google/wiki40b huggingface dataset:
Henri de la Rochejaquelein

Henri de la Rochejaquelein (1772 Saint-Aubin de Baubigné – 28. tammikuuta 1794 Nuaillé) oli ranskalainen kreivi, joka toimi yhtenä vastavallankumouksellisen Vendéen kapinan komentajista.
La Rochejaquelein kuului vanhaan aatelissukuun, joka oli vaikutusvaltainen Poitoun seudulla. Hänet kasvatettiin sotilasuralle ja hänestä tuli vain 13-vuotiaana armeijan aliluutnantti. Hän liittyi vuonna 1792 kuningas Ludvig XVI:n henkivartiokaartiin ja osallistui elokuussa Tuileries’n palatsin puolustukseen monarkian kukistuessa. Tasavallan perustamisen jälkeen La Rochejaqueleinin isä ja veljet pakenivat Ranskasta, mutta hän itse palasi kotiseudulleen Vendéehen. Hän liittyi maaliskuussa 1793 puhjenneeseen tasavallan vastaiseen talonpoikien kapinaan, ja kohosi pian kapinallisten katolisen ja kuninkaallisen armeijan esikuntaan. Maurice d’Elbéen haavoituttua Cholet’n taistelussa la Rochejaquelein valittiin 19. lokakuuta 1793 nuoresta iästään huolimatta kapina-armeijan uudeksi ylikomentajaksi (généralissime). La Rochejaquelein löi tasavallan armeijan Lavalissa 26. lokakuuta ja vei sen jälkeen joukkonsa pohjoiseen Bretagnen rannikolle, jossa niiden oli tarkoitus yhdistää voimansa mahdollisten englantilaisten maihinnousujoukkojen kanssa. Hänet kuitenkin lyötiin takaisin Granvillen edustalta 14. marraskuuta. Paluumatkalla hän voitti eräitä pieniä kahakoita, mutta kärsi tappion Angersissa 4. joulukuuta ja Le Mansissa 12. joulukuuta.
La Rochejaquelein kuoli Nuaillén lähellä tammikuussa 1794, kun antautumassa ollut tasavaltalaissotilas yllättäen ampui hänet. Paikalle haudattu ruumis löydettiin vuonna 1816 ja haudattiin uudelleen hänen kotipaikkakunnalleen.
Henri de la Rochejaqueleinin veljiä olivat kenraaleina toimineet ja markiisin arvon saaneet Louis ja Auguste du Vergier de La Rochejaquelein.
STS-41-C

STS-41-C oli Nasan avaruussukkulaohjelman 11. ja Challenger-sukkulan viides lento. Laukaisu tapahtui Kennedyn avaruuskeskuksesta 6. huhtikuuta 1984 kello 13:58 UTC-aikaa. Sukkula laskeutui kuusipäiväisen lennon päätteeksi Edwardsin lentotukikohtaan 13. huhtikuuta kello 13:38.
Challengerin komentajana toimi Robert Crippen, jolle kyseessä oli kolmas avaruuslento. Ensimmäisellä lennollaan olivat lentäjä Francis Scobee sekä tehtäväspesialistit James van Hoften, Terry Hart ja George Nelson. Hyötykuormana lennolla oli LDEF-satelliitti. Lisäksi rahtitilassa oli tarvittavat välineet Solar Max -satelliitin korjaamiseksi.
LDEF-satelliitti vapautettiin robottikäsivarrella radalleen lennon toisena päivänä. Satelliitti oli tarkoitus palauttaa maan pinnalle toisella sukkulalennolla vuoden kuluttua, mutta lento venyi lähes kuuden vuoden mittaiseksi Challenger-turman aiheuttamien viivästysten takia.
Kolmantena päivänä Columbia saapui Solar Max -satelliitin luo. Satelliitti oli tarkoitus ottaa kiinni avaruuskävelyllä MMU-rakettirepun avulla. Kiinniotto kuitenkin epäonnistui, ja satelliitti alkoi kieppua hallitsemattomasti. Kieppuminen saatiin pysäytettyä satelliitin omien vakautusjärjestelmien avulla, ja seuraavana päivänä se saatiin lopulta asetettua sukkulan rahtitilaan robottikäsivartta käyttäen. Satelliitin järjestelmät korjattiin kahdella avaruuskävelyllä ja se palautettiin kiertoradalleen.
Tällä lennolla oli ensimmäistä kertaa mukana Imax-elokuvakamera, jota käytettiin The Dream is Alive-dokumenttielokuvan materiaalin taltioimiseen.
The Campbell Playhouse

