google/wiki40b huggingface dataset:
Jälkianalyyttinen filosofia

Jälkianalyyttinen filosofia (postanalyyttinen filosofia) on nimitys, jota käytetään analyyttisestä filosofiasta etäisyyttä ottaneesta filosofisesta liikkeestä. Analyyttinen filosofia on ollut nykyfilosofian valtavirtaus muun muassa englanninkielisissä maissa ja pohjoismaissa. Jälkianalyyttinen filosofia ammentaa ennen kaikkea nykyaikaisesta pohjoisamerikkalaisesta filosofiasta, erityisesti Richard Rortyn, Donald Davidsonin, Hilary Putnamin ja W. V. O. Quinen töistä.
Jälkianalyyttinen filosofia liittyy läheisesti yhteen paljon laajemman pohjoisamerikkalaisen pragmatistisen liikkeen kanssa. Se on yksinkertaistettuna kannattanut hyödyllisyyden ja edistyksen painottamista objektiivisen totuuden sijasta.
Termiä ”jälkianalyyttinen filosofia” itseään on käytetty lähinnä kuvailevassa mielessä, ei siinä mielessä, että kyseessä olisi mikään konkreettinen filosofinen liike. Monet jälkianalyyttiset filosofit kirjoittavat analyyttiseen tyyliin ja perinteisesti analyyttisistä aiheista. Rortyn mukaan jälkianalyyttinen filosofia ei suuntaudu analyyttistä filosofiaa tai sen menetelmiä vastaan, ainoastaan sen perimmäisiä pyrkimyksiä vastaan. Eräässä haastattelussa Rorty totesi:
»Katson, että analyyttinen filosofia voi pitää korkean ammattimaiset menetelmänsä, vaatimukset yksityiskohdista ja mekaniikasta, ja vain jättää transsendentaalin projektinsa. En ole kritisoimassa analyyttisen filosofian tyyliä.»
Rorty on käyttänyt jälkianalyyttisestä filosofiasta myös nimitystä jälkifilosofia (postfilosofia). Tällä hän on korostanut sitä, ettei filosofia enää palvele yhteiskunnassa siinä tehtävässä kuin aiemmin, ja että muut mediat ovat ottaneet tämän roolin.
Kanariansaarten vaakuna

Kanariansaarten vaakuna on lipun ohella Espanjalle kuuluvien Kanariansaarten symboli. Se hyväksyttiin vuonna 1982. Siinä on sinisellä pohjalla seitsemän hopeista vuorta symboloiden Kanariansaarten saaria, jotka ovat Teneriffa, La Palma, La Gomera, El Hierro, Gran Canaria, Lanzarote ja Fuerteventura. Vaakunan yläpuolella on Espanjan kuninkaaseen viittaava kruunu ja teksti "Oceano' eli valtameri espanjaksi. Vaakunan molemmin puolin on kilven kannattelijoina Kanariandoggi-rotuiset koirat.
Final Fantasy Anthology

Erot alkuperäisversioihin

Vaikka Final Fantasy Anthologyn grafiikka ja äänenlaatu jätettiin SNES-pelien tasolle, on kokoelman peleissä PlayStationin tehoja hyödyntäviä ominaisuuksia. Entistä suurempi muisti mahdollisti sen, että peleihin lisättiin tarinaan pohjautuvat tietokoneanimaatiot ja SNES-versioista puuttuvia ekstroja, kuten kuvakaappausten muodostamia gallerioita sekä vastuksiin liittyvää informaatiota. Loput muutokset koskevat lähinnä hirviöiden uusia nimiä sekä muita itse juoneen ja pelaamiseen liittymättömiä yksityiskohtia.
Olimme kuin veljet

