google/wiki40b huggingface dataset:
Gabriel Heinze

Ura

Kotimaassaan Heinze edusti Newell's Old Boysia. Hänen ensimmäinen seuransa Euroopassa oli espanjalainen Real Valladolid, jossa hän ei kuitenkaan saanut ensimmäisellä kaudellaan 1997–1998 lainkaan peliaikaa. Hänet lainattiin portugalilaiseen Sportingiin, jossa pelatun kauden jälkeen hän palasi kahdeksi kaudeksi Valladolidiin. Vuonna 2001 Heinze siirtyi ranskalaiseen Paris Saint-Germainiin, jossa hän pelasi kolmen kauden aikana lähes 100 liigaottelua. Vuonna 2004 hän voitti joukkueen kanssa Ranskan cupin.
Vuodet 2004–2007 Heinze edusti englantilaista Manchester Unitedia, johon siirtyi 6,9 miljoonalla punnalla PSG:stä vuonna 2004. Hänet valittiin kannattajien äänestyksessä Manchester Unitedin vuoden pelaajaksi kaudella 2004–2005. Suurimman osan kaudesta 2005–2006 Heinze oli sivussa vakavan polvivamman vuoksi, minkä seurauksena United hankki kesällä 2006 Patrice Evran, joka lopulta syrjäytti hänet joukkueen vasempana puolustajana. Kaudella 2006–2007 Heinze pelasi joitain otteluita myös keskuspuolustajana Unitedin voittaessa Valioliigan ja yltäessä Mestarien liigan välieriin.
Elokuussa 2007 Heinze siirtyi 12 miljoonalla eurolla Real Madridiin, jonka kanssa hän teki nelivuotisen sopimuksen. Ensimmäisellä kaudellaan Madridissa Heinze saavutti Espanjan supercupin ja Primera Divisiónin mestaruuden. Kesällä 2009 hän siirtyi Marseilleen.

Maajoukkue

Ensiesiintymisensä Argentiinan maajoukkueessa Heinze teki 30. huhtikuuta 2003 ystävyysottelussa Libyaa vastaan. Hän on edustanut maataan MM-kilpailuissa 2006 ja 2010, Copa Américassa 2004 ja 2007 sekä Maanosaliittojen cupissa 2005. Hän pelasi kaikkiaan 72 maaottelua ja teki niissä kolme maalia.
Vuonna 2004 Heinze kuului olympiakultaa voittaneeseen Argentiinan olympiajoukkueeseen.
Kokkari

Kokkari oli kylä Korpiselän kunnan keskiosassa Raja-Karjalassa Viipurin läänissä Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Kokkarin kyläkeskus sijaitsi Korpiselän kirkonkylästä Suojärvelle johtavan maantien varrella noin 15 kilometriä kirkonkylästä itään. Kokkarin naapurikyliä olivat lännessä Tšokki, pohjoisessa Tšikki, idässä Tolvajärvi ja etelässä Kilpijärvi. Kokkarin kylän itäpuolelta virtaa Volgajoki ja länsipuolelta Kilpijärvien laskujoki, jotka molemmat kuuluvat Vuoksen vesistön Pielisen reitin latvaosiin. 
Kokkarissa sijaitsi yksi Korpiselän ortodoksisen seurakunnan tsasounista. Kokkarin tsasouna oli pyhitetty Jumalanäidin kuolonuneen nukkumisen muistolle. Tämä vaatimaton hirsirakennus vaurioitui talvisodassa ja on sittemmin tuhoutunut. Kokkarilla ja läheisellä Tšokin kylällä oli yhteinen hautausmaa.
Kokkarin kansakoulu aloitti toimintansa vuonna 1916 ja se toimi aluksi kunnan ostamassa maalaistalossa, kunnes oma koulutalo valmistui vuonna 1925.
Kokkarin ja Tšokin yhteinen maamiesseura perustettiin vuonna 1922. Oma seurojentalo valmistui vuonna 1936 ja sen rakennustarpeet lahjoitti Aunuksen Puuliike Oy. Talvisodan jälkeen talo jäi Neuvostoliiton puolelle ja kun Suomi valtasi kylän takaisin 1941, totesivat kyläläiset talon olevan huonossa kunnossa. Talon korjaustyöt valmistuivat juuri ennen uutta evakkotaivalta 1944.

