google/wiki40b huggingface dataset:
Britannian ja Irlannin tulvat 2012

Britannian ja Irlannin tulvat 2012 olivat Britteinsaarien osavaltioita huhtikuusta 2012 aina vuoden 2013 alkuun saakka koetelleita tulvia. Vuoden 2012 talvikuukausina ja maaliskuussa Britanniaa koetteli kuivuus ja lämpöaalto. Sarjan matalapaineita tuoneet suihkuvirtaukset toivat mukanaan kuitenkin sateisimman huhtikuun sataan vuoteen ja tulvia ympäri Britanniaa ja Irlantia. Sateisuus jatkui läpi toukokuun johtaen kaikista kosteimpaan kesäkuun alkuun 150 vuoteen.
27.-28. kesäkuuta ja 7. heinäkuuta tilastoitiin voimakkaista ukkosista tulleita rankkasateita, jotka voimistuivat Britannian sisäosien ylitse mennessään. Britannian Environment Agency antoi lukuisia sää- ja tulvavaroituksia, ja monet alueet kokivat äkkitulvia, jotka hukuttivat omaisuuksia ja aiheuttivat sähkökatkoksia. Eräs autoilija kuoli sen jälkeen, kun hänen autonsa jäi tulvaveteen, ja maanvyöryt pysäyttivät junavuoroja Englannin ja Skotlannin välillä. Ukkosmyrskyt aiheutuivat kahdesta Britteinsaarien yllä pyörineestä rintamasta: Azoreilta tulleesta lämpimästä ilmasta ja kylmästä lännen suunnasta tulleesta ilmasta. Toinen erä tulvia iski Lounais-Englantiin 7. heinäkuuta iltapäivällä pakottaen Met Officen antamaan korkeimman tason säävaroituksen.
Syksyn aikana voimakkain matalapaine sitten vuoden 1981 toi Iso-Britanniaan laajalle levittyneitä tulvia ja tuulivahinkoja. Laajoja tulvia tilastoitiin uudestaan marras- ja joulukuussa sekä tammikuussa 2013, kun uudet rankkasateet hukuttivat maita vesimassojen alle. Tulvat tappoivat vähintään yhdeksän ihmistä ja aiheuttivat 1,2 miljardin euron vahingot.
Isojärvi (Ruovesi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 76 hehtaaria ja se on 1,9 kilometriä pitkä ja 1,0 kilometriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 6,0 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Paloveden alueella (35.32), jonka Isojärven valuma-alueeseen (35.327) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 96,5 metriä mpy.
Antti Holma (näyttelijä)

Elämä ja ura

Holma syntyi Helsingissä ja kasvoi Sonkajärvellä. Holma kävi Kallion ilmaisutaidon lukion, jonka jälkeen hän haki opiskelemaan Teatterikorkeakouluun. Hän valmistui teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2008.
Teatterissa Holma on näytellyt Teatteri Takomossa ja Suomen Kansallisteatterissa. Hänet palkittiin vuoden näyttelijätulokkaana vuoden 2010 Thalia-gaalassa. Loppuvuonna 2014 hän oli näyttelijänä viihdeohjelma Putouksen kuudennella tuotantokaudella. Vuonna 2015 hän on juontanut ohjelmia Kingi sekä Antti Holma Show.
Teatteriin hän on kirjoittanut myös itse esittämiään monologi- ja laulutuotantoja, joista Rakastaja (2012) käsitteli rakkauden etsimistä ja Johtaja (2012) valtaa. Rakastaja on esitetty myös kuunnelmana Radioteatterissa.
Holman esikoisromaani Järjestäjä ilmestyi syksyllä 2014, ja sen on kerrottu liittyvän Rakastajan ja Johtajan kanssa samaan trilogiaan. Romaani sai erikoismaininnan Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoraadilta.
Holma on puhunut avoimesti homoseksuaalisuudestaan. Hän avioitui harpisti Emmanuel Ceyssonin kanssa syksyllä 2018 ja he asuvat New Yorkissa. Hänellä diagnosoitiin alkuvuodesta 2017 melanooma. Holma esittää tammikuussa 2018 ensi-iltaan tulleessa Cheek-elokuvassa Veljeni vartija Cheekia ja hänen kaksoisveljeään.
Holmalla on myös oma YouTube-kanava.
Brad Binder

