google/wiki40b huggingface dataset:
Suomen ja Venäjän raja

Suomen ja Venäjän raja eli Suomen itäraja on noin 1 340 kilometriä pitkä valtionraja. 
Tuoreimman rajankäynnin mukaan Suomen ja Venäjän valtakunnanrajan virallinen pituus on 1 343,6 kilometriä. Siitä maarajan osuus on 1 289,6 kilometriä.
Maaraja jakaantuu vielä niin, että rajan pituus on maalla 1 080,3 kilometriä ja järvillä 125,7 kilometriä sekä joissa ja puroissa 83,6 kilometriä. Suomenlahdella rajan pituus on 54 kilometriä, josta 0,3 kilometriä kulkee saarilla.

Rajan kulku

Pohjoisessa raja alkaa Norjan rajalta Muotkavaaralta. Raja ylittää Paatsjoen alkupään lähellä Inarijärveä, kulkee jonkin matkaa itään Paatsjoen eteläpuolella ja kääntyy sitten pääasiassa etelään. Rajan itäisin piste on Ilomantsilla Virmajärvessä. Virmajärven jälkeen raja kääntyy etelälounaaseen. Maaraja päättyy Virolahden rantaan. Meriraja jatkuu Suomenlahdella Kotkan Haapasaaren kaakkoispuolelle pisteeseen, jossa maiden aluevesirajat erkanevat.
Raja kulkee pääasiassa kuivalla maalla suorin linjoin rajamerkistä toiseen. Rajamerkkejä ovat ”puiset pylväät, puupaalut, puu- ja kivipyykit, linjataulut, betonimerkit ja viitat sekä rajaviivalle pystytetyt kolmiomittaus- ja muut merkit, jotka täyttävät rajamerkkien tehtävät”. Rajajoissa ja -puroissa raja kulkee sopimuksen mukaan ”päähaaran keskellä”.

Rajavyöhyke

Rajan molemmin puolin on rajavyöhyke, jolla oleskelu on luvanvaraista. Suomen puolella rajavyöhyke on paikoin vain noin sata metriä ja leveimmillään kolme kilometriä (merellä leveimmillään neljä kilometriä). Vyöhyke on merkitty maastoon keltaisin tauluin, puihin maalatuin keltaisin renkain ja muovinauhoin, ja vesistössä keltaisin poijuin, viitoin ja tauluin. Virmajärvellä rajavyöhyke on rajattu niin, että järven rannassa voi vierailla katsomassa Suomen ja Euroopan unionin manneralueen itäisintä pistettä.

Liikenne

Rajan ylitys on sallittu ainoastaan vahvistettujen rajanylityspaikkojen kautta. Maanteiden lisäksi rajan ylittää rautatie Vainikkalassa, Imatralla, Niiralassa ja Vartiuksessa.
Rajan ylittävä liikenne on nykyisin vilkasta. Itärajan ylittää yli kymmenen miljoonaa matkustajaa vuodessa. Rekkaliikenne on ajoittain ruuhkautunut: vuonna 2008 rekkajonot Vaalimaan raja-asemalle Suomen puolella venyivät ajoittain yli 50 kilometrin pituisiksi.
Venäjän Suomea vastaan olevan osan aika on tunnin edellä Suomen aikaa, mutta Suomi käyttää kesäaikaa ja Venäjä ei, joten Suomen kesäaikaa käytettäessä rajan yli mentäessä ei tarvitse siirtää kelloa.
Sulkapallo kesäolympialaisissa 2020 – miesten nelinpeli

Karsinnat

Olympialaisiin pääsee 16 paria. Kaikki parit valitaan BWF:n rankingin perusteella. Jos yhdellä maalla on 8. parhaan joukossa vähintään kaksi paria, saa maa ilmoittaa olympialaisiin kaksi paria. Tämän jälkeen muut maat saavat ilmoittaa yhden parin. Jokainen maanosa tulee olla edustettuna.

