google/wiki40b huggingface dataset:
Solifer Enduro

Solifer Enduro on suomalainen/kiinalainen mopo. Solifer Oy aloitti tämän mopon valmistamisen vuonna 2008. Solifer Enduro on aivan samanlainen kuin Skyteam Enduro, jonka valmistaminen aloitettiin vuonna 2007. Moottori on samanlainen kuin monkeyssa, mutta tähän malliin on lisätty sähköstartti. Mallia myydään myös supermotona, jossa on vain erilaiset renkaat, mittaristo ja katteet. Mopossa ei ole erillistä tilaa työkaluille ja rekisteriotteelle. Työkalupakin voi asentaa takarenkaan yläpuolelle pakoputkea vastapäätä, jossa on toiselle pakoputkelle paikka. Polttoainetankin tilavuus on 10 litraa, josta päätankki on 7 litraa ja varatankki 3 litraa. Mopon akku sijaitsee penkin alla. Moottorin päällä on runsaasti työskentelytilaa.

Ajettavuus

Mopoa on erittäin mukava ajaa. Vakiona mopo on melko hidas kiihtymään ja hyytyykin ylämäessä aika helposti. Iskunvaimennus ja jousitus toimivat oikein mukavasti. Kone lähtee melkein aina ensimmäisellä polkaisulla käyntiin, ja siinä on sähköstartti. Yleensä sitä ei ole enduroissa. Kone lähtee helposti liikkeelle ilman runsasta lämmitystä.

Jarrut

Mopon jarrut hirttävät joskus kiinni, mutta ne saa irti kun löysää pulttia, joka on jarruista lähtevästä metallissa, jossa on pitkät kierteet. Jos tämä ei auta, jarruista täytyy ottaa sokka ja osa jossa se oli, irti. Sokka sijaitsee edellisen vinkin pultin alapuolella.

Moottori

Solifer Endurossa on nelitahtikone, joka on tuttu monkeystä. Tehoa on 2,65 kW ja kaasuttimena DENI 17mm. Ilmanpuhdistimessa on tiheä kangas ja harvahko metalliverkko. Se sijaitsee kaasuttimen sekä toisen putsarikotelon välissä, joka on tyhjä ja onkin vain käytössä kevarimoottorilla. Venttiilit ovat samankokoiset kuin 87- mankeissa, eli imuventtiili on 19mm ja pako 16mm ja nokka melko jyrkkä sekä kuulalaakeroitu. Sytytystulppa on A7RTC. Mopo on nelivaihteinen. Vaihteet menevät todella helposti vapaalle. Tyhjäkäynnin löydät kaasuttimesta, joka on moottorin päällä. Tyhjäkäynti suurenee kääntämällä säätöruuvia myötäpäivään ja pienenee kääntämällä vastapäivään.
Vuonna 2011 Solifer Endurosta tuli myös 2-tahti malli.

Hallintalaitteet

Etuvalon hehkulamppu on 35W/35W. Vasemmalla puolella sijaitsevat valokytkin, äänimerkki ja suuntamerkkinappulat. Oikealla sammutuskytkin, sähköstartti sekä tietysti kaasu, 0-80 km/h -mittaristo sekä trippimittari. Mittarin alapuolella sijaitsee virtalukko. Rattilukko on ratin takana. Kun ratin kääntää oikealle niin paljon kun se menee, saa rattilukon toimimaan. Mopossa on bensahana (alhaalla päätankki, keskellä kiinni ja ylhäällä varatankki). Mopo kuluttaa 2,5 litraa 100 km:lla.
Liettuankielinen Wikipedia

Liettuankielinen Wikipedia (liett. Vikipedija, Laisvoji enciklopedija; Wikipedia, vapaa tietosanakirja) on liettuankielinen Wikipedian versio. Liettuankielisessä Wikipediassa on yli 174 000 (12.5.2016) artikkelia.
Daniel Boone, seikkailujen mies

