google/wiki40b huggingface dataset:
Lyykian kieli

Lyykian kieli on muinaisessa Lyykiassa puhuttu kuollut kieli. Se kuuluu indoeurooppalaisten kielten heettiläiseen ryhmään.
Lyykian kieli tunnetaan kiveen hakattujen ja rahojen sisältämien piirtokirjoitusten perusteella. Ne edustavat kahta eri murretta, joista rakenteeltaan arkaaisempi tunnetaan nimellä miljan. Kirjoittamiseen on käytetty kreikkalaista muistuttavaa vähäaasialaista kirjaimistoa.
Lyykialla ja luuvilla on yhteisiä piirteitä, joiden perusteella ne on yhdistetty erilliseksi heettiläisten kielten alaryhmäksi. Toisaalta niiden välillä on myös huomattavia eroja, jotka estävät yhteisen kantakielen rekonstruoimisen. Todennäköisempää onkin, että samankaltaisuudet ovat syntyneet murteiden välisen vuorovaikutuksen tuloksena.
Impulssisadetin

Impulssisadetin on sadettimen tyyppi, jonka sadetuspää pyörii ympyrää veden suihkuamisen voimalla ja kääntyy kierteitetyn kiinnitysmutterin päällä olevan laakerin avulla. Orton Englehart keksi sen vuonna 1933, ja se tuli nopeasti yleiseen käyttöön. Vaikka impulssisadetin on korvattu monessa tilanteessa vaihdekäyttöisillä pyörivillä sadettimilla, monet sen muunnelmat ovat yhä käytössä.

Kehitys

Alkuperäinen vaakatasossa toimiva impulssisadetin keksittiin vuonna 1933 ja patentoitiin 1935. Keksijänä oli Orton Englehart Kaliforniasta, Glendoran kaupungista. Hän myi keksintönsä myöhemmin Clem and Mary LaFetra -yhtiölle, joka valmisti ja myi sitä Rain Bird -tuotemerkillä.

Ominaisuudet ja toiminta

Sadetuspää kääntyy kierteitetyn kiinnitysmutterin laakerissa. Pää on pyörimisliikkeessä suihkuavan veden voimalla, ja siitä lähtee vähintään yksi varsi. Sadetusvarsi työntyy toistuvasti takaisin vesisuihkuun jousen avulla. Varren törmäys vesisuihkuun hajottaa suihkun ja suuntaa virtausta hieman, mikä mahdollistaa yhtenäisen kastelualueen sadettimen ympärille. 
Joissakin täyden ympyrän pyörivissä impulssisadettimissa on toinen, lyhyen kantaman vastakkainen levitinsuutin (katso kuva), joka kattaa kastelualueen lähimmät osat osittaisten ympyräpäiden nopean "paluukierron" avulla. 
Veden virtausta voi ohjata säätämällä virtausta rajoittavien kuristinten asentoa kokonaisesta sadetusalueesta pienempään kattavuuteen. Kuristimet ovat täysin säädettävissä sormilla kääntämällä halutun sadetusalueen valitsemiseksi. 
Sadetuspään keskeytymätön virtausreitti tekee sadettimesta vähemmän alttiin vahingoittumiselle ja tukkeutumiselle veden sisältämästä mullasta tai hiekasta.Täten ne sopivat järjestelmille, joissa käytetään kaivovettä. Yksi impulssipäiden tunnuspiirre on se, että niiden putkissa on lähes aina uroskierteet, kun taas lähes kaikissa muissa sadetintyypeissä käytetään naaraskierteitä. 
Sadetuspäät valmistettiin alun perin metallista. 1970-luvulta lähtien niitä on valmistettu myös termoplastisista muoveista paremman korroosiokestävyyden vuoksi.

Käyttö

Impulssisadettimen pitkä suihkutussäde ja yhtenäinen vedenlevitys vastaa suurinpiirtein luonnollista sadetta. Laite korvasi nopeasti vuosisatoja vanhan vakokastelumenetelmän, jossa viljelyrivien väliin kaivettiin kaivantoja, jotka täytettiin vedellä.