Turnaus

Parit jaetaan neljään lohkoon, joissa ne pelaavat yhden ottelun muita lohkon joukkueita vastaan. Lohkojen kaksi parasta etenevät puolivälieriin.
Kypärämäen koulu

Kypärämäen koulu on Jyväskylän Kypärämäessä osoitteessa Erämiehenkatu 12 toimiva alakoulu (ennen peruskoulu-uudistusta kansakoulu). Koulun rehtori on Timo Knuuttila. Koulu on perustettu 1947, sen toiminta alkoi 1948, ja omassa koulutalossa toiminta alkoi 1949. Ensimmäinen johtajaopettaja oli Aati Jäppinen. Koulussa on myös Jyväskylän luokkien 4–6 musiikkiluokat, kaksi autistiluokkaa sekä yksilöllisen opetuksen pienryhmä. Ennen Kypärämäen koulun perustamista Kypärämäen kansakoululaiset kävivät koulua iltavuorossa Cygnaeuksen koulussa.
Jakob Martin Strid

Jakob Martin Strid (s. 1972) on tanskalainen sarjakuvantekijä, jonka tunnetuin sarja on Politiken-lehdessä julkaistu Strid.
Ennen julkista menestystä hän piirsi vasemmistolaiseen, Socialisten-lehdteen. Hän käsitteli piirroksissa satiirin muodossa lähinnä poliittisia tapahtumia. Stridin vasemmistolaisuudesta huolimatta kohteiksi joutuivat kaikki julkisuudessa olevat henkilöt. Sarjassa Strid hän alter egonsa suojassa piirtää, kutsuu vieraita ja ajautuu kaikenlaisiin juonenkäänteisiin.
Kun Strid-sarjaa julkaistiin Politikenissa, se herätti runsaasti keskustelua, sillä hän suhtautui myönteisesti Rote Armee Fraktioniin.
Hän on julkaissut myös lastenkirjoja, joista Mustafas kiosk (1999) on Tanskassa hyvin suosittu mutta nostattanut Ruotsissa rasismisyytöksiä. Se on lorukirja, joka kertoo kööpenhaminalaisesta Nørrebron kaupunginosasta ja siellä kioskia pitävästä Mustaasta. Mustafa kertoo lapsille huikeita tarinoita.
Warminster

Warminster on kaupunki läntisessä Wiltshiressä Englannissa A36-tien varressa Fromen ja Westburyn lähettyvillä. Sen asukasluku on noin 20 000 ja se kuuluu Länsi-Wiltshiren piirikuntaan. Se on ranskalaisen Flersin ystävyyskaupunki. Kaupungissa on rautatieasema.

Historia

Alue asutettiin saksien hallintokautena, vaikka siellä on viitteitä vielä vanhemmastakin asutuksesta, muun muassa rautakautinen mäkilinna Battlebury Camp sekä Cley Hill. Jälkimmäinen on National Trustin tukema ja suojelema. 
Kaupungin varallisuus kasvoi villakaupan johdosta myöhäiskeskiajalla, ja sen ansiosta kaupunkiin rakennettiin monia merkittäviä rakennuksia, kuten Pyhälle Dionysiukselle omistettu Minster Church of Saint Denys. Kirkossa oli myös silloin rakenteilla olevan Salisburyn katedraalin urut.  
1960-luvulla ja 1970-luvun alkupuolella Cradle Hillistä kun sen ympärille ilmestyi viljakuvioita. Sanotaan myös, että alueella nähtiin yli 5 000 ufoa. Tapahtuma liittyy ehkä siihen, että alueella on Warminsterin harjoituskeskus, entinen armeijan jalkaväkikoulu, joka harjoittelee yhdessä kuninkaallisen tykistön kanssa Salisburyn tasangolla.
Hebronin verilöyly 1929

Vuoden 1929 mellakoissa arabinationalistit tappoivat 67 juutalaista Hebronissa. Arabit pakottivat juutalaisasukkaat lähtemään Hebronista ja takavarikoivat heidän maaomaisuutensa aina siihen asti, kun Israel Kuuden päivän sodassa 1967 miehitti alueen. Jotkut juutalaiset pelastuivat arabinaapureidensa piilotettua heidät taloihinsa, jotkut menivät kaupungin brittiläiselle poliisiasemalle. Kaikki hengissä selvinneet evakuoitiin Jerusalemiin. Joukkomurha oli takaisku niille juutalaisjohtajille, jotka halusivat myöntää arabeille kansalaisuuden ja tasa-arvoisen aseman tulevassa Israelin valtiossa. Se johti myös Haganah-organisaation vahvistamiseen ja uudelleenorganisointiin, josta myöhemmin kehitettiin Israelin puolustusvoimat.
Perätila

