google/wiki40b huggingface dataset:
Lörppöluri

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 30 cm. Aikuisen linnun höyhenpuku on yleisväriltään punainen, hartioilta tummemman punainen. Reidet ja siivet ovat vihreät, siiventaive ja siiven alapeitinhöyhenet keltaiset, käsisulkien alapinnalla on ruusunpunainen vyö, pyrstö punainen ja tummanvihreä kärkinen. Nokka oranssi, iiris kellanruskea-oranssinpunainen ja koivet tummanharmaat. Nuori lintu on puvultaan aikuisen kaltainen, sen nokka on ruskehtava ja iiris tummanruskea. Lentoääni on voimakasta kirkunaa, ruokaillessa outoa jokeltelua.

Esiintyminen

Lörppöluri esiintyy Pohjois-Molukkien saaristossa Indonesiassa Morotai, Rau, Halmahera, Widi, Ternate, Bacan ja Obi nimisillä saarilla. Se on paikallisesti tavallinen.
Lörppölurin kanta on uhanalainen. Esiintymisalueen kanta oli 1991-1992 haarukassa 31 220–220 009 yksilöä. 1994 laskettiin 1 060 nelikökilometrin metsäalueella Halmaherassa noin 52 500 yksilöä, joten kanta saatta olla paikoin elinvoimaisempi. Lemmikkieläinten pyydystäjät vangitsevat vuosittain noin 10 % lajin kannasta.

Elinympäristö

Lörppölurit elävät metsissä, sekä vuoristossa että alavalla maalla. Niitä elää myös puutarhoissa ja kookospalmumetsiköissä.

Lisääntyminen

Ilmeisesti yksiavioinen. Luonnossa pesä on puun kolossa. Pesintä tunnetaan vankeudessa tapahtuneesta pesinnästä. Naaras muni 2 munaa ja hautoi niitä yksin. Molemmat emot ruokkivat poikasia, jotka lähtivät pesästä 76 päivää kuoriutumisesta.

Ravinto

Lörppölurit liikkuvat tavallisesti perhekunnittain tai pienissä parvissa. Ne ruokailevat enimmäkseen kookospalmujen latvuksissa. Ne syövät kukkia, siitepölyä, mettä, hedelmiä ja hyönteisiä.
Nizar Ben Nazra

Ura

Ben Nazra aloitti ammattilaisuransa itävaltalaisessa Admira Wacker Mödlingissä, joka pelasi tuolloin Erste Ligassa. Hän kuitenkin siirtyi kauden päätteeksi sarjatasoa alempana pelaavaan SV Horniin, jossa Ben Nazra onnistui ensimmäisellä kaudellaan tekemään kaksi maalia pelaamassaan 27 ottelussa. Yhden kauden jälkeen hän siirtyi vuonna 2009 Itävallan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavaan Austria Wienin kakkosjoukkueeseen.
Helsinki School

Helsinki School tai The Helsinki School on löyhä valokuvataiteilijoiden ryhmä ja tuotemerkki. Sen jäsenet ovat valmistuneet Taideteollisen korkeakoulun valokuvauksen osastolta tai opiskelevat siellä. Ryhmän kuraattori on Timothy Persons. Ryhmää markkinoi Gallery TAIK. 
Ryhmän synty liittyy muutokseen valokuvataiteessa noin 30 vuotta sitten, kun valokuvajournalismi alkoi menettää otettaan. Uudet opettajat, kuten Pentti Sammallahti rohkaisivat opiskelijoita toimimaan enemmänkin taiteilijoina. Myös Timothy Persons on toiminut koulun opettajana vuodesta 1982 ja tuonut uutta ajattelutapaa valokuvaukseen. Hän on organisoinut opiskelijoiden töitä kansainvälisille taidemessuille, kuten Art Forumiin, Berliiniin ja Paris Photoon.
Opiskelijoita innostetaan tuottamaan valokuvasarjoja ja pohtimaan niiden teemoja. Heitä ohjataan tekemään kansainvälisen standardin mukaisia portfolioita, kirjoittamaan statementeja ja esittelemään töitään. Koulutuksessa perehdytään myös käsitetaiteeseen ja valokuvataiteen historiaan.
Helsinki Schoolin taiteilijoiden tyylilajit vaihtelevat, joten se ei ole kiinteä taiteen suuntaus.

