google/wiki40b huggingface dataset:
Rainer Erlund

Rainer Vilhelm Erlund (12. huhtikuuta 1940 Bromarv – 16. huhtikuuta 2000 Bromarv)  oli toimittaja ja poliitikko. Hän työskenteli Hufvudstadsbladetissa, Västra Nylandissa ja Hangötidningenissä ennen siirtymistään vapaaksi toimittajaksi vuonna 1992. Erlund valittiin RKP:n kansanedustajaksi vuonna 1999.

Tuomio

Erlund nousi julkisuuteen, kun paljastui hänen ahdistelleen erästä hankolaista 15-vuotiasta tyttöä puhelimitse. Raaseporin käräjäoikeus hylkäsi syyskuussa 1999 alkuperäisen syytteen lapsen seksuaalisen hyväksikäytön yrityksestä ja tuomitsi Erlundin 45 päiväsakkoon kotirauhan rikkomisesta. Lisäksi Erlund määrättiin maksamaan tytölle vahingonkorvausta.
Tapauksen kaikki osapuolet valittivat Helsingin hovioikeuteen. Hovioikeus katsoi maaliskuussa 2000 Erlundin syyllistyneen lapsen seksuaalisen hyväksikäytön yritykseen ja korotti rangaistuksen 45 päiväksi ehdollista vankeutta sekä muutti vahingonkorvauksen määrän 73 000 markaksi. Erlundia painostettiin eroamaan eduskunnasta, mutta hän ei suostunut eroamaan. Erlundilla oli aikaisempi tuomio lapsen vapaudenriiston yrityksestä vuodelta 1983.
Erlund hukkui 16. huhtikuuta 2000 veneilyonnettomuudessa ennen kuin tuomio ehti lainvoimaiseksi. Omaiset valittivat toukokuussa korkeimpaan oikeuteen siitä, että Erlundille Helsingin hovioikeudessa tuomitut 73 000 markan oikeudenkäyntikulut ja vahingonkorvaukset jäivät perikunnan maksettaviksi, mutta valituslupaa ei asiassa myönnetty. Valitus koski maksuperusteita, mutta myös kysymys syyllisyydestä otettiin esille. Koska korkein oikeus ei ottanut asiaa käsiteltäväkseen, hovioikeuden tuomio jäi syyksilukemisen ja vahingonkorvausten osalta pysyväksi. Erlundin hovioikeudessa saama rangaistus sen sijaan raukesi hänen kuolemaansa.
Art Buchwald

Arthur ”Art” Buchwald (20. lokakuuta 1925 New York – 17. tammikuuta 2007 Washington, D.C.) oli yhdysvaltalainen humoristinen kirjailija ja kolumnisti, joka muistetaan pitkäaikaisesta urastaan The Washington Postissa. Hänen kolumninsa olivat poliittisia satiireja ja kommentaareja. Hän sai arvostetun amerikkalaisen Pulitzerin journalistipalkinnon vuonna 1982, ja vuonna 1986 hänet valittiin jäseneksi American Academy and Institute of Arts and Lettersiin. Buchwaldin kolumneja julkaistiin myös suomalaisissa lehdissä, ja hän vieraili Suomessa.
Jean-Pierre Léaud

