google/wiki40b huggingface dataset:
Walt McKechnie

Ura

Toronto Maple Leafs varasi McKechnien kuudentena pelaajana vuoden 1963 varaustilaisuudessa. Hän pelasi juniorikiekkoa vuosina 1965-1967 ennen siirtymistään WHL:ssä pelaavaan ammattilaisjoukkue Phoenix Roadrunnersiin kaudeksi 1967-1968. Hänet nimettiin vuoden tulokkaaksi. Helmikuussa 1968 hän siirtyi Minnesota North Starsiin, jossa pelasi kauden aikana neljä ottelua. Hän pelasi seuraavat kolme kautta North Starsissa ja sen yhteistyöseuroissa.
Toukokuussa 1971 McKechnie kaupattiin California Golden Sealsiin, jossa hän pelasi kolme kautta. Viimeisellä ja pisteiden valossa parhaimmalla hän teki 23 maalia ja yhteensä 52 pistettä. Uransa parhaat pisteet hän teki 1975-1976 Detroit Red Wingsissä iskiessään 82 pistettä. Seuraavalla kaudella 1976-1977 hän teki 25 maalia. Kauden jälkeen hän pelasi vielä maailmanmestaruuskilpailuissa Kanadan paidassa.
Ennen seuraavaa kautta McKechnie kaupattiin Washington Capitalsiin, joka heikon alkukauden jälkeen lähetti hänet eteenpäin Cleveland Baronsiin joulukuussa 1977. Kaudeksi 1978-1979 hänet kaupattiin Toronto Maple Leafsiin, jossa hän teki 25 maalia. Seuraavaksi kaudeksi hänet siirrettiin Colorado Rockiesiin. Vapaana agenttina McKechnie siirtyi Detroit Red Wingsiin vuonna 1981 ja teki 18 maalia ensimmäisellä kaudellaan ja seuraavalla 14. Kauden 1983-1984 McKenchie vietti CHL-joukkue Salt Lake Golden Eaglesissa, jonka jälkeen eläköityi 37-vuotiaana. Hän pelasi urallaan 955 NHL-ottelua, joissa teki 214 maalia ja syötti 392 eli teki yhteensä 606 pistettä.
Pahkalammi (Mänttä-Vilppula)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,5 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä. Lammen pohjoispuolelta kulkee lakkautettu Haapamäki–Pori-rata.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Vehkajärven valuma-alueella (35.49), jonka Parannesjoen valuma-alueeseen (35.493) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 157,3 metriä mpy.
Uskelan Isokylä

Isokylä on kylä Salossa Uskelanjoen varressa Salon keskustasta hiukan Pertteliin päin. Sen alue ympäröi Salon Isokylän kaupunginosaa. Kylää halkovat moottoritie E18 ja kantatie 52. Alueella sijaitsee myös moottoritien E18 Isokylän tunneli, jonka pituus on 450 metriä. Isokylän alue rajoittuu entisiin Halikon ja Kuusjoen kunnanrajoihin sekä Uskelanjokeen. Isokylässä Munamäellä sijaitsee myös televisiomasto, jonka korkeus on 120 metriä maanpinnasta ja se lähettää maanpäällisiä digitv-lähetyksiä.

Historiaa

Isokylä on yksi Uskelan pitäjän vanhoista kylistä ja se on aiemmin kuulunut Uskelan kuntaan, joka vuonna 1967 liitettiin Salon kaupunkiin. 
Isokylässä sijaitsi vielä 1800-luvulla Uskelan seurakunnan vanha emäkirkko, joka jouduttiin purkamaan vuonna 1825 Uskelanjoen maanvyörymän jälkeen koska osa kirkon alla olevasta maasta oli poissa. Jäljellä on osa hautausmaata sekä vuonna 1749 valmistunut tapuli. 
Vuonna 1935 lohkaistiin osa kylästä ja liitettiin silloiseen Salon kauppalaan.
Vuonna 1937 tapahtui siihenastinen suurin auto-onnettomuus Suomessa kun kuorma-auto syöksyi emäkirkon rotkoon ja 8 ihmistä kuoli.
Bukit Timahin suojelualue

