google/wiki40b huggingface dataset:
Semjon Poltavski

Nuoruusvuodet

Semen Poltavski syntyi Odessassa vuonna 1981. Hän teki debyyttinsä seuratasolla Automobilist nimisessä joukkueessa. Poltavskin toinen seura hänen urallansa oli Baltika Saint Petersburg, jossa hän kehittyi hyvään tahtiin urallaan eteenpäin. Hänen nuoruusvuodet ovat kadehtittavia. Hän johdatti Venäjän nuorten maajoukkueen alle 19-vuotiaiden ja alle 21-vuotiaiden maailmanmestaruuteen olemalla joukkueen kapteeni. Hänet valittiin kyseisissä turnauksissa parhaimmaksi syöttäjäksi.

Seurajoukkueet

Kaudeksi 2002-2003 Poltavski siirtyi Italian A1-liigaan vuodeksi pelaamaan Acqua Paradiso Gabeca Montichiariin. Italia ei kuitenkaan ollut hänen mieleen ja hän palasi takaisin Superliigaan Dynamo Moskovan riveihin kaudeksi 2003-2004. Hän oli joukkueensa kanssa Venäjän Cup-finaalissa kausilla 2003, 2004 jääden toiseksi. Kausilla 2004 sekä 2005 hän oli Superliigassa hopealle. Kaudella 2006 hän kirkasti hopean värit voittamalla superliigan sekä Venäjän Cupin.

A-maajoukkue

Poltavski nousi Venäjän miesten maajoukkueeseen ensimmäisen kerran vuonna 2002. Siitä lähtien hän on ollut joukkueessa korvaamaton pelaaja. Vuonna 2003 Poltavski otti uransa ensimmäisen arvokisamitalinsa aikuisissa EM-kisoissa, kun hän voitti pronssia. Vuoden 2005 EM-kisoissa Poltavski otti Venäjän maajoukkueen mukana EM-hopeaa. Venäjä oli häviöllä EM-välierää viidennessä erässä jo 12-7 Espanjaa vastaan. Joukkue kuitenkin nousi uskomattomasti otteluvoittoon 15-13 lukemin. Finaaliottelussa Venäjä kuitenkin hävisi Italialle tiukasti 3-2.
Kaudella 2006 Poltavski johdatti Venäjän maajoukkueen Lentopallon maailmanliigassa pronssille ja samalla seurajoukkueensa Venäjän Superliigan voittoon sekä Venäjän cup kultaan. Kaudella 2007 Venäjä eteni peräti Mmailmanliigan finaaliin asti, jossa se kohtasi Brasilian. Poltavski oli finaalissa selvästi Venäjän paras pelaaja paukuttamalla palloa hurjilla tehoilla. Se ei kuitenkaan riittänyt ihan Venäjälle, kun joukkue hävisi tiukasti 3-1. Poltavskille ja maajoukkueella oli suuret paineet kun se isännöi samana vuonna EM-kotikisoja Moskovassa. Poltavski komeili vielä koko Moskovan ja Venäjän kaduilla suurissa julisteissa kisamainoksissa. Venäjä piti ennakkosuosikin paineet hyvin kasassa aina finaalin asti, jossa joukkue hävisi yllättäen Espanjalle tiukkaakin tiukemmin 3-2. Poltavski valittiin kisoissa parhaimmaksi pelaajaksi sekä pistemieheksi.
Poltavsky valittiin vuoden 2007 Lentopallon Maailmancupissa parhaimmaksi syöttäjäksi sekä hakkuriksi.
Helge Jääsalo

