Olaus Magnus

Koulutus

Olaus Magnus syntyi varakkaaseen Svinefotin (suom. sianjalka) porvarisperheeseen. Hän kävi koulunsa Linköpingissä ja Västeråsissa. Tämän jälkeen hän opiskeli Rostockissa ja todennäköisesti myös Kölnissä. Opinnot Saksan yliopistoissa kestivät yhteensä seitsemän vuotta. Hän seurasi opinnoissaan vanhempaa veljeään Johannes Magnusta. Veljekset ottivat opintielle lähtiessään ajan tavan mukaan uuden sukunimen. Käyttöön tuli poikien isoisän isän sukunimi Store, joka käännettiin latinaksi (Magnus). Veljekset on kirjattu tällä nimellä yliopistojen matrikkeleihin.

Pappina

Valmistuttuaan maisteriksi Olaus sai paikan Uppsalan tuomiokapitulin kaniikkina. Hän toimi myös Pohjolan anekaupan Norlannin alueen alempana asiamiehenä. Tehtävään liittyi tarkastusmatkoja, sillä Rooma tarvitsi tehokasta anekauppaa kustannustensa kattamiseksi. Olaus teki keväällä 1518 ratsain matkan alueensa rajaseuduille ja kävi samalla myös Norjassa. Seuraavana vuonna hän teki toisen tarkastusmatkan Tornionjokilaaksoon. Näillä matkoilla Olaus loi perustaa tulevalle kirjalliselle toiminnalleen.
Vuonna 1522 Olaus Magnus nimitettiin Strängnäsin tuomiorovastiksi. Seuraavana vuonna hän sai tehtävän Kustaa Vaasan lähettiläänä ja matkusti Roomaan. Hänen tehtävänään oli suostutella paavi suosiolliseksi ruotsalaisten piispannimitysvaatimuksille. Olauksen veli nimitettiin seuraavana vuonna Uppsalan arkkipiispaksi.

Ulkomailla

Rooman-matkansa jälkeen Olaus Magnus asui ulkomailla. Hän työskenteli Kustaa Vaasan poliittisena ja taloudellisena lähettiläänä muun muassa Itämeren alueen hansakaupungeissa. Hänen vakinaiseksi asuinpaikakseen tuli Danzigin vapaakaupunki, joka oli tuolloin Puolan suojeluksessa. Danzigissa asui myös hänen veljensä Johannes, joka oli asettunut sinne toimittuaan Puolan kuninkaan neuvonantajana.
Västeråsin valtiopäivät vuonna 1527 merkitsivät käännekohtaa Ruotsin kirkkohistoriassa. Kustaa Vaasan uskonnolliset uudistukset murskasivat kirkon vallan ja aloittivat luterilaisen uskonpuhdistuksen. Koska Olaus ja Johannes Magnus vastustivat uskonpuhdistusta ja pitivät kiinni katolisesta uskostaan, Kustaa Vaasa erotti heidät vuonna 1530 kirkollisista tehtävistä. Veljesten Ruotsiin jäänyt omaisuus takavarikoitiin kruunulle ja he menettivät mahdollisuuden palata Ruotsiin. Olauksesta tuli hiippakuntansa menettäneen arkkipiispaveljensä sihteeri eli kansleri.
Olaus Magnus aloitti suuren Pohjolaa koskevan kartastonsa kokoamisen Danzigissa, missä hän asui kaikkiaan kymmenen vuotta. Tarkastusmatkat Ruotsin ja Norjan pohjoisilla alueilla olivat herättäneet hänen kiinnostuksensa alueen historiaan ja maantieteeseen. Euroopassa liikkuessaan hän oli havainnut, ettei Pohjolasta tiedetty paljoakaan. Harvat aluetta kuvanneet kartat, kuten keskiajan maantieteen auktoriteettina pidetyn Klaudios Ptolemaioksen Geographia-teos, antoivat siitä Olauksen mukaan virheellisen kuvan. Hän halusi omalla kartallaan korjata tilanteen ja tehdä samalla propagandaa reformaatiota vastaan. Kartan oli tarkoitus osoittaa eteläisen Euroopan oppineille, miten suuren ja mielenkiintoisen alueen katolinen kirkko oli menettämässä reformaation myötä.

