google/wiki40b huggingface dataset:
Jukka Peltonen

Jukka Tapani Peltonen (s. 27. lokakuuta 1939 Tuusula) on helsinkiläinen asianajaja. Hän on valmistunut oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1966 ja saanut varatuomarin arvon 1970. Asianajajaksi hänet on hyväksytty vuonna 1971. Hän on osakkaana toimistossa, jonka nykyinen nimi on Asianajotoimisto Peltonen LMR, joka syntyi kun asianajotoimistot Peltonen, Ruokonen & Itäinen ja LMR yhdistyivät 1.9.2011. 
Peltonen on tullut tunnetuksi merkittävistä oikeudenkäynneistä. Hän on edustanut valtiota muun muassa Lapuan patruunatehtaan räjähdystä seuranneessa vahingonkorvausoikeudenkäynnissä, ja hän toimi kolmen poliisimiehen avustajana Mikkelin panttivankioikeudenkäynnissä. Hän on toiminut myös Wärtsilä meriteollisuuden konkurssipesän hoitajana.
Peltonen toimi Suomen Asianajajaliiton hallituksen jäsenenä 1982–1988 ja puheenjohtajana 1988–1992. Hän on edustanut suomalaisia asianajajia alan järjestön International Bar Associationin eli IBA:n neuvostossa ja sen toimikunnissa. Jo ennen Neuvostoliiton hajoamista Peltonen oli aktiivisesti mukana luomassa Viroon itsenäistä ja riippumatonta asianajajalaitosta. Hänet on nimitetty Viron asianajajaliiton kunniajäseneksi.
Helsingin Asianajajayhdistys nimesi Peltosen vuoden asianajajaksi 2006. Hän sai Suomen Asianajajaliiton säätiön myöntämän ensimmäisen Matti Ylöstalo -palkinnon tammikuussa 2007.
Peltonen on julkaissut useita kirjoituksia asianajajaoikeuden alalta ja on opettanut asianajajaoikeutta Helsingin yliopistossa. Peltonen toimii perustamansa Asianajajaoikeuden killan kiltavanhimpana. Hän on oikeustieteen kunniatohtori Helsingin yliopistosta.
Hoida homma

Musiikkivideo

Kappaleen musiikkivideolla kaksikko kiertelee pitkin Helsinkiä muun muassa helikopterilla ja moottoriveneellä.

Remix

Kappaleesta on julkaistu myös remix-versio, jolla Fintelligensin mukana räppäävät Cheek, Asa ja ruotsalainen Adam Tensta. Kyseinen versio julkaistiin Saken Instrumentals & Exclusives Vol. 2 -tuottajalevyllä.

Dissausversio

Oululaisräppärit Julma-Henri ja Panama Rayo tekivät kyseisestä kappaleesta oman versionsa. Kappaleella pilkataan Elastisen lisäksi Sereä. Kappaleen alussa ennen räppäyksen alkamista taustalla soi hiljaa Beats and Stylesin ”You Got the Light” -kappale. Kappale on ollut ilmaisladattavissa Redrum-187-sivustolla.
Ruslan ja Ljudmila

Ruslan ja Ljudmila (ven. Руслан и Людмила) on Mihail Glinkan viisinäytöksinen ooppera. Se esitettiin ensimmäistä kertaa 9. joulukuuta 1842 Pietarissa. Libretto teokseen kirjoitettiin Aleksandr Puškinin runon pohjalta. Ruslanissa ja Ljudmilassa roolien jako eri äänialoille poikkeaa italialaisesta ja ranskalaisesta oopperasta. Esimerkiksi Ruslan – nuori ritari – ei suinkaan ole tenori, vaan baritoni tai basso.
Bassarit

Bassarit ovat etninen ryhmä, joka asuu Afrikassa Bassarin alueella Itä-Senegalissa ja Pohjois-Guineassa.
Bassarin alue liitettiin vuonna 2012 historiaan ja kulttuuriin liittyvin perustein Unescon Maailmanperintöluetteloon.
Nils Ludvig Arppe

