google/wiki40b huggingface dataset:
Daines Barrington

Daines Barrington (1727 – 14. maaliskuuta 1800) oli englantilainen lakimies, lintutieteilijä ja muinaisesineiden keräilijä.

Elämäkerta

Daines Barringtonin isä oli Barringtonin ensimmäinen varakreivi John Barrington ja äiti Anne Daines, joka oli parlamenttiedustaja Sir William Dainesin tytär. Hän opiskeli lakimieheksi ja nimitettiin käräjätuomariksi Walesiin 1757, myöhemmin Chesterin toiseksi tuomariksi. 1766 hän julkaisi teoksen Observations on the Statutes, chiefly the more ancient, from Magna Charta to 21st James I, joka herätti suurta huomiota historioitsijoiden ja keräilijöiden keskuudessa. 1773 hän julkaisi painoksen Orosiuksen teoksesta, ja laati siitä englanninkielisen käännöksen. Teoksen Tracts on the Probability of reaching the North Pole (1775) hän kirjoitti kapteeni Constantine John Phippsin (1744–1792) pohjoiseen suuntautuneen tutkimusretken innoittamana. Barrington julkaisi vielä useita muita kirjoituksia, lähinnä Royal Societyn ja Antiquarian Societyn julkaisuissa, ja kokosi kirjoitukset vuonna 1781 painettuun Miscellanies on various Subjects.
Barrington on jäänyt myös lintutieteen historiaan. Hän kirjoitti teokset Experiments and Observations on the Singing of Birds ja Essay on the Language of Birds, joissa hän varsin seikkaperäisesti ja pääosin oikein kuvasi lintujen laulutaidon oppimista. Toisaalta, Barrington vastusti voimakkaasti sellaista ajatusta, että pääskyt muka muuttaisivat talveksi etelään. Hän oli täysin varma siitä, että pääskyt viettivät talven horroksessa, vaikka hänellä ei ollut omakohtaisia todisteita asiasta.
Amerikan Suomalainen Lehti (1879–1894)

Amerikan Suomalainen Lehti oli vuosina 1879–1894 ilmestynyt amerikansuomalainen sanomalehti.
Johan Takkinen, Niilo Majhannu, August Nylund ja David Castren perustivat Amerikan Suomalaisen Lehden Michiganin Calumetissa. Sen toimittajaksi palkattiin maanmittarina työskennellyt Alex Leinonen. Nelisivuinen ja nelipalstainen lehti kasvoi vähitellen seitsenpalstaiseksi. Sen levikki oli noin 800 kappaletta, josta 300 meni Suomeen. Lehti tuki aluksi lestadiolaisia, mutta siirtyi myöhemmin Suomi-Synodin kannattajaksi. Leinonen myi omistukseensa siirtyneen lehden vuonna 1892 Victor Burmanille, joka muutti sen Hancockiin. Sen tilaajamäärä nousi tuolloin 3 000:een kappaleeseen. Vuonna 1894 Burman siirsi lehden Chicagoon, jossa se pian lakkasi.
Amerikan Suomalainen Lehti -nimellä oli vuonna 1876 ilmestynyt myös A. J. Muikun toimittama Yhdysvaltojen ensimmäinen suomenkielinen sanomalehti.
Kirkaslampi (Ikaalinen)

Maantietoa

Lammen pituus on 300 metriä, leveys 250 metriä ja sen pinta-ala on 4,6 hehtaaria. Se sijaitsee Seitsemisen kansallispuistossa Koveronnevalla. Suon poikki kulkee pohjois-etelä-suuntaisen lyhyt harju, jonka länsipuolelle lampi jää. Suon tätä osaa kutsutaan Kirkkaanlamminnevaksi. Harjua myöten kulkee tie ja vanha kävelypolku, joka on osa Seitsemisen reitistöä. Lammen kaakkoisrannassa on keittokatos. Lammessa ei ole ojia. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.
Lasíthi (vuoristo)

Maantiede

Lasíthivuoret sijaitsevat Kreetan itäosassa Lasíthin alueyksikön länsiosassa itään ja lounaaseen Ágios Nikólaoksen kaupungista.

