google/wiki40b huggingface dataset:
Liguurit

Liguurit (lat. Ligures, m.kreik. Λίγυες) olivat muinainen kansa, joka asutti Apenniinien niemimaan luoteisosaa ja nykyistä Liguriaa, jolle liguurit ovat antaneet nimensä. Ennen roomalaisia valloituksia liguurit pitivät hallussaan nykyisen Ligurian lisäksi Pon eteläpuolista Piemonten aluetta. Tosin 2000-luvulla e.a.a. liguurit asuttivat yleisen käsityksen mukaan tätäkin suurempaa aluetta, joka käsitti koko rannikon Rhônen suulta Arnoon. Uusien maahanmuuttoaaltojen (keltit, veneetit) vallatessa maita liguurit vetäytyivät historiallisten rajojensa taakse. Tämän vetäytymisen luonteesta on paljon keskusteltu. On esitetty lähinnä kolme oletusta: rauhallinen sekoittuminen muihin kansoihin, vapaaehtoinen vetäytyminen, sodat ja etninen puhdistus. 
Liguurit joutuivat jo varhain tekemisiin kelttien ja myöhemmin 200-luvulla eaa. roomalaisten kanssa. Roomalaiset käyttivät karaistuneita liguureja myös armeijassaan, muun muassa linkomiehinä ja palkkasotureina.
Mornac-sur-Seudre

Mornac-sur-Seudre [mɔʁ.nak.syʁ.sœdʁ] on Ranskan kunta Uuden-Akvitanian alueella Charente-Maritimen departementissa. Asukasluku vuonna 2014 oli 822. Kunta kuuluu departementissaan La Trembladen kantoniin Rochefortin arrondissementissa.
Seudre-joen kanavien pirstomalla suistoalueella sijaitseva Mornac-sur-Seudre kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön Les Plus Beaux Villages de France, johon kuuluu neljä muutakin kylää Charente-Maritimen departementista.
Alueella tuotetaan merisuolaa ja viljellään ostereita.
Virolainen (Tampere)

Maantietoa

Järvi on 450 metriä pitkä, 250 metriä leveä ja sen pinta-ala on 7,5 hehtaaria. Se sijaitsee metsässä pienessä painaumassa Vuoreksen itäpuolella yhdessä Pieni-Virolaisen kanssa. Järvet ovat muodostuneet Polkkakuusenharjun ja Mäyrämäen väliin. Järveen ei laske ojia, mutta sen laskuoja on suoristettu kaivamalla se Pieni-Virolaiseen. Järvien korkeusero on vain 0,1 metriä. Järven rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä. Rannat ovat kovaa moreenimaata, mutta kaakossa on suota. Järvi on autio, mutta sen kaakkoispuolelle on rakennettu tiheä asuinalue. Järvelle ei johda tietä. Lempäälän raja ohittaa sen 550 metriä etelässä.

Historiaa

Vuonna 1855 julkaistussa Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Iso Virolanjärvi” . Vuoden 1953 peruskartassa järvi oli autio, mutta järven luoteisrantaan ulottui peltomaata. Tilanne jatkui samana, mutta on nykyään muuttunut nopeasti.
Joe Landon

Joe Landon (s. 26. kesäkuuta 1976), joka on esiintynyt myös nimellä Brian, on homopornonäyttelijä. Hän esiintyi pornoelokuvissa vuosina 1997–2004. Hän on saanut useita tunnustuksia, joiden joukossa on kolme Grabby-palkintoa vuosilta 1999–2002.
Shonda Rhimes

Ura

Shonda Rhimes tunnetaan parhaiten televisiosarjojen Greyn anatomia (2005–) ja Rakkauden anatomia (2007–2013) luojana. Hän toimii molemmissa sarjoissa tuottajana ja johtavana käsikirjoittajana. Rhimes on ollut kolmesti Primetime Emmy -ehdokkaana työstään Greyn anatomiassa. Vuonna 2006 ja 2007 sarja oli ehdolla parhaaksi draamasarjaksi ja vuonna 2006 Rhimes sai parhaan draamasarjan käsikirjoituksen ehdokkuuden. Vuonna 2007 hän pääsi Time-lehden maailman 100 vaikutusvaltaisimman ihmisen listalle.  
Rhimes on työskennellyt myös elokuvien parissa. Hän on käsikirjoittanut elokuvat Crossroads – tienristeyksessä (2002) ja Prinsessapäiväkirjat 2 (2004).

