google/wiki40b huggingface dataset:
Vaasan yliopisto

Historia

Vaasan yliopisto on perustettu vuonna 1966 nimellä Vaasan kauppakorkeakoulu. Vuonna 1980 nimi muutettiin Vaasan korkeakouluksi. Toiminnan edelleen laajetessa otettiin vuonna 1992 käyttöön nykyinen nimi Vaasan yliopisto.
Vaasan yliopistossa on järjestetty viisi tohtoripromootiota. Ensimmäinen promootio järjestettiin vuonna 1988, toinen 1998, kolmas 2006, neljäs vuonna 2011 ja viides yliopiston juhlavuonna 2018. Kunniatohtoreiksi on promovoitu muun muassa professori Bengt Holmström, yliasiamies Esko Aho, arkkipiispa John Vikström, kauppaneuvos Eero Lehti, puheenjohtaja Jorma Ollila, terveystieteiden tohtori Paula Risikko ja pääjohtaja Timo Ritakallio.

Akateemiset yksiköt

Yliopistoon valitaan vuosittain n. 700 uutta opiskelijaa. Yliopiston rakenne uudistui 1.1.2018. Aiempien tiedekuntien sijaan Vaasan yliopistossa on nykyisin neljä akateemista yksikköä: Johtamisen yksikkö, Laskentatoimen ja rahoituksen yksikkö, Markkinoinnin ja viestinnän yksikkö sekä Tekniikan ja innovaatiojohtamisen yksikkö.

Erillislaitokset

Täydennyskoulutus- ja tutkimuspalveluja tarjoaa Levón-instituutti, joka myös vastaa Vaasan yliopiston avoimen yliopiston tarjonnasta. Vuonna 2018 toimintansa aloittanut Kielikeskus on erikoistunut monipuoliseen kielten ja  viestinnän opetukseen. Tiedekirjasto Tritonia on yliopiston, Vaasan ammattikorkeakoulun, Yrkeshögskolan Novian, Åbo Akademin Vaasan ja Pietarsaaren yksiköiden sekä Hankenin Vaasan yksikön yhteinen kirjasto. Siellä toimii myös opetusmenetelmiä kehittävä ja niihin kouluttava oppimiskeskus.

Tutkimus

Vaasan yliopisto määrittelee itsensä liiketoimintaorientoituneeksi ja kansainväliseksi monitieteiseksi yliopistoksi, jonka painopistealueita ovat johtaminen ja muutos, energia ja kestävä kehitys sekä rahoitus ja taloudellinen päätöksenteko. Tutkimuksen kautta yliopisto haluaa tuottaa tieteellisesti korkeatasoista uutta tietoa, joista on hyötyä yhteiskunnalle ja liike-elämälle.

Kampusalue

Yliopisto sijaitsee merenrantakampuksella Palosaarella. Kampuksella yhdistyvät avara merellinen rantamaisema, moderni arkkitehtuuri ja perinteinen tehdasmiljöö - osa yliopiston tiedekunnista ja laitoksista toimii vanhan puuvillatehtaan uudistetuissa tiloissa. Yliopiston uudet rakennukset ovat suunnitelleet arkkitehdit Käpy ja Simo Paavilainen.
Entisen Vaasan puuvillatehtaan länsipäädyn neljä kerrosta ovat yliopiston käytössä. Tämän Fabriikiksi nimetyn rakennuksen peruskorjaus valmistui vuoden 2008 syyskuussa.

Yliopistokollegio

Vaasan yliopiston korkein valvoja on yliopistokollegio. Vaasan yliopiston yliopistokollegio on 15-jäseninen toimielin, jotka edustavat professoreita, muita opettajia, tutkijoita, muuta henkilökuntaa sekä opiskelijoita.