Jean-Pierre Léaud (s. 5. toukokuuta 1944) on ranskalainen näyttelijä. Léaudia pidetään yleisesti eräänä ranskalaisen uuden aallon elokuvan merkittävimmistä avainnäyttelijöistä.
Hän esiintyi Antoine Doinelin roolissa François Truffaut'n elokuvissa 400 kepposta (1959),  Antoine & Colette (lyhytelokuva, 1962), Varastettuja suudelmia (1968), Nuoripari (1970) ja Rakkaus karkuteillä (1979). Näiden lisäksi Léaud esiintyi muissa rooleissa Truffaut'n elokuvissa Englantilaiset naiset (1971) ja Amerikkalainen yö (1973). 
Léaud on nähty myös muiden merkittävien ohjaajien elokuvissa, kuten Jean-Luc Godardin elokuvissa Hullu Pierrot (1965), Maskuliini feminiini (1966), Made in USA (1966), Kiinatar (1967), Week End (1967), Bernardo Bertoluccin elokuvassa Viimeinen tango Pariisissa (1972), Jean Eustachen elokuvassa Äiti ja huora (1973) sekä Olivier Assayasin elokuvassa Irma Vep (1996).
Jean-Pierre Léaud on esiintynyt myös Aki Kaurismäen elokuvissa I Hired a Contract Killer (1990) ja Boheemielämää (1992). Lisäksi hänellä on rooli Kaurismäen elokuvassa Le Havre (2011).
Hän on saanut muun muassa Berliinin Hopeisen karhun (1966), Thessalonikin elokuvajuhlien parhaan näyttelijän palkinnon (1996), kunnia-Césarin (2000) sekä Cannesin elokuvajuhlien Fipresci-palkinnon (2001).
Mike Stone

Mike "Clay" Stone (1951 – toukokuu 2002) oli englantilainen äänittäjä ja tuottaja. Hän tuotti muun muassa American, Asian, Blue Öyster Cultin, George Carlinin, Daniel Amosin, Foreignerin, Journeyin, KISSin, Queenin, REO Speedwagonin, Lou Reedin, Frank Zappan albumeita sekä omalle Clay Records-levymerkilleen muun muassa Discharge ja GBH-yhtyeitä. Stone aloitti äänittäjänä Abbey Road Studiossa Lontoossa kesällä 1964. Hän avusti äänittäjänä George Martinia ja Norman Smithiä tuotettaessa The Beatles-yhtyettä. Myöhemmin Stone myös palasi studiolle tuottajana.
Usurpaattori

Usurpaattori (lat. usurpare, ottaa haltuunsa, käyttää) tarkoittaa vallananastajaa. Erityisesti sillä tarkoitetaan Rooman keisarien vallantavoitelussa epäonnistuneita henkilöitä. Usurpaatioksi nimitetään yleisestikin julkisen vallan anastamista. 
Roomalaisessa oikeudessa usurpaatiolla tarkoitettiin alun perin esineen hallinnan menetystä.
Vallananastusyritykset olivat varsin yleisiä Rooman valtakunnassa keisariajalla. Koska keisarius ei ollut perinnöllinen ja Augustus oli virallisesti väittänyt säilyttävänsä tasavallan sen tuhotessaan, oli vallantavoittelu helppo perustella ennakkotapauksilla. Rooman 200-luvun kriisi johti jatkuvaan poliittiseen epävakauteen ja lukemattomiin vastakeisareihin, joiden menestys oli vaihtelevaa. Kaikkia ei varmasti nykyisin tunneta edes nimeltä. Ehkä kuuluisimmat epäonnistuneet usurpaattorit olivat Gallian keisarikunnan keisarit, joiden nujertaminen ei silloiselta heikolta keskushallinnolta pitkään aikaan onnistunut.
Usurpaattori oli usurpaattori vain kunnes pääsi keisarin purppuraan. Tämän jälkeen hänestä tuli laillinen hallitus, ja häntä vastustaneet muuttuivat vallananastajaksi. Tämän vuoksi usurpaattoriksi määritteleminen on  epämääräistä. Keisareiksi nousseita usurpaattoreita olivat muun muassa Otho, Vitellius ja Vespasianus.
Narodnyi Artist

Narodnyi Artist (ven. Народный Артист) on venäläinen versio brittiläisestä Pop Idol -ohjelmasta. Koelauluja on järjestetty muun muassa Moskovassa, Voronežissa, Pietarissa ja Kazanissa. Ensimmäisen kauden voitti Aleksei Goman, toisen kauden Ruslan Alehno ja kolmannen Amarhuu Borhuu. Narodnyi Artist -kilpailuun on osallistunut ihmisiä myös Ukrainasta, Valko-Venäjältä ja Mongoliasta.
Family Man – perhe on paras

