google/wiki40b huggingface dataset:
N. R. af Ursin

Nils Robert af Ursin (18. huhtikuuta 1854 Kuopio – 8. toukokuuta 1936 Hämeenlinna) oli suomalainen poliitikko ja yksi Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen perustajajäsenistä ja sen edeltäjän, Suomen työväenpuolueen, ensimmäinen puheenjohtaja. Hän kuului vuosisadan vaihteen työväenliikkeen ja ensimmäisen yksikamarisen eduskunnan näkyviin hahmoihin. Häntä on pidetty työväen aatteellisena herättäjänä. Hänen osuutensa sosialismin leviämisessä Suomen työväenliikkeeseen on nähty historiankirjoituksessa usein merkittävänä.

Ura

Af Ursin väitteli Helsingin yliopistossa filosofian tohtoriksi antiikin roomalaisten sotataidosta (De castris Hygini, 1881), mutta hänen dosentinväitöskirjansa hylättiin, ja hänen haaveilemansa akateeminen ura jäi siihen. ja toimi Viipurissa ja Turussa klassisten kielten lehtorina. Hän oli ritariston ja aateliston edustajana säätyvaltiopäivillä.
Af Ursin oli Viipurin työväenyhdistyksen perustajia 1886 ja Turun työväenyhdistyksen puheenjohtaja 1891–1900. Vuoteen 1899 nuorsuomalaisilla oli enemmistö työväenyhdistyksissä ja useimmat yhdistykset olivat liberaaleja, mutta tuolloin sosialistit (kuten af Ursin) saivat enemmistön. Muualla Euroopassa vastaava oli tapahtunut jo aiemmin. Myös af Ursin oli pitkään nuorsuomalaisen puolueen aktiivi ennen liukumistaan sosialistiksi.
Ursin oli Suomen työväenpuolueen puheenjohtaja puoli vuotta 1899–1900. Eron taustalla olivat ensisijaisesti arvovaltakysymykset ja valtataistelu, eivät niinkään linjariidat. Hän erosi myös Turun työväenyhdistyksestä.
Af Ursin valittiin ensimmäiseen eduskuntaan vuonna 1907 Hämeen läänin pohjoisesta vaalipiiristä. Kansanedustajana hän toimi vain yhden kauden, vuonna 1908 pidettyihin eduskuntavaaleihin saakka. Hänet valittiin vaalikauden alussa eduskunnan ensimmäiseksi varapuheenjohtajaksi sekä suuren valiokunnan, perustuslakivaliokunnan ja työväenasiainvaliokunnan jäseneksi. Eduskunnan joulutauon jälkeen häntä ei valittu enää tärkeimpiin valiokuntiin.
Vuonna 1918 af Ursin siirtyi sisällissodan loppuvaiheessa 1918 maanpakolaiseksi Neuvosto-Venäjälle. 1918–1919 hän toimi Pietarin Suomalaisen Yhteiskoulun johtajana ja 1919–1920 Venäjän Sosialistisen Akatemian jäsenenä. Vuonna 1920 hän siirtyi Ruotsiin, josta hän palasi Suomeen vuonna 1922.
Marjatta Rahikainen on väitöskirjassaan N. R. af Ursin: Aatelismies Suomen työväenliikkeessä (1986) päivittänyt af Ursinin mainetta ja myyttiä. Hänen mukaansa af Ursinia koskeva tutkimus on perustunut pääasiassa tämän omiin kirjoituksiin.
Tone Damli

Tone Damli Aaberge (s. 12. huhtikuuta 1988 Sogndal, Norja) on norjalainen laulaja, joka nousi julkisuuteen sijoituttuaan toiseksi Norjassa järjestetystä Idols-laulukilpailussa vuonna 2005. Hän osallistui Eurovision laulukilpailun Norjan-karsintoihin kappaleella "Butterflies" vuonna 2009, mutta sijoittui toiseksi Alexander Rybakin jälkeen. Vuonna 2013 hän osallistui Ruotsin-karsintaan Melodifestivaleniin yhdessä Erik Segerstedtin kanssa kappaleella "Hello, Goodbye".
Paavo Paloheimo