Ylätasangot ja rotkot

Vuoriston keskellä noin 850 metrin korkeudessa sijaitsee Kreetan suurin ylätasanko Lasíthin ylätasanko (Οροπέδιο Λασιθίου) ja sen kaakkoispuolella 1 140 metrin korkeudessa Katharón ylätasanko (Καθαρό). Pienempiä ylätasankoja ovat Limnákaro (Λιμνάκαρο, 1 125 m), Lápathos (Λάπαθος, 1 260 m), Omalós tou Amirá (Ομαλός του Αμιρά, 1 325 m), Érganos (Έργανος, 950 m) ja Níssimos (Νίσσιμος, 930 m). Lasíthin rotkoihin lukeutuvat Kritsán rotko vuoriston itäosassa sekä Lápathoksen rotko.
Vello Salo

Vello Salo (vuoteen 1945 asti Endel Vaher, 5. marraskuuta 1925 Võisiku vald – 21. huhtikuuta 2019 Tallinna) oli virolainen katolinen pappi, joka teki kansainvälisen uran eksegetiikan tutkijana.
Opettajaperheen poika Endel Vaher lähti Suomen jatkosotaan vapaaehtoisena virolaisten Suomen-poikien riveissä. Viroon palattuaan hän joutui saksalaisten sotavangiksi ja Sleesian rintamalle. Toisen maailmansodan sekavissa loppuvaiheissa 1945 Vaher päätyi Italiaan. Hän opiskeli matematiikkaa, fysiikkaa, tähtitiedettä ja teologiaa Rooman Pontificia Università Gregorianassa sekä Sveitsissä Fribourgin katolisessa yliopistossa ja Alankomaissa. Hän sai 21-vuotiaana paikan Vatikaanin radiosta, jossa hänen ansiostaan aloitettiin vironkieliset lähetykset vuonna 1948.
Vello Salo toimi pappina ja eksegetiikan professorina neljä vuotta Irakin Mosulissa, 18 vuotta Toronton yliopistossa Kanadassa ja vuodesta 1993 Viron Tartossa. Hänet nimitettiin Helsingin yliopiston teologisen tiedekunnan kunniatohtoriksi vuonna 2017.
Kaarlo Hurme

Kalle Kustaa (Kaarlo) Hurme (5. maaliskuuta 1883 Punkalaidun – 5. kesäkuuta 1950 Saarijärvi) oli suomalainen poliitikko. Hurme toimi Maalaisliiton kansanedustajana vuosina 1924–1929 edustaen Vaasan läänin itäistä vaalipiiriä. Hurme toimi myös Saarijärven kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Siviiliammatiltaan Hurme oli maanviljelijä. Hän toimi myös meijerin- ja tilanhoitajana Padasjoella, Asikkalassa ja Somerolla sekä Saarijärven meijerin isännöitsijänä. Hurme toimi presidentin valitsijamiehenä vuonna 1925. Hurmeen vanhemmat olivat vuokraaja Kalle Heikki Alajalli ja Vilhelmiina Erlandintytär. Hurmeen puoliso vuodesta 1908 oli Sofia Vilhelmiina Pasanen.
Abbé Pierre