Muunnelmat

Impulssisadettimen maan alta esiin putkahtava muunnelma tuli markkinoille keinona välttää varovainen ja aikaaviepä ruohonleikkuu maan pinnalla olevien sadetinten ympärillä. Tällaiset sadettimet painuvat pois käytöstä ollessaan nurmen pinnan alle pois näkyvistä. Ruohonleikkuussa on kuitenkin noudatettava suurta varovaisuutta, jotta sadetinpäille, joiden nurmen alle painuminen on epäonnistunut, ei aiheutuisi vahinkoa. 
Vaikka impulssisadettimet korvattiin 1990-luvulla suurelta osin vaihdekäyttöisillä pyörivillä sadettimilla, niillä on yhä monia hyviä puolia kuten kastelualueen yhtenäisyys, hiekan- ja mullankestävyys ja alhaisen vedenpaineen toiminta.
Haukijärvi (Jämsä, Hallinmäki)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 8,0 hehtaaria, se on 700 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Kurujoen–Nytkymenjoen valuma-alueeseen (14.226) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 152,8 metriä mpy.
Alakurtin rata

Radan historiaa

Neuvostoliiton vaatimuksesta Suomen piti talvisodan jälkeisen Moskovan rauhan ehtojen mukaisesti rakentaa 86,8 kilometrin pituinen rautatie, niin kutsuttu Sallan rata, Kemijärveltä Sallaan ja edelleen Kelloselkään Moskovan rauhassa määritellylle valtakunnanrajalle. Samaan aikaan Neuvostoliitto rakensi radan Rutšjista Muurmannin radalta Alakurtin kautta valtakunnanrajalle.
Neuvostoliitto aloitti oman 171 kilometrin mittaisen osuutensa rakentamisen 19. tammikuuta 1940 ja se valmistui 25. helmikuuta 1941, kun taas Suomen rakentama osuus valmistui ja yhdistettiin Alakurtin rataan 15. toukokuuta 1941.
Neuvostoliiton puoleisen osuuden rakentamisesta vastasi Neuvostoliiton sisäasiainkansankomissariaatin NKVD:n alainen Pääleirihallinto GULAG. Rautatienrakennushanke oli GULAGin rakennushanke numero 105. Rakennustyöstä vastasi Paikallisleirihallinto, joka oli aluksi sijoitettuna Kantalahteen, mutta siirrettiin 17. lokakuuta 1940 luovutetulla alueella sijaitsevaan Alakurttiin. Paikallisleirihallinnon johtajana toimi aluksi NKVD:n kapteeni G. B. Afanasjev, ja 23. joulukuuta 1940 alkaen I. I. Orlovski.
Rakennustyömaalla käytettiin työvoimana vankeja, joita toukokuussa 1940 oli 58 198, elokuussa 31 808, marraskuussa 26 469 ja 1. tammikuuta 1941 31 618. Rakennushanke lopetettiin 30. tammikuuta 1941, jolloin pääosa vangeista siirrettiin muiden paikallisleirihallintojen alaisuuteen.
Suomalaiset kaukopartiomiehet tekivät tiedusteluretkiä Alakurtin radalle jo välirauhan aikana ja laativat päämajalle seikkaperäisen raportin radasta keväällä 1941.
3. heinäkuuta 1941 alkaen saksalaiset joukot käyttivät rataa hyökättyään Neuvostoliittoon, jonka vuoksi neuvostoliittolaiset hävittivät rakentamaansa rataa vetäytyessään. Saksalaiset ja suomalaiset joukot pystyivät etenemään tuhottua rataa pitkin Vermajoen linjalle, jonne eteneminen pysähtyi. Kaksi saksalaista rautatiepioneerikomppaniaa saivat radan korjattua Suomen rajalta Alakurttiin, 158 kilometrin päähän Kemijärveltä, ja edelleen Tuntsajoen ylitse Karhu-nimiselle armeijan purkausasemalle ja tykistön ampuma-alueelle.
Peräännyttyään syyskuussa 1944 saksalaiset tuhosivat juuri korjatun rautatien.
Venäläisten tietojen mukaan rautatie korjattiin sodan jälkeen aina Kuolajärvelle saakka, mutta liikenne osuudella Alakurtti–Kuolajärvi lopetettiin vuonna 1954. Alakurtin ja Kuolajärven välinen rataosuus on myöhemmin purettu.
Luhtapiispa

Koko ja ulkonäkö

Koiraan paino on noin 41 g.

