google/wiki40b huggingface dataset:
Reykjavík

Historia

Nimi Reykjavík tarkoittaa savujen lahtea ja juontaa juurensa ensimmäisistä asukkaista, joiden väitettiin nähneen savua nousevan lahdesta. Todennäköisesti kyse on ollut vulkaanisesta aktiivisuudesta. Ensimmäisen pysyvän asutuksen Islantiin perusti Landnámabókin eli asutuskirjan mukaan Ingólfur Arnarson noin vuonna 870 Reykjavíkin tienoille. 
Reykjavíkia on mainittu keskiaikaisissa lähteissä vain säännöllisenä viljelyalueena. Alueen kaupungistuminen alkoi 1700-luvulla. Tanskan kruunu myönsi vuonna 1786 Reykjavíkille viiden muun Islannin yhteisön ohella erityiset kauppaoikeudet. Tätä vuotta on pidetty Reykjavíkin perustamisvuotena. 1800-luvulla Reykjavík oli Islannin ainoana kaupunkina maan itsenäistymisaatteen keskus.
10. toukokuuta 1940 Reykjavíkin satamaan rantautui neljä sotalaivaa, ja muutaman tunnin päästä liittoutuneet olivat miehittäneet kaupungin. Toisen maailmansodan loppuvuosina britit ja myöhemmin amerikkalaiset rakensivat tukikohtia kaupunkiin ja siellä olleiden ulkomaalaisten joukkojen määrä kasvoi suunnilleen kaupungin asukasluvun tasolle. 
Reykjavík kasvoi sodan jälkeen voimakkaasti maan elinkeinorakenteen muuttuessa ja maaseudun asukkaiden muuttaessa kaupunkiin. Reykjavíkissa on järjestetty merkittäviä kansainvälisiä kokouksia, esimerkiksi vuoden 1986 Reykjavíkin kokous Ronald Reaganin ja Mihail Gorbatšovin kesken.

Liikenne

Sodan aikana britit rakensivat lähinnä kotimaan lentojen käytössä yhä olevan Reykjavíkin lentoaseman ja amerikkalaiset Keflavíkin lentoaseman 50 kilometrin päähän Reykjavíkista, josta on myöhemmin tullut Islannin kansainvälinen lentokenttä. Reykjavíkin sekä muun pääkaupunkiseudun sisäinen julkinen liikenne perustuu linja-autoliikenteeseen, jota ylläpitää alueen kuntien omistama Strætó bs.
Kaupungissa on kaksi satamaa: keskustan vanha satama on lähinnä risteilyalusten ja kalastusalusten käytössä, kun taas Sundahöfn kaupungin itäpuolella on maan tärkein rahtisatama.
Annette Soronen

