google/wiki40b huggingface dataset:
Martin Braithwaite

Seurajoukkueura

Braithwaite on Esbjerg fB:n kasvatti. Hän debytoi seuran paidassa Tanskan Superliigassa kaudella 2009–2010 pelaten kymmenen ottelua. Yhteensä Braithwaite pelasi Esbjergin edustusjoukkueessa 89 ottelua tehden 17 maalia. Kaudella 2011–2012 hän voitti seuran paidassa Tanskan 1. divisioonan ja seuraavalla kaudella Tanskan cupin.
Elokuussa 2013 Braithwaite siirtyi Ranskan Ligue 1:n Toulouse FC:hen. Hän debytoi Ligue 1:ssä elokuussa 2013 AS Monacoa vastaan. Avausmaalinsa Braithwaite teki seuraavalla kierroksella SC Bastian verkkoon. Kaudella 2013–2014 hän teki 32 ottelussa seitsemän maalia ja seuraavalla kaudella 34 ottelussa kuusi maalia.

Maajoukkueura

Braithwaite on edustanut Tanskaa kaikilla nuorten maajoukkuetasoilla alle 17-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Vuonna 2012 hänelle tarjottiin mahdollisuutta pelata Guyanan jalkapallomaajoukkueessa, mutta hän kieltäytyi. Tanskan jalkapallomaajoukkueessa Braithwaite debytoi kesäkuussa 2013 ystävyysottelussa Georgiaa vastaan. Avausmaali syntyi toisessa maaottelussa Puolan verkkoon.

Muuta

Braithwaiten äiti on kotoisin Guyanasta. Braithwaite olisi siis voinut näin edustaa aikuisten maajoukkuetasolla myös Guyanaa.
Astro-H

Tehtävä

Tehtävän kestoksi oli suunniteltu vähintään 10 vuotta. Astro-H toimikin odotetusti kunnes 26. maaliskuuta 2016 yhteys siihen menetettiin. Sittemmin satelliitin ympäriltä on havaittu kappaleita mutta myös aluksen lähettämää jonkin tasoista signaalia, kuitenkaan täyttä varmuutta siitä mitä tapahtui ei ole, ja mahdollisuuksia on useita. Kooltaan Astro-H oli keskikokoinen röntgensatelliitti. Laukaisumassa oli noin 2 700 kilogrammaa. Sen pituus oli 14 metriä.

Tutkimus

Astro-H:lla oli tarkoitus tutkia sellaisia olosuhteita joita ei voida kokeellisesti tutkia Maassa. Kuten erittäin korkeita lämpötiloja, voimakkaita gravitaatio- ja magneettikenttiä. Alueita joissa hiukkaset kiihtyvät lähes valonnopeuteen sekä muita kohteita jotka synnyttävät röntgen- ja gammasäteilyä maailmankaikkeuden rajuimmissa ilmiöissä, kuten pulsareja, supernovajäänteitä, mustia aukkoja ja galaksijoukkoja.
Vähäjärvi (Hämeenkyrö)

Historiaa

Vanhassa Hämeenkyrön pitäjänkartassa 1840−1850-luvuilta järvi näkyy vielä sinisellä piirrettynä. Järven nimi kirjoitettiin "Wähäjärvi" vastapainoksi "Isojärvelle", joka on nykyään nimeltään Heinijärvi. Heinijärven laskuoja sijaitsi järvien välissä ja Vähäjärven laskuoja lähti samasta kohtaa kuin suon laskuoja nykyään.
Järven kuivattamisesta on olemassa joitakin virallisia dokumentteja. Vuonna 1883 sai talollinen Wiktor Tättälä päätöksen hakemukselleen saada laskea Vähäjärven vedenpintaa yksin. On kuitenkin olemassa päätös vuodelta 1888 hakemukselle saada laskea sekä "Wähäjärvi" että "Isojärvi". Saman henkilö sai vuonna 1909 päätöksen saman järven järvenlaskuhankkeeseen. Kuukautta myöhemmin asiasta annettiin toinenkin päätös.
Puijo