Bukit Timahin suojelualue on luonnonsuojelualue Singaporessa. Se on maan vanhin suojelualue, perustettu 1883, ja siihen kuuluu maan suurin yhtenäinen alkuperäinen sademetsäalue. Puisto sijaitsee Bukit Timahin kukkulan ympärillä.
Pääosa alueen metsästä on alankoalueiden dipterokarpusmetsää, mutta kukkulan rinteillä on myös Singaporen ainoat alueet, joissa kasvaa dipterokarpuskasvien heimon vuoristometsään sopeutuneita lajeja. Puiston biodiversiteetti on suuri, siellä tavataan 40 % kaikista Singaporen kasveista ja eläimistä. Suurikokoinen merantipuulaji Shorea curtisii on alueen näkyvimpiä puulajeja. Siellä kasvaa myös durion näköinen, mutta syötäväksi kelpaamaton Neesia synandra. Harvinaisiin eläinlajeihin kuuluvat rukoilijasirkat ja makeanveden taskuravut. Puistossa on myös muurahaiskäpyjä, jaavanliito-oravia ja kaguaaneja.
Södra Ängby

Södra Ängby on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee läntisen Tukholman alueella (Västerort), ja kuuluu hallinnollisesti Bromman kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Blackebergin, Norra Ängbyn ja Nockebyhovin kaupunginosat. Södra Ängbytä pidetään yhtenä maailman suurimmista funktionalismia edustavista omakotitaloalueista. Alueelle luotiin asemakaava vuonna 1933 525 tontille, ja alue rakennettiin pääosin vuosina 1933–1940. Arkkitehti Edvin Engström vastasi lähes kaikkien alueen omakotitalojen piirustuksista. Asukkaita siellä on noin 1700, ja maa-alaltaan kaupunginosa on 1,12 neliökilometrin suuruinen.
Kopai

Maantiede

Kopain kaupunki sijaitsi siitä nimensä saaneen, nykyisin kuivatun Kopais-järven pohjoisrannalla itään Orkhomenoksesta ja luoteeseen Akraifiasta. Se oli rakennettu niemelle heti mykeneläisaikaisen Glan linnoituksen paikan luoteispuolelle. Niemi yhdistyi rannikoon noin 100 metriä pitkän pengertien kautta, ja se muodosti saaren järven tulviessa.
Kopain kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 100–200 neliökilometriä. Se käsitti koko Kopais-järven koillisrannan alueen aina Ftelionin niemelle, jossa oli Akraifian alueen raja ja rajakivi. Kaupungin ympärillä oli hyvää maanviljelysmaata, ja se tunnettiin myös Melas-joelta pyydetyistä ankeriaista.

Historia

Kopain paikka on ollut asuttu jo neoliittisella kaudella ja jälleen viimeistään geometrisella kaudella. Varhaisin maininta Kopaista on Homeroksen Iliaan laivaluettelossa, jossa se esiintyy yhtenä boiotialaisista kaupungeista, joka lähetti laivoja Troijan sotaan. Antiikin aikana kaupunki oli pieni ja sen nimi esiintyy lähteissä vain harvoin. Kopai muodosti yhdessä Akraifian ja Khaironeian kanssa yhden Boiotian 11 alueesta vuosina 447–387 eaa. ja 378–338 eaa. Muina aikoina se oli itsenäinen osana Boiotian liittoa.
Kopai löi omaa hopearahaa 400-luvulta eaa. ja pronssirahaa 300-luvulta eaa. lähtien.  Kaupunki oli olemassa vielä Pausaniaan aikana 100-luvulla jaa. Kaupungin kansalaisista käytettiin etnonyymejä Kōpaieus (Κωπαιεύς), Kōpaios (Κωπαῖος) ja Kōpēos (Κωπῆος).

Rakennukset ja löydökset

Kopain akropoliina toimi kukkula, jolla myös nykyinen Kástron kylä sijaitsee. Asutuksen koko on ollut noin 23 hehtaaria. Kaupunki on ollut ympäröity muurein, joista on löydetty osia muun muassa niiden pohjoisosasta. Myös yhden tornin paikka on tunnistettavissa. Kaupungin paikan rannikoon yhdistänyt pengertie oli tehty suurista kivistä. Antiikin aikaisen kaupungin kiviä, joissa osassa on piirtokirjoituksia, on osana nykyisen kylän rakennuksia ja erityisesti Neitsyt Marian (Panagía) kirkkoa.
Pausaniaan mukaan kaupungissa oli Demeter Tauropolokselle, Dionysokselle ja Serapiille omistetut temppelit. Kaupungin lähellä on jäänteitä 300-luvulla eaa. aloitetusta tunnelista, jonka tarkoituksena oli Kopais-järven vesien ohjaaminen mereen.
Kopaista tehdyt esinelöydöt ovat Thívan arkeologisessa museossa.
Collierin piirikunta