Yksityiselämä

Rhimes syntyi Chicagossa, Illinoisissa. Hänellä on kaksi isosiskoa ja kaksi isoveljeä. Rhimesilla on adoptoitu tytär Harper (s. 2003).
Rhimes suoritti kanditaattitutkinnon Dartmouth Collegessa. Tämän jälkeen hän muutti Los Angelesiin ja suoritti maisteritutkinnon Etelä-Kalifornian yliopistolla elokuva- ja televisioalan laitoksessa.
Francesco Sforza

Sotilasura

Francesco Sforza oli palkkasoturiarmeijaa komentaneen Muzio Attendolo Sforzan avioton poika. Isän kuoltua Francescosta tuli armeijan komentaja, condottiere, joka palveli pääasiassa appeaan Milanon herttua Filippo Maria Viscontia, muiden työnantajien ohella. Francesco saavutti mainetta erinomaisena taktikkona ja johti joukkojaan taistelussa taidokkaasti. Hän toi Viscontin huoneelle lukuisia voittoja Venetsiasta ja kiitoksena palveluksistaan Filippo Maria Visconti antoi vuonna 1443 tyttärensä Bianca Maria Viscontin tälle puolisoksi.

Milanon käskynhaltijaksi

Filippo Maria Visconti kuoli ilman miespuolista perijää ja Milanon jäädessä ilman herttuaa levottomuudet puhkesivat. Kansa otti vallan käsiinsä ja perusti niin kutsutun Ambrosian tasavallan. Venetsialle Milanon tila ei ollut eduksi, sillä Ambrosian tasavalta oli voimakkaasti teokraattinen, mikä hankaloitti kaupankäyntiä. Pelastaakseen tilanteen johtavien sukujen eduksi, Francesco sai käytettäväkseen venetsialaisia joukkoja, joiden avulla hän valtasi Milanon itselleen. Koska Viscontin suvulla ei ollut perijää, Francesco julisti itsensä Milanon herttuaksi vaimonsa kautta vuonna 1450.

Hallitsijana

Francesco ystävystyi Firenzen Cosimo de'Medicin kanssa, joka antoi tälle poliittista ja taloudellista tukea. Vuonna 1454 Francesco oli mukana järjestämässä Lodin rauhaa, jossa Italian kaupunkivaltiot solmivat keskenään rauhansopimuksen ja poliittinen tilanne rauhoittui. Medicin esimerkkiä seuraten Francesco tuki taiteita ja tieteitä ja palkkasi hoviinsa näiden alojen osaajia. Hän nykyaikaisti Milanon kaupunkia ja tuki rakennushankkeita. Hovi palautettiin Castello Sforzescoon ja siitä tuli eräs renessanssin kulttuurikeskuksia. Francesco nautti kansansa suosiota ja loi tehokkaan veronkantosysteemin, joka toi vaurautta hoville ja kaupungille.

Perhesuhteet

Francesco Sforza on jäänyt historiaan myös naistenmiehenä. Hänellä oli lukemattomia rakastajia ja kerrotaan, että Castello Sforzescossa toimi sihteeri, jonka ainoana tehtävänä oli pitää kirjaa herttuan vuoteen jakamisesta. Francescon ensimmäinen vaimo oli Monalton kreivitär Polissena Ruffo, joka kuoli tätinsä myrkyttämänä vuonna 1420, kuten heidän ensimmäinen tyttärensäkin. Bianca Maria Viscontin kanssa Francescolla oli 8 lasta, joista Galeazzo Maria ja Ludovico Maria nousivat myöhemmin Milanon valtaistuimelle.
Francesco Sforza kuoli pöhöön 8. maaliskuuta 1466.

