google/wiki40b huggingface dataset:
Émile Vandervelde

Émile Vandervelde (25. tammikuuta 1866 Ixelles, Belgia – 27. joulukuuta 1938 Ixelles) oli belgialainen valtiomies, monikertainen ministeri, yliopiston professori ja puoluejohtaja.

Poliittinen elämä

Vandervelde väitteli kolmen alan tohtoriksi: oikeustieteestä, yhteiskuntatieteistä sekä kansantaloustieteestä. Opintojensa aikana hän liittyi jäseneksi perustettuun Belgian työväenpuolueeseen (Parti Ouvrier Belge, P.O.B.), ja kymmenen vuotta myöhemmin hänet valittiin Belgian parlamenttiin. Hän kirjoitti vuonna 1894 P.O.B:n aatteellisen ohjelman, joka tunnetaan nimellä Quaregnon julistus.
Vuonna 1894 Vanderveldestä tuli siis Charleroin kaupungin kansanedustaja. Vuodesta 1900 hän toimi Brysselin kaupungista valittuna kansanedustajana. Edustajantoimessaan hän taisteli erityisesti yleisen äänioikeuden ja yhteiskunnallisen tasa-arvon puolesta.
Vanderveldestä tuli ministerineuvoston eli hallituksen jäsen vuonna 1916, ja hän toimi kansanhuoltoministerinä 1917–1918. Sen jälkeen hän toimi vuoteen 1921 oikeusministerinä, jossa tehtävässä hän teki laajan rangaistuslaitosuudistuksen. Vuosina 1925–1927 Vandervelde toimi Belgian ulkoministerinä ja vielä 1936–1937 terveysministerinä. Näiden kahdenkymmenen ministerivuoden aikana toteutui useita Vanderveldelle tärkeitä ja keskeisiä uudistuksia kuten: yleinen ja yhtäläinen äänioikeus, ammatillisen järjestäytymisen vapaus, kahdeksantuntinen työpäivä, eläke- ja työttömyysvakuutus sekä kieltolaki.

Kansainvälinen toiminta

Kansainvälisissä tehtävissä Vandervelde toimi Toisen internationaalin presidenttinä vuonna 1900 ja vielä vuonna 1918. Syyskuussa 1920 hän vieraili sosialistisen internationaalin valtuuskunnan mukana Georgian kansantasavallassa. Matkan oli järjestänyt Georgian Sosialidemokraattinen puolue.
Vuonna 1925 Vandervelde osallistui Locarnon neuvotteluihin, jotka päättyivät Euroopan ja Kansainliiton kannalta myönteisesti. Tämä oli Vandervelden elämän suuria tähtihetkiä.

Muu toiminta

Vandervelde toimi Brysselin vapaan yliopiston professorina ja P.O.B:n puheenjohtajana tehtävän perustamisesta 1933 alkaen aina kuolemaansa saakka. Lisäksi hän oli ahkera kirjoittaja ja lehtien avustaja. Hän kirjoitti erityisesti lehtiin Germinal, Journal littéraire, artistique et social au Mouvement social sekä Revue Rouge.

Kuolema

Émile Vandervelde kuoli 27. joulukuuta 1938 synnyinkaupungissaan Ixellesissä, joka on itsenäinen kaupunkikunta Brysselin alueella. Elokuvaohjaaja Henri Storck ohjasi kantaa ottavan elokuvan Le patron est mort, joka kertoi Vadervelden kuolemasta sekä hautajaisista. Elokuva tuo hyvin esille sen suuren liikutuksen tunteen, jota koko Belgian työväenluokka tunsi johtajansa poismenon johdosta.
Tsirang

Tsirang on yksi Bhutanin 20 piirikunnasta (dzongkhag). Se sijaitsee maan keskiosassa.
Tsirangin piirikunnan pinta-ala on 614 neliökilometriä, ja pääkaupunki Damphu. Vuonna 2010 piirikunnassa oli 20 300 asukasta.
Valtavirta

Valtavirta (engl. mainstream) on termi, joka tarkoittaa yleistä vallitsevaa ajatus- tai aatevirtaa. Termiä käytetään muun muassa taiteissa. Mainstream tarkoittaa karkeasti määriteltynä jotain suosittua. Esimerkiksi jokin suosittu pop-yhtye voi olla mainstreamia. Mainstreamin vastakohta on underground, joka tarkoittaa taidetta, joka ei ole suuren yleisön suosiossa tai edes tiedossa.
KDM Sværdfisken (P556)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 2. elokuuta 2006 ja myytiin romutettavaksi.
Benson & Hedges

Formula 1

B & H sponsoroi Jordanin Formula 1 -tallia vuosina 1996–2005. Kisatessaan tupakkamainonnan kieltäneissä maissa tiimi joutui käyttämään vaihtoehtoisia värityksiä autossa.