Asukkaat

Piirikunnan asukkaista 62,9 prosenttia on valkoisia, 27,8 prosenttia latinalaisamerikkalaisia ja 6,89 prosenttia mustia. 84,8 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 50,8 vuotta.
Toserova

Toserova (ven. Тозерово, Tozerovo) oli inkeriläinen kylä entisessä Miikkulaisen kunnassa Inkerissä, Venäjällä. Kylä sijatsi lähellä Laatokan rantaa, Ala-Miikkulaisesta etelään. Kylän perusti siirtolaiset Ala-Miikkulaisesta luultavasti 1800-luvun alussa. Kuten muissa Miikkulaisten kylissä, kylän elämäntapa ja elinkeinot poikkesivat sisämaan pitäjistä. Väki kävi kalassa Laatokalla ja harjoitti rahtiliikennettä. 1800-luvun puolivälissä kylässä oli jopa 40 hevosta, joilla ajettiin Laatokan kalaa ja muita rahtia Pietariin. 
Vuonna 1919 Inkeriläisten kansannousun aikana Miikkulaisten alueella alkoi sotatoimet. Siviiliväestö pakeni lähes kokonaan Suomeen. Inkeriläisten vapaaehtoisjoukot valtasi kylän 28.07.1919. Punaiset tulittivat Toserovan Laatokan puolelta sotalaivoilta ja valtasivat kylän takaisin 02.08.1919. Toinen kerta kylä vallattiin 23.10.1919 ammuskelun jälkeen, mutta inkeriläisjoukot joutui perääntymään jo lokakuun lopussa. Marraskuussa 1919 bolshevikit polttivat rajaseutua kostoksi ja aution turvallisuusvyöhykkeen luodakseen.
Tarton rauhan jälkeen suurin osa väestöä palasi takaisin rajan takana. NEPin aikana poltetut talot rakennettiin uudelleen ja talouselämä muutenkin virkosi eloon. Vuonna 1926 Toserovassa oli 18 taloa ja 81 asukasta, kaikki inkeriläisiä. Kylän suvut oli Virolainen, Vironmäki ja Rännäli. Venäjän ansioitunut taiteilija Toivo Rännäli on syntynyt Toserovan Pönniössä.
Toserovassa alkoi karkotuksia vuonna 1931, kun "kulakkeja" lähetettiin Siperiaan ja jatkui vuosina 1933 ja 1935 (Keski-Aasiaan). Täystyhjennys toimeenpantiin kesäkuussa 1936, kun koko suomalaisväestö pakkosiirrettiin kodeistaan Vologdan alueelle. Nykyään Toserovan paikalla on suljettu sotilasalue.
LaMarcus Aldridge

LaMarcus Nurae Aldridge (s. 19. heinäkuuta 1985 Dallas, Texas) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän on edustanut vuodesta 2015 lähtien NBA-joukkue San Antonio Spursia.
Aldridge syntyi Texasin Dallasissa ja opiskeli Seagoville High Schoolissa sekä Texasin yliopistossa Austinissa. Hänen pituutensa on 2,11 metriä. Chicago Bulls varasi Aldridgen NBA:han numerolla kaksi NBA:n varaustilaisuuden 2006 ensimmäisellä kierroksella. Hän siirtyi kuitenkin jo varauspäivänään Portland Trail Blazersiin osana pelaajakauppaa, jossa Bulls sai vaihdossa Viktor Hrjapan ja Tyrus Thomasin.
Aldridge pelasi Trail Blazersissä yhdeksän kautta, kaudesta 2006–2007 kauteen 2014–2015. Heinäkuussa 2015 hän siirtyi vapaana pelaajana San Antonio Spursiin. Aldridge valittiin tulokaskaudellaan NBA:n tulokkaiden tähdistöjoukkueeseen, kaudella 2014–2015 NBA:n kakkostähdistöön sekä kausina 2010–2011 ja 2013–2014 NBA:n kolmostähdistöön. Hänet on myös valittu neljästi NBA:n tähdistöotteluun, vuosina 2012–2015.
Aldridge joutui 31. maaliskuuta 2007 sairaalaan kärsittyään huimauksesta ja rytmihäiriöstä. Hänen vaivakseen todettiin 9. huhtikuuta Wolff–Parkinson–Whiten oireyhtymä, jonka johdosta hän ei voinut osallistua kauden jäljellä olleisiin kahdeksaan peliin.
Siperianhernepensas

Levinneisyys ja kasvupaikat

Siperianhernepensas kasvaa alkuperäisenä Aasian keskiosissa. Kasvupaikkoja ovat hiekkaiset ja soraiset jokirannat, rotkolaaksojen seinämät sekä kuivat ja harvat metsät. Laji on joskus viljelykarkulainen.

