google/wiki40b huggingface dataset:
Saara Soisalo

Saara Soisalo (s. 1965) on suomalainen laulaja. Uransa alkuaikoina Soisalo levytti pop-musiikkia, mutta on sittemmin siirtynyt jazzin pariin.
Soisalo kertoo olleensa kiinnostunut musiikista jo kaksivuotiaasta lähtien. Kymmenvuotiaana hän oli esimerkiksi innostunut Tommy Dorseyn musiikista. Hän on käynyt myös pianotunneilla ja kokeillut kitaransoittoa. Viidenneltä koululuokalta lähtien hän oli Porvoossa musiikkiluokalla Yrjö Lehikoisen oppilaana. Hän harrasti myös kuorolaulua.
Myöhempiä vaikutteiden antajia ovat olleet sellaiset artistit kuin Roberta Flack, Billie Holiday, Liza Minnelli, Nina Simone ja Abbey Lincoln. Viimeksimainitun hän on tavannutkin 1990-luvulla April Jazz -tapahtumassa.
Soisalon levytysura käynnistyi vuonna 1984. Tuolloin hän lauloi Belaboris-yhtyeen nimissä julkaistun singlen ”Rakkauden jälkeen / Muut sen tietää”. Yhtyeeseen kuului myös sisko Minna Soisalo. Seuraavana vuonna Belaboriksen oli määrä tehdä yhteissingle Popedan laulusolistin Pate Mustajärven kanssa, mutta lopulta levytetty single ”Hei Paula / Mä lähden stadiin” ilmestyi Mustajärven ja Soisalon nimellä. Vuonna 1986 ilmestyi Saara-nimellä single ”Hiekkarantaa / Sympatiaa”, joka ei yltänyt kuitenkaan edellisten kaltaiseen menestykseen. Saman vuoden keväänä hän tapasi Mitja Tuuralan The Bullworkers -yhtyeestä ja pääsi yhtyeen laulusolistiksi. Yhtyeen kanssa on levytetty muun muassa kappale "Toiset meistä".
Vuonna 1988 Soisalo levytti jazz-albumin yhdessä Pekka Toivanen Quartetin kanssa. Pekka Toivanen Quartet Featuring Saara Soisalo -albumi ilmestyi Kompass-levymerkin kautta.
Vuonna 1996 Soisalo siirtyi Texicalli Recordsin artistiksi. Parin singlen jälkeen häneltä ilmestyi levymerkin kautta albumi Onnellinen.
Saara on toiminut myös toimittajana ja DJ:nä Groove FM:ssä vuosina 1999-2003. Lisäksi hän toimii DJ:nä myös Ravintola Rytmissä.
Coco-taksi

Coco-taksi on kuubalainen taksi turisteille. Siinä on kolme istumapaikkaa ja se on yleensä keltainen. Coco-taksit on rakennettu Vespan tekniikalle. Coco-taksi muistuttaa thaimaalaista tuk-tukia. Nimi coco juontuu kookospähkinästä, jonka muotoa coco-taksi jäljittelee.
Parin kilometrin matka maksaa noin pari euroa ollen tavallista taksia kalliimpi lukuun ottamatta aivan lyhyitä matkoja. Coco-taksi on myös turvattomampi liikenteessä.
Löytötex

Löytötex Oy on vuonna 1979 perustettu yritys, jolla on myymälöitä Suomessa yhdellätoista eri paikkakunnalla: Virroilla, Kangasalla, Tampereella, Pälkäneellä, Riihimäellä, Orivedellä, Jämsässä, Jyväskylässä, Keuruulla, Mänttässä ja Sastamalassa. Tampereella sijaitsee lisäksi yrityksen keskusvarasto. 
Yrityksen perustivat Jämsään Riitta ja Tapio Perkiö vuonna 1979, ja yritys on yhä perheen omistuksessa. Yritys toimi kommandiittiyhtiönä Löytötex Ky vuoteen 1988 saakka. Se työllistää noin 100 henkilöä ja liikevaihto on lähes 20 miljoonaa euroa vuodessa. 
Liikkeiden valikoimiin kuuluu mm. erilaisia tekstiilejä, kotitaloustarvikkeita, teknisiä liuotteita, leluja, työkaluja, eläinruokia ja kuivaelintarvikkeita.
Arthur H. Compton

