google/wiki40b huggingface dataset:
Toni Schumacher

Toni Schumacher (s. 1. joulukuuta 1938) on saksalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti.
Vuosina 1960—1968 Schumacher pelasi 1. FC Kölnissä, missä hän voitti vuosina 1962 ja 1964 Saksan liittotasavallan mestaruuden. Vuonna 1968 hän voitti joukkueessa Saksan Cupin. Kaikkiaan hän pelasi urallaan Bundesliigassa 58 ottelua.

Muuta

Toni Schumacheria ei pidä sekoittaa toiseen saksalaiseen maalivahtiin Harald Schumacheriin, joka myös tunnetaan lempinimellä "Toni".
Sakari Olkkonen

Sakari Eino Elias Olkkonen (s. 9. tammikuuta 1931 Viipuri) on entinen suomalainen telinevoimistelija. Hän edusti Suomea kerran olympialaisissa ja kahdesti MM-kilpailuissa.
Olkkonen sijoittui Rooman 1960 kesäolympialaisissa joukkuekilpailussa kuudenneksi, 12-ottelussa 45:nneksi, renkailla 34:nneksi ja hevosella 36:nneksi. Hän osallistui MM-kilpailuihin vuosina 1954 ja 1958 parhaana saavutuksenaan vuoden 1954 joukkuekilpailun neljäs sija. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän voitti joukkuekilpailussa kultaa vuosina 1957, 1959 ja 1961 sekä henkilökohtaisessa moniottelussa hopeaa vuonna 1959 ja pronssia vuonna 1961.
"Saku" Olkkonen edusti kotimaassa Lappeenrannan Voimistelijoita, Viipurin Reipasta, Elannon Iskua, Kymin Veikkoja sekä Helsingin Voimistelijoita. Hän voitti Suomen mestaruuden moniottelussa, nojapuilla ja permannolla vuonna 1954 sekä renkailla vuonna 1965. Vuonna 1958 hän voitti Yhdysvaltain avoimen mestaruuden nojapuilla ja renkailla.
Sylvi Kekkonen

Perhe

Sylvi Uinon vanhemmat olivat kirkkoherra Kauno Edvard Uino (1863–1916) ja Emilia Salome Stenberg (1868–1948). Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1918 Mikkelissä. Ylioppilaaksi tultuaan hän työskenteli lyhyen aikaa Suomen Käsityön Ystävissä ja pidempään Etsivän Keskuspoliisin kansliassa, missä tapasi tulevan puolisonsa Urho Kekkosen. Pari avioitui vuonna 1926. Kaksosten syntymän jälkeen 1928 Sylvi Kekkonen ei enää tehnyt ansiotyötä.

Tasavallan presidentin puoliso

Luonteeltaan Sylvi Kekkonen oli älyllinen, pidättyväinen ja sisäänpäin kääntynyt. Presidentin puolisona hän osallistui edustamistehtäviin parhaansa mukaan, vaikka hänen julkista toimintaansa haittasikin nivelreuma. Sylvi Kekkonen tyynnytteli miehensä kiukunpurkauksia ja sai tämän silottelemaan kirjoituksiaan, mutta toisaalta hänellä oli joskus hyvinkin kärkeviä mielipiteitä poliitikoista. Tamminiemen pesänjakajat -teoksessa todetaan, että Sylvi Kekkonen oli ainoa kriitikko, jota Urho Kekkonen kuunteli ja jonka mielipiteet hän otti huomioon. Monien ystävyyssuhteiden raju katkeaminen presidentin kahdella viimeisellä kaudella johtui juuri hänen vaimonsa, suuren "kotidiplomaatin" poissaolosta.

