google/wiki40b huggingface dataset:
Dave Duerson

Pelaajaura

Ennen ammattilaisuraansa Duerson pelasi Notre Damen yliopiston amerikkalaisen jalkapallon joukkueessa, ja suoritti taloustutkinnon. Hän sai NFL-varauksen vuonna 1983, jolloin Chicago Bears varasi hänet varaustilaisuuden kolmannella kierroksella. Hän vakiinnutti paikkansa seuran avauskokoonpanossa kolmannella ammattilaiskaudellaan, kaudella 1985, ja oli voittamassa tuolla kaudella ensimmäistä Super Bowlin mestaruuttaan (Super Bowl XX). Hänet valittiin Chicagon-vuosinaan neljästi peräkkäin NFL:n tähdistöotteluun eli Pro Bowliin, kausina 1985–1988.
Duerson siirtyi kaudeksi 1990, seitsemän Bearsissa pelatun kauden jälkeen, New York Giantsiin ja oli voittamassa tuolla kaudella, ainoallaan seurassa, toista Super Bowlin mestaruuttaan (Super Bowl XXV). Hän pelasi uransa viimeiset kaudet, kaudesta 1991 kauteen 1993, Phoenix Cardinalsissa.
Neljän Pro Bowl -valinnan lisäksi Duerson valittiin 11 kautta kestäneen NFL-uransa aikana kerran sekä Pro Football Weekly -lehden, Pro Football Writers Associationin (PFWA) että Sporting News -lehden ensimmäiseen All-Pro-tähdistökentälliseen. Tämä tapahtui kaudella 1986, jolla hän teki takamiesten (engl. defensive back) yhden kauden aikana tekemien säkitysten ennätyksen, seitsemän säkitystä. Ennätyksen rikkoi kaudella 2005 Arizona Cardinalsin Adrian Wilson. Hänet valittiin myös kahdesti, kausina 1986 ja 1987, Associated Pressin toiseen All-Pro-tähdistökentälliseen ja palkittiin kaudella 1987 NFL Man of the Year Awardilla, palkinnolla, jonka myöntämisperusteena on pelaajan harjoittama vapaaehtois- ja hyväntekeväisyystyö.

Pelaajauran jälkeen

Pelaajauransa jälkeen Duerson oli mukana liike-elämässä. Hän osti makkaroita pikaruokaravintoloille valmistaneen Brooks Sausage Companyn, myöhemmin nimeltään Fair Oaks Farm, ja oli sen pääomistaja vuoteen 2002, jolloin myi sen. Tämän jälkeen hän perusti uuden yrityksen, Duerson Foodsin, joka ajautui kuitenkin talousvaikeuksiin. Yritys joutui selvitystilaan vuonna 2006 ja suurin osa sen omaisuudesta jouduttiin huutokauppaamaan.
Duerson oli 24 vuoden ajan naimisissa Alicia Duersonin kanssa, josta erosi vuonna 2007. Vuotta aikaisemmin hänet oli tuomittu sakkoihin vaimonsa pahoinpitelystä. Duersonilla oli neljä lasta.
Duerson kuoli helmikuussa 2011, 50-vuotiaana. Hän teki itsemurhan ampumalla.
Sans queue ni tête

Juoni

Sans queue ni tête kertoo prostituoidusta ja psykoterapeutista, jotka huomaavat, että heillä on paljon enemmän yhteistä kuin mitä he olivat kuvitelleet. Tasokas, pitkään työskennellyt prostituoitu Alice Bergerac (Isabelle Huppert) alkaa miettiä toisenlaista uraa. Sillä aikaa neuroottinen mutta arvostettu psykoanalyytikko Xavier Demestre (Bouli Lanners) yrittää selvitellä omia henkilökohtaisia ongelmiaan, kun hänen vaimonsa Hélène (Valérie Dréville) alkaa vaatia avioeroa. Xavier ei ole tyytyväinen seksielämäänsä, joten hänen ystävänsä ehdottaa häntä kääntymään ammattilaisen puoleen ja pistää hänet ottamaan yhteyttä Aliceen. Kun Xavier ja Alice löytävät yhteisen sävelen, he tekevät sopimuksen – Xavier pitää Alicelle terapiaistuntoja, jotta tämä saa lisättyä itseluottamustaan ja selvitettyä tunteensa alkaessaan luopua prostituutiosta, ja vastineeksi psykoterapiasta Alice antaa Xavierille seksiterapiaa.

