google/wiki40b huggingface dataset:
Eva Green

Lyhyt elämäkerta

Green syntyi ranskalaisen näyttelijättären Marlène Jobertin ja ruotsalais-ranskalaisen hammaslääkärinä toimineen Walter Greenin perheeseen kaksoissisarensa kanssa. Täytettyään 17 vuotta Green lähti ranskalaisesta koulusta ja siirtyi opiskelemaan Kentissä sijaitsevaan Ramsgateen, minkä jälkeen hän kävi hetken yhdysvaltalaista koulua Ranskassa. Näyttelemistä Green opiskeli Saint Paul Drama Schoolissa Pariisissa ja Webber Douglas Academy of Dramatic Artissa Lontoossa. Green opiskeli myös ohjaamista New Yorkin yliopiston Tisch School of the Artsissa.
Palattuaan Pariisiin vuosituhannen alussa Green näytteli teatteriproduktioissa nimeltä La Jalousie en Trois Fax ja Turcaret. Italialainen ohjaaja Bernardo Bertolucci havaitsi Greenin teatterissa ja kiinnitti tämän elokuvaansa The Dreamers, josta tuli Greenin debyyttielokuva vuonna 2003. Green sai rohkeasta roolistaan kehuja kriitikoilta ja näyttelemisen ohella hän myös sävelsi musiikkia kyseiseen elokuvaan.
Elokuvadebyyttinsä jälkeen Green esiintyi ranskalaisessa elokuvassa Arsène Lupin sekä isossa Ridley Scottin Hollywood-produktiossa Kingdom of Heaven – Taivas maan päällä. Ehkä tähän asti tunnetuimman roolinsa Green teki Martin Campbellin ohjaamassa Bond-elokuvassa Casino Royale, jossa hän oli Daniel Craigin vastanäyttelijänä. Vesper Lyndin rooli toi Greenille muun muassa Bafta- ja Empire-palkinnon.
Green jatkoi isoissa elokuvatuotannoissa ja näytteli Serafina Pekkala -nimistä noitaa kirjaan perustuvassa elokuvassa Kultainen kompassi vuonna 2007. Kyseisessä elokuvassa hän esiintyi jälleen Daniel Craigin kanssa. Tämän jälkeen Green keskittyi independent-elokuviin Englannissa ja näytteli muun muassa elokuvissa Franklyn ja Viattomuuden uhrit.
Vuonna 2011 hän näytteli Ewan McGregorin rinnalla elokuvassa Perfect Sense ja Morgan le Faytä kuningas Arthurin tarinoihin perustuvassa televisiosarjassa Camelot.
Green palasi isoihin produktioihin Tim Burtonin ohjaamassa Dark Shadowsissa vuonna 2012. Elokuvassa Green näytteli noitaa, joka muuttaa Johnny Deppin esittämän roolihahmon vampyyriksi.
Vuonna 2014 Green esittää Robert Rodriguezin ja Frank Millerin ohjaamassa elokuvassa Frank Millerin Sin City: A Dame to Kill For Ava Lordia, elokuvan ”kuolettavaa kaunotarta”. Elokuva perustuu Millerin luomiin sarjakuviin. 
Vuonna 2017 Green esitti toista pääroolia Roman Polanskin elokuvassa D'après une histoire vraie, joka sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla.

Mallina

Green on toiminut myös mallina muun muassa Armanille, Lancômelle ja Diorille.

