google/wiki40b huggingface dataset:
Big Brother 2007

Big Brother 2007 oli tosi-tv-sarja Big Brotherin suomalaisen version 3. tuotantokausi. Sen kaikki lähetykset esitettiin Subtv:llä. Kausi alkoi 28. elokuuta 2007 ja päättyi 2. joulukuuta 2007 kestäen 97 päivää. Kilpailun voitti Sauli Koskinen ja toiseksi sijoittui Kadi Kaljula. Aikaisemmasta poiketen tälle tuotantokaudelle haettiin hakutilaisuuksien kautta, jotka järjestettiin Helsingissä, Tampereella, Jyväskylässä ja Oulussa sekä ylimääräinen hakutilaisuus Turussa. Lisäksi Piia valittiin Subject-yhteisön vidohaun kautta, yleisöäänestyksen perusteella. Vuonna 2007 katsojat pääsivät vaikuttamaan häätöjen lisäksi myös muihin talon tapahtumiin viikoittain äänestämällä kolmesta annetusta vaihtoehdosta. Poiketen aiemmista kausista, uusia asukkaita saapui kesken kauden useaan otteeseen.
Kilpailijat (asukkaat) asuivat Espoon Kivenlahteen rakennetussa talossa.
Sunnuntaisin Big Brother Talk Show’ssa häädettiin yleisöäänestyksen perusteella yksi asukkaista sekä keskusteltiin viikon tärkeimmistä asioista. Ohjelman juonsi Vappu Pimiä. Edellisen päivän kohokohdat näytettiinn maanantaista lauantaihin Big Brother -päälähetyksessä; lauantain kohokohdat esitettiin Big Brother Talk Show’ssa. Maanantaista perjantaihin Janne Katajan juontamassa Big Brother Extrassa ajankohtaisiin asioihin perehdyttiin syvemmin (tunnettujen) vieraiden kanssa.
Hausmylly-yhtyeen jäsenenä ja mainosäänistä tunnettu Jari Karjalainen oli kahden edellisen kauden tapaan Suomen Big Brotherin nauhoitettujen kuulutusten ja mainoksien ääni. Big Brotherin kauden 2007 finaalilähetystä katsoi 638 000 henkeä, mikä on Subtv:n uusi katsojaennätys.
Diodoros Sisilialainen

Diodoros Sisilialainen (m.kreik. Διόδωρος, lat. Diodorus Siculus) (aktiivinen noin 65 eaa.–30 eaa.) oli kreikkalais-roomalainen historioitsija. Hän oli kotoisin Sisiliasta.
Mortemart

Mortemart on Ranskan kunta Uuden-Akvitanian alueella Haute-Viennen departementissa. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 114. Mortemart kuuluu departementissaan Bellacin kantoniin Bellacin arrondissementissa. Kunta sijaitsee noin 15 kilometriä Bellacista lounaaseen.
Mortemart kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön Les Plus Beaux Villages de France.
Eva von Weissenberg

Eva von Weissenberg o.s. Reinius (13. heinäkuuta 1911 Tampere – 4. elokuuta 2010 Kemiö) oli suomalainen taiteilija, erityisesti akvarellimaalari.
Von Weissenberg opiskeli Taideyhdistyksen piirustuskoulussa ja sen jälkeen Ateneumin taidegraafisella linjalla. Hän piti näyttelyitä ja hänellä oli Kemiön Strömmassa galleria.
Von Weissenberg perusti Kemiön Marttayhdistyksen vuonna 1936 ja oli 1973–1979 Varsinais-Suomen Marttapiiriliiton hallituksen puheenjohtajana. Hän on suunnitellut Marttaliiton lipun, joka nimellä Marttalippu vihittiin käyttöön 10. kesäkuuta 1949.
Von Weissenbergin puoliso oli vuodesta 1934 Daniel (Dan) von Weissenberg.
Anthony LaPaglia

