Wisconsin-jääkausi

Jääkauden alkuvaihe

Suhteellisen pieniä jäätiköitä syntyi Amerikkaan 115000–75000 vuotta sitten, jolloin nähtiin kaksi suurta jäätiköitymistä.
Jääkauden alussa 117000-107000 oli pohjois-Amerikassa kylmempää ja kosteampaa kuin nyt. Brörupia vastaavalla intersstadiaalilla oli koillis-USA:ssa nykyistä lämpimämpiä ja kosteampia kesiä, mutta kylmä ja kuiva plasivat seuraavalla jäätiköitymisellä MIS 5b.
Vasta noin 79000–65000 vuotta sitten oli suuri jäätiköityminen. Tähän liittyvä Altonain-jäätikkö saapui Chicagon seuduille ehkä noin 60000 vuotta sitten.
Tämän jälkeen alkoi lämpimämpi interstadiaalivaihe, jolloin Kordillieerien jäätikkö suli lähes kokonaan. Koettiin kylmiä vaiheita, jolloin jäätikkö kasvoi korkeintaan Kanadan kilpeä vastaavalle alueelle.
Noin 60000-30000 vuotta sitten Länsi-Kanada oli suurelta osin jäätön.
Luoteis-Pannsylvanian Titusvillessä oli interstadiaali ainakin 40000–35000 radiohiilivuotta sitten. Pohjois-Illinoisissa oli noin 47000–24000 eaa. mäntyä ja kuusta sekä hieman pajua ja koivua, joko avoimessa maastossa harvana tai metsänä. Toronton Keski-Wisconsinin jäätön Torncliffen muodostuma on TL-ajoitettu aikaan yli 28000 vuotta sitten.
noin 30 000 vuotta sitten Pohjois-Amerikassa oli interstadiaali.
30 000–27 000 radiohiilivuotta sitten oli Keski-Wisconsinin interstadiaalin minimi, jolloin jäätikkö ulottui suunnilleen Kanadan kilpeä vastaavalle alueelle. Jään rajoina oli silloin Michiganjärven pohjoisosa, Huron­järven pohjoisosa, ja Eriejärven itäosa sekä suunnilleen Saint Lawrence -joki. Jää peitti Ison Karhu­järven, Ison Orja­järven, Winnipeg­järven ja Ylä­järven.
Noin 28 000 vuotta sitten jää vetäytyi Chicagon seuduilta ja siellä alkoi Farmdalian-välikausi, joka oli 28 000–22 000 vuotta sitten. Vaikka jää laajeni muualla, alue pysyi pitkään jäättömänä. Michiganin allas pysyi lämpimällä kaudellakin osittain jäätyneenä. Tämä selittyy sillä, että jäätikön reuna koostui erillisistä jääsilmukoista, jotka laajenivat ja supistuivat eri tahdissa eri aikoina.