Hallitus

Yliopiston ylin päättävä elin on 9-jäseninen hallitus, joista neljä edustaa yliopistoyhteisöä ja viisi on sen ulkopuolelta. Hallituksen valitsee vaaleilla valittu yliopistokollegio.
Perfect Blue Sky

2014-

Perfect Blue Skyn ensiesiintyminen oli Suomessa Puistoblues festivaaleilla 2014. Ensimmäisessä kokoonpanossa ja levyllä mukana olivat amerikkalaiset muusikot Dave Getz (rummut) ja Peter Albin (basso) Janis Joplinin alkuperäisestä bändistä Big Brother and the Holding Company, ja australialainen Danny Oakhill (kosketinsoittimet). Yhtye kiersi Suomea ja Ruotsia esiintyen mm. Savonsolmu Beach & Blues Partyssä , Kurki Festivaaleilla ja Aulangolla. Yhtye esiintyi myös Radio Rockilla livenä.
2015 julkaistiin ensilevy ’Emerald’, ja yhtye lähti Australian kiertueelle. Kiertueella vierailevat muusikot olivat rummuissa Allen Murphy (Village People, Yothu Yindi) ja koskettimissa Danny Oakhill. Perfect Blue Sky esiintyi mm. Nightcliff Sea Breeze Festivaaleilla, Humpty Doo Hotellissa ja Darwinin ABC radiossa.
Perfect Blue Sky kiersi pohjoismaita, Ranskaa ja Britanniaa vaihtelevalla muusikkokokoonpanolla. Andersson ja Kitto esiintyivät sekä duona, että isommalla yhtyekokoonpanolla, mm. amerikkalainen Bil Bryant (rummut), ruotsalainen Weine Johansson (basso), ranskalaiset Stephane Bébert (perkussio) ja Frank Bessard (rummut) soittivat Perfect Blue Skyn riveissä.
2017 julkaistiin seuraava levy ’The Eye Of Tilos’. Levyllä vierailevat muusikot olivat kitaristi Jerry Donahue (Fotheringay, Fairport Convention), rumpali Dave Getz (Big Brother and the Holding Company), rumpali Frank Bessard (Mr. Lab!, Joe Satriani, Stanley Clarke), kosketinsoittaja Danny Oakhill ja brittiläinen viulisti Lewis Parsons.
’The Eye of Tilos’ –levyltä julkaistiin singlet ’Give You My Love’  ja ’Astronaut’.
Levynjulkaisun yhteydessä Perfect Blue Sky kiersi Britanniaa  esiintyen livenä myös useissa radiolähetyksissä, mm. BBC Essex, BBC Oxford , BBC Lancashire, BBC Cornwall  Metro Radio, Total Rock Radio ja Phoenix FM. 
'Astronaut’ single pääsi useille Britannian radion soittolistoille, ja bändi lähti uudelle akustiselle kiertueelle. Perfect Blue Sky esiintyi taas livenä useissa radiolähetyksissä, mm. BBC Bristol, BBC Cumbria, BBC Merseyside, BBC Humberside ja BBC Lancashire, Metro Radio, 103 The Eye, Phoenix FM - Essex, sekä osallistuivat Children in Need 2017 -kampanjaan. 
Joulukuussa 2017 Perfect Blue Sky lämmitteli ruotsalaista rockbändiä Satoria Söder Teaternissa Tukholmassa ja maaliskuussa 2018 he kiersivät Suomea, tällä kertaa mukanaan suomalaisvahvistukset Marko Ahonen (rummut) ja Salomon Kosunen (kosketinsoittimet). Toukokuussa PBS esiintyi Eestin Mailaul-festivaaleilla Tartussa, rummuissa Frank Bessard. 
2018 Perfect Blue Sky julkaisi kolme singleä 'Fiction Man', 'Wasteland' ja 'Winds Ransom' albumiltaan ‘The Eye of Tilos'.
Pesäpallon SM-sarja 1955

Naisten mestaruussarja

Naiset pelasivat ensimmäisen kerran mestaruudesta suoraan sarjamuotoisesti. Mestaruus ratkesi Kuopiossa 11. syyskuuta Väinölänniemellä (pelialusta oli ruohokenttä): KeMu – PT 16-8. 
Kelta-Mustat: Aila Reinikainen (o.s. Rossi),
Aino Sipilä,
Anja Hartikainen,
Anja Inkinen,
Asta Ruotsalainen,
Leena Horjander,
Maija-Liisa Hiltunen,
Maire Eskelinen,
Pirjo Mikkonen,
Vuokko Jokinen.
Gordon Bell