Brad Binder (s. 11. elokuuta 1995 Potchefstroom) on eteläafrikkalainen ratamoottoripyöräilijä ja Moto3-luokan maailmanmestari vuodelta 2016. Kaudella 2019 hän ajaa Moto2-luokassa Red Bull KTM Ajo -tallin pyörällä, ja on kilpaillut tallin riveissä jo vuodesta 2015 lähtien.
Binder debytoi MotoGP-sarjassa kaudella 2011 tuolloisessa 125-kuutioisten luokassa, ja ajoi seuraavana vuonna ensimmäisen täyden kautensa luokan korvanneessa Moto3:ssa. Kaudella 2016 Binderistä tuli ensimmäinen eteläafrikkalinen MotoGP-osakilpailuvoittaja 35 vuoteen. Kauden päätteeksi hän voitti myös ensimmäisen maailmanmestaruutensa Moto3-luokassa.
Binderin pikkuveli Darryn Binder on myös kilpaillut MotoGP:ssä.
HMS Taurus (P339)

Palvelus

Alus palveli toisessa maailmansodassa Välimerellä ja Tyynellä valtamerellä Kauko-idässä. Ollessaan Välimerellä se upotti pienen ranskalaisen kauppalaivan Clairetten, espanjalaisen kauppalaivan Bartolon, italialaisen kauppalaivan Dernan, ranskalaisen hinaajan Ghribin ja kaksi proomua, portugalilaisen Santa Irenen, pienen italialaisen tankkerin Alcione C:n, italialaisen purjealuksen Luigin, 28 kreikkalaista purjealusta ja pienen kreikkalaisen Romanon. Alus vaurioitti lisäksi kahta purjealusta ja kreikkalaista kauppalaivaa Konstantinos Louloudisia.
Alus siirrettiin Kauko-itään, jossa se operoi keisarillisen Japanin laivastoa vastaan. Alus upotti 12. marraskuuta 1943 Penangin edustalla sukellusvene I-34:n, kaksi hinaajaa ja proomun ja pelastusalus Hokuan I-Gon. Alus myös laski runsaasti miinoja, jotka vaurioittivat sukellusvene I-37:ää ja upottivat kuljetusalus Kasumimarun.

Alankomaiden laivastossa

Sotatoimien päätyttyä alus lainattiin viiden vuoden sopimuksella 4. kesäkuuta 1948 Alankomaile, joka liitti sen laivastoonsa samana päivänä nimellä Hr. Ms. Dolfijn. Alus teki useita partiomatkoja Atlantilla ja Norjan rannikolla koeajoissa ja koulutuksen aikana. Alus osallistui marraskuussa 1949 Hr. Ms. Zeehondin kanssa Britannian laivaston merisotaharjoitukseen.
Alus teki laivastovierailun 13. helmikuuta - 28. maaliskuuta 1950 Bornoyaan, Jan Mayenille ja Tromssaan. Matkan aikana alus sukelsi snorkkelin avulla 450 tuntia lähes yhteenmenoon. Maalis-huhtikuussa alus teki partiomatkan Pohjoiselle Jäämerelle.
Alus poistettiin palveluksesta 7. joulukuuta 1953 ja se palautettiin Britannian laivastolle, joka otti sen seuraavana päivänä uudelleen palvelukseen alkuperäisellä nimellä HMS Taurus. Alus palveli vielä seitsemän vuotta ennen kuin se myytiin romutettavaksi huhtikuussa 1960.
Edustajainhuone (Alankomaat)