Perätila on virhetarjonta, jossa sikiö syntyy jalat tai takamus edellä. Jalkatarjontainen perätila ei ole vakava virhetarjonta, mutta siitäkin koituu riskejä synnytykseen synnytyksen pitkittyessä, jolloin sikiön hapensaanti voi keskeytyä liian pitkäksi aikaa napanuoran jäädessä synnytysteissä puristuksiin. Takamustarjonta (häntätarjonta) on vakavampi tila, joka on vaikea korjata. Mikäli sikiön asentoa ei saada korjattua, on suoritettava keisarileikkaus.
Vauvauinti

Vauvauinti on vauvan ja perheen yhteinen leikkihetki, joka tapahtuu koulutetun ohjaajan valvomana puhtaassa ja lämmitetyssä vedessä. Tämän suomalaisen määritelmän mukaan vauvauinnin tarkoitus on saada lapsi pitämään vedestä. Vedessä tapahtuvan leikin avulla pyritään tukemaan lapsen yksilöllistä, kokonaisvaltaista fyysistä, psyykkistä ja sosio-emotionaalista kehitystä. Uintituokion aikana pyritään toimimaan lapsen ehdoilla, senhetkinen sisäinen ja motorinen kehitys huomioiden. 
Vuonna 2011 noin yhdeksän prosenttia suomalaisista vauvoista osallistui jossain vaiheessa ohjattuun vauvauintiin. Vauvauinti on vauvamuskarin (vauvojen musiikkileikkikoulun) ja yhteisten leikki- tai lauluhetkien rinnalla yksi suosituimpia vauvaikäisille järjestettyjä kodin ulkopuolisia harrastuksia.

Vauvauinnin edellytyksiä Suomessa

Suomessa vauvauinti voidaan aloittaa, kun lapsi painaa ainakin 5 kiloa ja on vähintään 3 kuukauden ikäinen.

Vauvauintiin sopiva lämminvesi

Vauvauintia harrastetaan uima-altaassa, jossa veden lämpötila on +32 °C. Säädösten mukaan allasveden tulee olla sellaista, ettei siitä ole terveydelle haittaa. Käytännössä veden pieneliöitä (mikrobeja) torjutaan vapaan kloorin avulla eli klooraamalla vettä. Hygieniasyistä vapaan kloorin pitoisuuden on oltava lämminvesialtaassa vähintään 0,6 mg/litra muttei yli 1,2 mg/l.
Yleisesti ohjeistetaan, ettei alle yksivuotiasta lasta vietäisi vielä tavalliseen uimahallin tai kylpylän lämminvesialtaaseen, paitsi järjestetyn vauvauinnin yhteydessä. Tällä halutaan varmistaa, etteivät alle yksivuotiaat uisi sellaisissa lämminvesialtaissa, joiden veden nitraattipitoisuutta ei voida taata turvalliseksi (NO₃, raja-arvo ≤ 50 mg/litra). Ohje perustuu siihen, että vauva voi niellä painoonsa nähden runsaasti allasvettä, mikä voi haitata vauvan hapensaantia verenkiertoon imeytyneen nitraatin takia. Lisäksi monien terapia- ja opetustarkoituksiin käytettyjen lämminvesialtaiden vesi on kylmempää kuin +32 °C. Vauvan kehon lämpötilan säätely ei näet vielä toimi niin hyvin kuin suuremmilla lapsilla. Alilämpöisyyden (eli hypotermian) välttämiseksi vauvaikäistä ei tulisi uittaa kylmemmässä vedessä. Ohjattu vauvauinti kestää noin 30 minuuttia, joka ottaa vauvan kehon jäähtymisen huomioon.

