google/wiki40b huggingface dataset:
Luis Amado Tarodo

Maajoukkueura

Kolmiin MM-kilpailuihin osallistunut Amado on voittanut Espanjan maajoukkueen kanssa MM-kilpailuista kaksi MM-kultaa vuosina 2000 ja 2004 sekä yhden hopean vuodelta 2008. EM-kilpailuista hän on saavuttanut peräti viisi kultamitalia vuosilta 2001, 2005, 2007, 2010 ja 2012 sekä yhden EM-hopean vuodelta 1999. Amado on pelannut Espanjan maajoukkueessa 135 maaottelua.

Seurajoukkueura

Amado on edustanut vuodesta 2001 asti Inter Movistaria, jonka paidassa hän on pelannut lähes 350 ottelua ja onnistunut maalinteossakin 16 kertaa. Espanjan mestaruuden hän on voittanut kuusi kertaa, cup-mestaruuden seitsemän kertaa ja supercupin peräti yhdeksän kertaa. UEFA Futsal Cupin mestaruuksia Amadolla on kolme kappaletta. Hänet on valittu seitsemän kertaa sarjan vuoden maalivahdiksi ja liigamestaruuteen päättyneellä kaudella 2007-2008 myös koko sarjan parhaaksi pelaajaksi. Ennen jaksoaan Interissä Amado edusti Caja Segoviaa ja Atlético Madrid Leganésia.
Calisota

Calisota on Disneyn Aku Ankka -sarjakuvissa esiintyvä kuvitteellinen Yhdysvaltojen osavaltio, jossa Ankkalinna sijaitsee. Osavaltion keksi Carl Barks.
Calisota mainitaan Barksin tarinoissa vain kerran, Aku Ankka -seikkailussa Punainen postimerkki vuodelta 1952. Osavaltion nimi on yhdistelmä Kaliforniasta ja Minnesotasta. Barksin mukaan Ankkalinna sijaitsee periaatteessa Burbankin lähistöllä Etelä-Kaliforniassa, missä Disneyn päästudiot sijaitsivat. Käytännössä mielikuvituskaupunki siirtyy kuitenkin tarinan tarpeiden mukaan erilaisiin ympäristöihin: ”Siellä oli autiomaa, järvi, meri, lunta, trooppisia myrskyjä, mitä vain tarvittiin. Minulle olisi tullut suuria vaikeuksia, jos olisin joutunut pitämään kaupungin Etelä-Kaliforniassa”, Barks kirjoitti ihailijalleen vuonna 1978.
Hivenen Barksista poiketen Don Rosa sijoitti tarinoissaan Calisotan Pohjois-Kalifornian sijalle. Roope Ankan elämä ja teot -sarjakuvaeepoksessa nähdään kartta, jonka mukaan Calisota käsittää todellisen Kalifornian osavaltion pohjoisosan noin Sacramenton korkeudelta ylöspäin. Täten Calisotan naapuriosavaltioita olisivat pohjoisessa Oregon, idässä Nevada ja etelässä Kalifornia.
Calisotan maantieteellisiä piirteitä ovat ainakin Ankkalinnan halki virtaava Ankkajoki (engl. Tulebug River) ja kaupungin lähistöllä sijaitseva Peikonhammas-vuori (engl. Mount Demontooth). Ankkalinnan naapurikaupunkina mainitaan useimmin Hanhivaara.
M/S Nordnorge

Rakentaminen

Alus tilattiin 1. toukokuuta 1994 Kvaerner Ulsteinvik A/S:lta Ulsteinvikistä Norjasta. Sen köli laskettiin 8. syyskuuta 1995 telakkanumerolla 266 ja alus laskettiin vesille 6. heinäkuuta 1996. Se valmistui 14. maaliskuuta 1997 ja alus luovutettiin Narvikiin rekisteröidylle Ofotens og Vesteraalens D/S A/S:lle Norjaan 19. maaliskuuta. Seuraavana päivänä alus kastettiin Nordnorgeksi kumminaan Sissel Rönbäck.

