google/wiki40b huggingface dataset:
Jim Stolze

Jim Stolze (s. 30. marraskuuta 1973) on Internet-strategian asiantuntija. Hän on perustanut useita alan yrityksiä, työskennellyt Hollannin suurimmilla verkkosivustoilla ja kirjoittanut aiheesta kolme kirjaa. TED.com valitsi Jim Stolzen yhdeksi kahdestatoista lähettiläästään ympäräri maailmaa. Lisäksi hän on suosittu puhuja kansainvälisissä konferensseissa ja yritystilaisuuksissa.

Opiskelu

Stolze valmistui Amsterdamin VU-yliopistosta ja suoritti MBA:nsa Lemniscaat Business Schoolissa. Hänen pro gradu -työnsä internet-käytöstä ja onnellisuudesta toimi alkusysäyksenä tutkimushankkeelle Virtual Happiness Project. Usea tutkimus osoittaa että ihmiset joilla on mahdollisuus käyttää Internetiä ovat merkittävästi onnellisempia.
Kansainvälistä huomiota Stolze saavutti ihmiskokeella, jossa hän eli kuukauden ajan ilman verkkoyhteyksiä. Tämän jälkeen hän liittyi Lifehackers-liikkeeseen ja kirjoitti sähköpostikäyttäjän selviytymisoppaan How to Survive Your Inbox (suom. Näin selviydyt Saapuneet-kansiostasi). Ennen esikoisteostaan Stolze oli myös yksi DutchCowboys-blogin pääkirjoittajista.
Hänen tuorein kirjansa on nimeltään "Uitverkocht!" eli "Loppuunmyyty", jossa hän kuvailee huomiotalouden toimintaa. Kirja oli Hollannissa ehdolla vuoden bisneskirjaksi.

TEDx

Jim Stolze on TEDx-yhteisön johtohahmo. Yhdessä tiiminsä kanssa hän on järjestänyt kolme TEDxAmsterdam-tapahtumaa, joissa ovat vierailleet puhujina muun muassa teknologiavisionääri Kevin Kelly, tanskalainen arkkitehti Bjarke Ingels, entinen astronautti Wubbo Ockels ja professori Barry Schwartz. Vuonna 2012 Jim Stolze muutti viideksi kuukaudeksi Dohaan (Qatar) perustamaan TEDin ja Dohan elokuvainstituutin uutta organisaatiota tukemaan TEDin tehtävää "levittämisen arvoisten ideoiden" jakamisesta.
Santa Claus 3

Santa Claus 3 (engl. The Santa Clause 3: The Escape Clause, televisioesityksessä käytetty nimeä Mutta mitä tapahtui joulupukille 3) on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut jouluaiheinen komediaelokuva ja jatko-osa elokuville Mutta mitä tapahtui joulupukille ja Mutta mitä tapahtui joulupukille 2. Elokuvan pääosia esittävät Tim Allen, Martin Short, Elizabeth Mitchell, Judge Reinhold, Wendy Crewson, Liliana Mumy, Alan Arkin, Ann-Margret ja Spencer Breslin. Elokuvassa joulupukki joutuu ongelmiin pakkasukon kanssa samalla kun hänen appivanhempansa ovat tulossa kylään. Elokuvan on ohjannut Michael Lembeck. Elokuva jäi Peter Boylen viimeiseksi.
Benoît Tréluyer

Benoît Tréluyer (s. 7. joulukuuta, 1976 Alençon) on ranskalainen moottoriurheilija. Hän on voittanut kolmesti Le Mansin 24 tunnin ajon.

