google/wiki40b huggingface dataset:
Taivaassa ja maan päällä

Sisältö

Teos koostuu neljästä pääartikkelista ja jakaantuen kahteen osaan. Ensimmäisessä osassa, ”Maan päällä”, Juha Räikkä tarkastelee uskontoa ja moraalia sekä uskonnon ja yhteiskunnan välistä suhdetta etiikan näkökulmasta. Toisessa osassa, ”Taivaassa”, Olli Koistinen tarkastelee todistuksia jumalan olemassaolosta sekä pahan ongelmaa. Lopuksi kirjoittajat pohtivat uskon järkiperäisyyttä Blaise Pascalin ajattelun kautta ja esittävät käsityksensä todistamisen taakasta. Teoksen alkuun on liitetty lyhyt johdatus järkiperäiseen päättelyyn ja perustelujen arvioimiseen. Teos keskittyy lähinnä niihin uskontoon liittyviin kysymyksiin, jotka liittyvät kristilliseen ajatteluun. Kirjoittajat toteavat esipuheessa, että teos ei pyri olemaan kattava ja perinpohjainen esitys. Koistisen ja Räikän mukaan suomenkielistä johdatusta uskonnonfilosofiaan ei ennen heidän kirjaansa ole ollut.

Vastaanotto

Filosofi Sami Pihlström arvioi Niin & näin -lehden arvostelussaan teoksen hyödylliseksi uskonnonfilosofian kurssin aineistoksi, suositellen käyttämään mahdollisesti täydentävää kirjallisuutta. Hän mainitsee muun muassa, että teismin ja ateismin välistä kiistaa ei teoksessa juuri käsitellä. Artikkelien lopussa olevista kirjallisuusluetteloista puuttuu myös suomalainen uskontokriittinen, tieteellistä todellisuuskäsitystä edustava kirjallisuus, kuten Eino Kailan, Ilkka Niiniluodon ja Raimo Tuomelan teokset.
Kuinka ollaan cool

Juoni

"Mutta mistä se tulee? Kuka päättää, mikä on cool?"

Kirjan alussa Jacob ja hänen ystävänsä pohtivat mitä pikein on olla "cool". Pian Jacob tapaa kadulla ikäisensä pojan, joka kertoo olevansa Cool-Agentti. Jacobin mielestä poika on coolein tyyppi, jonka hän on ikinä nähnyt ja hän kuulee salaperäiseltä pojalta Cool-Hallituksesta, jonka agentiksi päättää pyrkiä. Cool-Hallituksessa Jacob tapaa yrityksen toimintajohtajan ja saa selville, että he luovat kaiken mistä tulee muotia. Mietittyään asiaa jacob ei enää haluakkaan agentiksi mutta peruminen on liian myöhäistä. Jacob puetaan naurettaviin vaatteisiin ja ohjataan ulos, minkä jälkeen Jacob joutuu naurunalaiseksi.
Jacob haluaa kostaa nöyryytyksensä ja päättää perustaa uuden organisaation "piestä Cool Hallitus niiden omilla aseilla", jonka nimeksi tulee Kuinka Ollaan Cool. Pikkuhiljaa Jacob ja hänen ystävänsä keksivät coolometrin, joka mittaa ihmisten cool-aaltoja. Hallitus ei pidä Jacobin asemasta kilpailijana ja he lähettävät tämän perään trendinpoistojoukkueen, minkä jälkeen seuraa useita taisteluja Jacobin johtaman järjestön ja Cool-Hallituksen välillä.
Kiilopää

Kiilopää on 546 metrin korkuinen tunturi Urho Kekkosen kansallispuistossa, Saariselällä Raututunturien alueella. Kiilopää on Inarin ja Sodankylän rajalla ja kuuluu UK-puisto-Sompio-Kemihaara-Natura 2000 -luonnonsuojelualueeseen.