Vauvauinti muualla

Monessa muussa maassa vauvauinnin tavoitteet, olosuhteet ja menetelmät poikkeavat Suomessa valitusta lähestymisestä. Lämpimissä maissa vauvauintia saatetaan toteuttaa ulkouima-altaissa, ja tavoitteena voi olla vesiturvallisuuden lisääminen eli lapsen hukkumisriskin vähentäminen. Toisissa maissa (kuten Japani ja Australia) lähtökohtana voi olla uimataidon edistäminen ja lasten ohjaaminen uintiharrastuksen ja myöhemmin uintivalmennuksen pariin. Joissain itäisen Euroopan maissa ja Venäjällä vauvoja saatetaan puolestaan pyrkiä karaisemaan karuissa oloissa järjestetyllä vauvauinnilla.  Kesällä 2013 tosin uutisoitiin, että ryhmä venäläisiä uinninopettajia Moskovasta oli opiskelemassa perhekeskeistä vauvauintia Suomessa.
Larsa

Larsa, nykyinen Tell as-Senkereh, ehkä Raamatun Ellasar oli muinainen kaupunki Mesopotamian, nykyisen Irakin eteläosissa. Tämä muinaisen Sumerin eteläosan kaupunki oli merkittävä poliittinen keskus Uus-Sumerin luhistuttua joskus 2000 eaa. Larsa mainitaan jo varhaisdynastisen Ur-Gurin aikoina 2800–2700 eaa. ja oli Uus-Sumerin aikoina osa Lagashin provinssia.
Larsa itsenäistyi, kun Isinin amorilainen kuvernööri Gungunum julisti kaupungin irronneeksi Lagašista. Gungunum valtasi myös Urin, joka oli merkittävä Persianlahden kaupan keskus. Gungunumin kapinan väitetään johtuneen muun muassa siitä, että isiinin johto olisi sallinut kastelukanavien rämettyä. Larsa oli Isinin kilpailija Isin-Larsa-kaudella Sumerin hajottua, ja valtasi ajan kuluessa Isiniltä alaa. Gungunumin seuraajat Abisare ja Sumu-el pyrkivät valtaamaan Isiniltä kastelukanavien hallinnan.
Larsasta tuli merkittävä mahti viimeistään Warad-Sinin ja varsinkin hänen seuraajansa Rim-Sinin aikoina 1822–1763 eaa, jolloin kaupunki hallitsi 15 muuta kaupunkia, muttei ehtinyt kasvaa suurvallaksi, koska nousevan mahdin Babylonian kuningas Hammurabi kukisti lopulta liittolaisensa Larsan kuninkaan.
Selkirk Concession

Selkirk Concession on maansiirtosopimus (1811) jossa Hudson’s Bay Company luovutti 300 000 km² viljeltävää maata Thomas Douglasin, Selkirkin 5. jaarlin omistukseen. Alue sijaitsee osittain nykyisen Manitoban provinssin ja Pohjois-Dakotan ja Minnesotan osavaltioiden alueella.
Douglas perusti alueelle Red River Colonyn, jonne hän houkutteli köyhyydessä eläviä skotlantilaisia ja irlantilaisia ilmaiseksi jaettavalla maaoikeudella. Vastineeksi tästä hän takasi Hudson’s Bay Companylle 200 työntekijää vuodessa kauppapaikkojen rakennustyöhön ja lupasi luovuttaa maapalstoja eläkkeelle jääville yhtiön työntekijöille. Vuonna 1812 Miles MacDonell saapui paikalle mukanaan ensimmäiset skotlantilaissiirtolaiset.
Red River Colony kohtasi vastustusta paikallisilta métiseiltä ja North West Companyn turkikauppiailta. Vastustus kärjistyi vuonna 1816 Seven Oaksin taisteluun. Taisteluissa kuoli 22 henkeä.
Red River Colony ei koskaan ollut erityisen tuottoisa maataloudellisesti, mutta ilmaiseksi jaettavan maan houkutus toi alueelle runsaasti siirtolaisia tasaisena virtana. 1850-luvulla Hudson’s Bay Company lopetti asutuskeskuksen rahoittamisen, ja 1860-luvulla skotlantilaiset jäivät vähemmistöön väkimääräisesti métiseihin verrattuna. Tästä alkoi uusi vihollisuuksien aika 1869–1870. Se johti Redjoen kapinan jälkeen Manitoban provinssin perustamiseen.
Helsingin keskustaajama

