google/wiki40b huggingface dataset:
Brasiliandoggi

Ulkomuoto

Brasiliandoggi on tiivis- ja vankkarakenteinen, ja sillä on leveä ja raskas pää. Se antaa vaikutelman vahvasta, nopeasta ja ketterästä koirasta. Runko on lihaksikas, rintakehä suuri ja voimakas ja raajat voimakkaat. Lyhyt karvapeite on sileää ja tiivistä. Vaikka koira muistuttaakin paljon dogo argentinoa, erona on se että kaikki värit hyväksytään. Uroksen säkäkorkeus on 56–59 cm ja se painaa 29–42 kg. Nartulla vastaavat mitat ovat 50–56 cm ja 23–37 kg.

Luonne ja käyttäytyminen

Rotu on rohkea ja tasapainoinen ja sillä on suuri kivunsietokyky. Se on tarkkaavainen ja usein vieraita kohtaan varautunut, mutta ei aggressiivinen ja toimii vain tarvittaessa. Se on itsepäinen ja vaatii määrätietoisen kasvatuksen. Se pitää lapsista eikä se dominoi paljoa perhettään, mutta se ei yleensä tule toimeen samaa sukupuolta olevien koirien kanssa. Se soveltuu paitsi vahtikoiraksi, myös erilaisiin koiraurheilulajeihin kuten agilityyn.

Alkuperä

Rotu syntyi sattumalta Rio Grande do Sul'n alueella vuonna 1978, kun Peter Dantasin bullterrieri astui hänen naapurinsa bokserin. Havaittuaan risteytyksen piirteet hyviksi hän jatkoi jalostusta eteenpäin.
Marvin Williams

Marvin Gaye Williams, Jr. (s. 19. kesäkuuta 1986) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän syntyi Bremertonissa, Washingtonissa, ja pelasi Bremerton High Schoolin jälkeen yliopistotason koripalloa Pohjois-Carolinan yliopistossa (Chapel Hill).
Williams oli ensimmäisen kierroksen toinen NBA-varaus vuonna 2005. Hän edusti Atlanta Hawksia vuosina 2005–2012 ja Utah Jazzia vuosina 2012–2014. Vuodesta 2014 hän on edustanut Charlotte Hornetsia.
Williams on 2,06 metrin mittainen.
Anthony Corleone

Anthony Corleone on kuvitteellinen hahmo Francis Ford Coppolan ohjaamassa elokuvassa Kummisetä osa III, joka päättää italialaisamerikkalaisesta rikollisperheestä kertovan elokuvatrilogian. Anthony on Michael Corleonen poika. Elokuvissa Anthonyn osan näyttelee Frank D’Ambrosio.
Michael Corleone on toivonut pojasta liiketoimiensa jatkajaa ja toivoo pojan opiskelevan lakia tai taloutta. Isän pettymykseksi poika kuitenkin haluaa kehittää itsestään klassisen laulajan, jonka päätöksen isä kuitenkin hyväksyy pojan saadessa äitinsä Kay Adamsin vahvan tuen taakseen.
Anthonyn opinnot edistyvät ja vuonna 1980 hänet kutsutaan Palermoon, Sisiliaan laulamaan Turiddun roolia Cavalleria rusticana -oopperassa. Perhekohtaaminen saa kuitenkin näytännön jälkeen murheellisen päätöksen, kun Michael Corleonen murhayrityksen yhteydessä harhaluoti osuu kuolettavasti Anthonyn sisareen Maryyn.
Pan-Amerikan valtatie

Pan-Amerikan valtatie eli Panamericana (esp. Carretera Panamericana, Keski-Amerikassa myös Carretera Interamericana, engl. Pan-American Highway) on Yhdysvaltain etelärajalta alkava ja Puerto Monttiin, 1 500 kilometriä Etelä-Amerikan eteläkärjestä pohjoiseen, päättyvä maantie. Pohjoisessa se yhtyy Yhdysvaltain ja Kanadan tieverkkoon, ja jatkuu Alaskassa (ks. Alaska Highway). Yhdysvaltain ja Kanadan alueella reitille ei ole määritelty virallisia tieosuuksia. Valtatien kokonaispituus olisi noin 48 000 kilometriä, tien katkaisee Panaman ja Kolumbian rajalla oleva 50 kilometrin pituinen Darién Gapiksi kutsuttu, erittäin vaikeakulkuinen suo- ja sademetsä-alue.
Karinaisten vaakuna

