google/wiki40b huggingface dataset:
Herbert Chapman

Herbert Chapman (19. tammikuuta 1878 – 6. tammikuuta 1934) oli englantilainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Chapman oli yksi 1900-luvun alkupuolen huomattavimmista jalkapallovalmentajista. Hän oli merkittävä lajin kehittäjä.
Chapman muistetaan valmentajana parhaiten Arsenalista. Hänen tunnetuin taktinen innovaationsa oli WM-pelimuodostelma.

Ura

Hyökkääjänä pelanneen Chapmanin pelaajaura oli vaatimaton. Hän edusti urallaan lukuisia seuroja.
Chapman valmensi vuosina 1907–1918 Northampton Townia ja Leeds Cityä. Hän toimi molempien seurojen valmentajana alemmilla sarjatasoilla. Vuosina 1921–1925 Chapman valmensi Huddersfield Townia. Hän johdatti seuran liigamestaruuteen vuosina 1924 ja 1925 sekä FA Cupin voittoon vuonna 1922.
Vuosina 1925–1934 Chapman valmensi Arsenalia. Hän johdatti seuran liigamestaruuteen vuosina 1931 ja 1933 sekä FA Cupin voittoon vuonna 1930. Chapmanin johdolla Arsenalista kehittyi 1930-luvun johtava jalkapalloseura Englannissa. Hän on yksi seuran historian suurimmista legendoista.
Fragglit (animaatiosarja)

Sarja

Fragglit seurasi alkuperäisen sarjan kaavaa käyttäen myös samaa tunnusmusiikkia. Useat jaksot koostuivat kahdesta 15 minuutin tarinoista.
Thomas F. Bayard

Thomas F. Bayard (29. lokakuuta 1828 Wilmington – 28. syyskuuta 1898 Dedham, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen lakimies ja demokraattipuoluetta edustanut poliitikko.
Bayard valittiin Delawaren edustajana Yhdysvaltain senaattiin vuoden 1868 vaaleissa, joissa hänet valittiin isänsä James Asheton Bayard nuoremman seuraajaksi. Bayard astui virkaansa seuraavan vuoden tammikuussa ja toimi senaattorina aina vuoteen 1885 saakka. Senaatissa Bayard toimi muun muassa valtiovarainvaliokunnan puheenjohtajana 1879–1881 ja senaatin puheenjohtajana pro tempore 10. lokakuuta 1881 – 13. lokakuuta 1881. Hän oli demokraattien presidenttiehdokas 1876. Vuonna 1885 presidentti Grover Cleveland nimitti Bayardin Yhdysvaltain ulkoministeriksi. Bayard toimi ulkoministerinä aina vuoteen 1889 saakka. Tämän jälkeen Bayard toimi vielä Yhdysvaltain Britannian suurlähettiläänä 1893–97.
Yksi Bayardin lapsista oli Thomas F. Bayard Jr, joka isänsä ja isoisänsä tavoin toimi myös myöhemmin senaattorina.
Kongonmetsäkerttunen

Levinneisyys

Kongonmetsäkerttusta tavataan Burundissa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Ruandassa ja Ugandassa. Lajin kannaksi arvioidaan 20 000–49 000 yksilöä ja se on paikallisesti yleinen. Sen levinneisyysalue on kuitenkin pieni ja esiintymät sirpaloituneet ja sitä uhkaa elinympäristöjen häviäminen, joten se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi.
Pikkaralan rautatieasema

Historia

Pikkaralan rautatieasema rakennettiin Oulun–Kontiomäen rautatien rakentamisen yhteydessä ja avattiin liikenteelle 1. marraskuuta 1927. Rataosan muiden asemarakennusten tapaan asemarakennus edustaa aikansa tyypillistä funktionaalista tyyliä: aiemmista kansallisromanttisista ihanteista on luovuttu ja tyyliä on pelkistetty ja yksinkertaistettu.
Pikkaralan asema ei olemassaolonsa aikana toiminut itsenäisenä liikennepaikkana, vaan oli Oulun liikennepaikan alainen virkamiesasema. Pikkarala oli myös henkilöliikenteen ja tavaralliikenteen merkittävä alueellinen kuormausasema aina autoistumiseen saakka, jolloin rahti alkoi siirtyä kumipyörille. Kun henkilöjunien pysähdykset Pikkaralassa lopetettiin lättähattuliikenteen päättymisen myötä, myös aseman miehitys lopetettiin, Pikkaralan liikennepaikka poistettiin aikatauluista ja opastimet pimennettiin.