Erityispiirteitä

Niccolò Machiavelli mainitsee Francesco Sforzan useasti kirjassaan Ruhtinas. Machiavelli kritisoi Italiassa vallalla ollutta tapaa pitää palkka-armeijoita, mistä Francesco mainitaan varoittavana esimerkkiä. Francesco saa kirjassa myös kiitosta osakseen vallankäyttötaidoistaan.
Pyhä Marcellinus

Pyhä Marcellinus oli roomalaissyntyinen Katolisen kirkon 29. paavi, joka toimi paavina 30. kesäkuuta 296 – 25. lokakuuta 304, jolloin hän koki marttyyrikuoleman Roomassa. Hänen muistopäivänsä on 26. huhtikuuta.
Hän oli keisari Diocletianuksen vainojen uhri siinä määrin, että hän luopui jopa uskostaan pelastaakseen henkensä.
Nenad Zimonjić

Ura

Vuonna 1999 Zimonjić voitti ensimmäisen nelinpelin turnauksensa Delray Beachillä. Tuolloin hän pelasi valkovenäläisen Maks Mirnyn parina.
Australian avoimissa 2001 hän selvitti tiensä nelinpelin välieriin australialaisen Wayne Arthursin kanssa.
Wimbledonissa 2004 Zimonjić pääsi loppuotteluun Julian Knowlen parina. Samana vuonna hän voitti Australian avoimissa sekanelinpelin venäläisen Elena Bovinan kanssa. Seuraavana vuonna hän eteni loppuotteluun U.S. Openin sekanelinpelissä.
Vuoden 2007 loppupuolella Zimonjićin nelinpelipariksi vakiintui kanadalainen Daniel Nestor ja he ovat siitä lähtien menestyneet arvokisoissa hyvin. He ovat voittaneet muun muassa Wimbledonissa 2008 ja 2009 sekä ATP World Tour Finals -turnauksen vuosina 2008 ja 2010.
Ranskan avoimen tennisturnauksen hän voitti vuonna 2010 Daniel Nestorin kanssa.

Yksityiselämä

Toukokuussa 2008 Zimonjić meni naimisiin Mina Kneževićin kanssa. Heidän yhteiset kaksoset Leon ja Luna syntyivät joulukuussa 2008.
Helge Korhonen

Helge Ensio Korhonen (s. 16. marraskuuta 1924 Helsinki) on entinen suomalainen maahockeypelaaja ja käsipalloilija.
Korhonen kuului Suomen maahockeyn olympiajoukkueeseen Helsingissä 1952. Hän oli Nuijamiesten perustajajäsen ja voitti seuran riveissä Suomen mestaruuden vuosina 1953, 1955–1957, 1961, 1963–1965 ja 1969. Hän oli Suomen Maahockeyliiton perustajajäsen vuonna 1950 ja toimi liiton johtokunnan jäsenenä vuosina 1950–1952.
Käsipallossa Helge Korhonen saavutti SM-pronssia Helsingin Jalkapalloklubin joukkueessa vuosina 1945, 1946 ja 1951. Vuosina 1950–1956 hän oli HJK:n miesjoukkueen pelaajavalmentaja ja vuosina 1946–1955 naisjoukkueen huoltaja. Jalkapallossa hän voitti A-nuorten mestaruuden vuonna 1942 HJK:n riveissä.
Phil Woods

Philip Wells "Phil" Woods (2. marraskuuta 1931 Springfield, Massachusetts – 29. syyskuuta 2015) oli yhdysvaltalainen alttosaksofonisti, klarinetisti ja säveltäjä. 
Woods opiskeli muun muassa Lennie Tristanon johdolla, Manhattan School of Musicissa ja Juilliard Schoolissa. 
Woods johti omia yhtyeitään ja teki yhteistyötä muun muassa Charlie Barnetin, Jimmy Raneyn, George Wallingtonin, Gene Quillin, Dizzy Gillespien, Buddy Richin, Quincy Jonesin, Benny Goodmanin, Sonny Rollinsin, Benny Carterin, Thelonious Monkin, Billy Joelin, Paul Simonin, Stephane Grappellin, Louis Bellsonin, Steely Danin ja Michel Legrandin kanssa. Hän muutti vuonna 1968 Ranskaan, mutta palasi Yhdysvaltoihin 1972.  
Woods voitti levytyksillään neljä Grammy-palkintoa.
Likolammi (Janakkala, Kalpalinna)

