google/wiki40b huggingface dataset:
The Dreaming (yhdysvaltalainen yhtye)

Yhtyeen tyyli

Monet vanhat Stabbing Westward -fanit ovat kritisoineet yhtyeen "radioystävällisyyttä" ja kaupallistumista edeltäjäänsä verrattuna. The Dreamingin jäsenet pukeutuvat keikoillaan täysin mustiin ja kitaristit ja basisti soittavat yleensä valkoisilla instrumenteilla. Yleensä Gibson Les Pauleilla ja Schecterin bassoilla. Yhtyeen musiikki on muuttunut Stabbing Westwardia instrumentaalisesti kevyemmäksi ja nopeammaksi, mutta sanoituksissaan edelleen yhtä ahdistunutta ja masentunutta, ellei enemmänkin. Yhtye on ottanut enemmän vaikutteita goottiteemasta, kuin Stabbing Westward, mikä erottuu eritoten Puppet-albumilla. Christopher Hallin mukaan yhtyeen debyytti oli kariutunut hänen ja Johnny Haron alkuperäisestä visiosta, jolloin Puppetilla he yrittivät korjata asiaa. Puppetin soundi olikin edeltäjäänsä raskaampi, tummanpuhuvampi ja hyökkäävämpi. Sisältäen silti tiettyjä popkoukkuja yhdessä, ellei toisessakin kappaleessa. Puppetilta tosin puuttuu teknisesti haastavat kitarasoolot, joita Etched in Bloodilla voi kuulla muun muassa Sticks and Stones-kappaleessa. Kitaravetoisuus ylinpäänsä on jäänyt taka-alalle. The Dreaminging ulkoasua ja soundia on pidetty hyvin merkittävänä 2000-luvun puolivälin emoyhtyeiden synnylle, ottaen vaikutteita goottirockin ulkoasusta, synthpopin ja punkin sointukierroista. Myös yhtyeen edeltäjää Stabbing Westwardia pidetään tärkeänä vaikuttajana kyseiselle tyylisuunnalle synkeillä ja itsetuhoisilla teemoillaan, mutta yhtyeen ulkoasu oli lähempänä perinteisempää rockia.

Kiertueet

The Dreaming teki ensimmäisen kiertueensa Yhdysvalloissa vuonna 2006 Ill Ninon, Godheadin ja Ran kanssa. Suurin osa vuodesta 2007 meni heidän debyyttialbuminsa Etched in Blood nauhoittamisessa, sekä heidän soittaessaan loppuun Warped Tour -kiertuettaan. Vuonna 2008 he soittivat kolmen kuukauden kiertueen markkinoidakseen debyyttinsä ilmestymistä. Yhtyeen toisen albumin mainonnan vuoksi he soittivat 2011 Winter Tourin, joka sisälsi 12 keikkaa. Kaikki Yhdysvalloissa erinäsillä yökerhoilla. Viimeinen keikka oli sovittu Pops nightclubissa Illinoisin Saugetissa. Kiertue oli menestys ja tätä jatkettiin vielä Spring Tourilla ja Download This Tour -kesäkiertueella.
Linda Darnell

Linda Darnell (oik. Monetta Eloyse Darnell; 16. lokakuuta 1923 Dallas, Teksas – 10. huhtikuuta 1965 Glenview, Illinois) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Hän syntyi Teksasin Dallasissa yhdeksi Calvin Darnellin ja Pearl Brownin neljästä lapsesta. Hänen äidillään oli lisäksi kaksi lasta edellisestä avioliitosta. Hän työskenteli jo lapsena mallina ja teini-iässä näyttelijänä. Hän esiintyi ensimmäisessä elokuvaroolissaan vuonna 1939. Darnell esiintyi elokuvissa, televisiossa ja teatterissa. 
Darnell oli kolmesti naimisissa. Hänen puolisoinaan olivat J. Peverell Marley vuosina 1943–1952, Philip Leibmann vuosina 1954–1955 ja Merle Roy Robertson 1957–1963. Hän adoptoi ensimmäisen miehensä kanssa tytön, Charlotte Mildred ”Lola” Marleyn. Hän kuoli vuonna 1965 Illinoisissa tulipalossa saamiinsa vammoihin vain 41-vuotiaana.
Katja Ebstein