Anthony LaPaglia (s. 31. tammikuuta 1959 Adelaide, Australia) on australialainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Golden Globella palkitusta roolista Jack Malonena televisiosarjassa Ilman johtolankaa, jota tehtiin vuosina 2002–2009. Toinen hänen tunnettu roolinsa on Jimmy Wylerin rooli televisiosarjan Harkittu murha sarjan toisella ja viimeisellä kaudella. Hän on näytellyt myös lukuisissa elokuvissa kuten Päämies, Apua, vaimoni on teurastaja sekä Syksy New Yorkissa ja vieraillut muun muassa televisiosarjassa Frasier, jossa hän näytteli Daphne Moonin veljeä Simonia. Simonin rooli toi hänelle Emmyn parhaan komediasarjassa vierailevan miesnäyttelijän palkinnon.
LaPaglia syntyi Adelaidessa, Australiassa italialais-alankomaalaiseen perheeseen. Hän asuu nykyään Yhdysvalloissa ja on naimisissa australialaisen näyttelijän Gia Caridesin kanssa. Pariskunnalla on yksi lapsi, vuonna 2003 syntynyt Bridget. LaPaglia on jalkapallon ystävä ja on pelannut maalivahtina jo toimintansa lopettaneessa National Soccer Leaguessa Australiassa.
United Democratic Front

UDF eli engl. United Democratic Front (suom. Yhdistynyt demokraattinen rintama) oli eräs tärkeimmin apartheidin vastaisista järjestöistä 1980-luvulla. Siihen kuului aluksi noin 400 opiskelijajärjestöä, ammattiliittoa, kirkkoa ja muita järjestöjä, jotka perustivat yhteisen liikkeen vuonna 1983 alun perin vastustaakseen Pieter Willem Bothan ajamaa perustuslakiuudistusta. Vuonna 1987 UDF:n jäseninä oli jo 700 järjestöä. Järjestön jäsenmäärä oli noin 3 miljoonaa ja sen tunnuslauseena oli UDF yhdistää, apartheid erottaa. UDF:n otti toimintansa perustaksi Vapauden peruskirjan ja muodosti siten läheisen suhteen maanpaossa olleeseen ANC:hen. UDF vaati muun muassa ANC:n vangittujen johtajien vapauttamista, mutta ei osallistunut ANC:n aseelliseen vastarintaan.
Vehmainen

Vehmaisten koulu

Vehmaisissa toimivat aiemmin myös alakoulun (3.-6. vuosiluokat), tosin eri rakennuksessa kuin 1.-2. vuosiluokat. Ylempien luokkien käytössä olleen ns. "ison koulun" (rakennettu v. 1968) käyttö jouduttiin lopettamaan pahojen sisäilmaongelmien takia syksyllä 2013, ja oppilaat siirrettiin Vuoreksen kouluun. Rakennus purettiin keväällä 2015, mutta alempien luokkien käytössä oleva "pikkula" jäi Vehmaisten koulun piha-alueelle. Tontille rakennetaan uusi 460 oppilaalle, sekä 160 lapselle mitoitettu koulu- ja päiväkotirakennus, jonka on tarkoitus valmistua kesäkuussa 2016.
Paavo Okko

