google/wiki40b huggingface dataset:
Gagaku

Gagaku on japanilaista perinnemusiikkia, jota on esitetty keisarillisessa hovissa useiden vuosisatojen ajan. Se syntyi japanilaisen uskonnollisen musiikin pohjalta, mutta sai paljon vaikutteita korealaisesta ja kiinalaisesta musiikista Nara-kaudella (710–794).
Kamakura-kausi oli sotilasvallan aikaa ja gagakua soitettiin ylimystön kodeissa mutta ei niinkään hovissa. Nykyinen tyyli kehitty Edo-kaudella. Nykyisin gagaku-yhtyeessä on kolme puhallinsoitinta, kolme lyömäsoitinta ja yhdestä kolmeen kielisoitinta.
Gagaku-muusikot soittavat monissa hovin tilaisuuksissa kuten virallisilla päivällisillä. 1950-luvun puolivälistä alkaen sitä on esitetty myös laajemmalle yleisölle kaksi kertaa vuodessa järjestettävissä konserteissa, joista toiseen kutsutaan diplomaattikuntaa ja kulttuurivaikuttajia, toiseen valitaan osallistujat hakemusten perusteella. Japanin kansallisteatterissa on ollut gagaku-esityksiä melkein joka vuosi.
Gagaku on 1900-luvulta lähtien inspiroinut myös useita länsimaisen taidemusiikin säveltäjiä, kuten Henry Cowellia (Ongaku, 1957), Alan Hovhanessia (useissa teoksissa), Olivier Messiaenia (Sept haïkaï, 1962), Lou Harrisonia (Pacifika Rondo, 1963) ja Benjamin Britteniä (Curlew River, 1964).
Treinta y Tres (departementti)

Treinta y Tres on yksi Uruguayn departementeista. Sen pääkaupunki on myös nimeltään Treinta y Tres. Departementin pinta-ala on 9 529 km² ja vuonna 2011 väkiluku oli 48 134 henkeä.
Treinta y Tres tarkoittaa 'kolmekymmentäkolme' ja se viittaa 1800-luvun vapaustaistelijoihin. Departementin pääkaupunkia ympäröi maatalousalue, jossa kasvatetaan lampaita ja nautakarjaa ja viljellään lähinnä vehnää, maissia, kauraa ja pellavaa.
José Trinidad Sepúlveda Ruiz-Velasco

José Trinidad Sepúlveda Ruiz-Velasco (30. maaliskuuta 1921 Atotonilco El Alto – 4. syyskuuta 2017 Ayotlán) oli meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Guadalajaran arkkihiippakuntaan 27. maaliskuuta 1948 ja nimitettiin Tuxtla Gutiérrezin hiippakunnan johtoon 20. toukokuuta 1965. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi José Garibi y Rivera, jota avustivat Francisco Javier Nuño y Guerrero ja José Salazar López.
Sepúlveda Ruiz-Velasco sai 12. helmikuuta 1988 nimityksen San Juan de los Lagosin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 11. maaliskuuta. Hän jäi eläkkeelle 20. tammikuuta 1999.
Sepúlveda Ruiz-Velasco osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Missouri-synodi

Historia

Synodin juuret juontavat Saksista 1830-luvulla Yhdysvaltoihin lähteneisiin luterilaisiin siirtolaisiin. Siellä useat luterilaiset pitivät Saksin maakirkkoa nimellisesti luterilaisena ja järkeisopillisena. Kirkon sisällä toimi luterilaista tunnustusta kannattavia pastoreita, joitten ympärille kerääntyi samanmielistä väkeä. Heidän parissaan syntyi ajatus muuttaa Yhdysvaltoihin, jossa voitaisiin vapaasti perustaa luterilaiseen tunnustukseen sitoutunut kirkko. Tätä joukkoa johti pastori Martin Stephan. Siirtolaisuus Saksasta Yhdysvaltoihin oli tuolloin melko yleistä.
Vuonna 1838 lähti kohti Yhdysvaltoja noin 800 hengen joukko, johon kuului myös pastoreita. He asettuivat Missourin osavaltion pääkaupunkiin St. Louisiin ja sen lähistölle. Pian yhteisö joutui kuitenkin vaikeuksiin, sillä he päätyivät erottamaan johtajansa Stephanin, minkö seurauksena he olivat epätietoisia siitä, oliko heillä enää lainkaan oikeutta toimia seurakuntana. Tässä tilanteessa pastori C. F. W. Walther otti merkittävän roolin tehden asiasta perusteellisen teologisen tutkimuksen, joka sitten toimi ryhmän opillisena suunnannäyttäjänä. Tämä ryhmä toimi kantajoukkona niille seurakunnille, jotka vuonna 1847 järjestäytyivät Missouri-synodiksi.