Tuotanto

Sans queue ni têten kuvaukset alkoivat 28. syyskuuta ja päättyivät 12. marraskuuta 2009. Elokuva kuvattiin Brysselissä, Liègessä, Charleroissa, Luxemburgissa ja Pariisissa. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat Liaison Cinématographique, Art-Light Productions, Samsa Films ja Artémis Productions.
Sans queue ni têten virallinen traileri julkaistiin 31. elokuuta 2010.

Julkaisu ja vastaanotto

Sans queue ni tête sai ensi-iltansa Ranskassa 29. syyskuuta 2010 ja oli Rezo Filmsin teatterilevittämä. Elokuva keräsi Ranskassa teatterikierroksensa aikana 56 445 katsojaa.
Sans queue ni tête on saanut elokuvakriitikoilta sekalaisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 41% kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 4,9/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 17 arviointiin. 170 käyttäjästä 33% on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 2,9/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan 11 arvostelun perusteella elokuva on saanut 49 pistettä sadasta mahdollisesta.
Sans queue ni tête julkaistiin Ranskassa DVD:lle 2. helmikuuta 2011.
Kauppakeskus Galleria (Oulu)

Kauppakeskus Galleria oli Oulun keskustassa Isokadun varrella, osittain nykyisen Kauppakeskus Valkean paikalla sijainnut kauppakeskus, jonka omisti Citycon. Liikkeitä kauppakeskuksessa oli 13, ja ne sijoittuivat yhteen maanalaiseen kerrokseen ja kolmeen maanpäälliseen kerrokseen. Osuuskauppa Arina oli halukas perustamaan Gallerian yhteyteen Sokos-tavaratalon, joka sijoittuisi yhteen maanalaiseen kerrokseen ja kolmeen maanpäälliseen kerrokseen.
Kauppakeskuksen suunnitteli arkkitehtitoimisto Laatio Oy ja kauppakeskus valmistui vuonna 1983. Saman arkkitehtitoimiston suunnittelema yhdyssilta Gallerian ja City-tavaratalon välillä valmistui vuonna 1987. Yhdyssilta purettiin vuonna 2015.
Traktorijatzit

Traktorijatzit on Viitasaaren Suovanlahdella järjestettävä musiikkifestivaali. Ensimmäisen kerran tapahtuma järjestettiin vuonna 2004, ja siitä lähtien Traktorijatzit on järjestetty joka heinäkuussa.
Tapahtuman järjestää Traktorijatzit ry, jonka puheenjohtajana toimii Yrjö Kuusrainen. Ohjelmaan kuuluu paitsi musiikkia — jatsia, poppia ja rokkia — myös muuta ohjelmaa sekä erityinen traktorikulkue eli traktorimarssi, jossa nähdään vanhoja traktoreita.
Bosporoksen valtakunta

Bosporoksen valtakunta (m.kreik. Βόσπορος, Bosporos) oli kreikkalaisten siirtokuntien vuonna 480 eaa. perustama valtakunta, joka sijaitsi Mustanmeren pohjoisrannikolla. Sen pääkaupunki oli Pantikapaion. Hallinto oli ensin Arkhaianaktidien (Arkhaianaktidai) hallitsijasuvun ja vuodesta 438 eaa. Spartokidien (Spartokidai) hallitsijasuvun käsissä.
Valtakunnan kukoistuskaudella 400-luvulla Bosporoksen laivasto valvoi Mustaamerta ja valtio kävi kauppaa varsinkin Ateenan kanssa. Vuonna 309 eaa. hallitsijaksi noussut Eumelos otti kuninkaan arvonimen. Seuraavan vuosisadan alkupuolella kauppa alkoi heiketä, ja vuonna 110 eaa. Bosporoksen kuninkaan Pairisades IV:n oli pyydettävä Pontoksen kuninkaalta Mithridates VI Eupatorilta tukea skyyttejä vastaan. Mithridates lähetti avustusjoukon, joka kuitenkin valtasi maan ja liitti sen Pontokseen vuonna 107 eaa.
Moodswinger

