google/wiki40b huggingface dataset:
Helibor

Helibor (Helsinki Interbank Offered Rate) oli vuosina 1987–1998 suomalainen päivittäin julkaistava viitekorko, jolla pankit tarjoutuivat lainaamaan vakuudettomasti varoja toisille pankeille. Se laskettiin keskiarvona suomalaisten pankkien markkamääräisten sijoitustodistusten ostonoteerauksista. Helibor ilmoitettiin kahden desimaalin tarkkuudella 1, 2, 3, 6, 9 ja 12 kuukauden aikajaksoille.
Heliboria käytettiin yleisesti viitekorkona yrityslainoissa, kulutusluotoissa ja asuntolainoissa.

Historia

Suomen Pankki alkoi laskea ja julkaista Helibor-korkoa virallisesti toukokuussa 1987. Viimeisen kerran Helibor noteerattiin 31. joulukuuta 1998, jonka jälkeen tilalle vaihtui euroalueen yhteinen Euribor. Korkeimmillaan 12 kuukauden Helibor kävi yli 15 prosentissa vuoden 1990 alussa.
Ilmo Lassila

Ilmo Kalervo Taavetti (David) Lassila, käytti kirjailijanimeä Tatu Valkonen (7. joulukuuta 1885 Viipuri – 27. huhtikuuta 1945 Helsinki) oli Helsingin yliopiston metsäteknologian professori ja kirjailija.

Henkilöhistoria

Lassilan vanhemmat olivat lehtori David Lassila ja Eliina Elisabeth Helander ja puoliso vuodesta 1922 Elsa Lagus. Hän pääsi ylioppilaaksi Porin klassillisesta lyseosta 1904 ja suoritti metsänhoitajan tutkinnon 1906, filosofian kandidaatin tutkinnon 1911 ja filosofian lisensiaatin tutkinnon 1920. Lassila toimi Kolarin aluemetsänhoitajana 1911-1916 sekä opettajana metsä- ja maanviljelyskouluissa. Hoidettuaan  Helsingin yliopiston metsäteknologian professorin virkaa vuodesta 1930 hänet nimitettiin sen ensimmäiseksi vakinaiseksi haltijaksi vuonna 1932.
Lassila lähti kesällä 1918 Vienan Karjalaan keräämään aineistoa väitöskirjaansa varten. Toisena tehtävänä hänellä oli seurata Suomesta Itä-Karjalaan Suomen sisällissodan jälkeen paenneiden punaisten toimia. Lassila joutui kuitenkin Muurmannin legioonan vangiksi vakoilusta epäiltynä. Hänet kuljetettiin lopulta englantilaisten joukkojen mukana Englantiin josta hän pääsi palaamaan Suomeen vasta 1919. Tästä retkestä Lassila kertoi myöhemmin kirjassaan Maisterin seikkailut mailla ja merellä.

Kirjallinen tuotanto

Lassila alkoi kirjoittaa 1920-luvulla pakinoita Tatu Valkosen nimimerkillä muun muassa Iltalehteen. Hän julkaisi tällä nimimerkillä myös useita kirjoja, mutta omalla nimellään myös alansa tutkimus- ja muita julkaisuja.
Tylerius spinosissimus

Ulkonäkö ja koko

Tylerius spinosissimus jää noin 12 cm pitkäksi. Se on päältä vihertävä, alta vaaleanharmaa ja pienten nystermien peitossa.

Levinneisyys ja elinympäristö

Tylerius spinosissimus elää indopasifisella merialueella 250–435 metrin syvyydessä.
Harri Paarma

