google/wiki40b huggingface dataset:
Biotooppi

Kuiva kangasmetsä

Kuivan kangasmetsän pohja on hiekkaisaa ja ravinteista niukkaa. Metsä on syntynyt yleensä jääkauden muovaamille harjuille ja hiekkakankaille. Sadevesi valuu hiekan läpi nopeasti kasvien ulottumattomiin ja vie ravinteita mennessään. Siksi puusto on harvaa, ja aurinko pääsee paistamaan suoraan maahan asti. Kangasmetsissä menestyvät sellaiset lajit, jotka eivät haihduta liikaa vettä lehtiensä kautta.
Mänty on yleisin tällaisen biotoopin puu. Sen ohuet, vahapintaiset neulaset estävät tehokkaasti liiallista haihtumista. Maata peittävät muun muassa erilaiset jäkälät, kanerva, puolukka ja variksenmarja.
Koska kasvusto on kankaalla niukkaa, on myös kasveja syöviä eläimiä harvassa. Pohjoisessa poro on sopeutunut laiduntamaan karuilla, jäkälän peittämillä alueilla. Etelämpänä kankaalla voi törmätä hirveen, kettuun, mäyrään tai oravaan. Tyypillisiä lintuja kankaalla ovat metso, kehrääjä, leppälintu, käki ja kulorastas.

Lehto

Lehdossa kasvillisuus on rehevää ravinteikkaan ja multaisan maaperän ansiosta. Lehdoistamme lähes kaikki sijaitsevat Etelä-Suomessa, etenkin lounaassa. Maaperää hoitavat kuolleita eliöitä hajottavat bakteerit, sienet ja lierot. Kosteassa kasvillisuudessa viihtyvät monet hyönteiset ja kotilot. Puusto koostuu monipuolisesti lehtipuista: koivu, haapa, pihlaja, leppä ja tuomi ovat yleisiä lehtipuita suomalaisessa lehdossa. Kuivemmat lehdot ovat usein koivuvaltaisia, tuoreita täyttävät myös lepät. Jaloja lehtipuita edustavat muun muassa metsävaahtera, metsälehmus, tammi, saarni ja jalavat.
Monet lintulajit pesivät lehdossa. Siellä voi kuulla muun muassa satakielen,  lehtokertun, kirjosiepon, sinitiaisen, mustarastaan, kuhankeittäjän tai lehtopöllön ääniä. Lehto on uhanalaisena pidetyn liito-oravan asuinympäristö. Muita pieniä nisäkkäitä siellä edustavat lepakko ja metsähiiri.

Tuore kangasmetsä

Tuoreessa kangasmetsässä biodiversiteetti on suurempi kuin kuivassa kangasmetsässä, mutta pienempi kuin lehdossa. Maaperä on moreenia, jossa on mukana kaikkia kivennäismaalajeja. Moreeni pidättää vettä hyvin ja on ravinteikkaampaa kuin hiekkamaat. Suomessa tuore kangasmetsä on vallitseva metsätyyppi Pohjois-Pohjanmaalta etelään. Lounais-Suomessa niissä on usein lehdonkin piirteitä.
Sammalet peittävät tuoreen kangasmetsän maata yhtenäisenä mattona. Siitä nousee yleisimpänä varpukasvina mustikkaa, riidenliekoa, oravanmarjaa, metsälauhaa ja vanamoa. Valtapuu on kuusi, seassa voi olla myös koivua ja haapaa. Eläimiä tuoreessakaan kangasmetsässä ei ole kovin paljoa, sillä havumetsät ovat karua ympäristöä. Hirvi, orava, kettu ja metsämyyrä ovat tyypillisiä tuoreiden kangasmetsien nisäkkäitä. Linnuista mainittakoon punarinta ja peippo sekä talvella havaittavista linnuista käpytikka, hömötiainen, hippiäinen ja käpylintu.
Sveitsiläiskaarti

Sveitsiläiskaarti (ital. Guardia Svizzera Pontificia (GSP), lat.  Pontificia Cohors Helvetica tai Cohors Pedestris Helvetiorum a Sacra Custodia Pontificis, saks. Päpstliche Schweizergarde) on sveitsiläisistä koostuva sotilasyksikkö, jonka tehtävänä on paavin ja Vatikaanivaltion turvallisuuden takaaminen.
Sen perusti paavi Julius II vuonna 1506 pyytämällä hyvinä palkkasotilaina tunnettuja sveitsiläisiä turvaamaan Vatikaania aseilla. Vatikaanin Sveitsiläiskaarti on yksi maailman vanhimpia edelleen toimivia sotilasosastoja. Sen vuosipäivä on 6. toukokuuta.