Juoni

On vuosi 1987 ja Jack Campbell (Nicolas Cage) ja Kate Reynolds (Téa Leoni) ovat lentokentällä. Jack on lähdössä Lontooseen opiskelemaan. Kate haluaisi Jackin jäävän, mutta Jack vakuuttaa palaavansa vuoden päästä takaisin. Kolmentoista vuoden päästä Jack on rikas pörssimeklari Manhattanilla. Katea hän ei ole tavannut sitten vuoden 1987. Jackilla riittää naisia ja rahaa. Hän asuu ison kerrostalon kattohuoneistossa. Eräänä päivänä Jack herää omakotitalossa nuoruudenrakkaus Kate vierellään. Kaikki on muuttunut. Hieno Ferrari on vaihtunut tavalliseen tila-autoon. Vaatekaapista löytyy tyylikkäiden pukujen sijasta villapaitoja. Työkseen Jack myy autonrenkaita. Jack on hämillään kaikesta. Jackin on vaikea sietää alhaisempaa elintasoa. Lopulta hän sopeutuu uuteen ympäristöönsä ja haluaisi jäädä sinne. Kyseessä on kuitenkin välähdys, joka päättyy aikanaan. Herättyään välähdyksestä, Jack on muuttunut: Ennen kaikki kaikessa ollut raha ei ole enää niin tärkeää, hän rakastaa Katea ja etsii tämän käsiinsä.
Obs debatt

Obs debatt, aiemmin Obs. ja OBS on Yle Fem:n tuottama ruotsinkielinen ajankohtaisohjelma, jota esitetään kaksi kertaa viikossa.
Ohjelmaa esitettiin 1990-luvun alussa maanantaisin Yle TV2:ssa ja torstaisin kello 18.15 Yle TV1:ssä. Tuolloin ohjelman nimi kirjoitettiin OBS, siis isoilla kirjaimilla ja ilman loppupistettä.
Vuodesta 1993–2006 OBS esitettiin tiistaisin Yle TV1:ssä ja perjantaisin Yle TV2:ssa (vuodesta 2001 niiden lisäksi FST:n digikanavalla), lokakuusta 1996 digitaalisten televisiolähetysten alkuun 2001 nimillä Kanal 1 ja Kanal 2.
Syksystä 2006 kevääseen 2007 Obs. lähetettiin kerran viikossa maanantaisin kello 20.20 Yle TV2:ssa ja Yle FST5:llä samanaikaisesti.
Nykyään Obs debatt lähetetään kerran viikossa, torstaisin kello 20.00 Yle Teema & Femillä.
Syksyllä 2007 ohjelmaa juonsivat Anna Bäck ja Freddi Wahlström. Vuosina 2008–2010 ohjelmaa juonsi aikaisemmin TV-nyttin uutisankkurina ja Brysselin-kirjeenvaihtajana toiminut Jonas Jungar. Syksystä 2010 ohjelmaa juontaa jälleen Bäck.
Közi

Közi (s. 29. toukokuuta 1972) on japanilainen visual kei -artisti. Hän soittaa kitaraa ja syntetisaattoria. Közi on kuuluisin ajastaan Malice Mizer -yhtyeessä. Industrial rock-bändi Eve of Destiny -projektin jälkeen Közi on koonnut ympärilleen uuden kokoonpanon nimeltään DALLE.