Historia

Kaksikamarinen parlamentti otettiin Alankomaissa käyttöön vuonna 1815, jolloin perustettiin 110-jäseninen edustajainhuone ja 40–60:stä jäsenestä koostuva senaatti. Provinssien valtuustot valitsivat jäsenet edustajainhuoneeseen, kun taas senaattorit nimitti kuningas.
Vuoden 1848 perustuslain myötä edustajainhuoneessa tuli olla yksi edustaja 45 000 asukasta kohti ja edustajien valinta siirtyi niille asukkaille, jotka olivat maksaneet tietyn määrän veroja. Senaattorien valinta puolestaan siirtyi provinssien valtuustoille. Vuonna 1887 edustajainhuoneen koko kasvoi 100-jäseniseksi.
Miesten yleinen äänioikeus otettiin käyttöön Alankomaissa vuonna 1917. Naisten ja miesten yleinen äänioikeus lisättiin perustuslakiin vuonna 1922. Toisen maailmansodan aikana 1940–1945 parlamentti ei kokoontunut. Sodan jälkeen perustettu väliaikainen parlamentti toimi 4. kesäkuuta 1946 asti.
Vuodesta 1956 lähtien edustajainhuoneessa on ollut 150 jäsentä.
Life on Mars

Musiikki

Ohjelman soundtrack sisältää lukuisia eri 1970-luvun artistien kappaleita. Sarjan tunnuskappale on David Bowien ”Life on Mars?”. BBC käytti Bowien kappaletta ”Space Oddity” sarjan trailereissa. Useissa sarjan jaksoissa Gene Hunt käyttää nimeä ”The Gene Genie”, joka viittaa Bowien kappaleeseen ”The Jean Genie”.
Wayne Simmonds

Juniorivuodet

Simmonds pelasi vuodet 2006–2008 OHL-junioriliigassa, ensin Owen Sound Attackin ja myöhemmin Sault Ste. Marie Greyhoundsin riveissä. Hän siirtyi Greyhoundsiin joulukuun 2007 pelaajakaupassa, jossa Sound Attack sai Chris MacKinnonin ja kaksi varausvuoroa OHL Priority Selectionissa. Simmonds teki kaudella 2006–2007 49 tehopistettä, 23 maalia ja 26 syöttöpistettä, 66:ssa runkosarjaottelussa ja sijoittui OHL:n tulokkaiden pistepörssissä kymmenenneksi. Kaudella 2007–2008 hän teki 39 tehopistettä, 17 maalia ja 22 syöttöpistettä, 29:ssä ottelussa Sound Attackin riveissä ja 36 tehopistettä, 16 maalia 20 syöttöpistettä, 31:ssä runkosarjaottelussa Greyhoundsin riveissä.
Yhteensä Simmonds pelasi kahden kauden aikana 126 OHL:n runkosarjaottelua, joissa hän teki 124 tehopistettä, 56 maalia ja 68 syöttöpistettä. Pudotuspeliotteluja hän pelasi 18, joissa hän teki kuusi maalia ja antoi kymmenen maalisyöttöä. Ennen OHL:ää Simmonds pelasi kauden 2005–2006 Brockville Bravesin riveissä Central Junior A Hockey Leaguessa (CJHL) ja kauden 2004–2005 Toronto Jr. Canadiensissa Greater Toronto Hockey Leaguessa (GTHL).