Yksityiselämä

Greenillä on asunnot sekä Pariisissa että Lontoossa, ja hän on yksi Unicefin tukijoista.
Green seurusteli näyttelijä Marton Csokasin kanssa vuosina 2005–2009.
Aarre Koivisto

Aarre Antero Koivisto (8. kesäkuuta 1920 Punkalaidun – 31. joulukuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen lavastaja. Hän teki pitkän uran elokuvalavastajana alkaen vuoden 1947 elokuvasta Särkelä itte aina 1980-luvun lopulle. Uransa varrella hän lavasti muun muassa elokuvan Tuntematon sotilas sekä elokuvasarjat Komisario Palmu ja Pekka ja Pätkä.
Elokuvien lisäksi Koivisto toimi teatterilavastajana Svenska teaternissa vuosina 1961–1966. Samaten hän toimi MTV3:n lavastajana televisionäytelmissä, -sarjoissa ja -elokuvissa vuosina 1966–1985. Koivisto jäi eläkkeelle 1985.
Koivisto sai parhaan lavastuksen Jussin vuonna 1955 elokuvista Isän vanha ja uusi ja Hilmanpäivät.
Ivan Strinić

Ivan Strinić (s. 17. heinäkuuta 1984 Split, Jugoslavia) on kroatialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on edustanut Italian Serie A:ssa SSC Napolia tammikuusta 2015 elokuuhun 2017, UC Sampdoriaa kaudella 2017–2018 ja AC Milania kaudella 2018–2019 mutta ei pelannut viimeksi mainitussa yhtään virallista ottelua. Tammikuusta 2011 tammikuuhun 2015 hän edusti ukrainalaista FK Dniproa. Hän on pelannut Kroatian maajoukkueessa 49 ottelua tekemättä niissä yhtäkään maalia.
Wat (kansa)

Historia

Waiden historiassa on yhtäläisyyksiä heidän naapuriensa de'angien ja bulangien kanssa. Kiinalaisten vaikutusvalta alkoi ulottua waiden maille jo kaksi tuhatta vuotta sitten. Erillinen etninen identiteetti heille alkoi muodostua Tang-dynastian aikana 600-luvulta 700-luvulle. Tang-dynastian aikana he kuuluivat ensin Nanzhaon kuningaskunnan ja sittemmin Song-dynastian aikana Dalin kuningaskunnan vaikutusvallan alaisuuteen. 1300-luvulta 1700-luvulle waiden elinkeino muuttui metsästys-keräilystä maanviljelykseen. Tähän vaikutti heidän alueilleen tulleet kiinalaiset ja thaikieliset kansat. Maanviljelyksen omaksuneet wat tulivat tunnetuiksi "kesyinä waina" ja metsästys-keräilyä jatkaneet "villeinä waina".   
1800-luvulla waiden vastarinta esti osaltaan Iso-Britanniaa ulottamasta vaikutusvaltaansa Intiasta ja Burmasta syvemmälle Kiinaan. Vastarinta yhdensi waiden yhteiskuntarakennetta, joka oli pitkään koostunut yksittäisistä heimoista. Vielä tuolloin monet wat viljelivät oopiumia myyntiin. Tälle tuli loppu vasta Kiinan kommunistien voitettua Kiinan sisällissodan ja heidän kiellettyään oopiumin vuonna 1950. Sittemmin Kiinan puolelle perustettiin waiden autonomisia kuntia. Burman puolella wat aloittivat aseellisen kapinan hallintoa vastaan monien maan muiden vähemmistöjen tavoin. Waiden asejoukkoihin kuuluu noin 30 000 miestä ja he hallitsevat alueita Itä-Burmassa. Waiden ja Burman hallinnon välillä solmittiin aselepo vuonna 2013.