Abbé Pierre, isä Pierre, (alkup. nimi Henri Grouès, G.O.Q. 5. elokuuta 1912 Lyon – 22. tammikuuta 2007 Pariisi) oli ranskalainen pappi ja parlamentaarikko, joka perusti kansainväliseksi kasvaneen Emmaus-liikkeen Pariisissa vuonna 1949.
Abbé Pierre oli katolinen pappi. Hän toimi toisen maailmansodan aikana Ranskan vastarintaliikkeessä ja avusti tuhansia juutalaisia sekä muita poliittisesti vainottuja ihmisiä pakenemaan Sveitsiin tai Algeriaan. Hän avusti muun muassa presidentti Charles de Gaullea pakenemaan maasta.
Sodan jälkeen hän havahtui asunnottomien ja köyhien hädälle. Hän avasi Pariisissa ovensa muutamalle yhteiskunnan syrjimälle miehelle ja pyysi heidän apuaan auttaakseen toisia. Tästä syntyi Emmaus-liike, jonka periaatteena on pyrkiä auttamaan itseä ja toisia. Liike on laajentunut maailmanlaajuiseksi, poliittisesti ja uskonnollisesti riippumattomaksi liikkeeksi. Liike tunnetaan yhteisöistään, kirpputoreistaan ja kehittyneestä kierrätystoiminnastaan.
Suomessa Emmaus-toiminta alkoi 1960-luvulla.
Abbé Pierre oli yhteiskunnallisesti aktiivinen henkilö, ja hänet äänestettiin monena vuonna Ranskan suosituimmaksi henkilöksi; vuonna 2003 hän jätti jalkapallotähti Zinedine Zidanen toiselle sijalle. Vuonna 2006 hän sijoittui Charles de Gaullen ja Louis Pasteurin jälkeen kolmanneksi television Kaikkien aikojen suurin ranskalainen -kyselyssä.
Abbé Pierre eli viimeiset vuotensa Rouenissa, Luoteis-Ranskassa. Hän kuoli keuhkokuumeeseen 22. tammikuuta 2007 pariisilaisessa sairaalassa.
Uotila

Uotila on Rauman kaupunkiin liitetyn Rauman maalaiskunnan keskus ja pinta-alaltaan Rauman suurin kaupunginosa kaupunkikeskustan ulkopuolella. 
Ennen kuntaliitosta Suomen suurimmaksi kirkottomaksi kyläksikin kutsutussa Uotilassa on arviolta 3 300 asukasta. Myös Uotilan hiidenkirnu on tuonut kylää tunnetuksi. Uotila rajoittuu lännessä Äyhönjärveen, idässä Kollan kylään, pohjoisessa joskus Uotilaankin kuuluvaksi laskettuun Äyhön kylään ja etelässä Tarvolan kylään.
Palveluita Uotilassa ovat muun muassa apteekki,kebab-pizzeria,parturi-kampaamo, lähikauppa Siwa ja peruskoulun ala-aste. Uotilassa toiminut Uotilanrinteen lukio liitettiin vuonna 2007 Rauman Yhteislyseon lukion ja Raumanmeren lukion kanssa Rauman Lyseon lukioksi. Uotilan palvelutarjontaan kuuluu myös täysimittainen golf-kenttä oheispalveluineen. Uotilassa toimii urheiluseura Uotilan Työväen Urheilijat (UTU), jolla on toimintaa juniorijalkapallossa ja petankissa.
Uotilan taaja-asutus laajene nykyisin etelään ja kaakkoon, mistä muodostuu hallinnollinen Kallionikulan kaupunginosa.
Gwen Berry

Gwen Berry (s. 29. heinäkuuta 1989) on yhdysvaltalainen moukarinheittäjä. Hänen ennätyksensä 77,78 metriä oli Yhdysvaltain ennätys ja kaikkien aikojen viidenneksi paras tulos naisten moukarissa. Berry heitti tuloksen 8. kesäkuuta 2018. Hän on Yhdysvaltain mestari 2017 ja Pan-Amerikan mestari 2019.
Miia & Saku