Urheilu- ja liikuntakeskussuunnitelmat

Puijonlaaksoon suunniteltiin 1950-luvulta lähtien laajaa urheilukeskusta, sisältäen muun muassa pikaluisteluradan, urheilutalon ja avouimalan, jääkiekko- ja tenniskenttiä sekä hiihtostadionin. 1960-luvulla päätettiin järjestää kaksi suunnittelukilpailua, joiden pohjalta alue jaettiin urheilu- ja virkistysalueeseen. Rakentaminen alkoi 1960-luvun lopussa. 1970-luvulla rakennettiin reittejä, polkuja ja harjoituskenttiä, 1980- ja 1990-luvuilla hyppyrimäet sekä 2000-luvulla pesäpallostadion. Puijonlaakson väestönsuojia otettiin liikuntakäyttöön 1970-luvulla. 
Puijon alue oli mahtipontisissa visioissa mitä täydellisin liikuntaympäristö. Käytännössä kuitenkin liikuntapaikkarakentaminen oli ongelmallista. Suojellut metsät ja muut, vuosi vuodelta korostuneet ympäristöarvot estivät suuremman rakentamisen. Kiire ja muut kasvavat kaupunginosat vetivät myös aika ajoin tiettyjä kohteita muualle. Esimerkiksi jäähalli sijoitettiin Niiralaan, vaikka se oli aiemmissa suunnitelmissa sijoitettu Puijolle. Niiralaan kasvoikin urheilukeskus uimahallin (1960-luvun loppu), tekojääradan, jäähallin ja keilahallin myötä (1970-luku). Viimeisimpänä se täydentyi 1990-luvulla vielä Kuopio-hallilla. Puijo-suunnitelmat toteutettiin täysimittaisesti oikeastaan vain talvilajien ja kuntoilun osalta.

Puijon pujottelurinne

Puijon hyppyrimäkien vierustalla on 400-metrinen pujottelurinne. Korkeuseroltaan 93-metristä ja jyrkkyydeltään (H/L) 24-prosenttista rinnettä käytetään alppilajien tekniikkarinteenä. Sen ankkurihissien kapasiteetti on 1 200 henkilöä tunnissa. Sijainti luonnonsuojelualueella estää rinteen korottamisen tai lisärinteiden rakentamisen.
Puijolla järjestetään muun muassa alppilajien alueleirejä. Rinnettä pyörittää Soinisen perheyritys.

Golfkenttä

Puijon mäen rinteillä sijaitsi myös 9 väylän par 3  golfin harjoituskenttä. Nykyään golfkentän paikalla on frisbeegolfrata.

Kvartsiittikallio

Kuopion vuoristot kuluivat tasangoksi noin 2 500 miljoonaa vuotta sitten. Silloisen meren rantaan kulkeneista rapautumisaineksista syntyi 2 400–2 100 miljoonaa vuotta sitten kvartsihiekkaa. Hiekkakerrostumat kiteytyivät 1 900–1 850 miljoonaa vuotta sitten kvartsiitiksi. Puijon länsirinteellä kvartsiittia on lähes yhtenäisenä vyöhykkeenä. Kova kivilaji suojasi osin Puijon mäkeä mannerjään hiovalta kulutukselta. Kallion metsänpuoleinen vastasivu ja hyppyrimäen puoleinen rosoinen suojasivu kertovat mannerjään liikkuneen luoteesta kaakkoon.
Yhdysvaltain korkeimman oikeuden rakennus

