google/wiki40b huggingface dataset:
Svala Björgvinsdóttir

Elämäkerta

Svala on islantilaisen laulajan Björgvin Halldórssonin tytär. Hän aloitti laulamisen ja levyttämisen hyvin varhaisessa iässä. Svalan ensimmäinen hittiykkönen Islannissa ilmestyi hänen ollessa 9-vuotias, kun hän lauloi jouludueton "Fyrir Jólin" isänsä kanssa. Hänen toinen joululaulunsa "Ég hlakka svo til" oli myös hittiykkönen Islannissa. Hänet tunnettiinkin Islannissa hyvin hänen joululauluistaan.
Vuonna 2017 Svala osallistui Söngvakeppnin 2017 -kilpailuun kappaleella "Paper" ja voitti sen 11. maaliskuuta 2017 pidetyssä finaalissa, sekä pääsi näin edustamaan Islantia vuoden 2017 Eurovision laulukilpailussa.
Infrastruktuuri

Yhteiskunnan infrastruktuuri (perusrakenteet ja varusrakenne) muodostuu niistä palveluista ja rakenteista, jotka mahdollistavat yhteiskunnan toiminnan. Infrastruktuuri jakautuu sosiaaliseen ja tekniseen infrastruktuuriin.
Sosiaalinen infrastruktuuri sisältää julkiset ja yksityiset palvelut.
Teknisen infrastruktuuriin piiriin kuuluvat liikenneverkot, energiahuollon verkostot, jätehuolto, vesihuolto (vedenotto, -puhdistus ja -jakelu, sade- ja jätevesiviemärit sekä jäteveden puhdistus), tietoliikenneverkot sekä niin sanottu sinivihreä infrastruktuuri eli viher- ja vesialueet.
Lisäksi infrastruktuuriin kuuluvat rakennukset, satamat, lentokentät sekä nykyiset sähköiset ohjelmistot ja palvelut ja näiden yhdessä muodostamat verkostot. Infrastruktuurin omistus ja ylläpito voi olla yksityistä tai julkisen vallan käsissä.

Sanan etymologia

Infrastruktuuri (alussa latinan sana infra, siis: alusrakenne) on pohjana oleva rakenne, johon laajempi ja moninaisempi toiminta tukeutuu.
The Isley Brothers

The Isley Brothers on R&B -tradition useampia tyylejä soittanut afroamerikkalainen yhtye Cincinnatin Ohiosta. Yhtye on erittäin suosittu, ja sillä on väitetty olevan koko musiikkihistorian pisin ura levyjen soitto- ja myyntilistoilla. 
Yhtye aloitti vuonna 1954 ja esiintyy yhä. Vuosien varrella läpikäytyjä tyylisuuntia ovat esimerkiksi gospel, rhythm and blues, doo-wop, soul, funk, rock, pop ja hip hop. 1960-luvun alussa yhtye saavutti mainetta levytyksillä "Shout!", "Twist & Shout" ja "Nobody But Me". Yhtye oli 1960-luvun lopussa siirtymässä funkiin ensimmäisten joukossa, mistä on osoituksena esimerkiksi vuoden 1969 single, "It's Your Thing". Sen jälkeen levyt keskittyivät souliin, mutta funk-tyyliä edusti esimerkiksi kappale "Fight the Power". 
Yhtyeen alkuperäiset jäsenet olivat veljekset O'Kelly, Jr., Rudolph, Ronald ja Vernon, joiden kaikkien sukunimi on Isley. Yhtye esitti pelkkää gospelia Vernonin 1955 auto-onnettomuudessa tapahtuneeseen kuolemaan asti. Kolme vanhinta veljeä perusti yhtyeen uudelleen lyhyen tauon jälkeen. Vuonna 1973 mukaan tulivat nuoremmat veljet Ernie ja Marvin ja lanko Chris Jasper. Sillä kokoonpanolla tehtiin joukko menestyneitä albumeita, kuten vuoden 1973 levy 3 + 3. Vuonna 1984 kolme nuorinta jäsentä jättivät yhtyeen, ja vuonna 1986 O'Kelly kuoli sydänkohtaukseen. Yhtye jatkoi hetken duona, mutta Ernie ja Marvin ja perustivat sen uudelleen vuonna 1991. Marvinin sairastuttua diabetekseen Ronald ja Ernie jatkoivat edelleen 2000-luvulla.
The Isley Brothersin oman T-Neck Records -levymerkin julkaisemilla singleillä "Testify" ja "Move On Over & Let Me Dance" soitti seattlelainen kitaristi Jimmy James. James soitti kitaraa myös veljesten kiertueyhtyeessä. Lähdettyään yhtyeestä James otti käyttöön nimen Jimi Hendrix.
Pyöveli