Ura

Treluyerin ura alkoi motocross ja karting -sarjoissa. Vuonna 1995 Tréluyer aloitti kilpa-uransa Ranskan Formula Renault Campus -sarjassa. Vuonna 1996 hän voitti kilpailuja Ranskan Formula Renault -sarjassa sijoittuen vuonna 1997 sarjan kuudenneksi. Sen jälkeen Tréluyer siirtyi Formula 3:siin vuonna 1998 sijoittuen tulokaskaudellaan loppupisteissä yhdeksänneksi ja seuraavana vuonna sarjan kolmanneksi. Samana vuonna hän voitti Ranskan Paun Grand Prixin.
Vuonna 2000 Tréluyer siirtyi kilpailemaan Aasiaan ja kilpaili Japanin Formula 3 -sarjassa. Vuonna 2001 hän voitti sarjan mestaruuden saavuttaen kaiken kaikkiaan 15 voittoa ja 13 paalupaikkaa 19 kilpailusta. Vuonna 2002 Tréluyer osallistui Le Mansin 24 tunnin ajoon ollen omassa luokassaan kilpailun kolmas. Vuonna 2003 Tréluyer siirtyi Japanin Formula Nippon -sarjaan, jossa sijoittui sarjan toiseksi saavuttaen kaksi voittoa. Vuonna 2006 hän onnistui voittamaan Formula Nippon -sarjan mestaruuden. Samana vuonna Trélyer kilpaili Japanin Super GT -sarjassa. Vuonna 2008 hän voitti sarjan mestaruuden yhdessä Satoshi Motoyaman kanssa.
Vuonna 2010 Trélyer hän sijoittui Le Mansin 24 tunnin kilpailussa toiseksi yhdessä Marcel Fässlerin ja André Lottererin kanssa. Vuonna 2011 he voittivat yhdessä koko kilpailun. Vuonna 2012 Tréluyer kilpaili uudessa FIA World Endurance Championship -sarjassa, jossa hän voitti yhdessä Fässlerin ja Lottererin kanssa sarjan mestaruuden. Samana vuonna he ajoivat toiseen peräkkäiseen voittoon Le Mansin 24 tunnin kilpailussa. Vuonna 2013 Trélyer jatkoi FIA WEC -sarjassa jossa he sijoittuivat sarjan toiseksi. Vuonna 2014 Tréluyer voitti saman porukan kanssa jo kolmannen kerran Le Mansin 24 tunnin kilpailun. Le Mansin ohella Treluyer on ajanut kestävyysajoja myös Endurance- ja Blancpain GT -sarjoissa.
Venäjän–Kiinan ystävyyssopimus 2001

Pelko Yhdysvaltojen laajentumista kohtaan

Sekä Kiina, että Venäjä pelkäävät Yhdysvaltojen vaikutusvallan laajentumista alueille, joita maat pitävät sisäisinä kysymyksinään. Kiinan osalta tämä liittyy erityisesti Taiwanin asemaan mahdollisena Yhdysvaltojen alusmaana. Venäjä taas pelkää vastaavan tapahtuvan entisen Neuvostoliiton maille.

Taloudellinen kilpailu Yhdysvaltojen, Japanin ja EU:n kanssa

Yhdysvallat, Japani ja Euroopan Unioni muodostavat kolme taloudellista valtaa, joilla on osaavaa työvoimaa sekä pääsy pääomaan. Venäjä ja Kiina voivat paremmin kilpailla näitä vastaan tiivistämällä omaa yhteistyötään.
Kim Novak

Lapsuus ja nuoruus

Kim Novakin alkuperäinen nimi on Marilyn Pauline Novak. Hän syntyi katoliseen amerikantšekkiläiseen perheeseen. Hänen molemmat vanhempansa olivat entisiä opettajia, ja Novakilla on yksi sisar. Valmistuttuaan high schoolista Kim aloitti mallin työt ja jatkoi niitä muutettuaan Los Angelesiin. Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli Lloyd Baconin ohjaamassa elokuvassa Ranskalainen linja (1954), jonka pääosassa näytteli Jane Russell. Kim Novakin nimi ei päässyt edes lopputeksteihin.

