Mämmi

Mämmi on makea suomalainen perinneruoka, jota syödään varsinkin pääsiäisen aikaan. Sen arvellaan juhlaruokana olevan juutalaisen happamattoman leivän vastine. Mämmi on imellytettyä puuroa, joka valmistetaan pääosin vedestä, ruismaltaasta ja ruisjauhosta. Tyypillisesti mukana on myös hieman suolaa ja pomeranssinkuorta tai hillottua appelsiininkuorta. Joissakin resepteissä on lisäksi siirappia.
Suomessa täysin imelä mallaspitoinen mämmi oli vanhastaan vain länsisuomalainen ruoka. Muualla maassa ja etenkin idässä tunnettiin sen sijaan jauhoista imelletyt hapanimelät mämmit, kuten hapanmämmi ja syötävä taikina, jotka ovat vellimäisiä ja imeltämisen jälkeen lievästi hapatettuja. Nämä ovat myös laajalti tunnettuja itäeurooppalaisia ruokia. Makea, maltaista ja jauhoista imellytetty pääsiäismämmi tuli tunnetuksi koko Suomessa emäntäkoulujen, keittokirjojen ja sanomalehdissä olleiden reseptien kautta, Etelä-Karjalassa ja Lapissa vasta 1930-luvun jälkeen. Imellettyä puolukka-ruispuuroa kutsutaan joissain keittokirjoissa myös puolukkamämmiksi.
Tuohesta valmistettua mämmin paisto-, säilytys- ja tarjoiluastiaa kutsutaan tuokkoseksi, ropeeksi (rove) tai ropposeksi.
Nykyään mämmi tarjotaan yleensä jäähdytettynä sokerin ja kerman tai maidon kera, mutta aikaisemmin sokeria ei käytetty ja kermakin oli hapanta ja smetanan tyyppistä. Teolliset mämmit ovat yleensä sesonkituotteita, joiden tavanomainen myyntiaika on tammikuun alusta pääsiäiseen saakka. Mämmiä myydään reilut pari miljoonaa kiloa vuodessa, josta noin viidennes muulloin kuin pääsiäisenä. Suurista valmistajista vain Kymppi-Maukkaat (Kymppi Mämmi) valmistaa mämmejä ympäri vuoden. Mämmiä myydään niin kylmätuotteina kuin pakasteinakin.
S-ryhmän vuonna 2018 julkaiseman selvityksen mukaan eniten mämmiä asukasta kohti kuluttavia kuntia ovat Kitee, Kemijärvi ja Loimaa. Seuraavina listalla ovat Viitasaari, Virrat, Ikaalinen, Nivala, Parikkala, Juva ja Ilomantsi.

Historia

Vuonna 1700 Turun Akatemian teologian professori Daniel Juslenius kirjoitti väitöskirjan Aboa Vetus et Nova (Vanhaa ja uutta Turkua), jossa on ensimmäiset kirjalliset tiedot mämmistä pääsiäistraditiona. Juslenius kertoo väitöskirjassa varsinaissuomalaisten valmistamasta puurosta, joka on mustaa ja makeaa. Juslenius mainitsee mämmin tulleen Suomeen kulttuuriperintönä lännestä 1200–1300-luvulla. Mämmi levisi koko maahan 1900-luvulla keittokirjojen ja emäntäkoulujen kautta. Mämmille ei ole haettu EU:n nimisuojaa.

Paikannimissä

Aikana, jolloin kievareita ei vielä ollut, yövyttiin tilapäisissä majapaikoissa, joista osa oli myös erämiesten sijoina. Historiantutkija Jaakko Masosen mukaan paikannimistön perusteella Hämeen Härkätien varrella tällaisia olivat Rengon Asemi, Tammelan Pyhäjärven Mämmi, Mämmikallio ja Mämmikari sekä Marttilan Pirttiniemi. Paikannimissä on säilynyt myös viittaus vanhaan hämäläiseen matkamuonaan, mämmiin eli imellettyyn jauhotahnaan. Muita matkaeväitä olivat puuro, talkkuna ja hapan kala.

Mämmi maailmalla

Persialaiset kansat käyttävät suomalaisen mämmin tapaan vehnästä valmistettua ruokaa osana juhla-ateriaa persialaisessa uudessa vuodessa Noruz, joka on kevään ensimmäinen päivä. He kutsuvat ruokaa nimellä sämänu, ja se symboloi seitsemän aineksen Haft-Seen-juhlapöydässä hedelmällisyyttä ja vaurautta.