Katja Ebstein (oik. Karin Witkiewicz, s. 9. maaliskuuta 1945 Girlachsdorf) on saksalainen laulaja. Hän syntyi alasleesialaisessa Girlachsdorfin (puol. Gniewków) kylässä, mutta kasvoi Länsi-Berliinissä Ala-Sleesian tultua liitetyksi Puolaan toisen maailmansodan jälkeen. Hän on menestynyt lauluillaan ”Theater” ja ”Es war einmal ein Jäger”. Hän oli naimisissa Christian Bruhnin kanssa, joka kirjoitti hänelle monia lauluja. Ebstein on edustanut Saksaa Eurovision laulukilpailussa kolmesti, vuosina 1970, 1971 ja 1980. Ebstein on aina ollut menestyvä viisuedustaja, vaikka hän ei ole voittanut kertaakaan.
Franz von Hipper

Franz Ritter von Hipper (13. syyskuuta 1863 – 25. toukokuuta 1932) oli Saksan keisarillisen laivaston amiraali ensimmäisen maailmansodan aikana.
Weilheimissä syntynyt Franz liittyi armeijaan vuonna 1881. 18-vuotias kadetti palveli muun muassa SMS Niobella ja SMS Leipzigilla. Jo vuonna 1884 Hipper komensi torpedoyksiköitä. Vuonna 1903 hän sai komentoonsa panssarilaiva SMS Friedrich Karlin.
Hipper komensi sotalaivastoa Jyllannin taistelussa. Juuri ennen sodan loppumista Hipper ylennettiin Reinhard Scheerin tilalle avomerilaivaston päälliköksi 1918.
Hipper jäi eläkkeelle vielä samana vuonna. Toisessa maailmansodassa Saksaa palvellut raskas risteilijä Admiral Hipper nimettiin hänen mukaansa.
Kaikuharjun koulu

Kaikuharjun koulu on peruskoulu Lahden Liipolassa. Koulu antaa opetusta kuulovammaisille ja kielellisistä häiriöistä kärsiville (dysfasia). Koulussa saa tukiavustusta eli erityisopetusta.
Pistokalastus

Atrainkalastus

Atrainkalastuksessa eli tuulastuksessa kalaa isketään monipiikkisellä talikkoa muistuttavalla atraimella, jonka piikit läpäisevät kalan. Tämä edellyttää suhteellisen matalaa ja kirkasta vettä, jollainen voi olla kalojen nousupaikoissa. Järvellä tuulastaminen tapahtuu siten, että veneessä oleva kalastaja vaanii kaloja pitkävartisella atraimella ja yrittää veneen nokasta käsin iskeä järvessä uivia kaloja selkään.
Atraimet jaetaan pistoatraimiin ja lyöntiatraimiin. Lyöntiatraimeksi katsotaan myös kalakirves.

Koukkukalastus

Koukkukalastuksessa käytetään koukkua. Koukkukalastamista kutsutaan onkimiseksi. Pitkäsiima on onkimismenetelmä, jossa pitkään siimaan, kannatuslankaan, kiinnitetään useita onkia siimojen päähän. Uistelemiseksi kutsutaan koukkujen pitämistä liikkeessä veneen avulla.