Nuoruus ja perhe

Arthur H. Comptonin lähtökohdat akateemiseen maailmaan olivat erinomaiset. Hänen isänsä Elias Compton oli professori ja Woosterin yliopiston dekaani. Arthurin vanhin veli Karl Taylor Compton opiskeli fysiikkaa ja päätyi myöhemmin MIT:n johtajaksi.
Compton opiskeli fysiikkaa Woosterin yliopistossa, mistä hän valmistui 1913. Opiskeltuaan Princetonin yliopistossa hän sai tohtorin tutkinnon valmiiksi 1916. Princetonissa Compton keksi elegantin menetelmän Maan pyörimisen havainnointiin, mutta ryhtyi pian tutkimaan röntgensäteilyä.

Merkittävimmän tieteelliset löydöt

Vuonna 1918 Compton alkoi tutkia röntgensäteilyn sirontaa ja huomasi 1922, että röntgensäteilyn aallonpituus kasvoi, kun se sirosi vapaista elektroneista. Ilmiö nimettiin löytäjänsä mukaan Comptonin ilmiöksi. Säteilyn epäelastinen sironta osoitti, että valolla on aaltoluonteen lisäksi myös hiukkasluonne. Myöhemmin C. T. R. Wilsonin rakentamalla sumukammiolla pystyttiin näkemään sironnassa energiaa saaneiden elektronien radat. Wilson palkittiin Comptonin kanssa Nobelin palkinnolla samana vuonna. Ilmiön todensivat tarkemmin myöhemmin vielä koinsidenssimenetelmällä Compton ja A. W. Simon. Menetelmän avulla yksittäisen sirontatapahtuman sironnut säteilykvantti ja elektroni pystyttiin havaitsemaan yhtä aikaa. Samaan aikaan Saksassa Walther Bothe ja Hans Geiger olivat keksineet samantyyppisen koinsidenssimenetelmän.
Tanssiteatteri Glims & Gloms

Tanssiteatteri Glims & Gloms on vuonna 1999 perustettu espoolainen tanssiteatteri. Teatterin taiteellisina johtajina toimivat sen perustaneet koreografit Simo Heiskanen ja Tuomo Railo.
Tanssiteatteri Glims & Glomsin taiteellisena pyrkimyksenä on tuottaa esityksiä, joissa komiikka koskettaa, huumori yllättää ja tanssi kohottaa.
Glims & Gloms tuottaa vuosittain 1-2 produktiota, joissa yhdistyvät monet esittävän taiteen elementit: tanssi, teatteri, musiikki, kuvataide, video ja teatteritekniikan sovellukset. Ohjelmistosta löytyy teoksia niin lapsille kuin aikuisillekin. Glims & Gloms on tunnettu erityisesti suurista produktioistaan, joissa lavalla nähdään useita tanssijoita ja muusikoita. Lisäksi ohjelmistossa on aina kiertuetoimintaan soveltuvia, pienimuotoisempia teoksia. Kiertuita ja näytöksiä Glims & Glomsilla on niin Suomessa kuin ulkomaillakin.
Grigori Mkrtytšan

Grigori Mkrtytšan (1. maaliskuuta 1925 – 2003) oli neuvostoliittolainen jääkiekkoilija. Hänet valittiin Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekon kunniagalleriaan vuonna 1951.
Otto Julius Bierbaum

Otto Julius Bierbaum (28. kesäkuuta 1865 Zielona Góra – 1. helmikuuta 1910 Dresden) oli saksalainen toimittaja ja kirjailija, jonka monipuoliseen tuotantoon kuuluu muun muassa runoja. Hän käytti myös pseudonyymiä Martin Möbius. Hän opiskeli filosofiaa, oikeustiedettä, itämaisia kieliä ja historiaa.
Etiopianbanaanit

