google/wiki40b huggingface dataset:
Urmas Sisask

Urmas Sisask (s. 9. syyskuuta 1960, Rapla) on virolainen säveltäjä, muusikko ja tähtitieteen harrastaja.

Elämä

Urmas Sisask aloitti pianonsoiton opinnot vuonna 1969. Hän opiskeli vuoteen 1985 asti säveltämistä René Eesperen johdolla Viron musiikkiakatemiassa Tallinnassa. Hän keskittyi erityisesti gregoriaaniseen kirkkolauluun ja barokkimusiikkiin. Nykyään hän on yksi Viron tunnetuimmista elossa olevista säveltäjistä. Hän muutti vuonna 2012 Laitilaan. Hän asui 2013-2018  Turussa, ja nyt jälleen Virossa, Tallinnassa ja Jänedalla. Virolainen laulaja ja poliitikko Siiri Sisask (s. 1968) on hänen pikkusiskonsa.

Ura

Sisaskin tyyliä kuvaillaan eklektiseksi. Suurin osa hänen inspiraatiostaan kumpuaa astronomiasta. Säveltäessään hän käyttää usein itse kehittämäänsä sävelasteikkoa, jota hän kutsuu kosmiseksi harmoniaksi. Hänen ateljeensa sijaitsee vuonna 1994 kunnostetussa musiikkitähtitornissa Jänedan linnassa. Jänedan musiikkitähtitornin uudelleenavajaisia vietettiin elokuussa 2018.
Sisask on arvostettu kuoronjohtaja, ja suurin osa hänen töistään on sekakuorosävellyksiä. Tunnetuimpia niistä on Gloria Patri, 24 hymnin sarja sekakuorolle. Kuoroteosten lisäksi Sisask säveltää muun muassa orkesterille, pianolle ja klarinetille. Huomattava osa Sisaskin teoksista on hengellistä musiikkia, usein katoliseen perinteeseen viittaavaa, vaikka hän itse ei kuulu mihinkään kirkkokuntaan. Suomessa asuminen on innoittanut säveltäjää esimerkiksi naiskuorosarjaan "Laulame Soome linnadest". Turun tuomiokirkolle omistettu Oratorio Dom (opus 159) saa kantaesityksensä Turussa 24.11.2018.
Viime vuosina Sisaskin teoksia on kantaesitetty Suomen ja Viron lisäksi Saksassa ja Japanissa.

Tähtitieteen harrastus

Urmas Sisask on myös tähtitieteen harrastaja. Hän järjestää vuosittain elokuun puolivälissä järjestettäville Viron tähtipäiville aina konsertin. Esimerkiksi 15.8.2009 päivillä oli Urmas Sisaskin tähtikonsertti, jota esitti Virumaan 20-henkinen kamariorkesteri. He esittivät Sisaskin viulukonserton "Perseiidid" sekä tallinnalaisen tähtitieteilijän Peep Kalvin muistolle sävelletyn teoksen "RX Cassiopeiae".
Melsungen

Maantiede

Melsungen sijaitsee Hessenin koillisosan ylänköseudulla. Kaupungin itäpuolella on Melsungen Bergland -niminen mäkimaa ja länsipuolella vastaavasti Homberger Hochland -niminen ylänkö. Edellä mainitut ylängöt kuuluvat matalahkoon Knüllgebirge-vuoristoon, jonka korkein kohta, Eisenberg, sijaitsee 635,5 merenpinnan yläpuolella. Melsungenin korkein kohta, Himmelsberg, kohoaa 557 metriä merenpinnan yläpuolelle. Kaupungin keskustan halki virtaa 220-kilometrinen Fulda, joka on Weserin sivujoki.

