google/wiki40b huggingface dataset:
HMS Revenge (1805)

Valmistus

Sir John Henslow'n suunnittelema alus tilattiin 26. lokakuuta 1796 Chathamin telakalta, missä rakennustöistä vastasi heinäkuuhun 1801 saakka Edward Sison ja maaliskuuhun 1803 David Polhill ja loppuajan Robert Seppings. Sen köli laskettiin elokuussa 1800, ja se laskettiin vesille 13. huhtikuuta 1805. Alus valmistui 23. kesäkuuta, jolloin sen valmistuskustannukset olivat 58 653 puntaa.

Palvelus

Alus otettiin palvelukseen huhtikuussa 1805 Kanaalin laivastoon päällikkönään Robert Moorsoom. Se osallistui 21. lokakuuta Trafalgarin taisteluun Collingwoodin alaisuudessa osana suojanpuoleista jonoa. Aluksella sai taistelussa surmansa 28 miestä ja haavoittui 51 miestä. Alus oli joulukuusta alkaen huollettavana Portsmouthissa, mistä se poistui helmikuussa 1806.
Alus valtasi 17. lokakuuta 1810 viisituntisen takaa-ajon päätteeksi ranskalaisen kaapparin Le Vengeurin Cherbourgin edustalla. Alus romutettiin vuonna 1849.
Tuomas Nyholm

Tuomas Nyholm (s. 18. heinäkuuta 1976 Helsinki) on suomalainen toimittaja ja kirjailija.
Nyholm on työskennellyt Ilta-Sanomissa vuodesta 1998 lähtien. Hän on tullut tunnetuksi etenkin jääkiekkotoimittajana ja on työskennellyt jääkiekkotoimituksen esimiehenä. Syksyllä 2005 Nyholm siirtyi Veikkaaja-lehden NHL-kirjeenvaihtajaksi Kanadaan ja palasi Suomeen alkuvuodesta 2007.
Vuonna 2008 Nyholm voitti Ilta-Sanomien journalistipalkinnon yhdessä toisen jääkiekkotoimittajan Vesa Rantasen kanssa. Palkinto myönnettiin Videotuomarit-juttusarjasta.
Maaliskuussa 2010 ilmestyi Nyholmin esikoisromaani Sinun edestäsi vuodatettu Teoksen kustantamana. Insano Productions Oy osti kirjan filmatisointioikeudet saman vuoden toukokuussa. Hän on kirjoittanut jääkiekkoilija Jarkko Ruudun elämäkerran Jarkko Ruutu – Jumalainen näytelmä (2015).
Hakapyssy

Hakapyssy (holl. haakbus, saks. Hackenbüchse) eli arkebuusi (ransk. (h)arquebus) oli varhainen eurooppalainen suustaladattava käsituliase, jonka tunnusomainen piirre on pitkän piipun suun lähellä oleva vankka koukku tai haka. Myös nimi arkebuusi on johdettu saksankielen sanasta Hackenbüchse. Hakapyssy oli varustettu 1400-luvun puolivälissä kehitetyllä lunttulukolla. 
Hakapyssyn haka tuetaan ammuttaessa johonkin kiinteään esineeseen, jolloin se vastaanottaa rekyylin. Linnaa puolustettaessa ladattu hakapyssy voitiin tukea muurinharjaan siten, että haka nojasi muurinharjan ulkopuoleen. Kentällä ammuttaessa hakapyssy tuettiin vankkaan lankuista tehtyyn ampumatukeen tai myöhemmin ampumasauvaan.