Kirjallinen ura

Sylvi Kekkonen harrasti syvällisesti kirjallisuutta, piti kotonaan kirjallista salonkia ja kirjoitti pienimuotoista proosaa. Hänen ensimmäinen julkaistu teoksensa oli mietelmäkokoelman Kiteitä 1949. Kolme vuotta myöhemmin ilmestyi muistikuvien kokoelma Kotikaivolla. Pienoisromaani Käytävä (1955) kuvasi sairaanhoitajan maailmaa ja pääteokseksi luonnehdittu Amalia (1958) sitä, miten itsensä epäonnistuneeksi tunteva nainen kamppailee omanarvontuntonsa puolesta ja luopuu inhimillisistä toiveistaan. Sylvi Kekkosen viimeinen teos oli lapsuusmuistelma Lankkuaidan suojassa (1968). Professori Kai Laitinen on luonnehtinut Kekkosen kirjailijanjälkeä: ”Hän puhuu lukijalleen koruttomasti, luottavaisesti ja läheltä.”
Vuonna 1949 Sylvi Kekkonen alkoi järjestää kotonaan kirjallisia keskusteluiltoja. Kirjailija Marja-Liisa Vartio on kuvaillut ilmapiiriä kotoisaksi ja vapautuneeksi. Hänen mukaansa Kekkonen oli yleensä mietteliäs ja hiljainen mutta saattoi joskus puhjeta hymyyn, kun vierasjoukko oli täynnä nuoruuden tärkeyttä ja itsevarmuutta. Keskusteluilloista muodostui vähitellen foorumi, jossa eri ikäpolvet tapasivat toisiaan ja heidän näkökantansa kohtasivat. Niihin osallistuivat muun muassa Eeva Joenpelto, Kirsi Kunnas, Kai Laitinen, Lassi Nummi ja Kaari Utrio. Presidentti Kekkonenkin otti osaa keskusteluun, jos hänellä oli aikaa, ja näin hän tutustui 1950-luvun modernisteihin.
Sylvi Kekkosen nimeä kantava kirjallisuustapahtuma Sylvi Symposiumi on järjestetty Pieksämäellä kesäisin vuodesta 2000.
Hanna-Marilla Zidan

Hanna-Marilla Zidan (s. 17. joulukuuta 1989 Riihimäki) on suomalainen poliitikko. Hänet valittiin toukokuussa 2017 Vasemmistonuorten puheenjohtajaksi. Tätä ennen hän oli toiminut järjestön kansainvälisten asioiden jaoston puheenjohtajana sekä vuonna 2015 Pohjoismaiden Vasemmistonuorten (Socialistisk Ungdom i Norden, SUN) puheenjohtajana.
Vasemmistonuoret on saanut Zidanin puheenjohtajakaudella julkisuutta muun muassa vuoden 2017 Yläluokkasafari-tempauksen ja vuoden 2018 Ilmianna pomosi -kampanjan myötä. Kesäkuussa 2018 Zidan pani Vihreiden nuorten puheenjohtajan Iiris Suomelan kanssa vireille Suostumus 2018 -kansalaisaloitteen, jonka tavoitteena on muuttaa raiskauksen määritelmä Suomen laissa suostumusperusteiseksi. Aloite ylitti 50 000 kannatusilmoituksen rajan saman vuoden marraskuussa. 
Zidan syntyi suomalais-palestiinalaiseen perheeseen. Hänen vanhempansa tapasivat toisensa Unkarissa. Hänen äidinpuoleinen isoisänsä oli suomalainen ammattiyhdistysjohtaja ja poliitikko Aarno Aitamurto.
Turun filharmoninen orkesteri