Liikennöintihistoria

Alus aloitti maaliskuussa 1997 risteilyt Itämerellä, Shetlantiin, Orkneylle sekä Kööpenhaminaan. Se siirrettiin 29. huhtikuuta Hurtigrutenille Bergenin ja Kirkenesin välille. Alus teki vuoden 1999 lopulla vuosituhannen vaihtumiseen liittyen purjehduksen Helsinkiin.
Nordnorge aloitti 29. marraskuuta 2002 risteilyt Chilestä Etelänapamantereelle. Se saapui 4. huhtikuuta 2003 Brestiin, mistä se lähti 10. huhtikuuta Bergeniin. Alus aloitti vielä huhtikuussa liikennöinnin Hurtigrutenilla, mistä se palasi syksyllä jälleen Chileen. Alus palasi huhtikuussa 2004 Hurtigrutenille palaten syksyllä Chileen.
Alus lähti Oslosta 9. huhtikuuta 2005 Itämerelle vieraillen Gdanskissa, Visbyssä, Riiassa, Klaipedassa ja Warnemündessä ennen paluutaan Osloon 16. huhtikuuta. Se aloitti vielä huhtikuussa liikennöinnin Hurtigrutenilla palaten syksyllä Chileen. Alus rekisteröitiin maaliskuussa 2006 Narvikiin rekisteröidylle Hurtigruten Group ASA:lle ja huhtikuussa alus kiersi Itämerta ennen liikennöinnin aloittamista Hurtigrutenilla.
Alus lähti syksyllä 2007 jälleen Chileen tehden risteilyjä Etelänavalle. Se pelasti 23. marraskuuta uppoavalta risteilyalus Explorerin matkustajat ja henkilökunnan. Huhtikuussa 2008 alus palasi jälleen Hurtigrutenille. Se teki chartermatkan Orkneylle 18. syyskuuta ennen kuin se makuutettiin Åndalsnesissa 21. lokakuuta.
Alus vuokrattiin joulukuussa 2008 Adrianmerelle hotellilaivaksi ja se lähti 4. joulukuuta Åndalsnesista. Alus saapui 24. elokuuta 2009 Bredo Shipyardille Bremerhaveniin.
Vuonna 2011 laivalla kuvattiin yli viisi päivää kestänyt matka Bergenistä Kirkkoniemeen, ja se esitettiin suorana lähetyksenä NRK2-kanavalla nimellä Hurtigruten: Minutt for minutt.
Hayashimo

Palvelus

Hayashimo liitettiin 20. helmikuuta 1944 1. laivaston 11. hävittäjälaivueeseen komentajanaan Arai Yasuo. Alus liittyi neljä päivää myöhemmin viirikön mukana yhdistettyyn laivastoon. Sen päälliköksi vaihtui 2. huhtikuuta Hirayama Toshio. Alus liitettiin 30. huhtikuuta 2. laivaston 2. hävittäjälaivueeseen. Se oli saattamassa 11.–16. toukokuuta lentotukialuksia Junyō, Hiyō ja Ryoho Saekista Tawitawille. Alus kuului 19.–20. kesäkuuta Filippiinienmeren taistelussa amiraali Joshiman suojana olleeseen Force B:hen.
Alus suojasi 1.–12. heinäkuuta Myōkōn ja Haguron joukkojenkuljetusmatkan Kuresta Manilan ja Zamboangan kautta Singaporeen. Alus liitettiin 15. elokuuta 2. laivaston 2. hävittäjälaivueen 2. hävittäjäviirikköön. Alus suojasi 18.–20. lokakuuta laivastoa matkalla Linggasta Bruneihin.
Hayashimo suojasi Leytenlahden taistelussa amiraali Takeo Kuritan 1. kiertohyökkäysosastoa. Alus vaurioitui 25. lokakuuta Samarin taistelussa ilmahyökkäyksessä. Sen kärsimien vaurioiden vakavuus on jäänyt tuntemattomaksi, mutta vaurion takia jälkeen jäänyt Hayashimo sai Akishimon saattajakseen Coroniin, jossa Akishimo sai 26. lokakuuta käskyn liittyä laivueeseen. Pian uudet ilmahyökkäykset alkoivat, ja Hayashimo menetti keulansa torpedon osumasta, jolloin alus ajettiin rantaan, missä se upposi matalaan veteen 75 kilometriä Mindorosta kaakkoon. Miehistön yritykset korjata laiva ja satunnaiset ilmaiskut jatkuivat aina 12. marraskuuta asti, jolloin viimeinen miehistön jäsen jätti laivan.
Juan Jesus