The Campbell Playhouse oli yhdysvaltalainen radiokuunnelmasarja, jota esitettiin CBS:n radioverkossa 9. joulukuuta 1938 – 13. maaliskuuta 1941 välisenä aikana.
Orson Wellesin Mercury Theatre on the Air -radiokuunnelmasarjassa vuonna 1938 esitetty kuunnelma Maailmojen sota ja sitä seurannut julkisuus herättivät sponsoreiden mielenkiinnon sarjaa kohtaan. Sarja saikin sponsorikseen Campbell Soup Company -elintarvikeyrityksen ja sarja uudeksi nimeksi tuli The Campbell Playhouse. Näyttelijöinä toimivat edelleen Mercury Playersin jäsenet, kuten Ray Collins, Agnes Moorehead, George Coulouris, Georgia Backus ja Everett Sloane. Sponsorointi kuitenkin mahdollisti myös tunnettujen elokuvatähtien esiintymisen sarjassa, mikä siirsi vakionäyttelijät sivurooleihin. Tuottajana toimi John Houseman ja ohjauksesta vastasi Orson Welles.
Ensimmäinen sarjassa lähetetty kuunnelma oli Daphne du Maurier'n kirjaan perustuva Rebecca. Myöhemmin sarjassa esitettiin muun muassa dramatisointeja kirjallisuuden klassikkoteoksista Jäähyväiset aseille, Kurjat ja Huckleberry Finnin seikkailut. Vierailleita näyttelijöitä olivat muun muassa Katharine Hepburn, Burgess Meredith, Walter Huston, Paulette Goddard ja Claudette Colbert. Kaikkiaan The Campbell Playhousessa esitettiin 56 tunnin kestoista kuunnelmaa ennen Wellesin lähtöä.
Wellesin lähdön jälkeen sarjasta tehtiin vielä kolmas ja viimeinen kausi, mutta se poikkesi tyyliltään huomattavasti aikaisimmista. Jaksot olivat puolen tunnin mittaisia ja niissä esitettiin dramatisointeja lähinnä vähemmän tunnetuista teoksista. Sarjan viimeisellä kaudella kuultiin muun muassa kuunnelmat The Go-Getter ja The Nervous Wreck, ja näyttelijöinä olivat muun muassa Helen Twelvetrees, Randolph Scott, Frank Morgan ja Lionel Barrymore.
Urheilukanava

Omistus

Urheilukanavan omisti Sanoma-konserniin kuuluva Sanoma Entertainment. Se omisti yhtiöstä aiemmin 17,55 % ja tuli enemmistöomistajaksi 3. elokuuta 2007 ostettuaan Sportup Finland Oy:n, joka omisti 49,9 % Suomen Urheilutelevisio Oy:n osakkeista. Kesäkuussa 2009 Sanoma Entertainment osti Suomen Urheilutelevision loput osakkeet.

Ohjelmisto

Urheilukanava lähetti muun muassa jalkapalloa, pesäpalloa, lentopalloa, jääkiekkoa (Mestis ja Sveitsin jääkiekkoliiga), salibandya, yleisurheilua, golfia, moottoriurheilua ja tennistä. Jalkapallossa se näytti Saksan, Italian, Espanjan, Alankomaiden, Brasilian, Ruotsin ja Suomen pääsarjoja. Jalkapallon pääasiallisena selostajana toimi Tuomas Virkkunen. Muita jalkapalloselostajia olivat muun muassa Tero Karhu ja Pepe Jürgens. Urheilukanava näytti myös raviurheilua. Ravi-tv-ohjelma oli kolmipuolinen, kun Aamupala näytettiin joka aamu ja Illan huippuhetket joka ilta. Raviohjelmistoon kuului myös Pelivihjeet.

