google/wiki40b huggingface dataset:
Playa de las Teresitas

Playa de las Teresitas on hiekkaranta Teneriffalla. Ranta on vaaleaa hienoa hiekkaa. Käyttäjiä ovat yleensä paikalliset. Ranta sijaitsee koillisessa ja sinne pääsee kätevästi autolla ja myös julkisilla välineillä. Ensin pitää mennä Santa Cruzin kaupungin bussiasemalle ja sieltä on jatkoyhteys bussilla rannalle (päätepysäkille).
Alessandro Schöpf

Seurajoukkueura

Schöpf siirtyi vuonna 2009 kotimaastaan Bayern Münchenin juniorijoukkueeseen. Hän ei pelannut seuran edustusjoukkueen paidassa yhdessäkään ottelussa. Seuran kakkosjoukkueessa Schöpf pelasi 63 ottelua tehden 22 maalia ja voittaen Regionalliga Bayernin kaudella 2013–2014. Heinäkuussa 2014 Schöpf siirtyi 2. Bundesliigan 1. FC Nürnbergiin. Hän pelasi seuran paidassa 51 ottelua tehden 11 maalia.
Tammikuussa 2016 Schöpf siirtyi Bundesliigan Schalke 04:ään. Hän teki pääsarjadebyyttinsä samassa kuussa SV Darmstadtia vastaan. Avausmaali syntyi seuraavassa ottelussa VfL Wolfsburgia vastaan.

Maajoukkueura

Schöpf on pelannut Itävallan alle 18-, alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. 26. maaliskuuta 2016 Albaniaa vastaan hän teki debyyttinsä Itävallan maajoukkuessa.
Suppilo

Suppilo (puhekielessä myös tratti) on toisesta päästään avarasuinen, toisesta päästä putkimaiseksi kapeneva pohjaton astia, jota käytetään esimerkiksi valutettaessa nestettä suppeasuiseen tilaan.
Leo Salonen

Leo ”Lexa” Salonen (29. heinäkuuta 1929 Viipuri – 15. syyskuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen keittiömestari.
Leo Salonen työpaikkoja kokkina olivat hotelli Atlantic (Göteborgissa), norjalainen M/S Björkenheim -tankkeri, ravintola Motti, ravintola Fen Kuan, ravintola Klippan, ravintola Espilä, ravintola Teatterigrilli, ravintola Intim (Tukholmassa), ravintola Lido, ravintola Hongkong (Amsterdam), ravintola Vivex. Erityisesti hänet tunnetaan Töölössä sijainneen Motti-ravintolan keittiömestarin roolistaan (keittiöpäällikkö 1959–1967) sekä yleisemmin suomalaisen kulinarismin ja ravintolaliiketoiminnan uranuurtajana. Esimerkiksi kirjailija Mika Waltari ja presidentti Kekkonen kuuluivat Salosen aikana Motin kanta-asiakkaisiin, ja palveluun tyytyväiseltä Kekkoselta Salonen sai vastuulleen valtiovierailujen ja presidentinlinnan kutsujen ruokatarjoilut 1961–1966. Kekkonen toi valtiovieraat syömään Mottiin. Salonen toimi vuodesta 1967 ravintoloitsijana Helsingin Suomalaisella Klubilla, Suomalaisella Pursiseuralla ja Särkänlinnassa. 1970-luvulla hän johti ravintoloitsijana Katajanokan Kasinoa, josta tehtävästä hän jäi eläkkeelle. 
Salonen kuului vuonna 1964 IKA-International Chefs Culinary Competition -kilpailuista (kokkiolympialaiset) Frankfurtista kultamitalin voittaneeseen Suomen kokkijoukkueeseen. Hän oli Suomen ensimmäisiä tv-kokkeja, jonka ohjelmaa Hyvää ruokaa hyvissä kehyksissä esitettiin Tesvisiossa (1959–1960). Salonen teki ruokaa myös tv-ohjelmassa Herkuttelevat herrat.
Karl Jansson