Tausta

Közin ura alkoi 1980-luvun lopulla, kun hän soitti kahdessa yhtyeessä Girl'e ja Beyond the Reinsight. Hän tapasi Manan bändissä nimeltä Matenrou (tunnetaan myös Matenrow). He huomasivat, että heillä on samanlaisia ideoita musiikinteossa, joten he päättivät lähteä bändistä. Sitten he perustivat Malice Mizerin vuonna 1992. Myöhemmin vuonna 2001 Malice Mizerin mentyä tauolle Közi perusti Eve of Destinyn Haruhiko Ashin kanssa. Bändi on myös käynyt kiertueilla Japanin ulkopuolella erilaisissa festivaaleissa eri puolilla Eurooppaa.
Heikki Rönnqvist

Heikki Artturi Rönnqvist (s. 3. heinäkuuta 1936 Viipuri) on kustannusalan ammattilainen, joka työskenteli Kirjayhtymän toimitusjohtajana. 
Heikki Rönnqvist syntyi  Arthur Rönnqvistin ja Tyyne Häkkisen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1963 on opettaja Kirsti Lilja Marjatta Seppä. Rönnqvist tuli ylioppilaaksi 1956 ja valmistui valtiotieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1964. Hän toimi Otavan tiedotussihteerinä 1964–1972 ja Kirjayhtymässä mainospäällikkönä 1972–1986, kaupallisena johtajana 1986–1989 ja toimitusjohtajana sekä hallituksen jäsenenä vuodesta 1990. Tästä tehtävästä hän jäi eläkkeelle vuonna 1996.
Horst Eckel

Horst Eckel (s. 8. helmikuuta 1932) on saksalainen jalkapalloilija.
Eckel voitti maailmanmestaruuden vuoden 1954 MM-kilpailuissa; hän oli Fritz Walterin ohella ainoa, joka pelasi turnauksessa Saksan kaikki kuusi ottelua. Hän pelasi myös seuraavissa maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1958. Yhteensä hän pelasi Saksan maajoukkueessa 32 ottelua. Uransa aikana hän edusti 1. FC Kaiserslauternia ja SV Röchling Völklingeniä. Nopean pelityylinsä ansiosta hän sai lempinimen Windhund (vinttikoira).
Limusiini

Limusiini (limousiini) on pitkä loistoauto, joka on perinteisesti väriltään musta tai valkoinen. Limusiinin rakenteelle tyypillistä on ohjaamon ja matkustamon erottaminen kiinteällä tai avattavalla ikkunalla. 
Yleensä limusiineja ajavat ammattiautonkuljettajat. Monet limusiinit ovat kuljetusyritysten omistuksessa, mutta suurin osa on silti vuokra-autoja taksien tapaan. Limusiineja voivat vuokrata sekä yksityiset ihmiset että yritykset juhla- ja muuhun vapaa-ajan käyttöön. Limusiineilla kuljetetaan yleensä juhlavieraita, poliitikkoja, virkamiehiä ja yritysjohtajia tai muita merkkihenkilöitä.
Sana limusiini juontuu Ranskan keskiosissa sijaitsevasta Limousinin alueesta. Alun perin sanaa käytettiin autoista, joissa oli avoin ohjaamotila ja suljettu matkustamo, ja nimitys viittasi auton profiilin samankaltaisuuteen Limousinin alueella perinteisesti käytetyn huppumallin kanssa.
Haifa-kadun taistelu

Tausta

Haifa-katu on noin kolmen kilometrin pituinen leveä katu Bagdadin keskustassa, joka kulkee kaupungin läpi kulkevan Tigrisjoen vartta joen länsirannalla. Kadun varrella on monia korkeita rakennuksia, jotka Saddam Husseinin kaudella olivat sunnalaisten virkamiesten asuntoja. Saddam oli kaatunut Irakin sodassa ja myöhemmin maa oli ajautunut sisäisiin levottomuuksiin. Niiden pahetessa erityisesti vuonna 2006 Haifa-kadulle olivat asettuneet sunnalaiset aseryhmät, kuten esimerkiksi Irakin al-Qaida. Aseryhmien ja Yhdysvaltojenasevoimien välillä käytiin useita pienimuotoisia yhteenottoja.

