google/wiki40b huggingface dataset:
Maailmankaupat

Maailmankaupat ja Kehitysmaakaupat ovat reilun kaupan erikoisliikkeitä. Ne myyvät erilaisia Aasian, Afrikan ja Latinalaisen Amerikan pientuottajien valmistamia reilun kaupan käsityötuotteita ja elintarvikkeita. Toiminnallaan maailmankaupat pyrkivät poistamaan epätasa-arvoa köyhien ja rikkaiden maiden väliltä.
Kauppojen taustalla on paikallisia kehitysmaakauppa- ja maailmankauppayhdistyksiä. Osa kaupoista pyörii täysin vapaaehtoisvoimin.
Reilun kaupan tuotteiden lisäksi usein saatavilla myös muita tuotteita kuten kirjoja ja ympäristöystävällisiä tuotteita. Maailmankauppojen Liiton jäsenten myyntivalikoimasta on kuitenkin 75 % oltava reilun kaupan tuotteita.

Maailmankauppalehti

Maailmankauppojen Liitto julkaisee neljästi vuodessa ilmestyvää Maailmankauppalehteä (ent. %-liikkeen kehitysmaakauppojen kiertokirje, sittemmin Kehitysmaakauppojen kauppalehti), joka on perustettu 1984. Lehti on Suomen ainoa reilun kaupan erikoislehti. Lehti pyrkii tiedottamaan ja herättämään keskustelua reilusta kaupasta, kansainvälisestä kaupasta ja kehityspolitiikasta. Keskiössä ovat kehitysmaiden perheiden arki ja elämä, mutta myös kehitysmaiden ja teollistuneiden maiden ihmisten ja toisaalta valtioiden toiminnan välinen yhteys.
Päätoimittajat:
1984-1999 päätoimittajia oli useita, mm. Pasi Toivonen

2000 Eeva Luotola

2001-2002 Anastasia Laitila

2003 vastaava pt Anastasia Laitila, pt Antti Markkanen

2004-2007 Antti Markkanen

2008-2010 Anastasia Lapintie (ent. Laitila)

2011-2012 Antti Markkanen

Maahantuojat

Osa kehitysmaakaupoista toimii itse maahantuojina ja välittää tuotteita muille kaupoille. Maahantuojia ovat Helsingin Reilun kaupan Tähti, Hämeenlinnan Maailmankauppa Kirahvi, Tampereen Kehitysmaakauppa, ja Oulun Juuttiputiikki.
Rigorismi

Rigorismilla (latinan sanasta rigor, jäykkä, jyrkkä, varsinkin moraalisessa mielessä) ymmärretään yleensä jonkin kristinuskoon kuuluvan lain, ohjeen tai tavan jyrkkää ja ehdotonta noudattamista. Erityisesti termillä on tarkoitettu eettisten käyttäytymistapojen ankaraa tulkintaa.
Köln (1928)

Valmistus

Risteilijä D:n tilaus tehtiin (Arconan korvaava alus) tilattiin Marinewerftiltä Wilhelmshavenista telakkanumerolla 116. Sen köli laskettiin 7. elokuuta 1926 ja alus laskettiin vesille 23. toukokuuta 1928. Aluksen vesillelaskupuheen piti Kölnin pormestari Konrad Adenauer. Aluksen kastoi Kölniksi ensimmäisessä maailmansodassa 1914 tuhoutuneen risteilijä SMS Cölnin päällikön Meidingerin leski. Maan vaikea taloudellinen tilanne hidasti aluksen valmistumista, ja se valmistuikin vasta vuoden 1929 lopulla. Aluksen päällikkö Ludwig von Schröder otti sen palvelukseen 15. tammikuuta 1930, ja sen miehistö saapui käytöstä poistuvalta risteilijä Amazonelta. Palvelukseenottoseremonian kunniavieraana oli SMS Kölnin ainoa eloonjäänyt, lämmittäjä Neumann.

