google/wiki40b huggingface dataset:
Gustaf Hobin

Sotilasura

Gustaf Hobin aloitti sotilasuransa 18-vuotiaana vuonna 1788 vänrikkinä. Luutnanttina Hobin toimi vuodesta 1790 alkaen ja taisteli sodassa ainakin Porrassalmella, Kilpikoskella ja Parkuinmäessä, jossa hän haavoittui ja joutui vangiksi. Sodan loputtua hänet vapautettiin 1793, jonka jälkeen hänet ylennettiin kapteeniksi ja hänelle myönnettiin Miekkatähdistön ritarikunnan ritarin arvonimi. Sotilasuralla Hobin jatkoi vielä pari vuotta, kunnes jättäytyi maanviljelystöihin Jurvan Tainuskylään omistaen Jurvassa kaksi maatilaa.

Sotilasuran jälkeen

Sotilasuransa jälkeen Gustaf Hobin toimi paitsi tilallisena Jurvassa, myös yhteiskunnallisena vaikuttajana ajaen kotikuntansa asioita. Hän toimi Suomen Talousseuran jäsenenä ja oli ajamassa Jurvan seurakunnan ja sitä myötä kunnan itsenäistymistä, jatkoi Jurvanjärven kuivausta viljelysmaaksi sekä teki aloitteen Jurvan kirkon rakentamisesta.
Hobin kuoli vuonna 1824 toimiessaan Pietarsaaren tullinhoitajana, mutta oli aiemmin kertonut halustaan tulla haudatuksi Jurvaan.
Jurvan kirkon vieressä on Gustaf Hobinin "kalparitarin hauta" ja muistomerkki.
Gustaf ja hänen vaimonsa (Christina Beata, o.s. Böcker 1782-1853) saivat kuusi lasta. Heistä nuorin syntyi Kaskisissa mutta muut Jurvassa. Hobinin molemmat pojat toimivat yrittäjinä ja tilallisina. Vanhempi pojista, Gustaf Gustafsson Hobin, (1811-1871) toimi tilallisena Paimiossa ja oli isänsä tavoin Talousseurassa, toimien notaarina. Christian Gustaffson Hobin toimi apteekkarina Jyväskylässä ja omisti suuren tilan Laukaassa.
Vuonna 1860 veljekset halusivat muistaa syntymäkuntaansa ja lahjoittivat Jurvan seurakunnalle 10 tynnyrillistä viljaa  hyödynnettäväksi kansakoulun rakentamista varten sekä isänsä haudan hoitamiseen.
Bloody Sunday – verinen sunnuntai

Vastaanotto

Elokuva sai ensi-iltansa Sundancen elokuvajuhlilla Yhdysvalloissa 16. tammikuuta 2002, ja se voitti festivaalin yleisöpalkinnon. Neljä päivää myöhemmin se ensiesitettiin Britannian televisiossa ITV-kanavalla. Suomessa elokuva on esitetty Yle TV1 -kanavalla syys- ja marraskuussa 2007.
Bloody Sunday jakoi Berliinin elokuvajuhlilla parhaan elokuvan Kultainen karhu -palkinnon japanilaisanimaation Henkien kätkemä kanssa. Se sai myös ekumeenisen tuomariston erikoispalkinnon. Irlannin elokuva- ja televisiogaalassa elokuva palkittiin vuoden parhaana sekä lisäksi käsikirjoituksestaan  ja äänityksestään. Brittiläisessä Bafta-gaalassa Ivan Strasburg palkittiin kuvauksesta ja valaistuksesta, ja elokuva tuotti lisäksi neljä muuta ehdokkuutta. Bloody Sunday oli European Film Awards -ehdokkaana neljässä sarjassa, muun muassa parhaan elokuvan ja parhaan ohjauksen kategorioissa.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Bloody Sundayn vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Gunnar Sund

Gunnar Rafael Sund (6. tammikuuta 1895 Helsinki – 18. maaliskuuta 1962) oli suomalainen jääkärivääpeli ja Viron armeijan kapteeni sekä keilailun maailmanmestari. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Tulikasteensa hän sai Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan muun muassa komppanianpäällikkönä Valkoisen armeijan merivoimissa.

