google/wiki40b huggingface dataset:
Osuusliike Voima

Osuusliike Voima oli E-liikkeeseen kuulunut osuusliike Pirkanmaalla 1917−1983. Voima oli pitkään toiseksi suurin vähittäiskauppaliike Tampereella SOK:laisen Osuuskauppa Tuotannon (nykyisin osa Pirkanmaan Osuuskauppaa) jälkeen. 
Voimalla oli toisen maailmansodan jälkeen oma tavaratalo sekä ravintola Hämeenkadun varrella. Sillä oli myös oma leipätehdas, mylly, meijeri, virvoitusjuomatehdas ja kahvipaahtimo sekä kymmeniä sivumyymälöitä eri puolilla Tamperetta. Tampereen ulkopuolella Voimalla oli vuonna 1965 kaikkiaan 76 myymälää. Sen toimitusjohtajana oli pisimpään (1931–1957) Alpo Pesonen. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1950.

Voiman edeltäjät

Tampere on Suomen osuustoiminnan kehto. Sinne perustettiin Suomen ensimmäiset osuuskaupat. Osuustoimintaliikkeen uranuurtaja oli Finlaysonin osuuskauppa, joka avasi ovensa Puutarhakadulla 1. syyskuuta 1900. Ei kestänyt kuukautta kauempaa, kun sen rinnalle ilmestyi Pellavatehtaan Työväen Osuuskauppa. Näiden kahden osuuskaupan jäseniksi pääsivät vain kyseisten tehtaiden työntekijät. Niinpä Tampereen työväenyhdistys perustikin vielä Tampereen Työväen Osuuskaupan keväällä 1901. Ensimmäisen maailmansodan aattona Tampereella oli siis kolme osuuskauppaa, ja kussakin oli jäseniä noin tuhat. Vuonna 1916 Työväen Osuuskauppa päätettiin myydä Finlaysonin osuuskaupalle. Pian sen jälkeen alettiin puuhata myös jäljelle jääneiden osuusliikkeiden yhdistämistä. Se toteutui, kun Osuusliike Voima perustettiin 3. syyskuuta 1917 Finlaysonin, Pellavatehtaan ja viime vaiheessa mukaan tulleen Teiskon Viitapohjan osuuskaupan yhteenliittymänä.

1980–1990-luvut

E-liike joutui 1970–luvulla talousvaikeuksiin ja niiden seurauksena Voima yhdistyi 38 muun osuusliikkeen ja niiden keskusliikkeen OTK:n kanssa E-osuuskunta Ekaksi 1983.
Sidottu

Juoni

Persianlahden sodassa Jack Starks saa osuman päähänsä ja menettää muistinsa. Palattuaan kotiin Vermontiin hänet löydetään tajuttomana pistooli kädessä, kuollut poliisi vierellään. Hänet tuomitaan tapauksesta, mutta suljetaan mielisairaalaan. Siellä tohtori Thomas Becker päättää kokeilla Starksiin uutta hoitomenetelmää. Hän sitoo tämän pakkopaitaan ja sulkee ruumishuoneen lokeroon. Vahvasti huumattu Starks oppii nopeasti pelottavan ja samaan aikaan kiehtovan taidon: hän pystyy matkustamaan ajassa eteenpäin ja taaksepäin.
Rijeka

Historia

Rooman valtakunnan aikaan kaupungin nimi oli Tarsattica ja se sijaitsi nykyisen Rijekan vanhankaupungin paikalla. Varhaisimmat kaupungista kertovat keskiaikaiset lähteet ovat 1200-luvulta ja niissä mainitaan kaksi paikkakuntaa, Trsat Rječina-joen vasemman rannan kukkulalla ja Rijeka roomalaisen Tarsattican paikalla meren rannalla. Kaupunki kehittyi huomattavasti 1500-luvulla kaupan keskuksena. Sen talous kukoisti jälleen 1700-luvulla, kun Rijeka julistettiin vapaasatamaksi. Vuonna 1868 Rijeka siirtyi Unkarin suoraan hallintaan ja siitä tuli maan merkittävin satama. Itävalta-Unkarin hajoamisen jälkeen vuonna 1918 kaupungista tuli osa Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskuntaa, mutta italialaiset miehittivät sen. Kaupunki oli lyhyen aikaa vuosina 1920–1924 itsenäinen valtio, Fiumen vapaavaltio, mutta se joutui jälleen italialaisten haltuun ja taantui pieneksi provinssikaupungiksi. Toisen maailmansodan jälkeen se siirtyi osaksi Jugoslaviaa ja nousi maan merkittävimmäksi satamaksi.
Rijekassa sijaitsevat muun muassa vuonna 1765 perustettu Kroatian kansallisteatteri ja Rijekan yliopisto (1632).