Esiintyminen

Luhtapiispa elää päiväntasaajaseudulla Afrikassa Nigeriasta, Kamerunista ja Angolasta Ugandaan, Keniaan ja Tansaniaan. Lajin esiintymisalue on kooltaan 720 000 neliökilometriä ja lajin kanta on elinvoimainen.
Mattilanpelto

Mattilanpellon pienalue

Mattilanpellon pienalue on Mattilanpellon kaupunginosan osa, jonka asuinrakennuskanta koostuu sekä kerros- että omakotitaloista. Se sijaitsee noin kilometrin päässä kaupungin ydinkeskustasta. Sen omakotitaloalue on yksi kaupunginarkkitehti Matti Hämäläisen 1940-luvulla suunnittelemista Jyväskylän jälleenrakennuskauden asuinalueista. Mattilan talon pelloille vuonna 1946 kaavoitettu alue syntyi helpottamaan sodan jälkeistä asuntopulaa ja se oli jatkoa Hämäläisen 1940 aloittamalle kaupungin uusien omakotialueiden kaavoitukselle. Keskellä aluetta on puisto, joka muodostaa alueen keskustaa jäsentävän aukion. Länsi-Päijänteentie erottaa Mattilanpellon Kukkumäestä, jossa myös on saman aikakauden omakotiasutusta. Alueella sijaitsevat entinen Keljon kirkko ja Keljon vanhainkoti. Keljon kaupunginosa alkaa kuitenkin hieman etelämpänä.

Älylä

Seminaarinmäellä on myös vanhoja puutaloja. Puutaloaluetta kutsutaan nimellä Älylä. Monet sen taloista ovat yliopiston opettajien 1930-luvulla rakennuttamia. Nimen kerrotaan olevan rehtori Kaarle Oksalan keksimä.  Alueen ensimmäinen rakennus on 1904 valmistunut Karpion talo, jonka Lars Sonck piirsi 1903 ystävälleen maanmittausinsinööri Johan Spetsille (myöhemmin Janne Karpio) häälahjaksi. Wivi Lönn muokkasi rakennuksen julkisivua myöhemmin ja 1925 Alvar Aalto teki ulkorakennuksen korjauspiirustukset. Janne Karpion jälkeen talossa asui poliisimestari Ilmari Karpio perheineen. Vuonna 1995 rakennus remontoitiin kaupunginjohtajan virka-asunnoksi ja edustustilaksi. 2017 siihen siirtyi ravintola Teeleidi.

Mattilanniemi

Mattilanniemi on Jyväsjärven niemi, ja siellä sijaitsee uimaranta sekä Jyväskylän yliopiston rakennuksia, muun muassa informaatioteknologian tiedekunnan rakennus Agora. Alueella on kaksi sisäilmaongelmien vuoksi käytöstä poistettua yliopiston rakennusta, joiden purkamista on suunniteltu. Purkamista on myös vastustettu.
Mattilanniemessä on entinen Nokia Oyj:n paikallinen yksikkö (vuoteen 2009). Nykyisin tiloissa on muiden muassa Tieto Oyj:n toimintaa.
Etelä-Afrikan naisliitto

Etelä-Afrikan naisliitto (engl. Federation of South African Women) oli vuonna 1954 perustettu järjestö, joka vastusti apartheid-järjestelmää ja erityisesti niin sanottujen passilakien laajentamista koskemaan myös maan naisväestöä. Sen perustivat ANC:n naiskongressin jäsenet vuonna 1954 ja se toimi pääasiassa ANC:n naiskongressin sisällä. Liikkeen keskeisiä johtajia olivat Helen Joseph ja Lilian Ngoyi.
Järjestön suurin kampanja oli passilakeja vastustanut mielenosoitus Pretoriassa 9. elokuuta 1956, johon osallsitui yli 20 000 naista. Järjestö osallistui myös Sharpevillen verilöylyyn johtaneeseen passien polttamiskampanjaan.
Järjestöä ei virallisesti koskaan kielletty, mutta monet sen jäsenet pidätettiin, asetettiin pannaan tai pakotettiin maanpakoon 1960-luvun aikana.
Them

