google/wiki40b huggingface dataset:
Eila-Maija Mirolybov

Eila-Maija Mirolybov (ent. Saksa, s. 7. kesäkuuta 1943) on entinen Yleisradion toimittaja, Ylen uutisten uutisankkuri 1978–1981 ja Ortodoksiviesti-lehden entinen päätoimittaja. Mirolybov jäi eläkkeelle Yleisradiosta vuonna 2003. Hän on pitkän toimittajauransa aikana ollut mukana Tv-lähetyksissä selostajana selostamassa lukuisia kuninkaallisia tapahtumia ja tästä syystä häntä pidetäänkin erityisesti Euroopan kuningasperheiden asiantuntijana.
Karen Putzer

Karen Putzer (s. 29. syyskuuta 1978 Bolzano) on italialainen alppihiihtäjä. Ensimmäisen kerran Putzer oli Italian edustusjoukkueessa vuonna 1994. Putzerin seura on G.S. Fiamme Oro (il Gruppo Sportivo Fiamme Oro della Polizia di Stato). Putzer on laskenut ennen kaikkea suurpujottelua ja supersuurpujottelua. Hän on olympiamitalisti Salt Lake Citystä. Karen Putzer
Ensimmäisen maailmancupvoiton Karen Putzer otti 19.12.1999 St. Moritzin supersuurpujottelukilpailussa, jossa toiseksi sijoittui italialainen Alessandra Merlin ja kolmanneksi ranskalainen Régine Cavagnoud. Putzerin tähän saakka paras kausi on ollut kausi 2002 - 2003, jonka aikana hän voitti viisi maailmancupin kilpailua. Saman kauden yhteispisteissä Putzer tuli toiseksi Kroatian Janica Kostelicin jälkeen. Noiden vuosien jälkeen Putzeria ovat vaivanneet lukuisat loukkaantumiset ja fyysiset ongelmat, eikä menestys ole ollut yhtä hyvää.
Tido

Tido Nguyen eli artistinimeltään Tido (s. 1992 Turku) on helsinkiläinen tuottaja, jonka muita titteleitä ovat muun muassa kitaristi, rumpali, biisintekijä, äänittäjä, sovittaja ja kirjoittaja.

Ura

Tido löysi biisintekijyyden ja tuottajuuden ammattina vuonna 2013 aloittaessaan työharjoittelun Kaiku Entertainmentilla. 
Myöhemmin Kaiku Songsille signattu Tido on tuottanut ja tehnyt hittibiisejä Mikael Gabrielille, Nelli Matulalle, Reino Nordinille, Anna Abreulle, Tuure Boeliukselle, Robinille, Tippa-T:lle ja lisäksi muutamiin tv-tuotantoihin. Tidon tyyliin kuuluvat urbaani pop-musiikki ja räp. 
Toistakymmentä kulta- ja platinalevyllä palkittua biisiä säveltänyt ja tuottanut Tido viettää noin kolmasosan vuodestaan Los Angelesissa, jossa häntä edustaa Pulse Music Publishing. Tämän myötä Tido on kirjoittanut biisejä myös maailman menestyneimpien kirjoittajien kanssa mm. Marty James (Justin Bieber), Matt Rad (Demi Lovato, Martin Garrix), Raja Kumari (Fifth Harmony).
Tidolla on oma KOI-yhtye Minna Koiviston kanssa.
Mekoryuk

