google/wiki40b huggingface dataset:
Trögdin kihlakunta

Trögdin kihlakunta (ruots. Trögds härad) oli kihlakunta Uppsalan läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 357,01 neliökilometriä ja asukasluku 5 889 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Hacksta, Löt, Villberga, Husby-Sjutolft, Litslena, Härkeberga, Boglösa, Lillkyrka, Vallby, Kungs-Husby, Veckholm ja Torsvi.
Kihlakunnan tuolloisiset kunnat kuuluvat nykyään Enköpingin kuntaan ja sijaitsevat sen kaakkoisosassa.
Arsenal (suomalainen urheiluseura)

Arsenal rf on vuonna 1935 perustettu helsinkiläinen urheiluseura, jolla on toimintaa jalka- ja käsipallossa.

Jalkapallo

Arsenalin jalkapallon miesten edustusjoukkue pelaa Helsingin piirin ensimmäisessä lohkossa Nelosessa. Parhaimmillaan joukkue pelasi Suomensarjassa (nykyinen Ykkönen) kolme kautta vuosina 1945, 1946–1947 ja 1949.

Jääkiekko

Jääkiekossa Arsenalilla ei enää ole toimintaa, mutta menneisyydessään se pelasi korkeimmillaan SM-sarjassa kaudella 1948–1949. Se keräsi kahdeksan joukkueen yksinkertaisessa sarjassa yhden pisteen, jolla se sijoittui seitsemänneksi. Tuolla kaudella sarjassa pelasi Helsingistä myös HJK, HSK ja K-Kissat. Vuosina 1945–1949 joukkueen pelaaja-valmentajana toimi sittemmin jääkiekkoleijonaksi nimetty Carl-Magnus Brander.

Käsipallo

Arsenalin käsipallon miesten edustusjoukkue pelaa 1. divisioonassa.
Arsenal on yksi Suomen perinteikkäimmistä käsipalloseuroista, sillä se on pelannut SM-sarjassa 47 kautta. Pidempään käsipallon korkeimmalla tasolla ovat olleet vain HIFK ja BK-46. Arsenal on voittanut yhteensä 16 SM-mitalia: kolme kultaa, viisi hopeaa ja kahdeksan pronssia. Kultamitalit tulivat peräkkäin vuosina 1961, 1962 ja 1963.
Ants Piip

Ants Piip (28. helmikuuta 1884 Tuhalaane (Viljandin maakunta) – 1. lokakuuta 1942 Permin alue, Neuvostoliitto) oli virolainen poliitikko. Hän oli lokakuusta 1920 alkaen pääministeri ja saman vuoden joulukuusta uuden perustuslain mukainen riigivanem aina seuraavan vuoden tammikuuhun.
Piip oli koulutukseltaan opettaja ja opiskeli Viron lisäksi Pietarin yliopistossa. Vuodesta 1919 hän toimi kansainvälisen oikeuden professorina Tarton yliopistossa. Hän ehti myös toimia lehtimiehenä, ja oli 1906–1907 kuressarelaisen lehden toimittaja, 1923 Vaba maa -lehden päätoimittaja. Hän toimi diplomaattina ja oli maansa edustajana Pietarissa ja Lontoossa, ja osallistui Pariisin ja Tarton rauhaneuvotteluihin. Pääministerinä Piip oli 25. lokakuuta 1920 – 25. tammikuuta 1921. Myöhemmin hän toimi useasti Viron ulkoministerinä.
NKVD vangitsi Piipin kesäkuussa 1941. Hän kuoli vankeudessa.
David Aebischer