NHL-ura

Los Angeles Kings varasi Simmondsin NHL:ään numerolla 61 vuoden 2007 varaustilaisuuden toisella kierroksella ja hän aloitti ammattilaisuransa kaudella 2008–2009. Hän pelasi ensimmäisen NHL:n runkosarjaottelunsa 11. lokakuuta 2008, jolloin Kings kohtasi vierasottelussa San Jose Sharksin. Hän sai ottelussa peliaikaa 12 minuuttia ja kaksi sekuntia. Ensimmäisen NHL-maalinsa hän teki 14. lokakuuta Kingsin kotiottelussa Anaheim Ducksia vastaan. Simmonds teki Kingsin 1–2-kavennusmaalin ottelussa, joka päättyi joukkueen voittoon maalein 6–3.
Simmonds edusti Los Angeles Kingsiä kolme kautta. Näistä tilastojen valossa paras oli runkosarjakausi 2009–2010, jolla hän teki 40 tehopistettä, 16 maalia ja 24 syöttöpistettä, 78:ssa ottelussa ja saavutti plus-miinus-tilastossa joukkueensa parhaan lukeman, +22. Hänen on myös arvioitu olleen tuolla kaudella yksi joukkueensa parhaista puolustavista hyökkääjistä. Kesäkuussa 2011 Simmonds siirtyi Philadelphia Flyersiin osana pelaajakauppaa, jossa Flyers sai hänen lisäkseen Brayden Schennin ja toisen kierroksen varausvuoron NHL:n varaustilaisuudessa 2012, ja jossa Kingsiin siirtyivät Flyersin kapteenina toiminut Mike Richards ja Rob Bordson.
NHL:n syyskuussa 2012 alkaneen työsulun aikana Simmonds pelasi kahdessa eri joukkueessa, ETC Crimmitschaussa Saksan 2. Bundesligassa ja HC Bílí Tygři Liberecissä Tšekin Extraligassa. Hänen joutumisensa rasististen huuteluiden kohteeksi Chomutovia vastaan pelatussa lokakuisessa ottelussa sai mediahuomiota, ja hän sekä samoissa joukkueissa työsulun aikana pelannut Chris Stewart jättivät Liberecin kaksi viikkoa myöhemmin.
Padmasambhava

Padmasambhava eli Guru Rinpoche oli buddhalainen ylimys, jonka sanotaan tuoneen Vajrayana-buddhalaisuuden Tiibetiin ja Bhutaniin 700-luvulla.
Legendan mukaan Padmasambhava varttui Uddiyanan kuningaskunnassa, missä kuningas huomasi hänen pyhyytensä jo kahdeksanvuotiaana, ja adoptoi nuoren Padmasambhavan. Valtataisteluiden takia hän joutui lähtemään maanpakoon ja aloitti matkan kohti Kashmiria. Hän seuraili Indus-jokea ja löysi suojapaikan Tiibetin alaisesta Baltistanista. Kashmirissa asuessaan Padmasambhava vihkiytyi buddhalaismunkiksi, ja hänestä tuli tantra-joogi. Hän matkusti Nepaliin Kathmandun laaksoon ja eli siellä Lang-le-shon luolassa. Siellä hän koki valaistumisen. Padmasambhava perusti monia opetuskeskuksia ja laati uskonnollisia kirjoituksia, jotta Vajrayanaa voisi levittää kaikkialle maailmaan. Padmasambhava kuoli noin vuonna 804.
Arica

Historia

Rannikon lähellä vuonna 1868 tapahtunut Arican maanjäristys aiheutti tsunamin, joka vaurioitti kaupunkia pahasti. Kaupunki kuului Perulle vuoteen 1880 asti. Kaupunki on El Morro -kukkulan juurella, jossa oli Tyynenmeren sodan (1879–1883) päätaistelu.

Ilmasto

Arica on maailman kuivimpia paikkoja. Lentoaseman sääasemalla mitattu vuotuinen sademäärä on keskimäärin 0,8 millimetriä. Ilmasto on leuto ja kuiva, mutta vedet ovat kuitenkin tarpeeksi lämpimiä uimiseen.

Nähtävyydet ja matkailu

El Morro -kukkula on hyvä vaihtoehto, jos haluaa katsella maisemia. Lisäksi Aricassa on yhtenä nähtävyytenä Gustave Eiffelin suunnittelema San Marcos de Arica -kirkko. The Museo Arqueologicò San Miguel de Azapa -niminen museo tarjoaa tietoa alueen historiasta, siellä on nähtävissä muun muassa inkojen muumioita.
Ennen Arica oli tärkeä kaupankäynnin keskus, nykyäänkin intiaaneja tulee kaupunkiin myymään perinteisiä käsitöitä. Nykyään se on tärkeä liikennekeskus, koska sieltä on hyvät kulkuyhteydet Boliviaan ja Peruun. Kaupunki on myös suosittu aloituspaikka retkille, jotka suuntautuvat Atacaman aavikolle.
Stroopwafel

Stroopwafel ("siirappivohveli") on Hollannista peräisin oleva kaksikerroksinen vohveli, jonka kerroksien välissä on siirapin tapaista makeaa täytettä. Yleensä täyte on karamellimaista, mutta kaupoissa myydään myös erilaisia makuvaihtoehtoja. Suurempia tuoreita stroopwafeleita voi ostaa kaduilla tai toreilla olevista kojuista.