Australian Touring Car Championship

Benson & Hedges sponsoroi Tony Longhurstin tiimiä 1980-luvulla ja 1990-luvun alkupuolella. Sponsorointi lakkasi 1996 kun tupakkamainonta kiellettiin urheilutapahtumissa.
Bror Hjelt

Bror Sixten Hjelt (17. marraskuuta 1897 Helsinki – 14. lokakuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen jääkäriupseeri, yrittäjä ja sukeltaja.

Ura sotilaana

Hjelt otti nuorena vapaaehtoisena osaa Jääkäripataljoona 27:n toimintaan; hän kuului Pellingin osastoon ja haavoittui erään operaation aikana vakavasti jääden yksin hankeen; hänet pelasti helsinkiläinen liikkeenharjoittaja Aleko Lilius löytäessään haavoittuneen meren jäältä tajuttomana . Hjelt toipui vammoistaan ja rauhan tultua otti osaa Suomen uuden sotalaitoksen toimintaan.  
Hjelt otti osaa myös Viron vapaussotaan vuosina 1918–1919 ja haavoittui myös siellä; Kadettikoulun hän kävi sen jälkeen ja palveli eri upseerinarvoissa Jääkäritykistörykmentissä Hämeenlinnassa, viimeksi adjutanttina vuoteen 1925 jolloin erosi palveluksesta kapteenin arvoisena.

Liike-elämään

Vuonna 1925 Hjelt kiinnitettiin Ekströmin Koneliike Oy:n palvelukseen jossa hän olikin pitkään eli vuoteen 1940. Sinä vuonna hän perusti ensimmäisen itsenäisen liikkeensä, Oy Kone-Edustus AB:n.

Toinen maailmansota

Talvisodan syttyessä edelleen reserviin kuulunut kapteeni Hjelt palveli tykistössä ja haavoittui Hangon rintamalla vuonna 1941. Hänet ylennettiin majuriksi vuonna 1943.

Sukelluksesta elämäntyö

Sotatoimien päätyttyä ja Valvontakomission poistuttua Hjelt palasi liike-elämään perustaen eri alojen liikkeitä vaihtelevalla menestyksellä. Vuonna 1953 urheilusukelluksen uranuurtajat Ora Patoharju ja Ralf Tötterström etsivät rahoittajaa alansa ensimmäiselle erikoisliikkeelle.
Hjelt – jonka kutsumanimeksi vakiintui tuolloin ”majuri” – oli myös innokas alan harrastaja ja koska hänellä oli varoja niin hänestä tulikin ensimmäinen toimitusjohtaja uuteen liikkeeseen; liike sai nimen OPTOMEC, koska majuri oli suunnitellut optis-mekaanisten laitteiden maahantuontia mutta ei saanutkaan jo luvattuja lisenssejä jostain syystä; nimi kuitenkin oli jo rekisteröity joten se sai kelvata. OPTOMEC olikin alan uranuurtaja ja huomattava osa myöhempien liikkeiden perustajista sai koulutuksensa siellä.  
Hjelt myi liikkeen 1970-luvulla viimeisille oppipojilleen kun tunsi voimiensa hiipuvan. Liikkeen toiminta lopetettiin ilmeisesti sattumalta pari viikkoa sen jälkeen, kun Hjelt oli kuollut lokakuussa 1984 .
Liikkeen kaikki kolme toimipistettä - vanha ja uusi myymälä Huopalahdentiellä ja sukelluspukutehdas Kalevankadulla - ovat edelleen olemassa, tosin muussa käytössä.
Liikkeen viimeinen toiminut osa, sukelluspullojen täyttöön käytetty kiinteä korkeapainekompressori, oli lakkauttamisen jälkeen muutaman vuoden ajan eräässä urheiluliikkeessä Kuortaneenkadulla Vallilassa kunnes kyseinen liike myös lopetti toimintansa jolloin loppuun palvellut laitteistokin romutettiin samalla kun liikerakennus purettiin.
Siddur

Siddur on juutalaisten rukouskirja. Se sisältää päivittäiset rukoukset, ja sitä käyttävät juutalaiset ympäri maailmaa.
Tavallisesti siddureissa on rukoukset sapatteja varten. Lisäksi niissä on rukoukset uudenkuun juhlaa roš hodešia varten, ruokarukoukset, ympärileikkaus-, vihki- ja hautajaistoimitukset. Useimmissa on kolmen suuren pyhiinvaellusjuhlan rukouskaava. Muuten suurten juhlapäivien rukoukset painetaan pääasiassa omaksi kirjakseen, jota kutsutaan nimellä mahzor.