Ura

Colorado Avalanche varasi Aebischerin NHL:ään numerolla 161 vuonna 1997. Hän pelasi varauksensa jälkeen kolme kautta farmisarjoissa, yhden pääosin ECHL:ssä ja kaksi AHL:ssä. Marc Denis’n tultua kaupatuksi Columbus Blue Jacketsiin kesällä 2000, Aebischer toimi kaudet 2000–2003 Coloradon kakkosmaalivahtina. Hänestä tuli Coloradon ykkösmaalivahti kaudella 2003–2004, kun Patrick Roy lopetti uransa.
NHL:n työsulun aikana Aebischer palasi kotimaahansa, Luganon joukkueeseen. Kaudeksi 2005–2006 Aebischer palasi taas Coloradon ykkösveskariksi, vaikka hän onkin saanut paljon kritiikkiä osakseen. Aebischer siirrettiin 8. maaliskuuta 2006 Montreal Canadiensiin vaihdossa José Théodoreen. Kahden Montrealissa vietetyn kauden jälkeen hänet siirrettiin 17. heinäkuuta 2007 Phoenix Coyotesiin, mutta menetettyään paikkansa joukkueessa Aebischer siirrettiin AHL-seura San Antonio Rampageen. Pelattuaan viisi ottelua hän palasi takaisin kotimaahansa HC Luganoon 23. marraskuuta 2007 tehtyään vuoteen 2012 asti kestävän sopimuksen.
Kesäkuussa 2011 hän joutui siirtohuhujen kohteeksi, jotka olivat viemässä häntä Oulun Kärppiin. Hän siirtyi kuitenkin takaisin Pohjois-Amerikkaan, kun hän teki Winnipeg Jetsin kanssa AHL-sopimuksen farmijoukkue St. John’s IceCapsin. Aebischer pelasi kauden IceCapsissa ja siirtyi sen jälkeen vuoden sopimuksella Sveitsin pääsarjan Rapperswil-Jona Lakersiin.
Kalajärvi (Muurame)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 8,0 hehtaaria, se on 650 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 101 600 kuutiometriä eli 0,0001 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 1,3 metriä ja suurin syvyys on 3,7 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Kalaojan valuma-alueeseen (14.288) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 125,1 metriä mpy.
Juha Lehti

Juha Lehti (s. 1960 Helsinki) on suomalainen, Sir Elwoodin hiljaiset värit -yhtyeestä tunnettu laulaja, lauluntekijä ja kitaristi. Lehti on tehnyt suuren osan yhtyeensä kappaleista, muiden muassa hitit Neiti Kevät, Älä mee ja Pahaa verta. Juha Lehden ja Sir Elwoodin musiikkia on nimitetty "keskiolutjatsiksi". Myös Lehden tulkinta Juice Leskisen alun perin Sakari Kuosmaselle tekemästä Rakkauden haudalla -kappaleesta on saanut paljon radiosoittoa. Silloin, kun Sir Elwoodin hiljaiset värit ei tee keikkoja, harkittuun tahtiin esiintyy Juha Lehden ja Junnu Saaresahon muodostama Sir Elwood Duo.
Vuonna 2017 Lehti teki roolin elkuvassa Armomurhaaja.
Kaija Pohjola

Yksityiselämä

Pohjola oli naimisissa Seppo Pohjolan kanssa yli kolmekymmentä vuotta tämän kuolemaan, vuonna 2007 saakka. Kaija Pohjola on ollut vuodesta 2014 lähtien kihloissa Matti Vartialan kanssa. Pohjolalla on kaksi aikuista lasta.
Simon Baker

Yksityiselämä

Simon Baker on naimisissa toisen australialaisen näyttelijän, Rebecca Riggin kanssa. Heillä on kolme lasta; Stella Breeze (s. 1993), Claude Blue (s. 1998) ja Harry Friday (s. 2001). Näyttelijä Nicole Kidman on Harryn kummitäti, ja Naomi Watts puolestaan on Clauden kummitäti. Perhe asui ennen Malibussa, Kaliforniassa, mutta muutti sittemmin takaisin Sydneyyn, Australiaan. Nykyisin he asuvat Los Angelesissa.
Sorjahukankorento