Sveitsiläiskaarti Vatikaanissa

Sveitsiläiskaarti on Vatikaanin ainoa sotilaallinen yksikkö, ja sen päätehtävä on huolehtia paavin turvallisuudesta. Seremoniaroolin ohella kaarti on nykyaikainen ja hyvin koulutettu turvallisuusyksikkö. Italian armeija vastaa tarvittaessa Vatikaanivaltion sotilaallisesta puolustuksesta. Paavi Johannes Paavali II:ta vastaan tehdyn murhayrityksen jälkeen osa sveitsiläiskaartilaisista toimii vartiointitehtävissään siviilipukuisina esittäen turisteja tai Pietarinkirkon henkilökuntaa. Kaarti on joutunut taisteluun vain kerran historiansa aikana, kun se vuonna 1527 puolusti paavia Kaarle V:n sotajoukkoja vastaan. Kaartin vahvuus on ollut 135 miestä vuodesta 2018.
Nigerin hallinnollinen jako

Niger jakautuu hallinnollisesti seitsemään alueeseen (ransk. région), 63 departementtiin ja 255 kuntaan (commune), joista 41 on kaupunkikuntia (commune urbaine) ja 214 maalaiskuntia (commune rurale). Kaupunkikunnista Niameylla, Maradilla, Zinderillä ja Tahoualla on kaupungin (ville) erityisstatus. Ne jakautuvat yhteensä 15 arrondissementtiin. Niameyn kaupunki rinnastetaan hallinnollisesti alueisiin.
Alueilla ja kunnilla on itsehallinto, jota toteuttavat vaaleilla valitut neuvostot. Ne toimivat departementtien tavoin myös valtionhallinnon yksikköinä. Valtiota edustaa aluetasolla kuvernööri ja departementin tasolla prefekti. Hallintoon osallistuvat myös sulttaanikuntien, provinssien, kantonien, heimoryhmien, heimojen, kylien ja kaupunginosien perinteiset päälliköt, joilla on neuvoa-antava asema kuntien ja alueiden neuvostoissa.

Historiaa

Nigerin itsenäistyessä se oli jaettu 16 piiriin (cercle) ja 31 piirin osaan (subdivision). Vuonna 1964 maa jaettiin departementteihin, departementit arrondissementteihin ja arrondissementit kuntiin. Kuntien ja arrondissementtien itsehallinto lakkautettiin vuoden 1974 vallankaappauksen jälkeen. Paikallista itsehallintoa ryhdyttiin jälleen kehittämään vuonna 1983.
Vuoden 1991 kansallisen sovun konferenssin jälkeen Nigerissä otettiin suunta kohti vallan hajauttamista (décentralisation), mutta suunnitelmien toteuttaminen lykkääntyi maan sisäisen epävakauden takia. Entiset seitsemän departementtia muutettiin alueiksi vuonna 1998. Vuonna 2002 perustettiin 213 maalais- ja 52 kaupunkikuntaa sekä Niameyn, Maradin, Tahouan ja Zinderin kaupunkiyhdyskunnat. Ensimmäiset kunnallisvaalit pidettiin vuonna 2004 ja ensimmäiset aluevaalit vuonna 2011.
Atari TOS

MultiTOS

MultiTOS oli myöhempi kehitysvaihe Atari TT ja Atari Falcon -koneille, joka tuki moniajoa.
MultiTOS perustuu MiNT ytimeen.

