google/wiki40b huggingface dataset:
Craig Schira

Seuraura

WHL-joukkue Regina Pats varasi Schiran 111. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2003. Hän pelasi siellä kaksi ottelua kaudella 2003–2004. Kausi 2004–2005 oli Schiralle kuitenkin tulokaskausi ja se toi hänelle 60 runkosarjaottelussa tehot 1+7=8. Kesken viidennen WHL-kautensa 2007–2008 Schira siirtyi vain kahden ottelun jälkeen Patsista Vancouver Giantsin riveihin. Viimeisellä WHL-kaudellaan 2008–2009 hän teki liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 16+43=59, joilla Schira sijoittui WHL:n puolustajien pistepörssissä viidenneksi. Hän oli myös Giantsin eniten maaleja tehnyt puolustaja Jonathon Blumin kanssa.
Schiraa ei koskaan varattu NHL:ään, vaan hän teki vapaana agenttina kolmivuotisen tulokassopimuksen Ottawa Senatorsin kanssa maaliskuussa 2009. Schira oli myös aiemmin käynyt try-outilla Los Angeles Kingsissä syksyllä 2006. Hän pelasi Senatorsissa kaikki kolme sopimuskauttaan kokonaan farmijoukkue Binghamton Senatorsissa, AHL:ssä. Schiran yhden kauden piste-ennätys syntyi hänen tulokaskaudellaan 2009–2010, jolloin hän teki 68 runkosarjaottelussa tehot 8+13=21. Seuraavan kauden 2010–2011 päätteeksi Schira voitti Calder Cupin.
Kaudeksi 2012–2013 Schira siirtyi Eurooppaan ja Norjan GET-liigassa pelaavaan Frisk Askeriin. Hän oli pelipaikastaan huolimatta tehoilla 17+18=35 joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Luke Salazarin jälkeen. Schira voitti myös koko GET-liigan puolustajien maalipörssin ja sijoittui puolustajien pistepörssissä kolmanneksi. Hänet valittiin kauden päätteeksi GET-liigan tähdistökentälliseen. Kaudeksi 2013–2014 Schira siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue Hämeenlinnan Pallokerhon riveihin. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 9+16=25, joilla Schira sijoittui SM-liigan puolustajien pistepörssissä yhdeksänneksi. Hänen keskimääräinen peliaikansa (24.33) oli myös liigan suurin. Schiran kausi päättyi kuitenkin runkosarjan lopulla loukkaantumiseen. Huhtikuussa 2014 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen HPK:n kanssa.
Kaudelle 2014–2015 Schira nimettiin HPK:n varakapteeniksi. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 5+23=28, joilla Schira jakoi SM-liigan puolustajien pistepörssin yhdeksännen sijan SaiPan Sam Lofquistin kanssa. Kaudeksi 2015–2016 hän siirtyi kaksivuotisella sopimuksella SHL-joukkue Luleå HF:ään. Schira oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 4+12=16. Kaudella 2016–2017 hän oli kuudella osumallaan Luulajan eniten maaleja tehnyt puolustaja Ilari Melartin kanssa.

Maajoukkueura

Schira pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2006. Hän edusti myös Canada Westernin joukkuetta World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2005, jolloin Schira voitti kultaa.
Erling Lorentzen

Erling Sven Lorentzen (s. 28. tammikuuta 1923) on norjalainen liikemies. Hän syntyi Oslossa, mutta on asunut pitkään Brasiliassa.
Lorentzen omistaa Brasiliassa 28 % Aracruz Celulosesta. 
Lorentzen meni 15. toukokuuta 1953 naimisiin prinsessa Ragnhildin kanssa. Parille syntyi vuosina 1954, 1957 ja 1968 kolme lasta.
Liisa Vuorinen

Alma Elisabet Sipiläinen, kirjailijanimi Liisa Vuorinen (s. 28. toukokuuta 1920 Luopioinen) on suomalainen näkövammainen kirjailija.
Blue Sky Studios