Ura

Kim Novakin löysi Columbia Picturesin agentti, ja hän teki koefilmin. Columbia etsi uutta kaunotarta korvaamaan kapinoivaa ja hankalaa Rita Hayworthia ja allekirjoitti Novakin kanssa puolen vuoden sopimuksen. Columbia päätti tehdä vaaleasta Kim Novakista oman versionsa Marilyn Monroesta. Tuolloin Kim vielä käytti omaa nimeään, Marilyn Novak. Tuotantoyhtiö olisi halunnut vaihtaa sen Kit Marloweksi. Kim kuitenkin halusi pitää edes sukunimensä, ja niin hän ja studio lopulta sopivat taiteilijanimeksi Kim Novak. Kimistä tulikin nopeasti suosittu näyttelijä, ja hänen vastanäyttelijöinään oli sellaisia maailmantähtiä kuin Jack Lemmon, William Holden, Frank Sinatra ja Rita Hayworth. Vuonna 1958 Kim esitti kaksoisroolin Alfred Hitchcockin elokuvassa Vertigo – punainen kyynel, jossa hänen vastanäyttelijänään oli James Stewart. Elokuva ei ollut erityinen kaupallinen menestys, mutta vuosikymmenten aikana siitä on tullut todellinen jännityselokuvien klassikko ja Kim Novakin parhaiten tunnettu roolityö. 1960-luvulla Novakin tähti alkoi himmetä. Hän kieltäytyi monista hänelle tarjotuista seksikkäistä ja hohdokkaista naisrooleista. Hän myös torjui monet "vahvat roolit", kuten pääosan elokuvasta Aamiainen Tiffanylla. Hän sai kuitenkin paljon kehuja roolistaan vulgaarina tarjoilijattarena elokuvassa Elämän kahle (1964). Vuonna 1964 hän näytteli Dean Martinin kanssa Billy Wilderin elokuvassa Suutele minua, tyhmyri. 1960-luvun jälkeen Novak on esiintynyt elokuvissa vain harvakseltaan, ja viimeisin elokuva on vuodelta 1991. 1970- ja 1980-luvuilla hän esiintyi televisiosarjoissa, kuten Viinitila Falcon Crestissä vuosina 1986–1987.

Yksityiselämä

Kim Novak on ollut kaksi kertaa naimisissa, ensin englantilaisen näyttelijän Richard Johnsonin kanssa vuosina 1965–1966, sitten vuodesta 1976 lähtien tohtori Robert Malloyn kanssa. Hänen kotinsa on Oregonissa. Suurin osa hänen uraansa liittyvistä muistiinpanoista ja valokuvista tuhoutui tulipalossa vuonna 2000.
Silwan

Silwan eli Siloa (Siiloa) on Itä-Jerusalemissa Vanhan kaupungin Lantaportin ulkopuolella ja Temppelivuoren vieressä oleva arabikaupunginosa. Siellä asuu noin 40 000 palestiinalaista. Historiallisesti kaupunginosa on sijainnut Kidronin laakson itäisellä rinteellä Giihonin lähteen yläpuolella, mutta nykyään se sijaitsee molemmin puolin laaksoa. Alueella sijaitsee Raamatussa mainittu Siloan allas.

Historia

Silwanin arabihistoria on pääosin uutta, mutta sen juutalainen historia ulottuu Raamatun aikoihin. Juutalaiset asettuivat kylään jo ennen Israelin valtion perustamista. Vuonna 1882 joukko Jemenin juutalaisia pakeni maansa vainoja ja he asettuivat ensin alueella oleviin luoliin. Myöhemmin syntyi ns. jemeniläiskylä Kfar Shiloach (Siloan kylä). Nämä juutalaiset karkotettiin arabikapinan vuosina 1936-1939 ja arabit ottivat haltuunsa heidän talonsa.

Arkeologiset kaivaukset

Alueella tehdään arkeologisia kaivauksia, joissa tutkitaan historiallista Daavidin kaupunkia. Paikallisten asukkaiden mukaan kaivauksilla on poliittinen tausta: Israel suunnittelisi käyttää niitä syynä vaatia aluetta itselleen ja ajaa palestiinalaiset pois Jerusalemista.
Club Olimpia

Historia

Club Olimpia on perustettu 25. heinäkuuta 1902. Nimi juontuu olympialaisten kotikaupungista Olympiasta. Ensimmäisen mestaruutensa Olimpia saavutti 1912, jolloin myös Olimpian suurin haastaja Cerro Porteño perustettiin.

