google/wiki40b huggingface dataset:
Douglas Argyll Robertson

Douglas Moray Cooper Lamb Argyll Robertson (1837–3. tammikuuta 1909) oli skotlantilainen oftalmologi ja kirurgi.
Hän suoritti loppututkintonsa St Andrewsin yliopistossa vuonna 1857 ja lähti sen jälkeen Berliiniin opiskelemaan Albrecht von Graefen (1828–1870) alaisuudessa. Suurin osa lääkärin työstä kului Edinburghissa silmäkirurgina ja Edinburghin yliopiston alaisessa ERI:ssä (Edinburgh Royal Infirmary) oftalmologian opettajana. Hän toimi vähän aikaa Viktorian ja Edvard VII:n silmäfysiologina.
Robertson tutki vuonna 1863 fysostigmiiniä, joka on afrikkalaisessa kalabarpavussa esiintyvä alkaloidi. Hän myös oikeellisesti arvioi siinä olevan ainesta hyvin tärkeäksi lääkkeeksi silmäsairauksien hoidossa. Robertson kuvasi myös Argyll Robertsonin pupillina tunnetun neuroluesin aiheuttaman sairauden.
Fabio Celestini

Seurajoukkueura

Celestini aloitti ammattilaisuransa kasvattajaseurassaan Lausanne-Sportissa, jossa hän voitti Sveitsin cupin kahdesti peräkkäin vuosina 1998–1999. Hän oli molemmissa loppuotteluissa joukkueensa avauskokoonpanossa – samoin vuonna 2000, jolloin Lausanne oli loppuottelun häviävänä osapuolena.
2000-luvun alussa Celestini pelasi Ranskan Ligue 1:ssä kahden kauden ajan sekä Troyes’ssa että Marseillessa. Jälkimmäisen kanssa hän ylsi kaudella 2003–2004 UEFA-cupin loppuotteluun, jossa hän tuli vaihdosta kentälle viime minuuteiksi.
Kauden 2004–2005 Celestini edusti Espanjan Primera Divisiónin Levantea, jonka pudottua alemmalle sarjatasolla hän siirtyi Getafeen. Getafessa hän ei ollut kautta 2006–2007 lukuun ottamatta kiistaton avauskokoonpanon pelaaja, mutta pelasi viiden kauden aikana yli 100 liigaottelussa. Kauden 2007–2008 UEFA-cupissa hän pelasi kymmenessä ottelussa, kun Getafe eteni puolivälieriin. Joukkue ylsi myös kahdesti Espanjan cupin loppuotteluun vuosina 2007–2008.
Celestinin sopimus Getafen kanssa päättyi kauteen 2009–2010, jonka jälkeen hän palasi Lausanneen.

Maajoukkueura

Sveitsin maajoukkueessa Celestini on pelannut 35 ottelua vuosina 1998–2007. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 2004 EM-kilpailuissa, jossa hän esiintyi kahdessa ottelussa. Kilpailuiden karsinnoissa hän teki viime hetken voittomaalin vierasottelussa Irlantia vastaan.
Säämiskä

Säämiskä (saks. Sämisch, ransk. chamois) on pehmeää, kellertävää vuohen- tai lampaannahkaa, josta on poistettu nappapuoli. Säämiskä on yksi mokan laji, ja se parkitaan rasvaparkituksella, joka aiheuttaa kellertävän värin, mutta sitä ei muuten värjätä, koska rasvaparkittu nahka värjäytyy epätasaisesti.
Säämiskä oli alun pitäen kalliiden vaatteiden materiaali, mutta varsin varhain sitä alettiin käyttää myös lasin ja metallien kiillotukseen, kun huomattiin sen sopivan siihen erittäin hyvin. Käytäntö alkoi siitä, kun etsittiin vaatteiden valmistuksen jäännöspaloille tähdellistä käyttöä.
Nykyisin säämiskäksi sanottu kiillotus- ja puhdistusliina on usein synteettistä mikrokuitua. Myös luonnonsäämiskällä on etunsa, joten sitä myydään yleisesti esimerkiksi autoliikkeissä ja huoltoasemilla.
Säämiskää käytetään myös hiilellä tehtyjen piirustusten ja pastellimaalausten korjailuun sekä sävyjen vaalentamiseen. Säämiskää käytetään myös yleisesti ilmailussa, erityisesti purjekoneiden kuivaamiseen ja siten liitoluvun parantamiseen.Uimahyppääjät käyttävät säämiskäpyyhettä kuivatessaan itsensä, koska säämiskä kuivuu nopeasti, kun vesi väännetään siitä pois.
Posion vaakuna