Kritiikkiä

Opiskelijoiden näyttelyssä vuonna 2010 olleiden töiden jälkeä on kriitikissä sanottu liian hiotuksi, hyvältä näyttäväksi mutta todellisuudelle vieraaksi. Heille on yhteistä valokuvan rajamailla liikkuva käsitteellisyys. Teemoihin on sisältynyt muun muassa omaelämäkerrallisia kertomuksia, unenomaista surrealismia ja valokuvan rajoja luotaavaa käsitteellisyyttä.
Allogenes

Allogenes on setiläinen gnostilainen dialogimuotoinen ilmestys, joka tunnetaan lähinnä Nag Hammadin kirjastosta. Nag Hammadin kopiossa on kuitenkin paljon aukkoja. Pieni katkelma on säilynyt myös osana myöhemmin löydettyä Codex Tchacosia, joka tarjoaa hieman lisätietoa aukkojen täyttämiseksi.
Kirjoitus käsittelee Allogeneen saamaa ilmestystä. Allogenes (ἀλλογενὴς, allogenēs) on Septuagintassa käytetty sana, joka tarkoittaa "eri suvusta/kansasta". Allogenes kuvaa, kuinka hän voitti pelon ja tietämättömyyden ja nousi ylös gnostilaisten jumalan esoteeriseen valtakuntaan.
Vapaat pikkumiehet

Juoni

Yhdeksänvuotias Tiffany Särkynen asuu maatilalla Liitumaassa. Yllättäen kotikylän joesta ilmestynyt näkki yrittää kidnapata hänen pikkuveljensä Wenthworthin. Samalla Tiffany tutustuu pieniin sinisiin ukkeleihin, jotka alkavat seurata häntä kotitilallakin. Vapaat pikkumiehet eli Nac Mac Feeglet ovat keijukaiskansan sotaisin, juopottelevaisin, varastelevin ja pelottomin kansa.
Wenthworth kaapataan ja Tiffany lähtee pelastamaan häntä aseenaan paistinpannu ja isoäiti Särkysen kirja Lampaiden Sairaudet ja pullo lammaslinjamenttia. Feeglet ohjaavat hänet kuolemaa tekevän keldansa luo, ja tämä tekee Tiffanystä uuden keldan. Ennen kuolemaansa kelda kertoo Tiffanylle, että tämän pikkuveljen on kaapannut Kuningatar. Lauma Feeglejä mukanaan Tiffany lähtee matkaan Kuningattaren maailmaan. Kuningattaren maailma muistuttaa sekopäistä unimaailmaa. Sieltä hän onnistuu pelastamaan paitsi pikkuveljensä, myös Liitumaan paronin pojan, Rolandin.
Häädemeesten kunta

Sijainti

Kunta sijaitsee Pärnun eteläpuolella rajoittuen pohjoisessa Pärnun kaupunkiin, idässä Saarden kuntaan, etelässä Latviaan ja lännessä Riianlahteen.

Hallinto

Häädemeesten kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä Tahkurannan ja Häädemeesten kunnat. Kunnassa on 4 985 asukasta (1.1.2018).
Kunta muodostuu Häädemeisten ja Võisten pienkauppaloista (alevik) sekä 29 kylästä (küla). Kunnan keskuspaikka on Uulun kylä.

Liikenne

Valtatie 4 Tallinnasta Viron ja Latvian rajalle, eli Eurooppatie E67 Helsingistä Prahaan, seuraa Riianlahden rantaa Häädemeesten alueella.
Suomuluura

Levinneisyys

Suomuluuraa tavataan laajalla alueella Väli- ja Etelä-Amerikassa. Sen levinneisyysalue ulottuu Meksikosta Boliviaan ja Guayanaan sekä Brasilian luoteisosiin. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Shōgo Kamo

Jalkapallomaajoukkue

Kamo osallistui muun muassa kesäolympialaisiin 1936.
Carlo Facetti

Alkuvaiheet

Facetti kilpaili vuodesta 1964 lähtien Italian ja Euroopan Formula 2 ja Formula 3 -sarjoissa sekä vakioautoluokissa. Lisäksi hän ajoi myös Le Mansin 24 tunnin ajoja vuosina 1968, 1970 sekä 1973-74.