Talouselämä

Laivayhtiö Jadrolinijan pääkonttori sijaitsee Rijekassa.
Pisamatavi

Levinneisyys

Pisamatavia tavataan Argentiinassa, Boliviassa, Brasiliassa, Paraguayssa ja Uruguayssa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Zapa!

Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Ahti Pelttari sekä sovittanut Kadotetut ja Junior Simola, ellei toisin mainittu.
Adderly Fong

Adderly Fong Chun-Yu (kiin. 方駿宇, s. 2. maaliskuuta 1990 Vancouver, Kanada) on kanadalaissyntyinen hongkongilainen moottoriurheilija.

Ura

Fong aloitti kilpa-uransa vuonna 2006 Aasian Formula Renault Challenge -sarjassa vaihtelevalla menestyksellä. Vuonna 2007 Fong sijoittui Aasian Formula Renault V6 -sarjassa loppupisteissä kuudenneksi. Vuonna 2008 Fong kilpaili Saksan Formula 3 -sarjassa saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2009 hän jatkoi sarjassa sijoittuen sarjan 16:ksi. Vuonna 2010 Fong ajoi Britannian Formula 3 -sarjassa sijoittuen parhaimmillaan kilpailussa neljänneksi. Samana vuonna hän kilpaili Superleague Formula -sarjassa. Vuonna 2011 Fong jatkoi Britannian F3 -sarjassa vaihtelevalla menestyksellä. Vuonna 2012 Fong kilpaili yksittäisiä kilpailuja Auto GP World Series, Indy Lights ja Aasian Porsche Carrera Cup -sarjoissa. Vuonna 2013 Fong kilpaili GP3-sarjassa Status Grand Prix -tallissa. Hän saavutti kaksi pistettä. Samana vuonna hän ajoi Audi R8 LMS Cup -sarjassa voittaen sarjan mestaruuden. Vuonna 2014 Fong jatkoi GP3-sarjassa vaihtaen Jenzer Motorsport -talliin saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2015 Fong jatkoi jälleen GP3:ssa siirtyen Koiranen GP-talliin.
Richard Speck

Richard Benjamin Speck (6. joulukuuta 1941 – 5. joulukuuta 1991) oli yhdysvaltalainen joukkomurhaaja, joka tappoi kahdeksan sairaanhoitajaopiskelijaa Chicagossa 14. heinäkuuta 1966.

Nuoruus

Speck syntyi uskonnolliseen suurperheeseen Kirkwoodissa, Illinoisissa. Speckin ollessa 6-vuotias hänen isänsä kuoli. Hänen äitinsä meni uudelleen naimisiin ja Speck joutui usein isäpuolensa pahoinpitelemäksi. Jo nuoruudessaan Speck ajautui rikolliseksi.
Speck meni naimisiin marraskuussa 1962 ja hänelle syntyi pian tytär. Vuonna 1963 Speck joutui vankilaan varkaudesta ja petoksesta. Vapauduttuaan hän syyllistyi vain neljä viikkoa myöhemmin pahoinpitelyyn ja sai 16 kuukauden vankilatuomion. Päästyään taas vapaaksi Speck joutui epäillyksi 65-vuotiaan naisen raiskaamisesta ja ryöstämisestä sekä paikallisen tarjoilijan taposta. Häntä vastaan ei kuitenkaan koskaan nostettu syytettä.