Historiaa

Olkapäätä tai rintaa vasten asetettava musketin tukki kehitettiin todennäköisesti hussilaissotien aikana (1419–1436), ja tätä edeltävien aseiden ongelmana oli rekyylin hallinta. Varhaisemmat käsikanuunat oli kiinnitetty pitkään tukisalkoon, jonka perä voitiin asettaa maata vasten ammuttaessa, mutta tämä teki aseesta epäkäytännöllisen pitkän. Käsikanuunasta kehitettiin raskaampi hakapyssy ja kevyempi arkebuusi, jolloin käsikanuunan tukisalosta voitiin luopua.
Hakapyssyjä oli käytössä 1600-luvun alkupuolelle saakka. Ase oli painava ja tämän vuoksi sitä käytettiin 1520-luvulle saakka ainoastaan piirityssodankäynnissä. Taistelukentällä ase laukaistiin tukemalla se ampumasauvaan. 
Myöhemmin 1600-luvulla arkebuusi-nimitys erkaantui tarkoittamaan nimenomaan lunttulukkoista pitkäpiippuista asetta, joka oli muskettia kevyempi, eikä siten vaatinut ampumasauvan käyttöä. 1630-luvulla musketista kehitettiin kevyempiä versioita, joiden laukaisuun ei tarvittu enää välttämättä ampumasauvaa. Samaan aikaan termi musketti laajeni käsittämään kaikki jalkaväen pitkäpiippuiset aseet. Ampumasauvoja valmistetaan edelleen kaupallisestikin, myös teleskooppisina, ja niitä käytetään yleisesti metsästyksessä haluttaessa parantaa ampumatarkkuutta. Maastossa liikuttaessa sauva toimii kävelykeppinä. Talvisin yhden tai kahden suksisauvan käyttäminen ampumasauvana on yleinen tapa.
Lipschitz-jatkuvuus

Lipschitz-jatkuvuus on matemaattinen termi tietyntyyppiselle metristen avaruuksien välisen funktion jatkuvuudelle. Lipschitz-jatkuvuus on rajoittavampi ehto kuin funktion jatkuvuus. Erityisesti jokainen Lipschitz-jatkuva funktio on jatkuva.

Lipschitz-funktion ominaisuuksia

Jokainen Lipschitz-funktio on absoluuttisesti jatkuva, ja Rademacherin lauseen mukaan Rⁿ:n avoimessa osajoukossa A määritelty Lipschitz-funktio on derivoituva melkein kaikissa A:n pisteissä.
Zona glomerulosa

Zona glomerulosa eli keräsvyöhyke on lisämunuaisen kuorikerroksen uloin kerros. Sen solut syntetoivat ja erittävät mineralokortikoideja, lähinnä aldosteronia. Aldosteronilla on keskeinen tehtävä elimistön suolatasapainon säätelyssä.
Angeliño

Seurajoukkueura

Angeliño siirtyi Manchester Cityn juniorijoukkueeseen vuonna 2013 kotimaansa Deportivo La Coruñasta. Kaudella 2014-2015 hän oli yhdessä Valioliigaottelussa penkillä. Heinäkuussa 2015 Angeliño siirtyi Manchester Cityn yhteistyöseuraan, Major League Soccerin New York City FC:hen vuoden 2015 loppuun kestävällä sopimuksella. Hän debytoi pääsarjatasolla samassa kuussa.

Maajoukkueura

Angeliño on pelannut Espanjan alle 17-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa yhden ottelun vuonna 2013.
Viherpesu

Viherpesu (engl. Greenwash) on pinnallista ympäristöystävällisyyttä, joka ei ulotu mainontaa tai retoriikkaa syvemmälle. Termi on alun perin johdettu englanninkielisestä ilmauksesta whitewash (suom. valkopesu), joka tarkoittaa "virheiden peittämistä tai salaamista".
Viherpesua harrastavat erityisesti yritykset, joilla on selkeästi haitallinen vaikutus ympäristöön. Nämä yritykset pyrkivät puhdistamaan mainettaan viestittämällä halua parantaa ympäristön tilaa. Viherpesussa tuotetaan assosiaatioita, jotka liittyvät toiminnan puhtauteen ja ekologisuuteen ilman, että toimintatapoja merkittävästi muutetaan.
Ulriksdalin linna

