google/wiki40b huggingface dataset:
İsmail Erez

İsmail Erez (28. syyskuuta 1919 - 24. lokakuuta 1975) oli turkkilainen diplomaatti, jolla oli useita korkean tason virkoja Turkin ulkoministeriössä.

Elämä ja ura

İsmail Erez syntyi 28. syyskuuta 1919 Istanbulin Bakırköyn alueella. Hänen vanhempansa olivat juristeja, Hasan Tahsin Erez ja Emine Şahande. İsmailin äiti kuoli, kun İsmail oli vain kaksi vuotta vanha. İsmail valmistui Galatasarayn lukiosta, jatkoi valtiotieteelliseen korkeakouluun vuonna 1939 ja valmistui vuonna 1943. İsmail Erez meni sitten Turkin ulkoministeriöön ja työskenteli useissa tehtävissä, mukaan lukien edustustoissa Yhdistyneissä kansakunnissa, Maailman terveysjärjestössä ja UNESCO:ssa. Turkin suurlähetystön pääsihteerin palveluksessa Washingtonissa hänet nimitettiin Turkin suurlähettilääksi Beirutiin, Libanoniin 19. joulukuuta 1967: sekä Libanonin että Kuwaitin lähettilääksi. Vuonna 1970 hänet nimitettiin Turkin suurlähettilääksi Italiaan ja vuodesta 1972 vuoteen 1974 Turkin ulkoministeriön pääsihteeristöön. Hänet nimitettiin 2. marraskuuta 1974 Turkin suurlähettilääksi Ranskaan.

Murha

Perjantaina 24. lokakuuta 1975 İsmail Erez palasi vastaanotolta, ja hänen ajoneuvonsa lähestyessä Turkin suurlähetystön rakennusta 3–4 aseistettua Armenian vapautusliikkeen aktivistia hyökkäsi hänen autoonsa ja tappoi niin Erezin kuin hänen autonkuljettajansa Talip Yenerin. Kuolema järkytti Turkkia, koska se tapahtui vain kaksi päivää sen jälkeen, kun armenialainen sotilaallinen järjestö oli murhannut Daniş Tunalıgilin, Turkin suurlähettilään Wienissä.
Robert Joy

Robert Joy (s. 17. elokuuta 1951) on kanadalainen näyttelijä. Parhaiten tunnettu roolistaan Dr. Sid Hammerback televisiosarjasta CSI: New York. Hän näytteli myös Charlieta elokuvassa Kuolleiden valtakunta (2005).
Teiksobaktiini

Teiksobaktiini on uusi antibiootti. Northeastern Universityn tutkijoiden tammikuussa 2015 julkaistun tiedon mukaan kehittämä antibiootti vaikuttaa antibioottiresistentteihin mikrobeihin. Se tehosi esimerkiksi MRSA:han, mutta sillä ei ollut haitallista vaikutusta nisäkkäiden kudoksille, eikä se näytä kehittävän resistenssiä. Ihmiskokeet ovat vuorossa seuraavaksi.
Teiksobaktiinin kemiallinen kaava on C₅₈H₉₅N₁₅O₁₅, moolimassa 1242,488 g/mol ja CAS-numero 1613225-53-8.
Compagnie Malienne pour le Développement des Textiles