Historia

Vanhin kirjallinen tieto Kokkarista on vuodelta 1500 olevasta Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa, jolloin Kokkarin kylässä mainitaan olleen neljä taloa. Lähes sata vuotta myöhemmin Ruotsin miehitysvallan aikaisessa verokirjassa 1580-luvulla mainitaan Ilomantsin pogostan Pälkjärven kappeliin kuuluvassa Kokkarin kylässä mainitaan olevan kaksi taloa. Stolbovan rauhan myötä Käkisalmen läänin alue siirtyi Ruotsille, jonka aloittaman luterilaistamisen vuoksi Kokkarista muutti 33 asukasta Venäjälle. Vuoden 1631 maakirja mainitsee kylässä olleen seitsemän taloa, mutta muuttoliike laski kylän talolukua ja vuonna 1651 oli kylässä enää neljä taloa.
Uudenkaupungin rauhassa 1721 Kokkari siirtyi Venäjälle. Vuonna 1764 kylässä mainitaa olleen kaksi kantataloa, mutta viljelmiä oli uudisasutusten myötä kaikkiaan 11. Oman kylän lisäksi kokkarilaiset asuttivat 1700-luvulla uudelleen Kilpijärven kylän, joka oli autioitunut. Isojako toimitettiin noin vuonna 1890.
Talvisodassa Neuvostoliitto ei vallannut Kokkaria, mutta 1940 Moskovan rauhanehtojen mukaan se oli luovutettava Neuvostoliitolle. Kokkarilaiset evakuoitiin jäljelle jääneeseen Suomeen. Jatkosodan alussa 1941 Kokkari vallattiin takaisin ja asukkaat pääsivät jälleenrakentamaan kotejaan, mutta 1944 alueelta oli vetäydyttävä ja väestö evakuoitiin uudelleen.
Karl Verner Palander

Karl Werner Palander (6. huhtikuuta 1861 Lempäälä – 5. helmikuuta 1932 Tampere) oli suomalainen juristi ja Tampereen kaupunginviskaali. Hän rakennutti Tampereen Keskustorin varrella sijaitevan Palanderin talon.
Karl Werner Palanderin vanhemmat olivat Lempäälässä Kuljun kartanon omistanut tilanomistaja Knut Viktor Palander (1828–1915) ja Rosina Matilda Sanmark. Hän pääsi ylioppilaaksi 1879 Helsingin alkeisopistosta ja suoritti oikeustutkinnon Helsingin yliopistossa 1883. Palander sai varatuomarin arvon 1885.
Palander oli Tampereen kaupunginviskaalina 1888–1926.
Palander osti tontin Keskustorin etelälaidalta osoitteesta Keskustori 7 vuonna 1897. Suunnitelmana oli rakennuttaa jugendtyylinen talo. Projektin arkkitehdiksi hän palkkasi Birger Federleyn. Idän puoleinen osa talosta valmistui Federleyn suunnitelmien mukaisesti vuonna 1901. Pariisin vuoden 1900 maailmannäyttelyn innoittamana Palander halusi muuttaa suunnitelmia, ja keskeneräistä länsipuolta varten hän tilasi uudet piirustukset Vihtori Heikkilältä. Federley ei asiasta riemastunut vaan nosti kanteen piirustustensa luvattomasta muuttamisesta. Aleksis Kiven katuun rajoittuva länsipuoli valmistui neljä vuotta myöhemmin vuonna 1905. Heikkilä korotti rakennuksen länsinurkassa olevaa tornia ja lisäsi siihen parvekeloggioita. Rakennukseen tuli myös ateljee Palanderin kuvanveistoa harrastanutta puolisoa Viivi Palanderia varten. Palanderin jälkeen talo siirtyi Suomen Pankin omistukseen. 
Karl Werner Palander oli naimisissa 1890–1905 Flora Olivia Lindbohmin kanssa ja avioeron jälkeen toisen kerran naimisissa vuodessta 1905 ruotsalaisen Selma Johanna Steningin kanssa.
The Fishfaces