Helge Iivari Jääsalo (19. syyskuuta 1909 Pielisjärvi – 16. maaliskuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen meriupseeri ja merenkulkuhallituksen pääjohtaja vuosina 1964–1978.
Jääsalo valmistui meriupseeriksi merisotakoulusta 1934. Sota-aikana hän toimi päällikkönä tykkivene- ja vartiovenelaivueissa. Sotilasarvoltaan Jääsalo oli kommodori.
Ennen kuin Jääsalo siirtyi merenkulkuhallituksen palvelukseen ehti hän työskennellä kauppa-aluksilla ja merivartiolaitoksessa. Merenkulkulaitoksessa Jääsalo aloitti 1960 luotsi- ja majakkaosaston päällikkönä 1960. Pääjohtajaksi hänet nimitettiin 1964. Jääsalon erityisenä ansiona pidetään talvimerenkulun kehittämistä. Vuodesta 1971 lähtien myös Perämeren satamat on pidetty auki  talviaikaan.
Jääsalolle myönnettiin Oulun yliopiston kunniatohtorin arvo 1983. Lisäksi Oulun Oritkarin satamaan johtava katu on nimetty Jääsalontieksi.
James Earl Jones

James Earl Jones (s. 17. tammikuuta 1931 Arkabutla, Mississippi) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
James Earl Jones syntyi Mississippin osavaltiossa sijaitsevassa Arkabutlan kaupungissa ja muutti perheensä kanssa 5-vuotiaana Michiganiin. Hänen isänsä Robert Earl Jones oli myös näyttelijä. Hän suoritti bachelor-tutkinnon teatteritaiteessa Michiganin yliopistossa Ann Arborissa 1953. Hän kärsi lapsena änkytyksestä, ja hänellä oli puhevaikeuksia. Nykyisin hän on tunnettu syvästä ja vaikuttavasta äänestään. Hänen ensimmäinen esiintymisensä elokuvissa oli B-52:n pommittajan Lt. Lothar Zoggin rooli Stanley Kubrickin elokuvassa Tohtori Outolempi vuodelta 1964. Vuonna 1981 valmistuneessa Conan Barbaari -elokuvassa Jones esitti pahaa Thulsa Doomia. Sittemmin Jones on usein näytellyt elokuvissa erilaisia auktoriteettihahmoja.
Jones teki Darth Vaderin uhkaavan äänen Tähtien sota -saagan elokuviin Sithin kosto, Uusi toivo, Imperiumin vastaisku ja Jedin paluu, animaatiosarjaan Star Wars Rebels sekä antologiaelokuvaan Rogue One. Hänen nimensä ei kuitenkaan esiintynyt alkuperäisen Tähtien sota -trilogian lopputeksteissä, koska hän ei mielestään tehnyt tarpeeksi työtä ansaitakseen nimensä lopputeksteihin. Myöhemmin nimi lisättiin digitaalisesti muokattuihin uusiin versioihin. Jones ja David Prowse, joka esitti Darth Vaderia, eivät koskaan tavanneet toisiaan.
Jones tunnetaan myös Mufasan äänenä piirroselokuvassa Leijonakuningas, ja amerikkalaisen CNN-televisiokanavan "This is CNN" -tunnuslauseen äänenä. Hän on esiintynyt myös televisiosarjoissa, teatterissa ja videopeleissä. Hän esitti kenraali Solomonia tietokonepelissä Command & Conquer: Tiberian Sun. Hän on saanut kaksi Tony-palkintoa. James Earl Jones esiintyy myös elokuvassa Finder's Fee. Jones on näytellyt myös kolmessa Jack Ryan -elokuvassa.
Leo Arnaud

Leo Arnaud (oik. Noël Léon Marius Arnaud, 24. heinäkuuta 1904 Lyon, Ranska – 26. huhtikuuta 1991 Pohjois-Carolina, Yhdysvallat) oli Ranskassa syntynyt, Yhdysvalloissa uransa tehnyt säveltäjä ja kapellimestari. Hänet tunnetaan parhaiten kappaleestaan "Bugler's Dream", jota yhdysvaltalaiset televisioyhtiöt ovat vuosikymmeniä käyttäneet olympialaisten kisalähetysten tunnusmusiikkina.
Arnaud opiskeli musiikkia Ranskassa muun muassa Maurice Ravelin johdolla ja lähti 1930-luvulla siirtolaiseksi Yhdysvaltoihin. Hän pääsi elokuvamusiikin tekijäksi Hollywoodin Metro-Goldwyn-Mayer-yhtiölle ja toimi muutenkin aktiivisesti Los Angelesin musiikkielämässä, muun muassa Hollywood String Orchestran kapellimestarina. Hän teki musiikkia kymmeniin MGM-elokuviin 1930-luvulta 1970-luvulle, useimmiten orkestroijan mutta toisinaan myös säveltäjän roolissa.
Veijari nimeltä Brisco

