google/wiki40b huggingface dataset:
Batman: Yön ritari iskee jälleen

Juoni

Tarinan alussa Batmanin apuri Carrie, uusi Kissanainen, vapauttaa yhdessä Batman poikien, eli Lepakkopoikien kanssa vanhoja supersankareita, jotka Lex Luthorin ja Brainiac ovat sulkenet pois yhteiskunnasta. Luthor hallitsee salaa Yhdysvaltoja luomansa hologrammi-presidentin avulla ja on pakottanut puolelleen jopa Teräsmiehen, jonka planeetan ainoan jäljelle jääneen kaupungin on Brainiac sulkenut asukkaineen pulloon. Batman on päättänyt tehdä lopun tästä juonesta kokoamalla ympärilleen supersankarijoukon, joka erikoisvoimiaan hyödyntämällä kykenee vapauttamaan maailman. Samanaikaisesti kaupunkiin saapuu myös uusi uhka, kun Jokerilta näyttävä kuolematon mies alkaa murhata sankareita.
Silmätön näkökyky

Silmätön näkökyky (engl. eyeless vision tai dermo-optical perception eli DOP) tarkoittaa väitettyä paranormaalia kykyä nähdä, vaikka silmät ovat peitetyt. Tutkimusmenetelmät ovat olleet puutteelliset mutta James Randin mukaan kyse väitetyissä tapauksissa on huijauksesta.
HMS Ystad (T142)

Palvelus

Alus on poistettu palveluksesta 1. syyskuuta 2005.
Transitiivisuus (matematiikka)

Transitiivisuus on logiikassa ja matematiikassa eräiden relaatioiden ominaisuus. Relaatiota R joukossa A sanotaan transitiiviseksi, jos siitä, että tämä relaatio vallitsee joukon A alkioiden a ja b välillä sekä myös saman joukon alkioiden b ja c välillä, seuraa, että se vallitsee myös alkioiden a ja c välillä.   Toisin sanoen:
.
Esimerkiksi järjestysrelaatiot, kuten kokonaislukujen ja reaalilukujen suuruusjärjestys, ovat transitiivisia. Jos nimittäin luku a on pienempi kuin b ja b pienempi kuin c, on myös a pienempi kuin c, eli
Kidusnokkarausku

Taksonomia

Nykyään kidusnokkarausku on ainoa nokkarauskujen heimon luettava laji. Aikaisemmin siihen luettiin myös neljä muuta lajia, jotka olivat nokkarausku (Hexatrygon longirostra), Hexatrygon brevirostra, Hexatrygon taiwanensis ja Hexatrygon yengi. Nämä erotettiin omiksi lajeikseen morfologisin perustein kuten kuonon muodon ja pituuden mukaisesti. Eräät luonnontieteilijät ovat sijoittaneet heimoon kuuluviksi myös Plesiobatis- ja Urolophus-suvun lajit.

Anatomia

Kidusnokkarausku on suhteellisen suurikokoinen kala ja aikuiset yksilöt voivat olla pisimmillään 143–168 cm pitkiä. Sukukypsiä ne ovat noin 110  cm:n pituisina. Kalan kuono on pitkä ja kapea ja on jopa kolmasosan kalan pituudesta. Kuonossa voi olla sähköherkkiä elimiä. Pään ala puolella on rauskuille epätyypillisesti kuusi kidusaukkoa. Rintaevät ovat leveyttään pidemmät ja pyrstö on ohut ja siinä on yhdestä kahteen sahareunaista myrkyllistä piikkiä. Silmät sijaitsevat kaukana toisistaan ja suuret ruiskureiät ovat suhteellisen kaukana silmistä. Suu on suuri ja suussa on useita pieniä ja tylppiä hampaita. Kidusnokkarauskut ovat ovovivivpaarisia ja poikaset ovat syntyessään noin 40–cm pitkiä. Väriltään kidusnokkarausku on päältä sinertävän violetti ja alta valkoinen.