Nils Ludvig Arppe (19. joulukuuta 1803 Kitee, Suoparsaari – 9. joulukuuta 1861 Värtsilä) oli suomalainen teollisuusmies, joka omisti mm. Värtsilän, Utran ja Puhoksen sahat sekä Värtsilän ja Möhkön rautaruukit ja Ilajankosken ja Käenkosken harkkohytit Pohjois-Karjalassa. 
Arppen vanhemmat olivat laamanni Nils Arppe (1766–1823) ja hänen ensimmäinen puolisonsa Margareta Sofia Wegelius. Arppe pääsi ylioppilaaksi Turussa 1820 ja hän suoritti tuomarintutkinnon Turun akatemiassa 1923 sekä oli auskultanttina Vaasan hovioikeudessa 1823. Seuraavana vuonna hän aloitti työn lankomiehensä Johan Fabritiuksen sahaliikkeessä Kiteen Puhoksessa sahaliikkeen ja kartanon hoitajana. Hän perusti 1832 Kuurnankosken sahan ja vuokrasi seuraavana vuonna Puhoksen ja Utran sahat.
Arppe tunnetaan myös Läskelän paperitehtaan perustajana. Wärtsilä Oyj:n juuret ovat Värtsilään vuonna 1834 perustetussa sahassa, jonka Arppe osti vuonna 1836. Vuonna 1833 Arppe rakennutti Kiteen Puhoksessa Ilmarisen, Suomen ensimmäisen höyrylaivan, joka hinasi puutavaralotjia Saimaan vesistössä. Arppe myös raivautti vesireittejä, jotta uitto sujuisi helpommin.
Arppe oli naimisissa 1840–1843 Jeanette Porthanin (k. 1843) kanssa, 1845–1855 edellisen sisaren Matilda Porthanin (k. 1855) kanssa ja vuodesta 1856 Amalia Kristina Seitzin (k. 1908) kanssa tämän ensimmäisessä avioliitossa. Arppen poikia olivat tohmajärveläinen tilanomistaja, kunnallisneuvos Nils Josef Edvard Arppe (1841–1887) ja Värtsilän ja Möhkön rautatehtaiden isännöitsijä Klas Ludvig Arppe (1846–1891). 
Arppe on haudattu Kiteen kirkkomaahan kahden ensimmäisen vaimonsa, Porthanin sisarusten, Jeanetten ja Mathildan väliin. Samaan sukuhautaan on haudattu myös Arppen 7-vuotiaana kuollut Anna-tytär hänen kolmannesta avioliitostaan. Kiteen keskustassa oleva yläkoulu on nimetty hänen mukaansa Arppen kouluksi.
Nils Ludvig Arppe ja senaattori, Keisarillisen Aleksanterin-yliopiston rehtori Adolf Edvard Arppe olivat keskenään velipuolia.
Nicolas Maranda

Nicolas Maranda (s. 15. marraskuuta 1967 Auckland, Uusi-Seelanti) on kanadalainen laulaja, sanoittaja, säveltäjä, muusikko ja levytuottaja, joka asuu Montrealissa. Hän yhdistää erikoisessa sävellystyylissään akustisia, sähköisiä ja elektronisia aineksia erilaisiksi sävelmaailmoiksi. Hänen sävellyksiään on ilmestynyt levyinä, ja hän on säveltänyt myös musiikkia televisiosarjoihin ja elokuviin. Hänen tuottamansa levyt yltävät house-musiikista tangoon ja rockista arabialaiseen musiikkiin. Hän käyttää levytyksissään tavanomaisten soittimien lisäksi sellaisia eksoottisia soittimia kuin oud ja didgeridoo. Hän on esiintynyt Pohjois-Amerikassa, Haitilla, Euroopassa, Lähi-idässä, Australiassa ja myös niin eksoottisissa paikoissa kuin Pohjoisnavalla ja Itä-Timorin viidakossa.
Marandan vanhemmat ovat suomalainen antropologi Elli-Kaija Köngäs-Maranda ja kanadalainen antropologi Pierre Maranda.
Band-e Amir

Band-e Amir (pers. ‏بند امیر‎) on Afganistanissa Bamiyanin maakunnassa Hazarajatissa sijaitsevat kuusi tummansinistä järveä, joita erottavat toisistaan travertiiniesiintymien muodostamat luonnolliset padot. Järvialue on Afganistanin ensimmäinen kansallispuisto. Järvet sijaitsevat Keski-Afganistanin Hindukušvuoristossa noin 3 000 metrin korkeudessa, kuuluisien Bamiyanin buddhapatsaiden länsipuolella.
Saimaa Volley