Jääkauden huippukohta Amerikassa

Noin 27000 radiohiilivuotta sitten alkoi massiivinen jääkauden huippukohdan jäätiköityminen. Merenpinta laski nopeasti, ja jäätikkö laajeni huimaa vauhtia 27000-24000 radiohiilivuotta sitten.
Luoteessa, etelässä ja koillisessa jää eteni maksimiinsa 24000–23000 radiohiilivuotta  sitten, mutta hyvin kaukana pohjoisessa 21000–20000 radiohiilivuotta sitten.
Noin 25000 vuotta sitten ilmestyi lössi nykyisen Illinoisin pohjois­osiin, noin kaksi­tuhatta vuotta myöhemmin sen etelä­osiinkin.
Jää Illinoisissa pysyi maksimia edeltävässä stadiaalissa Marengo-vaiheeseen saakka ennen vuotta 25000 radiohiilivuotta sitten, mutta vetäytyi hieman vuoden 22500 tienoilla. Mutta se alkoi laajeta uudestaan kohti maksimia ehkä noin 22000 radiohiilivuotta sitten.
Jää oli laajimmillaan Montanasta Connecticutiin noin 22000–20000 radiohiilivuotta sitten.
Jään laajuusmaksimeja oli eri puolilla Quebecista ja Keewatinista leviävää Laurentiden jäätikön eteläreunaa Kalliovuorten itäpuolella etelässä varsinkin 22000–21500, 20500–19500, 16000 vuotta sitten ja erässä Keewatinin jääsilmukassa Keskilännessä vielä 14000 radiohiili?vuotta sitten. Kordillieerien jäätikön maksimit olivat Tyynenmeren rannalla eri paikoissa 24000, 16000, 15000 ja 13000 radiohiili?vuotta sitten.
Kanadan koillisrannikolla jään maksimi saavutettiin vasta 10600–10400 radiohiilivuotta sitten ja Baffinin­saaren luoteisrannassa 9500 radiohiilivuotta sitten .
Jäätikkö levisi Michiganin jääsilmukassa Illinoisissa laajimmilleen Peorian lähelle Shelby-vaiheessa hieman jälkeen 19680 radiohiilivuotta sitten. Se aaltoli siellä vielä melko laajoilla noin 18000-17000 radiohiilivuotta sitten Putnam- ja Livingston-vaiheissa. Putnam oli noin 17690 radiohiilivuotta sitten. Livingston  noin 17000 radiohiilivuotta sitten.
Yleisesti ottaen jää oli Amerikassa laajimmillaan aikaisemmin ja/tai pitempään kuin Euroopassa.
Jääkentät olivat Pohjois-Amerikassa suurimmillaan 25000–23000 tai 24000-21000 radiohiilivuotta sitten hieman ennen maailman jääkauden maksimia LGM:ää, jaa Kordillieerien jääkenttä laajeni maksimiinsa paljon myöhemmin, 4000 vuotta maailman LGM:n jälkeen.
LGM:ään liittyen kylmintä oli 22000-19000 kalenterivuotta sitten.. Chicagon alueen Woodfordian-vaihe oli 22000-12500 radiohiilivuotta sitten. Jäätikkö oli tällöin siellä vahvana, 0,6–1 km paksuna. Chicagon alueelle syntyivät vuorollaan Barlinan, Marengon, Gilbertsin, Fox Laken ja Caryn päätemoreenit.
Erään jäätikköjärven alueella alkoi kuivua 33000 kalenterivuotta
sitten, ja koko järvi kuivui 25000–23500 vuotta sitten. Kalliovuorilla Pinedalen jäätiköityminen oli 30000–10000 vuotta sitten, jää siellä maksimissaan 23500–21000 vuotta sitten.

Jään vetäytyminen

Jäätikkö pysytteli melko suurena noin 18000-14000 radiohiilivuotta sitten vetäytyen vain hieman.
Ehkä jo 15000<, viimeistään 14000–12000 kalibroimatonta radiohiilivuotta sitten Kanadan länsirannikko alkoi vapautua jäästä. ja 12000 radiohiilivuotta sitten jää oli siellä vetäytynyt jo hieman sisäosiin.
12000 radiohiilivuotta sitten Laurentiden jääkenttä tuotti sulamisveden pulssin, joka viilensi Atlanttia.
12000 radiohiilivuotta sitten Hudsoninlahti oli jäätön Quebecin seuduilta, mutta sen eteläpuolella ylämailla oli jään saareke. Näihin aikoihin syntyi hyvin kapea jääkäytävä Kalliovuorten itäpuolelle Kordillieerien ja Laurentiden jääkilpien väliin. Tämä jääkäytävä leveni nopeasti jo 12000-11000.,  10000–9000 vuotta sitten, jolloin jää vetäytyi aivan Athabasca- ja Orjajärven länsipuolelle.
Jää oli hieman vetäytynyt jo 16500 vuotta sitten muun muassa Saint Lawrencen lahdelta pois, mutta oli vielä Suurten järvien eteläosassa. Noin 14500 radiohiilivuotta sitten oli kylmä Heirichin tapahtuma H-1. Jää alkoi vetäytyä merkittävästi vasta 14000 radiohiilivuotta sitten, ja vasta 11000-10000 radiohiilivuotta sitten Ylä-Arktisella alueella.
13750 kalenterivuotta sitten Kanadan jääkäytävä oli auki, ja
jää vetäytynyt Suurten Järvien keskiosaan. 11500 vuotta sitten jäätikön reuna oli Suurten järvien pohjoispuolella, ja Keski-Kanadassa oli suuria jäätikön patoamia järviä. Itä-Kanadan yllä ollut mannerjäätikkö oli yhä tällöin, holoseenikauden alussa suuri.
11000 radiohiilivuotta sitten Kordillieerien jääkilpi oli pirstoutunut osiinref name="bay"/>.
Jää pystyi patoamaan Kanadan keski- ja eteläosiin jääjärviä ehkä ainakin vielä 9000-8000 uncal? bp, jolloin jää vielä suuri Hudsoninlahden yllä.
Noin 8000 uncal? bp jäätikkö oli sulanut Hudsoninlahden yltä, ja
jakautunut Nunavutin-Baffininsaaren ja Labradorin niemimaan osioihin.
Labradorin niemimaalla ja Baffininsaaressa oli melko suuri jäätikkö vielä 7000-6000 ka uncal? BP.
Noin 8900 kalenterivuotta sitten Hudsoninlahti oli vielä mannerjäätikön peitossa, ja patosi suuret Agassizin ja Ojibwayn jääjärvet. Noin 8400 kalenterivuotta sitten jäätikkö oli jakautunut Nunavutin-Baffininsaaren ja Labradorin niemimaan osioon.
Joidenkin tietojen mukaan jakautuminen olisi alkanut Baffininsaaren kohdalla noin 8900 kalenterivuotta sitten, eli 8000 radiohiilivuotta sitten.
Noin 6000-4000 ka bp Kanadan saarten jäätiköt olivat supistuneet lähes nykyiseen kokoonsa, ja mantereella ei ollut enää jäätä. Labradorin ja Nunavutin jäätiköt olivat sulaneet.
Noin 5700 vuotta sitten Labradorin niemimaan eräässä pienessä osassa oli vielä jäätä.