Karl Jansson (1898 Lohja – 1960-luvulla Ruotsissa) oli suomalainen toimittaja ja oikeistoradikaali aktivisti.
Jansson liittyi vuonna 1917 Lohjalle perustetun suojeluskunnan ratsastavaan osastoon ja hän oli myöhemmin mukana myös Aunuksen retkikunnassa. 1930-luvulla Jansson oli Vapaussodan Rintamamiesten liiton julkaiseman Rintamamies-lehden toimittajana ja hän osallistui sitä ennen myös Arvi Kalstan perustaman Suomen Kansan Järjestö-puolueen toimintaan. Syyskuussa 1939 Jansson oli mukana Saksassa vierailleessa Vapaussodan Rintamamiesten liiton lähetystössä yhdessä pankinjohtaja P. H. Norrménin ja insinööri John Rosbergin kanssa. Lähetystöä johti Etsivän keskuspoliisin entinen johtaja Esko Riekki ja lähetystön oli tarkoitus selvittää olivatko Saksa ja Neuvostoliitto sopineet aiemmin elokuussa Suomen kuulumisesta Neuvostoliiton etupiiriin. Lähetystö pääsi tapaamaan SS-valtakunnanjohtaja Heinrich Himmleriä mutta tämä kiisti että mitään tällaista olisi sovittu. Jansson vieraili Saksassa myös syksyllä 1940 jääkäriluutnantti Gunnar Lindqvistin kanssa esittämässä SS:lle Vapaussodan Rintamamiesten liiton kutsun SS-joukkojen toipilaiden saamiseksi toipumislomille Suomeen. 
Syksyllä 1944 Jansson oli mukana Sonderkommando Nordin Suomen johdossa ja hän toimi yhteysmiehenä ja erikoisagenttina Kristiinankaupungin ja Närpiön seudulla. Jansson asui tällöin 1944–1945 Kristiinankaupungin kaupunginhotellissa jossa sijaitsi myös Saksaan yhteyksiä hoitanut Sonderkommando Nordin salainen radioasema jota hoiti SS-mies Timo Räihä. Sonderkommando Nordin toiminta paljastui syksyllä 1945 ja valtiollinen poliisi Valpo aloitti toiminnassa mukana olleiden pidätykset vuoden 1946 puolella. Jansson pääsi kuitenkin pakenemaan Ruotsiin jossa hän asui lopun elämäänsä. Hän oli 1950-luvun lopulla Hudiksvallin seudulla metsätyömailla työnvälittäjänä ja hän lienee kuollut 1960-luvulla syöpään.
Markku Heikkilä

Markku Kalervo Heikkilä (s. 23. kesäkuuta 1953 Hauho) on suomalainen radiotoimittaja, pakinoitsija ja ravintoloitsija. Hän on toiminut Radio Auran Aaltojen ja Radio Sadan päätoimittajana. Hänet tunnetaan muun muassa Turku-aiheisista pakinajulkaisuistaan. Vuosina 1997–2007 hän toimi ravintoloitsijana Turussa ravintola Puutorin Vessassa. 
Heikkilä toimi Auran Aaltojen ensimmäisenä päätoimittajana vuosina 1985–1989 ja vuosina 1989–1994 Radio Sadan päätoimittajana. Vuonna 1989 Heikkilä sai parhaan paikallisradioesiintyjän Telvis-palkinnon.
Heikkilä on tehnyt vuodesta 1995 Radio Sataan humoristisia ”Uutissi Turust” -murreuutisia,. Vuodesta 2013 niitä on kuultu Iskelmä-radiokanavalla. Uutisia on vuosittain julkaistu kirjoina, ja Facebookissa niillä oli vuoden 2018 alussa noin 44 000 seuraajaa.
M/S TransJorund

Käyttöhistoria

Maaliskuussa 2007 alus valmistui alankomaalaiselta telakalta. Aluksen ensimmäinen nimi oli Astromare ja myöhemmin alus sai nimen TransJorund. Huhtikuussa TransJorund aloitti liikennöinnin reitillä Oulu–Hampuri–Bremerhaven ja korvasi näin reitillä olleet pienemmät M/S Ute S:n ja M/S Hennyn.
Tabivere

Entinen kunta

Kunnan asukasluku oli 2 454 (2010), pinta-ala 200,40 neliökilometriä ja asukastiheys 12,2 asukasta neliökilometrillä.
Kyliä kunnassa oli 24: Elistvere, Juula, Kaiavere, Kaitsemõisa, Kassema, Koogi, Kõduküla, Kõnnujõe, Kõrenduse, Kärksi, Lilu, Maarja-Magdaleena, Otslava, Pataste, Raigastvere, Reinu, Sepa, Sortsi, Tormi, Uhmardu, Vahi, Valgma, Voldi ja Õvanurme.