Pyöveli oli kuolemanrangaistuksen toimeenpanija, jonka toimenkuvaan kuului joissakin kulttuureissa myös rikollisten kidutus, kuolleiden eläinten korjaaminen kaduilta ja itsemurhaajien hautaaminen. Pyövelin ammattia pidettiin toisinaan halveksuttavana, joten hänelle esimerkiksi määrättiin erillinen istumapaikka kirkoissa. Teloituksessa tunaroivaa pyöveliä saattoi kohdata väkijoukkojen viha ja jopa lynkkaus, varsinkin jos teloitettava oli herättänyt jonkinlaista myötätuntoa. Toisaalta pyövelin ammatin tarpeellisuus tunnustettiin. Teloitettavat tuskattomasti "parempaan maailmaan" lähettäneitä pyöveleitä kiiteltiin.
Valistusajan jälkeen kuolemanrangaistuksen toimeenpano pyrittiin inhimillistämään ja kidutuksen sijaan rangaistuksen täytäntöönpanon tuli olla nopea ja mahdollisimman tuskaton. Teloitustavoiksi vakiintuivat mestaus (usein giljotiinilla), hirttäminen ja teloittaminen ampumalla. Pyöveleistä tuli nyt myös oman alansa ammattimiehiä, ja monet pyövelit kehittivät myös teloitusmenetelmän mahdollisimman nopeaksi ja tuskattomaksi.
Monissa maissa pyövelin ammatti periytyi sukupolvesta toiseen. Mm. Isossa-Britanniassa Pierrepointin suku on tunnettu kolmesta pyövelistään, Henry Pierrepoint, Thomas Pierrepoint ja Albert Pierrepoint.
Ranskan kuuluisin pyövelisuku oli Sansonit. Nämä miehet - isä Charles-Henri, poika Henri ja pojanpoika Henri-Clement - mestasivat huomattavan osan Ranskan suuren vallankumouksen aikana teloitetuista merkkihenkilöistä. Henri-Clement oli sukunsa viimeinen; hänen jälkeensä tehtävään valitut käyttivät aina kuolemanrangaistuksen kieltämiseen saakka peitenimeä Monsieur de Paris. Ranskan viimeinen pyöveli oli Marcel Chevalier.
Kanadassa pyövelin henkilöllisyys pidettiin salassa, ja he käyttivät julkisuudessa peitenimeä "Arthur Ellis". Ellis oli alun perin ensimmäinen Kanadan valtionpyöveli, ja hänen seuraajansa käyttivät hänen nimeään. 
Yhdysvallat on ainoa länsimaa, joka yhä käyttää kuolemanrangaistusta. Osavaltioissa ei kuitenkaan ole erillisiä pyöveleitä, vaan niissä joko vankilanjohtaja käyttää sähkötuolin tai myrkytyskoneen katkaisijaa, tai ammuttaessa teloitusryhmä kootaan vapaaehtoisista.
Japanissa kuolemanrangaistus toimeenpannaan hirttämällä, ja sikäläiset pyövelit kuuluvat kaikki yhteen ja samaan buraku-sukuun, joka pidetään salaisena.
Sana "pyöveli" on laina varhaisruotsin sanasta böfvel (nykyruotsin sana on bödel); samasta sanasta on tullut sekä pyöveliä että paholaista merkitsevä peeveli. Ruotsinkielinen sana tuli varhaisalasaksan sanasta bödel, joka niin kuin nykysaksan Büttel tarkoittaa oikeudenpalvelijaa, joka toimii aikoinaan usein myös pyövelinä tai pyövelinrenkinä. Samaa sukua on englannin sana beadle.
Taiyō

Taiyō oli keisarillisen Japanin laivaston Taiyō-luokan saattuetukialus toisessa maailmansodassa.