Historia de gentibus septentrionalibus

Veljekset muuttivat Venetsiasta Roomaan. Johanneksen kuoleman jälkeen vuonna 1544 Olaus nimitettiin hänen jälkeensä Uppsalan katoliseksi arkkipiispaksi. Arvonimi oli lähinnä kunnianosoitus, sillä sellaista katolista hiippakuntaa ei enää ollut olemassa.
Roomassa Olaus paneutui tieteelliseen työskentelyyn. Hän toimitti valmiiksi ja painetuiksi veljensä laatimat historiateokset eli Ruotsin kuningaskronikan ja Uppsalan kirkonistuimen historian. Kirjat korostavat katolisuudelle edullisia puolia ja niissä voidaan nähdä kritiikkiä uskonpuhdistusta vastaan.
Olaus Magnuksen mittava pääteos Historia de gentibus septentrionalibus eli Pohjoisten kansojen historia ilmestyi vuonna 1555. Ensimmäisessä latinankielisessä painoksessa oli 22 kirjaa, 476 lukua ja 815 sivua. Kirja käännettiin heti useille eri kielille, joskin lähes aina lyhennettynä. 
Kirja on ensimmäinen Euroopan alueen kansoista kirjoitettu seikkaperäinen kuvaus. Kirja käsittelee aluetta ja sen kulttuurihistoriaa laajasti. Maantiede ja kansatieteelliset tapainkuvaukset kuuluivat olennaisena osana historiankirjoitukseen 1500- ja 1600-luvuilla. Laaja-alaisuus kävi ilmi jo historia-sanassa, joka tarkoitti alun perin tiedon hankkimista kaikesta siitä, mitä pidettiin tietämisen arvoisena.
Olaus Magnus piti tutkimuksensa perustana Aristoteleen oppeja, joiden mukaan kylmien seutujen asukkaat ja eläimet ovat voimakkaampia ja urhoollisempia kuin eteläisemmät rotunsa edustajat. Eniten kritiikkiä on kohdistettu kirjoittajan liioittelevaan tyyliin. Olaus Magnus noudatti aikansa goottilaista historiankirjoituksen perinnettä ja oli uskollinen käyttämälleen aineistolle.
Kirjassa on runsas kuvitus. Kuvalaatat veistettiin Roomassa ja siihen yhdistyvät näin myös italialaisten veistäjien tyylit ja käsitykset. Kuvitus tuo ilmi erilaisia ajan tapoja ja töitä, kuten pohjoisen kalastusta.

Olaus Magnus ja suomalaiset

Olaus Magnus kuvasi teoksessaan Pohjoisten kansojen historia myös Suomea. Se oli hänen mukaansa merkillinen maailman kolkka, jossa ihmiset kulkivat syvässä lumessa kaarelle taivutetuilla puulaudoilla. Olauksen esittämät tiedot Suomesta olivat etupäässä kuulopuheisiin perustuvia anekdootteja. Näin hän esimerkiksi kuvaa italialaisten matkakokemuksia: "Joskus Italiasta palaavat papit tuovat huvikseen mukanaan Pohjolaan kypressin juuresta tehtyjä levyjä, jotka muistuttavat värivivahteissaan riikinkukon pyrstöä ja niitä pidetään ihmeinä. Lasia ei käytetä lainkaan tai vain perin harvoin näiden kansojen pöydässä juopuneiden mellastuksen vuoksi."

Kuolema

Olaus Magnus kuoli Roomassa 1. elokuuta 1557. Hän vietti elämänsä viimeiset vaiheet ruotsalaisen Pyhän Birgitan mukaan nimetyssä luostarissa. Olaus haudattiin Santa Maria dell'Anima-kirkkoon.