google/wiki40b huggingface dataset:
La Rioja

Väestö

La Rioja on pinta-alaltaan Espanjan toiseksi pienin ja väkiluvultaan pienin itsehallintoalue. Yli puolessa sen 174 kunnasta on vain alle 200 asukasta. Suurin osa väestöstä on sijoittunut Ebron jokilaakson ympäristöön, vuoristoseutu on harvemmin asuttua. Lähes puolet väestöstä asuu pääkaupungissa Logroñossa. Muita kuntia ovat muun muassa Calahorra, Arnedo, Haro, Alfaro, Nájera ja Santo Domingo de la Calzada.

Historia

La Riojan alue tunnettiin aikaisemmin Logroñon maakuntana. 900-luvulla se oli Navarran ja Kastilian kuningaskuntien kiisteltyä rajaseutua. Tärkeäksi sen teki alueen läpi kulkeva pyhiinvaellusreitti Santiago de Compostelaan. Espanjan itsenäisyyssodassa alue joutui Napoléonin joukkojen haltuun ja vuonna 1822 luotiin Logroñon maakunta kuninkaallisella asetuksella. Vuonna 1980 maakunnan nimeksi muutettiin La Rioja, ja kahta vuotta myöhemmin se sai itsehallintoalueen aseman, koska se eroaa ympäröivistä alueista sekä taloudellisesti että maantieteellisesti.

Kulttuuri

La Rioja on kuuluisa viineistään, erityisesti klassisesta punaviinistä. Alueen nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa 1100-luvulta peräisin oleva Santo Domingo de la Calzadan katedraali sekä San Millán de la Cogollassa sijaitsevat Yuson ja Suson luostarit, joista jälkimmäiset ovat Unescon maailmanperintöluettelon kohteita.
La Riojan valtakieli on nykyään espanja, mutta ajanlaskun alun tienoilla koko alueella puhuttiin vielä baskia. Jotkin läntiset osat alueesta säilyivät baskinkielisinä paljon pitempäänkin. Vanhin tunnettu baskin kieltä sisältävä kirjallinen lähde onkin itse asiassa löydetty La Riojasta San Millán de la Cogollan (baskiksi Donemiliaga Kukula) luostarista ja ajoittuu 1000-luvulle. Muista historiallisista lähteistä tiedetään esimerkiksi, että Ojacastron kylän pormestari ajautui 1200-luvulla ongelmiin kastilialaisen virkavallan kanssa pidettyään kiinni kyläläisten oikeudesta käyttää baskia oikeudenkäynneissä. Viimeisimmistä La Riojan osista baski väistyi noin 1500-luvulla.
Alueen baskitausta näkyy kuitenkin yhä esimerkiksi useissa baskinkielistä alkuperää olevissa paikannimissä. Lisäksi kieli on alkanut jossain määrin palata alueelle, sillä jotkut riojalaiset vanhemmat laittavat lapsensa Baskimaan puolella toimiviin baskinkielisiin kouluihin. La Riojassa toimii vuonna 1996 alueen baskitaustaa vaalimaan perustettu yhdistys Laminiturri, joka muun muassa järjestää kielikursseja. Yhdistystä eivät perustaneet Baskimaasta La Riojaan muuttaneet baskit vaan alkuperäiset riojalaiset, jotka halusivat laajentaa oman kulttuurinsa ja historiansa tuntemusta.
Raikuu

Raikuu on Savonlinnassa, Kerimäellä, Etelä-Savon maakunnassa sijaitseva kylä. Raikuussa sijaitsevat myös tunnetut Kerimäen nähtävyydet, Raikuun salpa-asema ja Raikuun kanava. Salpalinja on rakennettu välirauhan aikana vuosina 1940–1942, mutta se jäi osittain keskeneräiseksi.
ZU-23-2

Edeltäjät

ZU-23-2 perustuu vanhemman ZPU-2:n rakenteeseen, jossa oli kaksi 14,5 mm konekivääriä sekä lisäksi vyölippaat hieman eri tavoin sijoitettuna eikä siinä ollut liekinsammuttimia. Vielä varhaisemmat konekivääriversiot aseesta olivat ZPU-1 (yhdellä aseella) ja ZPU-4 (neljällä aseella). Nykyään on käytössä vain kahden 23 mm aseen yhdistelmä. Ilmeisesti yhden aseen versiolla oli vain rajoitetusti käyttöä, ja neljän aseen versio taas oli epäkäytännöllisen suuri ja raskas.