Historia

Etiopianbanaanien suvun on kuvannut alun perin Paul Fedorowitsch Horaninow (1796–1865) teoksessaan Prodromus Monographiae Scitaminarum vuonna 1862. Sukuun kuului tällöin yksi laji, Ensete edule, joka tunnetaan nykyisin nimellä etiopianbanaani (Ensete ventricosum). Suku ei kuitenkaan saanut yleistä hyväksyntää, ennen kuin E. E. Cheesman otti sen uudelleen käyttöön vuonna 1947 Kew Bulletinissa julkaistussa banaanikasvien taksonomiaa käsittelevässä artikkelissa. Etiopianbanaanit käsitti tällöin 25 lajia. Cheesman tosin myönsi, että kenttätutkimukset voivat osoittaa monen taksonin toistensa synonyymeiksi.
Simmonds julkaisi vuonna 1960 uuden etiopianbanaaneja käsittelevän luokittelun. Lajimäärä oli tällöin vähentynyt kuuteen. Hiljattain Flora of China on julkaissut uuden Yunnanista löydetyn lajin, jolle on annettu nimeksi Ensete wilsonii. Laji muistuttaa Ensete glaucumia ja sen taksonominen asena on toistaiseksi vielä kiistanalainen. Myös Thaimaasta on löydetty mahdollisesti uusi laji, joka muistuttaa Ensete superbumia, mutta sitä ei ole vielä virallisesti kuvattu. Näiden lisäksi Aasiasta voi vielä löytyä muitakin tieteelle uusia lajeja.
Phoenix Wright: Ace Attorney – Trials and Tribulations

Pelaaminen

Pelaaminen ei ole muuttunut sitten edeltäjänsä. Pelissä on yhä kaksi pelitilaa: tutkimusten tekeminen ja oikeussalissa asiakkaan puolustaminen. 
Myös psyykelukot ovat jälleen mukana. Tämä tarkoittaa, että henkilön valehdellessa Phoenix pystyy näkemään tämän psyykkiset lukot, jotka kuvaavat henkilön tarvetta piilotella jotakin. Asian vakavuudesta riippuen lukkojen määrä vaihtelee. Maksimimäärä on viisi. Lukkoja voi purkaa esittämällä henkilölle oikean todisteen liittyen tämän salaisuuteen. Joskus yhden lukon murtamiseen tarvitsee näyttää useampia todisteita. Väärän todisteen näyttämisestä Phoenixin ns. uskottavuusmittari tyhjenee tietyn verran. 
Sama käytäntö toimii myös oikeussalissa, vaikka siellä ei psyykolukkoja nähdäkään. Oikeussalissa tyhjentyvä määrä riippuu asian vakavuudesta. Eniten mittari yleensä kärsii syytettäessä väärää henkilöä.

Juoni

Pelin viidestä luvusta kolme keskittyvät Dahlia Hawthornen ympärille. Vanhassa avioliitossaan Morgan Fey synnytti kaksi tyttöä: Kaksossiskot Dahlian ja Iriksen, ja uudessa avioliitossaan Pearlin. Eron jälkeen siskosten isä otti mukaansa Dahlian ja Iriksen, jolloin Pearl jäi Morganille. Dahlia ja Iris saivat siskopuolekseen Valerien heidän isänsä uudesta avioliitosta. Koska heidän isänsä oli kultaseppä, Dahlia suunnitteli oman valekidnappauksensa Valerien ja poikaystävänsä Terry Fawlesin kanssa. Lunnasrahana toimi arvokas jalokivi. Viime hetkellä Dahlia kuitenkin petti molemmat rikoskumppaninsa ja hyppäsi jokeen jalokivi mukanaan. Dahlia selvisi kuitenkin hengissä, ja katosi. Hänet julistettiin kuolleeksi, jonka jälkeen Terry Fawles joutui vankilaan murhaepäiltynä tästä. Samoihin aikoihin Iris ryhtyi nunnaksi Hazakura temppelissä.
Kuusi vuotta myöhemmin Terry pakenee vankilasta saatuaan viestin Valerielta, joka halusi tavata hänet sillalla, jossa valekidnappaus tapahtui. Tapaaminen oli kuitenkin Dahlian asettama ansa. Hän tappaa Valerien ja lavastaa Terryn syylliseksi Valerien murhaan. Mia Fey ottaa jutun harteilleen kollegansa ja rakastettunsa Diego Armandon avustuksella. Juuri kun Mia on saamassa vapautuksen Terrylle ja syyt Dahlian niskoille, Terry juo Dahlian antaman myrkyn ja kuolee. Oikeudenkäynnin jälkeen Diego haluaa kuulla totuuden Dahlian omasta suusta, mutta Dahlia myrkyttää hänetkin, jonka seurauksena Diego vaipuu koomaan. Dahlia yrittää epätoivoisesti päästä eroon pullokaulakorusta, jossa myrkky oli. Hän keksii antaa kaulakorun lahjana paikalla olevalle opiskelijalle, nuorelle Phoenix Wrightille. Tämän seurauksena he alkavat seurustella, vain jotta Dahlia saisi kaulakorun myöhemmin takaisin.
Pedro de la Rosa