Karinaisten vaakuna oli Karinaisten kunnan tunnus. Vaakunan aihe viittaa pitäjän lisänimeen Hakokappeli; hako tarkoittaa havupuun oksaa.
Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä kultainen irtoristi, jonka yläsakara on kolmihaaraisen havunoksan muotoinen.” Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja Karinaisten kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 16. joulukuuta 1968. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 12. maaliskuuta 1969.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2005, kun Karinainen liittyi osaksi Pöytyän kuntaa.
Moottoritorpedovene Viima

Viima oli Suomen merivoimien käytössä vuosina 1942 - 44 ollut alun perin Neuvostoliiton laivaston G5-tyypin moottoritorpedovene TKA-64.

Rakenne

Aluksen runko oli alumiinista, jotta se olisi mahdollisimman kevyt. Aseena oli kaksi torpedoputkea, yksi Dektrajev-pikakivääri sekä savugeneraattori pakoputkissa. Moottoreina oli kaksi 1000 hv ja apukoneena 50 hv bensiinimoottoria, joiden luotettavuus oli huono.

Palveluskäyttö Suomessa

Neuvostojoukkojen vetäytyessä syksyllä 1941 Koivistolta jäi saarelle toimintakunnoton moottoritorpedovene TKA-64. Suomen merivoimat otti aluksen kunnostettuna palvelukseen vuonna 1942 nimellä Viima
Alus otti sisaraluksineen osaa viimeisen sotakesän taisteluihin tehokkaasti. Sen koneet eivät kuitenkaan käynnistyneet saksalaisten noustua maihin Suursaareen 15. syyskuuta 1944, joten se jäi pois taistelusta. Alus sisaraluksineen luovutettiin syksyllä 1944 takaisin Neuvostoliitolle.
Finnisch-ugrische Forschungen

Finnisch-Ugrische Forschungen (FUF) on kansainvälinen fennougristiikan aikakauskirja. Sitä julkaisee Suomalais-Ugrilainen Seura. Ilmestyminen alkoi maaliskuussa 1901, ja vuoteen 2014 mennessä on ilmestynyt 62 nidettä. Aikakauskirjan nykyinen päätoimittaja on Sirkka Saarinen.

Perustiedot

Finnisch-ugrische Forschungenin perustivat alkujaan E. N. Setälä ja Kaarle Krohn fennougristien ja indoeuropeistien kansainväliseksi keskustelukanavaksi. Julkaisukielenä on ollut saksa, mutta viime aikoina on otettu mukaan myös englannin- ja ranskankielisiä artikkeleja. Kirjoitukset käsittelevät fennougristiikkaan kuuluvia aiheita, joita ovat vertaileva ja historiallinen suomalais-ugrilainen kielentutkimus sekä pienten suomalais-ugrilaisten kielten ja suomalais-ugrilaisia kieliä puhuvien kansojen perinteisen kulttuurin tutkimus. Pelkästään suomen, viron tai unkarin kieltä koskeva tutkimus jätetään julkaisun ulkopuolelle. Myöskään nykykirjallisuutta käsittelevät kirjoitukset eivät kuulu julkaisun aihepiiriin.
Lasisiipiset