MiNT

MiNT (engl. MiNT is Now TOS)) kehitys alkoi vuonna 1989 kun Eric Smith aloitti työn GNU kirjastojen siirtämiseksi Atari ST TOS-käyttöjärjestelmälle.
Täältä ikuisuuteen (elokuva)

Muut tunnustukset

The New York Timesin kriitikot valitsivat Täältä ikuisuuteen -elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta.
Gunnerakasvit

Tuntomerkit

Gunnerat ovat tavallisesti monivuotisia, harvoin yksivuotisia, ja juurakollisia tai rönsyllisiä ruohoja, joskus hyvinkin kookkaita. Niiden varsissa ja juurissa on läheinen yhteys ilmakehän vapaata typpeä sitoviin Nostoc-syanobakteereihin. Suomumaiset alalehdet yleisiä juurakossa ja rönsyissä, joissa ne ovat vastakkaisia. Lehdet ovat kierteisesti ja niissä on korvakemaisia rauhasia. Lapa on hammaslaitainen ja kourasuoninen; suonet ovat voimakkaasti esillä alapinnalla. Kukinto on tavallisesti haarainen ja terttumainen, ja siinä on runsaasti pieniä ja huomaamattomia kukkia. Joskus kasvi on sekasopuinen. Kukassa on kaksi tai harvemmin kolme kehälehteä, yksineuvoisessa hedekukassa niitä saattaa olla neljä tai ne voivat puuttua kokonaan. Heteitä on yksi tai kaksi, ja hedekukassa on emiön jäänne. Emikukissa on vastaavasti joutoheteitä ja kahden yhteen kasvaneen emilehden muodostama kehänalainen sikiäin, jonka yhdessä tai harvemmin kahdessa lokerossa on kaksi tai harvemmin enintään neljä kärki-istukasta riippuvaa siemenaihetta. Hedelmä on luumarjamainen, joskus pähkinä.

Levinneisyys

Gunnerat ovat kotoisin eteläistä Tyyntämerta ympäröiviltä alueilta, Itä- ja Etelä-Afrikasta ja Madagaskarista.
Tizen

Alustan käyttö

Samsung julkaisi Samsung Z1 puhelimen Tizen-alustalla vuonna 2015.Vuonna 2016 Samsung julkaisi Samsung Z2 puhelimen Tizen-alustalla.
Jason Kapono

Jason Alan Kapono (s. 4. helmikuuta 1981) on yhdysvaltalainen, uransa lopettanut koripalloilija. Kalifornian yliopistosta Los Angelesista (UCLA) päästyään hän sai NBA-varauksensa Cleveland Cavaliersin valitsemana. Hänen ammattilaisseurojaan ovat lisäksi olleet Charlotte Bobcats, Miami Heat, Toronto Raptors, Philadelphia 76ers ja Los Angeles Lakers. Miamin joukkueessa hän voitti NBA:n mestaruuden vuonna 2006. Kaudella 2012–2013 hän pelasi Kreikassa Panathinaikosin joukkueessa.
Kapono voitti vuosina 2007 ja 2008 NBA:n kolmen pisteen heittokilpailun, ja on NBA:n kaikkien aikojen tarkimpia kolmen pisteen heittäjiä yhdessä Steve Kerrin, Hubert Davisin, Stephen Curryn ja Dražen Petrovićin kanssa.
Kotkanpyytäjän poika

Kotkanpyytäjän poika (Eagle Hunter's Son) on monikansallisena yhteistyönä syntynyt mongoliankielinen elokuva vuodelta 2009.

Juoni

Mongolian erämaassa elää paimentolaispoika Bazerbai perheineen. Hän haluaisi muuttaa pääkaupunki Ulan Batoriin kuten isoveljensäkin. Paimentolaisperinteitä vaaliva isä kuitenkin kaavailee pojastaan kaltaistaan kotkanmetsästäjää. Kun isän kotka karkaa, Bazarbai lähtee sitä etsimään.
Kepler-62

Kepler-62 on Lyyran tähdistössä sijaitseva tähti, joka on 1200 valovuoden päässä. Kepler-62 on K2V-tyypin oranssi pääsarjan tähti, joka on aurinkoa metalliköyhempi.