Palvelus

Sodan aikana alus osallistui lukuisiin lentokoneidenkuljetustehtäviin. Alukseen osui sodan aikana  useita torpedoita. Ensin Yhdysvaltain laivaston sukellusvene USS Trout torpedoi aluksen Trukin edustalla 28. syyskuuta 1942, USS Tunny 9. huhtikuuta 1943 ja USS Cabrilla 24. syyskuuta 1943. Joka kerta alus korjattiin. Alus upposi Cape Bolinaon lähistöllä 18. elokuuta 1944, kun USS Rasher torpedoi aluksen sen ollessa matkalla Manilaan. Torpedo-osuma aiheutti polttoaineräjähdyksen. Aluksen 1 200 hengen miehistöstä 747 hukkui ja 400 selvisi hengissä.
Causeway Bay

Causeway Bay on alue Wan Chain piirissä Hongkongin saaren pohjoisosassa Hongkongissa. Alue on kaupan ja kulttuurin keskittymä, siellä sijaitsee myös Hongkongin pääkirjasto ja Victoria Park -puisto. Hongkongin metron Island-linjan asemat Tin Hau ja Causeway Bay sijaitsevat alueella.
Me kaksi & Irene

Juoni

Charlie on vaatimaton, avulias isä ja mukava veteraanipoliisi, mutta Charliella on yksi heikkous: hän ei osaa sanoa ei. Kaupassa Charlie saa tästä tarpeekseen ja hänestä tuleekin Hank, Charlien härski ja aggressiivinen toinen minä, eli täysi vastakohta Charlielle. Miten käy, kun aina niin avuliaasta Charliesta tulee aggressiivinen Hank? Charlie saa lääkkeitä tähän sairauteen, mutta muistaako hän syödä niitä? Lisäksi molemmat miehet rakastuvat Ireneen.
Eisbrecher

Historia

Eisbrecher sai alkunsa vuonna 2003, kun Megaherzistä eronnut laulaja  Alex Wesselsky perusti sen yhdessä kitaristi Noel Pixin kanssa. Nämä kaksi muodostavat kokoonpanon ydinryhmän.  
Esikoisalbumi Eisbrecher ilmestyi tammikuussa 2004. Toinen albumi Antikörper (lokakuu 2006), nousi Saksassa listojen sijalle 85. Jürgen Plangger korvasi rytmikitarassa Felix Primcin ja Oli Pohl basisti Martin Motnikin. Kolmas albumi, Sünde, ilmestyi elokuussa 2008 nousten Saksassa listoilla 18.
Vuonna 2010 Eisbrecher onnistui pääsemään ensimmäistä kertaa saksalaisselle singlelistalle kappaleella "Eiszeit". Neljäs albumi, myös nimeltään Eiszeit, saavutti viidennen sijan kotimaassaan ja pääsi 100 parhaan joukkoon Itävallassa ja Sveitsissä. Samana vuonna se toimi Alice Cooperin lämmittelijänä Euroopan kiertueella. 
Albumi Die Hölle Muss Warten ilmestyi vuonna 2012, Schock vuonna 2015 ja Sturmfahrt vuonna 2017.
Paul Dresser

Alkuvuodet

Paul Dreiser syntyi Indianan Terre Hautessa vuonna 1857. Hänen isänsä halusi pojan ryhtyvän papiksi, ja Paul opiskelikin kahden vuoden ajan teologiaa Saint Meinradin pappisseminaarissa. Jätetyään opintonsa kesken hän alkoi liikkua paikallisessa nuorisojoukossa, joka joutui toistuvasti tekemisiin virkavallan kanssa. Dreiserin osallisuus johti lopulta vankeustuomioon varkaudesta.