Turvalaitteet

Alun perin Pikkaralan asemalla oli käytössä ns. köyhänmiehen releasetinlaite, eli varmistuslukko- ja opastinturvalaitos. Tuolloin liikennepaikan vaihteet olivat paikallisesti käsin käännettäviä ja varmistuslukoilla lukittavia. Liikennepaikan lakkauttamisen yhteydessä opastimet kuitenkin poistettiin käytöstä. Kauko-ohjaukseen liittyvien turvalaitemuutosten yhteydessä vanha varmistuslukkolaitos purettiin, ja korvattiin releasetinlaitteella. Myöhemmin releasetinlaite siirtyi kauko-ohjattavaksi Oulusta käsin, jolloin asema jäi lopullisesti miehittämättömäksi.

Nykyaika

Oulu–Kontiomäki-rataosan kauko-ohjauksen rakentamisen myötä 1996–1997 Pikkaralan liikennepaikka sai uuden elämän junakohtauspaikkana. Ratapihalla on yksi 780 metrin mittainen sivuraide, joka on riittävän pitkä lähes kaikille junille. Pikkarala liitettiin kauko-ohjaukseen rataosan ensimmäisenä liikennepaikkana: kauko-ohjauksen rakennustöiden ajan Pikkarala toimi tilapäisesti myös miehitettynä junasuorituspaikkana. Nykyisin liikennepaikan liikenteenohjaustoimintoja hoidetaan keskitetysti Oulusta käsin.

Asemamiljöö

Pikkaralan asema-alueella on hyväkuntoisia, alun perin rautatiehenkilökunnalle tarkoitettuja rakennuksia. Nykyisin nämä rakennukset ovat yksityisasuntoina.
Asemamiljööseen kuuluvaksi voidaan laskea myös laajat sorakuopat aseman etelä- ja itäpuolella. Sorakuopista on kaivettu tuhansia kuutioita soraa sekä teiden että rautatien pengermateriaaliksi. Sorakuopissa oli laajoja raiteistoja vielä 1990-luvun puolessa välissä, mutta ne purettiin kauko-ohjaukseen siirtymisen myötä. Ennen raiteiden purkua sorakuopilla säilytettiin vanhentunutta, romutettavaa rautatiekalustoa.
Four Color

Four Color (käytetään myös nimeä Four Color Comics) oli amerikkalainen, Dell Comicsin julkaisema sarjakuvalehti, joka ilmestyi vuosina 1939–1962. Lehteä ilmestyi peräti 1375 numeroa. 25 numeron jälkeen numerointi alettiin alusta, ja loppuvaiheessa osa numeroista jäi jostain syystä käyttämättä. Lehteä julkaistiin parhaimmillaan kymmeniä eri numeroita kuukaudessa.
Four Colorissa seikkaili sarjakuvasankareita, joiden oman lehden aloittaminen katsottiin riskialttiiksi. Uuden lehden aloittamisesta kustantaja näet joutui maksamaan kovan maksun postilaitokselle. Muutenkin monessa tapauksessa uuden lehden aloittaessa jatkettiin mieluummin jonkun heikosti menestyneen numerointia kuin aloitettiin numerosta 1. Myös muilla yhtiöillä oli vielä 1970-luvulle asti vastaavia "kokeilusarjoja" uusille sarjakuville. Nykyinen käytäntö on ollut päinvastainen jo pari vuosikymmentä. Heikosti menevä sarja saatetaan lopettaa ja aloittaa kolmen kuukauden päästä numero ykkösestä.
Kun FC-sarjassa oltiin julkaistu hyvin kaupaksi käyvää sarjakuvaa, aloitettiin oma lehti johon FC-sarjassa jo julkaistut laskettiin mukaan. Esimerkiksi Roope-setää tuli FC-sarjassa kolme numeroa, ja Uncle Scrooge-lehti alkoi numerosta 4. Tämä on ollut hämäävää suomalaisillekin sarjakuvaharrastajille, kun alkuperäisnumeroita on selvitetty. Moni muu suomalaisillekin tuttu hahmo ehti saamaan paljon useampia FC-sarjan numeroita.
Four Colorin sankareita olivat piirrettyjen filmien hahmot (mm. Aku Ankka, Väiski Vemmelsääri, Nakke Nakuttaja), elokuvacowboyt (mm. Yksinäinen ratsastaja, Roy Rogers, Gene Autry) ja sanomalehdistä tutut sankarit (mm. Kippari Kalle, Masi, Dick Tracy). 1950-luvun lopulla mukaan tulivat tietysti televisio-ohjelmista tutut hahmot. Myös tuolloisten elokuvien sarjakuvaversioita ilmestyi tuohon aikaan tässä sarjassa.
Kolmosraskaus