Kulttuuri

Wat jakautuvat useisiin eri alaryhmiin, jotka puhuvat omia murteitaan. Jotkut kielitieteilijät pitävät näitä murteita pikemminkin omina kielinään. Kieli on läheistä sukua de'angille ja bulangille. Wat asuvat vuoristokylissä, joissa asuu sadasta neljäänsataan perhettä. Talot rakennetaan bambusta. Osa waista käyttää edelleen kaskiviljelyä kun taas osa on siirtynyt nykyaikaisempiin menetelmiin. Wat jakautuvat isälinjaisiin klaaneihin. Jokaisen pojan sukunimi muodostuu hänen annetusta nimestään ja hänen isänsä nimestä, joka puolestaan muodostuu samalla kaavalla. Klaanien jäsenet avioituvat miltei aina eksogamisesti. 
Wat harjoittavat edelleen perinteistä uskoaan. Heidän luomiskertomuksensa mukaan he ilmestyivät luolasta A Wan vuorelta ja heitä luolasta seurasivat muut kansat, kuten de'angit, han-kiinalaiset ja dait. Wat uskovat myös erilaisiin henkiin, jotka liittyvät asioihin kuten eläimiin, kasveihin, säähän tai maantieteellisiin paikkoihin. Näiden henkien uskotaan pystyvän vaikuttamaan ihmisten elämään. Kuolleiden esi-isien hengiltä voidaan pyytää erilaisia siunauksia. Kiinan kulttuurivallankumouksen aikana uskon eri ilmentymiä kiellettiin ja tätä kautta osa siihen liittyneistä tavoista hävisi.
Fonografi

Fonografi oli ensimmäinen äänen tallennukseen ja toistamiseen tarkoitettu laite. Thomas Alva Edison ilmoitti keksineensä fonografin 21. marraskuuta 1877, ja sitä myytiin kaupallisesti vuodesta 1890 vuoteen 1925. Aluksi fonografista käytettiin nimitystä "puhuva kone". Edison suunnitteli fonografinsa alun perin puheluiden äänittämiseen, mutta hyvin varhaisessa vaiheessa huomattiin, että sillä voitaisiin taltioida ja esittää musiikkiakin. Édouard-Léon Scott de Martinville keksi vuonna 1857 fonoautografin, jolla voitiin tallentaa ääntä, mutta tallennettua ääntä ei pystynyt kuuntelemaan.
Fonografin toimintaperiaate on sama kuin gramofonin. Aluksi Edison käytti tinapaperia, joka oli kääritty lieriön ympäri, mutta sen huonon kestävyyden takia hän kehitti vahasylinterit, joiden kestävyys oli huomattavasti parempi. Fonografilla voitiin myös tehdä omia äänitteitä, toisin kuin gramofonilla.
Fonografin lieriöitä ei voitu ennen 1900-luvun vaihdetta monistaa, joten esittäjä joutui toistamaan esityksensä niin monta kertaa kuin myytäviä sylintereitä haluttiin tehdä. Äänenlaatu oli gramofonia parempi, mutta äänenpaine hiljaisempi. Fonografiäänitteet pystyivät taltioimaan ääntä noin neljä minuuttia kerrallaan. 1910-luvulla kehitetty Amberol-sylinteri edusti aikanaan äänentoiston huippua .
Koska äänitteiden teko oli akustista, eikä mikrofoneja tunnettu, piti esittäjän suunnata esityksensä suoraan kaivertavan laitteen torveen. Tallennuksessa käytetty torvi oli toistavaa huomattavasti suurempi, jotta orkesterikin mahtui mukaan. Menetelmä sopi parhaiten kovaäänisille oopperalaulajille, kuten aikauden supertähdille Enrico Carusolle tai Aino Acktélle.
Fonografi-lieriöille vakiintui ajan oloon oma käyttäjäkuntansa: kansanomaiset esittäjät – kun taas gramofonilevyille levyttivät taiteilijoina pidetyt oopperadiivat ja huippuorkesterinjohtajat. 1920-luvulle tultaessa Edisonin vahalieriö oli jo syrjäytynyt valmisäänitemarkkinoilta, mutta sen käyttö toimistoissa sanelukoneena jatkui pitkälle 1950-luvulle, kunnes magnetofoni korvasi sen lopullisesti.
James Randi