Ammuntakalastus

Ammunnassa kalaa ammutaan aseella.
Psykodynaaminen psykologia

Psykodynaaminen psykologia koostuu Sigmund Freudin kehittämän psykoanalyysin pohjalta syntyneistä malleista ja teorioista. Freudin teoriaa ja hänen hoitomuotoaan kutsutaan yhdessä psykoanalyysiksi. Psykoanalyysi ja sen pohjalta luodut teoriat muodostavat siis yhdessä psykodynaamisen psykologian.
Freudin teoria pyrki kuvaamaan mielen toiminnan suhdetta sisäisiin haluihin ja yllykkeisiin sekä ympäristön vaatimuksiin. Jotkin sisäiset halut, kuten aggressiivisuus ja seksuaalisuus ovat sellaisia, että niiden välitön tyydyttäminen toisi yhteiskunnassa suuria ongelmia.

Psyyken rakenne

Freud erotti psyyken rakenteesta kolme tasoa. Ensimmäinen taso, joka on luonteenomainen aivan pienelle lapselle, pyrkii välittömään tyydytykseen piittaamatta seurauksista. Tätä tasoa kutsutaan viettipohjaksi. Toisella tasolla ihmiselle muodostuu yliminä. Yliminän vaatimukset ovat usein kohtuuttomia, ja yliminä saattaa vaatia täydellisyyttä hinnalla millä hyvänsä. Näiden kahden tason välillä on Freudin mukaan tasapainotteleva taso, minä. Minä pyrkii siis tasoittamaan kahden jyrkän näkemyksen eli yliminän ja viettipohjan välistä jännitystä ja ohjaamaan yksilön toimintaa yksilön etujen mukaisesti. Minä pyrkii toimimaan tosiasiat huomioiden eli noudattamaan todellisuusperiaatetta.
Psykodynaamisen psykologian mukaan ihmisen mielestä suurin osa on tiedostamatonta. Ihmisen tietoisuutta on verrattu jäävuoreen, josta vain pieni osa on pinnan yläpuolella ja suurin osa näkymättömissä pinnan alla. Tämä tiedostamaton osa mielestä vaikuttaa ratkaisevasti kaikkeen ihmisen toimintaan. Tiedostamatonta tietoisuutta ovat muun muassa lapsuudessa koetut pettymykset ja murheet. Lapsuuden tutkiminen onkin yksi keskeisimmistä asioista psykodynaamisessa psykologiassa.
Freudin psykoanalyysi loi pohjan nykyaikaiselle psykoterapialle, joka perustuu siihen, että potilas kertoo vapaasti ajatuksistaan ja terapeutti kuuntelee aktiivisesti. Psykodynaamisessa työskentelyssä terapeutti johdattelee keskustelua suuntaan, jonka uskoo paljastavan potilaansa ongelman. Psykoanalyysi ei yleensä sovi synnynnäisiin neurologisiin ongelmiin kuten autismi ja Aspergerin oireyhtymä. 
Ongelmallisena voidaan pitää sitä, että monia psykodynaamisen psykologian teorioita on vaikea osoittaa oikeaksi tai vääriksi, koska suurin osa sen aineistosta perustuu ihmisten omiin kertomuksiin ja terapeutin päätelmiin.
Flying Tiger Linen lento 739

Etsinnät

Etsintäoperaatio aloitettiin kello 19.43. Liberialaisen tankkeri T L Linzenin miehistö huomasi kirkkaan välähdyksen taivaalla lähellä kadonneen koneen reittiä noin 90 minuuttia sen jälkeen kun koneeseen oli viimeksi oltu yhteydessä.
Friedrich Karl Arnold Schwassmann

Friedrich Karl Arnold Schwassmann (25. maaliskuuta 1870 – 19. tammikuuta 1964) oli saksalainen tähtitieteilijä. Hän löysi uransa aikana 22 asteroidia, joista osan yhdessä Max Wolfin kanssa.
Schwassmann löysi yhdessä Arno Arthur Wachmannin kanssa komeetat 29P/Schwassmann-Wachmann 1 (1925), 31P/Schwassmann-Wachmann 2 (1929) ja 73P/Schwassmann-Wachmann 3 (1930).
Lamu (Siikalatva)