Kolmosraskaus on monisikiöraskaus, jossa nainen kantaa raskauden aikana kohdussaan kolmea sikiötä kerralla. Kyseessä on riskiraskaus, sillä sekä raskaana oleva nainen että syntymättömät sikiöt joutuvat huomattavasti kovemmalle rasitukselle kuin normaalissa yhden sikiön raskaudessa.
Kolmosraskaudet ovat jonkin verran lisääntyneet erilaisten hormoni- ja hedelmöityshoitojen seurauksena, jolloin kohtuun lisätään useampi kuin yksi alkio, jotta edes yksi niistä kiinnityisi kohdun seinämään ja alkaisi kehittyä sikiöksi. Kolmosraskaus voi alkaa myös täysin spontaanisti ilman minkäänlaisia hormoni- tai hedelmöityshoitoja. Kolmosraskauden riskiä lisää geeniperimä, erityisesti äidin puolen suvussa.
Suomessa on vuosittain noin 20 kolmosraskautta. Vuonna 1969 Suomessa syntyi myös identtiset kolmostytöt.

Kolmosraskauden synty

Yleisin kolmosraskauden syy on se, että naiselta irtoaa kaksi munasolua, jotka kummatkin hedelmöittyvät kohdatessaan siittiön ja sen jälkeen toinen niistä jakautuu kahtia. Näin ollen kolmosista on kaksi identtistä, jotka ovat samaa sukupuolta ja heillä on sama veriryhmä ja yksi epäidenttinen, joka voi olla kumpaa sukupuolta tahansa.
Naiselta voi myös irrota kolme munasolua, jotka kaikki hedelmöittyvät kohdatessaan siittiön. Tässä tapauksessa kolmoset ovat kaikki keskenään epäidenttisiä ja voivat olla kumpaa sukupuolta tahansa.
Kolmas ja harvinaisin vaihtoehto on se, että naiselta irtoaa yksi munasolu, joka hedelmöittymisen jälkeen jakautuu ensin kahtia, ja sen jälkeen toinen puolikas jakautuu vielä kerran kahtia. Näin ollen kolmoset ovat keskenään identtisiä, kaikki samaa sukupuolta ja heillä on sama veriryhmä.

Kolmosten synnytys ja riskit

Kolmoset syntyvät lähes poikkeuksitta keskosina, useimmiten raskausviikoilla 31–35. Normaali täysimittainen raskaus kestää 40 viikkoa.
Synnytykseen liittyvien suurten riskien vuoksi kolmoset synnytetään yleensä suunnitellulla keisarileikkauksella. Lapset painavat noin kaksi kiloa. Koska kolmoset ovat syntyessään keskosia, heidän on oltava sairaalahoidossa muutamista päivistä useisiin viikkoihin tai jopa kuukausiin.
Kolmosraskauksiin liittyviä riskejä ovat muun muassa ennenaikainen synnytys, keskosuus, alhainen syntymäpaino ja jonkin verran suurempi sikiökuolleisuus. Osa riskeistä selittyy sillä, että kolmosilla on kohdussa huomattavasti vähemmän tilaa kasvaa kuin normaalissa yhden sikiön raskaudessa.
Kivinäätä