Historia

Varhaisin asiakirjamaininta Melsungenista on vuodelta 800. Alueella on todennäköisesti asuttu jo Hallstattin kulttuurin aikana satoja vuosia ennen ajanlaskun alkua. Kaupunkimaiseksi asutuskeskukseksi Melsungen oli kasvanut 1100-luvun loppuun mennessä. Paikkakunta oli usein maallisten ja kirkollisten vallanhavittelijoiden kiistakapulana. Melsungenin linna eli Schloss Melsungen rakennettiin 1550-luvulla. Se edustaa arkkitehtuuriltaan niin sanottua Weserin renessanssia. Tuonnempana Melsungen kärsi kolmikymmenvuotisesta sodasta ja seitsenvuotisesta sodasta.
Melsungen kohtasivat useat keskiaikaiset kauppareitit. Kaupunki ei ollut ainoastaan ohikulkupaikka, vaan myös kauppapaikka, jossa järjestettiin säännöllisesti markkinoita. Vuosina 1821–1973 Melsungen oli Landkreis Melsungenin hallintokeskus. Melsungenin piirikunnasta ja sen naapureista eli Fritzlar-Hombergin ja Ziegenhainin piirikunnista muodostettiin Schwalm-Eder-Kreisin piirikunta Hessen aluehallintouudistuksen yhteydessä 1970-luvulla.

Talous ja liikenne

Melsungenin teollisuusyrityksiin lukeutuu lääketieteellisiin tuotteisiin erikoistunut B. Braun Melsungen. Sen juuret ulottuvat 1830-luvulle. Elintarviketeollisuuden perinteet ovat myös pitkät, ja demografisesti keskeinen sijainti on oivallinen alan logistiikan kannalta.
Melsungenin rautatieasema sijaitsee rataosuudella Bebra–Baunatal-Guntershausen. Kaupungin halki kulkee Bundesstraße 83 ja BAB 7 -moottoritie kulkee keskustan länsipuolitse. Yli tuhatkilometrinen D-Route 9 (Weser-Romantische Straße) -polkupyöräreitti kulkee Melsungenin kautta. 260-kilometrinen pyörätie Fulda-Radweg (Hessische Radfernweg R1) on reititetty niin ikään Melsungenin kautta.
Paul-Emile Saadé

Paul-Emile Saadé (s. 9. heinäkuuta 1933) on libanonilainen maroniitteihin kuuluva piispa. Hänet vihittiin papiksi 12. huhtikuuta 1958 ja nimitettiin Antiokian vihkipiispaksi sekä Apamea in Syria dei Maronitin titulaaripiispaksi 2. toukokuuta 1986. Piispaksi konsekroinnin suoritti 12. heinäkuuta Nasrallah Pierre Sfeir, jota avustivat Roland Aboujaoudé, Georges Ali-Saber, Chucrallah Harb, Joseph Mohsen Béchara, Khalil Abi-Nader, Ignace Ziadé, Antoine Joubeir, Elie Farah, Joseph Merhi ja Ibrahim Hélou.
Saadé sai 5. kesäkuuta 1999 nimityksen Batrunin eparkian johtoon. Hän jäi eläkkeelle 16. tammikuuta 2012.
Giorgi Latsabidze

Giorgi Latsabidze (georg. გიორგი ლაცაბიძე, s. 1978 Tbilisi, Georgia) on georgialainen pianisti, joka voitti ensimmäisen pianokilpailunsa 11-vuotiaana. Latsabidze tunnetaan erityisesti keskeisen romanttisen pianokirjallisuuden, kuten Frederic Chopinin ja Franz Lisztin, tulkkina.
Latsabidze aloitti piano-opinnot 6-vuotiaana ja opiskeli Tbilisin konservatoriossa. Hän on saanut lukuisia palkintoja ja tunnustuksia. Vuonna 1999 hän sai N. Rubinstein -palkinnon ja vuonna 2005 Jehudi Menuhin -palkinnon. Hän voitti vuoden 2006 “Young Artists” -pianokilpailun Los Angelesissa.
Häntä opettivat muiden muassa Rusudan Tšodzava, Gerrit Zitterbart, Lazar Berman ja Stewart Gordon. Latsabidze tulkitsi muiden muassa Franz Lisztiä ja Frédéric Chopinin teoksia, mutta levytti myös, Johann Sebastian Bachia, Wolfgang Amadeus Mozartia, Johannes Brahmsia, Robert Schumannia, Sergei Prokofjevia ja Claude Debussyia.
Latsabidze on levyttänyt Frédéric Chopinin 24 etydiä (Op. 10 ja 12), Franz Lisztin 12 transsendentaalista etydiä ja Claude Debussyn 12 preludia (II kirja).
Stalker (elokuva)