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano sanoo elokuvaa vanhahtavaksi mutta paljon b-luokan toimintaa sisältäväksi. Hän antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. VideoHound’s Golden Movie Retriever pitää tätä Meksikossa kuvattua halpatuotantoa yllättävän hyvin näyteltynä ja antaa sille kaksi ja puoli tähteä neljästä.
Harhala

Harhala on kylä Laukaan kunnassa Keski-Suomessa. Harhala sijaitsee Laukaan kirkonkylän ja Vihtavuoren taajamien välissä. Kylän alueelta löytyvät Kuhankosken erityisammattikoulu, Puustellin tuki r.y., suojeltu Kuhankosken voimalaitos ja Laukaan Rauhanyhdistys r.y:n toimitalo. Uusia kohteita ovat Keiteleen kanavan Kuhankosken sulku sekä Liisanniemen silta. Harhalassa sijaitsevan Kuhajärven rannalta löytyi vuonna 2003 Laukaan uusin kivikautinen kalliomaalaus. Harhalalla ei ole omaa kyläseuraa, eikä ole myöskään täysin selvää kuuluvatko edellä mainitut kohteet Harhalaan vai Kuhankoskeen.
Mark Eaton (koripalloilija)

Mark E. Eaton (s. 24. tammikuuta 1957 Westminster, Kalifornia) on yhdysvaltalainen entinen koripalloilija. Hän pelasi vuodet 1982–1993 NBA-seura Utah Jazzissa, ja lopetti ammattilaisuransa syyskuussa 1994. Mark Eaton tunnettiin suuresta koostaan, 224 senttiä ja 132 kiloa.
Heikki Värtsi

Elämä ja ura

Värtsin karjalankielisen perheen evakkotaival johti talvisodan päättäneen Moskovan rauhan 1940 jälkeen luovutetusta Karjalasta Jyväskylään. Isä Pjotr (Pekka) Värtsi oli kauppias jo Käkisalmessa ja Sortavalassa, mutta avasi liikkeen Jyväskylässäkin toria vastapäätä nimeltään P. Värtsi Oy. Heikki Värtsin ensimmäinen rooli oli Pinokkiona Jyväskylän Työväenteatterissa 11-vuotiaana. Paikallisen liikunnanopettajan tekemä koreografia sytytti pojassa ajatuksen tanssijan urasta.
Värtsi aloitti ylioppilaaksi tultuaan opinnot Helsingin kauppakorkeakoulussa, mutta tanssiharrastus vei voiton. Hän aloitti balettitanssijana opiskeltuaan Suomalaisen oopperan balettikoulussa. Kansallisteatterissa hän myöhemmin yhdisti ensitanssijana ja myöhemmin koreografina klassista ja jazztanssia. Jazztanssia Värtsi opiskeli myös New Yorkissa.
Musiikkiteatterikipinän Värtsi sai ohjaamalla Tampereen Teatterissa West Side Storyn ensimmäisenä Suomessa vuonna 1963. Hänen muita ohjauksiaan olivat Viulunsoittaja katolla, Zorbas, Piukat paikat, Enkeleitä Broadwaylla ja Loistokaupunki. Myös wieniläisoperetit ja klassisen baletin esitykset kuuluivat hänen niin tanssi- kuin ohjauskokemuksiin. Hän lienee tanssinut tai ohjannut kaikissa Suomen teattereissa ja esiintynyt lukuisilla maailman huippuestradeilla.
Haukijärvi (Pori)

Maantiede

Järven pinta-ala on 44,8 hehtaaria ja sen pituus on 1,5 kilometriä ja leveys 0,7 kilometriä. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkuunsa xx kilometriä pitkä Kärrinoja, joka laskee Alisen Lahnajärven kautta Tyvijärveen. Tärkeimmät tulo-ojat ovat Pärehöylänoja, joka tuo kuuden järven vedet, ja Metruusinoja, joka tuo neljän järven vedet. Muut ojat lähtevät läheisiltä soilta.
Järven rantaviiva on 7,5 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Matruusinojan ympäristö on suota ja samoin on eteläinen Viitalahti, joka on kasvanut umpeen. Järvessä on 10 saarta. Niitä ovat esimerkiksi Mustikkasaari, Kalliosaari, Lahtiluoto ja Pikkuluoto.
Järven itärannalla on eniten loma-asutusta ja maatiloja on pohjoispäässä järveä. Sekä etelä- että pohjoiskärkeen pääsee kulkemalla paikallisia maanteitä ja tieltä on näkymät järvelle.
Jaromír Blažek