Koko ja ulkonäkö

Kivinäätä on tavallista näätää pienempi ja tukevampi, sen jalat ovat lyhyemmät, pää suipompi, korvat pienemmät ja turkki vaaleampi kuin näädän. Valkoinen rintalaikku voi ulottua jopa etujalkoihin asti, ja se on usein kaksiosainen. Kivinäädän polkuanturat ovat paljaat. Täysikasvuinen kivinäätä on häntä mukaan lukien noin 70 senttimetriä pitkä, josta hännän osuus on noin kolmannes. Kivinäätä painaa noin 1–2,5 kiloa.

Levinneisyys ja elinympäristö

Kivinäädän varsin laaja levinneisyysalue ulottuu koko Keski- ja  Etelä-Euroopasta aina Mongoliaan. Pohjoisessa sen levinneisyysaluetta ovat Tanska ja Etelä-Viro. Kivinäätä elää vuoristoissa jopa 2 000 metrin korkeudessa. Se on lähes kaikkialla levinneisyysalueellaan näätää runsaampi, eikä se näädästä poiketen karta vaan suosii asutusta. Kivinäätä suosii louhikoita ja kallionrotkoja. Se elää lähinnä metsissä ja viljelyseuduilla.

Elintavat

Kivinäätä tekee pesän metsissä yleensä puunkoloon ja asutuilla alueilla myös latoihin, joissa se kaivautuu mieluusti olkiin ja heiniin. Se voi tehdä pesän myös taloihin, kivimuuriin ja raunioihin. Pesän se vuoraa höyhenillä ja karvoilla. Elintavoiltaan kivinäätä muistuttaa näätää paljon, lukuun ottamatta elinpaikkaa. Kivinäätä on vilkas, hyvä kiipeämään, hyvä uimari, ja voi tehdä jopa kolmen metrin loikkia. Kivinäätä pääsee kulkemaan pienistäkin raoista. Kivinäädät liikkuvat lähinnä öisin ja kesällä myös päivällä jolloin ne voivat tehdä pitkiäkin saalistusmatkoja. Muulloin ne nukkuvat pesässään. 
Lajin eri rinnakkaisnimet juontuvat sen elintavoista: se saalistaa pääasiassa puissa ("koivunäätä"), mutta myös aukeilla kivikkomailla ("kivinäätä") ja se elää ja pesii usein maatalojen pihoilla ja jopa rakennuksissa ("pihanäätä").

Ravinto

Kivinäädän ravinto koostuu kaikenlaisista pikkunisäkkäistä, päästäisiä lukuun ottamatta. Se voi metsästää jopa kanin kokoisia eläimiä. Kivinäätä syö myös lintuja ja niiden munia. Kivinäädät vierailevat usein myös kanaloissa. Ravintoon kuuluvat myös kaikenlaiset marjat ja hedelmät. Linnunmunat ovat kivinäätien herkkua.

Lisääntyminen

Kivinäädän parittelukausi on kesä-elokuussa ja kivinäätänaaras synnyttää huhti-toukokuussa 3–5 pentua, joita se pitää piilossa pesässä. Kun poikaset ovat tarpeeksi kasvaneet ne tulevat saalistusretkille mukaan.

Kivinäätä ja ihminen

Kivinäätä kesyyntyy helposti jos sitä hoitaa pienestä asti. Tällaiset pennut palaavat aina takaisin hoitopaikkaansa mutta saalistusvietti säilyy. Vilkas kivinäätä on varsin hyvä kotieläin mutta etenkin urosten myskin haju on voimakas. Kivinäädistä on hyötyä maatiloilla kun ne syövät rottia ja muita jyrsijöitä, mutta niitä monin paikoin myös vihataan niiden kanalavierailujen takia. Niitä pyydetään etenkin loukuilla. Kivinäädän nahka on melko arvoton, mutta niitä käytetään joskus solmioiden valmistukseen. Saksassa ja Itävallassa kivinäätä näyttää ihastuneen eräiden automerkkien sähkökaapeleihin ja letkuihin ja järsii niitä juuri ennen pariutumisaikaa. Tästä seuraa  miljoonavahinkoja eikä syytä tiedetä.
Punarintasieppo