Juoni

Kirja kertoo Bryon-nimisestä pojasta ja tämän hyvästä, velimäisestä ystävästä Markista, joka asuu Bryonin ja tämän äidin kanssa samassa talossa. Markin äiti ja isä tappoivat toisensa, mutta hän ei tuntunut välittävän. Kirja kertoo näiden kahden nuoren elämästä – koulusta, bileistä, tappeluista, naisista ja huumeista. Bryon on melko hyvin koulussa pärjäävä poika, joka osaa taivutella naiset aina itselleen. Mark puolestaan on poika, joka ei osaa erottaa oikeaa ja väärää. Hän on kerran jäänyt kiinni auton varastamisesta, ja huijaa Bryonin kanssa ihmisiä usein korttipeleissä ja biljardissa. Kirjan myöhemmässä vaiheessa Mark alkaa välittää huumeita ja joutuu sen takia nuorisovankilaan. Mark on melko vahva ja ”kova” nuori, ja Bryon ajatteleekin olevansa onnekas, kun hänellä on sellainen ystävä. Sivuhenkilönä on myös poika nimeltä ”M&M”, joka on saanut lempinimensä syömistään M&M-karkeista. Hän on 13-vuotias ja hippi. Cathy on M&M:n isosisko, johon Bryon on ihastunut.
Agyemang Opoku

Ura

Opoku aloitti jalkapalloilun kotimaassaan Ghanassa Ashanti Gold SC:n joukkueessa, josta hän siirtyi heinäkuussa 2007 Tunisiaan CS Sfaxieniin neljän vuoden sopimuksella. Ensimmäisellä kaudellaan hän teki viisi maalia. Opoku kuitenkin jätti joukkueen joulukuussa 2008 siirtyessään qatarilaiseen Al-Saddiin.
Anton Lindforss

Anton Lindforss (8. joulukuuta 1890 Tampere – 3. syyskuuta 1943 Helsinki) oli suomalainen ekspressionistinen taidemaalari, joka kuului Tyko Sallisen johtamaan marraskuulaisten ryhmään.
Lindforssin vanhemmat olivat maanviljelijä Anton Ludvig Lindforss ja Anna Margareetta o.s. Hiltunen. Hän opiskeli aluksi oikeustiedettä mutta siirtyi sitten taiteen pariin ja opiskeli Helsingin yliopiston piirustussalissa 1909–1910 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1910–1911. Vuonna 1914 Lindforss teki opintomatkan Englantiin ja liittyi sitten Tyko Sallisen johtamiin marraskuulaisiin.
Vuonna 1921 Lindforss osti Jalmari Ruokokoskelta tämän Hyvinkäällä sijainneen Humala-ateljeen. Lindforss asui Hyvinkäällä aina vuoteen 1938 saakka, jolloin hän muutti viimeisiksi vuosikseen Lallukan taiteilijakotiin.
Lindforss oli innokas maisemamaalari ja hän teki useita maalausretkiä erityisesti Lappiin. Lindforss on kuvannut myös savolaisia maisemia ja Kuopion kaupunki on kunnioittanutkin Anton Linforssia nimeämällä sillan hänen mukaansa kaupunginosaan Saaristokaupunki. Koska yleisö ja kriitikot pitivät Lindforssin taiteesta, menestyi taiteilija taloudellisesti. Lindforss teki matkoja Ranskaan (1924), Englantiin, Italiaan, Espanjaan ja Marokkoon.
Anton Lindforss oli naimisissa arkkitehti Elsi Borgin kanssa.
Kippari-Kalle

Kippari-Kalle (engl. Popeye the Sailor) on yhdysvaltalaisen Elzie Segarin luoma sarjakuvahahmo, joka on esiintynyt myös animaatioelokuvissa.

Piirteet

Kippari-Kalle on supersankari, jolle pinaatti antaa yli-inhimilliset voimat. Kippari-Kallen tyttöystävä on Olga ja verivihollinen Brutus, joka yrittää kaapata Olgan. Kippari-Kallen tunnusmerkkejä ovat erikoinen puhetapa, merimiesasu, maissipiippu ja ankkuritatuoinnit hänen molemmissa käsivarsissaan.