Juoni

Stalker (Aleksandr Kaidanovski) on henkilö, joka vie ihmisiä salaperäiselle "Vyöhykkeelle", jonka otaksutaan syntyneen meteoriitin iskeytymisen, ulkoavaruudesta kotoisin olevien vierailijoiden, ydinonnettomuuden tai jonkin vastaavan tuloksena. Valtio on lopettanut "Vyöhykkeen" tutkimisen huomattuaan sen mahdottomaksi, ja ainoastaan vartioi tiukasti eristettyä aluetta.
Kirkkaanvärisessä erikoissuojapuvussa Vyöhykkeelle tehty virkamatka, josta kirja alkaa, on elokuvasta jätetty pois. Samoin pois on jätetty vyöhykkeen erikoisuudet, painovoimakeskittymät eli "hyttyskaljut", tappava kolloidinen kaasu eli "velhon hyytelö" ja oudot esineet, kuten "mustat roiskeet", "patterit" ja "tyhjiöt". Tarkkaan ottaen näyttää siltä, että elokuvaan on kelpuutettu vain satunnaisia otoksia ja kirjan viimeinen luku. 
Monenlaiset motiivit ajavat ihmisiä eristetylle alueelle, ja Stalker on opas, joka johdattaa heidät sinne löytämiään salapolkuja pitkin. Stalker lähtee matkaan mukanaan kirjailija ja professori, jotka hän pyrkii johdattamaan "Huoneeseen", paikkaan jossa kaikki toiveet voivat toteutua. Vyöhyke ei kuitenkaan päästä kolmikkoa helpolla. Mikään ei pysy siellä samanlaisena, mitään ei voi ennustaa, ja vain harvat ovat palanneet sieltä elävinä.

Vastaanotto

Kymmenestä suomalaisesta ensi-iltakriitikosta seitsemän antoi Stalkerille täydet neljä tähteä, kaksi arvostelijaa kolme tähteä ja yksi kaksi tähteä, keskiarvona 3,6 tähteä neljästä. Vain uusintaensi-iltaan tuotu Seitsemän samuraita sai Suomessa paremmat pisteet tammikuun ja elokuun lopun 1980 välillä teatteriohjelmistoon tulleista elokuvista.
Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti Stalkerin kaikkien aikojen 50 parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.
Euraasian talousunioni

Kritiikkiä

Keski-Aasian tutkija Luca Anceschin mukaan Euraasian talousunioni ei ole edistynyt, vaan se on tyhjä kuori vielä vuonna 2017. Muiden jäsenmaiden näkökulmasta unioni on Vladimir Putinin geopoliittinen väline.
Kazakstan ja Valko-Venäjä ovat olleet pettyneitä, kun niiden vientituotteet ovat ruplan romahdettua menettäneet kilpailukykynsä Venäjällä. Yhteishenkeä rasittavat myös talouspakotteet: kiellettyjä elintarvikkeita on virrannut Venäjälle Valko-Venäjän ja Kazakstanin kautta.
Venäjä yrittää pitää hankkeen koossa. Venäjän varapääministeri Igor Šuvalovin mukaan hanke ei ole poliittinen vaan taloudellinen ja se hyödyttää kaikkia.
Jiří Látal