C. Gordon Bell (s. 19. elokuuta 1934 Kirksville, Missouri, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen tietokoneinsinööri. Hän toimi Digital Equipment Corporationin tutkimus- ja kehitysosaston varajohtajana vuosina 1960–1983. Hän osallistui merkittävästi DEC:n PDP-sarjan minitietokoneiden suunnitteluun ja johti VAX-tietokoneprojektia 1970-luvulla. Vuonna 1995 hän siirtyi Microsoftin palvelukseen ja toimii nykyään yhtiön Media Presence -tutkimusyksikössä vanhempana tutkijana.
Uransa aikana Bell on ollut perustamassa tietokoneyrityksiä Ardent Computer ja Encore Computer. Hän on myös erilaisten tunnettujen tiede- ja tekniikka-alan järjestöjen jäsen, muun muassa IEEE:n.
Bell on ollut pitkään kiinnostunut moniprosessorijärjestelmistä ja on urallaan osallistunut noin 30 tällaisen järjestelmän suunnitteluun (esimerkiksi DEC:n PDP-6). Microsoftille siirryttyään hän on suuntautunut enemmän tietokoneiden käyttöön liittyviin kysymyksiin.
Uinnin lyhyen radan Euroopan-mestaruuskilpailut 2010

Uinnin lyhyen radan Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 2010 14. kertaa. Kilpailut pidettiin Alankomaiden Eindhovenissa 25.–28. marraskuuta. Kilpailujen tapahtumapaikka oli Pieter van den Hoogenband Zwemstadion, ja niihin osallistui joukkueita 36:stä maasta. Kilpailujen järjestäjänä toimi Euroopan uimaliitto LEN.
Naisten kansainvälinen demokraattinen liitto

Naisten kansainvälinen demokraattinen liitto (NKDL) on kansainvälinen naisjärjestö, joka perustettiin Pariisissa marraskuussa 1945. Se on sateenvarjojärjestö, joka edistää rauhantyötä ja naisten oikeuksia ja vastustaa rasimia ja kolonialismia. Järjestö on kuvattu vasemmistofeministiseksi, ja monet sen johtajista ovat olleet kommunisteja, mutta mukana on myös muiden poliittisten ryhmien edustajia.
NKDL:n ensimmäisessä kongressissa oli edustajia 40 maasta, vuonna 1958 70 maasta ja vuonna 1985 NKDL:ssä oli jäsenjärjestöä 117 maasta eri puolilta maailmaa.
NKDL:n johtotehtävissä toimi eräitä suomalaisia: Hertta Kuusinen oli järjestön puheenjohtaja vuosina 1969–1974 ja Mirjam Vire-Tuominen sen pääsihteeri vuosina 1978–1987.
Janne Puhakka