Joukkomurha

Heinäkuun 13. päivän iltana vuonna 1966 Speck tunkeutui chicagolaiseen taloon, jossa asui läheisessä sairaalassa työskenteleviä hoitajaksi opiskelevia naisia. Hän ryösti ja sitoi paikalla olleet opiskelijat. Speck kidutti ja raiskasi uhrinsa. Hän puukotti tai kuristi kuoliaaksi kaikkiaan kahdeksan naista. Ainoastaan Speckille oven avannut Corazon Amurao jäi henkiin hänen onnistuttua piiloutumaan sängyn alle Speckin ollessa toisessa huoneessa. Tunteja myöhemmin Speck poistui mukanaan ryöstämänsä rahat. Amurao hälytti poliisin ja hänen antamien tuntomerkkien perusteella Speck etsintäkuulutettiin.
Pakoillessaan Speck yritti itsemurhaa, mutta muutti viime hetkellä mielensä ja hälytti apua. Sairaalassa hänet tunnistettiin ja pidätettiin. Speckin oikeudenkäynti alkoi 3. huhtikuuta 1967. Se kesti vain 12 päivää ja valamiehistö totesi hänet syylliseksi alle tunnissa. Speck tuomittiin kuolemaan, mutta vuonna 1972 se muutettiin 400-1200 vuoden vankeudeksi, kun Yhdysvaltain korkein oikeus päätti luopua kuolemantuomiosta.
Speck kuoli vankilassa sydänkohtaukseen joulukuussa 1991, vain päivää ennen 50. syntymäpäiväänsä. Edes hänen omaisensa eivät halunneet Speckin maallisia jäännöksiä, joten ne tuhkattiin, ja vain kaksi ihmistä maailmassa tietää mihin hänen tuhkansa on siroteltu.
Nikotiiniamidiadeniinidinukleotidi

Biosynteesi

Eliöt tuottavat NAD⁺:a kahdella eri tavalla. Niin sanotussa de novo -synteesissä, jota säätelevät BNA-geenit, eliöt valmistavat aminohappo tryptofaanista kinoliinihappoa. Kinoliinihappo muutetaan nikotiinihappomononukleotidiksi, joka muutetaan nikotinaattinukleotidiadenylyylitransferaasientsyymin avulla desamino-NAD⁺:ksi. NAD+-syntaasientsyymi muuttaa desamino-NAD⁺:n NAD⁺:ksi.
Eliöt biosyntetisoivat NAD⁺:a myös sen hajoamisessa syntyvästä nikotiiniamidista. Nikotiiniamidi muutetaan nikotiiniamidaasientsyymin avulla nikotiinihapoksi. Nikotiinihaposta muodostetaan nikotiinihappomononukleotidia, joka muokataan NAD⁺:ksi kuten de novo -synteesissä.

Rooli bioreaktioissa

NAD⁺ on bioreaktioissa hapetin ja NADH pelkistin. NAD⁺ kiinnittyy entsyymeihin, jotka katalysoivat dehydrausreaktioita. Tällaisia ovat esimerkiksi glykolyysin yhteydessä tapahtuva glyseraldehydi-3-fosfaatin muuttaminen 1,3-bisfosfoglyseraatiksi, alkoholien hapettaminen aldehydeiksi, jota katalysoi alkoholidehydrogenaasi sekä glutamaatin hajotus.
Muita entsyymejä, joille NAD⁺ toimii koentsyyminä, ovat muun muassa UDP-galaktoosiepimeraasi, adenosyylihomokysteinaasi, 3-dehydrokinaattisyntaasi, ornitiinisyklodeaminaasi ja urokanaasi.
HMS Arethusa (1913)

