google/wiki40b huggingface dataset:
Virnasinisiipi

Koko ja ulkonäkö

Koiraiden siipien yläpinta on kirkkaansininen ja siipien tumma reunus levenee siiven kärkeä kohti. Takasiiven etureuna on leveästi tumma. Myös naaraan siipien yläpinta on sininen, mutta reunoista laajalti tummanruskea. Etusiipien alapinnat ovat harmaat, mutta takasiivet tyvestä ulospäin laajalta alueelta ja voimakkaasti turkoosikehnäiset. Mustia, valkoreunaisia täpliä on vain vähän ja takasiivissä ne ovat selvästi pienempiä tai saattavat puuttua kokonaan. Oranssi väri puuttuu alapinnoilta täysin. Etusiiven alapinnan täplät ovat kookkaita. Siipiväli 27–36 mm.
Virnasinisiipi muistuttaa paatsamasinisiipeä, mutta eroaa siitä muun muassa takasiipien alapinnan selvästi etusiivistä eroavan värin ja takasiipien alapinnan vähäisen täplityksen perusteella.

Levinneisyys ja lentoaika

Levinneisyysalue ulottuu Pohjois-Afrikasta Euroopan poikki Turkin, Kaukasuksen ja Siperian kautta Pohjois-Kiinaan. Virnasinisiipi on Suomessa nykyisin harvinainen ja eteläinen laji, joskin sitä on aikaisemmin tavattu Etelä-Lapissa saakka. Nykyisin virnasinisiipeä esiintyy runsaammin vain lounaisrannikolla, etenkin Turusta Paraisille. Muualla perhosia tavataan pääasiassa yksitellen. Laji on lentoaikansa puolesta ensimmäisiä sinisiipiä ja perhoset lentävät toukokuun loppupuolelta heinäkuun alkuun.

Elinympäristö ja elintavat

Virnasinisiipi viihtyy lämpimillä niityillä, kedoilla ja teiden varsilla, mutta on hyvin paikoittainen ja ilmeisen vaativa elinympäristön suhteen. Elinympäristöltään se vaatii runsasta lajistoa erilaisia hernekasveja, jotka kasvavat valoisalla paikalla. Lisäksi maaperän tulee olla hyvin vettä läpäisevää ja mieluiten kalkkipitoista.
Toukan löytää varmimmin hernekasvien kukinnoista tai hedelmystöistä, joihin naaras laskee munat yksitellen. Toukat kuoriutuvat noin viikon kuluttua ja kykenevät vaihtamaan väriään ympäröivän kukinnon värin mukaan. Toukka on myrmekofiili, joka erittää makeaa nestettä ja elää jonkinlaista yhteiselämää muurahaisten kanssa. Toukkakehitys kestää 2–4 viikkoa, mikä päätteeksi koteloituminen tapahtuu kivien tai sammalen alle. Laji talvehtii kotelona ja vanhemmasta kirjallisuudesta löytyvät maininnat toukan talvehtimisesta ovat ilmeisesti virheellisiä.

Ravintokasvi

Toukat käyttävät ravinnokseen virnoja (Vicia) ja nätkelmiä (Lathyrus).
Samuli Edelmannin diskografia