Them oli vuonna 1964 perustettu belfastilainen rockyhtye. Se muistetaan parhaiten Van Morrisonin ensimmäisenä yhtyeenä. Hän toimi Themin laulajana vuosina 1964-1966. Them esitti karheaa rhythm and blues -vaikutteista musiikkia.
Van Morrisonin kanssa Them levytti lp-levyt The Angry Young Them (1965) ja Them Again (1966). Näistä ensimmäinen sisälsi yhtyeen tunnetuimman kappaleen ”Gloria”, josta on tullut garage rock -standardi. Van Morrisonin lähdettyä soolouralle vuonna 1966 Them jatkoi toimintaansa vuoteen 1971 asti. Lyhyeksi jäänyt paluu ilman Morrisonia vuonna 1979 on toistaiseksi viimeinen kerta, kun yhtye on esiintynyt.
Jehan de Lescurel

Jehan de Lescurel (myös Jehannot de l'Escurel) oli ranskalainen keskiajan säveltäjä ja runoilija.

Elämä

De Lescurel syntyi Pariisissa ja hänen isänsä oli kauppias. Hän sai opetuksensa musiikissa mahdollisesti Notre Damen katedraalissa. Hänet hirtettiin 23. toukokuuta 1304 "irstaudesta" ja "rikoksista naisia kohtaan".

Teokset

Useimmat de Lesculerin teokset ovat monofonisia lauluja. Lauluihin kuuluu muun muassa virelaita sekä balladeja.

Diskografia:

Mediabook "Jehan de Lescurel. Songé .i. songe" (chansons & Dit enté " Gracïeus temps", ensemble Syntagma, essay: Emilia Danilevski ISBN: 3003651420002
Ulko-Hebridit

Uskonto

Lewisin, Harrisin ja North-Uistin väestö on pääosin protestantteja, tarkemmin sanottuna presbyteerejä, kun taas Barra, Benbecula ja South Uist ovat pääosin katolisia. Uskonnolliset erot eivät kuitenkaan aiheuta konflikteja saarten välillä. Kirkoilla ja uskonnolla on keskeinen merkitys Ulko-Hebridien elämässä. Presbyteriaanisilla Lewisillä, Harrisilla ja North Uistilla on sunnuntailla pyhäpäivänä edelleen keskeinen asema, mistä johtuen niillä kaupat ja julkiset palvelut eivät ole avoinna sunnuntaisin.

Ulko-Hebridit mediassa

Radiokuunnelmasarjassa Knalli ja sateenvarjo Ulko-Hebridit toimivat toistuvana vitsinä, sillä sarjan päähenkilöt uhataan usein siirtää sinne arkistotehtäviin jatkuvien epäonnistumistensa vuoksi.
Kiertokytkin

Kiertokytkin (tai vääntökytkin) on moniasentoinen elektroniikassa käytetty kytkin, jonka asentoa vaihdetaan kiertämällä. Kiertokytkimen etuja keinu- ja vipukytkimeen verrattuna ovat suurempi kytkentäasentojen määrä ja pienempi riski vaihtaa kytkimen asento tahattomasti.
Karl Ruda

Karl Evert Ruda (28. tammikuuta 1892 Lohja – 11. marraskuuta 1949) oli suomalainen jääkärieverstiluutnantti. Hänen vanhempansa olivat rakennusmestari Frans Victor Ruda ja Augusta Adolfina Warelius. Hänet vihittiin ensimmäisen kerran avioliittoon vuonna 1923 Hjördis Coustanec Erikssonin kanssa (kuoli vuonna 1926). Toisen kerran hän avioitui ensimmäisen vaimon kuoltua vuonna 1932, Aini Raatikaisen kanssa.

Opinnot

Hän kävi kansakoulun ja suoritti yksityisesti kuudennen luokan Helsingin uudessa ruotsalaisessa oppikoulussa vuonna 1921. Hän suoritti taktiikan sovoltamiskurssin Suojeluskuntain päällystökoulussa vuonna 1927. Hän suoritti komentajakurssin Suojeluskuntain päällystökoulussa vuonna 1944.

Jääkäriaika

Tämä helsinkiläinen varastonhoitaja liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 11. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän kuului myös pataljoonan soittokuntaan.