Compagnie Malienne pour le Développement des Textiles eli CMDT on vuonna 1974 perustettu Malin puuvillan tuotantoyhtiö. Sen tehtävänä on ohjata ja kehittää puuvillan viljelyä, jalostaa tuotantoa kuiduksi ja myydä sitä maan tekstiiliteollisuudelle sekä vientiin.
CMDT Holdingin pääomasta 99,49 % omistaa Malin valtio ja 0,51 % ranskalainen Geocoton-yhtiö. Neljästä alueellisesta tuotantoyhtiöstä 80 % kuuluu CMDT Holdingille ja 20 % Union Nationale des Sociétés Coopératives des Producteurs de Coton -järjestöön yhdistyneille tuottajille. Yhtiö toimii maan eteläosassa Kayesin alueen Kitan piirissä, Koulikoron alueen Dioïlan piirissä, koko Sikasson alueella sekä Ségoun alueen Barouélin, Blan, Sanin ja Tominianin piireissä. Se työllistää noin 1 500 vakituista ja 3 000 kausityöntekijää. Puuvillaa kasvatetaan 171 000 perheviljelmällä, jotka ovat järjestäytyneet kyläyhdistyksiksi ja osuuskunniksi. Keskimäärin kymmenen hehtaarin suuruisista viljelmistä kolmasosa on varattu puuvillan viljelyyn. Sen ohella viljellään maissia, hirssiä, durraa, riisiä ja vihanneksia.
Malin puuvillan tuotanto on 2010-luvulla kasvanut tasaisesti lisääntyneen lannoitteiden käytön ja CMDT:n tukitoimien ansiosta. Satokaudella 2017–2018 saavutettiin uusi ennätystulos, yli 720 000 tonnia puuvillansiementä. Samalla myös maissin, hirssin ja durran tuotanto on lisääntynyt. CMDT:llä on 17 puuvillanpuhdistuslaitosta, jotka vuonna 2014–2015 tuottivat 232 748 tonnia kuitua ja 290 106 tonnia öljysiementä. Samana vuonna myydyn kuitutuotannon arvo oli 170,66 miljardia ja öljysiemenen 27,56 miljardia CFA-frangia. Malilainen puuvillakuitu on hyvälaatuista, ja se tuottaa 15 % maan vientituloista (vuonna 2012). Kotimaiset yritykset Comatex, Batex-CI ja Fitina jalostavat alle kaksi prosenttia tuotannosta. Öljysiemenen jalosti aikaisemmin valtionyhtiö Huicoma, mutta nykyään se myydään markkinahintaan.
Malin hallitus on suunnitellut CMDT:n yksityistämistä vuodesta 2001, mutta toistaiseksi hanke ei ole edennyt.
H. P. O. Solitander

Henrik Probus Ossian (H. P. O.) Solitander (26. maaliskuuta 1890 Helsinki – 11. kesäkuuta 1968 Hattula) oli suomalainen insinööri ja vesirakennustekniikan professori.
Solitanderin vanhemmat olivat teollisuushallituksen intendentti Carl Probus Solitander (1843–1918) ja Göthilda Fredrique Elisabeth Granfelt (1849–1921). Hän pääsi ylioppilaaksi 1908 ja valmistui insinööriksi 1913.
Solitander toimi tie- ja vesirakennushallituksen insinöörinä 1913–1930, kanavaosaston toimistoinsinöörinä 1930–1938 ja Teknillisen korkeakoulun vesirakennusopin professorina vuosina 1938–1958. Tämän jälkeen hän toimi vielä Oulun yliopiston teknillisen tiedekunnan opettajana. Hän oli myös Teknillisen Aikakauslehden toimittajana vuosina 1928–1964. 
Solitander suunnitteli 1910- ja 1920-luvuilla satamalaitureita, kanavia ja kanavien sulkulaitteita sekä valvoi niiden rakentamista. Hän vastasi muun muassa Saimaan kanavan uudistustöistä. 1930-luvulla hän valvoi Hietalahden sulkutelakan ja Turun telakan rakennustöitä. Solitanderin professorina ollessa hän rakennutti 1942 Teknillisen korkeakoulun virtauslaboratorioon pienoismallin Utran uittokanavan suunnitellusta uudesta rakenteesta. Tämä kanava valmistui 1948. Solitander teki suunnittelutöitä myös Mäntyluodon satamaan ja Ajoksen satamaan.
Solitander kirjoitti nimimerkeillä Nikodemus ja Nuotti-Nikodemus näytelmiä, laulelmia ja kupletteja. Tunnetuin näistä lienee Agapetukseen näytelmään perustunut musiikki-iloittelu Hei heipparallaa Helsinki! jota esitti kiertueillaan revyyteatteri Punainen Mylly.
Tahojärv