Leaving the Planet

Toisella ja viimeisellä albumilla Leaving the Planet kuullaan yhtyeen laulajan Clauden lisäksi vierailevia laulajia, sillä Claude oli ehtinyt äänittää levylle vain kaksi kappaletta ennen kuolemaansa ("Into My Blood" ja "Leaving The Planet"). Vierailevia laulajia levyllä ovat tanskalaisen D-A-D-yhtyeen Jesper Binzer sekä The Flaming Sideburnsin Eduardo Martinez ja Jimsonweedin Suho Superstar.
Yhtyeen rumpali Jarkko sekä kitaristit Junza ja Stone ovat myöhemmin keikkailleet Smackfaces-yhtyeessä, joka esittää Smackin ja The Fishfacesin kappaleita. Tribuuttiyhtyeen muita jäseniä ovat laulaja Eduardo Martinez ja Smackin basisti Jimi Sero.
Nykytaide (yhdistys)

Nykytaide ry oli vuosina 1939–1990 toiminut suomalainen taideyhdistys, joka organisoi nykytaiteeseen keskittyviä näyttelyitä. Sen alkuperäisenä tarkoituksena oli edistää nykytaiteen tuntemusta Suomessa sekä lisätä vuorovaikutusta suomalaisen ja kansainvälisen taide-elämän välillä.

Perustaminen

Nykytaide ry:n perustajajäsenet olivat arkkitehti Alvar Aalto, mesenaattina tunnetuksi tullut Maire Gullichsen, taidehistorioitsijat Nils-Gustav Hahl ja Bertel Hintze sekä taidekriitikko ja yhteiskuntatieteilijä Antero Rinne. Syynä yhdistyksen perustamiselle oli muun muassa nykytaiteelle tarkoitettujen näyttelytilojen puute sekä niiden järjestämisen korkeat kustannukset. Nykytaide ry pystyi toteuttamaan suurempia hankkeita kuin yksityiset galleriat ja sen oli mahdollista myös hakea ulkopuolista rahoitusta. Aktiivisimmillaan yhdistyksen näyttelytoiminta oli 1940–1950-luvuilla, jolloin Suomen valtiolla ei ollut organisaatiota kansainvälistä näyttelyvaihtoa varten, vaan ne hoidettiin yksityisten tahojen kautta. Aloitteen Nykytaide ry:n perustamisesta tekivät Gullichsen ja Hintze, joka toimi myös sen ensimmäisenä puheenjohtajana vuosina 1939–1954.

Toiminta

Toinen maailmansota oli tehnyt mahdottomaksi ulkomaisen nykytaiteen saamisen Suomeen, joten yhdistys aloitti toimintansa esittelmällä suomalaista taidetta ulkomailla. Ensimmäinen näyttely kiersi Norjassa ja Ruotsissa vuonna 1940. Sen tuotosta suuri osa lahjoitettiin Suomen puolustusvoimille. Toinen merkittävä näyttely oli 1944 Tukholmassa järjestetty suomalaisen nykytaiteen suurkatselmus, joka osoitti maan kulttuuri-elämän olevan elinvoimainen myös sota-aikana. Ensimmäinen Pohjoismaiden ulkopuolella pidetty näyttely oli Pariisissa vuonna 1951 esillä ollut ”Quelques peintres finlandais” eli ”Suomalaisia maalareita".
1950-luvulla Nykytaide ry toi Suomeen enimmäkseen ranskalaista nykytaidetta, jota esiteltiin vuosikymmenen aikana yhteensä parissakymmenessä näyttelyssä. Ne olivat aikaansa nähden radikaaleja ja aiheuttivat runsaasti julkista keskustelua. Erityisen tärkeä maan taide-elämän kannalta oli vuonna 1952 Helsingin taidehallissa pidetty Klar Form, joka esitteli kuuluisan Pariisin koulukunnan teoksia. Se vaikutti ratkaisevasti abstraktin taiteen sekä konstruktivismin läpimurtoon Suomessa. Vuonna 1961 Nykytaide ry oli käynnistämässä Ars-näyttelyitä yhteistyössä Suomen taideakatemian kanssa.
Yhdistyksen tarkoituksena oli myös kerätä oma taidekokoelma, mutta varat eivät kuitenkaan lopulta riittäneet siihen. Sen sijaan 1960-luvun alkupuolelta lähtien Nykytaide ry toimi aktiivisesti valtakunnallisen nykytaiteen museon perustamishankkeen tukijärjestönä. Yhdistys lopetti toimintansa vuonna 1990, kun Nykytaiteen museo avattiin Helsingissä.
Ahmed Mohamud Silanyo

