google/wiki40b huggingface dataset:
Kristiinankaupungin keskustaajama

Kristiinankaupungin keskustaajama (ruots. Kristinestads centraltätort) on taajama ja Kristiinankaupungin hallinnollinen keskus. Vuoden 2016 lopussa taajamassa oli 2 720 asukasta ja sen maapinta-ala oli 6,20 neliökilometriä. Ennen vuoden 1973 kuntaliitosta Kristiinankaupunkiin kuului vain keskustaajama ja hiukan sitä ympäröiviä haja-asutusalueita.
Kristiinankaupungin keskustaajama sijaitsee Selkämeren itärannalla Kristiinankaupungin pohjoisosassa melko lähellä Närpiön rajaa. Tiukanjoki laskee hiukan ennen kaupunkia Pohjoislahteen, joka muuttuu etelämpänä leveämmäksi Kaupunginlahdeksi. Pohjoislahti ja Kaupunginlahti jakavat keskustaajaman kahteen osaan, jotka on yhdistetty sillalla. Kristiinankaupungin keskustaajaman asuinalueita tai kaupunginosia ovat idässä Itäpuoli ja Högåsen, lännessä puolestaan Leppäsalmi ja Karhusalmi. Taajaman eteläpuolella sijaitsee Korkeasaari. Yksi kaupungin kaduista on nimeltään Kissanpiiskaajankuja, joka on Suomen kolmanneksi kapein katu Rauman Kitukrännin ja Naantalin Kristiinankadun jälkeen.
Keskustaajaman itäpuolella kulkee valtatie 8, jonne keskustaajamasta vie kolme tieyhteyttä. Koilliseen Tiukan suuntaan vievät seututie 662 ja yhdystie 6651, kaakkoon Lålbyn ja Lapväärtin kirkonkylän suuntaan puolestaan vie seututie 663. Seututie 662 jatkuu yhdystienä 6620 ohittaen Kristiinankaupungin keskustaajaman sen pohjois- ja länsipuolelta. Keskustaajamasta on myös tieyhteys pohjoiseen Närpiön Pjelaxiin. Kristiinankaupungin satamaan johti aiemmin rautatie, joka on sittemmin purettu. Rataosuuden pääteasema oli Kristiinankaupungin rautatieasema.
Keskustaajamassa sijaitsee muun muassa Kristiinankaupungin raatihuone, Kristiinankaupungin uusi kirkko, Ulrika Eleonoran kirkko, Selkämeren sairaala, vanhainkoti, useita kouluja, paloasema, satama, hotelli, leirintäalue ja Korkeasaaressa purjehduspaviljonki. Pohjoislahden länsirannalla on lintutorni ja siitä itään Fjärdsgrundin luonnonsuojelualue. Keskustaajaman länsipuolella on Kristiinan voimalaitos, josta lähtee sähkölinjoja kaupungin länsipuolitse jatkuen pohjoisen ja kaakon suuntaan. Kristiinankaupungin ruutukaava-alue valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö.
Vuonna 1918 käytiin Kristiinankaupungin taistelu osana Suomen sisällissotaa.
Joakim Groth

Joakim Groth (s. 21. joulukuuta 1953 Tukholma) on suomenruotsalainen kirjailija ja ohjaaja.

Henkilöhistoria

Tukholmassa syntynyt Groth on humanististen tieteiden kandidaatti, joka työskenteli teatterin Marsin ohjaajana 1985-1989.

Kirjallinen tuotanto

Grothin esikoisteos Blindfönster vidare (1979) on runokokoelma. Runojen ohella hän on julkaissut romaaneja ja näytelmiä, joista hänet tunnetaan ehkä parhaiten, sekä laatinut televisio- ja kuunnelmakäsikirjoituksia.
Menetetty maa

Juoni

Elokuva alkaa, kun Llewlyn Moss (Josh Brolin) löytää verisen rikospaikan, josta löytyy salkku, joka sisältää kaksi miljoona dollaria. Anton Chigurh -niminen tappaja (Javier Bardem) alkaa jahdata häntä, jotta saisi itse rahat. Teksasilainen seriffi Ed Tom Bell (Tommy Lee Jones) saa kuulla asiasta ja ryhtyy etsimään Llewlyniä, jotta voisi suojella tätä.
Anna Kivi