Suomen Latu Kiilopää

Saariselän alueelle suuntautuvat vaellukset aloitetaan usein Kiilopäältä. Kiilopään juurella sijaitsee Suomen Latu Kiilopää, joka on Suomen Ladun omistama hotelli ja retkeilykeskus. Aikaisemmin kohde on tunnettu nimellä Tunturikeskus Kiilopää, Kiilopään Eräkeskus ja Kiilopään Koulutuskeskus. Se tarjoaa majoitus- ja ravintolapalvelujen lisäksi liikunta- ja retkeilypalveluita. Hotellin pihasta alkaa kolme eripituista luontopolkua, joilla on mahdollista tutustua tunturiluontoon. Ajorata Kiilopäälle erkanee nelostieltä Sodankylän Kakslauttasen kohdalla. Useita vuosia kestänyt tien perusparantaminen saatiin päätökseen syksyllä 2006.
Ritva Vastamäki

Ritva Annikki Vastamäki (s. 16. tammikuuta 1947 Kuusisto) on suomalainen lääkäri ja poliitikko. Vastamäki toimi kansanedustajana vuosina 1987–1991. Kansanedustajana hän edusti Hämeen läänin eteläistä vaalipiiriä ja kuului Kansallisen Kokoomuksen eduskuntaryhmään. Vastamäki on työskennellyt Lounais-Hämeen aluesairaalan kirurgian osastolääkärinä vuosina 1980–1990 ja apulaisylilääkärinä vuodesta 1991.
John Järnefelt

Bror Gustaf Johannes (John) Järnefelt (20. tammikuuta 1871 Oulu – 13. lokakuuta 1941) oli suomalainen kirjailija ja viulisti.

Henkilöhistoria

John Järnefeltin vanhemmat olivat rovasti Klas Erik Järnefelt ja Ida Emilia Ottelin. Suomen Pankissa työskennelleet Jalo Järnefelt ja Armas Giedeon Järnefelt olivat John Järnefeltin veljiä. Järnefelt opiskeli lyseossa ja palveli rautateillä ja tuli oppilaaksi orkesterikouluun 1893. Hän toimi viulunsoittajana Helsingin filharmonisen seuran orkesterissa, samoin kuin pianonvirittäjänä. Järnefelt julkaisi kaunokirjallisia ja luonnontieteellisiä tekstejä ja kirjoja.
Harmagedon (elokuva)

Tarina

Juppiajan Helsinkiin sijoittuvassa elokuvassa päähenkilö Juska Paarma (Jussi Parviainen) herää kuolleista ja aloittaa yhden miehen sodan ympäröivää maailmaa vastaan, aisaparinaan ystävänsä Hili-Bili Huotari (Aake Kalliala). Valkoisella haulikolla aseistettu Paarma kylvää ympärilleen tuhoa ja kohtaa matkallaan muun muassa entiset tyttöystävänsä ja heidän uudet miehensä.
Suomi–Ruotsi-maaottelu 1946

Suomi–Ruotsi-maaottelu 1946 käytiin Helsingissä, Suomessa.
Karhuherra Paddington

Karhuherra Paddington (engl. Paddington Bear) on brittiläisen Michael Bondin luoma ja Peggy Fortnumin luonnostelema ihmisenkaltainen karhu. Hahmo esiteltiin ensimmäisen kerran 13. lokakuuta 1958 julkaistussa lastenkirjassa A Bear Called Paddington. 
Bondin kerrotaan keksineen Paddingtonin, kun hän näki Lontoossa jouluaattona 1956 lähellä Paddingtonin asemaa sijaitsevan myymälän ikkunassa nallepehmolelun. Se oli ainoa liikkeessä oleva pehmonalle. Bond osti nallen vaimolleen. Pehmolelu inspiroi Bondia kirjoittamaan tarinan, ja kymmenen päivän kuluttua hän oli kirjoittanut ensimmäisen kirjan.

