google/wiki40b huggingface dataset:
Tractatus Coislinianus

Historia

Aristoteleen Runousopin toinen, komediaa käsitellyt kirja itsessään on kadonnut. Tractatus coislinianus on 900-luvulta peräisin oleva käsikirjoitus, joka löydettiin Suuren Lavran (Megisti Lavra) luostarista Athos-vuorelta. Athanasios Rhetor lähetti sen Pierre Séguierille vuonna 1643. Klassisen kirjallisuuden tutkija J. A. Cramer, joka tutki Henri Charles du Cambout de Coislinin kokoelmaa lähes kaksisataa vuotta myöhemmin, vaikuttui käsikirjoituksen sisällöstä, ja uskoi sen olevan Aristoteleen komedian teorian kommentaari. Hän julkaisi tekstin vuonna 1839.
Cramerin näkemys torjuttiin pian, mutta se on saanut uutta kannatusta myöhemmin. Richard Janko on esittänyt, että käsikirjoitus sisältää Runousopin kadonneen toisen kirjan luonnoksen tai siihen liittyvät muistiinpanot. Heinz-Günther Nesselrath sen sijaan on katsonut, että kyseessä on peripateettisen koulukunnan myöhemmin tuottama teos.
Käsikirjoitus on nykyään sijoitettu Ranskan kansalliskirjastoon nimikkeellä ”Coislinianus 120”.

Teoria komediasta

Tractatuksen mukaan komedia herättää näytelmän katsojissa naurun ja nautinnon, ja puhdistaa heistä näin kyseiset tunteet (katharsis). Komedian teoria rinnastuu näin aiemmin Runousopissa esitettyyn tragedian teoriaan, jonka mukaan tragedian esittämän kärsimyksen herättämä pelko ja sääli puhdistavat samoin katsojan mielen. Teksti kuvaa myös niitä keinoja, joilla katharsis komediassa saadaan aikaan.
Maryn maakunta

Maryn maakunta (turkmeeniksi Mary welaýaty) on hallinnollinen alue Turkmenistanin kaakkoisosassa Keski-Aasiassa. Se rajoittuu koillisessa Lebapin maakuntaan, etelässä Afganistaniin ja lännessä Ahalin maakuntaan. Alueen pääkaupunki on Mary. Maakunnan pinta-ala on 87 150 neliökilometriä ja asukasluku noin 1 480 400 (vuonna 2005).
Norsueläimet

Norsulajien tunnistaminen

Aasiannorsu on tiedetty jo pitkään erilliseksi lajiksi afrikkalaisista savanninorsusta ja metsänorsusta. Sen sijaan kahta afrikkalaista lajia pidettiin pitkään yhden lajin, afrikannorsun, alalajeina. Geenitutkimuksen varmistamalla lajierolla on merkitystä erityisesti norsujen suojelun kannalta. Kunkin lajin yksilömäärä on aiemmin luultua pienempi, mikä tekee lajeista entistäkin uhanalaisempia. Lisäksi salametsästäjät saattavat välttyä rangaistuksilta, koska kaikkien maiden lainsäädännössä metsänorsua ei ole erikseen määritelty uhanalaiseksi.
Aasiannorsu, aiemmin intiannorsu on afrikkalaisia lajeja pienikokoisempi, enimmillään noin kolmen metrin korkuinen ja 5 000 kilogramman painoinen. Aasiannorsulla vain osalla uroksista on syöksyhampaat. Aasiannorsun korvat ovat pienemmät ja iho vähemmän ryppyinen kuin metsänorsun ja savanninorsun. Sen päässä on kaksi selvästi erottuvaa kyhmyä. Aasiannorsulla on alalajista riippuen 19 tai 20 paria kylkiluita, kun afrikkalaisilla lajeilla niitä on 22 paria.
Savanninorsu eli pensasnorsu on norsulajeista suurin. Metsänorsusta se eroaa muun muassa kynsien määrän perusteella: metsänorsulla on viisi kynttä etujaloissa ja neljä takajaloissa (samoin kuin aasiannorsulla), mutta savanninorsulla on etujaloissa vain neljä ja takajaloissa vain kolme kynttä. Savanninorsun syöksyhampaat ovat isommat ja kaarevammat kuin metsänorsun ja korvat jonkin verran suuremmat.

