Havis Amanda

Kuvaus

Viisi metriä korkea patsas kuvaa merenneitoa, joka on päättänyt jättää kotinsa meressä ja astuu maihin. Pronssiin on ikuistettu tilanne, jossa neito on noussut alastomana vedestä ja seisoo kalliopaadella. Vallgrenin ajatuksissa Havis Amanda oli Helsingin ruumiillistuma, joka saa voimaa rantojen aalloista. Teos on Vallgrenin tunnetuin.
Merenneito Havis Amanda on Vallgrenin pariisilaista art nouveau -henkistä tuotantoa, jonka ominaispiirteitä ovat viehättävä ja taiturimainen muovailu. Monumentaalisuudestaan huolimatta Havis Amandassa on katsottu olevan samaa herkkyyttä kuin Vallgrenin pienoisveistoksissa.

Allas ja suihkukaivo

Patsasta ympäröivän altaan suunnittelijaa ei tiedetä varmuudella. Eliel Saarinen kuului hankkeen asiantuntijaryhmään, mutta ei ole varmuutta siitä, tekikö Saarinen suunnitelman. On mahdollista, että Vallgren suunnitteli itse myös altaan ja hänen on arveltu saaneen apua arkkitehdiltä ja taiteilijalta Uuno Alangolta.
Allas on veistetty kiillotetusta Vehmaan Uhlun punaisesta Balmoral Red graniitista. Naishahmoa kohti kurottelevien merileijonien malleina Vallgrenilla olivat luultavasti Pariisin Jardin d'Acclimation -puiston elävät merileijonat. Niiden alkuperäiset kipsiveistokset Vallgren lahjoitti vuonna 1910 Turun taidemuseolle.

Synty, paljastus ja mallit

Ranskassa opiskellut ja siellä jo paljon ansioita kuvanveistäjänä hankkinut Ville Vallgren oli kauan odottanut Suomesta merkittävää patsastilausta. Vihdoin vuonna 1904 Suomen Taideyhdistyksen johto, erityisesti Albert Edelfeltin ja Leo Mechelinin aloitteesta, esitti Helsingin kaupunginvaltuustolle ehdotuksen, että Vallgrenilta tilattaisiin ulkoilmaveistos. 
Tilaus tehtiin vuonna 1905. Kirjeessään Porvoon museoyhdistykselle Ville Vallgren kertoo naisfiguurin malleina olleen kaksi 19-vuotiasta pariisitarta, Léonie Tavier ja Marcelle Delquini. Veistos valettiin pronssiin 1906. Vuonna 1907 Havis Amanda oli näytteillä Pariisin taidesalongissa ja ranskalaiset olivat kaavailleet jo sen sijoittamista Champs-Élysées’n varrelle.
Vaikka patsas merileijonineen valettiin Ranskassa, se kuljetettiin laivalla Suomeen osiksi paloiteltuna. Patsaan paljastustilaisuus oli varhain sunnuntai-aamuna 20. syyskuuta 1908 ilman juhlallisuuksia.