Moodswinger on elektroninen kaksitoistakielinen sitra, johon on lisätty kolmas silta, jonka avulla soittaja voi tuottaa sellaisia äänenvärejä ja yläsäveliä, joita tavanomaisilla kielisoittimilla ei saa. Soittimen on tehnyt vuonna 2006 kokeellisten soittimen suunnittelija Yuri Landman noise punk -yhtye Liarsille.

Viritys

Soittimen kielten viritys on seuraava: E-A-D-G-C-F-A#-D#-G#-C#-F#-B
Taboran alue

Taboran alue  on yksi Tansanian 30 hallinnollisesta alueesta (mkoa eli region). Se sijaitsee maan keskisessä länsiosassa.
Alueen pinta-ala on 76 151 neliökilometriä, joten se on pinta-alaltaan Tansanian suurin alue. Vuonna 2005 siellä oli arviolta noin 1,89 miljoonaa asukasta. Alueen pääkaupunki on  Tabora. 
Taboran alueella on kaksi suurta jokivesistöä: Malagarasi etelä- ja länsiosassa, ja  Manonga-Wembere. Sadekaudella joet tulvivat, sillä miambo-pensassavannilla ei ole juuri aluskasvillisuutta, joten sadevesi valuu suoraan jokiin eikä juuri lainkaan imeydy maaperään.  Pääelinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, metsätyöt ja hunajan kerääminen. Tärkein ruokakasvi on maissi, myyntiin kasvatetaan tupakkaa ja puuvillaa. Tsetsekärpäset rajoittavat tiettyjen osien asutusta, varsinkin Urambon eteläosassa. Siellä on Ugallan riistansuojeualue, jossa tavataan norsuja, kirahveja, puhveleita ja monenlaisia antilooppeja.
Haywardin maanjäristys 1868

Haywardin maanjäristys on vuonna 1868 tapahtunut maanjäristys San Francisco Bay Arealla, Kaliforniassa. Järistys tapahtui 21. lokakuuta kello 7:53 aamulla. Sen voimakkuus oli 6,8 – 7,0 Richterin asteikolla. Maanjäristyksessä kuoli yhteensä 30 ihmistä. Järistys oli yksi Kalifornian historian tuhoisimmista.
Lee Cooper

Lee Cooper on englantilainen farkkumerkki. Lee Cooperia alettiin tehdä myös Suomessa 1970-luvun puolivälissä suomalaisilla malleilla, joten sitä voitiin vuoteen 2014 saakka kutsua myös suomalaiseksi farkkumerkiksi.
Lee Cooperia teki Suomessa Blueman ja Suomen Lee Cooperit suunnitteli Irja Leimu, joka oli aiemmin ollut suunnittelijana muun muassa Vaaksalla, Kestilällä ja Ruskatexillä. "Peffasta istuu, reisistä svengaa" oli suomalaisten Lee Coopereiden mainoslause, mikä kertoo paljon siitä, millaisiin farkkuihin pyrittiin. Lee Cooper International oli niin tyytyväinen Irja Leimun suunnittelemaan takataskutikkaukseen, että se otti sen farkkuihinsa. Farkkujen, farkkuliivien yms. lisäksi Suomessa suunniteltiin maihari (maihinnousutakki), josta tuli menestys. Iskevän ja värikkään mainoskampanjan avulla Lee Cooper pääsi farkkujen valioluokkaan, jossa olivat 1970-luvulla Bee Gee, Beavers, Falmers, Lee, Mic Mac ja Wrangler.
Lee Coopereita tehtiin pitkään Suomessa, valmistajananaan M.A.S.I Company. Loppuvuodesta 2014 yritys kuitenkin siirsi farkkujen valmistuksen Suomen Keiteleeltä Viroon. Jo vuonna 2004 oli osa Suomen tuotannosta (Viitasaaren farkkuvalmistus) ulkoistettu Viroon.
Antti Tiittanen