Harri (Harry) Bengt Armas Paarma (sukunimi vuoteen 1934 Broms ja 1934–1945 Paatsalo; 4. elokuuta 1901 Ristiina – 18. lokakuuta 1970 Hämeenlinna) oli suomalainen tiedustelu-upseeri ja sotakirjailija.
Paarman vanhemmat olivat nimismies Bengt Wilhelm Broms ja Nadeschda Colliander. Paarma toimi ennen sotia Etsivän Keskuspoliisin Terijoen osaston toimistopäällikkönä ja oli myöhemmin Hämeen lääninverotoimiston tarkastajana.
Kapteeni, sittemmin majuri Harri Paatsalo johti keväästä 1940 alkaen Päämajan tiedusteluosaston Petsamon alatoimistoa Rovaniemellä (Osasto Paatsalo) joka harjoitti kaukopartio- ja tiedustelutoimintaa Suomen itärajalla Kiestingistä Jäämereen ulottuvalla alueella. Paatsalo oli käynnistänyt itärajan taakse ulottuvan tiedustelun Pohjois-Suomessa jo ennen talvisotaa syksyllä 1939. 1. heinäkuuta 1943 alkaen osasto Paatsalo kuului Erilliseen Pataljoonaan 4. Majuri Paatsalo siirrettiin kesäkuussa 1944 eversti Reino Hallamaan johtamiin erikoistehtäviin Mikkeliin, ja hänen tilalleen tuli kapteeniluutnantti Pentti Ahola.
Paarma kirjoitti 1970-luvulla omien muistiinpanojensa ja muistitiedon pohjalta kaksi teosta sotavuosien tiedustelutoiminnasta.
André Höhne

André Höhne (s. 10. maaliskuuta 1978) on saksalainen kävelijä.
Höhne sijoittui yhdenneksitoista 20 kilometrillä Münchenin EM-kisoissa 2002 ajalla 1.21.38. Hän sijoittui samana vuonna myös 24:nneksi kävelyn maailmancupissa Torinossa. Vuotta myöhemmin hän käveli Pariisin MM-kisoissa kolmanneksitoista ajalla 1.20.44.
Ateenan olympialaisissa 2004 hän sijoittui kahdeksanneksi ja kävelyn maailmancupissa Naumburgissa viidenneksitoista. Seuraavana vuonna Helsingin MM-kisoissa hän käveli tähän mennessä uransa parhaan arvokisasijoituksen oltuaan neljäs ajalla 1.20.00. Vuoden päästä hän oli Göteborgin EM-kisoissa yhdestoista ja maailmancupissa La Coruñassa kuudestoista. Osakan MM-kilpailuissa 2007 hän keskeytti 20 kilometrin kävelyn. Vuonna 2008 hän sijoittui 50 kilometrillä kävelyn maailmancupissa Tšeboksaryssa seitsemänneksi ajalla 3.49.03. Pekingin olympialaisissa 2008 hän käveli 20 kilometrillä 25:nneksi ja 50 kilometrillä 12:nneksi. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui 20 kilometrin kävelyssä 14:nneksi ja 50 kilometrin kävelyssä viidenneksi. Barcelonan EM-kisoissa 2010 hän oli seitsemäs 50 kilometrin kävelyssä.
Höhne on Saksan mestari 10 000 metrin kävelyssä vuosina 2002, 2006–2010; 20 kilometrin kävelyssä vuosina 2005–2010; 50 kilometrin kävelyssä vuonna 2006 ja hallissa 5 000 metrin kävelyssä vuosina 2006–2010.
Höhnen isä on 50 kilometrin kävelyn olympiavoittaja Christoph Höhne.
Rasvakehrääjä

Tuntomerkit

Rasvakehrääjä on noin 46 senttiä pitkä, ja muistuttaa ulkonäöltään kehrääjän ja haukan välimuotoa. Sen täyteläisen ruskeassa höyhenpuvussa on mustia juovia ja valkeita täpliä. Rasvakehrääjällä on lyhyt ja vahva koukkunokka, jota ympäröivät jäykät, viiksentapaiset karvat. Siivet ja pyrstö ovat pitkät, ja jalat ovat lyhyet, varsin heikot. Linnun siivet ovat suipot ja pyrstö pyöristynyt. Naaras ja koiras ovat samanväriset.