Anna Sofia Kivi, o. s. Nyman, kirjailijanimi Anna Täti (18. marraskuuta 1876 Suomussalmi – 15. helmikuuta 1929 Tampere) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja lastenkirjailija. 
Papin tyttärenä syntynyt Kivi kävi Oulun suomalaista tyttökoulua ja toimi kansakoulunopettajana Pudasjärvellä ja vuodesta 1899 alkaen Tampereella.
Lasten- ja nuortenkirjailija Ainikki Kivi oli Anna Kiven tytär.
Israelin parlamenttivaalit 2013

Vaalien taustaa

Aiemmat vuoden 2009 parlamenttivaalit oli voittanut Israelin oikeisto. Oikeistolaiset ja uskonnolliset puolueet olivat saaneet knessetin 120 paikasta 65. Oppositiojohtaja Benjamin Netanjahun Likud ja Avigdor Liebermanin Jisrael Beiteinu olivat vaalivoittajia, jotka muodostivat Netanjahun johdolla oikeistoenemmistöisen koalitiohallituksen, johon myös vasemmistolainen Työväenpuolue osallistui. Pienempinä hallituskumppaneina olivat uskonnollista oikeistoa edustavat Shas, Yhdistynyt toorajuutalainen puolue ja Juutalainen koti. Knessetin suurin puolue Kadima jäi oppositioon.
Pauli Ståhlberg

Pauli Ståhlberg (s. 24. joulukuuta 1959) on suomalainen lakimies. Koulutukseltaan hän on oikeustieteen tohtori ja arvoltaan varatuomari. Ståhlberg toimii kuluttajariitalautakunnan päätoimisena puheenjohtajana. Tätä tehtävää ennen hän toimi vakuutus- ja vahingonkorvausoikeuden assistenttina Helsingin yliopiston yksityisoikeuden laitoksella 1986–1995.
Sivutoimisesti Ståhlberg on toiminut Helsingin yliopiston kanslerinsihteerinä 1993–1996, tekijänoikeuskomitean sihteerinä 1987–1992, lääkevahinkolautakunnan puheenjohtajana vuodesta 1995, ympäristövahinkolautakunnan puheenjohtajana vuodesta 1999, tapaturmavakuutuslautakunnan varapuheenjohtajana vuodesta 2001, tekijänoikeusneuvoston varapuheenjohtajana vuodesta 1991 sekä ympäristövakuutuslautakunnan puheenjohtajana vuodesta 2008. Lisäksi hän on toiminut korkeimmassa oikeudessa esittelijänä ja useissa välimiesoikeuksissa jäsenenä. Elokuusta 2014 hän on hoitanut sivutoimisesti osaa velvoiteoikeuden professorin tehtävistä Lapin yliopistossa.
Ståhlberg oli paljon julkisuudessa oltuaan kuluttajariitalautakunnan puheenjohtajana yritysten kustantamilla seminaarimatkoilla vuosina 2007 ja 2009. Ståhlberg ei ollut osallistunut lautakunnassa ko. yritysten asioiden käsittelyyn eikä hänen subjektiivinen puolueettomuutensa ollut vaarantunut. Helsingin hovioikeus kuitenkin katsoi, että matkat olivat olleet omiaan vaikuttamaan lautakunnan puolueettomuuskuvaan ja piti niitä lahjusrikkomuksena. Kustannuksia vastaan Ståhlberg oli kummallekin matkalle valmistanut luennot. Ståhlberg sai kummastakin matkasta 10 päiväsakkoa. Helsingin käräjäoikeus oli vapauttanut Ståhlbergin syytteistä. Oikeusministeriö katsoi, ettei matkoilla ollut vaikutusta lautakunnan toimintaan.
Ståhlbergin väitöskirja vuodelta 1993 käsitteli ydinvoimalaonnettomuuden vastuukysymyksiä. Lisäksi hänellä on muita kirjoituksia vahingonkorvaus- ja sopimusoikeudesta.
Pauli Ståhlbergin isä on Kaarlo L. Ståhlberg ja isoisoisänsä K.J. Ståhlberg. Hänellä on myös lapset, Panu Ståhlberg, Lauri Ståhlberg ja Anniina Ståhlberg.
Frazer McLaren