Amerikan jääjärvien tyhjeneminen vaikutti koko maapallon ilmastoon jääkaudella?

Nuorempi Dryas -kausi alkoi nopealla ilmaston kylmenemisellä, joka oli 3–6 astetta. Tämä tapahtui noin 12 600 vuotta sitten. Noin 8 200 vuotta sitten vallitsi muutaman vuosikymmenen mittainen kylmä kausi, joka näkyy piikkinä Antarktiksen ja Grönlannin jäänäytteistä laadituissa lämpötilakäyrissä.
On arveltu, että kylmä nuorempi dryaskausi noin 12 200 vuotta sitten olisi syntynyt Kanadan Manitobassa ja sen ympäristössä sijainneen valtavan 440 000 km²:n laajuisen Agassiz-jää­järven purkautuessa mereen Lawrencen lahden kautta. Agassiz-järven paikalla on nykyään Winnipegjärvi. Agassiz-järvestä tapahtui ennen Lawrencea makean veden purkauksia Susquehanna-joen kautta. Jääjärvi olisi muuttanut merivirtojen kulkua. 8 200 vuotta sitten sattunut "kylmä piikki" olisi johtunut Agassiz-järven purkautuessa Hudsoninlahden kautta olevan jääjärven purkautuessa noin 7 400–8 400 vuotta sitten.
Agassiz-järvestä purkautui aikavälillä 8 400–13 400 vuotta sitten kaikkiaan 1 600–160 000 km³ vettä.
12 600 vuotta sitten jääjärvestä purkautui 0,3 Sv vettä ja 8 400 vuotta sitten 5,2 Sv vauhdilla 163 000 km³ aiheuttaen Labradorinmerellä luultavasti tsunamin. Agassizin lisäksi oli Ojibway-jääjärvi.
Kylmien ja lämpimien kausien vuorottelu on saattanut johtua jääjärven tyhjenemisistä. Kylmä jääjärven vesi olisi sekoittanut merivirrat ja laukaissut ilmastonmuutoksia.
Merenpohjan kerrostumista on havaittu kaksi kylmää tapahtumaa: suuri 8 490 (8 500–8 700) ja pieni 8 290 vuotta sitten. Pieni tapahtuma näkyy eräiden tutkijoiden mukaan sedimenteissä orgaanisen aineen määrän laskuna: muutoksena, joka tulkitaan syvänveden määrän laskuna.
On kuitenkin esitetty, että Agassizista vapautunut suolaton vesi olisi virrannut etelään; ei Atlantille pysäyttämään merivirtaa, joka tasaa siellä lämpöä.