Hahmo

Paddingtonilla on päällään kulunut, punainen hattu ja varhaisemmissa painoksissa myös sininen duffeli-takki ja kumisaappaat. Lisäksi Paddingtonilla on aina mukanaan matkalaukku, jossa hän kantaa tärkeimpiä esineitään, kuten passia. Karhuherra on aina kohtelias ja hyvää tarkoittava, vaikka hänen ponnistelunsa päättyvätkin usein katastrofaalisiin tuloksiin. Paddingtonin intohimona ovat marmeladivoileivät ja kaakao.
Paddington asuu Lontoossa Brownin perheen luona Puutarhakatu 32:ssa (32 Windsor Gardens). Brownin perheeseen kuuluvat herra ja rouva Brown, lapset Jonathan ja Judy sekä taloudenhoitaja rouva Bird. Brownit tapasivat karhuherran Paddingtonin asemalla, kun he olivat Judy-tytärtään vastassa. Perhe näki karhun istuvan matkalaukun päällä ja hänen takissaan oli lappu, jossa luki: "Huolehtikaa tästä karhusta. Kiitos". Paddington kertoi olevansa kotoisin Perun perukoilta ja ettei kukaan pysty lausumaan hänen perulaista nimeään. Perhe ihastuu karhuun, ja he nimeävät hänet löytöpaikan mukaan Paddingtoniksi.

Televisiosarjat ja elokuvat

Karhuherra Paddingtonista on tehty kolme televisiosarjaa: nukkeanimaatiosarja Karhuherra Paddington (1975), Hanna-Barberan tuottama piirrossarja Karhuherra Paddington (1989) ja vuosina 1997-2001 valmistunut piirrossarjassa Karhuherra Paddington. Viimeisimmässä televisiosarjassa Karhuherra Paddingtonia esitti Yleisradion tekemässä jälkiäänityksessä Mikko Kivinen. 
Paddingtonista on myös tehty kaksi elokuvaa: vuonna 2014 valmistunut Paddington, ja vuonna 2017 valmistunut jatko-osa Paddington 2.
European Business Number

European Business Number (EBN) on saksalaisen DAD GmbH -yhtiön huijaus. Huijauksessa yritykselle lähetetään erehdyttävän viralliselta näyttävä kirje tai sähköposti. Kirjeessä pyydetään tarkastamaan yrityksen tiedot ja ilmoittamaan Y-tunnus sekä arvonlisäveronumero ilmaiseksi. Palauttamalla vastauslomakkeen yritys huomaamattaan sitoutuu pitkäaikaiseen mainossopimukseen, johon liittyy korkea vuosimaksu. Mainossopimusta on vaikea peruuttaa.
Suomessa EBN-kirjeitä ovat saaneet yritykset ja metsänomistajat ainakin vuosina 2015–2017. Huijauksia on havaittu myös muissa maissa.
Huijaus voi täyttää petoksen tunnusmerkistön. Yritys välttyy maksuilta, jos se ei vastaa viestiin. Jos yritys saa aiheettoman laskun, se voi tehdä asiasta rikosilmoituksen.

European Register of Commerce (ERC)

Sama huijaus jatkuu uuden yrityksen DAD Deutscher Adressdienst GmbH toimesta uudella nimellä. Huijauksen keskeinen toimintaperiaate on muuttumaton. Yrittäjille lähetetään kirjeitä, joissa kehotetaan tarkistamaan yrityksen tiedot GDPR-muutoksen vuoksi.

DAD Deutscher Adressdienst GmbH konkurssi

Saksan Liittotasavallan Virallisessa Lehdessä (electronic Bundesanzeiger) on julkaistu tieto 4.4.2019 yrityksen hakemisesta konkurssiin ja kehotus velkojille ottaa yhteyttä pesänhoitajaan.
Carl Clauberg