Seuraura

Puhakka aloitti jääkiekkoilun noin 6-vuotiaana Espoon Kiekkoseurassa. Hän siirtyi juniorina sittemmin Espoo Bluesiin, jossa Puhakka voitti kaudella 2010–2011 sekä B- että C-nuorten Suomenmestaruuden. Kaudella 2011–2012 hän toimi seuran B-nuorten kapteenina. Puhakka sijoittui tehoilla 20+26=46 B-nuorten SM-sarjan pistepörssissä kolmanneksi. Hän voitti koko kevään 2012 pudotuspelien piste- ja syöttöpörssin tehoilla 10+12=22. Puhakka voitti kauden päätteeksi B-nuorten SM-hopeaa ja hänet valittiin sarjan tähdistökentälliseen. Kauden 2012–2013 päätteeksi Puhakka voitti A-nuorten SM-hopeaa.
QMJHL-joukkue Chicoutimi Saguenéens varasi Puhakan 81. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2013. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2013–2014, jolloin Puhakka oli 19 osumallaan Saguenéensin kolmanneksi paras maalintekijä. Kevään 2013 pudotuspeleissä hän jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Dominic Beaucheminin kanssa tehoilla 1+2=3.
Kahden Pohjois-Amerikassa vietetyn vuoden jälkeen Puhakka palasi kaudeksi 2015–2016 vuoden mittaisella SM-liigasopimuksella Bluesiin. Hän teki pääsarjadebyyttinsä Mestarien liigassa 6. syyskuuta 2015 vieraissa tšekkiläistä HC Litvínovia vastaan. SM-liigadebyyttinsä Puhakka teki runkosarjan neljännellä kierroksella 19. syyskuuta 2015 Tapparaa vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 6.31 minuuttia. Joulukuussa 2015 Blues lainasi Puhakan Mestis-joukkue TuToon hakemaan lisää peliaikaa. Hän pelasi siellä kaksi ottelua ja vakiinnutti Bluesiin palattuaan kevätkaudella paikkaansa joukkueen kokoonpanossa, kun seura joutui luopumaan useista pelaajistaan talousvaikeuksien vuoksi. Puhakka teki liigauransa avausmaalin 17. helmikuuta 2016 vieraissa Pelicansia vastaan. Kaikkiaan hänen tulokaskautensa SM-liigassa toi 40 runkosarja- ja kauudessa CHL-ottelussa tehot 1+1=2. Bluesin liigajoukkueen kauden päätyttyä Puhakka siirtyi seuran A-nuorten vahvuuteen ja voitti koko A-nuorten SM-liigan pudotuspelien piste- ja maalipörssin tehoilla 7+7=14. Hän voitti kauden päätteeksi hopeaa.
Puhakka siirtyi kaudeksi 2016–2017 konkurssiin ajautuneen Bluesin tilalle perustettuun Espoo Unitediin, joka siirtyi pelaamaan Mestistä. Hänet nimettiin joukkueen varakapteeniksi. Puhakka voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia. Syyskuussa 2017 hän siirtyi loppukauden 2017–2018 sopimuksella Ranskan Ligue Magnusin Rapaces de Gapiin oltuaan alkukauden ilman sopimusta.
Ojajärven junaonnettomuus

Ojajärven junaonnettomuus tapahtui 1. syyskuuta 1928 kello 10.50 Karjalan radalla Viipurin ja Hiitolan välillä lähellä Ojajärven rautatieasemaa kun Viipurista lähtenyt postijuna syöksyi järveen ratapenkereen petettyä. Onnettomuudessa loukkaantui kymmenkunta henkilöä, heistä suurin osa lievästi. Aineelliset vahingot olivat useita miljoonia markkoja. 
Postijuna n:o 711 jossa oli toistakymmentä vaunua lähti Viipurista kello 8.27 aamulla. Onnettomuus tapahtui pari kilometriä Ojajärven asemalta Hiitolaan päin kun juna oli Ojajärven ja lähellä Kentän vartiotupaa sijainneen kalliorinteen välisellä ratapenkereellä. Veturi ja vaunut alkoivat keikkua ja veturi suistui sitten radan vasemmalle puolelle ja veturin tenderi ja junan ensimmäiset vaunut toiselle puolelle rataa viereiseen Ojajärveen ja ratapenkereelle. Tenderi ja sen perässä ollut 3. luokan makuuvaunu vierivät järven pohjaan noin 20 metrin päähän rannasta. Makuuvaunu vajosi 10 metrin syvyyteen mutta siellä olleet matkustajat pääsivät pelastautumaan ja uimaan rantaan. Makuuvaunun perässä olleet yhdistetty 1. ja 2. luokan boggievaunu ja yhdistetty 2. ja 3. luokan päivävaunu vajosivat osittain veteen. Kaikkiaan raiteelta suistui 5 vaunua, loput junan vaunut pysyivät raiteilla. Konduktöörinvaunu rikkoutui onnettomuudessa pahoin ja rata kärsi vaurioita niin että sen korjaaminen kesti useampia päiviä. Onnettomuuden syynä oli se että sateisen kesän aikana vesi oli päässyt syövyttämään ratapenkerettä aiheuttaen sitten sen sortumisen junan alla.
Toyohiko Kagawa

