google/wiki40b huggingface dataset:
Tytti Paavolainen

Tytti Paavolainen (o.s. Korhonen, 12. helmikuuta 1937 – 1. marraskuuta 2008 Helsinki) toimi Yleisradiossa radiotoimittajana. Hän teki lukuisia äänitteitä muun muassa Vaahteramäen Eemeli- ja Uppo-Nalle-kirjoista.
Tytti Paavolainen sai Suomen arvostelijain liiton Kritiikin kannukset -palkinnon vuonna 1971.
Hän oli näyttelijä Sara Paavolaisen äiti.
Patrick Degerman

Patrick ”Pata” Degerman on suomalainen löytöretkeilijä ja vuorikiipeilijä. Hän on yhdessä kiipeilyretkikuntiensa kanssa kiivennyt 22 ensinousua ja nimennyt Etelämantereella sijaitsevat Mount Finlandin, Mount Sisun ja Mount Suomen sekä Grönlannissa sijaitsevan Mount Patapatan, jonka hän nimesi sponsorinsa Patapata-puhdistusvillan mukaan. Ensimmäisen löytöretkensä Degerman teki vuonna 1997 Etelämantereelle.
Arktisten alueiden lisäksi hän on retkeillyt myös muualla maailmassa, kuten Amazonin sademetsässä, Saharan aavikolla ja Tongan saaristovaltiossa. Degerman on kiipeillyt kaikilla mantereilla ja käynyt yhteensä yhdeksällä alueella, jossa ihminen ei ollut aiemmin käynyt.  
Degerman on opiskellut Taideteollisessa korkeakoulussa teollista muotoilua ja toiminut Haltin suunnittelijana ja tuotekehitystiimin jäsenenä. Teollisena muotoilijana työskennellesään Degerman suunnitteli muun muassa Lapin Kullan puolen litran pullon. Degerman on myös aktiivinen partiolainen 13-vuotiaasta alkaen, ja hän on kertonut innostuksena luontoon tulleen alun perin juuri partiosta. 
Degerman on myös tunnettu puhuja. Hän puhuu oman arvionsa mukaan noin 150 tilaisuudessa vuodessa, ja Speakersforum valitsi hänet 2006 Vuoden puhujaksi. Julkisuudessa Degerman puhuu aktiivisesti ilmastonmuutoksen torjumisen ja kestävän kehityksen puolesta.
Liukonlammi

Maantiede

Lammen pinta-ala on 1,8 hehtaaria ja sen pituus on 300 metriä ja leveys 150 metriä. Siihen laskee useita suo-ojia ja yksi niistä on laskuoja. Lammen luusua sijaitsee sen länsirannalla, josta saa alkuunsa noin 3,5 kilometriä pitkä laskuoja Kuivajärveen.
Lammen rantaviiva on 0,79 kilometriä pitkä ja sen ranta on ojitettua Liukonsuota, mutta suon lähiympäristö on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannat ovat rakentamattomia. Suon laitaan tulee metsäautotie Loimosesta. Alle 400 metriä kaakkoon sijaitsee Kelhunlammi, joka laskee Oksjärveen.

Historia

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa lammen nimi kirjoitettiin "Liuko lampi". Vuoden 1884 Senaatin kartastossa lammen nimeksi on merkitty "Kakarilammi". Lammella tuntuu olevan kansan suussa useita nimiä. Siihen aikaan ympäröivä suo oli ojittamatta ja lähipellot laitumina.
Haapalammi (Vilppula)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 8,5 hehtaaria ja se on 600 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Elänteen valuma-alueella (35.37), jonka Kurkijärven alueeseen (35.372) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 107,9 metriä mpy.
Oksoniumioni