Akateeminen ura

Clauberg kirjoitti ylioppilaaksi 1916 asuessaan Kielissä perheensä kanssa. Ylioppilaaksitulon jälkeen hän osallistui I maailmansotaan maajoukoissa, jäi Brittien sotavangiksi 1917, josta hän vapautui vuonna 1919.  Palattuaan hän kirjoittautui Kielin yliopistoon. Hän valmistui nopeasti ja väitteli lääketieteen tohtoriksi 1. huhtikuuta 1925. Vuosina 1925-1932 Clauberg toimi Kielin yliopiston naistenklinikan apulaislääkärinä. Vuonna 1932 Clauberg siirtyi Königsbergin yliopistoon, josta hän sai dosentin arvon vuonna 1933. 
Clauberg liittyi 1933 kansallissosialistiseen puolueeseen ja samalla SA:n jäseneksi. Königsbergin yliopistosta Clauberg sai vuonna 1937 ylimääräisen professorin viran. Vuosien 1933-1939 Clauberg julkaisi 70 tutkimusartikkelia sekä sukupuolihormoneja käsittelevän kirjan. Koska Clauberg oli vain 154 senttimetrin pituinen, häntä ei oltaisi hyväksytty SS-joukkoihin. 
Clauberg avioitui 1933 Friedel Clauberg kanssa. Avioliitto oli lapseton johtuen vatsakalvontulehdusleikkauksesta, jonka Clauberg itse oli tehnyt tulevalle vaimolleen 1928. Claubergin suhteesta sihteerinsä kanssa syntyi kaksi lasta, tytär vuonna 1940 ja poika 1943. Lasten isä adoptoi molemmat ja vaati vaimoaan kasvattamaan lapset.

Auschwitzin keskitysleirillä

Auschwitzissa Clauberg keskittyi kehittämään naisten massasterilointimenetelmää. Kehittelyssä pääosassa oli kohtuun ruiskulla annosteltava pääasiassa jodipitoinen röntgenvarjoaineliuos, jonka tarkoituksena oli ummettaa munajohtimet pysyvästi. Sterilisaatioruiskekokeet olivat kivuliaita ja nöyryyttäviä.  Minkäänlaista kivun lievitystä ei käytetty eikä koehoidossa käytetyille naisille annettu aikaa toipua kokeilujen aiheuttamista komplikaatioista. Osalta naisista pyydettiin kirjallinen suostumus lääketieteellisiin kokeisiin. Vapaaehtoisuus kokeisiin osallistumiseen oli silti kyseenalaista, sillä kieltäytyminen johti käytännössä naisen siirtoon Birkenaun tuhoamisleirille.

Sodan jälkeen

Clauberg palasi sotavankeudestaan Neuvostoliitosta 1955 Länsi-Saksaan. Hänet pidätettiin 21. marraskuuta 1955, ja hän kuoli tutkintavankeudessa sydänkohtaukseen 9. elokuuta 1957
Jalkaväkirykmentti 43 (jatkosota)

Lakkauttaminen

Jalkaväkirykmentti 43 lakkautettiin 6. joulukuuta 1941. I/JR 43 alistettiin 1.12.1941 JR 1:lle. II/JR 43 kotiutettiin ja he irtautuivat etulinjasta 2.12.1941 ja aloittivat siirtymisen Mäntyharjulle, josta heidät kotiutettiin 9.-10.12.1941.
Ortodoksinen papisto

Alempi papisto

Alempaan eli avustavaan papistoon kuuluvat alidiakonit ja lukijat sekä laulajat. Heidän tulee nauttia ehtoollisensa kirkkokansan joukossa. Ennen vuotta 1988 avustavaan papistoon kuuluivat lisäksi kanttorit, kirkonisännöitsijät ja ponomarit, mutta tuolloin piispainkokous päätti muuttaa käytännön niin, että avustavaan papistoon kuuluvat vain ne, jotka piispa on erikseen vihkinyt tehtävään kheirotesian kautta.
Mika Joki

Mika Joki (s. 1967) on Auran kunnanjohtaja. Hän on filosofian maisteri. Aikaisemmin hän oli Pöytyän kehitysjohtaja. Hän vastustaa Auran liittämistä Turkuun. Sen sijaan hän näkee hyvänä vaihtoehtona Auran ja Pöytyän yhdistymistä Auranmaa-nimiseksi uudeksi kunnaksi, ja häntä on kaavailtu Auranmaan johtajaksi.
Johann Hinrich Wichern