Perhe ja opinnot

Sundin vanhennat olivat postinkantaja Anders Sund ja Johanna Jansson. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Ellen Johanna Lönnqvistin kanssa. Hän kävi kansakoulun ja Helsingin yksityisen kauppakoulun iltakurssit.

Jääkärikausi

Sund työskenteli liikeapulaisena ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 27. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, josta hänet siirrettiin 4. heinäkuuta 1916 pataljoonan täydennysjoukkoon. Myöhemmin hän osallistui elokuussa vuonna 1916 Berliinissä pidettyihin erikoiskursseihin. Kurssien jälkeen hänet komennettiin erikoistehtäviin Suomeen. Suomessa santarmit pidättivät hänet Helsingissä 20. lokakuuta 1916, ja hänet toimitettiin Katajanokan lääninvankilaan, josta hän vapautui 23. marraskuuta 1917.

Suomen sisällissota

Sund liittyi 25. huhtikuuta 1918 Merikuntaan, josta muodostettiin myöhemmin Meripataljoona. Edellä mainituissa joukoissa hän toimi aluksi joukkueenjohtajana ja myöhemmin tilapäisesti 3. komppanian päällikkönä.

Sisällissodan jälkeinen aika

Sund siirrettiin sisällissodan jälkeen 14. elokuuta 1918 alkaen laivastoon, jossa hän palveli torpeedovene S 2:n 2. upseerina. Hän erosi armeijasta 17. joulukuuta 1918 ja lähti Viron vapaussotaan, jossa hän liittyi 28. joulukuuta 1918 alkaen Ensimmäiseen suomalaiseen vapaajoukkoon (Ekströmin rykmentti). Vapaajoukossa hän toimi aluksi joukkueenjohtajana 1. pataljoonan 3. komppaniassa ja myöhemmin 5. komppanian päällikkönä. Hän osallistui Viron vapaussodan taisteluihin Merikylässä, Loksassa, Kundassa, Laagnassa ja Narvassa. Viron armeijasta hän erosi 14. huhtikuuta 1919. Suomeen palattuaan hän työskenteli liikemiehenä vuosina 1920–1921, jonka jälkeen hän siirtyi toimistoapulaiseksi Helsingin poliisilaitokselle, jossa hän palveli vuoteen 1931 saakka. Myöhemmin hän toimi isännöitsijänä ja ravintoloitsijana ravintola Kairossa Helsingissä.

Talvi- ja jatkosota

Sund osallistui talvisotaan sotapoliisina ja jatkosotaan Helsingin ilmasuojelukeskuksessa vuoteen 1943 saakka. Hänet on haudattu Helsinkiin.
Marsha Hunt

Marcia Virginia (Marsha) Hunt (s. 17. lokakuuta 1917 Chicagossa, Illinois) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Huntilla on tähti Hollywood Walk of Famella. 
Hunt teki elokuvadebyyttinsä myöhäisessä teini-iässään saatuaan vuonna 1934 sopimuksen Paramount Picturesilta. Hän kuului 1950-luvulla Hollywoodin mustalle listalle ja vetäytyi osittain vuonna 1960, pian sen jälkeen, kun viranomaiset olivat lakkauttaneet mustan listan. Hän on toiminut vuodesta 1980 Sherman Oaksin kunniapormestarina Kaliforniassa ja pysynyt yhteiskunnallisesti aktiivisena pitkälti vanhuuteensa.
Kansainvälinen kauppakamari

Historia

Kansainvälinen kauppakamari perustettiin vuonna 1919. Suomi on ollut mukana vuodesta 1927 lähtien.
Rumpalit