Ura

McLaren pelasi WHL-junioriliigassa viisi kautta, joista suurimman osan Portland Winter Hawksissa. Hän pelasi yhteensä 318 ottelua, joista 48 Moose Jaw Warriorsissa. Hänet varattiin neljännen juniorikauden jälkeen seitsemännellä kierroksella vuoden 2007 varaustilaisuudessa.
Ensimmäisen kokonaisen ammattilaiskautensa McLaren pelasi 2008–2009 AHL-joukkue Worcester Sharksissa, jossa keräsi poliisina 181 jäähyminuuttia. NHL-kokoonpanoon hän pääsi kesken kauden 2009–2010. McLaren kutsuttiin San Jose Sharksin kauden toiseen otteluun 3. lokakuuta tekemään NHL-debyyttiä. Hän sai heti myös ensimmäisen pisteensä syöttäessään Benn Ferrieron ensimmäisen NHL-maalin. 
29. marraskuuta 2009 McLaren teki ensimmäisen NHL-maalinsa Vancouver Canucksia vastaan. 30. kesäkuuta hän teki San Josen kanssa vuoden jatkosopimuksen. 
Kaudella 2012–2013, 31. tammikuuta 2013 McLaren asetettiin waivers-listalle, josta Toronto Maple Leafs poimi hänet. 
Heinäkuussa 2013 McLaren teki Toronton kanssa kaksivuotisen sopimuksen.
Kaudella 2013–2014 McLaren asetettiin waivers-listalle ensimmäisellä kokonaisella Toronto-kaudellaan. Häntä ei kuitenkaan sieltä poimittu ja hän joutui pelaamaan Toronto Marliesissa.
Pahalammi (Ruovesi, Riekkolanperä)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,1 hehtaaria ja se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 400 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Paloveden alueella (35.32), jonka Paloveden lähialueeseen (35.321) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 123,6 metriä mpy.
Kultakutoja

Levinneisyys

Kultakutojaa tavataan Afrikan itä- ja kaakkoisosissa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleisestä runsaslukuiseksi. Sen kannankehitys on vakaa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Markku Wilenius

Markku Wilenius (s. 1961 Helsinki) on suomalainen tutkija ja tulevaisuudentutkimuksen professori Turun yliopiston tulevaisuuden tutkimuskeskuksessa marraskuusta 2014. Aiemmin hän oli professorina 2004–2012. Wilenius toimi keskuksen johtajana 1999–2001 ja 2003–2005.
Wilenius valmistui ylioppilaaksi Helsingin Steinerkoulusta 1981 ja suoritti perustutkintonsa Jyväskylän yliopistossa. Vuonna 1992 hän toimi tutkijana Suomen Akatemian ilmastonmuutoksen tutkimusohjelmassa ja valmistui vuonna 1995 yhteiskuntatieteiden lisensiaatiksi ollessaan jatkotutkija Jyväskylän yliopistossa. Vuonna 1996 Wilenius aloitti Turun kauppakorkeakoulun tulevaisuuden tutkimuskeskuksen koordinaattorina Suoman Akatemian Citizenship and Ecomodernization in the Information Society: Futures Approach -tutkimushankkeessa. Hän väitteli Helsingin yliopistossa vuonna 1997 yhteiskuntatieteelliseen ympäristötutkimukseen liittyvällä väitöskirjallaan Faust on Wheels: Conceptualizing Modernization and Global Climate Change.
Vuosina 2007–2010 Wilenius työskenteli vakuutusyhtiö Allianzin ylimmässä johdossa ja neuvonantajana toimien muun muassa strategiayksiön johtajana.
Wilenius on tutkinut muun muassa teknologian, talouden, ruoan, kulttuurin, ilmaston, koulutuksen, median, alueellisen kehityksen ja Euroopan tulevaisuuteen liittyviä teemoja. Hän on toiminut monissa valtionhallinnon toimikunnissa ja on muun muassa Suomen IPCC-työryhmän ja Rooman Klubin jäsen sekä Walter Ahlströmin säätiön ja Runar Bäckströmin säätiön puheenjohtaja.
Wileniuksen isä on filosofian emeritusprofessori Reijo Wilenius.
Markku Wileniuksen Tulevaisuuskirja (Otava, 2015) sai Lauri Jäntin säätiön kunniamaininnan vuonna 2016.
Fredrik (Itävallan arkkiherttua)