Mammutit

Mammutit (Mammuthus) olivat pohjoisilla alueilla jääkausien aikana elänyt norsujen heimon suku, johon kuului useita lajeja. Mammutit kehittyivät noin neljä miljoonaa vuotta sitten ja katosivat muutamia tuhansia vuosia sitten. Tunnetuin laji, villamammutti (Mammuthus primigenius), kuoli sukupuuttoon noin 8000 eaa. Kooltaan mammutit olivat lajista riippuen nykyisten norsujen kokoisia tai suurempia. Suurin laji, aromammutti (Mammuthus trogontherii), kasvoi viisi metriä korkeaksi. Mammuttien syöksyhampaat kasvoivat jopa nelimetrisiksi.
Profilointi kuvankäsittelyssä

Profilointi kuvankäsittelyssä tarkoittaa sitä, että kalibroidulla näytöllä esitetään testivärejä, joita mittalaite sitten mittaa ja näin selvittää, onko värien esittämisessä virheitä ja mitkä ovat rajat valoisuuksien ja värien toteuttamisessa. Samaan tiedostoon tallennetaan myös kalibroinnin yhteydessä valitut arvot gammakorjauksen ohella.
Tuotetun näyttöprofiilin avulla haluttu voidaan muuttaa näytön RGB-väriksi, jolloin se voidaan esittää ruudulla sellaisena kuin pitäisikin olla.
Profiloinnin avulla voidaan kompensoida näytön puutteellisia ominaisuuksia - esimerkiksi nestekidenäyttö ei osaa näyttää mustan tumminta sävyä. Profiloinnin kautta kyseistä näyttöä käyttävä henkilö saa selville, miksei näyttö toista väriä. Käyttäjälle voidaan kertoa, että kuvassa on mustempaakin mutta se ei näy, ja käyttäjä voi säätää muita mustan sävyjä jyrkän sävyportaikon välttämiseksi.
Kepler-452b

Keskustähti

Keskustähden spektriluokka on G2, niin kuin Auringonkin. Tähti on 1,04 Auringon massainen ja 20 % Aurinkoa kirkkaampi. Tähden säde on 1,1 Auringon sädettä, ja sen ikä on arviolta 6 miljardia vuotta. Tällöin se olisi noin 1,5 miljardia vuotta Aurinkoa vanhempi.

Planeetta Kepler 452b

Planeetan etäisyys keskustähdestään on 1,05 AU ja kiertoaika 385 päivää. Keskustähti on Aurinkoa hieman kirkkaampi, ja planeetta kiertää melko keskellä elinkelpoista vyöhykettä.
Monia planeetan fyysisiä ominaisuuksia ei tunneta.
Planeetan arvioitu tasapainopintalämpötila noin 265 K. Auringon säteily ilmakehän yläosassa on noin 1,10 kertaa niin paljon kuin Maan.
Planeetta on luultavasti maapalloa suurempi ja vanhempi supermaapallo.
Kepler-452b:n pinta voi olla Maan tyyppinen, tai kokonaan veden peitossa, tai kaasua. Planeetan säde on noin 1,6 Maan sädettä ja massa noin 5 Maan massaa. Niinpä painovoima planeetan pinnalla on keskimäärin 1,9 g (Maan painovoimaa), virherajat huomioon ottaen 1 g - 3,6 g.
Planeetan tiheys on keskimäärin 10 g/cm3, rajoissa 6 - 24,6 g/cm3.
Jos planeetta muistuttaa Maata, sillä on mahdollisesti myös useita aktiivisia tulivuoria, Maata suuremman massan ja tiheyden takia.
Planeetalla saattaa olla paksu kaasukehä ja tiheä pilvipeite.