Ulriksdalin linna (ruots. Ulriksdals slott) on kuninkaallinen palatsi, joka sijaitsee Edsvikenin rannalla Brunnsvikenin pohjoispuolella Solnan kunnan Ulriksdalissa. Se rakennettiin vuonna 1644 valtakunnan linnanpäällikölle Jakob De la Gardielle. Linnan suunnittelusta vastasi arkkitehti Hans Jacob Kristler. Linnan nimi oli alun perin Jacobsdal, mutta kuningatar Hedvig Eleonooran aikakaudella sen nimi vaihtui nykyiseen muotoonsa. Nykyisen ulkoasunsa linna sai 1700-luvulla.
Viimeksi linnaa asuttivat Kustaa VI Aadolf ja kuningatar Louise vuodesta 1923 vuoteen 1973 saakka.
Linna kuuluu nykyisin valtion haltuun ja on vuodesta 1935 valtiollinen muistomerkki. Linnan lisäksi alueella on Ulriksdalin linnanteatteri (Confidencen), Ulriksdalin linnankappeli, Ulriksdalin majatalo ja talvipuutarha, jossa on nykyisin patsaita 1700-luvulta 1900-luvulle. 
Linna on ollut auki yleisölle vuodesta 1986 kesäaikana.
Sergio Rodríguez

Ura

Rodríguez pelasi juniorina CB Estudiantesin juniorijoukkueissa. Hän debytoi edustusjoukkueessa kauden 2003–2004 pudotuspelien aikana. Viimeisellä kaudellaan Estudiantesissa Rodríguez teki 10,0 pistettä ja antoi 5,0 syöttöä ottelua kohden. Hän osallistui kauden jälkeen NBA:n varaustilaisuuteen, jossa Phoenix Suns varasi hänet 27. pelaajana. Heti varauksen jälkeen seura möi hänet Portland Trail Blazersille. Rodríguez pelasi Portlandissa kolme ensimmäistä NBA-kauttaan ja teki parhaimmillaan 4,5 pistettä ottelua kohden. Kesäkuussa 2009 Portland vaihtoi hänet Sacramento Kingsin kanssa. Rodríguez edusti seuraa helmikuuhun 2010 asti, jolloin hänet myytiin New York Knicksille. Hän edusti seuraa loppukauden ja teki 7,4 pistettä ottelua kohden. Heinäkuussa 2010 Rodríguez siirtyi Real Madridiin.
Vuonna 2015 EM-kultaa Espanjan maajoukkueessa voittanut Rodríguez valittiin turnauksen tähdistöviisikkoon.
25 metrin olympiapistooli

Olympiapistooli on Kansainvälisen ampumaurheiluliiton (ISSF) sääntöjen mukaan ammuttava urheiluammuntalaji. Olympiapistooli on olympialaji. Lajin sukulaislajeja ovat kansalliset 10 metrin ilmaolympiapistooli sekä 25 metrin kansallinen olympiapistooli.

Käytettävä ase

Käytettävä ase on itselataava pistooli tai revolveri, jonka kaliiberi on .22 LR. Luodin paino vähintään 2,53 g = 39 grainia ja vähimmäisnopeus 250 m/s. Aseen kuulu mahtua tarkastuksessa 30 cm x 15 cm x 5 cm kokoiseen laatikkoon. Aseen enimmäispaino on 1 400 grammaa. Laukaisuvastus on oltava vähintään 1 000 grammaa.

Kilpailun kulku

Ampumamatka on 25 metriä.

Peruskilpailu

Kilpailu käsittää kaksi 30 laukauksen "puolikasta", jotka kansainvälisissä kisoissa ammutaan peräkkäisinä päivinä. Kummassakin puolikkaassa ammutaan kaksi kahdeksan, kuuden ja neljän sekunnin sarjaa viiteen rinnakkaiseen tauluun, yksi laukaus kuhunkin.
Tauluryhmän muodostaa viisi taulua. Niiden keskipisteet ovat 75 cm päässä toisistaan. Tauluryhmän tulee kääntyä samanaikaisesti esiin ja pois (90 astetta). Yksittäinen taulu on 7-renkainen pistoolitaulu, jossa kympin halkaisija on 100 mm.