Palvelus

Alus aloitti  4. helmikuuta ensimmäiset koeajonsa Jaden suistossa, ja huhtikuun alussa kontra-amiraali Walter Gladisch tarkisti aluksen merikelpoisuuden. Itämerellä tehdyissä suorituskykytesteissä alus saavutti 25. huhtikuuta 32,5 solmun nopeuden. Koulutus kulminoitui 28. lokakuuta alkaneella Atlantin purjehduksen koeammunnoissa ja kestävyyskokeissa. Alus vieraili risteilyn aikana Las Palmasissa, Kap Verdellä ja Tenerifalla yhdessä Karlsruhen kanssa. Vigosta alus aloitti paluumatkan ja se saapui Wilhelmshaveniin 5. marraskuuta. Matkalla kerättyjen kokemusten perusteella aluksella tehtiin muutoksia kuten lisättiin varastot taaempien kansirakenteiden etuosaan ja savuhormien väliin sekä korvattiin 8,8 cm yksiputkinen ilmatorjuntatykki kaksiputkisella. Samalla taaempien kansirakenteiden katolle asennettiin ilmatorjunnan tulenjohtojärjestelmä.
Köln osallistui 20. kesäkuuta 1931 laivastokatselmukseen, joka pidettiin taskutaistelulaiva Deutschlandin vesillelaskutilaisuuden yhteydessä. Paikalle saapuneen presidentti Hindenburgin kunniaksi laivasto ampui 21 kunnialaukausta. Alus lähti 24. kesäkuuta Norjaan ja se osallistui laivaston sotaharjoituksiin 29. kesäkuuta - 3. heinäkuuta sekä 2.-11. syyskuuta. Aluksen pitkä masto lyhennettiin ja sille asennettiin laajempi tila viestilaitteille, mikä korvattiin myöhemmin esikunnan vaatimilla tiloilla sillan etuosassa.
Wilhelmshavenia pommitettiin 30. maaliskuuta 1945 ja Köln sai raskaiden pommikoneiden osumia. Risteilijä vajosi Wilhelmshavenin telakka-altaaseen ja se poistettiin palveluksesta 5. huhtikuuta 1945. Risteilijän B- ja C-tornin ollessa vedenpinnan yläpuolella niitä käytettiin puna-armeijan panssarivaunujen torjuntaan. Saksan antauduttua alus romutettiin osittain ja loput 1956 telakan kunnostuksen yhteydess.
John Jakes

John Jakes (s. 1932 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen bestsellerkirjailija, joka tunnetaan parhaiten historiallisista romaaneistaan ja sukutarinoistaan, mutta hänen tuotantoonsa kuuluu myös jännityskirjoja, tieteiskirjoja, lännentarinoita ja lastenkirjoja.
Jakes oli 1900-luvun loppupuolella niin tuottelias, että häntä alettiin epäillä kirjoittajaryhmän yhteiseksi nimimerkiksi. Miltei jokainen hänen teoksistaan on myynyt miljoonia kappaleita, ja hänen nimensä on näkynyt usein The New York Times -sanomalehden bestsellerlistalla.
Chicagossa varttunut Jakes oli jo nuorena innokas kirjaston käyttäjä ja haaveili näyttelijän urasta, kunnes sai kaupaksi ensimmäisen novellinsa ja koki julkaistuksi tulemisen ilon. Hän opiskeli luovaa kirjoittamista Indianan DePauw-yliopistossa ja jatkoi master-tutkintoon Ohion valtionyliopistossa. Valmistumisensa jälkeen Jakes toimi copywriterina mainostoimistoissa, mutta omisti vapaa-aikansa omille viihteellisille kirjoitushankkeilleen.
Jakesin läpimurtoteos on moniosainen saaga Kentin suvusta, jonka kirjoittamisen hän aloitti 1973 tausta-ajatuksenaan amerikkalaisten lisääntyvä kiinnostus maansa historiasta tulossa olleen maan itsenäisyyden 200-vuotisjuhlavuoden 1976 ansiosta.
Jakesin muita tunnettuja teoksia ovat North and South -trilogia (josta on tehty Suomessakin esitetty television minisarja Jaettu maa, 1985), California Gold sekä Homeland ja sen jatko-osa American Dreams.
Ylimmäinen Riiplammi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,2 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Rutajoen valuma-alueeseen (14.236) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 148 metriä mpy.
Matti Perttula