Maantietoa

Lampi sijaitsee Hikiältä lähtevän ja luoteessa Lehijärven ohittavalla katkonaisella pitkittäisharjulla Kalpalinnan luoteispäässä Raimansuon itäreunassa. Lammen pinta-ala on 1,8 ha ja se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä ja rannasta itä- ja länsirannat ovat suota ja muuten hiekkamaata. Pohjoispuolella sijaitsee pieni mäki, joka kohoaa 20 metriä korkeammalle kuin lammen vedenpinta, joka on 81,7 metriä mpy. Lammen rannoilla on viisi vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa tiet Rastilasta.

Vesistösuhteet

Lampi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hiidenjoen alueeseen. Se jaetaan vielä Hiidenjoen suualueeseen, johon lampi kuuluu. Hiidenjoelle on noin 500 metriä. Koska se sijaitsee harjun rinteessä, se saattaa täyttää supan tuntomerkit, mutta se on varmistamatta .

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa alue oli metsämaata, mutta Hiidenjoen rannalla sijaitsi torppa, jonne johti lampien välistä kulkeva ja Rastilan kylästä tuleva polku.
Vuoden 1962 peruskartassa lammessa oli merkitty saari ja etelärannalle vapaa-ajan asunto. Vuoden 1979 kartassa vapaa-ajan asuntoja tuli kolme lisää ja saari havisi.
Hurfeish

Maantiede

Hurfeish sijaitsee Siraelin pohjoisosassa Ylä-Galilean alueella. Hurfeishista länteen sijaitsee Ma'alot-Tarshiha ja etelään Beit Jann. Kylä on myös Sacalanvuoren juurella ja kylän korkeus merenpinnasta on 700-854 metriä.

Historia

Hurfeishin nimen alkuperästä on useampia eri tarinoita. Mahdollisesti se on peräisin aluetta 400-luvulla asuttaneelta heimolta nimeltä al-Harfush. Toisen teorian mukaan nimi on johdettu arabian kielen sanasta Khurfeish, joka on erään yleisen kasvin nimi.
Druusien ja muslimien perinteessä Hurfeishia pidetään al-Nabi Sabalanin hautapaikkana, joka on puolestaan liitetty Raamatun Sebuloniin, Jaakobin poikaan. Al-Nabi Sabalanin pyhättö sijaitsee viereisellä Sabalanvuorella. Oma kuntansa Hurfeishista tuli vuonna 1967.

Väestö

Hurfeishin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 6 315. Vuonna 2002 vastaava luku oli 4 480 ja vuonna 1968 1 510.
Kylän asukkaat ovat pääasiassa druuseja. Kylä muodostaa Galilean druusien tärkeän keskuksen ja samalla myös heidfän pohjoisimman asutuskeskuksensa.
Giulietta ja viettelykset

Giulietta ja viettelykset (ital. Giulietta degli spiriti) on italialais-ranskalainen fantasiakomediadraamaelokuva vuodelta 1965. Sen on ohjannut Federico Fellini. Pääosissa näyttelevät Giulietta Masina, Sandra Milo, Mario Pisu, Valentina Cortese ja Valeska Gert. 
Elokuva kertoo keski-ikäisen naisen haaveista, muistoista ja mystiikasta, jotka auttavat häntä jättämään uskottoman miehensä. Se oli Fellinin ensimmäinen kokoillan värielokuva.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Giuliettan ja viettelykset vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
NS Jamal