Sisällissodan jälkeinen aika

Sisällissodan jälkeen hän toimi adjutanttina armeijan uudelleen järjestelyn jälkeen Suomen valkoisen kaartin 1. pataljoonassa, josta hänet siirrettiin 15. heinäkuuta 1919 alkaen 7. komppanian päälliköksi. Hänet siirrettiin 23. tammikuuta 1926 Kaartin Jääkäripataljoonan 1. komppanian päälliköksi. Armeijasta hän erosi 5. joulukuuta 1928 ja siirtyi liikemieheksi Helsinkiin ja vuodesta 1936 Konehuolto oy:n toimitusjohtajaksi.

Talvi- ja jatkosota

Hän toimi ylimääräisten harjoitusten aikana Täydennys Jalkaväkirykmentti 2:n pataljoonan komentajana , josta hänet siirrettiin Täydennys Jalkaväkirykmentti 1:een ja edelleen Jalkaväkirykmentti 63:een. Talvisodassa hän osallistui taisteluihin Haparaisissa, Volossulassa, Taipaleessa, Terentilässä ja Vuosalmella. Välirauhan aikana hän toimi samassa tehtävässä ja myöhemmin Pohjois-Satakunnan suojeluskuntapiirin Virtain aluepäällikkönä. Jatkosodan syttyessä hänet komennettiin pataljoonan komentajaksi Jalkaväkirykmentti 60:een ja edelleen jalkaväkirykmentti 50:een. Kunnes hänet komennettiin toimistoupseeriksi 17. Divisioonan esikuntaan ja vuonna 1941 pataljoonan komentajaksi 61:een jalkaväkirykmenttiin. Sodan loppupuolella hänet siirrettiin Erillinen Pataljoona 27:n komentajaksi, josta hänet siirrettiin vielä samana vuonna 17. Divisioonan suunnittelu-upseeriksi ja edelleen Henkilötäydennyskomppania 4:n komentajaksi. 2. Divisioonan opaselimen päälliköksi hänet siirrettiin vielä vuonna 1944. Hän osallistui Taisteluihin jatkosodassa Terussa ja Äänislinnassa sekä asemasotaan Shemenskissä sekä Karjalankannaksella Juustilassa ja Lavolassa. Hän erosi vakinaisesta palveluksesta vuonna 1944.
Hemel Hempstead

Hemel Hempstead on kaupunki Hertfordshiren kreivikunnassa, kaakkois-Englannissa. Kaupunki sijaitsee 24 kilometrin päässä Lontoosta luoteiseen. Asukkaita kaupungissa on noin 90 000. Hemel Hempstead kuuluu Suur-Lontoon urbaanialueeseen.
Kaupungissa on sisätiloissa toimiva talviurheilukeskus.
Konstantin Airich

Konstantin Airich (s. 4. marraskuuta 1978) on saksalainen raskaansarjan nyrkkeilijä, joka on syntynyt Astanassa, Kazakstanissa. Airichin nykyinen kotipaikka on Hampuri.
Airichin ensimmäinen tappio oli Danny Williamsia vastaan kiistanalaisessa ottelussa. Kuudennessa erässä Williams osui iskuillaan vahvasti, ja näytti siltä, että hän tyrmää Airichin, mutta erä keskeytettiin kun sitä oli jäljellä 1.28. Ottelu loppui seuraavassa erässä, koska Airich luovutti.
Hänen kärsi toisen tappionsa hajaäänituomiolla Ondrej Palastelle 6. maaliskuuta 2009.
Airich osallistui kansainväliseen Prizefighter-turnaukseen vuonna 2011. Voitettuaan avausottelussa Lucian Botin, Airich karsiutui välierässä ensimmäisen erän tyrmäyksellä Tye Fieldsille.
Airichista tuli IBF Inter-Continental tittelin haltija, kun hän tyrmäsi saksalaisen Varol Vekiloglun maaliskuussa 2012. Airich voitti ensimmäisessä tittelin puolustuksessaan Ondrej Palan ja säilytti IBF Inter-Continental -tittelin ja samalla voitti Palalta WBO:n raskaansarjan Euroopan mestaruustittelin. Airich voitti Palan teknisellä tyrmäyksellä 9. erässä.
19. toukokuuta 2012 hän kohtasi Odlanier Solisin ja hävisi ottelun tuomarien yksimielisellä päätöksellä.
Syyskuussa 2014 Airich kohtasi Lontoon 2012 olympialaisten kultamitalistin, Anthony Joshuan 8-eräisessä ottelussa. Joshua tyrmäsi Airichin ottelun kolmannessa erässä. 
Airich hävisi suomalaiselle Robert Heleniukselle 10. syyskuuta 2016 Maarianhaminassa tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä, ajassa 0.49.