Levinneisyys

Kidusnokkarauskua tavataan laikuttaisesti Intian valtameren ja Tyynenemeren alueilta. Se elää Etelä-Afrikan, Australian, Taiwanin ja Kiinan rannikkoseuduilla ja lisäksi sitä on tavattu Havaijilta. Ne ovat syvän veden kaloja ja elävät mutaisilla, hiekkaisilla ja kivikkoisilla pohjilla yleensä 350–1 120 metrin syvyydessä merenpinnalta. Toisinaan kidusnokkarauskuja saadaan saaliiksi pohjatrooleilla.
Pat Kavanagh

Ura

Kavanagh aloitti uransa junioriliiga OHL:n Peterborough Petesissä kaudella 1996–1997. NHL:ään hänet varasi Philadelphia Flyers vuoden 1997 varaustilaisuuden toisella kierroksella numerolla 50. Seuraavilla kahdella kaudella OHL:ssä Kavanagh ei kuitenkaan onnistunut vakuuttamaan Flyersia ja vuonna 1999 hänen pelaajaoikeutensa siirrettiin Vancouver Canucksille vaihdossa kuudennen kierroksen varausoikeuteen. Ammattilaisdebyyttinsä hän teki kaudella 1999–2000 Vancouver Canucksin AHL-farmiseura Syracuse Crunchissa. Seuraavalla kaudella Kavanagh pelasi IHL:ää Kansas City Bladesissä ja kokosi 41 tehopistettä (26 maalia ja 15 syöttöä) 78 ottelussa. Näiden näyttöjen perusteella hänet nostettiin Canucksin kokoonpanoon kolmen pudotuspeliottelun ajaksi keväällä 2001.
Kaudet 2001–2004 Kavanagh pelasi jälleen AHL:ssä – tällä kertaa Manitoba Moosen paidassa – lukuun ottamatta kuutta Canucksissa pelattua ottelua. Pisteiden valossa Kavanaghin paras kausi AHL:ssä oli 2003–2004, jolloin hän kokosi 45 pistettä (23 maalia ja 22 syöttöä) 73 ottelussa. Kesällä 2004 Kavanagh siirtyi vapaana agenttina Ottawa Senatorsin organisaatioon, mutta vietti NHL-työsulun vuoksi seuraavan kauden AHL:ssä Binghamton Senatorsin riveissä. Kesällä 2005 Kavanagh siirtyi vapaana agenttina Philadelphia Flyersiin, ja pelasi kaudella 2005–2006 seurassa kahdeksan ottelua ja loput kaudesta AHL:ssä Philadelphia Phantomsissa.
Kauden 2006–2007 Kavanagh aloitti AHL:n Portland Piratesissa, mutta siirtyi jo kahden ottelun jälkeen Suomeen lappeenrantalaiseen Saimaan Palloon. SaiPassa Kavanagh aloitti hyvin ja murtautui joukkueen ykköskentälliseen, jossa hänen ohellaan pelaavat Emil Lundberg ja Kimmo Koskenkorva. Hyvän alun jälkeen Kavanaghin taso putosi ja SaiPan johdossa ei oltu pelaajan otteisiin tyytyväisiä. Kavanaghin ja SaiPan välinen sopimus purettiin tammikuun lopussa 2007 ja kanadalainen siirtyi Elitserieniin HV71:n riveihin .
Kavanagh pelasi kevään 2007 Ruotsissa, minkä jälkeen hän teki sopimuksen Saksan DEL-liigassa pelaavan Iserlohn Roostersin kanssa. Kavanagh pelasi vahvan kauden Iserlohnissa ja teki 54 ottelussa 50 pistettä (25 maalia ja syöttöä). Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi toiseen saksalaisjoukkueeseen Frankfurt Lionsiin. Frankfurt vapautti Kavanaghin kuitenkin kaksivuotisesta sopimuksesta vain yhden kauden jälkeen.
Kaudeksi 2009–2010 Kavanagh siirtyi DEL-liigan ERC Ingostadtiin. Ingolstadtissa hän teki koko kauden aikana pudotuspelit mukaanottaen 52 pistettä 65 ottelussa. Seuraavaksi kaudeksi hän palasi Iserlohn Roostersiin. Kauden 2011–2012 Kavanagh aloitti Itävallan pääsarjan Vienna Capitalsissa. Hän ei kuitenkaan vastannut joukkueen odotuksia, ja hänet korvattiin pian Nathan Robinsonilla. Capitals ei kuitenkaan purkanut hänen sopimustaan, ja joukkue otti hänet uudelleen kokoonpanoon joulukuussa 2011, kun se kärsi loukkaantumisista. Kavanagh pelasi Capitalsissa tammikuulle 2012, jolloin hänen sopimuksensa purettiin.
Kavanagh teki kesällä 2012 sopimuksen Italian pääsarjan Val Pusterian kanssa.
Jerzy Kosinski

