google/wiki40b huggingface dataset:
Katharina Wagner

Katharina Friederike Wagner (s. 21. toukokuuta 1978 Bayreuth, Länsi-Saksa) on saksalainen oopperaohjaaja. Hänen isänsä Wolfgang Wagner oli oopperaohjaaja, Bayreuthin musiikkijuhlien johtaja. Katharinan isoisä oli musiikkijuhlien johtaja ja säveltäjä Siegfried Wagner ja isoisoisä oli säveltäjä Richard Wagner ja isoisänäidinisä on säveltäjä ja pianovirtuoosi Franz Liszt.

Taustaa

Katharina Wagner on opiskellut Berliinin Freie Univertsitätissä teatteritiedettä ja valmistunut sieltä vuonna 2005. Avustajana ja ohjaajan assistenttina hän on toiminut Tokion Uudessa kansallisteatterissa, Berliinin valtionoopperassa Unter den Lindenillä Harry Kupferin kanssa sekä muutamissa Bayreuthin produktioissa (mm. Tannhäuser ja Nürnbergin mestarilaulajat). Hänen ensimmäinen ohjauksensa oli Lentävä hollantilainen Würzburgissa 2002. Vuonna 2007 ohjasi Nürnbergin mestarilaulajat esimmäisenä ohjauksenaan Bayreuthin musiikkijuhlille. Katharina Wagner on vuonna 1876 alkaneiden Bayreuthin musiikkijuhlien toinen naisohjaaja – ensimmäinen oli hänen isoisänsä äiti Cosima Wagner.
Richard Wagnerin säätiö valitsi äänin 22–0 kokouksessaan 1. syyskuuta 2008 Katharina Wagnerin ja hänen sisarpuolensa Eva Wagner-Pasquier'n johtamaan Bayreuthin musiikkijuhlia.

Suoria yleisölähetyksiä

Katharina Wagner on ideoinut ja toteuttanut oopperaesitysten suoria lähetyksiä suurelle yleisölle.
Kesällä 27. heinäkuuta 2008 esitettiin Nürnbergin mestarilaulajat Bayreuthissa. Maksutonta esitystä seurasi yhteensä kaikkiaan n. 38 000 katselijaa Bayreuthin Volksfestplatzilla.
Bremenin Goetheplatzilla esitettiin 11. lokakuuta 2008 klo 19.00 Katharina Wagnerin ohjaaman Rienzin ensi-ilta suorana lähetyksenä suurelta videotaululta ilmaiseksi yleisölle.
Turkoosikardinaali

Levinneisyys

Turkoosikardinaalia tavataan Kanadassa, Yhdysvalloissa ja Meksikossa. Lajin populaatio on hyvin suuri, ja sen kannankehitys on nouseva. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kalle Kuokkanen

Kalle Heikki Kuokkanen (6. tammikuuta 1894 Nurmes – 22. helmikuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen jääkärieversti. Hänen vanhempansa olivat koneseppä Heikki Kuokkanen ja Emilia Holmberg. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Eeva Maria Jäkärän kanssa.

Opinnot

Kuokkanen kävi kansakoulun ja suoritti yksityisesti seitsemännen luokan Nurmeksen keskikoulun jatkoluokalta vuonna 1923. Hän suoritti Sotilashallinnollisten kurssien 1. jakson vuosina 1926–1927 ja Ruotsin armeijan Sotilashallinnollisen koulun ja teki opintomatkan Ruotsin armeijan intendentuurilaitoksiin vuosina 1929–1930.

Jääkärikausi

Kuokkanen työskenteli sähkö- ja koneasentajana ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 10. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hänet siirrettiin pataljoonan rintamalta paluun jälkeen pataljoonan 2. konekiväärikomppaniaan 9. heinäkuuta 1917. Hän osallistui vuonna 1917 Polangenissa järjestetyille erikoiskursseille (pommarikurssi).

