Mediataiteen peruskäsitteitä

Videonauhateos

Videonauhateos (engl. Video art, single videotape) on erilaisille videoformaateille (Betacam, U-matic, laserdisc, VHS, DVD jne.) tallennettu ja sen kautta esitettäväksi tarkoitettu lineaarinen itsenäinen teos. Näitä teoksia kutsutaan videotaiteeksi erotukseksi kokeellista elokuvasta tai taidedokumenteista. Videotaideteoksia esitetään joko itsenäisesti videoesityksinä televisiomonitorista tai projisoituna videoprojektorilla kankaalle tai television välityksellä.
Videonauhateoksen formaatteja voivat olla U-matic LB ja HB, Betacam SP, Hi8, miniDV, DVD-cam, DVC-Pro ja Digi-Betacam.

Verkkoteos

Verkkoteos (engl. Network art, internet art) on erilaisia lähinnä internetiin tarkoitettuja ohjelmia (selaimia kuten Netscape, Internet Explorer) hyväkseen käyttävä itsenäinen taideteos, jota käytetään tietoverkon kautta. Teokset voivat olla CD-romien kaltaisia navigoitavia multimediateoksia, tai kolmiulotteisia tiloja (esimerkiksi VRML-selainten kautta). Niiden keskeinen ominaisuus voi olla myös erilaiset reaaliaikaiset kommunikaatioperformanssit.
Verkkoteosten tekniikkoja ovat muun muassa HTML, XML, Java, JavaScript, Flash, QuickTime, Windows Media Player, Real Player, Shockwave, VRML.

Multivisio

Multivisio (engl. Multivision, Multi-Image) on itsenäinen taideteos, jossa käytetään lähinnä valokuvia, videoita ja ääntä muodostamaan yhdelle tai usemalla katselupinnalle kokonainen audiovisuaalinen lineaarinen kokonaisuus.
Multivisiotekniikoita ovat diaprojektori, elokuvaprojektori, videoprojektori, stereoääni ja monikanavatekniikka.

Interaktiivinen teos

Interaktiivinen teos (engl. Interactive art, interactivity) on itsenäinen taideteos, jossa käytetään erilaisia vuorovaikutteisia tekniikoita, projisointitiloja ja mediamuotoja, joissa keskeisenä ideana on tarjota katsojalle/kokijalle mahdollisuus olla vuorovaikutuksessa teoksen materiaalien, osien ja multimediamateriaalin kanssa.
Interaktiivisten teosten tekniikkoja ovat muun muassa Macromedia Director, MAX ja muut ohjelmat, valo-, liike- ja äänisensorit, projisointipinnat ja valkokankaat.

Ohjelmistotaide

Ohjelmistotaide (engl. Open access, open source, programming art, net art, software art, database) on uuden mediakulttuurin kansainvälisiä kasvualueita. Kyseessä on taiteen alue, jonka välineenä on tietokoneen ohjelmalla tuotettu algoritminen koodi ja aiheena ohjelmistojen kulttuuriset ja sosiaaliset kytkennät. Ohjelmistotaiteen lähtökohtana eivät ole ohjelmistotuotannon käytännönläheiset tarpeet – perinteisten softatyökalujen sijaan kohteena ovat esimerkiksi ohjelmistoihin liittyvä käsitteellinen tarkastelu, estetiikka, digitaalinen kulttuuriperintö ja media-aktivismi. Myös tietokanta voidaan esittää taideteoksen muodossa.
Ohjelmistotaiteen tekniikoita ovat muun muassa CuSeeMe, DHTML, ladattava tekniikka, jossa taideteos on toimiakseen ladattava koneeseen aina erikseen, email-taideteos (vertaa fax-taideteos), Flash, HTML, Java, JavaScript, MP3 (teos sisältää MP3-audion), Perl, QuickTime, RealPlayer, Shockwave, tietokanta (kuten SQL tai Filemaker, VRML ja WMP.

Mobiilielokuva

Mobiilielokuvaa (engl. Mikrocinema, mikromovie, mikroelokuva, mikroaika, mobie) katsotaan mobiililaitteesta, kuten kännykästä. Elokuvien ja television katselu internetissä ja kännyköissä yleistyy valtavaa vauhtia. Valkokankaalle tai lyhytelokuviksi toteutetut sisällöt kuitenkin harvoin hyödyntävät uusia mahdollisuuksia tai soveltuvat sellaisenaan uusiin jakelukanaviin ja käyttötilanteisiin. Mobiiliympäristöissä onkin mielekkäämpää puhua uusista visuaalisista sisällöistä, kuin yksinomaan elokuvasta. 
Englanninkielinen sana Movie voidaan johtaa sanoista Moving Image – liikkuva kuva tai elävä kuva. MOBIE on samalla tapaa johdettavissa yhdistelmästä Mobile Image. MOBIE tarkoittaa paitsi kuvan itsensä liikettä, myös liikkeessä olevaa katsojaa, liikkeessä olevaa "valkokangasta" ja kuvan liikuttamista eri tekniikoin katsojalle verkon yli.
Mobiilielokuvan tekniikkaa on streaming serveri.