Toyohiko Kagawa (jap. 賀川豊彦, Kagawa Toyohiko, 1888–1960) oli japanilainen pasifisti ja kristitty aktivisti. Hänelle ehdotettiin Nobelin rauhanpalkintoa vuonna 1955. 
Kagawa jäi nuorena orvoksi, kasvoi amerikkalaisten lähetyssaarnaajien hoivissa ja kääntyi kristinuskoon. Hän opiskeli Japanissa kristillisessä opistossa ja Yhdysvalloissa. Hän pyrki edistämään maailmanrauhaa ja ihmisten tasa-arvoa, esimerkiksi naisten äänioikeutta. 
Kagawa kirjoitti yli 150 kirjaa, joista on suomeksi käännetty Maahan pudonnut vehnänjyvä (1934).
Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut

Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut (SM-maastot) on vuosittain järjestettävät yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailut maastojuoksussa. Suomen Urheiluliitto päättää kilpailujen järjestämisestä ja myöntää vuosittain järjestämisoikeuden seuroille tai seurayhtymille. Ainakin yhden järjestävän seuran tulee hakemis- tai myöntämishetkellä kuulua vähintään seuraluokittelun 1. luokkaan. Kilpailut järjestetään yksipäiväisenä kilpailuna touko- tai huhtikuussa.
Meeri Hakala

Meeri Mirjami Hakala, o. s. Salomaa (25. helmikuuta 1922 Vilppula – 29. heinäkuuta 1994) oli suomalainen näytelmäkirjailija.
Marcus Roberts

Marcus Roberts (s. 7. elokuuta 1963 Jacksonville, Florida) on yhdysvaltalainen jazzpianisti. Hän sokeutui 5-vuotiaana ja aloitti pianonsoiton itsenäisen opiskelun muutamaa vuotta myöhemmin. Muodollista opetusta hän sai 12-vuotiaasta alkaen. Häntä opetti Floridan osavaltionyliopistossa Leonidus Lipovetski. Opiskeluaikoinaan Roberts voitti monia kilpailuja ja palkintoja. Hän aloitti 21-vuotiaana kiertelyn Wynton Marsaliksen kanssa ja jatkoi sitä kuuden vuoden ajan.
Roberts on levyttänyt solistina ja erilaisten kokoonpanojen jäsenenä. Häneltä on ilmestynyt jopa sinfoniaorkesterin kanssa tehtyjä levytyksiä alkaen Grammy-ehdokkuuden tuoneesta levystä Portraits in Blue (1996). Hän on saanut useita sävellystilauksia ja työskennellyt lisäksi sovittajana. Hän teki sovituksen George Gershwinin pianokonsertosta ja kantaesitti sen orkesterin kanssa. Robertsin ensimmäinen oman levy-yhtiönsä kautta julkaisema levy oli New Orleans Meets Harlem, Volume 1 (2009).
Roberts on opettanut nuorempia muusikkoja, joihin ovat lukeutuneet Jason Marsalis, Marcus Printup, Nicholas Payton, Ronald Westray, Vincent Gardner ja Roland Guerin. Kun Roberts ei ole kiertueella, hän asuu Tallahasseessa, ja hän kuuluu Floridan osavaltionyliopiston musiikkikoulun henkilökuntaan. Robertsin pianotrion banjotähti Béla Fleckin kanssa tekemän yhteistyön tuloksena syntyi albumi Across the Imaginary Divide (2012).
Arkadius Presas

Arkadius Presas (28. lokakuuta 1870 Pietari – 22. maaliskuuta 1952 Hauho) oli suomalainen kirjailija, joka kirjoitti suomeksi, ranskaksi ja saksaksi.
Itäharju