Historia

Stroopwafel on peräisin Goudan kaupungista Alankomaista. Erään tarinan mukaan stroopwafelit keksi ensimmäistä kertaa leipuri nimeltä Gerard Kamphuiden. Tämän tarinan mukaan vohvelien alkuperä juontaisi juurensa vuosien 1810 ja 1840 väliin. 1800-luvulla Goudassa oli noin 100 siirappivohveleita valmistavaa leipomoa. Gouda oli myös ainoa kaupunki, jossa siirappisia stroopwafeleita valmistettiin ennen vuotta 1870.
1900-luvulla alkoi vohveleiden teollinen valmistus, ja vuonna 1960 yksistään Goudassa oli 17 vohveleita valmistavaa tehdasta. Neljä tehtaista on yhä toiminnassa.
Heikki Tandefelt

Karl Henrik Magnus (Heikki) Tandefelt (27. huhtikuuta 1882 Sysmä – 12. tammikuuta 1943) oli suomalainen taidemaalari ja Suomenlinnan museon intendentti.
Tandefeltin vanhemmat olivat tilanomistaja Gustaf Magnus Otto Tandefelt ja Anna Maria Renqvist. Käytyään reaalilyseota hän opiskeli sitten Taideteollisessa keskuskoulussa 1899 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1900–1901. Tandefelt jatkoi vielä taideopintojaan Italiassa 1902–1904 sekä Ranskassa 1904–1907 ja 1909–1910.
Tandefelt oli opettajana Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1911–1918 sekä jojtajaopettajana Taideteollisessa keskuskoulussa 1917–1918 ja hän toimi myös taidearvostelijana Dagens Tidning-lehdessä 1912–1913 ja Uudessa Suomettaressa 1914. Vuodesta 1918 aina kuolemaansa saakka Tandefelt toimi Suomenlinnan museon intendenttinä. Hän oli myös Ehrensvärd-seuran sihteerinä 1921–1943.
Tandefelt osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin 1902–1907 sekä vielä viisi kertaa vuosien 1916 ja 1937 välillä. Hänen taidegrafiikkaansa oli esillä 1930-luvulla näyttelyissä Tšekkoslovakiassa, Saksassa, Tanskassa, Unkarissa, Itävallassa ja Englannissa. Tandefelt kirjoitti myös Hyvät ja huonot taiteilijat nimisen esteettis-taidehistoriallisen esseekokoelman (Otava, 1915). Kirjassa Tandefelt arvosteli Akseli Gallen-Kallelaa mainitsematta häntä kuitenkaan suoraan nimeltä.
Luutnanttina sodassa palvellut Tandefelt kuoli sotasairaalassa 12. tammikuuta 1943.
Noomi

Noomi (hepreaksi נָעֳמִי "kaunis" voidaan myös ymmärtää "onnellinen") oli Vanhassa Testamentissa Ruutin anoppi. Noomi kutsui itseänsä myöhemmin Maraksi (Ruut 1:20–21), joka heprean kielessä merkitsee katkeraa tai onnetonta.
Ruutin kirjan mukaan mooabilainen Noomi asui juutalaisen miehensä Elimelekin kanssa nälänhätää paossa Mooabin maassa ja heillä oli kaksi poikaa. Elimelekin ja poikienkin kuoltua Noomi ja Ruut muuttivat Betlehemiin, jossa Noomi ja Ruut onnistuivat saamaan haltuunsa Elimelekin perintömaita. Ruut ja siten Noomikin olivat kuningas Daavidin esiäitejä.
Suomessa on 412 Noomi-nimistä ja 344 Naomi-nimistä henkilöä merkittynä väestötietojärjestelmään.
Lentoliskot

Levinneisyys

Lentoliskoja on todennäköisesti elänyt joka puolella maailmaa, koska niiden fossiileja on löydetty lähes kaikilta mantereilta. Fossiilit ovat yleensä säilyneet huonosti, koska sedimenttien paino on rusentanut lentoliskojen ontot luut.