Oksoniumioni on mikä hyvänsä positiivisesti varautunut hapen kationi, jolla on kolme sidosta. Yksinkertaisin oksoniumioni on protonin ja vesimolekyylin yhdiste H₃O⁺, joka antaa liuokselle sen happamat ominaisuudet.
Hapot muodostavat vedessä protolysoituessaan oksoniumioneja. Vesi (Lewisin emäksenä) luovuttaa protonille H⁺ (Lewisin happo) -elektroniparin  muodostaen  oksoniumionin.
Oksoniumionin konsentraation avulla voidaan laskea liuoksen pH-arvo yhtälöstä
, jossa [H₃0⁺] on liuoksen oksoniumkonsentraatio (mol/dm³).
Hawthornen tehtaat

Hawthornen tehtaat (engl. Hawthorne Works) olivat Western Electric-konserniin kuulunut tehdas Cicerossa, Illinoisissa. Hawthornen kylä kuului Ciceron kaupunkiin. Tehdas perustettiin vuonna 1905 ja se toimi vuoteen 1983. Tehdas valmisti mm. puhelimia, jääkaappeja ja tuulettimia. Tehdas työllisti parhaina vuosinaan 45 000 työntekijää.
1980-luvun puolivälissä Donald Shoemaker osti tehdasalueen ja rakennutti paikalle ostoskeskuksen.
Tehtaan nimi on jäänyt sekä teollisuustalouden että psykologian kirjoihin, koska 1930-luvun puolivälissä siellä tehtiin tuottavuuskokeita, joissa paljastui lääkkeiden plasebo-efektin kaltainen Hawthorne-ilmiö, eli että huomion kohteena oleminen muuttaa käyttäytymistä.
Alueella on nykyisin Hawthorne Works Museum.
Lou Bega

David Lubega (paremmin tunnetaan nimellä Lou Bega, s. 13. huhtikuuta 1975 München) on saksalainen latinopop-laulaja. 
Bega sai monikulttuurisen kasvatuksen, sillä hänen äitinsä on kotoisin Sisiliasta ja isänsä Ugandasta. Hän vietti teini-ikänsä Miamissa.
Hänet tunnetaan erityisesti vuoden 1999 hitistään "Mambo No. 5", joka pohjautuu Perez Pradon sävellykseen vuodelta 1949. "Mambo No. 5" saavutti maailmanlaajuisen menestyksen; ympäri Eurooppaan se sijoittui listakärkeen ja Yhdysvalloissa sitä soitettiin stadioneilla urheilutapahtumien yhteydessä. 
Elokuussa 1999 Bega saapui keikalle myös Suomeen, jossa hän esiintyi Puhdas Elämä Lapselle –konsertissa.
Samana vuonna hän julkaisi esikoisalbuminsa A Little Bit Of Mambo, joka sisälsi "Mambo No. 5"n lisäksi hitit "1+1=2", "I Got a Girl" ja "Tricky". Albumia myytiin yksistään Yhdysvalloissa neljä miljoonaa kappaletta.
Vuonna 2001 julkaistiin hänen seuraava pitkäsoittonsa Ladies And Gentlemen, joka sisälsi coverin Louis Priman hitistä "Just A Gigolo/I Ain't Got Noboby". Vuonna 2005 julkaistiin kolmas albumi, Lounatic, jolta on julkaistu singlet "You Wanna Be Americano", joka on cover italialaislaulaja Renato Carosonen kappaleesta "Tu' vuo' fa' l'americano" sekä "Bachata".
James Drury

James Child Drury (s. 18. huhtikuuta 1934 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka näytteli 1960-luvun lännensarjan Virginialaisen nimiroolissa Wyomingin Medicine Bow’ssa sijainneen Shiloh-nimisen suuren karjatilan virginialaista työnjohtajaa.
Drury syntyi New Yorkissa, missä hänen isänsä toimi New Yorkin yliopiston markkinoinnin professorina. Hän kasvoi New Yorkissa ja Oregonissa. Drury on eronnut ja hänellä on kaksi poikaa. Toinen heistä, Timothy Drury, on muusikko ja ollut mukana muun muassa The Eagles -yhtyeessä.
Juhannuksena 1971 Drurya kierrätettiin suomalaisilla juhannusjuhlilla Virginialaisen roolissa.
Black Friday (mixtape)