Tämä artikkeli sisältää Samuli Edelmannin diskografian.
Johanna Strang-Ginouves

Johanna Strang-Ginouves on suomalainen matkaratsastaja, joka asuu ja kilpailee Ranskassa ja kilpailee arabianhevosilla. Hän on edustanut Suomea monissa ulkomaisissa arvokilpailuissa.
Vuoden 2005 tammikuussa Strang-Ginouves osallistui matkaratsastuksen MM-kilpailuihin Dubaissa hevosellaan Etincelle Larzac. Matkana maailmanmestaruuskilpailussa oli vaativa 160 km. Strang-Ginouvesin keskivauhti oli kova (15,72 km/h) ja tuloksena hienosti 45. sija. Starttaajia kisoissa oli 175, joista hyväksytyn tuloksen sai vain 61 ratsastajaa.
Euroopan mestaruuskilpaillut matkaratsastuksessa kilpailtiin 26. elokuuta 2005 Ranskassa 160 kilometrin CEI****-matkalla. Strang-Ginouves sijoittui viidenneksi tammallaan Felizja ox. Vuonna 2005 hänet rankattiinkin matkaratsastuksen lopullisella maailmanrankinglistalla 16. sijalle. Hän osallistui myös 2006 MM-kilpailuun Aachenissa, mutta joutui keskeyttämään kilpailun hevosen (Felizja ox) kaaduttua sateen vuoksi liukkaalla nurmikolla.
Strang-Ginouves on käynyt Suomessa pitämässä luentoja ja seminaareja matkaratsastuksesta sekä valmennuksia. Hänet on EM-kilpailusijoituksen ansiosta palkittu Suomen Ratsastajainliiton (SRL) järjestyksessä 36. mestariratsastajamerkillä. Strang-Ginouves valittiin myös Vuoden Ratsastajaksi 2005 saman vuoden suoritusten perusteella. Vuonna 2005 Strang-Ginouves oli maailman FEI ranking listalla kymmenen parhaan joukossa.
Taustaltaan Strang-Ginouves on valtiotieteilijä ja töissä Pariisissa hallintotehtävissä kansainvälisessä organisaatiossa.
Ignatius Donnelly

Ignatius Loyola Donnelly (3. marraskuuta 1831 – 1. tammikuuta 1901) oli Yhdysvaltain kongressin jäsen, populisti ja kirjailija. Hänet tunnetaan parhaiten hänen Atlantista koskevasta kirjastaan "Atlantis: The Antediluvian World" (Atlantis, kadonnut manner).

Varhaisvuodet ja koulutus

Donnelly syntyi Philadelphiassa, Pennsylvaniassa, opiskeli lakia ja pääsi lakimiesten ammatilliseen yhdistykseen "Bar associationiin" 1852. Vuonna 1855 hän nai Katherine McCaffreyn, jonka kanssa hän sai kolme lasta. Hän muutti Minnesotaan 1857, jossa hän asettui Dakotan piirikuntaan. Yhdessä useiden kumppaneidensa kanssa Donnelly perusti yhteisön nimeltä Nininger City. Kuitenkin Yhdysvaltojen vuoden 1857 paniikki lopetti yritykset osuustoiminnallisesta viljelystä, ja yhteisö jätti Donnellyn syviin velkoihin.

Poliittinen ura

Donnelly siirtyi politiikan pariin ja hän toimi Minnesotan varakuvernöörinä vuosina 1860–1863. Hän oli Minnesotan republikaanien kongressiedustaja 1863–1868 ja senaattori 1874–1878. Donnelly ajoi Freedmen's Bureaun mahdollisuutta tarjota koulutusta vapautetuille orjille, jotta he voisivat suojella itseään kunhan virasto olisi lakkautettu. Donnelly oli myös yksi varhaisista naisten äänioikeuden puolestapuhujista. 
Minnesotan senaatista lähtönsä jälkeen 1878 Donnelly palasi lakiasioiden ja kirjoittamisen pariin. Vuonna 1882 hän julkaisi parhaiten tunnetun teoksensa Atlantis: The Antediluvian World, jossa hän esitteli teoriansa myyttisen Atlantiksen mantereen uppoamisesta. Tämän jälkeen hän toimi organisoijana Minnesotan Farmers' Alliancessa. Donnelly pyrki kansalliseen politiikkaan 1892, kirjoittaen alustuksen People's Party-puolueen Omaha platformiin. Hän oli People's Partyn ehdokas Yhdysvaltojen varapresidentin virkaan vuonna 1900. 
Donnellyn vaimo Katherine kuoli 1894, ja neljä vuotta myöhemmin Donnelly avioitui sihteerinsä Marion Hansonin kanssa. Donnelly kuoli 1. tammikuuta 1901 Minneapolisissa, ja hänet on haudattu Calvaryn hautausmaalle St. Pauliin Minnesotaan. Hänen henkilökohtaiset paperinsa on arkistoitu Minnesota Historical Societyyn.
Terho (järvi)