Historiaa

Nuniwarmiutit (tai cup'igit) ovat asuttaneet Nunivaksaarta 2 000 vuoden ajan. Ensimmäisinä eurooppalaisina alueelle saapui Venäläis-amerikkalaisen kauppakomppanian retkikunta, joka raportoi vuonna 1821 saarella asuvan 400 ihmistä 16 kylässä. Yhdysvaltojen ostettua Alaskan vuonna 1867 Ivan Petroff laski saarella olevan 702 jupikkia yhdeksässä kylässä mukaan lukien 117 ihmistä ”Kootissa”, joka oli paikka lähellä nykypäivän Mekoryukia. Vuoden 1900 epidemia jätti kylään vain neljä perhettä.
Evangelical Covenant Church rakensi Mekoryukiin kirkon 1930-luvulla, ja ensimmäinen koulu avattiin 1939. Ihmiset muualta saarelta muuttivat kylään asuakseen lähellä koulua. Venäläiseskimo toi kylään poronkasvatuksen vuonna 1920. Elinkeino siirtyi Yhdysvaltain hallituksen hallintaan 1940-luvulla ja se rakennutti teurastamon vuonna 1945. Porot risteytettiin Denalin kansallispuiston karibujen kanssa ja tuloksena oli isompi, mutta vähemmän säyseä poro. Vuonna 1934 Grönlannista siirrettiin Nunivakiin 34 myskihärkää tavoitteena estää sen kuoleminen sukupuuttoon. Nykyään myskihärkäkanta on 500 eläintä ja kannasta on siirretty yksilöitä muualle Alaskaan.
1900-luvun puolivälistä lähtien Mekoryuk on ollut saaren ainoa vakituinen asuinkeskus. 1940-luvulle asti alueella elettiin vanhaa perinteistä elämäntyyliä, jossa muun muassa miehet ja naiset asuivat erillään. 1950- ja 1960-luvuilla eläminen muuttui nykyaikaisemmaksi.
Vuonna 1957 Mekoryukiin rakennettiin kiitotie. Kaupunkioikeudet Mekoryuk sai vuonna 1969. High school avattiin 1978.
Rendille

Rendille on afrikkalainen etninen ryhmä, joka asuu Kaisut-aavikolla Keniassa ja on sukua somalialaisille paimentolaisille. National Geographicin mukaan se kuuluu katoaviin kulttuureihin.
Rendillet ovat paimentolaisia, jotka matkaavat kameleineen 16 000 neliökilometrin alueella Pohjois-Keniassa. Naiset, lapset ja vanhukset asuvat puolipysyvissä kylissä, naisten rakentamissa majoissa, joita siirretään muutaman kerran vuodessa. Rendillet uskovat, että he eivät asu autiomaassa sattumalta, vaan se on heidän "luvattu maansa".
Rendillejen ravintoon kuuluu liha sekä veren ja maidon sekoitus, "Banjo". Perinteisesti miehet pukeutuvat kietomalla kankaan vartalonsa peitoksi, kun taas naiset pukeutuvat vuohien ja lampaiden nahoista tehtyyn lannevaatteeseen joka jättää ylävartalon paljaaksi.
Rendille-kulttuuriin kuuluu eri sukupuolta olevien erottaminen tärkeissä perinteisissä menoissa. Naiset eivät saa puhua tai ystävystyä miesten kanssa ja heidät on suljettu uskonnollisten riittien ulkopuolelle avioliittoa lukuun ottamatta. Rendille kuuluu afro-aasialaisiin kieliin. Sen puhujat ovat katoamassa sillä uusi sukupolvi puhuu mieluummin Samburua.
Sanni Utriainen