Arvostelut

Vibe-lehti antoi mixtapelle vain 1/2 tähteä. Slant Magazine antoi sille 0 tähteä. Nicki Minajin dissaamista pidettiin järjettömänä.
Antti Siltavuori (teollinen muotoilija)

Antti Sakari Siltavuori (s. 20. toukokuuta 1943 Pietarsaari) on suomalainen raskaaseen teolliseen muotoiluun erikoistunut teollinen muotoilija. Hän on suunnitellut muun muassa Valmetin metsätraktorin, Patria Vammaksen lentokentän huoltolaitteita, Sisu-kuorma-autoja sekä Serv Ice -jäänhoitokoneen mutta toisaalta yhdessä vaimonsa Barbro Kulvikin kanssa huonekaluja. Siltavuori on suunnitellut myös useita näyttelyitä.
Vuosina 1967–1985 Siltavuori oli Oy Sisu Auto Ab:n muotoilija ja vuosina 1985–1989 Kulvik & Siltavuori design Oy:n johtaja. Vuodesta 1989 hän on johtanut teollisen muotoilun toimistoa Arch Design Oy:tä. Siltavuori ja Kulvik ovat yhdessä toimittaneet muotoiluaiheisia kirjoja. Vuosina 1969–1971 hän oli Teolliset muotoilijat TKO ry:n puheenjohtaja, vuosina 1973–1991 Suomen taideteollisen yhdistyksen johtokunnan jäsen, vuosina 1973–1986 Design in Finland -julkaisun toimituskunnan jäsen, vuosina 1983–1987 International Council of Societies of Industrial Designin johtokunnan jäsen.
Vuonna 1999 Kulvik ja Siltavuori yhdessä saivat Suomenruotsalaisen kulttuurirahaston kulttuuripalkinnon. 2001 he olivat ensimmäinen pariskunta, joka jakoi vuoden teollisen muotoilijan tittelin.
Siltavuori on muotoillut myös useita teknisiä tuotteita, jotka olivat esillä Designmuseon näyttelyissä vuosina 2001–2002.
Helmikuussa 2012 Siltavuori toimi Kristiansandissa järjestetyn Tapio Wirkkalan näyttelyn kuraattorina.
Siltavuori ja Kulvik avioituivat vuonna 1967, ja heillä on kaksi tytärtä. He ovat kertoneet, että vaikka he ovatkin sekä aviopari että työpari, he ovat käsittääkseen muotoilijoina selkeästi erilaisia.
Rautaperseajo

Rautaperseajo on moottoripyörällä suoritettava kestävyysajo, jossa ajetaan 24 tunnin aikana vähintään 1 000 mailia (1 600 km). Ajosuoritus aloitetaan ja päätetään kirjallisella todistajien lausunnolla ja polttoainetankkauksella, lisäksi ajon aikana kerätään todisteeksi ajosta huoltoasemien tankkauskuitit reitin kulmapisteissä, joiden mukaan määritetään matkan virallinen pituus kartta-ohjelmiston avulla. Ajoreitin ja ajon suoritusajankohdan voi vapaasti valita. Ajosuoritusten tarkastamisesta vastaa Suomessa IBAF (Iron Butt Association Finland ry). Vuosittain hyväksyttyjä ajosuorituksia kirjataan Suomessa n. 800.
Unkarilainen keittiö