Kuvaus

Siperianhernepensas kasvaa 2–6 metriä korkeaksi pystyhaaraiseksi pensaaksi. Se on kesävihanta. Oksat ovat harmaanvihreät ja piikkiset. Lehdet ovat parilehdykkäisiä, lehtilavassa on 8–12 lehdykkää. Lehdykät ovat 10–30 mm pitkiä, soikeita, kärjestä ja tyvestä lyhytsuippuisia tai melkein pyöreitä ja otakärkisiä. Kukinta-aika on touko–kesäkuussa (heinäkuussa). Kukat ovat yksittäin tai 2–4 yhdessä. Kukkaperä on noin kaksi kertaa kukan pituinen. Teriö on 20 mm:n mittainen ja keltainen. Hedelmä on 3–6 cm pitkä, suippokärkinen ja monisiemeninen palko.

Käyttö

Siperianhernepensasta käytetään koristepensaana aita- ja suojapensaana joko leikattuna tai vapaasti kasvavana. Lajikkeita käytetään yksittäispensaana.
Suomessa siperianhernepensas on aitaorapihlajan jälkeen eniten käytetty pensasaitakasvi leikatuissa pensasaidoissa. Se menestyy vyöhykkeillä I–VII (VIII). Lajikkeet eivät ole yhtä kestäviä kuin laji. Uusiin versoihin ilmaantuu usein apilanhärmää (Erysiphe trifolii).
Lahnajärvi (Kangasala, Isolahti)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,2 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Sen itäpuolella kohoaa yli 40 metrin korkeuteen Satiaismäki ja länsipuolella yhtä korkealle laajempii nimetön mäki. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Lammen vieressä on suokannaksen erottama pikkulampare. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä ja sen rannat ovat soistuvaa rantasuota. Järven ympäristöissä on peltomaata.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Myllyojan valuma-alueeseen (35.729) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 87,1 metriä mpy. Järveen on johdettu pelloilta kuivatusojia ja siitä lähtee laskuoja Kirkkojärveen.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi oli ”Lahdenlampi” ja koko sen laskuojan varsi oli raivattu niityiksi. Nämä niityt on myöhemmin muokattu peltomaaksi ja sitäkin on raivattu molemmissa suunni ssa lissä. Vanhassa kartassa järvi vaikuttaa suhteellisesti suuremmalta kuin se on nykyään. Jos kartanpiirtäjä on piirtänyt järven oikean kokoisena, on laskuojaa perattu ja järven vedenpintaa laskettu. Vuoden 1957 peruskartassa järven rannassa on latoja, joten on todennäköistä, että sen rantasuolta on niitetty rehua eläimille.
Macintosh SE

Yleistä

Macintosh SE oli ensimmäinen Macintosh, jossa oli mahdollista käyttää sisäistä kiintolevyä. Laitteen nimellä "SE" (System Expansion) viitattiin koneen laajennettavuuteen. Aiempien Macintoshien laajennettavuus oli ollut varsin vähäistä, mutta SE tarjosi käyttäjilleen PDS-laajennuspaikan, parannetun SCSI-portin ja kaksi ADB-väylää. 
Macintosh SE:n kanssa julkaistiin Macintosh II, joka uuden suorittimensa ansiosta oli suorituskyvyltään ylivoimainen. Macintosh SE :n etuna oli sen laajennettavuus, yksin ADB-portit mahdollistivat jopa 16 lisälaitteen kytkemisen.
Raymond (aikakauslehti)