Paluu vakioautosarjoihin

Facetti palasi Formula 1:ten jälkeen vuonna 1975 ajamaan vakioautoja. Hän voitti vuonna 1979 FIA:n vakioautosarjan mestaruuden. Hän teki myös paluun Le Mansin ajoihin, joissa ajoi vuosina 1975, 1980-81 sekä 1983-84

Muuta

Facettin isä Piero Facetti oli myös kilpa-ajaja, joka ajoi Italiassa järjestettävissä kilpailuissa 1930-1950-luvuilla.
Juho Lallukka

Apulaisesta kauppakirjuriksi

Lallukka työskenteli kauppias Kanninin sekatavarakaupassa vuodet 1870–1875. Hän oli aluksi kauppa-apulainen, myöhemmin kauppakirjuri (handelsbokhhållare). Keväällä 1875 hän siirtyi edistyksellisemmän kauppias Karmasinin palvelukseen ja pääsi esimiestehtäviin. Hän pääsi tekemään myös ostosmatkoja Viipuriin. Eräs hänen havaintojaan matkoilta oli suomalaisten puuttuminen Viipurin puolensadan kauppiaan joukosta.

Maakauppias Räisälässä

Juho Lallukka palasi Räisälään vuoden 1877 lopulla ja aloitti maaseudulla käytävää kauppaa koskevien säännösten alaisena maakauppiaana. Ensimmäinen liike toimi Siirlahden kestikievarin entisessä riihessä. Räisälässä toimi tuolloin kaksi muuta kauppiasta. Räisälässä ollessaan Lallukka avioitui Marian (o.s. Jääskeläinen) kanssa. He muuttivat Käkisalmeen 1879. Lallukka osti kaupparakennuksen ja varaston kauppias Andrejeffilta ja sai kaupunkikauppiaan oikeudet.

Käkisalmeen ja Viipuriin

Kauppiaiden keskinäinen yhteistoiminta oli tiivistymässä Käkisalmessa Lallukoiden siirtyessä sinne. Yhteistyön keskeinen osa oli suolakaupan kiintiöjärjestelmä. Suomalaisten osuus kauppiaiden joukossa lisääntyi 1880-luvun kuluessa. Liiketoiminta monipuolistui ja tarve yhteiskunnalliseen vaikuttamiseen lisääntyi. Lallukalle tärkeää oli muun muassa vapaapalokunta ja siihen liittyvä kulttuuritoiminta. Vapaapalokunta piti esimerkiksi kirjastoa. Vuoteen 1887 tultaessa hän oli Käkisalmen merkittävin kauppias ja kaupunginvaltuuston puheenjohtaja. Näitä rooleja hän tuki myös toimimalla Laatokka-lehden avustajana ja pitämällä yhteyksiä valtiopäiväedustajiin, kuten  K. E. F. Ignatiukseen ja Jaakko Häkliin. Yhteistyö Käkisalmessa toimivan kauppiaan ja valtiopäiväedustajan Jaakko Häklin kanssa sekä opintomatkat ulkomaille johtivat suunnitelmiin käydä kauppaa Viipurissa.
Kauppa-apulaisena aloittaneella Lallukalla oli lopulta johdossaan hyvin menestyvä tukkukauppa Häkli, Lallukka ja Kumpp., jonka hän perusti vuonna 1891 yhdessä Jaakko Häklin ja Vilhelm Paischeffin kanssa. Häkli ja Lallukka lunastivat Paischeffin osuuden tämän kuoltua 1899 ja Lallukka puolestaan Häklin osuuden tämän 1902 tapahtuneen kuoleman jälkeen. Liikkeen nimestä alettiin käyttää muotoa Häkli, Lallukka ja Kumpp., omistaa Juho Lallukka. Kauppaneuvoksen arvonimi Lallukalle myönnettiin 28. huhtikuuta 1908.
Varallisuuttaan Juho Lallukka käytti erityisesti Viipurin teatterin tukemiseen. Hän perusti myös Räisälän kansanopiston vuonna 1908 ja lahjoitti sille toimitilat hankkimastaan Pudorian kartanosta.