Raamattu

Missouri-synodin mukaan Raamattu eroaa kaikista muista maailman kirjoista siten, että se on Jumalan sanaa. Raamattu on Jumalan sanaa siksi, että sen eri kirjoitukset kirjoittaneet pyhät miehet kirjoittivat vain sen, mitä Pyhä Henki inspiraation kautta tahtoi heidän kirjoittavan. Synodin mukaan sanainspiraatio eli näkemys yksittäisistä Raamatun sanoistakin inspiroituina ei ole pelkkä teologinen päätelmä, vaan Raamatun itsensäkin opettama asia. Raamattua pidetään erehtymättömänä ja virheettömänä. Raamattu on annettu kristilliselle kirkolle uskon perustaksi. Siksi kaikki opit on johdettava sen perustalta.

Jumala

Synodi opettaa,että Jumala on kolmiyhteinen, eli että yksi oikea Jumala on sekä Isä, Poika ja Pyhä Henki kolmena erillisenä persoonana, mutta yksi jumalalliselta olemukseltaan, tasavertaisina voimassa, ikuisuudessa ja vallassa, koska jokainen persoona omistaa saman jumalaisen olemuksen kokonaisuudessaan. Synodin mukaan kaikki ne opettajat ja yhteisöt, jotka torjuvat kolminaisuusopin, ovat kristillisen kirkon ulkopuolella.

Kirkolliset yhteydet

Missouri-synodilla on 36 yhteistyökirkkoa ympäri maailman. Yhteistyökirkkona olo tarkoittaa sitä, että kyseisillä kirkoilla on täysi alttari- ja saarnatuolin yhteys Missouri-synodiin, eli kirkkojen jäsenet voivat osallistua toistensa jumalanpalveluksissa ehtoolliselle ja niiden pastorit voivat saarnata yhteistyökirkkojen jumalanpalveluksissa. Monet synodin yhteistyökirkoista ovat myös Kansainvälisen luterilaisen neuvoston jäseniä, joka on maailmanlaajuinen tunnustuksellisten luterilaisten kirkkojen yhteistyöjärjestö.Yhteistyökirkoista kolme sijaitsee Pohjois-Amerikassa, seitsemän Latinalaisessa Amerikassa, 11 Euroopassa, 8 Aasiassa ja 7 Afrikassa.
Keskiyö