Turun filharmoninen orkesteri on Suomen vanhin ja yksi maailman vanhimpia yhä toimivia sinfoniaorkestereita.
Orkesteri aloitti toimintansa vuonna 1790 Turun Soitannollisena Seurana. Konserteissa kuultiin mm. Joseph Haydnia ja Ludwig van Beethovenia nykymusiikkina, säveltäjien vielä eläessä. Myös Jean Sibelius on johtanut musiikkiaan yhteensä 18 konsertissa.
Orkesterin vakinaisina kapellimestareina ovat toimineet Tauno Hannikainen, Toivo Haapanen, Ole Edgren, Jorma Panula, Paavo Rautio, Pertti Pekkanen, Igor Bezrodnyi, Jacques Mercier, Hannu Lintu, Tibor Bogányi ja  Petri Sakari. Vuoden 2012 alusta ylikapellimestarina ja taiteellisena johtajana on toiminut Leif Segerstam. Päävierailijana toimi vuosina 2001–2011 Juha Kangas. Orkesterin kunniakapellimestarin arvon on saanut Paavo Berglund, jolla oli yli puoli vuosisataa yhteistyötä orkesterin kanssa.
Vuonna 2013 orkesterin vakiokokoonpanoon kuului 74 soittajaa, joten se on Suomen neljänneksi suurin sinfoniaorkesteri Helsingin kaupunginorkesterin, Radion sinfoniaorkesterin ja Tampere Filharmonian jälkeen. Orkesteri esiintyy pääasiassa vuonna 1952 valmistuneessa Turun konserttitalossa, joka on Suomen ensimmäinen varsinainen konserttitalo.
Vuodesta 1979 lähtien orkesteri on säännöllisesti levyttänyt suomalaista musiikkia. Orkesterin ja Karita Mattilan joululevy on myynyt platinaa (2003), samoin levy Suomalaisia klassisia suosikkisävelmiä.
Uudet demokraatit

Uudet demokraatit (engl. New Democrats) on Yhdysvaltain demokraattisen puolueen ideologisesti keskustalainen siipi, joka kannattaa kolmatta tietä ja talousliberalismia. Yleensä he ovat myös sosiaaliliberaaleja. Uudet demokraatit dominoivat demokraattista puoluetta 1980-luvun puolivälistä 2010-luvun puoliväliin. Yhdysvaltain presidenteistä Bill Clinton ja Barack Obama ovat kuuluneet uusiin demokraatteihin.
Uusia demokraatteja edustavat järjestöt, kuten New Democrat Network ja New Democrat Coalition.
Aiskhines (sokraatikko)

Aiskhines (m.kreik. Αἰσχίνης, 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen filosofi. Hän oli Sokrateen oppilas ja sokraatikko. Hän oli kotoisin Ateenasta. Sokrateen kuoltua Aiskhines siirtyi Syrakusan tyrannin Dionysios II:n hoviin.
Aiskhines kirjoitti useita dialogeja Sokrateen hengessä: Diogenes Laertioksen mukaan näitä olivat Miltiades, Kallias, Aksiokhos, Aspasia, Alkibiades, Telauges ja Rhinon. Niistä on säilynyt vain katkelmia. Aiskhines oli myös taitava puhuja. Hän ihaili sofisti Gorgiasta.
Brjansk-interstadiaali

Brjansk-interstadiaali eli Dunajevo-interstadiaali oli Itä-Euroopassa ennen viime jääkauden huippuvaihetta vallinnut suhteellisen lauha ilmastovaihe noin 32 000–24 000 radiohiilivuotta sitten, Valdai-kauden keskivaiheilla. Silloin Keski-Venäjälle syntyi kuivalle ilmastolle ominaisen lössin sijasta lämpimähköstä ja kosteahkosta kertovia kerrostumia. Jakso vastaa Denekamp-interstadiaalia Luoteis-Euroopassa. Se oli osa pidempää Brjansk-megajaksoa eli Leningrad-megajaksoa (noin 58 000–24 000), joka vastaa happi-isotooppivaihetta MIS 3.
Brjansk-interstadiaali näkyy selvänä maannoksen muodostumiskerrostumasarjana lössikerrostumien välissä. Ennen Brjanskia oli Hengelo-interstadiaali, jonka aikana muodostui lössiä, mutta Brjanskin interstadiaali oli silti melko kylmä. Arktisia eläimiä, muun muassa sopuleja, oli Valko-Venäjän Mezinissä. Kaudella oli melko kuivaa, vuotuinen sademäärä noin 200–300 mm; kylmä talvi kesti 9 kuukautta ja lämpötila tammikuussa oli -30–40 °C. Ikiroudan eteläraja kulki Keski-Ukrainassa. Jossain vaiheessa koko Suomi oli jään peitossa kaakkoisosaa lukuun ottamatta. Ihmisasutusta oli Valko-Venäjän keskiosissa ja niinkin pohjoisessa kuin Uralin läntisillä pohjoisrinteillä. Brjansk-interstadiaalia seuraa Venäjän läntisellä tasangolla noin 24 000 radiohiilivuotta sitten Valdai III -lössin kerrostuma. Venäjän tasangon vanhimmat yläpeleoliittiset asuinpaikat saattavat sijouttua Brjansk-interstadiaaliin.
SAM Colombia