Käyttöhistoria

Jamal ei ole koskaan hoitanut kauppa-aluksien avustamista, vaan se on  kuljettanut matkustajia Pohjoisella jäämerellä. Alus teki matkan pohjoisnavalle juhlistaakseen vuosituhannen vaihdetta.
The Way Back

Juoni

Toisen maailmansodan alkuvaiheessa puolalainen upseeri Janusz Wieszczek (Jim Sturgess) on jäänyt puna-armeijan sotavangiksi ja on kuulusteltavana. Koska Wieszczek ei suostu puhumaan, hänen vaimonsa tuodaan kuulusteluhuoneeseen. Vaimo sanoo väkinäisesti väärän todistuksen, minkä perusteella Wieszczek määrätään 20 vuodeksi vankeuteen Siperiaan.
Vankityöleirillä Janusz tutustuu vankiin nimeltä Khabarov, joka on ollut jo monta vuotta vankeudessa ja jolla on pakosuunnitelma. Januszin tutustuessa muihin vankeihin selviää, että Khabarov on huijannut ennen vankeja yrittämään pakoa.
Ragnar Kjartansson

Nuoruus ja opiskelu

Ragnar Kjartansson syntyi vuonna 1976 Reykjavíkissä. Hänen vanhempansa olivat näyttelijöitä. Ragnar opiskeli Islannin taideyliopistossa, mistä hän valmistui vuonna 2001. Hänen lopputyönsä oli The Opera, jota varten hän rakensi pienen rokokooteatterin, missä hän lauloi a cappella -kappaleita neljä tuntia päivässä puolentoista viikon ajan.

Ura

Ragnarin varhaisia performansseja oli Death and the Children, missä hän esitti Kuolemaa islantilaisella hautausmaalla ja oli dialogissa nuorten kesäleiriläisten kanssa kuolevaisuudesta. Vuoden 2005 Reykjavikin taidefestivaaleille Ragnar tuotti performanssi-installaation The Great Unrest. Sitä varten hän osittain kunnosti vanhan yhteisökeskuksen, missä hän asui kolmen viikon ajan ja soitti kitaraa pukeutuneena viikingiksi.
Ragnar oli nuorin islantilainen taitelija Venetsian biennaaleilla 2009. Ragnar kokosi sinne The End -esityksen, johon kuului sekä videoteos että performanssi Palazzo Michiel del Brusàssa. Videon Ragnar oli kuvannut Kalliovuorilla ja saanut siihen vaikutteita Gilbert & Georgelta sekä Caspar David Friedrichin teoksesta Two Men Contemplating the Moon. Performanssissa hän puolestaan maalasi kuuden kuukauden ajan kuutena päivänä viikossa. Hän maalasi tuona aikana 144 muotokuvaa uimahousuihin pukeutuneesta performanssitaiteilija Páll Haukur Björnssonista.
The Visitors (2012) on kuvattu newyorkilaisessa kartanossa. Siinä kahdeksan muusikkoa soittaa eri huoneissa samaa kappaletta. Ragnar itse soittaa alastomana kylpyammeessa. Kaikki yhdeksän kanavaa yhdistyvät näyttelyssä samassa tilassa yhdeksi esitykseksi. Eroa käsittelevän kappaleen sanat perustuvat Ásdís Sif Gunnarsdóttirin runoon, ja sen musiikin on tehnyt Davíð Þór Jónsson.
Ragnar oli mukana The Encyclopedic Palace -teoksessa vuoden 2013 Venetsian biennaalissa ja Manifesta 10:ssä Pietarissa vuonna 2014. A Lot of Sorrow on vuoden 2014 videoteos, jonka Ragnar teki yhdessä yhdysvaltalaisen The National -yhtyeen kanssa. Yhtye soittaa videolla kuuden tunnin ajan kolme minuuttia 25 sekuntia kestävää kappalettaan ”Sorrow”. Kohtauksia länsimaisesta kulttuurista (2015) on puolestaan yhdeksänosainen teossarja, jossa Ragnar tutkii länsimaisen kulttuurin sovinnaisuutta. Teossarjaan kuuluva Vene oli esillä vuoden 2019 Ars Fennica -näyttelyssä, jossa hänet palkittiin myös Ars Fennica -palkinnolla.