Elämä ja ura

Ensimmäisen kerran Annette esiintyi julkisesti 6-vuotiaana Oulussa Heinäpään seurakuntakodilla. Hän esitti tuolloin 4-vuotiaan veljensä Jarmon kanssa yhdessä laulun Tuuli puita huokailee. Kansakoulun käytyään Annette pääsi töihin musiikkiliike Westerlundille. Työn ohessa hän opiskeli Oulun musiikkiopistossa klassista laulua. Vuonna 1962 Annette liittyi oululaisen Pertti Haipolan nuoriso-orkesteriin toiseksi laulusolistiksi. Aikaisemmin laulusolistina kyseisessä kokoonpanossa oli vuotta aiemmin aloittanut hänen veljensä Jarmo 12-vuotiaana.
Vuonna 1966 levy-yhtiö Scandia järjesti laulukilpailun, jonka tarkoituksena oli löytää yhtiölle Ann Christine -tyyppinen iskelmälaulaja. Kilpailun voitti Annette Tuominen ja toiseksi sijoittui Kristina Hautala. Tuominen  sai kilpailun palkintona Scandian kanssa neljän vuoden levytyssopimuksen. Annetten ensimmäinen levytys, vuonna 1966 ilmestynyt single Troikka / Alaska ei vielä ollut suuri menestys, mutta seuraavan vuoden kesällä ilmestynyt jenkka Kenen syy teki jo Tuomisen laulajana tunnetuksi, kun levy soi radiossakin usein. Hän levytti Scandialle kaikkiaan viisi singleä vuosina 1966–68.
Vuosina 1967–69 Tuominen työskenteli Hämeenlinnassa ohjelmatoimisto Mainos-Musiikin palkkalistoilla. Avioiduttuaan muusikko Juhani Sorosen kanssa hän omaksui pitkäksi aikaa perheenemännän roolin.
Annette Tuomisen nuorempi veli Jarmo "Jamppa" Tuominen pääsi lopullisesti pinnalle vuonna 1977 levytyksellään, Veikko Juntusen säveltämällä kappaleella Aamu toi, ilta vei. Levyn julkaisi Suomessa juuri toimintansa aloittanut kansainvälinen CBS-yhtiö. Huomattuaan, että nimi Tuominen lisäsi kummasti äänilevyjen myyntiä, yhtiön tuottaja Seppo Matintalo haki esille myös Jampan sisaren Annetten, joka levytti sitten CBS-yhtiölle vuonna 1981 ilmestyneen ainoaksi omaksi levykseen jääneen LP-albuminsa Annette Tuominen. Sitä ennen hän oli esiintynyt viidellä kappaleella laulusolistina kahdella CBS-yhtiön tanssimusiikkialbumilla Uudet humppasuosikit (1978) ja Tanssi kanssani (1979). 1980-luvun puolivälin tienoilla Annette Tuominen palasi työelämään ja onkin siitä lähtien toiminut kotikaupungissaan Oulussa koulunkäyntiavustajana.
Viimeisen kerran Annette Tuominen esiintyi laulajana suurelle yleisölle Jamppa Tuomisen muistokonsertissa toukokuussa 1999. Tilaisuus järjestettiin Oulussa Madetojan salissa ja mukana oli useita Jampan aikana tunnetuksi tulleita laulusolisteja. Samana vuonna ilmestyi myös Annette Tuomisen levyttämä Jamppa Tuomisen säveltämä kappale Kaipuuni on uskomaton.
Bahrainin Grand Prix 2015

Kilpailu

Lämmittelykierrokselle lähdettäessä Williamsin Felipe Massalla oli ongelmia, jonka seurauksena brasilialainen joutui starttaamaan kilpailuun varikkosuoralta. Teknisten ongelmien vuoksi McLarenin Jenson Button ei startannut kilpailuun lainkaan. Paalulta kauden neljänteen osakilpailuun starttasi Mercedeksen Lewis Hamilton. Ensimmäisessä mutkassa Ferrarin Kimi Räikkönen ohitti ulkokautta Nico Rosbergin ja nousi kolmanneksi, tallikaveri Sebastian Vettelin perään. Kilpailun edetessä Rosberg ohitti Räikkösen ensimmäisessä mutkassa, tehden saman myöhemmin Vettelille. Ensimmäisten varikkopysähdysten aikana Vettel onnistui ohittamaan Rosbergin ja nousi takaisin toiseksi. Vettel kuitenkin ajoi viimeisen mutkan leveäksi rikkoen samalla etusiipeään. Näin Vettel joutui tulemaan toiselle varikkopysähdykselle tippuen sijalle viisi. Kilpailun viimeisillä kierroksilla Rosberg kärsi jarruongelmista ja ajoi radan ensimmäisen mutkan leveäksi menettäen sijan Kimi Räikköselle. 
Kilpailun voittoon ajoi Mercedeksen Lewis Hamilton ennen Kimi Räikköstä, joka nousi palkintopallille ensimmäistä kertaa Ferrarilla paluunsa jälkeen. Nico Rosberg oli kolmas. Williamsin Valtteri Bottas ajoi lopulta neljänneksi pitäen Vettelin takanaan. Kilpailun joutuivat keskeyttämään molemmat Toro Rosso -kuljettajat, sekä Lotuksen Pastor Maldonado.
Jack Brooks