Uran alku

De la Rosa aloitti uransa paikallisissa karting-sarjoissa 17-vuotiaana vuonna 1988. Vuotta myöhemmin hän voitti Espanjan Formula Fiat Uno -sarjan mestaruuden. Seuraavina vuosina hän otti osaa useisiin sarjoihin ja voitti mestaruudet Espanjan Formula Ford 1600 -sarjassa vuonna 1990 ja Britannian Formula Renault -sarjassa vuonna 1992. Seuraavat kaksi vuotta de la Rosa ajoi Britannian Formula 3 -sarjaa, mutta menestys jäi vaatimattomammaksi. Vuonna 1995 hän muutti Japaniin ja voitti paikallisen Formula 3 -sarjan mestaruuden. Kaksi vuotta myöhemmin seurasivat mestaruudet GT- ja Formula Nippon -sarjoissa.

Formula 1 -ura

Vuonna 1998 de la Rosa siirtyi Formula 1 -sarjaan Jordanin testikuljettajaksi ja vuotta myöhemmin Arrowsin kilpakuljettajaksi. Hän avasi pistetilinsä ajamalla kuudenneksi ensimmäisessä kilpailussaan. Kaudet 2001 ja 2002 de la Rosa vietti Jaguarilla.
Kaudella 2003 de la Rosa aloitti McLarenin testikuljettajana. Kaudella 2005 hänet saattoi nähdä tallin kolmannen auton ohjaimissa perjantain vapaissa harjoituksissa. Saman kauden Bahrainin GP:ssä hän tuurasi olkapäävamman vuoksi sivussa ollutta Juan Pablo Montoyaa ja saavutti neljä pistettä ajettuaan viidenneksi. Hän teki myös kilpailun nopeimman kierroksen.
Kaudella 2006 de la Rosa ajoi Ranskan GP:stä alkaen McLarenin toisena kilpakuljettajana Montoyan lähdettyä tallista kesken kauden. De la Rosa saavutti tuolloin uransa parhaan kilpailusijoituksen ajettuaan toiseksi Unkarin GP:ssä.
De la Rosa jatkoi McLarenin testikuljettajana vielä kaudet 2007–2009, ollen osallisena myös vakoiluskandaalissa, jonka vuoksi McLaren menetti kaikki valmistajien MM-sarjan pisteet kaudella 2007. Kauden 2009 jälkeen hän siirtyi BMW Sauberin kilpakuljettajaksi kaudelle 2010. Hän saavutti kaudella kuusi pistettä ajamalla seitsemänneksi Unkarin kilpailussa. Singaporen Grand Prix’n jälkeen Nick Heidfeld korvasi hänet kilpakuljettajana, jolloin de la Rosa palasi takaisin Mclarenin testikuljettajan hommiin kaudeksi 2011. Hän sai kuitenkin tilaisuuden ajaa yhden kilpailun tuuraamalla Monacon GP:n aika-ajoissa loukkaantunutta Sauber -kuljettajaa Sergio Péreziä Kanadan GP:ssä.
De la Rosa teki jälleen paluun F1-radoille kaudella 2012 HRT -tallin kilpakuljettajana. Hänen parhaaksi kisasijoitukseksi jäi kauden aikana seitsemästoista sija. De la Rosa oli tehnyt tallin kanssa kaksivuotisen sopimuksen, mutta HRT:n jouduttua talousvaikeuksiin, talli päätti lopettaa toimintansa kauden 2012 jälkeen.
De la Rosa jäi ilman kilpakuljettajan paikkaa ja toimi kausilla 2013 ja 2014 Ferrarin testikuljettajana.
Tiivistymisjuova