Kauppaneuvoksen kuolema

Kauppaneuvos Lallukka kuoli keuhkokuumeeseen 1. joulukuuta 1913. Maria Lallukka otti liikkeen johtoonsa ensimmäisen maailmansodan lähestyessä. Hänen lisäkseen johtokuntaan kuuluivat Emil Tanninen varapuheenjohtajana sekä prokuristi Vilho Aalto ja Ernst Hämäläinen. Jalmari Finne oli Maria Lallukan merkittävä uskottu. 
Kauppaneuvoksen ja hänen puolisonsa yhteinen testamentti astui voimaan Maria Lallukan kuoltua 4. kesäkuuta 1923. Lapseton pariskunta jätti pääosan omaisuuttaan Juho ja Maria Lallukan Taiteilijakotisäätiölle, joka ylläpitää vuonna 1933 valmistunutta Lallukan taiteilijakotia Töölössä, Helsingissä.
Vapautuksen teologia

Vapautuksen teologia on marxilaisvaikutteinen  kristillinen, erityisesti katolisen kirkon teologian suuntaus, joka sai alkunsa Latinalaisessa Amerikassa 1960- ja 1970-luvuilla. Sen tähtäyspisteenä on ihmisen vapauttaminen.
Suuntauksen juuret johtavat vuoteen 1968, jolloin Medellínissä Kolumbiassa järjestettiin Latinalaisen Amerikan roomalaiskatolisten piispojen CELAM II -kongressi. Se julkisti tunnustuksen, että kirkko oli usein asettunut alueen sortohallitusten puolelle ja vakuutti, että tulevaisuudessa kirkko olisi köyhien puolella. Kolme vuotta myöhemmin perulainen teologi Gustavo Gutiérrez esitteli kirjassaan Vapautuksen teologia (1971) liikkeen määräävät teemat. Liikkeen muita merkittäviä teologeja olivat brasilialainen Leonardo Boff, uruguaylainen Juan Luis Segundo ja argentiinalainen José Míguez Bonino, joista viimeinen oli poikkeuksellisesti protestantti.
Latinalaisen Amerikan vapautuksen teologian ensimmäinen perusteema on, että liike suuntautuu kohti köyhiä ja sorrettuja, ja koska Jumala on köyhien puolella, köyhillä on erityisen tärkeä asema tulkittaessa kristillistä uskoa. Kristillisen teologian ja lähetyksen täytyy aina lähteä “alhaalta”, köyhien kärsimyksestä ja ahdingosta. Liikkeen toinen perusteema on, että se tarkastelee kriittisesti kirkollisia ja yhteiskunnallisia käytäntöjä. Teologia ei sen mukaan saa olla irrallaan yhteiskunnallisesta osallistumisesta ja poliittisesta toiminnasta.
Vapautuksen teologit lukevat Raamattua vapautuskertomuksena ja antavat erityistä painoa kertomuksille israelilaisten vapautumiselle Egyptistä, profeettojen tuomion sanoille sortajia kohtaan sekä Jeesuksen köyhille ja hyljeksityille julistamalle ilosanomalle. Raamatun lukemisen tavoitteena pidetään halua soveltaa Raamatun vapauttavia näkemyksiä Latinalaisen Amerikan tilanteeseen. Vapautuksen teologia pyrkii myös samaistamaan pelastuksen ja vapautuksen sekä painottaa pelastuksen sosiaalisia, poliittisia ja taloudellisia aspekteja.
Vapautuksen teologia suhtautuu kriittisesti kapitalismiin ja puhuu sosialismin puolesta. Vapautuksen teologit ovat viitanneet Karl Marxiin ja nähneet marxismin “yhteiskunnallisen analyysin välineenä”, joka mahdollistaa latinalaisamerikkalaisen yhteiskunnan tämänhetkisen tilan tarkastelun. He katsovat marxismin myös antavan välineitä köyhien surkean elämäntilanteen parantamiseksi sekä tarjoavan poliittisen ohjelman vallitsevan yhteiskunnallisen järjestelmän purkamiseksi ja korvaamiseksi tasa-arvoisemmalla yhteiskunnalla.
Ruohonjuuritasolla alkunsa saanut vapautuksen teologia sai 1960-luvulla virallisen muodon, kun paavi Johannes XXIII vaati köyhien ja sorrettujen asettamista etusijalle. Myöhemmin katolinen kirkko on kuitenkin suhtautunut liikkeeseen varauksellisesti ja paavi Johannes Paavali II tuomitsi sen marxilaisena.
Yleisimmin vapautuksen teologialla tarkoitetaan latinalaisamerikkalaista suuntausta. Vapautukseen perustuvia teologioita ovat myös esimerkiksi feministiteologia, musta teologia, alkuperäiskansojen vapautuksen teologia, juutalainen vapautuksen teologia ja palestiinalainen vapautuksen teologia.
Mekaaninen pulma