Rumpalit on Niilo Savian (1903–1976) vuonna 1966 paljastettu veistos Turun Tuomaanpuistossa, osoitteessa Kasarminkatu 6. Kaksimetrinen veistos on pronssia ja sen 3,50 metriä korkea jalusta punaista graniittia. Patsas on pystytetty Porin rykmentin muistoksi.
Toinen rumpaleista kuvaa 1800-luvun ja toinen 1960-luvun rumpalia. Vanhan Turun kasarmin alueella Tuomaanpuistossa sijaitseva patsas on paljastettu 7. elokuuta 1960. Patsaan toisinto on sijoitettu Säkylään Huovinrinteen varuskunta-alueelle vuonna 1988. Huovinrinteen patsaasta puolestaan paljastettiin 28. marraskuuta 2013 toisinto lähelle Säkylän keskustaa seututie 204:n kiertoliittymään.
Särkijärvi (Keuruu)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 13,5 hehtaaria ja se on 1,1 kilometriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Asunnanjärven valuma-alueella (35.68), jonka Sammalisen valuma-alueeseen (35.686) se kuuluu.
Kalevan kisat 1955

Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1955 Kuopiossa 13.–14. elokuuta. Kilpailupaikka oli Väinölänniemen kenttä. Kalevan maljan voitti Helsingin Kisa-Veikot. Naisilla oli omat yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailut Mäntsälässä 14. elokuuta.

Naisten yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailut 1955

Kilpailut järjestettiin Mäntsälässä 14. elokuuta
Vincent de Paul

Elämä

Pyhä Vincent de Paul syntyi köyhään talonpoikaisperheeseen Pouyn kylään 24. huhtikuuta 1581 ja sai varhaisen koulutuksensa fransiskaaneilta. Hän opiskeli teologiaa Toulousen yliopistossa ja valmistui papiksi vuonna 1600 jääden Toulouseen joksikin aikaa. Hän valmistui Toulousen yliopistosta vuonna 1604 ja väitetään, että hän joutui merirosvojen vangiksi ja myytiin orjaksi, mutta pääsi lopulta vapaaksi. Hän jatkoi opintojaan Roomassa ja muutti sitten pysyvästi Pariisiin, jossa Pierre de Bérulle toimi hänen hengellisenä ohjaajanaan ja uskoi pyhimykselle Clichyn seurakunnan. Pyhä Vincent toimi esimerkiksi hengellisenä ohjaajana. Hän vietti elämäänsä saarnaten missioita ja auttaen köyhiä, lopulta perustaen hengelliset yhteisöt Congregatio Missionis 17. huhtikuuta 1625 ja pyhän Louise de Marillacin kanssa Societas Filiarum Caritatis a S. Vincentio de Paulo:n vuonna 1633. Näistä jälkimmäinen oli ensimmäinen ei-luostaroitunut naisille tarkoitettu hengellinen instituutio, joka omistui aktiivisille hyväntekeväisyyden teoille. Pyhä Vincent teki hyväntekeväisyystyötä, kunnes lopulta kuoli 79-vuotiaana Pariisissa 27. syyskuuta 1660.
Disko ja ydinsota