James Randi Educational Foundation

Vuonna 1996 Randi perusti James Randi Educational Foundationin (JREF). Randi lupaa miljoona Yhdysvaltain dollaria henkilölle, joka JREF:n valvomissa olosuhteissa kykenee tuottamaan paranormaalin ilmiön. JREF etsii myös oma-aloitteisesti paranormaaleiksi kutsuttuja ilmiöitä ja tutkii niitä. Mustalle listalle joutuneita ja valheeksi todistettuja ilmiöitä ovat esimerkiksi kuolleista heränneet ihmiset ja itsestään ilmestyneet kullatut hampaat. Toistaiseksi selittämätöntä ilmiötä ei ole löytynyt ja Randi on saanut pitää rahansa.
James Randin miljoonan dollarin haaste muuttui 1. huhtikuuta 2007. Syyksi on ilmoitettu, että JREF on joutunut vuosittain käsittelemään valtavan määrän hakemuksia, jotka ovat hyvin epäselviä. Työntekijöiden on täytynyt olla kirjeenvaihdossa haasteeseen vastaajan kanssa vain jotta he saisivat tietää mikä kyky on kyseessä ja miten tarkasti hakija pystyy tekemään paranormaalin ilmiön.
Uudistuneessa haasteessa hakijan täytyy olla jonkinlainen julkisuuden henkilö ja hänen kyvylleen täytyy olla jonkinlainen akateeminen suositus. Tulevaisuudessa JREF aikoo haastaa aktiivisemmin julkisuudessa esiintyviä ja esiintymisellään ansaitsevia paranormaaleja henkilöitä todistamaan kykyjään.
Haasteen sääntöjä lievennettiin 8. maaliskuuta 2011, jotta useammilla olisi mahdollisuus hakea. Hakijan yleistä tunnettuutta ei enää edellytetä ja hakemuksen tueksi pitää nyt esittää vain joko lehtileike, video tai jonkin akateemisen tahon kirje.

Arvostelua

Suunnitteluinsinööri ja kirjailija Richard Milton kritisoi Randia saksalaisen Rico Kolodzeyn hakemuksen hylkäämisestä. Kolodzey väitti kesäkuussa 1999 olleensa syömättä vuodesta 1998 lähtien, ja Randi torjui hänen hakemuksensa tylysti:
»Mr. Kolodzey:
Don't treat us like children. We only respond to responsible claims.
Are you actually claiming that you have not consumed any food products except water, since the end of 1998? If this is what you are saying, did you think for one moment that we would believe it?

If this is actually your claim, you're a liar and a fraud.  We are not interested in pursuing this further, nor will we exchange correspondence with you on the matter.» 
(James Randi, kirjeessään Kolodzeylle 18.6.1999)
Toukokuussa 2006 Randi ilmoitti Kolodzeylle tekevänsä poikkeuksen JREF:n käytäntöön olla testaamatta breatharianistien "tyhmiä ja hengenvaarallisia" väitteitä, ja hyväksyvänsä hänen hakemuksensa. Osapuolet eivät kuitenkaan ole päässeet yksimielisyyteen testausmenetelmistä. Randi vertasi tätä toiseen tapaukseen, jossa henkilö nimeltä Lou Gentile oli nostanut mekkalan hylätystä hakemuksesta, mutta perääntynyt Randin näytettyä testille vihreää valoa.
Fred Astaire

Ura

Frederick Emanuel Austerlitzin äiti oli on Johanna Geilus (1878–1975) ja isä Frederic  Austerlitz. Johanna-äiti oli syntynyt Yhdysvalloissa saksalaiseen luterilaiseen perheeseen, joka oli muuttanut Itä-Preussista ja Elsassista Yhdysvaltoihin. Isä Frederic oli syntynyt Linzissä Itävallassa juutalaiseen perheeseen, joka oli kääntynyt roomalaiskatolilaisuuteen. Isä Frederic oli muuttanut lapsena 1893 New Yorkiin Ellis Islandin kautta. Sukunimi Austerlitz muutettiin Astaireksi, kun Fred oli vielä nuori.
Astaire esiintyi Broadwaylla ennen siirtymistään elokuviin. Hänestä tuli kaikkien aikojen suosituin musikaalitähti Ginger Rogersin ohella. Hän ja Ginger muodostivat 30-luvulla parivaljakon, joka teki lukuisia suosittuja musikaalielokuvia. Hän näytteli kuitenkin myös mm. Rita Hayworthin kanssa, sekä Audrey Hepburnin kanssa elokuvassa Rakastunut Pariisissa (1957). Astairelle myönnettiin Yhdysvaltain elokuvainstituutin elämäntyöpalkinto vuonna 1981.