Juoni

Kirja kertoo pääpiirteisesti sarjan alkuaikojen tapahtumista, hieman kuitenkin televisiosarjan juonesta poiketen. Kirja alkaa ajasta hieman ennen sarjan alkua. Runoja kirjoitteleva hiljaisemman puoleinen Miia järkyttyy, kun kuulee, että Tyyne Puustinen on kuollut. Miian suuri ihastus Saku ja isoveli Kalle käyvät tutkimassa kuolleen Tyyne Puustisen asuntoa, minkä takia Saku joutuu myöhemmin vaikeuksiin poliisin kanssa. Koulussa Miian opettaja kehottaa Miiaa osallistumaan Suomen runoseuran vuosittain nuorille järjestämään runokilpailuun, mutta Miia epäröi. Sakun suhteen Miia rohkaistuu Sakun avauduttua murheistaan kellarissa ja Miia pussaa Sakua poskelle, mistä Saku hämmästyy ja välit viilenevät. Myöhemmin myös Saku alkaa osoittaa kiinnostuksen merkkejä Miiaa kohtaan ja jonkin ajan päästä pyytää tätä mukaansa Puustisen hautajaisiin. Hautajaisissa mukana olleet Puustisen murhaa tutkineet poliisit, huomaavat Miian takissa olevan arvokkaan rintakorun. Miia on saanut sen Sakulta, mutta Saku onkin varastanut sen Puustisen asunnosta. Saku ja Miia joutuvat poliisikuulusteluihin, joiden seurauksena Saku jää pariksi päiväksi putkaan. Miia käy tapaamassa Sakua vankilassa ja tapaamisen aikana Saku paljastaa haluavansa suudella Miiaa, muttei voi, koska se on kiellettyä siellä. Saman päivän iltana Miian isä Ismo lyö Miiaa kasvoihin ärsyynnyttyään siitä, että Miia oli tapaamassa Sakua. Ismo ei pidä Sakusta. Myöhemmin Miia saa Suomen runoseuralta kirjeen, jossa kerrotaan, että kaksi hänen runoaan ovat päässeet finaaliin. Miia kummastelee asiaa, sillä ei ole itse lähettänyt runojaan mihinkään. Miia on alkanut menettää toivonsa Sakua kohtaan, koska tämän tunteista kukaan ei ota selvää. Parikymppinen naapurin Jenni antaa Miialle vinkkejä, miten toimia. Miia päättää pyytää Sakua, Kallea ja Sakun pikkusiskoa Siljaa kanssaan uimaan, mutta ainoa ehdotuksesta kiinnostunut on Silja. He lähtevät uimahalliin, mutta Miia on kyllästymäisillään, kunnes paikalle saapuvat myös Saku ja Kalle, Sakun toiveesta. Myöhemmin uimahallissa Saku paljastaa Miialle vieneensä Miian runot postiin ja kehuu runoja. Hetken päästä he suutelevat pitkään ja ovat onnellisia.
Degeneriaceae

Tuntomerkit

Suvun kaksi lajia ovat puuvartiskasveja, joiden lehdet ovat kierteisesti, ehyitä ja korvakkeettomia. Kukat ovat kookkaita, sijaitsevat lehtihangoissa, ja niissä on kolme verholehteä, paljon terälehtiä kiehkuroina, paljon heteitä ja yksi emilehti, jossa on pidentynyt luottiharjanne. Siitepölyhiukkanen on veneen muotoinen. Siemenaiheita on sikiäimessä paljon. Hedelmä on tuppilo.

Levinneisyys

Suvun kaksi lajia kasvaa Fidžin saariryhmään kuuluvalla Viti Levun saarella.
Kolme miestä ja baby

Tarina

Elokuvassa kolme miestä joutuu hoitamaan vauvaa. Vaikka lapsenhoidossakin olisi puuhaa yllin kyllin, he joutuvat tekemisiin huumekauppiaiden kanssa.

Vastaanotto

Video-oppaassa vuodelta 1995 Asko Alanen antoi elokuvan Suomessa julkaistulle VHS-kasettiversiolle kaksi tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”. Hänen mukaansa elokuva on hersyvän ranskalaiskomedian siedettävä "baby boom" -jenkkiversio.
Elokuva kestää 1h 42 min. Se on Suomessa sallittu kaikenikäisille. Elokuva sisältää "kummituspojan", joka näkyy yhdessä kohtauksessa ikkunan verhojen luona.
Työväenjärjestöjen Tiedonantaja