Matti Perttula (s. 1951) on suomalainen pianisti.
Perttula on suorittanut pianonsoiton diplomitutkinnon Sibelius-Akatemiassa. Vuodesta 1973 hän on ollut Sibelius-Akatemiassa pianomusiikin, laulutaiteen ja säestyksen opettajana. Lisäksi hän on toiminut pääkorrepetiittorina Ilmajoen Musiikkijuhlilla vuodesta 1981 ja Savonlinnan kamarimusiikki-instituutissa vuodesta 1986. Hän on myös toiminut Pohjalaisten Osakuntien Laulajien (POL) johtajana 1987-1991 ja Koiton Laulun taiteellisena johtajana 1991-1996.
Pajulammi (Luhanka)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 0,5 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 250 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähi-alueeseen (14.221) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 78,9 metriä mpy.
Kuivaketju10-toimintamalli

Kuivaketju10 on Oulun kaupungin rakennusvalvontaviraston ja ympäristöministeriön kehittämä toimintamalli. Sen tarkoituksena on ennaltaehkäistä ja vähentää kosteusvaurioita rakennuksissa koko rakennuksen elinkaaren ajan. Vaurioitumisriskien hallinta perustuu erityisesti rakentamisvaiheen valvontaan ja onnistumisen todentamiseen. Ympäristöministeriöllä on Kuivaketju10:lle rinnakkainen kosteudenhallintaa säätelevä asetus (782/2017), joka yleisempi menettelytapa rakennusten kosteusteknisen toimivuuden varmistamiseksi.
Kuivaketju10:ssa on listattu 10 merkittävintä kosteusvaurioriskiä, joiden torjumiseen keskitytään kaikissa rakentamisen vaiheissa. Toimintamalli sisältää myös ohjeet, joilla onnistuminen todennetaan luotettavasti. Toimintamallin sanotaan vähentävän yli 80 % kosteusvaurioiden seurannaiskustannuksista. Kuivaketju10-toimintamallissa valvonnasta vastaa kosteudenhallintakoordinaattori.

Riskilista

1. Rakennuksen ulkopuolelta tuleva vesi vaurioittaa perustuksia ja lattiarakenteita.

2. Sadevesi pääsee tunkeutumaan ulkoseinärakenteen sisälle.

3. Vesikatteen läpäisevä vesi tunkeutuu aluskatteen vuotokohdista yläpohjaan.

4. Kosteutta siirtyy ilmansulkukerroksen vuotokohdista ulkoseinä- ja yläpohjarakenteisiin.

5. Väärin mitoitettu ja säädetty ilmanvaihto ei poista ylimääräistä kosteutta, vaan pakottaa sen siirtymään rakenteisiin.