Yksityiselämä

Astaire meni naimisiin Phyllis Livingston Potterin kanssa vuonna 1933. Pariskunta sai kaksi lasta. Fred Astaire jäi leskeksi kun Phyllis kuoli keuhkosyöpään 1954. Hän meni naimisiin Robyn Smithin kanssa vuonna 1980 ja tämä avioliitto kesti aina Fred Astairen kuolemaan asti. Hän kuoli keuhkokuumeeseen 88-vuotiaana vuonna 1987.
Tetrahydrofurfuryylialkoholi

Valmistus ja käyttö

Tetrahydrofurfuryylialkoholia voidaan valmistaa pelkistämällä furfuraalia tai furfuryylialkoholia vedyttämällä. Katalyyttinä käytetään Raney-nikkeliä tai jotain muuta nikkeliin pohjautuvaa katalyyttiä ja se tapahtuu 50–100 °C:n lämpötilassa.
Tetrahydrofurfyryylialkoholia käytetään runsaasti liuottimena ja sen etuja ovat korkea kiehumispiste ja alhainen myrkyllisyys. Se liuottaa muun muassa maaleja ja lakkoja, mihin tarkoitukseen sitä käytetään esimerkiksi autoteollisuudessa. Se liuottaa myös useita hartseja, rasvoja ja selluloosaestereitä sekä -eettereitä. Lisäksi yhdistettä käytetään kankaiden ja nahkojen värjäyksessä, puhdistusaineissa, liuottimena rikkaruoho- ja hyönteismyrkkyvalmisteissa, jäätymistä estävänä aineena, hydraulisena nesteenä, lääkeaineiden valmistuksessa, polymeerien valmistuksessa sekä muovien pehmentiminä käytettävien esterien valmistamiseen.
Unkarinvizsla

Ulkonäkö

Unkarinvizsloja on lyhyt- ja karkeakarvaisia.

Luonne

Vizslat ovat lempeitä, ystävällisiä ja tarmokkaita metsästyskoiria. Unkarinvizslalla on kotimaassaan Unkarissa erinomainen maine työkoirana. Se nauttii suunnattomasti päästessään veteen noutamaan ammutun linnun. Kumppanina se on hyvä ja lempeä perheenjäsen, mutta saattaa olla melko suojeleva, joten se vaatii määrätietoisen käsittelyn. Asiaan perehtyvälle se on helppo koulutettava, oikea monitoimikoira. Uros saattaa olla aggressii­visempi kuin narttu, mutta kumpikaan ei sovi vahtikoiraksi. Ne ovat uskollisia ja toimeliaita metsästys­koiria. Vizsla on sin­nikäs, voimakas ja tyylikäs seisoja. Unkarinvizsla sopii lapsiperheisiin, joihin se usein otetaan pikemmin seura- kuin metsästyskoiraksi. Rotu on jalostettu kotimaassaan monipuoliseksi metsästyskoiraksi ja loistavan hajuaistinsa ja oppivan luonteensa on helposti koulutettavissa tehtävään. Suomessa rotu kuuluu Saksanseisojakerho Ry:n alaisuuteen. Rotu on hyvin energinen ja vaatii paljon liikuntaa, joten pelkäksi kotikoiraksi se ei sovellu. Vizsloilla on voimakas riistavietti ja jo tämänkin vuoksi rotu ei ole seurakoirarotu. Unkarinvizsla on menestynyt rotuna myös agilityssä.