Ura näyttelijänä

Pian vankilasta vapautumisensa jälkeen Dreiser muutti Chicagoon ja liittyi Hamlin Wizard Oil Company -nimiseen viihdyttäjäryhmään. Näihin aikoihin hän myös muutti sukunimensä Dresseriksi. Hän lauloi kvartetissa ja sävelsi ryhmälle kappaleita, joita myytiin esitysten yhteydessä yleisölle kirjasessa nimeltä The Paul Dresser Songster. 1870-luvun lopulla hän alkoi esiintyä minstrel-esityksissä, toisinaan blackface-naamiossa ja toisinaan ilman. Hän esiintyi eri puolilla Yhdysvaltojen itäosaa ja Keskilänttä ja saavutti suosiota näyttelemisellään ja laulamisellaan.
Dresser myös sävelsi musiikkia esiintymisensä ohella. Hänen kappaleistaan muun muassa ”The Letter That Never Came”, ”I Believe It for My Mother Told Me So” ja ”The Pardon That Came Too Late” saavuttivat jonkinasteista menestystä ja saivat Dresserin vähitellen vakuuttuneeksi, että hän voisi menestyä paremmin säveltäjänä kuin esiintyjänä.

Sävellystyö ja musiikkikustantamo

Vuonna 1894 Dresser hankkiutui yhtiökumppaniksi New Yorkissa toimivaan Howley & Haviland -musiikkikustantamoon päästäkseen paremmin hyötymään sävellystensä suosiosta. Suurin osa musiikkikappaleiden tuottamasta voitosta kuului tuohon aikaan tuotantoyhtiölle, eivätkä säveltäjät juuri päässeet rikastumaan suosittujenkaan tuotostensa menestyksestä. Dresserin ensimmäiset Howley & Havilandille säveltämät kappaleet olivat ”The Battery” ja ”Just Tell Them That You Saw Me” vuonna 1895. Vuonna 1901 kustantamon nimi muutettiin muotoon Howley, Haviland & Dresser.
Kappale ”On the Banks of the Wabash, Far Away” on yksi Dresserin tunnetuimmista sävellyksistä. Vuonna 1897 sävelletty laulu rikkoi nopeasti myyntiennätyksiä ja tuotti säveltäjälle sanomalehdissä esitettyjen arvioiden mukaan yli 50 000 dollaria. Hänen tuotantoonsa kuului vuosisadan vaihteessa coon song -perinteeseen nojaavia kappaleita kuten ”Niggah Loves His Possum” ja ”Did You Ever Hear a Nigger Say ’Wow’”. Vuonna 1905 julkaistiin hänen viimeinen menestynyt sävellyksensä ”My Gal Sal”.
Dresser kuoli sydänkohtaukseen tammikuussa 1906 sisarensa kodissa New Yorkissa. Vaikka hänen sävellyksensä ja tuotantoyhtiönsä olivat tuottaneet hänelle suuria voittoja, hän oli käyttänyt rahaa huolettomasti ja tehnyt useita epäonnistuneita sijoituksia, ja kuoli lopulta rahattomana.

Vaikutus

Paul Dresseriä pidetään Harry Von Tilzerin ja Charles K. Harrisin ohella yhtenä Tin Pan Alleyn alkuaikojen tärkeimmistä vaikuttajista. Hän oli uransa huipulla 1890-luvulla myös yksi Yhdysvaltojen merkittävimmistä laulunkirjoittajista. Kaksi Wabash-joen ylittävää siltaa Indianassa on nimetty Dresserin ja hänen veljensä mukaan. Dresserin synnyinkoti Terre Hautessa on määritelty suojelukohteeksi ja se kuuluu National Register of Historic Places -rekisteriin.
Autokeidas

Perustaminen Jokioisille

Jokioisten sosiaalijohtajana tunnettu Väinö Järvi perusti 1940-luvulla Esso-huoltoaseman Jokioisille. Tuolloin Helsingistä Turkuun päästäkseen tuli kiertää pikkukylien kautta, joten Jokioisilla oli huoltoasemalle erityinen tarve. Kaikki toiminta keskittyi tällöin autoihin, eikä varsinaisesti ihmisille tarjottu nykypäivän tapaan palveluja, kuten ruokailua.