Kehitys

Tykin neliaseisella vesijäähdytteisellä versiolla on aseistettu ZSU-23-4 Šilka-ilmatorjuntapanssarivaunu.

Suomen puolustusvoimien käytössä

ZU-23-2 on käytössä Suomen puolustusvoimissa nimellä 23 Ilmatorjuntakanuuna 61 (23 ItK 61) sekä Patrian ja Instrumentointi Oy:n modernisoituna versiona nimellä "23 Ilmatorjuntakanuuna 95" (23 ItK 95). Kummastakin versiosta käytetään lempinimeä Sergei. Suomalainen vuonna 1995 modernisoitu versio käyttää tähtäinlaitteessa digitaalista laskinta.
Suomen merivoimien käytössä on 23 mm:n laivatykkimuunnos versioina 23 M74, 23 M77, 23 M80 ja 23 M85. M85-lavetista voidaan tykit irrottaa ja korvata kuudella Mistral-ilmatorjuntaohjuksella.
Gustaf Renholm

Gustaf Runar Renholm (25. syyskuuta 1895 Porvoo – 1. maaliskuuta 1969) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hän oli ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa sotilaskoulutuksen saanut jääkäri. Hän sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän toimi Suomen sisällissodassa muun muassa komppanianpäällikkönä Valkoisessa armeijassa.

Perhe ja koulutus

Renholmin vanhemmat olivat työmies Custaf Wilhelm Renholm ja Emilia Sofia Nyblom. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1918 Signe Birgitta Cadolinin kanssa, josta hän erosi vuonna 1919 ja avioitui toistamiseen vuonna 1923 Gerda Elly Irene Wasströmin kanssa, joka kuoli vuonna 1955 ja Renholm avioitui kolmannen kerran vuonna 1956 Elinor Jenny Mayella Elisabeth Rosina Dammertin kanssa. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Porvoon ruotsalaisesta lyseosta vuonna 1914 ja liittyi Uusmaalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla vuosina 1914–1915.

Jääkärikausi

Renholm liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 13. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella.

Suomen sisällissota

Renholm astui Suomen armeijan palvelukseen vänrikiksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan aluksi joukkueenjohtajaksi yliluutnantti von Hertzenin hiihto-osastoon Satakunnan rintamalle, jossa hän toimi 25. maaliskuuta 1918 alkaen osaston päällikkönä. Myöhemmin hänet siirrettiin hiihto-osaston tultua hajotetuksi, komppanianpäälliköksi Porin rykmentin 3. pataljoonan 3. komppaniaan. Renholm osallistui sisällissodan taisteluihin Antooran-Pastuskerin akselilla sekä Laviassa ja Suodenniemellä, Tampereella, Karkussa, Kauvatsalla ja Laitikkalassa.

Sisällissodan jälkeinen aika

Renholm siirrettiin sisällissodan jälkeen 25. elokuuta 1918 alkaen Suomen valkoisen kaartiin, jossa hänet sijoitettiin päälliköksi 1. komppaniaan. Kaartista hänet siirrettiin 1. lokakuuta 1918 Lapin rajavartioryhmään ja edelleen 3. joulukuuta 1918 Kuopion jalkaväkirykmentti 4:ään, josta muodostettiin myöhemmin Tampereen rykmentti, jossa hän toimi 6. komppanian päällikkönä. Renholm erosi armeijan palveluksesta 1. syyskuuta 1919. Renholm toimi sisällissodan jälkeen valtiorikosoikeuden sotilasjäsenenä Tammisaaressa. Armeijasta eronsa jälkeen hän työskenteli konttoristina Suomen selluloosayhdistyksessä, josta hän siirtyi myöhemmin konttoripäälliköksi Enso oy:n palvelukseen. Vuonna 1930 hän siirtyi isännöitsijäksi Rakkolanjoen kaakelitehdas oy:öön, josta hän siirtyi vuonna 1931 Arabia oy:n palvelukseen ja toimi konttoriteknillisen järjestelyosaston päällikkönä. Siviilitehtäviensä ohella Renholm toimi vuosina 1920–1921 paikallispäällikkönä Enson ja vuosina 1931–1932 Vanhankaupungin suojeluskunnassa.
Robert Cray