Historia

Yhdysvaltain korkein oikeus kokoontui alun perin New Yorkin Merchants Exchange Buildingissä. Pääkaupungin siirryttyä Philadelphiaan oikeus toimi ensin Independence Hallissa ja tämän jälkeen kaupungintalolla. Korkein oikeus muutti Washingtoniin kaupungin tultua Yhdysvaltain pääkaupungiksi 1800. Siellä se kokoontui eri tiloissa Capitol -rakennuksessa. Korkeimman oikeuden puheenjohtaja ja Yhdysvaltain entinen presidentti William Howard Taft pyysi vuonna 1929 kongressia rakentamaan korkeimmalle oikeudelle oman rakennuksen. Arkkitehti Cass Gilbert suunnitteli uudisrakennuksen, jonka rakennustyöt alkoivat 1932, ja oikeus muutti siihen 1935. Gilbert kuoli ennen rakennuksen valmistumista, ja Cass Gilbert, Jr. sekä John R. Rockart auttoivat saattamaan rakennustyöt päätökseen.
Energia Norjassa

Energia Norjassa kuvaa Norjan energian tuotantoa ja kulututusta.

Öljy

Norja oli raakaöljyn ja öljytuotteiden 7. suurin viejämaa vuonna 2008 (90 Mt raakaöljyä ja 11 Mt öljytuotteita). Norjan vienti 101 Mt vuonna 2008 oli 25 % Saudi-Arabian viennistä 403 Mt.

Maakaasu

Vuonna 2009 Norja oli Venäjän jälkeen merkittävin maakaasun viejämaa.
Pterokarpaanit

Pterokarpaanit ovat isoflavonoideihin kuuluvia aromaattisia orgaanisia yhdisteitä, joita tavataan hernekasveista. Niissä ne ovat tärkeässä roolissa puolustautumisessa patogeeneja vastaan eli ne siis toimivat fytoaleksiineina.

Rakenne ja ominaisuudet

Pterokarpaanien perusrakenteessa on fuusioituneena bentsokromeenirengas ja bentsofuraanirengas ja tätä rakennetta kutsutaan pterokarpiinirakenteeksi. Aromaattisissa ryhmissä on usein kiinnittyneenä substituentteja kuten hydroksyyli- ja hiilivetyryhmiä. Pterokarpaanit ovat kiraalisia ja optisesti aktiivisia yhdisteitä. Niiden ominaiskiertokyky on melko suuri, tyypillisesti -150– -300. 
Ensimmäiset pterokarpaaneihin kuuluvat yhdisteet eristettiin vuonna 1874 veripihkapuihin (Pterocarpus) kuuluvista lajeista ja ne saivat nimensä suvun tieteellisen nimen mukaan. Tämän jälkeen ryhmään kuuluvia yhdisteitä on eristetty muistakin hernekasveista esimerkiksi pisatiini herneestä, faseoliini ruusupavusta ja glyseoliini soijapavusta. Kasvit muodostavat pterokarpaaneja isoflavoneista. Biosynteesissä isoflavoni hydroksyloidaan entsymaattisesti 2'-hydroksi-isoflavoniksi. Tämän jälkeen isoflavonireduktaasi pelkistää isoflavonin kaksoissidoksen yksinkertaiseksi sidokseksi, jolloin muodostuu dihydroisoflavonijohdannainen. Tästä muodostuu pterokarpiinirakenne pterokarpiinisyntaasientsyymin katalysoimana.
Kasveissa pterokarpaanit toimivat fytoaleksiineina ja kasvit tuottavat niitä kohdatessaan stressiä esimerkiksi bakteerien, sienitautien, voimakkaan UV-säteilyn tai vahingoittumisen vuoksi. Monilla yhdisteistä on antibakteerisia ja sienten kasvua estäviä ominaisuuksia. Eläinkokeissa eräiden pterokarpaanien on todettu lisäävän luumassaa ja jotain niistä on tutkittu antiretroviraaleina HIV:tä vastaan.
Villa Achille

Villa Achille on Helsingin Vuosaaressa sijaitseva talvihuvila, jonka rakennutti saksalainen Fritz Achilles. 1910-luvulla rakennetun hirsihuvilan on suunnitellut arkkitehti Fritz Lüsch. Vuonna 1967 huvila myytiin rakennusliike Polarille. Helsingin kaupungille se siirtyi vuonna 1990. Helsinki vuokrasi rakennuksen yksityiselle catering-yritykselle vuonna 2004.
Gary Player