Levinneisyys

Punarintasieppoa tavataan vain Norfolkinsaarella. Lajin on raportoitu olevan vähenevään päin, ja se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi.
Joensuu Areena

Suuria tapahtumia

Areena on suurten messujen ja tapahtumien paikka. Siellä on pidetty muun muassa erilaisia messuja, joista suurimmat Karjalan Messut 2004, ja suuria yleisötilaisuuksia, esimerkiksi evankeliumijuhlat 2006 ja Suomen Keskustan puoluekokous 2008.
Areena on Joensuun Katajan (koripallo) ja Josban (salibandy) kotihalli. Joensuun Maila (pesäpallo) ja Jippo (jalkapallo) pelaavat siellä talvisarjojen pelit, Jippo myös kevään ja syksyn sarjapelejä. Joensuun Areenalla harjoittelee myös Joensuun Thai Boxing Club.
Areenan toistaiseksi suurin tapahtuma oli Taitaja-tapahtuma, joka toi Joensuuhun kymmeniätuhansia katsojia helmi-maaliskuussa 2007. Toukokuussa 2007 Areenassa esiintyi Deep Purple, jolloin yleisöä oli yhtä aikaa 6 000 henkeä.
Lepas-suku

Lepas-suku on nykyisin käytetty nimi vanhasta rälssisuvusta, jonka säteri oli Lepaan kartano Hattulan pitäjässä Hämeessä. Kantaisän Hans Peterssonin sinetti oli kaksi linnunjalkaa. Pojanpojasta lähtien sinetti on puolileijona halkaistun kilven yläosassa.
Hans Petersson on suvun vanhin tunnettu jäsen. Hänet mainitaan viimeisen kerran 23.3.1481. Hänen vaimonsa oli Ragnhild Henriksdotter (vanhemmat Henrik Svärd ja Birgitta Klasdotter (Djäkn)). Heidän poikansa oli Klas.
Klas Hansson mainitaan 1496 käräjätuomarina Hattulassa Hämeessä. Hän oli elossa vielä 10.9.1498 mutta kuoli ennen 12.3.1503. Hänen vaimonsa oli Bjorn Ragvaldssonin (Stjärnkors) tytär. Heidän poikansa oli nimeltään Björn.
Bjorn Klasson oli opiskellut Rostockissa 1516, Louvainssa 1517 ja Pariisissa 1519. Ruotsissa hänet mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1523, kun hänestä Strängnäsin valtiopäivillä tuli valtaneuvos. Hän oli toinen Ruotsin edustajista rauhanneuvotteluissa Venäjän kanssa Novgorodissa vuonna 1510 ja 1536. Dackesodan aikana 1542 hän oli linnan voutina Tukholman linnassa. Hän oli kihlakunnan tuomarina Hollolassa Hämeessä 1526-1550. Hän kuoli ennen 11.6.1551. Hän oli naimisissa Karin Jönsdotterin kanssa. Karin oli Jöran Hanssonin (Stiernsköld) ja Ingeborg Siggedotterin (Sparre) tytär. Björn Klassonilla ja Karin Jönsdotterilla oli kolme poikaa ja neljä tytärtä.
Happoisku