Unkarilainen keittiö on tunnettu erityisesti liharuoistaan. Unkarilainen ruoka on melko mausteista, jopa tulista, usein myös suolaista ja rasvaista. Yksi Unkarin yleisimmistä ja tunnetuimmista ruoista on kansallisruoaksikin kutsuttu pörkölt, eräänlainen käristys, joka voidaan valmistaa joko sian- tai naudanlihasta. Ruoan nimi on peräisin verbistä pörkölni, joka tarkoittaa lihan paistamista rasvassa sipulin ja paprikajauheen kera. Pörköltin ohessa tarjottavat lisukkeet vaihtelevat alueittain. 
Unkarin ulkopuolella pörköltin tapaista ruokaa kutsutaan usein gulassiksi, mutta tämä nimitys on peräisin eri ruoasta: Unkarissa tarjottava gulyás tai gulyásleves on paprikainen lihakeitto, jonka liha paistetaan aluksi samaan tapaan kuin pörköltissä, mutta paistamisen jälkeen kattilaan kaadetaan vettä. Lisäksi keittoon kuuluu myös perunaa ja kuminaa. Tähän ruokaan käytetään perinteisesti ainoastaan naudanlihaa, mikä selittyy ruoan nimellä: gulyás merkitsee karjapaimenta. Gulassikeittokin on monille unkarilaisille ja ulkomaalaisille juuri Unkarin kansallisruoka.
Unkarin tunnetuin mauste on paprika, jota käytetään jauhettuna runsaasti. Esimerkiksi gulassikeitto on siihen lisätyn paprikajauheen vuoksi voimakkaan punaista. Paprikaa käytetään sekä tuoreena, kuivattuna, jauhettuna että soseena.
Yleisiä ovat myös kanaruoat, erityisesti paprikás csirke eli paprikakana, joka valmistetaan pitkälti samaan tapaan kuin pörkölt. Samantapainen ruoka on myös paprikás krumpli eli paprikaperuna; siinä voidaan käyttää lihan asemesta makkaraa tai vain silavaa. Suolattu ja paprikalla maustettu tai savustettu silava eli szalonna on myös olennainen osa unkarilaisen ruoan valmistuksessa.
Balatonjärven kuhasta eli fogasista tehdään Unkarissa monia suosittuja kalaruokia. Perinteinen tapa tarjoilla kuha  on kokonaisena pannulla paistettuna niin, että sen pää ja pyrstö on taivutettu näyttävästi mutkalle.
Unkari tunnetaan myös hanhenmaksan tuottajana.
Tunnetuimpia unkarilaisia juomia ovat viinit, etenkin Tokaji-viinit ja erityisesti jälkiruokaviini Tokaji Aszú, "Viinien kuningas, kuninkaiden viini". Tokajin viinejä tuotetaan Koillis-Unkarista Kaakkois-Slovakiaan ulottuvalla Tokajin viinialueella, ja ne ovat EU:n suojelemia alkuperäistuotteita. Punaviinialueista Villány ja Szekszárd ovat ohittamassa Egerin kuuluisan ja tunnetuimman luettelossa.
Muista alkoholijuomista unkarilaisia erikoisuuksia ovat musta ja karvas Unicum-yrttilikööri ja hedelmäviina eli pálinka. Palinkaa tehdään monista hedelmistä, yleisimpiä ovat luumu- eli szilvapálinka, persikka- eli barackpálinka ja päärynä- eli körtepálinka.
Aldea (1928)

Palvelus

Aldea lähti 9. elokuuta Chileen ensimmäisenä päällikkönään Silvestre Calderón. Sen reitti kulki Gran Canarian Las Palmasin, Teneriffan Santa Cruzin, Kap Verden São Vicenten, Pernambucon, Montevideon, Punta Arenasin ja Grapplerin kautta Talcahuanoon, mihin alus saapui 28. syyskuuta. Se jatkoi varustamisen jälkeen Valparaísoon, mihin se saapui 4. lokakuuta.
Alus poistettiin palveluksesta 21. kesäkuuta 1957 ja se poistettiin alusluettelosta 12. helmikuuta 1958. Alus on romutettu.
Lamon Brewster

Amatööriura

Vuonna 1995 Brewster saavutti Yhdysvaltain amatöörien raskaansarjan mestaruuden. Samana vuonna Pan-Amerikan kisoissa Mar de Platassa, Argentiinassa, hän saavutti hopeaa. Hän voitti puertoricolaisen Moises Rolonin pisteillä, mutta hävisi loppuottelussa kuubalaiselle Félix Savónille keskeytyksellä toisessa erässä.
Brewster ei päässyt Atlantan olympialaisiin vuonna 1996 maansa edustajaksi hävittyään Yhdysvaltain sisäisissä karsinnoissa Nate Jonesille ja DaVarryl Williamsonille.