Juoni

Ensimmäiset tiedot siitä, että Pohjois-Virossa katsotaan Suomen televisiota ovat 1960-luvun lopulta. Espooseen pystytettiin vuonna 1971 uusi tv-aseman lähetysmasto, joka mahdollisti Suomen televisiokanavien lähes häiriöttömän katselun myös Tallinnassa ja muualla Pohjois-Virossa. Elokuvassa pohditaan, sijoitettiinko masto tarkoituksella Espooseen, jotta Suomen tv-kanavia olisi mahdollista katsoa myös Neuvosto-Virossa.
Virolaisiin televisioihin piti tehdä muutoksia, koska koko silloisessa Neuvostoliitossa oli käytössä SECAM-järjestelmä ja Suomessa PAL-järjestelmä. Mutta Jaak Kilmin mukaan "Joka perheessä tunnettiin joku, joka osasi sen tehdä." Lisäksi vastaanottoon tarvittavat antennit tehtiin tarvittaessa vaikka elohopeamittarista.
Dokumentissa on lavastettuja kohtauksia, joissa kahdeksanvuotias Jaak lupaa kertoa etelävirolaiselle serkulleen Urvelle televisiosarja Dallasin tapahtumista. Urve taas kiertää kotikylässään kertomassa muille televisiosarjojen juonenkäänteistä.
Toisaalla Ritari Ässää seuranneet tallinnalaiset pikkupojat etsivät niitä kaupungin harvoja ulkomaisia autoja. Jaak seuraa kotinsa ikkunasta, miten eräs poika puhuu rannekellonsa kautta autolle. Kesäkuussa 1987 huhutaan, että Suomen televisiossa esitetään Emmanuelle. Tämän seurauksena sadat autot muualta maasta suuntaavat kohti Tallinnaa.
Disko ja ydinsota väittää, että Suomen televisio vaikutti osaltaan Neuvostoliiton romahtamiseen 1991.

Vastaanotto

Disko ja ydinsota huomioitiin laajalti virolaisessa mediassa. Eesti Päevaleht haastatteli Suomen Viron suurlähettilästä Jaakko Kalelaa dokumenttiin liittyen. Postimees-lehden toimittaja Alo Lõhmus ihmetteli, miksi Suomen television merkitystä ei ollut aikaisemmin tutkittu vakavasti. Lõhmus kuvaili Suomen televisiota "henkiseksi ydinpommiksi", joka hajotti hölmön järjestelmän. Etelä-Virossa dokumenttia arvosteltiin Tallinna-keskeisyydestä.
Elokuva esitettiin Yle TV1:n Ykkösdokumentti-ohjelmapaikalla 11. lokakuuta 2009.
Vihtasilta

Vihtasilta on kylä Laukaan kunnassa Keski-Suomessa. Kylässä on noin 300 asukasta. Vihtasilta sijaitsee Vihtavuoren taajaman ja Vuonteen kylän välissä. Kylän keskellä on aikoinaan saasteistaan valtakunnallisestikin tunnetuksi tullut Vihtajärvi. Nykyinen Vihtasilta on Laukaan vireimmin kasvavia alueita ja sinne perustettiin vuonna 2006 oma kyläyhdistys Vihtaset ry.
Vihtavuoresta Vihtasiltaan rakennettiin kevyen liikenteen väylä 2004. Vesihuoltoa varten on perustettu osuuskunta.
Sérifos

Maantiede

Sérifos sijaitsee Välimereen kuuluvan Egeanmeren keskiosissa ja kuuluu Kykladien läntisimpiin saariin. Sen lähimmät suuremmat saaret ovat Kýthnos pohjoispuolella ja Sífnos kaakkoispuolella.
Saaren korkein kohta on Troúlos (585 metriä).

Myöhempi historia

Venetsialaiset valtasivat saaren vuonna 1207. Saarella oli rauta- ja kuparimalmia, ja se johti usein kiistoihin sen hallinnasta. Vuonna 1537 Barbarossa hyökkäsi saarelle ja se menetti koko väestönsä. Osmanit valtasivat saaren vuonna 1566. Vuonna 1680 saaren väestön vei rutto.
Saaresta tuli osa itsenäistynyttä Kreikkaa vuonna 1821. Sen malmivarannot ehtyivät 1960-luvulla.