Väestö

Vuonna 2011 Tabiveren kunnassa oli 2 179 asukasta, joista 2 043 (93,8 %) oli virolaisia, 72 (3,3 %) venäläisiä ja 63 (2,9 %) muita kansallisuuksia.
Tarapacá

Tarapacán alue on yksi Chilen 15 hallinnollisesta alueesta. Sen virallinen järjestysnumero on I ja  pääkaupunki Iquique. Vuoden 2017 väestönlaskennassa alueella oli 330 558 asukasta. Sen pinta-ala on 42 226 neliökilometriä.
Maipon laakso Tarapacan alueella on Chilen perinteisintä viininviljelyaluetta.
St. Kilda

Historia

St. Kildan saaria oli asuttu esihistoriallisilta ajoilta alkaen. Saarilla on tehty joitakin pronssikautisiin ihmisiin viittaavia löytöjä, ja sieltä on löydetty hyvin säilyneitä rautakautisia rakennelmia.
Historiallisena aikana saaret ovat kuuluneet mantereella asuvalle maanomistajalle, joka on vuokrannut niitä luonnossa (lähinnä ohrana) maksettua vuokraa vastaan. Vuonna 1697 saarilla asui 180 henkeä. He viettivät talven Village Bayssa ja hajaantuivat kesäksi laajemmalle.
Saaren tärkein luonnonvara olivat merilinnut. Asukkaat laskeutuivat köysien varassa jyrkänteiden linnunpesille. Ohran viljely oli vaikeaa alavien maiden suolaisuuden vuoksi. Silti saarelta riitti vientiin untuvaa, linnunlihaa, villaa, kalaa ja ohraa.
Eristyneisyys teki saarelaiset haavoittuviksi kulkutaudeille. Vuonna 1727 heidän keskuuteensa levisi isorokko, joka surmasi saarelaiset paitsi yhtä aikuista ja kahdeksaa lasta. Koko talven ajan linnustamassa ja siksi suojassa olleet kolme miestä ja kahdeksan poikaa selvisivät myös. Pahinta tuhoa teki kuitenkin sairaus, jota nimitettiin kahdeksan päivän taudiksi. Se tappoi 150 vuoden ajan 4-5 päivän ikäisistä lapsista kolme neljäsosaa. Tauti oli tetanus eli jäykkäkouristus. On arveltu, että taudin bakteerit levisivät lintujen mukana.
1800-luvulla saaret alkoivat kiinnostaa turisteja. Syntyi yhteys ulkomaailmaan, saarten väkiluku pieneni siirtolaisuuden ja lapsikuolleisuuden takia rajusti. Sukupuolijako vääristyi niin, ettei avioliittoikäisiä miehiä juuri ollut. Selviytyäkseen saarella miesten piti osata linnustamisen taito. Ensimmäisen maailmansodan aikana yhteydet mantereelle lisääntyivät Kuninkaallisen laivaston osaston vuoksi. Viimeiset 36 asukasta asutettiin omasta pyynnöstään mantereelle vuonna 1930. Saarella ei asu ketään pysyvästi, mutta siellä on jatkuvasti sotilastukikohdan henkilöstöä sekä luonnontutkijoita tutkimusasemalla. Saarta hallinnoi National Trust for Scotland.