Gary Player (s. 1. marraskuuta 1935) on eteläafrikkalainen golfaaja. Hän syntyi Johannesburgissa Harry ja Muriel Playerin kolmesta lapsesta nuorimpana.
Player aloitti golfharrastuksensa 14-vuotiaana ja ryhtyi ammattilaiseksi jo vuonna 1953. Hän meni 19. tammikuuta 1957 naimisiin vaimonsa Viviennen kanssa. Parilla on yhdessä kuusi lasta ja lukuisia lapsenlapsia.
Golfaajan veli on tunnettu luonnonsuojelija Ian Player.

Ura

Player on lajinsa historian loistokkaimpia pelaajia: hän on voittanut kolmesti The Masters Tournamentin (1961, 1974, 1978), kerran U.S. Openin (1965), kolmesti British Openin (1959, 1968, 1974) ja kahdesti PGA Championshipin (1962, 1972). Hänelle myönnettiin vuonna 1966 Bob Jones -palkinto ja vuonna 1974 paikka World Golf Hall of Famessa. Vuonna 2000 golflehti Golf Digest nimesi hänet lajin kaikkien aikojen kahdeksanneksi suurimmaksi taitajaksi.
Player on yli viidenkymmenen ikäisenä voittanut kolmesti Senior British Open Championshipin. Hän ylsi ensimmäiselle sijalle vuosina 1988, 1990 ja 1997.
Herra Lindberg

Herra Lindberg, eli Lennart Lindberg on   kuvitteellinen hahmo Risto Räppääjä -kirjasarjassa ja Risto Räppääjän alakerran naapuri.  Lennart on kuvattu viiksekkääksi 50-vuotiaaksi varhaiseläkepäiviään viettäväksi mieheksi. Tarinoissa sivistynyt ja rauhaa rakastava Lennart toimii sovittelijana eri tilanteissa.  Risto Räppääjän täti Rauha ja Lennart ovat ihastuneet toisiinsa. Rauhan topakka serkku Elvi puolestaan vikittelee Lennartia joka puolestaan pelkää tätä. Lennart toimii myös tarinan isähahmona ja teemaa on käsitelty kirjassa Risto Räppääjä saa isän ja siihen perustuvassa elokuvassa Risto Räppääjä ja liukas Lennart joissa Elvi päättää etsiä Ristolle miehen mallia. 
Risto Räppääjä kirjoissa Lennart pukeutuu murretuilla väreillä väritettyihin vanhan tyylisiin vaatteisiin. Risto Räppääjä ja Nukkavieru Nelli -teatteriesityksessä Lennartilla oli kukkakuvioinen paita jonka päällä oranssi slipoveri ja okranpunaiset vakosamettihousut.  Lennart Lindbergiä näytteli kolmessa ensimmäisessä Mari Rantasilan ohjaamassa Risto Räppääjä -elokuvassa Martti Suosalo ja kolmessa seuraavassa Timo Koivusalon ohjaamassa on näytellyt Vesa Vierikko. Viimeisimmässä elokuvassa Lennartia näytteli Ylermi Rajamaa.
Lindberg on ollut mukana Risto Räppääjä -kirjoissa ensimmäisestä alkaen.
International Karate Organization