Maantiede

Pyöreän lammen pinta-ala on 0,80 hehtaaria ja sen halkaisija on 100 metriä. Siihen ei laskee ojia, mutta siitä laskee kaivettu suo-oja mutkan kautta Vähä-Ilmettyyn. Lammen rantaviiva on 330 metriä pitkä ja sen ranta on puoliksi moreenipohjaista ja puoliksi hiekkapohjaista kangasmaastoa. Järven rannat ovat osin soistuneita. Rannat ovat rakentamattomia eikä sinne johda teitä.

Luonnonhistoria

Terho on syntynyt jääkauden loppuvaiheessa, kun mannerjäätikön reuna päättyi näillä seuduilla suoraan mereen noin 11 400−11 300 vuotta sitten. Pernunjärven muodostumisessa vaikuttaneet jäätikköjokivirtaukset kasasivat suuren sandurin. Lampi on syntynyt sandurin reunaan jääneeseen painaumaan, jonne hiekkamaaston pohjavesi nostaa vedenpinnan lammessa näkyviin.
Aulis Ukkonen

Aulis Ukkonen (s. 9. elokuuta 1925 Metsäpirtti) on tekniikan lisensiaatti ja tienrakennusopin professori.
Ukkonen valmistui diplomi-insinööriksi 1950 (maatalouden vesirakentaminen) ja 1953 (rakennustekniikka) ja tekniikan lisensiaatiksi 1972. Hän oli Oulun yliopiston tienrakennusopin professori 1975–1986 ja tutki maanrakennusopin teknisiä ja taloudellisia kysymyksiä.
NW L

Suunnittelu

NW:n autonsuunnittelusta vastannut Hans Ledwinka oli jättänyt yrityksen vuonna 1902 suunniteltuaan NW B -mallin. Sen jälkeen esitellyt NW-mallit keräsivät runsaasti kritiikkiä epäluotettavuutensa ja keskimoottorisuudestaan johtuneen huonon huollettavuutensa tähden. Vuonna 1904 henkilöautojen myynti vajosi 12 kappaleeseen. NW yritti panostaa kaivosjunien vetureiden valmistukseen, mutta huonoin tuloksin. Vuonna 1905 palkattiin kaksi suunnittelijaa, Kronfeld ja Lang, joiden päätehtävänä oli suunnitella moottorit uusiin J-, K- ja L-malleihin.

Teknisiä tietoja

Voimanlähteenä oli eteen pitkittäin asennettu nelisylinterinen, vesijäähdytteinen sivuventtiilimoottori, jossa oli magneettosytytys. Voima välittyi moottorilta kartiokytkimen kautta nelivaihteiseen vaihteistoon, josta se kulki voimansiirtoakselin avulla taka-akselille.
Sekä etu- että taka-akseli olivat jäykkiä ja jousitettu puolielliptisin lehtijousin. Käyttöjarruina oli mekaanisesti toimivat rumpujarrut taka-akselilla. Seisontajarru vaikutti voimansiirtoon.
Kaikki kolme valmistunutta NW L -autoa varustettiin asiakastarpeen mukaan valmistetuilla koreilla.

Ominaisuuksia

Auton huippunopeus oli 70 km/h ja sen maavara oli 260 mm. Auton moottorissa oli monimutkainen venttiilikoneisto, joka toimi epäluotettavasti. Sekä J- että L-mallit olivat raskaita ja alitehoisia. Yrityksen johto ei ollut tyytyväinen tulokseen, joten Kronfeld ja Lang saivat lähteä. Jo vuoden 1905 lopulla NW:n pääjohtaja Hugo Fischer von Röslerstamm onnistui houkuttelemaan Ledwinkan palaamaan yrityksen palvelukseen. Ledwinka piti J- ja L-malleja kehityskelvottomina, joten hän suunnitteli uuden mallin, NW S:n puhtaalta pöydältä.
Robert Ayres (näyttelijä)