Seurajoukkueura

Juan Jesus on brasilialaisen Internacionalin kasvatti. Hän debytoi seuran ykkösjoukkueessa vuonna 2010 ja voitti heti samana vuonna seuran kanssa Copa Libertadoresin. Tammikuussa 2012 Juan Jesus siirtyi Serie A-seura Inter Milanoon. Hän debytoi liigassa toukokuussa 2012. Kaudella 2012-13 Juan Jesusista tuli seuran avauskokoonpanon pelaaja. Hän teki uransa avausmaalin toukokuussa 2013 Udinesea vastaan. Vuonna 2016 hän siirtyi AS Romaan.

Maajoukkueura

Juan Jesus on pelannut Brasilian nuorten maajoukkueissa. Vuonna 2011 hän oli mukana voittamassa kultaa alle 20-vuotiaiden MM-kisoista Kolumbiasta. Juan Jesus pelasi myös vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa, joista Brasilia saavutti hopeaa. Hän debytoi Brasilian jalkapallomaajoukkueessa toukokuussa 2012 Tanskaa vastaan.
Baker Streetin metroasema

Historia

Metropolitan Railway avasi aseman 10. tammikuuta 1863. Vuosien varrella aseman kautta alkoi kulkea muitakin linjoja. 23. ja 30. toukokuuta 1973 asemalta löydettiin pommeja, jotka kuitenkin poistettiin turvallisesti.
Munanvierittäminen

Historia

Ennen kristinuskon leviämistä Saksien keväänjumalattaren Ostarân kunniaksi järjestettiin juhla kevätpäiväntasauksena. Jumalattaren eläin oli rusakko ja muna symbolisoi maan uudelleensyntymistä. Paavi Gregorius I määräsi lähetystyötä tekevät käyttämään vanhoja uskonnollisia paikkoja ja juhlia ja sovittamaan ne kristinuskoon. Jeesuksen ylösnousemus ajoittui sopivasti kevätpäiväntasauksen kanssa joten monet Saksien perinteistä sulautuivat kristinuskon traditioihin. Englannissa, Saksassa ja muissa maissa lapset perinteisesti leikkivät vierittämällä kanamunia mäkien päältä. Tämän uskotaan symbolisoivan kiven vierittämistä Jeesuksen haudalta ennen ylösnousemusta. Eurooppalaiset uudisasukkaat toivat perinteen Uuteen maailmaan.

Yhdysvallat

Yhdysvalloissa järjestetään vuosittain, toisena pääsiäispäivänä Valkoisen talon nurmikolla pääsiäismunien vierittämiskilpailu, jossa lapset työntävät munaa ruohikolla käyttäen pitkävartista lusikkaa. Tapahtumassa Valkoisen talon henkilökunta pukeutuu pääsiäispupuiksi.
Presidentti James Madisonin vaimo Dolley Madison aloitti perinteen vuonna 1814 ja sadat lapset saapuivat paikalle osallistuakseen kilpailuun. Kilpailun järjestettiin aluksi United States Capitolin nurmikolla, mutta vuonna 1877 rakennuksen nurmikko uusittiin ja puutarhurit kielsivät tilaisuuden. Kongressi sääti lain, jonka mukaan Capitolin nurmikkoa ei saanut käyttää lasten leikkipaikkana. Presidentti Rutherford B. Hayes ja hänen vaimonsa Lucy Hayes päättivät järjestää tapahtuman Valkoisen talon nurmikolla. Franklin D. Rooseveltin aikana perinne katkesi, mutta Mamie Eisenhower jatkoi sitä aviomiehensä virkakaudella. Eisenhowerin aikana tapahtuma avattiin myös mustaihoisille. Vuonna 2009 Barack Obama kutsui tapahtumaan ensimmäistä kertaa samaa sukupuolta olevien vanhempien lapsia.