Keskiyö on ihmisten ajanmittauksen kannalta se hetki yöllä, jolloin vuorokausi vaihtuu. Tähtitieteellinen keskiyö puolestaan on hetki, jolloin Aurinko paistaa täsmälleen toiselle puolelle Maapalloa. Tähtitieteellinen keskiyö ja kellon näyttämä keskiyö eivät yleensä kohtaa, koska tähtitieteellinen keskiyö vaihtelee eri päivinä maapallon akselin kaltevuuden takia, ja koska aikavyöhykkeet ovat laajoja ja tähtitieteellinen keskiyö voi olla tietyllä hetkellä vain tietyssä kohtaa vyöhykettä. Päiväntasaajan tuntumassa tätä vaihtelua ei juuri tapahdu, mutta sielläkin ajallinen ja tähtitieteellinen keskiyö osuvat yksiin vain aikavyöhykkeiden keskellä sijaitsevissa paikoissa. Lisäksi kesäaikana kelloa on siirretty tunnilla eteenpäin, jolloin tähtitieteellinen keskiyö osuu lähemmäs kellonaikaa 1:00 kuin 0:00/24:00.
Analogisessa kellossa sekä tunti- että minuuttiviisari osoittavat keskiyöllä ylöspäin ja 24-tuntista kelloa käytettäessä kellon katsotaan olevan 24:00 tai vaihtoehtoisesti 0:00.
Kesällä pohjoisen napapiirin pohjoispuolella ja eteläisen napapiirin eteläpuolella on ajanjakso, jona aurinko on keskiyölläkin horisontin yläpuolella, eli alueella vallitsee yötön yö. Vastaavasti talvella on ajanjakso, jona aurinko on keskipäivälläkin horisontin alapuolella eli silloin napapiirin sisäpuolella vallitsee kaamos.
Ajankohdasta riippuen eroa kellon näyttämän keskiyön ja tähtitieteellisen keskiyön välillä on esimerkiksi Helsingissä muutamasta minuutista lähes puoleen tuntiin.
Päivänseisausten ja -tasausten aikaan tähtitieteelliset keskiyöt ovat aikavyöhykkeiden keskellä.
Vesa Lötjönen

Vesa Lötjönen (s. 12. maaliskuuta 1959 Durban, Etelä-Afrikka) on Siilinjärven kunnanjohtaja. Hän on koulutukseltaan filosofian maisteri. Siilinjärven valtuusto valitsi hänet johtajaksi vuonna 2009. Sitä ennen hän toimi Kaavin kunnanjohtajana.
Lötjönen syntyi Durbanissa, jossa hänen isänsä työskenteli puunjalostusteollisuuden parissa. Perhe muutti takaisin Suomeen Lötjösen ollessa 4-vuotias.
Battenin tauti

Battenin tauti on lapsilla esiintyvä neuronaalinen seroidilipofuskinoosi. Harvinainen keskushermoston rappeumatauti periytyy autosomissa resessiivisesti. Oireet puhkeavat noin 4–10-vuotiaana. Sairaus aiheuttaa muun muassa sokeutumisen, dementoitumisen ja epilepsiaa. Sairaus johtaa kuolemaan nuorella aikuisiällä.
Battenin tauti on nimetty Frederick Battenin (1865–1918) mukaan.
Sairauden insidenssi on Suomessa 4,8/100 000. Parannuskeinoa tautiin ei tunneta
Léonce de Tarragon

Markiisi Louis Charles Léonce de Tarragon (7. marraskuuta 1813 Châteaudun, Ranska – 25. tammikuuta 1897 Châteaudun) oli ranskalainen aatelismies ja lintutieteilijä.
Léonce de Tarragonan vanhemmat olivat Armand de Tarragon ja Amélie Goislard de Villebresme. Hänen puolisonsa oli Elisabeth de Turenne, jonka kanssa vihitty avioliittoon 7. syyskuuta 1842.
De Tarragon keräsi lintuja ja hankki laajan eksoottisten lintujen kokoelman Afrikasta ja Tyynenmeren saarilta. Hän keräsi myös kulttuuriesineistöä. Osa kokoelmasta on sijoitettu Chartresin Musée des Beaux-Artsiin.
De Tarragona nimesi linnuista muun muassa ruusuvästäräkin (Macronyx ameliae) vuonna 1845 ja mustalesken (Vidua funerea) vuonna 1847.
Nagarholen kansallispuisto

Nagarholen kansallispuisto eli Rajiv Gandhin kansallispuisto (kannadaksi ನಾಗರಹೊಳೆ ರಾಷ್ಟ್ರೀಯ ಉದ್ಯಾನವನ, Nāgarahoḷe rāṣṭrīya udyānavana) on luonnonsuojelualue Karnatakan osavaltiossa Intiassa. Se sijaitsee Länsi-Ghatien vuoristoon kuuluvilla Nilgirivuorilla ja on osa Nilgirin biosfäärialuetta. Puiston alue rauhoitettiin 1955 ja siitä tehtiin kansallispuisto 1988. Alueen suuren sademäärän takia puistossa on paljon ruohikkoisia suoalueita, joita reunustavat tiikki- ja eukalyptusmetsät. Eläimistö on monimuotoista. petoihin kuuluvat tiikeri, leopardi, huulikarhu ja vuorisusi. Suuriin ruohonsyöjiin kuuluvat aksishirvi, sambarhirvi, muntjakit, Nelisarviantilooppi, villisika ja aasiannorsu.
Sitruunahapero