Posion vaakuna on Posion kunnan tunnus. Vaakunan aihe viittaa menneiden aikojen lappalaisasutukseen.
Vaakunan selitys on ”mustassa kentässä kolme hopeista kotaa ryhmitettyinä 2 : 1, oviaukot punaiset.” Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja Posion kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 20. tammikuuta 1958. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 12. toukokuuta samana vuonna.
Perälahti (Kangasala)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,3 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee Kirkkojärven ja Längelmäveden välissä Maamonvuoren juurella. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä ja sen lähiympäristössä sijaitsee neljä maatilaa. Lammelle ei tule teitä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Myllyojan valuma-alueeseen (35.729) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 84,6 metriä mpy. Lampeen on johdettu kolme johto-ojaa peltoaukealta ja sen oma lasku-uoma on perattu oja Hangaslahden järveen. Hangaslahdesta pääsee Myllyojaa myöten Längelmäveden Isoniemenselälle.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järvi oli Kangaslahden peräosa (merkitty tosin torpan nimeksi), kun Längelmäveden pinta oli huomattavasti nykyistä korkeammalla. Kangaslahti yhtyi nykyiseen Kirkkojärveen (Iso Laks Sjö) johtavaan salmeen pohjoiseen työntyvänä haarana. Längelmäveden vedenpinta laski Kaivannon kanavan rakenteiden pettäessä vuonna 1830, jolloin vedenpinta aleni noin kaksi metriä  ja lahtikin maatui. Lahdenperälle jäi jäljelle kosteikko ja sen keskelle pieni lampi, jota kutsutaan Perälahdeksi. Vuoden 1957 peruskartassa oli lammen ympäristö kosteikkoa, jonne oli johdettu kolme metsä- ja pelto-ojaa. Kosteikkoa on myöhemmin kuivatettu perkamalla yhdysojaa ja siitä on raivattu peltomaata.
Alalampi (Jyväskylä)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,5 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 41 300 kuutiometriä eli 0,0000 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 1,2 metriä ja suurin syvyys on 3,0 metriä. Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Karhupuron valuma-alueeseen (14.297) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 99,5 metriä mpy.
Aleksandr Beljajev

Tausta

Aleksandr Beljajev syntyi 1884 Smolenskissa ortodoksipapin poikana. Aleksandrin sisar Nina kuoli lapsena sarkoomaan ja veli Vasili, eläinlääketieteen opiskelija, hukkui veneonnettomuudessa.
Isä lähetti Aleksandrin vuonna 1895 pappisseminaariin. Aleksandr valmistui seminaarista 1901, mutta oli tuolloin jo vakaumuksellinen ateisti. Vastoin isänsä toiveita hän kirjoittautui oikeustieteelliseen lyseoon Jaroslavlissa. Isän kuoltua Aleksandr alkoi elättää itseään antamalla kotiopetusta, toimimalla teatterin lavastajana ja soittamalla viulua sirkusorkesterissa.
Valmistuttuaan lyseosta 1906 Beljejev työskenteli juristina Smolenskissa. Hän menestyi hyvin ja keräsi tulojensa turvin taidetta sekä mittavan kotikirjaston. Hän myös matkusteli ulkomaille mm. Ranskaan ja Italiaan. 1914 Beljajev luopui juristinammatistaan ja omistautui kirjallisuudelle ja teatterille.