Palvelus

HMS Arethusa liitettiin palvelukseen otettaessa vasta muodostettuun Harwichin osastoon hävittäjien lippulaivaksi.
Alus osallistui 28. elokuuta 1914 Helgolandin taisteluun, jolloin se oli kommodori Reginald Tyrwhittin lippulaivana. Se vaurioitui pahoin Saksan laivaston risteilijöiden SMS Fraunlobin ja SMS Stettinin osumista, minkä vuoksi alus jouduttiin hinaamaan takaisin satamaan. Alus osallistui 25. joulukuuta Cuxhaveniin suunnatun hyökkäysosaston suojaamiseen ja 24. tammikuuta 1915 Doggermatalikon taisteluun.
HMS Landtrail hinasi huhtikuussa aluksen takaisin Heligoland Bightista sen törmättyä HMS Undauntedin kanssa. Telakalla alukselle asennettiin lentokoneiden lähtöalusta, joka poistettiin elokuussa. HMS Arethusa palasi kesäkuussa 1915 Harwichin osaston 5. Risteilijäviirikköön, jonka mukana se suojasi heinäkuussa Borkumin tehtyä vesilentokoneiskua.
HMS Arethusa otti 9. elokuuta osaa Saksan laivaston miinalaivan Meteorin upottamiseen. Alus määrättiin edelleen elokuussa viirikön lippulaivaksi. Se osallistui 30. syyskuuta kolmen saksalaisen troolarin valtaamiseen. Toiset kolme troolaria vallattiin 7. lokakuuta.
HMS Arethusa osui miinaan 11. helmikuuta 1916 Felixstowen edustalla. Miinojen asettajaksi on sanottu Saksan laivaston sukellusvenettä UC-7. Saamiensa vaurioiden vuoksi alus kellui avuttomana, kunnes apu saapui. Aallokossa kuitenkin touvi katkesi, jolloin alus ajautui Cutlerin matalikolle. Matalikolla aluksen köli murtui, minkä jälkeen se upposi.
Ikuinen tuli

Ikuinen tuli on tuli, jonka on tarkoitus palaa jatkuvasti määrittelemättömän pitkään. Ikuisten tulien tarkoituksena on yleensä muistuttaa merkittävistä henkilöistä tai tapahtumista.
Ikuinen tuli palaa muun muassa Pariisin Riemukaaren alla olevalla tuntemattoman sotilaan haudalla. Myös Antiikin Rooman Vestan temppelissä paloi ikuinen tuli, joka kuitenkin sammutettiin keisari Theodosius I:n määräyksestä vuonna 394.
Suomessa ikuinen on palanut ainakin Merenkulkijoiden ja mereen menehtyneiden muistomerkin huipulla.
Iso Kalliojärvi (Heinola)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 13,4 hehtaaria, se on 800 metriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kolme saarta.  Sen rantaviivan pituus on 3,5 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Konniveden alueella (14.13), jonka Konniveden lähi-alueeseen (14.131) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 116,5 metriä mpy.
Natalia Giloeva

Natalia Giloeva (karjalaisittain Hiloin Natoi) on venäläissyntyinen toimittaja, opettaja sekä karjalan kielen asiantuntija ja tutkija. Hän toimii myös karjalan kielen elvyttämiseksi.

Kieli

Giloevan äidinkielet ovat karjala ja venäjä. Hänen puhumansa murre on livvinkarjalaa. Kieltä hän oppi karjalaiselta mummoltaan, jolle livvinkarjala oli vahvempi kieli kuin venäjä.

Työura

Giloeva valmistui vuonna 1996 suomen- ja karjalankielen kääntäjäksi Petroskoin valtionyliopistosta. Filologian kandidaatiksi hän valmistui Petroskoissa vuonna 2004.
Livvinkarjalaa hän on opettanut ja tutkinut sekä Suomessa että Venäjällä. Vuonna 2015 hän oli Suomessa työskennellessään virkavapaalla Petroskoin valtionyliopiston karjalan kielen opettajan työstä.
Giloeva on Itä-Suomen yliopiston tutkija. Tekeillä olevan väitöskirjan aiheena ovat Raja-Karjalan murteet. Hän toimii Yleisradion karjalankielisten uutisten kääntäjänä ja lukijana, ja toimittaa ne nimellä Hiloin Natoi, joka on hänen karjalainen nimensä. Hän on myös kirjoittanut karjalan kielen oppikirjoja sekä toimii karjalan kielen elvyttämiseksi muun muassa Itä-Suomen yliopiston hankkeessa. Hän on ollut tekemässä ensimmäistä Suomessa julkaistua livvinkarjalan oppikirjaa, jonka julkaisi vuonna 2015 Karjalan Kielen Seura.
Pohjanharjus

Koko ja elintavat

Pohjanharjus on sisävesikala, joka muodostaa parvia viileiden järvien ja jokien avovedessä ja yleensä nousee kutemaan pieniin, nopeasti virtaaviin kivisiin puroihin. Pohjanharjus syö poikasena eläinplanktonia ja kasvaessaan siirtyy hyönteistoukkiin, aikuisena myös pinnalta nappaamiinsa hyönteisiin. Myös pikkukalat, mäti, sopulit ja äyriäiset kelpaavat. Lisääntyvä pohjanharjus on tyypillisesti 30-40 cm:n pituinen, ennätysmitta on 76 cm.