Raymond on Raha-automaattiyhdistyksen perustama ja nykyisin Veikkauksen tuottama julkaisu, joka ilmestyy painettuna lehtenä neljä kertaa vuodessa. Verkossa Raymond on avoin sivusto, joka ei edellytä rekisteröitymistä. Raymond on erikoistunut pitkiin juttuihin.
Painettu Raymond-aikakauslehti jaetaan Veikkauksen rekisteröityneille ja aktiivisille asiakkaille, jotka ovat ilmoittaneet haluavansa lehden. Aktiivisiksi asiakkaiksi luetaan ne, jotka ovat viimeisen kolmen kuukauden aikana pelanneet Veikkauksen pelejä tunnistetusti verkossa tai maksukortilla pelipisteessä tai pelisaleissa. Lisäksi lehti jaetaan niille asiakkaille, jotka ovat viimeisen vuoden aikana käyneet vähintään kaksi kertaa Casino Helsingissä.
Raymondin verkkoversio on toteutettu WordPress-julkaisujärjestelmällä ja on suunniteltu erityisesti tablet- ja mobiilikäyttäjiä ajatellen. Sekä painettu julkaisu että verkkoversio ovat saaneet kiitosta visuaalisesta näyttävyydestä.
Raymondin päätoimittaja on Ari Räsänen.
Michael Parks

Michael Parks (24. huhtikuuta 1940 Corona, Kalifornia – 9. toukokuuta 2017) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Näyttelijänä hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan televisiosarjoissa Colbyt, Twin Peaks ja Walker, Texasista.
Harmaarintasieppo

Levinneisyys

Harmaarintasieppoa tavataan Australian etelä- ja lounaisosissa. Lajin on raportoitu olevan paikallisesti yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
HMS Salmon (1895)

Palvelus

Palvelukseenoton jälkeen alus oli kotivesillä, kunnes se poistettiin palveluksesta 1911. Alus myytiin 14. toukokuuta 1912 romutettavaksi Cashmorelle Newportiin.
Denise Mina

Denise Mina on vuonna 1966 syntynyt rikoskirjailija Glasgowsta. Hän kirjoittanut Garnethill-trilogian (Garnethill, Pako ja Päätös) lisäksi myös viisiosaisen sarjan, jonka ensimmäinen osa on nimeltään Veripelto. Tuoreimmasta sarjasta on julkaistu suomeksi osat Yksin yössä (2011), Ampiaiskesä (2012), Petojen kaupunki (2013) ja Valheiden varjo (2014). Denise Mina sai Suomen dekkariseura ry:n ulkomaisen jännityskirjallisuuden vuoden 2013 kunniakirjan.
4-Amino-2-metyyli-1-naftoli

Käyttö

4-Amino-2-metyyli-1-naftolin hydrokloridisuola toimii K-vitamiinien tapaan ja ehkäisee K-vitamiinipuutoksesta johtuvia verenvuotoja annettaessa sitä noin 1–3 mg annoksin pistoksena verenkiertoon tai lihakseen. Suola on vesiliukoinen ja sitä voidaan antaa pistoksin sellaisenaan, toisin kuin vaikkapa rasvaliukoista fyllokinonia, joka vaatii annosteluun pistoksin lesitiinin ja glykokoolihapon tapaisia emulgaattoreita. Hydrokloridin pistoksin annettavia 1 mg/ml vesipohjaisia liuoksia ja nieltynä otettuja 4 mg tabletteja on ollut myynnissä lääkkeinä.

Kemia

4-Amino-2-metyyli-1-naftolin hydrokloridin massa on 209.57 g/mol. Se alkaa tummentua 262 °C:ssa ja hajoaa sulamatta 280–282 °C:ssa.
Vesiliuoksissa hydrokloridi hajoaa hapettumalla. Hajoaminen on verrattain nopeaa neutraalin pH-arvon liuoksissa. Hajoamisessa muodostuu pinkkiä sakkaa. Väri syvenee purppuraksi hajoamisen edetessä. Hajoamistuote on (4-oksi-2-metyylinaftyyli-imiini)-2-metyyli-1,4-naftokinoni. Tämä on 4-amino-2-metyyli-1-naftolin ja menadionin kondensaatioreaktiotuote. Menadioni muodostuu 4-amino-2-metyyli-1-naftolin hapettumisen ja deaminaation kautta.
4-Amino-2-metyyli-1-naftolia voidaan valmistaa 2-metyylinaftaleenista tai menadionista.

