Puutosti

Maantiede ja asutus

Puutostin kunnan pinta-ala on 147,26 neliökilometriä. Se rajoittuu koillisessa Hatsinan piirin Taaitsan, idässä Verevän, kaakossa Hatsinan, etelässä Suuren-Kolppanan, lounaassa Voiskovitsan ja lännessä Sääskelän kuntiin sekä pohjoisessa Leningradin alueen Lomonosovin piiriin. Pinta-alasta 49,6 % on maatalousmaata, 36,0 % metsää ja 9,7 % asuinaluetta.
Kunta sijaitsee Inkerin ylängöllä. Sen maisemaa leimaavat kumpuileva tasanko sekä pohjoisessa loivat harjut ja mäet. Seudulla on paljon karsti-ilmiöitä. Tärkeimmät joet ovat Inkereenjoki, sen sivujoki Paaritsa (ven. Paritsa) sekä Nuolijoki. Hyötykaivannaisiin kuuluvat hiekka, dolomiitti, fosforiitti ja turve. Ympäristön kokonaistila on tyydyttävä, mutta pintavedet ovat saastuneita ja juomaveden laatu on heikko.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluvat Myza-Ivanovkan ja Tervolan (ven. Tervolovo) taajamat sekä 25 kylää: Ahmosi (Ahmuzi), Ala-Purskova (Alapurskaja), Hintikkala (Hindikalovo), Huittula eli Pieni-Orava (Malaja Orovka), Hyttilä (Hjuttelevo), Kemppilä (Kempelevo), Kesälä (Kezelevo), Koljonkylä eli Pieni-Reisinä (Maloje Reizino), Korpikylä (Korpikovo), Kuitusi (Kuiduzi), Kämärä (Kjamjarja), Laitisi (Laiduzi), Mutakylä (Muta-Kjulja), Petrova (Petrovo), Peusala tai Peussala (Peušalovo), Pienhovi tai Pieni-Hovi (Penkovo), Pietilä (Pedlino), Pokkisen-Purskova (Pokizen-Purskaja), Reisinä eli Suuri-Reisinä (Bolšoje Reizino), Saalisi (Kotelnikovo), Skuoritsa, Sokkala (Sokkolovo), Sornova tai Sornuva tai Sornua (Tšornovo), Uurtaja eli Ivanovka ja Ylä-Purskova (Julja-Purskaja). Suurimmat asutuskeskukset ovat Puutostin ohella 2 000 asukkaan Tervola sekä yli tuhannen asukkaan Suuri-Reisinä, Ivanovka ja Myza-Ivanovka. Kunnan alueella on useita puutarhapalsta- ja huvila-alueita.

Historia

Inkereenjoen varrelta on löydetty keskiaikaisia kurgaanihautoja. Seudun kanta-asukkaat olivat karjalaisten sukuisia inkeroisia. Ruotsalaisten ja novgorodilaisten välillä käytiin vuonna 1348 jälkimmäisten voittoon päättynyt taistelu, jonka paikaksi on arveltu Tervolan lähellä sijainnutta Pellilää. Novgorodin Vatjan viidenneksen Tääkelin pogostaan kuulunut Puutostin kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuoden 1499/1500 verokirjassa. Sen nimi juontuu itämerensuomalaisesta sanasta pudas (”takaisin pääjokeen yhtyvä joen haara”).
1600-luvulla alueelle muutti inkerinsuomalaisia, jotka kuuluivat Skuoritsan, Spankkovan ja Hietamäen luterilaisiin seurakuntiin. 1700–1800-luvulla Puutostista louhittiin kalkkikiveä, jota käytettiin Pietarin, Hatsinan, Pauluskoin ja Saaren rakentamiseen. 1800-luvulla kylän lähellä sijaitsi Ivanovkan kartano, jossa on syntynyt arkkitehti Andrei Stackenschneider. Saman vuosisadan lopulla seudusta tuli suosittu kesänviettopaikka.

Liikenne, talous ja palvelut

Kunnan läpi kulkee Strelnan, Kuippinan ja Hatsinan välinen maantie. Pohjoispuolelta sen ohittaa Pietarin ja Tallinnan välinen valtatie ja itäpuolelta Kraasselan, Hatsinan ja Pauluskoin välinen maantie. Myza-Ivanovkan taajamassa Pietarin ja Hatsinan välisellä rautatiellä on Puutostin asema. Linja-autoliikenne suuntautuu Hatsinaan, Taaitsaan ja Kraasselaan.
Seudun pääelinkeino on maatalous. Tärkeimmät maatalousyritykset ovat maitoa ja lihaa tuottavat Krasnogvardeiski ja Tšernovo sekä Lenoblptitsepromin suurkanala. Elintarviketeollisuutta edustavat kalanjalostamo ja meijeri. 39 % työvoimasta työskentelee kunnan ulkopuolella (vuonna 2011), lähinnä Hatsinassa ja Pietarissa.
Kunnassa toimii neljä lastentarhaa, Puutostin keskikoulu, Tervolan peruskoulu ja piirin lasten harrastuskeskuksen haaraosasto. Kulttuurilaitoksia ovat Puutostin kulttuuri- ja vapaa-ajankeskus, Tervolan kulttuuritalo, Koljonkylän kerhotalo sekä Puutostin, Ivanovkan ja Tervolan kirjastot. Terveyspalveluihin kuuluvat Puutostin ja Tervolan poliklinikat, lääkärin vastaanotto ja kolme lääkintäsemaa. Tervolassa toimii Skuoritsan seurakunnan palvelukeskus.

Nähtävyydet

Puutostin rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat vuonna 1839 valmistunut Skuoritsan kirkko sekä 1600-luvulla rakennettu Hatsinan mylly Inkereenjoella. Myllyn lähellä sijaitseva Andrei Stackenschneiderin syntymäkartano on valtakunnallinen suojelukohde, mutta se on lähes kokonaan tuhoutunut 2000-luvun alussa. Kunnassa on myös useita toisen maailmansodan muistomerkkejä.