google/wiki40b huggingface dataset:
Dollari-miljoona

Juoni

Juoniseloste perustuu Ejen teokseen ja Svensk filmografin tietoihin.
Rickard Bergin esiintyy nimellä René Marelle ja kiertelee maailmaa ristiin rastiin. Hän aikoo välttää asepalveluksen kotimaassaan, joten hän maksaa vanhalle ystävälleen Birger Stenströmille 25 000 Ruotsin kruunua, jotta tämä esiintyisi hänenä ja menisi armeijaan hänen puolestaan. Birger ihastuu tukkukauppias Falkmanin tyttäreen Fylgiaan, joka luulee Birgeriä Rickardiksi. Kenttäharjoituksessa sattuu onnettomuus, jossa Birger saa surmansa. Talousvaikeuksissa oleva Falkman kieltää onnetonta Fylgiaa ostamasta surupukua. Falkman ja hänen velkojansa, juutalainen herastuomari Simon Jacobowsky saavat tietoonsa, että Rickard Bergin oli miljoonaperijä. Falkman ja Jacobowsky yrittävät todistaa, että Fylgia oli Rickardin morsian, jotta pääsisivät käsiksi tämän rahoihin. Myös muuan vapaaherra af Segerlind on velkaantunut Jacobowskylle, joka alkaa juonitella Falkmanin selän takana ja kehottaa af Segerlindiä pyrkimään miljoonaperijättäreksi luullun Fylgian hameen alle. Kun tieto Birgerin kuolemasta kiirii oikean Rickardin korviin, tämä pestautuu Falkmanin yksityissihteeriksi. Rickard ja Fylgia rakastuvat toisiinsa, seuraa sarja väärinkäsityksiä ja pari sivujuonta. Ennen pitkää Fylgia ja Rickard tekevät lopun pelleilystä ja Fylgia tekee pesäeron tuomarin ja isänsä juoniin. Rickard paljastaa todellisen minuutensa Fylgialle ja viranomaisille. Puolen vuoden vankilassa istumisen jälkeen rakastavaiset saavat rahat ja toisensa.

Arvioinnit

Dollari-miljoonasta on säilynyt kolme arvostelua, jotka kaikki olivat negatiivisia. Elokuvan alkeellisuutta ja heikkoa tasoa kummasteltiin, varsinkin kun elokuvaraakamateriaalista oli huutava pula. Ohjausta, kuvausta, äänitystä ja aiheen käsittelyä moitittiin. Helsinkiläinen Hufvudstadsbladet kirjoitti: "Dollarmiljonen mottogs av en tom och dödtyst salong." ("Dollari-miljoonan vastaanotti tyhjä ja kuolemanhiljainen elokuvasali.") Elokuvan yleisömenestys oli vuoden 1942 huonoin.
Tiistenjoen Osuuspankki

Historia

Osuuskassan perustamisessa 1905 kiehtoi sen modernius. Säästöpankkeja ja liikepankkeja oli ollut jo pitkään ja ajatus omissa käsissä olevasta pankista kiehtoi osaa tiistenjokelaisista.
Ensi alkuun pankki toimi 1918–1937 samassa talossa, jossa toimi myös osuusmeijeri.
Pankkitoiminnassa ilmeni myös puutteita. 1910 Yrjö Arvola havaitsi kassatarkastuksissa puutteita. Muun muassa lainojen takaisinmaksuajat olivat hänen mukaansa epämääräiset.
Osuuspankki muutti uuteen toimitilaan 12.2.1956.
1950-luku oli pankille suurta kasvun aikaa, mutta niin myös kilpailijoille. Varteenotettavin kilpailija oli Säästöpankin Tiistenjoen konttori, mutta myöhemmin Postisäästöpankin konttoriverkoston laajetessa siitäkin tuli suuri kilpailija.
1980-luvulla pankki oli konservatiivinen lainojen myöntämisessä. Pankkikriisin aikana 1991 pankki velvoitettiin ostamaan Säästöpankin Tiistenjoen konttorin liiketoiminta.
1990-luvulla osuuspankkien keskusjärjestö alkoi vaatia yhteisvastuuta, mikä tulkittiin tiisteläisten keskuudessa sanavallan menettämiseksi omasta toiminnasta. Taustalla vaikutti Lapuan säästöpankin tapahtumat. Lapuan säästöpankki yhdistettiin ensin Etelä-Pohjanmaan säästöpankkiin ja myöhemmin Suomen Säästöpankkiin (SSP) ja sen toiminta lopetettiin.
10.4.1997 osuuskuntakokouksessa päätettiin liittyä paikallisosuuspankkien »kapinapankkeihin». Toimitusjohtajana vuodesta 1985 toiminut Raimo Nikkari oli tyytyväinen muutokseen.