Taistelu

6. tammikuuta 2007 irakilaiset turvallisuusjoukot hyökkäsivät sunnalaisten aseryhmien asettamalle tiesululle Haifa-kadulla. Noin 30 aseryhmien jäsentä sai surmansa. Kostona aseryhmät tappoivat 27 šiialaista. 8. tammikuuta Irakin turvallisuusjoukot yrittivät toteuttaa laajemman iskun alueelle, jossa kuitenkin epäonnistuttiin. Hyökkäyksen epäonnistuttua irakilaiset saivat tuekseen Yhdysvaltojen toteuttaman operaation.
Yhdysvaltojen ja irakilaisten yhteinen operaatio alkoi 9. tammikuuta. Yhdysvaltojen puolelta taisteluihin osallistui 2. jalkaväkidivisioonan joukkoja ja Irakin 6. jalkaväkidivisioonan joukkoja. Yhteensä sotilaita oli noin 1 000. Taisteluista tuli ankaria joukkojen yrittäessä edetä talo talolta. Joukkojen etenemistä tukivat tarkka-ampujat, Stryker-panssariajoneuvot ja Boeing AH-64 Apache-taisteluhelikopterit. Sunnalaiset aseryhmät vastasivat konekiväärein, singoin ja kranaatinheittimin. Viimein 9. tammikuuta Yhdysvallat katsoi tehneensä tarpeeksi ja alueelta vetäydyttiin irakilaisten joukkojen vielä jäädessä alueelle.
Taistelun toinen vaihe alkoi 24. tammikuuta. Yhdysvallat ja Irak olivat suunnitelleet toisen operaation alueella, joka sai nimekseen operaatio Tomahawk Strike 11. Koko operaatio kesti kuitenkin tällä kertaa vain päivän. Yhdysvaltojen puolelta siihen osallistui joukkoja 2. jalkaväkidivisioonasta ja 1. ratsuväendivisioonasta. Kaduilla joukkoja tukivat jälleen panssariajoneuvot joukkojen vallatessa kadun varren talot. Talot kadun varrella oli tutkittu iltapäivään mennessä. Alueen hallinta luovutettiin jälleen irakilaisille joukoille 1. helmikuuta.

Seuraukset

Taistelun ensimmäisen vaiheen aikana noin 70 paikallisten aseryhmien taistelijaa oli kaatunut tai otettu vangiksi. Heidän joukossaan oli myös joitakin Irakissa olleita ulkomaalaisia taistelijoita. Toisessa vaiheessa kaatui tai vangittiin noin 65 kapinallista. Toisella puolella oli kaatunut taistelun molemmissa vaiheissa yhteensä 20 Irakin turvallisuusjoukkojen sotilasta. Taistelun toisessa vaiheessa Yhdysvallat menetti kaatuneena yhden sotilaan ja ainakin kaksi haavoittui.
Kesku-Saparo

Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,1 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se on metsäjärvi, joka sijaitsee viisi kilometriä Oriveden kaskustaajamasta. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Valtatieltä 9 tulee järven pohjoispuolelle metsäautotie.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Längelmäveden lähialueeseen (35.721) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 144 metriä mpy. Siihen on johdettu kaksi metsäojaa, joista pohjoisrantaan laskee Iso-Saparon laskuoja. Järven oma laskuoja lähtee järven eteläpäästä ja se laskee Vähä-Saparon kautta virrattuaan Koskuenjärveen. Tämä laskee vuorostaa lopuksi Längelmäveden Pappilanselkän.

Historiaa

Vuoden 1956 peruskartassa järven nimi oli kartassa Iso Saparo, mutta seuraavassa vuoden 1977 kartassa sitä kutsuttiin Kesku-Saparoksi.
Itzcóatl

Itzcóatl oli 4. asteekkihallitsija, joka hallitsi 1427 (tai 1428) – 1440. Hän voitti Meksikon laaksoa hallinneet tepaneekit. Itzcóatl solmi kahden muun tepeneekkeja vastustaneen valtion kanssa kolmiliiton, josta tuli myöhemmän asteekkien suurvallan ydin. Meksikon laakson eteläosa joutui asteekkien kolmiliiton haltuun, ja lopulta valtakunta laajeni hieman laakson ulkopuolellekin.
Itzcóatl oli ensimmäisen asteekkien tlatoanin eli kuninkaan, Acamapichtlin poika. Izcoatl pääsi tlatoaniksi sen jälkeen kun läheisen tepaneekkien pääkaupungin Azcapotzalcon johtaja Mixtla surmasi hänen edeltäjänsä Chimalpopocan. Hallintokaudellaan Itzcóatl tuhosi monia varhaisempia kirjoituksia vahvistaakseen mielikuvaa että hän perusti Meksikon valtakunnan.
Johanna Försti