Jack Bascom Brooks (22. joulukuuta 1922 – 4. joulukuuta 2012) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän syntyi Louisianassa, mutta muutti jo lapsuusvuosinaan Texasiin.
Brooks palveli toisessa maailmansodassa merijalkaväessä. Hän oli John F. Kennedyn saattueessa, kun tämä salamurhattiin marraskuussa 1963. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneessa Teksasista vuosina 1947–1951 ja 1953–1995.
Murtamaton linnake

Juoni

Teos sijoittuu digitaalisen tiedustelun maailmaan. NSA:n, Yhdysvaltain kansallisen turvallisuuspalvelun hallussa on TRANSLTR, kolmella miljoonalla mikroprosessorilla varustettu hypertietokone, joka kykenee murtamaan koodin kuin koodin minuuteissa. Virallisesti TRANSLTR:a ei ole olemassa.
Kryptologi Susan Fletcher hälytetään lauantaina töihin tutkimaan uutta kryptauskoodia, jonka kanssa jopa TRANSLTR on polvillaan. Koodin takana on entinen NSA:n työntekijä Ensei Tankado, joka on antanut uhkavaatimuksen. Jos NSA ei myönnä TRANSLTR:n olemassaoloa, koodi annetaan vapaasti internetiin kaikkien ladattavaksi. Tämä tekisi tiedustelupalvelun voimattomaksi. Aikaa on vain muutama tunti.

Vastaanotto

Ilja Rautsi kirjoitti Tähtivaeltaja-lehdessä, että kirjan juoni on sattumien varaan huterasti rakennettua roskaa. Lyhyet luvut luovat vaikutelman, että lukemisen sijaan harrastaisi kanavasurffailua.
Kävelyjalkapallo

Kävelyjalkapallo (myös kävelyfutis, engl. walking football) on Iso-Britanniassa vuonna 2011 kehitetty jalkapallon muoto, joka soveltuu erityisesti ikäihmisille ja liikuntarajoitteisille. Nykyään sitä harrastetaan yli 35 maassa. Juokseminen lisäksi lajissa on kielletty fyysinen kontakti sekä pallon potkaiseminen lantion korkeuden yläpuolelle. Kävelyjalkapalloa voidaan pelata sisällä tai ulkona. 5–6 henkilön joukkueilla pelattaessa kentän koko on 16–35 m × 25–50 m ja 7 henkilön joukkueilla 30–40 m × 50–60 m.
Suomen ensimmäinen virallinen kävelyjalkapalloturnaus Kukunori Cup järjestetään Helsingissä 24.–25. elokuuta 2018. Sen järjestäjinä ovat mielenterveystoipujien ja kehitysvammaisten kulttuuritoimintaa edistävä Kukunori ry, Suomen Palloliitto sekä Punainen kortti rasismille -hanke.
Demokraattisen Etelä-Afrikan kokous

Demokraattisen Etelä-Afrikan kokous (engl. Convention for a Democratic South Africa, CODESA) oli  monipuoluekokous, jossa pyrittiin sopimaan Etelä-Afrikan uudesta demokraattisesta perustuslaista ja apartheid-järjestelmän päättämisestä. CODESA I pidettiin joulukuussa 1991 ja CODESA 2 toukokuussa 1992.
CODESA I pidettiin Johannesburgin World Trade Centerissä 21.–22. joulukuuta 1991, keskellä Etelä-Afrikan kesälomakautta. Kokoukseen osallistui 228 edustajaa 19:stä poliittisesta puolueesta ja järjestöstä. PAC:n lisäksi kokouksesta jäi pois myös Mangosuthu Buthelezi. Hän vaati Inkatha-puolueensa lisäksi delegaatiot myös KwaZulun bantustanille ja zulujen kuninkaalle Goodwill Zwelethinille ja kun tähän ei suostuttu, Inkathan delegaatiota johti puolueen puheenjohtaja Frank Mdlalose. Neuvottelut alkoivat värikkäästi presidentti de Klerkin syytettyä ANC:tä siitä, että se ei sopimuksesta huolimatta ollut hajottanut aseellista siipeään Umkhonto we Sizweä ja Mandelan vastattua de Klerkin rikkoneen hallituksen ja ANC:n välisten neuvottelujen luottamuksellisuuden.