Historia

Kyokushinin perustaja Mas Oyama perusti kansainvälisen järjestön 1964 muutettuaan dojonsa Tokioon, jossa hän piti virallisen avajaisen kesäkuussa 1964. Sittemmin Kyokushinilla on jäseniä yli 120 maassa. 1969 Oyama järjesti ensimmäiset Japanin mestaruuskilpailut, jotka käytäisiin vuosittain. Myöhemmin 1975 hän perusti ensimmäiset maailmanmestaruuskilpailut, jotka puolestaan käydään joka neljäs vuosi. Oyama perusti vielä toisen Japanin mestaruuskilpailut, jotka käydään painoluokittain. Alkuperäinen turnaus käydään avoimessasarjassa.
Oyaman kuoltua 1994 hän jätti puheenjohtajan tehtävät hänen oppilaalleen Akiyoshi Matsuille. Sittemmin Matsui on laajentanut Kyokushinin kilpailutoimintaa ja järjestänyt maailmanmestaruuskilpailuja myös naisille, senioreille ja nuorille alle 18-vuotiaille. Lisäksi hän perusti katakilpailut maailmanmestaruuskilpailuihin ja vuodesta 1997 lähtien käyty painoluokallinen maailmanmestaruuskilpailut.
Pyhä Hadrianus III

Pyhä Hadrianus III syntyi Roomassa, kuoli elo-syyskuussa 885 lähellä San Cesario sul Panaroa (Modena) oli paavina 17. toukokuuta 884 – elo-syyskuuhun 885. Hadrianuksen valtakausi oli ongelmallista aikaa. Pian valtaan astumisensa jälkeen hän matkusti säätyläispäiville Wormsiin nykyisen saksan alueelle frankkien kuningas Kaarle Paksun luo keskustelemaan saraseenien aiheuttamasta uhkasta ja frankkien vallanperimyksestä. Paluumatkallaan hän menehtyi lähellä Modenaa ja hänet haudattiin Nonantolaan.
Suden aika

Tarina

Elokuva sijoittuu nimeämättömäksi jäävään eurooppalaiseen maahan ja noin 2100-luvun alun teknologiseen maisemaan. On tapahtunut katastrofi, jonka seurauksena karja on poltettu ja saastumattomasta vedestä on kova puute. Elokuvassa keskitytään kaksilapsisen perheen tapahtumiin. Perhe pakenee kaupungista maaseutuasunnolleen, jonka joku toinen perhe on kuitenkin vallannut. Seuranneessa kärhämässä Georges saa surmansa ja muu perhe joutuu pakenemaan ja menettää omaisuutensa. Anne lapsineen joutuu selviytymään maailmassa, jossa ei ole lakia tai järjestystä ja jossa ruuan ja juoman hankintakin on vaikeaa.

Arvioita

Turun Sanomien Tapani Maskula piti Suden aikaa arvostamansa ohjaajan harhalaukaukseksi, josta puuttuvat sekä ”innostavat tähtäimet” että kantavat ideat. Hänestä elokuvan pelastaa vain Huppertin näyttelijäntyö.
Liinalampi (Jyväskylä, Oravasaari)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 17 hehtaaria, se on 700 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Se sijaitsee Murtolahdenselänteen kaakkoispuolella mäen juurella. Sen rannat ovat alavaa maata, mutta sen eteläpäässä kohoaa matala mäki. Lammella on kartan mukaan yksi luotomainen saari, joka sijaitsee järven pohjoispuoliskossa. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuus on 0,52 miljoonaa kuutiometriä eli 0,00052 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 3,1 metriä ja suurin syvyys on 9,9 metriä. Syvin kohta sijaitsee sen eteläosassa, mutta sen rannat ovat mutapohjaa. Lampi on pohjoisosastaan ja länsirannastaan matala ja matalikoilla kasvaa runsaasti vesikasvillisuutta. Sen rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Itärannoille on rakennettu neljä vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet yhdystieltä 16633.

Luontoarvoja

Vedenväri on ruskea ja vesi on humuspitoista. Lampi on rehevyystasoltaan karu ja sen vesi on lievästi hapanta. Lampeen on istutettu järvitaimenta ja planktonsiikaa.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Leppäveden alueella (14.31), jonka Leppäveden lähi-alueeseen (14.311) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 112,0 metriä mpy. Siihen on johdettu kuusi metsäojaa, jotka laskevat siihen Murtolahdenselänteen suunnalta ja eteläisen mäen takaa. Sen valuma-alueella ei ole muita järviä. Lammen laskujoki Siltajoki virtaa alkuksi koilliseen, mutta se kääntyy Oravasaarella kohti etelää ja laskee sitten 1,5 kilometrin päässä sijaitsevaan Liaslahteen. Lahti on Leppäveden Oravasaarenselällä oleva lahti.