Levinneisyys

Pohjois-Amerikassa pohjanharjus esiintyy Jäämereen virtaavissa vesistöissä Hudsoninlahdelta länteen, Tyyneenmereen laskevissa vesissä Brittiläisestä Kolumbiasta pohjoiseen sekä myös etelään virtaavan Missourin vesistön latvoilla Montanassa. Lisäksi se elää pohjoisessa Siperiassa Jäämereen laskevissa vesissä.
Lajin levinneisyys on aikemmin käsitetty vielä laajemmaksi, ja sen katsottiin käsittävän useita alalajeja, joita sittemmin on erotettu itsenäisiksi lajeiksi. Näitä ovat muiden muassa Thymallus baicalensis, joka elää Siperian Baikaljärvessä ja sen lähijoissa, Thymallus grubii Itä-Aasiassa Tyyneenmereen laskevassa Amurin vesistössä Venäjän, Kiinan ja Mongolian alueilla  sekä Thymallus pallasii itäisessä Siperiassa.
Mutta rakkauteni ei kuole koskaan

Juoni

Ylellistä elämää viettävä nuori seikkailija Moise Stahr tavoittelee Wallensteinin suurherttuakunnan sotilaskomentajan Julius Holbeinin tytärtä Elsaa. Hänen todellinen tarkoituksensa on varastaa suurherttuakunnan linnoitussuunnitelmat. Varkauden paljastuttua Holbein tekee itsemurhan ja Stahrin apuriksi syytetty Elsa pakenee Rivieralle, jossa hän alkaa esiintyä Diana Cadoleur -nimisenä näyttelijänä ja laulajattarena. Elsa rakastuu alakuloiseen nuorukaiseen, joka todellisuudessa on Wallensteinin suurherttuan poika, prinssi Maximilian. Paikalle ilmestyvä Stahr yrittää jälleen vietellä Elsan ja uhkaa paljastaa tämän henkilöllisyyden suurherttualle. Maximilian kutsutaan kotiin, ja Elsa astuu viimeisen kerran näyttämölle juotuaan sitä ennen myrkkyä. Elsa menehtyy rakastajansa syliin ja kuiskaa hänelle viimeiset sanansa: ”Mutta rakkauteni ei kuole!”

Tuotanto, teema ja vastaanotto

Torinolaisen Gloria Filmin tuottama Mutta rakkauteni ei kuole koskaan on Giovanni Pastronen Cabirian (1914) ohella Italian mykkäelokuvan kultakauden kuuluisin teos ja ohjaaja Mario Caserinin ensimmäinen merkittävä melodraama. Se on dekadentti intohimodraama, jonka teemana on Lyda Borellin esittämän femme fatalen hallitsematon, miehiä tuhoava seksuaalisuus. Borellin ekspressionistisesti tyyliteltyä näyttelijäsuoritusta ja äärimmilleen viritettyä juonta korostavat taitava kameratyö sekä yläluokkaiseen ympäristöön sijoitettu hienostunut lavastus ja puvustus.
Elokuva oli suuri arvostelu- ja yleisömenestys sekä Italiassa että ulkomailla. Se teki Lyda Borellista aikansa suosituimman elokuvadiivan ja synnytti lukuisia jäljitelmiä aina 1920-luvulle saakka. Wladimiro Apolloni ohjasi elokuvasta Mario Bonnardin tähdittämän uusintaversion L’amor mio non muore vuonna 1921. Samanniminen Giuseppe Amaton elokuva vuodelta 1938 perustuu kokonaan eri tarinaan.
Lyda Borellin elokuvia esitettiin aikanaan myös Suomessa, mutta niiden suomenkielisistä nimistä ei useinkaan voi päätellä alkuperäisteosta. Juonikuvauksen perusteella kyseessä voi olla Helsingissä tammikuussa 1915 näytetty Lemmen ja kuoleman karkelo. Myöhemmin elokuvaa on esitetty elokuvateatteri Orionissa nimellä Mutta rakkauteni ei kuole koskaan.