Elinkelpoisuus

Planeetassa on joitain Maan tyyppisiä fyysisiä piirteitä. Ei osata sanoa, onko planeetta sopiva elämälle tai onko se asuttava. Ei tiedetä esimerkiksi, että onko planeetalla vettä tai sopivaa kaasukehää. Parhaassakaan tapauksessa se ei ole välttämättä Maan kaltaiselle elämälle yhtä hyvä. Mahdollinen paksu kaasukehä saattaa olla ongelma. Ihminen saattaa voida sopeutua elämään planeetan raskaassa 1,9 g painovoimassa, vaikka se olisi alussa vaikeaa. Tosin planeetta sijaitsee niin kaukana, että nykyteknologialla sinne kestäisi kulkea miljoonia vuosia.
Untitled (R. Kelly)

Taustatietoa

Albumin piti alun perin ilmestyä vuonna 2008 nimellä: 12 Play: Fourth Quarter. Albumilta piti tulla singlet: "Skin" ja "Hair Braider", mutta kumpikaan ei lopulta tullut albumille. 11. elokuuta 2009 "It's Orgasmic" (mukana Ciara) -niminen kappale levisi internetiin. Mutta sekään ei yltänyt albumille saakka. Ensimmäinen single, joka lopulta tuli albumille on nimeltään "Number One". Sillä vierailee Keri Hilson ja se julkaistiin heinäkuussa 2009. Albumin toinen, "Religious"-niminen single julkaistiin 10. lokakuuta 2009. Albumin kolmas single "Echo" julkaistiin tammikuussa 2010. Huhtikuussa 2010 julkaistiin albumin neljäs ja viimeinen single "Be My #2".
Desoutter Tools

Tausta

Marcel Desoutter, yksi Desoutter'n viidestä veljeksestä, oli lentäjä. Kun hän menetti jalkansa lento-onnettomuudessa, hän sai "epämiellyttävän puisen proteesin". Hänen veljensä Charles auttoi häntä kuntoutumaan suunnittelemalla prototyypin uudesta jalkaproteesista, joka valmistettiin duralumiinista. Se oli maailman ensimmäinen metallinen jalkaproteesi. Koska se oli kevyempi ja helpompi liikutella kuin puinen proteesi, Marcel pystyi lentämään uudelleen jo seuraavana vuonna.
Tämä keksintö kiinnosti myös muita kevyempää jalkaproteesia kaipaavia ihmisiä, mikä lopulta johti Marcel Desoutter'n johtaman Desoutter Companyn perustamiseen.

Tuotteet

Alusta lähtien Desoutter'n täytyi kehittää erityisiä paineilmatyökaluja, joilla voitiin varmistaa, että proteesien alumiinikomponentteihin tehdyt poraukset olivat tarkkoja.
Tässä tuotannossa käytyjen lukuisten kehitysvaiheiden ansiosta yhtiöstä tuli asiantuntija tällä alalla, ja vuonna 1950 se päätti keskittää liiketoimintansa vain tähän alaan.

Logo

Tämän symbolin alkuperäinen idea oli Charles Cunliffen ansiota. Hän johti Desoutter'n  mainososastoa useita vuosia toisen maailmansodan aikana. Se oli kasvun aikakausi, mikä johtui erityisesti uusien tuotteiden kehittämisestä. Niiden lanseerausta siivitti vaatimaton mainoskampanja, jossa työntekijöiden haalareissa esiintyi pikkuruisia kuvia hevosten päistä.
Hevosvoimakonseptia kehitettiin useissa tuotemerkin mainoksissa noin 20 vuoden ajan. Johtoryhmä jopa päätti tuolloin, että se oli yhtiön identiteetin ruumiillistuma.
Vuonna 1973 Hevosen pää yhdistettiin Desoutter'n logo-tekstiin, joka oli Louis Albert Desoutter’n allekirjoitus. Hän oli yksi yhtiön perustajista.
Tuotemerkin satavuotisjuhlan kunniaksi tunnuskuva on hiljattain saanut nykyaikaisemman graafisen ilmeen.
Nikotiinipurukumi