Happoisku on väkivaltarikos, jossa henkilön keholle, esimerkiksi kasvoille, heitetään happoa. Happoisku ei yleensä johda kuolemaan, mutta se vammauttaa uhrin pahoin fyysisesti, psyykkisesti ja sosiaalisesti. Happoisku voi aiheuttaa vakavan silmävaurion ja pahimmillaan sokeuttaa. Maailmanlaajuisesti 80 % iskuista kohdistuu naisiin.
Happoiskuista tuli henkilöväkivaltarikosilmiö Viktoriaanisen ajan Britanniassa, jossa 1800-luvun alussa kehitettiin aiempaa tehokkaampi menetelmä rikkihapon valmistamiseen, jolloin sen laajempi teollinen valmistus alkoi ja rikkihappo tuli helpommin saataville. Happoa alettiin käyttää henkilöväkivaltarikoksiin kaikissa yhteiskuntaluokissa, sekä miehiä että naisia vastaan. Happoa heitettiin kilpakosijoitten päälle, torjutuksi tullessa, raiskatut naiset heittivät happoa raiskaajiensa päälle, happoa käytettiin riita- ja kaunatilanteissa, sekä myös rikollisliigat käyttivät happoa. Happoiskut levisivät nopeasti muuallekin Eurooppaan ja Yhdysvaltoihinkin, rikkihapon teollisen valmistuksen levitessä ja sanomalehdistönkin uutisoidessa happoiskurikoksista.   Hapon käyttöä henkilörikosvälineenä kuvataan monissa 1800- ja 1900-luvun rikosnovelleissa ja -elokuvissa, kuten esim. 1938 kirjoitettuun novelliin perustuvassa, 1947 tehdyssä brittiläisessä Kiveä kovempi -elokuvassa.
Brittiläisen Acid Survivors Trust International -järjestön mukaan viranomaisille ilmoitetaan maailmanlaajuisesti noin 1  500 happoiskua vuodessa. Usein hyökkääjä on mies, jonka nainen on torjunut.
Vuosina 2011–2016 Lontoossa on tehty 1500 happoiskua. Yksistään vuonna 2016 iskuja tehtiin 431. Maailmanlaajuisesta trendistä poiketen uhreina ovat yleensä miehet ja niiden katsotaan liittyvän jengiväkivaltaan. Alueet joilla iskuja tapahtuu sijaitsevat lähinnä Itä-Lontoossa: Newham, Barking and Dagenham, Tower Hamlets, Havering ja Redbridge.
Daakian kieli

Daakia oli muinaisessa Daakiassa puhuttu indoeurooppalainen kieli. Sen arvellaan olleen läheisintä sukua traakian kielelle. Daakian kielestä on luultavasti lainattu romanian kieleen lähes 400 sanaa, joiden alkuperä on epävarma.
Jotkut tutkijat, kuten bulgarialainen Vladimir Georgiev, ovat havainneet daakiassa samankaltaisuuksia albanian kielen kanssa.
Daakian kieli kuoli viimeistään 500- tai 600-luvulla.
Vince Carter

Elämä ja urheilu-ura

Carter syntyi Floridan Daytona Beachilla ja opiskeli Mainland High Schoolissa sekä Pohjois-Carolinan yliopistolla. Carteria valmensivat Dean Smith ja Bill Guthridge. Hän on osallistunut lukuisia kertoja NBA:n tähdistöotteluun ja voitti vuoden 1999 NBA:n vuoden tulokas -palkinnon.
Ammattilaisuransa Toronto Raptorsissa vuonna 1998 aloittanut Carter siirtyi 17. joulukuuta 2004 New Jersey Netsiin. 25. kesäkuuta 2009 hän siirtyi Orlando Magicin riveihin ja joulukuussa 2010 Phoenix Sunsiin. Tämän jälkeen hän on edustanut Dallas Mavericksia 2011–2014, Memphis Grizzliesiä 2014–2017, Sacramento Kingsiä 2017–2018 sekä Atlanta Hawksia vuodesta 2018.
Carter kuului Yhdysvaltain miesten maajoukkueeseen, joka voitti vuonna 2000 kultamitalin Sydneyn kesäolympialaisissa ja vuonna 2003 Amerikan-mestaruuden.
NBA-pelaaja Tracy McGrady on Vince Carterin sukulainen (kolmansia serkkuja) ja aloittikin tämän kanssa samoihin aikoihin Toronto Raptorsissa.
Oma rauha

Kappaleet

Sävellykset Pertti Kurikka, Sami Helle ja Toni Välitalo. Sanoitukset Kari Aalto. Sovitukset Kalle Pajamaa.
Kansanpuku