Luonto

Saarista kahdella elää oma erityinen villi lammasrotu, joka on tutkijoiden mielenkiinnon kohteena. Sen alkuperää ei tiedetä, mutta lampaita on ilmeisesti ollut Soayn saarella viikinkiajoista asti. Vuonna 1932 osa lampaista pyydystettiin ja siirrettiin Hirtan saarelle.
Suomen tykistörykmentti

Kuninkaallinen Suomen tykistörykmentti (Kungliga Finska Artilleri Regementet) oli Ruotsin armeijan värvätyistä sotilaista koostunut Suomeen sijoitettu joukko-osasto joka oli olemassa vuosina 1794–1811. Rykmentti syntyi kun Kuninkaallinen Tykistörykmentti jaettiin vuonna 1794 Svean, Suomen, Götän ja Venden tykistörykmenteiksi. Suomen tykistörykmentti käsitti 10 tykistökomppaniaa (900 miestä) ja rykmentin sotilaat olivat palveluksessa ympäri vuoden toisin kuin muissa Ruotsiin sijoitetuissa tykistörykmenteissä.
Rauhan ajan kokoonpanossa Suomen tykistörykmentin esikunta, keskusvarikko ja seitsemän komppaniaa olivat Helsingissä, kaksi komppaniaa, korjauspajat ja osa varikkoa Hämeenlinnassa sekä yksi komppania Tammisaaressa. Lisäksi oli pienempiä komennuskuntia Hankoniemen linnoituksessa, Svartholmassa ja Varkaudessa. 
Suomen sodan alkaessa talvella 1808 Suomen tykistörykmentillä oli käytössään 170 erilaista kanuunaa mutta aseistus oli vanhentunutta ja ammuksia oli varastossa niukasti. Liikekannallepano tuotti vaikeuksia muun muassa hevospulan takia. Ensimmäisen kerran tykistöyksiköt olivat mukana sotatoimissa 23. helmikuuta Myrskylässä ja 24. helmikuuta Koskenkylässä ja Åijälässä. Kesällä 1808 Suomessa olleen kenttätykistön vahvuus oli 972 miestä, 630 hevosta ja 90 tykkiä. Tykistö näytteli merkittävää osaa muun muassa Koljonvirran taistelussa.
Suomalainen tykistö ampui sodan viimeiset laukaukset Suomen maaperällä Yppärin kahakan aikana 11. marraskuuta 1808. Suomen tykistörykmentti luovutti aseleposopimuksen mukaisesti maalis-huhtikuun vaihteessa 1809 venäläisille jäljellä olleen kalustonsa. Ruotsiin siirtyi rykmentin yksi patteri joka osallistui Pohjois-Ruotsissa käytyihin pariin taisteluun ennen sodan päättymistä. Rauhan tultua osa tykistörykmentin miehistä palasi Suomeen mutta osa jatkoi palvelustaan Ruotsissa. 
Kuninkaallisen Suomen Tykistörykmentin perustamispäivä 26. toukokuuta on nykyisin Satakunnan Tykistörykmentin perinnepäivä. Kuninkaallisen Suomen tykistörykmentin muistomerkki sijaitsee Helsingin Tähtitorninmäellä tykistörykmentin pääkasarmin entisellä sijaintipaikalla.
Sortavalan Palloilijat

Pesäpallo

SP pelasi pesäpallon mestaruussarjassa kesällä 1930 ja kärsi murskaavan 2-14 tappion sisarseuralleen SPS:lle. Alkulohkosta ei ollut asiaa jatkopeleihin. Vuonna 1931 seuran naiset selvisivät SM-cupkilpailussa aina välieriin saakka ennen kuin Viipurin Pallonlyöjät pudottivat joukkueen jatkosta.
Niittysuolaheinä

Ulkonäkö, koko ja maku

Niittysuolaheinä kasvaa 30–100 cm korkeaksi. Lehdet ovat pitkänsoikeat, nuolikantaiset ja isommat kuin ahosuolaheinällä. Kasvi on kaksikotinen, hedeyksilöiden kukat ovat punertavat ja heteet keltaiset, emiyksilöissä kukat ovat purppuranpunaiset. Lehdet maistuvat happamilta ja suolaisilta, maku muistuttaa vähän raparperiä tai ketunleipää.

Levinneisyys

Niittysuolaheinää kasvaa villinä lähes koko Euroopassa, ja sitä on viljelty jo muinaisessa Egyptissä ja Intiassa. Lajia esiintyy myös Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Lapissa kasvaa alalajia nimeltään lapinsuolaheinä (Rumex acetosa ssp. lapponicus).