Katsojaennätyksiä

Urheilukanava esitti 23. joulukuuta 2007 Espanjan jalkapallon pääsarjan klassikko-ottelun Barcelona – Real Madrid, joka keräsi parhaimmillaan 135 000 katsojaa.
11. huhtikuuta 2009 Urheilukanava esitti Vaasan Sport – Porin Ässät välillä pelatun SM-liigakarsinnan seitsemännen ja ratkaisevan ottelun. Ottelua seurasi keskimäärin 224 000 ja parhaimmillaan 266 000 katsojaa, mikä oli Urheilukanavan katsojaennätys.
Kahvelipurje

Kahvelipurje on vinosuunnikkaan muotoinen purje, jonka etuliesma on maston suuntainen ja jonka yläkulma on tuettu viistolla kahvelipuomilla.
Madeiran kasvitieteellinen puutarha

Madeiran kasvitieteellinen puutarha (port. Jardim Botânico da Madeira) on kasvitieteellinen puutarha Funchalin liepeillä Madeiran saarella.
Puutarha on perustettu vuonna 1960. Puisto saa EU:n rahoitusta saaren endeemisten kasvilajien geeniperimän säilyttämistä varten. Puistoalueen erikoinen mikroilmasto sallii myös kaukaisten lajien kasvatuksen, ja puistossa kasvatetaan kaikkiaan 2 500 kasvilajia, joista kaukaisimmat ovat kotoisin Himalajalta, Siperiasta ja Etelä-Amerikasta.
Puutarhaan pääsee keskustasta helpoiten keltaisella kaupunkibussilla. Puutarhan pohjoispuolella on Monten kaupunginosaan johtavan köysiradan asema.
Felix the Great

Kappaleet

Kaikki kappaleet Heikki Sarmanto.
Pangnirtung

Historia

Vuonna 1921 Hudson's Bay Company perusti kylän läheisyyteen kauppa-aseman. Kaksi vuotta myöhemmin Kanadan ratsupoliisi rakensi kylään toimipisteen. Ensimmäinen valtion nimittämä opettaja saapui kylään 1956 ja 1962 kylään valmistui ensimmäinen hallintorakennus.

Talous

Kyläläiset kalastavat alueella piikkikampelaa, joka jalostetaan kylässä. Kalastuselinkeinon kaupallinen hyödyntäminen on ollut erittäin vaikeaa kylästä puuttuvan sataman johdosta. Nykyistä pienvenesatamaa on mahdollista käyttää vain osan aikaa päivästä johtuen sataman mataluudesta ja vuoroveden vaihteluista. Vuonna 2008 Kanadan kalastus- ja merikomitea teki periaatepäätöksen sataman rakentamisesta. 20. elokuuta 2009 Kanadan pääministeri Stephen Harper vieraili kylässä ja julkisti 25 miljoonan dollarin rakennushankkeen uuden allonmurtajan ja sataman rakentamisesta kylään.
SpellForce

Pelaaminen

Pelissä luodaan päähahmo "Avatar" jota voi kehittää pelin edetessä haluamalla tavalla. Teoriassa hahmoluokkia on kolme: taistelija, juosiampuja ja velho. Käytännössä raja ei ole aivan näin selkeä, sillä hahmolle voi valita haluamansa taidot sen kehittyessä ja luoda vaikka jonkinlaisen taistelijan ja velhon risteytyksen.
Pelissä on paljon tehtäviä perinteisten reealiaikastrategioiden tyyliin: perusta tukikohta, kerää tarvittavat materiaalit, kouluta armeija ja tuhoa vihollinen. Erikoisena piirteenä peliin on myös lisätty seikkailupeli henkisiä tehtäviä. Juuri tämä seikkailupeli henkisyys tuo Spellforceen eloa joka erottaa sen muista RTS-peleistä. Pelin joissain kartoissa ei perusteta tukihotaa lainkaan vaan tehdään pelkästään näitä seikkailu henkisiä tehtäviä.
Pelaaja voi myös kutsua riimukivien avulla riimusotureita. Riimusoturit ovat hahmoja joilla on omia erikoiskykyjä. Riimusotureita voi kutsua ainoastaan riimualttareista.
Weikko Puro

Weikko Ferdinand Puro (ent. Bäck, 7. kesäkuuta 1884 Säkylä – 4. huhtikuuta 1959) oli suomalainen taidemaalari.
Puro opiskeli Turun piirustuskoulussa 1903–1906 ja kolme vuotta Victor Westerholmin oppilaana. Hän debytoi taiteilijana Turussa 1908. Hänen töitään on ollut näyttelyissä muun muassa Kööpenhaminassa 1919 ja turkulaisten taiteilijoiden näyttelyssä Göteborgissa Ruotsissa 1946.
Puro työskenteli luennoitsijana Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa. Hän oli Turun Sanomien toimittaja 1911–1947 ja päätoimittaja 1947–1959.
Melozzo da Forlì