Tiivistymisvana eli tiivistymisjuova, joskus myös tiivistysvana, on lentokoneen tietyissä olosuhteissa aiheuttama pilvi. Se syntyy lentokoneen pakokaasun sisältämän vesihöyryn tiivistyessä nestemäisiksi vesipisaroiksi sopivissa kosteus- ja lämpötilaoloissa. Pakokaasussa olevat muut hiukkaset toimivat tiivistymisytiminä. Tiivistymisjuovia syntyy tyypillisimmin 8–12 kilometrin korkeudessa.

Syntymekanismi

Juovan tiivistyminen muistuttaa prosessia, jossa hengitysilmasta muodostuu silminnähtävää höyryä pakkassäällä. Prosessin kannalta on tärkeää, että vesihöyryn kyllästymisosapaine riippuu lämpötilasta: pienempi ominaiskosteus riittää kyllästystilaan kylmemmässä ilmassa. Siksi voidaan saada aikaan kyllästystila sekoittamalla kahta alikyllästynyttä ilmaa. Pakoputkesta tuleva ilma on lämmintä ja sen kosteussisältö (g/m3) on suuri, vaikka suhteellinen kosteus on alle 100 %. Ympäröivä ilma on kylmää ja siinä on hyvin vähän vesihöyryä – siinäkin on suhteellinen kosteus alle 100 %. Näiden ilmojen sekoittumisesta voi syntyä seos, jonka lämpötila on sellainen, että ilmaseoksen vesimäärä riittää 100 % suhteellisen kosteuden saavuttamiseen.
Kuivassa ilmassa tiivistymisjuova on hyvin lyhytkestoinen ja haihtuu usein viimeistään minuuttien kuluttua, mutta kosteassa ne säilyvät pitkään, jopa tunteja. Sopivissa oloissa tiivistymisjuovien hiukkasiin alkaa tiivistyä lisää kosteutta ympäröivän ilman vesihöyrystä, ja ne laajenevat peittäen merkittäviä osia taivaasta untuvapilven alle. Tällaisten pilvien määrä voi jo vaikuttaa ilmastoon. Vaikutus on sekä lämmittävä että jäähdyttävä, ja nettovaikutuksen suunnasta on käyty keskustelua.

Esiintyminen

Tiivistymisjuovien esiintymistä voidaan ennustaa Applemanin kaavion avulla, kun tunnetaan ilman lämpötila ja kosteus eri korkeuksilla (nämä tiedot saadaan radioluotausten avulla tai säänennustusmallista). Applemanin kaavio on kehitetty 1950-luvun alussa Yhdysvalloissa. Tiivistymisjuovien esiintyminen on tärkeää sotilasilmailulle: jäljitysharjoituksissa ei haluta antaa liian helppoja vinkkejä maalikoneen liikkeistä, ja tiedustelutehtävissä koneet haluavat pysyä piilossa vastapuolelta.
Sorority Row

Vastaanotto

Elokuva oli ehdolla kahden Teen Choice -palkinnon saajaksi. Kritiikit elokuvaa kohtaan olivat pääasiassa negatiivisia, joskin joitakin näyttelijäsuorituksia kehuttiin. Rotten Tomatoes -sivuston arvio elokuvasta on 22 %.
Elokuva oli myös kaupallinen floppi, sen avausviikonloppu oli lipputuloiltaan kohtuullinen, mutta lopulliset lipputulot eivät yltäneet edes kaksinkertaisiksi ensi-iltaviikonloppuun verrattuna.
USS PC-811

Palvelus

Yhdysvaltain laivasto poisti aluksen palveluksesta pian sotatoimien päätyttyä ja se luovutettiin Portugalille.