Maantietoa

Järven pinta-ala on 0,7 ha (hehtaaria) ja se on halkaisijaltaan 100 metriä leveä pyöreä metsäjärvi, jolla ei ole tulo- tai laskuojia. Järven rantaviivan pituus on 300 metriä ja järvi on autio. Se sijaitsee 300 metrin päässä Kõvera järveä, joka on asidotrofinen järvi. Tahojärvi saa vetensä järven pohjassa olevista lähteistä ja pintavalunnasta. Vesi on hyvin kirkasta ja järvessä on paljon kalaa. Järvessä on myös majavia.
Rakveren kunta

Sijainti

Kunta rajoittuu pohjoisessa Haljalan ja Viru-Nigulan kuntiin, etelässä Vinniin ja Tapaan sekä Rakveren kaupunkiin ja lännessä Kadrinaan.

Hallinto

Rakveren kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä vanha Rakveren kunta ja Sõmerun kunta uudeksi Rakveren kunnaksi. Rakveressä on 5 566 asukasta (1.1.2018).
Kunta muodostuu Lepnan, Näpin, Sõmerun ja Uhtnan pienkauppaloista (alevik) ja 47 kylästä (küla). Kunnan hallinnollinen keskus on Sõmerun pienkauppala.

Liikenne

Valtatie 1 ja rautatie Tallinnasta Narvaan kulkevat Rakveren kautta. Valtatie 5 johtaa Rakverestä Pärnuun.
(E)-stilbeeni

Isomeria

(E)-stilbeenillä on stereoisomeeri (Z)-stilbeeni eli cis-stilbeeni. Näistä kahdesta (E)-stilbeeni on pysyvämpi, koska (Z)-stilbeenin pysyvyyttä heikentää steerinen este, jonka vuoksi yhdisteen rakenteen kaksi bentseenirengasta eivät ole täysin tasomaisia, eikä rakenne siksi ole yhtä pysyvä kuin se on (E)-stilbeenissä. (E)-stilbeeni muuttuu fotonin vaikutuksestaan isomeerkseen (Z)-stilbeeniksi. (Z)-stilbeeni muuntuu valon vaikutuksesta edelleen dihydrofenantreeniksi, joka voidaan hapettaa fenantreeniksi. Erilaisista disubstitiuoituja (E)-stilbeenejä voidaankin käyttää erilaisten fenantreenijohdoksien synteesissä.

Synteesi

(E)-stilbeeniä voidaan valmistaa synteettisesti Wittigin reaktiolla. Synteesin ensimmäisessä vaiheessa bentsyylitrifenyylifosfoniumbromidisuolasta tehdään ylidi trifenyylifosfiinioksidin avulla. Stilbeeniä muodostuu, kun ylidisuola reagoi bentsaldehydin kanssa.

Stilbeenejä luonnosta

Suomalaisen metsäkuusen kuoren painosta stilbeenejä on jopa 1-10%. Puut, kuten kuusi, käyttävät näitä antioksidantteja tuholaishyönteisiä ja lahottajasieniä vastaan puolustautumiseen. Stilbeenit ovatkin tehokkaita suoja-aineita, ja ne hidastavat kuorikarikkeen lahoa ja kompostoitumista. Suomen ilmasto-olosuhteet, pitkä kesä ja talvi vielä rikastavat stilbeenejä puiden kuoreen keski-eurooppaa huomattavasti korkeampiin pitoisuuksiin.
The Phantom Creeps

Juoni

Dr. Alex Zorka on valmistellut laitteita, joilla aikoo valloittaa maailman haltuunsa.
Megafoni (verkkolehti)