Johann Hinrich Wichern (21. huhtikuuta 1808 - 7. huhtikuuta 1881) oli saksalainen teologi ja hyväntekijä.
Wichern syntyi Hampurissa kaupunginnotaarin pojaksi 21. huhtikuuta 1808. 15-vuotiaana hän menetti isänsä ja huolehti tämän jälkeen yhdessä äitinsä kanssa perheen toimeentulosta opettamalla musiikkia ja kieliä suorittaen ohessa omia opintojaan. Tästä aiheutuneen liikarasituksen vuoksi hän sai elinikäisen päänsäryn. Wichern suoritti teologian kandidaatti-tutkinnon erinomaisesti vuonna 1831 ja liittyi pian pastori Rautenbergin alullepanemaan ryhmään, joka yritti ensimmäisenä pitää pyhäkoulua katupojille ja joka myös järjesti säännöllisiä kotikäyntejä köyhissä perheissä. Wichern tuli myös johtamaan tätä yhä laajenevaa toimintaa. Vuonna 1832 Wichern oli mukana perustamassa turvakotia kodittomille lapsille. Koti sai nimen Rauhes Haus ja Wichernistä tuli sen johtaja. Talo otettiin käyttöön vuoden 1833 syksyllä, ja vuoden lopussa siellä oli 12 poikaa - Wichernin kuollessa vuonna 1881 määrä oli 1453. Wichern sai aikaan myös sen, että turvakodin yhteyteen liitettiin sisälähetyksen työntekijöiden opisto, jossa olevat toimivat myös apulaisina turvakodissa. Vastaavia laitoksia perustettiin tämän esimerkin mukaan ympäri Saksaa sekä myös muihin maihin. Wichern itse edisti tätä matkustamalla laajasti, ja hän esimerkiksi perusti vuonna 1848 lavantaudin levitessä Sleesiassa sinne kaksi lastenkotia.
Viimeiset seitsemän elinvuottaan Wichern oli sairaalloinen ja muitten avun varassa. Muutama päivä ennen kuolemaansa, joka tapahtui 7. huhtikuuta 1881, hän oli kirjoittanut vaimolleen suljetun kirjeen, jossa hän kirjoitti mahdollisesta kuolemastaan: "Jos Jumala tahtoo ottaa minut kotiin luokseen, niin tietäkää, rakkaani, että ainoa rukoukseni on tulla autuaaksi Jeesuksessa ja tulla hänen luokseen saadakseni rauhan hänessä. Olen aina tunnustanut häntä, vaikka suuressa heikkoudessa. Mutta hän on antava anteeksi syntini, siitä olen varma, rakkautensa tähden ja suuren Golgatalla tapahtuneen rakkaudentekonsa tähden. Antakoon Vapahtaja minun kerran yhtyä kaikkien rakastamieni kanssa, kuten hän Joh. 17. luvussa on rukoillut minunkin puolestani".
Dettifoss

Dettifoss on vesiputous Jökulsárgljúfurin kansallispuistossa Pohjois-Islannissa. Putous on Jökulsá á Fjöllum joessa, joka virtaa Vatnajökullista merelle. Putoukset ovat yli 100 metriä leveitä ja 44 metriä korkeita. Sen virtausmäärä on Euroopan vesiputouksista suurin sillä vettä virtaa 500 m³/s. Dettifoss on myös sävelmä jonka Jón Leifs nimesi putousten mukaan. Elokuvassa Prometheus putous kuvaa esihistoriallista maailmaa.
Andy Andreoff

Ura

Andreoff pelasi viisi kautta vuosina 2007–2012 OHL-joukkue Oshawa Generalsissa. 281 pelaamassaan ottelussa hän teki 18 maalia ja 207 pistettä. Lisäksi hänelle kertyi 312 jäähyminuuttia.
13. lokakuuta 2011 Andreoff teki Los Angeles Kingsin kanssa kolmen vuoden tulokassopimuksen. Kings teki kaudeksi 2014–2015 yhden vuoden jatkosopimuksen Andreoffin kanssa.
Le Petit Journal

