George Orwell

Nuoruus ja varhainen kirjallinen ura

George Orwell syntyi Intiassa siirtomaavirkamiehen poikana, mutta sai kuitenkin koulutuksensa englantilaisissa sisäoppilaitoksissa. Valmistuttuaan Eton Collegesta 1921 Orwell lähti isänsä uralle ja työskenteli brittiläisen imperiumin siirtomaavirkamiehenä Intiassa ja Burmassa. Nämä kokemukset saivat hänet vakuuttumaan siitä, että brittivalta ei ainakaan silloisessa muodossaan ollut hyväksi alusmaille. Hän ei kuitenkaan kannattanut täyttä itsenäisyyttä siirtomaille, vaan ajoi muun muassa Arabian Lawrencen (”uusi imperialismi”) ajatuksia muistuttavassa hengessä rakentavaa, tasa-arvoista kumppanuutta Britannian ja sen entisten siirtomaiden välille. Esimerkiksi Mahatma Gandhin toimintaan Orwell suhtautui hyvinkin kriittisesti. Siirtomaakokemuksistaan hän kirjoitti ensimmäisen romaaninsa Burmese Days (1934).
Erottuaan siirtomaavirkamiehen tehtävistä vuonna 1927 Orwell eli joitakin vuosia Pariisin ja Lontoon köyhälistön keskuudessa, yrittäen päästä alkuun kirjailijanurallaan ja elättäen itsensä tilapäistöillä, kuten opettajana ja kirjakauppiaana. Kokemuksistaan hän julkaisi reportaasikirjan Puilla paljailla Pariisissa ja Lontoossa (1933). Myöhemmin hän jatkoi samaa teemaa kirjalla Tie Wiganin aallonmurtajalle (1937), joka perustui hänen Pohjois-Englannin köyhien hiilikaivostyöläisten keskuudessa viettämäänsä aikaan. Orwellin reportaaseja pidetään yhteiskunnallisen kirjallisuuden klassikoina, ja 1930-luvulla hän myös aloitti laajan ja laadukkaan esseetuotantonsa. Orwell julkaisi 1930-luvulla myös neljä kaunokirjallista romaania, mutta sekä kriitikot että kirjailija itse pitivät niitä keskinkertaisina. 1930-luvun loppuun mennessä Orwell kuitenkin tuli jo toimeen kirjallisista töistään saamillaan tuloilla ja saattoi antautua kokopäiväiseksi kirjailijaksi. 
Orwell osallistui 1936–1937 vapaaehtoisena Espanjan sisällissotaan tasavaltalaisten puolella. Hän soti neljä kuukautta Aragonian rintamalla anarkistien kanssa yhteistyössä toimineen trotskilaisen POUM-puolueen miliisijoukoissa. Barcelonan toukokuuksi kutsutun valtataistelun jälkeen stalinistinen Espanjan kommunistipuolue kuitenkin aloitti puhdistuksen POUMia ja muita poliittisesti ”harhaoppisina” pitämiään liittolaisia vastaan. Kaulaan haavoittunut Orwell pelastui täpärästi kommunistien kynsistä ja palasi Englantiin. Kotiin palattuaan hän kirjoitti kirjan Katalonia, Katalonia (1938), jossa hän kuvasi kokemuksiaan sodassa ja tasavaltalaisten poliittisia ristiriitoja. Teos on yksi kaikkien aikojen klassisimpia sotareportaaseja.
Toisen maailmansodan aikana Orwell työskenteli Britannian yleisradioyhtiössä BBC:ssä propagandatehtävissä. 
Vuonna 1945 hän vietti kolme kuukautta Ranskassa, Saksassa ja Itävallassa sotakirjeenvaihtajana.
Varsinaisen läpimurtonsa kirjailijana hän teki vasta sodan jälkeen romaaneillaan Eläinten vallankumous ja Vuonna 1984.