Jaromír Blažek (s. 29. marraskuuta 1972 Brno, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jalkapalloilija, joka edustaa saksalaista 1. FC Nürnbergiä. Hänen pelipaikkansa on maalivahti.
Slavia Prahassa uransa aloittanut Blažek on edustanut Tšekin maajoukkuetta sekä vuoden 2000 että 2004 EM-kisoissa ja MM-kilpailuissa 2006. Hän on pelannut 12 maaottelua. Blažek pelasi myös alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa kolme ottelua vuonna 1993. Hän on voittanut kuusi Tšekin mestaruutta vuosina 1996, 2000, 2001, 2003, 2005 ja 2007 – viisi viimeisintä Sparta Prahan joukkueessa.
Blažek on 188 cm pitkä ja painaa 82 kg.
Kymijoen kanava

Kymijoen kanava on suunnitelma kanavoida Kymijoki niin, että sitä voitaisiin käyttää vesiliikenteeseen Päijänteen ja Suomenlahden välillä. Kanavaa on suunniteltu useaan otteeseen 1800-luvun alusta lähtien, ja viimeksi suunnitelma hylättiin vuonna 2002. Kanavasuunnitelmiin on liittynyt myös yhteys Suomenlahdelta Kymijokea pitkin Saimaalle suunnitellun Mäntyharjun kanavan kautta.

Sulut ja linjaus

Kanavasuunnitelmaan olisi kuulunut kahdeksan sulkua. Sulut olisivat olleet Kimolan sulku (nykyisessä Kimolan kanavassa), Voikkaan sulku, Kymintehtaan sulku, Keltin sulku, Myllykosken sulku, Anjalan kartanon sulku sekä Kotkan alueella Kymijoen alajuoksun ohittavassa maakanavassa kaksi sulkua (Juurikorven ja Ylänummen sulut). Lisäksi Korian kohdalle olisi tullut kaivanto väylän oikaisemiseksi Korian siltojen kohdalla. 
Suunnitelman eteläosassa Kotkassa kanava oltaisiin rakennettu Kymijoen muinaisen tulvauoman suuntaisesti nykyisen Nummenjoen vesistön kautta Kaarniemenlahteen (Tavastilan linja). Myös vaihtoehtoinen läntisempi linjaus (Korkeakosken linja) oli suunnitelmissa, joka olisi kulkenut Suomenlahteen Kymijoen itäisimmän laskuhaaran Korkeakoskenhaaran kautta. Nämä linjaukset olisivat ohittaneet Kymijoen eteläosan koskiensuojelulailla suojeltuja koskialueita, muun muassa Pernoonkosket.

Kanavasuunnitelmien historiaa

Kymijoen kanavointi on ollut ensimmäisen kerran esillä jo vuonna 1819, mutta vasta 1838 käynnistettiin ensimmäiset tutkimukset, jolloin luutnantti V. Favorin tutki reittiä Päijänteen ja Suomenlahden välillä. Hän suunnitteli linjauksen, johon olisi tarvittu 25 sulkua. Kymijoen kanavointi nousi uudelleen esille 1850-luvulla, jolloin Suomessa tutkittiin suuria kanavahankkeita, ja hanke oli esillä valtiopäivillä 1863–1864, mutta siitä ei tehty päätöstä. Kanavahanketta on käsitelty myös 1920-luvulla, mutta se arvioitiin liian kalliiksi.
Kymijoen kanavahanke nousi esiin taas 1990-luvulla. Ympäristöjärjestöt ovat vastustaneet voimakkaasti hanketta. Suomen hallitus päätti 2002, että kanava ei ole Suomen liikenne- ja viestintäministeriön laskelmien mukaan kannattava.
Lauri Tukiainen