Ulkonäkö

Lakki on nuorena kupera, vanhemmiten se laakenee ja tulee lopulta hieman suppilomaisen muotoiseksi. Se on väriltään kellanvihreä tai hieman ruskean sävyinen. Kun se on kostea, se on tahmea.
Heltat ovat valkoisia. Myös malto on valkoista.

Elinympäristö

Sitruunahaperoa esiintyy kosteissa kuusimetsissä ja tunturikoivikoissa.
Romantiikan siemen

Juoni

Kylmän sodan vuosina 1970-luvun alussa Britannian ulkoministeriössä työskentelevä Judith Farrows kohtaa lomallaan Barbadosin saarella komean, naimisissa olevan neuvostoliittolaisen sotilasattasean. He ihastuvat, mistä aiheutuu ongelmia paitsi heille itselleen, myös kummankin työnantajalle.

Vastaanotto

Helsingin Sanomien Pertti Avola kirjoitti elokuvan tv-esityksen alla heinäkuussa 1988 Romantiikan siemenen olevan väljähtänyt vakoiluromanssi, joka ei kuulu ohjaajansa parhaisiin töihin vaan on ”kummallisen innoton ja ikävä”. Video-oppaassa vuodelta 1994 Sam Inkinen luonnehti elokuvaa vanhahtavaksi ja kliseiseksi, mutta silti kiinnostavaksi ja taitavasti tehdyksi. Hän antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Vanhus ja meri

Tarina

Epäonninen Santiago päättää lähteä kauas merelle kalastamaan. Lopulta hän saa koukkuun suuren marliinin. Hän ei saa vedetyksi sitä veneeseen, vaan päättää väsyttää sen. Jottei kalan tempominen katkaisisi siimaa, hän pitää sitä itse kolme päivää, mikä aika kuluu kalan väsyttämiseen. Tuona aikana siima tekee häneen haavoja ja lopulta hän kärsii janon lisäksi myös nälästä, vaikka yrittääkin pyytää pikkukaloja muilla siimoilla. Lopulta hän lähtee rahtaamaan kuollutta marliinia rantaan, mutta hait syövät sen matkalla. Kun hän pääsee rantaan kalasta on jäljellä vain luuranko.

Henkilöt

Romaanin päähenkilö on vanha kuubalainen kalastaja Santiago. Hän ei ole saanut kalaa 84 päivään. Santiago asuu vaatimattomasti pienessä majassa. Hän on aiemmin toiminut kilpikonnalaivan tähystäjänä ja hänen suurena intohimonaan on amerikkalaisen baseballin seuraaminen. Erityisesti hänen esikuvansa on Joe DiMaggio. Santiago on taipuvainen filosofointiin ja hän näkee lopulta saamansa suuren kalankin inhimillisenä, tasaveroisena kilpakumppanina.
Santiagon ystävä ja oppipoika Manolin on erittäin uskollinen Santiagolle ja välittää tästä suuresti. Hän muun muassa tuo vanhukselle ruokaa ja huopia yöksi sekä auttaa kalastusvälineiden kantamisessa. Vaikuttaa siltä, että Manolin pitää Santiagon seurasta, sillä he puhuvat innostuneesti esimerkiksi baseballista ja Manolin odottaa usein Santiagoa satamassa mereltä palaavaksi. Isänsä tahdosta Manolin on siirtynyt toisen kalastajan oppiin. Hän kuitenkin kävi ensi kerran merellä Santiagon mukana.
Sivuhenkilöitä ovat kahvilanpitäjä Martin, joka järjestää Santiagolle ruokaa, sekä Perico, joka kertoo baseball-tuloksia.
Gito Baloi