SAM Colombia on kolumbialaisen Aviancan omistama lentoyhtiö, jonka tukikohtana toimii Bogotan El Doradon kansainvälinen lentoasema. Yhtiö perustettiin 1945.
Bonaventura Cavalieri

Francesco Bonaventura Cavalieri (1598 Milano – 30. marraskuuta 1647 Bologna) oli italialainen matemaatikko. Hän kirjoitti logaritmeista ja geometriasta.
Cavalieri liittyi jesuaatteihin (ei jesuiittoihin kuten joskus virheellisesti väitetään) jo lapsena. Hän kiinnostui matematiikasta opiskeltuaan Eukleideen teoksia ja tavattuaan Galileo Galilein, jonka oppilas hänestä myöhemmin tuli. Vuonna 1629 Cavalierista tuli Bolognan yliopiston matematiikan professori. Cavalieri tutki ennen kaikkea geometriaa, jossa hänen työnsä toimi Isaac Newtonin ja Gottfried Leibnizin differentiaalimatematiikan edeltäjänä.
Cavalierin vuonna 1632 julkaistu Directorum universale uranometricum sisälsi sini-, tangentti-, sekantti- ja versaalisinitaulukot sekä näiden logaritmit kahdeksan numeron tarkkuudella. Cavalierin tärkein teos oli vuoden 1635 Geometria indivisibilibus continuorum, joka oli eräs uuden ajan alun keskeisimpiä matemaattisia teoksia. Tässä kirjassa Cavalieri käsittelee ajatusta, jonka mukaan kappaleiden pinta-ala ja tilavuus koostuvat jakamattomista suorista, joita ikäänkuin integroidaan geometrisesti erimuotoisten kappaleiden tilavuuksien määrittämiseksi. Nykyisillä differentiaalilaskennan merkinnöillä Cavalierin tärkein teoreema vastaa yhtälöä:
Hänen mukaansa on saanut nimensä kappaleiden tilavuuksia koskeva Cavalierin periaate.
Sunbound

Vastaanotto

Albumi sai hyvän vastaanoton. Imperiumin Munamankeli antoi albumille arvosanan 9+. Hän sanoi albumin olevan iso, täysin epäorgaaninen ja keinotekoinen, mikä on genrelleen ainoastaan hyvä asia, ja piti sitä laadukkaana julkaisuna paria keskinkertaisempaa sävellystä lukuun ottamatta. Metalliluolan Ilkka Järvenpää piti paluun tehneen yhtyeen onnistuneen tekemään ja komean albumin, ja antoi lisäarvoa erityisesti Mikko Karmilan ammattimaiselle tuotannolle sekä Tomi Nikulaisen kosketinsoitannalle. Kaaoszinen Marko Valve antoi albumille arvosanan 9/10 ja totesi, että ”täyden kympin juttuja ovat vain siemensyöksy ja nousuhumala”. Valve olisi kaivannut albumille kitarasooloja sekä pientä rosoisuutta.
Otto Rippert