Melozzo da Forlì (n. 1438 Forlì, Italia – 8. marraskuuta 1494 Forlì) oli italialainen renessanssiajan taidemaalari, joka käytti maalauksissaan menestyksekkäästi luonnollista perspektiiviä. Melozzo da Forlì oli aikansa arvostettu freskotaiteilija ja tärkein Forlin koulukunnan jäsen.
HMS Centurion (1911)

Ensimmäinen maailmansota

Ensimmäisen maailmansodan alussa elokuussa 1914 HMS Centurion liitettiin osaksi Suuren laivaston 2. Taistelulaivaviirikköä (2nd Battle Squadron, Grand Fleet), joka koottiin HMS Centurionin sisaraluksista sekä Orion-luokan taistelulaivoista. Se otti osaa Skagerrakin taisteluun 1916, missä se ei kärsinyt vaurioita.
HMS Centurion palveli Pohjanmerellä partiotehtävissä, kunnes se lähetettiin itäiselle Välimerelle yhdessä HMS Superbin kanssa ottamaan vastaan Osmanien valtakunnan antautuminen 1918. Se lähetettiin Mustalle merelle 1919 tukemaan Venäjän sisällissodan valkoisia tukevaa liittouman maihinnousua.

Sotien välinen aika ja toinen maailmansota

Washingtonin laivastosopimuksen seurauksena HMS Centurion poistettiin käytöstä ja siirrettiin maalialukseksi korvaamaan HMS Agamemnon. Alus oli radio-ohjattavana maalialuksena Portsmouthin satamassa aina vuoteen 1941, jolloin sen ulkoasu muutettiin muistuttamaan HMS Ansonia, joka oli rakennettavana telakalla.
Amiraliteetti teki päätöksen Tripolin pommittamisesta mereltä. Tehtävä piti suorittaa Välimeren laivaston raskailla aluksilla ja pommituksen jälkeen satama piti sulkea sulkualuksella. Sulkualukseksi valittiin HMS Centurion. Suunnitelmasta luovuttiin Välimeren laivaston komentajan amiraali Andrew Cunninghamin vastustuksen vuoksi. Cunningham vetosi heikkoon ilmasuojaan ja käytössään olevien alusten hitauteen. Alus kuitenkin lähti purjehtimaan toukokuussa 1941 Hyväntoivonniemen kautta Bombayhin, jossa se oli toukokuuhun 1942, jolloin se lähti kohti Aleksandriaa.
Aleksandriassa HMS Centurioniin asennettiin ilmatorjunta-aseistusta, ja sitä käytettiin pääasiassa Suezin kanavan eteläpäässä ilmatorjunta-aluksena. HMS Centurion otti osaa operaatio Vigorousiin kesäkuussa 1942 itäisellä Välimerellä esittämällä käytössä olevaa taistelulaivaa. Aluksen (puiset 13,5" tykit) läsnäolo Suezin kanavan alueella  piti Italian laivaston poissa kanava-alueelta.
HMS Centurion palasi Englantiin toukokuussa 1944 ja upotettiin sulkualukseksi Normandian rannikolle maihinnousun jälkeen rakennettuun Mulberryn satamaan 9. kesäkuuta 1944.
Ruotsin läänien vaakunat

Tämä artikkeli on galleria Ruotsin läänien vaakunoista. Ruotsin läänit ovat ainakin 1700-luvulta asti käyttäneet vaakunoita sineteissään. Käyttö oli kuitenkin pitkään sääntelemätöntä ja alueellisesti vaihtelevaa. Vasta 1930–1960-luvuilla lääneille vahvistettiin lopullisesti vaakunat, vaikka useimmissa tapauksissa kyseessä olikin jo käytössä olleiden vaakunoiden vahvistaminen.
Thor (satelliitti)

Thor on norjalainen tietoliikennesatelliittien perhe. 
Thor-satelliittien operaattori on Telenor ASA:n tytäryritys Telenor Satellite Broadcasting. Se on tilannut vuoteen 2008 mennessä kuusi Thor-nimeä kantavaa satelliittia, Thor 1 - Thor 6. Thor 5 laukaistiin talvella 2008 ja otettiin käyttöön helmikuussa 2009.