Paavo Werner Paloheimo (vuoteen 1906 Brander, 24. maaliskuuta 1868 Loppi – 7. toukokuuta 1921 Helsinki) oli suomalainen teollisuusmies ja Kainuun metsäteollisuuden perustajia.
Paloheimon vanhemmat olivat kirkkoherra Henrik Erland Brander ja Lovisa Wilhelmina Fredriksson. Hänen veljiään olivat H. G. ja K. A. Paloheimo. Hän valmistui ylioppilaaksi 1887, suoritti oikeustieteen tutkinnon 1892 ja sai varatuomarin arvon 1895.
Paloheimo toimi aluksi senaatin ylimääräisenä kopistina 1895–1897 ja perusti sen jälkeen oman lakiasiantoimiston Tampereelle 1897.  Tampereella Paloheimo tutustui tamperelaiseen liikemieheen Kalle Välimaahan, joka suunnitteli hiomon ja pahvitehtaan rakentamista Kajaanin Ämmäkosken vesivoiman varaan. Rakennushanketta varten Välimaa, hänen yhtiökumppaninsa toimitusjohtaja Gösta Serlachius sekä tamperelainen pankinjohtaja Albert Snellman olivat ostaneet koskiosuuksia ja maatiloja Oulujoen varrelta. Tehdashanke oli kuitenkin pysähtynyt Kajaanin koskien vesiosuuksista käytyyn riitaan, jonka oikeuskäsittely oli kesken. Välimaa aikoi silti perustaa Kajaaniin höyrysahan, mutta hänen yhtiökumppaninsa vetäytyivät hankkeesta.
Paloheimo tuli mukaan hankkeeseen ensin juristina, mutta pian hän innostui Kainuun tarjoamista mahdollisuuksista ja sai mukaan myös veljensä H. G. Paloheimon ja K. A. Paloheimon. Uusi yritys Kajaanin Puutavara Oy perustettiin helmikuussa 1907. Paloheimoilla oli siinä 48 prosentin osuus. Yhtiön rakennuttama Tihisenniemen saha käynnistyi samana vuonna. Yhtiön pääkonttori oli aluksi Tampereella mutta siirtyi pian Kajaaniin, jonne Paavo Paloheimo itsekin muutti.
Ämmäkosken koskiriita ratkesi 1911, ja yhtiö saattoi nyt rakentaa voimalaitoksen koskeen. Voimalaitos mahdollisti puuhiomon ja paperitehtaan rakentamisen, mutta ne saatiin käyntiin vasta 1919 sodan aiheuttamien viivästysten jälkeen. Samanaikaisesti Kajaanin Puutavara Oy hankki myös metsäalueita Kainuusta niin, että vuonna 1917 sillä oli maata 35 000 hehtaaria. Paavo Paloheimo ei kauan ehtinyt johtaa yhtiötä, sillä hän kuoli sydänkohtaukseen keväällä 1921.
Paloheimon Kajaanin tuotanto käsitti myös taistelukaasun tuottamisen Venäjälle tsaarin armeijalle. Kajaanin suurimpana porvarina Paloheimo oli poliittisesti vallan eri linjoilla kuin itsenäisyysaktivistit, etunenässä Kajaanin punaisten päälliköiden "sijaissurmia" suunnitellut kirkkoherra Johannes Väyrynen eli niin sanottu "Musta-Jussi".
Paloheimoa kutsuttiin Kajaanissa myös nimellä "pikkujumala", koska hänen vastuullaan oli lähes kaiken tuottavan teollisen toiminnan johto.
Kajaanin Puutavara Oy siirtyi 1922 Ab Uleå Oy:n omistukseen. Yhtiön nimeksi tuli sittemmin Kajaani Oy, joka fuusioitiin Yhtyneet Paperitehtaat-konserniin vuonna 1989.
Paavo Paloheimon poika oli psykiatri Martti Paloheimo (1913-2002).
Nord (Burkina Faso)

Maantiede, ilmasto ja luonto

Vuonna 2001 perustettu alue käsittää 5,9 % Burkina Fason pinta-alasta. Se rajoittuu idässä Sahelin ja Centre-Nordin, etelässä Plateau-Centralin ja Centre-Ouestin ja lännessä Boucle du Mouhounin alueisiin sekä pohjoisessa Maliin.
Maisemaa leimaavat tasangot ja keskimäärin 300–400 metriä korkeat ylängöt ja kukkulat. Korkein kohta on Komkoulibo 630 metriä merenpinnasta. Tärkein vesistö on Nakambén eli Valkoisen-Voltan yläjuoksu.
Ilmasto on sudanilais-sahelilainen. Vuotuinen sademäärä on 600–750 millimetriä. Vuodenaikoja on kaksi. Sadeaika kestää kesäkuusta syyskuuhun. Kasvillisuus koostuu heinäkasveista ja pensaista.