Elintavat

Rasvakehrääjä on yöaktiivinen lintu, joka viettää päivänsä pimeissä luolissa. Vaikka sen näkö on hyvin kehittynyt, se ei riitä liikkumiseen luolissa, vaan lintu käyttää lepakoiden tapaan kaikuluotausta suunnistaakseen. Ravinnokseen se käyttää hedelmiä, etenkin öljypitoisia palmupähkinöitä, joiden luokse se lentää yöllä tulessaan ulos luolasta. Rasvakehrääjällä ei ole kupua, vaan se nielee hedelmät kokonaisina. Se on ainoa yöaktiivinen hedelmänsyöjälintu.

Lisääntyminen

Rasvakehrääjä pesii luolissa suurissa yhdyskunnissa. Pesä kiinnitetään seinämälle, ja se koostuu linnun oksentamasta hedelmämassasta, johon on sekoittunut siemeniä ja sen omaa ulostetta. Naaras munii pitkin väliajoin kahdesta neljään munaa, joita molemmat sukupuolet hautovat noin 33 vuorokautta. Poikaset pysyvät pesässä noin 120 vuorokautta. Niitä ruokitaan hedelmillä ja ne lihovat hyvin suuriksi painaen kaksi kertaa aikuisen linnun verran, mutta laihtuvat kun niiden höyhenet alkavat kasvaa.
Travis Turnbull

Seuraura

OHL-joukkue London Knights varasi Turnbullin 168. pelaajana kesällä 2002. Hän ei kuitenkaan koskaan siirtynyt CHL:ään pelatakseen Yhdysvaltojen yliopistosarjoissa. Turnbull pelasi kauden 2002–2003 CSHL-juniorisarjaa St. Louis Jr. Bluesin paidassa. Kaksi seuraavaa kautta hän pelasi USHL-junioriliigaa Sioux City Musketeersin riveissä. Jälkimmäisellä kaudellaan 2004–2005 Turnbull eteni joukkueen kanssa aina Clark Cup -finaaleihin, mutta mestaruuden vei kuitenkin Cedar Rapids RoughRiders otteluvoitoin 3–2. Vuodet 2005–2009 hän kävi Michiganin yliopistoa. Kauden 2007–2008 päätteeksi Turnbull voitti CCHA:n mestaruuden.
Viimeisen yliopistokautensa 2008–2009 päätteeksi, huhtikuussa 2009 NHL-varaamaton Turnbull teki kaksivuotisen tulokassopimuksen Buffalo Sabresin kanssa ja siirtyi loppukevääksi AHL-joukkue Portland Piratesin vahvuuteen. Hän pelasi siellä loppukaudella kolme runkosarja- ja viisi playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Turnbull pelasi Piratesissa myös kokonaan molemmat sopimuskautensa. Hänen AHL:n tulokaskautensa 2009–2010 toi Turnbullille 57 runkosarja- ja neljässä playoff-ottelussa tehot 9+9=18. Heinäkuussa 2011 Turnbull teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Sabresin kanssa. Hän pelasi kauden pääosin seuran uudessa farmijoukkueessa, Rochester Americansissa, mutta debytoi myös Sabresin NHL-joukkueessa, jossa Turnbull pelasi kolme runkosarjaottelua tehden yhden maalin. Hän teki NHL-debyyttinsä 21. maaliskuuta 2012 Montréal Canadiensia vastaan. Turnbull sai ottelussa jääaikaa 6.14 minuuttia. NHL-uransa ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan maalinsa hän teki seuraavassa ottelussa 23. maaliskuuta 2012 vieraissa New York Rangersia vastaan.
Kaudeksi 2012–2013 Turnbull siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Saksan DEL-liigan Düsseldorfer EG:hen. Hän oli joukkueen toiseksi paras pistemies Calle Ridderwallin jälkeen tehoilla 12+34=46. Kaudeksi 2013–2014 Turnbull siirtyi samassa liigassa pelaavan ERC Ingolstadtin riveihin. Hän oli joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 18+21=39. Kevään 2014 pudotuspeleissä Turnbull jakoi Ingolstadtin sisäisen pistepörssin voiton Derek Hahnin ja Thomas Greilingerin kanssa tehoilla 8+8=16. Hän voitti kauden päätteeksi Saksan-mestaruuden.
Turnbull palasi kaudeksi 2014–2015 kaksivuotisella sopimuksella Düsseldorfiin. Hän oli joukkueen paras maalintekijä 19 osumallaan. Kesken kauden 2015–2016, joulukuussa 2015 Turnbull siirtyi loppukauden sopimuksella Ruotsin SHL-liigan Färjestads BK:hon. Kaudeksi 2016–2017 hän palasi DEL:ään ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Kölner Haien riveihin.