Kuolema

Ayres kuoli 53-vuotiaana 5. marraskuuta 1968 Hemel Hempsteadissä, Isossa-Britanniassa.
Pihlajavaara

Pihlajavaara on kylä Juuassa. Asukkaita on noin 75. Juuan kirkonkylälle on matkaa 20 kilometriä. Näköalaa korkeilta vaaroilta on Pieliselle ja Höytiäiselle saakka.
Pihlajavaarassa on ollut koulu, sivukirjasto, posti ja kauppoja. Koulu lakkautettiin vuonna 1981. Nykyään oppilaat käyvät alakoulua Nunnanlahdessa. Kylällä on yksityisyrittäjiä ja maatiloja.
Kylässä toimii kylätoimikunta. Naapurikylä on Kuhnusta.
Lewis John Carlino

Lewis John Carlino (s. 1932) on yhdysvaltalainen näytelmäkirjailija, käsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja, jonka draamatuotanto sijoittuu pääosin 1960-luvun alkupuolelle ja elokuvakäsikirjoitukset ja -ohjaukset 1970-luvun taitteesta eteenpäin.
Carlino taisteli Korean sodassa ja sieltä palattuaan viimeisteli opintonsa Etelä-Kalifornian yliopiston elokuvakoulussa Los Angelesissa. Vuonna 1960 hän suoritti kirjallisuustieteen tohtoritutkinnon ja luennoi sittemmin muun muassa Columbian yliopistossa New Yorkissa. Hän loi mainetta New Yorkin teatterielämässä nuoren sukupolven lupaavana näytelmäkirjailijana, joka toi vuosina 1963–1964 off-Broadway-näyttämöille viisi uutta ensi-iltaa.
Sagadin kartano

Sagadin kartano (viroksi Sagadi mõis) sijaitsee Haljalan kunnassa Länsi-Virumaalla Pohjois-Virossa. Vuodesta 1987 kartano on ollut Viron metsähallituksen hallinnassa.

Sagadin historia

Ensimmäinen maininta kartanosta on vuodelta 1449. Vuoteen 1687 asti kartanon omistajia olivat Risebieter-, von dem Berge- ja Duwal-suvut, joiden jälkeen kartanon osti Gideon von Fock. Hänen sukunsa omistuksessa Sagadi pysyi lähes tauotta aina vuoteen 1919. Vuosina 1920–1974 kartanon päärakennuksessa oli koulu. 
Fockien aikana kartanossa tehtiin suuria rakennustöitä. Vuosina 1749–1753 valmistui yksikerroksinen herrastalo, jonka julkisivu on Virossa harvinaista rokokoo-tyyliä. Vuonna 1793, Gideon Ernst von Fockin aikoina, päärakennusta laajennettiin siipien suuntaisesti ja sen julkisivu uusittiin uusklassiseen tyyliin. Vuonna 1894 takapuolelle rakennettiin parveke, jonka tyyli on uusrenessanssia. Talon edessä olevan aukion reunoilla olevat sivurakennukset ovat peräisin 1800–1900-lukujen vaihteesta. 
Viron tasavallassa tehtiin vuonna 1919 maareformi. Kartanonherra Ernst Fock jäi kuitenkin kartanoon vuokralle, kunnes hän muutti perheineen Saksaan vuonna 1939. Maareformin yhteydessä kartanon herrastaloon sijoitettiin vuonna 1920 koulu, joka toimi vuoteen 1974 asti.