Ahmed Mohamud Silanyo on somalimaalainen poliitikko, joka valittiin Somalimaan presidentiksi kesäkuusta 2010 alkaen. Hän seurasi tehtävässä Dahir Riyale Kahinia, joka pyrki tuloksetta jatkokaudelle. Silanyo johtaa Kulmiye-puoluetta. 
1993–1997 Silanyo oli Somalimaan parlamentin jäsen. Vuosina 1997–1999 hän oli Somalimaan talousministeri.
Silanyo opiskeli taloustiedettä Manchesterin yliopistossa Englannissa vuosina 1960–1963 ja suoritti kandidaatin tutkinnon. Vuonna 1966 hän valmistui taloustieteen maisteriksi samasta yliopistosta.
Stuart Wilson

Stuart Wilson (s. 25. joulukuuta 1945 Guildford, Surrey, Englanti) on englantilainen näyttelijä.

Uran alku

Stuart syntyi Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimien perheeseen ja opiskeli näyttelemistä maineikkaassa Royal Academy of Dramatic Artsissa. Valmistuttuaan näyttelijäksi Wilson esiintyi 1960- ja 1970-luvuilla teatterin lavalla, muun muassa Royal Shakespeare Companyn, London’s Royal Court Theatrein, London’s West Endin ja Regionalin produktioissa.
Wilson sai ensimmäisen televisioroolinsa brittisarjasta The Strauss Family ja esiintyi myös monissa sarjoissa, kuten esim. The Song of Songs, Anna Karenina, The Pallisers, Minä, Claudius, The Old Men at the Zoo, Jewel in the Crown, Prime Suspect sekä suurin menestys Running Blind.

Tunnetut elokuvaroolit

1990-luvun alussa Wilson kiinnitettiin suuren luokan tuotantoon, Tappava ase 3 -elokuvaan, jossa hän esitti elokuvan konnaa, poliisi Jack Travisia. Roolin myötä Wilson siirtyi televisiorooleista Hollywoodin elokuvarooleihin ja työskenteli maineikkaiden ohjaajien, kuten Martin Scorsesen, Roman Polańskin, Martin Campbellin, Tony Scottin ja Michael Bayn kanssa. Wilson esiintyi muun muassa elokuvissa Viattomuuden aika (1993), Pako Absolomista (1994), Yö ei tunne armoa (1994), The Rock – paluu helvettiin (1996), Zorron naamio (1998) sekä Valtion vihollinen (1998).
2000-luvulla Wilson palasi Englantiin ja esiintyi elokuvissa Vertical Limit, Rakkauden viimeinen siirto ja toimintakomediassa Hot Fuzz, työskennellen jälleen Martin Campbellin, sekä Marleen Gorrisin ja Edgar Wrightin kanssa. Wilson työskenteli myös BBC:n kanssa sekä palasi teatterin lavoille Royal Shakespeare Companyn riveissä.
Kandidaatti

Kandidaatti (lyhenne kand.; lat. candidatus) on suomalaisessa korkeakoulujärjestelmässä yliopistossa suoritettava alempi korkeakoulututkinto. Sen laajuus on 180 opintopistettä (120 opintoviikkoa), mikä sisältää kandidaatintutkielman. Syksystä 2005 alkaen uusien opiskelijoiden on suoritettava kandidaatin tutkinto välitutkintona ennen maisterin tutkinnon opiskelua. 
Aiemmin, ennen vuotta 2005, filosofian kandidaatti oli ylemmän korkeakoulututkinnon nimitys, joka vastasi arvoltaan maisterin arvonimeä; sitä alempia kandidaattitutkintoja olivat nykyäänkin käytössä olevat luonnontieteiden kandidaatti (LuK) ja humanististen tieteiden kandidaatti (HuK). Nykyään luonnontieteellisellä ja humanistisella alalla ylempi korkeakoulututkinto on filosofian maisteri (FM). 
Useissa Itä-Euroopan maissa kandidaatin tutkinto (ven. кандидат, tai tieteiden kandidaatti; кандидат наук) on jatkotutkinto, joka vastaa suunnilleen suomalaista lisensiaatin tutkintoa.

Kandidaatintutkinnon englanninkielinen käännös

Kansainvälisesti tunnettuja nimityksiä kandidaatin tutkinnolle ovat mm. BSc (Bachelor of Science), BA (Bachelor of Arts) ja BPharm (Bachelor of Pharmacy)..