Historia

Kippari-Kalle teki ensiesiintymisensä Thimble Theatre -nimisessä sarjakuvassa 17. tammikuuta 1929. Hän oli aluksi pelkkä statisti, muriseva karskiotteinen merimies, joka vain puuhaili piippunsa kanssa. Kippari-Kalle katosi sarjasta takaisin merille viiden kuukauden jälkeen, mutta palasi lukijoiden vaatimuksesta takaisin 5. elokuuta jäädäkseen. Hahmon luoja Elzie Segar piirsi Kippari-Kallea kuolemaansa 1938 saakka, minkä jälkeen hahmoa alkoi piirtää hänen assistenttinsa Bud Sagendorf.
Max Fleischerin animaatiostudio alkoi tehdä Kippari-Kalle-lyhytanimaatioita vuonna 1933 ja 20-minuuttisia väripiirrettyjä vuonna 1935.
Robert Altman ohjasi vuonna 1980 oikeilla näyttelijöillä musikaalielokuvan Kippari-Kalle, jossa Kippari-Kallea esitti Robin Williams. Elokuva kuvattiin Maltalla, jonne rakennettiin lavastekylä. Nykyään Kippari-Kallen kylä toimii teemapuistona.
Sergei Solntsev

Sergei Solntsev (17. heinäkuuta 1867 Ilomantsi – 17. maaliskuuta 1933 Sortavala) oli Suomen ortodoksisen kirkon pappi ja opettaja.
Solntsevin vanhemmat olivat lukkari Feodor Solntsev ja Anna Sotikov. Hän kävi Pietarin hengellisen seminaarin, toimi 1890–1896 Vaasan ortodoksisen seurakunnan kirkkoherrana ja vuodesta 1897 Sortavalan seminaarin ortodoksinen uskonnon lehtorina. Solntsev oli Suomen ortodoksisen kirkon näkyviä kansallismielisiä henkilöitä. Hän kuului useisiin kirkollisiin komiteoihin ja lähetystöön, joka kävi 1923 Konstantinopolin patriarkan luona, hankkiakseen hyväksymisen Suomen ortodoksisen kirkon asemalle. Vuodesta 1925 Solntsev toimi ortodoksisen kirkollishallituksen varapuheenjohtajana. 1903–1924 hän julkaisi joukon teoksia, muun muassa Suomen ortodoksisen kirkon vaiheista.
Solntsevin puoliso vuodesta 1889 oli Anna Tihomirov (k. 1951).
Tähtiartisti

Historia

Ensimmäisen kerran Tähtiartisti laulukilpailu järjestettiin vuonna 2002, jonka jälkeen sitä alettiin järjestää vuosittain. Vuosina 2002-2005 kilpailussa oli kaksi sarjaa; Kuningatar-sarja naisille ja Kuningas-sarja miehille. Vuonna 2006 mukaan tuli lisäksi myös kaksi uutta sarjaa yli 40-vuotiaille kilpailijoille. Sarjat saivat nimet Ruhtinatar-sarja sekä Ruhtinas-sarja. Vuonna 2008 kruunattiin myös ensimmäiset lasten sarjojen voittajat. Lasten kilpailu kantaa nimeä Tähtiartisti tenava laulukilpailu. Finaalissa 2010 oli jälleen mukana uudistuksia, kun ensimmäistä kertaa kruunattiin myös Tähtiartisti Kreivitär yli 60-vuotiaista naisista sekä Tähtiartisti Kreivi yli 60-vuotiaista miehistä.