Maajoukkueura

Turnbull edusti Yhdysvaltoja Deutschland Cupissa vuonna 2015, jolloin hän voitti hopeaa.

Muuta

Turnbullin isä Perry pelasi omalla urallaan yli 600 NHL-ottelua. Perryn serkku Randy Turnbull pelasi puolustajana yhden NHL-ottelun Calgary Flamesissa kaudella 1981–1982. Myös Travis Turnbullin serkku Don Morrison on pelannut jääkiekkoa ammattilaisena.
Marvin Ogunjimi

Seurajoukkueura

Ogunjimi edusti Genkiä yhteensä kuuden kauden ajan, joista yhden välissä lainasopimuksella Waalwijkissa. Hän pelasi lainakautensa aikana 27 ottelua ja teki niissä 10 maalia. Palattuaan takaisin omistajaseuraansa kaudeksi 2008–2009 Ogunjimi nousi yhdeksi joukkueen luottopelaajista. Kauden 2010–2011 Genk päätti maan pääsarjamestaruuteen.

Maajoukkueura

Ogunjimi teki ensiesiintymisensä Belgian maajoukkueessa 8. lokakuuta 2010 vuoden 2012 EM-karsintaottelussa Kazakstania vastaan. Samaisessa ottelussa hän avasi myös maalitilinsä maajoukkueessa tehden joukkueensa molemmat osumat.
Kortesjärvi-Seura

Kortesjärvi-Seura on entisen Kortesjärven kunnan alueen kotiseutuyhdistys Kauhavalla Etelä-Pohjanmaalla. Se perustettiin vuonna 1947. Kortesjärvi-Seura ylläpitää omistamaansa Markin museota, ja seura omistaa myös Suomen jääkärimuseossa olevan luontomuseon.
Kortesjärvi-Seura on suunnitellut ja rakentanut alueelleen vaellusreitistöjä, kuten vuonna 2014 valmistuneen Leipätien, joka kulkee Järviseudun vanhinta tiesuuntaa Kortesjärven Purmojärveltä kohti Pietarsaarta. Seura huolehtii muun muassa pelimannikuningas Matti Haudanmaan hautaa. Syyskuussa 1959 Kortesjärvi-Seura pystytti Purmojärven kahakan muistomerkin Ruosteenojalle. Vuonna 1995 seura pystytti jääkärien etappitien muistomerkin entisen Suomelan kevarin kohdalle, jossa jääkärit majoittuivat matkallaan Uumajan kautta Saksaan.
Kortesjärvi-Seuran toimitiloiksi Kauhavan kaupunki osoittanut Kortesjärven entisen kunnantalon kellarikerroksesta Heurekaksi nimetyt tilat. Seuran kokoelmiin kuuluu muun muassa kolmisentuhatta valokuvaaja Einari Hietalan lasinegatiivia, joista noin kolmannes oli vuoden 2015 alussa digitoitu.
Pierre Louys