Ulkonäkö ja koko

Sorjahukankorennon koiraalla on sukukypsänä sinihärmäinen takaruumiin selkäpuoli, joka on kärjestään musta. Naaraat ja nuoret koiraat ovat väriltään enimmäkseen keltaisia. Vanhemmiten naaras muuttuu sinisemmäksi tai ruskeaksi. Naaraan takaruumiin selkäpuolella on pitkittäinen musta juova, joka kaventuu keskiruumiiseen päin. Sorjahukankorennon takasiivissäsiivissä on niiden tyviosissa laajat tummat värialueet. Väriä on myös siipien kärjissä, muttei litteähukankorennon tapaan siipisolmuissa.
Lajin ulkonäkö on samankaltainen kuin muiden hukankorentojen ja muistuttaa jossakin määrin myös hoikkasinikorentoa ja merisinikorentoa. Litteähukankorennosta sorjahukankorento eroaa eniten takaruumiin perusteella. Sorjahukankorennon takaruumis on vähemmän leveä, eikä sen sivuilla ole litteähukankorennon keltaisia laikkuja.
Sorjahukankorennon takaruumiin pituus on 25–29 mm ja takasiiven pituus 33–38 mm.

Levinneisyys ja elinympäristö

Lajia tavataan yleisenä Keski- ja Etelä-Euroopassa sekä läntisessä Aasiassa Kaukasukselle ja Kaspianmerelle asti. Laji on Suomessa hyvin harvinainen, mutta harvoilla esiintymispaikoillaan tyypillisesti varsin runsaslukuinen. Vakituinen suuri populaatio on elänyt Kiteenjoella tiettävästi vähintään 1920-luvulta lähtien. Lajin uusia suomalaisia esiintymispaikkoja on löydetty 2000-luvulla.
Sorjahukankorento asuttaa puhdasvetisiä seisovia tai hitaasti virtaavia vesiä, kuten puroja ja jokia.

Elintavat

Sorjahukankorennon lentoaika on Suomessa kesäkuun alusta heinä-elokuun vaihteeseen. Päälentoaika ajoittuu kesäkuun puolivälistä ja heinäkuun puoleenväliin.
Karri Käyhkö

Karri Kalervo Käyhkö (s. 16. joulukuuta 1937 Helsinki) on entinen suomalainen uimari.
Käyhkö edusti Suomea kaksien olympialaisten uintikilpailuissa. Melbournen 1956 olympialaisissa hän karsiutui 100:n ja 400 metrin vapaauinnin alkuerissä. Rooman 1960 olympialaisissa hän sijoittui 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä viidenneksi, mikä on vielä 48 vuotta myöhemminkin kaikkien aikojen paras suomalaisen uintiviestijoukkueen olympialaissaavutus. Lisäksi hän karsiutui 100 metrin vapaauinnin välierissä ja 4 × 100 metrin sekauintiviestin alkuerissä.
Euroopan-mestaruuskilpailuihin Käyhkö osallistui Torinossa 1954 ja Budapestissa 1958. Jälkimmäisissä hän sijoittui 100 metrin vapaauinnissa seitsemänneksi. Pohjoismaitten mestaruuden hän voitti 400 metrin vapaauinnissa vuosina 1955, 1957 ja 1959 sekä 100 metrin vapaauinnissa ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä vuonna 1957. Suomen mestaruuksia hän voitti eri uintimatkoilla lähes kolmekymmentä sekä lisäksi yhden vesipallon hallimestaruuden seuransa Vetehisten joukkueessa. Hän teki Suomen ennätyksiä eri uintimatkoilla yli 30 kertaa ja alitti toisena suomalaisena minuutin rajan 100 metrin vapaauinnissa.
Karri Käyhkön setä Kauko Käyhkö oli tunnettu muusikko.
Pentti Sillantaus

Pentti Ilmari Sillantaus (30. toukokuuta 1923 Saarijärvi – 4. heinäkuuta 1998 Espoo) oli kokoomuksen kansanedustaja. Hän toimi kansanedustajana vuosina 1962–1972 ja 1975–1979 Keski-Suomen läänin vaalipiiristä sekä vuosina 1979–1983 Helsingin vaalipiiristä. Hän oli Kokoomuksen eduskuntaryhmän puheenjohtaja 1979–1983.
Screen Actors Guild