Jerzy Kosinski, alun perin Kosiński (14. kesäkuuta 1933 – 3. toukokuuta 1991) oli puolalaissyntyinen, vuodesta 1957 Yhdysvalloissa asunut kirjailija. 
Kosiński syntyi Łódźissa juutalaiseen, mutta holokaustin aikana katolisena esiintyneeseen sukuun. Hän valmistui Łódźin yliopistosta saaden oppiarvon pääaineinaan historia ja valtio-oppi. Yhdysvaltoihin muutettuaan hän valmistui vielä Columbian yliopistosta ja sai Guggenheim-stipendin. 
Yhdysvaltain kansalaisuuden vuonna 1965 saanut Kosinski oli vuosina 1962–1968 naimisissa Mary Haiward Weirin kanssa. Puolison kuoltua aivokasvaimeen Kosinski meni uusiin naimisiin Katherina von Fraunhoferin kanssa. Kosinskin novellikokoelma Askelia (1968) voitti vuonna 1969 Kansallisen kirjapalkinnon. Sen suomensi Pentti Saarikoski.
Kosinskin muita merkkiteoksia ovat toisen maailmansodan ajalle sijoittuva Kirjava lintu (1965) ja Flipperi (1982) sekä myös Oscar-palkituksi elokuvaksi tehty Mukana kuvassa (1971). Hän sai myös parhaan käsikirjoituksen BAFTA-palkinnon Tervetuloa, Mr. Chance! (engl. Being There) elokuvaversiosta vuonna 1981.
Vuonna 1982 The Village Voice -lehden tutkivat toimittajat väittivät saaneensa selville monia arkaluontoisia seikkoja Kosinskin elämästä ja tuotannosta: hänen teoksensa olivat nimettömän työryhmän tulosta, läpimurtoteos Kirjava lintu on käännetty puolan kielestä, Mukana kuvassa plagiaatti 1930-luvun puolalaisteoksesta jne. Runoilija George Reavey väitti kirjoittaneensa Kirjavan linnun tilauksesta. Syytöksiä ja salaliittoteorioita eivät lieventäneet Kosinskin taipumukset omaelämäkerrallisen faktan ja fiktion sekoittamiseen sekä teoksissaan että lausunnoissaan. Kosinski ei antanut syytöksille kunnollisia selityksiä vaan pikemminkin vältteli niitä loppuelämänsä ajan.
Kirjailija teki itsemurhan 57-vuotiaana.
Myllymäen koulu (Vantaa)

Väistötilana muille kouluille, purkuaikeet

Koulun tiloja käytettiin muiden vantaalaiskoulujen väistötilana vuoteen 2012 saakka. Kun Uomarinteen koulussa aloitettiin peruskorjaus kesällä 2008, Uomarinteen oppilaat siirtyivät Myllymäkeen. Uomarinteen koululaiset poistuivat koulusta helmikuussa 2010, kun Martinlaakson koulu siirtyi Myllymäen koululle remontin vuoksi.
Vuonna 2014 uutisoitiin kaupungin aikeista purkaa koulu ja rakentaa tilalle toimitiloja. Koulun päärakennus oli tässä vaiheessa asetettu käyttökieltoon kosteusongelmien vuoksi. Vielä tammikuussa 2015 Vantaan kaupunki käytti koulun tlavaksi luonnehdittua teknisen työn luokkaa Vantaankosken koulun 7-luokkalaisten teknisten töiden opetustilana.
Koulu purettiin alkuvuodesta 2017.
Hyperoksia