Historiaa

Vuoden 1963 peruskartassa on Siltajoen molemmilla puolilla peltoja, joista yksi sijaitsee melkein järven rannassa. Lammelle tulee kaksi kärrypolkua koillisesta päin. Lampi on aluksi autio, mutta vuoden 1983 kartassa itärantaan on ilmestynyt kaksi mökkiä.
Lukuteoria

Lukuteoria on yksi vanhimmista matematiikan aloista, sillä sen juuret ulottuvat kauas menneisyyteen aina 4 000 vuoden päähän. Alkuperäisessä muodossaan lukuteoria käsitteli luonnollisten lukujen ominaisuuksia, lähinnä niiden jaollisuutta. Nykyään lukuteoria keskittyy myös luonnollisia lukuja huomattavasti laajempien lukujoukkojen tutkimiseen.
Antiikin ajan matemaatikoista Eukleides ja Diofantos mainitaan huomattavimpina lukuteorian tutkijoina ja kehittäjinä. Nykyisen lukuteorian isänä voidaan pitää 1600-luvulla elänyttä ranskalaista lakimiestä ja matemaatikkoa Pierre de Fermat'a. Jälkipolville Fermat'n nimi on tullut tunnetuksi kahdesta hänen nimeään kantavasta ongelmasta, Fermat'n pienestä lauseesta ja Fermat'n suuresta lauseesta.
Fermat tutki Diofantoksen kirjoituksia ja väitti, että yhtälöllä , jossa n on kokonaisluku, joka on vähintään kolme, ei ole sellaista ratkaisua, että x, y ja z olisivat positiivisia kokonaislukuja. Fermat kirjoitti Diofantoksen teoksen marginaaliin huomautuksen, jonka mukaan hän oli "löytänyt ihmeellisen todistuksen, mutta se ei mahdu näin kapeaan tilaan". Fermat'n suuri lause on eittämättä ollut matematiikan kuuluisin useita vuosisatoja ratkaisematta säilynyt ongelma. Työskentely ongelman parissa on jopa synnyttänyt uusia matematiikan lajeja, ja nämä aluevaltaukset ovat monesti olleet merkittävämpiä kuin lause itse.
Lukuteoriaa on pitkään pidetty matemaatikkojen harrastamana teoreettisena huvitteluna, mutta nykyään sen tuottamia tietoja käytetään hyväksi muun muassa salauksessa.
Analyyttinen lukuteoria on lukuteorian osa, joka hyödyntää matemaattista analyysiä.
Robert Holbrook Smith

Robert Holbrook "Bob" Smith (8. elokuuta 1879 – 16. marraskuuta 1950) oli yhdysvaltalainen lääkäri ja alkoholisti, joka perusti AA-liikkeen Bill Wilsonin kanssa 10. kesäkuuta 1935. Hän syntyi vanhempiensa ainoana lapsena Vermontissa ja sai heiltä uskonnollisen kasvatuksen. Hän kärsi alkoholiongelmista jo opiskeluaikoinaan. Hän sai lääketieteellisen oppiarvonsa Rushista vuonna 1910 opiskeltuaan aiemmin St. Johnsbury Academyssa, Dartmouth Collegessa ja Michiganin yliopistolla.
Smith meni naimisiin Anne Robinson Ripleyn kanssa 25. tammikuuta 1915. Parilla oli yksi vuonna 1918 syntynyt poika, Robert Ripley Smith. Lisäksi Bob ja Anne adoptoivat vuonna 1923 niin ikään vuonna 1918 syntyneen tytön, Suzannen ("Sue").
Smith toimi aluksi yleislääkärinä, mutta päätti sitten erikoistua kirurgiaan. Hän jatkoi opintojaan Mayo Clinicillä ja Jefferson Medical Schoolissa. Hän toimi myöhemmin proktologina ja teki suolileikkauksia. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1948, ja hänestä tuli leski vuonna 1949. Bill Wilson oli kutsunut Annea yhdeksi Anonyymien Alkoholistien perustajista ja "liikkeen äidiksi". Bob Smith itse kuoli syöpään Akronissa 1950.
Smith vaati uusia anonyymejä alkoholisteja omistamaan elämänsä Kristukselle, kuten hän ja Wilson olivat tehneet. Wilson nimitti Smithiä "kaikkien kahdentoista askeleen ohjelmaa noudattavien ruhtinaaksi".
G. I. Joe: Sigma 6