Hallinnollinen jako ja asutus

Alueeseen kuuluu neljä provinssia, 31 departementtia, neljä kaupunkikuntaa, 27 maalaiskuntaa ja 816 kylää. Provinssit ovat Loroum, Passoré, Yatenga ja Zondoma. Kaupunkeja ovat niiden keskukset Gourcy, Ouahigouya, Titao ja Yako. Perinteistä valtaa edustavat mosi- ja fulbepäälliköt.
Alueella asuu 8,5 % Burkina Fason väestöstä. Kaupunkiväestön osuus on 11,8 %, mikä on huomattavasti alle maan keskitason (23 %).
Puhutuimmat kielet ovat moore (90,3 %) ja fulani (5,8 %). Kaupungiessa puhutaan jonkin verran ranskaa ja djulaa tai bambaraa. Muslimeja on 79,9, animisteja 10,1, katolisia 7,6 ja protestantteja 2,0 prosenttia.

Talous

Väestöstä 90 prosenttia harjoittaa maanviljelyä ja karjanhoitoa. Muita elinkeinoja ovat kaupankäynti ja käsityöammatit.
Alueella harjoitetaan myös kaivostoimintaa.
Paavali Jumppanen

Antti Paavali Jumppanen (s. 17. heinäkuuta 1974 Espoo) on pianisti ja Maj Lind -pianokilpailun voittaja 1994 sekä Young Concert Artists' International Auditions -kilpailun voittaja New Yorkissa 2000. Hän toimi pianon ja kamarimusiikin lehtorina Espoon musiikkiopistossa vuosina 2003-2012.
Jumppanen opiskeli Sibelius-Akatemiassa ja 1997–2000 Krystian Zimermanin johdolla Baselin musiikkiakatemiassa, jossa suoritti solistidiplomin. Jumppanen esiintyy säännöllisesti soolokonsertein orkestereiden solistina Euroopassa, Pohjois-Amerikassa, Japanissa ja Australiassa. Hän teki ensilevynsä Deutsche Grammophonille vuonna 2005 säveltäjä Pierre Boulezin kutsumana. Jumppasen ja viulisti Corey Cerovsekin levytys Beethovenin sonaateista pianolle ja viululle sai Midem-palkinnon vuoden parhaana kamarimusiikkilevynä 2008. Jumppanen on esittänyt Beethovenin ja Mozartin pianosonaatit useissa konserttisarjoissa Yhdysvalloissa ja Suomessa. Vuonna 2010 The Boston Globe valitsi hänen esityksensä Olivier Messiaenin pianosarjasta 20 katsahdusta Jeesus-lapseen vuoden 10 parhaan konsertin listalle. Jumppanen on tilannut ja kantaesittänyt useita pianosävellyksiä suomalaisilta säveltäjiltä.
Lukuvuonna 2011–12 Jumppanen toimi vierailijana Harvardin yliopiston musiikin laitoksessa. Vuodesta 2015 alkaen Jumppanen on toiminut Piano-Espoo-festivaalin taiteellisena johtajana.
HMS Fairy (1897)

Palvelus

Alus upposi 31. toukokuuta 1918.
Kotolompolo

Maantietoa

Järven pinta-ala on 7,4 hehtaaria, se on 550 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 0,00008 kuutiokilometriä eli 0,080 miljoonaa kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 1,1 metriä ja suurin syvyys on 1,4 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Portimojärven alueella (67.91), jonka Kallijoen valuma-alueeseen (67.918) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 110,5 metriä mpy.
Markus Leppo

Markus Leppo (22. syyskuuta 1934 Viipuri – 28. huhtikuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen valokuvaaja.
Leppo toimi 1957–1958 Helsingin Sanomien kuvatoimittajana, kunnes ryhtyi vapaaksi kirjailijaksi ja valokuvaajaksi.
1960–1970-luvulla Leppo dokumentoi muun muassa suomalaista talonpoikaisarkkitehtuuria ja kirkkojen vaivaisukkoja. Vuonna 1973 Amos Andersonin taidemuseo esitteli Lepon vaivaisukkokuvia laajana multivisioesityksenä, ja 1970-luvun lopulla kuvat kiersivät näyttelynä Pohjoismaissa.
1980-luvulla Leppo toimi vuonna 1984 perustamansa Suomen Yhdyspankin valokuvakokoelman intendenttinä.
Syyskuussa 2013 Marimekon plagiointikohussa tekstiilitaiteilija Maija Louekarin kuosin Hetkiä todettiin perustuvan Markus Lepon valokuvaan 1960-luvun Helsingistä.
Leppo on Maija Isolan tyttärentyttären isä.
Nasdaq Composite