Screen Actors Guild (SAG) oli yhdysvaltalainen näyttelijöitä edustanut ammattiliitto. Screen Actors Guild perustettiin vuonna 1933 turvaamaan elokuvanäyttelijöille paremmat työskentelyolosuhteet.  
Screen Actors Guild ja American Federation of Television and Radio Artists (AFTRA) yhdistyivät vuonna 2012 uudeksi ammattiliitoksi nimeltään SAG–AFTRA.
Vuodesta 1995 lähtien SAG on palkinnut edellisvuoden parhaat näyttelijäsuoritukset Screen Actors Guild Awards -palkinnolla.
Robert Brantberg

Robert Georg Brantberg (s. 1950, Helsinki) on sotahistorian alalla paljon julkaissut suomalainen tietokirjailija. Erityisen tunnetuksi ovat tulleet hänen Mannerheim-sarjansa ja kenraalielämäkertansa. Sotasankari.fi-sivuston äänestyksessä on Brantbergin kirjoista valittu vuoden sotakirjaksi Kaukopartioritari vuonna 2009, Arnold Majewski - Rukajärven legenda vuonna 2013 ja Tiedustelueversti Reino Hallamaa - Voiton avaimet vuonna 2014

Elämä ja ura

Brantberg on opiskellut  TKK:ssa (laivanrakennus ja tuotantotalous), Helsingin yliopistossa (kansantalous), Tampereen yliopistossa (journalismi), Radio ja tv-instituutissa sekä Tanskassa (journalismi). Hän on työskennellyt toimittajana Insinööriuutisissa, Kalevassa, Yleisradiossa ja Radio Kaiussa (päätoimittaja) vuosina 1977-1990. Radio Diga ( päätoimittaja, Fuengirola) vuosina 2000-2001.
Brantberg on ollut Oulun kirjailijaseura ry:n varapuheenjohtajana vuosina 2010-2014 ja puheenjohtajana vuoden 2015. Oulun liikelaitoksen johtokunnan ja Oulun veden johtokunnan jäsenenä hän on ollut vuosina 2013-2017 ja Kaltion hallituksen varapuheenjohtajana vuosina 2013-2015.
Brantberg on naimisissa ja hänellä on yksi poika.
Talyš (alue)

Historia

Talyšin kaanikunta tunnusti Persian ylivaltaa, kunnes alue liitettiin Venäjään 1813. Neuvostoliitossa alue kuului Azerbaidžanin neuvostotasavaltaan. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen siitä tuli osa itsenäistä Azerbaidžania.
Pedersen (polkupyörä)

Pedersen on tanskalaisen insinöörin Mikael Pedersenin (1855-1929) 1890-luvun alussa suunnittelema polkupyörä. Sitä valmistettiin Dursley Pedersen -nimisenä vuosina 1896-1922 Dursleyssä, Englannissa. Sen jälkeen Pedersenin suunnitteleman rungon mukaista polkupyörää on valmistettu replikoina vuodesta 1978 alkaen.
Pedersen-pyörän tunnistaa ”riippumattosatulasta”, jossa satula on ripustettu vyön ja jousien varaan, kolmion muotoihin perustuvasta runkorakenteesta eli ristikkopalkkirakenteesta ja pystysuorasta ajoasennosta. Viimeksi mainitusta syystä Pederseniä kutsutaan myös terapeuttiseksi polkupyöräksi.