Kilpailun kulku

Kilpailussa käydään läpi alkukilpailut, aluefinaalit, semifinaalit sekä finaali. Karsintoja järjestetään ympäri Suomea sijaitsevissa ravintoloissa ja tanssipaikoissa. Lisäksi alkukilpailuja sekä yksi aluefinaali järjestetään myös Gran Canarialla, Playa del Inglésissä. Alkukilpailut ja aluefinaalit käydään karaoketaustoin, joiden jälkeen semifinaaleihin ja finaaliin tulee oikea orkesteri säestämään. Mm. Martti Metsäkedon orkesteri on ollut säestämässä kilpailijoita finaaleissa. Pidemmälle päässeille kilpailijoille järjestetään myös studiolauluosuus, joka on osa kilpailusuorituksia. Yleisö saa äänestää kilpailun kuluessa suosikkejaan joko paikan päällä tai puhelimitse. Kilpailussa on myös laulajia pisteyttävä tuomaristo, johon on vuosien varrella kuulunut mm. säveltäjä Reijo Määttä sekä tangokuningas Jaska Mäkynen.
Tähtiartisti laulukilpailun voittajat saavat palkinnoksi kuninkaan, kuningattaren, ruhtinaan, ja ruhtinattaren tittelin lisäksi omat henkilökohtaiset voittopokaalit, levytyksen Tähtiartistit-levylle sekä kahtena viimeisimpänä vuotena myös musiikkivideon kuvauksen. Kuninkaalliset 2008 saivat myös matkan Playa del Inglésiin. Palkintomatkaan sisältyi lisäksi esiintymisiä Berry's pubissa. Myös vuoden 2009 voittajat saivat palkinnoksi vastaavanlaisen matkan. Vuonna 2010 palkintomatka annettiin yhdelle naisvoittajalle sekä yhdelle miesvoittajalle, jotka olivat saaneet eniten puhelinääniä koko kilpailukauden ajalta. Tähtiartisti tenavat saavat pokaalit sekä pehmolelut. Lasten kilpailussa lauletaan karaoketaustojen säestyksellä ja finaaliin edetään alkukarsintojen kautta.
Kuninkaallisille sävelletyillä ja sanoitetuilla kappaleilla on nimekäs tekijäkaarti. Laulujen tekijöinä ovat toimineet mm. Vexi Salmi, Juhani Rasinkangas, Veikko Juntunen ja Reijo Määttä. Tähtiartistien levyttämät kappaleet ovat menestyneet myös radiosoitossa; Tähtiartisti kuningattaren 2006-2007, Merja Karjalaisen laulama Sua kaipaan Mikael on ollut listaykkösenä Radio Kajauksessa.
Barasinga

Koko ja ulkonäkö

Barasinga on melko kookas hirvieläin. Sen säkäkorkeus on 120–135 senttiä ja sen paino voi olla jopa 180 kiloa. Naaraat ovat uroksia kookkaampia. Barasingan turkki on ruskea ja vatsaan päin kellertyvä. Selässä on usein tumma juova ja hännän alapinta on valkoinen. Turkin väri vaihtelee vuodenaikojen mukaan. Lämpiminä aikoina värit kirkastuvat. Uroksilla selkä punertuu ja naaraalla kellertyy. Selkään ja kupeille saattaa tulla himmeitä pilkkuja. Vasat ovat täplikkäitä.
Barasingan sarvet ovat komeat ja kasvavat iän myötä. Täysikasvuisella sarven runko voi olla jopa metrin pituinen ja sarven piikit voivat olla 10–15-senttimetrisiä. Sarvien päätyyppejä on kaksi, mutta niistä on useita muunnelmia.

Levinneisyys ja elinympäristö

Barasingoja tavataan nykyään vain Nepalissa sekä Intiassa Uttar Pradeshin ja Madhya Pradeshin osavaltioissa. Bangladeshista ja Bhutanista hirvet ovat luultavasti hävinneet. Barasingoja elää useilla suojelualueilla ja välittömän häviämisen vaara on väistynyt. Barasingat elävät etenkin soilla ja ruohostomailla, sekä paikoin myös metsissä.