Lamu on kylä Siikalatvan kunnassa. Se sijaitsee kunnan eteläosassa, ja oli aiemmin jo lakkautetun Piippolan kunnan kylä. Kylä sijaitsee Vähä-Lamujärven länsirannalla noin 15 kilometrin päässä Piippolan taajamasta eteläkaakkoon ja noin 12 kilometrin päässä Pyhännältä länteen.
Lamulla on perustettu hirsisiä mökkejä, saunoja ja aittoja valmistava Salvos Finland Oy, joka muutti vuonna 2011 Pyhännän kuntaan uusiin tehdastiloihin. 
Alueen tärkeimmät kulkuväylät ovat kylän lähistöllä kulkeva valtatie 28 sekä pohjoisempi kantatie 88 sekä kylän läpi kulkeva historiallisesti arvokas valtatie 8000 (Saviselkä–Piippola-tie).
Linja-autoasema

Linja-autoasema on kaupungissa tai taajamassa sijaitseva linja-autoliikenteen, erityisesti kauko- ja pikavuoroliikenteen solmukohta. Asema-alueeseen kuuluu yleensä myös päärakennus, jossa sijaitsevat matkatavarapalvelu-, lipunmyynti- ja odotustilat, sekä mahdollisesti myös kauppaliikkeitä ja ravintoloita. Rahtiliikenteen toimitilat saattavat sijaita päärakennuksessa tai erillisessä rakennuksessa. Päärakennuksen ulkopuolella on varsinainen laiturialue, jossa sijaitsevat lähtölaiturit sekä odotuskatokset. Linja-autoasemat sijaitsevat yleensä liikenteellisesti merkittävällä paikalla, josta on vaivaton vaihtoyhteys juniin, metroon, raitiovaunuihin, laivoihin tai lentokoneisiin.
Euroopan suurin linja-autoasema on Helsingin linja-autoasema Kampin keskus, joka valmistui 2006. Se maksoi sata miljoonaa euroa ja suunnittelu ja rakentaminen kestivät kolme vuotta. Sen pinta-ala on 25 000 neliömetriä, ja se on Suomen vilkkain linja-autoasema. Päivittäin sieltä lähtee 700 linja-autoa ja noin 170 000 matkustajaa.
Sumatransorsa

Koko ja ulkonäkö

Sumatransorsa on suurikokoinen 66–81 senttimetrin sorsalaji, jonka höyhenet ovat pääasiassa tummia, mutta pää ja kaulan yläosat ovat vaaleat. Koirailla on yleensä kellertävä nokka ja epätasaisen värinen pää. Naaraat ovat selvästi pienempiä, ja niiden pää sekä kaula ovat laikukkaammat.
Sumatransorsa ääntelehtii lennossa sointuvin kaakatuksin, jotka loppuvat yleensä nasaaliin vihellykseen. Se käyttää myös lyhyitä ja kovia kaakatuksia.

Levinneisyys

Laji oli joskus laajalle levinnyt koillisesta Intiasta ja Bangladeshista koko Kaakkois-Aasiaan aina Sumatralle ja Jaavalle asti. Sen nykyinen esiintymisalue käsittää enää joitakin hajanaisia alueita sen entisellä levinneisyysalueella ja on edelleen pienentymässä.
Nykyinen yksilömäärä on noin 800 (vuoden 2002 arvio) ja laji on luultavasti kuollut sukupuuttoon Malesiasta ja Jaavalta.

Elinympäristö

Sumatransorsa elää seisovissa tai hiljalleen virtaavissa luonnollisilla tai keinotekoisilla kosteikoilla. Niiden pitää olla lähellä metsää, josta löytyviä puunkoloja laji käyttää yöpymiseen ja pesimiseen. Sumatransorsa viihtyy parhaiten matalassa maastossa, alle 200 metrissä, mutta sitä on havaittu myös 1 400 metrissä ylätasangoilla, joilla on hitaasti virtaavia jokia.