Sisällissodan jälkeinen aika

Sisällissodan jälkeen hänet kouluttajaksi Karjalan divisioonan päällystökursseille Sortavalaan, mistä hän palasi 25. heinäkuuta 1918 takaisin Karjalan 2. rykmenttiin, josta muodostettiin aluksi Itä-Suomen jalkaväkirykmentti 5 ja myöhemmin Pohjois-Savon rykmentti. Hänet määrättiin rykmentin II pataljoonan komentajaksi ja 7. lokakuuta 1918 alkaen 1. komppanian päälliköksi.
Seuraavaksi Kuokkanen komennettiin maalis-elokuuksi vuonna 1920 komentajaksi Pohjois-Inkerin rykmentin I pataljoonaan, josta hänet siirrettiin 1. joulukuuta 1920 päälliköksi Käkisalmen läänin rykmentin 3. komppaniaan. Hän oli toimessa myös silloin, kun rykmentin I pataljoonasta muodostettiin Polkupyöräpataljoona l. Polkupyöräpataljoonasta hänet siirrettiin talouspäälliköksi 1. marraskuuta 1924 Karjalan kaartin rykmenttiin. 2. Divisioonan intendentiksi hänet siirrettiin 5. syyskuuta 1925, mistä hänet siirrettiin edelleen 1. heinäkuuta 1933 Armeijakunnan esikuntaan huolto-osaston päälliköksi. Yleisesikunnan talousasiain esiupseeriksi hänet siirrettiin 1. heinäkuuta 1934 ja Puolustusministeriön komento-osaston päälliköksi 1. tammikuuta 1938. Aikaisempina vuosina hän hoiti viransijaisena puolustusministeriön intendenttiosaston päällikön tehtäviä 1. heinäkuuta 1927 – 1. lokakuuta 1929 välisenä aikana.

Talvi- ja jatkosota

Kuokkanen toimi talvisodan aikana Taloushuollon tarkastajana ja välirauhan aikana hän toimi aluksi samassa tehtävässä, kunnes hänet siirrettiin intendentti osaston osastopäälliköksi, missä tehtävässä hän jatkoi myös jatkosodan ajan.

Sotien jälkeinen aika

Edellä mainitusta tehtävästä hänet komennettiin Puolustusvoimain Pääesikuntaan Merivoimien esikunnan huolto-osaston päälliköksi ja oli tehtävässä vuoteen 1947 saakka. Myöhemmin hän toimi myös majoitusasiain tarkastajan kenraaliluutnantti Harald Öhquistin apulaisena. Hänet laitettiin lakkautuspalkalle vuonna 1952.
Repola Wood

Repola Wood Ltd oli 1924 perustettu suomalainen metsäteollisuusyhtiö joka solmi samana vuonna neuvostoliittolaisen Exportlesin kanssa konsessiosopimuksen tukkien toimittamisesta Neuvostoliiton puolelta Repolasta Suomen rajalle uitettuna. Nämä tukit jalostettiin sitten eteenpäin Suomen puolella ja saatu voitto jaettiin molemmille sopimusosapuolille. Tukkien sahaamista varten Repola Wood osti 1924 Joensuusta Aktiebolaget Kaukas Fabrikilta Penttilän sahan ja nosti sen tuotantokapasiteettia merkittävästi. Sahasta tuli Pohjois-Karjalan suurin ja se työllisti enimmillään 300-400 työntekijää. Neuvostoliiton puolelta tuotiin puuta 1924 noin 820 000 kuutiojalkaa, 1925 2,2 miljoonaa ja 1928 noin 4 miljoonaa kuutiojalkaa.
Vuosina 1928-1930 yhtiöllä oli jopa oma metsätyömaa Neuvostoliiton puolella Repolassa koska venäläiset eivät kyenneet pitämään kiinni tukkien toimitussopimuksista. Työmaalla työskenteli enimmillään lähes 1200 miestä ja 500 hevosta jotka tekivät päivät työtä Neuvostoliiton puolella rajaa ja yöksi majoittuivat Suomen puolelle Lieksan koillisosiin rakennettuihin kämppäkyliin. Hakatut tukit uitettiin kesän aikana rajan takaa Joensuuhun Penttilän sahalle.
Vuonna 1940 yhtiön nimeksi tuli Repola Oy Pielisensuu ja 1943 se fuusioitiin osaksi Repola-Viipuri Oy:tä. Vuonna 1952 oli edessä sulautuminen Rauma-Repola-konserniin. Rauma-Repola lopetti Penttilän sahan toiminnan 1988 ja sen 400 työntekijää jäivät työttömiksi. Sahan rakennukset tuhoutuivat tulipalossa lähes kokonaan 1996.
Tykistön tarkastaja