Mekaaninen pulma on logiikka- ja osin myös näppäryyspeli, joka koostuu kädessä pidettävästä esineestä, jonka osat on liitetty yhteen mekaanisesti. Pulman ratkaisemiseksi osat on yleensä tarkoitus joko saada johonkin tiettyyn järjestykseen (esim. Rubikin kuutio), ne on irrotettava toisistaan tai annetuista osista on kasattava jokin (esim. Pirunnyrkki). Eräs tunnettu mekaaninen pulma on Rubikin kuutio. Suomalainen Bolaris on taas kolmiulotteinen pallonmuotoinen liukupalapeli jossa siirretään yhtä osaa kerrallaan.

Pulmalelut Suomessa

Suomen suurimman pulmalelukokoelman omistaa Matti Linkola, jolla on yli 4 000 pulmalelua, joista suuren osan hän on tehnyt itse. Osa hänen kokoelmastaan, noin 2 000 kappaletta, on esillä Innofactorin toimistolla Espoossa.
Arantxa Sánchez Vicario

Ura

Sánchez Vicario aloitti tenniksen peluun jo neljävuotiaana seuraten näin vanhempien veljiensä Emilio Sánchezin ja Javier Sánchezin esimerkkiä. Hän murtautui tennismaailman tietoisuuteen vuonna 1989 voitettuaan 17-vuotiaana maailmanlistan ykkösnaisen Steffi Grafin Ranskan avointen loppuottelussa. Hänestä tuli näin kautta aikain nuorin Ranskan avointen kaksinpelin voittanut pelaaja (16-vuotias Monica Seles rikkoi ennätyksen seuraavana vuonna).
Sánchez Vicarion suurin menestysvuosi oli vuosi 1994, jolloin hän voitti sekä Ranskan avointen että Yhdysvaltain avointen kaksinpelin mestaruuden. Hän voitti vuoden aikana yhteensä kahdeksan kaksinpeliturnausta. Hän otti neljännen ja viimeisen Grand Slam -voittonsa kaksinpelissä Ranskan avoimissa vuonna 1998. Hän on pelannut kaikkien neljän Grand Slam -turnauksen loppuottelussa vähintään kahdesti. 
Sánchez Vicario nousi naisten kaksinpelin maailmanlistan kärkeen vuonna 1995 ja piti sijaa hallussaan kaksitoista viikkoa. Hän oli ensimmäinen nainen sitten Martina Navrátilován, joka on pitänyt samanaikaisesti hallussaan ykkösijaa sekä kaksinpelin että nelinpelin maailmanlistalla. 
Sánchez Vicario voitti urallaan kuusi Grand Slam -turnausta nelinpelissä, kolmesti Australian avoimet (1992 parinaan Helena Suková, 1995 parinaan Jana Novotná ja 1996 parinaan Chanda Rubin), kahdesti Yhdysvaltain avoimet (1993 parinaan Helena Suková ja 1994 parinaan Jana Novotná) ja kerran Wimbledonin (1995 parinaan Jana Novotná). Hän voitti myös neljä Grand Slam -turnausta sekanelinpelissä.
Vuonna 1991 Sánchez Vicario auttoi maansa sen kautta aikain ensimmäiseen Fed Cupin, naistenniksen arvostetuimman joukkuekilpailun voittoon. Hän oli voittamassa Espanjan joukkueessa myös neljää muuta Fed Cupin voittoa, vuosina 1993, 1994, 1995 ja 1998.   
Sánchez Vicario toi Espanjalla Hopman Cupin voiton vuonna 1990 veljensä Emilio Sánchezin kanssa ja vuonna 2002 Tommy Robredon kanssa. Hän on myös osallistunut viisiin olympiakisoihin, joissa hän on tuonut maalleen neljä mitalia (pronssia Barcelonan olympialaisten kaksinpelissä 1992, hopeaa Barcelonan nelinpelissä parinaan Conchita Martínez, hopeaa Atlantan olympialaisten kaksinpelissä 1996 ja pronssia Atlantan nelinpelissä parinaan Conchita Martínez). 
Sánchez Vicario on voittanut yhteensä 29 WTA-tason turnausta kaksinpelissä ja 67 nelinpelissä. Hän meni naimisiin vuonna 2002 ja ilmoitti lopettavansa uransa pian sen jälkeen. Hän on pelannut muutamissa turnauksissa kuitenkin vielä ammattilaisuransa päättymisen jälkeenkin, vuonna 2004  hän pelasi esimerkiksi Ateenan olympialaisissa ja otti samana vuonna Palermossa viimeisimmän turnausvoittonsa parinaan Anabel Medina Garrigues. 
Hän on International Tennis Federationin maailmanmestari vuodelta 1994.
Rosa Salmelin