Lisääntyminen

Sumatransorsan lisääntymiskausi on sidoksissa sademäärän vaihteluun. Muniminen tapahtuu kuivan kauden lopulla, ja poikaset kuoriutuvat sadekauden alkupuolella. Pesä on yleensä puunkolossa, oksien haarukassa tai ontossa puussa. Mitkä tahansa puulajit käyvät, ja kolon korkeus maanpinnastakin vaihtelee 3–12 metrin välillä.
Naaraan normaalista munimismäärästä ei ole varmaa tietoa. Intiassa on nähty poikueita, jotka ovat vaihdelleet 1–15 yksilön välillä. Vankeudessa munia on 6–13, ja kymmenen munaa on tavallisin määrä. Hautomisaika kestää noin 33 päivää, ja poikaset ovat lentokykyisiä noin 14 viikon kuluttua. Naaras on vastuussa hautomisesta, mutta koiras on koko ajan läheisyydessä, ja pari käy yhdessä etsimässä ruokaa sekä päivän ensimmäisiä tunteina että uudestaan iltapäivällä. Koiras saattaa naaraan aina takaisin pesälle ja odottaa lähettyvillä, kunnes naaras on asettunut takaisin hautomaan.

Ravinto

Sumatransorsa on kaikkiruokainen. Sille käyvät siemenet ja muut kasvit, vaikka se suosiikin elävää eläinravintoa: kaloja, matoja, heinäsirkkoja, sammakoita ja etanoita. Ruokailualueena sumatransorsat käyttävät märkiä ruohikkoja, matalia lampia, matalia ja hitaita virtoja, soita sekä riisipeltoja.

Suojelu ja uhat

Suurin syy sumatransorsan vähenemiselle on alavien maiden metsien hävittäminen ja paikallinen kosteikkoalueiden kuivattaminen ja muuttaminen. Jäljelle olevat eristyneet populaatiot ovat herkkiä muun muassa sattumanvaraisille luonnonmullistuksille ja geneettisen aineiston yksipuolistumiselle. Lisäksi vesivoiman kehittäminen, heikko metsienhoito ja saasteet ovat paikallisempia ongelmia.
Sumatransorsa kuuluu CITES-sopimuksen ensimmäiseen liitteeseen, joten sen myyminen on kokonaan kielletty. Lajia tavataan 21 suojelualueella ja Assamissa sijaitseva Dibru-Saikhowan kansallispuisto perustettiin, koska se on merkittävä sumatransorsan kannalta.
Intel Westmere

Intel Westmere (myös Nehalem-C) on Intelin kehittämä suoritinarkkitehtuuri, jonka yhtiö julkaisi 7. tammikuuta 2010. Arkkitehtuuriin perustuvat suorittimet valmistetaan 32 nanometrin tekniikalla, mutta niiden sisäänrakennetut grafiikkaohjaimet on valmistetaan vanhemmalla 45 nm prosessilla. Arkkitehtuuri kehitettiin vanhemman Nehalem-arkkitehtuurin seuraajaksi. Westmeren korvasi myöhemmin Sandy Bridge-arkkitehtuuri.

Ominaisuudet

Prosessoreiden ensimmäiset työpöytäversiot tunnettiin Clarkdale-koodinimellä ja ne asentuivat Socket 1156 -suoritinkantaan kuten vanhemmat Nehalem-suorittimet. Suorittimet tukivat Nehalemeille tyypillisiä Turbo Boost- ja HyperThearding-toimintoa. Uutena ominaisuutena Westermere-prosessoreissa oli suorittimen kanssa samaan kotelointiin yhdistetty grafiikkaohjain. Westermere -suorittimissa suoritinydin ja grafiikkaohjain olivat erillisiä piirejä, jotka on yhdistetty saman koteloinnin alle. Grafiikkaohjain on suorittimen kanssa yhteydessä QPI-väylän kautta. Westermeret toivat uutena ominaisuutena myös käskykantauudistuksia, joista kuusi kehitettiin AES-algoritmin nopeuttamiseksi. Seitsemäs käskykantauudistus kohdistettiin kryptauksen nopeuttamiseksi.Westmere-arkkitehtuuriin pohjautuneissa kuusiytimisissä Gulftown-suorittimissa piisiru sisälsi 1,17 miljardia transistoria ja sen pinta-ala oli 240 neliömillimetriä. Westmereen pohjautuneissa kaksiytimisissä Clarkdale-suorittimissa oli 384 miljoonaa transistoria ja niiden pinta-ala oli 81 neliömillimetriä.
Biomedicum Helsinki