Tykistön tarkastaja, aikaisemmin kenttätykistön tarkastaja on tykistö-aselajin koulutuksen tasoa valvova sekä aselajin kehittämisestä ja suorituskyvystä vastaava upseeri Suomen puolustusvoimissa. Tykistön tarkastajana toimii vuoden 2019 alusta eversti Pertti Holma.
Tehtävän perusti Suomen puolustusvoimiin C. G. E. Mannerheim tavoitteenaan ryhdistää tykistö omaksi ja tehokkaaksi aselajiksi. Tehtävä oli alkujaan tykistöjoukkojen muodostamisen suunnittelu, käskyttäminen sekä itse perustamisen johtaminen.
Tunnetuimpia tehtävän hoitajia on ollut ns. tykistökenraali Vilho Nenonen, jota pidetään suomalaisen kenttätykistön isänä.
Tykistön tarkastaja on muutaman viime vuoden ajan palvellut Maavoimien Esikunnan suunnitteluosastolla Mikkelissä. Aikaisemmin tehtävä oli sijoitettuna Pääesikuntaan.
Tykistön tarkastaja osallistuu mm. Rovajärven ampuma-alueella järjestettäviin tykistöharjoituksiin.
Isä meidän (elokuva)

Juoni

Isä meidän sijoittuu suomalaiselle maaseudulle. Hannu Kiviojan näyttelemä Juhani palaa lapsuudenkotiinsa vietettyään useita vuosia merellä. Hän lämmittää kylmän talon, jonka katon alla hänen lapsuudenmuistonsa heräävät henkiin. Juhani hakee myös vanhainkodista dementoituneen, pyörätuoliin joutuneen isänsä (Martti Katajisto) ja ryhtyy elämään tämän kanssa. Fragmentteina esitetyt lapsuuden muistot kuitenkin piinaavat Juhania ja vähitellen selviää, että isä on aikoinaan käyttänyt häntä hyväkseen.
Isä meidän on elokuva rakastamisesta ja anteeksiannosta sekä menneisyyden ja nykyisyyden välisestä suhteesta. Kysymys on siitä, pystyykö Juhani antamaan anteeksi isälleen sen, mitä tämä on hänelle tehnyt. Läsnä on takaumissa esiintyvä hirviö-isä (Matti Onnismaa) ja Martti Katajiston vanha mies, joka ei tunnu tajuavan nykymaailman tapahtumista enää mitään. Isä meidän on myös elokuva unohtamisesta ja siitä pystyykö menneisyyden jättämään taakseen. Elokuvan lopussa Juhani vie isänsä takaisin vanhainkotiin ja tulee itse isäksi. Vasta sitten kun menneisyyden kauhut on käyty läpi, hän pystyy aloittamaan oman elämänsä isänä ja aviomiehenä.

Palkinnot

Elokuva sai kolme Jussi-palkintoa, Kivioja parhaasta miespääosasta, Aaltonen ohjauksesta ja Olavi Tuomi kuvauksesta.
Rungon seisake

Runko (lyh. Run, ratakm 184+778) on lakkautettu seisake Kaarinan Piikkiössä rantaradalla. Se on  avattu15. syyskuuta 1931 ja lakkautettu 26. toukokuuta 1979. Rungon kautta kuljetettiin muun muassa Pukkilan kartanon ja Kosken tilan maidot. Seisakkeen vieressä oli Rungon tasoristeys, joka sijaitsi vanhimmalla Ykkös-tiellä. Nykyään tasoristeys on korvattu Rungontien alikulkutiellä.
Padovan yliopisto

Padovan yliopisto (ital. Università degli Studi di Padova) on Italian Padovassa sijaitseva yliopisto, joka mainitaan kirjallisissa lähteissä vuonna 1222. Yliopisto lienee kuitenkin perustettu jo aiemmin, kun joukko opettajia ja opiskelijoita jätti Bolognan yliopiston. Siten se on Italian toiseksi vanhin ja yksi koko Euroopan vanhimmista yliopistoista. Vuonna 2007 yliopistossa oli 66 000 opiskelijaa.
Maailman viidensadan huippuyliopiston Shanghai-yliopistovertailussa Padovan yliopisto ylsi vuonna 2016 sijaluvulle 151–200 ja oli vertailussa Italian paras tai toiseksi paras yliopisto Rooman Sapienza-yliopiston ohella.  THE-yliopistorankingissa 2017 yliopisto ylsi sijaluokkaan 301–350.