Yhdistynyt Kuningaskunta

Yhdistyneessä Kuningaskunnassa munien vierittäminen alas ruohon peittämiä mäkiä on satoja vuosia vanha perinne. Lancashiressä järjestetään vuosittaisia kilpailut Avenham Parkissa, Prestonissa ja Holcome Hillillä Ramsbottomin lähellä. Myös Derbyssä ja Edinburghissa järjestetään tapahtumia.

Muissa maissa

Saksassa järjestetään kilpailu, jossa voittaja on se, joka vierittää munansa nopeimmin kepeistä tehdyn radan läpi. Tanskassa koristeltuja munia vieritetään ruohikkoista rinnettä pitkin ja pisimmälle vierineen munan haltija palkitaan.
Christian Tissier

Christian Tissier (s. 1951 Pariisi, Ranska) on yksi Euroopan tunnetuimpia aikido-opettajia. Hän aloitti aikidon harjoittelemisen vuonna 1962. Pariisissa Tissier harjoitteli erityisesti Mutsuro Nakazonon ohjauksessa, kunnes muutti 18-vuotiaana Tokioon vuonna 1969. Japanissa hän harjoitteli aikidoa Aikikai Hombu dojolla seitsemän vuoden ajan. Tissierin tapaan harjoittaa aikidoa ovat vaikuttaneet erityisesti Seigo Yamaguchi, Kisaburo Osawa ja toinen doshu Kisshomaru Ueshiba.
Tissier saavutti vuonna 1998 aikidossa 7. danin vyöarvon. Hän saavutti nykyisen 8. danin vyöarvon 10.1.2016. Lisäksi hän on yksi harvoista länsimaalaisista, jolle on myönnetty shihan-arvonimi aikikai aikidossa.
Jyränkö

Historia

Jyrängön kylä on perustettu Turun linnan antamalla määräyksellä 1400-luvun alkupuolella, ilmeisimmin Klaus Lydekenpoika Djäknin ollessa Turun linnanherra. Historiassa mainitaan Jyrängön vouti ensimmäisen kerran jo ennen Kaarle Knuutinpojan ja Maunu Tavastin rajanvedolla lopettamaa hämäläisten ja savolaisten heimosotaa vuonna 1415, jolloin tämän verotusalue käsitti koko Päijänteen ja Keiteleen alueen hämäläisasutuksen. Heimosota savolaisten kanssa ja riita Sysmän takamaasta (nykyinen Rautalampi) esti verotuksen laajentamisen vesistöalueen ulkopuolelle. Tuolloin Jyrängön voudilla oli alaisenaan 11 huovia suorittamassa vuosittaista veronkantoa. Pysyvä veronkanto oli pääkulkuyhteydessä eli Jyrängön koskessa. Tuosta ajasta on jäljellä vielä karttanimi Voudinlahti nykyistä Hotelli Kumpelia vastapäätä.
Vuonna 1839 keisarin määräyksellä perustettavan kaupungin nimeksi ei tullut Jyränkö, vaan se sai nimensä kylästä nimeltä Heinola, koska Pietarin hovissa käytettävän kielen (ranska) ilmaisuun ei Jyrängön ä:t ja ö:t soveltuneet lainkaan. Siksi tänäänkin Jyrängönvirran rannalla sijaitsee kaupunki nimeltä Heinola.
Vuonna 1865 tuli voimaan Mikkelin läänin maaherran päätöksellä (vuodelta 1864) ensimmäinen asemakaavaksi hyväksyttävissä oleva asutussuunnitelma eli Jyrängön palstakylä. Tässä erotettiin 108 palstatilaa ja niiden yhteisalueet, mitkä sitten 1927 kirjattiin maarekisteriin. Palstakylä asutettiin varsinaisesti 1880-luvulta alkaen lähinnä Koskensaari Oy:n, Jyrängön Myllyn (nykyinen Pikkuvirta), viinatehtaiden (3), panimoiden (6) sekä rullatehtaan työntekijätarpeiden täyttämiseksi. Lisäksi jyränköläisiä työllistivät Nynäsin ja Niemelän kartanot sekä runsas laivaliikenne.
Vuonna 1918 oli Heinola ja ennen kaikkea Jyränkö paikka, jota valkokaarti ei valloittanut asein lähinnä Jyrängön plutoonan ja Nygrenin iskujoukon tehokkaan toiminnan vuoksi. Samaan aikaan kun Vierumäestä taisteltiin, Jyrängön plutoona puhdisti Uudenkylän saksalaisista ja avasi tien Kotkaan. Sodan lopussa Jyrängön asukkaat saivat osakseen koston, missä summittaisesti teloitettiin noin joka kolmas kiinni saatu asukas, pääasiassa naisia ja vanhuksia.
Jyränkö on vuodesta 1950 lähtien ollut Heinolan suurin kaupunginosa. Vuonna 1950 postiosoite Jyränkö I liitettiin Heinolan maalaiskunnasta Heinolan kaupunkiin.
Richard Ullberg