Juoni

Amerikan armeijan valiojoukot, Joet, taistelevat armotonta ja vallanhimoista terroristiorganisaatiota COBRA'a vastaan. Uusi ryhmä nimeltä SIGMA 6 ja heidän johtajansa Duke määrättiin erityistehtävää varten pysäyttämään COBRA ja heidän jokaisen maailmanvalloitussuunnitelmansa.
Tokyo Mew Mew

Juoni

Ichigo, Minto, Retasu, Purin ja Zakuro joutuvat eräänä päivänä maagisen säteen kohteeksi ja kukin heistä saa jonkin uhanalaisen eläimen geenejä. Säteen takana ovat rikas lukiolaispoika Ryoo Shirogane sekä Keiichiro Akasaka, jotka palkkaavat Ichigon puolustamaan maapalloa. Ichigo joutuu työskentelemään Café Mew Mewissä, joka on myös heidän tukikohtansa, ja etsimään loput neljä kumppaniaan. Heidän työnsä on taistella avaruusolioita ja kimairoiksi muuttuneita eläimiä vastaan ja pelastaa maailma, minkä jälkeen eläimien geenien vaikutuksien pitäisi taantua, jolloin he palaavat takaisin tavallisiksi ihmisiksi. He keräävät taistelujen välissä Mew Aquaksi kutsuttua ainetta, jolla on mahdollista pelastaa suuri määrä luontoa. Ichigon suurin ongelma on, ettei hän voi kertoa ihastukselleen Masayalle olevansa mewmew.
Tokyo Mew Mew -ryhmään kuuluvat Ichigo, Mint (Minto), Lettuce (Retasu), Pudding (Purin) ja Zakura (Zakuro) sekä myöhemmin Berry. Ichigo on päähenkilö ja joukon johtaja, mutta sarjan jatko-osassa, Ichigon lähdettyä Masayan kanssa vaihto-oppilaaksi Iso-Britanniaan, Berrystä tulee uusi johtaja.
Tokyo Mew Mewin viholliset ovat Kisshu (muut nimet: Kishu, Kish, Quiche), Pai (Pie) ja Taruto (Tart).
ja St. Rose Crusaders:it

Julkaisu

Tokyo Mew Mew -mangaa on toistaiseksi julkaistu kaiken kaikkiaan yhdeksän osaa: varsinainen sarja on seitsemänosainen ja kaksi Tokyo Mew Mew à la mode -jatko-osaa. Suomenkielisen julkaisun kustantajana toimii Sangatsu Manga.