Restaurointi ja DVD-julkaisu

Mutta rakkauteni ei kuole koskaan on restauroitu vuonna 2013 Italian elokuva-arkistossa säilyneen alkuperäisnegatiivin pohjalta. Torinon kansallisen elokuvamuseon ja Bolognan elokuva-arkiston tuottama mustavalkoinen 78 minuutin pituinen versio sisältää Italian elokuvasensuurin aikanaan poistaman suudelman ja elokuvan aistillisen loppuhuipennuksen. DVD:llä julkaistu elokuva on varustettu myös englanninkielisellä tekstityksellä.
Karun Chandhok

Ura

Karun Chandhok aloitti uransa Kartingissa vuonna 2000. Samana vuonna Chandhok voitti Formula Maruti sarjan mestaruuden. Vuoden 2001 Aasian F2000 -mestaruuden jälkeen oli aika siirtyä isompiin luokkiin. Vuosina 2002–2003 Chandhok ajoi Britannian F3 National-sarjassa, jossa hän sijoittui kaudella 2002 kuudenneksi ja 2003 kolmanneksi. Vuonna 2004 Chandhok ajoi Britannian F3-sarjassa, jossa hän sijoittui loppupisteissä sijalle 14. Vuonna 2005 Chandhok ajoi World Series by Renault-sarjassa, jossa hän ei saanut sijoitusta, koska hän ei kerännyt sarjassa yhtään pistettä. Kaudeksi 2006 Chandhok siirtyi Aasian Formula Renault V6-sarjaan, jossa hän voitti sarjan mestaruuden debyyttikaudellaan.
Chandhok palasi Euroopan radoille kaudeksi 2007, kun hän siirtyi GP2-sarjaan Durango-talliin. Hän voitti kauden aikana yhden osakilpailun Span radalla Belgiassa ja sijoittui loppupisteissä sijalle 15. Chandhok jatkoi uraansa GP2-sarjassa  kaudella 2008 ISport International-tallissa, jonka autolla hän voitti Saksan kilpailun. Viimeisellä kaudellaan GP2-sarjassa Chandhok ajoi Ocean Racing Technologyn autolla kerran palkintokorokkeelle Britannian kilpailussa.
Chandhok testasi Red Bullin Formula 1-autoa marraskuussa 2007 Katalonian radalla Espanjassa. F1-kaudella 2010 Chandhok nimettiin Hispania Racingin toiseksi kuljettajaksi, ja on näin ollen historian toinen intialainen F1-kuski. Ensimmäinen oli Narain Karthikeyan, joka ajoi Jordan-tallissa vuonna 2005. Kuitenkin Saksan kilpailusta lähtien Chandhokin tilalla ajoi loppukauden Sakon Yamamoto, koska Chandhok ei ollut maksanut tallille lupaamiaan sponsorirahoja ajallaan. Chandhokin parhaiksi sijoituksiksi jäivät Australian ja Monacon kilpailuissa ajetut 14 sijat. Loppukauden Chandhok toimi BBC Radio 5 Live -kanavan kommentaattorina.
Kaudella 2011 hän toimi Team Lotuksen testikuljettajana ajaen Australian, Turkin, Euroopan, Britannian, Belgian, Italian, Japanin, Korean ja Intian GP:n perjantaiharjoituksissa. Hän pääsi ajamaan Saksan kilpailussa Jarno Trullin tilalla sijoittuen kilpailussa sijalle 20.
Vuonna 2014 Chandhok kilpaili Mahindra Racing -tallissa Formula E -sarjassa. BBC 5 Radio Liven lisäksi hän on toiminut varikkotoimittajana sekä teknisenä asiantuntijana Sky Sportsilla ja Channel 4:lla.
Chandhokin isä Vicky Chandhok on Intian autourheiluliiton entinen puheenjohtaja.
Eero Juntunen (kansanedustaja)