Ura

Pierre Louÿs opiskeli pariisilaisessa École Alsacienne -oppilaitoksessa samaan aikaan André Giden kanssa. Myös säveltäjä Claude Debussy kuului Pierre Louÿsin ystäväpiiriin. Hän perusti lyhytikäisiksi jääneitä kirjallisuuslehtiä, kuten La Conque vuonna 1891. Vuonna 1894 julkaistiin Pierre Louÿsin lesboteemaisia eroottisia runoja sisältävä Les Chansons de Bilitis. Vuonna 1896 julkaistiin hänen ensimmäinen romaaninsa ja läpimurtoteoksensa Aphrodite, joka kuvaa kurtisaanien elämää muinaisessa Aleksandriassa. Pierre Louÿsin parhaana romaanina pidetään teosta La Femme et le pantin vuodelta 1898. Romaanin tapahtumapaikkana on Espanja.
Pierre Louÿsin myöhempää tuotantoa on muun muassa 1917 kirjoitettu ja postuumisti julkaistu Manuel de civilité pour les petites filles à l'usage des maisons d'éducation. Teos parodioi Belle Époquen ajalle tyypillisiä ankaran opettavaisia käsikirjoja. Myös avainromaani Trois Filles de leur mère julkaistiin postuumisti. Romaanin päähenkilö on parikymppinen mies, joka päätyy asumaan 36-vuotiaan prostituoidun Teresan ja tämän kolmen tyttären Charlotten (20 vuotta), Mauricetten (14 vuotta) ja Lilin (10 vuotta) kanssa. Mies huomaa pian olevansa eroottisessa hullunmyllyssä.

Elokuvasovituksia

Romaanista La Femme et le pantin on tehty useita elokuvasovituksia, kuten La Femme et le Pantin (1929), Paholainen on nainen (1935) ja Tämä intohimon hämärä kohde  (Cet obscur objet du désir, 1977). Robert Fuest ohjasi romaaniin Aphrodite löyhästi perustuvan pehmopornoa edustavan elokuvan Afrodite vuonna 1982.
Maarten Schmidt

Maarten Schmidt (s. 28. joulukuuta 1929) on alankomaalainen tähtitieteilijä. Hän syntyi Groningenissa, sai opetusta Jan Hendrik Oortilta ja valmistui Leidenin yliopistosta. 
Schmidt lähti vuonna 1959 Yhdysvaltoihin, jossa hän aloitti työnsä California Institute of Technologylle. Hän on keskeisiä hahmoja kvasaarien tutkimuksen historiassa. Hän on ollut vuodesta 1978 lähtien Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäsen. 
Asteroidi 10430 Martschmidt on nimetty Schmidtin mukaan.
Anne Nurmi

Anne Nurmi, oik. Anne Marjaana Wolff (s. 22. elokuuta 1968 Tampere) on suomalainen laulaja, säveltäjä ja kosketinsoittaja, joka soittaa Lacrimosa-nimisessä goottimetalliyhtyeessä.
Nuorempana Nurmi lauloi kirkkokuoroissa ja oppi soittamaan kosketinsoittimia.
Vuonna 1987 Anne perusti yhdessä toisen laulajan Jyrkin kanssa Noidat-nimisen goottirock-yhtyeen. Nimi vaihtui muotoon Two Witches myöhemmin samana vuonna, kun yhtyeen laulukieleksi vakiintui englanti. Yhtyeeseen liittyivät 1989 Nauku ja Toby.
Two Witchesin esiinnyttyä Euroopan kiertueellaan 1993 Lacrimosa-yhtyeen kanssa, Lacrimosan saksalaissyntyinen laulaja Tilo Wolff pyysi  Annea soittamaan kosketinsoittimia kolmannella levyllään Satura. Annen ääni lumosi Tilon niin, että hän pyysi tätä mukaan pysyvästi, minkä jälkeen Anne on soittanut Lacrimosan riveissä. Lichtgestalt (2005) on pariskunnan yhdeksäs levy.
Teppo J. Suonperä