Piirteitä

Aikuiset perhoset ovat aktiivisia päiväsaikaan. Ne ovat väritykseltään tummia ja etenkin takaruumiissa on yleensä keltaisia, kellertäviä tai punaisia poikkiraitoja, joiden ansioista perhosesta saa pistiäismäisen vaikutelman. Vartalo on pituuteensa nähden kapea. Siivet ovat kapeat ja usein suurelta osin läpinäkyvät, mutta etusiivissä voi olla kuviointia tai ne voivat olla jopa kokonaan suomujen peittämät.
Muutamat lajit ovat viljelyskasvien tuholaisia. Toukat elävät kaivertamissaan käytävissä puuvartisten ravintokasvien oksien tai rungon sisällä tai juuristoissa, samaan tapaan kuin lasisiipisille läheistä sukua olevien puuntuhoojamaisten perhosten toukat. Aikuisen perhosen kuoriuduttua tyhjä kotelo työntyy osittain ravintokasvin ulkopuolelle.

Lajit Suomessa

Suomessa on tavattu 17 lasisiipilajia Vuoden 2010 Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa yksi laji on katsottu erittäin uhanalaiseksi (EN), kaksi lajia silmälläpidettäviksi (NT) ja yksi laji puutteellisesti tunnetuksi (DD). Lisäksi yksi lasisiipi on rauhoitettu Suomessa luonnonsuojeluasetuksella.
Ilmastoahdistus

Ilmastoahdistus tarkoittaa ahdistustilaa, jossa henkilö kokee ilmastonmuutokseen liittyvien asioiden uhkaavan häntä. Ilmastoahdistus (tai: ilmastonmuutosahdistus) on merkittävä osa ympäristöahdistuksen ilmiötä. 
Ilmastoahdistus on osa ilmastonmuutoksen psyykkisiä vaikutuksia. Tällaiset vaikutukset voivat olla joko suoria tai epäsuoria. Suoria vaikutuksia, kuten ilmastonmuutoksen pahentamien sääilmiöiden seurauksia, on tutkittu enemmän kuin epäsuoria vaikutuksia. Ilmastonmuutoksen pahentamat luonnonkatastrofit aiheuttavat esimerkiksi ahdistusta, posttraumaattista stressiä, masennusta ja vahingollista käyttäytymistä. 
Ilmastonmuutoksen yksi epäsuora vaikutus on sellainen ilmastoahdistus, jossa ihminen ei vielä itse kärsi suoraan kovin paljon ilmastonmuutoksen fyysisistä vaikutuksista, mutta kokee silti huomattavaa psyykkistä kuormittumista. Esimerkiksi Ruotsissa on keskusteltu 2010-luvulla tällaisesta ilmastoahdistuksesta. Asiaa on tutkittu myös esimerkiksi Australiassa ja Yhdysvalloissa. Lisätutkimusta tehdään parhaillaan eri puolilla maailmaa.
Ilmastonmuutos on lukuisille ihmisille keskeinen tulevaisuuteen liittyvä uhkakuva, minkä vuoksi ilmastoahdistuksen yksi peruspiirre on tulevaisuuteen liittyvä pelko ja huoli. Ilmastoahdistus ja niin kutsuttu tulevaisuusahdistus liittyvät usein yhteen.
Suomessa ilmastoahdistuksesta on keskusteltu julkisuudessa enemmän syksyn 2017 jälkeen. Silloin ilmestyi kaksi teosta, jotka käsittelevät osaltaan tätä teemaa: Hyvän sään aikana (toim. Hanna Nikkanen) ja Päin helvettiä? Ympäristöahdistus ja toivo (Panu Pihkala). Suomen ensimmäinen opiskelijoille suunnattu keskusteluryhmä ilmastoahdistuksesta perustettiin keväällä 2018 Aalto-yliopistoon.
Münchenin pörssi

Historiaa

Münchenin pörssi perustettiin virallisesti vuonna 1869, mutta sen historia ajoittuu aina 1820-luvulle asti, jolloin arvopapereilla kauppaa käyvät treidaajat alkoivat tavata toisiaan säännöllisesti. Pörssi oli suljettu Ensimmäisen maailmansodan aikana, mutta se avattiin uudelleen vuonna 1918. Pörssi fuusioitui Augsburgin pörssin kanssa vuonna 1935 muotoon baierilainen pörssi (Bayerische Börse), ja nimettin vuonna 2003 lopulta Münchenin pörssiksi yleisen käytännön perusteella, jonka mukaan pörssit nimetään sen kaupungin mukaan, jossa ne sijaitsevat.
Luhtala-Kivenmäki