Nasdaq Composite on yhdysvaltalainen pörssi-indeksi, jossa on mukana  kaikki Nasdaqin lähes 3000 yritystä. Monet niistä ovat teknologiayrityksiä, joiden osakkeen hinta on korkea verrattuna yhtiöiden tuottoon. Siksi Nasdaq heilahtelee nopeammin kuin muut pörssi-indeksit kuten S&P 500.
Nasdaq Composite aloitti sadasta pisteestä vuonna 1971, ja saavutti tuhat pistettä 1995. Vuosituhannen alussa indeksi ylitti 5000 pisteen rajan. Silloin indeksiä nostivat monet uudet internetyhtiöt, joiden arvo romahti IT-kuplan puhjetessa.  Vuonna 2017 Nasdaq Composite ylitti 6000 pisteen rajan. Silloin vetureina olivat suuret teknologiayhtiöt kuten Apple ja Facebook.
Otto Klemperer

Otto Klemperer (14. toukokuuta, 1885 – 6. heinäkuuta, 1973) oli saksalaissyntyinen säveltäjä ja kapellimestari. Hän otti Yhdysvaltain kansalaisuuden 1937 ja Israelin kansalaisuuden 1970. Klempereriä pidetään laajalti yhtenä 1900-luvun suurimmista kapellimestareista.
Klempererin maine perustuu enimmäkseen hänen tulkintoihinsa saksalaisesta musiikista. Hän suosi teoksien esittämisessä yleensä hitaita tempoja (usein mainittu esimerkki on Beethovenin pastoraalisinfonian erittäin hitaasti esitetty tanssiosuus). Toisaalta hänen kuuluisa Mahlerin toisen sinfonian levytyksensä mahtuu teoksen muista tunnetuista levytyksistä poiketen yhdelle CD-levylle. (Klemperer oli apulaisena johtamassa torvisektiota, kun teosta esitettiin Mahlerin itsensä ollessa paikalla.) Muita tunnettuja levytyksiä ovat esimerkiksi Bachin H-mollimessu, Beethovenin sinfoniat, Brahmsin sielunmessu sekä Mahlerin Das Lied von der Erde. Säveltäjänä Klemperer ei saavuttanut erityisen suurta arvostusta. Otto Klempererin serkku oli kirjallisuudentutkija ja professori Victor Klemperer.
Electric Light

Musiikkivideo

Videon on ohjannut monia muita Infernalin musiikkivideoita ohjannut Loic Maes. Musiikkivideo sijoittuu pääasiassa elintarvikekauppaan.
Ilia Tšavtšavadze

Ilia Tšavtšavadze (georg. ილია ჭავჭავაძე; 8. marraskuuta (J: 27. lokakuuta) 1837 Qvareli – 12. syyskuuta (J: 30. elokuuta) 1907 Tsitsamuri) oli georgialainen kirjailija, hyväntekijä ja yksi Georgian itsenäisyysliikkeen johtohahmoista. 
Tšavtšavadze syntyi merkittävään aatelisperheeseen Kakhetin alueella. Hän kävi lukion Tbilisissä ja opiskeli oikeustiedettä Pietarissa. Palattuaan Georgiaan hän perusti ja toimitti useita lehtiä, kuten Iveria ja Sakartvelos moambe, ja toimi monien kulttuuri- ja koulutusinstituutioiden johdossa (esimerkiksi Seura lukutaidon levittämiseksi georgialaisten keskuudessa). 1900-luvun alkuun mennessä hänestä tuli yhdessä Akaki Tseretelin kanssa toinen maan kansallisen heräämisen tärkeimmistä suunnannäyttäjistä. Tšavtšavadzea on pidetty älykkään keskustelun ja journalismin sekä standardin proosan muodonantajana. Hän toimi vuosina 1906–1907 Venäjän duuman jäsenenä ja ajoi liberaalia politiikkaa.
Tšavtšavadze laati paitsi eurooppalaisen kirjallisuuden käännöksiä ja artikkeleita myös proosaa. Hänen romaaninsa Katsia-adamiani?, Kako qatšaghi ja Otaraant kvrivi käsittelevät maan vähäaatelin ja tavallisen kansan elämää ironisella otteella, kun taas esimerkiksi Mgzavris tserilebi kritisoi ajan yhteiskuntaa ja asetti tavoitteita kansalliselle heräämiselle.
Tšavtšavadze murhattiin vuonna 1907. Murhaa ei ole selvitetty, mutta sen tekijöinä on pidetty radikaaleja sosiaalidemokraatteja. Tšavtšavadze on myöhemmin kanonisoitu.
Clean (ohjelmointikieli)