1950-luku oli Olimpia kulta-aikaa: 1956-1960 Olimpia voitti viidesti peräkkäin maansa mestaruuden. Samoihin aikoihin joukkueen nykyinen kotistadioni Estadio Manuel Ferreira. 1960 Olimpia saavutti myös kansainvälistä menestystä saavuttamalla Copa Libertadoresissa finaalipaikan häviten kuitenkin ottelun Peñarolille.

1970-luvun loppu ja 80-luvun alku oli myös Olimpialle menestyksellistä aikaa. 1978-83 Olimpia voitti kuudesti maansa mestaruuden sekä 1979 Copa Libertadoresin, Copa Interamericanan sekä Intercontinental Cupin. Seuraavaa kansainvälistä menestystä saatiin odottaa aina vuoteen 1990, jolloin Olimpia voitti Copa Libertadoresin. Samana vuonna joukkue saavutti myös Supercopa Sudamericanan sekä Recopa Sudamericanan voiton. 1990-luvun lopulla Olimpia voitti peräkkäin neljästi maansa mestaruuden.

2000-luvulla joukkue on pystynyt voittamaan Copa Libertadoresin (2002) sekä Recopa Sudamericanan (2003). Olimpia on selviytynyt myös Intercontinental Cupin finaaliin 2002, häviten sen kuitenkin Real Madridille.
Alttiiksi asettumisen etiikka

Vastaanotto

Filosofi Juha Varto kirjoitti Niin & näin -lehden arvostelussa, että teos on kokonaisuutena outo. Hänen mukaansa se antaa tutkijoista kuvan viisastelijoina. ”Jotkut lauseet ovat pitkiä kuin nälkävuosi ja yhtä kauhistuttavia. Sivistyssanat lisääntyvät heti kohdissa, joissa kirjoittaja ei enää tarkalleen tiedä, mistä puhuu.”
Vähäjärvi (Mestilä)

Maantiede

Järven pinta-ala on 16,3 hehtaaria ja sen pituus on 1,0 kilometriä ja leveys suurimmillaan 250 metriä. Se sijaitsee pohjois-etelä-suunnassa. Luusua sijaitsee järven pohjoiskärjessä, mistä laskee 140 metriä pitkä Vähäjärvenoja Pyhäjärveen. Laskuoja kiertää Kelkon mäen, joka erottaa sen Pyhäjärvestä.
Vähäjärven rantaviivan pituus on 2,8 kilometriä, josta pääosa on moreenipohjaista metsämaata. Rantaan päättyy vain kaksi peltotilkkua ja Mestilän peltoaukean soistunut ja ruohottunut lounaisranta. Loma-asuntoja on kaakkois- ja pohjoisrannassa. Järvelle pääsee kantatieltä 43 tai yhdystieltä 2053. Järveen laskee pari pelto-ojaa ja Lamminjärven laskuoja.

Luonto

Ympäristön kallioperä kuuluu Laitilan rapakiveä sisältävään massiiviin. Järvessä elää alkuperäisenä kantana jokirapu.

Luonnonhistoriaa

Järven allas muodosti joskus jääkauden jälkeen pienen lahden, jonka suu alkoi maankohoamisen vuoksi kuroutua umpeen. Tämä aiheutti järven suolapitoisuuden alenemisen ja esimerkiksi levien lajisto vaihtui makeavetisille järville tyypilliseksi. Lajiston muuttumisen alkuhetki on ajoitettu pohjasedimenttien kairauksella noin 5450–5370 eea. ja täysin makeavetiseksi järvi oli muuttunut kairauksien perusteella 5300–5200 eaa. Sitä välivaihetta, jossa järvessä on murtovettä, kutsutaan kluuvifladaksi. Järvialtaan kynnys, joka erotti lopulta järven merestä, sijaitsi 64,2 metriä nykyisen merenpinnan yläpuolella.
Parkunmäen Apassit

Parkunmäen Apassit on hämeenkyröläinen jalkapalloseura, joka on perustettu vuonna 1968. Seura tarjoaa kaikille jalkapallon harrastamisen mahdollisuuden ja onkin junioreille sopiva seura. Apassien miesten edustus pelaa vuonna 2014 Vitosta ja naisten joukkue Naisten Kolmosta. Kotiottelunsa seura pelaa joko Kyröskosken tekonurmella tai Kyröskosken urheilukentällä. Seuralla on myös futsaljoukkue. Miesten futsaljoukkue pelasi kaudella 2013-14 4. divisioonaa ja naisten futsaljoukkue Futsal-liigaa.
Albu