Ammattilaisura

Brewster siirtyi ammattilaiseksi vuonna 1996 ja oli voittamaton ensimmäiset kolme vuotta, kunnes vuonna 2000 hävisi Cliffort Etiennelle ja Charles Shuffordille vuonna 2000.
10. huhtikuuta 2004 Brewster shokeerasi maailmaa voittamalla Las Vegasissa Volodymyr Klytškon nelieräisessä kamppailussa, missä hän saavutti nimiinsä väliaikaisen WBO-liiton mestaruuden. Klitschko oli dominoinut ottelua aluksi, mutta Brewster selviytyi, ja voitti ottelun. Klitschko sanoi, että hänet oli huumattu ottelun aikana, mutta tästä ei saatu koskaan näyttöä. Seuraavassa ottelussaan hän puolusti titteliään australialaista Kali Meehania vastaan tuomarien hajaäänituomiolla. Seuraavassa ottelussaan toukokuussa 2005 Brewster kohtasi Andrew Golotan. Hän löi Golotan ensimmäisen minuutin aikana kolmasti kanveesiin ja voitti ottelun teknisellä tyrmäyksellä. Brewster puolusti vyötä myös Luan Krasniqia vastaan voittaen yhdeksännessä erässä keskeytyksellä. Kamppailun kahdeksannessa erässä Krasniqi kaatui kanveesiin. Kamppailu Brewsterin ja Krasniqin välillä käytiin Max Schmelingin syntymäpäivänä.
Brewster menetti WBO-mestaruuden 1. huhtikuuta 2006 hävittyään Sjarhei Ljah’ovitšille vauhdikkaassa ottelussa. Ottelun jälkeen Brewster sanoi, että hän ei voinut nähdä oikealla silmällään mitään ensimmäisen erän jälkeen.
Brewster palasi kehään 7. heinäkuuta 2007 IBO- ja IBF-liittojen mestaruusottelussa Klytškoa vastaan Saksan Kölnissä. Brewsterin valmentaja luovutti ottelun kuudennen erän jälkeen.
Brewster palasi runsaan vuoden kestäneeltä ottelutauolta kehään 30. elokuuta 2008. Vastakkaiseen kulmaan käveli Danny Batchelder jonka Brewster tyrmäsi viidennessä erässä.
Brewster jatkoi uraansa vuoden 2009 maaliskuussa. Kielin Ostseehallessa käydyssä ottelussa hän voitti Michael Sprottin kaikin tuomariäänin kahdeksaneräisen kamppailun päätteeksi.
Brewster otteli 29. elokuuta 2009. Saksassa käydyssä kamppailussa hän hävisi nigerialaiselle Gbenga Oloukuninille kaikin tuomariäänin kahdeksaneräisen kamppailun päätteeksi.
Brewster otteli viimeksi 30. tammikuuta 2010 ja kärsi 8. erässä tappion Robert Heleniukselle keskeytyksellä.

Kehän ulkopuolella

Brewsterillä on kaksi lasta vaimonsa kanssa ja yksi lapsi edellisestä avioliitostaan. Hänen serkkunsa on entinen IBF-liiton mestari Chris Byrd.
Brewster on noin 188 cm pitkä.
Brewster on myös uhonnut olevansa maailman kovaiskuisin nyrkkeilijä.
Brewsterin vasen silmä sokeutui Heleniuksen kanssa käydyn ottelun jälkeen.
Paula Talaskivi