Finaali

Loppukilpailuun pääsee peruskilpailun kuusi parasta. Lopullinen järjestys määräytyy loppukilpailun sijoitusten mukaan eli finaali aloitetaan ns. puhtaalta pöydältä.
Finaalissa ammutaan kahdeksan neljän sekunnin sarjaa. Jokaisesta sarjasta lasketaan pisteet osuma tai ohi -periaatteella siten, että 9,7 pisteen arvoisesta osumasta (124 mm:n pyöreä alue taulun keskellä) saa yhden pisteen.
Neljännen sarjan jälkeen vähiten pisteitä saanut ampuja jää pois ja hänen sijoituksensa on 6. Viidennen sarjan jälkeen putoaa 5:ksi jäävä ja kuudennen sarjan jälkeen 4:ksi jäävä sekä seitsemännen jälkeen 3:ksi sijoittuva ampuja. Voitto ratkeaa kahdeksannella sarjalla. Jos pois putoavalla sijalla on kaksi tai useampia ampujia, he uusivat kunnes ero syntyy.
Lopputulos on peruskilpailun tulos ja finaalin tulos (ei uusintasarjojen pisteitä) erikseen mainttuina (ei lasketa yhteen peruskilpailun tuloksen kanssa).

Ennätyksiä

Suomen ennätys
6.10.2006 Granada, Espanja Marko Talvitie LehA 584
GU-Racing International

GU-Racing International on saksalainen pikkuformulatalli, joka kilpailee nykyään Formula 3 Euroseries-sarjassa. Talli perustettiin vuonna 2003. Talli on aiemmin kilpaillut mm A1 Grand Prix, Formula BMW, Formula Renault ja Superleague Formula-sarjoissa. Talli valmisti autot Olympiacos CFP ja FC Basel 1893 joukkueille.
Rádio Nacional de Angola

Rádio Nacional de Angola eli RNA on Angolan kansallinen radioyhtiö.
Yleisradiotoiminta sai alkunsa Portugalille kuuluneessa Angolassa 1930-luvun lopulta lähtien perustetuista radiokerhoista. Niillä oli asemia Luandassa, Benguelassa, Cabindassa, Carmonassa, Lobitossa, Lusossa, Malanjessa, Moçâmedesissa, Nova Lisboassa, Novo Redondossa, Sá da Bandeirassa ja Silva Portossa. Angolan timanttiyhtiöllä oli oma asemansa Rádio Diamang ja katolisella kirkolla Rádio Ecclésia. Kaupallisia radioasemia olivat Luandan A Voz de Angola ja A Voz de Luanda sekä Rádio Comercial de Angola Sá da Bandeirassa. Valtiollinen Emissora Oficial de Angola aloitti koelähetykset vuonna 1951 ja säännöllisen toiminnan vuonna 1953. Lähetykset tapahtuivat etupäässä pienillä keski- ja lyhytaaltolähettimillä. Ne oli suunnattu lähinnä Angolan portugalilaisille siirtolaisille, joita oli 1970-luvun alussa lähes puoli miljoonaa. Vapautusliikkeiden vastaista propagandaa tehneellä Emissora Oficialilla oli vuonna 1964 rakennettu ja vuonna 1969 uudistettu lähetyskeskus Luandan Mulenvosissa. Se lähetti ohjelmaa myös englanniksi ja ranskaksi.
Angolan vapautusliike MPLA aloitti radiolähetykset Brazzavillestä 1960-luvun puolivälissä. Kansallisella vapautusrintamalla FNLA:lla oli oma asemansa Kinshasassa. Angolan itsenäistyttyä vuonna 1975 Emissora Oficialin pohjalta perustettiin Radiodifusão Nacional de Angola, jonka toiminimenä on Rádio Nacional de Angola. Lähetystoiminta käynnistettiin uudelleen Kuuban tuella. Vuonna 1979 perustettiin koulutuskeskus, jossa opiskeli toimittajia myös Kap Verdeltä, Guinea-Bissausta sekä São Tomélta ja Príncipeltä. Valtion radiomonopolin lähetystoiminta laajeni varsinkin 1980-luvulla.
Angolan mediakenttä alkoi vapautua 1990-luvun alussa, ja vuonna 1992 Luandaan perustettiin ensimmäinen kaupallinen radioasema. Yksityiset asemat toimivat kaikki ULA-alueella. Rádio Nacional de Angola muutettiin vuonna 2010 julkisen palvelun yhtiöksi.
Rádio Nacional de Angolalla on viisi radiokanavaa. Portugalinkielinen Canal A lähettää ohjelmaa ympäri vuorokauden koko maahan. Toinen yleiskanava on 14 kansallisellä kielellä toimiva Rádio Ngola Yetu. Luandassa toimivat urheilukanava Rádio Cinco ja musikkiradio Rádio FM Estéreo. Ulkomaanpalvelu Canal Internacional välittää ohjelmia portugaliksi, englanniksi, ranskaksi ja lingalaksi. RNA:lla on alueradiot Luandassa ja maan kaikissa provinsseissa. Ne välittävät aluelähetysten lisäksi Canal A:n, Rádio Cincon ja Rádio Ngola Yetun ohjelmia. Yhtiöllä on paikallisradiot myös Soyossa ja Lobitossa sekä kolmessa Luandan kunnassa. 
Lähetykset tapahtuvat etupäässä ULA-alueella. Mulenvosissa on yhä keski- ja lyhytaaltoasema, jonka kaikki lähettimet eivät ole käytössä. Ohjelmia lähetetään myös satelliitin välityksellä ja niitä voi kuunnella Internetissä.
Rahavaranto