Juoni

Sarja kertoo paikallisten ryöväriparoneiden palkkaamasta palkkionmetsästäjästä, Harvardin yliopistosta valmistuneesta Brisco County Juniorista (Campbell), jonka tehtävänä on etsiä käsiinsä John Blyn rikollisjoukko. Tarinan sankarilla on myös henkilökohtainen tavoite: saattaa John Bly tuomiolle oman isänsä, sheriffi Brisco Countyn murhasta.
Countyn joukkoon liittyy myös palkkionmetsästäjä Lord Bowler (Carry), sekä ryöväriparoneiden käsikassarana ja yhteyshenkilönä toimiva lakimies Socrates Poole (Clemenson). Seikkailujensa lomassa County törmää useamman kerran outoon kultaiseen palloon, jota tavoittelevat paitsi ryöväriparonit ja John Bly, myös Yhdysvaltain hallitus.
Tapani Mustonen

Tapani Mustonen (s. 1961 Turku) on suomalainen arkkitehti (SAFA).
Mustonen on kotoisin Karhulasta. Hän on valmistunut Tampereen teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1993. Hän on perehtynyt Alvar Aallon arkkitehtuuriin ja suunnittelee paljon korjaustöitä. Hän toimi pääsuunnittelijana Viipurin kirjaston korjauksessa.
Mustonen on saanut vuonna 2014 arkkitehtuurin valtionpalkinnon.
Mustonen on perustanut toimiston Arkkitehdit Mustonen, jossa on hänen lisäkseen kaksi muuta SAFA-arkkitehtia, Niina Svartström ja Maren Nielsen. Toimiston erikoisalaa on restaurointi-, korjaus- ja muutossuunnittelu.
Tony Zarella

Tony Zarrella (s. 1959) on muusikko, joka tunnetaan parhaiten 1970-luvun Wicked Lester ja Rainbow yhtyeiden jäsenenä. Wicked Lester ja Rainbow kokoonpanoista muodostui myöhemmin niitä tunnetumpi KISS-yhtye.
Uotila (Nurmijärvi)

Uotila (ruots. Othby) on kylä Nurmijärvellä. Kylä sijaitsee sen vieressä olevasta Perttulasta kunnan kirkonkylän suuntaan aina lähes Hongisojantien risteykseen asti, sekä Uotilan tietä Kiljavan suuntaan. Varhaisin asiakirjamaininta Uotilan kylästä on vuodelta 1488, jolloin myös Nurmijärvi mainittiin. Uotilaan avattiin 1870-luvulla Nurmijärven ensimmäinen kansakoulu nimeltään Uotilan koulu. Uotilassa sattui vuonna 1884 suuri tulipalo, joka poltti paria taloa lukuun ottamatta koko kylän. Vuonna 2011 tapahtui 12 hevosen hengen vaatinut tulipalo Uotilan ratsastuskoulun talleilla.
Uotilan, Perttulan ja Numlahden välissä sijaitsi aikoinaan nyttemmin pelloksi kuivatettu Kuhajärvi, jota 1830–1850-luvuilla kuivatettiin ensin osittain, 1920–1940-luvulla kokonaan. Uotilantien varrella sijaitsee Perttulan metsästysseuran ylläpitämä Hirvipirtti.
Alpes Poenninae

Alpes Poenninae oli Rooman provinssi. Se oli yksi kolmesta pienestä provinssista (Alpes Cottiae ja Alpes Maritimae) jotka sijaitsivat Alpeilla, nykyisen Ranskan ja Italian rajalla. Provinssin tärkein tehtävä oli turvata Alppien läpi johtavien solien kautta kulkeva liikenne. Uskottiin että Hannibal ylitti Alpit juuri tällä alueella toisen puunilaissodan aikana. Tämän takia provinssi sai nimekseen Poenninae koska roomalaiset kutsuivat karthagolaisia puunilaisiksi (poeni).
Protopunk