Ura

Látal pelasi ensimmäisen kautensa 1984–1985 Tšekkoslovakian liigan HC Sparta Prahassa 17-vuotiaana ja hän teki 28 runkosarjaottelussa tehot 2+2=4. Toronto Maple Leafs varasi hänet numerolla 106 NHL:n varaustilaisuudessa 1985. Látal siirtyi kaudeksi 1987–1988 HC Dukla Trenčíniin, jossa hän pelasi kaksi kautta. Elokuussa 1989 Toronto Maple Leafs kauppasi Látalin oikeudet Philadelphia Flyersiin vaihdossa seitsemännen kierroksen varausvuoroon kesälle 1991.
Kaudeksi 1989–1990 Látal siirtyi Flyersin organisaatioon. Hän pelasi ison osan kaudesta farmijoukkue Hershey Bearsissa, AHL:ssä, jossa Látal teki 22 ottelussa tehot 10+18=28. NHL:n puolella hän teki 32 runkosarjaottelussa tehot 6+13=19. Kausi 1990–1991 jäi Látalin ainoaksi kokonaiseksi NHL:ssä. Hän teki 50 ottelussa tehot 5+21=26. Kaudella 1991–1992 Látal palasi kymmenen pelaamansa ottelun jälkeen Eurooppaan ja siirtyi loppukaudeksi Norjan Elitserienissä pelanneen Vålerenga IF:n joukkueeseen. 
Kauden 1992–1993 Látal pelasi SM-liigaa Reipas Lahden riveissä. Hän oli tehoilla 5+20=25 joukkueen tehokkain puolustaja ja puolustajien pistepörssissä Látal sijoittui yhdeksänneksi KalPan Juha Tuohimaan, JYPin Harri Laurilan ja Lukon Jarmo Kuusiston kanssa. Hänen henkilökohtaisesti hyvin sujuneesta kaudestaan huolimatta Reipas joutui keväällä 1993 liigakarsintoihin, mutta onnistui säilyttämään sarjapaikkansa. Reippaan jälkeen Látal palasi kaudeksi 1993–1994 Vålerengaan ja hän palasi sieltä kesken kauden kotimaahansa ja siirtyi HC Olomoucin joukkueeseen. Látal pelasi joukkueessa kaksi seuraavaa kautta, joista toisella kaudella 1995–1996 hän pelasi myös Vsetínská Hokejovássa.
Látal lopetti uransa HC Olomoucissa kevääseen 1996.

Maajoukkue

Látal edusti maajoukkueurallaan Tšekkoslovakiaa. Hän pelasi yhden ottelun vuoden 1989 MM-kilpailuissa, joista tuli pronssia.
Látal pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 1985, 1986 ja 1987. Hän voitti niistä MM-hopeaa vuosina 1985 ja 1987. Vuoden 1987 turnauksessa Látal oli tehoilla 4+2=6 Tšekkoslovakian tehokkain puolustaja Petr Pavlasin kanssa. Hänet valittiin turnauksen tähdistökentälliseen.
Vuonna 1984 Látal voitti alle 18-vuotiaiden EM-hopeaa. Hänet valittiin turnauksen tähdistökentälliseen.
B

B suomen kielessä

B-kirjainta vastaava äänne on suomessa soinnillinen bilabiaalinen plosiivi eli [b]. Vaikka b kuuluisi ääntää soinnillisena, sen ääntämyksessä on vaihtelua ja se saattaa ääntyä puolisoinnillisena tai soinnittomana (b ~ ʙ ~ p). Yleiskielessä äänteet pyritään pitämään erilaisina, koska vaihtuminen voi muuttaa sanan merkityksen (bussi vs. pussi). 
Suomessa b esiintyy vain uudehkoissa lainasanoissa sekä slangisanoissa.
B-kirjainta käytettiin vanhassa kirjasuomessa p-äänteen merkkinä nasaalin ja likvidan jäljessä kuten sanassa ombi (ompi). Tästä luovuttiin 1700-luvun lopulta alkaen.
Pauli Uusi-Kilponen