Gito Baloi (30. syyskuuta 1964 – 4. huhtikuuta 2004) oli mosambikilainen muusikko. Hänen musiikkinsa on pääasiassa marrabentaa. Vuonna 1987 Baloista tuli Tananas-yhtyeen laulaja ja basisti. Hän erosi yhtyeestä vuonna 1994. Sen jälkeen hän on tehnyt muun muassa kaksi sooloalbumia vuosina 1995 ja 1997. Gito Baloi kuoli henkirikoksen uhrina Johannesburgissa, Etelä-Afrikan tasavallassa 4. huhtikuuta 2004. 39-vuotias muusikko oli ollut kotimatkalla esiintymästä Pretoriasta, kun ryöstömurhaajat ampuivat häntä kolmesti auton ikkunan läpi.
Leikkaus (puutarha)

Leikkauksella tarkoitetaan puiden ja pensaiden oksien katkaisemista tai karsimista, jotta ne eivät kasvaisi kooltaan liian suureksi. Monet pensaat kasvavat epäsäännöllisen muotoisiksi ja harvoiksi, jos niitä ei leikata koskaan. Harvennusleikkauksen avulla jäljelle jäävät puiden ja pensaiden oksat saavat enemmän ilmaa ja valoa. Juuria leikataan tarvittaessa vain istutettaessa.
Leikkaamalla saadaan kasvit myös pysymään halutunlaisessa muodossa. Erityisesti pensasaitoja leikataan, jotta ne pysyisivät siisteinä muodossaan. Monet pensaslajit voi leikata välillä aivan maan tasalle. Pensaita ei tulisi leikata niin, että katkaistaan kaikki oksat samalta korkeudelta, vaan niin, että pensaat säilyttävät luonnollisen muotonsa.
Esimerkiksi koivuja ei suositella leikattavaksi, koska ne näyttävät yleensä paremmilta luonnollisesti kasvavina - siksi niille myös pitäisi jättää tarpeeksi kasvutilaa, ettei leikkuuta tarvittaisi. Hedelmäpuita on tärkeää leikata, koska vanhojen huonosti hoidettujen puiden hedelmäsato jää vähäiseksi ja huonolaatuiseksi liian tiheän oksiston vuoksi.
Ruohoa leikataan puutarhoissa ruohonleikkureilla.
Rasitus-EKG

Rasitus-EKG tehdään yleensä sepelvaltimotaudin tutkimiseksi. Rasitus-EKG:llä voidaan selvittää myös joidenkin rytmihäiriöiden käyttäytymistä ja keuhkojen toimintaa. Samalla voidaan mitata valtimoveren happipitoisuutta. Käytetään nimitystä kliininen rasituskoe.
Tyypillisesti sepelvaltimotauti oireilee rintakivulla ruumiillisen rasituksen yhteydessä (angina pectoris). Kipu voi olla puristavaa tunnetta rinnan keskellä ja se voi säteillä kaulaan tai vasemmalle olkaan ja käsivarteen. Kun angina pectorista tutkitaan, tavallinen EKG on yleensä normaali silloin, kun potilas on oireeton. Muutokset EKG:ssä näkyvät vain rintakivun aikana. Rasitus-EKG:ssä sydäntä rasitetaan niin paljon, että sydänlihas kärsii hapen puutteesta, jos sepelvaltimot ovat ahtaat.
Ennen rasitus-EKG:tä annetaan potilaalle ohjeet sydänlääkityksen käytöstä, koska lääkkeillä on usein vaikusta tuloksiin. Rasitus-EKG-tä ei tehdä, jos riskit ovat liian suuret hyötyihin nähden. Täydellä mahalla ei saa kokeeseen mennä. Asiakkaan mahdollisten nivelvaivojen vuoksi on mahdollista tehdä rasituskoe esimerkiksi käsikampea käyttäen.
Jos potilaalla on jo vanhastaan todettu sepelvaltimotauti, on tutkimuksessa kyse hoidon ja lääkityksen tehon kontrollista. Tällöin tutkimus tehdään tavanomaista lääkitystä käyttäen ilman lääketaukoa. 
Tutkimuksessa potilaan iholle kiinnitetään EKG-elektrodit. Yleensä rasitus saadaan aikaan erityisellä kuntopyörällä, rasitusergometrillä. Polkemisen aikana vastusta lisätään vähitellen. Sydämen syke pyritään saamaan riittävän nopeaksi, tavallisesti tasolle 140-160 minuutissa. EKG:tä seurataan monitorista ja se myös rekisteröidään. Potilaan verenpainetta mitataan minuutin välein. Jos EKG:ssä näkyy merkkejä sydänlihaksen hapenpuutteesta (iskemia) tai vaarallisista rytmihäiriöistä, keskeytetään koe. Jos sydänlihaksessa näkyy hapenpuutetta, lääkäri harkitsee yleensä sepelvaltimoiden varjoainekuvausta.
Lina Cavalieri