Tutkimus

Hydrokloridi estää eri homeiden ja bakteerien kasvua ja sitä on tutkittu mahdollisena ruokien säilöntäaineena.
Hydrokloridia on tutkittu mahdollisena syöpähoitona, sillä se estää syöpäsoluissa niille energiaa tuottavan glykolyysin entsyymeitä.
Kadonneet pojat

Juoni

Neljä erilaista teinipoikaa – gootti Felix Ferne (Dougie Baldwin), nörtti Andrew ”Andy” Lau (Joel Lok), kultapoika Sam Conte (Rahart Adams) ja urheilija Jake Riles (Matt Testro) – eksyvät metsään koulun luokkaretkellä. He palaavat kotikaupunkiinsa seuraavana päivänä, mutta huomaavat joutuneensa rinnakkaistodellisuuteen, jossa heidän tuttavansa ja omaisensa eivät tunnista heitä, eikä heitä itse asiassa ole edes olemassa.
Taikakalukaupan omistaja Phoebe Hartley (Michala Banas) tarjoaa heille apua ja antaa Felixille luonnonvoimien amuletin. Felix tajuaa, että kukin heistä vastaa yhtä luonnonvoimaa ja ne yhdistettynä he voivat suojautua uhkaavalta yliluonnolliselta voimalta, demonilta. He päättävät selvittää mistä tässä kaikessa on kysymys ja kuinka he pääsevät takaisin kotiin.
Sarjan toisella tuotantokaudella pojat ovat palanneet takaisin omaan todellisuuteensa ja he huomaavat, että kullakin heistä on hallittavanaan yksi luonnonvoima omana takaikavoimanaan – Felixillä tuli, Andylla vesi, Samilla ilma ja Jakella maa. Heidän täytyy kyetä hallitsemaan omia voimiaan suojautuakseen demonilta, joka on seurannut heitä. Andy kuitenkin katoaa, jolloin muiden poikien on löydettävä toinen vesielementti saadakseen hänet takaisin.
Kolmannella kaudella Andy, Felix, Sam ja Jake ovat jo päässeet pois koulusta. Kausi käynnistyy, kun uusi poika Luke (Kamil Ellis) tulee Bremin kouluun, jossa hänen äitinsä on vararehtorina. Koulussa ja kaupungissa tapahtuu taas kummia, esimerkiksi ihmisiä katoaa, ja ainoat ihmiset jotka pystyvät selvittämään mistä on kyse, ovat Luken lisäksi Jesse Banda (Jordie Race-Coldrey), Niccolina ”Nicco” Pandelis (Luca Sardelis), Heath Buckland (Joe Klocek) ja Ben Ripley (William McKenna).
Bloor–Yongen metroasema

Bloor–Yongen metroasema (engl. Bloor–Yonge Station) on Toronton metron asema Torontossa Kanadassa. Asema sijaitsee Toronton keskustassa Yonge Street ja Bloor Street -katujen risteyksessä, joka on myös metron pohjois-etelä-suuntaisen linjan yksi (Yonge–University) ja itä-länsi-suuntaisen linjan kaksi (Bloor–Danforth) risteys. Näitä kahtaa eri linjaa palveleva metroasema on Toronton metron vilkkain; asema palvelee arkipäivisin yli 200 000 matkustajaa päivässä.
Sinisiipisirkka

Koko ja ulkonäkö

Sinisiipisirkka on sirkaksi keskikokoinen laji ja naaraat ovat hieman koiraita kookkaampia. Väriltään se on vaalean ruskean tai harmahtavan kirjava ja väritys naamioi sirkan hiekkamaastoon erittäin hyvin. Etusiivissä erottuu pari epäsäännöllistä, tummaa poikkivyötä. Takasiivet ovat vaaleansiniset, mutta lepoasennossa takasiivet jäävät kokonaan piiloon eikä väri erotu lentävälläkään sirkalla kovin hyvin. Pää on muodoltaan melko suorakulmainen ja sen takana on selvä kurouma. Etuselässä on heikko keskiharjanne.

Levinneisyys

Lajin levinneisyys ulottuu Pohjois-Afrikasta Etelä- ja Keski-Euroopan poikki Skandinavian eteläosiin ja idässä Keski-Aasiaan saakka. Suomessa sinisiipisirkka viihtyy muutamilla hiekkadyynipaikoilla. Tunnetut esiintymät rajoittuvat pienille alueille Hankoniemelle sekä Tammisaareen ja pariin paikkaan Kaakkois-Suomen sisämaassa. Se on viime vuosina käynyt selvästi harvinaisemmaksi, ja hävinnyt kokonaan muutamalta vanhalta elinpaikaltaan, kuten Kotkan Mussalosta. Toisaalta laji esiintyi yleisenä Suomeen ennen toista maailmansotaa kuulunenilla Suomenlahden saarilla, Lavansaaressa, Tytärsaaressa, Peninsaaressa ja Seiskarissa joissa oli runsaasti rantahiekkadyynejä.