Opinnot

Försti kasvoi musikaalisessa perheessä. Kaustisen kansanmusiikkijuhlat on myöntänyt hänen äidilleen Kaisu Förstille Mestaripelimanni-arvonimen. Försti aloitti musiikkiopinnot 10-vuotiaana soittimenaan viulu, jota hän soitti aktiivisesti vuoteen 1998 saakka. Hän opiskeli Kaustisen musiikkilukiossa ja myöhemmin Jyväskylän yliopistossa musiikkikasvatuksen laitoksella.
Förstin laulajanura alkoi Jyväskylässä ikään kuin sattumalta, kun hänet laitettiin taustalaulajaksi tyttöbändi Souldiersin harjoituksissa. Kun yhtyeen soololaulajan ääni petti, Försti pääsi hänen tilalleen.
Försti on opiskellut myös Helsingin ammattikorkeakoulu Stadiassa Pop/jazzmusiikin koulutusohjelmassa. Försti soittaa viulun lisäksi pianoa, kitaraa, bassoa ja banjoa.

Yhtyeet ja esiintymiset

Försti on laulanut Sami Pitkämön orkesterissa MTV3:n Tanssii tähtien kanssa -televisio-ohjelmassa. Hän on lisäksi toiminut Yle TV2:n Obladii-musiikkiohjelman vakituisena kapteenina.
Förstin ja rumpali Teppo Mäkysen yhteinen albumi Jo Stance julkaistiin 13. lokakuuta 2010 Ricky-Tick Records -levymerkillä sekä CD- että LP-muodossa. Albumilta julkaistiin kesäkuussa 2010 single ”Hey Girl”, ja kappale oli Radio Helsingin soitetuin heinäkuussa 2010. Itse albumi nousi Suomen viralliselle albumilistalle viikolla 43/2011 sijalle 36, ja pysyi listalla neljä viikkoa.
Edellä mainittujen yhtyeiden lisäksi Försti hän on laulanut soul- ja funkmusiikkia muun muassa UMOn, Lenni-Kalle Taipaleen, Sami Saaren, Niko Ahvosen, Heikki Silvennoisen, Tuomo Prättälän, Quintessencen, Huban, Lemmen Jättiläisten, Jellyn sekä Boston Promenaden kanssa. Hän laulaa yhdellä kappaleella Cheekin vuonna 2008 julkaistulla levyllä Kuka sä oot. Lisäksi hän toimi Kaartin Combon solistina Presidentinlinnassa vuoden 2010 itsenäisyyspäivän vastaanotolla.
Försti oli mukana Tähdet, tähdet -televisiosarjan kolmannella tuotantokaudella syksyllä 2016 ja sijoittui toiseksi.
S/S Oihonna

