Joonan kirja

Historia

Kertomuksen päähenkilö Joona, Amittain poika, eli kuningas Jerobeam II:n aikana (786–746 eaa.). Joona mainitaan muualla vain kaksi kertaa: Toisessa kuninkaiden kirjassa (2 Kun. 14:25) ja Matteuksen evankeliumissa (Matt. 12:39-41).
Historialliselta taustaltaan kirja sijoittuu Joonan aikaan 700–600-luvuille eaa. ja uskonnolliselta ja yhteiskunnalliselta taustaltaan 500–300-luvuille eaa. Näin se rinnastuu Jesajan kirjan viimeisten osien (niin sanotun Deuterojesajan) aikaan, jolloin Israelille annettiin huomattava osa Jahven valtakunnan levittämisessä pakanoiden pariin. Nämä seikat ovat saaneet jotkut tutkijat ajattelemaan, että itse kirja kirjoitettiin todennäköisesti pakkosiirtolaisuuden jälkeisenä aikana, vuoden 530 eaa. jälkeen, ja että se perustuu suulliseen perimätietoon, joka on peräisin 700-luvulta eaa.
Joona oli kotoisin Gath-hepherin kaupungista, nykyisestä el-Meshedistä, joka sijaitsee muutaman kilometrin päässä Nasaretista. Kaupunki sijaitsee siis pakkosiirtolaisuutta edeltäneessä Israelin kuningaskunnassa ja Jeesuksen ajan Galileassa.
Kirjassa esiintyvä Ninive oli muinaisen Assyrian pääkaupunki, jonka Meedia kukisti vuonna 612 eaa. Kirja itse kutsuu Niniveä "suureksi kaupungiksi", mikä viittaa todennäköisesti sen vaurauteen, mutta mahdollisesti myös kokoon. Koska kirja olettaa kaupungin olevan olemassa ja säästyneen tuholta, se saattaa perustua vanhempaan 700–600-luvuilta olevaan traditioon. Assyria oli usein sodassa Israelin kanssa, ja otti israelilaiset vangeiksi 722–721 eaa. Assyrian painostus Israelia vastaan voidaan nähdä hyvin Nahumin kirjan katkerissa profetioissa.
Joonan kirja luetaan pieniin profeetoihin siksi, että se oli alun perin sijoitettu muiden pienten profeetoiden joukkoon samalla kirjakäärölle. Päinvastoin kuin muut profeetalliset kirjat, Joonan kirja ei kuitenkaan ole selonteko profeetan Israelin kansalle julistamista sanoista.

Juoni

Kirjan juoni on melko suoraviivainen, vaikkakin ironian käyttö muuttaa tapahtumien suuntaa odottamattomasti. Kertomus keskittyy Joonan ja Jumalan väliseen konfliktiin. Jumala kutsuu Joonan julistamaan tuomiota Niniven kaupungille kaupungin pahojen tekojen vuoksi. Joona vastustelee, ja yrittää paeta Tarsikseen laivalla. Jumala nostattaa suuren myrskyn. Merimiehet pelästyvät ja huutavat avuksi jumaliaan. He heittävät arpaa saadakseen selville, kenen syytä myrsky on. Arpa lankeaa Joonalle, ja hänet heitetään mereen hänen omasta kehotuksestaan. 
Seurauksena myrsky tyyntyy, mutta suuri kala nielaisee Joonan Jumalan lähettämänä. Joona on kalan sisässä kolme päivää ja kolme yötä. Joona rukoilee ja kiittää Jumalaa. Kala oksentaa Joonan maihin. Hän saa uuden käskyn saarnata Ninivessä, että kaupunki hävitetään neljänkymmenen päivän päästä. Niniveläiset uskovat Joonaa, ja aloittavat paaston ja pukeutuvat säkkeihin. Jumala armahtaa kaupungin.
Lopussa Joona syyttää Jumalaa ja selittää paenneensa siksi, että tiesi Jumalan kuitenkin olevan armahtavainen. Lopussa Jumala opettaa Joonaa armahtavaisuudesta esittämällä vertauksen.
Kirjoittajan ironia näkyy muun muassa siinä, että Joonasta tulee kaikkein menestyksekkäin profeetta. Yleensä kukaan profeetoista, edes suurista ja kuuluisista, ei saanut kansaa kääntymään. Joona, joka yritti ensin paeta, saa melko helposti 120 000 ihmistä katumaan ja kääntymään Jumalan puoleen.

Miksi Joona pakeni?

Raamatussa profeetta Nahum kuvaili Assyrian pääkaupunkia Niniveä verentahrimaksi murhakaupungiksi. Arkeologia on osoittanut tämän Nahumin toteamuksen oikeaksi. Assyrialaiset olivat tunnettuja sotavankiensa säälimättömästä kohtelusta. He myös tallensivat nämä asiat huolellisesti muistiin. Reliefeissä kuvataan, miten vankeja kuljetetaan köysillä, jotka on kiinnitetty nenän tai huulien läpi työnnettyyn koukkuun, ja vankien silmien puhkaisua keihäänkärjellä. Monia vankeja nyljettiin tai muurattiin rakennusten sisään. Heitä myös poltettiin tulella tai annettiin menehtyä janoon aavikolla. Joiltakuilta leikattiin raajoja pois. Joonan tehtävänä oli kertoa näille ihmisille että Ninive tuhottaisiin neljänkymmenen päivän kuluttua. Tehtävä oli vaativa ja tämä voi osaltaan selittää sitä, miksi Joona ei ollut kovin innokas varoittamaan niniveläisiä tulevasta tuhosta.