Teollisuusalue

Kupittaan Saven ohella Itäharjun teollisuusalueen aiempia yrityksiä ovat olleet keraamisia sähköeristeitä valmistanut Turun Porsliinitehdas, jonka Frithiof Strandellin suunnittelema rakennus vuodelta 1920 toimii nykyisin tieto- ja viestintäalan yritysten keskittymänä nimellä Old Mill. Itäharjulla ovat toimineet myös muun muassa Suomisen Konepaja Oy, Veljekset Hasanin neulomo ja kutomo, Tuottajain Myyntikonttori, Ruolan betonielementtitehdas, Autokori Oy (1951–1973), Lihatukku T. Bang, Seinälevy Oy, Turun Metalli ja Romuliike Oy, Kiintokaluste Oy, Kutola Oy, matto- ja sisustusliike Reitala, Teräs Oy, Turun Sanomien Serioffset sekä puutyötehtaat Vuolu Oy ja Puukovera Oy. Itäharjulla nykyisin toimivia yrityksiä ovat Hansaprint, Mesekon, Rostenin leipomo, Fläkt Woods (ent. Suomen Puhallintehdas), A. Grönroos Oy ja Metro Auto. Teollisuusalueella on myös Lidl-myymälä, puhallintehtaan vanhaan halliin saneerattu Prisma-tavaratalo sekä rengasliikkeitä ja autohuoltoja.

Entinen seurakuntatalo

Albert Richardtsonin suunnittelemalla, vuonna 1934 valmistuneella funkistyylisellä Itäharjun seurakuntatalolla on monivaiheinen historia. Osoitteessa Vanha Littoistentie 22 se palveli Turun tuomiokirkkoseurakunnan käytössä 1980-luvulle asti, kunnes se myytiin kaupungille ja oli sen jälkeen kolmisenkymmentä vuotta A-klinikan käytössä. Vuodesta 2011 talossa on toiminut majoitusliike Majatalo 22. Talossa on toiminut myös kansakoulun alaluokkia, joista koululaiset ovat siirtyneet toiselle tai kolmannelle luokalle Nummen tai Kerttulin kouluun.

Itäharjun ajot 1955–1965

Itäharjun kaduilla ajettiin vuosittaisia auto- ja moottoripyöräkilpailuja nimeltä Itäharjun ajot vuosina 1955–1965. Katurata kulki reittiä Kalevankatu–Peronkatu–Voimakatu–Karjakatu–Teollisuuskatu. Elo- tai syyskuisena sunnuntaina järjestetyissä Itäharjun kilpailuissa ajoivat muiden muassa Curt Lincoln, Timo Mäkinen, Jarno Saarinen, Leo Kinnunen ja Rauno Aaltonen.  Esimerkiksi vuonna 1964 Itäharjun ajot sai viitisen tuhatta katsojaa. Vuonna 1966 Turun Moottoriseuran järjestämä tapahtuma siirtyi Artukaisiin nimellä Artukaisten ajot.
Tanja Jääskeläinen

Tanja Jääskeläinen on suomalainen diplomaatti. Hän on ollut Suomen suurlähettiläs Tunisian Tunisissa 19. elokuuta 2013 lähtien. Hän aloitti ulkoministeriön palveluksessa vuonna 1995.
Jääskeläinen oli ennen Tunisia Suomen Lontoon-suurlähetystössä, jossa hän toimi ministerinä vuodesta 2009. Hän on aiemmin työskennellyt Suomen suurlähetystöissä myös Damaskoksessa ja Budapestissa ja kotimaassa ulkoministeriössä kauppapoliittisella osastolla ja oikeudellisella osastolla sekä poliittisella osastolla Eurooppakirjeenvaihtajan sijaisena. Vuosina 2007–2009 hän toimi ulkoministerin diplomaattisena neuvonantajana.
Lars von Haartman

Lars Arvid Axel von Haartman (24. maaliskuuta 1919 Askainen – 28. lokakuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen professori ja arvostettu lintutieteilijä, joka perehtyi syvällisesti etenkin kirjosiepon biologiaan. Hän julkaisi esseitä ja oli mukana kokoamassa muun muassa Pohjolan linnut värikuvin -teosta vuosina 1963–1972. Haartman oli myös taiteen tuntija ja runoilija.