Historia

Unkarinvizslan sanotaan polveutuvan unkarilaisten valloittajien mukanaan tuomista koirista, joita kutsuttiin myös turkkilaisiksi keltaisiksi koiriksi. Nykykäsityksen mukaan rotu ei kuiten­kaan ole todennäköisesti 150 vuotta vanhempi ja se on pointterin, saksanseisojan, kopon ja württemberginseisojan risteytyksen tulos. Vizslasta tuli nopeasti suosittu, mutta rotu lähes hävisi maailmansotien aika­na. Toisen maailmansodan jälkeen tehdyissä risteytyksissä vizslaan mahdollisesti risteytettiin italianajokoiraa. Unkarinvizsla kuuluu FCI:n roturyhmään 7. Suomessa unkarinvizslan rodunomaisia käyttöominaisuuksia mitataan kanakoirien erikoiskokeella (KAER), ja sen rotujärjestö on Saksanseisojakerho ry.

Rotumääritelmä

Unkarinvizsla on monipuolinen ja monikäyttöinen metsästyskoira, jonka tulee toimia niin aukealla, metsässä kuin vedessäkin. Niiden tyypilliset ominaisuudet ovat: erinomainen hajuaisti, kiinteä seisonta, erinomainen nouto sekä määrätietoinen ja innokas riistan seuraaminen uidessa.
Suomeen on tuotu paljon hyviä unkarinvizsloja sekä rodun kotimaasta että muualta Euroopasta. Lyhytkarvainen unkarinvizsla on kuitenkin melko harvinainen Suomessa. Vizslojen kasvattajia löytyy Suomesta noin 10 kappaletta.
Vizslasta on olemassa myös karkeakarvainen muunnos, mikä on oma rotunsa ja vielä harvalukuisempi.
Johan Bäckwall

Johan (Juhana) Bäckvall (tai Bäckwall) (28. kesäkuuta 1817, Haapajärvi – 21. joulukuuta 1883, Oulu) oli Oulun kirkkoherra, toimittaja, runoilija ja suomentaja. Hän käytti myös seuraavia nimimerkkejä: B., Bll, B---vall, B-v-ll, B---w-ll, J.B:vll, -kw-, -kw.- ja --ll.
Bäckvallin vanhemmat olivat talollinen Henrik Pettersson Herrala (Heikki Herranen) ja Kaisa Henriksdotter Vehkalahti. Hän kävi Oulun triviaalikoulua, pääsi ylioppilaaksi yksityistodistuksella 1839 ja hänet vihittiin papiksi 1842. Bäckvall oli aluksi apupappina Rovaniemellä, Pudasjärvellä, Oulussa ja Oulunsalossa. Hänestä tuli Oulunsalon kappalainen 1855, Oulun kappalainen 1856, Kesälahden kirkkoherra 1864 ja Koiviston kirkkoherra 1869. Oulun kirkkoherrana Bäckvall oli 1876-1883. Bäckvall sai rovastin arvon 1878. Hän oli myös valtiopäivämiehenä 1867 ja 1877–1878.
Bäckvall kirjoitti Elias Lönnrotin julkaisemaan Mehiläinen-lehteen ja avusti myös Maamiehen Ystävää. Vuosina 1854–1865 hän toimitti Oulun Wiikko-Sanomia. Bäckvall suomensi Zacharias Topeliuksen Luonnonkirjan 1860 ja Maamme kirjan 1876 sekä tanskalaisen Ludvig Holbergin komedian Ei ole aikaa (1867).
Juhana Bäckvall oli naimisissa vuodesta 1844 Maria Sofia Heikelin kanssa.
Cecilia Damström