Neuvostotiedekirjailija

Vuonna 1919, 35 vuoden iässä, Beljajev sairastui tuberkuloosiin, jonka edetessä hänen jalkansa halvautuivat. Beljajev vietti kuusi vuotta vuoteenomana. Beljajevin vaimon jätettyä hänet Beljajev muutti äitinsä ja vanhan lastenhoitajansa kanssa Jaltalle, jossa hänen kuntonsa alkoi kohentua. Toipilasaikanaan Beljajev luki paljon ja opiskeli kieliä, lääketiedettä, biologiaa, historiaa ja insinööritieteitä. Vuoteen 1923 mennessä hän tervehtyi lähes täysin ja muutti Moskovaan.
Moskovassa alkoi Beljajevin varsinainen luomiskausi. Julkaistuaan lukuisia tieteiskertomuksia kirjallisissa lehdissä häntä alettiin luonnehtia "Neuvostoliiton Jules Verneksi". Ensimmäinen romaani Professori Dowellin pää (Голова профессора Доуэля) ilmestyi 1925. Tätä seurasivat Atlantiksen viimeinen ihminen (Последний человек из Атлантиды), Amfibi (Человек-амфибия) ja Taistelu avaruudessa (Борьба в эфире).
Vuonna 1928 Beljajev perheineen muutti Leningradiin. Hän jatkoi aktiivista kirjoittamista. Ilmestyivät mm. Maailman herra (Властелин мира) ja Ihmeellinen silmä (Чудесное око). 1930 Beljajevin kuusivuotias tytär kuoli aivokalvontulehdukseen ja toinen tytär sairastui riisitautiin. Myös Beljajevin oma tuberkuloottinen spondyliitti oireili.
Vuonna 1931 ilmestyi Beljajevin romaani Maailma palaa (Земля горит) populaaritieteellisiä artikkeleja ja tieteiskirjallisuutta julkaisevassa aikakauslehdessä Vokrug sveta ("Maailman ympäri"). Beljajev kuului lehden vakituisiin avustajiin vuoteen 1938 asti. Vuonna 1934 englantilainen sosialistinen tieteiskirjailija H.G. Wells vieraili hänen luonaan Leningradissa.

Kuolema sodassa

Viimeiset vuotensa Beljajev eli Puškinissa Leningradin eteläpuolella. Juuri ennen toisen maailmansodan alkamista Beljajev joutui leikkaukseen, minkä vuoksi hän ei noudattanut käskyä evakuoitua. Saksalaiset miehittävät Puškinin ja Beljajev kuoli siellä nälkään tammikuussa 1942. Saksalaiset vangitsivat hänen vaimonsa ja siskonsa ja toimittivat nämä keskitysleirille Puolaan.
Muugan satama

Muugan satama (vir. Muuga sadam) on Virossa Tallinnan koillispuolella Muuganlahden rannalla sijaitseva tavarasatama.
Se on Viron suurin tavarasatama, jonka kautta kulkee noin puolet maan tavaraliikenteestä. Sataman omistaa Tallinna Sadam -yhtiö. Satama sijaitsee Maardun kaupungin sekä Viimsin ja Jõelähtmen kuntien alueella viitisentoista kilometriä Tallinnan keskustasta koilliseen. 
Tavaraliikenteen lisäksi sataman kautta on vähäisessä määrin matkustajaliikennettä: Eckerö Line aloitti matkustaja- ja rahtiliikenteen Muugasta Helsingin Vuosaareen kesäkuussa 2019. Vastaavasti Tallink alkoi kuljettaa rahdin lisäksi henkilöautoja matkustajineen kesäkuun puolessavälissä 2019.
Blue Diamonds

Blue Diamonds oli hollantilais-indonesialainen duo, jonka muodostivat veljekset Ruud de Wolff (12. toukokuuta 1941 – 18. joulukuuta 2000) ja Riem de Wolff (s. 15. huhtikuuta 1943 - 12. syyskuuta 2017). He syntyivät Bataviassa (nykyinen Jakarta), mutta muuttivat vuonna 1949 Alankomaihin, jossa he perustivat duon. Heitä kutsuttiin nimellä "Hollannin Everly Brothers", ja heidän suurin hittinsä oli "Ramona", joka myi 250 000 kappaletta. He lauloivat yleensä englanniksi, mutta myös saksaksi ja espanjaksi. Viimeiset levytykset duo teki vuonna 1971. Ruud kuoli Driebergenissä vuonna 2000 ja Riem Blaricumissa 2017.
Blue Diamonds esiintyi myös Suomessa maaliskuussa 1961 Expo-hallissa.
Leo Sachs

Leo Sachs (14. lokakuuta 1924 – 12. joulukuuta 2013) oli vuonna 1980 lääketieteen Wolfin palkinnolla palkittu tutkija. Hän syntyi Leipzigissä, muutti vuonna 1933 Englantiin ja asui vuodesta 1952 Israelissa.
Sachsille myönnettiin Wolfin lisäksi Israel-palkinto vuonna 1972 ja Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian ulkomaalaisjäsenyys vuonna 1995.
Kaisa Kiintonen