Historia

Varhaisimmat juutalaiset rukoukset ovat Šema Israel (Kuule Israel) ja 19 rukouksen sarja, jota kutsutaan nimellä šemone esre tai amida. Nimi šemone esre merkitsee itse asiassa kahdeksaatoista rukousten alkuperäisen määrän mukaan. Talmudin mukaan näiden rukousten lopullinen järjestys ja sisältö päätettiin vasta Jerusalemin toisen temppelin tuhoamisen jälkeen. Tarkka sanamuoto jätettiin kuitenkin avoimeksi, ja vasta useita vuosisatoja myöhemmin myös rukousten nykyisin käytetty muoto oli vakiintunut.
Varhaisia juutalaisia rukouskirjoja esiintyi noin vuonna 850 jaa. Noin 1000-luvulta lähtien kaikki juutalaiset rukouskirjat sisälsivät samat perusrukoukset samassa järjestyksessä.
Narcisse-Achille de Salvandy

Kreivi Narcisse Achille de Salvandy (11. kesäkuuta 1795 Condom – 15. joulukuuta 1856 Graveron) oli ranskalainen poliitikko ja kirjailija ja Ranskan akatemian jäsen.

Elämäkerta

Narcisse-Achille de Salvandy syntyi vaatimattomiin oloihin, alkuperältään irlantilaiseen perheeseen. Hän sai klassisen koulutuksen vapaaoppilaana lycée Napoléonissa Pariisissa. Välttääkseen hänelle määrättyä rangaistusta hän astui vuonna 1813 Napoléon I kunniakaartiin nimellä «Salvandy de la Gravière». Hän yleni korpraaliksi 26. toukokuuta 1813 ja vänrikiksi jo 16. kesäkuuta samana vuonna. Hän osallistui vuosina 1813 ja 1814 sotaan Saksissa ja Napoléonin sotaan, jossa hän yritti estää vieraan miehityksen ja säilyttää kruunun. Tämän taistelun aikana hän haavoittui ja sai ylivääpelin arvon.
Useiden sotilaallisten toimintojen ohessa de Salvady alkoi kirjoittaa teoksia, kuten Don Alonzo ou l'Espagne, joka ajankohtaisena historiallisena teoksena saavutti melkoisen menestyksen. lisäksi nopeassa tahdissa ilmestyivät myös teokset: Les Funérailles de Louis XVIII (1824), De l'émancipation de Saint-Domingue (1825), La Vérité sur les marchés Ouvrard (1825), Discussion de la loi du sacrilège (1825), Les Amis de la liberté de la presse (1827), Insolences de la censure (1827) ja Histoire de Pologne avant et sous le roi Sobieski (1827-1829).
Hän pääsi Martignacin hallituksen aikana uudelleen valtioneuvoston jäseneksi vuonna 1828 ja nyt valtioneuvokseksi. Hänen tehtäväkseen tuli puolustaa sotilaslakia sen käsittelyssä parlamentin ylähuoneessa. Hän erosi tehtävästä uuden hallituksen tultua valtaan, vaikka kuningas Kaarle X toivoi hänen jatkavan tehtävässä.
Hän oli myös usein valittu edustajaksi eri edustajainhuoneisiin, ja hän toimi opetusministerinä uransa aikana kahdesti, vuosina 1847–1839 ja 1845–1848. Hänet valittiin Ranskan akatemiaan 19. helmikuuta 1835.
Kuru