Protopunk on käsite, joka viittaa sellaisiin 1960-luvun ja 1970-luvun alun rockyhtyeisiin, joiden musiikkia pidetään myöhemmän punkrockin esimuotona. Käsite on syntynyt jälkikäteen, eikä protopunk muodostanut yhtenäistä musiikillista ilmiötä. Yhtyeitä yhdisti ennen kaikkea provokatiivisuus ja epäsovinnaisuus.
Merkittävimmät protopunkiksi laskettavista yhtyeistä olivat kotoisin Yhdysvalloista ja Britanniasta. Protopunkyhtyeet toimivat innoittajina ja esikuvina Ramonesin, The Sex Pistolsin ja The Clashin kaltaisille yhtyeille, jotka kehittivät varsinaisen punkrockin.
Osa protopunkyhtyeistä muistutti myöhempää punkrockia musiikkinsa hurjuuden ja yksinkertaisuuden perusteella. Näiden yhtyeiden musiikkia voi pitää 1960-luvun garage rockin jatkokehityksenä. Joskus garage rock ja protopunk myös rinnastetaan toisiinsa. Toiset protopunkyhtyeet, kuten The Velvet Underground, ennakoivat punkia pikemminkin synkeillä ja makaabereilla laulunaiheillaan. Joidenkin protopunkyhtyeiden musiikissa esiintyi myös myöhemmälle punkille vieraita piirteitä, kuten pitkiä kitarasooloja.
Suurin osa brittiläisistä protopunkin edustajista ja amerikkalaisista ainakin The Stooges ja New York Dolls lähestyivät imagollisesti glam rock -tyyliä.
Protopunkiin liitetyt yhtyeet saivat tyypillisesti aktiiviuransa aikana mainetta vain kulttiyhtyeinä ja suhteellisen pienten underground-piirien suosikkeina. Varsinaisen punkin nousu 1970-luvun loppuvuosina kuitenkin kasvatti myös aikaisemman protopunkin suosiota. Useimmat protopunkiin yhdistetyt yhtyeet olivat tällöin jo lopettaneet toimintansa, mutta niiden levyistä otettiin nyt uusintapainoksia. Monet tunnetut protopunkyhtyeet on sittemmin nähty reunion-kiertueella.
Antiikin Kreikan kulttuuri

Antiikin Kreikan kulttuurilla on ollut suuri vaikutus Euroopan historiassa. Antiikin Kreikkaa kutsutaan usein länsimaisen sivistyksen kehdoksi.
Kreikan kulttuuri on kehittynyt tuhansien vuosien aikana, saaden alkunsa antiikin Kreikan arkaaiselta ajalta. Myöhemmin se vaikutti suuresti Rooman, Bysantin ja Ottomaanien valtakuntien kulttuuriin.

Musiikki

Kreikkalainen musiikki on tullut tunnetuksi etupäässä musiikin teoriaa käsittelevien teosten kautta. Itse sävellyksistä on löydetty vain harvoja, ja niistäkin suurin osa on peräisin verraten myöhäiseltä ajalta.
Kreikkalainen musiikki oli pääasiallisesti vokaalimusiikkia, ja sen taiteellinen arvo oli ennen kaikkea harmoniassa, sävelten ja sanojen sekä niihin liittyvien ruumiinliikkeiden keskinäisessä sopusoinnussa sekä tämän sopusoinnun pohjalla kehittyneessä rytmin monipuolisuudessa ja eheydessä. Muissa suhteissa musiikki oli melko alkeellista, kuten soinnutukseen ja soitinnukseen nähden. Moniäänisyyttä ei tunnettu, lukuun ottamatta oktaaveissa laulamista ja soittamista. Arvellaan kuitenkin, että säestävillä soittimilla on silloin tällöin lisätty tilapäisiä korusäveliä varsinaisten laulun sävelten lomiin.
Soittimina kithara ja aulos olivat yleisimmät ja arvostetuimmat. Metodiikassa ilmeni samantapaisia ominaisuuksia kuin keskiajan yksiäänisissä laulusävellyksissä ja useiden Euroopan nykyisten kansojen kansansävelmissä.
Sarah Natochenny