Elinympäristö ja elintavat

Elinpaikaltaan sinisiipisirkka vaatii avointa hiekkamaata ja harvaa kasvillisuutta. Sen tyypillinen elinpaikka onkin hiekkadyynialue. Sirkat liikkuvat usein kävelle, mutta koiraat ovat hyviä lentäjiä. Ne lentävät yleensä lyhyitä matkoja lähellä maanpintaa, mutta joskus myös pitemmälle ja korkeammalla. Koiraat sirittävät kilpaa, joskin lajin siritys on melko hiljaista.
Suomessa sinisiipisirkka on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi ja sen mekittävin esiintymä sijaitsee suojelualueella. Lajia uhkaa rantojen rakentamisen lisäksi kurtturuusun leviäminen hiekkarannoille ja tunnettuja esiintymiä onkin hoidettu ruusukasvustoja hävittämällä. Ruotsissa laji on ollut silmälläpidettävä, mutta nykyisin se katsotaan elinvoimaiseksi.
Pertti Eilavaara

Pertti Eilavaara on oikeustieteen lisensiaatti. Hän vaikutti Lapin yliopistossa sen perustamisesta 2000-luvun alkuun asti. Eilavaara on hoitanut professuuria Lapin yliopistossa ja lisäksi hän on ollut Jean Monnet -oppituolin haltija. Hän on profiloitunut erityisesti eurooppaoikeuden ja hallinto-oikeuden asiantuntijaksi.
Viime aikoina Eilavaara on ollut julkisuudessa Kittilän kunnan hallintosotkujen käsittelyn yhteydessä. Eilavaara on toiminut kunnan lainopillisena neuvonantajana selkkauksen aikana.
Kevätsahrami

Ulkonäkö ja koko

Kevätsahrami kasvaa 5–15 senttimetriä korkeaksi. Sen mukulamainen maavarsi on 0,8–2 cm leveä. Kevätsahramin tyvilehdet ovat tuppimaiset ja kasvulehdet kirkkaanvihreät. Vihreät lehdet ovat 2–6 millimetriä leveät, kukkia lyhyemmät. Kukka on 4–8,5 cm leveä. Sen kehälehdet ovat väriltään tummansiniset-laventelinsiniset, raidalliset tai valkoiset. Kotahedelmä on soikea ja 1,5–2 cm pitkä.
Kuumat kinkut

Vastaanotto

Helsingin Sanomien Petri Immonen kirjoitti elokuvan tv-esityksen alla 1987: ”Monin paikoin nautittavasti hyvän maun rajoja hipovassa elokuvassa ei juuri ole yhtenäistä tarinaa, mutta Amy Heckerling tarjoilee monia huvittavia anekdootteja.”
Yhdysvaltain elokuvainstituutin 100 hauskinta komediaa -listalla Kuumat kinkut tuli sijalle 87.
Jean-Claude Pascal

Jean-Claude Pascal, oikealta nimeltään Jean-Claude Villeminot, (24. lokakuuta 1927 Pariisi – 5. toukokuuta 1992 Pariisi) oli ranskalainen laulaja ja näyttelijä.
Pascal edusti kahdesti Luxemburgia Eurovision laulukilpailussa. Hän voitti vuoden 1961 kilpailun kappaleella ”Nous les amoureux”. Hän oli toinen kilpailun voittanut miessolisti vuoden 1958 voittajan André Claveaun jälkeen. Kappaleen oli säveltänyt Jacques Datin ja sanoittanut Maurice Vidalin. Kaksikymmentä vuotta myöhemmin Pascal osallistui vuoden 1981 kilpailuun ja sijoittui yhdenneksitoista kappaleella ”C’est peut-être pas l’Amérique”. 
Pascal julkaisi vuonna 1986 omaelämäkertansa La Beau masque. Hän kuoli Pariisissa vuonna 1992.
Bahama (1780)

Valmistus

Francisco Gautierin suunnittelema alus tilattiin Havannasta Kuubasta. Alus laskettiin vesille vuonna 1780.