Blue Sky Studios on vuonna 1987 perustettu yhdysvaltalainen elokuva- ja tietokoneanimaatiostudio. Yhtiön omia tuotantoja ovat animaatioelokuvat Ice Age (2002), Robots (2005), Ice Age 2 (2006), Horton (2008), Ice Age 3: Dinosaurusten aika (2009), Rio (2011), Ice Age 4: Mannerten mullistus (2012), Salainen valtakunta (2013), Rio 2 (2014), Tenavat-elokuva (2015), Ice Age 5: Törmäyskurssilla (2016) ja Ferdinand (2017). Näiden lisäksi yhtiö on tehnyt animaatioita elokuviin kuten Fight Club (1999) ja Alien – ylösnousemus (1997).
Samuel Alexander

Samuel Alexander (6. tammikuuta 1859 Sydney, Australia – 13. syyskuuta 1938) oli australialaissyntyinen brittiläinen filosofi.
Alexander syntyi juutalaiseen perheeseen Sydneyssä, Australiassa. Hänen isänsä oli satulaseppä joka kuoli muutaman viikon jälkeen Alexanderin syntymästä. Viiden vuoden päästä perhe muutti Melbourneen jossa Alexander kävi kotikoulua.
Alexander opiskeli Melbournessa Wesley Collegessa ja Melbournen yliopistossa. Hän muutti Englantiin vuonna 1877 ja opiskeli siellä Oxfordin yliopistossa.  Hänen opettajiaan olivat Thomas Hill Green ja Henry Nettleship. Hän opetti Oxfordin Lincoln Collegessa vuosina 1882–1893. Vuonna 1893 hänet nimitettiin Manchesterin yliopiston Owens Collegen professoriksi. Hän jäi eläkkeelle Manchesteristä vuonna 1924. Alexander toimi Aristotelian Societyn puheenjohtajana vuosina 1908–1911 ja 1936–1937.
Alexanderin ajattelun keskeisiä käsitteitä olivat 'emergentti kvaliteetti' ja emergentti evoluutio. Ne olivat hänen metafysiikkansa keskeisiä ajatuksia, joiden avulla hän käsitteli aikaa, avaruutta, ainetta, mieltä ja jumaluutta.
Alexander piti Gifford-luennot Glasgow'n yliopistossa vuosina 1916–18. Luennoista syntyi kokonaisen filosofisen järjestelmän käsittävä teos Space, Time and Deity (1920), jota voidaan pitää hänen pääteoksenaan. Teos esitti maailman yhtenä kosmisena prosessina, jonka perustana oli aika-avaruus. Emergentit ominaisuudet kehittyivät siitä ajoittaisesti korkeamman tason synteeseinä. Näin aika-avaruus tuotti aineen ja aine mielen. Jumaluus oli Alexanderille seuraavan tason ylempi päämäärä, jota kohti kosminen järjestys pyrki.
Vaughn

Vaughn on jääkiekkoon keskittyvä maalivahdinvarustemerkki, joka valmistaa muun muassa kiinniottokäsineitä, mailakäsineitä, polvisuojia, ylävartalosuojia ja housuja. Eniten Vaughn:n varusteiden kehtittämiseen on vaikuttanut Mike Vaughn. Vaughn tekee varusteensa Kanadassa. Vaughn:lla on tehtaat Kanadassa Londonin kaupungissa Ontariossa ja USA:ssa Oxfordin kaupungissa Michiganissa.

Historiaa

Vaughn:n on ollut edelläkävijä kehittäessään maalivahdin varusteita. Vuonna 2001 Vaughn teki ensimmäiset V-tyyliin perustuvat patjat Velocity:n. Nämä poikkesivat silloisista patjoista aika paljon. Remmit oli sijoiteltu eri tavalla, patjoihin tuli "ylimääräiset" reisilevyt, jotka ovat nykyään kielletty NHL:ssä ja suurempi peittopinta-ala V-asennossa.