Elämäkerta

Salmelinin vanhemmat olivat talonomistaja Kaarlo Lemberg ja Henrika Erkkilä. Hän oli Tehtaitten kangaskaupan johtajana 1915–1919, kotimaan tuonti- ja vientiliikkeen omistajana Amsterdamissa 1919–1921. Miehensä kuoltua Salmelin toimi oy Pyynikin ja Porin Oluttehdas oy:n toimitusjohtajana 1930–1934, oy Kaakinmaan toimitusjohtajana vuodesta 1936 sekä Riihimäen Panimo oy:n (myöhemmin Olut Oy) ja Oy Ispoisten toimitusjohtajana vuodesta 1938. Hän oli Pyynikki-yhtymän tehtaiden pääjohtaja vuodesta 1934 alkaen. Salmelinista tuli Viron kunniakonsuli 1933 ja hän sai teollisuusneuvoksen arvon 1950.
Salmelin omisti Kuljun kartanon ja Lopen kartanon Lempäälässä, Ispoisten kartanon Turussa ja Pohtolan tilan Ylöjärvellä. Hän harrasti taideteosten keräilyä.
Rosa Salmelin oli naimisissa 1912–1930 tehtailija, konsuli Sulo Toivo Valdemar Salmelinin (1883–1930) kanssa joka osti Pyynikin juomatehtaan vuonna 1922 ja laajensi sen toimintaa. Heidän poikansa Simo Salmelin (1913–1973) oli Oy Pyynikin toimitusjohtajana vuodesta 1939 alkaen. Toinen poika Juhani Salmelin (1927–1992) johti Pyynikin panimoa vuoteen 1985 saakka jolloin panimo myytiin Sinebrychoffille ja toiminta siirretiin Keravan panimolle.
Israelin jalkapallomaajoukkue