Nähtävyydet

Saaren nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa Chóran kylän venetsialaisaikainen linna (Kástro), Panagían kylän bysanttilaisaikainen kirkko vuodelta 950, sekä Evangelístrian (Moní Evangelistrías) ja Taxiárchesin (Moní Taxiarchón) luostarit.
Furfuraali

Ympäristö- ja terveysvaikutukset

Lyhytaikainen altistus ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Ihmisillä furfuraalin hengitystiealtistuksen päämetaboliitti on furoyyliglysiini.
Dmitri Samorukov

Seuraura

Samorukov syntyi Volgogradissa, jossa hänen perheensä asui isänsä Andrein jalkapallouran myötä. Samorukov vietti suurimman osan lapsuudestaan kuitenkin Moskovassa ja hän on TsSKA Moskovan kasvatti. Samorukov oli kaudella 2014–2015 tehoilla 5+17=22 seuran U16-junioreiden tehokkain puolustaja Igor Galyginin kanssa. Hän vahvisti kauden aikana myös Dinamo Moskovan junioreita lainalla Venäjän U16-juniorisarjan finaaleissa. Kaudella 2015–2016 Samorukov debytoi Venäjän nuorten sarja MHL:n Krasnaja Armija Moskovassa.
Kesällä 2016 OHL-joukkue Guelph Storm varasi Samorukovin koko CHL:n varaustilaisuuden toisena pelaajana edellään vain maanmies Klim Kostin. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2016–2017. Samorukovin tulokaskausi toi 67 runkosarjaottelussa tehot 4+16=20.
Edmonton Oilers varasi Samurokovin kolmannella kierroksella 84. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2017. Hän teki jo saman vuoden syyskuussa seuran kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen. Samorukov jatkoi kaudella 2017–2018 Stormin OHL-joukkueessa, jossa hän teki runkosarjassa 34 tehopistettä. OHL-kauden päätteeksi, huhtikuussa 2018 Samorukov siirtyi amatööritry-out -sopimuksella AHL-joukkue Bakersfield Condorsin vahvuuteen. Hän pelasi siellä viisi runkosarjaottelua tehden kaksi syöttöpistettä. Kauden 2018–2019 Samorukov aloitti jälleen Stormissa.

Muuta

Samorukovin isä Andrei on entinen jalkapallomaalivahti, joka toimii nykyään TsSKA Moskovan maalivahtivalmentajana Venäjän jalkapalloliigassa.
Dennis Viollet

Dennis Sydney Viollet (20. syyskuuta 1933 Manchester – 6. maaliskuuta 1999) oli englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Manchester Unitedin oma juniori aloitti ammattilaisena vuonna 1950 ja debytoi Unitedissa 11. huhtikuuta 1953 ottelussa Newcastlea vastaan.
1950-luvulla tehokkaan hyökkäysparin Tommy Taylorin kanssa muodostanut Viollet oli tärkeä pelaaja Unitedin mestaruusvuosina 1956 ja 1957. Viollett selvisi traagisesta Münchenin lento-onnettomuudesta, jossa kuoli kahdeksan Manchester Unitedin pelaaja, muun muassa Taylor. Onnettomuuden jälkeen vuonna 1960 Viollet teki 32 maalia pelaamassaan 36 ottelussa. Yhteensä hän teki Unitedin paidassa 178 maalia 291 ottelussa. Maalimäärällään hän jakaa viidennen sijan George Bestin kanssa seuran historian maalintekijätilastossa. Enemmän maaleja ovat tehneet vain Wayne Rooney, Sir Bobby Charlton, Denis Law ja Jack Rowley.
Viollet edusti urallaan myös Stoke Citya, Baltimore Baysia ja Witton Albionia. Hän toimi myös managerina.
Viollet pelasi Englannin maajoukkueessa kaksi maaottelua.
Raspipallokaktus

Ulkonäkö

Vanhat yksilöt muodostuvat mataliksi pylväiksi: noin 30-40 cm korkeiksi. Raspipallokaktus voi olla halkaisijaltaan 15 cm. Varsi on kiiltävän vihreä. Siinä on 20 harjua. Jokaisessa areolissa on 4-6 kappaletta 2,5 cm:n mittaisia keskuspiikkiä ja niitä ympäröi 15 pienempää piikkiä. Kaikki piikit ovat kellanruskeita.