Friedrich (Fredrik) Maria Albrecht (4. kesäkuuta 1856 Gross-Seelowitz, Määri – 30. joulukuuta 1936 Magyaróvár, Unkari) oli Itävalta-Unkarin arkkiherttua ja sotamarsalkka, joka toimi Itävalta-Unkarin armeijan ylipäällikkönä ensimmäisen maailmansodan alkupuoliskolla vuosina 1914–1916.

Suku

Fredrikin vanhemmat olivat arkkiherttua Kaarle Ferdinand ja arkkiherttuatar Elisabet. Hänen isoisänsä oli Napoleonin sotien kuulu sotapäällikkö, arkkiherttua Kaarle. Hänen kasvatti-isänsä oli lähes yhtä kuuluisa sotamarsalkka ja arkkiherttua Albrekt, joka jätti hänelle kuollessaan vuonna 1895 perinnöksi valtavan kiinteistö- ja maaomaisuuden – josta merkittävimmän osan muodosti Teschenin herttuakunta – sekä arvokkaan taidekokoelman, minkä myötä Fredrikistä tuli Habsburgin hallitsijasuvun rikkain jäsen. Fredrik oli keisari Frans Joosef I:n pikkuserkku.
Fredrikin veljiä olivat amiraali, arkkiherttua Kaarle Stefan ja sotamarsalkka, arkkiherttua Eugen. Fredrikin puolisona oli vuodesta 1878 prinsessa Isabella de Croy.

Sotilasura

Fredrikistä tuli vuonna 1880 eversti ja 1894 feldzeugmeister. Hänet nimitettiin syyskuussa 1889 viidennen armeijakunnan komentajaksi ja huhtikuussa 1905 joukkojen yleistarkastajaksi. Vuonna 1907 hänestä tehtiin Itävallan asevoimien komentaja. Hyvin vanhoillisia näkemyksiä edustaneena Fredrik joutui useasti erimielisyyksiin uudistushenkisemmän kruununprinssi Frans Ferdinandin kanssa. Frans Ferdinandin murhan jälkeen, muutamaa viikkoa ennen maailmansodan syttymistä Fredrik nimettiin 11. heinäkuuta 1914 koko Itävalta-Unkarin armeijan ylipäälliköksi. Samohin aikoihin hänet myös nimitettiin armeijan ylitarkastajaksi ja joulukuussa hän sai sotamarsalkan arvon. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun kukaan sai Itävallassa marsalkan arvon sitten arkkiherttua Albertin.
Fredrik jätti kaikki tärkeimmät päätökset yleisesikunnan päällikkönä toimineen Franz Conrad von Hötzendorfin tehtäviksi. Maan armeijan huono menestys herätti kritiikkiä, ja lopulta uusi keisari Kaarle I syrjäytti Fredrikin. Tultuaan keisariksi Kaarle otti itse ylipäällikkyyden joulukuussa 1916, mutta Fredrik jatkoi vielä apulaisylipäällikkönä, kunnes keisari erotti hänet 17. helmikuuta 1917 julkaistulla päiväkäskyllä. Fredrik ei sen jälkeen enää osallistunut sodanjohtoon millään tavoin, mutta erosi muodollisesti armeijasta vasta sodan päätyttyä marraskuussa 1918. Keisarikunnan romahtaessa Fredrik menetti suuren osan maaomaisuudestaan. Hän sai kuitenkin takaisin joitain maitaan Unkarissa vuonna 1921 ja asettui sinne viettämään eläkepäiviään. Hänen vaimonsa toivoi heidän poikansa Albertin kruunaamista Unkarin kuninkaaksi, mutta näillä suunnitelmilla ei ollut toteutumisen mahdollisuuksia.
Juri Jakovlev