Robert Cray (s. 1. elokuuta 1953 Columbus, Georgia) on yhdysvaltalainen blues-kitaristi ja laulaja.
Hänen isänsä oli armeijan kantahenkilökuntaa, joten perhe asui eri puolilla Yhdysvaltoja Alabamassa, Georgiassa, Virginiassa, Pennsylvaniassa, Indianassa ja Kaliforniassa ja Saksassa. Lopulta perhe asettui asumaan Washingtonin Tacomaan.
Nuoruudessaan Cray kuunteli blues- ja soulartisteja kuten Ray Charles, Sam Cooke ja Bobby Bland sekä gospel-yhtyeitä kuten Soul Stirrers ja Five Blind Boys of Mississippi. Saksassa asuessaan Cray alkoi opetella pianonsoittoa, koska isä piti Ray Charlesia sopivana musiikillisena esikuvana.
Kitaransoitosta Cray innostui Beatlesien ja muiden vastaavien popyhtyeiden ansiosta. Hän soittaa Fender Stratocaster -kitaraa. Crayn tyyli on kekseliästä ja usein ”kireää”. Siinä on havaittavissa vaikutteita Magic Samilta, Buddy Guylta, Albert Collinsilta ja Johnny Watsonilta. Crayn laulutyyli puolestaan on pehmeämpi ja soinnukas. Se tuo mieleen Junior Parkerin, mutta siinä on enemmän gospel-vaikutteita.
Tacomassa Cray johti jonkin aikaa rockyhtyettä, mutta kiinnostui sellaisista Chicago-bluesia soittavista kitaristeista kuin jo mainitut Magic Sam ja Buddy Guy. Nähtyään Seattlessa texasilaisen kitaristi Albert Collinsin konsertin hän suostutteli lukionsa kutsumaan tämän soittamaan vuosiluokkansa valmistumisjuhlissa.
The Robert Cray Band perustettiin vuonna 1974. Tästä kokoonpanosta mukana seurasi basisti Richard Cousins. Yhtyeen esiintymisen Eugenessa vuonna 1977 näki John Belushi, jonka Dan Aykroydin kanssa perustama Blues Brothers otti osin vaikutteita Crayn yhtyeen blues and soul -tyylistä. Samaan aikaan Cray itsekin näytteli elokuvassa Animal House basistin osaa kuvitteellisessa R&B-yhtyeessä Otis Day and the Knights.
Crayn yhtye äänitti ensimmäisen albuminsa Who’s Been Talkin’ vuonna 1978 Tomato-levymerkille. Se julkaistiin kuitenkin vasta kahta vuotta myöhemmin ja levy-yhtiö lopettikin kohta toimintansa.
Toinen albumi Bad Influence julkaistiin vuonna 1983. Yhtyeen levy-yhtiö Yhdysvalloissa oli tuolloin High Tone Records. Levyllä on vaikutteita muun muassa Stax-yhtiön tuotannosta – erityisesti yhtyeen dynaamisessa soitossa, Crayn komppikitaraosuuksissa ja Dave Olsonin vakaassa rumputyöskentelyssä.
Suomessa The Robert Cray Band on esiintynyt Järvenpään Puistobluesissa vuosina 1986, 1991 ja 2005.
Lifan Group

Lifan Industry (Group) Co., Ltd. tai Lifan Group tai Lifan (kiin. 力帆实业(集团)股份有限公司) on 1992 perustettu kiinalainen, yksityisomisteinen yritys, joka valmistaa moottoripyöriä, autoja, mopoja ja moottoreita. Holdingyhtiönä toimivalla emoyrityksellä (Chongqing Lifan Holdings Co., Ltd.) on lähes 13 000 työntekijää. Se on listattu useasti Kiinan 500 kärkiyrityksen joukkoon. Tytäryhtiön (Lifan Group) osake noteerataan Shanghain pörssissä (SSE: 601777
).
Commerzbank Tower