Antti Tiittanen (1890 Kaukola, Toksova, Inkeri – kadonnut 26. tammikuuta 1927 Helsinki) oli suomalainen Inkerissä syntynyt toimittaja ja kirjailija.
Tiittanen oli 1919 Pohjois-Inkerin väliaikaisen toimikunnan jäsenenä ja Kirjasalon Sanomat -lehden päätoimittajana. Suomalaisten vetäydyttyä Tarton rauhansopimuksen ehtojen mukaisesti pois Kirjasalon alueelta joulukuussa 1920 Tiittanen muutti Käkisalmeen. Suomessa asuessaan Tiittanen toimi Inkerin liiton sihteerinä.
Norfolkinsaarenisorilli

Ulkonäkö ja koko

Norfolkinsaarenisorilli kasvaa 14 cm pitkäksi, joten se on yksi suurikokoisimmista rillilajeista. Sillä on vaaleanvihreä pää ja rinta, lähes valkoinen kurkku ja ruosteenruskeat kupeet. Selkä on oliivinvihreä. Silmän ympärillä on selkeä valkoinen rengas.

Esiintyminen ja elinympäristö

Norfolkinsaarenisorilli on endeeminen laji Norfolkinsaarsaarella Australian, Uuden-Seelannin ja Uusi-Kaledonian välissä. Lajia on nähty enää satunnaisesti vuosina 1978–2000.
Rautalammin Auto

Rautalammin Auto Oy on suomalainen linja-autoyhtiö. Yhtiö ajaa vakiovuoroliikennettä Savossa Kuopion alueella sekä lisäksi Etelä-Savon alueella Pieksämäellä. Vakiovuoroliikenteen lisäksi yhtiö harjoittaa tilausajoliikennettä sekä toimii yhteistyössä emoyhtiön matkatoimiston MatkaSavon kanssa.

Historiaa

Rautalampilainen Väinö A. Jääskeläinen aloitti linja-autoliikenteen harjoittamisen vuonna 1926 Rautalampi-Suonenjoki-Vesanto reitillä, johon hän osti sisareltaan 18-paikkaisen Intercontinental-linja-auton. Yhtiön ensimmäinen linja-autovuoro liikennöitiin juhannusaattona 24.6.1926. Pari vuotta sen jälkeen yhtiö osti toisen linja-auton, jolloin avattiin linjat Kuopioon ja Vesannolle. Aivan yhtiön alkuvuosina sai myös alkunsa taksiliikenne ja kuorma-autoliikenne, ja Väinö Jääskeläinen oli myös maakunnan ensimmäinen taksiautoilija. Yritys toimi vuoteen 1948 asti nimellä Jääskeläinen Väinö, jonka jälkeen nimenä on säilynyt muodossa Rautalammin Auto Oy.  
Yhtiöllä oli tarkoitus 1970-luvulla rakennuttaa varikkokiinteistö Rautalammille, mutta erinäisten vaiheiden vuoksi yhtiö päätyi rakennuttamaan vuonna 1978 Suonenjoelle varikkokiinteistön, joka on edelleen yrityksen käytössä. Yhtiöllä on Rautalammilla pienempi varikko, jossa osa yhtiön kalustosta sijaitsee. 
Yhtiön perustajan Väinö Jääskeläisen jälkeen yhtiön toimitusjohtajaksi siirtyi Kauko Jääskeläinen, mutta hänen kuoltuaan vuonna 1996 yhtiöön tuli osakkaaksi Mikko Tiilikainen, josta tuli vuonna 2000 yhtiön toimitusjohtaja. Vuonna 2012 iisalmelainen Mika Niskanen Oy osti Rautalammin Auton koko osakekannan. Uudelle omistajalle kaupan yhteydessä siirtyi Suonenjoella sijaitseva varikko, kalusto ja linjaliikenneluvat sekä muut sopimukset. Yhtiön toiminta jatkui entisellään yrityskaupasta huolimatta linja-autoliikenteen, taksiliikenteen ja kuorma-autoliikenteen osalta. Yhtiö juhli 90-vuotista taivaltaan 21.6.2016
Kopi Luwak