Luhtalan ja Kivenmäen kylät sijoittuvat Kuortaneen lounaisosaan. Rajanaapureina ovat Mäyryn kylä pohjoisessa, Ylipään kylä idässä sekä Alavuden kaupunki lännessä ja etelässä. Vuonna 1999 kylissä asui 97 henkeä. Kylällä toimi Kuortaneen Polttoturve Oy (1940 luvulta - 1970 luvulle), jonka toimintaa VAPO Oy nykyään jatkaa.
Hard Target

Juoni

Palkkasoturi Emil Fouchon tilaa välikäden kautta kodittomia sotaveteraaneja viihdyttämään asiakkaitaan. Puolen miljoonan dollarin korvausta vastaan asiakkaat saavat jahdata veteraaneja aseiden kanssa. Yksi Fouchonin saalistaa aiheuttaa kuitenkin harmia, kun tämän tytär, Nat Binder saapuu kaupunkiin etsimään kadonnutta isäänsä. Nat pyytää Chance Boudreaux'lta apua löytämään isänsä, jonka he toteavat etsintöjen päätteeksi olevan kuollut. Chance kuitenkin alkaa epäillä veteraanin kuolemaa murhaksi ja epäilyt vain vahvistuvat, kun seuraavana päivänä hänen tuttu, Elijah, löytyy kuolleena keskeltä katua. Chance joutuu pian kuitenkin itse Fouchonin saalistuksen kohteeksi, kun hän törmää Fouchonin apuriin Pikiin. Nyt Fouchon, Pik ja neljä muuta saalistajaa lähtevät jahtaamaan Chancea.

Suomessa

Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 22. huhtikuuta 1994. Sittemmin elokuvaa on esitetty kolmesti televisiosta. MTV3 esitti elokuvan molemmilla kerroilla, aluksi 17. syyskuuta 1998, toisen kerran 15. maaliskuuta 2007 ja kolmannen kerran 7. kesäkuuta 2012.
Saksan 5. vuoristodivisioona

Perustaminen

Divisioona perustettiin lokakuussa 1940 Tirolissa Itävallassa. Divisioonan rungoksi siirrettiin 1. vuoristodivisioonan kolmas ylimääräinen rykmentti vuoristojääkärirykmentti 100. Divisioonan toinen rykmentti tuli motorisoiduksi divisioonaksi muutettavasta 10. jalkaväkidivisioonasta, joka luovutti jalkaväkirykmentti 85:n. Divisioonan muiden yksiköiden rungot tulivat myös mainituista divisioonista.

Historia

Divisioonan ensimmäinen sotatoimi oli Balkanin sotaretki 1941, jolloin se osallistui operaatioihin  Marita ja Merkur eli Kreikan ja Kreetan valtaukseen. Divisioona palasi marraskuussa Saksaan täydennettäväksi ja huhtikuussa 1942 se siirrettiin itärintamalle.
Divisioona liitettiin pohjoiseen armeijaryhmään Olhavan alueelle. Marraskuussa 1943 se siirrettiin edelleen Italiaan, missä se oli joulukuussa Gustav-linjalla lähellä Monte Cassinoa. Divisioona antautui Yhdysvaltain joukoille  toukokuussa 1945 Torinon lähistöllä.
Anders Mauritz Hornborg