Kunnostus

Vuonna 1977 Rakveren metsätalouslaitos aloitti kymmenen rakennuksen entisöintityöt, jotka kestivät vuoteen 1987. Niiden aikana rakennettiin vanhojen talojen raunioille uusia taloja. Sisustusarkkitehtina oli Leila Pärtelpoeg, joka pyrki säilyttämään vanhan aikakauden hengen ja suunnitteli taloon uusvanhat huonekalut. Lisäksi antiikkihuonekaluja ostettiin eri puolilta Viroa. Huoneiden kattomaalaukset entisöitiin ja ensimmäinen kerros entisoitiin vanhan kartanon 1800–luvun tyyliin. Toiseen kerrokseen perustettiin metsäalan museo. Sagadin kartanossa oli parhaimmillaan 52 rakennusta, joista osa on tuhoutunut. Osa on rakennettu uudestaan ja vanhat rakennukset on entisöity, ja noin 30 rakennusta on edelleen pystyssä.

Nykyisin

Vuodesta 1987 Sagadin kartano on ollut Viron metsähallituksen (viroksi Riigimetsa Majandamise Keskus, RMK) hallinnassa. Metsäkeskuksessa on ollut muun muassa hotelli, matkustajakoti ja ravintola. Lisäksi siellä pidetään luontokoulua. Päärakennuksessa on kartanomuseo. Viron metsämuseo on kartanon vaunuvajassa.
Sagadin kartanossa on ranskalaistyylinen puisto, jossa on lampi. Puiston perusti kartanonrouva Eleonore Marie von Fock vuonna 1749. Vuonna 1790 sitä laajennettiin ja muutettiin englantilaistyyppiseksi metsäpuistoksi. Puistossa kasvaa jopa kynäjalava ja tammia, jotka ovat 33 metriä korkeita ja täten korkeimmat Virossa. 1980-luvulla aloitettujen kunnostustöiden yhteydessä puistoa kunnostettiin ja entisen hedelmätarhan tilalle perustettiin vuonna 1985 arboretum, jossa kasvaa yli sata puu- ja pensalajia. Arboretumin alue on 5,1 hehtaaria ja sinne istutetut ulkomaiset lajit ovat suvuittain ja opastauluin varustettuja.
QoS

QoS (engl. Quality of Service) on termi, jolla tarkoitetaan tietoliikenteen luokittelua ja priorisointia. Priorisoinnin perusteella osaa liikenteestä voidaan hidastaa tai jopa pudottaa kokonaan pois, mikäli linjojen välityskyky ei riitä. Liikennettä voidaan priorisoida sovellusten, käyttäjien tai käytettyjen tietokoneiden perusteella.
QoS-tekniikoita on kahdenlaisia. Luokittelutekniikat keskittyvät QoS-tiedon jakamiseen ja liikenteen luokitteluun, kun taas suodintekniikat ovat erilaisia algoritmeja itse reitittimissä, jotka toteuttavat itse suodatusta ja priorisointia.
QoS-termiä käytetään kaikessa tietoliikenteessä, mutta seuraava koskee TCP/IP-protokollia.

Luokittelutekniikat

Nykyisen Internet-protokollan kanssa käytetään DiffServiä eli eriytettyjä palveluita, jossa liikenteeseen kiinnitetään prioriteettilappu. Aktiivisempi vaihtoehto on IntServ, yhdistetyt palvelut, jossa erillisellä kontrolliprotokollalla varataan kaistanleveyttä.
Aste (artisti)