Pauli Uusi-Kilponen (s. 1952 Rauma) on suomalainen päätoimittaja ja toimitusjohtaja.
Uusi-Kilponen oli työssä Rauman satamassa varastokirjurina ja satamatyönjohtajana 1973–1980 mutta toimi jo samalla freelance-toimittajana. Hän perusti vuonna 1979 yhdessä veljensä, sähköasentaja Vesa Uusi-Kilposen, toimittaja Kari Värjyn ja faktori Jouko Kallilan kanssa Raumalle Uusi Rauma -nimisen kaupunkilehden. Hän oli lehden palveluksessa vakinaisena toimittajana vuodesta 1984 vuoteen 1987 saakka, jolloin hän lähti Torontoon Kanadaan. Uusi-Kilponen oli Kanadassa parin vuoden ajan Yleisradion, Turun Sanomien ja Ilta-Sanomien kirjeenvaihtajana. Suomeen palattuaan hän oli ensin Uusi Rauma -lehden päätoimittajana ja sitten Janton Oy:ssä Turkulainen ja Riihimäen Sanomat -paikallislehtien vastaavana päätoimittajana ja lisäksi jälkimmäisen lehden toimitusjohtajana.
Uusi-Kilponen oli Raumalla ilmestyvän Länsi-Suomi-lehden päätoimittajana 1996-2007 ja lehteä kustantavan Oy Länsi-Suomi yhtiön toimitusjohtajana 1999–2007. Hän on Hämeenlinnassa ilmestyvän Hämeen Sanomien päätoimittaja, Hämeen Sanomat Oy:n toimitusjohtaja ja vuodesta 2013 myös Aina Group Oyj:n toimitusjohtaja. Uusi-Kilponen ilmoitti jo kesällä 2016 jäävänsä pois päätoimittajan tehtävästä, mutta seuraajaa ei löytynyt, ja hän on sittemmin jatkanut tehtävässä. Hän on myös Hämeen Sanomat Oy:n toimitusjohtaja ja Aina Gourpin johtoryhmän puheenjohtaja.
Mätäkivenmäki

Mätäkivenmäki on metsäinen kukkula, joka sijaitsee Tuusulan eteläosassa, Helsingistä Hyrylään johtavan moottoritien eli Tuusulanväylän itäpuolella. Se kohoaa noin 80 metrin korkeuteen merenpinnasta ja 30 metriä ympäristöstään. Alue on nykyisin yleistä ulkoilualuetta, jolle on rakennettu polkuverkosto. Suurin osa alueesta on kovaa hiekka- tai kangaspohjaa, mutta kivikoita ja suomaastoakin siellä on. Mätäkivenmäen alue on myös merkittävä pohjavesialue.
Alueella sijaitsee myös Firan hiekkakuoppa, johon on rakennettu motocrossrata sekä muutama hyppyri. Vuonna 1995 päätettiin, ettei kuoppaa saa käyttää motocross-ajeluun, mutta päätös kumottiin. Tuusulan kunta pystytti vuonna 2008-2009 alueelle Moottorikäyttöisellä ajoneuvolla ajo kielletty -liikennemerkkejä, jotka luultavasti harrastajat poistivat hyvin pian.
Paikan nimi johtuu alueella tien varressa aikoinaan olleesta suuresta rapakivilohkareesta, joka kuitenkin räjäytettiin 1920-luvulla tietä levennettäessä.
Vanha Tuusulantie kulkee mäen yli läheltä sen korkeinta kohtaa. Moottoritien valmistuttua se jäi sivutieksi, mutta alkujaan se on ollut osa jo 1600-luvulla Helsingistä Hämeenlinnaan johtanutta päätietä ja vielä 1950-luvulla osa valtateitä 4 ja 5.  Menneinä aikoina, varsinkin 1800-luvulla, Mätäkivenmäellä oli pelottava maine Helsingin–Hämeenlinnan tien vaarallisimpana kohtana, jossa maantierosvojen kerrottiin usein ryöstävän tiellä kulkijoita, varsinkin kaupungista kauppamatkoilta palaavia maalaisia.
Vuoden 1952 olympialaisissa maratonjuoksun reitti kulki Helsingin olympiastadionilta Tuusulantielle, sitä pitkin Mätäkivenmäen rinteeseen ja takaisin stadionille. Juoksun kääntöpaikalle on tien varteen pystytetty kivinen muistomerkki.
Rostiophus

Rostiophus (Rostjof, Rostiofi, Hrossþjófr) on kuvitteellinen tai mytologinen tietäjä-kuningas muinaisessa pohjolassa. 1100-luvulla elänyt Saxo Grammaticus mainitsee hänet laatimassaan Tanskan historiassa (Gesta Danorum). Saxon mukaan Rostiophus oli "finni" (phinnicus). Yleisimmin katsotaan, että 1100- ja 1200-lukujen skandinaavisessa kirjallisuudessa tämä nimitys viittasi Skandinavian niemimaan ja Lapin pyyntiväestöihin, jotka voi yhdistää lähinnä saamelaisiin.
Gesta Danorumissa Rostiophus mainitaan Odinin pojan syntymän ennustaneena tietäjänä. Tuntemattoman tekijän Suomen kronikassa 1600-luvulta Rostiophus mainitaan nimellä Rostiofi ja hänet on ylennetty kuninkaaksi. Tässä kronikassa kansallisuusnimi phinnicus on nykyaikaiseen tapaan ymmärretty "suomalaista" tarkoittavaksi.