Jälkituotanto

Pedersen-pyörien valmistus lopetettiin, mutta niiden maine säilyi. Jesper Sølling Tanskassa havaitsi mahdollisuuden valmistaa kopioita kuuluisasta pyörästä. Hän selvitti vanhoista Mikael Pedersenin piirustuksista pyörän toimintaperiaatteet ja rungon mitat ja ryhtyi rakentamaan Pedersenin kehittämien runkojen kaltaisia kopioita, osaksi soveltaen niihin nykyaikaista polkupyörätekniikkaa.
Ensimmäinen pyörä valmistui vuonna 1978 Kristianiassa Kööpenhaminassa. Søllingin valmistamat Pedersenit ovat alkuperäisen Dursley Pedersenin mukaan rakennetuista kuuluisimpia. Niitä kutsutaan nimellä Copenhagen Pedersen.
Sølling muutti pieneen pohjoisjyllantilaiseen Ebeltoftin kylään vuonna 1993 ja rakensi sinne polkupyörän runkosepän työpajan. 23 vuoden aikana noin 6 000 runkoa 25 eri maahan rakentanut Sølling valmisti noin 200 runkoa vuodessa ja möi runkoja pääasiassa Eurooppaan ja Yhdysvaltoihin. Hänen suurin asiakkaansa saksalainen Kalle Kalkhoff alkoi valmistuttaa runkoja Tšekin tasavallassa ja tuottamaan pyöriä Saksassa, jolloin Sølling ilmoitti lopettavan runkojen tuotannon.
Myös useat muut itse polkupyörän runkoja valmistavat ovat rakentaneet Pedersen-kopioita. Näytä ovat muun muassa Andersen Pedersen, Celtenham Pedersen, Kemper Pedersen ja Sutton Pedersen. Pedersen-ajoja järjestetään muun muassa Tanskassa, Hollannissa ja Saksassa.
Pedersen-polkupyörä mainitaan usein esimerkkinä pohjoismaisesta muotoilusta. Pedersen-mallisen rungon etuja ovat erinomainen rullaavuus, nopeus ja miellyttävä ajoasento sekä kestävyys. Monet selkäsairauksista kärsivät hankkivat Pedersenin, koska sillä voi ajaa selkä suorana ja hieman sivuttain liikkuva satula ei rasita lonkkaa. Pedersen mainitaan joskus myös maailman kauneimpana polkupyöränä.
Jotkut harrastajat kokoavat itse pyöränsä erilaisista osista Pedersen-runkoon, mutta myös valmiita pyöriä eri kokoihin valmistettuna voi ostaa. Valmis Pedersen maksaa varustelusta riippuen Saksassa noin 2 200 - 3 300 euroa (2013). Maalaamaton runko maksaa Saksassa 780 - 950,00 €.
Ari Lauanne

Ari Lauanne (s. 4. huhtikuuta 1966) on suomalainen vatsastapuhuja, joka on toiminut vatsastapuhumisen ammattilaisena vuodesta 1985 lähtien. Hän on myös veitsenheittäjä. Hänet valittiin Viihdeohjelmien Suomen mestariksi 2006.
Vuonna 1991 Lauanne esiintyi televisio-ohjelmassaan Langalla Jaska ja Ari (Jaska oli Lauanteen nukke). Vuosina 2003 ja 2007 hän esiintyi Huips-ohjelmissa, ja vuonna 2004 hän esiintyi Katso pois ja Suoraa huutoa! -ohjelmissa. Vuonna 2007 Lauanne osallistui Talent Suomi -kilpailuun ja eteni semifinaaleihin. Samana vuonna hän osallistui myös Ennätystehtaaseen ja teki uuden lautasten ruoskimisennätyksen Suomessa: hän sivalsi halki 23 ilmaan heitettyä pahvilautasta 60 sekunnissa. Lauanne oli tunnistettavana yhtenä Tuntemattomana tammikuussa 2008 MTV3:lla esitetyssä Tuntemattomat-ohjelman jaksossa.
Vuonna 2009 Lauanne teki uuden aluevaltauksen veitsenheittäjänä ohjelmassa Suomen Las Vegas. Varsinaisesti Lauanteen vakavampi perehtyminen lajiin oli alkanut kymmenisen vuotta aiemmin saman ohjelmatuottajan Älä katso -ohjelmassa. Tuolloin nähtiin ohjelman juontaja Teemu Virtanen seinällä pelkäämässä. Tästä ohjelmasta lähtien Lauanne ryhtyi kehittämään veitsiohjelmaansa ja vuonna 2007 ohjelmassa Einstein nähtiin osia uudesta ohjelmasta ensiesityksenä. Sittemmin Lauanne ryhtyi kehittämään omia Villin Lännen harrastuksiaan tuotteiksi niin, että yhteistyökumppaneidensa kanssa syntyi Wild West Show, jossa nähdään veitsenheittoshown lisäksi myös muun muassa Lauanteen Villin Lännen ruoskien ja revolverien showtaituruutta.
Harrinivan Lomakeskus