Cecilia Damström (s. 28. heinäkuuta 1988 Helsinki) on suomalainen säveltäjä. 
Damström on opiskellut säveltämistä Tampereen ammattikorkeakoulussa (2008–2014) ja Musikhögskolan i Malmössä (2014–2015) Hannu Pohjannoron ja Luca Francesconin johdolla. 
Damström voitti vuonna 2016 jaetun ensimmäisen palkinnon International Vocal Espoon järjestämässä kuorosävellyskilpailussa, International Linköpings Studentsångare Composition -palkinnon ja International Josef Dorfman Composition Competition. Hänen teoksiaan on esitetty festivaaleilla, esimerkiksi Tampereen biennaalissa(2010, 2012 ja 2014), Avanti!n kesäfestivaalilla.
Cecilia Damström on nykymusiikkiyhdistys Tampering ry:n jäsen.
Erétria

Nykyinen kaupunki

Antiikin Eretrian paikka jäi asumattomaksi sadoiksi vuosiksi. Paikalle syntyi uusi asutus vasta vuonna 1824, kun sinne muutti Psarán saarelta turkkilaisia paenneita kreikkalaisia. Nämä perustivat paikalle kylän, jonka nimi oli Néa Psará (Νέα Ψαρά, ”Uusi Psará”). Se on sittemmin kehittynyt nykyiseksi kaupungiksi, joka nimettiin uudelleen antiikin aikaisen kaupungin mukaan vuonna 1960.
Erétriaan on laivayhteys mantereen puolelta Attikasta Skála Oropoún kylästä. Kaupungin nähtävyyksiin kuuluvat antiikin aikaisten raunioiden lisäksi muun muassa Erétrian arkeologinen museo, nykytaiteen museo, 1800-luvulla rakennetut uusklassiset rakennukset sekä sillalla mantereeseen yhdistetty Pezonísin saari, joka tunnetaan myös nimellä Nisí ton Oneíron (”Unien saari”).
Nykyinen Erétrian kunta muodostui, kun Erétria ja Amárynthos yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Jukka Torvinen (raviohjastaja)

Jukka Torvinen (s. 1995) on suomalainen raviohjastaja.
Torvinen valittin vuoden 2014 IS ravikomeetaksi. Myös hänen isänsä Heikki Torvinen ja veljensä Hannu Torvinen ovat raviohjastajia.
Kalle Lohi

Kalle Aukusti Lohi (23. marraskuuta 1872 Pudasjärvi – 11. kesäkuuta 1948 Ranua) oli suomalainen maanviljelijä, maalaisliittolainen poliitikko ja vanhoillislestadiolaisten maallikkosaarnaaja. Hän sai kunnallisneuvoksen arvonimen 1943.

Elämäkerta

Lohi oli kansanedustaja vuosina 1909–1945, salkuton ministeri 1925 ja sosiaaliministeri 1925–1926, 1927–1928 ja 1932, Maalaisliiton eduskuntaryhmän puheenjohtaja 1929–1932. Lohi istui eduskunnassa kaikkiaan 41 valtiopäivät, joten hän on Suomen kaikkein pitkäaikaisimpia kansanedustajia. Ministeripäiviä Lohelle kertyi 1 051.
Lohi syntyi Pudasjärvellä maanviljelijä Krister Lohen ja Madlenan (o.s. Sarajärvi) perheeseen. Lohi avioitui 1896 Kaisa Reetta Sääskilahden kanssa. Heille syntyi 9 lasta.
Kalle Akusti ei ollut opiskellut kovin paljoa, mutta esimerkiksi Presidentti Paasikivi näyttää huomanneen myös sen, että taito politiikassa ei ole koulutuskysymys. Hän nosti esille Kalle Aukustin, jonka koulusivistys oli jäänyt muutamiin kuukausiin kirkollista kiertokoulua, mutta joka oli taitava poliitikko ja lahjakas puhuja.
Entinen pitkäaikainen kansanedustaja keskustalainen Juhani Alaranta kertoi Suomen 100 Juhlavuotta käsittelevässä puheenvuorossaan Ranuan Opistoseuroissa 2017 Kalle Aukustin vaikuttaneen merkittävällä tavalla Suomen itsenäistymisen vaiheisiin. Hänen mukaansa Kalle Aukusti Lohi muotoili diplomaattina ja taitavana sovittelijana sellaisen itsenäisyysjulistuksen tekstin että se sai laajan kannatuksen ja jonka mukaan Suomen silloinen eduskunta päätti ottaa korkeimman päätösvallan omiin käsiinsä.
Markus Kahma

