Rod Evans

Alkuajat ja Deep Purple

Ennen Deep Purplen perustamista Evans oli mukana The Maze -nimisessä yhtyeessä, jossa rumpalina oli myös tuleva Purple-mies Ian Paice. Evans ja Paice liittyivät vuoden 1968 keväällä vastaperustettuun Roundabout-yhtyeeseen josta muotoutui pian Deep Purple. Yhtye sai heti suosiota Pohjois-Amerikassa "Hush"-coverhitillä joka nousi singlelistan top-5:een. Purplen ykköskokoonpano levytti vuosien 1968–1969 aikana kolme albumia, mutta hyvin alkanut menestys haihtui piakkoin. Kotimaassaan Isossa-Britanniassa yhtye ei saanut minkäänlaista menestystä. Yhtyeen musiikilliset nokkamiehet, urkuri Jon Lord ja kitaristi Ritchie Blackmore, alkoivat vuoden 1969 alkupuoliskolla suunnitella uutta tulevaisuutta Deep Purplelle, ja etenkin Blackmore halusi soittaa enemmän raskasta rockia. Rod Evans, joka oli enemmän balladi- kuin rocklaulaja, päätettiin erottaa ja myös basisti Nick Simper oli liian "vanhanaikainen basisti" uusiin suunnitelmiin. Evans tyytyi kohtaloonsa, sillä hän oli aiemmin Amerikankiertueella tavannut tulevan vaimonsa ja aikoi muuttaa Yhdysvaltoihin ja jättää yhtyeen. Ensimmäisen Purple-kokoonpanon viimeinen keikka oli heinäkuussa 1969.

1970-luku ja Captain Beyond

Evans yritteli 1970-luvun alussa soolouraa julkaisemalla singlen, mutta vuoden 1971 syksyllä hän liittyi Iron Butterfly -miesten perustamaan Captain Beyond -yhtyeeseen laulajaksi. Progressiivistä rockia soittanut yhtye julkaisi pari albumia vaihtelevin miehistöin ja sai pienehköä menestystä levy-yhtiön huonosta tuesta huolimatta. Rod Evans sai tarpeekseen musiikkibisneksestä ja erosi yhtyeestä vuoden 1973 lopulla. Captain Beyond hajosi myös piakkoin, mutta teki paluun muutaman vuoden päästä eri laulajalla. Eroamisensa jälkeen Evans siirtyi sairaanhoitoalalle.

Vuosi 1980 ja "The New Deep Purple" -skandaali

Vuonna 1980 Evans teki paluun musiikkimaailmaan liittymällä Deep Purple -nimeä käyttävään, huijauksiin erikoistuneen manageritoimiston perustamaan yhtyeeseen. Muut yhtyeen muusikot olivat aiemmin esiintyneet laittomasti Steppenwolf-yhtyeen nimellä ja joutuneet oikeuteen. Seuraavaksi yhtye otti Deep Purplen, joka oli hajonnut neljä vuotta aiemmin, nimen käyttöön ja he pyysivät Purplen alkuperäistä laulajaa Rod Evansia laulajaksi. Evansista tehtiin Deep Purple Inc. -nimellä perustetun yhtiön ainoa omistaja ja muut muusikot olivat palkkalistoilla, joten jos oikeusjuttu tulisi, olisi Evans ainoa vastuussa oleva henkilö. "Uusi" Deep Purple teki parinkymmenen keikan kiertueen Pohjois-Amerikassa ja esiintyi Yhdysvaltojen lisäksi Meksikossa ja Kanadassa. Keikat myytiin yleensä loppuun, mutta kun yleisö huomasi huijauksen, konsertit päättyivät monesti kaaokseen. Silminnäkijöiden mukaan yhtyeen soittotaitokaan ei kestänyt kehuja. Yhtyeen repertuaariin kuuluivat mm. kappaleet "Smoke On The Water", "Hush", "Highway Star", "Woman From Tokyo" ja "Might Just Take Your Life" (jonka kuulutettiin olevan "meidän Burn-albumilta"). Piakkoin myös oikean Purplen managerit ja lakimiehet alkoivat töihin ja Long Beach Arenan konsertti syksyllä 1980 jäi "uuden Deep Purplen" viimeiseksi. Rod Evans tuomittiin 672 000 dollarin korvauksiin Deep Purple -nimen väärinkäytön aiheuttamista vahingoista, minkä lisäksi hän menetti oikeutensa rojalteihin Purple-albumeilta, joissa hän oli mukana.

Vuoden 1980 jälkeen

Oikeusjutun jälkeen Evans katosi julkisuudesta. Hänen tiedettiin palanneen sairaanhoitoalalle. Myös hänen kuolemastaan on liikkunut huhuja, mutta ne ovat osoittautuneet perättömiksi. Vuonna 2005 huhuttiin, että hän asuisi Essexissä Isossa-Britanniassa.