Työväenjärjestöjen Tiedonantaja oli Helsingissä ilmestynyt sanomalehti, joka perustettiin  1923, kun Suomen Työmies oli lakkautettu. Lehti lakkautettiin 1930. Lehti oli Sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden vaalijärjestön pää-äänenkannattaja.
Työväenjärjestöjen Tiedonantajaa alettiin julkaista syyskuussa 1923. Tarve uudelle lehdelle syntyi sen jälkeen, kun Suomen Sosialistinen Työväenpuolue ja sen lehdistö kiellettiin. Kevääseen 1924 asti Tiedonantaja oli ainoa laitavasemmiston päivittäinen sanomalehti. Alkuvaiheessa projektin kantava voima oli Suomen Työmiehen entinen päätoimittaja Väinö Vuorio apunaan Emil Paajanen.
Tiedonantajaa painettiin kommunistien omistamassa Osakeyhtiö Työn kirjapainossa, jolle lehti aiheutti huomattavia taloudellisia menetyksiä. Tiedonantajan levikki jäi pienemmäksi kuin edeltäjä Suomen Työmiehen. Se oli alussa noin 8 000 ja kesällä 1926 jo 11 250. SKP avusti Tiedonantajaa taloudellisesti, ja lehti sai varoja myös muun muassa sesonkijulkaisujen ja kalentereiden myynnistä. Tukea tuli lisäksi amerikansuomalaisilta kommunisteilta. Puolue pyrki valvomaan lehden linjaa, ja esimerkiksi Kullervo Manner vaati linjaa jyrkemmäksi kirjeessä, joka hän lähetti Pietarista lokakuussa 1923.
Vasemmiston lehtiä vastaan nostettiin 1920-luvulla usein painokanteita. Tiedonantajankin ilmestyminen estettiin muun muassa vuoden 1925 kunnallisvaalien aikaan. Kesällä 1930 viranomaiset estivät Tiedonantajan ilmestymisen lopullisesti muiden vasemmistolehtien tapaan. Viimeinen numero ilmestyi 13. kesäkuuta. Sen jälkeen kommunistit julkaisivat maanalaista SKP:n Tiedonantaja -nimistä lehteä.
Tehokas peliaika

Tehokas peliaika tarkoittaa urheilussa käytettyä peliajan mittaustapaa, jossa kello pysäytetään jokaisesta pelikatkosta. Tyypillisimpiä urheilulajeja, jossa tehokas peliaika on käytössä, ovat jääkiekko ja salibandy.
Resen (kunta)

Kylät

Resenin kuntaan kuuluvat Resenin kaupungin lisäksi seuraavat kylät:
Arvati, Asamati, Bolno, Brajcino, Volkoderi , Gorna Bela Crkva, Gorno Dupeni, Grncari, Dolna Bela Crkva, Dolno Dupeni, Drmeni, Evla, Ezereni, Zlatari, Izbiste, Ilino, Jankovec, Kozjak, Kojnsko, Krani, Kriveni, Krusje, Kurbinovo, Lavci, Leva Reka, Leskoec, Lubojno, Nakolec, Otesevo, Perovo, Petrino, Podmocani, Pokrvenik, Prelubje, Pretor, Rajca, Slivnica, Sopotsko, Stenje, Stipona, Carev Dvor, Strbovo i Surlenci.
Guerrino Riccardo Brusati

Guerrino Riccardo Brusati (s. 11. huhtikuuta 1945 Bellinzago Novarese) on italialaissyntyinen, Brasiliassa uransa luonut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 23. kesäkuuta 1973 ja nimitettiin Caetitén hiippakunnan johtoon 13. marraskuuta 2002. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. helmikuuta 2003. Pääkonsekraattorina toimi Aloysio José Leal Penna, jota avustivat Renato Corti ja Antônio Alberto Guimarães Rezende.
Erik Rauthovi

Erik Waldemar Rauthovi, vuoteen 1936 Aschan, (8. maaliskuuta 1907 Turku – 9. heinäkuuta 1967) oli turkulainen ja myöhemmin erityisesti naantalilainen kuvataiteilija.