Elämäkerta

Jakovlev syntyi 25. huhtikuuta vuonna 1928 Moskovassa juristin perheeseen. Toisen maailmansodan alkaessa hän pakeni perheensä kanssa Ufaan. Siellä hän jo 13-vuotiaana työskenteli sairaalassa äidinsä kanssa. Vuonna 1943 Jakovlevin perhe palasi Moskovaan. Siellä Juri kävi iltakoulua ja työskenteli apumekaanikkona autokorjaamossa.  
Jakovlev valmistui teatterikorkeakoulusta 1952 ja pääsi töihin Moskovan akateemiseen teatteriin. Hän sai ensimmäisen roolinsa albanialaisessa elokuvassa nimeltään Kultainen haarniska (ven. Великий воин Албании Скандербег) vuonna 1953. Jakovlevin ensimmäinen päärooli, joka teki hänestä kuuluisan, oli Ruhtinas Mishkin Idiot-nimisessä elokuvassa.  
Juri Jakovlev kuoli sydäninfarktiin sairaalassa vuonna 2013 ollessaan 85-vuotias.
Soldier

Juoni

Kersantti Todd on joukkueensa kanssa kasvatettu sotilaaksi lapsesta asti. Uudet geenimuokatut sotilaat korvaavat heidät ja Todd menettää tajuntansa sotilasharjoituksessa. Hänen uskotaan kuolleen, ja hän sekä kaksi muuta ruumista joutuvat roska-alukseen. Todd herää aluksessa ja joutuu jäteplaneetalle, jossa joukko sinne pakkolaskun tehneitä ja sittemmin planeetan asuttaneita ihmisiä ottaa hänet hoiviinsa.
Todd on koulutettu pelkäämään ja tottelemaan käskyjä, hän puhuu harvoin ja silloinkin kuin ylemmälle esimiehelle, mutta hiljalleen hän oppii millaista on elää perheessä.
Räyskälän lentokenttä

Historia

Alun perin kenttä oli Suomen ilmavoimien varalaskupaikka toisen maailmansodan aikana. Se rakennettiin vuonna 1940, mutta sitä ei käytetty sodassa. Kenttä kasvoi umpeen ja raivattiin uudestaan lentokentäksi kesällä 1963, kun Parolan lentokentän toiminta siirrettiin sinne. Tuolloin kentän lentotoiminta alkoi 15. toukokuuta 1963 ja kausi päättyi 2. marraskuuta 1963. Kentän maa-alueen omistaa Suomen valtio ja sitä hallinnoi Metsähallitus, joka on vuokrannut kentän Räyskälä-Säätiölle. Lentokenttäaluetta ympäröiviä alueita on käyttänyt maastoharjoittelualueenaan muun muassa Riihimäellä sijaitseva Viestirykmentti.

Toiminta

Räyskälässä toimii Suomen Urheiluilmailuopisto.
Vuosien varrella Räyskälän lentokentällä on järjestetty monia tapahtumia. Purjelennon maailmanmestaruuskilpailut on järjestetty Räyskälässä vuonna 1976, ja 2014 vakio-, kerho- ja 20m- kaksipaikkaisluokassa. Purjelennon Euroopan-mestaruuskilpailut on järjestetty Räyskälässä vuosina 1988, 1996 ja 2005. Räyskälä isännöi purjelennon nuorten maailmanmestaruuskilpailut kesällä 2009. Räyskälässä järjestettiin vuoden 2012 Suviseurat. ja siellä on pidetty Suomen Radioamatööriliitto ry:n valtakunnallinen radioamatöörien kesäleiri vuosina 1975, 1985, 1995, 2005 ja 2015.
Kenttää on käytetty 1980-luvulla autojen kiihdytysajokilpailuihin. Nykyisin kenttä toimii muun muassa Road Racingin SM-sarjan ja Ducati Cupin kisapaikkana.
Ilmeen kirkko