Jaakko Markus Kahma (s. 16. lokakuuta 1932 Alavieska) on entinen suomalainen kymmenottelija. Hän edusti Alavieskan Viriä , Jyväskylän Kenttäurheilijoita ja Viitasaaren Viestiä.
Kahma sijoittui Tukholman EM-kilpailuissa 1958 neljänneksi kerättyään 7143 pistettä. Hän jäi pronssista runsaan sadan pisteen päähän.  Rooman olympialaisissa 1960 hän oli seitsemäs pistemäärällä 7181. Belgradin EM-kilpailuissa 1962 hän otteli yhdeksänneksi tuloksella 7085 pistettä.
Kahma voitti kymmenottelun Pohjoismaiden mestaruuden Göteborgissa 1957 ja 1963 sekä Porissa 1959. PM-hopeaa hän sai Oslossa 1961. Hän edusti Suomea aikuisten maaotteluissa vuosina 1956–1964. Hän voitti maaottelukilpailun Lontoossa 1958, Kurikassa 1959 ja Dresdenissä 1960 sekä Helsingissä 1959, 1961 ja 1963.
Kahma voitti kymmenottelun Suomen mestaruuden 1957, 1958, 1959, 1960 ja 1964. SM-hopeaa hän sai 1956. Hän paransi kahdesti kymmenottelun Suomen ennätystä .
Pisan yliopisto

Pisan yliopisto (ital. Università di Pisa) on Italian tunnetuimpia yliopistoja. Se sijaitsee Pisassa Toscanan alueella. Muodollisesti se perustettiin 3. syyskuuta 1343 Paavi Klemens VI:n käskykirjeellä, vaikkakin Pisassa on pidetty lakiluentoja 1000-luvulta lähtien.
Keskiajalla yliopistossa opetettiin teologiaa, oikeustiedettä, kanonista oikeutta ja lääketiedettä. 1400-luvun alkupuoli oli yliopistolle vaikea, koska Pisan kaupunkivaltio kukistui vuonna 1406. Saman vuosisadan loppupuolella toiminta alkoi uudelleen ja Palazzo della Sapienza-niminen rakennus saatiin yliopiston käyttöön. Yliopiston akateeminen tiedepuutarha Orto botanico di Pisa on perustettu vuonna 1544 ja se on Euroopan vanhin. Pisalaissyntyinen Galileo Galilei tuli yliopistoon opiskelijaksi vuonna 1581 ja toimi siellä matematiikan professorina 1589–1592.
Italian kuningaskunnan aikana Pisan yliopisto kehitti erityisesti kielitieteen tutkimusta ja opetusta sekä poliittista debattia. Nykyisin yliopistossa on 20 eri tiedekuntaa.
Piilokyttä

Juoni

Russell Stevens hakee paikkaa huumeryhmään, jolla on tähtäimessään Kolumbian ulkoministerin veljenpoika, joka johtaa kokaiinin salakuljetusta Los Angelesissa. Päästäkseen tämän lähelle Stevensin täytyy sulauttua rikollisryhmään. Hänen ensimmäiseksi tavoitteekseen tulee saada lakimies ja huumekauppias David Jason luottamaan häneen.
Jasonilla on kunnianhimoinen suunnitelma, joten Stevensin apu tulee enemmän kuin tarpeeseen. Koska Stevensin täytyy salata poliisitaustansa, hän joutuu myymään ostamiaan huumeita ja toisinaan tappamaan mahdolliset kilpailijat. Samalla hän joutuu punnitsemaan uudelleen rajan hyvän ja pahan välillä.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa kunnianhimoiseksi ja ammattitaitoiseksi trilleriksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.