Historiaa

Kurusta on tehty muutamia esihistoriallisia, lähinnä kivikauden aikaisia esinelöytöjä. Myös lappalaisten otaksutaan liikkuneen seudulla. Keskiajalla Kuru oli hyvin suurelta osin Kangasalan, Pirkkalan ja Vesilahden talollisten erämaa-aluetta. Kuningas Kustaa Vaasa lakkautti erämaaomistukset 1500-luvun puolivälissä, minkä jälkeen eränkävijöiden jälkeläisiä asettui pysyvästi asumaan Kurun seudulle. Vuonna 1580 Kurussa mainitaan olleen 21 veroa maksanutta taloa, mutta tämän jälkeen asutuksen leviäminen hidastui niin, että vuonna 1700 taloluku oli lisääntynyt vain 27:ään.
Kuru kuului alkujaan Ruoveteen ja muodostettiin siihen kuuluvaksi kappeliseurakunnaksi vuonna 1666. Kurun ensimmäinen kirkko valmistui vuonna 1778, mutta se paloi jo seuraavan vuoden kesällä salaman sytyttämänä. Kurun seurakunta itsenäistyi vuonna 1872, mutta sai ensimmäisen oman kirkkoherransa vasta vuonna 1893. Kuruun liitettiin vuonna 1954 Teiskon kunnasta osa Länsi-Teiskoa ja samalla siirrettiin Teiskoon pieni alue Näsijärven itäpuolelta. Vuonna 2009 Kurun kunta liitettiin osaksi Ylöjärven kaupunkia.
Matti Åkerblomin johdolla rakennettu Kurun puukirkko on vuodelta 1781 ja sitä on laajennettu vuonna 1846. Hautausmaalla on höyrylaiva Kurun haaksirikon 38 kurulaisen uhrin yhteishauta ja onnettomuuden muistomerkki. Aurejärvellä on arkkitehti Oiva Kallion suunnittelema rukoushuone vuodelta 1923. Kurun vanhalla hautausmaalla sijaitsee puolestaan Carl Gustaf Polvianderin hauta ja hautausmaan läheisyydessä Vänrikki Stoolin tupa, joka on siirretty nykyiselle paikalleen vuonna 1961 sen oltua välillä Turussa. Polvianderia pidetään Vänrikki Stoolin tarinoiden nimihenkilön esikuvana – hän tutustui Johan Ludvig Runebergiin yhteisillä metsästysretkillä 1820-luvulla. Polviander asui Hainarin sotilasvirkatalossa, jonka alueelle rakennettiin myöhemmin Kurun vanhainkoti.

Liikenne

Kurun kautta kulkee Tampereen ja Virtain välinen kantatie 65. Siitä erkanevat kirkonkylässä seututiet Parkanoon ja Ruovedelle. Kurun kirkonkylästä on matkaa Ylöjärvelle 40 kilometriä, Parkanoon ja Virroille kumpaankin 45 kilometriä ja Tampereelle 50 kilometriä. Lähimmät rautatieasemat ovat Tampereella ja Parkanossa. Linja-autoliikennettä harjoittaa Länsilinjat Oy, joka osti kurulaisen liikenneneuvos Artturi Tiuran 25 auton yrityksen vuonna 1979.

Tunnettuja kurulaisia

Kurusta ovat kotoisin muun muassa maajoukkuelentopalloilija Urpo Sivula, painonnostaja Eino Mäkinen, painija Tauno Kovanen, oikeustieteilijä Paavo Kastari, piispa Olavi Heliövaara, näyttelijä Aurora Aspegren ja verkkokirjoittaja Seppo Lehto.
Kurussa vaikutti myös Kurun kenraaliksi kutsuttu Georg von Moller.

Kylät

Hainari, Itä-Aure, Kahanpää, Kahila, Kaitalahti, Karjula, Keihäsjärvi, Keihäslahti, Koivisto, Leppälahti, Luode, Länsi-Aure, Olkitaipale, Parkkuu, Pengonpohja, Petäjälammi, Pohjankapee, Poikelus, Riihikoski, Ristaniemi, Riuttanen, Riuttaskorpi, Sontu, Länsi-Teisko, Vaakaniemi, Niemikylä ja Hankala.
Kurun kirkonkylän taajamassa on 1 034 asukasta (31.12.2016).

