RN Andrea Doria (1913)

Palvelus

Ensimmäisen maailmansodan aikana Andrea Doria kirjasi ainoastaan 70 operatiivista tuntia palvelusta, joista yksikään ei ollut varsinaisesti hyökkäyksellistä toimintaa. Alus oli marraskuusta 1918 heinäkuuhun 1919 Tarantossa ollen välillä 10. marraskuuta 19. helmikuuta Korfulla. Se lähti 4. heinäkuuta 1919 Konstantinopoliin, jossa se oli tärkein ympärysvaltojen alus 9. heinäkuuta - 9. marraskuuta. Tuona aikana se teki ainoan purjehduksensa Mustallamerellä Sevastopoliin 24. lokakuuta - 1. marraskuuta, minkä jälkeen alus palasi Tarantoon ja edelleen La Speziaan huollettavaksi.
Andrea Doria oli 1920 ainoa Italian laivaston palveluksessa ollut taistelulaiva, kun muiden alusten miehistöt oli pääosin siirretty kuljettamaan Saksan keisarillisen laivaston luovuttamia sotalaivoja Ranskasta. Alus osallistui siirtoihin marraskuusta 1920 tammikuuhun 1921 ollen Fiumessa, josta käsin se valvoi Rapallon sopimuksen toteuttamista. Se osallistui loukkuun jääneiden Italian laivaston alusten vapauttamiseen 24. joulukuuta, mutta alus ei käyttänyt tykistöään ennen kuin 26. joulukuuta ampuessaan kolme 76 millimetrin yhteislaukausta kapinoivaan hävittäjä Esperoon, joka vaurioitui tulituksessa pahoin.
Myöhemmin samana päivänä alus tulitti D'Annunzion päämajaa ampuen alueelle kaksi kuuden tuuman kranaattia, jotka haavoittivat D'Annunziota. Kapinalliset antautuivat 31. joulukuuta.
Alus osallistui 1923 Korfun operaatioon ja vieraili Espanjassa. Alus oli 16. tammikuuta 1925 Lissabonissa laivastovierailulla osallistuen Vasco da Gaman kuoleman 400-vuotisjuhlallisuuksiin. Palattuaan alus siirrettiin huollettavaksi La Speziaan, jonne se saapui 7. helmikuuta.
Andrea Doria palasi palvelukseen kesäkuussa. Alus lähti 5. marraskuuta Lerokselle seuranaan hävittäjälaivue, koska italialaiset evakuoitaisiin Lähi-Idästä Syyriassa puhjenneiden Ranskan vastaisten kahakoiden seurauksena. Alus osoittautui kuitenkin tarpeettomaksi viipyen Leroksella 12. joulukuuta saakka. Alus jatkoi rauhan ajan palvelustaan Välimerellä, kunnes se siirrettiin elokuussa 1932 Tarantossa reserviin vajaalle miehistölle.
Alus lähti 26. maaliskuuta 1937 La Speziasta modernisoitavaksi Triesteen, jonne se saapui 30. maaliskuuta. Alus poistettiin palveluksesta 8. huhtikuuta siirrettäessä se Triestessä Cantieri Riuniti dell'Adriaticon telakalle. Se ei palannut palvelukseen ennen toisen maailmansodan alkamista.

Toinen maailmansota

Andrea Doria palasi palvelukseen 26. lokakuuta 1940, jolloin se liittyi 5. taistelulaivaviirikköön Tarantossa. Alus ei ollut edelleenkään täysin palveluskelpoinen Britannian kuninkaallisen laivaston ilmavoimien iskiessä Taranton laivastotukikohtaan. Se kuitenkin siirrettiin 12. marraskuuta hyökkäyksen seurauksena Napoliin ja edelleen La Speziaan, jonne se saapui 15. marraskuuta täydentämään koulutustaan.
Alus osallistui joulukuussa ensimmäiseen varsinaiseen operaatioonsa sodan aikana lähtiessään Vittorio Veneton kanssa merelle kohdatakseen Britannian laivaston operaatio Excessin saattueen. Taistelulaivat eivät kuitenkaan kohdanneet saattueita, vaan ne palasivat 11. joulukuuta La Speziaan. Helmikuussa alus lähti Italian laivasto-osaston mukana merelle kohdatakseen Britannian laivaston Force H:n, joka oli matkalla tulittamaan Genovaa. Osastot eivät kuitenkaan kohdanneet toisiaan, joten italialaiset palasivat Napolin kautta La Speziaan.
Elokuussa Andrea Doria palasi Tarantoon. Alus lähti 13. helmikuuta Tarantosta suojatakseen Benghaziin matkannutta saattuetta M41. Se palasi satamaan seuraavana päivänä. Alus osallistui vastaavaan operaatioon M42 17.-19. joulukuuta, kun se oli kaukosuojausosastossa Littorion ja Giulio Cesaren sekä kahden raskaan risteilijän ja kymmenen hävittäjän kanssa. Osasto kohtasi Britannian kuninkaallisen laivaston ratkaisemattomana päättyneessä Syrtinlahden ensimmäisessä taistelussa.
Kolme italialaista saattuetta lähti 3. tammikuuta 1942 Messinasta ja Tarantosta operaatiossa M43, jolloin Andrea Doria, Littorio ja Giulio Cesare, kaksi raskasta risteilijää ja kahdeksan hävittäjää muodostivat jälleen kaukosuojausosaston. Saattue ei kohdannut vihollista ja 5. tammikuuta  alus palasi kaukosuojausosaston mukana Tarantoon. Aluksella oli jo matkan alkaessa havaittu ohjauksessa vikaa ja operaatio jäikin sen viimeiseksi ennen Italian antautumista.
Alus makasi maaliskuusta alkaen lähinnä palveluksesta poistettuna ankkurissa. Tähän vaikutti aluksen heikon kunnon lisäksi akuutti polttoainepula. Alus lähti 9. syyskuuta 1943 Maltalle, jossa se oli internoituna 8. kesäkuuta 1944 saakka. Alus vapautettiin lähtemään Augustaan ja Syrakusaan, mutta se pääsi palaamaan Taratoon vasta 14. maaliskuuta 1945.
Sodan päätyttyä Andrea Doria siirrettiin Syrakusaan, missä se oli 13. joulukuuta saakka,  joilloin sen huolto aloitettiin Tarantossa. Palvelukseen palattuaan alus palveli laivaston lippulaivana lukuun ottamatta jaksoja, jolloin lippulaivana oli sen sisaralus Giulio Cesare 10. marraskuuta 1949 - 9. joulukuuta 1950 ja 9. maaliskuuta 1951 - toukokuu 1953.
Lopulta alus siirrettiin tykistön sekä muiden erikoisalojen koululaivaksi Tarantoon, kunnes se poistettiin palveluksesta 16. syyskuuta 1956. Alus poistettiin kirjanpidosta 1. marraskuuta samana vuonna. Se romutettiin La Speziassa.