Lauri Kaarlo Johannes Tukiainen (11. lokakuuta 1905 Helsinki – 11. huhtikuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, lakitieteen lisensiaatti. Hän oli Suomen Paperitehtaitten Yhdistyksen palveluksessa 1935–1942, Pohjolan Liikenteen toimitusjohtaja 1940–1944, Tukkukauppojen Oy:n toimitusjohtaja 1942–1954 ja A. Ahlström Oy:n johtaja vuodesta 1954. Muita tehtäviä hänellä oli Liiketyönantajain Keskusliiton puheenjohtaja 1951–1954, Suomen Reserviupseeriliiton varapuheenjohtaja 1946–1957, puheenjohtaja hän oli vuodesta 1958. Suomen Paperin- ja Kartoningajalostajain yhdistyksen puheenjohtaja vuodesta 1964.
Hakassin kieli

Murteet

Hakassin kieli jakaantuu useaan toisiaan lähellä olevaan murteeseen. Murteita ovat sagai, katša, koibal, beltir ja kyzyl ja niiden nimet tulevat eri hakassiheimojen nimistä. Oikeastaan nämä murteiden ja heimojen nimet edustavat hakassien vanhoja hallintoyksikköjen nimiä eivätkä niinkään murreryhmiä tai heimoja. Kaikkien näiden murteiden puhujat käyttävät murreryhmien yhteisnimenä sanaa tadar tili, mikä tarkoittaa tataarin kieltä. Nykyisen Kemerovon alueella sijaitsevan Šorian alkuperäisten asukkaiden puhuma šoorin kieli, luetaan toisinaan yhdeksi hakassin kielen murteeksi.

Kielen tutkiminen

Hakassin kielen tutkiminen ja tallentaminen aloitettiin 1800-luvun puolivälissä. Suomalainen kielitieteilijä M. A. Castrén oli yksi ensimmäinen hakassin kielen tutkijoista. Matkallaan Keski-Aasian pohjoisosaan 1845–1849 Castrén kirjoitti tutkielman koibaalin murteesta ja tallensi kansanrunoutta. Wilhelm Radloff matkusteli Etelä-Siperian alueella erityisesti 1859–1870 välisenä aikana. Hän puolestaan julkaisi yhdessä eräiden muiden tutkijoiden kanssa neljäosaisen sanakirjan ja kymmenosaisen sarjan turkkilaisia kieliä käsitteleviä tekstejä. Sarjan toinen osa käsitteli Radloffin keräämää hakassimateriaalia, jotka oli käännetty saksaksi. Sarjan yhdeksäs osa käsitteli myös hakassin kieltä ja se oli Radloffin oppilaan Katanovin tekemä. Katanov itse oli hakassi ja kuului sagai-murreryhmään.

Kirjakieli

Hakassin kirjakieli kehitettiin vasta Venäjän vallankumouksen jälkeen Neuvostoliitossa. Kirjakieli pohjautuu keskisiin sagain ja katšan murteisiin. Beltirin murre on omaksunut paljon vaikutteita sagain murteesta ja koibaalin murre puolestaan katšan murteesta. Hakassille kehitettiin kyrillinen kirjaimisto vuonna 1924, johon lisättiin joitain lisäkirjaimia. Kyrillinen kirjaimisto korvattiin latinalaisella kirjaimistolla vuonna 1929, mutta vuonna 1939 siirryttiin takaisin kyrilliseen kirjaimistoon. Hakassien suunnitelman mukaan hakassin kieltä olisi tarkoitus siirtyä kirjoittamaan uusilla turkin kielen kirjaimistoon perustuvalla latinalaisella kirjaimistolla vuonna 2010.
Hankkija-Maatalous