Liiketoiminta

Pankilla on jäseniä eli asiakasomistajia 779 ja asiakkaita yli 1800 (2017). Toiminnan voitto verojen jälkeen oli 155 414,39 euroa vuonna 2017.
Walter Tevis

Walter Stone Tevis (1928–1984) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hän toimi englanninkielisen kirjallisuuden professorina Ohion yliopistossa. Tevisiltä on suomennettu romaani Yhdeksäs aste (1980), dystopiakuvaus lukutaidottomasta yhteiskunnasta. Romaani oli Nebula-palkintoehdokkaana.
Tevis on julkaissut kuusi romaania, joista kolmen pohjalta on tehty myös elokuva. Martin Scorsese ohjasi löyhästi Tevisin romaanin The Color of Money pohjalta elokuvan Suuret setelit (1986). Sen edeltäjä oli Tevisin romaaniin The Hustler pohjautunut, Robert Rossenin ohjaama Suurkaupungin hait (1961), joka sai yhdeksän Oscar-palkintoehdokkuutta.
Ahmed Ould Teguedi

Ahmed Ould Teguedi (s. 1954 Chinguetti) on Mauritanian pysyvä YK-edustaja. Hän aloitti toiminnan tässä tehtävässä vuonna 2012. Hän oli toiminut Mauritanian ulkoministeriön palveluksessa vuodesta 1981 ja ollut muun muassa suurlähettiläänä Israeliin vuosina 1999–2009. Ould Teguedilla on maisterinarvo taloussuunnitelmassa ja kybernetiikassa Bukarestin taloustieteiden akatemiasta.
Liisa Heikkerö

Aino Anna Liisa Heikkerö (o.s. Hoffren, s. 5. joulukuuta 1919 Hausjärvi) on suomalainen farmaseutti ja runoilija.
Heikkerön vanhemmat olivat puuseppämestari Johan Hoffren ja Aino Elina Kumpulainen. Heikkerö pääsi ylioppilaaksi Lahden yhteiskoulusta 1941 ja aikoi aluksi taidemaalariksi mutta opiskeli sitten farmaseutiksi Helsingin yliopistossa valmistuen 1947. Hän on käynyt myös Ateneumin yleislinjan ja opiskellut yleistä kirjallisuustiedettä ja estetiikkaa.
Heikkerö asui Nastolan Uudessakylässä vuodesta 1935 alkaen ja Lahdessa vuodesta 1964 lähtien. Hän toimi farmaseuttina Keskussotilassairaala 2:ssa Lahden Hennalassa vuosina 1966–1986.
Jousikvartetit Ritarihuoneella

Jousikvartetit Ritarihuoneella on kaudesta 2004–2005 lähtien toteutettu kausittainen konserttisarja, jossa eri jousikvartetit esiintyvät muutaman teeman puitteissa kootun musiikin soittamiseen. Konserttipaikkana on Helsingissä sijaitseva Ritarihuone.