Kukinta

Raspipallokaktuksen kukinta-aikaa on kesä. Kukat ovat suuret ja suppilomaiset. Väreiltään ne ovat valkoiset tai vaaleanpunaiset. Kukat kestävät vain hieman päälle päivän, ja tuoksuvat voimakkaasti. Usein vanhatpojat kukkivat öisin. Hyvin viihtyvät yksilöt voivat kukkia jo nuorina: 2–3-vuotiaina.

Valontarve ja lämpötila

Raspipallokaktus viihtyy kesällä lämpimässä ja valoisassa paikassa. Talvella niiden ihannelämpötila on 10 °C tai hieman alle. Jos vanhapoika ei pääse talveksi viileään, sen kukinta ei välttämättä keväällä onnistu.

Kastelu ja lannoitus

Lajia kastellaan kesällä runsaasti, talvella niukemmin. Voimakkaan kasvun aikana sydänkesällä annetaan muutaman kerran liuoslannoitetta.

Uudelleen istuttaminen ja lisäys

Raspipallokaktukselle parasta on kevyt, hiekan sekainen multa. Ruukku vaihdetaan noin kolmen vuoden välein. Lisäys käy helposti irrottamalla omakasvin sivuversoja ja istuttamalla ne omiin ruukkuihinsa. Sivuversot on yleensä poistettava vaikka niitä ei istutettaisikaan.

Ongelmia

1. Jos kasvin tyvi mustuu ja homehtuu, sitä on kasteltu liikaa. Tämä on usein kohtalokasta. Jos kasvi homehtuu muualta, tulee vahingoittunut solukko leikata pois ja käsitellä leikkauspinta rikillä.
2. Kasvia on kasteltu liian vähän, jos se käpristyy ja veltostuu. Kastelua on lisättävä.
3. Jos kasvi ei kuki, on se ollut talvikauden liian lämpimässä.
4. Kasvi ei ole saanut tarpeeksi valoa, jos se kasvaa liian hitaasti. Se täytyy siirtää valoisalle ikkunalaudalle.
Naro-Fominsk

Naro-Fominsk (ven. На́ро-Фоми́нск) on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Okaan laskevan Nara-joen rannalla 70 kilometriä Moskovasta lounaaseen. Kaupunki on Naro-Fominskin piirin keskus. Sen läpi kulkee Moskovan ja Kiovan välinen rautatie (Naran asema). Asukkaita on 71 400 henkeä (vuonna 2008).
Kaupunki on saanut alkunsa Nara-joen molemmin puolin sijainneista Fominskojen ja Malaja Naran kylistä. Fominskoje mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1339. 1500-luvulle saakka se toimi Moskovan ruhtinaskunnan etuvartiona.
Vuonna 1812 Fominskojessa pysähtyi Napoleon vetäytyessään Moskovasta. 1840-luvulla paikkakunnalle syntyi kaksi puuvillakehräämöä, joiden pohjalle perustettiin vuonna 1864 suuri tekstiilitehdas. Vuonna 1926 tehtaan työläisasutus sai kaupungin statuksen. Toisen maailmansodan aikana seudulla käytiin kovia taisteluja, ja saksalaiset pitivät jonkin aikaa hallussaan osaa kaupunkia.
Nykyään kaupungissa on tekstiili-, metalli- ja rakennusteollisuutta. Neuvostoajan suurin teollisuuslaitos, Naro-Fominskin silkkikombinaatti, on lopettanut toimintansa.
Suurikuusikon kaivos