Urheilukilpailut

Le Petit Journal järjesti historian ensimmäisen autokilpailun, vuoden 1894 Pariisi-Rouen ”Hevosettomien kärryjen kisan” (ransk. Concours des Voitures sans Chevaux). Ensimmäisenä maaliin tuli kreivi Jules de Dion De Dion-Boutonillaan. Tuomaristo kuitenkin hylkäsi hänen suorituksensa käytetyn kolmipyöräisen ajoneuvon vaarallisuuteen ja epätaloudellisuuteen vedoten. Niinpä ensimmäinen palkinto myönnettiin Peugeot'n ja Panhard & Levassotin edustajille.
Le Petit Journal perusti 1891 Pariisi–Brest–Pariisi-pyöräkilpailun. Se teki näin havaittuaan aiemmin samana vuonna järjestetystä Bordeaux–Pariisi-pyöräkilpailusta tehtyjen selostusten nostaneen merkittävästi lehden levikkiä.
Sarcobataceae

Tuntomerkit

Sarcobatus-lajit ova lyhytversoisia ja okaisia pensaita, joiden soluissa on paljon oksalaattikiteitä. Lehdet ovat meheviä ja ruodittomia. Kukat ovat yksineuvoisia, mutta tavallisesti hede- ja emikukkia on samassa kasvissa (yksikotisuus). Hedekukinnot ovat tiheän tähkämäisiä, ja niiden kukissa on uloimpana kilpimäisiä suomuja ja sisempänä yhdestä neljään hedettä, joiden ponnet ovat palhoja paljon pidemmät. Emikukat sijaitsevat yksittäin, ja niiden esilehdet ovat kasvaneet yhteen putkeksi, joka on kaksiliuskainen. Sikiäin on yhdislehtinen ja koostuu kahdesta emilehdestä; vartalo on kaksiliuskainen. Hedelmä on siivellinen pähkylä. Siemenessä on litteä, spiraalimainen ja vihreä alkio. Kromosomiluku n = 18, 36, 54.

Levinneisyys

Suku kasvaa Pohjois-Amerikan lounaisosissa suolapitoisilla alueilla.
Perusaaltomagnitudi

Historia

Ensimmäisen perusaaltomagnitudin teleseismisille runkoaalloille (P, PP, S) esitti saksalais-amerikkalainen seismologi Beno Gutenberg vuonna 1945.
Vuonna 1956 Gutenberg ja Richter julkaisivat korjausfunktion runkoaaltojen vaimenemisesta niiden kulkiessa Maapallon sisällä. He kalibroivat asteikkonsa niin, että lukemat vastasivat Richterin asteikon ja pinta-aaltomagnitudiasteikon arvoja magnitudeilla 6–7. Gutenberg ja Richter kutsuivat magnitudiaan yhtenäistetyksi magnitudiksi (unified magnitude).
Perusaaltomagnitudia on aina käytetty erityisesti ydinkokeiden aiheuttamien seismisten signaalien mittaamiseen, sillä räjäytykset tuottavat voimakkaan P-aallon ja suhteellisen vähän pinta-aaltoja. Nykyinen tapa käyttää Gutenbergin ja Richterin korjausfunktioita juontaa juurensa Yhdysvaltain seismisten verkkojen käytännöistä 1960–1970-luvulta.

Määritelmä

Perusaaltomagnitudi  määritellään seuraavan kaavan mukaan:
missä  on P-aallon suurin amplitudi mikrometreinä seismogrammin pystykomponentilla,  värähtelyn periodi sekunneissa (T < 3 s),  episentrietäisyys asteissa ja  lähteen syvyys.  on Gutenbergin ja Richterin (1956) korjaustermi.
Isänmaan ja Lain Puolesta