Hankkija-Maatalous Oy oli 1988 perustettu Hankkijan tytäryhtiö, johon heinäkuussa 1988 tuli toiseksi osakkaaksi SOK. Yhtiöön tulivat Maatalous-Hankkijan maataloustoiminnot ja Kone-Hankkinan maatalouskonetoiminnot. Lisäksi yhteistyö päättä kaksikymmentävuotta vanhan SOKn ja Hankkijan kiistan vähittäiskaupasta, joka oli pakottanut Hankkijaa luomaan tuottajaosuuskunnilleen oman vähittäiskauppaverkoston SOK:hon kuuluvien vähittäiskauppojen rinnalle koko Suomeen. Tapahtumaa kutsuttiin 1968 Hankkijan talvisodaksi kuvaamaan taistelua Hankkijan itsenäisyydestä pellervolaisessa osuuskauppaliikkeessä SOK:a jäsenkauppoineen vastaan..
Tammikuussa 2007 Lännen Tehtaat ja Hankkija-Maatalous Oy sopivat Lännen Tehtaiden omistamien Suomen Rehu Oy:n ja Avena Nordic Grain Oy:n osake-enemmistöjen (51 %) siirtymisestä Hankkija-Maatalouden omistukseen. Kilpailuviraston suorittaman selvityksen jälkeen osapuolet luopuivat Avena Nordic Grainin osakkeiden kaupasta. Suomen Rehu Oy:n osakkeiden kauppa toteutui kesäkuussa 2007. Hankkija-Maataloudella on oikeus ostaa loput Suomen Rehun osakkeista aikaisintaan 15 kuukauden kuluttua tehdystä kaupasta.
Maria Räsänen

Maria Katariina Räsänen (s. 11. maaliskuuta 1992 Kuopio) on suomalainen pikajuoksija. Hän edusti vuoteen 2011 asti Kuopion NMKY:tä, vuoteen 2016 Kuopion Reipasta ja sittemmin Lapinlahden Vetoa. Häntä valmentaa Sami Länsivuori.
Kalevan kisoissa Räsänen on voittanut SM-hopeaa 100 metrillä vuosina 2012 ja 2017 sekä pronssia 2011, 2013 ja 2014. Vuonna 2012 hän voitti pronssia myös 200 metrillä. SM-hallikisoissa 2012 Räsänen saavutti hopeaa 60 metrillä ajalla 7,53. SM-hallikisoissa 2013 hän uusi 60 metrillä hopeansa ajalla 7,45.
Vuonna 2011 Räsänen karsiutui Tallinnan alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 100 metrin välierissä ja 200 metrin alkuerissä. Hän on kilpaillut aikuisten maaotteluissa vuodesta 2011. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Räsänen juoksi avausosuuden naisten 4 × 100 metrin viestissä. Joukkue karsiutui loppukilpailusta ajalla 44,65. Heinäkuussa 2012 Räsänen voitti alle 23-vuotiaiden Pohjois- ja Baltian maiden mestaruuskisoissa Norjan Ullensakerissa kultaa 100 metrillä ajalla 11,69 ja 4 × 100 metrin viestissä sekä hopeaa 200 metrillä 2,2 metrin myötätuuliajalla 24,05. Tampereen alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013 hän selviytyi 100 metrillä välieriin ja oli Suomen joukkueessa seitsemäs 4 × 100 metrin viestissä.
Kaudella 2014 Räsänen kärsi loukkaantumisista.
Lännen turkismetsästäjät

Lännen turkismetsästäjät olivat Yhdysvaltain lännessä 1822-1840 turkiseläimiä ansoilla metsästäneitä valkoisia miehiä. He liikkuivat vihamielisten intiaanien mailla pyydystäen eläimiä kaupattaviksi eteenpäin (turkiskauppa). Yleensä metsästäjät liikkuivat 1-3 hengen ryhminä monesti vuoristossa. Turkismetsästäjät kartoittivat valkoisille aiemmin tuntematonta aluetta.