Elintavat

Barasingat liikkuvat tavallisesti 10–20 yksilön laumoina, lisääntymisaikana laumat kasvavat 30–60 yksilöön. Ravintonaan barasingat käyttävät lähinnä ruohoa. Naaraiden kanto-aika on 240–250 päivää ja ne synnyttävät yleensä yhden, joskus kaksi vasaa. Barasingat elävät noin 20 vuotta.
Neuvostoliiton rautatieministeriö

Neuvostoliiton rautatieministeriö oli toimialaministeriö, jonka tehtävänä oli vastata Neuvostoliiton rautateiden ylläpidosta ja rakennuttamisesta. Neuvostoliitto on ehkä ainut valtio, jossa valtiollisen poliisin johtaja on ollut rautateistä vastaava ministeri. Hän oli Feliks Dzeržinski.
Kun Neuvostoliitto purkautui ja markkinatalouteen sopimattomia toimialaministeriöitä ryhdyttiin yhtiöittämään, tuli suurimmasta osasta rautatieministeriön toiminnasta Venäjän rautatiet -nimisen yhtiön hoidettavaksi, jolloin rautatieministeriölle jäivät liikenneministeriön ja suomalaisittain rautatiehallituksen hallinnolliset ja lainsäädäntöön liittyvät valvontatehtävät.
Pieni Porrasjärvi

Maantietoa

Järvi on 350 metriä pitkä, 250 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,4 hehtaaria. Järven erottaa (Isosta) Porrasjärvestä soistunut salmimainen kaventuma, missä järvi on hyvin matala. Siitä jatkuu itään ja taipuu etelään L-kirjaimen muotoinen järvi, jolla on soistunut kaventuma taivekohdassa. Sen ainoa tulo-oja on Juottojärven laskuoja, joka laskee pohjoisrantaan. Muita ojia ei sillä ole. Vesi jatkaa etelään Porrasjärveen salmen kautta. Veden laskennallinen viipymä järvessä on vain 22 vuorokautta, koska sen tilavuus on yläpuoliseen valuma-alueeseen nähden pieni. Järven rantaviivan pituus on 700 metriä. Rannat ovat matalia paitsi korkeaa mäkeä etelärannassa. Se on autio ja sinne pääsee luonnonsuojelualueella risteileviä polkuja myöten.

Vedenlaatu

Pienen Porrasjärven vedenlaatua on tutkittu vain vuonna 1991. Tutkimuksissa järven vesi oli kirkasta, vedenväri oli lievästi ruskeaa ja vesi oli vähäravinteista. Vedessä oli kohtalaisesti humusaineita ja vesi olikin hapanta. Se luokiteltiinkin karuksi metsäjärveksi. Se kuuluu Alisenjärven reittiin, joka valittiin vuonna 1991 pääkohteeksi valtion happamoituneiden vesistöjen tutkimusprojektiin. Sen puitteissa valuma-alueen yläpuoliset järvet kalkittiin happamuuden säätelemiseksi. Kalliojärveä on kalkittu vuosina 1998 ja 2003 sekä sen yläpuolella sijaitsevaa Ruokejärveä vuosina 2001, 2007 ja 2014. Kalkituksien ansiosta Pienen Porrasjärven happamuustaso kohosi normaaliksi, mutta myöhemmin se palasi alemmaksi jääden hapahkolle tasolle. Myöhemmät kalkitukset eivät enää nostaneet sen happamuustasoa normaalille tasolle. Vaikka järveä ei olla tutkittu, on päätelty sen vedenlaadun olevan melko hyvä.

Natura 2000

Ylinenjärvi kuuluu Natura 2000 -verkostossa Nokian Kaakkurijärviin ja muodostavat siellä yhdessä itäisen Heinäjärven (osa), Porrasjärven, Pienen Porrasjärven, Juottojärven ja Kalliojärven kanssa yhteisen enklaavin. Siihen kuuluvat myös osa Pitkäjärven ympäristöstä ja kaikki Ruokejärven ympäristöt.