Seuraura

Ullberg aloitti jääkiekon Jokereissa, mutta siirtyi 12-vuotiaana Helsingin IFK:hon. Hän torjui joukkueelle C-nuorten SM-pronssia 2009 ja B-nuorten Suomenmestaruuden 2010. Kaudella 2010–2011 Ullberg pääsi neljään SM-liigaotteluun luukkuvahdiksi, kun HIFK:n ykkösmaalivahti Juuso Riksman oli loukkaantunut.
Tammikuun 2011 lopulla Ullberg siirtyi HIFK:n A-nuorista SaiPaan. Hän teki joukkueen kanssa kevääseen 2012 ulottuvan sopimuksen, joka sisältää option kevääseen 2014 saakka. Ullberg pääsi loppukaudella kahdeksaan SM-liigaotteluun luukkuvahdiksi Jere Myllyniemelle. Tammikuussa 2011 NHL:n kykyjenetsijäpalvelu listasi hänet Euroopassa pelaavien maalivahtien rankingissa sijalle 8. NHL:n varaustilaisuuteen 2011, mutta Ullbergia ei lopulta varattu ollenkaan.
Kauden 2011–2012 Ullberg aloitti lähtökohtaisesti SaiPan kolmosmaalivahtina, mutta on saanut kakkosmaalivahti Andreas Bernardia enemmän luottoa. Hän teki liigadebyyttinsä 22. lokakuuta 2011 vieraissa HIFK:ta vastaan ja torjui SaiPan 2-4-voittoon päättyneessä ottelussa 20 kertaa.
19. maaliskuuta 2012 SaiPa käytti Ullbergin sopimuksessa olleen kahden vuoden option.
Ullbergin sopimus purettiin Hermeksessä syyskuussa 2015 sen jälkeen, kun hän kommentoi netissä myönteisesti kannabiksen käyttöä. Loppukaudella hän pelasi 18 ottelua Englannin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla.

Maajoukkueura

Ullberg pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2011, jolloin hän toimi Suomen kakkosmaalivahtina Samu Perhoselle ja torjui kahdessa ottelussa. Ullberg pelasi myös alle 17-vuotiaiden World Hockey Challengessa vuonna 2010.

Muuta

Ullbergin pikkuveli Robin (s. 1996) pelasi puolustajana HIFK:n A-nuorissa.
Andrés Fernández

Seurajoukkueura

Andrés teki ensiesiintymisensä Osasunan edustusjoukkueessa kaudella 2007–2008 21. lokakuuta 2007 ottelussa Almeríaa vastaan. Hän toimi joukkueessa kolmosvahdin asemassa, eikä saanut ensiesiintymisensä jälkeen enempää vastuuta loppukauden aikana.
Peliaikaa Andrés sai Osasunan reservijoukkueessa, jossa hän toimi ykkösmaalivahtina kaudet 2007–2010. Kesällä 2010 hänet lainattiin yhden kauden sopimuksella Huescaan. Hän palasi joukkueeseen seuraavaksi kaudeksi 2011–2012 ja on toiminut ykkösvahtina Asier Riesgon loukkaannuttua Atlético Madridia vastaan pelatussa ottelussa 28. elokuuta 2011.
Osmo Sillman