Ura

Natochenny opiskeli näyttelemistä Lee Strasberg Theatre Institutessa vuosina 2000-2004. Hän näytteli valmistumisen jälkeen aluksi teatterissa ja lyhytelokuvissa, kunnes vuonna 2006 tuli valituksi Pokémon-sarjan päähahmon Ash Ketchumin uudeksi ääneksi Veronica Taylorin tilalle, kun englannin kielelle lisenssoinut 4Kids Entertainment luovutti oikeudet The Pokémon Company Internationalille. Sittemmin Natochenny on ääninäytellyt myös muutamissa videopeleissä ja enimmäkseen Pokemon aiheisissa elokuvissa.
Ääninäyttelemisen ohella Natochenny työskentelee mallina pääkirjoitusten kuvissa, mutta ei tee glamour tai muita vähäpukeisia mallin töitä.
Ulises Dávila

Seurajoukkueura

Dávila edusti vuodet 2008-2011 kasvattajaseuransa CD Guadalajaran edustusjoukkuetta, joka pelasi Meksikon pääsarjassa. Hän pelasi seuran paidassa 15 ottelua onnistumatta kertaakaan maalinteossa.
Elokuussa 2011 Dávila siirtyi Valioliigan suurseuraan Chelsea FC:hen. Hänet lähetettiin heti lainalle Alankomaiden Eredivisien Vitesseen, jota hän edusti kauden 2011-2012 pelaten vain kaksi ottelua Eredivisiessä. Kaudeksi 2012-2013 Dávila lähetettiin Chelseasta lainalle Espanjan kakkostason Segunda Divisiónin CE Sabadell FC:hen. Sabadellissä Dávila oli luottopelaaja pelaten kauden aikana 35 ottelua, joissa syntyi neljä maalia. Seuraavan kauden eli kauden 2013-2014 Dávila vietti lainalla toisessa Segunda Divisiónin seurassa, Córdoba CF:ssä. Córdobassakin hän sai hyvin vastuuta pelaten kauden aikana 37 ottelua, joissa hän teki seitsemän osumaa. Córdoba nousi kauden jälkeen pääsarjaan, mutta Dávila lähetettiin syksyllä 2014 jälleen lainalle Segunda Divisióniin, nyt CD Tenerifeen. Hän pelasi Tenerifessä syyskauden aikana kymmenen peliä ja teki yhden maalin, kunnes Chelsea lähetti hänet tammikuussa 2015 lainalle Portugalin pääsarjan Primeira Ligan Vitória FC:hen.

Maajoukkueura

Dávila on edustanut monia Meksikon nuorten maajoukkueita. Vuodet 2007-2011 hän pelasi alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa 11 ottelua, joissa syntyi kolme osumaa. Vuonna 2011 Dávila voitti alle 20-vuotiaiden kanssa sekä maanosan mestaruuden että pronssia MM-kilpailuista Kolumbiasta. MM-kilpailuissa Dávila onnistui tekemään yhden maalin.
Yrjö Saarela

Henkilöhistoria

Saarela asui elämänsä maatilalla Oulujoen kunnassa, noin kymmenen kilometriä Oulun kaupungista Oulujokea ylävirtaan. Hänestä tuli aikuisena oman tilansa isäntä. Saarela yhdisti työn ja harjoittelun, sillä hän valitsi rengeikseen kovakuntoisia miehiä, jotka olivat kiinnostuneita painista. Kuuluisin Saarelan rengeistä oli monissa näytösotteluissa vastustajana ollut Jaakko Pikkarainen.
Saarelan asuinseutu on saanut nykyään Saarelan kaupunginosan nimen. Alueelta löytyy erilaisia painiin liittyviä kadunnimiä kuvaten alueen urheilullista merkkimiestä. 
Saarela on haudattu Oulujoen hautausmaalle.