Historiaa

Yliopiston perustivat vuonna 1222 Bolognan yliopistosta lähteneet opettajat ja opiskelijat, jotka kaipasivat laajempaa akateemista vapautta. Nikolaus Kopernikus opiskeli Padovassa lääketiedettä vuosina 1501–1503; Galileo Galilei opetti yliopistossa fysiikkaa liki sata vuotta myöhemmin.
Päivi Kuokkanen

Päivi Kuokkanen (s. 1962 Oulu) on Himoksen laskettelukeskuksen toinen perustaja ja Hiihtokeskus Himosvuori Oy:n toinen omistaja miehensä Juhani Ojalan kanssa.
Kuokkanen tuli mukaan hiihtokeskustoimintaan miehensä mukana. Himosvuori Oy perustettiin kesäkuussa 1983 ja toiminta aloitettiin vuoden 1984 lopussa. Suurinvestointi Länsi-Himoksen alueelle tehtiin 1987 ja Himoksen mökkirakentaminen vilkastui. Alueen markkinointi Viroon ja Venäjälle aloitettiin 1990-luvun lopulla ja samaan aikaan käynnistettiin Himoksella freestylen valmennuskeskus. Vuonna 2005 julkistettiin alueen masterplan, johon sisältyi huomattavia laajennuksia alueen lasketteluun, majoitukseen ja palveluihin. Toisaalta Himosvuori ajautui Jämsän kaupungin kanssa erimielisyyksiin asemakaavoituksesta. Vuonna 2012 saatiin kuitenkin valmiiksi alueen asemakaava, vaikkakaan kaupunki ei myynyt yhtiölle kaikkia sen havittelemia maa-alueita. Vuonna 2014 Himoksen alue käsitti 21 rinnettä, siirtymäreittejä ja 15 hissiä.
Carmarthen

Historia

Carmarthenin alueella on ollut asutusta jo esihistoriallisina aikona. Se on ilmeisesti yksi vanhimpia kaupunkeja Walesissa. Ptolemaiosksen mukaan se oli 2. vuosisadalla eaa. Demetae-heimon pääkaupunki jonka nimi oli tuollon Moridumum. 
Siellä on ollut roomalaisajalla linnoitus jonka läheltä on löytynyt amfiteatteri, jollaisia on Britanniasta löytynyt vain toinen, Isca Augusta (kymriksi Caerllion), tämän lisäksi. Amfiteatterilla on tehty perusteellisia kaivauksia 1960, ja se on vuodelta 75. Areena on 46 x 27 metriä ja karsomo kokonaisuudessaan 92 x 67 metriä. Teatterissa on kiviset seinät.
Vuonna 1546 vanha- ja uusi- Carmarthen yhdistyivät yhdeksi kaupungiksi. Se oli 1600- ja 1800-lukujen välillä tiheimmin asutettuja alueita ja Walesin tärkeimpiä kaupunkeja. 1900-luvulla on alue taantunut ja väestö on vähentynyt koska hiiliteollisuuden katoaminen on vienyt työpaikat, ja ihmiset ovat muuttaneet pois.
Jill Johnson

Jill Johnson (s. 24. toukokuuta 1973, Ängelholm, Ruotsi), on ruotsalainen countrylaulaja. Hän edusti Ruotsia Euroviisuissa 1998.
Keidaslampi