Rahavarannon muutokset

Rahavarannon määrä ja inflaatio ovat läheisesti riippuvaisia toisistaan. Teoriaa kausaalisesta suhteesta rahamäärän, rahan kiertonopeuden, BKT:n ja hintatason välillä kutsutaan rahan kvantiteettiteoriaksi. 
Rahavarannon määrään vaikuttaa oleellisesti myös ns. likviditeettiaste kertoimella 1/L (kerroin johdettavissa suoraan suppenevan geometrisen sarjan summasta), jossa L on siis likviditeettiaste.
Lääkintöhallitus

Lääkintöhallitus (lyhenne LKH) oli Suomen valtion keskusvirasto ja viranomainen, joka vastasi terveydenhoitoasioista. Se toimi eri nimillä vuosina 1811–1991. Lääkintöhallituksen vastuulla olivat muun muassa sairaaloiden, terveyskeskusten, lääkärien (vuoteen 1930 myös eläinlääkärien), kätilöiden, apteekkien ja lääkkeiden valmistuksen valvonta sekä terveydenhoidon kehittäminen. Nykyään samoista asioista vastaa pääasiassa Terveyden ja hyvinvoinnin laitos.

Historia

Lääkintöhallituksen varhaisin edeltäjä, Collegium medicum perustettiin asetuksella 26. marraskuuta 1811. Se oli Turun akatemian viidestä professorista muodostunut kollegio, joka valvoi lääkärilupia, sairaalain hallintoa, apteekkeja ja yleistä terveydenhoitoa. Lääkintöylihallitus syntyi kun erillinen ylitirehtöörin (pääjohtajan) virka perustettiin Collegium medicumin yläpuolelle vuonna 1827. Laitos oli senaatin kansliatoimituskunnan (vuodesta 1869 siviilitoimituskunta, vuodesta 1917 sisäasiaintoimituskunta) alainen. Viraston nimi lyheni Lääkintöhallitukseksi vuonna 1878, kun Collegium medicum ja vuonna 1840 perustettu houruinhoidon johtokunta (ylin mielisairaiden hoitoa valvova elin) sulautettiin yhteen. Lääkintätoimesta paikallistasolla vastasivat kuvernöörien (maaherrojen) alaisuudessa piirilääkärit ja -eläinlääkärit. Kunnallinen terveydenhoito alkoi Suomessa kehittyä 1800-luvun lopulla, jolloin kaupunkeihin ryhdyttiin perustamaan terveydenhoitolautakuntia.
Suomen itsenäistyttyä Lääkintöhallitus jatkoi toimituskunnasta 27.12.1918 ministeriöksi muuttuneen sisäasiainministeriön alaisuudessa; Sosiaali- ja terveysministeriön alaisuuteen se siirtyi vasta 1.7.1968. Eläinlääkintäasiat siirrettiin vuonna 1930 maatalousministeriölle. Vuoden 1972 kansanterveyslaki siirsi terveydenhuollon painopisteen sairaaloilta kunnallisille terveyskeskuksille. Lääkintöhallitus yhdistettiin 1. maaliskuuta 1991 Sosiaalihallituksen kanssa uudeksi Sosiaali- ja terveyshallitukseksi.
Suramiini