Historiaa

Kalmbergin kartastossa vuodelta 1855–1856 näkyy, miten Porrasjärvi ja Juottojärvi ovat mahdollisesti kuuluneet samaan järvialtaaseen. Vuoden 1964 peruskartassa Porrasjärveksi on merkitty nykyiset Porrasjärvi ja Pieni Porrasjärvi. Vuoden 1975 kartassa ne olivat jo eri nimiset.
Sérres

Ilmasto

Sérresissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan subtrooppinen kostea ilmasto. Vuoden keskilämpötila on noin 15 °C ja keskimääräinen sademäärä 470 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 26 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin 5 °C. Sateisin kuukausi on marraskuu, jolloin sataa keskimäärin noin 60 millimetriä. Elokuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 21 millimetriä.
Kuivajärvi (Hattula)

Maantietoa

Lampi on 400 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 3,1 hehtaaria. Lammen vedenpinnan korkeus on 118,5 metriä meren pinnan yläpuolella ja sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä. Järven ympäristö on avosuota, johon on johdettu kaksi lyhyttä metsäojaa. Järvellä ei ole laskuojaa. Sen vedenpinta on yhtä korkealla kuin Ylisellä Savijärvellä, joka sijaitsee 250 metriä pohjoisessa. Järven suoalue on merkitty luonnonsuojelualueeksi, joka jatkuu Ylisen Savijärven rantaan asti. Järven keskellä on kolme matalaa suorantaista saarta.
Siniselkärastas

Levinneisyys

Siniselkärastasta tavataan Ecuadorissa ja Perussa. Lajin kannan kokoa ei tiedetä, mutta sitä on kuvattu melko yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Seppo Laakso

Seppo Laakso (10. kesäkuuta 1945 Vampula – 7. heinäkuuta 2014 Hämeenkyrö) oli suomalainen hallintotieteiden tohtori ja Tampereen yliopiston julkisoikeuden professori.
Laakso väitteli hallintotieteiden tohtoriksi Tampereen yliopistossa 1975 aiheenaan hallituksen muodostaminen Suomessa. Sen jälkeen hän toimi vierailevana tutkijana Heidelbergin yliopistossa Saksassa. Yhdessä muiden nuorien tutkijoiden kanssa Laakso oli mukana rakentamassa julkisoikeuden tamperelaista koulukuntaa. Hän toimi Tampereen yliopiston julkisoikeuden apulaisprofessorina 1982–1992, vt. professorina 1990–1992 ja professorina vuodesta 1992 eläkkeelle jäämiseensä saakka vuoden 2009 lopussa. Laakso hoiti julkisoikeuden professorin tehtävää myös Vaasan yliopistossa ja toimi Lapin yliopiston oikeustieteen ja oikeushistorian apulaisprofessorina 1980–1982.
Seppo Laakso toimi Tampereen yliopiston hallituksessa 1987–1994 ja 1996–1998, taloudellis-hallinnollisen tiedekunnan varadekaanina 1992–1994 ja dekaanina 1996–1998 sekä julkisoikeuden laitoksen johtajana 1990–1998.
Seppo Laakson tytär on kahvakuulavalmentaja ja kirjailija Kukka Laakso.
Olov Svedelid