Siirtyminen Forssaan

1950-luvun lopulla Järvet saivat idean siirtää yrityksen (joka tuolloin vielä tunnettiin nimellä Autokulma) Jokioisilta Forssaan keskelle peltoa, valtateiden 2 ja 10 risteykseen. Monet pitivät siirtoa uskaliaana.
Autokeidas sai nimensä, kun asianajaja Antti Alasentie oli tulossa Turusta kohti Forssaa syksyisenä iltana. Sumun keskeltä alkoi näkyä Autokulman valot. Näky muistutti öisen kulkijan mielestä keidasta autiomaassa. Väinö Järvi ihastui Antin nimiehdotukseen, ja nimi on edelleen käytössä.
Yrityksen toimitusjohtajana toimii nykyisin Väinö Järven pojanpoika Olli Järvi, joka sai maakunnallisen yrittäjäpalkinnon 2005.

Ravintola

Alun perin 20 ihmiselle tehty baari kolminkertaisti paikkamääränsä 70:een 1970-luvulla, kun Sinikka Järvi otti ravintolan omalle vastuulleen.
Vuonna 1989 Autokeitaalle rakennettiin uudet toimitilat, ja ravintolan paikkamäärä nousi 250:een. Vuonna 2006 tehtiin laajennus, ja asiakaspaikkojen määrä nousi 450:een.

Iin toimipiste

Joulukuussa 2007 Iihin valmistui Autokeitaan toinen toimipiste uuden kauppakeskuksen yhteyteen. Sen 1 700 neliömetrin tiloihin sijoittuivat noin 400 neliön päivittäistavarakauppa, 350-paikkainen kahvila-ravintola sekä pikaruokapaikka Hesburger.

Yrityksiä ja tunnuslukuja

Autokeidas-yritysryhmä koostuu monista osista. Forssan Autokeitaan liikevaihto vuonna 2013 oli 818 000 euroa ja Autokeidas Forssan 252 000 euroa. Forssan Autokeitaan kahvila-ravintolan liikevaihto oli vajaat 6 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä noin 40. Autokeidas Iin liikevaihto oli noin 3,5 miljoonaa ja henkilöstömäärä noin 20. Yritysryhmään kuuluu myös Forssan Scandic-hotellissa toimiva ravintola Villa, liikevaihto 1,2 milj. € ja henkilöstöä 15.
Suhangon kaivos

Suhangon kaivos on Ranualle suunnitteilla oleva platinametalleja, lähinnä palladiumia tuottava kaivos. Kaivoshankkeen takana on eteläafrikkalaisen Gold Fields-kaivosyhtiön omistama Gold Field Arctic Platinum Oy. Kaivoksen toiminta-ajaksi arvioitiin aluksi 12 vuotta mutta uusien malmilöydösten ansiosta se voisi kasvaa 20 vuoteen. Lopullinen päätös kaivoksen avaamisesta tehdään tämän hetken tiedon mukaan vuonna 2014 ja tuotanto voisi alkaa aikaisintaan vuonna 2018.
Kaivoksen on arvioitu tuottavan 110 miljoonaa tonnia malmia ja 330 miljoonaa tonnia sivukiveä 12 vuoden toiminta-aikana. Kaivoshankkeen arvioidaan vaativan 1,5 miljardin euron investoinnit ja se työllistäisi jopa 900 työntekijää. Malmin rikastamiseen on tarkoitus käyttää painehapetukseen perustuvaa kaksivaiheista Platsol-menetelmää.
Henry John Elwes