Harrinivan lomakeskus on Muoniossa, Länsi-Lapissa sijaitseva perheyritys. Lomakeskus on perustettu vuonna 1973. Lomakeskus tarjoaa majoitus- ja ravintolapalveluita sekä ohjelmapalveluita.

Lomakeskuksen aktiviteettitarjontaa

Lomakeskus tarjoaa talvisin mm. revontuli- ja porosafareita ja Wellness-hoitoja. Kesäisin frisbee- ja minigolfia, sekä koskenlasku- ja melontaohjelmia.

Harrinivan historiaa

1973 Leirintäaluetoimintaa kesäisin
1982 Harrinivan Lomakylä Ky perustettiin Toiminta laajeni keväälle Investoitiin huoltorakennus ja mökkejä
1985 Aloitettiin koskenlaskut
1989 Leirikoulutoiminta alkoi, muutos osakeyhtiöksi, sukupolvenvaihdos
1990 Vuontisjärvelle eräkeskus
1991 Valmistui ravintola ja 12 huoneen hotelli lomakylää laajennettiin
1992 Koiravaljakkosafaritoiminta alkoi
1994 Lomakylästä Lomakeskus Oy Vientipainotteisten ohjelmapalveluiden voimakas kehitys alkoi
1997 Safarihotelli I-vaihe, ravintolan laajennus ja kotaravintola valmistuivat Tunturikeskus Galdotieva Enontekiöltä osaksi yhtiön toimipaikkoja
1999 Safarihotellin II-vaihe ja ravintolan uusi laajennus valmistuivat milleniumiksi
2000 Uudet incentive ohjelmat myös kesälle
2001 Polar-Lento Oy:n osakkuus, Cessna
2003 Hotelli Kittilä Oy ostettiin osaksi Harriniva-konsernia
2004 Liikevaihto Harrinivassa n 4,5 milj. euroa konsernissa noin 5,5 milj.euroa Harrinivassa 64 hotellihuonetta, 25 mökkiä, 100 moottorikelkkaa, 400 rekikoiraa
2005 Hotelli Jeris mukaan konserniin
2009 Panostuksia Kilpisjärvelle Kelkkavuokrausta ja opastettuja safareita tunturiin
2013 Torassiepin Lomapallas osaksi Harriniva-perhettä. Poroaktiviteettien kasvattaminen
2013 10 vuotta lumirakentamista, ensimmäinen isompi lumikylä Torasieppiin talvelle 2014
2013 Sukupolvenvaihdos. Nuorempi polvi osakkeenomistajiksi, mukaan hallitustyöskentelyyn ja mukana päivittäisessä työelämässä Harrinivassa
Kantatie 41

Historiaa

Vuoden 1938 tienumerointijärjestelmässä Auran ja Huittisten välinen tie oli osa valtatietä 9. Tuolloin tien linjaus tosin poikkesi jonkin verran nykyisestä. Nykyinen tie on rakennettu 1960-luvulla. Valtatie 9:n nykyisen, Loimaan kautta kulkevan linjauksen valmistuttua Auran ja Nokian välinen entinen valtatie 9 nimettiin kantatieksi 41. Vuoden 1996 tienumerouudistuksessa valtatietä 12 jatkettiin Tampereelta Huittisten kautta Raumalle, ja kantatie 41 typistyi Auran ja Huittisten väliseksi tieksi.
Veli Virkkunen