Biomedicum Helsinki on Helsingissä, Meilahden kaupunginosassa, Meilahden sairaala-alueella sijaitseva tutkimus- ja opetuskeskus. Se sisältää kaksi rakennusta, joista Biomedicum Helsinki 1:ssä on tutkimustiloja ja Helsingin yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan opetustiloja. Tutkimustiloissa tehdään yliopiston perustutkimusta, HYKS-sairaalan kliinistä tutkimusta sekä esimerkiksi Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen, Folkhälsanin, Suomen molekyylilääketieteen instituutin ja tutkimuslaitos Minervan tutkimusta. Biomedicum Helsinki 2:ssa on tiloja muun muassa lääketieteen ja tutkimuksen alojen yrityksille.
Rakennus 1 valmistui vuonna 2001 ja rakennus 2 vuonna 2008. Lääkäriseuran Duodecimin merkkihenkilön ja samannimisen aikakauskirjan ensimmäisen päätoimittajan Konrad ReijoWaaran (1853-1936) kunniaksi nimetty silta yhdistää rakennuksia. Niiden käyttöä koordinoi Biomedicum Helsinki -säätiö, joka myös rahoittaa lääketieteen alan tutkimustoimintaa.
Rakennuksen 1 osoite: Haartmaninkatu 8, 00270 Helsinki. 00270 = Pohjois-Meilahti. (00290 = Meilahden sairaala-alue = mm. korkea tornitalo, "Hilton").
BelAZ

Tuotteet

BelAZ:in tuotevalikoimaan kuuluvat avolouhoksiin ja maanalaisiin kaivoksiin tarkoitetut dumpperit sekä muut kaivostoimintaan liittyvät ajoneuvot ja laitteet. Lisäksi yritys valmistaa tienrakennuslaitteita ja muihin tarkoituksiin suunniteltuja erityiskuljetusvälineitä.
Dumppereissa on yleensä Cumminsin dieselmoottorit ja joko hydromekaaninen tai dieselsähköinen voimansiirto. Niiden kapasiteetit ovat 30–450 tonnin väliltä. Muissa laitteissa käytetään myös TMZ- tai JaMZ-moottoreita. Tienrakennuslaitteita myydään myös nimellä MOAZ.

BelAZ Suomessa

Taivalkoskella toimineessa Mustavaaran kaivoksessa oli kokeiltavana BelAZ-548. Moottorin todettiin olevan riittävän tehokas kokonaispainoltaan yli 70-tonnisen ajoneuvon liikuttamiseksi, mutta alamäkeen täydellä kuormalla kulkiessa jarrut olivat alimitoitetut. Kun kokeilu oli päättynyt, auto kuljetettiin Helsinkiin ajamalla. Matkaan kului neljä päivää.
Fulfillingness’ First Finale

Tuotanto

Stevie Wonder on itse tuottanut levyn yhtiölle nimeltä Taurus Productions, Inc. Wonder kiittää myös yhtiötä Black Bull Music, Inc. Aputuottajina, studioinsinööreinä ja moogin ohjelmoijina ainakin kappaleella "They Won't Go When I Go" ovat olleet Robert Margouleff ja Malcolm Cecil. Levytyksen käytännön järjestelyistä on huolehtinut Josette Valentino. Albumi on äänitetty neljässä studiossa: Los Angelesissa The Record Plantissa ja Westlake Audiossa sekä New Yorkissa Media Soundissa ja Electric Ladyssa. Masterointi on tehty Kalifornian Burbankissa Kendun Recordersissa. Äänityksessä ja jälkikäsittelyssä ovat lisäksi olleet mukana Joan DeCola ja Gary Olazabal sekä Peter Chaikin.
Levykannen tekoa on ohjannut Ira Tucker, Jr. ja suunnittelusta ja kuvituksesta on vastannut Bob Gleason. Alkuperäisessä LP-levyssä on avautuvat kannet ja takakannen kuvissa ovat mm. John F. Kennedy ja Martin Luther King.
Albert Ortel