Paavo Matti Okko (s. 20. helmikuuta 1944 Lemi) on Turun kauppakorkeakoulun kansantaloustieteen professori emeritus. Hän sai vuonna 2008 Alfred Kordelinin säätiön tunnustuspalkinnon.
Okko väitteli kauppatieteiden tohtoriksi 1979 kansantaloustieteessä. Vuonna 1998 hänet nimitettiin Turun kauppakorkeakoulun kansantaloustieteen professoriksi, josta virasta hän jäi eläkkeelle 2007. Lisäksi Okko on opettanut Jyväskylän yliopistossa 1980–1981, Joensuun yliopistossa 1986–1990 ja Vaasan yliopistossa 1990–1998.
Paavo Okon tutkimusaiheisiin ovat lukeutuneet yritysten investointikäyttäytyminen, aluetalous ja aluepolitiikka, pankkikilpailu, EU-integraatio, globalisaatio, kasvuteoria sekä teknologinen muutos ja innovaatiot. Hänen julkaisuihinsa kuuluu yhteensä noin 180 monografiaa, kansainvälistä tieteellistä artikkeleita ja muita tieteellisiä tekstejä. Okko toimi Turun kauppakorkeakoulun vararehtorina 1999–2006, Suomen Akatemian kulttuurin ja yhteiskunnan tutkimuksen toimikunnan jäsenenä 1998–2003 sekä valtiovarainministeriön taloustieteellisen neuvoston jäsenenä 2001–2007.
Okko on toiminut monissa opetuksen ja tutkimuksen arviointitehtävissä muun muassa korkeakoulujen arviointineuvostossa, Suomen Akatemiassa, Suomen Pankissa sekä Tampereen ja Oulun yliopistoissa. 2000-luvulla hän toimi kauppatieteellisten koulutusohjelmien arvioijana Virossa.
Okko palkittiin vuonna 2019 Turun talouspäivillä Varsinais-Suomen vuoden talouskeskustelijana.
Chris Riddell

Chris Riddell on brittiläinen lasten- ja nuortenkirjallisuuden kuvittaja. Hän on myös kirjoittanut nuortenkirjallisuutta ja tehnyt poliittisia pilapiirroksia The Observer -lehteen. Chris Riddell on kuvittanut muun muassa Tarinoita Maan reunalta -sarjan.
Joensuun kirjallisuustapahtuma

Joensuun kirjallisuustapahtuma on vuodeta 2000 alkaen syys-lokakuussa järjestetty valtakunnallinen tapahtuma, jonka teema vaihtuu vuosittain. Viikonlopun mittaisen tapahtuman tilaisuudet ovat avoimia kaikille.
Tapahtuman järjestäjinä on joensuulaisia kulttuurihenkilöitä, joista ydinjoukon muodostavat professorit Seppo Knuuttila ja Yrjö Sepänmaa, kirjailija Tuula-Liina Varis ja koulutussihteeri Lisbe Svahn. Suunnitteluun osallistuvat Itä-Suomen yliopiston kulttuuritieteet ja Pohjois-Karjalan taidetoimikunta. Järjestelyt hoitaa Pohjois-Karjalan Kesäyliopisto. Tapahtumapaikkoina ovat olleet yliopisto, Joensuun Tiedepuisto, konservatorio, Pakkahuone, ravintola Sointula, Teatteriravintola ja Joensuun kaupunginteatteri.

Tapahtumat

Vuonna 2007 teemana oli Työ. Teemaa käsiteltiin edellisvuosien kaavan mukaan: tiedeosuudessa puhutaan teemasta esimerkiksi tieteen näkökulmasta, kirjallisuusosuudessa äänessä ovat kirjailijat ja taideosuudessa on musiikkia, teatteria tai tanssia. Puhujina olivat muiden muassa työministeri Tarja Cronberg (vihr.), professori Kari Uusikylä, kirjailija Hannu Raittila, kriitikko Kaisa Neimala, kirjailija Kari Levola, kulttuurikriitikko Tuomas Nevanlinna, runoilija Arja Tiainen, kirjailija Marja-Leena Tiainen ja professori Kaija Heikkinen.
Vuonna 2008 tapahtuman teemana oli Jos kirjallisuudessa. Päivillä puhuttiin muun muassa vaihtoehtoisista historiantulkinnoista, tulevaisuusskenaarioista, utopioista, dystopioista ja fantasiakirjallisuudesta. Puhujina olivat muun muassa Johanna Sinisalo, Kersti Juva, Risto Isomäki, Sirpa Kähkönen, Markku Into, Tero Niemi, Mari Mörö, Teuvo Peltoniemi ja Ilkka Pyysiäinen.
Vuoden 2010 tapahtuman aiheena oli Minä kirjallisuudessa ja toisissa taiteissa. Puhujina olivat muun muassa Leena Lander, Kari Hotakainen, Anja Erämaja, Markku Ojanen ja Katarina Eskola.
Muina vuosina aiheina ovat olleet muun muassa tosi, vieras, kaunis, nauru, rakas, kuolema, ei ja sana.
Isolammi (Tampere)