CODESA II

Kansanäänestyksessä saavuttamansa murskavoiton kannustamana Kansallispuolue tiukensi neuvottelulinjaansa CODESA 2:ssa toukokuussa 1991. Kokous järjestäytyi viiteen työryhmään joista jokainen koostui kolmestakymmenestä delegaatista ja 38:sta neuvonantajasta. Ensimmäinen ryhmä käsitteli vapaaseen poliittiseen toimintaan liittyviä kysymyksiä, toinen keskeisiä perustuslain periaatteita, kolmas laati suunnitelman nimellisesti itsenäisten bantustanien, Bophuthatswanan, Ciskein, Transkein ja Vendan varalle. Neljännen ryhmän vastuulla oli laatia aikataulu muutokselle ja se myös vastasi sen toteutumisesta. Viimeinen ryhmä oli varattu neuvottelujen aikana nousseita uusia ongelmakohtien käsittelyyn.
Tulevaisuuden kannalta keskeisimpiä kysymyksiä käsiteltiin ryhmässä 2, johon osapuolet olivat koonneet myös tärkeimmät neuvottelijansa. ANC:tä ryhmässä edusti muun muassa Cyril Ramaphosa ja Joe Slovo ja hallitusta entinen Broederbondin puheenjohtaja, perustuslakiministeri Gerrit Viljoen ja hänen apulaisministerinsä Tertius Delport. Neuvottelut ajautuivat nopeasti umpikujaan koska osapuolet olivat kykenemättömiä päättämään milloin ja missä tultaisiin lopullisesti päättämään ANC:n ajaman enemmistödemokratian ja Kansallispuolueen vallanjakomallin väliltä. 15. toukokuuta neuvottelut olivat pysähtyneet väliaikaisen perustuslain muuttamiseksi vaadittaviin enemmistöihin parlamentissa. Hallitus vaati 3/4 enemmistöä ja ANC:n tarjous oli 2/3 ja lopulta 70 %. ANC katsoi, että hallituksen esittämä 75 % enemmistö olisi käytännössä tarkoittanut maahan "pysyvää tilapäistä perustuslakia", joka olisi ollut Kansallispuolueen vallanjakomallin mukainen. Neuvottelut jatkuivat koko päivän tuloksettomina ja lopulta illalla Ramaphosa ilmoitti ANC:n vetäytyvät työryhmä 2:sta, mikä käytännössä tarkoitti CODESA 2:n päättymistä tuloksettomana.
Jaakko Henrikinpoika Hästesko

Jaakko Henrikinpoika Hästesko eli Jacob Henriksson Hästesko (k. 1567) oli Viipurin linnanpäällikkö, Eerik XIV:n luotettu, ja toimi Suomessa väliaikaisena ylikäskynhaltijana 1562 ja 1564.
Hästesko toimi Viipurin linnanpäällikkönä 1559–1565. Hän osallistui Juhana-herttuan vastaisiin sotatoimiin 1563. Hänet määrättiin ylipäälliköksi Pohjoismaiden seitsenvuotiseen sotaan kuuluvaan Tanskan sotaan 1565, ja samana vuonna hän kärsi Axtornan tappion. Hän jäi tanskalaisten vangiksi 1566 ja kuoli sotavankeudessa.
Suomi-liitto