Vaughn:n käyttäjät

NHL:ssä Vaughn on suosittu merkki. Monet suomalaiset käyttävät NHL:ssä Vaughn:in varusteita. Muun muassa Kari Lehtonen, Tuukka Rask, Antti Niemi ja Niklas Bäckström luottavat Vaughn:in varusteisiin. Myös kanadalaiset Cam Ward ja Steve Mason käyttävät Vaughn:n varusteita. Amerikkalainen Jonathan Quick käyttää myös Vaughn:n varusteita, ja myös monilla junioreilla on Vaughn:n varusteita.

Vaughn:n mallit

Vaughn:in mallien lippulaivana pidetään Velocity:ä.  Muita malleja ovat Epic, Ventus, Vision ja Vault. Junioreille on myös oma Super Junior Epic -linja.

Vaughn:n custom-palvelut

Yksi osa-alue mikä tekee Vaughn:sta suositun on heidän custom-palvelut. Halutessaan käyttäjä voi "customoida" varusteitaan, eli niitä muokataan varusteet yksilöllisesti käyttäjän haluamalla tavalla. Esimerkiksi patjoihin voi saada pidemmän reisiosan, remmit voidaan sijoitella eri tavalla ja värit saa valita itse.
Koskikatu (Joensuu)

Koskikatu on itä-länsisuuntainen katu Joensuun keskustassa. Se johtaa Elielinkujan päästä,  Rantakadulta Länsikadulle. Katu jatkuu Yliopistokatuna kohti Linnunlahtea ja Noljakkaa. Nimensä se on saanut sijaintinsa mukaan Pielisjoen koskista.

Toriparkki

Lokakuussa 2018 avatun Toriparkin sisään- ja ulostuloväylät ovat Koskikadulla Mustosen kadun kohdalla.

Liikennevalot

Liikennevalot ovat Rantakadun, Koulukadun ja Länsikadun risteyksissä. Koulukatu on etuoikeutettu katu.

Pyörätiet

Kadun pohjoislaidalla kulkee koko matkalla pyörätie. Eteläpuolella pyörätie on merkitty vain kahden korttelin matkalle eli Merimiehenkadun ja Länsikadun välille.
Koisokirva

Koko ja ulkonäkö

Siivettömät aikuiset ovat päärynänmuotoisia, kiiltäväpintaisia ja vaihtelevat väriltään haaleanvihreistä tummanvihreään. Vaharauhasputkien tyvellä on oranssinruskeat tai likaisenvihreät laikut. Siivekkäiden yksilöiden pää ja keskiruumis ovat mustat ja takaruumiissa on vaihtelevasti erottuvia tummia poikkiraitoja. Tuntosarvien tyvinystyjen sisäsyrjät ovat yhdensuuntaiset ja tuntosarvet ruumista pitemmät. Raajat ja tuntosarvet ovat vaaleat, mutta nivelkohdista tummat. Vaharauhasputket ovat vaaleat, kärkeä kohti kapenevat ja kärjestään tummat. Siivellisillä yksilöillä raajat, tuntosarvet ja vaharauhasputket ovat kauttaltaan hieman tummemmat. Koiraat ovat lähes aina siivettömiä. Ruumiin pituus 1,3–3,0 mm.
Lajin kromosomiluku 2n=10. Euroopassa esiintyy muita Aulacorthum-suvun kirvalajeja, jotka muistuttavat koisokirvaa hyvin paljon.

Levinneisyys

Koisokirva lienee alkujaan peräisin Euroopasta, mutta levinnyt jokseenkin kaikkialle maailmaan. Pohjois-Amerikasta sitä on tavattu vuodesta 1879 lähtien. Suomessa havaintoja on koko maasta