Maantietoa

Lampi on 200 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,2 hehtaaria. Lampi sijaitsee Kaukajärven kaupunginosan keskellä puistojen ja asuinalueiden ymäröimänä metsässä. Siihen laskee kaksi ojaa, joista toinen on Haiharanlammi 200 metrinen laskuoja. Lammen oma laskuoja lähtee sen eteläpäästä ja se yhtyy 300 metrin päässä Vihiojaan. Lammen rantaviivan pituus on 550 metriä. Sen rantoja kiertää polku.

Historiaa

Vuoden 1953 peruskartassa ”Isolampi” sijaitsi peltojen keskellä olevassa painaumassa. Siihen laski kolme ojaa ympäröiviltä pelloilta ja yksi ojista yhdisti sen Haiharan kartanon lampeen. Vuoden 1975 kartassa Haiharan maat olivat voimakkaan kaavoituksen kohteena ja ”Isolammi” oli jäänyt alueen keskelle. Sille oli nyt kaivettu laskuoja, joka yhtyi Vihiojaan. Alue oli osin niittyä ja vesakkoa, jonka ympärille kehittyi taajama. Vielä 1991 kartassa lammen ympärillä oli niittyjä ja lehimetsää.
Pekka Kauhanen

Olli Pekka Kauhanen (s. 8. heinäkuuta 1954 Leppävirta) on suomalainen kuvanveistäjä. 
Kauhanen opiskeli vuodet 1976–1980 Suomen Taideakatemian koulussa. Vuosina 1982–1988 hän opetti Taideteollisessa korkeakoulussa. Vuodet 1998–2000 hän toimi valtion kuvataidetoimikunnassa.
Kauhanen sai vuonna 2011 Pro Finlandia -mitalin. Pro Leppävirta -mitalilla hänet palkittiin vuonna 2014.

Tuotanto ja teokset

Kauhasen veostoksia on helppo lähestyä, vaikka ne ovat arvoituksellisia ja outojakin. Veistosten hahmoissa on velmuilua. Vexi Salmi totesi: “Jos savolaisuus valettaisiin veistokseksi, se saisi Pekka Kauhasen kuvakielen”. 
Pekka Kauhanen tunnetaan useista julkisista teoksistaan. Hänen tunnetuin teoksensa lienee Kajaanissa oleva, aikoinaan kohuttu Urho Kekkosen muistomerkki Suuri aika (1990). Kauhanen luonnehti teoksen kiisteltyä tiimalasimaista ja kierteistä muotoa ”Kekkosen ajan ja ajatuksen näköispatsaaksi”. Helsingin Kurkimäessä oleva Tuoksuva askel (1988) on samalta murroskaudelta.
Kauhasen teoksia on muun muassa Nykytaiteen museo Kiasman kokoelmassa Helsingissä, Saastamoisen säätiön taidekokoelmassa Espoossa ja Wihurin säätiön kokoelmassa. Hänen julkisia teoksiaan ovat muun muassa Suuri aika (Urho Kekkosen muistomerkki, Kajaani 1990), Odottajan puku (Tampere 2003), Taidepoliisi (Espoo, Tapiola 2006), Öinen Impi (Kotka 2012) ja Valon tuoja (Kasarmitori, Helsinki 2017).
Kauhasen pronssiveistos Esko (2012) toimii Vuoden museo -kilpailun kiertopalkintona.
Anne Fried

Anne Antoinette Fried (26. huhtikuuta 1903 Wien, Itävalta-Unkari – 11. joulukuuta 1998 Helsinki) oli  Suomessa pitkään vaikuttanut itävallanjuutalainen kirjailija, kirjallisuudentutkija, kriitikko, esseisti ja saattohoidon uranuurtaja. Oppiarvoltaan hän oli filosofian tohtori. 
Anne Friedin kirja Avoimin silmin valittiin Suomessa vuonna 1997 vuoden kristilliseksi kirjaksi.
Fried muutti Suomeen 1969. Hän kirjoitti saksaksi ja englanniksi. Hänen poikansa oli professori Risto Fried.
Vuoden 1814 peruskirja