Ominaisuudet ja käyttökohteet

Suramiinia käytetään yleensä sen natriumsuolana eli suramiininatriumina. Yhdiste on valkoista tai hieman kellertävää tai punertavaa jauhetta. Suramiini liukenee tässä muodossa veteen ja hieman etanoliin, mutta ei esimerkiksi dietyylieetteriin, kloroformiin tai bentseeniin.
Suramiini tehoaa moniin alkueläimiin kuten Trypanosoma-suvun lajeihin sekä eräisiin matoihin kuten jokisokeutta aiheuttavaan Onchocerca volvulus -lajiin. Yhdisteen tarkka vaikutusmekanismi ei ole tiedossa, ja on mahdollista, että vaikutusmekanismeja on useita. Suramiinin on todettu inhiboivan glykolyysiin, nukleotidien synteesiin ja muihin solujen toiminnan kannalta tärkeisiin aineenvaihduntareitteihin osallistuvia kinaasi- ja dehydrogenaasientsyymejä. Suramiini on ollut 1920-luvulta alkaen varhaisen vaiheen unitaudin ensilinjan hoito. Yhdiste ei läpäise veri-aivoestettä, minkä vuoksi se ei sovellu toisen vaiheen, jossa loisiot ovat saavuttaneet keskushermoston, unitaudin hoitoon. Lääkeaine annetaan ruiskeena suoneen. Suramiinia voidaan käyttää yhdessä muun muassa melarsoprolin tai tryparsamidin kanssa. Suramiinia on tutkittu myös HIV:n hoidossa, koska se estää viruksen käänteiskopioijaentsyymin toimintaa.

Haittavaikutukset

Tyypillisimpiä suramiinin aiheuttamia haittavaikutuksia ovat huonovointisuus, kuumeilu ja allergiset oireet. Myös proteiinin määrä virtsassa voi lisääntyä. Lääkeaine voi myös aiheuttaa polyneuropatiaa ja valoherkkyyttä. Vakavia haittavaikutuksia voivat olla maksatoksisuus ja munuaisten toimintahäiriöt.

Valmistus

Suramiinisynteesin lähtöaine on 1-naftyyliamiini-4,6,8-trisulfonihappo, jonka aminoryhmä reagoi 3-nitro-4-metyylibentsoyylikloridin kanssa muodostaen amiinin. Muodostuneen kondensaatiotuotteen nitroryhmä pelkistetään raudan avulla aminoryhmäksi ja tämä välituote reagoi muodostaen amiinin m-nitrobentsoyylikloridin kanssa. Seuraava vaihe on taas nitroryhmän pelkistys aminoryhmäksi. Suramiinin synteesin viimeisessä vaiheessa tämä välituote reagoi fosgeenin kanssa muodostaen ureajohdannaisen.
Kiinanloistofasaani

Koko ja ulkonäkö

Kiinanloistofasaani on suurehko kanalintu ja voi saavuttaa 75–80cm pituuden. Lajilla esiintyy sukupuolidimorfiaa ja koiras on huomattavasti värikkäämpi kuin naaras. Kiinanloistofasaanin selkä, siivet ja pyrstö ovat väriltään kiiltävän sinivioletit. Pää on vihreä ja päässä on violetti harja. Naama on osittain höyhenistä paljas ja väriltään sininen. Kaula ja niska ovat väriltään pronssinväriset. Kiinanloistofasaanikoiraan rinta ja vatsa ovat kiiltävän mustat. Kiinanloistofasaaninaaras on väritykseltään vaatimattomampi ja suurimmaksi osaksi ruskeankirjava ja selkä on valkoinen.