Nikotiinipurukumi on nikotiinikorvaushoidossa käytettävä purukumi, jonka tarkoitus on vähentää vieroitusoireita tupakoinnin lopettamisen jälkeen. Hoito aloitetaan yleensä 2 mg purukumilla, mutta yli 25 savuketta päivässä polttaneet saattavat alkaa käyttää 4 mg purukumia. On mahdollista käyttää nikotiinipurukumia säännöllisesti aluksi yhden tai kahden tunnin välein, mutta joskus sitä aletaan pureskella aina, kun tupakasta vieroittautuja kokee tupakanhimoa.
Tupakan käyttäminen samanaikaisesti nikotiinipurukumin kanssa voi aiheuttaa nikotiiniyliannoksen.
Sveitsiläisten vuosina 2004–2006 tekemän kyselytutkimuksen mukaan 80 % nikotiinipurukumin käyttäjistä oli entisiä, 18 % silloisia tupakoitsijoita, ja 1,2 % ei ollut koskaan tupakoinut. Tutkimuksen mukaan nikotiinipurukumia käyttäneille henkilöille, jotka eivät koskaan olleet polttaneet, oli kehittynyt huomattavasti voimakkaampi nikotiiniriippuvuus kuin mikä oli niillä käyttäjillä, jotka olivat aikaisemmin polttaneet.
Nikotiinipurukumia pureskeltaessa nikotiini imeytyy elimistöön suun limakalvojen kautta, joten pureskelun on oltava hidasta ja jaksoittaista (noin 10–15 kertaa). Taukoa pureskelujen välillä on joitain minuutteja. Nikotiinipurukumin mahdollisia haittavaikutuksia ovat esimerkiksi kipeytynyt vatsa, suu tai nielu, ja myös hikkaa esiintyy. Näitä haittoja vähentää suun huuhtelu, joka lisäksi edistää nikotiinin normaalia imeytymistä elimistöön suusta. Tupakoimattomat nikotiinipurukumin käyttäjät kokevat mielialan kohoamista nikotiinin stimuloivan vaikutuksen johdosta. On silti tavallista, että nikotiiniin tottumaton kokee aluksi huonovointisuutta.
Vaikka jotkut entiset tupakoitsijat käyttävät nikotiinipurukumia vuosia, tästä tavasta ei ole läheskään niin suurta haittaa kuin tupakanpoltosta; nikotiini itsessään ei esimerkiksi ole karsinogeenistä. Nikotiinilaastarin käyttäminen nikotiinipurukumin ohella voi olla hyödyksi. Muita tupakoinnin lopettamista edistäviä hoitoja ovat imeskeltävät tabletit, kielen alle sijoitettavat resoribletit ja nikotiini-inhalaattori.
MCPA

Ominaisuudet

MCPA on puhtaana huoneenlämpötilassa valkoista kiteistä ainetta. Tekninen epäpuhdas tuote on usein väriltään ruskehtavaa. Yhdiste liukenee vain erittäin niukasti veteen ja paremmin moniin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja tolueeniin. Aine on heikko happo ja sen pKₐ-arvo on 3,73. MCPA on selektiivinen rikkaruohomyrkky, joka tehoaa myös muuten vaikeasti hävitettäviin rikkakasveihin kuten ohdakkeisiin ja hierakoihin. Aineen vaikutusmekanismi perustuu siihen, että se matkii kasvien luonnollista kasvuhormonia auksiinia. Se vaikuttaa kasvien DNA- ja RNA-polymeraasien toimintaan. MCPA ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä. Aineelle altistumisesta voi seurata huonovointisuutta, pääkipua, vatsakipuja ja ripulia. Yhdiste saattaa olla karsinogeeninen.
Eukalyptuskiipijä