Paula Alice Talaskivi (o.s. Lauris; 11. toukokuuta 1914 Turku – 9. huhtikuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja elokuvakriitikko. Hän toimi elokuvakriitikkona  Helsingin Sanomissa, jossa hän käytti nimimerkkiä Pimpula. Paula Talaskivi ideoi Jussi-palkinnon ja hänet palkittiin sillä elämäntyöstään vuonna 1979.
Talaskiven vanhemmat olivat räätälimestari John Lauris ja Alma Vehmais, sekä kasvatusvanhemmat työmies Hannes Tervo ja Hilja Tervo. Hän pääsi ylioppilaaksi vuonna 1934 ja suoritti yliopisto-opintoja. Hän toimi Ilta-Sanomien reportterina vuodesta 1938 alkaen ja oli myös teatteriarvostelijana vuodesta 1942 lähtien. Helsingin Sanomien elokuva-arvostelijana Talaskivi oli vuodesta 1945 alkaen.
Talaskivi oli Elokuvajournalistien varapuheenjohtajana ja Filmiaura ry:n puheenjohtajana vuodesta 1963. Hän osallistui useille kansainvälisille elokuvajuhlille muun muassa Moskovassa, Cannesissa 1959, Berliinissä ja Bahamasaarilla. 
Paula Talaskivi oli naimisissa vuosina 1938–1951 toimittaja Jaakko Mario Talaskiven kanssa, mutta liitto päättyi avioeroon. Hänen poikansa oli näyttelijä Jaakko Talaskivi.
Musta Penkkijärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,7 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Karjulanjoen valuma-alueella (35.36), jonka Kuusijärven–Haukkajoen alueeseen (35.362) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 189,5 metriä mpy.
Olli Talsi

Olli Juhani Talsi (s. 27. marraskuuta 1982 Vehkalahti) on suomalainen pika-aitajuoksija, joka edustaa kotkalaista Karhulan Katajaiset -seuraa.
Talsi voitti sisäratojen SM-kultaa 60 metrin aitajuoksussa 2004 ajalla 7,79. Hän voitti mestaruuden myös kaksi vuotta myöhemmin ajalla 7,70, jonka ansioista hänet valittiin Suomen joukkueeseen Moskovan sisäratojen MM-kisoihin. MM-kisoissa Talsi selviytyi välieriin, joissa karsiutui. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Jyväskylän Kalevan kisoissa SM-pronssia 110 metrin aitajuoksussa ajalla 14,00. Hän osallistui Göteborgin EM-kisoihin, joissa karsiutui alkuerissä ajalla 13,87.
Mesaoría

Mesaoría (kreik. Μεσαορία, ”Vuorten välissä”) on Kyproksen saaren pohjoisosassa sijaitseva hedelmällinen tasankoalue. Tasangon pinta-ala on noin 1 000 km². Se rajoittuu idässä Famagustanlahteen, etelässä Tróodos-vuoristoon ja pohjoisessa Pentadáktylos-vuoristoon. Tasangolla virtaa Kyproksen pisin joki Pediaíos.
Tasankoalueelta on löydetty merkkejä ihmisasutuksesta jo neoliittiselta kaudelta, jolloin tasankoa peitti metsä. Antiikin aikana metsää hävitettiin rakennusaineeksi Ptolemaiosten laivastolle. Nykyisin tasangolla sijaitsee muun muassa Nikosian metropolialue.
I’m Sorry, I’ll Read That Again

I'm Sorry, I'll Read that Again (usein lyhennettynä ISIRTA) on BBC:n tuottama radiokomediasarja, jonka ensimmäinen jakso esitettiin 3. huhtikuuta 1964, ja viimeinen 24. joulukuuta 1973. Vuonna 1989 tehtiin lisäksi 25-vuotisjuhlajakso, joka mukaan lukien jaksoja tehtiin kaikkiaan 104 kappaletta.
Sarjassa esiintyivät Tim Brooke-Taylor, John Cleese, Graeme Garden, David Hatch, Jo Kendall ja Bill Oddie. I'm Sorry, I'll Read that Againin spin-offina syntyi 1972 alkanut radiovisailu I'm Sorry I Haven't a Clue.
Eric Sevareid