Rendez-vousien aika

Tunnetuimpia 1820- ja 1830-lukunen ansapyytäjiä olivat Jim Bridger, Jim Beckworth, John Johnson ja Old Bill Williams. Ensimmäiset ansalla pyytäjät lähtivät purjehtimaan laivalla Missouri-jokea vuonna 1822 palatakseen kolmen vuoden päästä sovitulle kohtauspaikalle. Tällöin vuonna 1825 aloitettiin säännöllinen turkismetsästäjien tapaamisjärjestelmä, jota kutsuttiin ranskankielisellä termillä rendezvous. Viimeinen rendezvous oli vuonna 1840, jolloin turkisten kysyntä oli vähentynyt niin kuin majavien määräkin. Turkismetsästäjiä uhkasivat monesti vihamieliset intiaanit, kimppuun käyvä karhu, hevosen karkaaminen jne. Niinpä ensimmäiseltä vuoden 1822 retkeltä palasi kohtauspaikalle vain 120. Vain harva turkismetsästäjä sai työstään edes kohtalaisia ansioita, useimmat pysyivät köyhinä. Jotkut avioituivat intiaanien kanssa. Turkismetsästyskauden mentyä ohi muutamat alkoivat metsästää biisoneita, toiset rupesivat armeijan tiedustelijoiksi jne.
Hummuli

Entinen kunta

Hummulin kunta sijaitsi Valgamaan länsiosassa Valgan pohjois- ja Tõrvan eteläpuolella. Kunnassa oli vuonna 2016 arviolta 829 asukasta, ja sen pinta-ala on 162,73 neliökilometriä.
Kuntaan kuului Hummulin pienkauppala (alevik) ja kahdeksan kylää: Aitsra, Alamõisa, Jeti, Kulli, Piiri, Puide, Ransi ja Soe.

Väestö

Vuonna 2011 Hummulin kunnassa oli 823 asukasta, joista 774 (94,0 %) oli virolaisia, 33 (4,0 %) venäläisiä ja 15 (1,8 %) muita kansallisuuksia.
Hou Yifan

Naisten maailmanmestaruus

Joulukuussa 2010 Housta tuli 13. shakin naisten maailmanmestari hänen kukistettuaan cupfinaalissa maannaisensa Ruan Lufein.
Marraskuussa 2011 Houn puolusti menestyksellä arvoaan MM-ottelussa Intian Humpy Konerua vastaan Albanian Tiranassa.
Yifan menetti maailmanmestaruustittelinsä 2012 karsiuduttuaan knockout-turnauksesta, jonka voitti Hanna Ušenina. Yifan sai mestaruuden takaisin kukistamalla Ušeninan ottelussa syyskuussa 2013.
Neljännen mestaruutensa Hou voitti 2016 pelatussa ottelussa puolustavaa mestaria, ukrainalaista Marija Muzytšukia vastaan.
USS Bremerton (SSN-698)

Palveluskäyttö

Aluksesta tuli Yhdysvaltain laivaston vanhin palveluksessa oleva sukellusvene USS Los Angelesin poistuttua palveluksesta 23. tammikuuta 2010. Tällöin alukselle siirrettiin toisessa maailmansodassa aloitetun perinteen mukaisesti Richard O'Kanen kiertopalkinto.
Alus on edelleen käytössä, sijoitettuna Pearl Harboriin Havaijilla.
Aalto Media Lab

Aalto Media Lab on transdisiplinaarinen laboratorio ja studio, jossa tutkitaan digitaalista designia ja sen vaikutuksia kulttuurille ja yhteiskunnalle. Laboratorio on osa Aalto-yliopiston Taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun median laitosta.
Media Lab toimii alustana maisteri ja tohtoriopinnoille sekä tutkimukselle, jossa perehdytään digitaalisen median ja kulttuurin suunnitteluun, vuorovaikutussuunnittelun, uusmedia muotoiluun, taiteeseen ja teknologiaan sekä näiden vaikutuksiin yhteiskuntaan. Laboratorio osallistuu useisiin digitaalista teknologiaa, taidetta, muotoilua, mediaa ja kulttuuria käsitteleviin kansainvälisiin tutkimus-, design- ja tuotekehitysprojekteihin ja johtaa niitä.
Media Lab perustettiin vuonna 1993 osaksi taideteollista korkeakoulua. Ensimmäiset maisteriopiskelijat aloittivat 1994, ja ensimmäinen tutkimusryhmä perustettiin vuonna 1996.
Media Labin juuret ovat Skandinaavisen mediataiteen, demoskenen, pelisuunnittelun, hakkerikulttuurin, ja osallistavan suunnittelun yhteisöissä. Perustamisestaan lähtien Media Lab on ollut olennainen osa digitaalisen kulttuurin kenttää Helsingissä.
Grettir Väkevän saaga