Lina Cavalieri (25. joulukuuta 1874 Viterbo, Latium, Italia – 8. helmikuuta 1944 Firenze, Italia) oli italialainen oopperalaulaja. Hän oli äänialaltaan sopraano.
Cavalierin vanhemmat olivat työläisiä, isä oli taustaltaan aikoinaan vaikutusvaltaista ylhäisösukua. Cavalieri oli viidestä lapsesta vanhin, jonka edellytettiin osallistuvan perheen elatukseen. Hän kierteli myymässä laulaen kukkia Rooman kaduilla. Paikallinen musiikinopettaja osui kuulemaan hänen lauluaan ja tarjosi hänelle opetusta. Hän siirtyi laulamaan kahviloihin ja vähitellen uran edetessä Wienin kautta 1895 Pariisiin Folies-Bergereen. Menestystä edisti hänen poikkeuksellinen kauneutensa.
Cavalieri esiintyi muun muassa Englannissa ja Venäjällä. Pariisissa hän rakastui venäläiseen ruhtinaaseen Aleksandr Baratinskiin, jonka kannustamana hän alkoi opiskella laulua vakavasti. Ensiesiintymisensä oopperassa hän teki Lissabonin Kuninkaallisessa teatterissa, jossa yleisö ei kuitenkaan arvostanut hänen kykyjään. Hänen seuralaisenaan kolme vuotta ollut Baratinski hylkäsi hänet, ja hän palasi Pariisiin. Ei ole varmuutta solmivatko he avioliiton, mutta heillä oli poika Alexandre. Cavalieri oli jo luopumassa oopperalaulajan urasta, mutta avuksi tuli sisar Ada, jonka kannustamana ura jatkui oopperoissa eri puolilla Eurooppaa ja Yhdysvalloissa, jonne hän avasi kauneussalongin, jossa myytiin hänen nimellään kauneudenhoitotuotteita.
Cavalieri solmi myrskyisän ja lyhyeksi jääneen avioliiton yhdysvaltalaiseen Astorin hotellisukuun kuuluneen varakkaan taiteilijan Robert Winthrop Chanlerin kanssa. Vuonna 1913 hän meni naimisiin huomattavan ranskalaisen tenorin Lucien Muratoren kanssa. Pian Cavalieri luopui muutamaksi vuodeksi laulajanurasta, keskittyi kauneusalaan ja teki muutamia elokuvia. Pariskunta erosi 1927. Cavalierin laulajanura päättyi pian lopullisesti, mutta ura kauneusalalla jatkui, ja hänellä oli useita salonkeja eri puolilla Ranskaa. Myöhemmin hän palasi Italiaan ja asui miehensä, kirjailija Arnaldo Pavonin (taiteilijanimeltään Paolo d'Arvanni) kanssa Firenzen laitamilla. Cavalieri kuoli toisessa maailmansodassa liittoutuneiden pommituksessa, kun pommi osui hänen kotitaloonsa.
Cavalierin elämää on kuvattu elokuvassa Ihana, mutta vaarallinen (La Donna più bella del mondo, 1955), jossa pääroolia näyttelee Gina Lollobrigida.
Kauneudesta kuulun Cavalierin kasvoja on hyödyntänyt muun muassa Piero Fornasetti erilaisissa sisustusesineissä, kuten seinälautasissa.
Päärynänmuotoinen lihas