Historia

Saimaa Volley oli perinteisten lentopalloseurojen, Keski-Savon Paterin ja Savonllinnan East-Volleyn, yhteinen fuusiojoukkue. Se sai Paterin paikan lentopalloliigasta kaudeksi 2009-2010. Seuran nimeksi tuli Saimaa Volley (lyh. SaVo), jonka on tarkoitus kuvata koko aluetta.
Saimaa Volleyn päävalmentajaksi hankittiin Italian A1-liigasta Giovannio Torchio. Joukkue koostui pääasiassa entisistä Paterin ja Eastin pelimiehistä sen avauskaudella lentisliigassa 2009-2010. SaVo sijoittui runkosarjassa lopulta yhdeksänneksi ja vältti näin liigakarsinnat. Pudotuspeleihin 9. tila ei myöskään oikeuttanut.
SaVo panosti pelaajapakkaansa enemmän toisella liigakaudellaan, mutta tulos oli kaikkea muuta kuin onnistunut: SaVo karsi liigapaikastaan Korson Vetoa vastaan. SaVo säilytti paikkansa Mestaruusliigassa kuitenkin. Kauden aikana italialainen Torchio sai potkut seurasta.
Ennen kauden 2011-2012 alkua SaVo joutui taistelemaan liigalisenssistään, kun se joutui antamaan lisäselvityksiä liigahallituksella muun muassa talouteensa liittyen. SaVon päävalmentajaksi pestattiin kaudeksi 2011-2012 edelliskauden kakkosvalmentaja Pertti Pyykkö. Seuran pelaajamateriaali ei ennen kauden alkua näyttänyt vahvalta. Joukkue nuorentui entisestään edelliskauden miehistöstä. SaVo pelasi kuitenkin yllättävän hyvän kauden, kun se vältti liigakarsinnat ja oli lopulta runkosarjassa kahdeksas jääden pudotuspeleistä kahden pisteen päähän. Erikoisuus joukkueen kaudessa oli se, että seurassa kävi peräti kolme eri ulkomaalaishakkuria pelaamassa kauden aikana. SaVossa kautensa aloittanut bulgarialainen Zlatan Georgiev loukkaantui kauden alun jälkeen, jolloin venezuelalainen Luis Arias korvasi hänet. Joulutauolta Arias ei kuitenkaan palannut kotimaastaan Suomeen yllättäen. Seuran johto ei kuullut Ariaksesta enää mitään joulutauon jälkeen. Tämän jälkeen hakkuriksi pestattiin yhdysvaltalainen Matt Proper.
Fjodor Volkov

Fjodor Grigorjevitš Volkov (ven. Фёдор Григо́рьевич Во́лков, 20. helmikuuta (J: 9. helmikuuta) 1729 Kostroma – 15. huhtikuuta (J: 4. huhtikuuta) 1763 Moskova) oli venäläinen näyttelijä, joka tunnetaan Venäjän ensimmäisen ammattiteatterin perustajana. Kriitikko Vissarion Belinski on kutsunut häntä ”venäläisen teatterin isäksi”.

Elämäkerta

Fjodor Volkov syntyi kauppiasperheeseen. Isän kuoltua perhe muutti Jaroslavliin, jossa äiti meni uusiin naimisiin. Asuessaan Moskovassa vuosina 1741–1749 Volkov kiinnostui teatterista. Palattuaan Jaroslavliin hän perusti kotiteatterin, joka vuonna 1750 muuttui julkiseksi.
Keisarinna Elisabet kutsui vuonna 1752 Volkovin näyttelijäseurueen Pietariin, jossa he esittivät muun muassa Aleksandr Sumarokovin näytelmiä. Volkov määrättiin veljensä Grigorin kanssa maasotakouluun, jossa he opiskelivat kieliä, taideaineita ja osallistuivat kadettien teatteriesityksiin. Vuonna 1756 jaroslavlilaisen näyttelijäseurueen pohjalta muodostettiin Venäjän ensimmäinen ammattiteatteri. Sen repertuaari käsitti teatterin johtajana toimineen Sumarokovin näytelmiä, joissa Volkov esitti pääosia. Sumarokovin erottua virastaan vuonna 1761 Volkovista tuli teatterin johtaja.
Vuonna 1762 Volkov osallistui Katariina II:n valtaannousuun liittyneisiin tapahtumiin. Palkinnoksi hänelle myönnettiin aatelisarvo ja 700 maaorjaa. Tammi-helmikuun vaihteessa 1763 Volkov ohjasi Moskovassa uuden keisarinnan kruunajaisiin liittyneen suuren naamiaisjuhlan. Tarinan mukaan hänen ennenaikaisen kuolemansa syynä oli vilustuminen juhlan aikana.
Tiedot Volkovin kaunokirjallisesta ja käännöstoiminnasta ovat epämääräisiä ja kyseenalaisia. Varmuudella hänet tunnetaan vain kahden aikoinaan suositun laulun sanoittajana.
Jaroslavlin kaupunginteatteri nimettiin Volkovin mukaan vuonna 1911.
Amerikan suomalainen evankelis-luterilainen kirkko