Kansanpuku on suomalaisella talonpoikaisväestöllä ollut 1800-luvulle asti perinteinen vaateparsi. Kansanpuvut olivat pääasiassa kotitekoisia. Niissä on aina nähtävissä alueellisia ja paikallisia erityispiirteitä. Muilla kansoilla kansanpukujen historia voi olla hyvinkin erilainen.
Perinteiset suomalaiset kansanpuvut syrjäytyivät vähitellen 1800-luvun lopulla tehdasvalmisteisten kankaiden saatavuuden parantuessa ja hinnan laskiessa. Kansanomainen puku seurasi kansanpukua rahvaan pukeutumisessa. Siinä ei näkynyt paikallisia piirteitä. Museoihin kootut kansanpuvut antoivat 1880-luvulla virikkeitä niiden uusintojen eli kansallispukujen valmistamisen alkamiselle.
Suomalainen kansanpuku erosi selvästi kaupunkien porvariston ja herrasväen vaatetuksesta. Säätyläisten vaatetuksesta kuitenkin omaksuttiin piirteitä myös kansan juhlapukuihin. Hyvin toimeentulevalla maalaisväestöllä oli erikseen kirkko-, pyhä- ja arkivaatteet. Kirkkovaatteilla tarkoitettiin juhlavaatteita. Ne olivat arvokkaat ja kulkivat usein perintönä sukupolvelta toiselle. Pyhävaatteita pidettiin pyhäpäivinä kodin piirissä. Nuoriso käytti pyhävaatteita lauantai-iltaisin omissa riennoissaan. Arkivaatteet olivat tyypillisesti koruttomia ja vanhoillisia. Kuluneimpia arkivaatteita käytettiin riihivaatteina eli riihessä työskennellessä.

Nykyajan kansanpuku

Nykyajan suomalainen kansanpuku on kansallispuvun rinnalle 1900-luvulla syntynyt asu, joka jäljittelee rahvaan arkipukeutumista 1700-1800-luvuilla. Kansanpuvut tehdään tieten tahtoen arkisen näköisiksi, jotta ne sopivat esimerkiksi työnäytöksiin ja näytelmien asuiksi. Kansanpukujen kehittelyssä voi näkyä poliittista vaikutusta elitistisinä pidettyjen Suomen Käsityön Ystävien ja Kansallispukuneuvoston valtaa vastaan. Kansanpuku on myös päällä miellyttävämpi, kevyempi ja sopii paremmin nykyajan keskuslämmitettyihin tiloihin kuin monikerroksinen kansallispuku. 
Kansanpukuja ovat muun muassa karjalaisten feresi ja Pohjanmaalla yleinen körttipuku.
Markku Pohjola (ekonomi)

Markku Pohjola (s. 1948) on suomalainen ekonomi, joka on Posti Groupin hallituksen puheenjohtaja. Hän on ollut Nordean varakonsernijohtaja ja vuonna 2002 perustetun Konserniprosessit ja -teknologia -yksikön johtaja, Nordean Suomen maajohtaja, Nordea Pankki Suomi Oyj:n toimitusjohtaja ja Nordea Bank AB (publ) Group Executive Managementin jäsen.
Pohjola on koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri.
Hän on hallituksen jäsenenä: Nordea Pankki Suomi, Nordea Bank Sverige, Nordea Bank Danmark, Nordea Bank Norge, OMX AB (2000–), Eläkevakuutusyhtiö Varma ja Suomen keskuskauppakamari, sekä Elinkeinoelämän valtuuskunnan EVAn ja Elinkeinoelämän tutkimuslaitoksen ETLAn varapuheenjohtaja, ja Luottokunnan hallintoneuvoston jäsen. Hallituksen puheenjohtajana hän on kansainvälisen kauppakamarin (ICC) Suomen osastolla.
Pjotr Vannovski