Painijan ura

Saarela edusti aktiiviaikanaan Oulunsuun Pohja -nimistä seuraa. Hän kuului vuoden 1908 Lontoon olympiakisojen voittajasuosikkeihin. Raskaan keskisarjan finaalissa 22. heinäkuuta Saarela hävisi toiselle suomalaiselle Verner Weckmanille. Maailmanmestaruuden Saarela voitti Helsingin kisoissa 1911. Seuraavana vuonna kesällä 1912 käydyissä Tukholman olympiakisoissa Saarela huipensi painijanuransa raskaan sarjan olympiavoittoon.
Saarela voitti painin raskaan sarjan Suomen-mestaruuden vuonna 1908 (yli 70 kg) sekä 1909 (yli 83 kg).
Tukholman olympiakisojen jälkeen Saarela siirtyi ammattilaiseksi sirkusareenoille. Tämä ura jäi lyhyeksi pian alkaneen ensimmäisen maailmansodan johdosta. Hän palasi amatööriareenoille edustaen uransa loppupuolella vuodesta 1924 alkaen Oulun Pyrintöä, jossa hän toimi niin painijana kuin valmentajanakin. Saarela osallistui myös Suomen painimaajoukkueen valmennukseen. Vielä vuonna 1929 Saarela saavutti SM-pronssia 45-vuotiaana.
Tunturikissankäpälä

Ulkonäkö ja koko

Tunturikissankäpälä on kaksikotinen ja kasvaa 5–15 senttimetriä korkeaksi. Kasvi on kokonaisuudessaan tiheästi karvainen mutta nystykarvaton. Lehtiruusukkeen lehdet ovat lusikkamaisia, päältä vihreitä ja lähes kaljuja. Kukinto koostuu 3–5 ruskeanvihreästä mykeröstä. Mykeröjen kehtosuomut ovat tyveltä selvästi karvaiset.

Tunturikissankäpälä Suomessa

Suomessa tunturikissankäpälä on harvinainen Pohjois-Lapissa tavattava tunturipaljakan kasvi. Runsaimmin sitä kasvaa Enontekiön pohjoispuolella, lisäksi muutamassa paikassa Muoniossa. Inarista on yksittäinen havainto tunturikissankäpälästä. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.
Itä-Uudenmaan pelastusalue

Itä-Uudenmaan pelastusalue käsittää entisen Itä-Uudenmaan maakunnan alueen.

Ydinonnettomuus Loviisassa

Itä-Uudenmaan pelastusalueella on Loviisan ydinvoimalaitos. Sosiaali- ja terveysministeriön säteilyturvakeskusta varten on Itä-Uudenmaan pelastuslaitos varautunut kenttämittaamaan kahdenkymmenen kilometrin säteellä ydinsäteilyä Porvoon kaupungin Itä-Uudenmaan pelastuslaitoksen ja Kotkan kaupungin Kymenlaakson pelastuslaitoksen sopimuspalokuntien kenttämittauspartioin. 
Loviisan kaupunki valmistautuu evakuoimaan väestöä. Säteilyä liikaa saaneita voidaan hoitaa sairaaloissa Kouvolassa, Porvoossa ja Lahdessa.