Maantietoa

Lammen pituus on 550 metriä, leveys 200 metriä ja sen pinta-ala on 8,1 hehtaaria. Se sijaitsee Horjunkeitaan eteläpuolella sen märimmän alueen reunalla. Keidaslammen ympäristö on ojitettua suota, mutta vain yksi suo-oja on kaivettu lampeen asti. Lammella ei ole lampeen kaivettua laskuojaa, mutta sen vedet suotuvat eteläpuolella olevaan suo-ojien verkostoon. Vaikka lampi on merkitty Laholuoman valuma-alueeseen, on arvailujen varassa, laskeko se sittenkin Iso Kivijärveen ja sitä kautta Kivijoen-Jämijoen valuma-aluetta. Maasto on täällä erittäin tasaista. Rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä. Rannat ovat kauttaaltaan pehmeää suota, joka kuuluu pienemmälle Rapalamminkeitaalle. Ainakin koillispuolella erottuu ilmakuvissa kermien raitoja, jotka seuraavat lammen rantaviivan muotoja. Lammen rantaan on rakennettu kolme vapaa-ajan asuntoa. Asukkaat ovat ruopanneet rantaturpeikkoon 30–50 metriä pitkiä kanavia asunnon liepeelle. Asunnoille johtaa tiet  metsäautotieltä Ylisen Kirjasjärven tieltä. Parkanon ja Karvian välinen raja kulkee ohitse 400 metrin päästä lammen pohjoisrannasta.
Parinvaihto

Parinvaihto on seksikumppanien vaihto kahden parin välillä niin että kummankin parin kumpikin osapuoli harjoittaa seksiä toisen parin toisen osapuolen kanssa.
Kylie Minoguen videografia

Tämä on australialaisen laulaja-lauluntekijä Kylie Minoguen videografia.
Ylä-Sallaajärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 37 hehtaaria, se on 1,8 kilometriä pitkä ja 550 metriä leveä. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuus on 1,97 miljoonaa kuutiometriä eli 0,00197 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 5,4 metriä ja suurin syvyys on 17 metriä. Syvin kohta sijaitsee järven eteläpäässä. Järven rantaviivan pituus on 4,9 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Järven ympäristön asutus on haja-asutusta, joka kuuluu osittain Muuramen Isolahden kyläasutukseen. Rannoille on rakennettu noin 20 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet yhdystieltä 16607. Muuramen ja Jyväskylän välinen kuntaraja ylittää järven sen lounaispäässä niin, että suuri osa järvestä jää Jyväskylän puolelle. Järven pohjoispäässä sijaitsee laavu. Luusuassa on pikkutien silta.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Sallaanojan valuma-alueeseen (14.287) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 134,5 metriä mpy.
Järven pohjoispäähän laskee metsäoja, jonka valuma-alueella sijaitsevat esimerkiksi Pitkäjärvi (13 hehtaaria, ha), Valkonen (9 ha), Salmijärvi (2 ha), Yläinen Kotajärvi (4 ha) ja Alainen Kotajärvi. Suoraan järveen laskevat omaa ojaa myöten Pirttijärvi (6 ha) ja Ylä-Kitulampi (3 ha). Järven lasku-uoma on Sallaanoja, joka lähtee järven eteläpäästä. Se laskee ensin Myllyjärveen (5 ha), sitten Ala-Sallaajärveen (36 ha), ja lopulta Muuratjärveen. Tämä laskee Päijänteeseen lyhyttä Muuratjokea pitkin.
Segundo Castillo

Seurajoukkueura

Castillo aloitti ammattilaisuransa Club Deportivo Espolista, jossa hän pelasi seuraavat kolme vuotta. Vuonna 2003 hän siirtyi Club Deportivo El Nacionaliin, joka on yksi maan menestyneimmistä seuroista kautta aikain. Joukkueessa pelatessaan Castillo voitti sarjamestaruudet peräkkäisinä vuosina 2005 ja 2006. Hän pelasi kolmen kauden aikana yhteensä 112 ottelua ja teki niissä 11 maalia.
Elokuussa 2006 Castillo vaihtoi mannerta Eurooppaan ja siirtyi serbialaisseura Punaiseen tähteen. Hän teki ensimmäisellä kaudellaan kahdeksan maalia ja oli yksi joukkueen luottopelaajista, kun se voitti tuplan vuonna 2007.
Elokuussa 2008 hän siirtyi kauden 2008–2009 kestävällä lainasopimuksella Englannin Valioliigassa pelanneeseen Evertoniin. Castillo pelasi ensimmäisen ottelunsa Valioliigassa 14. syyskuuta 2008 Stoke Cityä vastaan. Hän teki ainoan maalinsa joukkueessa 18. syyskuuta 2008 UEFA Cupin ottelussa belgialaista Standard Liègeä vastaan. Hänen siirrostaan ei tehty kauden jälkeen kuitenkaan pysyvää ja niin hän palasi takaisin Belgradiin. Tiedettävästi serbialaisseuran pyyntihinta Castillosta arviolta noin 5 miljoonaa puntaa oli liian suuri.
Tästä huolimatta Castillo palasi Valioliigaan seuraavaksi kaudeksi, siirryttyään vuoden lainasopimuksella Wolverhamptoniin 31. elokuuta 2009. Hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa 20. syyskuuta 2009 ottelussa Fulhamia vastaan.
29. heinäkuuta 2009 hänen ilmoitettiin palaavan kotimaahansa Ecuadoriin. Hän teki sopimuksen Deportivo Quiton kanssa. Sittemmin hän pelasi muun muassa meksikolaisseura Pachucassa.