Kirkon ulkoasu

Ilmeen kirkko valmistui vuonna 1777 ja se vihittiin 12. maaliskuuta samana vuonna. Kirkon rakennutti Ilmeen hovin omistaja Johan de Scott. Ilmeen kirkko oli malliltaan pitkäkirkko, jonka toisessa päässä oli kolminivelinen nelikulmainen kellotorni. Kuorin puoleisessa päässä oli puolestaan muuta kirkkoa matalampi sakaristo. Varsinainen kirkkosali oli muodoltaan poikkeuksellinen, soikea kahdeksankulmio. Kirkkosalissa oli aumakatto ja sakaristossa satulakatto. Kirkon pääsisäänkäynti oli kellotornin alaosassa. Lisäksi kirkon kummallakin sivulla oli sisäänkäynnit katoksineen. Kirkkosalissa oli neljä isoa ikkunaa yksi kullakin sivulla, ovisivuilla oli pienet ikkunat ovien yläpuolella. Kirkossa ei ollut alttaritaulua, vaan sen tilalla oli krusifiksi.

Kirkkoa korjataan

Kirkkoa korjattiin vuonna 1910, jolloin muun muassa alkuperäinen pärevuoraus korvattiin vaakalaudoituksella ja kirkkoon rakennettiin pieni lehteri. Tuolloin kirkko myös maalattiin keltaiseksi ja nurkkalaudat ynnä muut valkoisiksi.

Sota-aika

Talvisodan ilmapommitukset eivät tehneet tuhoja Ilmeen kirkolle. Ilmee jäi Moskovan rauhassa aivan uuden rajan tuntumaan Neuvostoliiton puolelle. Sodan jälkeen venäläiset olivat tuhonneet kirkon sisustusta, muun muassa seiniä ja kattoa oli vaurioitettu sekä saarnastuoli, krusifiksi ja alttari oli hävitetty. Jatkosodan alussa 1941 Suomi valtasi alueen takaisin ja kirkkoa korjattiin. Vuonna 1944 kirkko jäi kuitenkin Neuvostoliitolle.

Irtaimiston kohtalo

Kirkon irtaimistoa saatiin pelastettua ennen talvisodan jälkeistä alueluovutusta. Ilmeen kirkon kaksi kirkonkelloa lahjoitettiin sotien jälkeen Lahden seurakunnalle, jossa ne on sijoitettu Laikon rukoushuoneeseen.

Nykytila

Kun ilmeeläiset pääsivät vierailemaan entisellä kotiseudullaan 1990-luvulla, todettiin hylätty kirkkorakennus korjauskelvottomaksi. Vain kellotorni oli korjauskelpoinen. Vuonna 1997 kellotorni saatiin korjattua. Se maalattiin keltaiseksi. Kellotorni on nykyisin kirkon muistomerkkinä.

Aikaisempi kirkko

Ilmeen ensimmäinen kirkko rakennettiin jo 1600-luvun lopulla.
Karl Siegmund von Hohenwart