Henry John Elwes (16. toukokuuta 1846 Gloucestershire – 26. marraskuuta 1922 Cheltenham) oli englantilainen kasvi- ja eläintieteilijä.
Elwesin vanhemmat olivat John Henry Elwes ja Mary Bromley. Hän opiskeli Eton Collegessa.
Elwes matkusteli laajalti ja kävi Intiassa useita kertoja. Hän matkusteli myös Nepalissa. Hän keräsi 30 000 perhosen kokoelman, jonka hän jätti Natural History Museumille.
Elwes oli ensimmäinen, joka vastaanotti Royal Horticultural Societyn Victoria Medalin 1897. Samana vuonna hänet valittiin Royal Societyn jäseneksi.
Elwes nimesi ja kuvaili linnuista muun muassa tiibetinfasaanin (Crossoptilon harmani) 1881.
David Wolf (jääkiekkoilija)

Pelaajaura

Wolfin ensimmäinen kokonainen kausi ammattilaistasolla oli 2007–2008, jolloin hän pelasi 46 peliä ETC Crimmitschaussa Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 2. Bundesligassa.
  Hän teki yhdeksän pistettä ja pelasi ETC Crimmitschaussa myös seuraavalla kaudella 2008–2009, jolloin teki kahdeksan pistettä ja sai 120 rangaistusminuuttia 36 pelissä. Wolf edusti Saksan juniorimaajoukkuetta vuoden 2009 nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän teki turnauksessa yhden maalin Kanadaa vastaan ja sai 53 rangaistusminuuttia kuudessa ottelussa.
Kaudella 2009–2010 Wolf siirtyi korkeimmalle sarjatasolle Deutsche Eishockey Ligaan Hannover Scorpionsiin. Hän pelasi kahden kauden ajan Hannoverissa ennen siirtymistään Hamburg Freezersiin vuonna 2011. Hän ansaitsi paikan joukkueen ensimmäisessä hyökkäyskentällisessä parannettuaan peliä huomattavasti. Hän teki 35 pistettä 46 pelissä ennen kuin oli edellisellä kaudella tehnyt 51 peliin vain kuusi tehopistettä. Hän myös oli DELin eniten jäähyllä istunut pelaaja 167 rangaistusminuutilla. Kauden jälkeen NHL-joukkue Toronto Maple Leafs tarjosi try out -sopimusta vuoden 2012 kesäkauden ajaksi, mutta hän epäonnistui joukkueeseen pääsemisessä. 
Wolf palasi kaudeksi 2012–2013 takaisin Hamburgiin, jossa teki uransa parhaat 17 maalia ja lisäksi 19 syöttöpistettä. Hän paransi vielä tehden seuraavalla kaudella 40 pistettä ollen jälleen jäähypörssin ykkönen 152 jäähyminuutilla. Wolf pelasi myös Saksan maajoukkueessa olympiakarsinnoissa, joista se ei kuitenkaan päässyt jatkoon itse pääturnaukseen. Kauden 2013–2014 jälkeen Wolf jätti kotimaansa ja solmi Calgary Flamesin kanssa vuoden kaksisuuntaisen sopimuksen. Flames siirsi hänet AHL:ään farmiseuraansa Adirondack Phantomsiin kauden 2014–2015 aluksi. Hän teki 12 maalia ja yhdeksän syöttöpistettä pelaamissaan ensimmäisissä 35 ottelussa ennen kuin hänet nostettiin NHL:n puolelle ensimmäisen kerran 26. tammikuuta 2015. Debyyttinsä NHL:ssä hän teki 31. tammikuuta 4–2 -voitossa Edmonton Oilersista. Hän loukkasi jalkaansa ottelussa ja oli seuraavien kolmen ottelun ajan sivussa pelaavasta kokoonpanosta.

Perhe

Wolf on toisen sukupolven jääkiekkoilija. Hänen isänsä Manfred syntyi Kanadassa, mutta pelasi ammattilaisuransa Saksassa ja edusti Länsi-Saksaa kahdesti olympialaisissa.
M/S Nordkapp

Rakentaminen

Alus tilattiin Kvaerner Kleveniltä Ulsteinvikistä Norjasta. Sen köli laskettiin telakkanumerolla 265 ja alus laskettiin vesille 18. elokuuta 1995. Alus luovutettiin 23. maaliskuuta 1996 Narvikiin Norjaan rekisteröidylle Ofotens og Vesteraalens Dumbskibsselskap A/S:lle. Se kastettiin luovutuspäivänään kumminaan Norjan kuningatar Sonja.