6. Vesiputkien rikkoutumiset aiheuttavat kiinteistöön laajoja vesivahinkoja.

7. Huonosti toteutetussa märkätilassa kosteus vaurioittaa ympärillä olevat rakenteet.

8. Kosteiden betonirakenteiden päällystäminen aiheuttaa päällystemateriaalin turmeltumisen.

9. Materiaalien ja rakenteiden kastuminen vaurioittaa rakennuksen.

10. Huonolla ylläpidolla rakennus rapistuu hitaasti, mutta varmasti.
Biogenesis (taideteos)

Biogenesis on suomalaisen kuvanveistäjä Kimmo Kaivannon suunnittelema ympäristötaideteos. Teoksen tilasi aiemmin Suomen Sokerina tunnettu Cultor Oy ja se pystytettiin vuonna 1988 Cultorin pääkonttorin sisäpihalle Kyllikinportti 2:een Helsingin Länsi-Pasilaan.
Biogenesis on 12 metriä korkea ja sen materiaalit ovat maalattu teräs ja pronssi. Veistoksen elämän alkua kuvaava nimi viittaa yhtiön historiaan sokerintuottajana ja tulevaisuuteen biotekniikan alan yrityksenä eli sokerin osaan fotosynteesissä ja uuden elämän syntymisessä. Viittauksena Cultorin tulevaisuuteen bioteknikkayrityksenä veistoksen sanoma on, etteivät uusi teknologia ja orgaaninen luonto ole keskenään ristiriidassa. Teoksen muodon lähtökohtana on nähty kerrannaiset lepattavat liekit. Toisaalta siinä voidaan nähdä myös sokeripihdit.
Tanskalainen Danisco AG osti Cultorin vuonna 1999 ja yhtiön pääkonttori muutti Espoon Keilaniemeen Keilaranta 9:ään. Biogenesis pystytettiin uudelleen uusien toimitilojen vierelle Keilaniemen kärkeen vuonna 1999 ja se sai myös uuden värityksen.
Thaye Dorje

Trinley Thaye Dorje (s. 6. toukokuuta, 1983 Lhasa, Tiibet´) on monien seuraajiensa tunnustama 17. karmapa ja johtaa Karma Kagyu -koulukuntaa, joka on yksi Tiibetin buddhalaisuuden neljästä pääkoulukunnasta.
Trinlay Thaye Dorje syntyi Mipham Rinpochen ja Dechen Wangmon pojaksi. Mipham Rinpoche on eräs Nyingmapa-linjan tärkeä lama ja Dechen Wangmo on Lingin kuningas Gesarista periytyvän aatelisen perheen tytär. Poika alkoi 1½-vuotiaana kertoa ihmisille olevansa Karmapa. (17. Karmapan tunnistuksesta on erimielisyyksiä. Katso Karmapa-konflikti)
Maaliskuussa 1994, Thaye Dorje ja hänen perheensä pakenivat Tiibetistä Nepaliin ja sitten Intiaan, jossa Shamar Rinpoche tunnisti hänet virallisesti 17. Karmapaksi.
Seuraavaksi Thaye Dorje aloitti intensiivisen monastisen koulutuksen. Hän sai harjoitusta ja välityksiä buddhalaiseen filosofiaan ja harjoituksiin eräiltä parhaimmilta eläviltä tiibetiläisen ja intialaisen buddhalaisuuden oppineilta ja mestareilta. Hänen opettajiinsa on kuulunut 14. Shamar Rinpoche, professori Sempa Dorje ja Khenpo Chödrak Tenphel. Sen jälkeen 14. Shamarpa julisti Thaye Dorjen Vidhyaharaksi (tiedon haltijaksi) joulukuussa 2003 Karmapa International Buddhist Institutessa.
Perinteisen buddhalaisen koulutuksen lisäksi Thaye Dorje on saanut länsimaista koulutusta englantilaisilta ja australialaisilta opettajilta ja intensiivisen johdatuksen länsimaiseen filosofiaan Washingtonin ja Leen yliopiston professorilta Harrison Pembertonilta Yhdysvalloissa.
Thaye Dorje asuu nykyisin Kalimpongissa Intiassa, jossa hän jatkaa perusteellista perinteistä koulutusta, joka vaaditaan Karmapa-tittelin haltijalta. 17. toukokuuta 2006 Thaye Dorje nimitettiin virallisesti 16. Karmapan, Ranjung Rigpe Dorjen, lailliseksi ja hallinnolliseksi perijäksi, ja hän voi siten käyttää Rumtekin luostaria Sikkimissä. Koska poliittinen ilmapiiri on edelleen epävakaa, keskuspaikka pysyy toistaiseksi Intiassa.
Thaye Dorje kävi Helsingissä 11.-13. heinäkuuta 2007. Hän tapasi Helsingin kaupunginjohtajan ja opetusministeriön edustajia sekä paikallisia buddhalaisia.
Miguashan kansallispuisto

Historia

Alue oli 370 miljoonaa vuotta sitten murtovetinen alue, jonka lämpimissä vuorovesien muovaamassa ympäristössä eli suuri valikoima erilaisia kaloja. Kaloihin kuului muun muassa alku-, keuhko- ja nokkakaloja.