Esimerkkejä

Hei maailma:

Start = "Hei maailma"
Kertoma:

kertoma 0 = 1
kertoma n = n * kertoma (n - 1)

// tulostetaan 10:n kertoma
Start = kertoma 10
Fibonacci-sarja:

fib 0 = 0 
fib 1 = 1 
fib n = fib (n - 2) + fib (n - 1)
Potenssioperaattori:

(^) infixr 8 :: Int Int → Int
(^) x 0 = 1
(^) x n = x * x ^ (n - 1)
Yllä tyyppisignatuuri määrää, että funktio on oikealta assosiatiivinen, käyttää infix-muotoa ja sen presedenssin prioriteetti on 8. Tällöin ^ sitoo voimakkaammin kuin *, jonka vuoksi x*x^(n-1) on yhtä suuri x*(x^(n-1)):n eikä (x*x)^(n-1):n kanssa. Tämä funktio on määritelty Cleanin standardiympäristössä.
Neopets: The Darkest Faerie

Taikuus

Pelissä ainoastaan Roberta osaa taikoa, mutta molemmat pelattavat hahmot voivat käyttää mote-nimisiä taianomaisia otuksia, joiden avulla erilaisia seurauksia kuten vihollisten myrkyttäminen ja valosäteiden luominen ovat mahdollisia. Taikuuden elementtiä on seistemän eri tyyppiä: tuli, vesi, ilma, maa, valo, pimeys ja "nova".

Petpetit

Petpet-nimisiä pieneläimiä saa ruokkia niin, että ne seuraavat pelaajaa ja vaikuttavat taisteluihin eri tavoin kuten tekemällä näkymättömästä näkyvää ja parantamalla vammoja. Pelaajaa seuraamiseen käytetty aika riippuu sekä petpetin lajista että pelaajan ruokkimasta ruoasta.

Peliympäristö

Neopets: The Darkest Faerie:n tapahtumat sijoittuvat Neopian maailmassa, jota asuttavat erilaisia Neopets-lajien antropomorfisia versioita. Seikkailu perustuu Neopetsin sivuston perustajan Adam Powellin kirjoittamaansa tarinaan.

Tarina

Kauan sitten synkkä keiju yritti ottaa valtakunnan haltuunsa ja rangaistukseksi hänet vangittiin Maraquanmeren pohjaan. Hänen nimensä poistettiin historiasta ja hänet muistetaan vain "synkimpänä keijuna". Tuhannen vuoden kuluttua loitsu murtuu ja keiju pääsee pintaan yrittämään taas hallita Neopiaa ja kostamaan keijukuningattarelle Fyoralle, joka vangitsi hänet tuhat vuotta sitten.
Torin kotikaupungin ja leijuvan keijulinnan noitumisen jälkeen Roberta-niminen Acara ja edellä mainittu Tor-niminen Lupe lyöttäytyvät yhteen ja matkustavat yhdessä Brightvalen kuningaskuntaan varoittamaan kuningasta synkimmästä keijusta. Pian selviää, että kauan sitten keiju vangittiin Fyoran syvällä Meridellin kaupungin alla olevan taikasauvan avulla. Torin ja Robertan on nyt vapautettava naapurimaat loitsuista, soluttauduttava Meridellin linnaan päästäkseen maan alle, noudettava Fyoran muinainen taikasauva ja loppujen lopuksi vangittava synkin keiju ikuisesti.
Kuru Korppi