Vuoden 1814 peruskirja (ransk. Charte Constitutionnelle) oli asiakirja, joka toimi Ranskan perustuslakina vuosina 1814–1830 ja muutettuna vuosina 1830–1848. Se teki Ranskasta perustuslaillisen monarkian ja takasi monien vallankumouksen jälkeen säädettyjen kansalaisvapauksien jatkumisen myös Bourbon-restauraation aikana.
Kyseessä oli perustuslaki, jonka kuningas Ludvig XVIII antoi Ranskalle noustuaan valtaan Napoleonin kukistumisen jälkeen. Ludvig julkisti valtiosääntöesityksensä 26. huhtikuuta 1814 pian sen jälkeen kun oli palannut maanpaosta Englannista. Hän hylkäsi samalla vaihtoehtoisen valtiosääntöesityksen, jonka Talleyrandin johtama väliaikainen hallitus oli laatinut. Uusi peruskirja astui voimaan 4. kesäkuuta 1814. Se perustui brittiläisiin esikuviin ja oli selvästi vapaamielisempi kuin Napoleonin vuonna 1804 säätämä vuoden XII perustuslaki. Se kuitenkin suosi vallankumousta edeltäneiden poliittisten olojen palauttamista ja konservatiivista politiikkaa kannattaneita ylempiä säätyjä. Vuoden 1814 peruskirjan mukaan lainsäädäntövaltaa käytti kaksikamarinen parlamentti. Ylempi kamari eli päärien kamari muodostui kuninkaan nimittämistä ylhäisaateliin kuuluneista edustajista, alempaan eli edustajakamariin valittiin jäsenet vaaleilla. Rajoitettu äänioikeus oli sidottu varallisuuteen. Lakiehdotusten tekeminen oli kuninkaan nimittämien ministereiden yksinoikeus. Napoleonin aikana säädetyt siviililaki ja kansalaisoikeudet jäivät voimaan. Lisäksi peruskirja julisti katolisen kirkon Ranskan valtionkirkoksi ja vaati samalla myös muiden kirkkokuntien suvaitsemista.
Restauraation alkuvuosina vahvan aseman parlamenttiin saaneet ultrarojalistit vaativat perustuslain kumoamista, mutta Ludvig XVIII päätti pitää siitä kiinni turvatakseen poliittisen vakauden. Hänen seuraajansa Kaarle X kuitenkin nimitti vuonna 1829 Jules de Polignacin johtaman ultrarojalistisen hallituksen, joka liberaalien heinäkuussa 1830 saaman vaalivoiton jälkeen päätti ruveta kaventamaan perustuslaissa turvattuja kansalaisoikeuksia. Heinäkuun ordonansseina tunnettujen säädösten oli tarkoitus peruuttaa lehdistönvapaus ja porvariston äänioikeus, mutta niiden julkistamisen seurauksena Ranskassa puhkesi heinäkuun vallankumous, joka kaatoi Bourbonien vallan. Uusi edustajainkamari teki sen jälkeen valtiosääntöön muutoksia, lakkauttaen sensuurin, laajentaen äänioikeutta ja keventäen katolisen kirkon valtionkirkon asemaa. Vuoden 1814 peruskirja säilyi muutettuna voimassa aina vuoteen 1848. Heinäkuun monarkian aikana se ei kuitenkaan ollut enää luonteeltaan kuninkaan myötämielisyydestä riippuvainen ”lahja kansakunnalle”, vaan parlamentin muutettavissa ollut normaali perustuslaki.
Jätteiden synnyn ehkäisy