Taustaa

Uusi Helsinki -kvartetti on toiminut tämän vuosittain pidettävän konserttisarjan sieluna. Kaiken perustana on tietenkin rakkaus musiikkiin, kamarimusiikkiin ja erityisesti jousikvartetin soittamaan kamarimusiikkiin.
Suomen kesä on lyhyt mutta täynnä kulttuuritapahtumia, joissa myös kamarimuusikot pääsevät esiintymään. Merkittävimpiin kesätapahtumiin kuuluu Kuhmon Kamarimusiikin festivaali, jonka eräänlaiseksi talviseksi tapahtumaksi on kohonnut juuri Jousikvartetit Ritarihuoneella -konserttisarja.
Musiikillisesti sarjassa esitetään sekä vanhempaa että myös aivan nykyhetken jousikvarttien musiikkia. Varsinkin Uusi Helsinki -kvartetti on ottanut ohjelmistoonsa Jouni Kaipaisen sävellyksiä. Kauden aikana on tarkoitus esittää noin kahdeksan konserttia, joten konsertit ovat yleensä kerran kuukaudessa.

Ritarihuone

Konserttisarja pidetään Helsingin Ritarihuoneella sen suuressa aateliston täysistuntosalissa, jonka pinta-ala on 464 neliömetriä ja korkeus noin 10 metriä. Salin uusgoottilainen arkkitehtuuri korostaa linnamaisuutta, ja usein salia verrataankin keskieurooppalaisiin linnasaleihin. Koristeellisuudessaan sali on ainutlaatuinen, sillä aatelissukujen vaakunat seinillä luovat paikan erilaisuuden. Lisäksi salia pidetään akustisesti kiitettävänä.
LGSF Kaunas

Historia

Seura perustettiin vuonna 1927 nimellä LGSF.
Vuonna 1944 klubi joutui konkurssiin.

Saavutukset

Seura on voittanut Liettuan mestaruuden kuudesti: 1939.
Patrick Vieira

Ura pelaajana

Vieira syntyi Senegalissa, mutta muutti jo pienenä Pariisiin. Vieira muistetaan parhaiten pitkästä urastaan Englannin Valioliigan Arsenalissa. Vieira oli pitkään lontoolaisseuran kantavia voimia. Arsenal ja Vieira voittivat Valioliigan kolmesti (1998, 2002, 2004) ja FA Cupin neljästi (1998, 2002, 2003, 2005). Juventus osti miehen Arsenalista kesällä 2005 13,7 miljoonalla punnalla. Kesällä 2006 Vieira siirtyi sopupeliskandaalin ryvettämästä Juventuksesta Internazionaleen. Tammikuun 2010 siirtoikkunan aikana Vieira palasi Valioliigaan siirtymällä Manchester Cityn riveihin. 
Ranskan maajoukkuetta Vieira edusti 107 kertaa ja teki maaotteluissa kuusi maalia. Hän oli mukana, kun Ranska voitti kultaa maailmanmestaruuskilpailuissa 1998 ja Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2000. MM-kilpailuissa 2002 hän pelasi avauskokoonpanossa Ranskan kaikissa kolmessa ottelussa mutta tuolloin Ranska jäi alkulohkossaan viimeiseksi tekemättä maaliakaan. Vieira peri kapteeninnauhan Zinédine Zidanelta Ranskan maajoukkueessa vuoden 2006 MM-kisojen jälkeen.

Ura valmentajana

Vieira lopetti uransa vuonna 2011 ja hän siirtyi Manchester Cityn kehitysjohtajaksi. Marraskuussa 2015 hän teki kahden vuoden valmentajasopimuksen New York City FC:n kanssa ja hän aloittaa työnsä 1. tammikuuta 2016.
Vieirain johdolla New York City sijoittui kausilla 2016 ja 2017 MLS:n runkosarjassa konferenssinsa toiseksi. Kaudella 2017 sijoitus oli toinen myös koko maan sijoituksissa. MLS Cupissa tie katkesi konferenssin puolivälieriin molempina kausina. Kesäkuussa 2018 Vieira jätti New York Cityn ja siirtyi Ligue 1:n OGC Nicen päävalmentajaksi.
Hohler Felsin Venus