Commerzbank Tower on pilvenpiirtäjä Frankfurt am Mainin kaupungissa, Saksassa. Vuosina 1994–1997 rakennetun pilvenpiirtäjän on suunnitellut isobritannialainen arkkitehti Norman Foster. Antenni mukaan laskettuna pilvenpiirtäjän korkeus on 300 metriä, ilman antennia 259 metriä.
Commerzbank Towerin rakentaminen maksoi noin 600 miljoonaa Saksan markkaa. 56-kerroksinen rakennus kantoi vuosien ajan Euroopan korkeimman rakennuksen titteliä, kunnes sen ohitti Moskovan 264-metrinen Triumph-Palace joulukuussa 2003. Saksan korkein rakennus se on edelleen. Sitä kutsutaan myös maailman ensimmäiseksi ekopilvenpiirtäjäksi. Nimitys juontuu siitä, että pilvenpiirtäjä käyttää enimmäkseen luonnollista ilmanvaihtoa .
Pilvenpiirtäjässä pitää pääkonttoriaan pankkiyhtiö Commerzbank AG.
Lee Redmond

Lee Redmond on yhdysvaltalainen ennätyksentekijä, jolla oli tiettävästi pisimmät sormenkynnet maailmassa. Hän asuu Salt Lake Cityssä, Utah'ssa.
Redmond lopetti kynsiensä leikkaamisen vuonna 1979. Hänen kyntensä olivat yhteensä n. 8.5 metrin pituiset.
Redmond oli Guinnessin ennätysten kirjassa, ja Guinness haastatteli naista vuoden 2005 painokseen. Hän ilmoitti, että ei ollut alun perin aikonut kasvattaa maailman pisimpiä kynsiä: hänen tarkoituksensa oli ollut vain katsoa, kuinka pitkäksi kynnet olisi mahdollista kasvattaa ilman, että ne alkaisivat kasvaa kieroon.
Redmond on tullut useille tutuksi Guinnessin ennätysten kirjasta ja televisiosta. Kun kynnet olivat vasta 22,8 cm pitkät, hänelle tarjottiin niistä jo 10 000 dollaria - Redmond hylkäsi tarjouksen.
Kun Redmond nukkui, hänen kyntensä roikkuivat vuoteen ylitse. WC:ssä käydessään hän joutui noudattamaan erityistä varovaisuutta.
Redmondin kynnet katkesivat auto-onnettomuudessa helmikuussa 2009.
Ghislain Printant

Ura

Printantin pelaajaura rajoittui Ranskan amatöörisarjoihin. Hän edusti maalivahtina kasvattajaseuransa ASPTT Montpellierin lisäksi Montpellier HSC:tä ja PI Vendarguesia. Hän lopetti pelaajauransa jo vuonna 1989, vain 28-vuotiaana ja siirtyi Montpellier HSC:n organisaatioon maalivahtivalmentajaksi. Hän toimi vuosina 1992–1994 Marvejol Sportsin päävalmentajan, kunnes palasi takaisin maalivahtivalmentajaksi Montpellieriin. Printant työskenteli pitkään Montpellierin organisaatiossa ja valmensi sekä U16-juniorijoukkuetta että Montpellierin reservijoukkuetta.
Printant siirtyi vuonna 2010 SC Bastian organisaatioon ja toimi valmennuskeskuksessa juniorivalmentajana sekä U19-joukkueen päävalmentajana. Marraskuussa 2014 hänestä tuli Bastian edustusjoukkueen päävalmentaja Claude Makélélén saatua potkut. Bastia säilytti Printantin johdolla liigapaikkansa ja eteni Coupe de la Liguen loppuotteluun, jossa se hävisi Paris Saint-Germainille 0–4. Printant valmensi Bastiaa ilman valmentajadiplomia, jonka hän suoritti keväällä 2015. Bastia erotti Printantin tehtävistään tammikuussa 2016.
Tammikuussa 2017 Printant palasi Montpellieriin, kun hänestä tuli Jean-Louis Gasset'n apuvalmentaja. Joukkue säilytti heidän johdollaan paikkansa liigassa ja he jättivät tehtävänsä kauden päätteeksi.
Joulukuussa 2017 Printantin ura jatkui Gasset'n aisaparina AS Saint-Étiennessä. Kaksikko luotsasi Saint-Étiennen vahvaan menestykseen kevätkaudella ja joukkue nousi alemmasta keskikastista seitsemänneksi. Kaudella 2018/19 he luotsasivat Saint-Étiennen neljänneksi. Kauden jälkeen Gasset jätti tehtävänsä ja kesäkuun alussa 2019 Printant nimettiin seuran päävalmentajaksi kaksivuotisella sopimuksella. Printant erotettiin lokakuun 2019 alussa joukkueen heikon menestyksen seurauksena.
Afrikansaksinokka

Tuntomerkit

Afrikansaksinokka on 36-42 senttimetriä pitkä. Se on yläpuolelta musta ja alapuolelta valkoinen. Alanokka on ylänokkaa pidempi.