Teppo Juuso Suonperä (26. syyskuuta 1929 Helsinki – 6. kesäkuuta 1973 Tikkakoski) oli  eversti ja Hämeen lennoston komentaja. Hän toimi Yleisradion Viisasten kerhon puheenjohtajana vuosina 1964–1973. Teppo J. Suonperä tunnettiin myös radion ja television visailu- ja keskusteluohjelmien vakio-osallistujana.
Suonperä valmistui ylioppilaaksi 1948 Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta. Ennen sotilasuraa hän luki kemiaa Teknillisessä korkeakoulussa vuosina 1948-1950. 
Hän kävi varusmiespalveluksen Lentosotakoulussa vuosina 1950–1951, jonka jälkeen hänet ylennettiin vänrikiksi. Sieltä hän jatkoi Maasotakoulun 37. kadettikurssille (6. kesäkuuta 1951 – 4. kesäkuuta 1953), josta valmistui kadettina nro. 3325 ja ylennettiin luutnantiksi vuonna 1954. Muut ylennykset olivat: yliluutnantti 1957, kapteeni 1960, majuri 1963, everstiluutnantti 1966 ja eversti 1969, jolloin hänet nimitettiin Hämeen lennoston komentajaksi. Hän oli rauhanajan nuorin eversti ja hänestä veikkailtiin seuraavaa Ilmavoimien komentajaa ja spekuloitiin jopa Puolustusvoimien komentajaa. Urakehityksen nopeutta on selitetty sillä, että Suonperä oli uransa loppuun asti aktiivinen ja taitava sotilaslentäjä. 
Ura katkesi kuitenkin arvaamatta: Suonperä kuoli väkivaltaisesti Luonetjärven varuskunnassa Tikkakoskella, kun alkoholin väärinkäytön vuoksi virkaeron uhkaama luutnantti Jouko Myssylä ampui hänet virkahuoneessa sotilaspistoolilla. Myssylä sai elinkautisen tuomion.
Suonperä oli vuosina 1953–1970 naimisissa Aili Orvokki Mäkipään kanssa. Avioliitosta syntyivät lapset Teppo Tapio ja Tiina Orvokki. Suonperän toinen vaimo vuodesta 1970 oli toimittaja, nykyinen tapakouluttaja (Hilkka) Kaarina Suonperä (o.s. Maaranen), joka toimi useiden visailuohjelmien, mm. Nokkeluusneliön ja Kuutosen sihteerinä. Heille syntyi yhteinen lapsi Tiiu.
4-fluoriamfetamiini

Historia

4-Fluoriamfetamiinilla on hyvin lyhyt käyttöhistoria, ja se on hyvin harvinaista, joten tiedetään vain vähän sen farmakologisia vaikutuksia, kuten monista muistakin muuntohuumeista.

Vaikutukset

4-Fluoriamfetamiinilla on selkeästi amfetamiinin tyyppinen vaikutus keskushermostoon. Aine aiheuttaa miedon serotoniinin vapautumisen käyttäjälleen ja vaikutus on hieman samankaltaisen empaattinen, kuin MDMA:lla.
Halogenoiduista amfetamiineista tämä fluoriamfetamiini on vähiten neurotoksinen, verrattuna parachloro, parabromo ja paraiodiversioihin. Sen ei ole todettu aiheuttavan pitkäaikaisia muutoksia aivojen serotoniinitasoon. 4-FMP:n teho vastaa noin 2/3 deksamfetamiinia.
Vaikutuksia ovat euforia, lisääntynyt energisyys, mielialan vaihtelut, liiallinen puhuminen, hampaiden narskuttelu (leukojen jäykistyminen, bruksismi), suun kuivuminen ja vähentynyt ruokahalu. Se myös vie pois väsymyksen, kuten useimmat stimulantit.

Haitat

4-FMP:llä kuten lähes kaikilla stimulanteilla (amfetamiineilla ja MDMA:lla) on haittoina verenpaineen nousu, ruumiin lämpötilan kohoaminen, mahdollisesti nestehukka. Lisäksi liiallinen valvominen sekä aliravitsemus ovat pitkäaikaiskäytössä mahdollisia riskejä. Masennustilat voivat tulla seurauksena jatkuvasta ja pitkäaikaisesta aineen käytöstä. Psyykkinen riippuvuus toki voi muodostua, kuten miltei mihin tahansa aineeseen. Usein ja runsaasti käyttäessä, otettavat annokset ja toleranssi kasvavat, ja samalla aineen vaikutus heikkenee.
Third Mainland Bridge