NRP Madeira

Portugalin laivasto otti 1948 aluksen palvelukseen nimellä NRP Madeira. Alus on poistettu palveluksesta.
Simhat Tora

Simhat Tora (hepreaksi ‏שמחת תורה‎) on juutalaisten viettämä Tooran ilojuhla. Sitä vietetään heti sukkot-juhlan päätyttyä, gregoriaanisen kalenterin lokakuussa.
Tooran ilojuhlassa juutalaiset iloitsevat siitä, että Toora on saatu luettua loppuun. Toora on jaettu osiin siten, että se saadaan luettua vuoden mittaan kokonaan synagogan jumalanpalveluksissa. Simhat Tora -juhlassa luetaan Tooran viimeiset jakeet ja aloitetaan lukeminen taas alusta, luomiskertomuksesta.

Tapoja ja perinteitä

Simhat Toran ilta- ja aamujumalanpalvelukset ovat tunnelmaltaan erityisen iloisia ja hilpeitä. Juhlallisuudet alkavat iltajumalanpalveluksessa. Silloin seurakunnan miehet kantavat Toora-kääröjä ympäri synagogaa seitsemän kertaa. Juutalaiset laulavat ja tanssivat synagogissa, ja ilonpito jatkuu usein vielä ulkona kaduillakin etenkin Israelissa. Monissa synagogissa lapsille annetaan lippuja, joita he voivat heiluttaa tanssin aikana. Heille saatetaan jakaa myös suklaata, karamelleja tai hedelmiä.
Iltajumalanpalveluksessa luetaan viimeinen Tooran viikoittaisista katkelmista (5.Moos 33:1-34) aivan viimeistä osaa lukuun ottamatta. Se kertoo Israelin kansan pääsystä luvattuun maahan ja Mooseksen kuolemasta.
Tooran ilojuhla jatkuu aamulla. Toora-kääröjä kannetaan taas seitsemän kierrosta synagogan ympäri. Viidennen Mooseksen kirjan viimeinen osa luetaan kokonaan ja sen jälkeen ensimmäisen Mooseksen kirjan ensimmäinen luku. Joskus ortodoksijuutalaisissa synagogissa kaikki seurakunnan miehet ja bar mitzva -iän ylittäneet pojat saavat alijan eli kunnian lukea Tooraa. Konservatiivijuutalaisten keskuudessa myös naiset voivat saada alijan. Sen jälkeen kaikki lapset saavat alijan, jota kutsutaan nimellä kol han'arim (kaikki lapset). Lapset kerääntyvät synagogan eteen, ja heidän yläpuolellaan pidetään rukousliinaa eli tallitia. On erityisen suuri kunnia päästä lukemaan Tooran viimeinen osa, samoin Genesiksen alku.
Pavlik Morozov

Pavel Trofimovitš Morozov (ven. Па́вел Трофи́мович Моро́зов; 14. marraskuuta 1918 Gerasimovka, Tobolskin kuvernementti,  Venäjän SFNT – 3. syyskuuta 1932 Gerasimovka, Uralin alue, Neuvostoliitto), paremmin tunnettu diminutiivinimellä Pavlik, oli neuvostoliittolainen nuorukainen, josta neuvostopropaganda teki hänen varhaisen kuolemansa jälkeen marttyyrin.
Vuonna 1932 julkistettu tarina kertoo, että 13-vuotias Pavlik Morozov oli ilmiantanut oman isänsä viljan piilottamisesta kulakkien kanssa, minkä takia tämä joutui vankilaan ja hänet ammuttiin myöhemmin. Vihastuneiden sukulaisten väitettiin surmanneen Pavlikin. Pavlikista tehtiin määrätietoisella kampanjoinnilla esimerkillinen nuorukainen, joka oli asettanut neuvostomaan edun oman etunsa edelle. Hänen tarinastaan tehtiin elämäkertoja, näytelmiä, patsaita, sinfoninen runo, ooppera sekä vaille ensi-iltaa jäänyt ja sittemmin kadonnut elokuva (Sergei Eisensteinin Bežinin niityt). Pavlikin tarinalla vaikutettiin neuvostoliittolaisiin lapsiin ja innostettiin heitä ilmiantamaan vanhempansa.
Myöhempi tutkimus on kyseenalaistanut koko tarinan todenperäisyyden, ja varmuudella tiedetään, ettei Pavlik ollut pioneeri (toisin kuin kuvassa).
Mustakurkkunaakka