Eero Juntunen (20. lokakuuta 1921 Suomussalmi – 19. marraskuuta 1966 Kajaani) oli suomalainen konttorijohtaja, joka toimi Maalaisliiton kansanedustajana Kuopion läänin vaalipiiristä vuosina 1962–1966.
Juntunen suoritti kauppakoulun vuonna 1943. Hän työskenteli ulosottomiehenä, kunnansihteerinä ja kunnanasiamiehenä Suomussalmella sekä Kainuun säästöpankin Ämmänsaaren konttorin johtajana. Kunnallispolitiikassa Juntunen oli mukana toimien kunnanvaltuuston jäsenenä ja kunnanhallituksen puheenjohtajana Suomussalmella.
Juntusen vanhemmat olivat maanviljelijä ja kauppias Kalle Juntunen ja Saimi Eufemia Korhonen. Juntunen oli naimisissa Annikki Keräsen kansa vuodesta 1943 lähtien.
Arnold Matteus

Arnold (Arno) Alvil Matteus (1./13. joulukuuta 1897 Kärgulan kunta, Viron kuvernementti – 30. marraskuuta 1986 Tartto, Viro) oli virolainen arkkitehti.

Elämäkerta

Matteus aloitti vuonna 1918 opinnot Tarton yliopistossa fyysis-matemaattisessa tiedekunnassa. Vuosina 1919–1920 hän osallistui Viron vapaussotaan. Hän opiskeli 1921–1925 Karlsruhen teknillisessä korkeakoulussa arkkitehtiosastolla.
Matteus oli vuosina 1926–1935 ja 1941–1944 Tarton kaupunginarkkitehti ja 1944–1960 Tarton kaupungin pääarkkitehti.

Teokset

Matteus työskenteli pitkään Tarton kaupunginarkkitehtina ja vaikutti merkittävästi Tarton arkkitehtuuriin. Hänen työnsä edustivat pääasiassa funktionalismia.
Kaupunginarkkitehtina ja yksityisenä arkkitehtina hän suunnitteli yksin tai yhdessä muiden kanssa lähes 600 hanketta. Matteuksen työluettelo, jossa oli yli tuhat nimikettä, katosi sodan aikana.

Ühiskondlik tegevus

Matteus oli korp! Ugalan jäsen ja taideyhdistys Pallaksen johdossa 1943–1944.
Kultapäämonninen

Koko ja ulkonäkö

Kultapäämonninen voi kasvaa 7 senttimetriä pitkäksi. Kalan pää, selkä ja kyljet ovat mustat, mutta alaosa on vaalea. Pyrstökin on vaalea ja siinä on mustia pilkkuja.

Alkuperä

Kultapäämonninen on kotoisin Brasiliasta, Mamoréjoelta.

Käyttäytyminen ja lisääntyminen

Kultapäämonninen on melko vilkas ja sävyisä parvikala. Sen viljely on helppoa.

Vesiolot ja ravinto

Kultapäämonninen tarvitsee vähintään 100 litran kokoisen akvaarion. Kalalle sopiva veden happamuus on 6-7 ja veden kovuus alle kymmenen. Sopiva lämpötila on 23-27 celsiusastetta. Kala on kaikkiruokainen.
Klaus Holma

Klaus Ben Holma (3. huhtikuuta 1914 Hämeenlinna – 9. marraskuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen taidehistorioitsija ja kirjailija.