Kaisa Henna-Riikka Kiintonen (s. 18. maaliskuuta 1980 Forssa) on suomalainen moukarinheittäjä. Hän edustaa Leppävaaran Sisua ja hänen valmentajanaan toimii Kalevi Kiintonen. Kalevan kisoista Kiintonen on voittanut kaksi pronssia. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 2006 jälkeen. Kiintosen ennätys 62,99 m on vuodelta 2001 ja se oikeuttaa Suomen kaikkien aikojen tilastossa sijaan 12.
Kolmen meren aloite

Tavoitteet

Ensimmäinen tavoite Kolmen meren aloitteella on pyrkiä edistämään Keski- ja Itä-Euroopan taloudellista kehitystä infrastruktuurien välisen yhteyden kautta kolmella pääalueella - liikenne, energia ja tietoliikenne.
Toinen tavoite on lisätä EU:n jäsenvaltioiden lähentymistä ja siten edistää yhtenäisyyttä ja koheesiota EU:ssa. Poistaa itä-länsi jako ja lisätä EU:n yhdentymistä.
Kolmantena tavoitteena on edistää transatlanttisten siteiden vahvistamista ja vahvistaa Yhdysvaltain taloudellista läsnäoloa alueella olemalla "katalyytti" tehostetulle transatlanttiselle kumppanuudelle.
William Ernest Castle

Elämä

Castle syntyi maatilalla Ohiossa, Yhdysvalloissa, ja oli varhaisesta iästä alkaen kiinnostunut luonnontieteistä. Hän valmistui vuonna 1889 Granvillessä, Ohiossa, sijaitsevasta Denisonin yliopistosta, ja ryhtyi sen jälkeen opettamaan latinaa Ottawan yliopistossa Kansasissa. Sinä aikana hän julkaisi ensimmäisen tieteellisen artikkelinsa Kansasin alueen kasveista.
Castle opiskeli Harvardin yliopistossa vuodesta 1892 alkaen, pääsi eläintieteen laboratorioavustajaksi ja väitteli tohtoriksi vuonna 1895. Sen jälkeen hän opetti eläintiedettä Wisconsinin yliopistossa ja Knox College-opistossa Illinoisissa, vuoden kummassakin.
Vuonna 1896 Castle meni naimisiin Clara Sears Bosworthin kanssa. He saivat kolme poikaa, joista yksi kuoli teini-iässä, ja kahdesta muusta tuli Harvardin yliopiston professoreita: vanhemmasta William B. Castlesta lääketieteen professori ja nuoremmasta Edward Castlesta kasvifysiologian professori.

Työ

Castle palasi Harvardiin vuonna 1897, jonka jälkeen hän tutki muun muassa embryologiaa ja nisäkkäiden genetiikkaa. Castlesta tuli mendelistisen genetiikan varhainen puolestapuhuja Yhdysvalloissa. Harvardissa professori Charles W. Woodworth ehdotti Castlelle, että banaanikärpästä (Drosophila melanogaster) voisi käyttää apuna genetiikan tutkimuksissa. Castle oli ensimmäinen tiedemies, joka työskenteli banaanikärpästen parissa. Hänen työnsä innoitti Thomas Hunt Morganin banaanikärpästutkimuksia, jotka toivat Morganille Nobelin palkinnon vuonna 1933.
Castle toimi yhtenä arvostetun Genetics-tiedelehden perustajana vuonna 1916. Castle julkaisi yhteensä 242 tieteellistä artikkelia, joista viimeisen vuonna 1961 ollessaan 94 vuotta vanha.
Ferdinand Zellbell nuorempi