Historia

Megafoni aloitti omakustanteena vuoden 2000 alussa ja sen edeltäjänä pidetään anarkistilehti Kaurapuuroa. Vuosien 2000-2002 ensimmäiset 5 numeroa ilmestyivät paperilla. Muutoksen kevät -lehdessä oli 2000-luvun alussa Megafoni-liite. 
Vuonna 2003 Megafoni muuttui taloudellisista syistä verkkolehdeksi. Asiaan vaikutti myös se, että uudet lukijat odottivat saavansa informaation ilmaiseksi internetistä. Vuonna 2009 Megafoni avasi uudet verkkosivut osoitteessa http://megafoni.org. Siihen saakka sivut olivat toimineet osoitteessa http://megafoni.kulma.net, jonne vanhat sivut jäivät myös arkistoksi. Uusi Megafoni muuttui myös verkkojulkaisusta teemanumeroiksi, jotka julkaistiin myös pdf-muodossa. 
Uuden Megafonin ensimmäisen numeron teemana oli "Päätös" Vuoden 2009 kakkosnumeron teemana oli "Tutkimus". Vuoden 2009 kolmas numero käsitteli teemaa "Kriisi". Vuonna 2010 Megafoni ilmestyi kaksi kertaa ja sen teemoina oli ensin "vasemmisto" ja sitten "oikeisto". Viimeiseksi teemanumeroksi jäi vuonna 2011 ilmestynyt "Liike". Tämän jälkeen Megafonissa ilmestyi vielä sarja yksittäisiä blogauksia.  
Megafoni päätettiin lopettaa 21.11.2012. Ilmoituksessaan Megafoni kiittää ”kaikkia, jotka ovat tehneet aidon kontribuution yrityksiimme löytää ratkaisuja vallitseviin ongelmiin”. Ilmoitus toteaa myös, että ”toiminta tavoitteidemme puolesta ei ole loppunut, mutta jatkossa se saa uusia, rauhanomaisempia muotoja.” Tyyliltään ilmoitus noudatteli aseellisen järjestön rauhanilmoitusta. 
Megafonin julkaisutyyli vaihteli raskaasta yhteiskuntateoriasta itseironiseen ja humoristiseen kulttuurihäirintään. Samana päivänä, jona Megafoni lopetettiin, lehti julkisti vanhoilla sivuillaan situationististen nimimerkkien kirjoittaman tekstin kuokkavierasliikkeen paluusta Presidentinlinnalle itsenäisyyspäivänä 2012.
Vuosien 2008-2010 aikana lehdessä julkaistiin tamperelaisen taiteilijan Tapani Rytöhongan "Maammesarja"
Pihtiputaan Tuisku

Pihtiputaan Tuisku on pihtiputaalainen urheilun yleisseura. Seura perustettiin vuonna 1915. Lauri "Tahko" Pihkala vaíkutti seuran taustalla tuomalla kehittämänsä pesäpallon lajivalikoimaan heti perustamisen aikoihin, vaikkei itse synytymäkuntansa seuraa edustanutkaan. Nykyisin seuran lajivalikoiman muodostavat hiihto, yleisurheilu, jalkapallo sekä kuntourheilu.
Yrjö Kivivirta

Yrjö Kivivirta (s. 2. elokuuta 1906 Fiskars) oli suomalainen mäkihyppääjä.
Kivivirta sijoittui Lahden MM-kisoissa 1926 mäkihypyssä parhaana suomalaishyppääjänä viidenneksi. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1931 ja saavutti SM-hopeaa vuonna 1926. Puijon kilpailun hän voitti vuosina 1929 ja 1933. Salpausselän Kisoissa hän sijoittui toiseksi vuonna 1923 ja kolmanneksi vuonna 1927. 
Yhdistetyssä hän saavutti SM -hopeaa SM-hopeaa vuonna 1926 ja SM-pronssia vuonna 1927. Hänen poikansa Klaus Kivivirta (s. 1931) kilpaili mäkihyppääjänä 1950-luvulla.
Rita Coolidge