Rostiofi Suomen kronikassa

Kronikan mukaan Rostiofin kohotti arvoasemaan viisaus ja mainekkaat teot, joissa hän oli ylivoimainen muihin verrattuna. Hän oli myös hyvin älykäs, eikä maailmassa arveltu olevan mitään arvoitusta, johon hän ei olisi keksinyt ratkaisua. Hänen erikoisalaansa oli ennustaminen ja jälkikäteen hänen ennustuksensa osoittautuivat oikeiksi. Hän oli hyvin ystävällinen ja osoitti lempeyttä ennustaessaan ihmisten kohtaloita. Hänelle myönnettiinkin ylin käskyvalta ja vieläpä hänen katsottiin ansaitsevan jumalallisia kunnianosoituksia. Kaikki noudattivat hänen määräyksiään kuuliaisesti ja hartaan kunnioittavasti.
Rostiofi hallitsi pitkään alamaisiaan ilman apulaisia. Kuninkaan toimeliaisuus riitti kaikkiin hallitustehtäviin, joten toisten apua ei tarvittu. Hänen nimensä maine kantautui naapurikansojenkin keskuuteen. Rostiofin kunniaksi tehtiin lauluja eli runoja sekä hänelle tuotiin lahjoja, jotka hän otti vastaan uhreina. Rostiof hallitsi pitkään ja hänen muistonsa säilyi useiden vuosisatojen ajan. Rostiofin haudan sanotaan olevan loistelias, paikalle kasattiin kiviä, joista rakennettiin suunnaton kumpu.
Rostiofia palvottiin Pohjolassa ennen Aasiasta tullutta Odinia, joka asetuttuaan Uppsalaan sai Rostiofille kuuluneet jumalalliset kunnianosoitukset.
Monacon Grand Prix 1997

Monacon Grand Prix 1997 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin Monacon katuradalla 11. toukokuuta 1997. Sateisen kilpailun voitti Michael Schumacher lähes minuutin erolla toiseksi ajaneeseen Rubens Barrichelloon. Schumacher ajoi nopeimman kierroksen aikaan 1,53.315.
Sateen takia jopa kaksitoista kuljettajaa joutui keskeyttämään ulosajon tai kolarin vuoksi. Kilpailua ehdittiin ajaa vain 62 kierrosta suunnitellusta 78:sta kahden tunnin aikarajan täytyttyä. Mika Salo ajoi kilpailun läpi käymättä varikolla kertaakaan ja sijoittui viidenneksi, kyseessä oli Salon kauden ainoa pistesija.
Vihtavuoren Pamaus

Vihtavuoren Pamaus (ViPa) on vuonna 1934 perustettu urheiluseura Laukaan Vihtavuoresta. Sillä on harraste- ja kilpailutoimintaa jalkapallossa, jääkiekossa, kaukalopallossa, lentopallossa, painonnostossa, soudussa ja suunnistuksessa. Lisäksi seura järjestää kunto- ja lasten liikuntatapahtumia.
Vihtavuoren Pamauksen entisiin lajeihin lukeutuvat voimistelu, yleisurheilu, hiihto, pesäpallo, pyöräily, mäkihyppy, koripallo, uinti, ampumahiihto, kävely ja paini. Seuran menestyneimpiä urheilijoita ovat viestihiihdon olympiakultamitalisti ja MM-hopeamitalisti Sirkka Vilander ja maratonin EM-kultamitalisti Mikko Hietanen. Seuran urheilijat ovat saavuttaneet mitaleita myös SM- ja PM-tasolla.
Vihtavuoren Pamauksen jalkapallon miesten edustusjoukkue nousi kaudeksi 2011 Suomen kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle Kakkoseen. Joukkue sijoittui sarjan C-lohkossa seitsemänneksi, mutta luopui kauden jälkeen sarjapaikastaan, joka siirrettiin Jämsänkosken Ilvekselle.
Seuran nimi viittaa Vihtavuoren valtion ruutitehtaaseen, joka rakensi Vihtavuoren urheilukentän ja tuki seuraa vuosikymmenten ajan.
Forssan Alku