Otto Rippert (22. lokakuuta 1869 Offenbach am Main – 18. tammikuuta 1940 Berliini, Saksa) oli saksalainen teatterinäyttelijä ja elokuvaohjaaja.
Rippert näytteli teattereissa Baden-Badenissa, Forstissa, Bambergissa ja Berliinissä. Ensimmäisen elokuvaroolinsa hän teki Baden-Badenissa 1906 ranskalaisyhtiö Gaumontille. Kuusi vuotta myöhemmin Ripperti palasi elokuviin roolilla elokuvassa Titanic'in perikato. Samaan aikaan hän teki myös ensimmäisen ohjaustyönsä.
Rippert oli Saksan tuotteliampia ohjaajia 1910-luvulla. Hänen merkittäviin teoksiinsa kuuluvat keinotekoisesta ihmisestä kertova Homunculus-sarja ja historiallinen elokuva Mustasurma Florenzissa, jonka käsikirjoittajana toimi Fritz Lang.
Rippert jätti ohjaamisen 1924 ja siirtyi leikkaajaksi. Nykyään hänen elokuvansa ovat lähes täysin kadonneet.
Puuseppä

Työkaluja

Puusepän työssään tarvitsemia käsityökaluja ovat esimerkiksi erilaiset höylät, taltat, sahat ja porat. Käsityövälineillä työstettäessä tuote kiinnitetään höyläpenkkiin. Koneellistumisen myötä puusepän työ tehdään entistä enemmän tiettyä vaihetta varten valmistettuja koneita hyödyntäen. Käsityövälineitä tarvitaan edelleen yksityiskohtien tekemiseen, mutta suuremmat työvaiheet tehdään nykyisin koneellisesti.

Kulttuurihistoria

Puuseppä on vanha ammatti, jota on useimmiten arvostettu sen yhteiskunnallisen tärkeyden takia. Joosefia (Neitsyt Marian, Jeesuksen äidin aviomiestä) ja Jeesusta itseään pidetään usein puuseppinä.
Suomalaiset ovat vanhastaan taitavia puun käsittelijöitä. Vanhimmat Suomesta löydetyt puusta veistetyt ajoneuvojen jäännökset ovat muinaisia kivikirveellä veistettyjä "muinaisjalaksia". Ne ovat voineet olla poron tai hevosen vetämistä, jalaksen tai jalasten varassa laahatusta ajoneuvosta. Vanhin kivikirveellä veistetty puuvenekin on löydetty Suomesta.
Jo ennen 1500-lukua, pohjanlahden rannikon talonpojat olivat taitavia puuseppiä ja veneen sekä laivojen veistäjiä. Suomen puukirkot ovat todellinen taidonnäyte puuseppien ja kirvesmiesten osaamisesta. Erityisen arvokkaaksi ne tekee kansanrakentajien korkea ammattitaito. On myös oletettu että rannikon veneveistämöistä saatiin oppi, joka siirtyi osaamisena ja kokemuksena kirkonrakentajien kädentaitoihin.
Tauriscit