Ura

Kalevan kisoissa Utriainen voitti Suomen mestaruuden Kajaanissa 2010. Vuonna 2015 hän sai hopeaa ja vuosina 2012, 2013 ja 2017 pronssia.
Utriainen voitti kultaa alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 22. heinäkuuta 2010 Kanadan Monctonissa. Hän heitti viimeisellä heitollaan voittotuloksen 56,69 m, joka oli tuolloin myös hänen oma ennätyksensä. Vuonna 2009 Utriainen sijoittui yhdeksänneksi alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Novi Sadissa. Suomi–Ruotsi-maaottelussa 2010 Utriainen otti lajivoiton uudella ennätyksellään 57,26. 9. kesäkuuta 2011 hän heitti Lahdessa uuden ennätyksensä, 58,24 metriä.
Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Ostravassa 2011 Utriainen sijoittui neljänneksi. Toukokuussa 2012 Utriainen heitti Loughboroughissa ennätyksekseen 58,74. Pari viikkoa myöhemmin hän paransi ennätystään Leverkusenissa lukemiin 59,31 ylittäen samalla Lontoon olympialaisten B-rajan. Tulos on myös 22-vuotiaiden Suomen ennätys. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Utriainen selviytyi finaaliin sijoittuen yhdenneksitoista tuloksella 55,14. Lontoon olympialaisissa 2012 Utriainen ei selviytynyt finaaliin jäätyään karsinnassa ilman tulosta.
Kauden 2012 jälkeen Utriainen siirtyi edustamaan Tampereen Pyrintöä. Hän sijoittui alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tampereella 2013 kuudenneksi. Utriainen heitti ennätyksensä 60,08 Lappeenrannassa kesäkuussa 2015. Elokuussa hän paransi ennätystään lukemaan 63,03 Kuortaneen Eliittikisoissa ja ylitti tulosrajan Pekingin MM-kisoihin. Hän karsiutui loppukilpailusta Pekingin MM-kilpailuissa 2015 ja Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016. Rion olympialaisissa 2016 Utriainen jäi karsintakilpailun viimeiseksi tuloksella 53,42, eikä päässyt loppukilpailuun.
Hän oli tauolla heittämisestä henkisten syiden vuoksi puolitoista vuotta vuosina 2017–2019 ja jatkoi jälleen heittouraansa kesällä 2019.

Muuta

Utriainen valmistui keväällä 2010 liikuntaneuvojaksi Varalan urheiluopistosta. Perheeseen kuuluvat isä Esa Utriainen, äiti Päivi Utriainen, kaksi siskoa, joista toinen Jenni Janakka ja veli. Esa Utriainen voitti keihäänheiton Suomen mestaruuden vuonna 1979 tuloksella 90,94. Päivi Utriainen on entinen uinnin Suomen mestari.
10. tammikuuta 2011 Utriainen valittiin Suomen urheilugaala -tilaisuudessa Vuoden nuoreksi urheilijaksi. Palkinnon kävi hakemassa Tero Pitkämäki, Utriaisen ollessa leirillä Etelä-Afrikassa.
Hän on toiminut työkseen paikallisradiojuontajana, järjestyksenvalvojana ja rakennustyöläisenä.
Föglö

Maantiede ja luonto

Föglö koostuu useista saarista, joista suurin osa on asumattomia. Suurimmat saaret ovat Hummersölandet, Kyrklandet, Degerö, Sonnbodalandet ja Östersocknen. Näistä Östersocknen on Ahvenanmaan saarista pinta-alaltaan kuudenneksi suurin, Hummersölandet kahdeksanneksi suurin ja Degerö yhdeksänneksi suurin.  Yleisilmeeltään Föglö on karua ja maisemaa leimaavat pienet peltoaukeat. Saarten väliset salmet ovat enimmäkseen varsin matalia ja kuljettavissa vain pikkuveneillä. Föglönselkä erottaa Föglön länsipuolella olevista Lemlandista ja Lumparlandista; Föglön itäpuolella on Kökarinselkä. Kaukana Itämerellä, noin 60 kilometriä kirkosta etelään, sijaitsee naapurikuntaan Kökariin kuuluva Bogskär, jolla on vuonna 1882 rakennettu majakka.
Kunnan keskuspaikka on Degerön saaressa sijaitseva Degerby. Degerbystä on noin 32 km Maarianhaminaan, mukaan lukien lauttayhteys. Överön satamasta on lauttayhteys Sottungaan, Kökariin ja Kumlingeen sekä Korppoon Galtbyhyn. Degerbyn kylään pääsee Ålandstrafikenin lautalla Lumparlandista, sekä saaren pohjoisosaan, Överöön lautalla Korppoon Galtbystä ja Lumparlandin Långnäsistä.
Föglön alueella esiintyy varsin runsas linnusto, jossa silmiin pistävät etenkin pilkkasiipi ja haahka.

Kylät

Kunnassa on 23 kylää: Björsboda, Bråttö, Brändö, Bänö, Degerby, Finholma, Flisö, Granboda, Hastersboda, Horsholma, Hummersö, Jyddö, Järsö, Kallsö, Nötö, Prästgården, Sanda, Skogboda, Sommarö, Sonnboda, Stentorpa, Ulversö ja Överö.