Planeetat

Nasan Kepler-satelliitti on löytänyt tähdeltä Kepler-62 planeettoja, jotka saattavat muistuttaa Maata ja olla jopa elämälle soveltuvia. Varmasti tätä ei osata sanoa, koska vain näiden planeettojen tähden valoon aiheuttama jaksoittainen himmeneminen on havaittu. Näin ollen lähinnä planeettojen säteet, kiertoajat ja niistä lasketut etäisyydet tunnetaan hyvin. Esimerkiksi planeettojen massoja tai kemiallista koostumusta ei tunneta.
Löydetyt "elinkelpoiset" planeetat ovat maata suuremmat Kepler-62 e ja Kepler-62 f.
Mittauksen mukaan e:n säde on 1,61 ja f:n säde on 1,41 Maan sädettä. Tällöin ne ovat supermaita. Planeettojen uskotaan olevan joko kivisiä ja/tai jäisiä. Planeettojen e ja f kiertoajat 122 ja 267 vuorokautta. Etäisyydet 0,43 ja 0,72 AU. Planeetat vastaanottavat keskustähtensä säteilyä e 1.2 ± 0.2 ja f 0.41 ± 0.05 kertaa sen minkä aurinko säteilee Maan etäisyydellä. Planeetoille on olettaen albedoksi 0,3 laskettu pintalämpötilat 270 K ja 208K eli noin 0 °C ja -65 °C
Esimerkiksi Lisa Kaltenegger on väittänyt molempia kohteita vesiplaneetoiksi, mutta Jon Jankinsin mukaan ei voida varmasti sanoa olisivatko nämä kaksi planeetta veden peitossa. Väite siitä että planeetat saattavat olla syvän meren peitossa, perustuu ajatuksiin veden yleisyydestä planeettakuntien syntyvaiheissa. Ulompi Kepler 62f on ensimmäinen Kepler-satelliitin elinkelpoiselta vyöhykkeeltä löytämä planeetta.
Vaikka planeetat ovat teoriassa elinkelpoisella vyöhykkeellä, niiden todellinen elinkelpoisuus vaatisi planeetoilta tietynlaisia kaasukehän ominaisuuksia, asia jota ei tunneta.
Alustavian laskujen mukaan ilman erityisiä oletuksia Kepler-62 e on liian kuuma ja Kepler-62 f liian kylmä elämälle.
Jottei Kepler-62 f:n mahdollinen vesi jäätyisi, sillä täytyisi olla hiilidioksidipitoinen kaasukehä, joka lämmittäisi planeettaa kasvihuoneilmiöllä elämälle sopiviin lämpötiloihin. Laskujen mukaan Kepler-62e on hieman Maata pilvisempi. Tällä planeetalle täytyisikin olla suojaava pilvipeite, koska se kiertää keskustähteään lähempänä kuin Maata vastaava etäisyys Auringosta.
Planeetat b, c ja d kiertävät hyvin lähellä keskustähteään, ja ovat liian kuumia tuntemallemme elämälle.
Hot Space

Julkaisut

Albumi julkaistiin alun perin vinyylilevynä ja kasettina Englannissa ja Yhdysvalloissa. Vuonna 1986 albumi julkaistiin ensimmäisen kerran CD-levynä ja uudelleen remix-kappaleen kanssa vuonna 1991. Vuonna 2001 albumi julkaistiin remasteroituna CD-levynä Japanissa ja 2004 Euroopassa.

Plagiaatiokiista Vanilla Icen kanssa

Yhdysvaltalainen räppäri Vanilla Ice (oik. Robert Van Winkle) kopioi kappaleen Under Pressure bassokuvion tunnetuimpaan hittiinsä Ice Ice Baby vuonna 1990. Winkle ei maksanut rojalteja kappaleesta, koska hänen mukaansa hänen kappaleensa bassokuviossa oli yksi erilainen nuotti verrattuna alkuperäiseen. Queen ja Bowie haastoivat Winklen oikeuteen, mutta kiista soviteltiin lopulta oikeussalin ulkopuolella.
Euran Pallo

