Invincible (Michael Jacksonin albumi)

Albumin synty

Jacksonin ollessa The Jackson 5 -yhtyeen jäsen, hän kirjoitti ahkerasti materiaalia yhtyeelle ja alkoi työskentelemään projekteissa sooloartistina, mikä lopulta johti itsenäisiin studioalbumeihin, merkittävimpinä Off the Wall (1979) ja Thriller (1982). Kaupallisesti menestynyt Thriller, joka on tällä hetkellä maailman myydyin albumi 110 miljoonaan kappaleen myynnillään, usein varjosti Jacksonin muita projekteja. Ennen Invinciblen julkaisua Jackson ei julkaissut uutta materiaalia sitten vuonna 1997 ilmestyneen Blood on the Dance Floor: History in the Mix -albumin eikä uutta studioalbumia sitten vuonna 1995 ilmestyneen HIStory: Past, Present and Future, Book I -albumin. Invinciblen on katsottu olleen käytännössä Jacksonin uran "comeback".
Jackson aloitti levyttämään uutta materiaalia albumille lokakuussa 1997 ja lopetti, kun kappale "You Are My Life" saatiin nauhoitettua elokuussa 2001, kahdeksan viikkoa ennen albumin julkaisua. Jackson oli osoittanut myös kiinnostusta räppäriin ja halusi sellaisen ainakin yhteen kappaleeseen. Jackson oli kuitenkin huomauttanut, ettei halua tunnettua rap-artistia. Jacksonin tiedottaja ehdotti New Jerseystä kotoisin olevaa räppäriä nimeltä "Fats". Kun Jackson kuuli valmiin tuotoksen kappaleesta, he päättivät yhdessä levyttää toisen kappaleen albumille. Rodney Jerkins totesi, että Jackson haki erilaista musiikin tyylisuuntaa kuin hänen aikaisemmissa tuotoksissaan.
Jackson on listattu krediiteissä kirjoittaneen ja tuottaneen suurimman osan Invinciblen kappaleista. Jacksonin lisäksi krediiteissä mainitaan kappaleiden tuottajina Jerkins, Teddy Riley, Andraeo "Fanatic" Heard, Kenneth "Babyface" Edmonds, R. Kelly ja Dr. Freeze ja kappaleiden sanoittajina Kelly, Fred Jerkins III, LaShawn Daniels, Nora Payne ja Robert Smith. Albumi on kolmas, jonka Jackson ja Riley tekivät yhteistyönä, kaksi muuta ovat Dangerous (1991) ja HIStory (1995). Invincible on Jacksonin kymmenes ja viimeinen studioalbumi, jonka hän julkaisi elinaikanaan. Invinciblen teko on raportoitu maksaneen 30 miljoonaa dollaria.
Invincible on omistettu 15-vuotiaalle afronorjalaiselle pojalle Benjamin "Benny" Hermansenille, jonka ryhmä uusnatseja puukotti kuoliaaksi Oslossa, Norjassa tammikuussa 2001. Syy tähän kunnianosoitukseen oli osittan se, että toinen Oslon nuori Omer Bhatti, joka oli Jacksonin ystävä, oli myös Hermansenin ystävä. Albumin omistuskirjoituksessa lukee, "Michael Jackson antaa 'eritys kiitokset': Tämä albumi on omistettu Benjamin 'Benny' Hermansenille. Jatkakaamme muistaa olla tuomitsemasta ihmistä hänen ihonvärin takia, vaan hänen sisäisen luonteensa. Benjamin... me rakastamme sinua... lepää rauhassa." Albumi on myös omistettu Jacksonin isoäidille Nicholette Sottilelle ja Jacksonin vanhemmille Joseph ja Katherine Jacksonille.