Jätteiden synnyn ehkäisy on toimintaa, jossa huolehditaan siitä, että jätettä syntyy mahdollisimman vähän. Jätelain mukaan kaikessa toiminnassa on mahdollisuuksien mukaan huolehdittava siitä, että jätettä syntyy mahdollisimman vähän ja ettei jätteestä aiheudu merkityksellistä haittaa tai vaikeutta jätehuollon järjestämiselle eikä vaaraa tai haittaa terveydelle tai ympäristölle. Suomen luonnonsuojeluliiton tutkija Erja Heinon mukaan jätteiden syntyä voidaan vähentää ehkäisytavoitteiden, neuvonnan ja luonnonvarojen käytön verottamisen avulla. YTV:n jätehuoltopäällikkö Petri Kouvon mukaan jätteiden synnyn ehkäisy on erittäin tärkeää, koska kaikki jätehuollon investoinnit ovat hyvin kalliita.
Geohintonia mexicana

Ulkonäkö ja koko

Kaktus on yksivartinen ja pallomainen, satunnaisesti hieman pylväsmäinen, sinivihreä, enintään 11 senttimetriä korkea ja 10 cm:n läpimittainen. Varren uurteet ovat hyvinkehittyneitä ja niitä on 18-20. Harjanteiden reunoilla olevat areolit ovat mudoltaan soikeita, aluksi villakarvaisia, pian kaljuuntuvia; piikkejä niissä on kolme, ja ne ovat enintään 12 mm pitkiä, hieman käyriä, vaaleita ja pian karisevia. Kukat ovat sijainniltaan apikaalisia, päiväaikaan avoinna, suppilomaisia, vaaleanpunaisia tai magentanpunaisia, 2-4 cm leveitä. Hedelmät jäävät varren kärkikarvoitukseen piiloon, ovat marjamaisia, paljaspintaisia ja epäsäännöllisesti avautuvia. Siemenet ovat kiiltävän mustia.

Levinneisyys

Laji kasvaa samalla alueella kuin kolkkatyynykaktus (Aztecium hintoni) Meksikossa Sierra Madre Orientalin kukkuloilla Nuevo Leónin maakunnassa.
Inside Out – mielen sopukoissa

Vastaanotto

Inside Out – mielen sopukoissa -elokuvan tuotantobudjetti oli 175 miljoonan dollaria, ja se on tuottanut Pohjois-Amerikassa 356,5 miljoonaa dollaria ja maailmalla yhteensä 856,1 dollaria. Se oli vuoden 2015 tuottoisin animaatioelokuva, vuoden 2015 seitsemänneksi tuottoisin elokuva ja kaikkien aikojen yhdeksänneksi tuottoisin Disneyn julkaisema elokuva.
Inside Out – Mielen sopukoissa esitettiin 3 946 elokuvateatterissa Yhdysvalloissa, ja 3 100 teatteria esitti elokuvan 3D:nä. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 28. elokuuta 2015.
Rotten Tomatoes -sivustolla 98 % kriitikoista piti elokuvaa hyvänä. Sivuston tiivistelmän mukaan ”kekseliäs, upeasti animoitu Inside Out on jälleen yksi erinomainen lisä Pixarin kokoelmaan moderneja animaatioklassikoita".
Elokuva on saanut 15 paras elokuva-, 21 paras alkuperäinen käsikirjoitus- ja 40 paras animaatioelokuva -palkintoehdokkuutta. Se voitti muun muassa parhaan animaatioelokuvan Oscarin, Golden Globen, Annien ja Bafta-palkinnon.
Vuonna 2016 Inside Out äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 50 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa. Seuraavana vuonna The New York Timesin kriitikot arvioivat sen kuluvan vuosisadan seitsemänneksi parhaaksi elokuvaksi.