Suomi-liitto (myös Suomi Liitto) oli Saksassa 1944–1945 lyhyen aikaa toiminut saksalaismielisten suomalaisten järjestö.
Suomi-liitto perustettiin joulukuussa 1944 Berliinissä, kun Suomi oli katkaissut suhteensa Saksan kanssa. Liiton puheenjohtajana toimi kontra-amiraali Gustav von Schoultz, ja sen muita keskeisiä vaikuttajia olivat vapaaherratar Ruth Munck, maisteri Yrjö von Grönhagen, professori Johannes Öhquist ja SS-Untersturmbannführer Claes Purjo. Munck hoiti liiton toimistoa Berliinissä huhtikuuhun 1945 saakka, jolloin hän lähti Saksasta. Suomi-liiton virallinen tarkoitus oli toimia Saksassa asuvien suomalaisten yhdyssiteenä, hoitaa heidän asioitaan ja valvoa heidän etujaan. On myös väitetty, että sen tarkoituksena olisi ollut tukea suomalaisten taistelua Saksan rinnalla loppuun saakka ja lähettää Suomeen vakoilijoita.
Live at Donington 1990

Taustaa

Vuonna 1989 Whitesnake julkaisi albumin Slip of the Tongue, kokoonpanolla David Coverdale, Adrian Vandenberg (ei soita Slip of the Tonguella, mutta oli kirjoittamassa suurimman osan albumin kappaleista), Steve Vai, Rudy Sarzo ja Tommy Aldridge. Seuraavana vuonna yhtye aloitti Liquor & Poker -maailmankiertueensa, jonka kohokohtana oli esiintyminen Monsters of Rock -festivaalilla Donington Parkissa Englannissa (yhtyeen kolmas esiintyminen festivaalilla, toinen pääesiintyjänä) yli 70 000 ihmisen edessä.
Noin 20 vuotta myöhemmin, David Coverdale omisti ainoan videotaltioinnin Monsters of Rock -konsertista, ja koska Frontiers Records vaati livealbumin ja DVD:n uuden studioalbumin lisäksi, Coverdale antoi Donington -konsertin julkaistavaksi. Albumi on myös miksattu 5.1 stereona.

Julkaisu

Albumi julkaistiin 20. toukokuuta Japanissa, 3. kesäkuuta Euroopassa ja 7. kesäkuuta Yhdysvalloissa. Albumi on saatavilla kahden CD:n settinä, DVD:nä, CD/DVD-combona sekä digitaalisena versiona. DVD myös sisältää kuvagallerian Liqour & Poker -kiertueelta ja dokumentin Slip of the Tongue -albumin teosta.
29. huhtikuuta Frontiers Records julkaisi trailerin albumia varten, jossa David Coverdale puhui albumin teosta ja sen sisällöstä. Whitesnaken kotisivuilla julkaistiin myös artikkeli albumista.

Arvostelut

Albumi sai paljolti positiivisia arvosteluja. Marcus Jervis About.comista antoi levylle 4 tähteä viidestä ja sanoi, että: ”tämä albumi on täynnä aidosti mahtavia kappaleita.” Craig Hartranft Dangerdog.comista antoi CD:lle 4.5 viidestä ja sanoi: ”suositellaan hienona livealbumina.”
Antti Mikkola