Tyyli ja teemat

Ragnarin taide on monialaista, ja hän tekee videoteoksia, performansseja, installaatiota maalauksia ja piirroksia. Hän pyrkii teoksissaan häivyttämään erilaisten taiteenmuotojen rajat, ja hän onkin lähestynyt maalaamista performanssina ja toisaalta verrannut videoitaan maalauksiin ja performanssejaan veistoksiin. Ragnar on saanut vaikutteita myös klassisesta teatterista.
Ragnar yhdistää teoksissaan usein vastakkaisia tuntemuksia, surua ja iloa, kauhua ja kauneutta sekä draamaa ja huumoria. Ragnarin teoksille on ominaista niiden pituus ja toisteisuus. Hän käyttää toistoa tutkimuksen muotona. Toiston lisäksi monia teoksia yhdistää ironia ja melankolia.
Katie Harman

Katie Marie Harman-Ebner (s. 1980 Gresham, Oregon) (o.s. Katie Harman) on yhdysvaltalainen laulaja, näyttelijä ja missi. Hän voitti Miss Oregon -kilpailun vuonna 2001 ja Miss America -kilpailun vuonna 2002 ollessaan 22-vuotias. Hän on valmistunut Portland State University -yliopistosta viestinnän koulutusohjelmasta. Harman meni vuonna 2003 naimisiin Tim Ebnerin kanssa, ja parilla on yhteinen lapsi.
Harman julkaisi vuonna 2007 ensimmäisen musiikkialbuminsa nimeltä Soul of Love. Levy sisältää kevyttä klassista musiikkia.
Saksan autoteollisuus

Saksan autoteollisuus on Saksan yksi merkittävimpiä teollisuuden aloja, sen työllistäessä noin 866 000 henkeä vuonna 2005. Maan osuus Euroopan koko henkilöautotuotannosta oli 29 prosenttia vuonna 2002. Saksan osuus hyötyajoneuvojen tuottajana on myös huomattava.
Saksaa pidetään auton kotimaana, sillä saksalaiset Karl Benz ja Nicolaus Otto kehittivät kumpikin tahoillaan bensiinimoottoria jo 1870-luvun lopulla. Ensimmäisen autonsa Benz valmisti 1887. Maailmanlaajuisen 1930-luvun alun talouslaman myötä myös Saksan autoteollisuus koki kovia. Käännekohta Saksan autoteollisuudessa koitti natsipuolueen noustua valtaan valtaan 1933. Yksi sen monista visioista oli maan autoistaminen, johon kuului laajan moottoritieverkoston luominen ja edullisen massatuotantona valmistettavan kansanauton kehittäminen. Saksaan luotiin kokonainen uusi kaupunki autotehdasta varten. Toisen maailmansodan jälkeen aluetta miehittäneet britit nimesivät sen uudelleen Wolfsburgiksi. Nykyään siellä sijaitsee Volkswagenin suurin autotehdas ja pääkonttori.
Saksan alue jaettiin toisen maailmansodan jälkeen voittajavaltioiden miehitysvyöhykkeisiin. Länsivaltioiden hallitsemille alueille muodostui Saksan liittotasavalta, kun Neuvostoliiton miehittämälle alueelle syntyi Saksan demokraattinen tasavalta, eli niin sanottu Itä-Saksa. Molemmissa Saksoissa oli sen jälkeen autoteollisuutta, mutta itäblokkiin jääneessä Itä-Saksassa tekninen kehitys polki paikallaan lähes neljäkymmentä vuotta. Sen autoteollisuus kykeni tuottamaan ainoastaan yksinkertaisia ja vanhahtavaan tekniikkaan perustuvia automalleja, joita valmistettiin lähes muuttumattomina aina kommunistisen järjestelmän romahtamiseen ja Saksojen yhdistymiseen asti. Autojen tuotantomäärät oli kysyntään nähden riittämättömiä ja niiden laatuongelmat löivät vahvan itäauton leiman ihmisten mieliin vuosikymmeniksi. Itä-Saksan tunnettuja automerkkejä olivat IFA, Wartburg ja Trabant. Saksan liittotasavallassa autoteollisuus lähti sodan jälkeen ripeästi käyntiin. Maassa oli huutava pula moottoriajoneuvoista ja tilannetta ryhdyttiin korjaamaan muun muassa aloittamalla uudelleen kansanautojen eli Kuplavolkkareiden valmistus. Tämänkin automallin teknisen ratkaisut vanhenivat hyvin pian mutta silti sitä valmistettiin Saksassa aina vuoteen 1978 asti. Saksan liittotasavallan autoteollisuus kasvoi ja kehittyi voimakkaasti koko sotien jälkeisen ajan.
Nykyään Saksan henkilöautotuotantoa hallitsee viisi yhtiötä: BMW AG, Daimler AG, Ford-Werke GmbH, Volkswagen Groupin alaiset Audi AG, Volkswagen AG ja Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG, sekä General Motors Company LLC:n tytäryhtiö Adam Opel GmbH.
Uhku