Arnold Eric Sevareid (26. marraskuuta 1912 Velva, Pohjois-Dakota – 9. heinäkuuta 1992 Washington, DC) oli yhdysvaltalainen toimittaja. Hän oli yksi niin sanotun Murrow’s Boys -toimittajaryhmän jäsenistä.
Valmistuttuaan Minnesotan yliopistosta vuonna 1935 Sevareid työskenteli toimittajana Minneapolis Journalissa 1936–1937 ja New York Herald Tribunessa Pariisissa, kunnes Edward R. Murrow palkkasi hänet CBS:n radion ulkomaankirjeenvaihtajaksi raportoimaan toisesta maailmansodasta 1939. Sevareid kertoi ensimmäisenä amerikkalaisena Ranskan antautumisesta Saksalle vuonna 1940.
Pariisista Sevareid pakeni sodan tieltä Lontooseen, missä hän raportoi Britannian taistelusta (Battle of Britain). Loppuvuodesta 1940 hän palasi Yhdysvaltoihin ja vuonna 1943 hän lähti komennukselle Itä-Aasiaan, missä hän raportoi Burman-Kiinan sotanäyttämöltä. Myöhemmin Sevareid raportoi Titon partisaaneista ja saapui eteläiseen Ranskaan ensimmäisten Yhdysvaltalaisten joukkojen mukana kulkien heidän kanssaan Saksaan saakka.
Sodan jälkeen vuonna 1946 Sevareid raportoi muun muassa YK:n perustamisesta ja julkaisi teoksen Not So a Wild Dream. Vuosina 1946–1954 hän toimi CBS:n Washingtonin uutistoimituksen päällikkönä ollen senaattori Joseph McCarthyn kommunistivainojen (”mccarthyismin”) ensimmäisiä kriitikkoja.
CBS:n Euroopan kirjeenvaihtajana Sevareid oli 1959–1961 työskennellen Ranskassa, Saksassa ja Britanniassa. Yhdysvalloissa hän tuli tunnetuksi esiintymisestään CBS:n Walter Cronkiten juontamissa iltauutisissa 1964–1977 aina eläkkeelle jäämiseensä saakka. Sevareid myös raportoi kaikista Yhdysvaltain presidentinvaaleista vuosina 1948–1976. Eläkkeelle jäätyään hän jatkoi CBS:n konsulttina ja toimi kertojana useissa dokumenttiohjelmissa.
Wielka Encyklopedia Powszechna PWN

Wielka Encyklopedia Powszechna PWN (suom. Suuri Universaali PWN Ensyklopedia) on puolankielinen yleistietosanakirja, jonka kustansi Wydawnictwo Naukowe PWN Varsovassa, vuosina 1962–1970. Se oli ennen vuotta 2005 laajin koskaan julkaistu puolalainen ensyklopedia.
Tietosanakirja sisältää 82 000 hakusanaa, 12 000 kuvaa tai piirrosta, 200 värillistä ja 650 mustavalkoista erillislehdellä olevaa piirrosta ja 120 värillistä karttaa 13. osassa ja lisäosassa. Tietosanakirjan sisältöä on voimakkaasti sensuroitu. Sen esipuheen mukaan tietosanakirja "perustuu rationaalisiin ja materialistisiin perusteisiin" ja maailmankuvaltaan edustaa "sosialistista ideologiaa".
Kirjoittamiseen osallistui 2 000 kirjoittajaa, 1 000 arvioijaa ja lähes 100 toimittajaa, joiden työtä valvoi Puolan tiedeakatemian (PAN) komitea jota johti professori Tadeusz Kotarbiński.
Kirjasarjan korvasi myöhempi Wielka Encyklopedia PWN, joka on edeltäjäänsä laajempi.
Drakensalmi