Grettir Väkevän saaga (Grettis saga) on islantilainen saaga. Se kertoo islantilaisen lainsuojattoman Grettir Ásmundarsonin elämästä. Se on yksi tunnetuimmista keskiaikaisista islantilaissaagoista (Íslendingasögur), jotka kertovat Islannin asuttaneista suvuista ja heidän jälkeläisistään vuosina 870–1030. Grettis saga on kirjoitettu vuosien 1320‒1330 välisenä aikana, mutta sen säilyneet pääkäsikirjoitukset ovat 1400-luvulta. 
Muiden islantilaissaagojen tavoin myös Grettis saga pohjautuu suulliselle kertomusperinteelle. Keskiajan Islannissa se oli osa historiankirjoitusta, joka kertoi saaren asuttaneista esi-isistä ja näiden jälkeläisistä. Grettis saga on, kuten monet muutkin islantilaissaagat, kuitenkin saanut vaikutteita myös eurooppalaisesta kirjallisuudesta.  Aiemmat tutkijat ovat katsoneet, että Grettis sagan kirjoittaja oli oppinut henkilö, mahdollisesti jopa kirkonmies, joka tunsi islantilaisten saagojen lisäksi hyvin myös keskiaikaisen eurooppalaisen kirjallisuuden. Kirjoittaja oli saanut vaikutteita ainakin yhdestä eurooppalaisesta ritariromanssista, Tristanin ja Isolden tarinasta, joka oli käännetty Norjassa 1200-luvun alussa (Tristrams saga ok Ísöndar).  Grettis sagasta on myös löydetty yhteneväisyyttä muinaisenglantilaisen runoelman Beowulf kanssa.  Saaga sisältää myös jonkin verran enemmän kansantarinoille tyypillisiä fantasiaelementtejä kuin monet 1200-luvulle ajoitetut islantilaissaagat. Se muistuttaa näiltä osin myös suullisesta perinteensä ammentaneita muinaissaagoja (fornaldarsögur), joiden tapahtumat sijoittuivat kaukaiseen skandinaaviseen menneisyyteen ennen Islannin asuttamista. Tämän vuoksi Grettis saga on luokiteltu niin sanotuksi postklassiseksi islantilaissaagaksi, joita on yleisesti pidetty klassisina pidettyjä islantilaissaagoja nuorempina ja joiden on katsottu sisältävän näitä enemmän epärealistisia fantasiaelementtejä. Islantilaissaagojen erittely tälla tavoin on kuitenkin osoittautunut hankalaksi.
Grettis saga on ilmestynyt suomeksi Antti Tuurin kääntämänä nimellä Grettir Väkevän saaga.
Hall Beach

Historia

Alueella on ollut asutusta ainakin viimeisen tuhannen vuoden ajan. Ensimmäisen merkit ihmisasutuksesta ovat kylän lähistöllä sijaitsevat Thulen kulttuurin jättämät rakennusten rauniot. Ensimmäiset eurooppalaiset alueella olivat William Edward Parry ja hänen retkikuntansa, joka vietti talven 1822–1823 läheisessä Igloolikin kylässä. Hall Beach perustettiin virallisesti vuonna 1957 ja sinne rakennettiin Kanadan ilmapuolustuksen tutka-asema. 1960-luvulta lähtien kylään muutti useita inuiittiperheitä, johtuen valtion tukemasta asuntorakentamisesta ja kylässä sijaitsevista palveluista.
Vuonna 1971 Hall Beachista laukaistiin seitsemän Sandian Tomahawk -tyyppistä luotainrakettia, jotka saavuttivat 270 kilometrin korkeuden.
Tunturi-Lapin seutukunta

Elinkeinot

Yksi alueen merkittävimmistä elinkeinoista on hiihto- ja laskettelukeskuksien vetovoimaan perustuva talvimatkailu. Alueella sijaitsevia turistikeskuksia ovat mm. Kilpisjärvi, Olos, Pallas, Ylläs ja Levi.