S/S Oihonna oli Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiön omistama matkustajahöyrylaiva. Se oli käytössä yli 60 vuotta 1898–1960.
Oihonna rakennettiin 1898 Gourlay Bros. & Co:n telakalla Dundeessa Skotlannissa. Se liikennöi ensimmäiseen maailmansotaan saakka talvisin Tukholma  – Turku-linjalla ja kesäisin Tukholma – Helsinki – Pietari-linjalla. Vuosina 1902–1903 ja 1906 se teki myös risteilyjä Huippuvuorille ja Nordkapille. Alus ajoi karille huhtikuussa 1906 ollessaan matkalla Tukholmaan, kyydissä olivat muiden muassa Lenin ja Stalin.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Oihonna oli Pohjanlahdella Suomen ja Ruotsin välisessä liikenteessä. 1920- ja 1930-luvuilla se oli Suomesta Ruotsiin ja edelleen Saksaan Stettiniin tai Lübeckiin suuntautuvassa liikenteessä. 13. maaliskuuta 1920 pidätettiin Turun satamassa Oihonnan hiiliruumaan piiloutunut amerikkalainen toimittaja John Reed joka oli palaamassa Venäjältä länteen. Vuonna 1944 laiva takavarikoitiin liittoutuneiden valvontakomission käyttöön ja se palveli komission henkilöstön majoituslaivana Helsingissä.  
Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiö sai Oihonnan takaisin 27. helmikuuta 1948 ja se oli sitten korjattavana 1948–1949 Wärtsilän Hietalahden telakalla. Vuonna 1949 laiva asetettiin Turun ja Tukholman väliseen liikenteeseen. Oihonna avasi 1. toukokuuta 1954 uuden Helsinki –  Travemünde linjan ja se palveli tällä reitillä aina vuoteen 1959 saakka. Oihonna myytiin lokakuussa 1960 belgialaiselle Ghentissä toimivalle SOGEDE-yhtiölle romutettavaksi. M/S Stein hinasi Oihonnan sen viimeiselle matkalle Helsingistä Antwerpeniin.
S/S Oihonnan pituus oli 64,00 metriä, leveys 9,55 metriä ja syväys 5,49 metriä. Laivan vetoisuus oli 1 072 bruttorekisteritonnia (470 nettorekisteritonnia) ja nopeus 12,5 solmua. Laivan nelisylinterisen trippelihöyrykoneen teho oli 1 400 hevosvoimaa. Hyttipaikkoja oli 48 I luokassa ja 48 II luokassa.
Dekadenssi

Dekadenssi (< ranskan sanasta décadence, ’rappio’, ’turmelus’) tarkoittaa kulttuurin rappeutumista ja turmelusta.
Dekadentin "rappiotaiteilijan" kuva tuli tunnetuksi 1800-luvulla, jolloin se liitettiin esimerkiksi oopiumin käyttöön. Nykyajan populaarikulttuurissa dekadentti taiteilijahahmo on edelleen yleinen. Esimerkki kyseisestä taiteilijahahmosta on rocklaulaja Jim Morrison.
Vesa Ruuskanen

Vesa Ruuskanen (1940 Rantasalmi – 28. joulukuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen professori. Hän oli Jyväskylän yliopiston teoreettisen fysiikan professori.
Savonlinnan lyseosta ylioppilaaksi kirjoittanut Ruuskanen opiskeli Helsingin yliopistossa ja erikoistui teoreettiseen ydinfysiikkaan. Jatko-opinnoissa hän erikoistui teoreettiseen hiukkasfysiikkaan, joka oli parhaillaan voimakkaasti kehittyvä uusi tieteenala. Ruuskanen väitteli 1970 ja siirtyi työskentelemään CERNiin. Hän oli myös Illinoisin yliopiston Urbana-Champaignin vieraileva professori.
Ruuskanen siirtyi Jyväskylän yliopistoon 1972, jossa hän toimi alkuun fysiikan lehtorina, sitten teoreettisen fysiikan apulaisprofessorina. Vuodesta 1996 eläkkeelle jäämiseensä saakka hän toimi teoreettisen fysiikan professorina. Hän toimi yliopistojen yhteisen fysiikan tutkimuslaitoksen perustamisen hyväksi. Hän pani alkuun uuden tutkimusalan, suurienergiaisten raskaiden ionien törmäyksiin liittyvän fysiikan.
Ruuskanen joutui onnettomuuden vuoksi pyörätuoliin ja sairastui pian vakavasti.
Aleksei Novikov-Priboi