Biografia

Kouvolan Voikkaalla nuoruutensa viettänyt ja sittemmin Lahteen muuttanut artisti aloitti riimittelyn vuosituhannen alussa vaikuttaen erilaisissa kollektiiveissä ja julkaisi ensimmäisen AD/HD-nimisen pitkäsoiton elokuussa 2008 Löyly-Viihde-levy-yhtiön kautta. Levyltä julkaistu single AD/HD oli suomen rock- ja discolistoilla useita viikkoja.
Vuonna 2009 Aste solmi levytyssopimuksen Warner Musicin kanssa. Surullisiilauluja julkaistiin 3. kesäkuuta 2009 ja sen ensimmäinen kappale "Poikkeus sääntöön" valittiin The Voice -radiokanavan kesähittiäänestyksessä Suomen viralliseksi kesähitiksi 2009.
Elokuussa 2010 julkaistun Nuorallatanssija-albumin ensimmäinen kappale "Normipäivä" julkaistiin 17. toukokuuta 2010. Single nousi heti iTunesin ladatuimpien kappaleiden joukkoon. Syksyllä 2010 Aste oli mukana Nelosen Kuorosota-ohjelmassa ja sijoittui lahtelaisen kuoronsa kanssa kolmanneksi.
Syyskuussa 2012 Aste ilmoitti uuden albumin olevan valmis ja ilmestyvän 12. lokakuuta 2012. Albumi kulkee työnimellä Sirkus palaa. Albumin ensimmäinen single "Sekopää" julkaistiin 21. helmikuuta 2011.
Artisti tekee vuosittain lähes 100 keikkaa. Useat tämän hetken hittiartistit ovat saaneet lähtölaukauksen uralleen vierailusta Asteen kappaleilla. Mukana Asteen singleillä ovat olleet muun muassa Sanni, Kasmir sekä Sini Sabotage.
Aste toimi valmentajana Kuorosota-ohjelmassa vuonna 2010 ja sijoittui sijalle 3. Aste oli myös yksi Nelosella syksyllä 2012 esitettävän AnkkaRäp-televisio-ohjelman valmentajista. 
Aste on ollut Vuoden Tulokas 2009  ja Vuoden Innovaattori 2012 -Emma-palkintojen ehdokkaana kaksi kertaa.
Perniön Liha

Perniön Liha Oy on vuonna 1930 perustettu elintarvikealan perheyritys, jonka tuotteita ovat makkaratuotteet. Helsingin Makkaratehdas on Perniön Liha Oy:n tuotemerkki. Yritys toimii Salossa ja Helsingissä. Se palkittiin Taloussanomien Suomen Paras Makkaratehdas -vertailussa hopeasijalla.
Perniön Lihan omistajiin kuuluvat muun muassa jääkiekkoilijat Saku ja Mikko Koivu sekä heidän isänsä Mikko Koivu. Yhtiön hallituksen puheenjohtaja on entinen mainosyrittäjä Jon Granström. 2000-vuosikymmenen lopulla muodostettuun 14 sijoittajan ryhmään kuuluvat myös sarjayrittäjä Marko Parkkinen sekä eräitä Laitilan Wirvoitusjuomatehtaan perustajia.

Ongelmia

Maaliskuussa 2017 Perniön Lihan toimitusjohtaja Rami Himantoa vastaan nostettiin Varsinais-Suomen käräjäoikeudessa syyte markkinointirikoksesta, jonka mukaan yritys on käyttänyt ja myynyt 47 000 kiloa ulkomaista sianlihaa, mutta sanonut sen olevan kotimaista. Häntä syytetään myös terveysrikoksesta yrityksen käytettyä tehtaanmyymälässä myymättä jääneitä tuotteita uusien tuotteiden raaka-aineina niin, että siitä aiheutui vaaraa kuluttajille. Myös omavalvontasuunnitelmat olivat puutteellisia muun muassa allergisoivien ainesosien osalta. Himanto on myöntänyt valtaosan syytteistä, mutta pitää tapahtumia vahinkoina. Toukokuussa 2017 Varsinais-Suomen käräjäoikeus katsoi salolaisen Perniön Lihan syyllistyneen markkinointirikokseen.Terveysrikossyytteen käräjäoikeus hylkäsi.
Yhtiö ilmoittaa korjanneensa tuotantojärjestelmissä ilmenneet virheet ja korjaavien toimenpiteiden jälkeen yrityksen toiminnan ovat tarkastaneet viimeisen kahden vuoden aikana useat tahot. Yrityksen toiminnasta ei ole löytynyt huomautettavaa.
Hiiessaaren majakka