Taajaman kasvu

Vuoden 1960 väestönlaskennassa taajaman nimeksi ilmoitettiin kunnan nimen Helsinki alapuolella pelkästään Keskusta. Tuolloin taajamassa oli 470 006 asukasta pinta-alan ollessa 180,2 km². Vuoden 1970 väestönlaskennassa käytettiin nimeä Keskustaajama (Helsinki). Tuolloin keskustaajama oli kasvanut yhteen vuoden 1960 väestönlaskennassa määriteltyjen Kauniaisten, Kilon, Laajalahden, Laaksolahden, Mankkaan, Matinkylän, Otaniemen, Tapiolan, Tuomarilan, Järvenperän, Westendin, Vantaankosken ja Vaaralan taajamien kanssa. Näin muodostuneessa laajemmassa taajamassa oli vuoden 1970 väestönlaskennan mukaan 627 432 asukasta pinta-alan ollessa 295,45 km².
Vuoden 1980 ja 1990 väestönlaskennoissa oli edelleen käytössä nimi Keskustaajama (Helsinki). Vuonna 1980 taajaman väkiluku oli 680 507 asukasta ja pinta-ala oli 346,6 km². Tällöin taajama oli kasvanut yhteen Espoon Kivenlahden ja Vantaan Hämeenkylä-Vapaalan taajamien kanssa. Vuonna 1990 taajaman väkiluku oli noussut 888 871 asukkaaseen ja sen pinta-ala oli jo 617,5 km². Helsingin keskustaajaman kanssa yhteenkasvaneet taajamat vuonna 1990 olivat Espoon Kauklahti, Niipperi ja Vanhakartano, Järvenpään keskustaajama, Pietilä ja Ristinummi, Keravan keskustaajama ja Ahjo, Kirkkonummen Masala, Sipoon Talma, Tuusulan Hyrylä sekä Vantaan Askisto (jälleen omaksi taajamaksi 1995, mutta Helsingin keskustaajamaa vuodesta 2000), Itä-Hakkila, Kivistö, Korso-Rekola, Seutula, Voutila-Viinikkala ja Ylästö. Vuoden 1995 väestönlaskennasta lähtien taajamasta on käytetty nimeä Helsingin keskustaajama. Tuolloin taajaman väkiluku oli 949 132 henkeä ja pinta-ala 553,8 km². Taajama ulottui Helsingin lisäksi Espoon, Järvenpään, Kauniaisten, Keravan, Kirkkonummen, Nurmijärven, Sipoon, Tuusulan ja Vantaan alueelle. Espoon Nupurila ja Tuusulan Rusutjärvi kasvoivat yhteen taajaman kanssa tuona vuonna. Vuonna 2000 Helsingin keskustaajama kasvoi yhteen Espoon Kalajärven, Järvenpään Haarajoen, Sipoon Nikkilän ja Tuusulan Kellokosken taajamien kanssa, sen sijaan Suomenlinna alettiin laskea nyt omaksi taajamakseen.

Nimeäminen

Helsingin keskustaajamasta käytetään myös nimiä Helsingin kaupunkialue jolloin keskustaajamaan kuuluvat Järvenpää ja Kerava erotetaan omiksi kaupunkialueikseen. Sekä Helsingin kaupunkiseutu jolloin mukaan lasketaan myös keskustaajaman lähitaajamat, eli taajamat jotka sijaitsevat korkeintaan 3 kilometrin päässä keskustaajamasta, sekä joskus pelkästään Helsinki. Myös kansainvälisissä julkaisuissa kaupunkialueen nimi on aina sama kuin keskuskaupungin, poikkeuksena selkeät kaksoiskaupungit.