Historia

Historiallisissa lähteissä tauriscit mainitaan usein muiden Alppien lähistöjä asuneiden heimojen kanssa. Strabon mainitsee teoksessaan Geografia tauriscien olevan kelttiläinen kansa. Samoin heidät mainitaan Liviuksen ja Plinius vanhemman teoksissa. Vielä 100- ja 200-luvuilla jaa. heidät mainitaan Appianoksen ja Dion Kassioksen teoksissa. Vuosina 170–171 tauriscit mainitaan yhdessä noricien kanssa tapauksessa, jossa noricien hallitsijan veli Cincibulus valitti Rooman senaatille konsuli Gaius Longinuksen joukkojen hävittäneen heidän liittolaistensa, tauriscien, istrien, carnien ja iapodien maita. Valitus tuotti tulosta ja Cincibulus sai korvaukseksi luvan ostaa tuolloin suuressa arvossa pidettyjä venetsialaisia hevosia.
Hieman myöhemmin tauriscit mainitaan jälleen Cornelius Lentuluksen vuosina 146–149 eaa. suorittaman nykyisen Sisakin valloituksen yhteydessä. Noin vuoden 140 paikkeilla tauriscien alueilta löydettiin kultaa. Suojellakseen hupenevia kultavarojaan tauriscit karkottivat myöhemmin Italian niemimaalta tulleet kullankaivajat. Tämän johdosta roomalaiset suorittivat taurisceja vastaan kostoretken konsuli Sempronius Tuditanuksen johdolla vuonna 129 eaa. Retki kohdistui todennäköisesti myös iapodeja, istrejä ja carneja vastaan. Vuonna 115 Aemilianus Scaurus voitti sodassa carnit ja todennäköisesti myös tauriscit. Vuoden 100 paikkeilla tauriscit ottivat todennäköisesti osaa myös roomalaisten ja kimbrien välisiin yhteenottoihin.
Tauriscit pakotettiin maksamaan veroa roomalaisille näiden rakennettua linnoituksia pohjoiseen Fulfinumiin vuoden 56 eaa. paikkeilla. Myöhemmin tauriscit olivat liitossa boijien kanssa, kunnes nämä hävisivät taistelussa boijien kuningas Critasiroksen johdolla daakialaisten kuningas Burebistaa vastaan vuosien 41 tai 50 eaa. paikkeilla. Vuosina 35–33 tauriscien itäiset heimot antautuivat tulevan keisari Augustuksen valtaan, kun taas läntiset heimot joutuivat noricien kuninkaan vallan alle. Roomalaiset valloittivat kuitenkin läntistenkin heimojen alueet vuosina 16–15 eaa.

Asuinalue

Tauriscien asuinaluetta ei määritellä missään historiallisessa lähteessä kovin tarkasti. Nykyinen Vrhnika ja silloinen roomalainen Nauportus mainitaan kuitenkin heidän tärkeänä kauppapaikkanaan. Plinius vanhempi mainitsee heidän asuttaneen aluetta mons Claudiuksen länsipuolella. Mons Claudius tarkoitti ehkä nykyistä Moslovacka goraa. Toisella ja ensimmäisellä vuosisadalla tauriscien asuinalueet sijaitsivat Nauportuksesta Culpajoelle kaakossa ja Dravalaaksosta mons Claudiukselle idässä. Nämä tiedot on koottu tiedoista tauriscien naapuriheimojen alueista.
Disney’s American Dragon: Jake Long, Rise of the Huntsclan!

Juoni

Rise of the Huntsclan! on beat-em-up-tyylinen toimintapeli, jossa pelaajan tehtävänä on edetä Jake Longilla taistellen peikkoja ja muita taruolentoja vastaan, jotka yrittävät estää pelaajan etenemistä Huntsklaanin käskystä.

Hahmon ominaisuudet

Jakella ja hänen lohikäärmemuodollaan tulevat omat kykynsä. Pelaaja kykenee muun muassa etenemään nopeammin Jaken muodossa skeittilaudallaan ja hänen täytyy kerätä sinisiä palloja saadakseen "focus meter" -palkin täyttymään voidakseen muuttua lohikäärmeeksi. Muuttuessaan lohikäärmeeksi pelaaja voi lentämisen lisäksi tuhota vastustajansa muun muassa häntäiskuilla ja syöksemällä tulta. Lisäksi jokaisen tason läpäistyä voi kehittää yhden tason lisää Jaken tai lohikäärmeen eri ominaisuuksia, kuten muuntautumisen kestämistä lohikäärmeeksi, sekä miten voimakkaita eri hyökkäysliikkeet ovat.
Pembrokeshiren rannikko