Historia

Majakka sijaitsee Hiidenmaan saaren koillisrannikolla. Sen tarkoituksena on ohjata laivoja pohjoisen Väinämeren suuntaan 229,6°. Palukülan kirkontornin huippu auttaa siirtymään oikealle reitille, ja vuonna 1876 rakennettiin aluksi puinen kyltti, jonka korkeus oli 12 metriä ja joka oli 13 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella. Se näkyi 8 mailin päästä ja toimi Palukülan kirkkon tornin huipun kanssa linjatauluna. 
Vuonna 1891 rakennettiin majakanrakennus Hiiessaaren niemelle. Rakennuksen korkeus oli 17 metriä merenpinnan yläpuolella, majakan 16 metriä. Vuonna 1910 aloitettiin uuden katkaistun pyramidin muotoisen majakan rakentaminen punaisesta kivestä. Se kuitenkin tuhoutui toisessa maailmansodassa. Vuonna 1953 saarella rakennettiin uusi majakka, jonka korkeus oli 17 metriä. Sen päässä oli lyhty, joka näytti sektoria 260° – 130°. Sen valon korkeus oli 18 metriä ja näkyvyys 10 merimailia. 
Vuodesta 1980 lähtien majakka oli varustettu radioisotooppisella termosähkögeneraattorilla eli se oli ydinmajakka. Generaattori kuitenkin poistettiin, ja vuosien 1994–2001 välillä ei majakassa ollut valoa. Korjauksen jälkeen siihen asennettiin automaattinen järjestelmä, joka varustettiin aurinko- ja tuulivoimajärjestelmällä.
Kärdlan lentoasema on noin kilometrin päässä majakasta.
Valkeajärvi (Jämsä, Eväjärvi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 111 hehtaaria eli 1,11 neliökilometriä ja se on 2,7 kilometriä pitkä ja 800 metriä leveä. Se sijaitsee Eväjärven eteläpuolella valtatien 9 ja Orivesi–Jyväskylä-rautatien välissä. Valtatie on rakennettu Hietalahden yli niin, että se katkeaa omaksi altaakseen. Rummakkopohjan itäranta on jäänyt tiepenkereen alle ja sen eteläpuolella valtatie on kaivettu Murhavuoren rinteeseen. Länsirannalla kulkee rautatie, jonka linjaus leikkaa järven yli kolmessa kohtaa. Rautatien taakse jää kussakin kohdassa pieni vesiallas.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 11 miljoonaa kuutiometriä eli 0,011 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 10,0 metriä ja suurin syvyys on 35,5 metriä. Syvin kohta sijaitsee järven pääsyvänteessä Rummakkopohjan kohdalla keskellä järveä. Syvänteen 20-metrinen syvyyskäyrä on kilometrin pituinen. Hietalahden suulla on 19 metriä syvää ja järven lounaispäässä on yli 13-metrinen erillinen syvänne. Järvessä on kaksi nimetöntä saarta järven eteläosassa sijaitsevalla matalikolla, joka erottaa syvänteet toisistaan. Toinen saarista on pinta-alaltaan yli aarin kokoinen.
Järven rantaviivan pituus on 8,2 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Järven lähiympäristössä on kolme pientä maatilaa, joilla on pienet peltopalstat. Järven pohjoispäässä seututien 343 takana on saha. Rannoille on rakennettu yli 15 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet seututieltä, valtatieltä tai yhdystieltä 14307.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueella (35.7) Längelmäveden alueeseen (35.72), jonka Koljonselän alueeseen (35.722) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 115,7 metriä mpy. Siihen on johdettu lähes kymmenen metsäojaa. Pohjoispäässä oja on yhteinen Lankajärven kanssa, Rummakkopohjaan laskee Murhajärven kaivettu laskuoja, Hietalahteen laskee Kalliojärven oja ja saarten kohdalle länsirantaan laskee Lapinjärven laskuoja. Valkeajärvi laskee Vähään Valkeajärveen 40 metriä pitkää oja pitkin. Järvi kuuluu samaan vesireittiin, jonka muodostuu peräkkäisten järvien ketjusta: Valkeajärvi, Vähä Valkeajärvi, Karttianjärvi, Liivesjärvi, Sulunjärvi, mikä laskee lopuksi Koljonselän Säkin Oinaspohjan lahteen.