Luokittelu

Taajama jakaantuu eri rakennustehokkuuden mukaan erilaisiin kaupunkialueisiin. Sisempi kaupunki eli tiheästi ja yhtenäisesti rakennettu osuus kattaa Helsingin, Espoon ja Vantaan merkittävimmät asuinalueet. Tätä ympyröi harvemmin asuttu, mutta silti teknisesti taajaman määrityksen täyttävä ulompi kaupunkialue. Keskustaajama on yhteydessä tätä kautta myös omat kaupunkialueensa muodostaviin Keravaan ja Järvenpäähän.
FK Alma-Ata

Historia

Seura perustettiin vuonna 2000 nimellä Tsesna. Nykyinen nimi on ollut käytössä vuodesta 2004 lähtien. Superliigassa joukkue on pelasi kaudesta 2004 lähtien. FK Alma-Ata voitti Kazakstanin Cupin vuonna 2006. 
Seura lakkautettiin vuonna 2008.
Mira Kasslin

Mira Kristiina Kasslin (s. 26. tammikuuta 1978 Helsinki) on suomalainen ratapyöräilijä ja kiinteistönvälittäjä.

Kilpailu-ura

Kasslin saavutti Suomen pyöräilyhistorian ensimmäisen arvokisamitalin voittamalla nuorten MM-kisoissa pronssia 500 metrin aika-ajossa vuonna 1995 ja kultaa 500 metrin aika-ajossa sekä eräajossa vuonna 1996. 500 metrin aika-ajossa Kasslin ajoi kaksi nuorten maailmanennätystä; 36,376 vuonna 1994 ja 35,660 vuonna 1995, mikä oli voimassa seuraavat kuusi vuotta.
Aikuisten MM-kisoissa Kasslinin parhaat sijoitukset ovat vuodelta 1995, jolloin hän 17-vuotiaana oli kahdeksas eräajossa ja kuudes 500 metrin aika-ajossa. 18-vuotiaana Atlantan olympialaisissa hän oli eräajossa yhdestoista ja Sydneyn olympialaisissa eräajossa yhdestoista ja 500 metrin aika-ajossa 17:s. Kasslin voitti maailmancupin osakilpailun 16-vuotiaana linja-ajossa vuonna 1994 Colorado Springsissä.
Heinäkuussa 1998 Kasslin joutui Saksassa onnettomuuteen auton törmättyä häneen harjoituslenkillä. Onnettomuuden jälkeen hän pystyi jatkamaan harjoittelua vasta vuonna 1999. Elokuussa 1999 Kasslin päätti jättää pyöräilyn hetkeksi, kun pääsy MM-kisoihin näytti mahdottomalta. Lokakuussa hän kuitenkin sai yllättäen villin kortin Berliinin MM-kisoihin.
Sydneyn olympialaisten jälkeen Kasslin lopetti uransa, mutta hän teki paluun kilpapyöräilijäksi vuonna 2008. Kasslin edustaa Cycle Club Helsinkiä. Mira Kasslinin isosetä Onni Kasslin oli myös pyöräilijä.

Muuta

Syksyllä 2010 Kasslin voitti Diili-ohjelman kolmannen tuotantokauden, joka esitettiin MTV3-kanavalla. Kasslin työskenteli voittonsa jälkeen Hangon Rantakiinteistöjen toimitusjohtajana marraskuulle 2011 saakka, kunnes hän irtisanoutui tehtävästään yrityksen omistajuuden vaihtuessa.
Maaliskuussa 2013 Kasslin juonsi Kotia kohti -televisiosarjaa yhdessä sisustussuunnittelija Tea-Mariia Pyykösen kanssa. Sarjassa Kasslin ja Pyykönen auttoivat ihmisiä löytämään ja sisustamaan uuden asunnon. Keväällä 2015 Kasslin esiintyi omassa sarjassaan Mira ja miljoonakodit, jossa seurattiin hänen arkeaan kiinteistönvälittäjänä.
Kasslin on toiminut yrittäjänä omistamassaan Kasslin LKV:ssä. Heinäkuussa 2019 hän kertoi siirtyvänsä Töölön Huoneistokeskuksen myyntijohtajaksi.
Syyrian Kurdistan