Veli Juhani Virkkunen (23. lokakuuta 1913 Turku – 23. elokuuta 2001) oli suomalainen filosofian maisteri, toimittaja, sotakirjailija ja tiedotuspäällikkö.
Virkkusen vanhemmat olivat hovioikeuden asessori, laamanni Veli Kustavi Snellman (1874–1940) ja Inkeri Elina Koskinen (1888–1928). Veli Virkkunen toimi muun muassa Yleisradion tiedotuspäällikkönä.
Veli Virkkunen oli naimisissa 1939–1949 muotitaiteilija, laulajatar Maire Virkkunen-Harkin kanssa kanssa ja toisen kerran Margaret Ann Bensonin (1921–2009). Yleisradion kirjallisuustoimittaja Juha Virkkunen oli Veli Virkkusen poika hänen ensimmäisestä avioliitostaan.
Energia Japanissa

Tämä artikkeli käsittelee energiantuotantoa ja kulutusta Japanissa.

Primäärienergia

Japani oli toiseksi suurin raakaöljyn tuojamaa (199 Mt) Yhdysvaltojen (564 Mt) jälkeen vuonna 2008. Japani oli 4. öljytuotteiden jalostuksessa (189 Mt) Yhdysvaltojen, Kiinan ja Venäjän jälkeen vuonna 2008. Japani oli määrällisesti johtava maakaasun tuojamaa (93 bcm) ja kivihiilen tuojamaa (165 Mt) vuonna 2009.

Sähkö

Japanin sähköntuotanto oli vuonna 2008 1 075 TWh (5,3 % maailman tuotannosta: 3. sija). Sähkön tuotannosta vuonna 2008 oli 288 TWh hiiltä, 283 TWh maakaasua, 258 TWh eli 24 % ydinvoimaa, 139 TWh öljyä ja 83 TWh vesivoimaa. Japanilla oli kolmanneksi eniten ydinvoimakapasiteettia (258 TWh - 24 % sähköstä) ja ydinsähkön tuotantoa vuonna 2008.
Ivanovon alue

Maantiede

Ivanovon alue sijaitsee Itä-Euroopan tasangon keskiosassa. Alueen pohjois- ja itäosan kautta virtaa Volga.

Historia

Ivanovon alue perustettiin 1929 osista Kostroman ja Vladimirin alueita.

Väestö

Ivanovon alueen asukasluku on 1 079 600 henkeä (vuonna 2008). Kaupunkiväestön osuus on 80,8 %. Suurimmat kaupungit ovat Ivanovo ja Kinešma.
Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan asukkaista 93,7 % on venäläisiä, 0,9 % ukrainalaisia ja 0,7 % tataareja.

Hallinto

Ivanovon alue on yksi Venäjän federaation jäsenistä eli subjekteista. Sen pääkaupunki on Ivanovo (vuoteen 1932 saakka Ivanovo-Voznesensk). Aluehallinnon johdossa on kuvernööri ja alueduuma. Paikallista itsehallintoa varten alue on jaettu 21 piiriin ja 6 kaupunkialueeseen.

Talous

Alueella on kemian-, elintarvike- ja puusepänteollisuutta sekä koneenrakennusta ja kevyttä teollisuutta. Maataloudessa viljellään viljaa, pellavaa ja vihanneksia sekä kasvatetaan karjaa.
Alamo