Levinneisyys

Mustakurkkunaakkaa tavataan El Salvadorissa, Guatemalassa, Hondurasissa ja Meksikossa. Lajin populaatioksi arvioidaan 20 000-50 000 yksilöä ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Lorschin koodeksi

Lorschin koodeksi (lat. Codex Laureshamensis) on merkittävä historiallinen dokumentti, joka koottiin noin vuosien 1175 ja 1195 aikana Lorschin luostarissa, Saksassa. Se koostuu 460 sivusta, joilta löytyy yhteensä yli 3800 merkintää. Koodeksissa luotellaan luostarille annettuja lahjoja ja sen omistuksia. Siitä löytyy joidenkin Keski-Saksan kaupunkien ensimmäinen historiallinen maininta. Yhteensä koodeksissa on nimetty yli 1000 paikkaa.
Alkuperäistä Lorschin koodeksia ei ole enää olemassa. Nykyään sitä säilytetään Baijerin osavaltion arkistossa.
Jyrki Siukonen

Muusikko

Muusikkona Siukonen aloitti uransa 1976 punk-yhtye Kollaa kestään rumpalina. Hän myös sävelsi ja sanoitti yhtyeelle. Tämän jälkeen hän soitti Vaaralliset lelut -yhtyeessä kitaraa. Siukonen oli suomalaisen punkin keskeinen monitoimija ja vaikutti näkyvästi Hilse ja Soundi -lehtien avustajana.
Siukonen tuotti joitakin Johanna-levymerkin levyjä, muun muassa Jaakko Kangosjärven Ihmeellinen luonto (1981), Päät-yhtyeen Onnenhetkiä (1982) ja Raine Salon Hyvä pahaa rock’n’roll (1982).
Vuonna 1983 Siukonen julkaisi EP-levyn Musta historia. Seuraavana vuonna hän teki yhdessä Markku Innon, Seppo Pietikäisen ja Kai Raumosen kanssa levyn 4suuta.
Vuonna 1993 Siukonen houkuteltiin mukaan tamperelaiseen yhtyeeseen Punk Lurex OK, johon kuului toinenkin entinen Kollaa kestää -soittaja, Juha Helminen. Siukonen teki vuonna 1994 Punk Lurex OK:n kanssa singlen Tappajan Silmät / Paalimaja (HIKS-042).

Kuvataiteilija

Siukonen aloitti kuvataiteilijan uransa vuonna 1982. Hän on pitänyt useita kymmeniä näyttelyitä kotimaassa ja ulkomailla. Keskeisiä yksityisnäyttelyitä muun muassa Tampereen nykytaiteen museo (1986), Sara Hildénin taidemuseo (1992), Amos Andersonin taidemuseo (1996), Kiasma (2000). Siukonen vaikutti myös vuosina 1984–1990 toimineessa taiteilijaryhmässä Rodtsenko-seurassa.
Vuosina 1995-1996 Siukonen toimi Leedsin yliopiston vierailevana taiteilijana (Gregory Fellow) ja vuosina 1996–1997 Taide-lehden päätoimittajana. Vuosina 2004–2008 hän oli professori Kuvataideakatemian kuvanveiston osastolla ja 2009-2012 lehtori Lapin yliopiston taiteiden tiedekunnassa.
Siukosen teoksia on keskeisten suomalaisten taidemuseoiden kokoelmissa.
Taiteellisen työnsä lisäksi Siukonen on kirjoittanut taiteesta. Kirjoissaan ja artikkeleissaan Siukonen on käsitellyt sekä taide- että kulttuurihistoriallisia aiheita. Hän on tutkinut muun muassa Kalervo Palsaa ja kirjoittanut esseitä monista suomalaisista nykytaiteilijoista. Belomor/Šklovski (2014) pohtii Belomor-kanavan rakentamista Neuvostoliitossa ja taiteilijan tehtävää totalitaristisessa valtiossa. Tapaus avantgarde (2016) käsittelee venäläistä avantgardea, taideväärentämistä ja Turun Wäinö Aaltosen museon näyttelyä vuonna 2009.
Amatööriradiomajakkaseura

Amatööriradiomajakkaseura on Jim Weidnerin, jonka kutsumerkki on K2JXW vuonna 2000 perustama meriradioyhteyksille ja amatööriradioille majakoilla, loistoilla sekä tunnusmajakoilla omistautunut yhdistys. Yhdistys luokittelee ja kirjaa eri maiden majakoita, loistoja ja tunnusmajakoita, joilta on otettu radioyhteyksiä.
Arabsat

Satelliitit

Arabsat on ollut erittäin merkittävä asiakas sekä Länsi-Euroopan avarusteollisuudelle että Ariane-kantoraketeille.