Fossiilit

Miguashan kansallispuistossa on maailman suurin esiintymä devonikauden fossiileja. Puisto valittiinkin tämän perusteella UNESCOn maailmanperintöluetteloon vuonna 1999. Fossiilit löydettiin vuonna 1842 ja niitä on museoissa ympäri maailmaa, muun muassa British Museumissa Lontoossa. Miguashasta on löydetty myös yksi maailman vanhimmista kukkaislajin fossiili. Kansallispuisto on kuitenkin tunnetuin sen 21 kalalajin fossiileistaan. Kansallispuistosta on laskettu löydetyn jo yli viisi tuhatta eri fossiilia.

Luonto

Kansallispuistossa on niin haapa-, koivu- kuin kuusimetsääkin.

Museo

Kansallispuistossa sijaitsee myös Natural History Museum, jossa on mittava kokoelma fossiileja.
Petchtai Wongkamlao

Petchtai Wongkamlao (s. 1965 Yasothon, Thaimaa) on thaimaalainen näyttelijä ja ohjaaja. Hänet tunnetaan mm. elokuvista Ong-bak: The Muay Thai Warrior (2003), Midnight My Love (2005), Honour of the dragon (2005), Ghost Variety (2005) ja The Odd Couple (2007).
Algerian lippu

Algerian lippu (Arabia: علم الجزائر) on Algerian symboli vaakunan, moton ja kansallislaulun ohella. Alun perin se oli Messali Hadjin johtaman, 1920-luvulla vaikuttaneen, kansallismielisen liikkeen, muslimiveljien Pohjois-Afrikan tähti -ryhmän lippu. Liike järjesti ranskalaisten vastaisia mielenosoituksia ja vastarintatoimintaa. Lippu on myös samanlainen kuin Algerian vapautusrintaman, Front de Libération Nationalen eli FLN:n lippu. Lippu otettiin käyttöön 3. heinäkuuta 1962 ja sen suhteet ovat 2:3.
Algerian lippu on jaettu keskeltä kahdeksi samansuuruiseksi pystypalkiksi. Keskellä on kuunsirppi ja tähti. Valkoinen kuvaa puhtautta, vihreä on islamin ja paratiisin väri ja profeetta Muhammadin lempiväri. Punainen taas viittaa marttyyrien vereen. Punainen puolikuu ja tähti ovat tyypillisiä turkkilaista alkuperää olevia islamilaisia tunnuksia Pohjois-Afrikassa. Puolikuu kuvaa tietä, joka uskovien täytyy kulkea päästäkseen paratiisiin ja viisisakarainen tähti Islamin viittä peruspilaria. Algerialaisen perinteen mukaan pitkälle kaareutuva kuunsirppi tuo onnea. Tämän takia Algerian lipussa on erittäin sulkeutunut kuunsirppi.
Growing Up Fisher

Juoni

Sarjassa seurataan 11–vuotiaan Henryn ja hänen Katie–siskonsa kasvua vanhempien avioeron jälkeen. Lisäjännitystä tuovat Mel, heidän sokea lakimiehenä toimiva isä ja keski-iän kriisistä kärsivä Joyce-äiti.
Maksuvalmius

Maksuvalmius tarkoittaa yrityksen rahan riittämistä sen maksuvelvoitteiden maksamiseen joka hetki. Maksuvalmius merkitsee, että yritys pystyy suoriutumaan maksuvelvoitteistaan näiden tullessa maksuun. Jos yritys ei ole maksuvalmis mutta saa lisärahoitusta, sille voi tulla maksuviiveitä tai maksuhäiriöitä. Jos yritys ei pysty hankkimaan lisärahoitusta selviytyäkseen rästeistä, siitä tulee maksukyvytön.
Maksuvalmiuden selvittäminen on tärkeää suunniteltaessa esimerkiksi investointeja tai hankittaessa lisää lainaa rahoituslaitoksilta.