Ulkonäkö ja piirteet

Fossiililöytöjen perusteella lentoliskojen aivorakenne on kehittynyt petolintujen tapaan siten, että ne olivat erityisen tarkkanäköisiä. Lisäksi ne olivat voimakkaita ja lintumaisen ketteriä. Onttojen luiden ansiosta ne olivat keveitä kokoonsa nähden. Niillä oli suuret, lihaksikkaat nahkasiivet ja joillakin lajeilla lepakkomainen karvoitus. Niiden siipiraajat soveltuivat myös kävelemiseen, joten ne pystyivät kulkemaan neljällä jalalla. Ilmeisesti uroksilla on ollut pääharja, koska munineen löytyneellä kivettyneellä naaraalla ei ollut harjaa.
Suurimmat lentoliskot napsivat suihinsa kuuden metrin korkeudelle nousevalla nokallaan jopa Tyrannosauruksen poikasia.

Koko

Suurimmat lentoliskolajit Quetzalcoatlus northropi ja Hatzegopteryx thambema olivat myös kaikkien aikojen suurimmat lentokykyiset eläimet. Quetzalcoatluksen siipivälin arvioidaan olleen 11–13 metriä ja Hatzegopteryxin yli 12 metriä. Ne elivät 71–66 miljoonaa vuotta sitten.
Kaikista pienin lentolisko oli Nemicolopterus, jonka siipiväli oli noin 250 millimetriä. Löydetty yksilö saattoi olla poikanen tai keskenkasvuinen, ja aikuiset olivat luultavasti suurempia.

Löytöhistoria

Ensimmäisen lentoliskon fossiilin löysi italialainen luonnontieteilijä Cosimo Alessandro Collini vuonna 1784 Baijerista, Etelä-Saksasta. Collini kuitenkin tulkitsi löytönsä väärin: hän piti sitä merieläimenä, joka käytti pitkiä eturaajojaan räpylöinä. Osa tutkijoista kannatti tätä tulkintaa vielä vuonna 1830, kuten saksalainen eläintieteilijä Johann Georg Wagler. Ranskalainen Georges Cuvier esitti ensimmäisenä vuonna 1801, että kyse oli lentävistä matelijoista, ja antoi 1809 saksalaiselle fossiilille nimen ”Ptero-dactyle”. Vastaavasti se lentoliskojen suku, johon fossiili kuuluu, sai viralliseksi nimekseen Pterodactylus. Etenkin englannin kielessä sanalla ”pterodactyl” saatetaan kuitenkin viitata kaikkiin lentoliskoihin. Nykyään paleontologit suosivat ”pterosauri”-nimeä ja viittaavat termillä ”pterodactyli” joko sukuun Pterodactylus tai laajemmin alalahkoon Pterodactyloidea.

Evoluutio

Myöhäistriaskauden fossiiliaineistossa ei tunneta yhtään varmaa lentoliskojen kantamuotoa, eikä niiden lentokyvyn kehitystä tiedetä. Eläinten fossiloitumisen todennäköisyys on pieni, varsinkin kevytrakenteisten lentäjien. Siitä huolimatta on säilynyt muutamia esimerkkejä.
On mahdollista että lentoliskojen esi-isät olivat primitiivisiä arkosaureja, mahdollisesti liskomaisia eläimiä, jotka juoksivat takajaloillaan. Jotkut niistä ovat voineet kiivetä puihin niissä elävien hyönteisten perässä. Ne sopeutuivat puu-elämään, ja niille kehittyi pitkät raajat sekä kevytrakenteinen ruumis. Seuraava vaihe saattoi olla liitopoimu, joka kehittyi raajojen väliin ja joka helpotti puusta puuhun liikkumista. Kuinka tällainen muoto kehittyi lämminveriseksi, aktiiviseksi lentäväksi eläimeksi, lihaksikkailla helposti liikutettavilla siivillä, on edelleen selvittämättä.
Italialainen mehiläinen