Maajoukkueura

Castillo teki ensiesiintymisensä Ecuadorin maajoukkueessa 17. elokuuta 2005 Venezuelaa vastaan. Hän pelasi vuoden 2006 MM-kilpailuissa, joissa joukkue eteni neljännesvälieriin saakka ja Castillo pelasi avauskokoonpanossa täyden peliajan lukuun ottamatta jatkopaikan kannalta merkityksetöntä viimeistä alkulohko-ottelua. Kaikkiaan hän pelasi maajoukkueessa 88 ottelua ja teki niissä kahdeksan maalia.
Anton Sitt

Anton Sitt (24. joulukuuta 1847 Praha – 19. huhtikuuta 1929 Kauniainen) oli viulutaiteilija ja ensimmäisiä Suomessa toimineita viulunsoiton opettajia.
Sittin isä oli unkarilainen viulujen rakentaja Anton Szytt. Sitt opiskeli Prahan konservatoriossa viulunsoittoa ja sävellystä ja sai koulusta päästötodistuksen vain 16-vuotiaana. Toimittuaan viulunsoittajana useissa eri orkestereissa Saksassa hän siirtyi soittamaan Göteborgiin. Konserttimatkoillaan hän saapui Helsinkiin, missä hänelle esitettiin kutsu tulla viulunsoiton opettajaksi 1882 perustettuun Musiikkiopistoon. Vuodesta 1885 hänestä tuli myös Robert Kajanuksen johtaman Filharmonisen seuran orkesterin konserttimestari. Sitt toimi tässä tehtävässä orkesterissa ja sen seuraajissa nelisenkymmentä vuotta. Samalla hän opetti Musiikkiopistossa suuren joukon viulutaiteilijoita, mitä ei ollut Suomessa aikaisemmin tehty.
Sittin puoliso vuodesta 1881 oli Sima Wekowsky (k. 1945).
The Lucy Show

The Lucy Show oli Lucille Ballin tähdittämä televisiosarja, jota tehtiin vuosina 1962–68. Se oli jatkoa Ballin aikaisemmalle ja huomattavasti kuuluisammalle televisiosarjalle I Love Lucy. Sarja nimettiin alun perin The Lucille Ball Show'ksi, mutta nimi muutettiin pian lyhyempään muotoon. The Lucy Show kesti kuusi tuotantokautta ja siinä oli yhteensä 156 jaksoa, joista jokainen kesti noin 30 minuuttia. Se oli lajityypiltään tilannekomedia.
Sarja kertoo leskeksi jäänestä naisesta nimeltä Lucy Carmichael (Ball), joka asuu New Yorkin osavaltiossa kahden lapsensa, ystävänsä ja tämän lapsen kanssa. Hahmot kuitenkin vaihtuivat usein vanhojen näyttelijöiden lähtiessä ja uusien saapuessa sarjaan. Lucille Ballin hahmo oli ainoa, joka oli mukana kaikkina kausina. Myös useat julkkikset tekivät vierailuja suosittuun sarjaan, heidän joukossaan muun muassa Dean Martin, George Burns ja Joan Crawford.
Sarja päättyi vuonna 1968, kun Ball myi sarjan omistavan tuotantoyhtiönsä Desilu Productionsin Gulf and Western Industries -yhtiölle. Hän ei halunnut enää esiintyä sarjassa, jota ei omistanut. Ball loi kuitenkin vielä yhden televisiosarjan, jolle hän antoi nimen Here's Lucy ja jonka pääosaa hän jälleen itse esitti. Se oli käytännössä jatkoa The Lucy Show'lle, vaikka kuvasikin eri hahmoja. Hahmoissa oli kuitenkin paljon yhdenkaltaisuutta The Lucy Show'n hahmojen kanssa. Here's Lucy kesti sekin kuusi tuotantokautta. Se lopetettiin vuonna 1974.
Halva (yritys)