Yksityiselämä

Erik Aschanin vanhemmat olivat merikapteeni Axel Aschan ja kirjastovirkailija Suoma o.s. Ekblom. Axel Aschan oli Naantalin ensimmäisen apteekkarin Gustaf Aschanin ja Henrika Thulinin poika. Thulinin sukujuuret yltävät pitkälle Naantalin historiaan. Suoma Ekblomin sukutausta juontaa puolestaan juurensa Belgian Valloniasta (Flander-suku). Rauthovin työt olivat runsaslukuisasti esillä Valloniataide ja -historianäyttelyssä "Valoon - into light!", jonka järjesti Suomen Vallonit ry maaliskuussa 2014 Belgian suurlähetystössä Helsingissä.
Erik Aschan avioitui 1933 sveitsiläissyntyisen Elisabeth (Elssie) Büttikerin kanssa. He muuttivat Naantaliin 1936 ja saivat siellä viisi lasta.

Koulutus ja ura

Rauthovi tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta yhteiskoulusta 1930. Hän opiskeli Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1933–1934. 
Rauthovi toimi sota-aikana Varsinais-Suomen sotilaspiirin kirjurina ja sotien jälkeen myös piirustuksen opettajan sijaisena Turussa ja Naantalissa. Vapaaksi taiteilijaksi Rauthovi ryhtyi 1947.
Hän debytoi Turussa vuonna 1944 Taidehalli Irmelinissä, jossa hänen vaimonsa Elssie toimi intendenttinä. Rauthovi osallistui Turun taiteilijoiden näyttelyyn Göteborgissa Ruotsissa vuonna 1946 ja Tukholmassa 1949. Myöhemmin hänellä oli näyttelyitä ainakin Turussa, Lahdessa ja Helsingissä. Rauthovin muistonäyttelyitä on järjestetty 1977 Wäinö Aaltosen museossa, 2007 Naantalin taidehuoneella ja 2017-2018 Naantalin museossa.
Erik Rauthovi maalasi pääasiallisesti kaupunki- ja rantamaisemia Turussa (Aurajoen rannat, Luostarinmäki) ja Naantalissa. Hänen suosikkiaiheitaan Naantalissa olivat kirkon portti - paratiisin portti, venesatama eri näkökulmista, kaupungin kujat ja vanhat rakennukset sekä lähisaarien maisemat. Rauthovi maalasi aamuin ja illoin ulkona, useimmiten öljyväreillä. Hän työskenteli nopeasti luoden värikkäitä vaikutelmia erilaisissa valaistusolosuhteissa. 
Hänen tunnuslauseensa oli Ars longa, vita brevis - taide pitkä, elämä lyhyt.
Songhain kieli

Songhain kieli (myös songai) on Nigerjoen keskijuoksulla Malissa, Nigerissä sekä Burkina Fasossa puhuttava songhaikieli. Sen lähisukulaisia ovat lähinnä Nigerissä ja Nigeriassa puhuttava djerma eli zarma sekä Nigerin ja Beninin dendi. Malissa ja Algeriassa on myös tuaregien puhumia songhain variantteja. Kielen puhujamääräksi arvioidaan 1,1 miljoonaa.
Kieli koostuu toisistaan poikkeavista murteista, jotka muodostavat läntisen, keskisen ja itäisen ryhmän. Yleiskielen pohjana on Gaon seudulla puhuttava itämurre, johon lukeutuu muun muassa koyraboro senni. Länsimurteita puhutaan Timbuktun alueella ja keskimurteita Douentzan piirin Homborin seudulla. Sanastossa on runsaasti lainoja hausasta.
Songhaista tuli tärkeä alueellinen kieli Songhain valtakunnan aikana 1400–1500-luvuilla. Nigerjoen varrella sitä puhutaan edelleen myös toisena kielenä. Songhaita kirjoitetaan latinalaisella kirjaimistolla.
Neontetra

Koko ja ulkonäkö

Neontetrat kasvavat noin 2–3 senttiä pitkiksi ja ovat hoikkavartaloisia. Se on saanut nimensä neonsinisestä raidasta kyljessä. Alempana on punainen raita, mutta se ei ole lainkaan niin huomiota herättävä kuin kardinaalitetralla. Muuten vartalon väri on harmahtava. Naaraan erottaa uroksesta sen hieman suuremmasta vatsasta.