Isänmaan ja Lain Puolesta (lyhenne ILP, latinaksi Pro Patria et Lege) oli 1931 laillisuusrintaman tueksi ja pelätyn vallankaappausyrityksen vastaorganisaatioksi perustettu järjestö, joka syntyi Edistyspuolueen piirissä. Siinä oli mukana "laillisuusmiehiä" myös maalaisliitosta ja ruotsalaisista sekä joitakin kokoomuslaisiakin. Latinankielistä tunnusta oli käyttänyt aiemmin Tasavallan suojeluvartio -niminen salaseura.
Mäntsälän kapinan aikaan ILP palveli hallitusta raportoimalla mielialoista valtioneuvoston tiedotuskeskukseen. Toimintaa organisoi pääsihteerinä jääkärivärväri, majuri evp. Into Auer. "Päämaja" oli aluksi Auerin kotona Töölössä, osoitteessa Mechelininkatu 31, myöhemmin hotelli Tornissa. Ilkka-lehden päätoimittaja Artturi Leinonen oli vahva vaikuttaja Vaasan seudulla, yhdessä ILP:n yhdeksästä piiristä. Mäntsälän kapinan jälkeen ILP:stä tuli aiempaa julkisempi. Mm. Eljas Erkko ja Eero Rydman olivat ILP:n johtohenkilöitä. Iltapäivälehti Ilta-Sanomat syntyi ILP:n organisoimana Mäntsälän kapinan aikaan.
Rhönbussard

Historia

Hans Jacobs alkoi suunnittelemaan Rhönbussard-purjelentokonetta Alexander Schleicherin toimeksiannosta vuonna 1933. Uusi konetyyppi nähtiin tarpeellisena Grunau Baby -alkeispurjekoneen ja suorituskykyisen Rhönadler -tehokoneen välille sijoittuneena välityyppinä, joskin Rhönbussardia nimitettiin myös alkuvuosinaan Rhönadlerin tapaan tehokoneeksi. Schleicherin Poppenhausenin purjelentokonevertas valmisti vuoteen 1945 mennessä yli 200 koneyksilöä.
Rhönbussardin prototyypin ensilento tehtiin vielä vuoden 1933 puolella. Tyyppiä rakennettiin nopealla tahdilla, ja Saksan Keskivuoriston Rhönin alueella kilpaili jo seuraavan vuoden purjelentokilpailuissa kaikkiaan 16 Rhönbussardia. Britanniaan vietiin saman vuoden aikana myös yksi kone lentokonehinauksessa, ja se esiintyi Alan Cobhamin lentosirkuksessa. Tyypillä tehtiin vuonna 1936 ennätyksellinen nousu, kun Hermann Seele nousi sillä ukkospilvessä viiteen kilometriin. Seelen kone joutui kuitenkin syöksykierteeseen, jossa ukkospilven rakeet hakkasivat hänen ihonsa rikki ja hajottivat koneen. Seele hyppäsi laskuvarjolla yrittäen suojella lennolla mukana ollutta arvokasta barografia. Laite lipsahti kuitenkin lentäjän käsistä, eikä sitä löydetty jälkikäteen.
Suomen Ilmapuolustusliitto hankki Bussardin rakennepiirustukset pian saksalaisten purjelentäjien vuonna 1935 tekemän näytösvierailun jälkeen, ja laittoi ne jakeluun eri kerhoille. Ensimmäisenä valmistui Jämillä ensilentonsa 5. elokuuta 1937 tehnyt OH-KUOPIO 4 (myöh. OH-RAD) ja osallistui Malmin lentoaseman avajaisiin seuraavana vuonna. Seuraavana kesänä valmistui Varsinais-Suomen ilmapuolustusyhdistyksen OH-TURKU 5 (myöh. OH-RAC). Seuraavan vuoden heinäkuussa valmistui OH-KAUHAVA 2, jota lennettiin sota-aikana tunnuksella OH-JÄMI 6 ja myöhemmin tunnuksella OH-RAB. Viimeinen Suomessa rakennettu Rhönbussard, OH-JÄMI 4 (myöh. OH-RAA), valmistui jatkosodan aikana heinäkuussa 1942. Kone poistettiin tyyppinsä viimeisenä suomalaisena edustajana ilma-alusrekisteristä vuonna 1971, ja sen vaurioitunut runko on näytillä Päijät-Hämeen ilmailumuseossa Lahden Vesivehmaalla.
Lentokuntoisia Rhönbussardeja oli rekisterissa vuonna 2010 kaksi Saksassa ja yksi Belgiassa.