Elinympäristö ja elintavat

Koisokirvat elävät kolonioina ravintokasvin alaosien lehdillä, lisääntyvät neitseellisesti ja pudottautuvat häirittyinä herkästi maahan. Laji ei välttämättä vaihda isäntäkasviaan, mutta sekundääri-isäntien lajivalikoima on huomattavan laaja. Se voi myös lisääntyä suvullisesti monilla eri kasvilajeilla, mikä on kirvojen joukossa poikkeuksellista. Kasvihuoneissa lisääntyminen on aina neitseellistä. Talvehtii nymfivaiheessa.
Huomattava tuholainen koisokirva on ainakin tomaatille, perunalle, tupakalle, pippureille, sellerille, porkkanalle, kurkkukasveille ja tulppaaneille. Se elää myös monilla muilla viljelyskasveilla sekä avomaalla että kasvihuoneissa. Kasvinesteiden imemisen lisäksi kirva levittää ainakin 45 kasvien virustautia, muttei vaikuta olevan kovin tehokas näiden tautien levittäjänä. Suomessa koisokirva on luokiteltu haitalliseksi vieraslajiksi.
Koisokirvan saalistajia luonnossa ovat ainakin seuraavat: Aphidius matricariae, seitsenpistepirkko (Coccinella septempunctata), (Coccinella septempunctata brucki), Coccinella transversoguttata, harlekiinileppäpirkko (Harmonia axyridis), Hippodamia undecimnotata ja Orius sauteri.

Ravintokasvit

Koisokirva on erittäin polyfagi ja kelpuuttaa ravinnokseen niin kaksisirkkaisia kuin yksisirkkaisiakin kasveja yli 80 eri kasviheimosta. Euroopassa primääri-isäntiä ovat sormustinkukat (Digitalis), sekundääri-isäntiä monet muut kasvilajit.
FESS

FESS-leikkaus eli functional endoscopic sinus surgery on yleisnimitys nenän ja sen sivuonteloiden tähystysleikkauksesta. Nenän ja nenän sivuonteloiden leikkauksella eli FESS-leikkauksella voidaan hoitaa ja ehkäistä toistuvia ja pitkäaikaisia sivuontelotulehduksia. Leikkaus on tarpeen myös silloin, kun nenäkäytävien polyyppien hoidossa ei lääkkeellisellä hoidolla saada riittävää vastetta.
FESS-leikkaukseen voidaan turvautua kun potilaalla on toistuvia äkillisiä poskiontelotulehduksia, oireita antava krooninen poskiontelon- tai seulalokeroston tulehdus, toistuvaa nenäpolypoosia, nenäoireisiin liittyviä kasvosärkyjä, otsaontelotulehdus tai kitaontelon tulehdus.
FESS-leikkaus tehdään yleensä paikallispuudutuksessa sovittuna ajankohtana. Myös nukutuksessa tehtävä leikkaus on mahdollista. Leikkauksessa poistetaan sairaat kudokset nenän sivuonteloista ja avarretaan sivuonteloiden ilmastointiaukkoja normaalin ilmankierron turvaamiseksi. Leikkaus tehdään sieraimien kautta nenätähystintä käyttäen ja sen kesto on noin 30-90 min. Leikkauksen jälkeen nenäkäytäviin saatetaan asettaa tamponit estämään arpikudosmuodostusta ja verenvuotoa vuorokauden ajaksi. Joskus poskionteloleikkaus joudutaan tekemään huulien poimun kautta poskiontelon etuseinämän läpi. Tällöin haava suljetaan suun limakalvoille tulevilla ompeleilla.
Käärmeankeriaat

Lajit ja anatomia

Varhaisimmat käärmeankeriaiden heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu eoseenikaudelle. Heimo on lajimäärältään ankeriaskalojen lahkon suurin. Siihen kuuluu 52 sukua ja lähteestä riippuen 250–290 lajia. Käärmeankeriaiden heimo jaetaan Myrophinae-, johon kuuluu 11 sukua, ja Ophichthinae-alaheimoon, johon kuuluu 41 sukua.
Käärmeankeriaslajit saavuttavat yleensä noin 50 cm:n pituuden, mutta suurimmat lajit voivat kasvaa 250 cm pitkiksi. Ruumis on pitkulainen ja käärmemäinen. Selkä- ja peräevät ovat pitkät, mutta eivät kaikilla lajeilla ulotu kapenevan pyrstön kärkeen asti. Osalla lajeista ei ole rintaeviä. Silmät ovat lajeista riippuen joko kookkaat tai pienet. Kuonon kärki on heimon lajeilla usein terävä ja sieraimet kaukana toisistaan ja ovat joskus putkimaiset. Väritykseltään Myrophinae- ja Ophichthinae-alalahkojen lajit eroavat toisistaan. Myrophinae-lajit ovat useimmiten yksivärisen tummia, kun taas Ophichthinae-alalahkoon kuuluvat käärmeankeriaat ovat värikkäitä ja ruumiissa on täpliä, raitoja tai laikkuja.