Kasvupaikka

Niittysuolaheinää kasvaa niityillä. Sen kasvupaikkoja ovat myös kosteat lähteiköt, puronvarret ja pensastot.

Käyttö

Niittysuolaheinää on käytetty ravinnoksi keittoihin ja salaatteihin. Ranskassa viljellään isolehtistä lajiketta, tarhasuolaheinää (Rumex acetosa var. hortensis). Oksaalihapon takia sitä ei pidä käyttää liikaa.
Myyrätapakulo

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan myyrätapakulo on 18–19 cm. Selästään lintu on väritykseltään harmahtavan ja ruosteenruskea ja päästään harmaa lukuun ottamatta ruskeita silmäkulmatäpliä. Pyrstö on pitkähkö ja osoittaa ylöspäin. Lajin rinta on väriltään ruosteenruskea. Vatsa on pohjaväriltään valkoinen ja siinä on tiheästi mustia poikkijuovia.

Levinneisyys ja elinympäristö

Myyrätapakuloa tavataan Chilen keski- ja eteläosissa sekä Chilen rajan läheisyydessä Argentiinassa Neuquénin, Río Negron ja Chubutin maakunnissa. Linnun elinympäristöä ovat kosteat metsät, joissa valtalajeina ovat Nothofagus-suvun puut. Laji elää erityisesti metsien pohjakerroksissa, mutta voi ruokailla myös avoimemmillakin paikoilla. Myyrätapakulot liikkuvat yksin tai pareittain ja ne kuullaan useammin kuin nähdään. Myyrätapakulojen elinympäristöt sijaitsevat yleensä alle 1 500 metrin korkeudella merenpinnasta.
Myyratapakulon pesät ovat usein kallionkoloissa tai tunneleissa. Pesä säästyy pedoilta todennäköisesti sitä paremmin mitä lähempänä se on metsän reunaa tai maan pintaa ja mitä pidempi pesän sisäänkäynti on.
Bentsyyliasetaatti

Ympäristö- ja terveysvaikutukset

Aine voi ärsyttää silmiä ja kuivattaa ihoa. Nieltynä tai hengitettynä aine imeytyy elimistöön ja voi vaikuttaa keskushermostoon. Suuret pitoisuudet voivat johtaa tajuttomuuteen ja pitkäaikainen altistuminen voi vaikuttaa munuaisiin. LD50-arvo rotalla suun kautta 2.49 g/kg.
Kuuritari

Historia

Kuuritari on riippuvainen kuusta, ja sanoo palvelevansa kuun jumalaa, Khonshua. Hän on kerran pystynyt nousemaan kuolleista Khonsun voiman avulla. Hän saa joskus näkyjä tulevaisuudesta.
Larry Silván

Larry Silván (5. kesäkuuta 1955 Tammisaari – 14. elokuuta 1976 Pohja) oli suomenruotsalainen runoilija.
Tammisaaressa syntynyt Silván koki kotikaupunginsa ahdistavana ja niinpä hän muutti lopulta kaatopaikan lähellä sijainneeseen hylättyyn taloon. Silván asui talossa yksin, harrasti viljelyä omiksi tarpeikseen sekä kirjoitti runoja ja sävelsi.
Silván teki itsemurhan elokuussa 1976. Hänen ainoa runokokoelmansa ilmestyi vuotta myöhemmin. Silvánin runoja on julkaistu suomeksi kirjassa Merja-Riitta Stenroos (toim.) : Talvi on hiljaisuutta ja vastarintaa : uutta suomenruotsalaista lyriikkaa, WSOY 1986
Allan Lagerström