Henkilöhistoria

Holman vanhemmat olivat seemiläisten kielten dosentti, suurlähettiläs Harri Holma (1886–1954) ja Alli Hagfors-Haapakoski (1888–1963). Hän opiskeli ensi alkuun Helsingin Normaalilyseossa ja sittemmin Helsingin Suomalaisessa Yhteiskoulussa. Siellä hänen luokkatovereitaan olivat muun muassa Eino E. Suolahti, Kai Polón ja Saima Harmaja, joka perehdytti hänet runouteen. Ylioppilastutkinnon Holma suoritti 1932. Isän muutettua perheineen suurlähettilääksi Ranskaan Holma opiskeli taidehistoriaa Pariisin Sorbonnen ja Helsingin yliopistoissa opettajinaan muun muassa Onni Okkonen ja Yrjö Hirn. Hän väitteli filosofian tohtoriksi joulukuussa 1940 aiheenaan Louis Davidin suhde antiikkiin. Paitsi Ranskaa, Holma kierteli Italiassa ja Englannissa. Holma keräsi 1930-luvulla yhdessä äitinsä kanssa taidetta ja antiikkiesineistöä Pariisin antiikkimarkkinoilta ja Ranskan maaseudulta. Kerätty esineistö on nykyisin näytteillä Holman muistokokoelmassa Lahden historiallisessa museossa. Holma avioitui 1939 ranskalaisen Simonne Sachsin kanssa. Talvisodan alkuvaiheissa Holma ja hänen ystävänsä Aladár Paasonen neuvottelivat Ranskan johdon ja Kansainliiton kanssa Suomelle annettavasta tuesta. Holma palasi Pariisista Suomeen tammikuun alussa 1940 ja suoritti sitten upseeriopintoja. Jatkosodan alussa hän palveli rintamalla, mutta myöhemmin pääosin Mannerheimin esikunnassa Mikkelissä. Holma teki itsemurhan 9. marraskuuta 1944. Hänet löydettiin Pohjoisella Rautatienkadulla sijainneen kerrostalon ullakolta hirttäytyneenä.

Kirjallinen tuotanto

Holma oli kielellisesti ja musiikillisesti lahjakas. Hän julkaisi esseitä, runoja, näytelmiä ja taidehistoriallisia tutkimuksia. Häntä innoitti etenkin ranskalainen modernisti André Gide sekä Roger Martin du Gard. Holma kirjoitti julkaistujen teostensa lisäksi jatkosodan aikana toisen maailmansodan aikaiseen Eurooppaan sijoittunutta romaania joka jäi kuitenkin käsikirjoituksen asteelle.
Tatu Väätäinen

Tatu Väätäinen (ven. Тату Ларсович Вятяйнен, Tatu Larsovitš Väätäinen; 28. helmikuuta 1898 Juankoski – 11. lokakuuta 1938 Petroskoin lähellä) oli suomalainen kommunisti ja neuvostoliitonsuomalainen kirjailija.
Väätäinen liittyi vallankumousliikkeeseen vuonna 1917. 1920-luvulla hän kirjoitti runoja mm. Nuori työläinen ja Liekki -lehtiin. Vuosina 1925, 1926 ja 1929 hän oli pidätettynä osallisuudesta Sosialistisen nuorisoliiton toimintaan. Väätäinen kuului 1920-luvun lopussa myös Suomen kommunistisen nuorisoliiton keskuskomiteaan.
Väätäinen saapui Neuvostoliittoon vuonna 1934 Ruotsin konsulaatin myöntämällä viisumilla. Hän työskenteli Petroskoissa Punainen Karjala -lehden toimituksessa ja Kustannusliike Kirjassa. Väätäisen runoja julkaistiin Neuvostoliiton suomenkielisissä sanoma- ja aikakauslehdissä. Vuonna 1937 hän käänsi suomeksi Aleksandr Puškinin teoksia.
Väätäinen pidätettiin 2. kesäkuuta 1938, tuomittiin kuolemaan syytettynä vastavallankumouksellisesta nationalistisesta toiminnasta ja ammuttiin. Hänet todettiin syyttömäksi vuonna 1955.
Galeries Lafayette

Galeries Lafayette on ranskalainen vähittäiskauppayritys. Sen lippulaivatavaratalo, Galeries Lafayette Haussmann, sijaitsee Pariisissa. Sillä on myös useita tavarataloja ympäri Ranskaa sekä yksi Berliinissä.
Théophile Baderin vuonna 1893 perustamaan yritykseen kuului vuoteen 2012 asti myös Monoprix-päivittäistavaraketju, joka siirtyi kuitenkin Casino-yhtiölle pitkien yhteisomistusriitojen jälkeen.