Kittilän kaivos (myös Suurikuusikon kultakaivos) on Kittilässä sijaitseva Euroopan suurin kultakaivos. Kaivosta operoi Agnico Eagle Mines.
Kaivos sijaitsee noin 50 kilometriä Kittilän keskustasta koilliseen lähellä Kiistalan kylää. Ensimmäiset viitteet alueen kultapotentiaalista saatiin maaliskuussa 1986. Geologian tutkimuskeskuksen (GTK) tutkimusavustajat Pekka Puhakka ja Jorma Valkama tekivät ns. kultataskulöydön Kiistalan Vuomajärvellä, jossa oli meneillään tielinjan oikaisu. Kallioleikkauksesta löytyi kvartsikarbonaattijuoni, jossa oli näkyvää kultaa lyijyhohde-gersdorffiitti-arseenikiisu-matriisissa. Geologi Ilkka Härkösen tutkimukset johtivat suuren esiintymän löytymiseen. GTK tutki esiintymää vuoteen 1998 asti, jolloin ruotsalainen Riddarhyttan Resources AB osti esiintymän valtausoikeudet huutokaupalla. Marraskuussa 2005 kanadalainen Agnico-Eagle Mines osti enemmistön Riddarhyttanin osakkeista.
Kaivoksen rakentamispäätös tehtiin seuraavana kesänä. Ensimmäiset kultaharkot kaivokselta valmistuivat keväällä 2009. Suurikuusikon kaivoksen vuosituotanto on noin 170 000 unssia eli noin 5 500 kiloa kultaa.
Esiintymää louhittiin vuoteen 2012 saakka avolouhoksena. Maanalainen louhinta alkoi 2010, ja sen arvioidaan jatkuvan noin vuoteen 2035. Kaivoksen yhteydessä oleva rikastamo käsittelee 3 000–4 000 tonnia malmia vuorokaudessa. Valettavien harkkojen kultapitoisuus on 92–95 %.
Suurikuusikon esiintymän malmin kultapitoisuus on korkea, mutta kulta esiintyy pääasiassa arseenikiisun hilassa niin sanottuna refraktorisena eli näkymättömänä kultana, mikä tekee siitä vaikeasti rikastettavaa. Kullanerottamisprosessissa käytetään muun muassa autoklaavihapetusta ja syanidiliuotusta. Rikastusprosessin haastavuus oli pääsyy pitkään tutkimusvaiheeseen ennen kaivostoiminnan käynnistämistä. 
Geologisesti esiintymä on osa Kittilän vihreäkivivyöhykkeen yli kahden miljardin vuoden ikäisiä Porkosen tai Kautoselän muodostumia. Esiintymän isäntäkivet ovat mafisia pyroklastisia vulkaniitteja. Itse esiintymä on syntynyt hieman myöhemmin orogeenisten prosessien yhteydessä. Kulta esiintyy Kiistalan hiertovyöhykkeeseen liittyvissä juoniparvissa. 
Syksyllä 2015 kaivoksella ilmeni jätealtaan vesiongelmia.
Isomesitangara

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan isomesitangara on 11–13 cm pitkä, lyhytpyrstöinen ja pitkä- sekä käyränokkainen lintu. Koiras on pesimäasussaan väritykseltään pääosin sinisen ja mustan kirjava. Selkä ja siivet ovat mustat ja siivissä on sininen raita. Pää on mustaa maskia lukuun ottamatta sininen. Päälaen höyhenet ovat vaaleanturkoosit. Siipien alustojen keltaiset höyhenet näkyvät vain lennossa. Koiraan jalat ovat punaiset. Pesimäajan ulkopuolella koiras on väritykseltään vihreä ja muistuttaa naarasta, mutta sen selkä on musta. Naaras on väritykseltään vaalean mintunvihreä ja sen kellertävässä vatsassa on vihreitä juovia. Naaraan jalat ovat väriltään punertavat.

Levinneisyys ja elinympäristö

Keski-Amerikassa isomesitangaran levinneisyysalue ulottuu Meksikosta Panaman. Lisäksi lajia tavataan muun muassa Kuubassa, Alankomaiden Antilleilla ja Trinidadissa ja Tobagossa. Etelä-Amerikassa lajia tavataan Venezuelassa, Boliviassa, Amozonasin alueen Brasiliassa, Surinamessa, Guayanassa ja Ranskan Guayanassa. Lajin elinympäristöä ovat monenlaiset trooppiset metsät. Lajia tavataan niin kuivissa, kosteissa kuin märissäkin metsissä ja metsien reunamailla. Isomesitangaran elinympäristöt sijaitsevat yleensä alle 1 100 metrin korkeudella merenpinnasta.