Halva Oy Ab on suomalainen vuonna 1931 perustettu makeisvalmistaja. Halva tunnetaan erityisesti valmistamastaan salmiakista ja nimikkomakeisestaan eli halvasta. Muita tunnettuja Halvan makeisia ovat muun muassa Vanhat autot, Lakritsimatto ja erilaiset makeissekoitukset. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Vantaalla.
Nikola Vučević

Seurajoukkueura

Yliopistotasolla Vučević edusti Etelä-Kalifornian yliopistoa eli USC:ia, jossa hän pelasi vuodet 2008-2011. Vuonna 2011 Vučević pelasi myös kotimaansa pääsarjan KK Budućnost Podgoricassa. NBA-seura Philadelphia 76ers varasi hänet numerolla 16 vuonna 2011 ja hän debytoi seurassa kaudella 2011–2012. Hän pelasi kauden aikana 51 peliä. Elokuussa 2012 Vučević siirtyi Orlando Magiciin, jossa hän nykyisin on yksi tärkeimmistä pelaajista ja jossa hän pelaa numerolla 9.

Maajoukkueura

Vučević debytoi Montenegron koripallomaajoukkueessa vuonna 2011. Hän kuului joukkueeseen vuosien 2011, 2013 ja 2017 EM-kilpailuissa.

Muuta

Sveitsissä syntyneen, mutta teininä Montenegroon muuttaneen Vučevićin isä Borislav Vučević ja äiti Ljiljana Vučević ovat molemmat pelanneet Jugoslavian maajoukkueessa. Hänen isänsä on voittanut myös KK Bosnan kanssa European Champions Cupin eli nykyisen Euroliigan. Nikola Vučević oli 15-vuotiaana, tammikuussa 2006 osallisena Montenegron historian pahimmassa junaonnettomuudessa, Biočen junaonnettomuudessa, joka vaati 47 ihmisen hengen, mukaan lukien yhden hänen joukkuetovereistaan.
Radoslav Zabavník

Ura

Zabavník aloitti ammattilaisuransa MFK Košicessa vuonna 1998, jolloin hän debytoi Corgoň Ligassa. MŠK Žilinaan hän siirtyi vuonna 2002 ja voitti seurassa kaksi kertaa Slovakian mestaruuden. Vuonna 2004 hän siirtyi bulgarialaiseen TsSKA Sofiaan, josta hänet myytiin vuoden 2005 lopussa Sparta Prahaan. Tämän jälkeen hän pelasi Terek Groznyssä, jonka hän jätti joulukuussa 2009. Helmikuussa 2010 hän siirtyi Bundesliigassa pelaavaan FSV Mainziin. Hän nousi seurassa avauskokoonpanoon.
Zabavník on edustanut maajoukkuetasolla Slovakiaa. Hän oli mukana vuoden 2010 MM-kilpailuissa.
Menonen

Menonen on kylä Urjalassa Pirkanmaalla. Se sijaitsee valtatie 9:n varrella. Asukkaita kylässä on noin 300. Kylässä toimi vuoteen 2007 peruskoulun 1–6 luokkien opetusta antanut Menosten koulu. Kylällä toimivia järjestöjä ja yhteisöjä ovat Menosten kylätoimikunta, Menosten VPK, Menosten maa- ja kotitalousseura, Menosten diakoniapiiri ja Menosten kalastuskunta. Kyläyhdistys on ylläpitänyt myös kahta museota: moonamiesmuseota ja sen yhteydessä olevaa koulumuseota. Vuonna 2012 museoiden toiminta käyntikohteina oli loppunut ja ne toimivat enää virtuaalisesti osana kyläyhdistyksen verkkosivuja.