Anders Mauritz Hornborg (5. kesäkuuta 1851 Porvoo – 8. maaliskuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen senaattori ja valtioneuvos.
Hornborgin vanhemmat olivat konrehtori Alexander Moritz Karl Hornborg ja Wendla Johanna Lagus. Hän pääsi ylioppilaaksi 1869 Porvoon lukiosta ja suoritti Helsingin yliopistossa ylemmän oikeustutkinnon 1875. Hornborg sai varatuomarin arvon 1879.
Hornborg oli vankeinhoitohallituksen sihteerinä 1881–1886, prokuraattorintoimituskunnassa aktuaarina 1886–1890 ja sihteerinä 1890–1892, prokuraattorinapulaisena 1892–1901 ja Suomen senaatin oikeusosastolla senaattorina 1901–1902. Hän sai valtioneuvoksen arvon 1896.
Hornborg oli naimisissa 1882–1929 Bertha Karolina Magdalena Granfeltin (k. 1929) kanssa.
Tikkakutoja

Levinneisyys

Tikkakutojaa tavataan Afrikan länsi- ja keskiosissa. Lajin on raportoitu olevan paikallisesti yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Graaf

Graaf tai The Graaf Sisters ovat kaksi ruotsalaista glamourmallia nimeltään Hannah ja Magdalena Graaf. He saavuttivat mainetta esiintymällä nuorena miestenlehdissä. Vuonna 1998 he perustivat lyhytikäisen pop-duon, Graaf. Tuottajiensa Christer Sandelinin, Per Adebrattin ja Tommy Ekmanin ohjauksessa tytöt julkaisivat debyyttialbuminsa Graaf. Yhtye on parhaiten tunnettu hittikappaleestaan You Got (What I Want).
Vuonna 2002 siskokset tekivät siviilikanteen manageriaan Mikael Brinkstiernaa vastaan. Brinkstierna väitti, että tytöt alkoivat työskentelemään hänen kanssaan jo vuonna 1996 ja että he olivat sitoutuneet managerointisopimukseen, mikä oikeutti hänelle 25 prosenttia kaikista tuotoista siskoksien tulevista levymyynneistä. Ensimmäisen albumin suosion jälkeen Brinkstierna ei saanut rahaa, vaikka hän kertomansa mukaan käytti lukuisia tunteja auttaakseen tyttöjä menestykseen. Siskokset väittivät, että Brinkstierna ei auttanut heitä mitenkään muuten kuin antamalla rahaa ja syyttivät häntä roistoksi Aqua-yhtyeen vastaavanlaisen polemiikin jälkeen.
Acroyoga

Acroyoga (myös kirjoitettu Akrojooga, Acro-Yoga tai AcroYoga) on fyysinen harjoittelumuoto, joka yhdistää joogaa ja akrobatiaa.
Nykyään on monia Acroyoga kouluja. Alkuperäiset kaksi koulua olivat Acroyoga Montreal ja Acroyoga Inc.. Acroyoga Montrealin perusti Jessie Goldberg ja Eugene Poku vuonna 1999 yhdistämällä akrobatiaa, joogaa ja tanssia. Acroyoga Inc., alkoi San Franciacossa vuonna 2006 perustajinaan Jason Nemer ja Jenny Klein. Tässä harjoittelumuodossa sulautuu akrobatiaa, jooga ja terveyttä korostavat taidot. Molemmat koulut tarjoavat opetusta sertifioinnit, ja vaikkakin niissä on joitakin eroja, on niissä monia samanlaisia asentoja käyttäen painovoimaa edistämään vahvistumista ja venyttelyä.
Acroyoga voi auttaa parantamaan fyysisiä ja henkistä puolia harjoittajissaan. Treenin ja voimaharjoittelun lisäksi Acroyoga tarjoaa parin kanssa tehtäviä tasapainoharjoitteita joilla voi parantaa keskittymistä ja hieronta elementtejä joilla voi saada helpotusta stressiin. Kuitenkin Acroyogassa käytetään enemmän voimaa kuin monissa perinteisissä joogamuodoissa, ja tämä voi johtaa useammin loukkaantumisiin.

Asentoja

On monia staattisia akrojooga asentoja. Sarjaa asentoja jatkuvana flow:na on kutsutaan pesukoneeksi.
Jim Martin

James Blanco ”Jim” Martin (s. 21. heinäkuuta 1961 Oakland, Kalifornia) on yhdysvaltalainen kitaristi, joka tunnetaan Faith No More -yhtyeen kitaristina vuosilta 1983–1993. Martinin tavaramerkiksi muodostuivat isot punasankaiset silmälasit, tuuhea parta ja erikoinen hiustyyli. Hänet tunnetaan myös nimellä Big Jim Martin.