Italialainen mehiläinen (Apis mellifera ligustica) on eräs tarhamehiläisen alalaji. Se on mehiläisen alalajeista kaikkein yleisimmin tarhattu. Väritykseltään italialainen on keltainen tai vaaleankeltainen. Sen takaruumiin tyvi on keltainen ja takaruumiissa on mustia raitoja. Muihin tarhamehiläisen alalajeihin verrattuna italialaiset ovat lauhkeita ja helposti käsiteltäviä. Ne talvehtivat suurena yhdyskuntana ja parveilevat muita alalajeja vähemmän.
MOPP

MOPP (Mustargen Oncovin Procarbazine Prednisone) on verisyöpien, kuten leukemian hoidossa käytetty erilaisista lääkkeistä koostunut, niin kutsuttu hoitoyhdistelmä. Yhdistelmähoito mullisti syöpien hoidon, sen mukana hoitotulokset paranivat. Tämä tarkoitti potilaitten pidempää elinaikaa ja parempaa sairaudesta toipumista.
Lyhennös koostuu erilaisista englannin kielisistä lääkeaineista sekä niiden kauppanimistä. MOPP tarkoittaa: mustiini/mustargen/sinappikaasu, vinkristiini, prednisoni sekä prokarbatsiini. Vinkristiinin kauppanimi on Oncovin, ja prokarbatsiinin Natulan. Mustiini tunnetaan typpisinappikaasuna sekä HN2:na. Prednisonin likeistä sukua on prednisoloni.
Uskontososiologia

Uskontososiologia tutkii uskonnon roolia yhteiskunnassa: sen käytäntöjä, historiallisia taustoja, kehityskulkuja ja universaaleja teemoja. Tutkimuksen painopisteenä on erityisesti uskonnon toistuva rooli kaikissa yhteiskunnissa ja eri historian aikoina. Uskonnonsosiologia eroaa uskonnonfilosofiasta siten, että se ei tutki uskonnollisten uskomusten pätevyyttä - tosin useiden keskenään ristiriitaisten opinkappaleiden vertailu voi edellyttää "metodologista ateismia".
Moderni akateeminen sosiologia alkoi tutkia uskontoa Émile Durkheimin vuonna 1897 julkaistun tutkimuksen myötä, jossa hän käsitteli katolisen ja protestanttisen väestön itsemurhien määriä. Tutkimus oli yhteiskunnallisen tutkimuksen perusteos, joka erotti sosiologian muista tieteenaloista, kuten psykologiasta. Karl Marx ja Max Weber korostivat teoksissaan uskonnon ja taloudellisen/yhteiskunnallisen rakenteen välistä suhdetta. Nykyisin uskontososiologiassa käsitellään tavallisesti maallistumista, yksityistä uskontoa ja uskonnon yhtenäisyyttä globalisaation ja monikulttuurisuuden konteksteissa. Nykyaikainen uskonnonsosiologia voi tutkia myös epäuskonnollisia ilmiöitä, kuten sekulaarin humanismin uskomusjärjestelmiä.
Sanct Henriks-kretsen

Sanct Henriks-kretsen oli Suomen evankelis-luterilainen kirkossa liturgiseen liikkeeseen ja korkeakirkolliseen liikkeeseen kuulunut yhteisö, joka perustettiin vuonna 1943.
Sanct Henriks-kretsen sai alkunsa kirkkoherra Bengt Sereniuksen aloitteesta. Hän oli jo vuodesta 1941 alkanut julkaista Sanct Henrik -nimistä lehteä. Porvoon hiippakunnan papit saivat piirin lehden ilmaiseksi. Piirin esikuvat olivat peräisin lähinnä Ruotsista ja Saksasta. Yhteistä näille liikkeille oli ajatus siitä, että palaaminen alkukirkon ja keskiajan liturgiaan estäisi maallistumisen ja toisi ihmiset takaisin kirkkoon.
Piiriin kuului lähinnä ruotsinkielisiä pappeja ja kanttoreita ja se toimi Helsingissä, ensin Olaus Petrin kirkossa. Myöhemmin se vuokrasi Helsingistä Fredrikinkadulta uniaattiseurakunnan kappelin käyttöönsä. Jo vuonna 1944 piiri alkoi viettää kristittyjen ykseyden rukousviikkoa.
Sanct Henriks-kretsen julkaisi lehden lisäksi, joka ilmestyi aina vuoteen 1956 asti, myös mm. vuosikirjan Herrens år 1948 ja vuonna 1949 joululehden Den signande dag. Piiri julkaisi myös suomenkielisen vihkosen Päivän rukoushetket.
Sigtrygg Sereniuksen tultua 1957 valituksi Helsingin Norra svenska församlingenin kirkkoherraksi, monet piirin periaatteet siirtyivät sen seurakuntaelämään ja jatkuivat sen yhteydessä piirin toiminnan loppumisen jälkeen.
Amitabh Bachchan