Kopi Luwak eli sivettikissakahvi valmistetaan kahvipavuista, jotka kulkevat sivettikissan ruoansulatuskanavan läpi. Kopi Luwak on yksi maailman kalleimmista kahvilaaduista.

Tuotanto

Kopi Luwakia tuotetaan nykyisin häkkitarhoissa, joista sitä saadaan arvioiden mukaan yli 50 tonnia vuodessa. Villeistä sivettikissoista papuja saadaan 250–500 kg vuodessa.

Valmistus

Indonesiankielinen sana Kopi tarkoittaa kahvia ja Luwak sivettikissaa. Kopi Luwak valmistuu, kun sivettikissoihin kuuluva musanki syö kahvinmarjoja. Sivettikissa ei voi sulattaa kovia papuja, vaan ne kulkeutuvat ruuansulatuselimistön läpi sivettikissan ulosteeseen. Sivettikissan ulosteessa pavut näkyvät selvästi, ja ne noukitaan ulosteesta. Poimitut pavut pestään ja myydään eteenpäin. Kahvipavut paahdetaan ja jauhetaan ennen kahvijuoman valmistamista.

Aromi

Sivettikissan suoliston läpi kulkeminen, vatsahapot ja ruoansulatusentsyymit tuottavat kahvipapuihin omalaatuisen aromin. Maussa kerrotaan olevan vivahteita suklaasta tai karamellista. Johtuen erikoisesta tavasta, jolla kahvi syntyy, sen pavuista maksetaan hyvin kallista kilohintaa: 100 grammaa maksaa noin 30 euroa. Kupillinen niistä tehtyä espressoa voi maksaa 50 puntaa. Vuonna 2012 tätä kahvia myytiin Suomessa n. 300 euron kilohintaan.

Kritiikki

Vuonna 2013 PETA julkaisi tutkimuksen, jonka mukaan kahvintuottajat kohtelevat sivettikissoja huonosti. Kissoilla ei ollut tarpeeksi liikkumatilaa, ja ne olivat aliravittuja.
Mike Coughlan

Mike Coughlan (s. 17. helmikuuta 1959) on brittiläinen autonsuunnittelija. Coughlan palkattiin konkurssiin tehneeltä Arrowsilta kauden 2002 aikana Mclarenille , jossa toimi Formula 1 -tallin pääsuunnittelijana vuodet 2002—2007. Coughlania epäiltiin kauden 2007 aikana vakoiluskandaalista, minkä seurauksena hänet erotettiin lopullisesti tallista vuonna 2008. Hän siirtyi kesäkuussa 2011 Williamsin tekniseksi johtaksi, jossa hän toimi heinäkuuhun 2013 saakka. Marraskuusta 2013 lähtien hän toiminut Richard Childress Racingin NASCAR -tallin teknisenä johtana.
Coughlan opiskeli Brunelin yliopistossa konetekniikkaa, josta valmistui vuonna 1981.
Peräkylä