Osmo Yrjö Sillman (8. marraskuuta 1928 – ?) oli kajaanilainen arkkitehti. Sillman valmistui arkkitehdiksi 1950-luvun loppupuolella ja perusti toimiston Kajaaniin. Hänellä oli Kajaanissa nimeään kantava arkkitehtitoimisto Osmo Sillman ja Kumpp. Ky vuodesta 1961 vuoteen 2005. Sillman toimi myös Kajaanin kaupunginarkkitehtina vuosina 1961–1975.
Osmo Sillmanin poikia ovat arkkitehdit Jonas ja Mika Sillman.
Kahvipannu

Kahvipannu on astia, jota käytetään kahvin valmistamiseen, useimmiten liedellä. Siinä on tasainen pohja, jotta se voidaan panna levylle kuumenemaan, nokka, josta kahvi kaadetaan, päällä reikä, josta pannuun on tarkoitus kaataa keitin- ja pesuvedet sekä tämän peitteenä kansi. Nokan ja pannun rungon liittymässä saattaa olla valmiiksi sihti, joka estää purujen laskeutumisen kuppiin. Kahvipannua saatetaan myös käyttää kahvinvalmistusvälineenä esimerkiksi eräolosuhteissa, joissa ei ole sähköä eikä hellaa, jolloin sitä pidetään nuotiolla. Kahvipannua saatetaan myös lasikannuja laajemmin käyttää kahvikannun asemesta kahvin tarjoiluun juhlissa. Niin sanotun virallisen tarjoiluetiketin mukaan se ei kuitenkaan ole tarjoiluastia.
Kahvipannut valmistetaan metalleista, jotka kestävät hyvin kiehuvaa vettä sekä johtavat hyvin lämpöä. Perinteisesti kahvipannut valmistettiin erinomaisesti lämpöä johtavasta kuparista, ja niiden sisäpinta tuli päällystää tinalla, sillä kupari on myrkyllistä. Tinakerros kuluu ajan mittaan, ja taloissa kiertelikin säännöllisesti pannuja ammatikseen tinanneita tinureita. 1950-luvulla Suomessa alettiin enenevissä määrin valmistaa kahvipannuja teräksestä sekä suosiossa olleella emalilla päällystetystä teräksestä. Nykyisin yleisempiä ovat ruostumattomasta teräksestä tehdyt pannut, joita muutamat valmistajat tuottavat edelleen. Teräs on pannunvalmistusmateriaaleista helppohoitoisin, mutta toisaalta haalistuen teräspannu kuluu ulkonäöltään muita edellä mainittuja nopeammin.
Kahvipannu oli ennen 1960–1970-luvulla tapahtunutta sähkökäyttöisten kahvinkeittimien yleistymistä tyypillisin tapa valmistaa kahvia Suomessa - ennen toista maailmansotaa liki main ainoa. Sittemmin se on hävinnyt kahvinkeittimelle yhä enemmän. Nykyisin Suomessa myytävästä kahvista on kymmenesosa pannujauhatettua. Pannujauhatettua kahvia saatetaan käyttää myös pressopannuissa, mutta pannukahvilla on edelleen merkittävä kuluttajakuntansa.

Pannukahvi

Kahvin valmistaminen pannussa on yksinkertaista. Vesi kiehutetaan pannussa, pannu otetaan levyltä ja veteen sekoitetaan oikea määrä kahvijauhetta. Kahvi sekoitetaan, ja pannu käytetään levyllä uudemman kerran, mutta niin, ettei juoma pääse kiehumaan, jolloin se kitkeröityisi. Kahvin voi myös "säikäyttää" lorauttamalla siihen rivakkaan pienen tilkan kylmää vettä: tällä pyritään kahvin selkeytymisen nopeutumiseen. Ennen juoman tarjoilua odotetaan hiukan, että kahvi on hautunut ja porot ovat laskeutuneet pannun pohjalle.
Pannukahvin valmistukseen käytetään suodatinjauhatusta karkeammaksi jauhettua kahvia. Hienojakoisena suodatinjauhettu kahvi ei sovi pidempään haudutettavaksi, koska siitä tulee karvasta. Koska pannukahvissa jauhe on suoraan juomassa, kaikki kahvin liukenevat aineet jäävät juomaan, eivätkä tietyt rasvat ja eteeriset öljyt suodatu suodatinpaperiin, kuten kahvinkeittimessä. Tästä syystä pannukahvi on suodatinkahvia rasvaisempaa, mistä johtuu sen maine suodatinkahvia ”täyteläisemmän” makuisena.
Pannukahvin sisältämä diterpeeni kafestoli kohottaa LDL-kolesterolipitoisuutta veressä; suodatinkahvin valmistuksessa aine jää paperisuodattimeen.
Brian Auger