Yksityiselämä

Bachchan meni naimisiin näyttelijä Jaya Bhadurin kanssa vuonna 1973. Heillä on kaksi lasta, Shweta Bachchan-Nanda ja Abhishek Bachchan, joka on myös tunnettu näyttelijä.
Bachchanilla todettiin vuonna 1984 myasthenia gravis, lihasheikkoutta ja -väsyvyyttä aiheuttava autoimmuunisairaus.
Clemmensen-pelkistys

Clemmensen-pelkistys on kemiallinen reaktio, jossa sinkin ja elohopean amalgaami pelkistää karbonyyliyhdisteen alkaaniksi happamissa olosuhteissa. Reaktion raportoi ensimmäisen kerran Erik Christian Clemmensen vuonna 1913.
Jean Bourgain

Baron Jean Bourgain (28. helmikuuta 1954 Oostende, Belgia – 22. joulukuuta 2018 Bonheiden, Belgia) oli belgialainen matemaatikko.
Hän väitteli vuonna 1977 Brysselissä Banachin avaruuksien teoriasta. Hän työskenteli muun muassa Institute for Advanced Study -tutkimuslaitoksessa.  
Hän julkaisi yli 300 artikkelia eri matematiikan aloilta kuten analyysistä (erityisesti Banachin avaruuksista ja harmonisesta analyysistä), analyyttisestä lukuteoriasta, kombinatoriikasta, ergoditeoriasta ja osittaisdifferentiaaliyhtälöistä.
Hänelle myönnettyihin tunnustuksiin lukeutuivat muun muassa Ostrowski-palkinto (1991), Fieldsin mitali (1994), Crafoord-palkinto (2012), matematiikan alan Breakthrough-palkinto (2017) ja Amerikan matematiikkaseuran (AMS) elämäntyöstä myönnetty Steele-palkinto (2018). Hänelle myönnettiin paronin arvo vuonna 2015.
O-Aminobentsaldehydi

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa o-aminobentsaldehydi on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vain niukasti veteen, mutta paremmin etanoliin ja dietyylieetteriin sekä hieman vähemmän bentseeniin. Aminoaldehydeille tavanomaisesti o-aminobentsaldehydi kondensoituu itsekseen muodostaen polysyklisiä trimeerejä ja tetrameereja. Karbonyyliyhdisteiden kanssa yhdiste reagoi kinoliinijohdannaisiksi. Tätä reaktiota kutsutaan Friedländer-synteesiksi.

Valmistus ja käyttö

o-Aminobentsaldehydiä valmistetaan pelkistämällä o-nitrobentsaldehydiä joko katalyyttisellä vedytyksellä tai rauta(II)sulfaatin avulla. Sitä muodostuu myös hydrolysoitaessa 2-dikloorimetyylifenyyli-isosyanaattia. Myös kinoliinin hapetusta hapen avulla titaanidioksidin toimiessa katalyyttinä on tutkittu.
o-Aminobentsaldehydiä voidaan käyttää erityisesti kinoliinirakenteisten väriaineiden valmistukseen. Se soveltuu myös reagenssiksi määritettäessä alifaattisen aldehydien pitoisuuksia spektrofotometrisesti.