Pjotr Semjonovitš Vannovski (6. joulukuuta (J: 24. marraskuuta) 1822 Kiova – 1. maaliskuuta (J: 17. helmikuuta) 1904 Pietari) oli venäläinen kenraali. Hän osallistui Turkin sotaan 1877–1878 perintöruhtinaan armeijan esikuntapäällikkönä. Myöhemmin hänestä tuli sotaministeri, jolloin hän vei vuosina 1881–1898 päätökseen asevelvollisuusarmejan luomisen. Hän käynnisti toimet, joilla oli tarkoitus Suomen sotalaitoksen organisointi Venäjän sotalaitoksen mukaan. Hän toimi opetusministerinä 1901–1902. Kenraali Vannovski nimitettiin opetusministeriksi sen jälkeen kun aiempi ministeri Nikolai Bogolepov oli joutunut vallankumouksellisen opiskelijan salamurhaamaksi.
Jafet Martikainen

Jafet Martikainen (11. heinäkuuta 1872 Lapinlahti – 7. toukokuuta 1916 Kemi) oli suomalainen varatuomari, joka toimi Oulun pormestarina. 
Martikaisen vanhemmat olivat maalari Petter Martikainen ja Stina Väisänen. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1893 ja opiskeli Helsingin yliopistossa suorittaen yleisen oikeustutkinnon 1898. Martikainen sai varatuomarin arvon 1901.
Martikainen toimi asianajajana Oulussa. Hän oli Oulun pormestarina 1903–1905. 
Jafet Martikainen oli naimisissa vuodesta 1900 Jenny Loviisa Sjöholmin kanssa.
Keltalaulumesikko

Levinneisyys

Keltalaulumesikkoa tavataan Australian koillisosissa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Maaren Aikio

Maaren Aikio (1978 Inari – 2. kesäkuuta 2018 Kautokeino) oli saamelainen laulaja ja joikaaja.

Ura

Ivalon-Matin kylästä kotoisin ollut Aikio tunnettiin 1990-luvulla vaikuttaneen Shamaani Duon toisena jäsenenä. Duon toinen jäsen, Jonne Järvelä, palasi 1990-luvun lopulla Etelä-Suomeen ja jatkoi musiikin tekemistä nimellä Shaman. Aikio oli mukana sanoittamassa ja säveltämässä joitain Shamanin kappaleita. 
Duon levy Hunka Lunka oli Bill Clintonille ja Boris Jeltsinille annettu virallinen Helsinki Summit 1997 -huipputapaamisen muistolahja.

Yksityiselämä

Aikion ensimmäinen puoliso oli hänen kanssaan Shamaani Duon muodostanut kitaristi Jonne Järvelä, mutta pariskunta erosi jo 1990-luvun lopussa. Viimeiset 15 vuotta hän asui perheineen Norjan Kautokeinossa. Aikio kuoli kotonaan sydänkohtaukseen kesäkuussa 2018.
Aikion isä on laulaja Niiles-Jouni Aikio.
Avauslammit

Maantietoa

Suurimman lammen pinta-ala on 4,2 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. 
Ne sijaitsevat Räyskälän ympäristössä Pernunnummella, missä maaperä on muodostunut jääkauden loppuvaiheessa jäätikköjoen muodostumissa, joista alueella sanduri tai delta on vallitsevin maa-aineksen kasautumismuoto. Lammet sijaitsevat maaston painaumissa, joiden rinteet ovat jyrkkäpiirteiset  . Kaartjärvi sijaitsee lammista alle 100 metrin päässä. Suurimman lammen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä ja lampien rannat ovat metsämaata, joka on paikoin soistunutta. Rannoille on rakennettu yli kymmenen vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa tiet yhdystieltä 13623.

Vesistösuhteet

Lammet sijaitsevat Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, jonka Kaartjärven valuma-alueeseen lammet kuuluvat. Lampien vedenpinnan korkeus on 116,8 metriä mpy., mikä on sama kuin läheisellä Sarvilammillakin. Tämä lienee alueella pohjaveden taso. Eteläiseen lampeen tulee Avauksenmäen luota yksi oja tekolammelta. Vanhoissa peruskartoissa tekolammen paikalla on ollut pieni pelto. Kaksi suurinta lampea ovat yhteydessä toisiinsa, mutta kolmas on umpilampi.