Elintavat

Isomesitangarat liikkuvat useimmiten ryhminä tai liittyneinä sekaparviin. Linnun ravinnosta suurimman osan muodostaa kukkien mesi. Lisäksi laji syö hedelmiä ja marjoja sekä puiden lehvästöistä hyönteisiä ja hämähäkkejä.
Isomesitangaran pesimäkausi kestää tammikuulta heinäkuulle. Kuppimainen pesä sijaitsee puussa ja naaras munii kaksi valkoista, leveämmästä päästään ruskeapilkullista munaa.
Tito Puente

Ernesto Antonio ”Tito” Puente Jr (20. huhtikuuta 1923 New York – 1. kesäkuuta 2000 New York) oli latinalaisamerikkalaisen musiikin esittäjä. Hän asui Yhdysvalloissa ja oli puertoricolaisperäinen.
Puente on esiintynyt myös itsenään televisiosarjoissa, kuten Bill Cosby Show’ssa. Hän ääninäytteli itseään vierailevana tähtenä Simpsonit-animaatiosarjan kaksiosaisessa tarinassa ”Kuka ampui johtajan?” vuonna 1995.  
Tito Puenten vuonna 1962 julkaisemaa kappaletta ”Oye Como Va” on myöhemmin tehnyt tunnetuksi coverversiollaan myös Santana.

Elämä

Puente kävi lapsena piano- ja rumputunneilla. Jo 12-vuotiaana hän soitti ensimmäisessä yhtyeessään. Hän palveli laivastossa toisen maailmansodan alussa ja opiskeli musiikin teoriaa Juilliard School of Musicissa vuosina 1945–1947. Ensimmäisen kerran hän johti omaa orkesteriaan vuonna 1948 ja toi samalla vibrafonin latinalaismusiikkiin.
Puente nousi massojen suosioon 1950-luvun alun mambovillityksen myötä. Hänen musiikissaan oli vaikutteita monista karibialaisista ja afrokuubalaisista tyyleistä, mambon ohella sonista ja cha-chasta. Hän esitti myöhemmin myös pop- ja bossa nova -tyyppistä musiikkia sekä salsaa.
Puente nousi toisen kerran kuuluisuuteen 1990-luvun alussa Oscar Hijuelosin Mambo Kings -kirjan pohjalta tehdyn elokuvan myötä. Hän teki kaikkiaan noin 120 levyä. Hänen varhaiskautensa merkittävimpiä levyjä ovat vuonna 1956 julkaistu Cuban Carnival sekä kaksi Dance Mania -levyä vuosilta 1958 ja 1960. Vuonna 1991 julkaistu The Mambo King oli hänen sadas albuminsa.
Puente voitti ensimmäisen Grammy-palkintonsa vuonna 1979 albumista Homenaje a Beny Moré. Ennen kuolemaansa hän sai yhteensä viisi Grammya, joista viimeisin tuli vuonna 2000 albumista Mambo Birdland. Hänelle myönnettiin vielä vuonna 2003 postuumisti Grammy Lifetime Achievement Award.
Puente initioitiin afrokuubalaiseen santería-uskontoon vuonna 1974, ja sen merkiksi hän pukeutui vuoden ajan täysvalkoisiin vaatteisiin.
Puente kärsi sydäninfarktin pian pidettyään show’n Puerto Ricolla. Kuukauden päästä hänelle tehtiin New Yorkissa sydänleikkaus, mutta hän ei selvinnyt vaan menehtyi 77 vuoden ikäisenä touko-kesäkuun vaihteessa 2000.