Syyrian sisällissodassa

Kun Syyrian sisällissota alkoi vuonna 2011, kurdit suojelivat aluksi omia ydinalueitaan Syyrian koilliskulmassa. Kurdijoukot olivat mukana lyömässä alueita valloittanutta jihadistijärjestö Isisiä. Isisin vetäydyttyä kurdijoukot ovat hallinneet Koillis-Syyriassa aluetta, joka ulottuu kurdien asuinalueen ulkopuolelle. Syyrian Kurdistanin de facto itsehallinto syntyi heinäkuussa 2012, jolloin kurdien asuttamat maan pohjoisosat siirtyivät Syyrian hallituksen alaisuudesta YPG-joukkojen, Kurdien kansallisneuvoston KNC:n sekä Demokraattisen liittopuolueen PYD:n hallintaan.
Syyskuussa 2019 Yhdysvaltain presidentti Donald Trump päätti kotiuttaa huomattavasti Yhdysvaltain sotilaita Syyriasta, mikä käytännössä jätti Koillis-Syyrian kurdit Turkin alueelle kohdistaman hyökkäyksen armoille. Turkin hyökkäys Syyriaan alkoi 9. lokakuuta 2019, ja Turkin presidentti Recep Tayyip Erdoğan ilmoitti tarkoituksena olevan "eliminoida terroristit" maiden väliseltä rajaseudulta. Hyökkäyksen kohteena olevalla alueella sijaitsee leirejä, joilla pidetään kurdien vangitsemia Isis-terrorijärjestön taistelijoita.
Huittisten varavankila

Huittisten varavankila oli vuosina 1935-1998 Huittisissa toiminut vankila. Nykyään se muodostaa yhdessä entisen Köyliön varavankilan kanssa Satakunnan vankilan ja tunnetaan nimellä Satakunnan vankilan Huittisten osasto. Vankila sijaitsee Lauhansuolla noin viisi kilometriä kaupungin keskustaajamasta Lauttakylästä länteen.
Vuonna 1935 perustetun Huittisten varavankilan piti alun perin olla vain väliaikainen laitos. Tarkoituksena oli vankityövoimalla kuivattaa ja raivata läheistä Lauhansuota viljelyskäyttöön. Turpeennostoa varten alueelle rakennettiin muun muassa kapearaiteinen rautatie. Vankeja käytettiin myös vuonna 1938 alkaneeseen Raijalanjärven kuivattamiseen. Raivattua suota on nykyään vankilan omassa viljelyskäytössä noin 215 hehtaaria.
Jatkosodan aikana Huittisten varavankilassa toimi parin kuukauden ajan Sotavankileiri 3, jossa säilytettiin poliittisia sotavankeja. Vuonna 1960 lakkautetun Karvian varavankilan vangit siirrettiin kokonaisuudessaan Huittisten varavankilaan.
Kuuluisin Huittisten varavankilan vangeista lienee ollut Toivo Koljonen, jota on kutsuttu myös "Kirves-Koljoseksi". Useista varkauksista tuomittu Koljonen pakeni vankilasta keväällä 1943 ja tappoi pakomatkansa aikana kuusihenkisen perheen eräällä lähistöllä sijainneella maatilalla, mistä hänet tuomittiin kuolemaan viimeisenä siviilihenkilönä Suomessa. Kuolemantuomio oli mahdollinen tuolloin voimassa olleen sotatilan vuoksi.
Gustaf Serlachius

Gustaf Fredrik Serlachius (16. kesäkuuta 1935 Mänttä – 17. lokakuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen vuorineuvos ja pitkäaikainen metsäteollisuuden ja taide-elämän vaikuttaja.
Vuorineuvos Erik Serlachiuksen poika Gustaf Serlachius toimi pitkään sukuyhtiössään G. A. Serlachius Osakeyhtiössä edustaen suvun neljättä polvea yhtiön johdossa. Hän aloitti yhtiön palveluksessa Kankaan paperitehtaalla 26-vuotiaana ja hänet nimitettiin toimitusjohtajaksi 1969. Yhtiö fuusioitui Metsäliiton teollisuuden kanssa vuonna 1986, minkä seurauksena syntyi Metsä-Serla. Serlachius toimi sen hallituksen puheenjohtajana vuoteen 1996 asti. Hän oli myös UPM Kymmenen hallituksessa 1996–2005.
Serlachius toimi myös Gösta Serlachiuksen taidesäätiön puheenjohtajana 1980–2009. Hänen kaudellaan säätiö avasi Mänttään taidemuseon ohella toisen Serlachius-museon nimeltään Gustaf-museo, joka keskittyy paperiteollisuuden historiaan.
Teatteri-ilmaisun ohjaaja