Ruokakulttuuri

Kurun pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla perunasoppa, silakkalaatikko, perunalimppu ja ruismarjapuuro.
Turkish Airlines

Kohteet

Turkish Airlines lentää 155 kohteeseen, joista 32 on kotimaan lentoja. Ankaraan se lentää 106 kertaa viikossa, Izmiriin lähes 100, Antalyaan 65 ja Adanaan 55 kertaa. Turkish Airlines omistaa Anadolujetin. Sen tärkeimmät kilpailijat ovat Atlasjet, Onur Air, Pegasus ja SunExpress.
Yhtiön solmukohta on Istanbulissa Atatürkin kansainvälinen lentoasema. Sen reittinä on myös Atlantin valtameri, jonka yli se lentää New Yorkiin, Chicagoon ja Los Angelesiin. Aasiaan se lentää suurimpiin kaupunkeihin, mm. Bangkokiin, Pekingiin, Hongkongiin, Karachiin, Mumbaihin, New Delhiin, Osakaan, Souliin, Shanghaihin, Singaporeen ja Tokioon.
The Village Voice

Lehti 2010-luvulla

The Village Voicen painos oli vielä vuonna 2011 noin 180 000 kappaletta, mutta vuonna 2014 enää noin 80 000 kappaletta. Levikin pienenemisen myötä The Village Voice menetti vuonna 2013 Yhdysvaltojen suurimman alternative weekly -lehden aseman Los Angelesissa ilmestyvälle LA Weekly -lehdelle. Paperilehden suosion hiipumisen myötä The Village Voice panosti muiden printtimedioiden tavoin verkkopalveluun.
Taloudellisten vaikeuksien vuoksi lehden johto vaihtui 2000-luvulta lähtien usein, ja lehdestä irtisanottiin tunnettuja ja pitkäaikaisia toimittajia, kuten jazzkriitikko Nat Hentoff.
The Village Voicen toiseksi viimeinen omistajayhtiö, Arizonan Phoenixista alkunsa saanut Village Voice Media julkaisee pariakymmentä muutakin kaupunkilehteä eri puolilla Yhdysvaltoja. Lehden aiempia omistajia ovat olleet perustajat Fancher ja Wolf,, New York Magazinen perustaja Clay Felker sekä lehtimoguli Rupert Murdoch.
The Village Voicen julkaiseminen paperilehtenä lopetettiin vuonna 2017. Artikkeleita julkaistiin sen jälkeen verkkosivuilla elokuuhun 2018 asti, jolloin ilmoitettiin että uutta toimitettua sisältöä ei enää tule. Viimeisen paperilehden kannessa syyskuussa 2017 oli Bob Dylanin kuva vuodelta 1965.
Jascha Zayde

Jascha Zayde (25. lokakuuta 1911 Mercedes, Argentiina – 3. syyskuuta 1999 New York) oli yhdysvaltalainen pianisti, kapellimestari ja säveltäjä. Hän syntyi venäläisille vanhemmille Argentiinassa, mutta muutti perheineen Yhdysvaltoihin ollessaan kuuden kuukauden ikäinen. Zayde aloitti pianonsoiton 3-vuotiaana ja debytoi 7-vuotiaana. Hän pääsi stipendillä Juilliard Schooliin, jossa hänen pääasiallisena opettajanaan toimi Carl Friedberg.
Zayde oli ensimmäinen henkilökuntaan kuulunut muusikko, jonka New Yorkin klassinen radioasema WQXR palkkasi vuonna 1936. Viikottainen esiintyminen radioasemalla jatkui yli kolmen vuosikymmenen ajan. Aluksi Zayde juonsi viikottaista radio-ohjelmaa The Development of Piano Music, mutta myöhemmin palkattiin toinen pianisti, Clifford Herzer, jonka kanssa Zayde muodosti duon. Kokoonpano muodosti yhden radioaseman kohokohdista. Herzerin liityttyä laivastoon Zayden kanssa soittamaan tuli Leonid Hambro, jonka kanssa hän saavutti suosiota sekä radiossa että konserttiesiintyjänä. Kaksikko myös levytti muun muassa Francis Poulencin sonaatin kahdelle pianolle. Zayde soitti lisäksi New York City Balletissa vuodesta 1954.
Traganum nudatum

Oksat ja lehdet

T. nudatum on 30–60 korkea pensas. Se oksat ovat ulospäin tiheästi haarautuneita. Sen mehevät lehdet ovat vuorottain ja väriltään sinisenharmaat. Niiden pituus on 2–8 millimetriä, tyvestä laajentuneet noin 1,5–2 millimetriä leveitä.