Mahdollinen jatko-osa

Elokuvan ohjaaja Pete Docter mainitsi Entertainment Weekly -lehden haastattelussa 14. tammikuuta 2016, että elokuva saattaa saada jatko-osan. Docter ja Pixar kehittelevät mahdollisia ideoita jatko-osalle.
Carvaka

Carvaka, joka tunnetaan myös nimellä Lokayata tai Carvakan materialistinen traditio, oli muinaisen intialaisen filosofian koulukunta, joka oli avoimesti materialistinen, ateistinen ja empiristinen.
Carvaka perustui todennäköisesti Brhaspati Sutraan, joka kirjoitettiin Intiassa noin vuonna 600 eaa. Tämä kirjoitus samoin kuin Carvakan muut alkuperäiset kirjoitukset ovat kuitenkin kadonneet. Liikkeen perustavat teokset tunnetaan ainoastaan katkelmista, joita liikettä vastustaneet hindulaiset ja buddhalaiset ajattelijat liittivät teoksiinsa. Carvaka vaikuttaa kuolleen filosofiana joskus vuoden 1400 jälkeen.
Liikkeen vastustajien mielestä sen kannattajat vastustivat kaikkea, mikä oli hyvää Vedalaisessa perinteessä. Säilyneiden tekstien perusteella voidaan päätellä, että liikkeen kannattajat kuitenkin pitivät korkeimmassa arvossa totuutta, opillisen järjestelmän eheyttä ja johdonmukaisuutta, sekä ajattelunvapautta.
Carvakan mukaan elämän keskeinen päämäärä oli mielihyvän ja materian tavoitteleminen. Carvaka ei myöskään noudattanut Vedan kirjoituksia vaan totesi niiden olevan virheellisiä. Carvakojen mukaan Atmania ei ole olemassa, vaan tietoisuus on ihmisen fyysisissä osissa ilmenevä ominaisuus. Tällöin myös jälleensyntymistä ei pystytä todistamaan ja sekin on virheellistä. Carvakat eivät myöskään tunnustaneet Karman käsitettä, vaan sanoivat että teko loppuu kun se on tehty.
Carvakan mukaan paras hallitsija valtiolle oli Machiavellismin mukainen kuningas, häikäilemätön ja omia etujaan ajava hallitsija.
Chen Guangbiao

Chen Guangbiao on kiinalainen yrittäjä, eräs Kiinan rikkaimmista ihmisistä.
Vuoden 2014 alussa, kun Chen Guangbiao oli 45-vuotias, hänen omaisuutensa arvoksi arvioitiin 0,8–1,5 miljardia Yhdysvaltojen dollaria. Hän on alkujaan köyhistä oloista Jiangsun provinssista. Hän opiskeli lääkäriksi ja perusti sitten kierrätysalan yhtiön, jonka avulla rikastui. Hän on lahjoittanut miljoonia ympäristönsuojeluun ja katastrofien uhreille.
Vuokatti

Vuokatti on kylä, taajama, rautatieliikennepaikka ja vaarajono Sotkamossa Kainuussa.
Alueen korkein vaara on Porttivaara (345 metriä merenpinnan yläpuolella), seuraavaksi korkein on Isosta-Pöllystä, Pienestä-Pöllystä sekä Keimasta koostuva Vuokatinvaara. Vuokatin uskotaan olleen vanha lappilainen uhripaikka.
Vuokatissa sijaitsevat muun muassa Vuokatin urheiluopisto, laskettelukeskus ja 1990-luvun alussa valmistunut, nykyään Holiday Club -ketjuun kuuluva Katinkullan lomakeskus ja kylpylä. Vuokatissa on myös jäähdytetty hiihtotunneli, jonka ansiosta hiihtäminen on mahdollista myös kesäkaudella. Hiihtotunneli avattiin vuonna 1998. 2007 Vuokattiin valmistui Snowpolis, liikuntateknologiapainotteinen teknologiapuisto. Vuokatissa on myös vuoden ympäri auki oleva lumilautatunneli. Kristillisessä kurssi- ja lomakeskus Vuokatinrannassa järjestetään vuosittain yli 30 tapahtumaa. Laskettelurinteiden yläpäässä sijaitsee myös Ripa’s kuppila.
Vuokatissa järjestettiin hip hop -musiikkifestivaali Pipefest vuoteen 2010 asti, kunnes se siirrettiin Jämsän Himokselle.
Vuokatissa sijaitsee Digita Oy:n radio- ja tv-asema. Se on rakennettu vuonna 1976 ja on Kainuun korkein rakennelma, korkeudeltaan 323 metriä.
Vuokatin rautatieasema perustettiin vuonna 1926 ja se on liikennepaikka rataosalla Joensuu–Kontiomäki. Läheisyydessä sijaitsi myös Ladun seisake, joka oli urheiluopiston vieressä. Rataosan Nurmes–Kontiomäki henkilöliikenne loppui elokuussa 1993.
Evidentialismi