Oireet

Hyperoksian oireita ovat pääasiassa tajuttomuus, päänsärky sekä keskushermostolliset oireet, muun muassa epilepsiakohtausta muistuttavat krampit ja halvaukset, joiden jälkeen potilas lähes hyperventiloi.
Kodak Black

Bill K. Kapri (s. 11. kesäkuuta 1997) syntyjään Dieuson Octave ja myös aikaisemmin ottanut nimen Bill Kahan Blanco on amerikkalainen räppäri joka on musiikkinsa lisäksi tunnettu myös lukuisista rikostuomioistaan ja some-kohuistaan. Hänet tunnetaan myös taiteilijanimellä Kodak Black. Hänen kuuluisimpia musiikkikappaleitaan ovat Roll in Peace, Tunnel Vision ja No Flockin. Ollessaan vankilassa hän suoritti high school tutkintoa vastaavan vaihtoehtoisen tutkinnon.
Madang (maakunta)

Madang on maakunta Papua-Uudessa-Guineassa. Maakunnan pinta-ala on 28 886 neliökilometriä ja asukasluku yli 493 000 (2011).   Sen tärkeimpiin vientituotteisiin kuuluu muun muassa kopra. Alueen edustalla sijaitsee useita saaria. Madangissa puhutaan jopa 175 eri kieltä, joista monilla on alle 1 000 puhujaa. Maakunnan pääkaupunki on Madang.
Luontoilta

Luontoilta on Yleisradion lähettämä radio- ja televisio-ohjelma, jossa asiantuntijat vastaavat luontoaiheisiin kysymyksiin. Ohjelma lähetetään Radio Suomessa noin kerran kuussa. Televisioituja lähetyksiä on lähetetty TV1:ssä.
Luontoiltaa juontaa nykyisin Minna Pyykkö, ja asiantuntijoina toimivat luontotoimittaja Juha Laaksonen (erityisalana linnut), eläintieteilijä Heidi Kinnunen (nisäkkäät), tutkija Ari Saura (kalat), museomestari Jaakko Kullberg (hyönteiset) ja yli-intendentti Henry Väre (kasvit).

Historia

Ensimmäinen Luontoilta lähetettiin Yleisradiossa vuonna 1975. Siinä asiantuntijoina olivat Matti Helminen, Kauri Mikkola ja Seppo Vuolanto. Ensimmäinen televisioitu lähetys oli TV1:n yhteislähetys radion kanssa Taipalsaaren Kyläniemestä 30. kesäkuuta 1982. Suurin osa televisiolähetyksistä on tehty studiossa.
Ohjelman kehitti Veikko Neuvonen, joka toimi myös sen ensimmäisenä juontajana. Hänen kanssaan asiantuntijoina toimivat Seppo Vuokko (erityisalana kasvit), Kauri Mikkola (hyönteiset), Seppo Vuolanto (linnut), Ilkka Koivisto (nisäkkäät), Matti Helminen (nisäkkäät) ja Harri Dahlström (kalat). Satunnaisia vaihteluja lukuun ottamatta nämä asiantuntijat olivat mukana ohjelman teossa, kunnes vuoden 2008 alussa vetovastuu siirtyi Peteliuksen ryhmälle. Vuokko ja Vuolanto ovat vielä mukana ryhmässä, joka vastaa Suomen luonto -lehden kysymyspalstalle lähetettyihin kysymyksiin.
Luontoilta täytti Neuvosen elämästä reilut kaksikymmentä vuotta. Hän ideoi ohjelman siirtyessään kesätoimittajan tehtävistä tiedetoimittajan toimeen. Neuvosen ajatuksena oli saada aikaan ohjelma, joka toimisi jonkin aikaa, mutta ohjelman suosio kasvoi ja ohjelma jatkui alkuperäisen konseptin periaatteella. Neuvonen on sittemmin myös toimittanut Viikon luontoääntä, joka on ollut leimaa antava yleisradion ilmeelle.
Pirkka-Pekka Petelius oli haaveillut luonto-ohjelman teosta, mutta kun häntä pyydettiin ohjelman tekoon mukaan, hän oli ensin kauhuissaan. Peteliuksen luontotuntemus on kuitenkin ollut mittava. Neuvosen vetäydyttyä eläkkeelle, Peteliuksesta tuli Luontoillan isäntä.
Luontoilta vastasi kuulijoiden tarpeeseen aikana jolloin suorat kontaktit kuulijoihin lisääntyivät. Ohjelma, jossa vastattiin puhelimitse erilaisiin luontoa koskeviin kysymyksiin oli ensin vailla nimeä. Ohjelma aloitti työnimellä Luontoilta ja se vakiintui ohjelman tunnetuksi nimeksi.
Ensimmäisten lähetysten jälkeen ohjelman erilaiset asiantuntijat ovat lisääntyneet ja vahvistuneet vuosien mittaan. Kantava ajatus on ollut, että ohjelma pystyy vastaamaan  hyvinkin monipuolisiin ja erilaisiin kuulijoihin kysymyksiin. Vuosien varrella kaikki puheluiden välityksellä tulleet kysymykset asiantuntijoille ovat olleet aina ainutkertaisia ja yllätyksellisiä. Ohjelmaa on leimannut vahvasti puheohjelman luonne.
22. heinäkuuta 2015 tasavallan presidentti Sauli Niinistö soitti luontoiltaan.
Steven King