Hohler Felsin Venus eli Schelklingenin Venus (saks. Venus vom Hohle Fels, vom Hohlen Fels; Venus von Schelklingen) on kivikautinen venusveistos, joka on löydetty Saksasta läheltä Schelklingenin kaupunkia. Se on iältään noin 35 000–40 000 vuotta ja kuuluu varhaiseen Aurignacin kulttuuriin, joka oli vallalla myöhäispaleoliittisen kauden alussa, jolloin Homo sapiensia (Cro-Magnonin ihminen) esiintyi ensimmäisen kerran Euroopassa.
Hohler Felsin Venuksen löytäminen varhentaa muutamalla tuhannella vuodella vanhimman esihistoriallisen veistoksen löytämisen ja ylipäänsä vanhimman tunnetun esittävän taiteen löydön ja vahvistaa, että taideteoksia on tehty koko Aurignacin ajan.
Veistos löydettiin syyskuussa 2008 Hohler Felsin luolasta, joka sijaitsee lähellä Schelklingeniä Baden-Württembergissä, noin 15 kilometriä Ulmista länteen. Löydön teki Tübingenin yliopiston ryhmä, jota johti arkeologian professori Nicholas Conard, joka ilmoitti löydöstä Naturessa.
Mammutin torahampaasta valmistettu veistos esittää naisen ruumista, jossa korostuvat häpy ja rinnat ja jota siksi pidetään hedelmällisyyteen liittyvänä taikaesineenä. Pään sijasta veistoksessa on lenkki, josta se on voitu pujottaa riipusnauhaan. Arkeologi John J. Shean mukaan veistoksen valmistaminen on saattanut kestää ”kymmeniä ellei satoja tunteja”. Veistos löydettiin noin 20 metrin päästä luolan sisäänkäynnistä ja noin kolmen metrin syydestä nykyisestä maanpinnasta. Se on oli palasina, joista kuusi on löydetty, mutta vasen käsivarsi ja olkapää puuttuvat vielä.
Schwabenin Juran alueella on luolia, joista on paljastunut mammutinluisia veistoksia myöhäispaleoliittiselta ajalta noin 25 esinettä. Niihin kuuluu Hohlenstein-Stadelin leijonaihminen ja vanhin tunnettu soitin, mammutinluinen huilu. Tämä esinelöytöjen keskittymä 30 000–40 000 vuoden takaa on ainutlaatuinen koko maailmassa, ja Conard arvelee, että silloisten ihmisten ansioksi voidaan lukea paitsi figuratiivinen taide ja musiikki, myös uskonnon alkuvaiheet. Muita samasta luolakerroksesta löydettyjä esineitä ovat piikivisen tulentekovälineen sirpaleet, työstetty luu ja mammutinluu sekä erilaisten eläinten jäännökset, kuten tarpaani, peura, luolakarhu, mammutti ja vuorikauris.
Safran

Tuotteet

Yhtiön tärkein tuotesektori ovat suihkumoottorit. Safran-ryhmään kuuluva Safran Aircraft Engines on johtava matkustajalentokoneiden suihkumoottorien valmistaja maailmassa. Tällä osa-alueella se tekee yhteistyötä General Electricin kanssa CFM Internationalissa. Yhtiö pyrkii parantamaan suihkumoottorien energiatehokkuutta ja laskemaan polttoaineenkulutusta.
Yhtiön tytäryritys Messier-Bugatti-Dowty valmistaa muun muassa lentokoneiden laskutelineitä ja hiilijarruja. Yhtymä merkittävä yritys tällä tuotealueella, lentokoneiden sähköjärjestelmissä samoin kuin helikopterien lennonsäätöjärjestelmissä. Yhtymän valmistamia laskutelineitä käyteään 24 000 lentokoneessa, joilla tehdään noin 40 000 laskua päivittäin.
Tietoliikennelaitteet tulivat Saframiin Sagemin kautta. Yhtiö on maailman johtava biometristen tunnistusratkaisujen valmistajana ja keskeinen tekijä esimerkiksi älykorteissa. Yhtiön läpivalaisulaitteita käytetään esimerkiksi lentoliikenteen matkatavaroiden käsittelyssä.
Varsinainen sotatekniikka tuo noin 10 % yhtiön myynnistä.
Crimsonland