Rakenne

Invincible koostuu R&B, hip hop, dancepop, adult contemporary music ja urban -tyylisistä kappaleista. Neljätoista kuudestatoista kappaleesta on Jacksonin kirjoittamia. Albumin koko pituus on 77 minuuttia ja kahdeksan sekuntia. Kuudentoista kappaleen sanoitukset kuvaavat Jacksonin henkilökohtaisia kokemuksia, jotka koostuvat lähinnä romantiikasta, vainoharhaisuudesta, loukkaavasta yksityisyydestä ja uhkaavista tilanteista. On todettu, että albumi vaihtelee aggressiivisten kappaleiden ja balladien välillä. Invinciblen avaus kappaleena toimii "Unbreakable", jonka viimeisessä rivissä ensimmäisessä säkeistössä lauletaan: "With all that I've been through/I'm still around". Vuonna 2002 VIBE -lehden haastattelussa Jackson kertoi inspiraatiosta kirjoittaa kappale "Speechless".
»Sinä tulet yllättymään. Olin näiden lapsien kanssa Saksassa ja meillä oli iso vesi-ilmapallo taistelu - olen vakavissani - ja olin niin onnellinen taistelun jälkeen, että juoksin heidän talonsa yläkertaan ja kirjoitin Speechlessin. Hauskuus inspiroi minua. Inhoan sanoa noin, koska se on romanttinen laulu. Mutta se oli taistelu mikä teki sen. Olin onnellinen ja kirjoitin sen kokonaisuudessa siellä. Tunsin, että se olisi tarpeeksi hyvä albumille. Autuus tulee ulos taiasta, ihmeistä ja luovuudesta.» 
(Michael Jackson)
"Privacy"-kappaleessa heijastuvat Jacksonin omat henkilökohtaiset kokemukset, median hyökkäykset ja sensaatiolehtien epätarkkuudet. "The Lost Children" on kappale vaarassa olevista lapsista. Kappaleessa "Whatever Happens" Jackson laulaa kolmannessa persoonassa. Kappaleen sanoituksessa, jota on kuvailtu "rosoiseksi intensiteetiksi", selostetaan kahdesta ihmisestä, jota ovat osallistuneet nimeämättömään uhkaavaan tilanteeseen. Invinciblellä on neljä balladia, "You Are My Life", "Butterflies", "Don't Walk Away" ja "Cry". "Cry", vastaa Jacksonin "Man in the Mirror" -kappaletta, on kappale maailmanparannuksesta yhdessä. "Butterflies" ja "Break of Dawn" -kappaleiden sanoitusten on katsottu olevan "häikäiseviä", jotka saavat kuuntelian "huokumaan". "Threatened" -kappaleessa nähtiin olevan tarinan kerroin ja sen on katsottu olevan eräänlainen "Thriller redux". Kappaleessa "You Are My Life" lauletaan rakkaudesta. Kappaleessa Jackson laulaa: "You are the sun, you make me shine, or more like the stars that twinkle at night."