Peräkylä on kylä Alajärvellä entisen Lehtimäen kunnan alueella Etelä-Pohjanmaalla. Kylässä sijaitsee Suokonmäen näkötorni. Peräkylän alueella asuu noin 350 asukasta. Peräkylässä ovat muun muassa Lehtimäen ravirata ja Lehtimäen kotiseututalo.
Alueen vesistöjä ovat Ruokosenjärvi ja Perälampi. Näiden lisäksi vesistöistä on tullut koko maassakin kuuluisaksi Livonlähde, joka on vedenjakaja Pietarsaaren suuntaan Ähtävänjoen vesistön ja Ruoveden suuntaan Kokemäenjoen vesistöön kuuluvan Ähtärinjärven välillä. 1900-luvulla puiden uitto oli vilkasta, ja järvien kapeimmilta kohdille tehtiin vedensäännöstelyportit (tammi), joilla nostettiin järven vedenpintaa, jolloin uitto onnistui hyvin. Pekkalan tammi ja Kivisalmi olivat Ruokosenjärven vedensäännöstelykohteita. Nykyisin vesi on alhaalla, ja uittokohteet ja Livonlähde ovat lähes kokonaan kaisloittunut pieneksi puroksi.
Joen varressa on vuonna 1991 rakennettu harjoitusravirata, joka on vuokrattu Lehtimäen Hevosjalostusyhdistykselle. 
Suokonmäen näkötorni on järjestyksessään samalla mäellä kolmas. Näkötorni valmistui talkootyönä, ja sieltä avautuu näkymä sekä Järviseudulle että Ähtärin suuntaan. Kotiseututalo on pohjalaismallinen asuintalo ja on aivan näkötornin tuntumassa. Se antaa mahdollisuudet kotiseuturetkeilyyn ja erilaisiin tapahtumiin.
Kuunari Anna

Kuunari Anna oli suomalainen kaksimastoinen kuunari, joka kaatui myrskyssä Itämerellä Gotlannin ja Öölannin välillä huhtikuun 29. ja 30. päivän välisenä yönä vuonna 1925. Laivan seitsenhenkinen miehistö hukkui onnettomuudessa, ja vain yhden ruumis löytyi myöhemmin laivan hylystä.

Alkuvaiheet

Kuunari Anna rakennettiin vuonna 1876 Ruotsissa Caleb-nimisenä Ohlssonin telakalla Timmernabbenissa Ålemin pitäjässä noin 50 kilometriä Oskarshamnista etelään. Laiva oli kaksimastoinen tasasaumainen puukuunari, jonka pituus oli 29,80 metriä, leveys 7,14 metriä ja syväys 2,86 metriä sekä vetoisuus 132,23 rekisteritonnia. Aluksessa ei koskaan käytetty konevoimaa.
Vuonna 1913 kuunari myytiin Suomeen. Ostajana oli Lavansaarelta kotoisin ollut talollinen Tuomas Mulli. Laivan kotisatamana oli Lavansaari, kunnes se myytiin vuonna 1920 Koiviston Saarenpäästä kotoisin olleille August Seppiselle ja Fredrik Kujalalle. Vuonna 1922 laivan nimeksi vaihtui Anna, ja vuonna 1923 se myytiin Uuteenkaupunkiin laivuri Hjalmar Laaksoselle. Laaksonen myi pian puolet aluksesta merikapteeni Johan Albert Luotoselle, josta tuli laivan pääisäntä ja päällikkö.