Öljyonnettomuus Suomenlahdella

Itä-Uudenmaan pelastusalueen eteläpuolella on runsaasti öljytankkeriliikennettä Venäjän öljynvientiin liittyen. Kansainvälisillä merialueilla oleva öljy Suomenlahdella kuuluu öljyntorjunnallisesti valtiolle, kun taas kansallisilla vesialueilla se kuuluu kuntarajojen mukaan sen alueen pelastuslaitokselle, jonka alueella kunta on. Kansainvälistä merialuetta varten on Suomen ympäristöministeriöllä öljuntorjunta-alus Halli, jota hoitaa Suomen merivoimien rannikkolaivasto, sen 8. huoltolaivue.
Itä-Uudenmaan pelastuslaitoksen sopimuspalokunnista öljyntorjuntaan merellä ovat valmiita tukemaan maalla Borgå FBK (Porvoon VPK), Hindhår FBK (Hinthaaran VPK) ja Hamarin VPK sekä rannikolla merellä Tolkis FBK, Pellinge FBK, Valkon VPK, Isnäs FBK, Sarvsalö FBK, (Kabböle FBK), Gumbo FBK ja Skärgårdens FBK. 
Toisaiseksi ei suuria öljyvuotoja ole uhannus Suomen rannikkoa Suomenlahdella. Virossa maaliskuussa 2006 vuosi öljytankkeri Runner-4:stä öljyä Suomenlahdeen Viron rannikolla.
Gustaf Thordén

Gustaf Birger Thordén (25. toukokuuta 1894 Uddevalla, Ruotsi – 30. kesäkuuta 1963 onnettomuudessa Sotekanalenissa) oli ruotsalais-suomalainen laivanvarustaja. Hän muutti Suomeen 1920.
Thordén perusti laivanvarustamon Thordénrederierna, jonka alkuna oli hänen 1926 hankkimansa varustamo AB Suomi.
Suomen joutuessa jatkosodan jälkeen maksamaan sotakorvauksia Neuvostoliitolle, Gustaf Thordén vältti osallistumisen tähän kansalliseen ponnistukseen siirtämällä laivansa Ruotsin lipun alle ja järjestelemällä valmistumassa oleville laivoilleen suojan tekaistujen velkasitoumusten avulla. Suomalaiset rahdinantajat kieltäytyivät tämän jälkeen käyttämästä kuljetuksiinsa Thordénin laivoja.
Hän perusti 1946 Ruotsiin telakan Uddevallavarvet, jolla rakennettiin rahtilaivoja ja tankkereita. Telakan palveluksessa oli parhaimmillaan 2 600 työntekijää. Vuonna 1961 varustamo siirtyi taloudellisten vaikeuksien vuoksi erään säätiön hallintsaa. Thordénin suomalainen varustamo ajautui konkurssiin 1960.
Thordénin varustamotoiminta ja Thordén Lines, jolla oli enimmillään 18 alusta, vaikutti Suomessa ja Ruotsissa 1924–1963, ja hänen kuolemansa jälkeen toiminta jatkui vielä muutaman vuoden.
Thordén ja Antti Wihuri lahjoittivat urut 1935 valmistuneeseen Kulosaaren huvilakaupungin kirkkoon. Thordén lahjoitti Uddevallan kaupunkiin tuntemansa suomalaisen taiteilijan Matti Hauptin veistoksen Flickan med flätor. Hauptin veistämä Thodénin rintakuva on Uddevallan kaupungintalossa, joka on telakan entinen pääkonttori.
Kalligrafia

Kalligrafia eli korutekstaus tai kaunokirjoitustaide (muinaiskreikan sanasta καλλιγραφία [kalligra'phia:] ’kaunokirjoitus’ < κάλλος ’kauneus’ ja γράφειν ’kirjoittaa’) on kauniin käsinkirjoittamisen taiteenala. Kalligrafian harjoittaja on kalligrafi.

Merkitys

Itämaisessa kulttuurissa, erityisesti Kiinan taiteessa ja Japanissa, kalligrafiaa on aina arvostettu suuresti – yhtä paljon kuin maalaustaidetta. Myös islamilaisessa taiteessa kalligrafialla on ollut suuri merkitys. Näillä alueilla kalligrafia on ollut osa jokapäiväistä kulttuuria ja yleissivistystä. Länsimaissa kalligrafian merkitys ei ole keskiajan uskonnollisia kirjoituksia lukuun ottamatta ollut yhtä suuri.