Rita Coolidge (s. 1. toukokuuta 1944 Lafayette, Tennessee) on Grammy-palkittu yhdysvaltalainen laulaja.
Coolidge syntyi Tennesseen osavaltion Lafayettessa cherokeesukuisen baptistipapin tyttärenä. Hän aloitti muusikonuransa Delaney & Bonnien yhtyeessä sekä taustalaulajana muiden muassa Joe Cockerille, Eric Claptonille ja Leon Russellille. Hän oli vuosina 1973–1980 naimisissa countrytähti Kris Kristoffersonin kanssa. Hän on levyttänyt mm. A&M Recordsille.
Coolidgen tunnetuimpia levytyksiä ovat hitit ”(Your Love Has Lifted Me) Higher and Higher”, ”We’re All Alone”, ”One Fine Day”, ”I Don’t Want to Talk About It”, ”The Way You Do the Things You Do” ja ”I'd Rather Leave While I'm in Love”.
Rita Coolidge lauloi vuonna 1983 James Bond -elokuvan Octopussy – mustekala tunnuslaulun ”All Time High”. Samana vuonna häneltä mm. ilmestyi single I’ll Never Let You Go samannimiseltä albumilta.
1990-luvun loppupuolella Coolidge perusti Walela-nimisen lauluyhtyeen sisarensa Priscilla Coolidgen ja tämän tyttären Laura Satterfieldin kanssa.
Dittmar & Indrenius

Dittmar & Indrenius Asianajotoimisto on perustettu vuonna 1899, ja se on yksi Suomen vanhimmista asianajotoimistoista. Dittmar & Indrenius toimii Helsingissä ja edustaa kotimaisia ja kansainvälisiä yrityksiä, julkishallintoa sekä voittoa tavoittelemattomia järjestöjä. Toimisto työllistää noin 70 henkilöä, joista noin 50 on lakimiehiä.
Toimisto avustaa asiakkaitaan seuraavilla aloilla: yritys-, rahoitus- ja pääomajärjestelyt; erimielisyyksien ratkaiseminen; yleinen sopimus- ja yhtiöoikeus; kiinteistö- ja ympäristöoikeus; teknologia- ja immateriaalioikeus; terveydenhuolto ja lääkkeet; kilpailuoikeus ja julkiset hankinnat; työoikeus ja etuudet; verotus ja strukturointi; energia, cleantech, infrastruktuuri ja luonnonvarat; sekä tietosuoja, markkinointi ja kuluttajansuoja. 
Dittmar & Indreniuksen toimisto sijaitsee Pohjoisesplanadilla Grönqvistin talossa. Toimiston osakkaat ovat Suomen Asianajajaliitton jäseniä.
Hr. Ms. Piet Hein (1927)

Palvelus

Alus osallistui 23. elokuuta 1936 laivastopäivään Surabayassa yhdessä Sumatran, Javan, Van Galenin ja Witte de Within kanssa. Saman vuoden lopulla 13. marraskuuta sama osasto täydennettynä Evertsenillä vieraili Singaporessa. Ennen vierailua alukset olivat koulutuspurjehduksella Etelä-Kiinan merellä.
Alus törmäsi Javaan kanssa 13. lokakuuta 1938 Sundasalmessa. Vaurioitunut risteilijä korjattiin Surabayassa.
Toisen maailmansodan alkaessa Tyynellä valtamerellä 1941 alus oli Surabayassa. Se osallistui sisaralustensa kanssa saattueiden suojaamiseen aina helmikuuhun 1942. Alus liitettiin Hr. Ms. Van Ghentin kanssa amiraali Doormanin iskuosastoon, joka  iski Balikpapanille hyökänneeseen keisarillisen Japanin laivaston osastoon 3.-4. helmikuuta. Piet Hein lähti sisaralustensa kanssa Bataviasta 13.-14. helmikuuta osallistuakseen vastaavaan iskuun Bankansalmessa olevia japanilaisia vastaan. Alus suojasi 18. helmikuuta amiraali Doormanin risteilijöitä hyökättäessä Balia uhanneita japanilaisia vastaan. seuranneessa sekavassa yötaistelussa Badunginsalmessa 18.-19. helmikuuta 1942 Piet Hein seurasi risteilijöitä, jolloin se joutui japanilaisten torjuntatuleen. Aluksen taaempi ammusvarasto räjähti upottaen aluksen, kun siihen osui keisarillisen Japanin laivaston hävittäjä Asashion laukaisema torpedo. Aluksella sai surmansa 64 henkeä mukaan lukien aluksen päällikkö J. M. L. I. Chompff.
Pierluigi Gatti