Saavutukset

EuPa selviytyi vuonna 1989 Suomen Cupin seitsemännelle kierrokselle. Tämä varmisti Kansallis-Cupin "pikkufinaalipaikan". Pikkufinaali pelattiin Helsingin Olympiastadionilla. Euran Pallo on ensimmäinen maalaisseura, jolle on myönnetty Nuori-Suomi Sinetti.
Sarjatasolla seuran menestyksekkäin kausi oli 1995, jolloin EuPa sijoittui II divisoonan länsilohkossa toiseksi. I divisioonan karsinnoissa vastustajaksi tuli nykyään Veikkausliigassa pelaava FC Honka. Ensimmäinen osaottelu Espoossa päättyi numeroihin 1-1. Myös toinen ottelu Eurassa päättyi tasan, tällä kertaa 2-2 jatkoajan jälkeen ja näin FC Honka nousi I divisioonaan vierasmaalisäännön perusteella.
USS Palmer

Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Yhdysvaltain Tyynenmeren laivastoon. Se poistettiin palveluksesta 31. toukokuuta 1922 San Diegossa. Alus makasi ankkuroituna reservissä, kunnes se palautettiin palvelukseen 7. elokuuta 1940.
Alus muutettiin miinanraivaajaksi, jolloin se sai 19. marraskuuta runkonumeron DMS-5. Alus siirtyi Atlantille liittyen Norfolkiin sijoitettuun miinaviirikkö 19:ään suojaamaan Atlantin ja Karibianmeren saattueita. Alus liitettiin 24. lokakuuta 1942 suojaamaan Pohjois-Afrikan maihinnousuun matkannutta Task Force 34:ää, jonka mukana alus saapui Fedalan edustalle 7. marraskuuta. Alus tarkasti alueen miinoista ennen sijoittumistaan sukellusveneidentorjuntaa varten. Seuraavana päivänä alus valtasi ranskalaisen troolarin Joseph Elisen sekä kävi tulitaistelun rannikkopattereiden kanssa.
Alus partioi Pohjois-Afrikan rannikolla, kunnes se 12. joulukuuta vapautui operaatiosta palaten suojaamaan Atlantin ja Karibianmeren saattueita.  Alus määrättiin Tyynellemerelle ja se siirtyi harjoittelemaan San Diegoon ennen liittymistään Task Force 53:een Pearl Harborissa. Alus lähti 22. tammikuuta 1944 osallistuakseen Kwajaleinin maihinnousuun. Alus oli Marshallinsaarilla aina 12. helmikuuta saakka laskien poijuja sekä suojaten kuljetusaluksia, jolloin se aloitti saattueiden suojaamisen Pearl Harboriin ja Majuroon.
Palmer saapui Saipanille 13. kesäkuuta kaksi vuorokautta ennen varsinaisia maihinnousujoukkoja raivatakseen miinoja ja myöhemmin alus suojasi kuljetusaluksia maihinnousun alettua. Alus ei osallistunut Filippiinienmeren taisteluun ollessaan suojaamassa saattuetta Eniwetokille, mutta alus palasi Saipanille 22. kesäkuuta ollen alueella 8. heinäkuuta asti.
Alus saapui Guamiin 22. heinäkuuta eli vuorokauden saaren valtauksen jälkeen suojaamaan Apran edustalla olevia kuljetusaluksia viikoksi. Alus palasi Pearl Harboriin, jossa se valmistautui palaamaan Filippiineille. Alus saapui Leytenlahdelle kolme vuorokautta ennen maihinnousujoukkojen saapumista alueelle 17. lokakuuta raivatakseen pääaukon sekä kuljetusalueille varatut alueet. Saatettuaan kuljetusalukset paikoilleen alus teki tarkastusraivauksen Surigaonsalmessa, mistä se palasi Manukseen 23. lokakuuta.
Täydennettyään varastonsa alus lähti osastonsa mukana Manuksesta 23. joulukuuta Lingayeninlahdelle. Keisarillisen Japanin laivaston ja ilmavoimien uhkaamana osasto saapui Lingayeninlahdelle 7. tammikuuta 1945 aloittaen alueen raivaamisen ilmahyökkäyksestä huolimatta. Aluksella tapahtui räjähdys, joka poisti käytöstä vasemman matalapaineturbiinin. Alus aloitti miinanraivauskaluston korjaamisen jättäen paikkansa osastossa. Kolme tuntia myöhemmin kaksimoottorinen pommikone lensi matalalla aluksen yli pudottaen kaksi pommia alukseen. Aluksella syttyi tulipalo, joka uhkasi ammusvarastoja. Alus upposi kuudessa minuutissa, jolloin kaksi miehistönjäsentä sai surmansa ja 38 haavoittui. Lisäksi 26 katosi.
Gladwyn Jebb