Ura

King pelasi Brownin yliopistossa neljän kauden ajan vuosina 1987-1991. Ensimmäisten kahden ammattilaiskautensa aikana hän pelasi 119 ottelua AHL:ssä Binghamton Rangersin joukkueessa, mutta edusti myös New York Rangersia NHL:ssä 24 ottelun ajan. Mighty Ducks of Anaheim liittyi liigaan kaudeksi 1993-1994 ja poimi täydennysvarauksessa Kingin itselleen. King pelasi vuosien 1993-1995 aikana 43 NHL-ottelua, jonka jälkeen vietti lopun uransa pelaten AHL:ssä ja IHL:ssä.
NHL-uransa aikana King pelasi 67 ottelua, jonka jälkeen hän teki 17 maalia ja kahdeksan syöttöpistettä. AHL:ssä hän teki 135 maalia ja 94 syöttöpistettä 257 pelaamassaan ottelussa.
Aimo Leikas

Aimo Leikas (12. toukokuuta 1947 Haukivuori – 3. syyskuuta 1976 Hartola) oli suomalainen esiintyvä taiteilija, joka esitti hypnoosinumeroita, illuusioesityksiä, tasapainoilua, erilaisia kahleista vapautumisesityksiä sekä hengenvaarallisia giljotiini-, hirttäytymis- ja venäläisen ruletin esityksiä.
Leikas kuoli tapaturmaisesti 29-vuotiaana esiintyessään Hartolan markkinoilla. Venäläisen ruletin aikana hänen aseeseensa tuli tekninen vika ja Leikas ampui itseään ohimoon kauhistuneen yleisön edessä.
Nabil Madi

Nabil Madi (arab. نبيل مادي‎; s. 9. kesäkuuta 1981) on algerialainen keskipitkän matkan juoksija. Hän putosi vuoden 2004 kesäolympialaisissa Ateenassa miesten 800 metrin juoksussa ensimmäisellä kierroksella jäätyään eränsä viidenneksi. Kesäolympialaisissa 2008 Pekingissä hän ylsi 800 metrin juoksussa seitsemänneksi ajalla 1:45.96. Hänen henkilökohtainen ennätyksensä siinä on 1:44.54 (2007).
Madi myös sijoittui 800 metrin juoksussa neljänneksi yleisurheilun Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2006.
ORP Warszawa (1920)