Thor 5

Telenor ASA tilasi Orbital Sciences Corporation-yhtiöltä (OSC) syyskuussa 2006 GEO-radan tietoliikennesatelliitin, joka sai nimen Thor 2R, joka muutettiin Thor 5:ksi, kun satelliitti valmistui tehtaalta. Satelliitin hinta oli 217 miljoonaa dollaria. Se perustuu OSC:n satelliittiin STARTM. Satelliitti laukaistiin 11. helmikuuta 2008 International Launch Services (ILS) käyttäen venäläistä Proton-kantorakettia.
The Thor 5 toimii KU-taajuuskaistalla välittäen TV-ohjelmia 0,8 astetta läntistä pituutta asemasta geosynkrooniselta kiertoradalta. Satelliitissa on 24 transponderia ja sen lähetysteho on 3600 W. Satelliitti painaa 1960 kg. Sen lähetysalue kattaa Pohjoismaat, Itä-Euroopan ja Keski-Idän. Sen toiminta-aika on 15 vuotta. Satelliitti korvasi Thor 2 -satelliitin joka on nykyisin 5 astetta itään.
Manal al-Sharif

Manal al-Sharif (s. 25. huhtikuuta 1979) on saudiarabialainen naisten oikeuksien puolustaja. Luentokiertueillaan hän pyrkii kiinnittämään Saudi-Arabian liittolaismaiden huomion siihen, että nainen tarvitsee miespuolisen holhoojan luvan moniin arkielämän asioihin. Vuonna 2011 hän joutui pidätetyksi julkaistuaan videon, jossa ajaa autoa. Hän julkaisi myös kirjan, Daring to drive.  Naiset saivat luvan ajaa autoa vuonna 2018.  
Vuonna 2012 Time-lehti nosti Manalin listalleen maailman vaikutusvaltaisimmista naisista.
MSC Musica

Rakentaminen

Alus tilattiin Chantiers l'Atlantiquen telakalta St. NAzairesta Ranskasta. Sen köli laskettiin tammikuussa 2005 telakkanumerolla Q32 ja alus laskettiin vesille saman vuoden lokakuussa. Alus luovutettiin 16. kesäkuuta 2006 panamalaiselle Musica Compania Naviera SA:lle, joka vuokrasi aluksen italialaiselle Mediterranean Shipping Companylle.

Käyttöhistoria

Alus myytiin kesäkuussa 2006 Musica Bail Gielle Geneveen Sveitsiin. Hallinta säilyi MSC:llä, mutta alus liputettiin Panamaan. Alus aloitti kesäkuussa risteilyt.
Esa Väliverronen

Esa Tapani Väliverronen (s. 3. toukokuuta 1957 Rautio) on viestinnän professori Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa. Aiemmin hän työskenteli tutkijana ja opettajana Tampereen yliopistossa sekä toimittajana useissa sanoma- ja aikakauslehdissä. 
Väliverronen väitteli tohtoriksi Tampereen yliopistossa 1996. Hänen alaansa ovat yhteiskuntatieteellinen mediatutkimus ja tieteentutkimus. Hänen viimeisimmät tutkimushankkeensa ovat Tutkijan sananvapaus ja julkinen asiantuntijuus (Koneen säätiö, 2017-2019 ja Mediating Expertise: public debates on health (Suomen Akatemia, 2019-2022). Hän julkaisee  Mediayhteiskunta-blogia yhdessä professori Janne Seppäsen kanssa.
Ken Dryden

Politiikka

Dryden on tehnyt poliittista uraa jääkiekkouransa jälkeen. Vuonna 2004 hän nousi vaaleissa parlamentin alahuoneeseen. Hänet valittiin myös Paul Martinin johtamaan hallitukseen, jossa hän toimi vuosina 2004–2006 yhteiskunnallisen kehityksen ministerinä. Dryden valittiin jatkamaan parlamentissa vuosien 2006 ja 2008 vaaleissa, mutta vuoden 2011 vaaleissa hän menetti paikkansa.
Italialais-albanialainen katolinen kirkko