Historia

Israelin jalkapalloliitto (IFA) perustettiin vuonna 1928 Palestiinan jalkapalloliiton nimellä, 20 vuotta ennen Israelin valtion perustamista. FIFAn jäsen siitä tuli vuonna 1929. Palestiinan joukkue osallistui 1934 ja 1938 MM-kisojen karsintoihin. Ensimmäisen ottelunsa se pelasi 1934 karsinnoissa Egyptiä vastaan häviten maalein 7-1. Joukkueen ainoan maalin teki Avraham Nudelmann.
Vuonna 1964 Israel isännöi Aasian mestaruusturnausta ja voitti pokaalin kaadettuaan loppuottelussa Etelä-Korean maalein 2-1. Olympialaisiin Israel otti ensi kerran osaa 1968 Meksikossa, missä se hävisi puolivälierässä Bulgarialle. 
Israelin ainoa esiintyminen MM-lopputurnauksessa nähtiin 1970 Meksikon kisoissa, missä se jäi alkulohkossaan viimeiseksi hävittyään Uruguaylle ja pelattuaan tasan Ruotsin ja aina loppuotteluun asti selviytyneen Italian kanssa. Toistamiseen Israel oli mukana olympialaisissa 1976 Montrealissa, missä taival tyssäsi jälleen puolivälieriin, tällä kertaa Brasiliaa vastaan. 
1990 Italian MM-kisojen karsinnoissa Israel eteni Oseanian lohkosta jatkokarsintoihin Kolumbiaa vastaan, mutta hävisi kaksiosaisen ottelun maalein 1-0 ja 0-0. Israel selvitti tiensä myös 2000 EM-kisojen jatkokarsintoihin, missä se kuitenkin hävisi Tanskalle.
Vallelungan 6 tunnin ajo

Vallelungan 6 tunnin ajo (6 Hours of Vallelunga) on moottoriurheilun kestävyyskilpailu, joka ajetaan ACI Vallelunga Circuitin moottoriradalla Italiassa. Ensimmäinen kestävyyskilpailu siellä ajettiin vuonna 1973. Kilpailu kestää nimensä mukaisesti 6 tuntia.
Lien ryhmä

Matematiikassa Lien ryhmä on (reaalinen tai kompleksinen) monisto ja samalla ryhmä, jonka tulo ja käänteisalkio ovat analyyttisiä kuvauksia. Nämä ovat tärkeitä työkaluja matemaattisessa analyysissa sekä myös fysiikassa ja geometriassa, sillä ne kuvaavat analyyttisten rakenteiden symmetriaa. Lien ryhmät otti käyttöön norjalainen matemaatikko Sophus Lie vuonna 1870 tutkiakseen differentiaaliyhtälöitä.
Siinä missä euklidinen avaruus  on reaalinen Lien ryhmä (jonka laskutoimitus on vektorien yhteenlasku), tyypillisempiä esimerkkejä Lien ryhmistä ovat Lien matriisiryhmät eli kääntyvien matriisien ryhmät (laskutoimituksenaan matriisien kertolasku): Esimerkiksi SO(3), 3-ulotteisen avaruuden kaikkien kiertojen avaruus on Lien matriisiryhmä.
Cotswolds

Cotswolds on luonnonkaunis kukkulajono Englannin sydämessä. Sen kukkulat kohoavat lähelle 300 metriä. Hallinnollisesti pääosa Cotswoldsista kuuluu Gloucestershireen, mutta se ulottuu myös Oxfordshireen, Wiltshireen, Somersetiin, Warwickshireen ja Worcestershireen.
Cotswoldsin itäraja voidaan vetää Oxfordiin, pohjoisrajana pidetään Avonjokea, länsirajana Cheltenhamia. Eteläraja menee jossakin Thamesjoen laakson vaiheilla, mutta esimerkiksi Bathin ympäristössä on vielä selviä cotswoldsilaisia piirteitä.
Cotswolds on tunnettu perienglantilaisista pikkukaupungeistaan ja kylistään, joiden talot on rakennettu paikallisesta kellertävästä kalkkikivestä. Keskiajalla Cotswoldsissa oli menestyksekästä villantuotantoa, ja villaporvarit sijoittivat rahojaan komeisiin kivikirkkoihin, joita kutsutaan Villakirkoiksi. Alue on hurmaavaa sekä turistien että paikallisten mielestä, ja suurkaupunkien englantilaiset hankkivatkin kakkosasuntoja ja eläkepäivien koteja Cotswoldsista.
Tyypillisiä Cotswoldsin kaupunkeja ovat Broadway, Burford, Chipping Norton, Cirencester, Moreton-in-Marsh ja Stow-on-the-Wold. Cotswoldsilainen Chipping Campdenin kylä on merkittävä arts and crafts -liikkeen syntysijana 1900-luvun alussa.
Siirtomaasota