Ferdinand Zellbell nuorempi (kastettu 3. syyskuuta 1719 Tukholma – 21. huhtikuuta 1780 Tukholma) oli ruotsalainen säveltäjä, urkuri, cembalisti, viulisti, kapellimestari ja pedagogi. Hän oli mukana perustamassa Ruotsin kuninkaallista musiikkiakatemiaa. Hän oli Ferdinand Zellbell vanhemman poika.
Zellbell oli yksi vapauden ajan johtavista musiikkivaikuttajista Johan Helmich Romanin, Per Brantin, Hinrich Philip Johnsenin ja Francesco Uttinin kanssa. Hän toimi Suurkirkon urkurina ja hovikappelin viulistina, sittemmin pääkapellimestarina ja konserttimestarina. Hän johti julkisia Patrick Alströmerin orkesterin konsertteja, jotka tunnettiin yhteisnimellä kavaljerskonserterna. Hän palveli kolmen eri kuninkaan vallan aikana; nämä olivat Fredrik I, Aadolf Fredrik ja Kustaa III. Zellbell johti Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian opetustoimintoja vuosina 1771–74 ja sai oppilaakseen muiden muassa Olof Åhlströmin. 
Zellbell sai oppinsa isältään, Johan Helmich Romanilta ja Hampurissa Georg Philipp Telemannilta. Hän lähti ulkomaille paitsi Telemannin oppiin, myös vuosina 1758–59 oopperansa Il giudizio d'Aminta Pietarin-esitystä varten. Hän järjesti hovissa työskentelyn ulkopuolella noin 60 julkista konserttia Ruotsin ritarihuoneella; yksi konserteista oli Romanin muistokonsertti (30. toukokuutta 1767). Vuonna 1778 Kustaa III siirsi Zellbellin eläkkeelle. Zellbell kuoli lapsettomana ja varattomana, mutta jätti jälkeensä viulun, kosketinsoittimia sekä nuotti- ja kirjakokoelman. Hänen teostensa joukossa oli muun muassa sinfonioita. Teoksissa ilmenee siirtymä barokkimusiikista galanttiin tyyliin.
Zellbellistä tuli vapaamuurari vuonna 1758.
Mies, joka ei osannut sanoa ei

Juoni tiivistettynä

Pastori Aimo Niemi (Antti Litja) palaa Yhdysvalloista takaisin "Kivimäkeen", omille kotikonnuilleen. Siellä hän tapaa nuoruutensa parhaan ystävän Kauko "Kake" Aaltosen (Matti Ruohola), nuoruutensa ensirakkauden Anna Aaltosen (Vivi-Ann Sjögren) sekä Kaken ja Annan pojan, Petterin (Kalle Ruohola). Milla Kurki (Kirsti Wallasvaara) on monesti joutunut pettymään miesten suhteen, ja hän tahtoisikin kovasti löytää oikean rakkauden.
Kivimäki, jota elokuvassa esittää Puu-Vallila, on purku-uhan alla, ja tilalle aiotaan rakentaa betoninen kerrostaloalue. Puu-Vallila olikin tuohon aikaan elokuvan esittämällä tavalla uhattuna.
Aaltoset ovat kehityssuunnitelmista mielissään, mutta Kurjen Milla taas vastustaa niitä. Aimo päätyy kirjoittamaan nimensä sekä Aaltosten adressiin betonialueen puolesta että Kurjen adressiin sitä vastaan. Aimo työskentelee avioliittoneuvojana. Työssään hän kohtaa monen moisia ihmisiä, muun muassa naispoliisin (Sina Kujansuu), joka kertoo olevansa "se tyypillinen toinen nainen". Hänen petikumppanikseen paljastuu lopulta eräs liiankin tuttu mieshenkilö: Kake. 
Sattumusten kautta Aimolle kehittyy Kivimäen suurimman naissankarin maine, joka johtaa erilaisiin huvittaviin kommelluksiin koko elokuvan ajan. Todellisuudessa hän kerää koko ajan rohkeutta kosiakseen Millaa, joka myös on rakastunut Aimoon.
Kaken ja Annan avioliitto kokee äkkiromahduksen viattomasta tilanteesta alkunsa saaneessa aviokriisissä, vaikka oikeita syitäkin olisi. Kun Millan kosinta ei onnistu, päättää Aimo palata Amerikkaan. Anna iskee silmänsä vanhaan heilaansa Aimoon, ja tunkeutuu tämän asuntoon tarkoituksenaan tehdä Kake mustasukkaiseksi. Milla ja Kake kuvittelevat parin rakastuneen. Aimo ei kuitenkaan osallistu muhinointiin vaan nappaa unilääkettä. Lopulta Anna heittää pastorin ulos tämän omasta kodista Amerikkaan paluuta varten pakattuine laukkuineen. Lopulta Aimo tuupertuu pihalle unilääkkeisiin, ja Milla pelastaa sieltä rakkaansa, ja lempi leimahtaa.