Arabsat-3

7.11.1996 Arabsat tilasi Aerospatialelta uuden sukupolven satelliitteja, jotka perutuivat Spacebus 3000B2-runkoon. Satelliitti sai nimen BADR-3 (eli se oli Arabsat-3A) laukaistiin vuonna 1999.

Arabsat-4

21.10.2003, Arabsat tilasi neljännen sukupolven satelliitin.  Arabsat-4A tuhoutui kantoraketin räjähtäessä laukaisussa vuonna 2006. Toinen satelliitti, BADR-4, laukaistiin 8.11.2006 ja BARD-6 7.7.2008

Arabsat-5

16.6.2007 Arabsat tilasi viidennen sukupolven tietoliikennesatelliitteja. Arabsat-5A laukaistaneen vuoden 2010 kesällä ja toinen BADR-5 (5B) myöhemmin vuonna 2010 ja kolmas (5C) vuonna 2011.
Roope Lehtinen

Roope Lehtinen (s. 1. toukokuuta 1970 Tampere) on suomalainen televisiotuottaja. Hän työskentelee televisio-ohjelmia tuottavan Moskito Television Oy:lla tittelillä senior advisor / founder ja vastaa yhtiön draaman tuotannoista. Nykyisiin työtehtäviin hän siirtyi Moskito Televisionin toimitusjohtajan tehtävistä vuonna 2016. Hän toimii mainoselokuvia tuottavan Woodpecker Film Oy:n hallituksen puheenjohtajana. 
Roope Lehtinen on opiskellut Tampereen yliopistossa ja Helsingin Kauppakorkeakoulussa. 
Tuottajana Lehtinen on työskennellyt vuodesta 1992. Hänen tuottamiaan ohjelmia ovat muun muassa Mediapeli, Verkossa, Stiller, Isänmaan toivot, Popkomissio, Kultakuume.com, Me Stallarit, 4 Pop, Sairaskertomuksia, Skene, Toni Wirtanen Undercover, Hämmentäjien kuningas, Osasto 5, Ajoneuvos, Kansakunnan käännekohta, Ruben & Joonas, Einstein, Uudisraivaaja ja Fitnesspäiväkirjat. 
Lisäksi Lehtinen on toiminut Suomen audiovisuaalisten tuottajien järjestön SATU ry:n puheenjohtajana.
Sorsogon

Sorsogon on Filippiinien Bicolin alueella sijaitseva provinssi. Sen pääkaupunki on Sorsogon. Sen ainoa rajanaapuri on Albayn provinssi, joka sijaitsee sen pohjoispuolella. Sen väkiluku vuoden 2010 väestönlaskennassa oli 740 743.
Naamakukkaiskasvit

Tuntomerkit

Naamakukkaiskasvit ovat ruohoja tai pensaita. Lehdet ovat vastakkaisesti tai kierteisesti. Kukinto koostuu viuhkoista. Heteenponnen lokerot (teekat) sijaitsevat joko päittäin ja ovat vaihtelevissa määrin nuijamaisia tai rinnakkain. Kukassa voi olla joutoheteitä, ja mesiäinen on pieni tai puuttuu. Luotti on tavallisesti pallomainen. Hedelmä on tavallisesti kota, harvoin marja, luumarja tai lohkohedelmä. Siemeneiä on paljon, ja niissä on runsas endospermi tai se puuttuu.

Levinneisyys

Naamakukkaiskasveja tavataan lähes kaikkialla maapallolla kylmimpiä alueita lukuun ottamatta.
HMS Brisk (1910)

Palvelus

Alus myytiin 15. marraskuuta 1921 romutettavaksi.