Onnettomuus

27. huhtikuuta 1925 kuunari Anna lähti Uudestakaupungista kohti saksalaista Rendsburgin kaupunkia lastinaan noin 9 000 kuutiojalkaa puuparruja, joista kaksi kolmasosaa oli ruumassa ja loput kansilastina. Vuoden 1924 purjehduskaudella Anna oli kuljettanut kolme puutavaralastia Suomesta Tanskan Odenseen ja Aalborgiin. Talven kuunari oli viettänyt kotisatamassaan Uudessakaupungissa. J. A. Luotonen toimi laivan päällikkönä.
Kuunari purjehti etelään noin kuuden solmun keskinopeudella. Se joutui myrskyyn Öölannin ja Gotlannin välillä ja kaatui yöllä 29.–30. huhtikuuta 1925. Englantilainen höyrylaiva Tricentrol havaitsi 1. toukokuuta 1925 Annan köli ylöspäin kelluvan hylyn kohdassa 57 astetta 5 minuuttia pohjoista leveyttä, 17 astetta 24 minuuttia itäistä pituutta. Gotlannista lähtenyt pelastusalus Neptun hinasi sitten hylyn Oskarshamnin satamaan. Hylky joutui makaamaan satamassa köli ylöspäin puolitoista kuukautta, koska vain sen lasti oli vakuutettu eikä hylyn kääntämiselle löytynyt maksajaa.
Kuunarin hylky käännettiin vasta 15. kesäkuuta, ja se hinattiin sitten Oskarshamnin sataman laituriin. Tässä vaiheessa löytyi aluksen kajuutasta yhden miehistön jäsenen, kokkina toimineen päällikön vaimon Alma Luotosen ruumis. Hänet haudattiin 17. kesäkuuta Oskarshamnin hautausmaalle. Muita miehistön jäseniä ei koskaan löydetty. Hylyn kansilasti oli huuhtoutunut mereen, mutta ruumassa ollut lasti oli säilynyt. Mastot olivat katkenneet, ja keulaskanssi oli repeytynyt irti. Laivan hylky ja sen jäljellä ollut lasti luovutettiin marraskuussa 1925 pelastuspalkkiona tukholmalaiselle pelastusyhtiölle Bergnings och dykningsaktiebolaget Neptunille.
Laivan hylyssä ei havaittu jälkiä pohjakosketuksesta tai törmäyksestä. Kuunari oli lähes 50-vuotias, ja sen kyljet olivat talven jäljiltä ravistuneet ja pohjassa oli rakoja. Laivan pumput olivat käsikäyttöisiä, ja niitä oli jouduttu käyttämään lähes koko ajan vuotojen takia. Myös kansilastin päälle satanut märkä lumi saattoi vähentää laivan vakavuutta.
HMS Leopard (F14)

Valmistus

Alus tilattiin 21. elokuuta 1951 vuoden 1945 laivasto-ohjelman mukaisesti Portsmouthin telakalta tilausnumerolla FA01. Sen köli laskettiin 25. maaliskuuta 1953 ja alus laskettiin vesille 23. toukokuuta 1955. Alus valmistui 30. syyskuuta 1958.
Pranas Eidukevičius

Pranas "Marcelka" Eidukevičius (s. 1869, Virbalis, Venäjän keisarikunta - k. 1926, Moskova, Neuvostoliitto) oli liettualainen poliitikko ja kommunisti. Eidukevičius toimi Puolan sosialistipuolueessa, Liettuan sosiaalidemokraattisessa puolueessa ja oli yksi Liettuan kommunistisen puolueen perustajista ja puolueen ensimmäinen puheenjohtaja.
Renault 12

Renault 12 on keskikokoinen perheauto, jota valmisti Renault vuosina 1968–1980. Se oli saatavana sedanina (Berline) ja farmarina (Break). Sitä valmistettiin myös lisenssillä monissa maissa ympäri maailmaa aina 2000-luvun alkuun asti.
Ensimmäisinä vuosinaan 12 sai kehuja Euroopan lehdistöltä tilavien ja mukavien sisätilojensa, muotoilunsa, suorituskykynsä ja matalan polttoaineenkulutuksensa ansiosta. Toisaalta se menestyi huonommin amerikkalaisessa lehdistössä: testatessaan vuoden 1974 mallia, Road & Track -lehti moitti moottorin ”häiritsevää” ääntä, ja kutsui raskasta, tehostamatonta ohjausta ”vakavaksi suunnitteluvirheeksi”. Myös tuuletusjärjestelmälle annettiin heikot arvosanat.
Renault 12:n tuotanto ja myynti suurimmassa osassa Eurooppaa päättyi 1980, Mutta Renault'n tytäryhtiöt maailmanlaajuisesti jatkoivat tuotantoa.  Viimeinen R12 valmistui vuonna 1999 Turkissa, ja romanialainen autonvalmistaja Dacia valmisti R12-pohjaisia henkilöautoja vuoteen 2004 asti ja 12-pohjaista Dacia Gamma pick-up:ia marraskuuhun 2006 asti.
Radosław Sikorski

Radosław Tomasz "Radek" Sikorski (s. 23. helmikuuta 1963, Bydgoszcz) on puolalainen konservatiivipoliitikko ja toimittaja. Hän on toiminut Puolan puolustusministerinä 2005–2007 ja ulkoministerinä vuodesta 2007 lähtien.