Maksuvalmiuden tekijät

Varantoperusteisella (staattisella) maksuvalmiudella tarkoitetaan yrityksen mahdollisuuksia selviytyä lyhyellä aikavälillä maksuun tulevista velvoitteista sen hetkisten likvidien varojensa avulla. Staattinen maksuvalmius kuvaa yhtiön rahoituspuskuria. Se ei ota huomioon tuloja ja menoja.
Virtaperusteisella (dynaamisella) maksuvalmiudella puolestaan tarkoitetaan tulorahoituksen riittävyyttä juoksevien maksuvelvoitteiden maksamiseen vastakohtana staattiselle maksuvalmiudelle. Jos yrityksen tulorahoitus ei riitä edes lyhytvaikutteisiin menoihin ja voitonjakoon, on sillä heikot mahdollisuudet jatkaa toimintaa pidemmällä aikavälillä.
Rahoituspuskuri ja tulorahoitus ovat toisiaan täydentäviä maksuvalmiuden tekijöitä. Tulorahoitus ei ole ratkaiseva, jos yrityksellä on sillä hetkellä riittävä rahoituspuskuri. Toisaalta yritys voi joutua maksuvalmiusvaikeuksiin, jos rahoituspuskuri on puutteellinen eikä tulorahoitus kata vajetta.

Tunnusluvut

Maksuvalmiutta mitataan tunnusluvuilla quick ratio, current ratio, rahoitustulosprosentti, rahoitusjäämäprosentti ja ostovelkojen kiertoaika. Tunnusluvut perustuvat yrityksen lakisääteisesti antamiin tilinpäätöstietoihin ja tuloslaskelmaan.
Tobiano

Peritytyminen ja genetiikka

Tobianogeeni TO on dominoiva. Hevonen voi siis olla tobiano-kuvioinen, vaikka se olisi perinyt tobianotekijän vain toiselta vanhemmistaan ja olisi heterotsygootti geenin suhteen. Mikäli hevonen on tobianon suhteen homotsygootti, se periyttää värityksensä kaikille jälkeläisilleen. Kuvio voi kuitenkin hävitä, mikäli hevosella on kimotekijä: tällöin kuvio on näkyvä hevosen ollessa nuori, mutta kimoutumisen edessä värilliset alueet vaalenevat ja lopulta muuttuvat valkoisiksi. Kimontobianoilla hevosilla alun perin värillisten alueiden iho kuitenkin säilyy tummana, mikä saattaa aiheuttaa "haamukuvioita". Diluutioväriä kantava homotsygootti tobiano (kuten voikon- tai ruunivoikontobiano) voi myös saada toisen diluutioväriä kantavan hevosen kanssa kaksoisdiluutiovärisen varsan, jonka hailakasta pohjaväristä valkoiset kirjavuuskuviot eivät välttämättä erotu juurikaan.
Tobianogeeni ei liity lethal white -oireyhtymäan, mutta myös tobianokuvioinen hevonen voi kantaa syndrooman aiheuttavaa frame overo -tekijää, vaikka fenotyyppi ei siihen viittaisikaan. Joissain tapauksissa hevonen, joka kantaa sekä tobiano- että muita kirjavuustekijöitä ("overo"), voi fenotyypiltään viitata sekä tobiano- että ei-tobiano -kuvioon; tällaisia hevosia kutsutaan toveroiksi.