Palvelus

Alus liitettiin palvelukseen Veikselin laivueen ensimmäiseen viirikköön. Se siirrettiin 1922 yhdessä sisaraluksensa ORP Mozurin kanssa Pinskin laivueeseen. Se liitettiin laivueen uudelleen järjestelyjen yhteydessä seuraavana vuonna taisteluosastoon. Vuosien 1925–1928 aikana aluksen toinen 100 millimetrin haupitsi korvattiin kahdella 75 millimetrin kanuunalla. Seuraavan kerran aluksen aseistusta muutettiin 1930, jolloin siitä poistettiin raskaan konekiväärin kasematti vasemmalta laidalta sekä vahvennettiin muiden pesäkkeiden suojaa.
Aluksen kantavuutta parannettiin 1935–1937 kellukkein, kun aiemmissa muutostöissä lisääntynyttä uppoumaa pyrittiin pienentämään. Aluksen konehuoneen modernisointityöt aloitettiin jo vuotta aiemmin, mutta niitä ei todennäköisesti saatu valmiiksi ennen toisen maailmansodan puhkeamista.
Alus osallistui toiseen maailmansotaan. Sen oma miehistö upotti aluksen 18. syyskuuta 1939. Aluetta hallinneet neuvostojoukot nostivat ja kunnostivat aluksen, minkä jälkeen se liitettiin Neuvostoliiton Dnieprin laivueeseen nimellä Vitebsk. Aluksen aseistuksena oli kolme 76,2 millimetrin tykkiä sekä neljä raskasta konekivääriä. Saksan ilmavoimat upottivat syyskuussa 1941 aluksen Kiovan lähistöllä.
Timoniemi

Timoniemi on kylä keskellä Kuhmoa, noin 20 km keskustasta pohjoiseen Kekkostietä (tie 9070). Kylä elää maa- ja metsätaloudesta, mutta suurin osa kylän ihmisistä käy töissä keskustassa. Timoniemellä toimii kyläyhdistys, jonka puheenjohtajana toimii Teija Haverinen. Lisäksi kylällä on eri palveluita tarjoavia yrityksiä.

Kylälehti Timoniemen Netti

Timoniemen kylälehti Timoniemen Netti on ilmestynyt 10. joulukuuta 2000 alkaen neljä kertaa vuodessa. Lehden jutut on luettavissa kylän Internet-sivuilla numerosta 10 alkaen. Alkuun lehden päätoimittajana toimi sen perustaja, Maija Tähkävuori. Tällä hetkellä lehden päätoimittajana toimii Teija Haverinen.

Tekniikan tulo Timoniemelle

Timoniemen ensimmäinen puhelin oli Onnelan talossa 1930-luvulla. Timoniemenvaaran ensimmäinen puhelin oli Tulisalmessa, lossissa 1960-luvulla. Ensimmäiset sähköt tulivat Timoniemelle koulun läheisyyteen ja Timoniemenvaaralle 1949. Tällä hetkellä kylällä on Kaisanet Oy:n WiMax laajakaista ja alkuvuodesta 2011 Soneran avaama 3G-verkko.
Kitkerät Neitsyet

Historia

Kitkerät Neitsyet syntyi syksyn 1996 ja kevään 1997 välisenä aikana. Ensimmäinen virallinen keikka yhtyeellä oli vappuna 1998 Yo-talolla Tampereella. Maaliskuussa 2001 myös tasavallan presidentti Tarja Halonen kävi kuuntelemassa yhtyettä, näin aiemmin tuntematon ryhmä pääsi uutislähetyksiin ja sanomalehtiin.
Tammikuussa 2003 yhtyeen ensimmäinen musiikkivideo ilmestyi ”Hei poika” -nimisestä kappaleesta. Pete Veijalaisen ohjaama video sai näkyvyyttä muun muassa Levyraadin voiton ja Muuvi-musiikkivideokilpailun finaalin kautta. Vuosina 2003 ja 2004 yhtye keikkaili erittäin aktiivisesti. Tahti hidastui 2005 jälkeen yhtyeen jäsenten äitiys- ja isyyslomien takia, myöhemmin jäsenten työkiireiden vuoksi. Nykyään Kitkerät Neitsyet esiintyy livenä harvoin mutta näyttävästi, yleensä isompi konsertti noin kerran vuodessa. Konserttispesiaaleissa on nähty runsaasti vierailevia esiintyjiä kuten viittomakielen tulkkeja, tanssijoita ja lisävaskipuhaltimia. Myös nykyään Fork-lauluyhtyeessä vaikuttava Kitkerien entinen laulaja Anna Asunta lauloi yllätysesiintyjänä Kitkerien 20-vuotisjuhlakonsertissa Sellosalissa syyskuussa 2017.
Kitkerät Neitsyet on julkaissut neljä albumia. Yhtyeen ensimmäisen albumin, Paras pysyä kotona, julkaisi Rockadillo-levy-yhtiö 8. huhtikuuta 2003. Toinen albumi Todellisen menestyksen salaisuus julkaistiin oman Bitter Records -levymerkin kautta 16. lokakuuta 2005. Kolmas albumi En vielä tahtoisi nöyrtyä ilmestyi 16. tammikuuta 2012. Neljäs pitkäsoitto, Tulee akanasta jyvä, ilmestyi 14. kesäkuuta 2017. Kaikkien albumien levynjulkaisukeikat on järjestetty Helsingin Tavastia-klubilla.
Mansikka (pelikone)