Uhku tarkoittaa jään päälle nousseen veden ja lumen sekaista hyhmää. Se voi tarkoittaa myös maan jäätyneen pintakerroksen alle jäänyttä vettä, joka tihkuu maan pinnalle ja tekee jääkerroksen ja joka purkautuessaan saattaa rikkoa maankamaran.
Uhkuavanto syntyy, kun jää rikkoutuu lumen painosta. Siitä nousee jään pinnalle vettä mutta toisaalta painuu myös veden alle happea.
Osmo Honkanen

Osmo Honkanen (s. 1964) on suomalainen säveltäjä ja kirkkomuusikko. Hän opiskeli Sibelius-Akatemiassa vuosina 1983–1994 pääaineenaan kirkkomusiikki ja valmistui musiikin maisteriksi 1990. Pääinstrumenttinaan hän opiskeli urkujensoittoa Kari Jussilan johdolla. Sävellyksenopettajana oli aluksi Erkki Jokinen ja vuosina 1988–1994 Paavo Heininen.
Honkasen sävellystuotanto kattaa niin orkesteri-, kuoro- kuin kamarimusiikkiakin, missä yhden keskeisen osan muodostavat teokset uruille tai urut sisältäville kokoonpanoille. Hänen teoksiaan on tallennettu äänitteille, esitetty konserttien lisäksi radiossa ja televisiossa, useissa Euroopan maissa sekä Euroopan ulkopuolella mm. Israelissa ja Japanissa. Sävellyskilpailuvoittoja ja palkintosijoja Honkanen on saavuttanut 1988 lähtien useissa kansallisissa ja kansainvälisissä kilpailuissa Suomessa ja ulkomailla.
Vuosina 1989–2017 Osmo Honkanen toimi kirkkomuusikkona Helsingin Mikaelin seurakunnassa. Vuodesta 2017 alkaen hän toimii Tampereen tuomiokirkkoseurakunnan johtavana kanttorina.
Emma (manga)

Manga

Alun perin Emma ilmestyi Comic Beam -lehdessä vuosina 2002–2006. Mangassa on yhteensä 52 lukua. Myöhemmin ne koottiin seitsemäksi mangakirjaksi, joiden lisäksi on ilmestynyt vielä kolme lisäosaa, jotka kulkevat nimellä Emma ~bangaihen~. Ne kertovat sivuhenkilöistä. Suomessa mangan on kustantanut Sangatsu Manga. Sangatsu Manga on alkanut julkaista Emman lisätarinoita maaliskuusta 2010 lähtien. Japanissa on lisäksi ilmestynyt opas nimeltä Emma Victorian Guide, joka valaisee sarjan enemmän tai vähemmän tunnettuja historiallisia viittauksia.