Ottelutilastot ammattilaisena

http://boxrec.com/boxer/383219
FS La Motte-Picquet (D645)

Palvelus

Alus on palveluksessa 2014.
Seututie 160

Seututie 160 on Valtatie 6:n rinnakkaistie Imatralla. Se alkaa kantatie 62:n liittymästä Vuoksenniskan eteläpuolella ja on Vuoksenniskan pääkatu. Se päätyy pohjoisessa Imatran ja Ruokolahden rajalla takaisin valtatie 6:lle ennen Oritlampea. Tie toimii vilkkaana yhdystienä.

Historiaa

Alun perin seututie 160 oli Porvoon ja Myrskylän välinen tie. 1990-luvun lopulla Imatran moottoritien valmistuttua ja valtatien 6 siirryttyä moottoritielle seututie 160 siirtyi vanhalle valtatien 6 osuudelle ja Porvoon ja Myrskylän välinen tie muutettiin yhdystieksi 1605.
Varkauden pääkirkko

Rakennus

Koruttoman yksinkertainen kellotapuli on 35 metriä korkea. Kirkkolaiva on 17 metriä korkea, 45 metriä pitkä ja kohti kuoria porrasmaisesti kapeneva. Katto muodostuu seitsemästä poikkiholvista. Saarnastuoli on valettu betonista ja koristettu T. J. Korven puuveistoksin. Istumapaikkoja on 1 100.
Kirkon yhteydessä olevaan seurakuntasaliin mahtuu 130 henkilöä. Sali voidaan myös jakaa kolmeen pienempään tilaan, jotka on nimetty seurakunnan entisten kirkkoherrojen mukaan: Kustaan sali (Kustaa Sarsan mukaan), Auliksen sali (Aulis Savolaisen mukaan) ja Heikin sali (Heikki Mertasen mukaan).

Maalaukset

Merkittävä taideteos on professori Lennart Segerstrålen vuosina 1953–1954 maalaama alttarifresko nimeltä Tulkoon Sinun valtakuntasi. Sen pinta-ala on 240 neliömetriä ja sitä pidetään Pohjoismaiden suurimpana alttarifreskona.
Kirkon pääsisäänkäyntien luona eteisessä on lisäksi arkkitehti Paalasen suunnittelema ja Y. Forsströmin valmistama kahdeksankulmainen lasimaalaus Emmauksen tiellä.
HMS Najad (Nj)

Palveluskäyttö

Alus modernisoitiin 1951 valmistamalla uusi torni sekä asentamalla snorkkeli. Lisäksi aluksen ilmatorjunta-aseet poistettiin. Alus poistettiin palveluksesta 1. huhtikuuta 1966.
Artur Grönberg

Artur Wilhelm Grönberg (4. marraskuuta 1871 Rauma – 2. maaliskuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen liikemies ja sukututkija.
Grönbergin vanhemmat olivat kauppias Erik Wilhelm Grönberg (1835–1896) ja Johanna Blom (1841–1890), Grönbergillä oli oma pankkiiriliike vuodesta 1896 alkaen ja hän johti vuosina 1901–1911 Helsingin pörssihuutokauppoja. Myöhemmin Grönberg omisti ja johti useita yrityksiä kuten Tikkurilassa toimineet Lyijyvalkoistehdas Grönberg ja Hiilihappoyhtiö Grönberg, Helsingin Raitiotie- ja Omnibus Osakeyhtiö, Helsingin Hattuteollisuus sekä Silfverbergin & Wecksellin Yhdistetyt Hattutehtaat.
Grönberg omisti vuodesta 1913 Bjursin tilan Inkoon Barösundissa. Hän kirjoitti alueen historiasta kuvauksen nimellä Barösund : ett bidrag till kännedomen om svenskbygdens historia.
Konstantin Rokossovski

Tausta

Konstantin Rokossovskin suku oli erään puolalaisen aatelissuvun sivuhaara, joka oli silloista alempaa keskiluokkaa. Konstantinin isä oli rautatieläinen. Hänen äitinsä oli venäläinen – Konstantin syntyi aikana, jolloin Puola kuului Venäjään.
Konstantin Rokossovski palveli ensimmäisessä maailmansodassa Venäjän armeijassa rakuunaosastossa.
Syksyllä 1917 hän liittyi bolševikkeihin. Hän soti puna-armeijassa Venäjän sisällissodassa nousten komentajaksi. Hän palveli myös Puolan–Neuvosto-Venäjän sodassa 1920-luvun alussa.