Faith No More

Martin liittyi Faith No Moreen pari vuotta sen perustamisen jälkeen vuonna 1983 ja oli mukana muun muassa läpimurtoalbumilla The Real Thing. Vuoden 1993 Angel Dust -albumin jälkeen Martinin ja muiden jäsenten, etenkin laulaja Mike Pattonin välit alkoivat kiristyä musiikillisten erimielisyyksien vuoksi. Tämä oli ironista, sillä juuri Martin oli löytänyt Pattonin yhtyeeseen. Metallikitaristina Martin ei ollut tyytyväinen albumin enemmän vokaaleihin ja koskettimiin keskittyvästä tuotannosta ja koki kitaroiden ja myös oman panoksensa jäävän taka-alalle. Martin erotettiin lopulta marraskuussa 1993. Yhtyeen tuottaja Mark Wallace on myöhemmin maininnut, että Martinin isän kuolema vaikutti myös hänen lähtöönsä yhtyeestä Yhtye jatkoi vuoteen 1998 asti ja Martinin tilalla nähtiin kitaristit Trey Spruance (1993–1994), Dean Menta (1994–1996) ja Jon Hudson (1996–1998).
Kun yhtye kasattiin uudelleen vuonna 2009, ilmoitettiin että huhuista huolimatta Martin ei ole mukana ja kokoonpanona on yhtyeen edellinen kokoonpano (kitaristina Hudson). Tosin Sirius XM -radion DJ:n mukaan Patton on kertonut, että Martinia pyydettiin mukaan yhtyeen San Franciscon keikoille, mistä hän kieltäytyi.

Muissa yhtyeissä

1980-luvun alussa Martin oli mukana Vicious Hatred -nimisessä thrash metal -yhtyeessä. Hänellä ja Metallican basistilla Cliff Burtonilla oli myös Spastik Children -niminen jami-yhtye. Burton oli Martinin lapsuudenaikainen ystävä. Burton, Martin ja Faith No Moren tuleva rumpali Mike Bordin olivat myös jäseninä EZ-Street-yhtyeessä vuosina 1979–1982.
Martinin Faith No Moren jälkeisiä yhtyeitä ovat olleet muun muassa Voodoocult, The Behemoth ja Fang. Hän on julkaissut yhden sooloalbumin, Milk and Blood vuonna 1996. Hän on myös vieraillut muun muassa Metallican, Primuksen ja Echobrainin albumeilla. Martinilla oli myös pieni rooli elokuvassa Billin ja Tedin maailma vuonna 1991.
Nykyään Martin asuu Castro Valleyssa Kaliforniassa vaimon ja kahden lapsen kanssa ja hän on keskittynyt maanviljelyyn.
Mathis Babylette

Moottori

Alun perin Babylettessa oli iskutilavuudeltaan alle litrainen nelisylinterinen moottori, jonka teho oli hädin tuskin kymmenen hevosvoimaa. Kampiakseli oli laakeroitu kolmesta kohdasta. Suurin kierrosnopeus oli 1 800 1/min. Myöhemmin iskutilavuutta kasvatettiin noin sadalla kuutioilla, jolloin tehoksi tuli 14 hevosvoimaa. Auton huippunopeus ylsi yli 60 km/h ja polttoaineenkulutus oli 6–7 litraa sadalla kilometrillä. Moottorissa oli magneettosytytys ja sen voitelu tapahtui erityisen patentoidun järjestelmän avulla; vauhtipyörässä olleet kourut roiskivat öljyä kanaviin, jotka johtivat sen laakereille. Jäähdytys oli vapaakiertoinen.