Amerikan suomalainen evankelis-luterilainen kirkko (engl. Finnish Evangelical Lutheran Church of America, tunnetaan myös nimellä Suomi Synodi, engl. Suomi-Synod) oli vuosina 1890–1962 toiminut amerikansuomalaisten luterilainen kirkko, joka tunnettiin enemmän suomalaisuudestaan kuin opillisista kannoistaan. Kirkon toiminta-alueita olivat Michigan ja Ohio.
Amerikan suomalainen evankelis-luterilainen kirkko oli pienin vuonna 1962 perustetun Amerikan luterilaisen kirkon (Lutheran Church in America, LCA') perustajajäsenistä. Amerikan luterilaista kirkkoa oli perustamassa suomalaisten lisäksi osa saksalaisista, tanskalaisista, ruotsalaisista ja slovakeista. Tuolloin yhdistymisen tapahduttua. 1. tammikuuta 1988 Amerikan luterilainen kirkko yhdistyi yhdeksi yhtenäiseksi Amerikan evankelis-luterilaiseksi kirkoksi (Evangelical Lutheran Church in America, ELCA) yhdessä Amerikkalaisen luterilaisen kirkon (The American Lutheran Church) evankelis-luterilaisten kirkkojen yhdistyksen kanssa (The Association of Evangelical Lutheran Churches). Näin ollen amerikansuomalaiset ovat nykyään siis ELCA:n jäseniä.
Kirkolla oli läheiset suhteet emäkirkkoonsa Suomen evankelis-luterilaiseen kirkkoon. Piispa Juho Koskimies vieraili vuonna 1921 Suomi Synodissa ja dogmatiikan ja siveysopin professori Antti J. Pietilä vuonna 1925. Vuonna 1930 40-vuotisjuhlissa arkkipiispa Gustaf Johanssonin edustajana vieraili Lapuan piispa Kaarlo Reetrikki Kares. Talvisodan takia Suomesta ei päässyt osallistujia kirkon 50-vuotisjuhliin. Vuosina 1915–1916 ja 1935–1938 käytiin keskusteluja kirkon yhdistymisestä Suomen evankelis-luterilaiseen kirkkoon, mutta nämä neuvottelut eivät kuitenkaan johtaneet tuloksiin. Kirkkojen yhdistyminen pysyi silti tavoitteena vielä ainakin 1940-luvun lopulla. Ennen tätä yksittäiset itsenäiset seurakunnat, jotka eivät kuuluneet Suomi Synodiin, olivat liittyneet suoraan Suomen kirkon alaisuuteen. Suomi Synodilla oli Suomen kirkkoon liittymisen lisäksi myös toive kaikkien amerikansuomalaisten luterilaisten yhdistämisestä yhdeksi kirkoksi, kuten myös kaikkien Amerikan luterilaisten, mikä sitten toteutuikin.
Vuonna 1945 Amerikan suomalaisella evankelis-luterilaisella kirkolla oli 29 649 jäsentä, 176 seurakuntaa, 63 pastoria, 131 pyhäkoulua, 123 kirkkokuoroa, 54 pappilaa ja 159 kirkkoa tai kappelia. Toiminta oli kuitenkin pienentynyt vuoteen 1962 mennessä, jolloin kirkolla oli 25 000 jäsentä ja 79 seurakuntaa.
Kirkko perusti vuonna 1896 Hancockiin Michiganiin oman teologisen seminaarin nimellä Suomi College and Theological Seminary, joka nykyään tunnetaan nimellä Finlandia University. Kyseinen yliopisto tuottaa edelleen pappeja ja teologeja Amerikan evankelis-luterilaisen kirkon palvelukseen.
Bank of America Plaza (Dallas)