Pierluigi Gatti on entinen italialainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli kolmiloikka.
Gatti sijoittui Tukholman EM-kilpailuissa 1958 kolmiloikan loppukilpailussa 18:nneksi eli viimeiseksi tuloksella 13,80 m. Hän voitti Italian mestaruuden vuosina 1957, 1960, 1964 ja 1967. Hän paransi Italian ennätystä Genovassa 11. toukokuuta 1958 tulokseen 15,39 m. Enzo Cavalli sivusi ennätystä jo yhdeksän päivää myöhemmin ja otti sen kokonaan nimiinsä kesäkuun 29. päivänä.
EKE-Yhtiöt

EKE-Yhtiöt on suomalainen perheyritys, jonka päätoimialoja ovat rakennussuunnittelu, rakentaminen ja rautatiekuljetukset. EKE keskittyy rakennustoiminnassa kokonaisten pientaloalueiden infrastruktuurien suunnittelemiseen ja rakentamiseen. Yritys on perustettu vuonna 1961.
EKE-Yhtiöiden tärkeimmät  rakennuskohteet ovat vuonna 2010 Sundsbergin pientaloalue Kirkkonummella , Majtorpin alue Vantaalla sekä Pulkovon Business Center, Pulkovo Sky Venäjällä .
Frederick Hamilton-Temple-Blackwood Dufferin

Frederick Temple Hamilton-Temple-Blackwood, Dufferinin ja Avan 1. markiisi (21. heinäkuuta 1826 Firenze, Toscana, Italia – 12. helmikuuta 1902 Clandeboye, lähellä Belfastia, Irlanti) oli brittiläinen diplomaatti. Hän toimi Kanadan kenraalikuvernöörinä 1872–1878 ja Intian varakuninkaana 1884–1888.
Dufferin syntyi vanhaan skotlantilaiseen sukuun, joka oli asunut 1600-luvulta alkaen Irlannissa. Hänen isänsä oli Dufferinin 4. paroni. Dufferin kävi Etonin poikakoulua sekä Oxfordin Christ Church Collegea ja keskittyi valmistumisensa jälkeen joksikin aikaa tilustensa hoitoon Irlannissa. Hän sai päärinarvon 1850. Hänen diplomaattiuransa alkoi vuonna 1855 ja 1860 pääministeri Henry Palmerston lähetti hänet asiamiehenä Syyriaan selvittämään kristittyihin kohdistunutta verilöylyä. Dufferin vaikutti keskeisesti järjestelyihin, joilla Libanonin alue rauhoitettiin takaamalla sekä kristityille että muslimeille mahdollisuus osallistua hallintoon. Palattuaan kotimaahan liberaaleihin kuulunut Dufferin toimi 1864–1866 Intian asioiden ja 1866–1868 sotaministeriön alivaltiosihteerinä sekä 1868–1872 Lancasterin herttuakunnan kanslerina. Hän sai 1871 jaarlin arvon.
Toimiessaan vuosina 1872–1878 Kanadan kenraalikuvernöörinä Dufferin pyrki vahvistamaan tämän hiljattain luodun dominion yhtenäisyyttä sekä siteitä emämaahan. Sen jälkeen hän oli 1879–1881 suurlähettiläänä Pietarissa ja 1881–1884 Konstantinopolissa. Jälkimmäisenä kautena Britannia miehitti Ottomaanien valtapiiriin kuuluneen Egyptin. Tilannetta selvitellessään Dufferin vietti puoli vuotta (1882–1883) Kairossa Britannian erityisvaltuutettuna. Vuonna 1884 hänet nimitettiin varakuninkaaksi Intiaan, jossa hän pyrki lepyttelemään edeltäjänsä lordi Riponin uudistuksiin tyytymätöntä brittiväestöä. Hänen kaudellaan Burma valloitettiin ja yhdistettiin Brittiläiseen Intiaan vuonna 1886. Dufferin jätti Intian vuonna 1888, jolloin hän sai Dufferinin ja Avan markiisin arvon, Burman entisen pääkaupungin Avan mukaan.
Dufferin toimi vielä suurlähettiläänä Roomassa 1888–1891 ja Pariisissa 1891–1896. Hän torjui Robert Salisburyn vuonna 1895 tarjoaman ulkoministerinsalkun ja vetäytyi seuraavana vuonna viettämään eläkepäiviään tiluksilleen Pohjois-Irlantiin. Dufferinin nimi tahrautui hänen viimeisinä elinvuosinaan hänen suostuttuaan johtokunnan puheenjohtajaksi London and Globe Finance Corporation -nimiseen yritykseen, jonka toimitusjohtaja Whitaker Wright paljastui huijariksi.
Paratiisilinnut