Liikennöintihistoria

Alus aloitti 2. huhtikuuta 1996 liikennöinnin Bergenin ja Kirkenesin välillä. Syksyllä 2005 alus teki risteilyn Itämerellä ennen lähtöään Chileen, josta se teki Antarktikselle suuntautuneita risteilyitä. Alus rekisteröitiin Hurtigruten Group ASA:lle.
Alus jatkoi uuden omistajan voimin samalla reitillä kuin aiemmin. Se lähti 1. lokakuuta Itämerelle, mistä se jälleen lähti Chileen Antarktikselle tehtäviä risteilyitä varten. Alus ajoi 31. tammikuuta 2007 karille Deceptionin edustalla. Se palasi toukokuussa Bergenin ja Kirkenesin väliselle reitille.
Lippu

Lippu on valtion, järjestön tm. yhteisön tunnuksena käytettävä määrämuotoinen, -värinen ja -kuvioinen kangas.
Yleisin lippujen käyttötarkoitus on toimia jonkin valtion tai kansakunnan symbolina, kansallislippuna. Valtioiden liput ovat tavanomaisesti suorakulmion muotoisia, ainoana poikkeuksena on kahdesta kolmiosta muodostuva Nepalin lippu. Valtioiden lisäksi useilla muilla poliittisilla alueilla ja kansoilla on lippunsa. Lippuja käytetään myös mainostamiseen tai koristeena, tosin tässä epävirallisemmassa tarkoituksessa ero lipun ja muun värillisen kankaan välillä on hämärämpi.
Muita lippuja ovat esimerkiksi järjestöliput ja viestiliput vesillä.

Lipputyyppejä

Baneeri on vanhimpia lipputyyppejä. Se on nelikulmainen tai suorakaiteen muotoinen lippu, joka ilmaisee kantajansa arvoaseman. Baneeri on aina henkilökohtainen. Baneeri on tiukasti kiinni salossaan nauloilla tai renkailla.
Bulsaani on pitkä ja kapea lippu, jonka päässä on pitkät kielekkeet. Bulsaaneja on käytetty laivojen mastoissa suurten lippujen alapuolella, ja ne ilmaisivat laivan päällikön arvoaseman.
Fanfaarilippu on nelikulmainen lippu, joka kiinnitetään sotaväen merkinantotorveen. Siinä on kyseisen sotaväenosaston tai sen päällikön tunnus, ja usein myös lipun lahjoittajan tunnus.
Gonfalon on kirkkolippujen perusmuoto. Se on kantolippu, jonka alaosa on kielekkeinen.
Gonfanon on keskiajan alussa keihääseen kiinnitetty pitkänomainen lippu, jonka päässä on pitkät kielekkeet. Se ilmaisi sotaväen osaston päällikkyyttä.
Guidon oli rakuunoitten käyttämä pienikokoinen kaksikielekkeinen lippu. Suomessa sitä on kutsuttu myös kornetiksi ja standaariksi.
Göösi eli rainelippu on pienikokoinen kansallisuutta ilmaiseva lippu, jota käytettiin alusten keulassa.
Kantolippu on ainutkertainen sotaväen yksikön tunnus tai järjestölippu.
Kirkkolippu on uskonnollisissa yhteyksissä käytettyl lippu katolisissa ja ortodoksisissa maissa. Se on yleensä kolmikielekkeinen ja hapsuilla varustettu.
Kulkuelippu on järjestölippu, joka on koristettu tunnuslausein.
Peitsilippu on ratsuväen käytössä ollut keihääseen kiinnitetty kolmikulmainen pienikokoinen lippu, tai suorakaiteen muotoinen kielekkeinen lippu. Pientä peitsilippua eli peitsiviiriä käytetään edelleen maissa, joissa on ratsuväkeä.
Rakuunalippu on kaksikielekkeinen, hapsullinen lippu. Sitä käytetään yhä esimerkiksi joissakin Suomen armeijan joukko-osastojen lipuissa.
Salkolippu on salkoon vedettävä, vapaasti liehuva lippu. Kaikki kansallisliput ovat salkolippuja.
Standaari on Englannissa keskiajan lopulla käyttöön otettu kuninkaan läsnäoloa ilmaiseva lippu. Se oli alun perin kaksikielekkeinen ja kolmiomaisesti kapeneva, johon oli ommeltu heraldisia kuvioita. Se pystytettiin hallitsijan tai prinssin komentopaikan läheisyyteen arvonmerkkinä.
Stondari on 1500-luvulla Ruotsin laivastossa käytetty erittäin kookas kangas, valtio- ja kansallislippujen edeltäjä.
W-CDMA