Bank of America Plaza on pilvenpiirtäjä Dallasin kaupungissa, Yhdysvaltain Texasissa. Yltäen 281 metrin korkeuteen se on Dallasin korkein ja koko Texasin kolmanneksi korkein pilvenpiirtäjä. Sen suunnittelusta ovat vastanneet arkkitehtitoimistot JPJ Architects ja HLM Design. Rakennustyöt käynnistettiin vuonna 1983 ja ne saatiin päätökseen vuonna 1985. Pilvenpiirtäjässä on 72 kerrosta. Nykyistä nimeään se on kantanut vuodesta 1998 lähtien, aikaisempia nimiä ovat olleet Dallas Main Center, NCNB Plaza ja NationsBank Plaza.
John Fleck

John Alexander Fleck (s. 24. elokuuta 1991 Glasgow) on skotlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Sheffield Unitedia.
Fleck pelasi Rangersin joukkueessa Skotlannin Valioliigassa 41 ottelua ja teki kaksi maalia vuosina 2007–2012. Englantiin hän siirtyi tammikuussa 2012 lainalle Englannin mestaruussarjassa pelanneeseen Blackpooliin. Kesällä 2012 hän siirtyi Coventry Cityyn ja kesällä 2016 Sheffield Unitediin. Ensimmäisen ottelunsa Englannin Valioliigassa Fleck pelasi Sheffield Unitedissa elokuussa 2019.
Fleck on pelannut Skotlannin alle 17-, 19- ja 21-vuotiaiden maajoukkueissa.
Piitimen kunta

Kuntajaon kehitys

Piitimen pitäjä muodostettiin 1320-luvulla erottamalla se Skellefteån pitäjästä. Vuoden 1330 tienoilla Alaluulajan pitäjä erotettiin Piitimestä. Vuoden 1580 tienoilla erotettiin puolestaan Arvidsjaurin pitäjä. Vuonna 1686 Piitimen pitäjästä erotettiin Piitimen kaupunki, joka sai samalla oman kaupunkiseurakunnan. Älvsbyn kappeli erotettiin 1809.
Vuoden 1862 kuntauudistuksessa pitäjät muutettiin maalaiskunniksi. Norrfjärdenin maalaiskunta erotettiin Piitimen maalaiskunnasta vuonna 1916 ja vuonna 1918 Piitimestä erotettiin vielä Hortlaxin maalaiskunta (suom. Hurttalahti). Vuoden 1952 kuntauudistuksessa kuntarajoja ei muutettu. Piitimen kuntablokki teki kuntaliitoksen jo vuonna 1967, jolloin kolme edellä mainittua maalaiskuntaa liitettiin Piitimen kaupunkiin. Vuonna 1971 Piitimen kaupungista tuli nykyinen Piitimen kunta.

Vaakuna

Nykyinen vaakuna on entisen Piitimen kaupungin vaakuna. Myös Piitimen maalaiskunnalla oli oma vaakuna.
Charlotte Lilius

Eva Charlotte Edelhofer-Lilius (o.s. Lilius; s. 14. kesäkuuta 1899 Pietari) oli suomalainen ruotsin, saksan ja ranskan kielellä kirjoittanut kirjailija, lausujatar ja kääntäjä.
Charlotte Lliuksen vanhemmat olivat ratainsinööri Karl Albert Lilius (1869–1935) ja sveitsiläinen Leonore Charlotte Brack (s. 1872).
Lilius pääsi ylioppilaaksi 1917 ja suoritti ranskan, saksan ja englannin kielen kääntäjätutkinnon 1922. Hän kirjoitti matkakuvauksia, esseitä, novelleja, runoja ja arvosteluja sekä piti esitelmiä ja lausuntailtoja Suomessa, Virossa, Puolassa, Italiassa, Ranskassa, Sveitsissä ja Belgiassa. Lilius toimi myös Barnens Dagblad-lehden päätoimittajana.
Charlotte Lilius käänsi 1930-luvulla ranskan ja saksan kielelle Larin-Kyöstin teoksia, ja vuonna 1952 hän saksansi Mika Waltarin romaanin Sinuhe egyptiläinen.
Lilius avioitui vuonna 1944 sveitsiläisen maalarin Heinrich (Rico) Edelhoferin (1892–1987) kanssa, ja he asettuivat Luganoon. Charlotte Lilius oli pormestari Theodor Werner Liliuksen veljentytär.
Inishmaan

Dún Conchuir (Conor's Fort, Connorin linnoitus)

Dún Conchuir on soikea kivinen linnoitus esikristilliseltä ajalta, josta on henkeä salpaavat näkymät muihin saaren muinaisiin paikkoihin.