Yhteydet

Yhteyksiä ulkomaailmaan tarjoavat Kittilän ja Enontekiön lentoasemat sekä Kolariin alueella sijainneen Partekin sementtitehtaan ansiosta vedetty rautatie.

Kulttuuri

Alueen tunnettuja taiteilijoita ovat Muoniosta kotoisin oleva Katri Vala (s. 11.9.1901 Muonio - k. 28.5.1944 Ruotsi), kittiläläiset Reidar Särestöniemi (1925-1981) ja Einari Junttila (1901-1975). Kirjailija Yrjö Kokko (16.10.1903 Sortavala - 6.9.1977 Helsinki) toimi piirieläinlääkärinä Muonion kunnassa vuosina 1945-1950. Muoniosta kotoisin on myös Muonion entisen kirkkoherran Eemeli Salmen poika Oulun hiippakunnan piispa Samuel Salmi (s. 1951 Muoniossa).
Kazakstanin kommunistinen puolue

Kazakstanin kommunistinen puolue oli Kazakstanin sosialistisessa neuvostotasavallassa toiminut virallinen kommunistipuolue. Puolueen 18. edustajakokous 7. syyskuuta 1991 Moskovan vallankaappausyrityksen 19.–21. elokuuta jälkeen nimesi puolueen uudelleen Kazakstanin sosialistiseksi puolueeksi, ja erosi Neuvostoliiton kommunistisesta puolueesta.
Alkuperäinen Kazakstanin kommunistinen puolue Kazakstanin sosialistisena puolueena muuttui Kazakstanin kansan yhtenäisyyden liitoksi, josta tuli presidenttiä tukeva Kazakstanin kansan yhtenäisyyden puolue, Otan ja lopulta Nur Otan.

Uusi Kazakstanin kommunistinen puolue

Päätökseen tyytymättömät puolueen 19. edustajakokouksessa perustivat uuden kommunistisen puolueen lokakuussa 1991. Kuitenkin uusi kommunistinen puolue rekisteröitiin vasta 27. elokuuta, 1998. 1990-luvun puolivälissä uusi Kazakstanin kommunistinen puolue osallistui oppositioliikkeisiin Azamat ja Pokolenie ja aloitti rekisteröimättömän kansallis-patriaattisen tasavaltalaisliikkeen. Helmikuussa 1998 se liittyi oppositioliike Kazakstanin kansanrintamaan.

Kazakstanin kommunistinen kansanpuolue

Puolue jakautui 2004, kun Vladislav Kosarevin alkoi syyttää Kazakstanin kommunistisen puolueen ensimmäistä sihteeriä, Serikbolsyn Abdilnia kyseenalaisesta varojen käytöstä. Puolueesta irronnut Kazakstanin kommunistinen kansanpuolue ei onnistunut saamaan 50 000 kannattajaa kyetäkseen rekisteröitymään rekisteröidyksi puolueeksi.
2004 parlamenttivaaleissa 19. syyskuuta ja 3. lokakuuta 2004 Kazakstanin kommunistisen puolueen ja Kazakstanin Demokraattisen valinnan yhteenliittymä sai 3,4 % äänitä, muttei äänikynnyksen vuoksi ainuttakaan valtiopäiväpaikkaa. Presidentinvaaleissa Kazakstanin kommunistinen puolue, Kazakstanin demokraattinen valinta ja Ak Zhol -puolue muodosti Vain Kazakstanin puolesta -yhteenliittymän, joka tuki Žarmahan Tujakbaita presidenttiehdokkaana.
Brick

Brick on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elokuva, jonka on ohjannut Rian Johnson. Elokuvan nimi viittaa heroiinipalikkaan, joka on tiilen kokoinen ja muotoinen.