Evidentialismi on uskonnonfilosofiassa fideismin vastakohta, eli usko siihen, että uskonnolliset väitteet tulisi voida perustella evidenssillä eli todisteilla.
Evidentialismi jaetaan yleensä kahteen haaraan, vahvaan ja heikkoon evidentialismiin. Vahva evidentialismi uskoo, että kaikki uskonnolliset väitteet tulisi voida todistaa, kun taas heikko evidentialismi uskoo, että vain osa väitteistä tulisi voida perustella ja osa perustuu pelkkään uskoon. Heikossa evidentialismissa uskonnollisia uskomusjärjestelmiä voidaan kritisoida ja arvioida rationaalisesti, vaikka niitä ei ole mahdollista todistaa tyhjentävällä tavalla.
Ylläolevan voi problematisoida huomauttamalla siitä, että sana "todistaa" on moniselitteinen. Ajatteleehan vaikkapa raamattu-uskova todistavansa asiat juuri niin, että kun Raamattu on Jumalan puhe, riittävä todistus on jonkin väitteen esiintyminen Raamatussa.
Todistaminen yleensäkin on todistamista jo uskottuun vetoamalla. Näin todistaminen yhdelle on todistamattomuutta toiselle, sillä kaikkien kokemusten kokonaisuus ja heidän uskomansa asiat eivät ole samat mielivaltaisella ajan hetkellä. Ainoa yleispätevä tekijä todistamisen vetoomusperustana, joka on kaikille maailmassa eläville ihmisille yhteinen, ovat lapsuuden kokemukset, tai laajemmin yleensä kokemukset jotka kuka tahansa voi päivittäin havainnoida ympärillään - siis arkielämä tuskineen, iloineen, muotoineen ja syy-seuraussuhteineen. Tavallaan siis koko aiemmin eletty elämämme on todistelun lähtökohtana, etenkin silloin kun se operoi viisaasti ja tehoavasti. Ajan myötähän vasta syntyy se laajeeneva elämänpiiri, muistot, joihin vetoaminen niiden uskotulta osalta voi toimia aidoksi koetun todistamisen lähtökohtamateriaalina.
Raamattu-uskonkin voidaan täten katsoa kokijansa tapauksessa toimivan oikeutettuna vetoomusperustana todisteluissa. Portti raamattu-uskoon on uskonkokemus, jossa jonkin raamatunkohdan uskominen ensin tapahtuu koko aiemman elämän muodostaman materiaalin toimiessa tuon kohdan hyväksi, sen vahvistavana muistisisältönä. Tästä seuraa mainitun teoksen laajempi siirtyminen luotettavien elämyskokonaisuuksien karsinaan ihmismielessä.
Voidaan ajatella että kuvattu tapahtumaketju on periaatteessa katkoton, vaikka käytännössä syntyvä mielikuva näyttäisi siirtävän ihmisen laadullisesti uuteen tilanteeseen. Raamattu on vastedes luotettujen listalla. Tämä avaa kokonaisen uuden - Raamatun sisältämän - väitejärjestelmän uskon kohteena.
Näin ollen käsite "evidentialismi" voi johtaa harhaan, jos se esitetään Raamattu-uskoisuuden vastakohtana. Perusteltu syy-seurausjatkumo ihmisen todellisuuskäsityksen siirtymisestä "tilasta A tilaan B" (jota edellä kuvattiin) voi johtaa myös Raamatun omien väitteiden tiedollisesti oikeutettuun valta-asemaan ihmismielessä.