Albert Ortel (myös Albert Oertel) on kuvitteellinen saksalainen agentti, joka tarinassa esiintyi sveitsiläisenä kelloseppänä. Hänellä kerrottiin olleen aktiivinen rooli valmisteltaessa liittoutuneiden Scapa Flow'n tukikohtaan tekemää hyökkäystä, jossa Günther Prienin komentama sukellusvene U-47 upotti 14. lokakuuta 1939 Britannian laivaston taistelulaivan HMS Royal Oakin.

Tarina

Orkneysaarten pääsaarella Pomonalla sijaitsevaan Kirkwalliin ilmaantui vuonna 1927 sveitsiläinen Albert Ortel, josta tuli paikallisen kellosepän Dennis Eynhallow'n apulainen. Myöhemmin Ortel avasi kaupunkiin oman kello- ja matkamuistomyymälän. Ortel oli kaupunkilaisten keskuudessa suosittu ja toisaalta hyvin kiinnostunut uudesta elinympäristöstään. Erityisenä kiinnostuksen kohteena oli Scapa Flow'n lahti ympäristöineen. Scapa Flow'ssa sijaitsi Britannian laivastotukikohta.
Saatuaan selville, että Hoxansalmea (englanniksi Sound of Hoxa, saksaksi Hoxa Sund) suojaavaa sukellusveneverkkoa huolletaan lokakuussa 1939 Ortel lähetti asiaa koskevan viestin yhteyshenkilölleen, joka informoi asiasta tiedustelujohtaja, amiraali Wilhelm Canarista. Kun sukellusvene U-47 saapui 14. lokakuuta 1939 Pomona-saaren itärannalle, Ortel, tarinassa oikeasti saksalainen kapteeni Alfred Wehring, antoi sille sovitut valomerkit ja nousi alukseen. Wehringillä oli mukanaan 12 vuoden aikana laatimansa piirrokset Scapa Flow'sta ja lähivesistöistä. Samana yönä U-47 torpedoi Royal Oakin.

Tarinan havaitut ristiriidat

Tarina sukellusveneen Royal Oakin ankkuripaikalle opastaneesta vakoojasta esiintyy Curt Riessin 16. toukokuuta 1942 Saturday Evening Postissa ilmestyneessä artikkelissa "Hitler's U-Boat Espionage". Tarinaa kehitteli edelleen Kurt D. Singer vuonna 1945 ilmestyneen teoksensa Spies and traitors in World War II luvussa "The Man Who Really Sank the Royal Oak". Vielä 20 vuotta Riessin ensiversion jälkeen Bengtsson (1962) luonnehti episodia osoitukseksi "sekä saksalaisen vakoilijan uskomattomasta kärsivällisyydestä että hänen naapuriensa yhtä uskomattomasta naiiviudesta".
Tutkijat (kuten Nigel West, Wolfgang Frank, Alexander McKee ja Gerald Snyder) ovat voineet todeta, ettei Wehringin tai Ortelin kaltaista henkilöä ole asunut saarilla väitettynä tapahtuma-aikana. Osa tarinaa on, että osoittaakseen uskollisuuttaan uudelle isänmaalleen Ortel haki Britannian kansalaisuutta ja sai sen 1932, mutta siitä ei ole todisteita. Ei liioin ole voitu todeta kellosepänalalla olleen Ortelin kaltaista henkilöä. Sukellusvene U-47:n miehistön jäsenet vakuuttivat vuonna 1976, ettei Royal Oakin upottamiseen johtaneessa operaatiossa ollut mukana vakoojaa. Sukellusveneen käyttämä reitti ankkuripaikalle löytyi tiedustelulennoilla otettuja kuvia analysoimalla.
Keittäminen