Julkaisut

Elokuva julkaistiin DVD:llä 2. joulukuuta 2011.
Kissakoski

Kissakoski on kylä Hirvensalmen kunnassa Etelä-Savon maakunnassa. Kylä on rakentunut samannimisen kosken ympärille. Koski yhdistää toisiinsa Liekuneen ja Vahvajärven. Kosken rannalle perustettiin vuonna 1907 Kissakoski Oy, jonka tilat ovat nykyisin museo- ja ravintolakäytössä. Kylällä sijaitsee myös entinen koulu, joka rakennettiin 1916 ja lakkautettiin vuonna 2011. Koulurakennus sekä kanavanvarren asuinrakennukset ovat nykyään yksityisomistuksessa. Kylältä lähtee Ripatintie Ripattiin (länteen) ja Vahvamäentie Vahvamäkeen (pohjoiseen).
Józef Wybicki

Józef Rufin Wybicki (1747–1822) oli puolalainen kenraali, runoilija ja poliitikko. Hän oli Jan Henryk Dąbrowskin läheinen ystävä ja hän kirjoitti Puolan kansallishymnin, Mazurek Dąbrowskiegon, sanat vuonna 1797. Hän oli eräs Kościuszkon kapinan sotilasjohtajia.
Vansbron kunta

Kuntajaon kehitys

Vuoden 1952 kuntauudistus ei aiheuttanut muutoksia alueella. Vuoden 1971 kuntauudistuksessa Järna, Nås ja Äppelbo yhdistyivät nykyiseksi Vansbron kunnaksi. Kunnan nimi tulee sen keskustaajamasta Vansbrosta, joka oli taajaväkinen yhdyskunta vuosina 1911–1960.

Vaakuna

Kaikilla kolmella maalaiskunnalla oli oma vaakuna. Nykyinen Vansbron kuntavaakuna ei ole yksikään niistä.

Historia

Järnan kylästä on löytynyt useita viikinkiajalle ja jopa sitä myöhemmälle ajalle kuuluvia uuneja. Näiden uunien perusteella ollaan voitu osoittaa, että paikkakunnalla on käytetty rautaa siis jo pitkään, mikä on saattanut vaikuttaa kylän nimeen ("Järn" tarkoittaa ruotsiksi "rautaa").
Nåsin seurakunnasta ensimmäinen maininta ollaan löydetty vuodelta 1479, Järnan seurakunnasta vuodelta 1417 ja Äppelbon (Äppelbodan) seurakunnasta vuodelta 1417.
Vansbron kunnan vaakunassa on kuvattuna mm. kirves, joka symboloi paikkakunnan metsäteollisuutta.
Alinen Vehkajärvi

Maantiede

Järven pinta-ala on 6,4 hehtaaria ja sen pituus on 600 metriä ja leveys 100 metriä. Järven luusua sijaitsee järven koillisrannalla, josta saa alkuunsa 3,6 kilometriä pitkä Vehkaoja, joka laskee Kourajärven Vehkalahteen. Järveen laskee pari suo-ojaa, joista yksi on Kiivanan laskuoja.
Järven rantaviiva on 1,4 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Järven rannan tuntumassa on peltoja ja muutama loma-asunto, jonne johtaa tie Suodenniemeltä. Rannalla on myös kiinteä laavu.
Krates Thebalainen

Krates Thebalainen (m.kreik. Κράτης, 200-luku eaa.) oli kreikkalainen kyynikoiden koulukuntaan kuulunut filosofi.

Elämä

Krateen syntymän tai kuoleman tarkkaa ajankohtaa ei tiedetä. Kerrotaan, että hän menetti laajan omaisuutensa makedonialaisten hyökkäyksessä. Todennäköisempi tarina puolestaan kertoo, että hän luopui omaisuudestaan periaatteidensa mukaan niin, että hän antoi luottamalleen pankkiirille ohjeen antaa omaisuutensa pojilleen, jos he osoittautuvat typeryksiksi, mutta köyhille, jos hänen poikansa osoittautuvat filosofeiksi.
Krates oli Diogenes Sinopelaisen oppilas, ja Zenon Kitionilaisen opettaja. Hän omisti koko elämänsä hyveen saavuttamiseen askeettisen itsehillinnän julistamiseen. Hänellä oli tapana tulla asuntoihin tätä tarkoitusta varten kutsumatta, ja siksi hän sai lempinimen "Ovien avaaja".
Krates meni naimisiin Hipparkhian kanssa. Hipparkhia oli varakkaan traakialaisen perheen tytär ja Metrokleen sisar. Tämä avioliitto oli ristiriidassa Krateen arkipäiväisen elämäntavan kanssa. Hipparkhias oli viehättynyt Krateen luonteesta eikä pelännyt hänen köyhyyttään eikä rumuuttaan ja vaati päästä tämän vaimoksi uhmatakseen isäänsä.