DNA-testit

Tobiano-geenille on kehitetty DNA-testi. Alun perin tobianoa ei voitu testata suoraan; ensimmäiset tobianotestit tutkivat kuutta markkeria, joiden joukossa oli eräs hevosen 3. kromosomin KIT-geenin markkeri, joka liittyi läheisesti tobianoon, mutta jonka perusteella ei voitu virallisesti määrittää homotsygoottisuutta. Vuonna 2008 Kentuckyn yliopiston tutkittua asiaa joidenkin vuosien ajan todettiin tobianokuvion johtuvan KIT-geenin säätelyjaksoon  vaikuttavasta kromosomitason "käännöksestä". Tämä muutos paikannettiin lopulta geneettistä testausta varten, ja nykyään jotkin laboratoriot tarjoavat sitä suorempana keinona todeta tobianogeeni. Tobianotestiä käytetään useimmiten määrittämään onko hevosyksilö homotsygootti, mutta testi on hyödyksi myös tapauksissa joissa hevonen on kimoutunut tai joissa hevoselta selittämättä puuttuu pigmenttiä.
Fosforihappo

Valmistus

Fosforihappoa valmistetaan teollisuudessa kahdella tavalla, joita nimitetetään kosteaksi ja kuumaksi prosessiksi. Kostealla prosessilla valmistetaan valtaosa kaupallisesti tuotetusta fosforihaposta. Kuuma prosessi on kalliimpi, mutta sillä saadaan puhtaampi tuote, jota käytetään elintarviketeollisuudessa.

Kuuma prosessi

Hyvin puhdasta fosforihappoa saadaan polttamalla vapaana alku­aineena esiintyvää fosforia. Tällöin saadaan fosforipentoksidia, joka sitten liuotetaan laimeaan fosfori­happoon. Näin saatu fosfori­happo on hyvin puhdasta, koska useimmat sen valmistukseen käytetyissä kivennäisissä esiintyneet epäpuhtaudet on jo poistettu, kun fosfori on siitä eristetty uunissa. Tuloksena saadaan elintarvike­tason termistä fosfori­happoa; kuitenkin kriittisissä sovelluksissa saatetaan tarvitaan jatko­prosessointia arseeniyhdisteiden poistamiseksi.
Vapaaksi alkuaineeksi fosfori eristetään fosfaatti­kivennäisistä sähkö­uuniussa. Korkeassa lämpötilassa fosfaatin, piikiven ja hiili­pitoisten aineiden kuten koksin tai kivi­hiilen seoksesta syntyy kalsiumsilikaattia, kaasumaista fosforia ja hiilimonoksidia. Syntyvä kaasumainen fosfori ja hiili­monoksidi jäähdytetään veden alla puhtaan fosforin eristämiseksi. Vaihto­ehtoisesti nämä kaasut voidaan polttaa ilmassa fosfori­pentoksidiksi ja hiilidioksidiksi.

Elintarvikkeiden lisäaine

Elintarviketason fosfori­hapon E-koodi on E338. Sitä käytetään happamuudensäätöaineena elin­tarvikkeissa ja juomissa, erityisesti colajuomissa. Se antaa kirpeän tai happaman maun. Useita fosfori­hapon suoloja kuten monokalsiumfosfaattia käytetään taikinan hapattamiseen.

Lääketieteessä

Fosforihappoa käytetään hammas­lääke­tieteessä ja ortodontiassa syövyttävänä liuoksena hampaiden pintojen
puhdistamiseen ja karkeaksi tekemiseen asetettaessa hampaiden paikkoja tai täytteitä paikoilleen. Fosforihappoa käytetään myös monissa
hampaiden valkaisuaineissa plakin poistamiseen.
Fosforihappoa käytetään myös aineksena pahoinvointi­lääkkeissä, jotka sisältävät runsaasti myös sokeria (glukoosia ja fruktoosia.)
Maria Aleksandrovna