Alkuperä

Neontetroja elää villeinä Etelä-Amerikan musta- ja kirkasvetisissä joissa Solimõesin vesistössä. Akvaariokaupoissa myytävät neontetrat ovat pääosin viljeltyjä.

Käyttäytyminen ja lisääntyminen

Neontetra on parvikala, joka liikkuu akvaarion keskikorkeudella. Neontetrojen parveen tulisi kuulua vähintään kuusi kalaa, mutta on suositeltavaa hankkia tätä suurempi parvi, sillä neontetra on pieni, parvisidonnainen ja arka kala. Isompi yhden kalalajin parvi on myös akvaarion ulkonäön kannalta näyttävämpi kuin pieni parvi.  Luonnossa neontetrat liikkuvat tuhansien yksilöiden parvissa. Lehtikalat ja muut selvästi neontetraa suuremmat kalat voivat syödä näitä tetroja.
Taitava harrastaja voi saada neontetrat lisääntymään akvaariossa.

Vesiolot

Neontetra vaatii vettä, jonka pH-arvo on 5–7 ja lämpötila 20–26 astetta. Kovuudeltaan veden tulisi olla alle 12 °dH.
Neontetra on viileänveden akvaariokala, toisin kuin sukulaisensa kardinaalitetra. Erilaisten lämpötilavaatimustensa takia neontetroja ja kardinaalitetroja ei tulisi yhdistää keskenään. Humushappojen lisääminen veteen turpeen avulla tai muilla keinoin on hyväksi. Akvaarion minimikoko on 40 litraa, johon mahtuu jo minimiparvi neontetroja, eli 6–15 yksilöä. Satalitraisessa akvaariossa voi pitää yli 30 neontetran parvea.
Gunnar Björnstrand

Gunnar Björnstrand, alk. Knut Gunnar Johansson, (13. marraskuuta 1909 Tukholma – 26. toukokuuta 1986 Tukholma) oli ruotsalainen näyttelijä.
Hän kuului 1900-luvun puolivälissä Ingmar Bergmanin ympärille muodostuneeseen ryhmään, jossa mukana olivat myös muun muassa näyttelijät Erland Josephson, Max von Sydow, Ingrid Thulin ja Bibi Andersson.
Gunnar Björnstrandin viimeinen roolisuoritus oli Bergmanin merkkiteoksessa Fanny ja Alexander vuonna 1982. Sairauden merkit olivat tuolloin jo näkyvissä.
Antal Reguly

Antal Reguly (1819–1858) oli unkarilainen kielentutkija. Alun perin hän oli koulutukseltaan lakimies. Ollessaan opintomatkalla Tukholmassa 1839 hän tapasi A. I. Arwidssonin, ja keskusteltuaan tämän kanssa suomen ja unkarin oletetusta sukulaisuudesta hänessä heräsi halu tutkia äidinkielensä sukujuuria tarkemmin. Reguly jätti lakimiehen uran ja matkusti Suomeen opiskellakseen kieltä ja tutustuakseen kulttuuriin. Hänestä tuli Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran ensimmäinen unkarilainen jäsen.
Suomessa ollessaan Reguly opiskeli suomen lisäksi viroa ja saamea. Suomalaisuusmies Wolmar Schildt tapasi hänet Helsingissä ja kutsui hänet useiksi kuukausiksi maalaisympäristöön, Laukaaseen. Hän kuvasi laukaalaisia sekä sanallisesti että piirroksin. Miesten arkivaatetuksena oli useimmiten patalakki, lyhyt paita, pitkät liinahousut ja niiden päällä vaipan tapainen sarkavaate. Työasuna oli sarkanuttu. Talvella pidettiin paljon vaatteita. Vuosina 1843–46 hän matkusti Siperiaan tutkimaan hantia, mansia, maria, mordvaa ja tšuvassia. Koska Reguly kuoli varsin nuorena, suurin osa hänen keräämästään materiaalista jäi muiden julkaistavaksi.
Fosforyylifluoridi