Sir Hubert Miles Gladwyn Jebb, First Lord and Baron Gladwyn (25. huhtikuuta 1900 – 24. lokakuuta 1996) oli merkittävä brittipoliitikko. Hän oli ensimmäinen (väliaikainen) YK:n pääsihteeri 1945–1946. Tämän jälkeen hän toimi Ison-Britannian YK-suurlähettiläänä.
Jebb opiskeli Oxfordissa ja toimi nuorena diplomaattina Konstantinopolissa, Berliinissä ja Roomassa. Toisen maailmansodan aikana hän johti Britannian delegaatiota kansainvälisessä ryhmässä, joka suunnitteli sodanjälkeistä yhteistyötä. Hänet nimitettiin Yhdistyneiden kansakuntien perustamista valmistelevan ryhmän puheenjohtajaksi, mistä hän siirtyi väliaikaiseksi pääsihteeriksi vajaan puolen vuoden ajaksi, lokakuusta 1945 helmikuuhun 1946.
Kun Trygve Lie valittiin pääsihteeriksi, Jebb palasi Britannian ulkoministeiröön. Neljä vuotta myöhemmin hänestä tuli maansa YK-suurlähettiläs.
Joseph Stilwell

Joseph Warren Stilwell (19. maaliskuuta 1883 Palatka, Florida – 12. lokakuuta 1946 San Francisco, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen neljän tähden kenraali. Hän palveli toisen maailmansodan aikana Kiinassa, joka oli Yhdysvaltojen tapaan sodassa Japania vastaan.

Toinen maailmansota

Ennen Kiinan-komennustaan Stilwell palveli Burmassa pysäyttämässä Japanin laajentumista. Vuonna 1942 hänet määrättiin Kiinaan toimimaan Tšiang Kai-šekin esikuntapäällikkönä. Stilwellin erinomainen mandariinikiinan taito, sotilaskomentajan kyvyt sekä aiempi tapaaminen Tšiangin kanssa olivat syitä lähettää hänet Kiinaan. Todellisuudessa Tšiangin ja Stilwellin välit olivat olleet huonot jo heidän ensitapaamisestaan lähtien. Stilwellin mielestä Tšiang oli pelkuri joka pyrki viemään kaiken kunnian itselleen. Tšiang piti taas Stilwelliä töykeänä, määräilevänä ja vallanhimoisena. Myöskään Stillwellin vaatimaa liittoa Guomindangin ja kommunistien välillä Tšiang ei voinut hyväksyä. Kaiken kukkuraksi Tšiangin puhuma Zheijangin murre aiheutti väärinkäsityksiä heidän välilleen ja huononsi entisestään heidän välejään.
Pääosin Kiinan painostuksesta johtuen Yhdysvaltain presidentti Franklin D. Roosevelt kutsui Stilwellin pois Kiinasta 1944 ja siirsi hänet lopulta esikuntatehtäviin kotimaahansa, ilman että hänen paluulleen järjestettiin sen kummempia juhlaseremonioita. Stilwell kuoli mahasyöpään San Franciscossa vuonna 1946 ollessaan vielä armeijan palveluksessa.
Barbara W. Tuchman  sai Pulitzer-palkinnon vuonna 1970 kirjasta Stilwell and the American Experience in China, 1911–45, joka kertoo Stilwellistä ja laajemmin Yhdysvaltojen toimista Kiinassa toisen maailmansodan aikana.
Vuonna 1991 sodan aikaiseen Kiinan pääkaupunkin Chongqingiin avattiin Stilwellin nimeä kantava museo.
Robert Strandvall