Levinneisyys ja elintavat

Käärmeankeriaita tavataan Atlantin, Intian valtameren ja Tyynenmeren alueilta. Ne ovat pääasiassa mereisiä rannikkoseutujen lajeja, mutta eräitä käärmeankeriaita tavataan myös joista. Suurin osa elää alle 200 metrin syvyydessä, mutta niitä on tavattu myös yli 800 metrin syvyydestä. Useat käärmeankeriaslajeita elävät kaivautuneena pyrstöedellä hiekka- tai sorapohjaan, josta ne vaanivat ravintoaan pieniä kaloja ja äyriäisiä.
Toimi Waltari

Toimi Armas Waltari (17. helmikuuta 1882 Helsinki – 5. heinäkuuta 1914 Nummela) oli suomalainen pappi ja opettaja, joka julkaisi lukuisia uskonnollisia kirjoja. Parhaiten hänet tunnetaan kirjailija Mika Waltarin isänä.
 
Toimi Waltarin isä Gustaf Helenius oli Hattulan Katinalasta kotoisin ollut ja Helsinkiin muuttanut muurari joka otti uudeksi sukunimekseen Waltari kotitalonsa mukaan. Toimi Waltari ja hänen veljensä Toivo Waltari valmistuivat kumpikin papeiksi. Toimi Waltari oli sitten muun muassa työssä Kalliolan setlementissä ja toimi Sörnäisten vankilan vankilapastorina. Hän meni naimisiin 18.11.1906 Olga Johanssonin (18.11.1886 Pietari – 12.6.1945 Helsinki) kanssa. Pariskunnalle syntyi kolme lasta, Samuel 1907, Mika Toimi 1908 ja Erkki Kustaa 1913.
Toimi Waltari oli Mikkelin lyseon uskonnon ja historiallisen lukemisen vanhempana lehtorina vuosina 1912-1914, ja hän valmisteli samalla myös teologian väitöskirjaansa, jonka nimenä oli Raamatunhistoria uskonnon opetuksessa. Mikkelissä asunut Waltarin perhe palasi Helsinkiin 1914 mutta pian sen jälkeen Toimi Waltari kuoli 32-vuotiaana.
Kirjailija Mika Waltari kuvasi Helsinki-trilogiassaan (1933–1935) sukunsa vaiheita. Trilogian päähenkilöiden esikuvina olivat kirjailija itse, hänen isänsä Toimi ja isoisänsä Gustaf.
Kirsi Valasti

Kirsi Eva Marika Valasti (ent. Valasti-Koski, s. 12. marraskuuta 1969 Helsinki) on suomalainen kestävyysjuoksija, joka edustaa seuratasolla Turun Weikkoja.
Valasti juoksi vuoden 1988 Kalevan kisoissa 3 000 metrin juoksun kolmanneksi ajalla 9.22,03. Hän osallistui seuraavana vuonna maastojuoksun MM-kisoihin, joissa sijoittui kahdeksanneksikymmenenneksi. Myöhemmin samana vuonna hän voitti SM-hopeaa Kalevan kisoissa 3 000 metrillä ajalla 9.03,74. Vuoden 1990 Kalevan kisoissa hän uusi 3 000 metrin SM-hopeansa. Vuonna 1992 hän voitti 3 000 metrillä pronssia ja 10 000 metrin juoksussa hopeaa ajalla 33.16,07.
Valasti palasi kilpakentille vuonna 2000. Kalevan kisoissa 2001 hän voitti SM-kultaa 10 000 metrillä ja hopeaa 5 000 metrin juoksussa. 2002 hän voitti sisäratojen SM-pronssia 3 000 metrillä ja Kalevan kisoissa 2003 SM-kultaa sekä 10 000 että 5 000 metrillä ajalla 15.56,47. Hän voitti Vaasan Kalevan kisoissa 2004 5 000 metrin kilpailun ajalla 15.40,43 ja selvisi Suomen joukkueeseen Ateenan olympialaisiin. Olympiakisoissa Valasti karsiutui alkuerissä.
Valasti juoksi vuonna 1991 alle 23-vuotiaiden naisten maratonin Suomen-ennätyksen 2.41.45. Hän on Suomen kaikkien aikojen tilastossa seitsemäs 3 000 metrillä, toinen 5 000 metrillä ja kymmenes 10 000 metrillä.
Kivikkokäenminttu