Ammattikorkeakoulututkinnon rinnastuvuus ja englanninkielinen käännös

Ammattikorkeakoulututkinnot (AMK) rinnastetaan Suomessa kandidaatin tutkintoon silloin, kun hakijan virkakelpoisuutta arvioidaan. Virkaa voi siis hakea joko alemmalla tai ylemmällä yliopistotutkinnolla (tyypillisesti kandidaatin tutkinto tai maisterin tutkinto) tai ammattikorkeakoulututkinnolla (ammattikorkeakoulututkinto tai ylempi ammattikorkeakoulututkinto).
Suomalaisesta ammattikorkeakoulututkinnosta voidaan käyttää opetushallituksen käännössuosituksen mukaisia nimikkeitä, kuten esimerkiksi BBA (Bachelor of Business Administration). Ammattikorkeakoulututkinnot eivät ole tieteellisiä tutkintoja yliopistotutkintojen tapaan, joten niistä ei voida käyttää esimerkiksi käännöstä Bachelor of Science.
Michael Kors

Varhainen elämä

Karl Andersonin äiti oli Revlonin malli ja isä college-opiskelija. He erosivat kun Karl oli kaksivuotias. Karlista tuli nimeltään Michael David Kors viisivuotiaana, kun hän sai äitinsä uuden aviomiehen sukunimen ja sai samalla valita itselleen uudet etunimet.

Ura

Kors opiskeli Manhattanin Fashion Institute of Technology -oppilaitoksessa, mutta keskeytti opintonsa päästyään suunnittelemaan mallistoja newyorkilaiselle Lothar’s-vaateliikkeelle. Vogue-lehteen Kors pääsi ensimmäisen kerran vuonna 1980. Seuraavana vuonna hän suunnitteli oman naistenvaatemallistonsa ja perusti oman vaatemerkin, jota Bergdorf Goodman- ja Saks Fifth Avenue -liikkeet alkoivat myydä.
Vuonna 1984 Kors järjesti ensimmäisen runway-shownsa. Hän suunnitteli Bergdorf Goodmanille kašmir- ja turkisvaatemallistoja ja kehitti tyyliään kohti yksinkertaista eleganssia, jota Vogue kutsui ”neoklassiseksi” ja käytännölliseksi mutta yllättäväksi. Vuonna 1989 Kors suunnitteli ensimmäiset kenkänsä.
Vuoden 1990 taloudellisten vaikeuksiensa jälkeen Kors loi huokean KORS Michael Kors -vaatemalliston. Hänestä tuli vuonna 1997 Céline-muotitalon luova johtaja kuudeksi vuodeksi. Sinä aikana hän laajensi omaa brandiaan miestenvaatteilla, asusteilla ja hajuvesillä. Vuonna 2003 Kors sai muotialan arvostetuimman tunnustuksen, Council of Fashion Designers of American vuoden miestenvaatesuunnittelijan palkinnon.
Vuonna 2004 Kors pyydettiin Muodin huipulle -televisio-ohjelmaan. Hän oli siinä tuomarina vuoteen 2012, jolloin hän jäi sarjasta pois aikatauluongelmien takia. Kors suunnittelee vaatteita useille kuuluisuuksille kuten Michelle Obamalle ja Angelina Jolielle. Hän on nimennyt innoittajikseen Jacqueline Kennedy Onassiksen, Gwyneth Paltrow’n ja Ali MacGraw’n.

Yksityiselämä

Kors asuu New Yorkissa. Hän solmi vuonna 2011 avioliiton pitkäaikaisen poikaystävänsä Lance LaPeren kanssa, joka on Michael Kors Women's Design -yhtiön varapuheenjohtaja.
Agnes Wittfooth-Raade

Agnes Wittfooth-Raade  (1872 – 1966) oli suomalainen erityisesti kukka-asetelmistaan tunnettu taidemaalari. Taivassalosta kotoisin ollut Agnes Wittfooth opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa Helsingissä sekä yhden kauden ajan Pariisissa. Hän oli naimisissa vuodesta 1903 Turun hovioikeuden varapresidentin Kaarle Raaden kanssa. Heidän poikansa oli vuorineuvos Uolevi Raade.
Agnes Wittfooth-Raaden maalaukset edustivat tyyliltaan lähinnä impressionismia. Hän maalasi 1920- ja 1930-luvuilla pääasiassa maisemia mutta alkoi keskittyä kukka-asetelmien maalaamiseen 1940-luvulta alkaen.
Kongruentti sulaminen