Historia

Föglön kautta on kulkenut purjehdusreitti Ruotsin ja Suomen välillä vuosisatojen ajan. Väylän molemmilta puolilta on löytynyt pronssi- ja rautakautisia hautoja, mutta niiden tekijöistä ei ole tarkempia tietoja.
Paikannimenä Föglö esiintyi ensimmäisen kerran 1200-luvulla tanskalaisessa reittikuvauksessa, niin kutsutussa tanskalaisessa itineraariossa muodossa Fyghelde. Samassa asiakirjassa on mainittu myös Lemböte (Lynæbøte) ja Kökar (Thiyckækarl). 
Föglön Maria Magdalenan kirkko on yksi Ahvenanmaan vanhimpia. Se on rakennettu 1200-luvun puolessa välissä. Se on muutettu vuosina 1859–1861 ristikirkoksi ja uudistettu vuonna 1968.

Talous

Vuonna 2015 kunnassa oli 224 työpaikkaa. Niistä 8 % oli alkutuotannossa (maa-, metsä- ja kalataloudessa), 83 % palveluissa ja 5 % jalostuksessa.
Vuonna 2016 eniten yhteisöveroa maksaneet yritykset olivat kalatukkukauppaa harjoittava M.A.T-Fish Ab Oy, kirjolohta ja meritaimenta kasvattava Ålands Fiskförädling Ab ja kalanviljely-yritys Flisö Fisk Ab.

Palvelut

Föglön peruskoulu toimii Degerbyn laitamilla vuonna 1956 valmistuneessa rakennuksessa. Opetusta annetaan luokka-asteilla 1–9. Vuonna 2018 koulussa oli 39 oppilasta, joista kaksi Sottungan yläkoululaista kävi Degerbyssä kolmena päivänä viikossa. 
Joukkoliikenne on ilmaista, ja kuljetusten lähtöajat on sovitettu lautan lähtö- ja tuloaikoihin Degerbyssä. 
Kunnassa toimii kaksi terveydenhoitajaa, jotka hoitavat neuvola- ja kotisairaanhoitopalveluita. Lääkäri käy kaksi kertaa kuukaudessa. Maarianhaminan uusi apteekki ylläpitää lääkekaappia Föglössä. Sieltä saa käsikauppalääkkeitä.

Ruokakulttuuri

Föglön pitäjäruoaksi äänestettiin 1980-luvulla siikakeitto.
Kori

Kori on kiinteiden esineiden säilytykseen ja kuljettamiseen tarkoitettu esine. Valmistaminen tapahtuu lähes aina punomalla. Perinteisinä materiaaleina käytetään paikallisesti saatavissa olevia kasvimateriaaleja, kuten Suomessa päreitä, lastuja, varpuja, juuria, tuohta, niintä, rottinkia tai kaislaa. Nykyisin koreja valmistetaan paljon muovista joko punomalla tai teollisesti yhtenä kappaleena (esim. kaupan ostoskorit) sekä muovipinnoitetusta metallilangasta hitsaamalla (kuten vaatekomeron ulosvedettävät rautalankakorit).
Tyypillisimmillään kori on tuohesta tai puunoksista käsin punottu säilytysastia. Sen muoto on pyöreähkö ja se on yläosastaan avoin. Yleensä sen täydellisessä nimessä mainitaan joko käyttötarkoitus tai valmistusmateriaali, esimerkiksi hedelmäkori tai pajukori.
Eri murteissa korilla on synonyymejä kuten vakka ja vasu jossa nimitys kertoo lisäksi myös vihjeen käyttötavasta, materiaalista ja koosta. Vastaava kiinteästä aineesta tehty esine on laatikko, joka on kuitenkin aina kulmikas tai kulho joka on pyöreä. Selässä kannettavaa suljettavaa tuohikoria kutsutaan tuohikontiksi.
Korinpunonnan menetelmin valmistetaan myös korihuonekaluja, kuten keveitä nojatuoleja sisä- ja ulkokäyttöön. Niiden perinteinen materiaali on rottinki, jonka pohjalta on kehitetty säätä erinomaisesti kestävä muovirottinki.
Kun mies on mies