Ominaisuudet ja valmistus

Fosforyylifluoridi on huoneelämpötilassa väritön kaasu. Yhdiste reagoi veden kanssa muodostaen seoksen erilaisia fluorifosforihappoja. Tavallisin tapa valmistaa yhdistettä on fosforyylikloridin reaktio vetyfluoridin, sinkkifluoridin, hopeafluoridin, lyijyfluoridin, arseenitrifluoridin tai antimonitrifluoridin kanssa. Yhdistettä voidaan valmistaa myös useilla muilla tavoilla esimerkiksi piitetrafluoridin ja fosforipentoksidin välisellä reaktiolla. Fosforyylifluoridia muodostuu myös liuotettaessa fosforipentafluoridia veteen.
Risto Asikainen

Risto Armas Asikainen (s. 20. elokuuta 1958 Nurmijärvi) on suomalainen muusikko, joka on toiminut säveltäjänä, sanoittajana, sovittajana ja tuottajana monien suomalaisten pop-yhtyeiden taustalla.
Hän on tullut suurelle yleisölle tunnetuksi muun muassa Popstars-ohjelmaformaatista. Asikainen toimi Popstarsin tuomarina, teki Popstars-yhtyeille kappaleita ja tuotti heidän albuminsa.
Asikainen on tuottanut lukuisia kotimaisia artisteja, kuten Nylon Beatia, Kaija Koota, Dingoa, Arja Korisevaa,  Kari Tapiota, Jope Ruonansuuta, Gimmeliä ja Robinia. 
Asikainen on yksi Elements Musicin listoilla olevista kirjoittajista. Hän on menestynyt laulunkirjoittajana myös ulkomailla ja tehnyt yhteistyötä kansainvälisten kirjoittajien ja tuottajien kanssa ympäri maailmaa.
Macellum

Macellum (lat.) oli roomalainen kauppatori ja aukio, jota ympäröi pylväshallit ja myymälät (tabernae). Torin keskellä saattoi olla suihkulähteellä varustettu pyöreä tai kahdeksankulmainen rakennus (tholos) kalojen myyntiä varten. Macellumin sisäänkäyntiä vastapäätä oli tavallisesti myös suojelusjumalien pyhäkkö.
Gloria – gangsteriheila

Vastaanotto

Gloria oli independent-ohjaajana tunnetun Cassavetesin ainoita suuren tuotantoyhtiön tuottamia elokuvia, ja on siksi noussut monessa maassa hänen tunnetuimmaksi elokuvakseen. Gloria sai myös monia palkintoja. Gena Rowlands oli roolistaan sekä Oscar- että Golden Globe -ehdokkaana, ja elokuva jakoi Venetsian elokuvajuhlilla kultaisen leijonan yhdessä Louis Mallen elokuvan Atlantic City kanssa. Pojan roolia esittävä John Adames puolestaan jakoi Razzie-palkinnon vuoden huonoimmasta miessivuosasta itsensä Laurence Olivierin kanssa.
Suomen johtavien kriitikoiden vuosittaisessa äänestyksessä Gloria – gangsteriheila nousi vuoden 1980 viidenneksi parhaaksi ensi-iltaelokuvaksi. Vuonna 1994 julkaistussa Video-oppaassa Kati Sinisalo piti Gloriaa ”täydellisenä elokuvana”, sekä hyvin jännittävänä rikoselokuvana että yhtenä kaikkien aikojen kauneimmista rakkaustarinoista.

Uusintaversio 1999

Sidney Lumet ohjasi tarinasta uuden version Gloria. Sen pääosaa esittää Sharon Stone, joka oli roolistaan ehdolla vuoden huonoimman naisroolin Razzie-palkinnon saajaksi.
Barry Feinstein

Barry Feinstein (4. helmikuuta 1931 Philadelphia, Yhdysvallat – 20. lokakuuta 2011) oli yhdysvaltalainen valokuvaaja. Hän teki yli viisisataa musiikkialbumin kantta.
Feinsteinin kuvista erityisesti 1960-luvun musiikkielämään liittyvät kuvat ovat jääneet elämään. Tunnettuja ovat varsinkin hänen Bob Dylanista tämän Britannian kiertueella ottamat valokuvat.