Aihe, nimet ja nimitykset

Sopimuksessa suihkulähteen tekemisestä sen aiheeksi määritellään ”Helsingfors uppstigande ur havet”. Pääfiguurin tuli olla nainen ja myös kalat ja merileijonat mainitaan. Heti julkistamisen jälkeen veistosta alettiin kutsua Havis Amandaksi ja erityisesti suomen kielellä myös Haaviston Mantaksi ja Kaivo-Mantaksi, myöhemmin tuttavallisesti pelkäksi Mantaksi. Teosta on myös kutsuttu nimillä Merenneito, Vallgrenin merenneito, Vedenneito, Neiti Helsinki, Helsinki-neito sekä erityisesti pilakuvien yhteydessä Suihku-Manta, Haaviston Manta tai Havis Manta.
Voittajaksi nimikiistassa tuli lopulta Vallgrenin itsensä muotoilema ”Havis Amanda”. Ruotsin sana hav tarkoittaa merta ja amanda latinaksi rakastettua, eli kokonaisuudessaan nimi merkitsee ”meren rakastettua”. ”Havis-Amanda oli piika hukkuessaan, mutta syntyi uudelleen merenneidoksi ylenneenä”, Vallgren tarinoi. Vallgrenin itsensä mukaan merestä nousseen naisen hahmo symboloi Helsinkiä ja sen syntyä. Hän itse käytti suihkulähteestä nimityksiä ilmaisuja ”min fontän” ja ”Havis Amanda fontän”. Vallgren ilmoitti myös, että Havis Amandan laillisena isänä hän tuntee olevansa velvollinen antamaan tyttärelleen ohjeita. Nämä hän antoi runossaan ”Till min dotter”.
Nimi Havis Amanda esiintyi julkisuudessa tiettävästi ensi kerran eräässä pilalehti Fyrenin pakinassa, joka julkaistiin vain muutamaa päivää suihkukaivon paljastamisen jälkeen. Nimen innoittajana on saattanut olla ”Amanda och Herman” -niminen kansanballadi, joka oli tunnettu Uudenmaan rannikkoseudun ruotsinkielisten keskuudessa, myös Vallgrenin lapsuudenmaisemissa Porvoossa. Balladin lopussa Amanda-neito hukkuu myrskyävään mereen. Merta tarkoittavasta hav-sanasta johdettu havis saattaa olla alkujaan Porvoon seudun ruotsinkielisten 1800-luvulla käyttämä murteellinen sana.
Nimi Havis Amanda tuli entistä tunnetummaksi, kun Viipurissa toiminut saippuatehdas Havi alkoi 1920-luvun lopulla valmistaa Amanda-nimistä saippuamerkkiä, jonka nimi oli ruotsiksi Havis Amanda tvål, ja jonka käärepaperissa käytettiin Vallgrenin luvalla kuvaa patsaasta.

Lakitusperinne

Perinteen mukaan ylioppilaat lakittavat patsaan suurella valkolakilla joka vuosi vapun aattona. Ensimmäisen kerran lakitus tapahtui joko vuonna 1909 tai joidenkin lähteiden mukaan vuonna 1921. Alkujaan patsas lakitettiin luvattomasti, mikä kuitenkin toistui lähes joka vuosi. Vuodesta 1951 lähtien siihen on ollut virallinen lupa. Keskiyöllä vappuyönä tapahtuneesta lakituksesta muodostui suosittu yleisötapahtuma. Siihen liittyi kuitenkin myös paljon järjestyshäiriöitä, joiden vuoksi tilaisuus siirrettiin vuonna 1978 alkuiltaan, kello 18:aan.
Uudemman tradition mukaan ylioppilaat panevat valkolakin päähänsä vappuaattona kello 18 heti Havis Amandan saatua oman lakkinsa, mutta teekkarit painavat lakin päähänsä edelleen vasta keskiyöllä. 1980-luvulla perinteeseen lisättiin lakitusta edeltävä patsaan pesu. Se on kunniatehtävä, jonka yleensä saavat hoitaakseen ahkerat tapahtuman järjestelijät tai vanhat ylioppilaskunta-aktiivit.
Nykyään pääkaupunkiseudun ylioppilaskunnat vuorottelevat lakittamisessa. Pronssin haurastumisen takia patsaalle kiipeäminen on kielletty vuonna 1990, joten niin lakitus kuin sitä edeltävä Mantan pesu hoidetaan nosturin varassa.

Hotelli Manta

Vuonna 2014 japanilainen taiteilija Tatzu Nishi rakensi Havis Amandan ympärille väliaikaisen hotellihuoneen. Huone toimi öisin hotellina ja päivisin näyttelytilana, johon kaikki pääsivät tustustumaan. Teos oli esillä  osana Helsingin Juhlaviikkojen ohjelmaa 15. elokuuta – 12. lokakuuta 2014.