Robert Kaj Rurik Strandvall (s. 16. lokakuuta 1977 Kruunupyy) on aktiiviuransa jo lopettanut suomalainen pituushyppääjä. Hän edusti koko kilpailu-uransa ajan IF Åsarnaa ja hänen valmentajanaan toimi Hans Strandvall. Kalevan kisoista Strandvall saavutti pituushypyn pronssia vuonna 1998. Lisäksi hän saavutti sisäratojen SM-kilpailuista pituushypyn kultaa vuonna 2000. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 2012 jälkeen.
Defense Support Program

Defense Support Program (DSP) on Yhdysvaltain ilmavoimien Space Commandin operoima ennakkovaroitussatelliittiohjelma (Satellite Early Warning System, SEWS). Järjestelmän ensimmäinen satelliitti laukaistiin avaruuteen 6. marraskuuta 1970.

Järjestelmä

Järjestelmän kolme satelliittia toimivat 35 900 km ekvaattorin yläpuolella GEO-radalla, ja ne havaitsevat infrapuna-aallonpituudella maasta laukaistujen ohjusten rakettimoottoreista purkautuvat kuumat palamiskaasut. Järjestelmä havaitsee myös ydinräjähdyksen. Satelliitteja kutsutaan myös nimellä Integrated Missile Early Warning System (IMEWS).
Satelliiteissa on infrapunasensorit, jotka toimivat laajakulmaisella Schmidtin teleskoopilla. Kukin satelliitti pyörii akselinsa ympäri, ja sen avulla se pystyy havaitsemaan suuremman näkökentän. Paikallaan pysyvät lämmönlähteet kuten metsäpalot tai tulivuorenpurkaukset satelliitti eliminoi kiinnostavista kohteista satelliitin pyörimisen avulla useamman kuvauskerran tietojen perusteella.
DSP-satelliitit on laukaistu yleensä Titan IV -kantoraketilla, jossa on Boeingin Inertial Upper Stage-moottori, jolla nosto matalalta kiertoradalta GEO-radalle tehdään. Sukkulalento STS-44 vei yhden DSP-satelliitin avaruuteen 24. marraskuuta 1991.
460th Space Wing, jonka päämaja on Buckley Air Force Basessa Coloradossa, operoi DSP-satelliitteja ja välittää niiden tiedot NORADille (North American Aerospace Defense Command), joka on osa U.S. Strategic Commandia. Se toimii Cheyenne Mountain Air Stationissa Colorado Springsin lähellä.
Air Force Materiel Commandin SBIRS-ohjelma kehittää DSP:n korvaavaa satelliittijärjestelmää Los Angelesin lentotukikohdassa Kaliforniassa.
Satelliittien valmistaja oli TRW/Aerojet (osa Northrop-Grummania 2000-luvun alusta alkaen). Niiden kehitys alkoi "Ohjelma 647":ssa.
Koivujärvi (järvi Kiuruvedellä)

Maantietoa

Koivujärven pinta-ala on 2610 hehtaaria eli 26,1 km². Se on 14,6 kilometriä pitkä ja 6,4 kilometriä leveä. Sen selkä on laaja, mutta sen yhtenäisyyttä rikkoo suuret hajallaan olevat saaret. Saarten pohjoispuolella aukeaa Nurmiluodonselkä ja etelässä jää Teponniemen kolme kilometrisen niemen eteen Syvänselkä. Teponniemen ja saarten taakse jää Pienivesi, joka on alle 5 kilometriä pitkä ja 3 kilometriä leveä. Järven kaakkoispäässä järvi muuttuu sokkeloiseksi ja parikilometrisen Kattilasalmen takaa aukeaa Koulunjärvi, josta Koivujärven laskujoki Koivujoki saa alkuunsa.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 80,9 miljoonaa m³ eli 0,08 km³. Järven keskisyvyys on 3,0 metriä ja suurin syvyys on 16 metriä. Syvin kohta sijaitsee Syvänsaaren ja Heinäsalmenniemen välissä. Järvessä on laskettu olevan 207 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 289 ha, mikä on noin 10 % järven kokonaispinta-alasta. Saarista 29 on yli hehtaarin suurisia, 169 yli aarin ja loput 9 ovat alle aarin kokoisia. Suurimmat saaret ovat (suluissa saaren pituus) Huutsaari (1,3 km), Syvänsaari (1,3 km), Vuohensaari (850 m), Kaijansaari (1,6 km), Muurainsaari (800 m), Elosaari (850 m) ja Lehtosaari (550 m). Järven rantaviivan pituus on 130,8 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 64,3 kilometriä.
Kiuruveden ja Pielaveden välinen raja ylittää järven niin, että suurempi osa jää Kiuruvedelle.  Teponniemen lounaispuolen taakse jää Pienivesi, jonka lyhyt osuus rannasta kuuluu Keiteleelle.  Pohjoisrannassa sijaitsee Koivujärven ja Tikkasenperän kylät, jotka kuuluvat Kiuruvedelle. Etelärannalla sijaitsevat Pielavedelle kuuluvat Kalttosten ja Koivujärven (toinen) kylät.