Juoni

Keski-ikäinen playboy Henry Graham (Matthau) on taloudellisissa ongelmissa ja päättää löytää varakkaan vaimon. Hankkeeseensa hän saa 50 tuhatta dollaria sedältään (Coco), joka antaa Henrylle kuusi viikkoa aikaa löytää sopiva puoliso. Henry löytääkin Henrietta Lowellin (May), rikkaan mutta kömpelön kasvitieteilijän. He avioituvat huolimatta Henryn lakimiehen suosituksesta. Lakimiehellä vaikuttaa olevan omakin lehmä ojassa.

Vastaanotto ja myöhempi arvostus

Golden Globe -gaalassa 1971 Kun mies on mies oli ehdokkaana parhaan musikaali- tai komediaelokuvan palkinnon saajaksi ja Elaine May naispääosastaan.
Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa kriitikkoa valitsi elokuvan kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle.
Juustohöylä

Juustohöylä on pieni kotitalouskäyttöön tehty höylä, jolla juustosta saadaan leikatuksi ohuita viipaleita. Nykyaikaisen juustohöylän kehitti vuonna 1925 norjalainen puuseppä Thor Bjørklund.

Kuvaus

Nykyinen juustohöylä koostuu tyypillisesti ohuesta kädensijasta ja lapion muotoisesta päästä: Päässä on halkio, jonka pohjalla on veitsen terä.

Historia

Jonkinlaisia juustohöyliä on saattanut olla yhtä kauan kuin juustoakin. Roomasta on esimerkiksi löytynyt ajanlaskun alun ajan tienoilta peräisin oleva kupariesine, jossa on jäämiä juustosta. Nykyaikaisen juustohöylän kehitti kuitenkin norjalainen huonekalupuuseppä Thor Bjørklund vuonna 1925. Bjørklund halusi kehittää työkalun, jolla kovakin juusto olisi helposti leikattavissa tasapaksuiksi viipaleiksi, mikä oli vaikeaa veistä käyttäen. Työkalun innoittaja oli tavallinen höylä. Juustohöylän valmistus aloitettiin Lillehammerin tehtaalla vuonna 1927. Suomessa juustohöyliä on löytynyt Hackmanin tuotevalikoimasta ainakin vuodesta 1939 lähtien. Bjørklund kuoli vuonna 1975 ja suurin osa nykyisin markkinoilla olevista juustohöylistä pohjautuu hänen keksimälleen alkuperäiselle juustohöylälle.
Simo Kaario

Simo Kaario (sukunimi aik. Flinck; 11. tammikuuta 1876 Helsinki – 1. toukokuuta 1944 Tampere) oli suomalainen näyttelijä.
Kaarion äiti oli Maria Flinck. Kaario toimi aluksi kirjaltajana, mekaanikkona ja kaupan alalla. Suomalaiseen teatteriin hän tuli lavastajaksi, siirtyen sieltä näyttelijäksi Helsingin Työväenteatteriiin 1902. Suomelaisessa Maaseututeatterissa hän näytteli 1904–1906, Kansan näyttämöllä 1913–1914 sekä Tampereen teatterissa 1907–1913 ja uudelleen vuodesta 1914 alkaen. Kaario toimi myös ohjaajana ja näyttämömaalarina. 
Näyttämöopintoja hän suoritti Skandinaviassa, Pariisissa, Berliinissä ja Wienissä. Häntä pidettiin lahjakkaana luonnenäyttelijänä. Hän esiintyi sekä komedioissa että tragedioissa, yhteensä noin 350 roolissa. Niihin kuuluivat muun muassa Josef Julius Wecksellin näytelmän Daniel Hjort samanniminen päähenkilö, Elämä on unelma -näytelmän Sigismund, Don Carloksen Filip II, Nummisuutareiden Sepeteus,  Regina von Emmeritz -näytelmän Larsson sekä Fedjan rooli näytelmässä Elävä ruumis. 
Kaario esiintyi myös elokuvissa. Hän esitti Harrin isäntää Jalmari Lahdensuon elokuvassa Pohjalaisia (1925), kartanonomistaja Maurilaa Uuno Eskolan elokuvassa Lumisten metsien mies (1928) ja tiedemiestä Nyrki Tapiovaaran elokuvassa Herra Lahtinen lähtee lipettiin (1939).
Kaario oli naimisissa vuodesta 1904 näyttelijä Helvi Lindströmin (k. 1958) kanssa.
Talous