Anders Vilhelm (Antti Vilho) Mikkola (4. joulukuuta 1869 Lieto – 1. helmikuuta 1918 Helsinki) oli asianajaja, Turun Sanomien perustaja ja ensimmäinen päätoimittaja sekä nuorsuomalaisen puolueen kansanedustaja.
Mikkolan vanhemmat olivat maanviljelijä Matts Vilhelm Mikkola ja Maria Sofia Virola. Hän pääsi ylioppilaaksi 1891 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1893, filosofian maisteriksi 1894 ja lakitieteen kandidaatiksi 1899. Mikkolalla oli Turussa oma lakiasiaintoimisto vuosina 1899–1918. Hän perusti Turun Sanomat -lehden ja toimi sen ensimmäisenä päätoimittajana 1904–1905 sekä lehden johtokunnan puheenjohtajana.
Mikkola oli porvarissäädyn jäsenenä mukana säätyvaltiopäivillä 1904–1906 ja hän oli nuorsuomalaisten kansanedustajana 1907–1908, 1909–1910 ja 1917–1918 edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Mikkola tuli 1909 toiselle edustajakaudelleen edustajanpaikkansa vaalituloksen kumoamisen vuoksi menettäneen Oskari Vihantolan tilalle. Mikkola oli eduskunnan lakivaliokunnan puheenjohtajana 1917 ja hän kuului myös Turun kaupunginvaltuustoon. 
Marraskuun 1917 suurlakon jälkeen Mikkola jätti 26. marraskuuta 1917 eduskunnalle aloitteen sotalaitoksen perustamisesta Suomeen. Tätä tarvittiin Mikkolan mukaan uhkaavan kansalaissodan estämiseksi ja eri aseellisten kaartien riisumiseksi aseista. Mikkolan aloite ei kuitenkaan saanut kannatusta ja häntä alettiin kutsua sosialistien taholta Sota-Antiksi. Mikkola teki eduskunnassa myös välikysymykseen, joka koski Turun kaupungissa tapahtuneita ryöstöjä. Välikysymyskeskustelu toi esiin porvarien ja sosialistien kiristyneet välit. 
Suomen sisällissodan alettua punaiset pidättivät Helsingissä Mikkolan hänen asunnostaan 31. tammikuuta 1918 ja veivät hänet miliisiasemalle, jossa hän joutui selliin toisen nuorsuomalaisten kansanedustajan Pekka Paavolaisen kanssa. Myöhemmin samana iltana noin kello 21 aikaan asemalle tuli joukko aseistautuneita punakaartilaisia, jotka veivät Mikkolan mukanaan ja ampuivat hänet 1. helmikuuta Töölönlahden rannalla. Mikkolan murha herätti suurta julkista huomiota, mutta siihen syyllistyneitä ei koskaan rangaistu. Mikkola haudattiin Turun hautausmaalle 16. toukokuuta 1918. Hänen tilalleen kansanedustajaksi tuli nuorsuomalaisten Helena Brander. Mikkolan haudalla paljastettiin 1923 kansalaiskeräyksellä rahoitettu muistomerkki, johon Emil Wikström veisti oikeuden jumalatarta esittävän reliefin. Perussuomalaisten kansanedustaja Ville Tavio on ehdottanut, että eduskuntataloon asetettaisiin muistomerkki Mikkolan kunniaksi.
Talvikangas

Talvikangas

Pääosin uudempi varsinainen Talvikangas on lähiötyylistä omakotitalo- ja paritaloasumista suosivaa aluetta. Niin sanottu Talvikangas I rakennettiin suurilta osin entisten Wärtön peltojen päälle. Paikkakuntalaiset kutsuivat aluetta "Värtön aavaksi", koska se oli puuton ja avara alue Kuusamontien molemmin puolin. Alue kuului myös laajaan Makkarasuon alueeseen, joka on tunnettu vetisyydestä (vrt. Huonesuo). Vuosien kuivatuksella alue saatiin rakentamiskuntoon. Maapohja on kuitenkin vanhaa merenpohjaa, joka on savista ja siksi erittäin herkkää routimaan talvisin. Alueella on myös muutamia pieniä kerrostaloja. Suurin osa rakennuksista on valmistaloja. Talvikangas laajennee tulevaisuudessa voimakkaasti itään kohti Hiukkavaaraa.