Elämäkerta

Sikorski toimi nuoruudessaan Solidaarisuus-liikkeessä. Vuonna 1981 hän jäi Puolan poliittisen ilmapiiri vuoksi työ- ja lomamatkaallaan Britanniaan. Hän opiskeli Oxfordin yliopiston Pembroke Collegessa filosofiaa, valtiotiedettä ja kansantaloustiedettä ja sai Britannian kansalaisuuden vuonna 1984.
1980-luvun puolivälissä Sikorski toimi sotakirjeenvaihtajana Afganistanissa 1986–1989 mujaheddinien puolella ja Angolassa. Sikorski haastatteli mm. Jonas Savimbia ja Gulbuddin Hekmatyaria. Hän voitti Afganistanissa ottamastaan valokuvasta vuoden 1988 arvostetun World Press Photo -palkinnon.
Vuonna 1990 hän toimi Rupert Murdochin neuvonantajana Puolassa tehdyissä investoinneissa. Sikorski palasi Puolaan vuonna 1992. Hän oli tukenut Lech Wałęsaa presidentiksi ja pääsi välittömästi varapuolustusministeriksi Jan Olszewskin hallitukseen ja oli varaulkoministerinä Jerzy Buzekin hallituksessa.
Vuosina 2002–2005 hän oli tutkijana yhdysvaltalaisessa American Enterprise Institutessa Washingtonissa sekä New Atlantic Initiativen johtajana.
Hän palasi Puolaan puolustusministeriksi 2005. Hän erosi 5. helmikuuta 2007, ja eron syyksi on sanottu  erimielisyyksiä pääministeri Jaroslaw Kaczyńskiin ja sotilastiedustelun päällikön Antoni Macierewiczin kanssa.
Hän erosi Laki ja oikeus -puolueesta ja siirtyi Kansalaisfoorumiin vuoden 2007 vaaleissa. Vaalien jälkeen hänestä tuli Donald Tuskin hallituksen ulkoministeri.
Sikorski tunnetaan Yhdysvaltain ystävänä ja Venäjän arvostelijana. Hän tuki Puolan NATO- ja Euroopan unioni -jäsenyyttä. Hän vertasi puolustusministerinä kirjoituksessaan Financial Times -lehdessä 29.5.2007 Venäjän–Saksan kaasuputkihanketta Molotov-Ribbentrop-sopimukseen. Venäjä, Saksa ja Euroopan komissio tuomitsivat väitteet. 20. elokuuta 2008 Sikorski allekirjoitti sopimuksen Puolaan sijoitettavasta Yhdysvaltain ohjuspuolustuksen ohjustukikohdasta.

Perhe

Sikorski on naimisissa yhdysvaltalaisen historioitsija-toimittaja Anne Applebaumin kanssa.
Haaparannan kielikoulu

Tornio-Haaparannan Kielikoulu (ruots. Språkskolan) on vuonna 1989 perustettu Suomen ja Ruotsin valtioiden tukema peruskoulu, joka sijaitsee Haaparannalla. Koulussa on opetusta esikoulusta yläasteelle. Vuosittain kouluun otetaan 20 oppilasta sekä Torniosta että Haaparannalta. Koulun opetus seuraa ruotsalaista koulujärjestelmää ja lainsäädäntöä, mutta antaa valmiudet jatkaa opintoja sekä Suomessa että Ruotsissa. Opetussuunnitelma ja oppiainesisällöt ovat yhdistelmä molempien maiden kansallista opetussuunnitelmaa. 
Syksyllä 2016 koulussa opiskeli 307 oppilasta.

Muuta

Vuonna 2010 torniolainen Jere Järlström kirjoitti ylioppilaskokeissaan 11 laudaturia ja yhden eximian Tornion yhteislyseon lukiossa, mikä on uusi Suomen ennätys. Järlström suoritti peruskoulunsa Kielikoulussa.
Torniolainen kansanedustaja Katri Kulmuni on opiskellut Kielikoulussa.