Talouden toimialat

Taloudellinen toiminta jaetaan kolmeen päätoimialaan. Alkutuotanto on raaka-aineiden keräämistä tai tuottamista kuten maatalouden, kalastuksen tai kaivostoiminnan harjoittamista. Jalostus sisältää raaka-aineiden muokkaamista hyödykkeiksi eli esimerkiksi autojen valmistuksen metalleista ja elintarvikkeiden tuotannon. Kolmas talouden ala on palvelut, joka sisältää kuluttajille ja yrityksille suunnatun palvelutoiminnan. Esimerkiksi pankit, elokuvateatterit ja koululaitos kuuluvat palveluihin.

Epävirallinen talous

Epävirallinen talous  koostuu taloudellisesta toiminnasta, joka tapahtuu valtiojohtoisen talouden ulkopuolella. Sen muodostavat suorat epäviralliset vaihtokaupat, katukauppa, pienyhteisöjen keskenäinen vapaaehtoistyö sekä harmaa talous.
Pyyttämö

Maantietoa

Järven pinta-ala on 28 hehtaaria ja se on 700 metriä pitkä ja 550 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 2,4 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Rantaan on rakennettu yksi vapaa-ajan asunto, jonne tulee tie valtatien 10 levähdyspaikalta. Levähdyspaikalla on myös kioski.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Räikälänjoen valuma-alueeseen, johon Alajärven alue kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 124,1 metriä mpy. Järveen on johdettu muutama soistuneen metsän kuivatusoja. Etelässä sijaitsevasta Vesajärvestä tulee sen eteläpäähän laskujoki. Pyyttämön laskujoki on nimeltään Vesajoki ja se laskee kolmen kilometrin päähän Alajärven etelärantaan.
Hajataittoisuus

Hajataittoisuus (myös astigmatismus, astigmatia, astigmatismi) on silmän taittovirhe, jossa silmä taittaa valoa eri tavalla riippuen siitä, tuleeko valo silmään pysty- vai vaakasuunnassa. Koska valo osuu silmän verkkokalvolla eri kohtiin, voivat pystysuorat linjat näyttää teräviltä samalla, kun poikkisuorat linjat hämärtyvät, tai toisin päin. Lukiessa tämä saattaa vaikuttaa siltä, kuin kirjaimilla olisi ylimääräinen varjo.
Hajataittoisuus esiintyy yleensä yhdessä likinäköisyyden tai kaukotaittoisuuden kanssa, mutta se voi ilmetä myös ilman niitä.  Hajataitteisuutta voidaan korjata silmälaseilla ja piilolinsseillä, joissa on sylinterilinssit. Linssireseptiin merkitään tällöin voimakkuuden lisäksi myös astesuunta.
Niilo Syväoja

Niilo Syväoja (s. 13. huhtikuuta 1991) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt elokuvissa Helmiä ja sikoja (2003), Tummien perhosten koti (2008) ja Harjunpää ja pahan pappi (2010). Tämän lisäksi hän on ääninäytellyt useissa elokuvissa. Hän on laulanut Espoon musiikkiopiston kuorossa.
Klaus Wedemeier

Klaus Wedemeier (s. 12. tammikuuta 1944 Hof an der Saale) on saksalainen sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Bremenin pormestarina ja Bremenin senaatin puheenjohtajana vuosina 1985–1995. Häntä edelsi tehtävissä Hans Koschnick ja seurasi Henning Scherf.
Keltin redutti