Henkilöhistoria

Lars von Haartman syntyi 24. maaliskuuta 1919 sukukartanossa Askaisten Lempisaaressa. Hänen isänsä oli Lars Gabriel von Haartman ja äitinsä Hellen Maria Kumlin. Isän suku oli ruotsinkielistä aatelistoa, ja iso-isoisä kuuluisa Lars Gabriel von Haartman. Hänen puolisonsa (1964) oli tekstiilitaiteilija Brita Maria Fortelius.
Haartman oli kiinnostunut linnuista jo nuorena ja 1930-luvulla hän lähti opiskelemaan eläintiedettä Helsingin yliopistoon, ja vuonna 1941 hän aloitti Lempisaaressa kirjosiepon pesimäbiologian tutkimuksen joka jatkui yli puoli vuosisataa. Hän rengasti pöntöistä pesiviä emolintuja ja poikasia tavallisilla alumiinirenkailla sekä värirenkailla.
Haartman valmistui filosofian kandidaatiksi 1943, lisensiaatiksi 1945 ja tohtoriksi 1953. Hän työskenteli assistenttina Helsingin yliopiston eläintieteen laitoksen ruotsinkielisellä osastolla 1944–1959, eläintieteen dosenttina 1947–1968 ja 1982–1984 ja eläintieteen professorina 1968–1982. Väitöstyön aiheena oli lounaissuomalainen saaristolinnusto. Haartman julkaisi suuren teoksen varpuslintujen pesinnästä, joka pohjautui hänen käsin analysoimiin kymmeniin tuhansiin pesäkortteihin. Myöhemmin hän käytti aineistoa kirjassa Pohjolan linnut värikuvin I–II. Haartman kirjoitti myös monia ekologiaan, etologiaan ja evoluution liittyviä julkaisuja.
Haartman toimi luottamustehtävissä Societas pro Fauna et Flora Fennica -yhdistyksen sihteerinä ja varapuheenjohtajana, Suomen Tiedeseuran varapuheenjohtajana ja puheenjohtajana sekä Suomen Lintutieteellisen Yhdistyksen varapuheenjohtajana ja puheenjohtajana 1963-1969. Hän oli Ornis Fennica -aikakausjulkaisun päätoimittaja 1972–1976. Hänellä oli useita johtotehtäviä myös kansainvälisessä lintutieteellisessä toiminnassa, muun muassa Helsingissä pidetyn Kansainvälisen lintutieteellisen kongressin pääsihteerinä 1958, Berliinin kongressin varapresidentti 1978 ja Moskovan kongressin presidentti 1982.
Haartmanin viimeisiä suuria maastotöitä oli Saaristomeren pohjoisosan saarten pesimälinnuston laskentatyö yhdessä Mikael von Numersin kanssa vuosina 1982–1993. Osa tutkimusalueesta oli samaa kuin hänen väitöskirjatyössään.

Taiteilijana ja taiteen vaalijana

Haartman teki runoja, vesivärimaalauksia, hiilipiirroksia ja esseitä. Haartman julkaisi neljä runokokoelmaa, joista kaksi ensimmäistä on käännetty englanniksi. Haartman toimi myös taidearvostelijana Hufvudstadsbladetissa vuosina 1963-1968 ja Yleisradiossa. Haartmanin kotipaikassa Lempisaaressa vieraili myös taiteilijoita, kirjailijoita ja runoilijoita.
Vuonna 2004 hänen leskensä Brita von Haartman lahjoitti Suomen kansallismuseolle taiteilija August Mannerheimin (1805–1876) merkittävän taidekokoelman, jota he olivat vaalineet vuosikymmenien ajan.
Äärimmäisen uhanalainen laji

Äärimmäisen uhanalainen laji on eliölaji, jonka kannan on arvioitu vähenevän 80 prosentilla seuraavan kolmen sukupolven tai kymmenen vuoden aikana. Kriteereistä valitaan se, joka on lyhyempi.
Vuonna 2000 Suomessa oli 249 äärimmäisen uhanalaiseksi luokiteltavaa eliölajia. Niihin kuului yksi nisäkäs- ja yksi kalalaji, kuusi lintulajia, 99 selkärangatonta, 52 kasvilajia ja 90 sienilajia. 
Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton IUCN:n uhanalaisuusluokituksessa ”äärimmäisen uhanalainen” (CR, Critically Endangered) on yksi uhanalaisuuden tasoista. Äärimmäisen uhanalaista hiukan paremmin voi erittäin uhanalainen laji.
Kvanttisähködynamiikka