Levinneisyys

Afrikansaksinokkia pesii Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Kannan koko on arvioitu olevan 15000-25000 yksilöä ja laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi.

Elinympäristö

Afrikansaksinokka vaatii laajoja, tyyniä vesialueita. Afrikansaksinokat pesivät jokien varsilla kuivilla hiekkadyyneillä, joilla on vain vähän kasvillisuutta. Pesimäkauden ulkopuolella afrikansaksinokat järvillä ja laguuneissa, suolapannuilla, marskimailla sekä estuaareilla.

Lisääntyminen

Afrikansaksinokat pesivät kuivina kausina jokien ollessa matalimmillaan. Tämä tapahtuu Länsi- ja Itä-Afrikassa yleensä maalis-kesäkuussa ja päiväntasaajan eteläpuolella heinä-marraskuussa. Afrikansaksinokka pesii pienissä yhdyskunnissa, joissa voi parhaimmillaan pesiä 50 paria. Laji munii 2-3 tai joskus 4 munaa, joita haudotaan noin 21 päivää.

Ravinto

Afrikansaksinokka käyttää ravinnokseen kalaa.
Aston Martin Vantage (2005)

Yleistä

Auton prototyyppi (AM V8) esiteltiin ensimmäisen kerran Detroitissa vuonna 2003. Varsinainen tuotantomalli oli nähtävillä Genevessä keväällä 2005. Kori on valmistettu alumiinista, teräksestä ja erilaisista komposiittimateriaaleista. Näin on pyritty pitämään painopiste mahdollisimman lähellä tienpintaa. Marraskuussa 2006 esiteltiin Los Angelesin autonäyttelyssä myös avoversio V8 Vantage Roadster. Roadsterissa käytetään kolmikerroksista kangaskattoa, joka liikkuu sähköisesti asennosta toiseen 18 sekunnissa. Ensimmäiset Roadsterit tulevat asiakkaille alkukesästä 2007.
Auton valmistus tapahtuu uudehkossa tehtaassa, Ison-Britannian Gaydonissa. Moottorit valmistetaan Fordin Kölnissä, Saksassa, sijaitsevassa tehtaassa.
Ali Rial

Seuraura

Rial siirtyi kaudella 2010–2011 JS Kabylien riveihin ja voitti heti avauskaudellaan Algerian cupin. Kaudella 2013–2014 Rial teki USM Algeria vastaan maalin puolesta kentästä. Kabylie hävisi ottelun maalein 3–2.

Maajoukkueura

Rial on ollut mukana Algerian maajoukkueessa vuodesta 2012 lähtien, mutta ei ole koskaan pelannut otteluakaan. Hänet valittiin Algerian kisajoukkueeseen vuoden 2013 Afrikan-mestaruuskisoissa, jossa Algerian kisat päättyivät alkulohkoon.
French Stewart

Milton French Stewart (s. 20. helmikuuta 1964 Albuquerque, New Mexico) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on tullut tunnetuksi Harry Solomonina sarjassa Kolmas kivi auringosta. Stewart on kuitenkin esiintynyt monessa elokuvassa. 
Stewart on näytellyt muun muassa elokuvissa Tähtiportti (1994) ja Yksin kotona 4 (2002). Hän on myös antanut äänensä Herkules-elokuvan Iracukselle.
Steve Sandvoss

Stephen James "Steve" Sandvoss (s. 23. kesäkuuta 1980) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi New Yorkissa ja valmistui Harvardin yliopistosta. Hän on tullut urallaan tunnetuksi niin elokuvista kuin televisiostakin.
Vähä Niinijärvi (Jyväskylä)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,1 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Ristiselän–Murtoselän alueeseen (14.231) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 120,6 metriä mpy.
Viirukurkkukotinga

Levinneisyys

Viirukurkkukotingaa tavataan Kaakkois-Brasiliassa. Sen kannaksi arvioidaan vähintään 10 000 yksilöä. Laji on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen takia, ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Fredrik August Odenwall

Fredrik August Odenwall (9. marraskuuta 1843 Turku – 12. elokuuta 1890 Pietarsaari) oli suomalaissyntyinen arkkitehti, joka toimi Viipurin kaupunginarkkitehtina 1868–1884. Hän seurasi tehtävässä kaupunginarkkitehti Johan E. Johanssonia.