Karl Siegmund von Hohenwart (12. helmikuuta 1824 Wien – 26. huhtikuuta 1899 Wien) oli itävaltalainen kreivi ja poliitikko, joka toimi Itävallan ministerineuvoston presidenttinä eli pääministerinä vuonna 1871. Hän joutui eroamaan ehdotettuaan itsehallinnon luomista Böömille, mikä herätti vastustusta sekä Itävallassa että Unkarissa.
Hohenwart oli katolinen ja vastusti keskitettyä hallintoa. Hän palveli aluksi virkamiehenä Krainin (nyk. Sloveniassa) ja Trentinon (Italiassa) alueiden hallinnossa, kunnes hänet vuonna 1868 nimitettiin Ylä-Itävallan statthalteriksi eli käskynhaltijaksi. Helmikuussa 1871 hänet nimitettiin koko Itävallan pää- ja sisäministeriksi. Hohenwart esitti valtakunnan slaavilaisille alueille, Galitsiaan ja erityisesti Böömiin itsehallintoa, mikä herätti voimakasta vastustusta sekä parlamenttia eli valtakunnanneuvostoa hallinneissa saksankielisissä liberaaleissa että myös unkarilaisissa. Esitys perustulaillisesta muutoksesta Böömin aseman uudelleenmäärittelemiseksi (ns. perusartiklat) johti lokakuussa 1871 hallituksen kaatumiseen. Hohenwart jatkoi tämän jälkeen uraansa valtakunnanneuvostossa, jossa hän johti ensin keskustaoikeistoa ja vuodesta 1891 Hohenwart-klubina tunnettua konservatiivista ryhmää. Hän toimi vuodesta 1885 ylimmän tilintarkastustuomioistuimen puheenjohtajana ja hänet nimitettiin 1897 parlamentin ylähuoneen eli herrainhuoneen jäseneksi.
Organisaatioviestintä

Organisaatioviestintä (engl. organizational communication) on tieteenala, joka tarkastelee organisaatioiden vuorovaikutusta.
Organisaatioviestintää voi Suomessa opiskella Helsingin yliopiston sosiaalitieteiden laitoksella ja Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun johtamisen laitoksella.
Organisaatioviestinnän asiantuntijat toimivat monipuolisissa viestinnän tehtävissä yrityksissä, viestintätoimistoissa sekä julkisyhteisöissä ja media-alalla.
Dzjatlava

Liikenne

Dzjatlavan piirin maanteistä keskeisimpiä on kaupungin pohjoisosien läpi kulkeva valtatie M11 (E 85), joka luo yhteyden pohjoisessa esimerkiksi Lidaan (50 km) ja etelässä Slonimiin (46 km). Itään vievä kantatie P10 tuo tieyhteyden Navahrudakiin (37 km). Kantatie P108 johtaa puolestaan Dzjatlavasta kaakkoon M1-moottoritielle (E 30).
Dzjatlavan piirin pohjoisrajalla virtaa Niemen-joki. Piirin itäosien poikki kulkee Valko-Venäjän rautateiden pohjois-etelä-suuntainen Lidan ja Baranavitšyn välinen rataosuus.
Tonkatsu

Tonkatsu (豚カツ, とんかつ, tai トンカツ) on suosittu japanilainen porsaanleikettä muistuttava ruokalaji. Se tehdään leivittämällä eli kastamalla porsaankyljykset kananmunaan, jauhoihin ja pankoon, joka on länsimaista korppujauhoa ilmavampaa johtuen leivänmurusten suuremmasta koosta. Lopuksi kyljykset uppopaistetaan eli friteerataan kuumassa öljyssä sekä leikataan viipaleiksi ruokailua varten. 
Ruoka on nimeään myöten japanilainen jäljitelmä kotletista eli leikkeestä tai kyljyksestä, englanniksi cutlet. Japaniksi se on translitteroituna suunnilleen katsu-retsu, johon lisätään porsaanlihaa tarkoittava ton-alku. Tonkatsua tarjoillaan pääasiallisesti kahtena vaihtoehtona, jotka ovat vähärasvainen filepalasta valmistettu hire (ヒレ) ja rasvaisempi porsaankyljyksestä valmistettu rōsu (ロース).
Tyypillinen lisäke on ohueksi lastuttu kaaliraaste ja misokeitto, mutta tonkatsua voidaan tarjota myös voileivän välissä (tonkatsu-sando). Kastikkeeksi käy erityinen tonkatsukastike (トンカツソース), joka muistuttaa paljon Worcesterkastikkeella terästettyä ketsuppia. Worcesterkastikkeen japanilainen vastine Usutā sōsu (ウスターソース) sisältää hedelmiä ja vihanneksia kuten omenaa ja tomaattia. Se on englantilaista esikuvaansa makeampaa. Tonkatsukastike on hyvin samanlaista mutta hieman paksumpaa, minkä vuoksi se soveltuu erinomaisesti käytettäväksi uppopaistetun ja leivitetyn ruoan kanssa.
Kastikkeen lisäksi tonkatsun kanssa nautitaan väkevää englantilaistyyppistä sinappia (karashi, 芥子, 辛子, からし) sekä toisinaan makua antamaan lisätään sitruunaviipale.
Averrhoa bilimbi