Lähetysasema-aika

Lähetysasemaoikeudet Alamo sai vuonna 1716 varakuningas Don Fernando de Alencastre Noroña y Silvalta. Fray Antonio de Olivares perusti Alamon kaksi vuotta myöhemmin. Hän toi mukanaan kristittyjä intiaaneja läheiseltä San Juan Bautistan San Francisco Solano -lähetysasemalta Rio Grande -joen rannalta. Olivares nimesi lähetysaseman katolisen pyhimyksen Antonius Suuren ja Uuden Espanjan kunniaksi. Lähetysaseman paikka valittiin vuonna 1724 ja peruskivi muurattiin 8. toukokuuta 1744.
Alamo oli ensimmäinen San Antonio -joen lähetysasemaketjusta. Useat näistä lähetysasemista muodostavat nykyään San Antonion Missions National Historical Park -nähtävyyden.
Lähetystoiminta alkoi hiipua vuodesta 1765 lähtien ja Alamon lähetysasema hylättiin 1793. Kaikki kirkonkirjat ja arkistot siirrettiin läheiseen San Fernandon kirkkoon. Vuonna 1803 San Carlos de Parras ja komppania hänen espanjalaisia sotilaitaan Álamo de Parrasin kaupungista (nykyisestä Meksikon Coahuilan maakunnasta) siirtyi Alamoon.
Alamon nimen taustasta on monta selitystä: se voi olla perua Álamo de Parrasin isännyydestä, se voi tulla virginianpoppelia tarkoittavasta espanjan sanasta álamo tai sitten arabian kielen (josta monet espanjan kielen sanat ovat lähtöisin) linnoitusta tarkoittavasta alamut-sanasta.

Myöhempi käyttö ja kunnostaminen

Piiritystaistelun jälkeen rakennus oli lähes rauniona. Sitä koetettiin kunnostaa ja viimein 13. tammikuuta 1841 Texasin tasavalta sai tehtyä päätöksen Alamon kirkon kunnostamiseksi katoliseksi kirkoksi. Kun Yhdysvallat hyväksyi Texasin osavaltiokseen, Alamo lunastettiin liittovaltion omistukseen. Rakennusta käytettiin Yhdysvaltain armeijan varusvarastona Yhdysvaltain sisällissotaan asti. Sisällissodan aikana Konfederaation joukot käyttivät rakennusta lähinnä varastona. Sodan jälkeen Yhdysvaltain hallitus otti rakennuksen takaisin haltuunsa ja käytti sitä vuoteen 1876 asti.
Rakennuksen omistuksesta kiisteltiin koko 1800-luvun loppupuoli. Texas osti 23. huhtikuuta 1883 rakennuksen katoliselta kirkolta ja luovutti sen hallinnan edelleen San Antonion kaupungille. Luovutuksen ehtona oli, että kaupunki huolehtii ja maksaa rakennuksen kunnossapidon. Kaksi naista, historioitsija ja opettaja Adina de Zavala sekä hyväntekeväisyyden harrastaja Clara Driscoll, kunnostivat rakennusta omilla varoillaan 1890-luvulta vuoteen 1905. Naiset ajautuivat myöhemmin erimielisyyksiin luostarista, jonka Driscoll olisi halunnut purkauttaa ja de Zavala kunnostuttaa.
Texasin kongressissa saatiin 25. tammikuuta 1905 aikaan päätös, jonka mukaan osa lähetysasemasta otettaisiin kaupalliseen käyttöön. Loppuosa kirkkorakennuksesta asetettaisiin Daughters of the Republic of Texas -järjestön hallinnoitavaksi. Nykyään tämä järjestö vastaa rakennuksen ylläpidosta ja järjestää turistikierroksia. Erimielisyydet rakennusten omistuksesta jatkuivat yhä 1900-luvulla, esimerkiksi vuonna 1908 de Zavala lukitsi itsensä sisään rakennukseen kolmeksi päiväksi kaupallista hyödyntämistä estääkseen.
Rakennusta on kunnostettu moneen otteeseen, perusteellisimmin Texasin satavuotisjuhliin 1936. Alamo sai kansallisen muistomerkin arvon 19. joulukuuta 1960.
Kangasjärvi (Keuruu, Karhunkylä)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 49 hehtaaria, se on 1,5 kilometriä pitkä ja 550 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 4,0 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Kitusjärven alueeseen (35.482) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 134,3 metriä mpy.