Päärynänmuotoinen lihas (lat. musculus piriformis) kuuluu takaraajan lihaksiin. Se lähtee ristiluusta (tarkemmin ristiluun etupinnalta, os sacrum pelvina) sekä koiralla ligamentum sacrotuberalesta ja päättyy reisiluun trochanter majoriin. Sen tehtävänä on lonkkanivelen ojennus, ulkokierto sekä raajan loitontaminen. Sen erikoisuutena on tehtävän vaihtuminen ulkokierrosta loitonnukseen, kun lonkkanivel on tarpeeksi koukussa. Kyseistä lihasta hermottaa nervus plexus sacralis (L5, S1, S2).
Terracina

Historiaa

Tarracina oli antiikin aikaan volskien tärkeimpiä asutuskeskuksia. Sen alkuperäinen nimi oli Anxur. Kaupungista tuli Rooman kolonia vuonna 329 eaa. Kaupungin lähellä olevalle kukkulalle rakennettiin ensimmäisellä vuosisadalla eaa. Feronialle tai Juppiter Anxurille pyhitetty temppeli.
Luís Pereira

Luís Edmundo Pereira (s. 21. kesäkuuta 1949 Juazeiro, Bahian osavaltio) on brasilialainen entinen jalkapalloilija.
Luís Pereira oli yksi 1970-luvun "Pelén-jälkeisen" Brasilian menestyneimpiä pelaajia luoden uraa kotimaansa lisäksi myös Espanjassa. Taitava puolustaja lukeutuu sekä Palmeirasin että Atlético Madridin seuralegendojen joukkoon. Hänen ensimmäinen ammattilaisseuransa oli brasilialainen São Bento, josta hän siirtyi vuonna 1968 sãopaulolaisen suurseuran Palmeirasin riveihin. Täällä Pereira voitti kaksi São Paolon osavaltiomestaruutta (1972 ja 1974) ja kaksi Brasilian mestaruutta (1972 ja 1973). Vuonna 1975 tähtipelaajan statuksen kotimaassaan saavuttanut Pereira siirtyi Espanjan pääsarjan Atlético Madridiin, jossa hän pelasi kaikkiaan viisi kautta (143 ottelua, 14 maalia). Espanjan kausien huipentumia olivat Espanjan cupin voitto vuonna 1976 ja liigamestaruus vuonna 1977. Pereira palasi takaisin Brasiliaan vuonna 1980, jossa hän oli edelleen huppuseurojen tavoittelema. 1980-luvulla hän pelasi muun muassa Rio de Janeiron ylpeydessä Flamengossa, Corinthiansissa sekä vanhassa tutussa Palmeirasissa. Lopettamisensa jälkeen Pereira on toiminut useamman brasiliaisseuran valmentajana sekä Atléticon kykyjenetsijänä. Madridilaisseura on nimittänyt Pereiran myös B-joukkueensa kunniapresidentiksi.
Pereira pelasi kaikkiaan 36 maaottelua Brasilian paidassa tehden yhden maalin. Hän edusti maataan vuoden 1974 MM-turnauksessa, jossa Brasilia sijoittui neljänneksi.
Pereiran mieluisin pelipaikka oli liberon tontti. Hänet muistetaan taitavana kahdensuunnan pelaajana, joka käynnisti hyökkäyksiä tarkoilla syötöillään, mutta joka onnistui myös pitämään vastustajan kärkipelaajat tiukasti pihdeissään.
Vaskivuoren kalliomaalaus

Kallio ja sen sijainti

Maalauskohde sijaitsee Salpausselästä etelään ja kuuluu sen eteläiseen järvirikkoiseen alueeseen. Kallio laskee jyrkkänä Vaskivuoren kylkeä alas Elkiäjärveen sen koillisrannalla. Jyrkkyydestä johtuen maalauksille pääsee vain vesitse tai jäätä pitkin (kuva ). Seinämä aukeaa länsilounaaseen.