Voimansiirto ja alusta

Moottorilta veto välittyi nahkapintaisen kartiokytkimen välityksellä kolmivaihteiseen vaihteistoon. Taka-akselilla ei ollut tasauspyörästöä. Jarrut vaikuttivat takapyöriin.

Kori

Autoa sai lukuisina eri korivaihtoehtoina, joiden henkilöluvut vaihtelivat kahden ja neljän välillä. Värivaihtoehdot olivat harmaa, keltainen, punainen, vihreä ja tumman vihreä.

Valmistus ja myynti

Autonvalmistusta aloitellut Emile Mathis halusi panostaa massatuotantoon ja rakennutti tätä varten uuden tehtaan Straßburgin Meinau'hun. Tehdas rakennettiin maaliskuun ja syyskuun välillä 1911. Babyletten ohella tehtaassa valmistettiin hiukan suurempaa Babya, Populairea sekä eräitä suurempia malleja.
Vuodesta 1913 lähtien Babylettea oli mahdollista alkaa valmistaa suurina sarjoina. Yksistään Britanniaan toimitettiin tuona vuonna 200 alustaa. Lontoolainen tavaratalo Harrods myi Babylettea omalla nimellään varustettuna. Autoissa oli alkuperäisestä poikkeava jäähdytin, jossa oli Harrod-teksti.

Kilpailumenestys

1 057-kuutioinen Mathis Babylette kilpaili vuoden 1913 Ranskan Grand Prix -kisoissa pikkuautoluokassa. Autoa kuljetti itse Emile Mathis ja mekaanikon paikalla istui hänen vaimonsa. Tuloksena oli luokkavoitto keskinopeudella 72 km/h.
Ivan Vučetić

Ivan Vučetić (20. heinäkuuta 1858 – 14. tammikuuta 1925) oli argentiinalainen poliisi, joka loi ensimmäisen toimivan tavan tunnistaa sormenjälkiä ja käytti niitä todisteena murhatutkinnassa.
Nuorena Kroatiasta Argentiinan La Plataan muuttanut Vučetić sai innostuksensa sormenjälkien keräämiseen luettuaan ranskalaisesta lehdestä Francis Galtonin sormenjälkitutkimuksista. Hän kehitti daktoloskopiaksi kutsumansa tavan luokitella sormenjälkiä.
Vučetićin kunniaksi on hänen kotikaupunkiinsa Pulaan pystytetty muistomerkki.
Aristides Gomes

Aristides Gomes (s. 8. marraskuuta 1954, Canchungo) on guineabissaulainen poliitikko, joka on toiminut kahteen otteeseen maansa pääministerinä. Hän astui virkaansa 2. marraskuuta 2005, ja häntä seurasi vuonna 2007 Martinho Ndafa Kabi. 
Gomes valittiin virkaan uudelleen huhtikuussa 2018.
Gomes syntyi Canchungossa ja opiskeli Pariisissa. Hän työskenteli vuosina 1990–1992 Televisão Experimental da Guiné-Bissaussa.
Lupo-luokka

Suunnittelu

Kylmän sodan aikana 1970-luvun alussa Neuvostoliiton laivaston läsnäolo Välimerellä lisääntyi, mikä loi paineen Italian laivaston pitkän rannikon valvontaan sekä meriliikenteen suojaamiselle. Paineen keventämiseksi laivastoa päätettiin laajentaa muun muassa pinta-alusten ja sukellusveneiden torjuntaan kykenevillä Lupo- ja Maestrale-luokkien fregateilla.
CNR esitti nopean raskaasti aseistettujen 2 500 tonnin fregatin suunnitelman. Alusten voimanlähteenä oli CODOG-propulsio, joka mahdollisti jopa 35 solmun nopeuden tehden aluksista eräitä  oman aikansa nopeimpia. Aseistuksena oli kahdeksan merimaaliohjusta, saman verran ilmatorjuntaohjuksia, tykistöaseita ja torpedoita, joita täydensi sukellusveneentorjuntaan kykenevä helikopteri. Alusten miehistötarve oli noin 200 henkeä.
Tuuba