Poliittiset mielipiteet

Orwell ei koskaan ollut varsinainen kommunisti, vaan hänen näkemyksensä olivat lähinnä sosialidemokraattisia. Orwell itse kirjoitti kannattavansa ”demokraattista sosialismia”, mutta ei koskaan määritellyt termiä tarkemmin. Hän ruoti kirjallisia motiivejaan seuraavasti:

»Rauhallisina aikoina olisin kirjoittanut kuviokkaita tai vain kuvailevia kirjoja ja poliittiset kiintymykseni olisivat jääneet miltei huomaamatta. Todellisuudessa minusta on pakotettu esiin eräänlainen pamflettien kirjoittaja. (...) Espanjan sota ja muut vuosien 1936–37 tapahtumat käänsivät vaakakupit ja sen jälkeen tiesin paikkani. Jokainen rivi vakavaa tekstiä jonka olen kirjoittanut vuoden 1936 jälkeen on kirjoitettu suoranaisesti tai välillisesti totalitarismia vastaan ja demokraattisen sosialismin puolesta, sellaisena kuin minä sen ymmärrän. (...) Ja luodessani katseeni työhöni, näen että joka kerta kun minulta puuttui poliittinen päämäärä kirjoitin elottomia kirjoja ja annoin petkuttaa itseni punerviin jaksoihin, sisällyksettömiin lauseisiin, koristeellisiin adjektiiveihin ja yleiseen humpuukiin.» 
(George Orwell esseessään Miksi kirjoitan (1946).)
Viimeistään Espanjan sisällissodan kokemukset saivat Orwellin vakuuttuneeksi kommunismin tuhoisuudesta myös vasemmistolaisuudelle (”kommunistinen puolue on nykyään vastavallankumouksellinen voima”) ja tekivät hänestä neuvostokommunismin tiukan vastustajan. 1949 Orwell listasi Britannian ulkoministeriön kommunisminvastaista propagandaa tekevälle osastolle kommunisteiksi ja Neuvostoliiton myötäilijöiksi epäilemiään kulttuurihenkilöitä, joiden kanssa tehtävää yhteistyötä ministeriön tulisi välttää. Listalla oli 38 henkilöä, muiden muassa Charles Chaplin, Michael Redgrave ja E. H. Carr. Orwell tunsi kuitenkin aina solidaarisuutta Katalonian vallankumouksen anarkistista alkuvaihetta kohtaan, eikä vallankumouksellinen väkivaltaromantiikka ollut hänelle täysin vierasta. Esimerkiksi toisen maailmansodan alussa, natsien hyökkäysvaiheen aikana kirjoitetussa pitkässä esseessäänThe Lion and the Unicorn (”Leijona ja yksisarvinen”) hän näki kommunisteista riippumattoman mutta vasemmistososialistisen, ehkä verisenkin vallankumouksen Englannissa väistämättömänä, jopa toivottavana. 
Orwell arvosteli isänmaallisuutta siitä, että se hänen mielestään teki ihmiset epäkriittisiksi oman maansa ulkopolitiikkaa kohtaan. Orwell esimerkiksi kirjoitti, että ”nationalisti ei vain jätä tuomitsematta oman puolensa tekemiä hirmutekoja, vaan hänellä on myös huomattava kyky olla edes kuulematta niistä”. Toisen maailmansodan aikana hän toimi kodinturvajoukoissa (Home Guard) ja yritti päästä myös rintamalle, mutta pahenevan keuhkotuberkuloosinsa vuoksi häntä ei hyväksytty armeijaan. Sodan aikana hän puolusti näkyvästi kirjailija P. G. Wodehousea jota syytettiin maanpetoksellisesta yhteistyöstä natsien kanssa. 
Orwell arvosteli jyrkästi kuuluisassa esseessään Politics and the English Language kielen käyttämistä poliittisena välineenä ja todellisuuden naamioimista kiertoilmaisuin.
George Orwell oli Britannian tiedustelupalvelun seurannassa 1920-luvulta lähtien, koska epäiltiin hänen olleen kommunisti. Nyt näitä raportteja on asetettu luettaviksi Britannian kansallisarkiston sivuille.

Eläinten vallankumous ja Vuonna 1984

Eläinten vallankumous on faabeli, joka kritisoi Venäjän vallankumousta seurannutta kehitystä Neuvostoliitossa.
Toisen maailmansodan jälkeen kirjoittamassaan tieteiskirjassa Vuonna 1984 Orwell maalaa klassiseksi muodostuneen dystopian tulevaisuuden totalitaarisesta tarkkailuyhteiskunnasta, jota johtaa myyttinen ”Isoveli”. Kirjasta ovat myös peräisin termit ”uuskieli” ja ”ajatusrikos”. Kyseisenlaista yhteiskuntaa kutsutaan orwellilaiseksi.

Kuolema

Orwell ei saanut nauttia kauan kirjojensa suosiosta, sillä hän kuoli jo tammikuussa 1950 vain 46-vuotiaana tuberkuloosin aiheuttamaan keuhkoverenvuotoon.