Allan Verner Lagerström (s. 23. heinäkuuta 1910 Viipuri – 22. syyskuuta 1998) oli suomalainen jääpalloilija.
Lagerström voitti Viipurin Palloseuran paidassa jääpallon Suomen-mestaruuden vuosina 1931 ja 1936. Hän edusti uransa aikana myös seuroja Viipurin IFK, Viipurin Reipas, Helsingin Jalkapalloklubi, Viipurin Sudet ja Hukat. Maajoukkueurallaan Lagerström pelasi 11 maaottelua. Pelipaikaltaan hän oli keskustuki.
Lagerström pelasi myös jääkiekkoa. Hän voitti Viipurin Reippaassa pelatessaan jääkiekon ensimmäisen Suomen-mestaruuden vuonna 1928.
Maaginen kristalli

Juoni

Yotanin ja Red Caps -partion pitää pelastaa Maaginen kristalli, sillä sen avulla Joulupukki voi tuoda kaikkialla maailmassa lapsille lahjoja ja jouluiloa. Joulupukin kaksosveli Basil on kuitenkin tehnyt kieroja suunnitelmia: hän varastaa kristallin ja saa siten lapset valtaansa niin kuin vuoren henget Robolaiset aiemmin. 
Kristallin pelastamiseksi tarvitaan ihmislapsi Yotanin rohkeutta ja Red Capsien taikakykyjä, jotta kristalli saadaan oikeaan paikkaan Joulupukille. Jännittävien seikkailun aikana tulee eteen kiperiä tilanteita.
Koskipuisto

Koskipuisto on Tampereella, Kyttälän kaupunginosassa, Tammerkosken itärannalla sijaitseva puistoalue. Koskipuistoa vastapäätä Tammerkosken länsirannalla on Kirjastonpuisto – joka tosin käsitetään toisinaan myös osaksi Koskipuiston kokonaisuutta. Tammerkoski rantoineen on yksi Suomen kansallismaisemista.
Ranta merkittiin puistoalueeksi jo kaupunginarkkitehti F. L. Caloniuksen Kyttälälle vuonna 1886 laatimassa ensimmäisessä asemakaavassa. Puistoa alettiin rakentaa 1890-luvun lopulla samaan aikaan Kyttälän uudisrakentamisen kanssa, ja se valmistui vuosisadan vaihteessa. Puistoalue ulottui myös Hämeenkadun eteläpuolelle, mutta Hatanpään valtatien ja uuden Hämeensillan rakentaminen 1920–1930-luvuilla supistivat eteläosaa merkittävästi. Nykyään Hämeenkadun eteläpuolinen viheralue tunnetaan Verkatehtaanpuistona.
1930-luvulla Koskipuisto uudistui ja laajeni, kun Tammerkoskeen rakennettiin uusi sähkölaitos ja samalla uomaa kavennettiin. Koskelta vapautuneelle alalle rakennettiin muun muassa aiempaa leveämpi rantapromenadi. Vanha rantapenkere sijaitsi likimain puiston nykyisen keskikäytävän paikkeilla.
Vuonna 1971 paljastettiin puistoon pystytetty Aimo Tukiaisen veistos Virvatulet, joka on omistettu suomalaisille sotilaille. Ennen Tukiaisen veistosta samalla paikalla oli Yrjö Liipolan patsas Paimenpoika (1947), joka siirrettiin Verkatehtaanpuistoon.
1990-luvun alulla puiston leikkialue peruskorjattiin ja nimettiin Pikku Kakkosen leikkipuistoksi.
Iso Kuorejärvi (Joutsa)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 14,9 hehtaaria, se on 1,1 kilometriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,8 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Rutajoen valuma-alueeseen (14.236) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 165,4 metriä mpy.
Karpaattien allas