Kongruentissa sulamisessa kiinteän faasin ja nestefaasin koostumukset ovat samanlaiset. Ilmiötä kutsutaan eutektiseksi reaktioksi. Puhtaat ja isomorfiset aineet sulavat kongruentisti. Esimerkiksi jään sulaminen vedeksi on kongruentti sulaminen, joka tapahtuu tietyssä vakiolämpötilassa (0 °C).
H_2O(s) \rightarrow H_2O(l)
Yūichirō Nagai

Jalkapallomaajoukkue

Japanin maajoukkueessa Nagai pelasi vuonna 2003 kaikkiaan neljä ottelua ja teki niissä yhden maalin.
Green Care Finland

Toiminta

Green Care Finland ry:n päätoimintoja ovat verkosto- ja jäsentoiminta, tiedon jakaminen, Green Care -palvelujen ja -menetelmäosaamisen laadullinen kehittäminen ja sisällöntuotanto sekä yhteiskunnallinen vaikuttaminen. Yksi yhdistyksen tavoitteista on, että laadukkaat luonto-, eläin-, maatila- ja puutarha-avusteiset palvelut ovat tunnettuja ja merkittävä osa suomalaista sotetoimintaa sekä kuntouttavia, työllistymistä ja voimaantumista edistäviä palveluja.  
Yhdistys jakaa Green Care -aiheisia uutisia, tapahtumia ja koulutuksia verkkosivuillaan. Yhdistyksen sivuilta löytyy myös Green Care -palveluja tuotavia yrityksiä sekä listoja Green Care -aiheisista materiaaleista ja julkaisuista.

Laatumerkit

Yhdistyksen alainen Green Care -laatulautakunta myötää LuontoVoima- ja LuontoHoiva-laatumerkkejä. Merkki on palvelu- tai palvelukokonaisuuskohtainen. Merkki on voimassa kolme vuotta. Listaus LuontoHoivan ja LuontoVoiman merkin saaneista palveluista löytyy yhdistyksen verkkosivuilta http://gcfinland.fi/laatu/myonnetyt-laatumerkit/
Dimităr Berbatov

Seurajoukkueura

Berbatov aloitti jalkapalloilun Pirin Blagoevgrad -nimisessä joukkueessa, jota hänen isänsä, niin ikään Bulgarian maajoukkueessa pelannut Ivan Berbatov edusti. Ensimmäisen ammattilaissopimuksen Berbatov teki 17-vuotiaana TsSKA Sofian kanssa. Samana vuonna hän saavutti seurassa Bulgarian Cupin voiton. Vuonna 2001 Berbatov siirtyi Saksaan Bayer Leverkusenin riveihin. Leverkusenissa hänestä kehittyi huippuluokan maalintekijä.
Tottenhamin riveihin Englantiin Berbatov siirtyi vuonna 2006. Hän nousi nopeasti seuran avainpelaajista. Kaudella 2006–2007 Berbatov teki 33 liigaottelussa 12 maalia. Seuraavalla kaudella bulgarialainen olikin Englannin suurseurojen ykköshankintakohteita. Chelsea tarjosi Berbatovista jopa 32 miljoonaa puntaa, mikä olisi ollut Englannin uusi siirtoennätys. 24. helmikuuta 2008 Berbatov voitti Englannin liigacupin Tottenhamissa, kun Tottenham voitti loppuottelussa Wembleyllä Chelsean 2–1. Hän teki tuossa ottelussa rangaistuspotkusta Tottenhamin 1–1-tasoitusmaalin. Kaudella 2007–2008 Berbatov onnistui 36 liigaottelussa 15 kertaa maalinteossa.
Vuonna 2008 Berbatov siirtyi pitkien neuvottelujen jälkeen Manchester Unitediin 30,75 miljoonan punnan siirtosummalla. United-debyytissään 13. syyskuuta 2008 Berbatov sai tililleen yhden maalin johtaneen syötön, kun United hävisi Liverpoolille 2–1. Kaikkiaan hän viimeisteli ensimmäisellä kaudellaan 9 maalia 29 liigaottelussa. Kaudella 2009–2010 Berbatov pystyi kahteentoista maaliin. Kauden 2010–2011 hän aloitti loistavasti tehden muun muassa hattutempun Liverpoolia vastaan. Marraskuun 27. päivänä 2010 Berbatov sivusi Valioliigan yhden ottelun maaliennätystä tekemällä peräti viisi maalia Blackburn Roversia vastaan Unitedin 7–1-voittoon päättyneessä ottelussa. Samaan saavutukseen ovat aiemmin kyenneet vain englantilaiset Andrew Cole, Alan Shearer ja Jermain Defoe. Berbatovista tuli näin ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa Valioliigassa viisi maalia yhdessä ottelussa tehnyt ulkomaalainen pelaaja.
Vuonna 2012 Berbatov siirtyi Manchester Unitedista Fulhamiin.