Ulkonäkö

Eukalyptuskiipijä on suurikokoisin australiankiipijöistä. Lajin pää, kurkku ja kaulan yläosa ovat väriltään harmahtavan ruskeat. Vatsa on raidallinen. Siivet ovat väriltään tummemman ruskeat. Sukupuolet ovat hyvin samannäköiset, mutta naaraan erottaa ruosteenruskeareunaisista kaulahöyhenistä

Elinympäristö

Eukalyptuskiipijät elävät pääasiassa eukalyptusmetsissä, joilta puuttuu tiheä aluskasvillisuus. Linnut viettävät koko vuoden samoilla alueilla.
IUCN luokittelee eukalyptuskiipijän elinvoimaiseksi lajiksi . Kuitenkin metsien kaataminen ja sitä kautta sopivan elinympäristön vähentyminen ovat aiheuttaneet, että paikalliset viranomaiset luokittelevat eukalyptuskiipijän picumnus- ja victoriae-alalajit vaarantuneiksi

Ravinto ja pesiminen

Eukalyptuskiipijän ravinto koostuu pääasiassa muurahaisista, joita se kaivaa kuoren alta hieman kaarevalla nokallaan . Laji syö myös kovakuoriaisia ja toukkia .
Pesänsä lintu tekee onttoon puunkoloon ja pehmustaa sen höyhenillään ja heinillä. Vain naaras huolehtii munien hautomisesta. Eukalyptuskiipjäille on tyypillistä, että hautovalla naaraalla on apulaisia, jotka usein ovat koiraspuolisia lintuja. Tämä auttaa pesinnän onnistumisessa
Espanjalainen ratsastuskoulu

Espanjalainen ratsastuskoulu (saks. Spanische Hofreitschule) on Wienissä sijaitseva vuonna 1572 perustettu ratsastuskoulu. Se on saanut nimensä ratsastuskoulun hevosista, jotka olivat alun perin kotoisin Espanjasta. Espanjalainen ratsastuskoulu on maailman vanhin edelleen toimiva klassista kouluratsastusta harjoittava ratsastuskoulu. Se kouluttaa tarkkaan valikoituja oppilaitaan kymmenen vuotta, ennen kuin nämä voivat edetä varsinaisiksi ratsastuskoulun kuuluisissa näytöksissä esiintyviksi ratsastajiksi. Koulun oppilaiksi hyväksyttiin pitkään ainoastaan miehiä, mutta vuonna 2008 ratsastajaoppilaiksi otettiin ensi kertaa myös kaksi naista.
Itävallan keisari Maksimilian II toi vuonna 1562 espanjalaista syntyperää olevia hevosia Wieniin. Tavoitteena oli perustaa kuninkaallinen ratsastuskoulu kaupungin keskustaan. Ennen vuotta 1919 ratsastuskoulu ei pitänyt avoimia yleisönäytöksiä. Nykyisin Espanjalaisen ratsastuskoulun tavoitteena ja tarkoituksena on pitää yllä klassisen kouluratsastuksen taitoa, esiintyä yleisölle ja sekä ylläpitää ja jalostaa lipizzanhevosia. Itävaltalaisille ratsastuskoulu on tunnettu ylpeydenaihe.

Näytökset ja esitykset

Wienin Espanjalaisen ratsastuskoulun esitykset ovat erittäin suosittuja ja tunnettuja ympäri maailman. Liput näytöksiin joutuu yleensä varaamaan jo puoli vuotta etukäteen, joskin näkyvyydeltään huonoille paikoille saattaa viime tingassakin saada lippuja. Itse näytösten lisäksi voi päästä seuraamaan aamuharjoituksia, joissa hevosia koulutetaan näytöksiin.
Rengaskäärmeenpää

Ulkonäkö ja koko

Rengaskäärmeenpään pohjaväritys on punertava. Kyljissä on mustia pilkkuja. Pisin tavattu yksilö oli 27 senttimetrin mittainen.

