Tero Paappanen

Seuraura

Paappanen oli Jokereiden kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Kerava Shakersiin, jossa Paappanen voitti kauden 1995–1996 päätteeksi C-nuorten SM-pronssia. Kaudeksi 1996–1997 hän palasi Jokereihin. Paappanen voitti kauden 1997–1998 päätteeksi sekä A-nuorten SM-hopeaa että B-nuorten SM-pronssia. Kaudeksi 1998–1999 hän teki sopimuksen SM-liigajoukkueen kanssa. Paappanen pelasi siellä kauden aikana kaksi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä, kuten myös seuraavalla kaudella 1999–2000. Hän voitti A-nuorten Suomenmestaruuden sekä keväällä 1999 että 2000.
Kaudeksi 2000–2001 Paappanen siirtyi Mestis-joukkue KJT:hen. Hänen tulokaskautensa toi siellä 34 runkosarja- ja kolmessa playoff-ottelussa tehot 7+9=16. Kaudella 2001–2002 Paappanen oli seitsemällä osumallaan joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja Perttu Kopolan kanssa, vaikka hän pelasikin KJT:ssä vain 16 ottelua siirryttään kesken kauden Helsingin IFK:n SM-liigajoukkueeseen. Paappasen varsinainen tulokaskausi SM-liigassa toi 31 runkosarjaottelussa tehot 1+4=5. Maaliskuussa 2002 hän teki joukkueen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen, mutta Paappanen siirtyi kaudeksi 2002–2003 kuitenkin suuremman peliajan perässä Pelicansiin. Hän teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 7+6=13. Kausi 2003–2004 Paappasella jäi olkapäävamman vuoksi vain 23 ottelun mittaiseksi. Hänen kautensa osoittautui pettymykseksi myös pisteiden valossa, sillä Paappanen teki vain kolme tehopistettä.
Huhtikuussa 2004 Paappanen siirtyi try-outille päättyneellä kaudella Venäjän Superliigasta sarjatasoa alemmas Vysšaja Ligaan pudonneeseen Amur Habarovskiin. Joukkue osallistui jo samana keväänä isännöimäänsä Kubok Amura -turnaukseen. Paappanen sai Amuriin sopimuksen kaudeksi 2004–2005. Hän siirtyi kesken kauden kuitenkin sarjatasoa ylemmäs Superliigan Salavat Julajev Ufaan, jossa Paappanen sai tililleen kymmenen ottelua tehden niissä yhden syöttöpisteen.
Paappanen teki kaudeksi 2005–2006 kaksivuotisen sopimuksen Rauman Lukon kanssa. Hänelle ilmoitettiin etsittävän uutta seuraa kuitenkin jo elokuussa 2005, kun joukkueen päävalmentaja Jarmo Tolvasen mukaan Paappanen ei ollut sopiva suunniteltuun rooliin. Vain muutamaa päivää myöhemmin hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella paikallisvastustaja Porin Ässien riveihin. Jo ennen runkosarjan alkua Paappanen sai kuitenkin pahan aivotärähdyksen lyötyään harjoitusottelussa päänsä pleksiin Tapparan Janne Grönvallin taklauksesta. Hän kärsi tämän jälkeen päänsärystä ja huonontuneesta näkökyvystä. Ässien lääkäri Antti Hakkiluodon mukaan Paappanen kärsi pahoinvoinnista sekä yleisestä väsymyksestä ja voimien puutteesta. Hakkiluodon mukaan hänen uransa oli vaakalaudalla. Tammikuussa 2006 Paappasen sopimus Ässien kanssa purettiin hänen omasta aloitteestaan. Hetkeä tämän jälkeen Paappanen kuntoutui ja siirtyi loppukaudeksi Itävallan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Nationalligassa pelanneen EHC Lustenaun paitaan. Hän pelasi siellä vain 20 ottelua, mutta oli tästä huolimatta joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 8+9=17. Paappanen voitti sarjan mestaruuden.
Kaudeksi 2006–2007 Paappanen palasi Suomeen ja siirtyi vuoden mittaisella ja SM-liigaoption sisältäneellä sopimuksella Suomi-sarjajoukkue HC Keravaan. Hänet nimettiin joukkueen varakapteeniksi. Paappanen oli kuudella osumallaan joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja Ville Raatikaisen kanssa. Kaudella 2007–2008 hän oli tehoilla 16+11=27 Keravan kolmanneksi paras maalintekijä Jani Telavuoren kanssa ja joukkueensa tehokkain puolustaja. Paappanen sijoittui Suomi-sarjan puolustajien pistepörssissä kymmenenneksi. Hän lopetti pelaajauransa kevääseen 2008.
Kaudella 2010–2011 Paappanen esiintyi vielä Mäntsälän Jää-Tiikereiden joukkueessa yhden II-divisioona- ja kaudella 2011–2012 yhden III-divisioonaottelun verran. Sittemmin hän toimi myös seuran valmennuspäällikkönä.

Muuta

Paappanen työskentelee nykyään urheiluhierojana Mäntsälässä.