Teatteri-ilmaisun ohjaaja (AMK) on kulttuurialan ammattikorkeakoulututkinnon tutkintonimike. Teatteri-ilmaisun ohjaajan koulutus on laajuudeltaan 240 opintopistettä. Tutkinto suoritetaan esittävän taiteen koulutusohjelmassa, ja opinnot kestävät 4 vuotta.
Suomessa teatteri-ilmaisun ohjaajan koulutusta järjestetään neljässä oppilaitoksessa: pääkaupunkiseudulla Metropoliassa (loppumassa), Kokkolan Centria ammattikorkeakoulussa (loppumassa), Turun ammattikorkeakoulussa sekä ruotsinkielisessä Yrkeshögskolan Noviassa Vaasassa.
Teatteri-ilmaisun ohjaaja työskentelee yleensä alan opetus- ja suunnittelutehtävissä taiteen perusopetuksessa ja harrastajakentällä. Hän voi myös työskennellä esiintyjänä tai ohjaajana teatterissa. Teatteri-ilmaisun ohjaaja voi toimia myös sosiaali- ja terveydenhuoltoalalla.
Lapin yliopiston kirjasto

Lapin Yliopiston kirjasto on kaikille avoin kirjasto, joka sijaitsee Lapin yliopiston tiloissa. Kirjasto on jaettu kahteen eri yksikköön, jotka ovat pääkirjasto yliopiston B-siivessä ja taidekirjasto F-siivessä. Lapin yliopiston kirjasto aloitti toimintansa vuonna 1979.
Taidekirjasto sijaitsee yliopiston F-siivessä, jossa suurin osa taiteiden tiedekunnan opinnoistakin tapahtuu. Taidekirjaston toiminta alkoi vuonna 1996. Kirjaston kokoelma sisältää 28 000 painettua monografiaa ja kirjastoon tulee 170 painettua lehteä. Lisäksi Taidekirjaston tiloissa toimii Tiede- ja taidekirjakauppa Tila. Euroopan unionin aluekehitysrahasto on tukenut taidekirjaston perustamista vuosina 1998-1999.
Kirjastoista löytyy mm. kurssikirjoja, lehtiä, opinnäytteitä, AV-tallenteita sekä EU-kokoelman kirjoja. Kirjastossa on myös kannettavia tietokoneita, joita lainataan yliopiston perusopiskelijoille.
Kirjaston kokoelmista löytyy kirjallisuutta etenkin Lapin Yliopistossa opiskeltavista tieteenaloista. Kokoelmissa on kaikkiaan noin 210 000 nidettä, lisäksi verkkokirjoja noin 30 000. Kirjastoihin tulee noin 700 lehteä. Elektronisia lehtiä on käytettävissä yli 11 000 lehteä. Kirjasto ja sen toiminnot ovat tiiviissä yhteydessä Lapin korkeakoulukirjaston Juolukka-kokoelmatietokantaan. Kirjasto tarjoaa tiedonhakuun yli 70 kotimaista ja ulkomaista tietokantaa.
Kirjastossa sijaitseva Eurotietokeskus toimii EU-tallekirjastona (European Documentation Center), joka asettaa Euroopan unionin julkaisutoimiston lähettämiä vapaakappaleina saatavia julkaisuja kirjaston asiakkaiden käyttöön. Eurotietokeskus on toiminut kirjastossa vuodesta 1995.
Uusille opiskelijoille järjestetään syyslukukauden alussa perehdyttämiskoulutus kirjaston käyttöön. Kirjastoinfo sisältyy tiedekuntien ensimmäisen viikon orientaatio-ohjelmiin. Kirjastoinfo on myös uusien ulkomaisten opiskelijoiden orientaatio-ohjelmassa. Yliopistoyhteisön ulkopuolisille käyttäjille kirjasto järjestää pyynnöstä maksuttomia tutustumis- ja esittelykäyntejä.