Elinympäristö ja levinneisyys

Laji elää trooppisissa olosuhteissa. Sen uhanalaisuusluokitus on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton mukaan elinvoimainen.
In the City

Musiikkivideo

Singlen musiikkivideo on kuvattu pääosin Yhdysvalloissa, Los Angelesin ja Las Vegasin kaupungeissa, mutta muutaman kohtauksen on sanottu olevan kuvattu myös Helsingissä. Videossa seurataan pääosin Amanda-nimisen käsinuken seikkailuja ympäri Amerikkaa. Nukke oli pääosassa myös ”Heavy”-singlen musiikkivideossa. ”In The Cityn” videossa Amanda esimerkiksi juhlii alkoholinhuuruisessa strippibaarissa.
Loistavat Bakerin pojat

Tuotanto

Michelle Pfeiffer laulaa elokuvassa itse. Elokuvan tunnetuin kohtaus lienee hänen flyygelin kannella esittämänsä ”Makin’ Whoopee”. Jeff Bridgesin pianonsoittoa esittää ääni­raidalla elokuvan musiikin säveltäjä, jazz­pianisti Dave Grusin ja Beau Bridgesin soittoa John F. Hammond.
Vaikka tarinan tapahtuma­paikkana on Seattle, The Fabulous Baker Boys kuvattiin etu­päässä Los Angelesissa.

Vastaanotto

Elokuva sai hyviä arvosteluja. Sitä pidettiin tyylikkäänä, aikuiseen makuun vetoavana musiikkiaiheisena komediana.
Elokuva tuotti neljä Oscar-ehdokkuutta: nais­pääosasta (Michelle Pfeiffer), kuvauksesta (Michael Ballhaus), leikkauksesta (William Steinkamp) ja musiikista (Dave Grusin).
Video-oppaassa vuodelta 1994 Kati Sinisalo piti elokuvaa viehättävällä tavalla aikuisena, illuusiottomana nuhruisena komediana. Hän antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Bror Niska

Bror Ivar Niska (11. elokuuta 1887 Uuras – 18. elokuuta 1952 Ruovesi) oli suomalainen näyttelijä, operettilaulaja ja näytelmäkirjailija.
Bror Niskan vanhemmat olivat merikapteeni, Viipurin merikoulun johtaja Ivar Alfred Niska (1846-1903) ja Hilda Maria Elise Schlüter (1856-1934). Sisaruksista Adolf Niska oli oopperabaritoni, Esther Niska sopraano, Algoth Niska jalkapalloilija ja tunnettu salakuljettaja sekä Aina Niska tanssitaiteilija.
Bror Niska oli naimisissa vuodesta 1909 Anna Maria Pelanderin kanssa. Heillä oli kaksi lasta. Niska kuoli liikenneonnettomuudessa kesällä 1952.
M/S Karolina

M/S Karolina on suomalainen yhteysalus. Karolina toimii Saaristomerellä Houtskari - Iniö - Brändö -reitillä. Alus on rakennettu Uudenkaupungin telakalla vuonna 1988 ja sen omistaa JS-Ferryway- varustamo. Karolinan pituus on 13,60 metriä ja sille mahtuu 28 matkustajaa.
Shibori

Shibori (jap. しぼり tai 絞り) on japanilainen värjäystekniikka, jolla luodaan kuvioita tekstiileihin. Shiborin tekniikkana on taitella, kiertää ja solmia kangasta kuvioiden luomiseksi. Tekniikka muistuttaa jossain määrin batiikkivärjäystä.

Historia

Varhaisin shibori-tekniikalla värjätty kangas on peräisin 700-luvun Japanista. Kangas oli keisari Shōmun Naran Tōdai-jille lahjoittamien esineiden joukossa 1900-luvulle asti tärkeimmät käytetyt tekstiilit olivat silkki, hamppu ja puuvilla. Pääasiallinen väriaine oli indigo. Myös alitsariinia ja punajuurta käytettiin jossain määrin.
Max Rafferty