Vastaanotto

Tähtivaeltaja-lehden Toni Jerrman arvioi, että ”esiteinitytöille suunnattu ultrasöpöily” aiheuttaa kohdeyleisön ulkopuolella ”lähinnä pahaa päänsärkyä”.
Valkobeisan suojelualue

Valkobeisan suojelualue (Arabian Oryxin suojelualue) on Arabian niemimaan aavikolla Omanissa sijaitseva, aikoinaan 27 500 neliökilometrin laajuinen suojelualue. Valkobeisat metsästettiin luonnosta sukupuuttoon vuonna 1972, mutta niitä on istutettu eläintarhoista takaisin usean maan suojelualueille.
Omanin valkobeisojen suojelualue sijaitsee al-Wustan kuvernoraatissa, pääosin Masqatista etelään Haiman kautta Salalaan kulkevan maantien itäpuolella ja Haimasta Arabianmeren rannalle Duqmiin kulkevan maantien pohjoispuolella. Myöhemmin huomattavasti pienennetyllä suojelualueella elää uhanalaisia valkobeisoja.
Omanin valkobeisan suojelualue lisättiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1994, mutta vuonna 2007 se poistettiin luettelosta, koska Oman päätti pienentää suojelualuetta 90 prosentilla. Myös valkobeisojen kohtalo näytti tuolloin joidenkin arvioijien mielestä epävarmalta. Vuonna 1996 valkobeisoja oli alueella 450, mutta vuonna 2007 enää 65 yksilöä, joista neljä paria paritteli.
Sittemmin on uutisoitu valkobeisakantojen elpymisestä toisella merkittävällä, eli naapurimaan, Arabiemiraattien suojelualueella. Siellä kanta oli noussut sadasta vuonna 2007 seudulle tuodusta 155:een vuosina 2007–2011. Tässä vaiheessa valkobeisoja eli noin 1 000 yksilöä vapaana ja noin 7 000 aidattuna. Lajin uhanalaisuusluokitusta harkittiin tuolloin lievennettävän kriittisesti uhanalaisesta vaarantuneeksi.
Presidential Medal of Freedom

Presidential Medal of Freedom (”Presidentin vapaudenmitali”) on Yhdysvaltain korkein siviilikunniamerkki yhdessä Yhdysvaltain kongressin myöntämän Congressional Gold Medalin kanssa. Vapaudenmitalia myöntää Yhdysvaltain presidentti. Medal of Freedomin voi saada erityisen ansiokkaasta panoksesta Yhdysvaltain turvallisuuteen tai kansallisiin kiinnostuksenkohteisiin, maailmanrauhaan, kulttuuriin tai merkittävissä ponnisteluissa julkisella tai yksityisellä sektorilla.

Historia

Presidentti Harry S. Truman perusti Presidential Medal of Freedomin vuonna 1945 kunnianosoituksena toisessa maailmansodassa palvelleille. John F. Kennedy otti mitalin uudelleen käytäntöön vuonna 1963 ja laajensi sen kohdetta.
Mitalia jaetaan vuosittain Yhdysvaltain itsenäisyyspäivän tienoilla tai muina presidentin valitsemina päivinä. Mitalinsaajat valitaan joko presidentin aloitteesta tai suosituksesta. Mitali voidaan myöntää yhdelle henkilölle useammin kuin kerran (John Kenneth Galbraith ja Colin Powell) sekä kuoleman jälkeen (John F. Kennedy ja Roberto Clemente).

Arvomerkki

Kunniamerkki on muodoltaan kultainen tähti, jonka sakarat ovat valkoista emalia, ja jonka taustalla on punaisesta emalista oleva viisikulmio. Tähden keskustassa on kolmetoista kultaista tähteä sinisellä emalitaustalla. Tähdet on otettu Yhdysvaltain vaakunasta. Taustalla olevan viisikulmion jokaisen sivun päällä seisoo valkopäämerikotka levitetyin siivin siten, että siipien kärjet osuvat tähden sakaroiden kärkiin. Mitali on kiinni sinisessä koristenauhassa, jonka reunalla on valkoiset raidat.
Isomman kaulan ympärille laitettavan tai olkanauhana pidettävän mitalin lisäksi Medal of Freedom on myös pienempänä rintaan kiinnitettävänä kunniamerkkinä.
Pöyhösenlampi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 11,9 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Ähtärinjärven alueella (35.43), jonka Oulunveden alueeseen (35.431) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 139,8 metriä mpy.