Historiaa

Platina mainitsee, että kasvi on hyväksi vatsalle ja rinnalle sekä elvyttää maksaa. Tässä kohtaa on kuitenkin hieman epävarmaa, tarkoittaako Platina juuri kivikkokäenminttua, sillä hän sanoo, että se, jota latinaksi kutsutaan nimellä nepeta on kreikaksi calamintha. Latinan nepeta viittaisi selvästi aitokissanminttuun (Nepeta cataria). Toisaalta M. E. Millham on päätynyt ratkaisuun, että kyseessä on Calaminthan suku. Calaminthan suvussa on sitten lajinimellä nepeta juuri kivikkokäenminttu-niminen kynteli. Kumpaakin on tuona aikana esiintynyt Italiassa ja käytetty siellä yrttinä.
Kukonharjat

Ulkonäkö ja koko

Kukkien värejä ovat keltainen, vaaleanpunainen ja punainen.

Käyttö

Kukonharjoja on käytetty koristekasveina satoja vuosia. Siemenet kylvetään maaliskuulla, jonka jälkeen taimet esikasvatetaan.
M.O.T.

M.O.T. on lyhenne sanoista ”mikä oli todistettava” tai ”mikä on todistettu” (lat. Q.E.D., lyhenne sanoista quod erat demonstrandum).
M.O.T. on alun perin matematiikassa käytetty termi, ja kirjoitettuna matemaattisen todistuksen loppuun se tarkoittaa, että kyseinen todistus on suoritettu. Vaihtoehtoinen esitystapa on piirtää todistuksen loppuun neliö □.
Nykyään termiä käytetään muidenkin todistusten tai väittämien yhteydessä, kun halutaan vakuuttaa tai väittää, että asia tuli lopullisesti todistetuksi oikeaksi.
Alun perin termiä käyttivät varhaiset kreikkalaiset matemaatikot, kuten Eukleides ja Arkhimedes. Latinankielinen termi on käännös kreikankielisestä ilmaisusta ὅπερ ἔδει δεῖξαι (hóper édei deĩxai).
Vuodesta 1996 Yleisradion TV1-kanavalla esitetyn MOT-ohjelman nimi on lyhenne sanoista ”mikä oli tutkittava”.
ISO 3166-2:CN

ISO 3166-2:CN on ISO-standardointijärjestön standardi, joka määrittää geokoodit Kiinalle. ISO 3166-2:CN on ISO 3166-2 -standardin osajoukko, joka määrittää 23 maakunnan, viiden autonomisen alueen, neljän itsehallinnollisen kaupungin ja kahden erityishallintoalueen (Hongkong ja Macao) koodit.
Divisioona