Keltin redutti on ruotsalaisten vuoden 1743 Turun rauhan jälkeen Kymijoen länsirantaan Kuusankosken Keltin kylään rakennuttama maalinnake. Linnake rakennettiin suojaamaan tärkeää Kymijoen ylityspaikkaa, josta maantiet haarautuivat Anjalaan ja Iittiin. Keltin rajanylityspaikalla sijaitsi myös rajapostikonttori ja rajatullikamari. Ruotsin kuningas Adolf Fredrik vieraili 1752 tarkastusmatkallaan Keltin redutissa.
Keltin redutin miesvahvuus oli rauhan aikana 1 upseeri ja 12 sotamiestä. Kustaa III:n sodan aikana Kelttiin sijoitettiin kaksi komppaniaa, 24 rakuunaa ja 2 tykkiä, mutta siitä huolimatta venäläiset valtasivat Keltin 1790 polttaen Keltin ja Napan kylät. Suomen sodan aikana talvella 1808 Keltin varusväki koostui aliupseerista ja kuudesta sotamiehestä. Tämä varusväki peräytyi Keltistä ilman vastarintaa 5 000 miehen venäläisjoukkojen tieltä. Kelttiin oli suunniteltu 1800-luvun alussa suurta maalinnoitusta, johon olisi sijoitettu 5 000 - 6 000 miehen varuskunta, mutta nämä hankkeet jäivät toteuttamatta.
Vastapäätä joen toisella rannalla sijaitsi venäläisten rakentama Ruotsulan redutti.
Ykkönen (jalkapallo)

Historia

I divisioona syntyi 1973, kun Suomeen päätettiin luoda mestaruussarjan alapuolelle maanlaajuinen sarjataso. Aiemmin mestaruussarjan alapuolella oli alueellinen Suomensarja (1970–1972 nimeltään II divisioona). Uuteen sarjaan otettiin mestaruussarjasta pudonneet kolme joukkuetta ja sijoille 2–4 sijoittuneet joukkueet kolmesta II divisioonan alueellisesta lohkosta.
Sarjaa pelattiin vuosina 1973–1995 yhdessä koko maan kattavassa lohkossa. Alkujaan joukkueita oli 12 ja vuonna 1994 määrä kasvoi 14 joukkueeksi. Kausina 1996–2002 Ykkönen pelattiin kahdessa lohkossa, etelä- ja pohjoislohkossa, joissa oli molemmissa yleensä 10 joukkuetta. Kausina 2003–2010 sarjaa pelattiin yhtenä koko maan kattavana 14 joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Voittaja nousi suoraan Veikkausliigaan ja toiseksi sijoittunut karsi Veikkausliigassa toiseksi viimeiseksi sijoittuneen joukkueen kanssa (poikkeuksena kausi 2006). Kausina 2007–2010 kolme viimeistä putosivat Kakkoseen. Kaudella 2011 sarja pelattiin poikkeuksellisesti 13 joukkueella ja kaudesta 2012 lähtien se on pelattu 10 joukkueen kolminkertaisena sarjana.
Elias (filosofi)

Elias (500-luku?) oli uusplatonilainen filosofinen kirjailija, jonka nimi liitetään joihinkin Aristoteleen ja Porfyrioksen kommentaarien käsikirjoituksiin. Tekstillisten tyyliseikkojen vuoksi tutkijat ovat olettaneet, että Elias kuului Davidin tavoin Olympiodoroksen koulukuntaan ja oli tämän oppilas. Tuolloin hän olisi vaikuttanut Aleksandriassa 500-luvun jälkimmäisellä puoliskolla.
Todistusaineisto tällaisen henkilön olemassaolosta on kuitenkin vähäinen. Siksi nimellä viitataan usein lähinnä kirjoituksiin, jotka kulkevat hänen nimellään. Näihin kuuluvat kommentaarit Porfyrioksen teokseen Isagoge sekä Aristoteleen teoksiin Kategoriat ja Ensimmäinen analytiikka.
Nimensä perusteella Elias on saattanut olla kristitty.
Manfred Mann (muusikko)