Levinneisyys ja elinympäristö

Kiinanloistofasaania tavataan lounaisesta Kiinasta ja Tiibetistä. Laji elää korkealla vuoristometsissä, tyypillisesti noin 2 800–4 900 metrin korkeudessa, ja paikoitellen puurajan yläpuolella alppiruusuja kasvavilla alueilla ja vuoristonummilla. Lajin kantaa uhkaa elinympäristöjen häviäminen laiduntamisen vuoksi, ravintokasvien, kuten Fritillaria-suvun lajien kerääminen perinteiseen kiinalaiseen lääkintään, pesien tuhoaminen ja laiton metsästys. Kiinanloistofasaanikannan kooksi arvioidaan 2 500–10 000 yksilöä.
Animal Rights Militia

Animal Rights Militia eli ARM on tunnus eläinaktivisteille, jotka harjoittavat suoraa toimintaa eläinten oikeuksien puolustamiseksi, ja irtisanoutuvat Eläinten vapautusrintaman periaatteesta tehdä kaikki mahdollinen, jotta toiminnasta ei koituisi harmia inhimilliselle tai ei-inhimilliselle elämälle.
ARM vaikutti ensimmäiseksi Isossa-Britanniassa 1980-luvulla, kun eläinten vapautusliike alkoi keskittyä demonstraatioiden (mielenilmaukset, tempaukset ym tapahtumat) sijaan enemmän suoraan, laittomaan toimintaan. Ryhmän toimintatapoina olivat omaisuuden tuhoaminen, pelottelu, sekä suora väkivalta. ARM:n aktivistit lähettivät kirjepommeja, asettivat pommeja autojen alle ja rakennuksiin, pilasivat elintarvikkeita, lähettivät tappouhkauksia sekä häpäisivät haudan.
Vuoden 1984 Mars-patukoiden myrkytyshuijaus on yksi ARM:in tunnetuimmista toimista. Mars-yhtiö oli teettänyt eläimillä hampaiden kestävyyteen liittyviä kokeita, joita eläintensuojelijat pitivät hirvittävinä. He väittivät julkisesti, että Mars-karkkipatukat ovat myrkytettyjä, ja tästä syystä yhtiö veti patukat pois myynnistä, aiheuttaen itselleen mittavat taloudelliset tappiot.
Anne Riitta Ciccone

Anne Riitta Ciccone (s. 19. heinäkuuta 1967 Helsinki) on italialais-suomalainen elokuvakäsikirjoittaja ja -ohjaaja.
Sisilialaisen isän ja suomalaisen äidin tyttärenä syntynyt Ciccone asui aluksi Suomessa, kunnes seitsenvuotiaana muutti perheineen isän kotiseudulle Sisiliaan. Lukion jälkeen hän lähti Roomaan opiskelemaan ja suoritti filosofian tutkinnon yliopistossa 1991 ja valmistui dramaturgiksi Radiotelevisione Italianan (RAI) käsikirjoittajakoulusta. Ennen omaa elokuvauraansa hän työskenteli vuosina 1984–1996 monien italialaisohjaajien, kuten Nanni Loyn ja Angelo Longonin, tuotannoissa.
William Gaines

William Maxwell Gaines (1. maaliskuuta 1922 - 3. kesäkuuta 1992, paremmin tunnettu Bill Gainesina) oli EC Comicsin julkaisija ja apulaispäätoimittaja sekä Madin julkaisija yli 40 vuoden ajan.
Eleonoora Kastilialainen

Eleonoora Kastilialainen (1241 – 28. marraskuuta 1290) oli Englannin kuninkaan Edvard I:n kuningatarpuoliso ja Ponthieun kreivitär.
Eleonoora syntyi Burgosin kaupungissa Kastiliassa vuonna 1241. Hänen vanhempansa olivat Kastilian ja Leónin kuningas Ferdinand III ja Ponthieun kreivitär Jeanne de Dammartin. Eleonoora ja Englannin kuninkaan Henrik III:n poika Edvard vihittiin aviolittoon vuonna 1254. Edvard nousi kuninkaaksi isänsä kuoleman jälkeen vuonna 1272, jolloin Eleonoorasta tuli kuningatarpuoliso.
Eleonoora ja Edvard osallistuivat kahdeksanteen ristiretkeen, jonka aikana Edvardia vastaan tehtiin salamurhayritys Akkon kaupungissa. Eleonooran kerrotaan pelastaneen miehensä hengen imemällä myrkyn pois hänen haavastaan, mutta tarina on luultavimmin sepitetty.
Eleonooran kuoleman jälkeen vuonna 1290 Edvard määräsi kaksitoista Eleonooran ristiä pystytettäviksi Lincolnin ja Charing Crossin väliselle reitille. Kolme ristiä on säilynyt nykyaikaan.
Siipipapu