W-CDMA (engl. Wideband Code Division Multiple Access) on UMTS-verkoissa käytettävä radiorajapinta. Se määrittelee esimerkiksi, kuinka mobiililaitteet kommunikoivat tukiasemien kanssa ja miten signaalit moduloidaan.

Käyttöönotto

Ensimmäinen kaupallinen W-CDMA:ta käyttävä verkko oli japanilaisen NTT DoCoMon FOMA, joka otettiin käyttöön vuonna 2001. TeliaSonera avasi oman W-CDMA-palvelunsa Suomessa 13. lokakuuta 2004.
VTsIOM

VTsIOM (ven. Всероссийский центр изучения общественного мнения, lyh. ВЦИОМ) on valtiollinen, Venäjän federaation täysin omistama, juridisesti osakeyhtiönä (OAO) toimiva tutkimuslaitos, joka tekee mielipidetiedustelujen lisäksi myös muita sosiologisia tutkimuksia ja markkinatutkimuksia Venäjällä. VTsIOM:n päätoimipiste on Moskovassa. Tutkimuslaitosta pidetään vahvasti valtiojohtoon sidoksissa olevana; tutkimuslaitoksen johtokunnassa istuu myös Venäjän presidentinhallinnon edustaja. Laitos on yksi tunnetuimpia venäläisen henkisen ilmaston mittaajista; suuri osa mielipidetiedustelujen tuloksista julkaistaan VTsIOM:in lehdistötiedotteina.
Tintagel

Tintagel eli Trevena (korniksi Tre war Venydh  tarkoittaa: kylä kalliolla) on noin 1 800 asukkaan kylä ja kunta (civil parish) Cornwallin Atlantin-puoleisella rannikolla Lounais-Englannissa. Se muodostaa lähistön kuntien kanssa vaalipiiriin, jonka alueella elää noin 4 000 ihmistä.
Tintagel ja sen lähistöllä sijaitsevat linnanrauniot on yhdistetty legendaan kuningas Arthurista ja pyöreästä pöydästä. Rauniot sijaitsevat Tintagel Head -nimisellä jylhällä kallioniemekeellä, jonka kapea kannas yhdistää mantereeseen. Linnan arkeologiset kaivaukset saatiin päätökseen kesällä 2016 ja niissä löydettiin jälkiä vanhemmasta palatsista, joka oli sijainnut nykyisen linnan paikalla 400–500-luvuilla. Palatsi saattoi olla Dumnonian kuningaskunnan keskuspaikka. Kylään on alettu tehdä suosittuja päivämatkoja, ja siitä on tullut Britannian suosituimpia matkailukohteita.
Amerikanharmaahaikara

Koko ja ulkonäkö

Amerikanharmaahaikara on nimensä mukaisesti miltei kokonaan harmaa. Sillä on kuitenkin mustat lentosulat ja valkoinen pää, jossa taakse töyhdöksi kaartuvat mustat "kulmakarvat". Jalat ovat punaruskehtavat ja nokka oranssinkeltainen. 
Amerikanharmaahaikara on isompi kuin harmaahaikara: sen pituus on 90–140 cm, siipien kärkiväli 175–195 cm ja paino 2,1–2,5 kg.

Levinneisyys

Amerikanharmaahaikaroita tavataan Pohjois- ja Keski-Amerikassa sekä Etelä-Amerikan pohjoisosissa.