Brian Auger (s. 18. heinäkuuta 1939 Bihar, Intia) on brittiläinen jazzpianistina aloittanut Hammond-urkuri, joka tunnetaan muun muassa yhteistyöstään Eric Burdonin ja Julie Driscollin (myöh. Julie Tippetts) kanssa sekä yhtyeistään Trinity ja Oblivion Express. Häntä pidetään yhtenä 1980-luvulla syntyneen acid jazz -musiikkityylin esikuvista.
Brian Auger varttui Lontoossa, soitti pianoa lapsesta asti ja innostui jazzista Yhdysvaltojen armeijan radioasemaa kuunnellessaan. Vuonna 1962 hän perusti nimeään kantavan jazztrion basisti Rick Lairdin ja rumpali Phil Knorran kanssa. Vuonna 1964 hän voitti Melody Maker -lehden lukijaäänestyksen uusien tulokkaiden ja jazzpianistien sarjassa. Samana vuonna hän kuitenkin vaihtoi tyyliään rhythm and bluesin suuntaan ja laajensi yhtyettään kitaristi John McLaughlinilla ja saksofonisti Glen Hughesilla. Yhtyeen nimeksi tuli Brian Auger Trinity. Kokoonpano hajosi pian, ja uudessa Steampacketiksi nimetyssä löyhässä kokoonpanossa Auger soitti pianon sijasta Hammond-urkuja. Muita jäseniä olivat kitaristi Vic Briggs, basisti Rick Brown ja rumpali Mickey Waller, ja laulusolisteina toimivat Long John Baldry, Rod Stewart ja Julie Driscoll. Steampacket esiintyi ja työskenteli äänitysstudiossa vuoden verran ilman julkaistuja levytyksiä (albumi julkaistiin vasta 1990), minkä jälkeen Baldry ja Stewart lähtivät yhtyeestä. Augerin seuraavassa kokoonpanossa nimeltä Julie Driscoll, Brian Auger and the Trinity bassoa soitti Dave Ambrose ja rumpuja Clive Thacker. Heidän esikoisalbuminsa Open julkaistiin vuonna 1967 ilman suurempaa huomiota, mutta seuraavana vuonna julkaistu Bob Dylanin ja Rick Dankon kappale ”This Wheel’s on Fire” nousi Britannian singlelistan viidenneksi ja avitti myös albumin myyntiä. Tämä oli kappaleen ensilevytys, sillä sen tekijät julkaisivat kappaleen vasta myöhemmin samana vuonna albumilla Music from Big Pink.
Augerin Trinity-yhtyeen toinen albumi Definitely What! (1968) oli instrumentaalinen. Laulusolisti Driscoll palasi tupla-albumille  Streetnoise (1968), mutta erosi yhtyeestä sen Yhdysvaltojen-kiertueella. Yhtyeen viimeiseksi albumiksi jäi ilman Driscollia levytetty Befour (1970).
Vuodesta 1970 alkoi Brian Augerin pitkäaikaisimman yhtyenimen Oblivion Express tarina, ensimmäisenä kokoonpanona Augerin lisäksi Jim Mullen (kitara), Barry Dean (basso) ja Robbie McIntosh (rummut). Yhtye vaihteli kokoonpanoaan usein, ja vuonna 1975 Auger muutti Lontoosta Yhdysvaltojen San Franciscoon. Oblivion Expressin levytykset isoille levymerkeille päättyivät vuoden 1978 live-albumiin Encore, jolla esiintyi pitkästä aikaa myös Julie Driscoll, nyt nimellä Julie Tippetts.
1990-luvulle tultaessa Brian Auger lyöttäytyi yhteen entisen Animals-laulajan Eric Burdonin kanssa. He tekivät kiertueita ja julkaisivat 1993 albumin Access All Areas Vuonna 1995 Auger kokosi Oblivion Expressin uudelleen, ja tämän yhtyeen kokoonpanossa on kuultu laulusolistina Augerin Savannah-tytärtä ja rumpalina Karma-poikaa.
Kauppaneuvos