Tuntomerkit

Paratiisilinnut ovat tavallisesti variksen kokoisia tai hieman sitä pienempiä, mikäli mukaan ei lasketa eräiden lajien pitkiä pyrstösulkia, jotka saavuttavat jopa metrin pituuden. Niiden nokka on tukeva ja jalat vankat. Huolimatta koristeellisesta ulkonäöstään paratiisilinnut ovat varsin alkeellinen lintuheimo.
Useimpien paratiisilintulajien koirailla on silmiinpistävän koristeellinen höyhenpeite. Sulat voivat olla loistavan värikkäitä tai pyrstösulat monta kertaa itse lintua pidempiä. Rubiini- eli pampulajousipyrstökoiraan (Cicinnurus regius) höyhenpuku on lähes kauttaaltaan kirkkaanpunainen ja sen kahden ohuen, nauhamaisen pyrstösulan päässä on vihreä pallo. Mustanvihreän nauhaparatiisiharakan (Astrapia mayeri) pyrstösulat ovat noin metrin mittaiset itse linnun pituuden ollessa noin 25 senttimetriä. Viiriparatiisilinnulla (Pteridophora alberti) puolestaan lähtee pään kummaltakin sivulta 2–3 kertaa lintua pidempi ruoti, jossa on sarja sarveislevyjä. Höyhenpeitteeltään erityisen värikkäitä ja koreita ovat suvun Paradisaea koiraat, kuten komea isoparatiisilintu vaaleanruskeine linnun siipiä suurempine kylkitöyhtöineen.
Ulkonäkönsä ohella paratiisilinnut ovat myös tunnettuja näyttävistä soidintansseistaan. Ne muodostavat usein ryhmiä, joissa koiraat esittelevät kilvan avujaan naaraille. Linnut käyttävät pitkiä koristehöyheniään tai värikkäitä töyhtöjään tähän tarkoitukseen. Naaraat ovat usein koiraita huomattavasti vaatimattomamman näköisiä. Lisäksi yksiavioisten paratiisilintulajien höyhenpeite on moniavioisia hillitympi. Sorsien ja kolibrien ohella paratiisilinnuilla esiintyy linnuista eniten risteymiä, mikä on seurausta ryhmäsoidinmenoista.

Uhat

Uuden-Guinean alkuperäiskansat ovat käyttäneet mahdollisesti jo tuhansia vuosia paratiisilintujen näyttäviä sulkia omissa rituaaleissaan. Eräiden useimmin metsästettyjen lajien on havaittu aloittavan soidinmenot jo ennen kuin niihin tarkoitetut sulat ovat alkaneet kasvaa, mikä saattaa olla seurausta lajien sopeutumisesta metsästykseen. Eurooppalaiset puolestaan alkoivat viedä 1800-luvulla suuria määriä nahkoja ja sulkia kotiseuduilleen, jossa niistä oli tullut suosittu koriste naistenhatuissa. Lintujen metsästäminen oli kiivaimmillaan 1800- ja 1900-luvun vaihteessa, kunnes niiden vienti kiellettiin 1920-luvulla.
Nykyään Papua-Uuden-Guinean hallitus on kieltänyt paikallisten paratiisilintujen nahkojen tai höyhenien hallussapidon muilta kuin maan kansalaisilta. Ainoastaan alkuperäiskansoilla on rajoitettu oikeus lintujen metsästämiseen. Vain kolmea lajia pidetään tällä hetkellä uhanalaisena tai erittäin uhanalaisena, mutta uutena uhkana on elinympäristöjen häviäminen metsähakkuiden seurauksena.