Karpaattien allas on Karpaattien ja Alppien rajaama allasalue itäisessä Keski-Euroopassa, Unkarissa ja sen lähialueilla. Allas koostuu kahdesta tasangosta: Unkarin Suuresta tasangosta (Alföld) ja Pienestä tasangosta (Kisalföld). Jälkimmäinen sijaitsee Tonavan länsipuolella, Transdanubiaksi kutsutulla alueella. Suuren ja Pienen tasangon erottaa Unkarin keskivuoristo, joka ei ole yhtenäinen vuorijono, vaan käsittää useita erillisiä vuoristoalueita.
Karpaattien altaan tasankoalueen korkeus merenpinnasta on 100–200 metriä. Se on muinaista merenpohjaa, ja sitä peittää kymmenien metrien paksuinen lössikerros. Lössi on syntynyt tomusta, joka kulkeutui alueelle jääkausien aikana mannerjään reuna-alueelta. Keskivuoristossa on useita eri-ikäisiä, vulkaanisia kalkkikivi- ja dolomiittivuoristoja. Keskivuoriston ja koko Unkarin korkein vuori on Kékes, 1 015 metriä merenpinnasta.
Karpaattien altaassa on muutamia järviä, joista suurin on Balaton. Tonava virtaa ensin Kisalföldin halki lännestä itään, kääntyy sitten keskivuoriston läpi etelään ja jatkaa matkaansa Alföldin länsireunaa myötäillen. Karpaattien altaan eteläreunassa joki kääntyy jälleen itään. Altaassa virtaavat myös Tonavan sivujoet Drava, Sava ja Tisza.
Béla Bartók haki Karpaattien altaan alueen musiikista innoitusta säveltöihinsä.
Erifyle

Erifyle (m.kreik. Ἐριφύλη) oli kreikkalaisessa mytologiassa Talaoksen tytär. Hänen puolisonsa oli Amfiaraos, jonka kanssa hänellä oli lapset Alkmaion ja Amfilokhos.
Erifyle oli joutunut ratkaisijan asemaan veljensä Adrastoksen ja puolisonsa Amfiaraoksen välisessä riidassa. Nämä olivat sopineet, että erimielisyyksissä Erifylen mielipide ratkaisisi kiistan. Nyt Adrastos halusi auttaa luoksensa paennutta Polyneikestä, jonka veli Eteokles oli vienyt tältä Theban kuninkuuden; sotaretkeen vain tarvittiin välttämättä mukaan Amfiaraos, kuuluisa tietäjä. Amfiaraos oli kuitenkin ennalta nähnyt, että hän olisi tuhon oma, jos hän osallistuisi taisteluun, ja niin hän johdonmukaisesti kieltäytyi osallistumasta. Polyneikes kysyi neuvoa Ifikseltä, kuinka hän saisi Amfiaraoksen mukaan, ja tämä neuvoi antamaan Harmonian kaulanauhan tämän puolisolle Erifylelle. Näin tapahtui, ja Erifyle lahjan saatuaan ratkaisi kiistan veljensä eduksi ja lähetti siten Amfiaraoksen taisteluun, joka tunnetaan nimellä ”seitsemän Thebaa vastaan”.
Amfiaraos piti lupauksensa, mutta ennen lähtöään – kokeneensa vaimonsa pettäneen hänet – käski poikaansa Alkmaionia tappamaan äitinsä ja hyökkäämään Thebaa vastaan vartuttuaan aikuiseksi. Kymmenen vuotta myöhemmin epigonit aloittivatkin hyökkäyksen valmistelun. Tällä kertaa Thersandros antoi viitan Erifylelle, jotta tämä houkuttelisi poikansa osallistumaan taisteluun. Oraakkeli oli kertonut Alkmaionin täytyvän johtaa joukkoa, jotta se olisi voitokas, ja niin tämä kysyi neuvoa Apollonilta, mitä hänen pitäisi tehdä osallistumisensa ja äitinsä suhteen. Apollonin vastaus kuului, että hänen pitäisi osallistua ja surmata äitinsä rangaistukseksi lahjojen ottamisesta sukunsa ajamiseksi kuolemaan. Theban valtauksen jälkeen Alkmaion surmasikin äitinsä – Apollodoroksen mukaan mahdollisesti veljensä Amfilokhoksen kanssa.
Vergilius kertoo Erifylen olevan manalassa vuotaen edelleen verta poikansa tekemästä haavasta.
Crow Wingin piirikunta

Crow Wingin piirikunta sijaitsee Yhdysvaltojen Minnesotan osavaltion keskiosassa. Vuonna 2005 siellä oli noin 60 000 asukasta.  Se on saanut nimensä korpin siiven muotoisesta saaresta, joka sijaitsee paikassa, jossa Crow Wing -joki yhtyy Mississippiin. Piirikunnan pääkaupunki on Brainerd.
Helvetinjärven kansallispuisto

Luonnon monimuotoisuus

Kansallispuisto on pääosin entistä talousmetsää. Vuonna 2010 raivonneet myrskyt kaatoivat paljon metsää Helvetinjärven kansallispuistossa. Myrskyn jäljet monipuolistavat kansallispuiston luontoa, koska kaatuneet puut jätetään kansallispuistossa lahoamaan. Tämä auttaa monia hyönteisiä, kuten kovakuoriaisia ja kaksisiipisiä, jotka ovat riippuvaisia lahopuusta.