Sonyn ja Jacksonin riita

Albumista syntyi suuria riitoja Jacksonin ja hänen levy-yhtiönsä Sony Music Entertainmentin välille. Jackson oli nimittäin odottanut, että hän saisi oikeudet vanhoihin albumeihinsa takaisin 2000-luvun alussa, jolloin hän saisi niiden myynnistä kaikki voitot itselleen. Sopimuksesta kävi kuitenkin ilmi, että Jackson saisi oikeudet vasta vuosien päästä. Hänelle selvisi pian, että häntä edustanut asianajaja edusti myös Sonya, mikä synnytti eturistiriitoja. Jackson oli myös huolissaan siitä, että Sony oli vuosien ajan painostanut häntä myymään osuutensa Sony/ATV Music Publishing -yhtiöstä. Jackson käytti näitä konflikteja hyväkseen sanoutuakseen irti sopimuksesta Sonyn kanssa. Juuri ennen Invinciblen julkaisua Jackson ilmoittikin Sony Music Entertainmentin johtajalle Tommy Mottolalle, että aikoi jättää yhtiön. Tämän seurauksena Sony keskeytti kaikki albumia koskevat toimenpiteet.
Heinäkuussa 2002 Jackson protestoi yhdessä faniensa kanssa Sonya vastaan, kun hän ajeli yhtiön Lontoon konttorin edustalla ajelemalla kaksikerroksisella bussilla ja heilutti kylttiä, jossa luki: "Sony kills music!" Jackson nimitti Mottolaa ”paholaiseksi” ja ”rasistiksi” ja väitti, että tämä ei tukenut afroamerikkalaisia artisteja vaan käytti heitä hyväkseen. Jackson syytti myös Mottolaa siitä, että hän oli kutsunut kollegaansa Irv Gottia ”lihavaksi nekruksi”. Sony kieltäytyi uusimasta Jacksonin sopimusta ja väitti, että 25 miljoonan dollarin mainoskampanja epäonnistui, koska Jackson kieltäytyi Yhdysvaltojen-kiertueesta. Samassa kuussa Jackson puhui yhdessä muiden muusikoiden ja tuottajien kanssa New Yorkin Harlemissa musiikkiteollisuuden korruptiosta ja salaliitosta ja sanoi:
»Olen kyllästynyt manipulointiin. Lehdistö on manipuloinut totuutta. He ovat valehtelijoita. Historiankirjat ovat valetta. Teidän täytyy tietää se. Teidän on tiedettävä, että kaikenlainen populaarimusiikki jazzista rockiin ja hip-hoppiin sekä tanssit jitterbugista charlestoniin ovat mustien. Mutta kirjakaupassa ei näy yhtäkään mustaa ihmistä kansikuvissa. Siellä näkee Elvis Presleyn ja Rolling Stonesin. Mutta missä ovat oikeat edelläkävijät?» 
(Michael Jackson)
Jackson käytti esimerkkinä lauluntekijä Otis Blackwellia, joka kuoli rahattomana, vaikka sävelsi sellaisia klassikoita kuin ”All Shook Up”, ”Great Balls Of Fire” ja ”Don't Be Cruel”.
»Hänestä ei ole kirjoitettu yhtään kirjaa, minkä tietäisin, ja minä olen etsinyt ympäri maailmaa. Ja hän oli tuottelias, ilmiömäinen säveltäjä. Heti kun aloin rikkoa myyntiennätyksiä, rikoin Elvis Presleyn ennätykset, rikoin Beatlesin ennätykset, ja kun tein niin, yhdessä yössä he alkoivat kutsua minua friikiksi, homoseksuaaliksi ja lapsen hyväksikäyttäjäksi. He sanoivat minun vaalentaneen ihoni. He tekivät kaikkensa kääntääkseen yleisön minua vastaan. Se on salaliitto.» 
(Michael Jackson)

Musiikkivideot

Ainoastaan kappaleista "You Rock My World" ja "Cry" kuvattiin musiikkivideot, viimeksi mainitussa Jackson ei itse esiinny. "You Rock My World" jäikin Jacksonin viimeiseksi musiikkivideoksi, sillä seuraavat musiikkivideot olivat lähinnä montaaseja Jacksonin aikaisemmista musiikkivideoista. "You Rock My Worldin" kuvasi Paul Hunter ja se julkaistiin vuonna 2001. Video, joka on yli 13 minuuttia pitkä, on samalla myös lyhytelokuva. Video koostuu Jacksonin ja Chris Tuckerin esittämistä henkilöistä, jotka  yrittävät saada naisen kiintymyksen seuraamalla tätä ympäri lähiympäristöä. Videossa esiintyvät Jacksonin ja Tuckerin lisäksi myös Marlon Brando ja Michael Madsen. Videota on verrattu Jacksonin musiikkivideoihin "Smooth Criminal" (1987) ja "The Way You Make Me Feel" (1987). Catherine Halaby, Yale Daily Newsin kirjoittaja, joka antoi kappaleelle myönteisen arvion, kuvasi, että video oli "suora jälkeläinen" "Smooth Criminal" -videosta sisältäen sävyjä "The Way You Make Me Feel" -videosta. Video voitti "NAACP Image Award" -palkinnon erinomaisena musiikkivideona vuonna 2002.
Musiikkivideo "Cry" kuvattiin San Franciscon lahden ympäristössä. Videossa useat ihmiset ovat käsi kädessä eri paikoissa. Tämä saattaa symboloida kappaleen sanoituksia: "If we all cry, at the same time tonight." Videon kuvasi Nick Brandt, joka myös kuvasi musiikkivideot "Childhood" ja "Earth Song" Jacksonille. Jackson ei itse esiinny videossa lainkaan, koska hän ei halunnut julkaista kappaletta singlenä. Tämän huhuttiin johtuvan siitä, että Jackson oli tyytymätön Sonyn myöntämiin promootiohin ja musiikkivideoihin tarkoitettuun budjettiin. Myös huhuttiin, että Jackson olisi halunnut työstää musiikkivideon uudelleen Yhdistyneeseen kuningaskuntaan ja Yhdysvaltoihin, mutta tämä peruttiin Jacksonin levy-yhtiön Sonyn peruttua kaikkia promootiot ja musiikkivideot.