Vesistösuhteet

Järvi kuuluu Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalamminreitin valuma-alueella (14.7) Koivujärven valuma-alueeseen (14.75), jonka Koivujärven–Kolunjärven alueeseen (14.753) järvi kuuluu. Järvi on vesistönsä latvajärviä. Siihen laskevat Kylmälahteen pienet Haahkarinjoki ja Tikkasenjoki. Niiden valuma-alueet ovat pienet. Kattilansalmi ja Koulunjärvestä kaakkon työntyvä lahti Pieni-Kolu ovat reittinä Koivujokeen tuleville vesille. Koivujoki laskee Ruukinlampeen, joka on sille hetken suvantona, ja jatkaa eteenpäin laskien Pielaveden Hirvenselkään.
Jääkausijaksot

Glasiaali-interglasiaalisykli

Jääkausijakson aikana näkyy kerrostumissa jääkausien ja lämpimien kausien vuorottelu eli glasaali-interglasiaalisykli. Ilmasto vaikuttaa maaperän happamuuteen ja muihin ominaisuuksiin. Jääkaudella näkyy lehtimetsävyöhykkeellä arktiseen ilmastoon liittyvä vuotomaa ja muita ilmiöitä. Kasvipeite on avointa arktista tai alpiinista. Jääkauden päättyessä maa on  niukkahumuksinen kalkkipitoinen ja ilmasto lämpenevä. Lämpökaudella näkyy ruskea metsämaannos joka on vain lievästi hapan. Lämpökauden lopussa ja jääkauden alussa maannos on hyvin hapan ja ilmasto kylmenee. Tällöin on hapanta metsämaata ja nummea. Jääkausi alkaa kylmällä, kostealla "kryohygroottisella" vaiheella. Jääkauden lopussa on "kryoxeroottinen" vaihe. Lämpökauden alussa ilmasto on "termokseroottinen" eli lämmin ja kuiva. Se muuttuu lämpökauden lopussa kosteaksi ja alkaa viiletä kohti lämpökauden loppua. Kosteus on alimmillaan jääkauden lopussa ja suurimmillaan jääkauden alussa . Niinpä kaavamaisesti voi ajatella, että kosteuskäyrä laahaa lämpötilakäyrää 3/4 ympyrää eli 270 astetta jäljessä. Euraasian mantereen jäätiköitymisen painopiste siirtyi viime jääkausijaksolla idästä länteen että idän jäätiköt olivat alussa suurempia, lännen jäätiköt myöhemmin suuria.
Keski-Aasian ja Itä-Siperian vuoristot jäätiköityivät ensin, vasta myöhemmin läntisemmät Euraasian jäätiköt. Viime jääkausijakson alussa yli 40-50 tuhatta vuotta sitten jäätiköt olivat laajimmillaan Siperiassa, Uralin ja Novaja Zemljan alueella myöhemmin yli 40-30 tuhatta vuotta sitten ja Itä-Euroopan jäätiköt 20 - 18 tuhatta vuotta sitten sekä viimeisenä lännemmän alueen jäätiköt noin 16000 vuotta sitten.