Third Mainland Bridge on silta Nigerian väkirikkaimmassa kaupungissa Lagosissa. Se on Lagos Islandin saaren manner-Nigeriaan yhdistävistä kolmesta sillasta pisin. Silta rakennettiin sotilasjohtaja Ibrahim Babangidan toimeksiannosta vuonna 1990 ja se on noin 10,5 kilometriä mittainen. Silta kuuluu maailman 20 pisimmän sillan joukkoon.
Ekskursio

Ekskursio (lat. excursio, huvi- tai partioretki; hyökkäys) tarkoittaa erityisesti opiskelijapiireissä yritysvierailua, opintomatkaa tai tutkimusretkeä. Ekskursiolla voi olla erikseen virallinen ja vapaamuotoinen osuus, esimerkiksi yritysvierailun jälkeen on tapana viettää iltaa osallistujien kesken. Ekskursio voi olla myös täysin virkistystarkoituksessa järjestetty. Tavallisesti ekskursio kestää yhden tai useamman yön yli.
Sanaa ekskursio käytetään myös vertauskuvallisesti tutustumisesta johonkin asiaan tai aihepiiriin kuten seuraavassa: Saarenmaa, Laura: Akateeminen ekskursio pornokaupan perukoille.  Naistutkimus, 2009, 22. vsk, nro 2, s. 15. artikkeli.
Erityisen pitkät ekskursiot kestävät yleensä kauemmin kuin kolme yötä ja suuntautuvat jollekin toiselle opiskelijapaikkakunnalle, jossa jokin opiskelijajärjestö toimii isäntänä ekskursiovierailleen. Killat ja ainejärjestöt järjestävät ekskursioita mielellään ja ovat yleensä hyvin vieraanvaraisia saman alan opiskelijoille.
Myös ulkomaanekskursiot ovat suosittuja. Opiskelijat ovat perustaneet myös erityisiä ekskursioryhmiä, jotka keräävät rahaa päästäkseen ekskursiolle yleensä jonnekin ulkomaille. On olemassa myös joitakin kerhoja, joiden pääasiallinen tarkoitus on järjestää jäsenilleen ekskursioita.
Theagenes Patraslainen

Theagenes Patraslainen (muinaiskreikaksi Θεαγένης; n. 160 jaa.) oli antiikin kreikkalainen kyyniseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli Peregrinos Proteuksen läheinen ystävä ja kotoisin Patraksesta, Akhaiasta.
Theagenes tunnetaan lähinnä Lukianoksen teoksessa Peregrinoksen polttoitsemurha esiintyvänä henkilönä. Hänet esitetään siinä ylistämässä Peregrinoksen päätöstä tehdä itsemurha polttamalla itsensä:
»Julkeaako joku [...] leimata Proteuksen turhamaiseksi? Oi maa, aurinko, joet, meri ja isäimme jumala Herakles! Proteuksen, joka virui kahleissa Syyriassa, joka luopui 5000 talentista isänmaansa hyväksi, joka karkotettiin Roomasta, joka on loistavampi kuin aurinko ja kykenevä kilpailemaan Olympian Zeun kanssa! Mutta kun hän nyt on päättänyt lähteä roviolla elämästään, senkö nyt muutamat leimaavat turhamaisuudeksi? Eikö sitten Herakleskin tehnyt niin?»
Theagenes auttoi Peregrinosta sytyttämään hautajaisrovion, johon tämä heittäytyi. Hän vertasi Peregrinoksen itsemurhaa intialaisten gymnosofistien samanlaiseen käytäntöön. Lukianos — joka suhtautui vihamielisesti Theageneeseen ja tämän edustamaan kyynisyyteen — sanoo, että Theageneellä oli viidentoista talentin omaisuus, jonka tämä oli saanut koronkiskontaa harjoittamalla.
Galenos mainitsee Theageneen ja sanoo tämän opettaneen päivittäin Trajanuksen forumilla Roomassa suurille ihmisjoukoille. Galenos kertoo, kuinka Theagenes kuoli, kun hän sai väärää hoitoa maksatulehdukseen Statilius Attalukselta, joka toimi myös keisari Marcus Aureliuksen lääkärinä.
Valtuuslaki