Kvanttisähködynamiikka (QED) on sähkömagnetismin relativistinen kvanttikenttäteoria. QED kuvaa sähköisesti varattujen hiukkasten vuorovaikutustapahtumat, jotka tapahtuvat fotonien välityksellä.  Sitä sanotaan usein "fysiikan helmeksi", koska se kuvaa äärimmäisen tarkasti elektronin anomaalisen magneettimomentin arvon ja vedyn energiatasojen Lambin siirtymän.
Teoriaa QED:stä olivat kehittelemässä Richard Feynman, Julian Schwinger ja Shin’ichirō Tomonaga.
Tapettikoi

Koko ja ulkonäkö

Tapettikoin kanssa varsin samannäköinen laji on kapakoi (Trichophaga scandinaviella) ja lajien luotettava erottaminen saattaa vaatia yksilön genitaalien tutkimista. Perhosen etusiivet ovat jyrkästi kaksiväriset. Siiven tyviosa, noin kolmannes siiven pituudesta, on tumman harmaanruskea ja joskus hieman sinisävyinen. Siiven kärkiosa on kermanvalkoinen ja siinä erottuu himmeinä harmahtavia täpliä. Aivan siiven kärjessä on tiivis ryhmä mustia täpliä. Takasiivet ovat tasaisen harmaanruskeat. Ruumiin karvoitus on tummanharmaata, mutta päälaen karvat ovat valkeat. Siipiväli 15–22 mm.

Levinneisyys ja lentoaika

Tapettikoi on levinneisyydeltään kosmopoliitti, ja sitä tavataan pohjoisen pallonpuoliskon lauhkealla vyöhykkeellä. Etelämpänä Euroopassa perhoset ovat lennossa toukokuulta elokuulle, Pohjois-Euroopassa lentoaika lienee lyhyempi.

Elinympäristö ja elintavat

Perhoset lentävät öisin ja tulevat valolle. Toukkien luontaista elinympäristöä lienevät nisäkkäiden ja lintujen pesät, missä ne elävät karvoista tai muusta sopivasta materiaalista sekä erittämästään seitistä rakentamassaan putkessa. Pohjoismaissa laji on tiukasti ihmisen seuralainen ja selviytyy ainoastaan sisätiloissa.
Laji on luokiteltu alueellisesti hävinneeksi sekä Suomesta että Ruotsista. Myös muualla Euroopassa tapettikoi on harvinaistunut huomattavasti.

Ravinto

Toukka käyttää ravinnokseen kuollutta eläinperäistä ainesta, kuten karvoja, höyheniä ja turkiksia.
TrueCrypt

Turvallisuus

Muiden levynsalausohjelmistojen tavoin TrueCrypt oli altis muutamille yleisesti tunnetuille hyökkäyskeinoille kuten salausavainten lukemiselle muistista ja näppäilyntallennukselle. Osa hyökkäyksistä voitiin torjua käyttäjän varotoimilla, jotka on kuvattu TrueCryptin ohjeistuksessa.
TrueCrypt pyrkii myös tarjoamaan perustellun kiistettävyyden: salattu osio voidaan piilottaa toisen sisään. Koska sekä kätketty osio että sen sisältävä säiliöosio muistuttavat salattuna satunnaisdataa, on periaatteessa mahdotonta osoittaa, että säiliöosio sisältää kätketyn osion.

Auditoinnit

70 000 euron joukkorahoituksen varoin tehdyssä auditioinissa ei löydetty merkkejä takaovista tai suunnitteluvirheistä, jotka tekisivät ohjelmasta turvattoman useimmissa tilanteissa.  Tulokset julkistettiin huhtikuussa 2015.

Lisenssi

Vaikka TrueCryptin lähdekoodi on julkinen, Open Source Initiativen ja useimpien Linux-jakeluiden luokittelussa TrueCryptin ohjelmistolisenssi, TrueCrypt Collective License ei ole vapaa.