Keittäminen (ruoanlaitossa) tarkoittaa aineen tai aineiden pitämistä kiehuvassa nesteessä, kuten vedessä tai maidossa siihen asti, kunnes ruoka on kypsää. Keittämiselle vaihtoehtoja voivat olla esimerkiksi paistaminen, uunissa valmistaminen tai haudutus. Nimensä mukaisesti kaikki keitot valmistetaan keittämällä.
Yksi keittämisen eduista on menetelmän terveellisyys: ruoka ei vaadi valmistusmenetelmän puolesta rasvaa, eikä ruokaan tule käristymisestä johtuvia haitallisia karsinogeenejä. Lisäksi keittäessä ruokien hivenaineet ja vitamiinit säilyvät paremmin kuin paistettaessa.
Toisaalta keitettävää ruokaa tulee usein sekoittaa valmistuksen ajan, jotta ruoka ei pala kiinni pohjaan. Tämä koskee erityisesti ruokia, joissa on maitoa.
Keittämisellä voidaan tarkoittaa myös esimerkiksi erilaisia teollisuuden prosesseja, jotka eivät liity ruoanvalmistukseen. Kaikki keittäminen on kuitenkin aina jonkin nesteen kiehumista.
Taka-Pommeri

Historia

Kolmikymmenvuotisen sodan seurauksena osa Taka-Pommerin alueesta siirtyi Ruotsille, mutta Ruotsi menetti sen 21. tammikuuta 1720 Tukholman rauhassa, jolloin Ruotsin hallintaan jäi vielä 700 km² muita alueita nimellä Ruotsin Pommeri.
Talouspaperi

Talouspaperi, joskus myös keittiöpaperi, on imukykyistä paperia, jota käytetään muun muassa erilaisien tasojen pyyhkimiseen sekä nesteiden kuivaamiseen. Talouspaperi on vessapaperia hieman karheampaa ja saattaa siksi ärsyttää ihoa. Käytön jälkeen talouspaperi heitetään roskakoriin tai kompostoidaan. Keittiöpaperia myydään rullissa, pakkausten koot vaihtelevat kahdesta kuuteentoista rullaan. Yhdessä rullassa voi olla 14 metriä 22 cm leveää paperia, joka on jaoteltu arkeihin. Talouspaperia on myös rullina, joissa paperi on jaoteltu puoliarkkeihin. Yhdessä rullassa olisi 3,08 m² keittiöpaperia.
Suomessa toimivia suuria pehmopaperitehtaita ovat Nokian paperi ja Mäntän paperitehdas.

Historia

3T-lehti mainitsee kaksi toisistaan riippumatonta paperipyyhkeiden keksijää: Arhur Hoyt Scott ja William E. Corbin. Philadelphialaisen Scottin WC-paperia valmistava Scott Paper Company sai vuonna 1907 junalastillisen WC-paperiksi liian paksua raakapaperia. Scott keksi paperin sopivan niistämiseen, ja alkoi markkinoida sitä ensin pinkoissa, sitten rullissa. Scott sai keksinnölleen patentin vuonna 1915. Aluksi pyyhkeitä markkinoitiin hotelleille ja ravintoloille, kotitalouksille vasta vuodesta 1921.
Seuraavana vuonna William E. Corbin New Hampshiresta toi markkinoille kertakäyttöpyyhepinkkansa. Corbin oli antanut tuotteellen nimeksi oman sukunimensä takaperin: Nibroc. Corbinin tuote jäi markkinoilla toiseksi Scottin kertakäyttöpyyhkeille.
Scottin paperiyritys on kuulunut Kimberly-Clark-konserniin vuodesta 1995 lähtien.