Kukat ja hedelmä

T. nudatum kukkii maali-syyskuussa. Sillä on vaatimattomat kukat jotka tulevat lehtihankoihin. Niiden juuressa on tiheää villamaista karvoitusta. Kehä on kooltaan 3–4 millimetriä, siinä on viisi sylinterimäistä tai kartiomaista lehteä. Heteitä on viisi. Emin sikiäin on pallomainen, vartalo on lyhyt ja siinä on kaksi luottia. Hedelmä on pieni ruskea, kooltaan hieman yli tai alle millimetrin.

Kasvupaikat ja levinneisyys

T. nudatum on halofiili eli se suosii suolaisia kasvupaikkoja. Se kasvaa kuivilla ja kuumilla aavikoilla ja sora-aavikoilla joiden maa on savista ja hiekkaista. Muun muassa vadien kuivissa pohjissa, rannikoiden ja sisämaan kuivien ja suolaantuneiden syvänköjen alueilla.
T. nudatumia tavataan Pohjois-Afrikasta, Lähi-idästä, Siinailta ja Arabian niemimaalta.
Stéphane Chapuisat

Stéphane ”Chappi” Chapuisat (s. 28. kesäkuuta 1969 Lausanne, Sveitsi) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Chapuisatia pidetään yhtenä maansa kaikkien aikojen parhaista pelaajista. Sveitsin parhaaksi jalkapalloilijaksi hänet on valittu neljästi, vuosina 1992, 1993, 1994 ja 2001. Myös Chapuisatin isä Pierre-Albert oli tunnettu jalkapalloilija.

Seurajoukkueura

Chapuisat aloitti jalkapallon pelaamisen vuonna 1977, jolloin hän liittyi Zürichin Punaisen Tähden juniorijoukkueeseen. Kotimaassaan hän edusti myös FC Lausanne-Sportia ja FC Étoile Sportive Malleyta, kunnes siirtyi vuonna 1991 Saksaan, Bayer 05 Uerdingeniin. Siellä hän pelasi vain kymmenen ottelua ennen siirtymistään suurseura Borussia Dortmundin riveihin. Hän pysyi Saksassa vuoteen 1999 asti, jolloin hän palasi Sveitsiin, Grasshoppersiin, ja sieltä 2001 BSC Young Boysin joukkueeseen. Hän palasi kesällä 2005 Lausanne-Sportiin ja lopetti uransa vuonna 2006. Chapuisatin seurajoukkueuran paras saavutus on Mestareiden liigan voitto vuodelta 1997 Borussian joukkueessa. Vuosina 1995 ja 1996 hän voitti samassa seurassa Saksan Bundesliigan ja vuonna 2001 Sveitsin mestaruuden Grasshoppersissa.

Maajoukkueura

Sveitsin maajoukkueessa "Chappi" on pelannut 103 ottelua ja tehnyt niissä 21 maalia. Hän oli mukana MM-kisoissa 1994 ja EM-kisoissa 1996 ja 2004.
The Strain

Tarina

Lentokoneen laskeuduttua John F. Kennedyn kansainväliselle lentoasemalle se pimenee, eikä lennonjohto saa siihen enää yhteyttä. Paikalle kutsuttiin CDC:n epidemiologi tohtori Ephraim Goodweather (Corey Stoll) tiimeineen. He löytävät lentokoneesta 206 ruumista ja neljä elävää uhria. Ruumiiden kadottua ruumishuoneelta alkaa paljastua kuinka vaarallinen uhka ihmiskunnalle on kyseessä.
Sanoittaja