Pembrokeshiren rannikko on kansallispuisto Walesin länsiosassa. Se on perustettu vuonna 1952 suojelemaan rannikon moninaisia maastonmuotoja.
Puiston pinta-ala on 620 km². Siihen sisältyy rantakallioita, hiekkarantoja, luolia ja satamia. Puistossa kulkee 300 km pitkä vaellusreitti.
Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentti

Valtasuhteet

Parlamentin kolme elementtiä, kruunu, ylähuone ja alahuone ovat erilliset eli sama henkilö ei voi kuulua kuin yhteen niistä. Monarkilla on edelleen teoriassa paljon valtaa: hänen hyväksyntänsä vaaditaan kaikkien lakien läpimenoon ja lisäksi hän voi mm. hajottaa parlamentin, julistaa sodan ja solmia rauhan. Käytännössä kaikkia näitä oikeuksia käyttää kuitenkin monarkin puolesta pääministeri ja hallitus. Monarkki nimittää pääministerin, joka tavallisesti on vaaleissa voittaneen puolueen puheenjohtaja.
Višegradin joukkomurha

Višegradin joukkomurha oli Bosnian sodan tapahtuma Višegradin kaupungissa Bosnia ja Hertsegovinassa. Serbipoliisit ja -sotilaat murhasivat kaupungissa bosniakkisiviilejä. Kansainvälisen Jugoslavia-tuomioistuimen mukaan serbit tappoivat Višegradissa ja sen ympäristössä noin 3 000 bosniakkia.
Ennen sotaa Višegradissa oli noin 14 000 bosniakkia. Sodan alkuvaiheissa serbialaiset ryhmät systemaattisesti hyökkäsivät bosniakkien kimppuun tavoitteenaan heidän poistaminen kaupungista. Merkittävin serbialainen ryhmittymä, joka syyllistyi Višegradin joukkomurhaan oli Valkoiset kotkat, jota johti Milan Lukić. Valkoiset kotkat hyökkäsivät useasti Višegradin bosniakkeja kohtaan. Ryhmä syyllistyi raiskauksiin, kidutukseen, silpomisiin, sekä bosniakkien pakottamiseen työhön ja muuttoon. Se oli ensimmäisiä esimerkkijä serbien bosnikkiväestön etnisistä puhdistuksista.
Serbit tappoivat useita bosniakkeja historiallisella Mehmed Paša Sokolovićin sillalla ja Drinajoen rannoilla. Kuolleet ja puolikuolleet uhrit heitettiin sillalta jokeen. Lisäksi monia bosniakkeja sullottiin Višegradin taloihin ja poltettiin elävältä. Kaupungin lähistöllä oli myös Vilina Vlasin kylpylä, joka oli yksi Bosnian sodan pahamaineisimpia leirejä, jossa bosniakkinaisia ja -tyttöjä raiskattiin ja pahoinpideltiin.
Višegradin tapahtumat pysyivät pitkään salassa. Serbit sulkivat kaupungin, minkä takia uutisten kerääminen sieltä oli hyvin vaikeaa. Vasta vuonna 1996 The Guardian -lehden toimittaja Ed Vulliamy pystyi paljastamaan Višegradin tapahtumat muulle maailmalle.
Natriumfosfiitti

Ominaisuudet

Natriumfosfiitti on huoneenlämpötilassa kiintää hygroskooppista ainetta. Yhdiste on pelkistin. Kuumennettaessa se hajoaa, jolloin syntyy myrkyllistä fosfiinikaasua ja osa fosfiitti-ioneista hapettuu fosfaatti-ioneiksi.
Cephalotus follicularis

Kasvu

Kääpiökannu kasvattaa pienen lehtiruusukkeen maan tasoon, joiden päissä on sitten pienet kannut. Ne ovat yleensä melkoisen pieniä, mutta auringossa kauniin värisiä. Varjossa kannut kasvavat isoiksi. Kannut ovat muutaman sentin korkuisia.
Kääpiökannu on myös hidaskasvuinen laji. Se kasvaa vuodessa vajaan pari senttiä eli siemenestä aikuiseksi kestää noin kolmisen vuotta. Kuten muutkin lihansyöjäkasvit, niin kääpiökannukin tarvitsee ehdottoman puhdasta ja luonnollista vettä eli käytännössä sadevesi on sille sopivinta.
Lännenhelttamesikko