Anime

Mangasta tehty animesovitus Eikoku Koi Monogatari Emma alkoi Japanissa 2. huhtikuuta 2005 ja päättyi 18. kesäkuuta 2005. Sen on ohjannut Stuneo Kobayashi ja tuottanut Studio Pierrot. Animesta tehtiin myös toinen kausi Eikoku Koi Monogatari Emma Dai Ni Maku, joka esitettiin vuonna 2007. Kummatkin kaudet ovat 12 jakson pituisia.
Heikki Jaatinen

Heikki Jaatinen (14. huhtikuuta 1829 Pälkjärvi – 14. elokuuta 1879 Helsinki) oli Tammikuun valiokunnan jäsen ja valtiopäivämies.
Jaatisen vanhemmat olivat lampuoti Matti Jaatinen ja Maria Könönen. Hän muutti 1853 Ruskealaaan, saatuaan uuden avioliiton myötä haltuunsa joukon rälssitiloja, ja sitten Hiitolaan, missä eli viimeiset vuosikymmenensä. Jaatista pidettiin rohkeana ja esiintymiskykyisenä talonpoikana. Tammikuun valiokunnassa 1862 hän ajoi ponnekkaasti muun muassa kansallisen sotaväen perustamista. Jaatinen toimi talonpoikien edustajana valtiopäivillä 1877-78, puolustaen suomen kielen asemaa esimerkiksi tekemällä ehdotuksen, että suomenkielisillä seuduilla tuomarit velvoitettaisiin antamaan asiakirjaksi suomeksi.
Jaatisen ensimmäinen puoliso oli Maria Kopperi (k. 1858) ja toinen vuodesta 1859 Katariina Lukka (k. 1881), joka oli talollinen Juhana Karjalaisen leski.
Samuel Butler (rehtori)

Samuel Butler (30. tammikuuta 1774 - 4. joulukuuta 1839) oli englantilainen klassinen kirjailija, Shrewsbury schoolin rehtori ja Lichfieldin piispa. Hänen lapsenlapsensa oli myös nimeltään Samuel Butler.
Butler syntyi Kenilworthissä, noin 10 kilometriä etelään Coventrysta ja 145 kilometriä Lontoosta luoteeseen. Hän kävi koulunsa Rugby Schoolissa ja vuonna 1792 hän aloitti opiskelut Cambridgen St John's Collegessa. Opiskeluaikanaan hän voitti palkintoja sekä latinan- että kreikankielisillä oodeillaan. Hän suoritti Bachelor of Artin tutkintonsa 1796, Master of Artin tutkinnon 1799 ja teologian tohtorin arvon hän sai vuonna 1811. Vuonna 1798 hänestä tuli Shrewsbury schoolin rehtori.
Butlerin kirkollinen ura alkoi vuonna 1802 ja hän eteni tällä uralla nopeasti: jo vuonna 1822 hänet nimitettiin Derbyn arkkidiakonin virkaan. Tähän saakka hän hoiti kirkollisia virkoja rehtorin virkansa ohella, mutta vuonna 1836 hänet nimitettiin Lichfieldin (ja hiippakunnasta samana vuonna erotetun Coventryn) piispaksi.
Butler tunnetaan ehkä parhaiten yhteydestään Shrewsbury schooliin. Hänen rehtoriaikanaan koulun maine parani suuresti ja opetusmetodeissaan se oli yhtä hyvä kuin mikä tahansa muu yksityiskoulu engl. public school. Hän kirjoitti useita kirjoja ja oppikirjoja. Butlerilla oli laaja kirjasto, johon kuului arvokkaita aldiinilaispainoksia engl. Aldine editions ja manuskripteja. Aldiinilaispainokset huutokaupattiin myöhemmin ja manuskriptit osti British Museum.
Piispa Butler on haudattu Shrewsbury Schoolin entisen seurakuntakirkon Collegiate Church of St Mary the Virgin Shrewsbury'n hautausmaalle. Hänen elämäkertansa on kirjoittanut hänen lapsenlapsensa Samuel Butler.