Väestö

Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Albun kunnassa oli 1 140 asukasta, joista 1 098 (96,3 %) oli virolaisia, 24 (2,1 %) venäläisiä ja 18 (1,6 %) muita kansallisuuksia.
Käkisalmen lento-onnettomuus 1939

Käkisalmen lento-onnettomuus tapahtui Karjalan kannaksella Käkisalmella 16. elokuuta 1939 kun ilmavoimien Fokker CVE-tiedustelukoneen moottori pysähtyi nousukaarteen aikana ja kone syöksyi maahan syttyen palamaan. Onnettomuudessa sai surmansa kaksi koneen lentäjää.
Lentorykmentti 1:n kaksipaikkainen Fokker-tiedustelukone FO-65 oli saapunut laivueensa mukana Suur-Merijoelta kolmisen viikkoa aiemmin suorittamaan harjoitusammuntoja Laatokalla. Onnettomuuspäivänä kone lähti kello 13.05 Käkisalmen lentokentältä suorittamaan konekivääriammuntaa edellä lähteneen koneen vaijerin päässä hinaamaan leijaan. Konen nousu sujui aluksi normaalisti mutta sitten nousukaarteessa noin 40 metrin korkeudessa koneen pakoputkesta nähtiin tulevaa mustaa savua ja koneen moottori pysähtyi. Ohjaaja yritti palata takaisin kentälle mutta vauhtinsa menettänyt kone putosi syöksykierteessä maahan noin 250 metrin päähän kentän kaakkoisreunasta. Metsässä olevalle aukiolle pudonnut kone syttyi heti palamaan sytyttäen myös läheisen metsän. Palo saatiin sammumaan noin puolessa tunnissa. 
Onnettomuudessa saivat surmansa koneen ohjaaja ylikersantti Veikko Johannes Kukkasniemi (s. 1912) ja tähystäjä-ampuja upseerikokelas Usko Aarre Kettunen (s. 1917).
Wauhaus

Wauhaus on monitaiteinen taidekollektiivi. Sen ohjelmistoon kuuluu nykyteatteria, esitystaidetta, tanssiteoksia, sosiaalista koreografiaa, konsepteja ja työpajoja. Sen keskeisimmät jäsenet ovat ohjaaja Anni Klein, lavastaja ja valosuunnittelija Samuli Laine, äänisuunnittelija Jussi Matikainen, koreografi Jarkko Partanen, äänisuunnittelija Heidi Soidinsalo ja tuottaja Jonas Welander.
Wauhauksen teokset ovat kokonaisvaltaisia tapahtumia. Ne käsittelevät usein ajankohtaisia aiheita, ja niissä yhdistyvät teknologia, yhteisöllisyys, immersiivisyys ja tietoisuus taideperinteistä. Ryhmän teoksia ovat muun muassa elokuussa 2017 Kiasma-teatterissa esitetty The Church of Internet, joka oli eräänlainen muistojuhla sosiaalisen median kuolleille henkilöille. Lokakuussa 2017 ensi-iltansa sai Uuden tanssin keskus Zodiakissa Private Dancer, jossa yleisö osallistuu kuuntelemalla, havainnoimalla ja fansioimalla yhdessä tai yksin kuulokkeiden kautta.
Wauhaus sai marraskuuss 2017 näyttämö- ja esitystaiteen valtionpalkinnon. Palkintoperusteluiden mukaan ryhmän teokset ovat olleet omaäänisiä, rohkeita, uudistavia ja onnistuneita.
Jouko Mäki-Lohiluoma

Jouko Eino Antero Mäki-Lohiluoma (s. 15. tammikuuta 1960 Seinäjoki) on suomalainen muusikko. Hän asuu perheineen Tampereen Pispalassa.