Pelaaminen

Pelissä ammutaan zombeja, alieneita ja liskoja sekä kerätään ominaisuuksia parantavia perkejä ja aseita.
Iranin energiapolitiikka

Iranin energiapolitiikassa keskeistä on öljyntuotanto ja suuret öljyvarat. Iranin ydinvoima on saanut huomiota epäillyn ydinasetuotannon vuoksi.
Saudi-Arabia, Iran, Irak, Kuwait ja Yhdistyneet Arabiemiraatit tuottivat ¼-osan maailman öljystä vuonna 2005, joka oli 20 miljoonaa tynnyriä (barellia)  päivässä.

Historia

Iranissa löydettiin öljyä vuonna 1908. Britannia sai osake-enemmistön Anglo-Iranian Oil Company -yhtiössä. Siitä syntyi myöhemmin BP. Valtaapitävät kadžarit (1796-1925) olivat epäsuosittuja, mutta suhtautuivat suopeasti ulkomaihin. Venäjä ja Britannia vahvistivat hallitsijan. Huono talous lisäsi veroja ja korruptiota. Kadžarien aikana Iranin talouselämä oli ulkomaisen ja varsinkin brittien pääoman hallinnassa. Väestö nousi vastarintaan Iranin myymisestä. Vuonna 1906 perustettiin parlamentti, mutta muutoin ulkovaltojen valta jatkui. Upseeri Reza Khan Pahlavi syrjäytti kadžarit vuonna 1925 ja ryhtyi šaahiksi. Hän uudisti taloutta. Pahlavi neuvotteli paremmat ehdot öljy-yhtiössä vuonna 1932. 
Neuvostoliitto ja Britannia syrjäyttivät šaahin II maailmansodassa vuonna 1941 ja vaativat uudeksi hallitsijaksi hänen poikansa Mohammad Reza Pahlavin (1941-1979). Pääministeri Mohammed Mossadeq kansallisti öljy-yhtiön vuonna 1951, mikä johti joidenkin maiden, kuten USA, Iranin öljyn boikotteihin. Myöhemmin ulkomaat syrjäyttivät Mossadeqin ja öljy-yhtiöiden sopimukset laadittiin uudestaan. Valta keskitettiin šaahille ja parlamentarismi murskattiin. Šaahi toteutti osittaisen maauudistuksen, mutta torjui demokratisoinnin.
Vuodesta 1971 vahvistui sotilaallisuus, salaisen poliisin SAVAK valta ja kidutukset. Lähi-idän sodan 1973 jälkeen öljytuloja käytettiin suuriin asehankintoihin ja teollistamiseen. Korruptiota ja sensuuria harjoitettiin. Yhteiskuntaerot olivat suuret. Tammikuussa 1978 alkoivat laajenevat mielenosoitukset. Syyskuussa 1978 satoja mielenosoittajia surmattiin Teheranissa Jaleh-aukiolla (musta perjantai). 16.1.1979 šaahi lähti maanpakoon ja kuoli Egyptissä 27.7.1980. Vastarintaliikkeen johtaja Pariisissa maanpaossa elänyt ajatollah Ruhollah Khomeini valittiin johtajaksi 1.2.1979. Iran lakkautti suhteita ulkovaltoihin, kuten Yhdysvallat ja lopetti aseostot. Irak halusi hyvitystä vuoden 1975 rajasopimuksiin ja hyökkäsi Iraniin syyskuun 1980 lopussa. Sota heikensi öljyteollisuutta.

Öljykartelli

Öljyn tuottajamaat perustivat öljykartellin OPEC 1960-luvulla. OPECin tavoite on lehdistötiedotteiden ja tarjonnan avulla hallita öljyn kysyntää ja hintaa. Kartelli päätti vuonna 1982, että öljymaiden tuotantokiintiöt määräytyvät öljyvarojen mukaan. Iranin vanhat tunnetut öljyvarat olivat 37 mrd. tynnyriä. Vuonna 1993 öljyvarat olivat 92 mrd. tynnyriä.