Olov Svedelid (s. 26. elokuuta 1932 Tukholma, Ruotsi – 22. syyskuuta 2008 Stocksund Ruotsi) oli ruotsalainen kirjailija.
Svedelidin tunnetuin dekkarihahmo on tukholmalainen poliisi Roland Hassel. Hän on myös luonut laajan romaanisarjan asianajaja Samuel Rosenbaumin tapauksista yhdessä ystävänsä Leif Silberskyn kanssa. Svedelid on kirjoittanut myös suomeksi käännetyn kahdeksanosaisen Korttelijengi-nuortenkirjasarjan. Hänen tuotannostaan löytyy myös Suomessa 5-osaisena kuunnelmana esitetty jännityskuunnelma Polttarit. Kuunnelma kertoo keilaporukasta, ja heidän perhe-elämästään yhden porukkaan kuuluvan jäsenen hääpäiväänsä edeltävän mystisen katoamisen ympärillä klassiseen mysteeriseen dekkarityyliin.
Vuonna 2000 Svedelid kirjoitti romaanin Mitt namn är Eduard Braun Hitler (suom. Nimeni on Eduard Braun Hitler, Book Studio 2001), joka kertoo Adolf Hitlerin pojan noususta kansallissosialismin uudeksi keulakuvaksi 2000-luvun taitteen Saksassa.
Hänen tuotantonsa käsittää lähes 190 teosta, niin rikos- kuin jännityskirjallisuutta, historiallisia romaaneja, tietokirjoja ja lasten- ja nuortenkirjoja. Teosten perusteella on tehty 13 televisioelokuvaa. Leif Silberskyn kanssa hän on lisäksi kirjoittanut oikeussaliin sijoittuvia romaaneja, joiden pohjalta on myös tehty televisiosarja.
Aleksandr Jakušev

Pelaajana

Jakušev oli suurikokoinen pelaaja, mutta ei pelannut erityisen fyysistä peliä. Hän oli puhdasotteinen taklaaja ja reilu pelaaja. Jakušev oli ammattilainen otteissaan pelissä ja harjoituksissa. Hänellä oli voimakas lyöntilaukaus ja hän oli kuuluisa nopeista syötöistä puolustuslinjan taakse.
Lee Boyd Malvo

Ennen murhia

Lee Malvo syntyi Kingstonissa, Jamaikalla. Hänen vanhempansa eivät olleet naimisissa, ja isä näki poikansa viimeistä kertaa 1998. Tämän jälkeen Malvo muutti äitinsä kanssa Antiguan saarelle.
Malvo tutustui John Muhammadiin Antigualla noin vuonna 1999. Pian kaksikko lähti yhdessä Yhdysvaltoihin, jossa Malvo kävi high schoolia, Muhammad valheellisesti hänen isäkseen ilmoitettuna. Malvon luokkatoverit sanoivat hänen olleen lahjakas kouluaineissa, kohtelias, siististi pukeutunut ja kantaa ottava, mutta että hänellä ei ollut paljoa ystäviä.
John Muhammadin kanssa ystävystynyt Malvo kääntyi islaminuskoon.

Myöhemmät vaiheet

John Muhammad ja Lee Malvo aloittivat Beltwayn ampumistapauksina tunnetun sarjamurhansa syksyllä 2002. Kaksikko tappoi kymmenen ihmistä ennen kuin poliisi löysi heidät nukkumassa autossaan 24. lokakuuta.
10. maaliskuuta 2004 Malvo tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen ilman mahdollisuutta ehdonalaiseen. Myöhemmin selvisi, että Muhammad ja Malvo olivat jo ennen Beltwayn tapahtumia syyllistyneet murhiin. Malvon tuomio kuitenkin pysyi elinkautisena, koska hän oli ollut alle 18-vuotias rikosten tekohetkellä. Muhammad sen sijaan tuomittiin kuolemaan. Malvo kärsii tuomiotaan Virginian osavaltion Red Onion vankilassa Wise Countyssä, joka on toinen ( Wallens Ridge ) osavaltion supermax luokitelluista vankiloista. Muhammad teloitettiin myrkkyruiskeella 10. marraskuuta 2009 Greensvillen rangaistuslaitoksessa Jarrattissa Virginiassa.
Luoti (työkalu)

Luoti tai luotilanka on rakennusmittauksessa käytettävä työväline. Luodissa on lanka, jonka varassa roikkuu kartiomainen punnus. Punnuksen painon ansiosta lanka muodostaa pystysuoran linjan. Näin voidaan määrittää apulinja esimerkiksi savupiippua muuratessa, tai siirtää mittapisteitä korkeussuunnassa toiseen paikkaan tarkasti pystysuoraa linjaa pitkin. 
Nykyään luotilangan ovat pitkälti korvanneet erilaiset laser-tekniikkaan pohjautuvat mittalaitteet, jotka eivät ole herkkiä ulkopuolisten olosuhteiden, kuten tuulen vaihtelulle.
Dahshur