Monipuolinen muusikko

Jouko Mäki-Lohiluoma tunnetaan muusikkona, joka esiintyy useita soittimia samanaikaisesti soittavana yhdenmiehen yhtyeenä. Hänen kappalemateriaalinsa koostuu omista, usein hengellisistä, kappaleista, ja hän esittää myös omia versioitaan tunnetuista rock/pop-kappaleista.
Mäki-Lohiluoma soittaa jaloillaan rumpuja (bassorumpu, aksenttipelti ja virveli), hänellä on Esa Hokkasen varta vasten tilauksesta tekemä kitarabasso, jossa on yksi bassokieli (viritettynä G:hen, ja kitaran neljä kieltä ovat D, G, H ja E). Kitaraan on lisäksi kiinnitetty purkki, joka toimii rumpusetin hi-hatina (purkkia voi iskeä oikean käden nimettömään kiinnitetyllä tikulla). Tämän lisäksi Mäki-Lohiluoma soittaa huuliharppua ja laulaa. Tämän 1990-luvun alussa muodostetun "kokoonpanon" nimi on Yhden Joukon Yhtye.
Mäki-Lohiluoman tunnetuimmat kappaleet ovat lapsille suunnattua rockia, jossa on joskus hengelliset sanoitukset. Tarve tällaiselle materiaalille syntyi, kun Mäki-Lohiluoma oli tekemisissä varhaisnuorten kanssa, joille lastenlaulut eivät enää sopineet. Hänen tunnetuin kappale on "Transitmies."
Lainakappaleina Mäki-Lohiluoma on esittänyt esimerkiksi Hurriganesin "Get Onia" ja J.Karjalaisen "Sankareita".

Seiväshyppääjä ja liikunnanopettaja

Mäki-Lohiluoma oli 1980-luvulle asti kansallisen tason seiväshyppääjä (ennätys 520 cm vuonna 1981 ). Hän on esiintynyt usein jokakesäisillä seiväskarnevaaleilla. Hän on tehnyt laulun vuoden 1978 Prahan EM-kisojen Rauli Pudaksen pronssihypystä, jossa Pudas putosi riman päälle, rima pomppasi reilusti ilmaan ja siitä takaisin kannattimilleen. 
Koulutukseltaan Mäki-Lohiluoma on liikunnanopettaja. Opiskeluaika venyi keikkailun takia yhteentoista vuoteen.
Kinahmin kaivos

Kinahmin kvartsikaivos on toiminut Nilsiässä vuodesta 1976 alkaen ja sen omistaa SP Minerals Oy, nykyisin Sibelco Nordic Oy Ab. Kaivoksesta on louhittu kvartsimalmia vuoteen 2001 mennessä 4,75 miljoonaa tonnia. Louhittu kvartsi menee pääosin kotimaisen lasiteollisuuden käyttöön.
Kinahmin kaivosalueen läpimitta on 500 metriä ja kilometrin päässä kaivoksesta länteen sijaitsee samankokoinen jäte- ja rikastamoalue.
Kaivokseen kulkee Siilinjärvi-Viinijärvi -rautatieltä sivuraide, joka ei tosin ole ollut vuosiin enää käytössä.
Fabio Casartelli

Fabio Casartelli (16. elokuuta 1970 – 18. heinäkuuta 1995) oli italialainen maantiepyöräilijä.
Casartelli syntyi Comossa, Lombardiassa. Hän nousi maineeseen 1990-luvun ensimmäisinä vuosina ja voitti vuonna 1992 kultamitalin Barcelonan kesäolympialaisten maantieajossa. Samana vuonna hän voitti 12 muutakin amatöörikilpailua.
Vuoden 1992 jälkeen Casartelli siirtyi ammattilaiseksi. Hän edusti Ariostea- ZG Mobili- ja Motorola-talleja.
Casartelli joutui onnettomuuteen Col de Portet d'Aspet'ssa kesken vuoden 1995 Ranskan ympäriajon. Hän sai vakavia pään alueen vammoja ja vajosi tajuttomuuteen, ja hänet todettiin kuolleeksi sairaalassa.