Historia

Etelä-Italialla ja Sisilialla oli antiikin aikana vahva yhteys Kreikkaan ja alueella oli vahva kreikankielinen väestö. Kristillisen ajan varhaisina vuosisatoina suurin osa alueen kristityistä oli traditioltaan bysanttilaisia, mutta alue kuului Rooman patriarkaattiin, mikä johti asteittaiseen mutta epätäydelliseen latinalaistumiseen. 700-luvulla Bysantin keisari Leo III irrotti alueen paavin alaisuudesta ja antoi sen herruuden Konstantinopolin patriarkalle. Tämä johti bysanttilaisen tradition voimakkaaseen elpymiseen alueella. 1000-luvulle tultaessa paikallinen kirkko kukoisti ja Etelä-Italian rannikolla oli satoja luostareita. 1000-luvun alussa normannien valloitukset johtivat siihen, että alue siirtyi jälleen hengellisesti Rooman alaisuuteen. Normannit halusivat heikentää Bysantin vaikutusta alueella ja korjasivat kreikkalaiset piispat latinalaisilla. Tämä johti lähes täydelliseen alueen kirkolliseen latinalaistamiseen.
1400-luvulla tapahtui kuitenkin käänne, kun kaksi suurta albanialaisten siirtolaisten ryhmää saapui alueelle. He olivat paenneet kotiseuduiltaan turkkilaisten valloituksia. Albanian pohjoisosista tulleitten parissa latinalainen liturgia oli vallitseva ja he sulautuivatkin pian paikallisväestöön. Mutta ortodoksisesta etelästä tulleet pysyivät uskollisina bysanttilaiselle perinnölleen. Aluksi he eivät saaneet juurikaan ymmärrystä paikallisilta piispoilta. 1595 heitä varten ordinoitiin piispa, mutta yhteisön hiipuminen eteni.
Vuonna 1742 paavi Benedictus XIV julkaisi bullan Etsi Pastoralis, jonka tarkoitus oli tukea Italian-albaanien asemaa. Tämä valmisti tietä sille, että seuraavalla vuosisadalla bysanttilaisesta riitistä tuli tasavertainen latinalaisen kanssa. Albaaneille perustettiin seminaarit Calabriaan 1732 ja Palermoon 1734. 1732 muodostettiin myös mannermaan albaaneille oma ordinariaatti katolisen kirkon sisälle, 1784 vastaava muodostettiin Sisiliaan. Näiden pohjalta muodostettiin 1900-luvulla perustetut eparkiat.
Vuonna 1919 perustettiin Italian mannermaalla toimiva Lungron eparkia ja vuonna 1937 Sisiliassa toimiva Piana degli Albanesin eparkia. Nämä kaksi yhdessä 1004 perustetun Santa Maria di Grottaferratan luostarin kanssa, joka on ainoa jäänne kerran kukoistaneesta italialais-kreikkalaisesta luostariperinteestä, järjestivät yhdessä synodin 13.-16. lokakuuta 1940 tarkoituksenaan yhdistää voimansa ja tukea bysanttilaista traditiotaan. Paikalla oli tarkkailijoina Albanian ortodoksisen kirkon lähetystö. Toisen maailmansodan puhkeaminen heikensi synodin välittömiä vaikutuksia.
Toinen eparkioiden välinen synodi järjestettiin kolmiosaisena vuosina 2004 ja 2005. Se hyväksyi kymmenen dokumenttia, jotka käsittelivät muun muassa synodin Raamatun käyttöä, katekeesia, liturgiaa, papiston järjestystä, kanonista lakia, ekumeenisia ja uskontojenvälisiä suhteita, suhteita muihin Idän katolisiin kirkkoihin, uutta evankeliointia ja lähetystä.
Camilla Läckberg

Yksityiselämä

Läckberg on ollut naimisissa kolme kertaa. Ensimmäisestä miehestään muusikko Micke Erikssonista, jonka kanssa hänellä on kaksi lasta, Wille-niminen poika ja Meja-niminen tytär, hän erosi vuonna 2007.
Hänen toinen miehensä vuosina 2010–2014 oli Martin Melin, jonka kanssa hänellä on vuonna 2009 syntynyt Charlie-niminen poika.
Läckbergin uusin mies on häntä 12 vuotta nuorempi vapaaottelija Simon Sköld, jonka kanssa hänellä on vuonna 2016 syntynyt Polly-niminen tytär. He avioituivat kesäkuussa 2017.
Kelantan

Historia

Malakan sulttaanikunnan kukistuttua 1500-luvulla Kelantan ajautui nykyisin Thaimaata olevan Patanin sulttaanikunnan vaikutusvaltaan. 1700-luvun lopulla ja 1800-luvulla Kelantan oli Siamin vasallivaltiona. Vuonna 1909 alue siirrettiin siamilaisilta Britannian suojelukseen yhdessä Perlisin, Kedahin ja Terengganun kanssa. Siamin hallinnassa olleet alueet pysyivät liittoutumattomina malaijivaltioina Britannian valtakaudella.
Toisen maailmansodan aikana Malaijan taistelu alkoi Kelantanista, kun japanilaisjoukot nousivat maihin lähellä pääkaupunki Kota Bharua joulukuussa 1941. Japanilaiset valloittivat muutamassa kuukaudessa koko Malaijan ja sodan aikana Kelantaniin palasi väliaikaisesti thaimaalaisten hallinto, kun Japani luovutti pohjoisten malaijivaltioiden hallintoa akselivaltohin kuuluneelle Thaimaalle. Sodan jälkeen Kelantan itsenäistyi Britanniasta osana Malaijan federaatiota vuonna 1957.