]
Manfred Mann (oik. Manfred Sepse Lubowitz, s. 21. lokakuuta 1940 Johannesburg, Etelä-Afrikka) on kosketinsoittaja, joka perusti yhtyeet Manfred Mann ja Manfred Mann's Earth Band.
Lubowitz opiskeli musiikkia ja aloitti uransa Etelä-Afrikassa, mutta muutti 1961 Britanniaan, koska vastusti kotimaansa apartheidia. Hän kirjoitti brittiläiseen jazzlehteen nimimerkillä Manfred Manne, mutta pian nimi lyheni muotoon Manfred Mann. Hän tutustui kosketinsoittaja ja rumpali Mike Huggiin, jonka kanssa hän perusti 1962 yhtyeen blues-jazzyhtyeen Mann Hugg Blues Brothers. Yhtye teki 1963 levytyssopimuksen EMIn kanssa ja muutti nimensa Manfred Manniksi. Yhtye hajosi 1969, mutta Manfred Mann ja Mike Hugg perustivat saman tien kokeellisen jazz-rockyhtyeen Manfred Mann Chapter Three. Lyhytikäinen yhtye ehti julkaista kaksi albumia. 1971 syntyi Manfred Mann's Earth Band, joka on yhä elossa ja levyttää. Hän on julkaissut myös omia levyjä nimellä Manfred Mann's Plain Music.
Jyrki Huusko

Jyrki Huusko (s. 1967 Kuopio) on joensuulainen Itä-Suomen yliopiston kasvatustieteen dosentti  ja Nepenmäen koulun rehtori .
Eberhard von Mackensen

Toinen maailmansota

Toinen maailmansota syttyi 1. syyskuuta 1939, kun Saksa hyökkäsi Puolaan. Mackensen toimi Puolan valtauksen ajan 14. armeijan esikuntapäällikkönä. Tammikuussa 1940 hän yleni kenraaliluutnantiksi. Ranskan valtauksen aikana hän oli esikuntapäällikkönä 12. armeijassa ja ylennettiin voittoisan kampanjan jälkeen täydeksi ratsuväenkenraaliksi.
Tammikuussa 1941 hänestä tehtiin Etelän armeijaryhmään kuuluneen III armeijakunnan komentaja. Hän johti armeijakuntaansa Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon. Tammikuussa 1942 Mackensenin armeijakunta organisoitiin uudelleen III panssariarmeijakunnaksi. Loppuvuonna Mackensen johti myös 1. panssariarmeijaa muun muassa kolmannessa Harkovan taistelussa.
Marraskuussa 1943 Mackensen sai siirron Italiaan, jossa hänestä tuli 14. armeijan komentava kenraali. Tässä tehtävässä hän pysyi vuoden 1944 heinäkuuhun, jolloin hän jäi eläkkeelle. Ansioistaan toisessa maailmansodassa hänet palkittiin rautaristin ritariristillä.
Khutulun

Khutulun (n. 1260–1306), josta käytetään Marco Polon matkakertomuksessa nimitystä Aigiarne tai Aijaruc (suom. Kuunvalo), joskus myös Aiyurug, oli Tšagatain kaanikunnan hallitsijan Kaidun tytär. Hän oli Kublai-kaanin sukulainen, koska he molemmat olivat Tšingis-kaanin jälkeläisiä (Kublai toisessa polvessa ja Khutulun neljännessä).
Khutulun osallistui isänsä mukana taisteluihin Kublai-kaania vastaan ja sai maineen pelottomana soturina. Tunnetun tarinan mukaan hän ei suostunut menemään naimisiin, ellei sulhasehdokas voittanut häntä painiottelussa. Jos kosija hävisi, hän joutui maksamaan Khutulunille sata hevosta. Marco Polon kertoman mukaan Khutulun omisti lopulta yli kymmenentuhatta hevosta.
Länsimaissa Khutulunin tarinan yksi tunnetuimmista versioista on Giacomo Puccinin ooppera Turandot. Vuosina 2014–2016 tuotetussa Marco Polo -televisiosarjassa Khutulunia esitti eteläkorealainen näyttelijä Claudia Kim.