Valtuuslaki eli valtuutuslaki on laki, jolla parlamentti valtuuttaa hallituksen tai muun valtioelimen antamaan muutoin vain parlamentin päätettävissä olevia säädöksiä. Valtuuslakiin voi sisältyä myös hallinnollista toimivaltaa laajentavia oikeussäännöksiä. Laajasti ymmärrettynä valtuuslaki tarkoittaa hallituksen hallinnollisen toimivallan ja asetusten antovallan laajentamista. Suppeammin ymmärrettynä se tarkoittaa vain asetusten antovallan lisäämistä. Tavallisesti valtuuslaki on voimassa vain tietyn ajan ja se koskee tarkoin määriteltyä alaa. Suomessa valtuuslakeja ovat olleet sotatilalaki (303/1930), jonka nojalla julistettiin sotatila vuosiksi 1939–1947, ja 1941–1955 voimassa ollut taloudellinen valtalaki (303/1941). Perustuslain säännöksiä syrjäyttävää lakia kutsutaan poikkeuslaiksi. Talouspoliittinen valtuuslaki on tarkoitettu taloudellisen toiminnan sääntelyyn.
Sisilialainen puolustus, klassinen muunnelma

ECO-koodit

Koodit B50 – B59 käsittelevät avauksia 1.e4 c5 2.Rf3 d6 joita ei ole koodeissa B60-B99. Näitä ovat Moskova-muunnelma (3.Lb5+), 3.d4 cxd4 4.Dxd4, ja klassisen muunnelma (lukuun ottamatta Richter-Rauzer hyökkäys), sisältäen myös Sozinin hyökkäyksen ja Boleslavskin muunnelman.
Suomumustesieni

Tuntomerkit

Suomumustesieni on keskikokoinen helttasieni. Lakki on 2-6 cm leveä ja 5-15 cm korkea, aluksi munamainen, sen jälkeen tasapaksu lieriö, myöhemmin kellomainen ja lopulta reunoilta repeilevä ja mustemaiseksi nesteeksi hajoava. Lakin yläpinta on pohjaväriltään valkea ja kookkaiden, vaaleanruskeiden tai hieman punertavien suomujen peittämä. Heltat ovat hyvin tiheät, ohuet, nuorena harmaanvalkoiset, vanhemmiten hieman punertavat ja sulavat lopulta mustemaiseksi itiömassaksi. Aivan vanhana jalan nokkaan jää vain riekaleisen lakin laki. Sienen 10-15 cm pitkä jalka on valkoinen ja solakka, mutta muuten kiiltävän sileä. Jalassa on kalvomainen, helposti irtoava rengas. Myös jalka irtoaa helposti lakista. Malto on valkoista, haurasta ja ohutta. Tuoksu ja maku ovat mietoja.

Kasvuaika ja -paikka

Suomumustesienet kasvavat etenkin piha- ja puistonurmilla, puutarhoissa, kaatopaikoilla ja joutomailla heinäkuusta marraskuulle. Ne kasvavat tyypillisesti tiheinä ryhminä ravinteikkassa multamaassa asutuksen lähellä, mutta on huomioitava, että suomumustesieni kerää herkästi ympäristömyrkkyjä, kuten lyijyä ja kadmiumia. Suomumustesieni on yleinen lähes koko Suomessa Lappia lukuun ottamatta, Etelä-Suomessa se on hyvin yleinen.

Käyttö ravinnoksi

Suomumustesieni on hyvä, joidenkin lähteiden mukaan jopa herkullinen ruokasieni niin kauan kuin heltat ovat vielä valkoiset. Se soveltuu hyvin ruoanlaittoon sen parsamaisten ominaisuuksien takia. Suomumustesieni on kypsennettävä välittömästi poimimisen jälkeen, koska se sulaa nopeasti mustemaiseksi itiömassaksi jääkaapissakin. Toisin kuin monet muut mustesienilajit, esimerkiksi harmaamustesieni, suomumustesieni ei sisällä kopriinia, joka aiheuttaa alkoholin kanssa antabus-reaktion.