Kuru Korppi on sarjakuvissa Mikki Hiiren ystävänä esiintyvä kuvitteellinen korppi.
Bill Walsh ja Manuel Gonzales keksivät Kuru Korpin vuonna 1949. Alun perin hahmo oli Hessu Hopon lemmikkikorppi, mutta myöhemmin siitä tuli itsenäinen, antropomorfinen hahmonsa. Yleensä Kuru Korppi pitää yllään punaoranssia paitaa ja vihreää lakkia. 
Suomessa Kuru Korppi on esiintynyt muun muassa Aku Ankan taskukirjoissa, ensimmäistä kertaa vuonna 1990 taskukirjassa numero 127 (Tähtien takana), tuolloin tosin nimellä Bruno. Joissakin sarjakuvissa on mukana myös Kurun ottopoika Bruno (ital. Bruto). Bruno esiintyi ensi kerran Romano Scarpan tarinassa vuonna 1975 Kurun kasvattipoika, joka julkaistiin Suomessa vuonna 2008 Roope-setä -lehdessä.
Monolanjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 94 hehtaaria, se on 2,7 kilometriä pitkä ja 1,3 kilometriä leveä. Sillä on kolme saarta, joiden yhteispinta-ala on 0,44 hehtaaria.  Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 720 500 kuutiometriä eli 0,0007 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 0,8 metriä ja suurin syvyys on 2,3 metriä. Sen rantaviivan pituus on 8,5 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Kivijärven alueeseen (14.192) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 78,1 metriä mpy.
Heikki Kossi

Heikki Sakari Kossi (s. 8. joulukuuta 1969 Tampere) on suomalainen foley-artisti eli elokuvien jälkiäänitettävien kohtausäänien tekijä. Hän on työskennellyt kymmenissä suomalaisissa elokuvissa ja yhä enemmän myös kansainvälisissä tuotannoissa, kuten vuonna 2016 ensi-iltansa saaneessa animaatioelokuvassa Pikku Prinssi. Kossin studio sijaitsee Kokkolassa, ja hänen asiakkaihinsa kuuluu muun muassa Kaliforniassa sijaitseva George Lucasin Skywalker Ranch.
Muusikkona toiminut Kossi opiskeli äänisuunnittelua vuodesta 1997 lähtien Turun kristillisessä opistossa. Foley-tehosteiden tekoon Kossi tutustui harjoittelupaikassaan Kikeono Film Sound Oy:ssä, jossa hän avusti äänien teossa elokuvaan Lakeuden kutsu. Vuonna 2001 Kossi sai paikan Itsevaltiaat-animaatiosarjan tuotantotiimissä äänisuunnittelijana ja foley-artistina. Vaimonsa työn takia Kossin perhe muutti Kokkolaan, jonne Heikki Kossi perusti nykyisin nimellä H5 Film Sound Oy toimivan foley-studionsa. Yrityksellä on toimipiste myös Helsingissä.
Foley-artismin ohella Kossi on toiminut elokuvissa myös äänisuunnittelijana, äänileikkaajana, ohjaajana, käsikirjoittajana, muusikkona ja kuvaajana.
Dolf van der Linden

David Gysbert (Dolf) van der Linden (22. heinäkuuta 1915 – 30. tammikuuta 1999) oli alankomaalainen kevyen musiikin kapellimestari. Van der Linden toimi Alankomaiden kapellimestarina eurovision laulukilpailussa vuosina 1957-1971, joista voittoesityksen kapellimestarina 1957 ja 1959. Alankomaiden isännöidessä kilpailua Hilversumissa vuonna 1958 hän toimi myös Saksan, Belgian, Ruotsin ja Luxemburgin kapellimestarina sekä vuonna 1970 Amsterdamissa Irlannin voittoesityksen kapellimestarina.
Meriankerias

Koko ja ulkonäkö

Meriankeriasnaaras ja -koiras ovat hyvin erikokoisia; naaras kasvaa noin kaksi kertaa koirasta suuremmaksi sekä pituudeltaan että painoltaan. Naaras voi olla jopa kolmen metrin mittainen ja painaa 110 kg, mutta normaalisti ne jäävät kaksimetrisiksi. Suurin Suomesta saatu meriankerias on noin kahden metrin mittainen.
Molemmat sukupuolet ovat samannäköisiä, keho on sinertävänharmaa, kapea ja pitkä. Evät ovat tummanharmaita.

Ravinto

Meriankerias syö erilaisia pieniä eläimiä, enimmäkseen kaloja, äyriäisiä ja pääjalkaisia. Saaliinsa se tappaa ja repii palasiksi pyörien nopeasti oman akselinsa ympäri ja poimien sitten palat vedestä. Kalan on myös havaittu käyttävän ravinnokseen haaskoja ja jätteitä ihmisasutusten lähistöllä.