Historiaa

Vuoden 1965 peruskartassa on piirretty useita mökkejä järven rannoille ja seuraavissa kartoissa niiden lukumäärä kasvaa.
Albuksen kaarti

Albuksen kaarti (engl. Dumbledore's Army) on Harry Potter -sarjassa Harry Potterin johtama kerho, jossa harjoitellaan erilaisia itsensäpuolustamis- ja hyökkäystaikoja. Kerho perustetaan teoksessa Harry Potter ja Feeniksin kilta.

Toiminta

Ajatuksen kaartista keksii Hermione Granger ja nimen Ginny Weasley. Kerhon nimeksi ehdotetaan muun muassa Asiallinen Kerho, jotta nimen perusteella heitä ei saisi kiinni. Nimi lyhennetään AK:ksi. Lopulta se muutettiin tarkoittamaan Asiallisen Kerhon sijaan Albuksen Kaartia. Kaartiin kuului useita jäseniä eri tuvista, paitsi Luihuisista. Albuksen kaartilaiset kokoontuvat Tarvehuoneessa, joka sijaitsee seitsemännessä kerroksessa näkymättömissä, vastapäätä Barnabas Bauka-Aivoa esittävää kuvakudosta.
Koska kerhon tulee pysyä salassa, Harry ilmoittaa kokousten ajankohdan jäsenille lumotuilla kolikoilla, kultakaljuunoilla. Hermione Granger on keksinyt idean lordi Voldemortin käyttämistä pimeän piirroista, mutta ei halua polttaa merkkiä kerholaisten ihoon vaan kolikoihin. Hermione myös laatii S.U.P.E.R.-tasoisen kirouksen, jonka hän langettaa tarvehuoneen seinällä pidettyyn jäsenluetteloon. Jokainen kaartin jäsen, joka on lukenut tekstin harjoitusten aikana ja hiiskahtaakin asiasta kerhon ulkopuoliselle, saa kasvoihinsa märkärakkuloista muodostuvan, ohimon poikki ulottuvan tekstin "Kielijä". Tätä kirousta ei pystytä purkamaan edes Pyhän Mungon taikatautien ja -vammojen sairaalassa. 
Albuksen Kaarti toimii noin puoli vuotta, ennen kuin Marietta Edgecombe kavaltaa heidät Dolores Pimennolle. Elokuvassa Mariettan sijaan Cho Chang ilmiantaa kaartin totuusseerumin vaikutuksen alaisena. Kerhon tultua ilmi rehtori Albus Dumbledore ottaa siitä vastuun itselleen, vaikkei todellisuudessa ole siitä mitenkään vastuussa. 
Teoksessa Harry Potter ja puoliverinen prinssi Albuksen Kaarti on lakkautettu, mutta kaksi sen jäsentä, Luna Lovekiva ja Neville Longbottom, tarkistavat yhä kolikoitaan ja tulevat auttamaan Harrya, Ronia ja Hermionea kuudennen vuoden lopussa. Albuksen Kaarti perustettiin uudelleen seitsemännessä kirjassa Nevillen, Ginnyn ja Lunan toimesta. Kun Luna vangittiin ja Ginny lähti koulusta Nevillestä tuli Kaartin johtaja. Kaarti toimi salaa Tarvehuoneessa ja Michael Cornerin jouduttua Amikusin ja Alekton kiduttamiksi tämän vapautettua ekaluokkalaisen jälki-istunnosta Kaartin toiminta jäi vähäiseksi. Kaartin jäsenet myöhemmin Harryn avustuksella kukistivat Amikusin ja Alekton ja osallistuivat Tylypahkan taisteluun.
Yhteyskolikot jäävät kaartilaisille kaiken jälkeen, ja niistä muotoutuu eräänlaisia kunniamerkkejä.
Vaihtoehtoisessa aikajanassa Ron ja Hermione ovat viimeiset elossa olevat Albuksen Kaartin jäsenet ja uhrautuvat jotta Scorpius voisi palauttaa ajankääntäjällä kaiken ennalleen.