Max Rafferty (s. 7. elokuuta 1984) on englantilainen muusikko. Hän soitti bassoa yhtyeessä The Kooks aina sen perustamisesta tammikuuhun 2008 asti. Syynä Raffertyn eroamiseen olivat hänen ongelmansa alkoholin ja huumeiden kanssa. Raffertyn lähdön jälkeen hänen tilallaan The Kooksissa on soittanut Dan Logan. Max Rafferty on säveltänyt jonkun verran musiikkia ja laittanut niitä internetiin, esimerkiksi kappaleen nimeltä Go Down Easy. Nykyään Max laulaa ja soittaa kitaraa brightonilaiseisessa bändissä The Third Man.
Jali Wahlsten

Jali Wahlsten (s. 20. kesäkuuta 1963 Turku) on suomalainen entinen jääkiekkohyökkääjä, joka pelasi SM-liigassa 1980- ja 1990–luvuilla. Hän edusti Suomea 11 A-maaottelussa. Minnesota North Stars varasi hänet NHL:ään varausnumerolla 41 vuonna 1981. Samana vuonna varattiin viisi muutakin TPS:n junioripelaajaa: Hannu Virta, Mauri Eivola, Heikki Leime, Teppo Virta ja Kari Kanervo. Jali Wahlstenin nuorempi veli Sami Wahlsten varattiin NHL:ään viisi vuotta myöhemmin mutta kumpikaan ei pelannut ikinä NHL:ssä.
Jali Wahlsten esiintyi jääkiekon SM-liigassa ensimmäisen kerran TPS:n joukkueessa jo kaudella 1980–1981 ja seuraavan kerran kaudella 1982–1983. Välivuodet hän pelasi Yhdysvalloissa ja Kanadassa sekä kauden 1984–1985 EV Füssenin joukkueessa Saksassa. Kesällä 1985 hän palasi veljensä Sami Wahlstenin kanssa TPS:ään kolmeksi kaudeksi. Kauden 1988–1989 Jali Wahlsten pelasi HC Sierren joukkueessa Sveitsissä ja siirtyi kesällä 1989 SM-liigaan nousseeseen Helsingin Jokerien joukkueeseen, jossa hänen pikkuveljensäkin jo pelasi. Jokerien joukkueessa Jali Wahlsten voitti Suomen mestaruuden vuosina 1992 ja 1994. Jälkimmäisellä kerralla loppuotteluvastustajana oli Wahlstenin kasvattajaseura TPS. Wahlstenin SM-liigaura päättyi kevääseen 1994.
Jali Wahlsten pelasi SM-liigassa kaikkiaan 344 runkosarjaottelua, joissa hän teki 89 maalia ja antoi 124 maalisyöttöä. Jäähyjä hänelle kertyi 204 minuuttia. Pudotuspeleissä hän pelasi 40 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 6+7 ja jäähymääränsä 18 minuuttia. Tehopisteillä mitattuna hänen parhaita runkosarjakausiaan olivat 1985–1986, jolloin hän teki 36 ottelussa 17 maalia ja antoi 19 maalisyöttöä, 1991–1992, jolloin tilastoihin päätyi 44 ottelussa 12 maalia ja 24 maalisyöttöä, sekä 1992–1993, jolloin hänen saldonsa oli 45 ottelussa 13 maalia ja 22 maalisyöttöä. Wahlsten ei saavuttanut kahden Suomen-mestaruutensa lisäksi muita aikuisten SM-mitaleja.
Urheilu-uransa jälkeen Jali Wahlsten on vaikuttanut Lontoossa muun muassa The Finnish Instituten kulttuurisihteerinä, markkinointikonsulttina ja Nordic Bakery -kahvilan omistajana.
Wahlstenin veljesten isä Juhani Wahlsten on jääkiekkoilijana moninkertainen arvokisapelaaja ja on toiminut myös jääkiekkovalmentajana.
Enterohepaattinen kierto

Enterohepaattinen kierto eli enterohepaattinen kiertokulku tarkoittaa elimistössä kiertoa, jossa sappihappo kiertää reittiä suoli-porttilaskimo-maksa-sappi-suoli. Samaa reittiä kiertävät myös monet lääkeaineet, steroidihormonit ja röntgenvarjoaineet.
Carl Lesszig

Carl Lesszig (Leszig) (16. toukokuuta 1807 Pietari, Venäjä – 15. marraskuuta 1852 Plön, Tanska) oli arkkitehti, joka toimi Viipurin kaupunginarkkitehtina vuosina 1834–1851.