Helvetin portti

Helvetin portilla on ravintola, WC, suihku, vesipiste, asuntoautoalue, mökkivuokrausta ja parkkipaikka. Ravintolassa on info-piste, matkamuistoja sekä lähiruokaa kuten mm. villisikaa ja strutsia. Alueella olevalle villisika/strutsitilalle on ilmainen pääsy. Portti on kahdesta juuret taivasta kohden seisovasta puusta tehty tervattu sisäänkäynti kansallispuistoon Kankimäen alueella. Helvetinkoluntie jatkuu Visuvedentieltä Helvetin portin ohi Laakanperään. Opasteet kantatie 66:lta.

Liikenneyhteydet

Matkahuolto liikennöi Tampereelta ja Helsingistä Ruovedelle kansallispuiston itäpuolelle. Tampereen seudun joukkoliikenteen linja 85V Tampereelta Virroille kulkee kansallispuiston länsipuolelle.
Agnosia

Agnosia on aivoperäinen havaitsemishäiriö. Agnosiasta kärsivä menettää kykynsä tunnistaa esineitä, henkilöitä, ääniä, hajuja tai muotoja, vaikka hänen aistinsa eivät ole vioittuneet eikä hän ole kärsinyt merkittävää muistinmenetystä. Hänen näköhavaintonsa jäsennys on normaalia. Agnosiat liittyvät yleensä aivovaurioihin tai neurologisiin sairauksiin, erityisesti ohimolohkon vaurioihin.
Pietro Parolin

Pietro Parolin (s. 17. tammikuuta 1955) on italialainen katolisen kirkon kardinaali ja nykyinen  kardinaalivaltiosihteeri. Hänet vihki papiksi Vicenzan hiippakuntaan Arnoldo Onisto 27. huhtikuuta 1980. Hänet nimitettiin 17. elokuuta 2009 apostoliseksi nuntiukseksi Venezuelaan ja Aquipendiumin titulaariarkkipiispaksi. Piispaksi vihkimisen suoritti 12. syyskuuta paavi Benedictus XVI, jota avustivat Tarcisio Bertone ja William Joseph Levada. Parolin nimitettiin katolisen kirkon valtiosihteeriksi 15. lokakuuta 2013 ja hän sai kardinaalin arvon 22. helmikuuta 2014.
Hirō Onoda

Hirō Onoda (jap. 小野田 寛郎, Onoda Hirō, 19. maaliskuuta 1922 Kainan – 16. tammikuuta 2014 Tokio) oli keisarillisen Japanin armeijan luutnantti, joka antautui vasta 29 vuotta toisen maailmansodan jälkeen.
Onoda piileskeli 30 vuotta Filippiinien Lubangsaarella. Hän oli saanut päälliköltään majuri Taniguchilta käskyn jäädä saarelle, ”vaikka Japanin armeija tuhoutuisi”. Onoda ei saanut peruutuskäskyä sodan loppuvaiheissa, ja suostui antautumaan vasta 10. maaliskuuta 1974 saatuaan käskyn sodan ajan päälliköltään. Onoda luovutti miekkansa Filippiinien ilmavoimien komentajalle, kenraalimajuri Jose Rangudolle, ja sai miekkansa takaisin. Siten hän oli virallisesti lopettanut sotilasuransa.
Seuranaan saarella Onodalla oli sotilas Kinshichi Kozuka, joka sai surmansa Filippiinien viranomaisten ja piileskelijöiden välisessä laukaustenvaihdossa aiemmin. Onoda kuoli Tokiossa 91-vuotiaana tammikuussa 2014.