Sanoittajalla tarkoitetaan yleensä musiikkikappaleen sanoituksen kirjoittajaa. Oopperassa sanoittajasta käytetään nimitystä libretisti.
Sanoitus on lyriikkaa, joka on tarkoitettu pääsääntöisesti kuultavaksi ja solistin laulettavaksi. Sanoituksesta käytetään tämän vuoksi myös nimitystä laululyriikka. Sanoittaja kirjoittaa sanat tyypillisesti joko valmiiseen laulun sävelmään, melodiaa mukaillen tai päinvastoin, jolloin säveltäjä säveltää valmiiksi kirjoitetun tekstin. Usein sanoitus syntyy myös sävellyksen kanssa yhtä aikaa ja monet lauluntekijät ovatkin sekä sanoittajia, että säveltäjiä.
Edu Kettusen mukaan laulun sanoituksen ei tarvitse toimia pelkkänä tekstinä, vaan ainoastaan laulettuna . Heikki Salon kirjoittaman laululyriikan käsikirjan Kahlekuningaslaji mukaan sanoitus ei ole suoraan rinnastettavissa normaaliin runouteen, vaan se on oma kirjoittamisen lajinsa. 
Suomenkielisiä sanoitusoppaita on kirjoitettu verrattain vähän. Internetistä on kuitenkin löydettävissä ainakin Pertti Oskalan ja Samuli Koivulahden artikkeleita. Varsinaisia sanoituskursseja on pitänyt Heikki Salo Sateen ääni Oy:nsä kanssa ja lisäksi yksityisesti muun muassa Juice Leskinen, Vexi Salmi, Kauko Röyhkä, Jukka Virtanen ja Pauli Hanhiniemi, Samuli Koivulahti ja Sami Anttila.
Oopperassa sanoittajasta käytetään nimitystä libretisti. Libretisti kirjoittaa kaiken oopperaan sisältyvän tekstin, myös puhutun, joten libretisti on osaltaan myös käsikirjoittaja. Oopperan tekstiä kutsutaan libretoksi. Nykyaikaisessa suomenkielisessä pop-musiikissa sanoitus on monien musiikkialan ammattilaisten mielestä biisin tärkein osa.

Sanoittajien ammattiyhdistystoiminta

Säveltäjien ja sanoittajien oikeuksia ja Suomessa valvova ja käyttökorvauksia keräävä tekijänoikeusjärjestö on Teosto, jonka asiakkaita ovat myös Musiikkikustantamot. Lisäksi merkittävänä pidettävän määrän julkaisseilla sanoittajilla (kuten myös säveltäjillä) on mahdollisuus liittyä Säveltäjät ja Sanoittajat Elvis ry:hyn, joka antaa ristiriitatilanteissa myös lakiapua ja toimii lauluntekijöiden ammattiyhdistyksen kaltaisena elimenä. Lisäksi yhtenä sanoittajien verkostoitumiselimenä on toiminut vuodesta 2014 alkaen Suomen sanoittajayhdistys, joka järjestää mm. säveltäjien ja sanoittajien match making -tilaisuuksia ja co writing työpajoja.
Cilgerranin linna

Historia

Ensimmäinen linna on noussut paikalle kun Henry I lujitti valtaansa Walesista. Henry antoi sen Windsorin Geraldille joka oli myös Pembroken ruhtinas. Gerald oli avioliitossa Nestin kanssa. Nest tunnettiin Walesin Helenana. Vuonna 1109 Cilgerranaan hyökkäsi Owain ap Cadwgan joka oli myöhemmin Powys ruhtinas. Epäillään että Owain ja Nest olisivat olleet rakastavaisia ja Nest olisi juonitellut päästäkseen eroon miehestään. Gerald kuitenkin pakeni linnan ulkoseinässä olevan käymälän (garderobe kts. Kuvat) läpi pudottautumalla likakaivoon.
Cilgerranista on ensimmäinen maininta vuonna 1164, jolloin Lord Rhys oli vangittuna linnaan.
Linnaa vahvistettiin vuosina 1204 ja 1223 muuraamalla sen seiniin lisää paksuutta.
William Marshall II käynnisti laajat jälleenrakennustyöt jolloin sen ympärillä tehtiin maanrakennustöitä ja rumputorneihin muurattiin lisää paksuutta sekä tehtiin porttirakennus, mutta sitä ei enää ole olemassa. Rumputornien seinämät ovat ulkopinnoilta paksumpia kuin sisäosien osalta ja työ on melko krouvia, pääpaino oli puolutuksellisuudessa.
Edvard III:n päätöksellä huonolle pidolle jäänyt linna kunnostettiin 1370-luvulla, koska pelättiin Ranskan hyökkäystä. Luoteistorni on luultavasti rakennettu tänä aikana. Hastingsin suvun sammuttua se siirtyi kuninkaan omistukseen. Linna kärsi pahoja vahinkoja Walesin kapinan aikana vuonna 1405.
Preblen piirikunta

Maantiede

Preblen naapuripiirikuntia ovat Darke pohjoisessa, Montgomery idässä, Butler etelässä ja Indianan puolella Unionin sekä Waynen piirikunnat.

Väestö

Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 42 270 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 97,5%, mustiin (0,6%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,2%) ja aasialaisiin (0,5%).
Kotitalouden mediaanitulo on 48 874 dollaria ja köyhyysrajan alapuolella oli 10,3% väestöstä 2007–2011 välisenä aikana.