Lisääntyminen

Meriankeriaat parittelevat ja kutevat Azorien ja Gibraltarin välillä. Parittelu ja kutu tapahtuu 3 000–4 000 metrin syvyydessä, josta poikaset ajautuvat vähitellen kohti rannikkoa. Naaraskala voi laskea jopa 8 miljoonaa mätimunaa kutuaikana, minkä jälkeen se kuolee. Poikaset ovat sukukypsiä 5–15 vuoden iässä.

Kalastus

Meriankeriaan lihaa pidetään kohtalaisen maukkaana. Sitä kalastetaan pitkälläsiimalla, erilaisin pyydyksin ja troolein. Lisäksi sitä urheilukalastetaan. Lähes jokaisella rannikon kalastuskylällä on oma meriankeriaskantansa. Jo antiikin roomalaisilla oli tapana pyydystää meriankeriaita ja lihottaa niitä altaissa. Sitä myydään kaupoissa sekä pakastettuna että tuoreena, ja siitä tehdään monenlaisia ruokia.
Varsovan kansannousu

Tausta

Kesäkuun lopulla 1944 Saksa oli vaikeassa asemassa. Normandian maihinnousu oli onnistunut Ranskassa, ja satoja tuhansia liittoutuneiden sotilaita nousi maihin pakottaen Saksan vetämään joukkoja itärintamalta. Puna-armeija käynnisti operaatio Bagrationin, joka murskasi Saksan Keskustan armeijaryhmän.
Josif Stalin oli katkaissut Puolan ja Neuvostoliiton väliset suhteet 25. huhtikuuta 1943 sen jälkeen, kun saksalaiset olivat paljastaneet Katynin joukkomurhan. Stalin kieltäytyi myöntämästä sitä ja syytti saksalaisia propagandasta.  Myöhemmin Stalin perusti Rudenko-komission, jonka tavoitteena oli syyllistää saksalaiset hinnalla millä hyvänsä. Puolan vastustus yhdistettiin Katynin joukkosurmaan ja ajateltiin, että etenevä Neuvostoliiton puna-armeija ei ehkä ollut Puolan liittolainen vaan ainoastaan ”liittolaisen liittolainen”. Puna-armeijan ylittäessä vanhan Puolan rajan ja edetessä kohti Varsovaa tilanne kärjistyi 13. heinäkuuta. Tässä vaiheessa puolalaisten oli tehtävä päätös: joko aloittaa kansannousu, joko Neuvostoliiton tukemana tai oman armeijan avulla, tai toimia yhteistyössä Saksan kanssa. Puolan johto teki päätöksen kansannousun aloittamisesta ja kansallisen itsenäisyyden puolesta taistelemisesta heinäkuun lopulla, Puolan vastarintaliike suunnitteli kaupungin valtausta ja asemien pitämistä, kunnes venäläiset tulisivat heidän avukseen. 
Stalin ei luottanut Puolan pakolaishallituksen ja kansanarmeijan liittoutumattomuuteen. Stalinin käskystä puna-armeijan eteneminen keskeytettiin Veiksel-joen luona muutaman sadan metrin päässä puolalaisten asemista 16. syyskuuta 1944. Stalin piti Varsovan kansannousua "Neuvostovastaisen politiikan rikollisena toimena". Stalinin ja neuvostoarmeijan johdon ajattelussa Puola miellettiin osaksi Neuvostoliiton etupiiriä.
Karoliina Vanne

Karoliina Vanne (s. 11. syyskuuta 1977 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt pitkissä elokuvissa Lupaus (2005), Vieraalla maalla (2003) ja Lakeuden kutsu (2000) sekä lyhytelokuvassa When time seems to stop (2008). Vanne on nähty TV1:den draamasarjassa Korpelan kujanjuoksu (2016–). Vuoden 2013 YLE TV2:n Joulukalenterissa "Toljanteri tonttujen tonttuna" hänet nähtiin Juuli-nimisen tonttutytön roolissa. Hän on myös näytellyt Pikku Kakkosessa nallea. Teatterityötä Vanne on tehnyt näyttelijänä muun muassa monissa Ahaa-teatterin tuotannoissa. Hän on myös Ahaa-teatterin edustaja Suomen Näyttelijäliiton valtuustossa vuosina 2009–2011.

Yksityiselämä

Vanteen isä on ohjaaja Ilkka Vanne ja äiti näyttelijä Hannele Laaksonen.