Lista ja kaupallinen menestys

Invincible oli Jacksonin ensimmäinen studioalbumi sitten vuonna 1995 ilmestyneen HIStory: Past, Present and Future, Book I -albumin. Invincibleä myytiin ensimmäisellä viikolla julkaisusta 363 000 kappaletta ja se debytoi listaykkösenä Billboard 200 listalla. Invincible oli Jacksonille sooloartistina viides albumi, joka nousi listaykköseksi Billboard 200 -listalla ja neljäs, joka debytoi listaykkösenä ensimmäisellä viikolla. Vaikka ensimmäisen viikon myynnit olivat hyvät, Invincible ei pärjännyt aikaisemmalle HIStory -albumille, jota myytiin samassa ajassa 391 000 kappaletta. Invincible vietti myös neljä viikkoa listaykkösenä Billboardin R&B/Hip-Hop -listalla. Kahdeksan viikon jälkeen julkaisusta, joulukuussa 2001, Recording Industry Association of America (RIIA) myönsi Invinciblelle kultalevyn 500 000 kappaleen myynnistä. Samassa kuussa albumille myönnettiin platinalevy miljoonan kappaleen myynnistä. 25. tammikuuta 2002 albumille myönnettiin 2-kertainen platinalevy kahden miljoonan kappaleen myynnistä.
Kansainvälisesti Invincible oli menestys. Albumi oli listaykkösenä kahdessatoista eri maassa, muun muassa Isossa-Britanniassa, Australiassa, Belgiassa, Hollannissa, Saksassa, Norjassa, Ruotsissa ja Sveitsissä. Lisäksi albumi sijoittui top kymmeneen useissa eri maissa, muun muassa Itävallassa, Kanadassa, Suomessa, Italiassa, Uudessa-Seelannissa ja Norjassa. Meksikossa albumi menestyi kaikista heikoiten; korkeimmillaan albumi oli sijalla 29. Albumin on raportoitu myyneen maailmanlaajuisesti 13 miljoonaa kappaletta. Kuitenkin Invinciblen myynti oli huomattavasti alhaisempaa kuin Jacksonin aikaisempien tuotosten, mikä johtui osittain pienentyneestä pop-teollisuudesta, puuttuvasta promotoinnista, maailmankiertueen puutteesta sekä Jacksonin ja Sonyn välisestä riidasta. Vuoden 2003 lopulla The Sydney Morning Herald -sanomalehdessä Bernard Zuel kommentoi Invinciblen myyntiä.
»"Holly Valance tai Delta Goodrem ajattelisivat heidän joulun tulleen heti paikalla, jos he myisivät viisi tai kuusi miljoonaa kappaletta albumeitaan maailmanlaajuisesti. Michael Jackson teki jotain vastaavaa pari vuotta sitten seitsemännellään sooloalbumilla Invinciblellä, ja musiikkiala sekä media ovat leimanneet hänet epäonnistujaksi. Epäreilua? Kyllä, tietenkin, koska Invinciblen myyntiluvut ovat paremmat kuin 95 prosenttia tuhansien muiden artistien vuosittain julkaisemien albumien myynti ja mahdollistaisi huomattavan eläkerahaston kelle vain. Yhä enemmän tuota epäonnistumisen merkkiä on johdonmukaisesti sovellettu vertailemaan hänen vuoden 1982 albumia, Thrilleriä, jota on myyty noin 100 miljoonaa kappaletta ja sitä seurannutta Badia, jota on myyty noin 30 miljoonaa kappaletta. Kuitenkin, 10 miljoonan kappaleen myynti on yhä ilmiömäistä verrattuna useimpien muiden artistien albumi myyntiin."» 
(Bernard Zuel)