Ydinvoima

Kansainvälinen atomienergiajärjestö IAEA epäilee, että Iranissa on tiedettyä enemmän ydinlaitoksia. IAEA:n mukaan Iranin antamissa tiedoissa on puutteita. IAEA:n mukaan Iran voi rikastaa uraania vuonna 2011. Ydinlaitokset ovat Natanzissa Keski-Iranissa ja Qomissa 100 km Teheranista. Iranin mukaan ydinlaitokset ovat polttoainetta varten.
Iranilla on 10% osuus Eurodif uraanin rikastuslaitoksesta Tricastinissa Ranskassa.
Sergei Sazonov

Sergei Dmitrijevitš Sazonov (10. elokuuta (J: 29. heinäkuuta) 1860 Rjazanin alue – 25. joulukuuta 1927 Nizza, Ranska) oli venäläinen diplomaatti, joka toimi Venäjän ulkoministerinä vuosina 1910–1916. Hän vaikutti ensimmäisen maailmansodan puhkeamiseen vuonna 1914.
Sazonov aloitti Venäjän ulkoministeriön palveluksessa vuonna 1883 ja työskenteli vuodesta 1890 Länsi-Euroopassa, muun muassa Venäjän Lontoon-suurlähetystössä. Vuosina 1906–1909 hän oli lähettiläänä Vatikaanissa. Sazonov nimitettiin toukokuussa 1909 Venäjän varaulkoministeriksi. Hän oli tuolloisen pääministerin Pjotr Stolypinin lanko. Venäjän ulkoministeriksi Sazonov nimitettiin Aleksandr Izvolskin seuraajana 11. lokakuuta 1910. Sazonov pyrki säilyttämään Venäjän läheiset suhteet Ranskaan ja Isoon-Britanniaan, mutta myös parantamaan suhteita Saksaan. Hän halusi myös säilyttää status quon Balkanilla ja ainakin kohtalaiset suhteet Turkkiin, mutta ei voinut estää Balkanin liiton muodostamista. Vaikka Balkanin liitto lisäksi suuntautui Venäjän toiveiden vastaisesti Turkkia eikä Itävalta-Unkaria vastaan, Sazonov katsoi parhaaksi asettua diplomaattisesti tukemaan sitä.
Niin sanotun heinäkuun kriisin puhjettua vuonna 1914 Sazonov neuvoi aluksi Serbian hallitusta suostumaan Itävalta-Unkarin vaatimuksiin sodan välttämiseksi. Kun Itävalta-Unkari kuitenkin uhkasi Serbiaa sodalla, Sazonov ilmoitti ettei Venäjä sallisi Serbian kukistamista ja kannusti 30. heinäkuuta tsaari Nikolai II:ta määräämään täyden liikekannallepanon. Tämän seurauksena Saksa julisti 1. elokuuta sodan Venäjälle ja maailmansota alkoi. Sodan alkuvuosina Sazonov keskittyi hahmottelemaan Venäjän sodanpäämääriä. Turkin liityttyä sotaan Venäjää vastaan marraskuussa 1914 hän valitsi yhdeksi päätavoitteista Konstantinopolin ja Turkin salmien hallinnan vaatimisen Venäjälle, ja sai tälle myös Ranskan ja Ison-Britannian hyväksynnän maaliskuussa 1915. Tsaari Nikolai II ei kuitenkaan hyväksynyt Sazonovin ehdotusta autonomian myöntämisestä Puolalle. Tsaaritar Aleksandra ja häntä tukeneet konservatiiviset piirit alkoivat vaatia Sazonovin eroa, ja lopulta Nikolai II erotti ulkoministerinsä 5. elokuuta 1916. Sazonov oli tuolloin lomalla Suomessa. Sazonov nimitettiin kuolleen Aleksandr Benckendorffin tilalle Venäjän suurlähettilääksi Lontooseen tammikuussa 1917, siis vain hieman ennen helmikuun vallankumousta, mutta Venäjän väliaikainen hallitus erotti hänet jo toukokuussa ennen kuin hän ehti matkustaa asemapaikalleen.
Venäjän sisällissodan puhjettua kenraali Anton Denikinin johtama valkoinen hallitus lähetti vuonna 1918 Sazonovin edustajanaan Pariisiin. Sazonov toimi 1918–1919 Pariisista käsin sekä Denikinin että amiraali Aleksandr Koltšakin johtaman valkoisen hallituksen ulkoministerinä. Hän oli johtava henkilö Venäjän valkoisten hallitusten yhteiseksi ulkomaandelegaatioksi tarkoitetussa venäläisessä poliittisessa neuvottelukunnassa ja osallistui Venäjän valkoisten epävirallisena edustajana Pariisin rauhankonferenssiin. Sazonov asui loppuikänsä Ranskassa. Hän julkaisi muistelmansa hieman ennen kuolemaansa vuonna 1927.
Etelänkurjenmiekka