Forssan Alku on forssalainen urheiluseura. Seura perustettiin vuonna 1913, mutta jo vuonna 1902 se toimi Forssan Työväenyhdistyksen alaosastona. Seuran lajeihin kuuluvat nykyisin koripallo, lentopallo, salibandy, voimistelu sekä yleisurheilu.

Koripallo

Koripalloa seurassa alettiin harjoittaa vuonna 1944. Koripallossa seura on voittanut naisten puolella kahdeksan Suomen-mestaruutta, joista seitsemän on saavutettu 1990–luvulla. Tämän lisäksi Forssan Alku on voittanut kaksi hopeaa sekä yhden pronssin. Koripallon Suomen cupin joukkue on voittanut kolme kertaa.
Seuran miesten edustusjoukkue pelasi vuosina 1993–1997 SM-sarjassa neljä kautta. Parhaimmillaan Forssan Alku sijoittui neljänneksi kaudella 1993–1994. Pronssiotteluissa joukkue hävisi paikallisvastustaja Forssan Koripojille.
Modus operandi

Modus operandi (usein käytetty lyhenne MO) on latinaa ja tarkoittaa toiminnan tapaa tai työn tapaa. Sanan monikko on modi operandi. Kriminologiassa sillä tarkoitetaan tietyn rikollisen tyypillistä tapaa toimia. Esimerkiksi jos murtovaras aloittaa rikosuransa tunkeutumalla taloihin katon kautta, on todennäköistä, että hän jatkaa murtoja tällä tyylillä niin kauan kuin hän tekee rikoksia. Jotkut murtovarkaat jopa murtautuvat toistuvasti samoihin paikkoihin.
Risto Räppääjä ja viimeinen tötterö

Risto Räppääjä ja viimeinen tötterö on vuonna 2007 julkaistu Risto Räppääjä -kirja.

Juoni

Alakerran naapuri herra Lindberg on syönyt viimeisen keksijäätelötötterön koko maailmassa.
Kun Risto tulee kotiin häntä hermostuttaa asia ja hän lukittautuu huoneeseensa. 
Herra Lindberg keksii soittaa jäätelötehtaaseen ja saa kuulla että Höljäkässä on vielä 20 tötteröä.
Hetken kuluttua Rauha, Nelli, Herra Lindberg ja Risto lähtevät Höljäkkään ja saivat kuin saivatkin viimeisen tötterön.
USS Kearsarge (LHD-3)

Valmistus

Alus tilattiin Ingalls Shipbuildingilta West Bankistä Pascagoulasta Mississipistä Yhdysvalloista. Sen köli laskettiin 6. helmikuuta 1990 ja alus laskettiin vesille 16. toukokuuta 1992. Alus otettiin palvelukseen 16. lokakuuta 1993.

Palvelus

Alus on palveluksessa 2012 Norfolkin laivastotukikohdassa Virginiassa.
Ulrik Jansson

Ulrik Jansson (s. 2. helmikuuta 1968) on ruotsalainen entinen jalkapalloilija.
Jansson pelasi seuratasolla muun muassa Helsingborgs IF:ssä, jossa hän voitti Ruotsin mestaruuden vuonna 1999. Maajoukkueessa Jansson pelasi yhdet arvokisat, vuoden 1990 MM-kisat.
Ross Macdonald