Historia

Itävallan perimyssodan aikana 1740-luvulla syntyi ajatus isojen armeijoiden jakamisesta pienempiin itsenäisiin osiin eli divisiooniin. Pierre de Bourcet esitti teoksessaan Principes de la guerre de montagne 1760-luvulla, että ideaalisti etenevä armeija tuli jakaa kolmeen osaan, jotka etenisivät samansuuntaisesti enintään yhden päivämarssin päässä toisistaan. Näin vihollinen ei voisi ennalta tietää missä osat yhtyisivät ja hyökkäisivät. Bourcet oli osallistunut esikunnan pioneeriupseerina vuonna 1744 ranskalais-espanjalaiseen hyökkäykseen Alppien yli Savoijiin. Tällöin divisioonajako oli toiminut hyvin käytännössä. Ranskan armeija vastusti kuitenkin divisioonajaon käyttöönottoa ja vasta vuosina 1787–1788 jako otettiin käyttöön. Tällöin 12 000 miestä jalka- ja ratsuväkeä sekä tykistöä, pioneereja ja muita apujoukkoja organisoitiin hallinnollisesti yhden komentajan alaisuuteen. Divisioonajaon käytännön käyttöönotto oli kuitenkin vaikeampaa ja vasta 1796 siitä tuli tavallista Ranskassa. Käytännön ongelmana armeijan jakamisessa ja samaan suuntaan liikkumisessa oli muun muassa saman suuntaisten teiden vähyys ja puuttuvat kartat. Ranskan vallankumouksen jälkeen syntyneiden massa-armeijoiden takia divisioonajako oli pakko ottaa käyttöön myös taistelukentällä.
Toisen maailmansodan aikana jalkaväkidivisioonan määrävahvuus vaihteli. Se oli 5 000–18 000 maasta, ajankohdasta ja käyttötarkoituksesta riippuen.

Suomalaiset divisioonat

Suomessa divisioona oli perinteisessä jaossa pienin sotatoimiyhtymä. Se koostui yleensä kolmesta jalkaväkirykmentistä, jotka puolestaan koostuivat kolmesta pataljoonasta. Lisäksi divisioonassa oli taistelua tukevan aselajin, kenttätykistön, kenttätykistörykmentti. Divisionaan komentajana toimi yleensä kenraalimajurin tai everstin arvoinen upseeri. Rykmenttiä komensi eversti tai everstiluutnantti.
Talvisodassa Suomen armeijassa oli kaikkiaan 12 divisioonaa, jatkosodan alussa kenttäarmeijaan perustettiin 16 divisioonaa.
Talvisodan aikana divisioona koostui kolmesta jalkaväkirykmentistä (JR), tykistörykmentistä, kevyestä osastosta, kahdesta pioneerikomppaniasta sekä muista esimerkiksi viestijoukoista. Numerointi noudatti seuraavaa kaavaa: 13. divisioona sisälsi JR 39:n, JR 38:n ja JR 37:n (divisioonan numero x3 suurin numero ja loput siitä alaspäin yhden portaissa), tykistörykmentin 13 ja kevytosaston 13 (divisioonan numero) sekä pioneerikomppaniat 26 ja 25 (divisioonan numero x2 ja yksi porras alaspäin).
Jatkosodassa esimerkiksi rauhan ajan prikaati (kantajoukko) 7 muuttui JR 7:ksi ja muut divisioonan rykmentit olivat (kantajoukko+21) JR 28 sekä JR 49. Edellä mainitut rykmentit muodostivat 2. divisioonan. Myöhemmin yksi rykmentti supistettiin pataljoonaksi, jolloin esimerkiksi 2.D:ssä olivat JR7 ja JR 49 + erillinen pataljoona.
Divisioonista luovuttiin 1960-luvulla ja niiden tilalle perustettiin sotilasläänit. Nykyisessä suomalaisessa organisaatiossa suurin kiinteä yksikkö ja divisioonaa pienempi sotatoimiyhtymä on prikaati, jolla on tukenaan kenttätykistörykmentti.
Domesday book