Levinneisyys

Etelänkurjenmiekka kasvaa luonnonvaraisena laajalla alueella Euraasiassa: Etelä- ja Keski-Euroopassa, Kaukasiassa, Länsi- ja Keski-Aasiassa, Kiinassa ja Intiassa. Viljeltynä se on levinnyt muun muassa Uuteen-Seelantiin.
Adam Joseph Exner

Adam Joseph Exner OMI (s. 24. joulukuuta 1928 Killaly) on kanadalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 7. heinäkuuta 1957 ja nimitettiin Kamloopsin hiippakunnan johtoon 16. tammikuuta 1974. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Henri Légaré, jota avustivat James Francis Carney ja Charles Aimé Halpin. Exner asetettiin virkaansa 28. maaliskuuta.
Exner sai 31. maaliskuuta 1982 nimityksen Winnipegin arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 23. kesäkuuta. Hänet nimitettiin 25. toukokuuta 1991 Vancouverin arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 10. tammikuuta 2004.
Thriller

Menestys

Thrilleriä on myyty maailmanlaajuisesti enemmän kuin mitään muuta albumia, mutta tarkasta myyntimäärästä ei ole varmuutta. Hurjimmillaan levyn on arvioitu myyneen 130 miljoonaa kappaletta.  The New Yorkerille tammikuussa 2013 kirjoittamassaan artikkelissa Bill Wyman kyseenalaisti sen usein esitetyn väitteen todenperäisyyden, jonka mukaan levy olisi yltänyt sadan miljoonaan kappaleen myyntilukemaan. Hän myös katsoi myyntimäärien liioittelun olevan musiikkialalla yleistä. Pitkään tyypillinen arvio levyn myyntimääristä oli noin 50 miljoonaa. The Wall Street Journalin Carl Bialik puolestaan pohti Michael Jacksonin levymyyntitilastojen taustoja heinäkuussa 2009, ja tuolloin Guinness World Recordsin viimeisimmässä Thrilleriä koskeneessa merkinnässä todettiin: ”Vaikka maailmanlaajuisten myyntilukujen vahvistaminen on mahdotonta, se [Thriller] pysyy epäilemättä edelleen kaikkien aikojen myydyimpänä albumina.” Vuoden 2015 lopulla Thriller ylsi Yhdysvalloissa ensimmäisenä albumina 30-kertaiseen platinaan 30 miljoonan kopion myynnillään. Thriller on myös yksi kolmesta albumista, joka on ollut yli vuoden Billboard 200 -listan kymmenen kärjessä, jossa se vietti yhteensä 80 viikkoa. Näistä levy oli 37 viikkoa listaykkösenä, ja yhteensä listaviikkoja tuli 122.
Thrilleriltä julkaistiin singleinä seitsemän Top-10-hittiä, joista tunnetuimpia ovat ”Billie Jean”, Eddie Van Halenin kanssa esitetty ”Beat It” sekä nimikkokappale ”Thriller”, jonka 13 minuuttia pitkä video on nähty keskeisenä musiikkivideoiden suosion kasvamisen kannalta.
Jackson sai levystä seitsemän Grammy-palkintoa (ja samana päivänä kahdeksannen eräästä toisesta levystä). Hän oli ollut tyytymätön siihen, että edellinen levy toi vain yhden Grammyn.
Cummingtoniitti