Dahshur (arab. دهشور‎, Dahšūr) sijaitsee Egyptissä Niilin länsirannalla noin 40 kilometriä etelään Kairosta. Se on kuninkaallinen nekropoli, joka tunnetaan useista pyramideistaan, joista kaksi on Egyptin vanhimpien, suurimpien ja parhaiten säilyneiden joukossa.
Taitettu pyramidi ja Punainen pyramidi rakennettiin vanhan valtakunnan hallitsijan faarao Sneferun aikana. Taitettu pyramidi on muodoltaan ainutlaatuinen ja sen uskotaan johtuvan rakennustöiden aikana kohdatuista suunnitteluongelmista. Punainen pyramidi on ensimmäinen "todellinen", tasainen, pyramidi.
Egyptin 12. dynastian kuninkaan Amenemhet II:n pyramidi on pahoin vaurioitunut, mutta sen vierestä on löytynyt useita koskemattomia kuninkaallisten naisten hautoja, joista on löytynyt paljon koruja. Senusret III:n pyramidi oli osaa suurempaa kokonaisuutta, johon kuului useita pienempiä pyramideja ja temppeli. Musta pyramidi rakennettiin Amenemhet III:n hallituskaudella. Se on pahasti kulunut mutta on silti alueen huomiota herättävin monumentti Sneferun pyramidien jälkeen. Mustan pyramidin kiillotettu huippukivi on Kairon egyptiläisessä museossa. Pyramidin vieressä on osittain häiritty hauta, joka kuului 13. dynastian faarao Horille.
Dahshurissa on useita pyramideja 13. dynastialta, mutta näistä vasta Ameny Qemaun on kaivettu esiin.
Virkamiesten hautausmaita vanhan valtakunnan ja keskivaltakunnan ajoilta on löydetty Dahshurista. Paikka toimi myös Egyptin kuninkaallisena nekropolina kuningas Amenemhet II:n aikana.
Helmiyökkönen

Koko ja ulkonäkö

Suhteellisen kookas, yleensä pohjaväriltään lämpimänruskea, mutta joskus harmaa yökköslaji. Etusiiven poikkiviirut ovat tummat ja niiden väliin jäävä osa siivestä hieman muuta siipeä tummempi. Munuaistäplä on pyöreähkö ja väriltään joko valkoinen tai oranssi. Erityisenä tuntomerkkinä täplän molemmin puolin on nähtävissä kaksi pienempää valkoista pistettä, jotka saattavat olla joskus vaikeasti erottuvia. Takasiivet tumman harmaat. Siipien kärkiväli 40–48 mm. Levätessään perhonen pitää siipiään kattolaskuisesti.
Toukka on punertavanruskea, vanhemmiten lähes musta, ja sen selkäpuolella on muutamia vaaleita pitkittäisjuovia.

Levinneisyys ja lentoaika

Levinneisyydeltään eurooppalainen laji, jota tavataan kuitenkin idässä aina Japaniin saakka. Suomessa helmiyökkönen esiintyy ainakin Pohjois-Pohjanmaan korkeudelle. Yleisin se on lounaassa ja etelärannikolla. Aikuisia perhosia tavataan syksyllä syyskuusta lähtien talven tuloon ja uudelleen keväällä maaliskuun lopulta toukokuun loppuun.

Elinympäristö ja elintavat

Helmiyökköstä tavataan lehti- ja sekametsissä sekä puistoissa ja puutarhoissa. Aikuiset perhoset ovat yöaktiivisia ja lentävät valolle tai makealle syötille. Syötti on perhosten etsimisessä valoa tehokkaampi keino. Toukka on osittainen peto ja käyttää kasvien ohessa ravinnokseen myös muita toukkia.

Ravintokasvi

Toukan ravintokasveja ovat monet lehtipuut.