Hönttämäki

Hönttämäki sijaitsee varsinaisen Talvikankaan pohjoispuolella mäen päällä, ja on nykyisin Talvikankaan osa-alue. Hönttämäen alue on rakennettu pääasiassa 1970–80-luvuilla, ja rakennuskanta on pääasiassa omakoti- ja rivitaloja. Hönttämäki on tiettävästi saanut nimensä Hönttämäessä erakkona eläneen "Hönttä-Jussin" mukaan. Hönttä-Jussi ja hänen asumuksensa sijaitsivat nykyisen parkkipaikan kohdalla. Asumus tuhoutui tulipalossa vuonna 1916.

Palvelut

Kaupunginosassa on kaksi päivittäistavarakauppaa. 
Talvikankaalla on kaksi kaupungin ja kaksi yksityistä päiväkotia. Kouluja on kaksi, joista toinen sijaitsee Hönttämäessä ja toinen Talvikankaalla. Talvikankaan koulussa voi käydä ensimmäisen ja toisen luokan. Oulun kaupunki on päättänyt rakentaa Talvikankaalle (Korvensuoralle) oman yhtenäiskoulun.

Urheilu

Hönttämäellä toimii vuonna 1990 perustettu Hönttämäen palloseura HÖPS ry. Yhdistyksen tarkoituksena on ylläpitää ja kohottaa yhdistyksen jäsenten fyysistä kuntoa ja terveyttä sekä ylläpitää kiinnostusta muun muassa jalkapalloon, kaukalopalloon ja salibandyyn. Seura on avoinna uusille jäsenille, mutta junioritoimintaa sillä ei ole.

Liikenne

Kaupunginosa rajoittuu lännessä valtatiehen 20.
Kuusamontietä pitkin ajavat paikallisliikenteen linjat 35 ja 36. Talvikankaalta pääsee Parkkisenkankaantietä pitkin Oulun keskustaan linjoilla 9 ja 10.
Tapio Korjus (musiikkivaikuttaja)

Tapio Korjus (s. 1950 Pieksämäki) on suomalainen musiikkialan vaikuttaja, entinen toimittaja ja Rockadillo Recordsin perustaja.

Ura

Korjus aloitti DJ:nä Joensuussa ja Tampereen ylioppilastalolla 1960-luvun loppupuolella. Pian hän vastasi myös Yo-talon esiintyjien hankinnasta. Vuonna 1971 Korjus perusti ohjelma- ja konserttitoimisto Suomi-Popin, joka toi maahan muun muassa J. J. Calen, Patti Smithin ja Ramonesin. Hän kirjoitti myös levyarvosteluja ja artikkeleita Introon ja Musaan sekä teki Pop-Info-ohjelmia radioon. Vuonna 1975 Korjus ryhtyi Wigwamin manageriksi. 1982 hän perusti Rockadillo Recordsin, joka toimii levyjen julkaisemisen lisäksi, kustannusyhtiönä, keikkamyyjänä ja manageritoimistona. Rockadillo on julkaissut yli 150 äänitettä. 
Tapio Korjus on tuottanut muun muassa Tabula Rasan (yhdessä Jukka Gustavsonin kanssa), Virtasen, Dave Lindholmin, Jimi Suménin, Wigwamin ja Pekka Pohjolan albumeita. 
Vuonna 1989 Korjus oli perustamassa musiikkialan ammattilaisten tapahtumaa Musiikki & Mediaa. Hän luopui yhtiön osakkeista vuonna 2017. Korjus on toiminut myös Suomen musiikkikustantajien,  Euroopan indietuottajien Impalan, IndieConin, Music Finlandin ja IFPI ry:n hallituksissa.