Domesday book on Englannin vanhin maakirja eli rekisteri henkilöistä ja alueista 1000-luvulla. Se syntyi normannivalloituksen jälkeen vuonna 1086, kun Vilhelm Valloittaja halusi tietää, minkä arvoinen vallattu maa oli ilmeisesti voidakseen suunnitella verotuksen ja puolustuksen.
Domesday book perustuu vuonna 1086 tehtyyn väestönlaskentaan ja koostuu kahdesta kirjasta. Se kattaa koko silloisen Englannin ja sisältää tiedot maanomistajien maa-alueista, alustalaisten määristä, alueiden luonnonvaroista, rakennuksista yms. Kirja sisältää 13 418 paikannimeä, joista suurin osa on edelleen käytössä. Kirjassa on 413 sivua ja se on enimmäkseen latinankielinen. Kirja on erittäin tärkeä dokumentti normanniajan Englannista. 
Englannin kansallisarkisto julkaisi Domesday bookin internetissä vuonna 2006.
Laukkujärvi (Kolari)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 135 hehtaaria eli 1,3 neliökilometriä, se on 2,0 kilometriä pitkä ja 1,2 kilometriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 5,5 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Aalisjoen valuma-alueella (67.95), jonka Lompolojoen valuma-alueeseen (67.958) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 176 metriä mpy.
Hakamaa (Kempele)

Hakamaa on Kempeleen kunnassa sijaitseva teollisuusalue. Alue sijaitsee kaksi kilometriä Kempeleen keskustaajamasta pohjoiseen seututien 847 itäpuolella lähellä Oulun kaupungin rajaa. Oulun keskustasta on matkaa noin kahdeksan kilometriä.
Hakamaa on pääasiassa pienteollisuuden käytössä olevaa aluetta. Läheisyydessä sijaitsevan Paiturin ja Hakamaan yhteisellä yritysalueella toimii kymmeniä pk-yrityksiä, jotka työllistävät noin 500 työntekijää. Alueella sijaitsee Suomen ilotulitekaupan  markkinointijohtajan Suomen Rakettitukun pääkonttori.
Matthias Svederus

Matthias Svederus (Sveder) (lokakuu 1650 Sankt Lars, Itä-Götanmaa, Ruotsi – 17. lokakuuta 1721 Uppsala) oli torpparin poika, josta tuli Turun akatemiassa toiminut lainopin professori ja akatemian rehtori kahteen otteeseen.

Elämäkerta

Svederuksen isä oli torppari nimeltään Peter. Hän pääsi opiskelemaan Lundiin, Uppsalaan ja Jenaan vuodesta 1674. Turun akatemian lainopin professori Svederuksesta tuli 1686, joskin hänen nimitystään myös vastustettiin. Tutkijana ja opettajana Svederus uppoutui varsinkin luonnonoikeuden perustelemiseen, liittäen oikeudellisten kysymysten ratkaisut sekä Raamattuun että luonnontieteellisiin uskomuksiin. Maallisista auktoriteeteista hän arvosti varsinkin Homerosta. Svedruksen johdolla puolustettiin yhteensä yhtätoista väitöskirjaa 1687-1699, koskien myös esimerkiksi postilaitosta ja kaupankäyntiä. Omia oppilaita hänellä ei ollut eikä hänen osuuttaan mainittuihin väitöskirjoihin tunneta. Svederuksen työtä arvostettiin silti, hän toimi akatemian rehtorina 1692-1693 ja uudelleen 1704-1705. Viipurilaisen osakunnan inspehtori hän oli vuodesta 1689. Hän kieltäytyi 1693 tuolloin harvinaisesta oikeustieteen tohtorin arvonimestä. Kun Turun akatemian toiminta lakkasi Suuren Pohjan sodan miehitysaikana, Svederus siirtyi 1714 Ruotsiin. Uppsalan yliopiston lainopin professoriksi hänet nimitettiin 1716. Turussa lainopin tutkimus ja opetus hiipuivat hänen lähtönsä jälkeen melkein sadaksi vuodeksi.
Posti- ja telelaitos julkaisi 1988 näköispainoksen ja suomennoksen Svederuksen ja ylioppilas Joachimus Bartholdi Caloanderin väitöskirjasta vuodelta 1689 De tabellario, nimeltään Akateeminen tutkielma postinkantajasta. 
Svederuksen puoliso vuodesta 1688 oli Anna Maria Festing, jonka tiedetään olleen elossa 1757. Heidän tyttärestään Helena Swederistä tuli Turun pormestarin Carl Merthenin puoliso.