Tuntomerkit

Bilimbi on pieni mutta pitkäikäinen puu, joka kasvaa 5–10 metriä korkeaksi. Se muistuttaa paljon toista trooppista hedelmäpuuta, karvaslaipikkaa, joka ei kuitenkaan ole sille sukua. Rungot ovat monihaaraisia ja oksat pystyjä. Lehdet ovat vuorottaisia, parilehdykkäisiä ja 30–60 cm pitkiä. Lehdykät ovat puikeita tai pitkänpyöreitä, pyöreätyvisiä, teräväkärkisiä, 2–10 cm pitkiä ja 1,2–1,25 cm leveitä. Pienet viisiterälehtiset tuoksuvat kukat ovat suoraan rungosta ja vanhoista paksuista oksista tulevissa kukinnoissa. Hedelmät ovat soikean lieriömäisiä ja 4–10 cm pitkiä. Kypsinä ne ovat kellertäviä, vihertäviä tai lähes valkoisia. Hedelmien kuoret ovat hyvin ohuet. Hapan malto on vihreää ja hyytelömäistä. Hedelmissä on muutamia litteitä, 6 mm leveitä siemeniä.

Levinneisyys

Puun uskotaan olevan kotoisin Indonesiasta. Sitä on kasvatettu hedelmäpuuna jo vuosisatoja, ja se on hyvin yleinen sekä puutarhoissa että villiintyneenä suuressa osassa trooppista Aasiaa ja osissa Afrikkaa. 1700- ja 1800-luvuilla sitä alettiin kasvattaa myös trooppisessa Amerikassa ja Australiassa.

Käyttö

Bilimbiä käytetään hedelmäpuuna. Hedelmiä syödään harvoin sellaisenaan, mutta niistä tehdään säilykkeitä ja hilloja. Niitä käytetään myös chutneyn ja curryjen valmistuksessa.
Meilahti

Meilahden nimestä

Meilahden ruotsinkielinen nimi esiintyy asiakirjoissa 1600-luvulta lähtien muodoissa Mäjlans (1670), Meilantz (1681) ja Meilans (1765). Alueella on ollut tämän niminen maatila. Professori Heikki Ojansuun mukaan nimen alkumuoto voisi olla Maijala, mutta taustalla voi olla myös saksalaisperäinen henkilönnimi Mejle. Aikaisemmin Meilahden paikalla on ollut Hindersnäs-niminen kylä, joka mainittiin viimeisen kerran 1560-luvulla; nimi juontuu miehennimestä Hindrik.
Syklopentyyliamiini

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa syklopentyyliamiini on väritöntä nestettä ja sillä on amiineille tunnusomainen ammoniakinkaltainen haju. Yhdiste liukenee muun muassa asetoniin, kloroformiin ja bentseeniin
Syklopentyyliamiinia voidaan valmistaa ammoniakista ja syklopentanonista pelkistävällä aminoinnilla. Reaktion ensimmäisessä vaiheessa muodostuu syklopentyyli-imiini, joka pelkistetään vedyttämällä vedyn avulla 150–200 °C:n lämpötilassa Raney-nikkelin toimiessa katalyyttinä. Yhdistettä muodostuu myös syklopenteenin ja ammoniakin välisellä reaktiolla. Syklopentyyliamiinia voidaan käyttää orgaanisten yhdisteiden esimerkiksi fungisidina käytettävän pensykuronin valmistukseen.
Britannian Grand Prix 1956

Britannian Grand Prix 1956 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 14. heinäkuuta 1956 Silverstonen radalla. Kilpailun voitti Juan Manuel Fangio, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.