Palkinnot ja tunnustukset

Korjus palkittiin vuoden 2018 Industry Awards -gaalassa musiikkialan elämäntyöpalkinnolla. Hänelle on myönnetty myös virolainen Maarjamaan Risti.
Risk (peli)

Alueet

Riskissä on 42 aluetta ja 6 maanosaa. Jokaisella maanosalla on oma värinsä.
Flanderin Matilda

Matilda (noin 1031 – 2. marraskuuta 1083) oli Alfred Suuren jälkeläinen, josta tuli Vilhelm Valloittajan puolisona Englannin kuningatar.
Matildan haudasta löytyneen luurangon perusteella hänen tiedetään olleen varsin lyhytkasvuinen. Muita varmoja tietoja hänene elämästään ei paljoakaan ole.
Matilda ja Normandian herttua Vilhelm menivät naimisiin suunnilleen vuonna 1050. Paavi vastusti avioliittoa, koska he olivat kaukaisia sukulaisia keskenään. Heille syntyi yhdeksän lasta, joista seitsemän jäi eloon lapsuuden jälkeen: Robert II,  Richard (kuoli noin 1074), Adeliza, Cecilia, Vilhelm Punainen, Constance, Adela ja Henrik I. Vilhelmin sotiessa Englannissa Matilda toimi Normandian sijaishallitsijana. Vuonna 1068 Vilhelm vei Matildan Englantiin, missä hänet kruunattiin kuningattareksi. Esikoispoika Robert ja Vilhelm kiistelivät Normandian herruudesta, ja Matildan kerrotaan lahjoittaneen salaa varoja pojalleen.
Tlaloc

Tlaloc oli tolteekkien ja asteekkien palvoma sateen ja veden jumala. Hänen uskottiin asuvan sekä pilvien peittämillä vuorenhuipuilla että lähteissä ja järvissä. Vuorilta hän lähetti ihmiskunnan kiusaksi tuulta, sadetta, salamoita ja hirvittäviä sairauksia, kuten lepran.
Koska Tlaloc kätkeytyi usein tummaan myrskypilveen, hänet kuvattiin käsikirjoituksissa mustaihoisena hahmona, jolla oli maalatut kasvot. Tlalocilla on myös torahampaat ja suuret renkaat silimien ympärillä. Hänen suustaan työntyi usein kirjakäärö. Kädessään jumalalla oli sauva, joka symboloi salamaa. Sauvassa saattoi olla hammastus tai sen ympärille oli kietoutunut käärmeitä. Ne, joita salama on iskenyt tai jotka sairastavat lepraa, pääsevät Tlalocin valtakuntaan Tlalocaniin, eivätkä enää koskaan kärsi puutetta.
Tlaloc oli verenhimoinen jumala, joka vaati lapsiuhreja. Tarujen mukaan Tlalocin vaimo Chalchiuhtlicue eli smaragdivaltiatar synnytti miehelleen joukon sateen jumalolentoja tlaloceja tai tlaloqueita, ja sanottiin, että joka kukkulalla oli oma tlalocinsa.  Rituaalivuoden ensimmäisenä (Atlcaualo) ja kolmantena kuukautena (Tozoztontli) monia lapsia uhrattiin sekä näille vähäisemmille jumalille että itse Tlalocille.
Asteekkien pääkaupungissa Tenochtitlánissa papit valmistautuivat Tlalocin juhliin ostamalla äideiltä vauvoja uhreiksi. Jos äidit itkivät ritualiuhrausten aikana, palvojat iloitsivat sanoen, että oli tulossa sade. Palvontamenoissa uhrattavien lihan söivät papisto ja ylhäisö. Tlalocin suoma sade ei kuitenkaan aina ollut hyväksi, vaan toi myös tulvia ja tuhoja. Tlaloc olikin jumala, jota sekä kunnioitettiin että pelättiin. Tlaloc ja hänen apujumalansa saattoivat uskomusten mukaan lähettää sekä ravitsevia että sadon tuhoavia sateita, hirmumyrskyjä sekä tauteja kuten turvotusta, lepraa ja reumatismia.
Mayoilla Tlalocin vastine oli Chac.