Kuolema Ranskan ympäriajossa

Casartelli osallistui vuonna 1995 Ranskan ympäriajoon toista kertaa. Hänet kelpuutettiin Motorola-tallin apuajajien ryhmään vain hieman ennen avausosuuden alkua. Ympäriajon viidettätoista, 206 kilometriä pitkää vuoristoetappia Saint-Gironsista Cauteretsiin oli ajettu kolmisenkymmentä kilometriä, kun ilman kypärää ajanut Casartelli kaatui ja törmäsi tien reunassa olleeseen betonilohkareeseen. Hän sai päähänsä pahoja vammoja ja menetti tajuntansa. Hänet kuljetettiin helikopterilla nopeasti Tarbesin sairaalaan. Matkalla hänen sydämensä pysähtyi kolmesti mutta hänet saatiin ensiavulla elvytettyä. Sairaalassa hän kuitenkin kuoli puolen tunnin sisällä. Samassa kolarissa olleista ajajista italialainen Dante Rezze putosi rotkoon ja hänen reisiluunsa katkesi, saksalainen Dirk Baldinger sai lonkkaluuhunsa murtumia ja italialainen Giancarlo Perrini selvisi vammoitta.
Casartellin kuolemaan päättyneen 15. etapin voitti ranskalainen Richard Virenque, joka sai kuulla italialaisen kuolemasta vasta palkintojenjaon jälkeen. Vatikaanivaltion sanomalehti L'Osservatore Romano paheksui seuraavan päivän numerossaan etapin normaaleja palkintoseremonioita ja että tulosluettelossa Casartelli kylmästi luokiteltiin keskeyttäneeksi.
Casartellin kuolemaa seuranneena päivänä ajettiin 237 kilometriä pitkä etappi Tarbesista Pau'hun. Lähtöpaikalla pidettiin minuutin hiljainen hetki, ja itse etappi ajettiin rauhallisella vauhdilla vailla kilpailutarkoitusta. Motorola-tallin kuusi jäljellä ollutta ajajaa olivat päättäneet jatkaa kilpailua keskusteltuaan Casartellin lesken kanssa, ja heidän annettiin ylittää etapin maalilinja muiden edellä, ensimmäisenä Casartellin ystävä ja huonetoveri Andrea Peron. Motorolan joukkue sekä kuolinpäivän etapin parhaat lahjoittivat palkintorahansa Casartellin leskelle ja neljän kuukauden ikäiselle lapselle.
Casartelli haudattiin lähellä Comojärveä sijaitsevaan kotikyläänsä Albeseen.
Kristian Pless

Ura

Viimeisenä juniorivuotenaan 1999 Australian avoimissa Pless voitti poikien kaksinpelin ja nelinpelin. Kaksinpelin loppuottelussa hän voitti Mihail Južnyin. Pless selviytyi myös Wimbledonissa ja Yhdysvaltain avoimissa poikien kaksinpelin loppuotteluun, mutta hävisi Wimbledonissa Jürgen Melzerille ja Yhdysvaltain avoimissa Jarkko Niemiselle. Vuoden lopulla hän oli junioreiden maailmanlistan ykkönen.
Australian avoimissa 2002 Pless selviytyi kolmannelle kierrokselle. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti Maks Mirnyn toisella kierroksella Hicham Arazin, mutta hävisi kolmannella kierroksella Stefan Koubekille.
Cymbeline

Cymbeline on William Shakespearen kirjoittama, melko harvoin esitetty näytelmä, joka luokitellaan historialliseksi romanssiksi. Cymbeline on kuningas ja isä, joka on ajautumassa täydelliseen katastrofiin sekä poliittisesti että perheensä kanssa. Rooman valtakunnan sotilaat ovat nousemassa maihin ja Britannia on vaarassa tulla suurvallan murskaamaksi, kuningaskunnan suunnan määrää juonitteleva kuningatar. Näytelmä kertoo viattomuudesta ja kateudesta, katoamisista ja jälleennäkemisestä sekä ennen kaikkea anteeksiannosta.
Cymbeline sijoittuu aikaan, jolloin Britannia oli osa Rooman valtakuntaa. Sen päähenkilöinä on kelttiläinen Britannian kuningas Cymbeline eli Cunobelinus, hänen tyttärensä Imogen ja tämän alempisäätyinen kosija Posthumus Leonatus. Mukana on myös Posthumuksen petollinen ystävä Iachimo, ja kuningatar, joka on Imogenin paha äitipuoli.