Rauhan aika

Neuvosto-Venäjän sisällissodan jälkeen Rokossovski opiskeli sotilasakatemiassa. Hän nousi puna-armeijassa ratsuväen komentajaksi.
Stalinin vainoissa hänet tuomittiin gulagiin 1930-luvun lopussa. Hänet vapautettiin ja kutsuttiin maavoimien palvelukseen vuonna 1940. Vainoissa oli teloitettu suuri osa puna-armeijan korkeimmasta upseeristosta. Saksan hyökkäyksen vuoksi päteviä upseereita pääsi palaamaan poliittisten vankien leireiltä.

Sodan jälkeen politiikkaan

Vuodet 1945–1949 Rokossovski toimi Neuvostoliiton Pohjoisen puolustusalueen komentajana.
Rokossovski nousi Bolesław Bierutin johtaman kommunistisen Puolan puolustusministeriksi (1949–1956), sillä maan stalinisointiin tarvittiin venäläisiä ministereitä. Puolan maaseudulla kapinoitiin kommunistihallitusta vastaan vuosina 1945–1948, mutta Rokossovski tuli ministeriksi Puolassa vasta 1949. Hän osallistui silti keskeisesti Puolan alistamiseen.
Hän toimi Neuvostoliiton Transkaukasian sotilasläänin komentajana vuodet 1957–1958. Tässä vaiheessa Josif Stalinin sotilaskomentajat siirrettiin eläkkeelle uuden hallinnon puhdistuksissa, niin myös Rokossovski.
Konstantin Rokossovski kuoli 74-vuotiaana ja haudattiin Punaiselle torille Kremlin muuriin.
Adolfo Suárezin Barajasin Madridin kansainvälinen lentoasema

Liikenneyhteydet

Barajasista on suora metroyhteys keskikaupungin Nuevos Ministeriosin liikekeskukseen. Viimeinen osuus tästä reitistä avattiin toukokuussa 2002. Matkustajien on ollut mahdollista suorittaa lähtöselvitys Nuevos Ministeriosissa jo ennen siirtymistään lentoasemalle.
Cercanías-lähijunayhteys lentoaseman ja Madridin Chamartínin rautatieaseman välillä otettiin käyttöön syykuussa 2011.

Onnettomuudet

Barajasin lentoasemalla on tapahtunut useita suuria lento-onnettomuuksia. Vuonna 1983 Bogotásta, Kolumbiasta tulossa ollut Aviancan Boeing 747 putosi lähettyville surmaten lähes 200 matkustajaa. Vain kaksi viikkoa myöhemmin Iberian Boeing 727 ja Aviacon DC-9 törmäsivät kentällä. Onnettomuudessa kuoli 100 matkustajaa. Vuonna 1985 Barajasista lähtenyt Iberian Boeing 727 putosi ollessaan laskeutumassa Valenciaan surmaten kaikki lennolla olleet matkustajat. 20. elokuuta 2008 Spanairin MD-82 suistui kiitotieltä nousun aikana. Viranomaisten vahvistamien tietojen mukaan onnettomuudessa kuoli 150 ihmistä.

Lentoyhtiöt ja kohteet

Barajas toimii Iberian tukikohtana ja on myös pääportti Iberian niemimaalle Euroopasta ja muualta maailmasta, erityisesti Latinalaisesta Amerikasta.
Neljännen terminaalin ja kahden uuden kiitotien rakennustyöt aloitettiin vuonna 2000. Uusi terminaali avattiin helmikuussa 2006. 
Terminaaleja 1, 2 ja 3 käyttävät Star Alliance- ja SkyTeam-alliansseihin kuuluvat lentoyhtiöt sekä liittoutumattomat yhtiöt. Terminaali 4 on varattu yksinomaan Iberian, sen tytäryhtiöiden ja Oneworld-kumppanien liikenteelle.