Välineet

Kalligrafi tarvitsee hyvän työympäristön, kynän tai siveltimen, väriä sekä paperia. Perustarvikkeita ovat myös lyijykynä, pyyhekumi ja viivain.
Työtasoksi ihanteellinen on vähintään A2-kokoinen piirustuslauta, jonka voi kallistaa 40–60 asteen kulmaan. Tällöin kirjoittava käsi voi levätä alustalla ja työ saadaan lähelle silmien korkeutta. Kirjoittavan käden alla voi pitää suojapaperia. Istuimen tulee olla oikealla korkeudella lattiaan ja työtasoon nähden, jotta istuma-asento on rento. Valon pitää olla riittävä, mutta ei häikäisevä. Valon suunta on yläviistosta ja tekijän kätisyydestä riippuen sellainen, että käsi ei varjosta tekstiä.
Kalligrafiassa yleisimmin käytetty kirjoitusväline on tasaterä, joka tuottaa leveitä ja kapeita viivoja vetojen suunnan ja terän asennon mukaisesti. Terä kiinnitetään kynänvarteen. Eri valmistajien terät edellyttävät usein erilaista kirjoitustekniikkaa, sillä niiden leikkaus, jäykkyys ja rakenne eroavat toisistaan. Terä voi olla suora tai viistottu kirjoittajan kätisyyden mukaan. Terän huolellinen puhdistaminen on tärkeää. Siveltimilläkin voi kirjoittaa, ja itämaisessa kalligrafiassa sivellin onkin käytetyin kirjoitusväline. Itämaiset paksut kalligrafiasiveltimet eivät kuitenkaan sovellu länsimaisen kirjaimiston kirjoittamiseen. Myös täytekyniä ja kalligrafeille sopivia huopakyniä käytetään. Kynä tai sivellin kastetaan musteeseen tai tussiin, jotka vaihtelevat peittävyydeltään ja juoksevuudeltaan.
Oikeanlainen paperi on valmiin työn kannalta tärkeä, sillä se luo työlle tunnelman värisävyllään, pintarakenteellaan, paksuudellaan, taipuisuudellaan ja läpinäkyvyydellään. Kalligrafiaan parhaiten sopivat paperit ovat käsityönä pellava- tai puuvillalumpusta valmistettuja. Erityyppiset paperit vaihtelevat imukyvyn ja pinnan karheuden suhteen, ja valinta niiden välillä riippuu usein taiteilijan omista mieltymyksistä.

Länsimainen kalligrafia

Euroopan kalligrafian tunnettuja esimerkkejä ovat munkkien laatimat uskonnolliset, yleensä Raamatun tekstit. Yksi tunnetuimmista läntisen maailman kalligrafian esimerkeistä on Kellsin kirja, keskiaikainen evankeliumikäsikirjoitus, joka on esillä Dublinin Trinity Collegessa Irlannissa. Nykykalligrafeista esimerkiksi Denis Brownin monissa töissä näkyy vaikutteita Kellsin kirjasta. Suurimpana länsimaisen kalligrafian kehittäjänä 1900-luvulla pidetään englantilaista Edward Johnstonia.
Jääpallon Allsvenskan-kausi 2007–2008

Elitserien-karsinnat

Karsinnat pelattiin kahdessa neljän joukkueen lohkossa. Karsinnoissa pelasivat Elitserienin neljä heikointa ja Allsvenskanin neljä parasta joukkuetta. Molempien lohkojen kaksi parasta joukkuetta selviytyivät seuraavaksi kaudeksi Elitserieniin.
Tanskan amtit

Tanskat amtit (tansk. amt) olivat Tanskan hallinnollisia alueita vuodesta 1662 vuoteen 2006. Amtit korvasivat aiemmat läänit (len) ja syssel-nimiset hallintoalueet. Amtien tilalle perustettiin alueet (region) vuonna 2007 kuntauudistuksen yhteydessä.
Seuraavissa luetteloissa Tanskan amteista numerointi viittaa vieressä olevaan karttaan.
Juurakkojärvi (Virrat)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 4,5 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Vaskuunjärven valuma-alueella (35.44), jonka Ilvesperänpuron valuma-alueeseen (35.444) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 150,9 metriä mpy.