Dún Fearbhaí

Tämä kivilinnoitus 300-luvulta jaa. on epätavallinen siinä mielessä, että se on lähes suorakulmainen eikä pyöreä kuten muut linnoitukset saarella.

Teach Synge (Synges Cottage, Syngen kesämökki)

Talo jossa John Millington Synge asui joka kesä vuodesta 1898 vuoteen 1902 isäntinään Bríd ja Páidín Mac Donnchadha. Täältä hän sai inspiraation näytelmiinsä The Playboy of The Western World, Riders to the Sea ja moniin muihin. Myös monet muut tämän kertomukset kertovat Inishmaanista. Talo jossa tämä asui, Teach Synge, oli Mac Donnchadhan perheen koti aina 1970-luvulle saakka jolloin se alkoi rapistua. Sitä on varovasti restauroitu alkuperäisen mallin mukaan ja se avattiin yleisölle 1999.

Cathaoir Synge (Synge's Chair, Syngen tuoli)

Tämä oli kirjoittaja Syngen suosikkipaikka saarella, sieltä aukenee loistava näkymä Inishmorelle ja Atlantille.
Lujaurtunturit

Lujaurtunturit (myös suom. Luujärventunturit, ven. Ловозерские тундры, Lovozerskije tundry, kiltinänsaameksi Lujaururt ) ovat joukko tuntureita lähellä Revdan taajamaa Kuolan niemimaan länsiosassa Venäjällä. Lujaurtuntureista on vaikea erottaa yksittäisiä tuntureita vaan se on pikemminkin varsin tasainen ylänkö 400–1 000 metriä merenpinnan yläpuolella. Lujaurtuntureilla ja Hiipinätuntureilla on samankaltainen geologia ja ne ovat molemmat noin 350 miljoonaa vuotta vanhoja.
Janiina Kauppinen

Janiina Kauppinen (ent. Ojanen, o.s. Lammi) on suomalainen bloginpitäjä ja vuorikiipeilijä. Hän on julkaissut vuorikiipeilystä ja siihen liittyvästä harjoittelustaan kertovaa Vuorenvalloitus-blogia vuodesta 2014. Hänen huiputtamiinsa vuoriin kuuluvat muun muassa Dufourspitze, Mount Meru, Mont Blanc, Fuji ja Gran Paradiso. 
Mediassa esiintyessään Kauppinen on korostanut vastuullisuuden merkitystä vuorikiipeilyssä. Ammatiltaan hän on markkinointijohtaja ja viestintästrategi.
Kuukalat

Taksonomia

Varhaisimmat kuukalojen heimoon kuuluvain kalojen fossiilit on ajoitettu alatertiäärikaudelle. Nykyään eläviä sukuja on 2, ja niissä on yhteensä 5 tai 6 lajia. Lajit ovat kuukala (Monodactylus argenteus), juovakuukala (Monodactylus sebae), Monodactylus falciformis, Monodactylus kottelati, Schuettea scalaripinnis ja Schuettea woodwardi. Toisinaan Schuettea-suvun lajit katsotaan kuuluvaksi omaan heimoonsa.

Anatomia

Kuukalalajit kasvavat suurimmillaan noin 25 cm:n pituisiksi. Ruumis on ovaalinmuotoinen ja litteä sekä eräillä lajeilla pituuttaan korkeampi. Selkä- ja peräevät ovat pitkät, ja muutama evien etuosan ruodoista ovat pidentyneet. Aikuisilla kaloilla ei ole rintaeviä ollenkaan tai ne ovat surkastuneet piikeiksi, nuorilla kaloilla on sen sijaan täysin kehittyneet rintaevät. Lajien silmät ovat melko kookkaat ja suu pieni. Väritykseltään kuukalat ovat hopeanharmaita, ja niiden ruumiissa on usein tummempia pystyraitoja.