Henkilöhistoria

Lesszigin (alk. Lesszig tai Leszig) suku on saksalaistaustainen ja sen vanhin tunnettu kantaisä on Danzigin pormestari Jeremias Lesszig (1598–1665). Carl Lesszigin isoisä kauppias Salomon Lesszig (1741–1776) siirtyi Danzigista vuonna 1764 Pietariin, jossa syntyi myös hänen isänsä sokeritehtailija Carl Salomon Lesszig (1768–1841). Tämä avioitui Anna Helene Krookin (Kroock) (1780–1854) kanssa ja heille syntyi yhteensä 13 lasta. Carl Lesszig avioitui 30-vuotiaana Viipurissa 29.4.1838 Rosine (Rosalie) Ernestine Sprangerin (17.6.1810 Tallinna – 15.1.1888 Viipuri) kanssa. Vaimon isä oli kööpenhaminalaissyntyinen porvari ja naulantekijä Andreas Daniel Spranger. Perheeseen syntyi viisi lasta, Rosalie Caroline (1839–1897), Marie (Maria) Elisabeth (1840–1919), Carl Eduard (20.2.1843–16.6.1843), Carl (Karl) Leopold (1847–1878) ja Ernst Emil Wilhelm (1852–1913). Kaikki perheen lapset syntyivät Viipurissa.

Ammattiura

Kuvernementin arkkitehti Johan Henrik Stråhlmanin kuoltua vuonna 1827 Viipurin kaupunginarkkitehdin virka jäi täyttämättä seitsemän vuoden ajaksi sopivien hakijoiden puutteessa. Virkaa hoiti kunnallisraatimies Ziemcke, joka oli koulutukseltaan leipuri. Vuonna 1843 virkaan pyydettiin Lesszigiä, vaikka hän ei ollut virkaa hakenutkaan. Hänet nimitettiin 27.1.1834 virkaatekeväksi kaupunginarkkitehdiksi ja 27.2.1836 tehtävä vakinaistettiin. Lesszig toimi kaupunginarkkitehdin virassa 17 vuotta, jona aikana hän ehti jättää jälkensä kaupungin katukuvaan. Piirustuksia ja suunnitelmia on säilynyt noin 130 kappaletta Viipurin maistraatin arkistoissa.
Lesszig suunnitteli rakennuksia lähinnä kaupungin vanhaan osaan (ent. Linnoitus). Rakennusten julkisivut on suunniteltu klassistisiksi, mutta poikkeuksena on Pietarin esikaupunkiin 1849 suunniteltu kaksikerroksinen puinen asuinrakennus, joka on gotiikan tyylinen. Lesszigin työt Viipurissa keskittyivät asemakaavan piirissä sijainneille yksityishenkilöiden tonteille. Julkisista rakennuksista vain vuonna 1851 uusitun teatteritalon suunnittelu jäi hänen tehtäväkseen. Teatteritalon kanssa samalle tontille rakennettu alkujaan palokunnan talliksi tarkoitettu yksikerroksinen kivirakennus oli yksi hänen näkyvimmistä ja viipurilaisille tunnetuimmista rakennuksistaan. Lesszig suunnitteli myös rakennuksia Karjalan- ja Pietarinkadun kulmatontille sekä Eliaan- ja Pietarinkadun kulmatontille. Useista hänen töistään on sanottu, että ne todistivat suunnittelijansa hyvää tyylitajua ja sommittelutaitoa. Lesszigin ura kaupunginarkkitehtina päättyi hänen pyytäessään eroa vuonna 1851 sairauden vuoksi. Häntä seurasi kaupunginarkkitehdin tehtävässä Viktor Erik Amadeus Bosin.