Mansikka on alun perin RAY:n, nykyisin Veikkauksen automaattipeli. Peli on ollut pelattavissa vuodesta 2000. Vuonna 2007 RAY:llä oli käytössä 988 Mansikka-peliautomaattia. Pelin päävoitto on 50 euroa, jonka voittaa saadessaan ruutuun kolme mansikkaa 1 euron panoksella. Pelissä ei ole tuplausmahdollisuutta, mutta mahdollisuus lukita kiekkoja löytyy.
Pelissä on kahdeksan voittoyhdistelmää, yksi mansikka (panos kaksinkertaisena takaisin), lehdet tai apilat (panos kolminkertaisena takaisin), kaksi mansikkaa (panos kuusinkertaisena takaisin), kolmoismansikat tai mansikkatanko (panos kymmenkertaisena takaisin) ja kolme mansikkaa (panos 50-kertaisena takaisin) tai mansikkakorit (panos 30-kertaisena takaisin). Panos on 20, 40, 60, tai 80 senttiä tai yksi euro.
Mansikan palautusprosentti on 92,6479 %.
Radclyffe Hall

Radclyffe Hall (alk. Marguerite Radclyffe-Hall; 12. elokuuta 1880 Bournemouth, Hampshire (nyk. Dorset, Britannia) – 7. lokakuuta 1943 Lontoo) oli brittiläinen runoilija ja kirjailija.

Elämä

Marguerite Radclyffe Hall syntyi flirtailevan isän ja riidanhaluisen äidin tyttäreksi. Hall oli lapsena yksinäinen, sillä hänen vanhempansa erosivat hänen ollessaan pieni, ja hän oli äitinsä ja isäpuolensa laiminlyömä. Hän sai koulutuksensa Lontoon King's Collegessa ja sen jälkeen Saksassa.
Hall oli seksuaaliselta suuntaumiseltaan lesbo ja kuvaili itseään "synnynnäiseksi invertiksi", termi joka on peräisin Havelock Ellisin ja muiden vuosisadan vaihteen seksologien kirjoituksista.
Hall tapasi vuonna 1907 Saksassa Bad Homburg -kylpylässä tunnettun lied-laulajan Mabel Battenin. Batten (lempinimeltään "Ladye") oli 51-vuotias ja naimisissa. He rakastuivat toisiinsa, ja Battenin aviomiehen kuoltua he muuttivat yhteen. Batten antoi Hallille lempinimen John, jota hän käytti tästä loppuelämänsä ajan.
1915 Hall rakastui Mabel Battenin serkuun kuvanveistäjä Una Troubridgeen (1887–1963), joka oli amiraalin vaimo ja pienen tyttären äiti. Batten kuoli seuraavana vuonna, ja 1917 Hall ja Troubridge alkoivat asua yhdessä. Suhde jatkui Hallin kuolemaan saakka. Vuonna 1934 Hall rakastui venäläiseen emigrantiin Evguenia Soulineen ja aloitti hänen kanssaan pitkän suhteen, minkä Troubridge tuskallisesti sieti. Vuosien saatossa Hallilla oli useita naissuhteita, mahdollisesti myös blues-laulaja Ethel Watersin kanssa.
Hall asui Troubridgen kanssa Lontoossa ja 1930-luvulla pienessä Ryen kaupungissa, joka on tunnettu monista kirjailijoista, kuten E. F. Besonista. Hän kuoli 63-vuotiaana paksusuolen syöpään, ja hänet on haudattu Pohjois-Lontoossa sijaitsevalle Highgate Cemetery -hautausmaalle.