Rakenne

Puurakenteisen ja kangaspintaisen Rhönbussardin kärkiväli oli Babyyn nähden noin metrin pidempi ja 3,1 metriä Rhönadleria lyhyempi. Siiven tyvessä käytettiin Babyn kanssa samaa Göttingen 532 -profiilia. Tyvi oli muodoltaan tasaleveä, eikä siinä ollut v-kulmaa. Rungon virtaviivainen muotoilu ja siipitukien puuttuminen antoivat koneelle Babya paremmat suoritusarvot. Kone oli rakenneratkaisuiltaan varsin perinteinen ja vankkatekoinen. Ohjaamo oli tilava, ja ohjaaja istui lähellä painopistettä jääden hieman siiven etureunan muodostaman ”lipan” alle. Tämä haittasi silloin tällöin näkyvyyttä kaarrossa.
Rhönbussardin siivet olivat kaksiosaiset. Kone koottiin yhdistämällä ensin siipipuoliskot, minkä jälkeen kokoon saatu siipi nostettiin rungon päälle. Siipisalkojen päätapit työnnettiin pystyasennossa paikoilleen. Siipi lukittiin runkoon vaakasuuntaisella tapilla. Kokoamiseen tarvittiin osien keveydestä huolimatta useita henkilöitä.
Maestà

Maestà (ital. majesteetti) tarkoittaa taidehistoriassa valtaistuimella istuvaa Neitsyt Mariaa, Jeesus-lapsen kanssa tai yksinään. Maestà-hahmon ympärillä on usein enkeleitä ja pyhimyksiä.
Aihe oli yleinen italialaisessa taiteessa 1200- ja 1300-luvulla.
Makrosykli

Makrosykli on rengasmainen makromolekyyli tai molekyylin osana oleva makromolekulaarinen rengas. Makrosyklejä esiintyy useissa biologisissa rakenteissa, esimerkiksi hemoglobiinin hemi-proteiinissa, kasvien lehtivihreässä eli klorofyllissä sekä B₁₂-vitamiinin rakenteessa.
Koiran leishmaniaasi

Koiran leishmaniaasi on koiralla esiintyvä leishmaniaaseihin kuuluva, Leishmania-alkueläimen aiheuttama tartuntatauti, joka on pääasiallisesti hietasääsken levittämä.
Koiralla tauti havaittiin ensimmäisen kerran vuonna 1903. Vuonna 1940 arvioitiin leishmaniaasia olevan 40 prosentilla Rooman alueen koirista. Vuonna 2007 tehdyissä tutkimuksissa 29,9 prosentilla Etelä-Italian kenneleiden koirista sai positiivisen tuloksen leishmaniaasitesteistä. Leishmaniaasia tavataan Välimeren alueella.
Leishmaniaasin itämisaika on kuukausista vuosiin, joten sen toteaminen on vaikeaa. Myös eri testausmuodot ja niiden tehokkuudet vaihtelevat. Eri järjestöt suosittelevatkin Italiasta, Espanjasta ja Välimeren alueelta tuotujen koirien vuosittaista testausta taudin varalta. Yhdysvalloissa tautia tavattiin ensimmäisen kerran vuonna 2000. Leismaniaasia on tavattu Yhdysvalloissa kettukoirilla ja spinonella. Tautia on myös tavattu Etelä-Amerikassa.
Tauti leviää pääasiallisesti hietasääskien välityksellä, mutta tartunta voi tapahtua jonkin lähteen mukaan myös koirien kirppujen kautta. Tauti ei leviä pisaratartuntana. Leishmaniatartunta ei ole koiralle tappava, ja hoitomenetelmiä on kehitetty. Moni tartunnan saanut koira voi elää normaalia elämää lääkityksen avulla, mutta kontrollia on hyvä ylläpitää.

Testaaminen

Tällä hetkellä tehokkain testaustapa on PCR-menetelmä.