Maajoukkueura

Bulgarian maajoukkueessa Berbatov debytoi vuonna 1999. Hänestä kehittyi yksi joukkueen tärkeimmistä pelaajista. Hän kuului Bulgarian joukkueeseen vuoden 2004 EM-kisoissa.
Toukokuussa 2010 Dimităr Berbatov ilmoitti lopettavansa pelaamisen maajoukkueessa. Hän pelasi 78 maaottelua, joissa teki 48 maalia. Berbatov on maaleillaan Bulgarian ennätysmies.
Carlo Cavalla

Carlo Cavalla (19. kesäkuuta 1919 Villafranca d'Asti – 4. tammikuuta 1999) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 19. kesäkuuta 1943 ja nimitettiin Casale Monferraton hiippakunnan johtoon 1. maaliskuuta 1971. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Carlo Confalonieri, jota avustivat Andrea Pangrazio ja Franco Costa. Cavalla jäi eläkkeelle 3. kesäkuuta 1995.
Vincent D’Onofrio

Yksityiselämä

Vincent D’Onofrio on ollut kaksi kertaa naimisissa. Ensimmäinen avioliitto Greta Scacchin kanssa kesti kaksi vuotta. Liitosta syntyi yksi tytär vuonna 1992. Toisen avioliittonsa D’Onofrio solmi vuonna 1997 Carin Van Der Dorkin kanssa. Heillä on vuosina 2000 ja 2008 syntyneet pojat.
Bekkestuan silta

Bekkestuan silta on Bekkestuassa, Norjassa sijaitseva silta. Sillalla kulkeva tie on Gamle Ringeriksvei. Sillan tarkka rakennuspäivämäärä ei ole tiedossa, mutta silta on rakennettu uudelleen vuosina 1924, 1983 ja 1997.
Kellovero

Kellovero (ruots. klockskatt) oli Kustaa Vaasan 1530 määräämä ylimääräinen vero, jonka tuotolla Ruotsi maksoi velkansa Lyypekille. Veron kohteena oli seurakuntien omaisuus, säästöt ja tulot. Vero kannettiin joko siten, että jokaisen kirkon, kappelin tai luostarin suurin kirkonkello pakkoluovutettiin sulatettavaksi ja myytäväksi metallina, tai seurakunnan oli maksettava vastaava summa rahana tai kirkkohopeina kellonsa lunastamiseksi.
Kellot kuljetettiin suurimpiin satamakaupunkeihin ja laivattiin Lyypekkiin, jossa Kustaa Vaasan edustaja myi ne. Lisäveron tuotto havaittiin pian liian vähäiseksi ja rahaksimuunto vei paljon aikaa, mikä aiheutti lyypekkiläisten valitusten vyöryn. Siksi vero, jota oli alussa kannettu vain kaupungeista ja rannikkopitäjistä, ulotettiin sisämaankin kirkkopitäjiin tammikuussa 1531. Niissä pitäjistä, joissa oli vain yksi kello, joutuivat seurakuntalaiset maksamaan vain puolet lunastusmaksusta.
Suomessa monien seurakuntien tiedetään käyttäneen lunastusoikeutta. Pohjanmaalla vero kannettiin 1532 ja vain Mustasaaren talonpojat joutuivat luopumaan kirkkonsa kellosta. Taalainmaalla kellovero aiheutti 1531–1533 kellokapinaksi kutsutun kolmannen taalalaiskapinan, jonka Kustaa Vaasa kukisti verisesti.
Kellovero-nimistä veroa kannettiin myös Tanskassa ja Holsteinissa 1528.