Levinneisyys

Lännenhelttamesikkoa tavataan Australian lounaisosissa. Lajin kannankehitys on runsastuva, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Väinö Pasanen

Väinö Armas Pasanen (käytti Saksassa peitenimeä Weidemann) (2. kesäkuuta 1885 Iitti – 31. toukokuuta 1931) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hän oli Saksassa sotilaskoulutuksensa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Valkoisessa armeijassa komppanianpäällikkönä.

Perhe ja koulutus

Pasasen vanhemmat olivat työnjohtaja Antti Pasanen ja Sofia Weidemann. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1922 Ida Katri Kilven kanssa. Hän kävi seitsemän luokkaa Kotkan suomalaista yhteiskoulua. Opintojaan hän jatkoi Teknillisen korkeakoulun konrinsinööriosastolla vuosina 1905–1907 ja suoritti insinööritutkinnon Minweidassa Saksassa vuonna 1909.

Jääkärikausi

Pasanen työskenteli vuosina 1909–1915 Siemens-Schuckert-tehdaiden palveluksessa Berliinissä erilaisten voima- ja tehdaslaitosten sähköistämisen valvojana sekä pääkonttorin teollisuusosastolla suunnittelijana ennen liittymistään ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 25. helmikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 1. komppaniaan. Myöhemmin hänet sijoitettiin Kuninkaallisen, Preussin Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan, josta hänet siirrettiin myöhemmin perustettuun pataljoonan tiedonanto-osastoon. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella.
Rintamakomennuksensa jälkeen Pasanen osallistui Suomalaisen sotilaskäsikirjan toimittamiseen ja kirjoitti siihen seuraavat luvut: Vesistöjen puolustaminen ja meno niiden yli; Tiet, niiden valinta ja korjaus; Tiedonantovälineet.

Suomen sisällissota

Pasanen astui Suomen armeijan palvelukseen yliluutnantiksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan komppanianpäälliköksi 5. Jääkärirykmentin 15. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Viipurin ympäristössä.
Daniele Vargas

Daniele Vargas (oikealta nimeltään Daniele Pitani; 20. huhtikuuta 1922 Bologna – 7. tammikuuta 1992 Rooma) oli italialainen elokuvanäyttelijä.
Vargas oli lukiossa Pier Paolo Pasolinin luokkatoveri. Hän opiskeli lääketiedettä ja työskenteli muutaman vuoden lääkärinä, kunnes vuonna 1957 muutti Roomaan päättäen ryhtyä elokuvanäyttelijäksi. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli Herkules ja Lyydian kuningatar (1959). Tukevasta ja kaljusta Vargasista muodostui pian yksi peplum- ja muiden viihde-elokuvien vakioroistoista. Hän on esiintynyt myös vakavemmissa rooleissa muun muassa Dino Risin elokuvissa Vaikea elämä (Una vita difficile, 1961), La Marcia su Roma (1962) ja I mostri (1963).
Inglisild

Nimi

Nimen yleinen selitys on, että se on kansan suussa syntynyt lyhennys nimestä Englantilainen silta, joka viittaisi sillan tyyliin tai Toomemäen englantilaistyyliseen puistoon. Historioitsija Malle Salupere sanoo, että sellaisesta puistosta ei ole mainintoja, ja sillalla on ollut 1800-luvulla useita nimiä. Enkelinsilta nimitys syntyi 1900-luvun alussa, "sen jälkeen kun siltaan kiinnitettiin kiharapäisen ja enkelinoloisen rehtori Parrotin /---/ muistolaatta vuonna 1913".