Levinneisyys ja elintavat

Kuukaloja tavataan pääasiassa indopasifisella merialueella Afrikan itärannikolta Australiaan ulottuvalta alueelta, mutta myös Länsi-Afrikan rannikolta. Ne ovat pääosin mereisiä, mutta erityisesti Monodactylus-suvun lajeja tavataan murtovesistä ja toisinaan myös makeavetisistä joista. Kalat liikkuvat usein parvissa matalissa vesissä mangrovea kasvavilla alueilla, koralliriutoilla ja laguuneissa. Niiden ravintoa ovat pienet kalat ja selkärangattomat eläimet.
Heimon lajeista kuukalaa ja juovakuukalaa pidetään usein makean veden akvaarioissa. Paikoitellen Aasiassa kuukaloja kalastetaan myös ravinnoksi.
Povel Ramel

Povel Karl Henric Ramel  kuuntele ääntämys (1. kesäkuuta 1922 Östermalm, Tukholma, Ruotsi –  5. kesäkuuta 2007 Lidingö) oli ruotsalainen vapaaherra, laulunsanoittaja ja revyiden kirjoittaja, säveltäjä, pianisti, laulaja ja koomikko. On kiistelty siitä, ovatko Ramelin päämeriitit lauluissa vai komiikassa. Ramelin tuotanto koostui laajasta ja monipuolisesta valikoimasta lauluja, revyitä ja ravintolashow’ita, ja sille olivat ominaisia erityisesti laulut, joiden tekstit ovat nokkelia ja rohkeita ja joissa on musiikillista leikillisyyttä. Hän teki yhteistyötä ruotsalaisen revyytaiteilijan ja kuplettilaulajan Karl Gerhardin kanssa.
Yhdessä Karl Gerhardin kanssa hän pyöritti muun muassa Knäppupp-yhtiötä, joka  tuotti revyiden näyttämöversioita vuodesta 1952 aina 2000-luvun alkuun. Knäppupp-levymerkillä julkaistiin myös revyitä 78 rpm ja vinyyliversioina.
Ramel esiintyi Suomessa 1970- ja 1980-luvuilla.
Ramelin puoliso oli vuodesta 1949 näyttelijä Susanna Östberg. Heidän lapsensa ovat Mikael ja Lotta Ramel.
Ramel jakoi vuodesta 1983 vuoteen 2007 Karamelodiktstipendiet-stipendiä.
Norwegian Air Shuttle on maalauttanut Ramelin kuvan yhden Boeing 737-800 -koneensa pyrstöön.
Corinne Bailey Rae

Corinne Bailey Rae (s. 26. helmikuuta 1979) on englantilainen laulaja ja lauluntekijä, joka julkaisi debyyttialbuminsa Corinne Bailey Rae helmikuussa 2006. Rae valittiin vuoden 2006 ennakoiduimmaksi läpimurtoaktiksi BBC:n musiikkikriitikkojen vuosittaisessa äänestyksessä. Äänestyksen arviot osoittautuvat todeksi, kun hänestä tuli vasta historian neljäs debyyttialbuminsa listakärkeen saanut brittiläinen naisartisti. Hän sai kolme Grammy-ehdokkuutta vuonna 2007.
Piisamirotta

Piisamirotta (ruots. Bisamråttan) on Tove Janssonin Muumi-teoksissa esiintyvä hahmo. Hän on ammatiltaan filosofi. Piisamirotta esiintyy kirjoissa Muumipeikko ja pyrstötähti sekä Taikurin hattu. Piisamirotta ei esiinny Muumilaakson tarinoita -animaatiosarjassa, mutta esiintyy sarjan jälkeen tehdyssä, samannimiseen kirjaan perustuvassa Muumipeikko ja pyrstötähti -elokuvassa.
Piisamirotta päätyy Muumien seuraan eräänä sateisena iltana, kun Muumipappa on saanut joen yli menevän sillan valmiiksi. Sillan rakentaminen rikkoo kuitenkin Piisamirotan kodin. Hän viettää yön Muumitalossa ja selittää aamulla kuistilla avaruudesta käyttämällä havaintovälineinään muun muassa korppuja ja sokeriastiaa.
Piisamirotta asettuu myöhemmin asumaan Nipsun löytämään luolaan.