Elokuvaversiot

Cymbeline on filmattu ainakin vuonna 1913 Yhdysvalloissa (Lucius Hendersonin ohjaus) ja Saksassa 1925 (Ludwig Bergerin ohjaus). Vuonna 1981 näytelmä ilmestyi videolla, ohjaajana Patrick Tucker. Elijah Moshinskyn ohjaamassa vuoden 1982 televisioversiossa, jonka tuotti BBC, oli Imogenina Helen Mirren. Vuonna 2000 ilmestyi saksalainen televisioversio, jonka ohjasi Dieter Dorn. Vuonna 2014 julkaistiin modernisoitu versio, jonka ohjasi Michael Almereyda.
Samsung Galaxy A3 (2017)

Muotoilu

Samsung Galaxy A3 (2017) -älypuhelimessa on 4,7-tuumainen näyttö HD-resoluutiolla. Laite on vain 7,9 mm ohut.

Fyysiset osat

Laitteesta löytyy Samsungin oma Exynos 7 Octa 7870-prosessori. Laitteessa on 2 Gigatavua RAM-muistia ja 16 Gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 256 Gigatavun microSD-kortilla.

Kamerat ja multimedia

Laitteessa on 13 Megapikselin takakamera. Etukameran tarkkuus  on puolestaan taas 8 Megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 1080p (Full HD) -resoluutioilla 30fps.

Ohjelmisto

Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 6.0 "Marshmallow".
Myöhemmin laite on saanut päivityksen Android 7.0 "Nougat" -versioon.

Lisäominaisuudet

Laite on veden- ja pölynkestävä, IP 68 -sertifioitu.
Hyllä

Maantietoa

Saari on noin 1,0 kilometriä pitkä, 450 metriä leveä ja sen pinta-ala on 22,3 hehtaaria . Se sijaitsee Tehinselän länsiosassa aivan Kuhmoisten kirkonkylän edustalla Sarvisalon saariryhmän ulkolaidalla. Saari sijaitsee yli kaksi kilometriä Sarvisalosta itään ja lähes 900 metriä Isosta Aitasalosta pohjoiseen. Hyllän ympäristössä on jonkin verran kivikkoa ja pieniä saaria. Saaren eteläpään itäpuolella sijaitsee Vähä-Hyllä, joka on 200 metriä pitkä saari ja jossa on vapaa-ajan asunto. Eteläpään länsipuolella sijaitsee Korpisaari, jonka halkaisija on 100 metriä. Hyllän länsipuolella on vielä kaksi pikkusaarta, joista pohjoisemmassa saaressa on vapaa-ajan asunto. Hyllä on verrattain matala ja sen keskellä sijaitsevassa painaumassa on suo. Sen korkein mäki kohoaa 16 metrin korkeuteen Päijänteestä. Saaren pohjoispäässä sijaitsee kummeli ja saaren etelä- ja pohjoispään ohittavat veneväylät. Saarella on kaksi vapaa-ajan asuntoa.

Historiaa

Saari on piirretty autioksi saareksi vuoden 1938 taloudellisessa kartassa . Autio se on vielä vuoden 1965 peruskartassa, joskin sen keskellä sijaitseva suo on ojitettu. Seuraavassa vuoden 1985 kartassa saarelle on rakennettu kaksi kesämökkiä. Eteläpään mökin edustalla ollut saari on tässä kartassa piirretty ensi kertaa niemeksi.
Ebba Björkbom-Bäckman

Ebba Rosalie Björkbom-Bäckman, aik. Öflund (s. 26. lokakuuta 1904 Vaasa) oli suomalainen konttoristi ja ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija.
Björkbom-Bäckmanin vanhemmat olivat merikapteeni Knut Axel Björkbom ja Aina Maria Sjöblom. Hän oli naimisissa merikapteeni Uno Ragnar Gideon Bäckmanin kanssa.