Drakensalmi on merialue, joka erottaa Etelä-Amerikan eteläisimmän kärjen eli Kap Hornin Eteläisistä Shetlandsaarista ja Grahaminmaasta Antarktiksella. Näin ollen Drakensalmi yhdistää Tyynen valtameren ja Atlantin valtameren eteläisimmät osat toisiinsa. Drakensalmen läpi virtaa Antarktista kiertävä kylmä Länsituulten virta.
Ennen Panaman kanavan avautumista vuonna 1914 ainoa kulkukelpoinen merireitti Tyynenmeren ja Atlantin välillä oli kierros Etelä-Amerikan ympäri. Drakensalmen lisäksi vaihtoehtoja olivat Tulimaan saariston ja mantereen välinen Magalhãesinsalmi tai Tulimaan saarten välistä kulkeva Beaglensalmi. Viimeksi mainitut ovat kuitenkin kapeita, joten monet purjelaivat seilasivat aikanaan mieluummin Drakensalmen aavojen vesien kautta niiden vaikeista meriolosuhteista huolimatta. Kap Hornin kiertäneitä kauppa-alusten kapteeneja kutsutaan kaphoornareiksi.
Drakensalmi on nimetty englantilaisen varhaisen maailmanympäripurjehtijan Sir Francis Draken mukaan. Draken purjehdittua Magalhãesinsalmen läpi syyskuussa 1578 hänen laivansa ajautui tuulen mukana avomerelle kauas etelään, mikä antoi ymmärtää, että Tyynenmeren ja Atlantin välillä on yhteys. Ensimmäinen Drakensalmen läpi purjehtinut oli tiettävästi alankomaalainen Willem Schouten vuonna 1616.
Fossilisoituneiden kalanhampaiden perusteella tehdyn ajoituksen mukaan Drakensalmi avautui 41 miljoonaa vuotta sitten, kun Etelä-Amerikan Antarktikseen yhdistänyt maakannas katkesi. Tyynenmeren ja Atlantin yhdistyttyä syntyi Antarktista kiertävä Länsituulten virta, jonka uskotaan vaikuttaneen merkittävästi tuolloin vielä verraten lämpimän ilmaston omanneen mantereen kylmenemiseen ja jääpeitteen syntyyn muutamia miljoonia vuosia myöhemmin.
Kurskin alue

Maantiede

Se rajoittuu pohjoisessa Orjolin alueeseen, koillisessa Lipetskin alueeseen, idässä Voronežin alueeseen, etelässä Belgorodin alueeseen, lounaassa Ukrainan Sumyn alueeseen ja luoteessa Brjanskin alueeseen.
Kurskin alue sijaitsee Keski-Venäjän ylängöllä. Alueen merkittävin joki on Dneprin sivujoki Desnan sivuhaara Seim.

Väestö

Kurskin alueen kartta
Kurskin alueen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 1 127 081. Suurin kaupunki on Kursk, jossa asui 415 159 asukasta. Muita merkittäviä kaupunkeja ovat Železnogorsk (95 049 as.), Kurtšatov (42 706 as.), Lgov (21 453 as.) ja Štšigry (17 040 as.). Lisäksi alueella on useita pienempiä kaupunkeja ja lukuisia kaupunkityyppisiä taajamia.

Historia

Toisen maailmansodan aikana Kurskin alue oli Saksan miehittämä 1941–1943. Vuonna 1943 alueella käytiin suuri Kurskin taistelu.

Hallinto

Kurskin alue on yksi Venäjän federaation alueista (subjekti) ja sen pääkaupunki on Kursk. Alue on jaettu hallinnollisesti 28 piiriin ja 10 kaupunkialueeseen.

Talous

Alueen merkittävimmät teollisuudenalat ovat rauta-, koneenrakennus-, sähkötekniikka-, kemian-, elintarvike-, rakennusaine- ja kevytteollisuutta. Lisäksi alueella louhitaan rautamalmia. Maatalous tuottaa viljaa ja sokerijuurikasta. Lisäksi on karjataloutta.