Suvut ja lajit

Luokitus perustuu BirdLife Suomen julkaisemaan nimistöön maailman lintulajien suomenkilisistä nimistä.
Albin Savola

Albin Savola (26. heinäkuuta 1867 Sulkava – 8. joulukuuta 1934 Forssa) oli suomalainen pappi ja lähetyssaarnaaja, joka toimi ensimmäisen suomalaisen lähetyssaarnaajan, Martti Rautasen, läheisenä työtoverina Ambomaalla ja julkaisi kirjallisuutta oshindongan kielellä.

Elämänvaiheet

Savola syntyi Sulkavalla Kaipolan kylässä myllärin perheeseen. Isä oli Abraham Popoff ja äiti Leena Kaisa Karppinen. Kansakoulun käynyt Albin Savola aloitti Suomen lähetysseuran lähetyskoulun vuonna 1890. Hänet lähetettiin kesken lähetyskoulun lähetyskentälle, jonne hän saapui vuonna 1893. Maallikkona Savolan tehtäväksi oli osoitettu puuvillan viljelyn kehittäminen Ambomaalla. Viljelyn lisäksi Savolan tuli kehittää kankaanvalmistusta. Savola toimi Oniipan lähetysasemalla. Työtoverin Hannulan palattua Suomeen Savola siirtyi Olukondaan, missä hän toimi Martti Rautasen apulaisena.
Lähetyskoulussa Albin Savola oli kihlautunut Eedla Nikkisen kanssa. Morsian tuli Ambomaalle vuonna 1896. Pariskunta vihittiin heti Eedlan saapuessa Namibiaan Valaskalalahdessa. Pariskunta asettui työskentelemään Oniipaan. Perheeseen syntyi poika kuolleena ja Eedla oli kuolla malariaan. Eedla Savola kuoli synnytettyään tyttären kuumetautiin 1899. Tyttären lisäksi perheeseen kuului 1898 syntynyt poika.
Samana vuonna Savola palasi Suomeen poikansa kanssa. Tytär jäi Wehasen lähettiperheen hoitoon. Suomessa Savola suoritti loppuun lähetyskurssin vuonna 1900. Suomessa hän myös avioitui edesmenneen vaimonsa sisaren Maria Nikkisen kanssa. Savola palasi vaimonsa kanssa Ambomaalle Oniipaan. Perheeseen syntyi Oniipassa kolme lasta. Vuonna 1905 Savola sairastui ja joutui palaamaan perheineen sairauden takia kotimaahan. Paluuseen olivat terveydentilan lisäksi syynä Ambomaan lähettien kiristyneet suhteet, joissa syytökset kohdistuivat erityisesti Savolaan. Ystävyys ja työtoveruus Martti Rautasen kanssa eivät auttaneet ja niin päättyi Savolan ura lähetyssaarnaajana.
Savola perusti ollessaan toista kertaa Ambomaalla Oniipaan Ambomaan ensimmäisen kirjapainon, josta ilmestyi ensimmäinen lehti Osondaha 15. lokakuuta 1901. Savola toimi lehden toimittajana ja käänsi hengellistä kirjallisuutta ošindongaksi. Työskennellessään Martti Rautasen työtoverina Savola osallistui ošindongankielisen virsikirjan neljännen laitoksen valmistamiseen kirjoittamalla virsiä. Savola kirjoitti virsikirjan tekstin puhtaaksi ja virsikirja ilmestyi vuonna 1899. Vielä toimiessaan kotimaassa Savola kirjoitti ensimmäisen Martti Rautasen elämäkerran ja ošindongan kieliopin.
Vuonna 1908 Savola siirtyi Yhdysvaltoihin, missä hän toimi pastorina suomalaisessa luterilaisessa seurakunnassa Michiganin Covingtonissa. Sieltä hän palasi Suomeen vuonna 1912. Suomessa hän suoritti yliopistossa teologian tutkinnon ja toimi lopulta Forssan seurakunnan kirkkoherrana elämänsä loppuun asti.