Elämäkerta

Hessen-Darmstadtin suurherttua Ludvig II:n tytär oli 14-vuotias tavatessaan tulevan puolisonsa, Venäjän kruununperillisen Aleksander Nikolajevitšin, teatterinäytöksessä 1838. Kruununperillinen oli lähetetty, kuten aikoinaan isänsäkin Nikolai I, kasvatuksensa täydentämiseksi Euroopan kierrokselle ja samalla tutustumaan morsianehdokkaisiin ja oli tuolloin matkallaan päätynyt Hesseniin. Marie oli liian nuori ehdokkaaksi, joten häntä ei edes otettu huomioon valinnassa. Aleksanteri oli kuitenkin vakaasti päättänyt mennä naimisiin Marien kanssa, ja lopulta keisari Nikolai myöntyi poikansa tahtoon. Kihlaus julistettiin 1840.
Prinsessa Marie saapui Venäjälle syyskuussa 1840. Häntä ruvettiin kasvattamaan kruununperijän puolison ja tulevan keisarinnan tehtäviin. Marien oli käännyttävä myös ortodoksiseen uskontoon ja kasteen yhteydessä hän otti nimekseen Maria Aleksandrovna. Häät pidettiin Talvipalatsissa 16. huhtikuuta 1841, morsiamen ollessa 17-vuotias. Häntä pidettiin erittäin älykkäänä ja vaatimattomana, mutta etäisenä. Nuori pari oli kiintynyt toisiinsa, ja läheinen suhde jatkui Aleksanterin hallituskauden puoliväliin asti 1860-luvulle.
Maria Aleksandrovna sopeutui nopeasti sekä venäjän kielen käyttämiseen että venäläiseen ajattelutapaan. Myöhemmin hänestä tuli panslavististen aatteiden kannattaja. Maria luki paljon etenkin venäläisten modernien kirjailijoiden kuten Mihail Lermontovin, Nikolai Gogolin, Fjodor Dostojevskin ja Ivan Turgenevin teoksia.
Maria Aleksandrovna pysyi pitkään keisarin lähimpänä neuvonantajana ja uskottuna, mutta vähitellen keisarinna yhä enemmän vetäytyi mietiskelyn ja uskonnon piiriin. Etenkin rakastetun pojan, kruununperijä Nikolai Aleksandrovitšin kuolema 24. huhtikuuta 1865 järkytti keisarinnaa. Keisari etääntyi vähitellen syrjäänvetäytyvästä puolisostaan ja alkoi kiinnostua hovin kaunottarista. Vuosikymmenen lopulla keisari rakastui nuoreen ruhtinatar Jekaterina Dolgorukajaan, jonka holhouksen hän oli ottanut vastuulleen. Suhde kehittyi julkiseksi ja siitä syntyi neljä lasta. 
Keisarinnalla todettiin 1872 keuhkotuberkuloosi, ja hän oleskeli sen jälkeen paljon erityisesti Krimillä, poissa Pietarista. Hänen uskonnollisuutensa syveni elämän mukanaan tuomineen kärsimysten myötä. Se ilmeni esimerkiksi keskittymisenä yhä enemmän hyväntekeväisyyteen. Hän toimi aktiivisesti Venäjän Punaisen Ristin puheenjohtajana ja varusti omalla kustannuksellaan sairaalajunia Turkin sotaan 1877-1878.
Maria Aleksandrovna kuoli Talvipalatsissa 8. kesäkuuta 1880. Samaan aikaan keisari oleskeli uuden perheensä kanssa Tsarskoje Selossa. 
Mariinski-teatteri, Maarianhamina ja Tampereen Mariankatu on nimetty hänen mukaansa.
Matilda (peruna)

Viljely muualla

Lajiketta viljellään mm. Ruotsissa
Ykköspesiksen kuukauden pelaaja

Ykköspesiksen kuukauden pelaaja on valittu kaudesta 2008 lähtien. Palkinto on jaettu Miesten Ykköspesiksen pelaajalle kuukausittain kaudesta 2008 ja naisten Ykköspesiksessä kaudesta 2012. Valinnan suorittaa Pesäpalloliitto. 
Useimmiten palkinnon ovat voittaneet Ilkka Hirvonen ja Emilia Itävalo, joille se on myönnetty kaksi kertaa.