Filosofia

Krateen merkitys on lähinnä siinä, että hänen filosofiansa muodostaa sillan kyynisyyden ja stoalaisuuden välille, koska stoalaisuuden perustaja Zenon Kitionilainen oli hänen oppilaansa.
Krates ei kirjoittanut paljoakaan. Diogenes Laertioksen mukaan hän kirjoitti joitakin kirjeitä filosofisista asioista, mutta hänen nimellään kulkevat kirjoitukset ovat väärennettyjä ja myöhempien retorikkojen työtä. Laertios laittoi hänen nimiinsä myös lyhyen runon ja muutaman filosofisen tragedian. Plutarkhoksen teos Krateen elämä on kadonnut. 
Niin kutsuttuihin Kyynikkojen kirjeisiin lukeutuu 36 Krateen nimiin laitettua kirjettä, mutta ne ovat epäperäisiä.
Passato prossimo

Passato prossimo on italian kielessä käytettävä aikamuoto, joka vastaa suomen perfektiä.
Passato prossimo viittaa tapahtuneeseen, joka on tapahtunut aivan äskettäin tai johonkin, joka on tapahtunut kauan aikaa sitten, mutta jolla on yhä siteitä nykyisyyteen. Passato prossimo voidaan kääntää myös suomen imperfektiiin. 
Passato prossimo muodostetaan apuverbin (essere tai avere) preesens-muodosta ja pääverbin partisiipin perfektistä.
Bayon

Bayon on 1100-luvulla rakennettu Mahajana-buddhalainen temppeli Kambodžan Angkorissa, kuuluisan Angkor Watin pohjoispuolella. Temppelin seinämiä koristavat runsaat korkokuvat ja patsaat.
Se sijaitsee Khmerien valtakunnan silloisessa pääkaupungissa Angkor Thomissa. Temppelin rakennutti kuningas Jayavarman VII. Hänen kuoltuaan valtakunnan pääuskonnoksi tuli hindulaisuus, ja temppeliä muutettiin vastaavasti. Myöhemmin valtauskonnoksi tuli Theravada-buddhalaisuus,mikä johti uusiin muutostöihin ennen kuin temppeli hylättiin.
Replikointi

Replikointi (engl. replication) tarkoittaa alkuperäisen tieteellisen tutkimuksen peruslöydösten vahvistamista uudessa tutkimuksessa eri aineistolla. Alkuperäisessä tutkimuksessa on saattanut olla pieni aineisto, ja replikoinnissa käytetään kattavampaa aineistoa. Replikoinnissa saatavat tutkimustulokset voivat poiketa alkuperäisen tutkimuksen tutkimustuloksista. Tutkimuksen replikointi ei siis tarkoita sitä että saatava samat tutkimustulokset. Se että replikoinnissa saadaan eri tutkimustulokset kuin alkuperäisessä tutkimuksessa ei tarkoita epäonnistumista.
Replikointitutkimus voi joko negatoida (engl. negate) tai vahvistaa (engl. reinforce) tieteellisten tutkimusten peruslöydöksiä. Replikointitutkimuksessa saadusta peruslöydöksen vahvistumisesta käytetään englannin kielessä sanaa corroborate. Replikointitutkimuksessa saatu näyttö on yleensä heikompaa kuin alkuperäisessä tutkimuksessa saatu näyttö. Tämä tarkoittaa sitä että replikointitutkimukset yleensä heikentävät alkuperäisen tutkimuksen todistusvoimaa.
Yksittäisen tutkijan kannusteet eivät kannusta tekemään replikointitutkimuksia. Tutkijoiden kannusteet ohjaavat tekemään tutkimuksia joissa on jotain alkuperäistä, jokin uusi löydös, jokin uusi mahdollisuus. Replikointitutkimukset kuitenkin osoittavat mikä on todennäköistä ja lisäävät tutkimusten peruslöydösten luotettavuutta.
Replikointitutkimuksia julkaistaan harvoin tieteellisissä julkaisuissa. Esimerkiksi taloustieteen tieteellisissä julkaisuissa julkaistuista tutkimuksista vain 0,1 prosenttia on ollut replikointitutkimuksia vuosina 1974–2014.