Politiikka

Kelantan on hyvin vahvasti islamilanen osavaltio ja osavaltiota hallitsee Malesian islamilainen puolue Parti Islam Se-Malaysia, (PAS). Kelantanin islamilainen osavaltiohallitus on aiheuttanut päänvaivaa Malesian liittovaltion hallinnolle. Entinen pääministeri Mahathir arvosteli valtakaudellaan Malaijivaltioiden feodaalisuutta ja Malesian parlamentti ei anna liittovaltion apua Kelantanille, koska oikeusjärjestelmän ja viranomaisten puolueettomuutta ei voida taata.
Kelantan on sulttaanin johtama osavaltio ja Kelantanin sulttaani toimii myös vuorollaan Malesian kuninkaana.

Väestö

Kelantanin väestö on muiden Länsi-Malesian itärannikon osavaltioiden tapaan malaijienemmistöistä ja kiinalaisväestön osuus on merkittävästi pienempi kuin maan mantereisen osan itärannikon osavaltioissa. Väestöstä 93 % on malaijeja ja 5 % kiinalaisia. Myös thait muodostavat pienen vähemmistön.
Kelantanissa puhuttava malaijin kieli poikkeaa murteeltaan Kuala Lumpurissa puhuttavasta murteesta. Kelantanissa on runsaasti maaseutumaista aluetta, eikä alueella puhuttava murre ole saanut yhtä paljon vaikutteita kiinalais- ja intialaisväestöjen kielistä, kuin kansainvälistyneessä Kuala Lumpurissa puhuttava murre. Kelantanin osavaltiossa on myös edelleen vahva tunne itsenäisyydestä.
Paul Ben-Haim

Paul Ben-Haim (5. heinäkuuta 1897 München – 14. tammikuuta 1984 Tel Aviv) oli saksalaissyntyinen, israelilaistunut säveltäjä ja pedagogi. Hänen sukunimensä oli alkujaan Frankenburger.

Elämäkerta

Sävellystä Ben-Haimille opettivat Münchenin taideakatemiassa 1915–20 Friedrich Klose ja Walter Courvoisier. Pianonsoittoa ja orkesterinjohtoa hänelle opetti Berthold Kellermann. Kapellimestarina Ben-Haim avusti Bruno Walteria ja Hans Knappertsbuschia Münchenin oopperassa opintojensa jälkeen vuoteen 1924 saakka. Sitten hän toimi vuoteen 1931 saakka Augsburgin oopperan kapellimestarina. Müncheniin palattuaan Ben-Haim omistautui sävellystyölle, mutta natsien astuttua valtaan hän lähti Palestiinaan. 
Vuosina 1949–54 Ben-Haim toimi Jerusalemin musiikkiakatemian johdossa. Hän toimi myös sävellyksen professorina Tel Avivissa ja Jerusalemissa. Vuonna 1957 hänelle myönnettiin Israel-palkinto orkesteriteoksesta The Sweet Psalmist of Israel. Hän sai monesti myös Joel Engel -palkinnon. Vuonna 1972 Ben-Haim joutui auto-onnettomuuteen, joka päätti hänen luovan työnsä.

Musiikki

Ben-Haim yhdisteli tuotannossaan lännen ja idän vaikutteita. Häntä on pidetty sekä uusklassismin että myöhäisromantiikan edustajana. Ben-Haim saavutti suosiota etenkin vokaalimusiikin säveltäjänä. Lisäksi hän sävelsi muun muassa kaksi sinfoniaa ja pianokonserton. Muita konserttoja hän sävelsi viululle ja sellolle. Kamarimusiikkiteoksiin lukeutuvat jousitrio, jousikvartetto, klarinettikvintetto ja sooloviulusonaatti.
Fire Emblem: Three Houses

Vastaanotto

Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 9.5/10.