. syyskuuta 1940 luovutettavaksi Halifaxiin Kanadaan, jossa se poistettiin palveluksesta 24. syyskuuta, jolloin se samalla otettiin palvelukseen Kanadan laivastossa nimellä HMCS Annapolis.

Palvelus Kanadan laivastossa

Alus saapui 20. syyskuuta 1940 Halifaxiin, missä se siirrettiin 24. syyskuuta Kanadan laivastolle nimellä HMCS Mackenzie. Kanadalainen miehistö saapui 29. tammikuuta alukselle ja se otettiin palvelukseen. Alus nimettiin 2. lokakuuta HMCS Annapolikseksi.
HMCS Annapolis vaurioitui pahoin neljännen kattilahuoneen sytyttyä tuleen. Kattilahuone ja taaempi savuhorni tuhoutuivat tulipalossa täysin. Tulipalon syyksi paljastui väärä käyttö. Alus siirrettiin Halifaxin telakalle korjattavaksi. Korjausten aikana aluksen ensimmäinen kattilahuone poistettiin käytöstä, mikä heikensi aluksen suorituskykyä merkittävästi, ja lisäksi alukselle asennettiin kanadalaisvalmisteinen SW1C-tutka.
Alus aloitti helmikuussa 1941 korjausten jälkeiset koeajot, joiden päätyttyä se liitettiin läntiseen saattajaosastoon (engl. Western Local Escort Force) Halifaxiin. Alus saattoi vuoden lopun Halifaxin ja Newfoundlandin välillä saattueita. Se ei kyennyt heikon toimintamatkansa ja konetehonsa vuoksi toimimaan Atlantin vaativissa olosuhteissa.
Vuoden 1942 alussa alukselle asennettiin tyypin 271 merivalvontatutka ja sukellusveneentorjuntaheitin Hedgehog. Alus avusti 13. syyskuuta HMS Witchin kanssa saattuetta ON127, joka oli joutunut Saksan laivaston sukellusveneiden maaliksi. Se avusti 18. joulukuuta USS Colen ja USS Dallasin kanssa saattuetta ON153, joka oli joutunut sukellusveneryhmä Raufboldin kohteeksi.
HMCS Annapolis siirrettiin kesäkuussa 1943 8. saattajaryhmään, jossa se palveli paikallissaattajana, kunnes se siirrettiin 10. saattajaryhmään helmikuussa 1944 saakka. Aluksen saattuetehtävät vähenivät uusien alusten saapuessa palvelukseen, ja se siirrettiinkin toukokuussa Halifaxiin koululaivaksi.
Toukokuussa 1945 tehtiin päätös aluksen poistamisesta palveluksesta. HMCS Annapolis tehtävät Halifaxissa päättyivät 4. kesäkuuta. Alus poistettiin palveluksesta 15. kesäkuuta ja se sijoitettiin poistolistalle. Alus myytiin 21. kesäkuuta Boston Iron and Metal Corporationille. Se lähti seuraavana päivänä hinattuna romutettavaksi Bostoniin Massachusettsiin.

Muuta

Aluksen laivakello on Annapolis Royalin kaupungissa Nova Scotiassa.
Wesley Snipes

Näyttelijäura

Snipes aloitti näyttelemisen 23-vuotiaana Villikissat-elokuvassa. Sittemmin Snipes päätyi tekemään televisiorooleja muun muassa Miami Viceen, Hawkiin ja H. E. L. P.. 1990-luvulle tultaessa Snipes siirtyi takaisin elokuvien pariin ja esiintyi muun muassa pääosassa Mo' Better Blues -elokuvassa yhdessä Denzel Washingtonin ja Spike Leen kanssa. Oman elokuvansa Snipes sai vuonna 1991 New Jack City, josta Snipes sai huomiota palkinto gaaloissa. Muun muassa Image Awards palkitsi hänet parhaana pääosaesiintyjänä ja MTV Movie Awards puolestaan huomioi hänet parhaan vihollisen ehdokkaana. Samana vuonna Snipes esiintyi toistamiseen Spike Leen kanssa elokuvassa Viidakkokuume. 1992 Snipes esiintyi pääosassa Mustat donkkaa tykimmin draamakomediassa, josta hänet huomioitiin MTV Movie Awardsissa kahdella ehdokkuudella parhaasta elokuvan kaksikosta ja parhaasta suudelmasta yhdessä Woody Harrelsonin kanssa. Elokuva tuotti yli 90 miljoonaa dollaria, josta tuli samalla hänen tuottoisin elokuvansa. Samana vuonna Snipes esiintyi ensimmäistä kertaa toimintaelokuvassa Matkustaja 57, josta hän sai kriitikoilta negatiivista palautetta uravalintansa suhteen, sillä sitä ennen Snipes oli nähty enemmän draamapainoitteisissa rooleissa. Elokuvan 15 miljoonan budjetti teki siitä Snipes suurimman elokuvan 1992 mennessä ja se tuotti yhdysvalloissa hieman yli 44 miljoonaa dollaria.
Myöhemmin 1993 Snipes esiintyi yhdessä Sylvester Stallonen kanssa elokuvassa Demolition Man. Vuonna 1998 Snipes nousi useampien ihmisten tietoisuuteen Blade-elokuvien myötä.

Kamppailulajit

Snipes on harrastanut kamppailulajeja 12-vuotiaasta lähtien ja omaa viiden danin mustan vyön Shotokan karatessa ja toisen danin mustan vyön hapkidossa. Hän on myös harjoitellut capoeiraa Jelon Vieiran oppilaana ja useita muita kamppailulajeja, kuten kungfua,, brasilialaista jujutsua ja potkunyrkkeilyä.

Vankeustuomio

Snipes etsintäkuulutettiin syksyllä 2006 epäiltynä törkeästä veropetoksesta. Hän oli jättänyt maksamatta veroja jopa 12 miljoonan dollarin edestä kuuden vuoden aikana. Hänet tuomittiin vankilaan kolmeksi vuodeksi huhtikuussa 2008. Snipes valitti tuomiostaan korkeimpia oikeusasteita myöten, mutta hänet vangittiin marraskuussa 2010 suorittamaan rangaistustaan.