Ross Macdonald, oikealta nimeltään Kenneth Millar, (13. joulukuuta 1915 – 11. heinäkuuta 1983) oli yhdysvaltalais-kanadalainen rikoskirjailija. Macdonaldia pidetään ”kovaksikeitetyn” rikoskirjallisuuden tärkeimpänä nimenä Dashiell Hammettin ja Raymond Chandlerin ohella. 
Macdonald syntyi Kaliforniassa, mutta kasvoi Ontariossa, Kanadassa, jossa hän tapasi tulevan vaimonsa, kirjailija Margaret Sturmin. Pari sai yhden lapsen, Lindan, joka kuoli marraskuussa 1970.
Macdonald loi salapoliisihahmo Lew Archerin, jonka ensimmäinen seikkailu kuvattiin romaanissa Liikkuva maali (The Moving Target, 1949). Ross Macdonald -pseudonyymin, jolla hänet nykyisin parhaiten tunnetaan, kirjailija otti käyttöön vuonna 1956.
Macdonald muistetaan yhä parhaiten Lew Archer -hahmostaan. Kirjailija kuoli Alzheimerin tautiin Santa Barbarassa 1983.
Kupittaan urheiluhalli

Kupittaan urheiluhalli on Turussa Kupittaalla sijaitseva monitoimihalli. Hallissa voi harrastaa yleisurheilua, ammuntaa ja keilailua. Rakennuksessa sijaitsee myös kuntosali. Urheiluhallissa on 170 metriä pitkä kiertävä rata ja yksi 100 metrin suora. Halli valmistui vuonna 1971.
Plaça de Catalunya

Plaça de Catalunya on aukio Barcelonassa Espanjassa. Sitä pidetään kaupungin keskustana sekä vanhankaupungin ja 1800-luvulla rakennetun Eixamplen yhtymäkohtana. Aukio on vilkas julkisen liikenteen risteyspaikka. Sen suunnitteli arkkitehti Francesc Nebot vuonna 1927. Aukio on kutistunut alkuperäisestä 50 hehtaarin laajuudestaan. Monet Barcelonan pääkaduista, kuten La Rambla, saavat alkunsa aukiolta. Catalunyan metroasema sijaitsee aukion alla.
Tomaattihapero

Ulkonäkö

Lakki on nuorena kupera, vanhemmiten laakeneva. Väriltään se on punainen. Helttojen ja malton väri on valkoinen. Jalassa on hieman punertavaa sävyä.

Elinympäristö

Tomaattihaperoa esiintyy kuusimetsissä, lettosoiden reuna-alueilla, puronvarsilla ja tuntureilla.
Pop Tops

Los Pop Tops oli espanjalainen yhtye, joka perustettiin vuonna 1967 Madridissa. Alkuperäisen kokoonpanon muodostivat José Lipiani, Alberto Vega, Ignacio Pérez, Julián Luis Angulo, Enrique Gómez, Ray Gómez, sekä laulusolisti Phil Trim (s. 5. tammikuuta 1940 Trinidad & Tobagossa). Yhtyeen musiikkityyli oli sekoitus barokki-vaikutteista poppia yhdistettynä Trimin soul-vaikutteiseen laulutyyliin. Tärkeitä vaikutteita yhtyeelle antoivat myös Procol Harum ja The Left Banke -yhtyeet.
Pop Topsin ensimmäinen single, joka saavutti huomiota oli "Oh Lord, Why Lord" vuonna 1968. Yhtyeen tunnetuin kappale on kuitenkin Hubert Giraudin kirjoittama "Mamy Blue" vuodelta 1971, joka oli suuri hitti ympäri Eurooppaa, Japanissa ja Kanadassa. Myös Yhdysvalloissa kappale saavutti pientä suosiota. Seuraavana vuonna 1972 yhtye julkaisi kappaleet "Suzanne Suzanne" ja "Hideaway", jotka olivat myös pieniä hittejä muutamissa Euroopan maissa.
Gonokokki

Hoito ja diagnosointi

Yli puolet gonokokkikannoista on resistenttejä penisilliinille. Näiden kantojen hoidossa käytetään siprofloksasiinia ja ofloksasiinia, jotka ovat fluorokinoloneita. On myös näille lääkkeille resistenttejä kantoja (erityisesti Filippiineillä), joita voidaan hoitaa tällä hetkellä keftriaksonilla, joka on 3. polven kefalosporiini.
Tippuri diagnosoidaan useimmiten osoittamalla gonokokki limakalvoeritteestä. Näyte otetaan virtsaputken suulta tai kohdunkaulan kanavasta. Gonokokki voidaan havaita myös geenimonistustestillä virtsanäytteestä.