Kirjat

Hallin ensimmäinen kirja oli The Unlit Lamp, tarina nuoresta Joan Ogden -nimisestä tytöstä, joka unelmoi muuttavansa Lontooseen ystävänsä Elisabethin kanssa ja opiskelevansa lääkäriksi mutta joka tuntee olevansa riippuvainen manipuloivasta äidistään. Kirja oli pitkä ja synkkä eikä mikään myyntimenestys, joten hän valitsi kevyemmän teeman seuraavaan kirjaansa, yhteiskunnalliseen komediaan The Forge.
Hall käytti varhaisissa runokokoelmissaan koko nimeään mutta lyhensi sen muotoon M. Radclyffe Hall The Forge -kirjaa varten. Kirja oli pienoinen menestys ja nousi John O'London's Weekly -julkaisun bestseller-listalle.
Seuraavaksi ilmestyi toinen huumorikirja A Saturday Life (1925) ja sitten Adam's Breed (1926), kirja italialaisesta hovimestarista, joka kyllästyttyään työhönsä ja jopa itse ruokaan, luopuu omaisuudestaan ja muuttaa elämään metsään erakkona. Kirjan mystisiä teemoja on verrattu Hermann Hessen teokseen Siddhartha. Se myi melko hyvin, sai kriitikoilta hyviä arvosteluja ja palkittiin Prix Feminalla sekä myös James Tait Black -palkinnolla.
Andrievs Niedra

Elämäkerta

Andrievs Niedra syntyi Tirzasissa silloisella Liivinmaalla vuonna 1871. Vuonna 1899 hän valmistui teologian opinnoistaan Tarton yliopistosta ja kirjoitti sittemmin nationalistisia kertomuksia ja runoja. Töitä hän teki useille paikallisille lehdille. Vuodesta 1903 vuoteen 1906 hän toimitti Austrums nimistä lehteä. Vuoden 1905 vallankumouksen puhjettua hän vastusti sen kannattajien aatteita. Vuosien 1906 ja 1918 välillä hän toimi pastorina kahden eri seurakunnan alueella Liivinmaalla.
Niedra siirtyi politiikkaan puna-armeijan aloitettua työntymisen Latviaan tammikuussa 1919. Hän kannatti yhteistyötä saksalaisten kanssa punaisten voittamiseksi. Saksalaisten järjestettyä vallankaappauksen Kārlis Ulmaniksen johtamaa väliaikaista hallitusta vastaan Andrievs Niedra ryhtyi johtamaan saksalaisten pystyyn kokoamaa heille myönteistä hallitusta ja teki myöhemmin yhteistyötä myös Latviassa toimineiden Pavel Bermondt-Avalovin johtamien valkoisten venäläisten kanssa. Näiden kukistuttua Niedra pakeni Saksaan. Vuosina 1921–192 hän toimi luterilaisena pastorina Vilnassa Liettuassa.
Niedra palasi Latviaan vuonna 1924, mutta hänet pidätettiin maanpetoksesta epäiltynä ja hänet tuomittiin kolmeksi vuodeksi vankilaan. Tuomio kuitenkin muutettiin kielloksi asettua Latviaan. Tämän jälkeen Niedra asettui Itä-Preussiin, jossa hän jatkoi pastorin töitään. Hän palasi uudelleen Latviaan saksan miehitettyä alueen toisen maailmansodan aikana huhtikuussa 1942 ja hän kuoli saman vuoden syyskuussa Riiassa.