Aleksei Silytš Novikov-Priboi (ven. Алексе́й Си́лыч Но́виков-Прибо́й, oikea sukunimi Novikov; 24. maaliskuuta (J: 12. maaliskuuta) 1877 Tambovin läänin Matvejevskojen kylä – 29. huhtikuuta 1944 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Aleksei Novikov-Priboi syntyi talonpoikaisperheeseen. Vuodesta 1899 lähtien hän palveli matruusina Venäjän Itämeren laivastossa. Vuonna 1905 hän oli mukana Tsushiman meritaistelussa, pelastui ja jäi vangiksi. Novikov-Priboin taistelusta vuonna 1907 julkaisemat kirjaset joutuivat sensuurin takavarikoimiksi. Vuosina 1907–1913 hän asui ulkomailla. Vuonna 1914 valmistunut kertomuskokoelma Morskije rasskazy (”Merimieskertomuksia”) ilmestyi vuonna 1917.
Novikov-Priboin tyyliltään yksinkertainen, mutta mukaansatempaava meriaiheinen proosa oli aikanaan varsin suosittua. Hänen pääteoksensa on Tsushiman taistelusta kertova romaani ”Tsushima” (Tsusima, 1932–1935, neljäs laitos 1940). Sen ensimmäinen osa kuvaa laivaston jokapäiväistä elämää. Kirjailijan omia kokemuksia eri lähteisiin yhdistävä toinen osa ei ole historiallisesti todenmukainen. Kirja sai Stalin-palkinnon vuonna 1941.
Sakari Mäkelä

Sakari Mäkelä (s. 1987 Kouvola) on suomalainen valokuvaaja, elokuvaaja ja mediatuottaja.
Hänelle myönnettiin vuonna 2017 arvostettu Finnfoto-palkinto merkittävästä vaikutuksesta suomalaisen valokuvauksen kehitykseen ja valokuvauksen arvostuksen lisäämiseen. Hän on toiminut Suomen Kameraseurojen Liiton nuorisovastaavana 2011-2016 ja varapuheenjohtajana 2013-2016. Mäkelä on perustanut Suomen suurimman nuorille valokuvaajille tarkoitetun yhteisön Nuoret valokuvaajat.
Mäkelä toteuttaa päätyönään mainoselokuvia, yritysvideoita ja musiikkivideoita media-alan yrityksessään White Cloud Productions. Hän työskenteli aiemmin kuvataiteen tuntiopettajana Järvenpään lukiossa aina vuoteen 2018 asti. 
Mäkelä on ohjannut lukuisia lyhytelokuvia, joista tunnetuimpia ovat Käpy (2010) ja Niin myötä- kuin vastamäessä (2008). 
Hänet on palkittu mm. parhaan ohjauksen palkinnolla Makedonian kansainvälisillä elokuvajuhlilla vuonna 2009. Hänen teoksensa ovat lisäksi voittaneet neljä Filmi- ja videokuvaajien liiton harrastelyhytelokuvien suomenmestaruutta sekä kaksi independent-lyhytelokuvien maailmanmestaruuspronssia UNICA-filmifestivaaleilla Puolassa 2009 ja Sveitsissä 2010.
Lisäksi hän on julkaissut omakustanteena runokirjan Niin kuin aamu rakastaa kastetta vuonna 2013.
Saada (maakunta)

Saadan maakunta (arab. ‏صعدة‎ ‎ , Ṣa'dah) on Jemenin maakunta maan pohjoisrajalla. Maakunnan keskus on Sa'dan kaupunki. Saadan pinta-ala on 12 400 neliökilometriä ja sen asukasluku vuonna 2012 oli 862 800. Saadan maakunta jakautuu 15 piirikuntaan.
Saadan maakunnasta on lähtöisin imaamisuku Al-Huthi, jotka aloittivat vuonna 2004 Huthikapinana tunnetun vastarinnan Jemenin hallintoa vastaan. Kapinallisia kutsutaan johtajansa mukaan hutheiksi ja he haluavat Saadan maakunnalle autonomiaa ja suojata alueen perinteistä islamin muotoa zaidilaisuutta alueen valtauskonnolta sunnilaisuudelta.