Maalaus

Maalausalue on noin 100 metriä pitkä ja maalatut kohdat sijaitsevat pääosin 1−1,8 metriä vedenpinnan yläpuolella. Yksi punaväriläiskistä sijaitsee yli 2 metrin korkeudella. Maalauksia on löydetty neljästä eri kohdasta.
Pohjoisin maalauskenttä (A) käsittää muutamia pystysuuntaisia punajälkiä, jotka saattavat esittää ihmisiä, ja niiden eteläpuolella on toinen tuhoutunut maalauskohta (B). Kentässä C, joka sijaitsee noin 70 metriä etelään, on tunnistettu ihmishahmo, joka on 42 senttimetriä pitkä. Sen kädet on maalattu alas suuntautuvina kaarina ja sen jalat ovat koukkupolvisia. Pää jatkaa suoraa vartaloa päättyen viivana. Digitaalivalokuvien värikylläisyyttä lisäämällä paljastuu ihmisen yläpuolelta vielä toinen, mutta muodoltaan erityyppinen ihmishahmo, joka on lähes tuhoutunut. Viimeinen kenttä D sijaitsee etelässä noin parinkymmenen metrin päässä kentästä C ja on aivan kallion alaosassa. Muutaman kuviokatkelman yläpuolella on hioutunut kivihylly, jossa on punaväriä tai luontaista kivenpunaa. Sitä epäillään punamaalin valmistuspaikaksi. Suurin osa kuvioista ovat suttaantuneita, mutta yhdessä kohtaa on kaksi vierekkäin maalattua sik-sak-kuviota, joiden päistä erkanee viistosti ulos ulokkeita. Näitä voisi kutsua käärmeiksi, joista oikeanpuoleinen on pitempi.
Oranssi

Etymologia

Suomen sana oranssi on lainattu ruotsin kautta ranskan sanasta orange, joka merkitsee sekä appelsiinia että sen väriä.
Neljänsuora

Ura

Neljänsuora perustettiin maaliskuussa 1998 Lohjalla. Yhtyeen kaikki alkuperäiset jäsenet olivat lohjalaisia. Alkuaikoina yhtye tunnettiin myös nimellä Äkkilähtö. Neljänsuora voitti vuoden 2002 Viihdyttäjä-kisan. 
Bändin taustalta löytyy myös hevimenneisyys. Ennen Neljänsuoran perustamista yhtyeen alkuperäisjäsenillä oli hevibändi nimeltä Alvarn. Neljänsuoran kitaristi Juha Mäki toimi bändin laulajana. Neljänsuora syntyi, kun tiiviisti myös Alvarnin toiminnassa mukana ollut Antti Ketonen tarvitsi bändiä juhliin. Nimi yhtyeelle keksittiin takahuoneessa.
Yhtyeen alkuperäisistä jäsenistä olivat vuonna 2010 edelleen mukana Antti Ketonen, Esko Mäki ja Juha Mäki. Kesäkuussa 2011 yhtye julkisti kotisivuillaan rumpali Esko Mäen lopettamispäätöksen ja uuden rumpalin Johan Murtojärven nimen.
Yhtyeen levy-yhtiö on vuodesta 2007 lähtien ollut HMC, joka sittemmin sulautettiin osaksi Warner Music Finlandia. Yhtyeen aiemmat albumit julkaisivat levy-yhtiöt Motley ja BMG.
Yhtyeen kappale ”Tuulikki, pidä huivistasi kii” äänestettiin kesän 2008 tanssihitiksi. Kappale oli myös yhtyeen vuonna 2009 julkaistun viidennen studioalbumin Teetä ja paahtoleipää ensimmäinen single. Teetä ja paahtoleipää Elokuussa 2015 albumi myi yhtyeen albumeista ensimmäisenä kultaa.
Vuonna 2013 yhtye kilpaili Syksyn sävel -kilpailussa ”Aurinko”-kappaleellaan. Yhtye sijoittui kilpailussa toiseksi.
Yhtyeen kolme viimeisintä albumia ovat kaikki sijoittuneet Suomen virallisen albumilistan kärkikymmenikköön ensimmäisellä listaviikollaan.