Cummingtoniitti on monokliininen amfiboliryhmän mineraali, jonka kemiallinen kaava on (Mg,Fe²⁺)₂(Mg,Fe²⁺)₅Si₈O₂₂(OH)₂. Se on nimetty Cummingtonin kaupungin mukaan, joka sijaitsee Massachusettssa, josta se löydettiin vuonna 1824.
Costa Brava

Costa Brava on alue Katalonian rannikolla koillisessa Espanjassa. Se ulottuu Blanesin kaupungista (Barcelonasta 60 kilometriä koilliseen) Ranskan rajalle saakka. Alueen tunnetuimpia lomakohteita ovat Blanes, Tossa de Mar ja Lloret de Mar.
Bengt Nordenberg

Bengt Nordenberg (1822–1902) oli ruotsalainen taidemaalari, torpparin poika Blekingenistä. Nordenberg maalasi varsinkin ruotsalaista kansanelämää opettajansa Tidemandin düsseldorfilaista suuntaa seuraten. Düsseldorfin koulukunnalla oli häneen suuri vaikutus 1850-luvulta alkaen. Hän asui vuodesta 1851 Düsseldorfissa, mutta hän opiskeli myös Pariisissa ja Italiassa. Nordenberg teki myös muotokuvia ja alttaritauluja.
Jouka Juhola

Seuraura

Juhola on Harjavallan Kuparikiekon kasvatti. Timo Saarikoski ja Pasi Saarela houkuttelivat hänet Pohjola-leirin kautta Rauman Lukkoon, jossa Juhola voitti kauden 2011–2012 päätteeksi C-nuorten SM-pronssia. Kaudeksi 2013–2014 hän siirtyi Porin Ässien B-nuoriin.
Kaudeksi 2014–2015 Juhola nostettiin Ässien SM-liigarinkiin. Hän pelasi kautensa kuitenkin kokonaan vielä seuran A-nuorissa, kuten myös seuraavankin kauden 2015–2016. Huhtikuussa 2016 Juhola teki Ässien kanssa vuoden mittaisen SM-liigasopimuksen. Hän teki liigadebyyttinsä kauden 2016–2017 toisella kierroksella 17. syyskuuta 2016 Juholan entistä junioriseuraa paikallisottelussa Rauman Lukkoa vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 7.55 minuuttia. Juhola sai myös yhden kahden minuutin jäähyn kiinnipitämisestä. Kaikkiaan hänen tulokaskautensa toi 34 runkosarjaottelussa kolme syöttöpistettä. Juhola pelasi ison osan kaudestaan myös Ässien A-nuorissa, jossa hän voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Marraskuun 2016 lopulla Juhola teki Ässien kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Kaudella 2017–2018 Juhola pelasi SM-liigassa 19 runkosarjaottelua tehopistein 2+1=3. Hän teki liigauransa avausmaalin 23. syyskuuta 2017 Kalevan Palloa vastaan. Juhola pelasi ison osan kaudestaan myös Ässien A-nuorissa. Hänen kautensa päättyi loukkaantumisten vuoksi kuitenkin runkosarjaan. Kaudella 2018–2019 Juhola teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehtyään 31 runkosarjaottelussa tehot 5+2=7. Maaliskuussa 2019 hän teki Ässien kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.

Maajoukkueura

Juhola putosi viimeisten joukossa Suomen alle 20-vuotiaiden MM-joukkueesta vuoden 2017 turnaukseen. Yhteensä hän on pelannut 26 poikien maaottelua.

Muuta

Juhola on käynyt lukion Porin suomalaisen yhteislyseon urheilulinjalla.