Kauppaneuvos (ruots. kommerseråd) on nykyään Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 2. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko 33 300 euroa tai 8 300 euroa. Arvonimi oli käytössä myös Suomen suuriruhtinaskunnassa.
Itsenäisessä Suomessa kauppaneuvoksen arvon sai ensimmäisenä Julius Tallberg 17. heinäkuuta 1918. Joulukuuhun 2015 mennessä kauppaneuvoksen arvo oli myönnetty 778 henkilölle. Autonomian aikana se annettiin 195:lle ja Ruotsin vallan aikana (vuodesta 1762) kahdeksalle henkilölle.
Suunnikaslihas

Suunnikaslihas (lat. musculus rhomboideus) kuuluu eturaajan syviin lihaksiin ja se on epäkäslihaksen peittämä. Ihmisellä lihas voidaan jakaa kahteen osaan: musculus rhomboideus minor ja musculus rhomboideus major. Suunnikaslihas kiinnittää yläraajan paikoilleen ja lisäksi se mahdollistaa yläraajan ja kaulan kohotuksen sekä yläraajan taakseviennin. Lihasta hermottaa hartiapunoksesta haarautuvat hermot.
Hema Malini

Yksityiselämä

Hema Malini on naimisissa näyttelijä Dharmendran kanssa ja heillä on kaksi tytärtä, Esha Deol ja Ahana Deol.
Nicolas-Bernard Lépicié

Nicolas-Bernard Lépicié (16. kesäkuuta 1735 Pariisi – 15. syyskuuta 1784) oli ranskalainen taidemaalari.
Lépicié oli kahden kaivertajan, Renée-Elisabeth Marlién (1714–1773) ja François-Bernard Lépicién (1698–1755) poika. Hän opiskeli kaivertamista isänsä ohjauksessa ennen kuin aloitti taidemaalauksen opintonsa noin 1751 Carle van Loon ohjauksessa. Hän sai vuonna 1759 toisen palkinnon Prix de Rome mutta jäi Ranskaan. Vuonna 1764 hän suoritti hyväksytysti Académie Royalen maalauksella La Descente de Guillaume le conquérant en Angleterre. Sitten hän maalasi teokset Le Baptême du Christ (1765), Le Christ et les petits enfants (1767) ja La Conversion de Saül (1767). Vuonna 1769 hänet valittiin kuninkaan maalausakatemiaan maalauksellaan Achille et le Centaure. Hänestä tuli apulaisprofessori 1770 ja professori 1779. Hänen oppilaitaan olivat Jean-Baptiste Regnault, Carle Vernet, Henri-Pierre Danloux, Jean-Joseph Taillasson, Jean-Frédéric Schall ja Nicolas-Antoine Taunay.
Lépiciétä on taiteilijana usein verrattu Chardiniin ja Greuzeen, ja hän nousi maineeseen erityisesti 1700-luvulla. Vuodesta 1760 lähtien hän maalasi historiallisia aiheita, ja sitten flaamilaiseen tyyliin joka muisttaa Teniers vanhempaa ja ter Borchia. Elämänsä viime vuosina hän uskonnollisen kriisin seurauksena vetäytyi usein maaseudulle, missä hän maalasi maalaismaisemia. Uskonnolisen kriisin seurauksena hän päätyi muutamaan ja poistamaan eräitä teoksiaan, jotka olivat hänen uuden uskonnollisen vakaumuksensa vastaisia.
Sininen muistolaatta

Sininen muistolaatta (engl. Blue plaque) on Yhdistyneessä kuningaskunnassa tunnettujen henkilöiden tai tapahtumien muistoksi paljastettava muistolaatta, josta on vuodesta 1986 lähtien vastannut maan kulttuuriministeriön alainen English Heritage. Ensimmäiset muistolaatat paljastettiin Lontoossa 1800-luvulla.