Siirtomaasota on siirtomaavallan alaisen siirtomaan alueella käyty sota, jota siirtomaavalta käy joko siirtomaan alkuperäisväestöä, sitä asuttavia kolonialisteja tai toista, kyseistä aluetta havittelevaa kilpailevaa valtiota vastaan. Termiä käytetään yleensä kuvaamaan länsimaiden, lähinnä eurooppalaisten siirtomaavaltojen käymiä sotia Afrikassa, Aasiassa ja Amerikassa.
Vaikka siirtomaasodat päättyivät lähes aina länsimaiden voittoon, saattoivat paikalliset asukkaat joskus aiheuttaa merkittäviä tappioita siirtomaavalloille. Tällaisista tunnetuimpia on Yhdysvaltain vapaussota 1775–1783, jossa Pohjois-Amerikan brittiläiset siirtokunnat itsenäistyivät brittiläisestä imperiumista. 1800-luvun lopun Italian–Etiopian sodan aikana käydyssä Adowan taistelussa etiopialaiset onnistuivat voittamaan italialaiset ja maa välttyi näin joutumasta siirtomaaksi. Vaikka zulu-sota päättyikin alkuperäiskansan tappioon, zulut voittivat heidät aliarvioineen Britannian armeijan Isandlwanan taistelussa 1879.
1900-luvun jälkipuolen dekolonisaation yhteydessä käytiin siirtomaasotia, jotka yleensä päättyivät siirtomaan itsenäistymiseen.
Operation: Mindcrime (yhtye)

Historia

Yhtye juontuu kesäkuuhun 2012, jolloin muut alkuperäisjäsenet Eddie Jackson, Scott Rockenfield ja Michael Wilton erottivat Geoff Taten Queensrÿchesta. Tätä seurasi Taten aloittama oikeustaisto yhtyeen immateriaalioikeuksista, minkä aikana yhtyeestä oli olemassa kaksi levyttänyttä ja konsertoinutta kokoonpanoa. Taten versio julkaisi Frequency Unknown -albumin huhtikuussa 2013. Osapuolet pääsivät lopulta yhteisymmärrykseen oikeussalin ulkopuolella huhtikuussa 2014. Jackson, Rockenfield ja Wilton jatkoivat Queensrÿche-nimellä ostettuaan Taten osuuden yhtyeen taustayhtiöstä, ja Tate sai lisäksi yksinoikeuden esittää Operation: Mindcrime- ja Operation: Mindcrime II -albumeja kokonaisuudessaan.
Elokuussa 2014 päättyneen Queensrÿche-jäähyväiskiertueensa jälkeen Tate vaihtoi yhtyeensä nimeksi Operation: Mindcrime. Taten Queensrÿche-miehistöön kuuluivat kosketinsoittaja Randy Gane, kitaristi Kelly Gray, kitaristi Robert Sarzo, basisti Rudy Sarzo ja rumpali Simon Wright, joista Robert Sarzon yhteistyö Taten kanssa päättyi kuitenkin mainittuun kiertueeseen. Vuoden 2015 aikana ilmeni myös hänen veljensä Rudy Sarzon jättäneen yhtyeen ja kitaristi Scott Moughtonin, basisti John Moyerin ja rumpali-kitaristi Brian Tichyn puolestaan liittyneen. Heistä Moyer ja Tichy olivat soittaneet jo Taten Queensrÿchen live-esiintymisissä Rudy Sarzon ja Wrightin tuuraajina.
Nimenvaihtouutisen yhteydessä Tate kertoi yhtyeen työstävän albumitrilogiaa, jonka äänittäminen alkaisi syyskuussa 2014. Joulukuussa 2014 Operation: Mindcrime solmi levytyssopimuksen italialaisen Frontiers Musicin kanssa. Trilogian ensimmäinen osa The Key ilmestyi 18. syyskuuta 2015. Albumilla ovat mukana myös basisti Dave Ellefson, rumpali Scott Mercado ja laulaja Mark Daly. Toinen osa Resurrection seurasi runsas vuosi myöhemmin 23. syyskuuta 2016.