Soittimen historia

Erilaisia bassosoittimia on ollut käytössä läpi historian. 1500-luvulta periytyvää sinkki-nimistä vanhaa soitinta pidetään yleisesti varhaisimpana tuuban edeltäjänä. Se oli nahalla päällystetystä puusta valmistettu, kuudella läpällä varustettu soitin. Harvinainen basso-sinkki korvattiin usein serpentillä.
Fagotin muotoinen bassotorvi kehitettiin parantamaan serpentin puutteita 1800-luvun alussa. Bassotorvessa on suuri metallinen kaikusuppilo, mutta se oli soinnillisesti epätasainen.
Irlannissa kehitti soitinseppä Joseph Halliday soittimen nimeltä ofikleidi. Ofikleidille haettiin patentti 1817, ja soitin levisi laajalti käyttöön Euroopassa. Johann Gottfried Moritz haki 1835 Preussissa patenttia viisiventtiiliselle F-vireiselle bassotorvelle, jota pidetään modernin soittimen ensimmäisenä versiona. Tuuba on nykyisen sinfoniaorkesterin ainoa soitin, jonka tarkka syntymäpäivä on tiedossa: 12.9.1835.
Suomessa tuuba määrättiin keisarillisella asetuksella Suomen armeijan soittimeksi 1861. Tuubansoiton opiskelu oli sidoksissa sotilassoittokuntiin 1970-luvulla saakka. Vapaapalokuntien, suojeluskuntien ja puhallinorkestereiden historiassa tuuba esiintyy jo 1800-luvulla. Sibelius-Akatemiaan valittiin tuubansoiton opettaja 1974.

Tuuba nykyisin

Tuuba on ottanut asemansa sinfoniaorkesterissa nopeammin kuin mikään soitin – vajaassa kahdessa sadassa vuodessa se on kehittynyt bassotorven prototyypistä nykyiseen asemaansa vaskisektion pohjana. 
Tuuban toimintaperiaate on sama kuin kaikissa vaskisoittimissa: huulet saavat suukappaleen avulla ilmapatsaan värähtelemään soittimen sisällä, ja venttiilikoneistolla muutetaan ilmapatsaan pituutta. Pituudenvaihtelut aistitaan äänen korkeuden vaihteluina. Venttiilien lukumäärä vaihtelee kolmesta seitsemään. Venttiilikoneiston suhteet ovat samat kaikissa vaskisoittimissa ensimmäisen kolmen venttiilin osalta – niillä voidaan tuottaa koko kromaattinen asteikko. Loput venttiilit ovat soitinkohtaisia ja auttavat pääasiassa virepuhtauden ja resistanssin optimoinnissa.
Tuuban ääni on soittimen rakenteesta johtuen pyöreä ja pehmeä, kovemmilla äänenvoimakkuuksilla äänestä tulee läpitunkevan peltinen. Tuuban rakenne on tasaisesti laajeneva, toisin kuin pasuunalla tai trumpetilla (vrt. kooninen). Tästä seuraa, että kovaa soitettaessa tuuban ääni menettää sonoriteettinsa, toisin kuin kooniset soittimet. Toisaalta tuuban dynaaminen skaala on huomattavan laaja ennen kuin sonoriteetin aiheuttavat formantit peittyvät.
Orkesteripartituureissa tuuban nuotinnus on usein kirjoitettu C-vireiselle tuuballe, mutta B- ja Es-kirjoitetut tuubastemmat eivät ole harvinaisia. Klassisissa sinfoniaorkesterin teoksissa tuubisti ei soita minuuttimääräisesti paljon seurauksella, että soittajan soittoherkkyyden, ansatsin, tulee olla hyvä.

Tuuban muunnoksia

Tuubasta kehitettyjä muunnoksia ovat mm. sousafoni ja helikoni. Niitä käytetään etenkin marssisoitossa, jossa äänen täytyy kuulua pitkälle. Niiden putken paksuin osa kiertää soittajan ympäri, soittaja on ikään kuin torven "sisällä".