Ulkomuoto

Siipipapu on köynnöskasvi, joka voi kasvaa noin kolmen metrin korkuiseksi, siis selvästi korkeammaksi kuin tarhapapu. Se on monivuotinen ruohovartinen kasvi, mutta sitä kasvatetaan usein yksivuotisena.
Siipipavun kukat ovat suurikokoisia ja vaaleanpunaisia. Sen palot ovat nelikulmaisia, siipipaltteisia, jopa 20 senttimetriä pitkiä, ja niissä voi olla enimmillään 40 siementä.

Ekologia

Siipipapu on trooppinen kasvi ja sellaisena arka kylmälle. Sen useimmat muodot eivät kuki, jos päivän pituus on huomattavasti yli 12 tuntia. Tämän vuoksi se ei yleensä tuota satoa lauhkeassa vyöhykkeessä, mutta kasvista on olemassa myös päiväneutraaleja lajikkeita. Parhaiten siipipapu menestyy kuumassa ja kosteassa ilmastossa.
Muiden palkokasvien tavoin myös siipipavun juurissa on Rhizobium -sukuun kuuluvia bakteereja, jotka sitovat tehokkaasti typpeä ilmasta sellaiseen muotoon, jossa kasvi voi käyttää sitä hyväkseen valmistaessaan tarvitsemiaan aminohappoja. Tämän vuoksi siipipavun viljelyksessä ei juuri tarvita typpilannoitteita.

Käyttö ja ravintoarvo

Siipipapua viljellään ennen kaikkia siementensä vuoksi, mutta myös sen lehdet, kukat ja juurimukulat ovat syötäviä.
Siipipavun siemenissä on noin 35 % proteiinia ja 18 % rasvaa. Sen proteiini sisältää runsaasti lysiiniä, ja sen rasva on korkealaatuista ja runsaasti tyydyttymättömiä rasvahappoja.
Useimmat siipipapukannat tuottavat myös runsaasti juurimukuloita. Niitä voidaan käyttää perunan tavoin, ja ne muistuttavat maultaankin perunaa. Niissä on kuitenkin proteiinia monin verroin enemmän kuin perunassa, jopa 20 %.
Siipipavun kukkia käytetään usein riisin ja leivonnaisten värjäämiseen.
Siipipavun lehdetkin ovat syötäviä ja sisältävät runsaasti proteiinia. Ne on kuitenkin keitettävä ennen käyttöä, sillä raakoina ne kuitenkin sisältävät trypsiinin ja amylaasin inhibiittoreja, jotka estävät proteiinien ja hiilihydraattien hyväksikäyttöä ruuansulatuksessa.
Siipipavun syötävät osat ovat myös vitamiineja, etenkin A- ja C-vitamiinin, sekä kalsiumin ja raudan lähteitä.

Tulevaisuuden mahdollisuudet

Siipipapu on vasta 1970-luvulta lähtien saanut osakseen maailmanlaajuista huomiota. Runsassatoisuutensa, monikäyttöisyytensä ja suuren ravintoarvonsa vuoksi sitä pidetään yhtenä lupaavimmista tulevaisuuden viljelyskasveista. Sen viljelyksen yleistyminen edellyttää kuitenkin vielä paljon tutkimus- ja jalostustyötä. Ongelmana on muun muassa sen köynnöstävä kasvutapa, joka vaikeuttaa koneellista sadonkorjuuta. Vuonna 1975 Sri Lankaan perustetiin siipipapuun keskittyvä kansainvälinen tutkimuslaitos. Myöhemmin sen toiminta on kuitenkin tyrehtynyt maan epävakaan poliittisen tilanteen vuoksi.