Henkilöhistoria ja ammattiura

Odenwallin isä oli Vaasan lukion rehtori Fredrik Julius Odenwall (1813–1867) ja äiti Erica Elisabeth Montin (1816–1894). Fredrik Julius Odenwall toimi ennen rehtoriksi nimittämistään latinan kielen ja kirjallisuuden lehtorina ja häntä pidettiin ”etevänä järjestyksen ja kurin valvojana”. Hän erosi rehtorin virasta täysin palvelleena vuonna 1867. Perheeseen syntyi Fredrik Augustin lisäksi ainakin kolme lasta. Fredrik August Odenwall eli olemassa olevien tietojen mukaan naimattomana eikä saanut lapsia.
Odenwall opiskeli Vaasan triviaalikoulussa ja valmistui ylioppilaaksi 1861. Tämän jälkeen hän jatkoi opintojaan ilmeisesti Saksassa, jossa hän valmistui arkkitehdiksi. Viipuriin hänet toi alun perin työ valtioneuvos Fredrik Wilhelm Thesleffin lasten kotiopettajana Liimatan kartanossa. Odenwall aloitti virkansa 1868 ja työskenteli aina vuoteen 1884 asti, jolloin hän haki eroa virastaan sairauden vuoksi. Sairastuttuaan Odenwall siirtyi Pietarsaareen, missä hän vietti äitinsä luona lopun elämästään halvaantuneena vuodepotilaana. Uransa jälkeen hän nautti kuitenkin vielä täyttä palkkaa eläkkeenä kuolemaansa saakka. Viipurin kaupunginarkkitehtina häntä seurasi vuonna 1887 Brynolf Blomqvist.
Odenwall oli Viipurin kaupunginarkkitehdeista kaikkein tuotteliain ainakin kaupungin maistraatin arkistossa säilyneiden piirustusten määrällä mitattuna, niitä on noin 175. Odenwallin piirustukset osoittavat Viipurin nopean laajenemisen ja asemakaavan levittäytymisen vanhan kaupungin laidoilla sijainneiden vallien purkamisen jälkeen. Odenwall myös suunnitteli yli puolet asemakaavan tonteista Patsarlahden kaupunginosassa, pientalojen tarve kasvoi nopeasti kaupungin laajentuessa. Odenwall noudatti häntä edeltäneille kaupunginarkkitehdeille yhteistä klassismin linjaa suunnitellessaan kivitaloja, mutta monet puutalot olivat enemmän muodin mukaisia. Niistä suurin osa tuhoutui talvisodassa. Odenwall piirsi myös muun muassa asemakaavakartan kaupungista ja osallistui vapaaehtoisen palokunnan tehtäviin, toimien pelastusosaston päällikkönä. Hän harrasti metsästystä ja oli ahkerasti mukana kaupungin seuraelämässä.
Riitta Latvala

Riitta S. Latvala (s. 1964 Helsinki) on suomalainen kirjailija.
Latvala on koulutukseltaan filosofian maisteri. Hän valmistui vuonna 1991 Helsingin yliopistosta pääaineenaan yleinen historia. Opiskelujensa aikana hän toimi toimittajana muun muassa Hämeen Sanomissa ja UP-uutispalvelussa. Valmistuttuaan hän siirtyi Yleisradioon, jossa työskenteli 15 vuotta. Vuonna 2007 Latvala siirtyi vapaaksi kirjailijaksi.
Latvalalta on ilmestynyt neljä romaania ja novellikokoelma. Esikoisteos Henkilökohtaista ilmestyi vuonna 1998. Sen keskiössä on 30 vuotta lähestyvä helsinkiläinen sinkkunainen Pauliina. Toinen teos Tytöt (2001) seurasi neljän itähelsinkiläisen tytön elämää ja aikuistumista 1970-luvulta alkaen. Vuonna 2003 ilmestyi kolmas romaani Ihana velvollisuus ja vuonna 2008 historiallinen, 1920-luvun vaihteeseen sijoittuva Taivaanrantojen maalari. Kaikki romaanit kustansi Otava.
Vuonna 2013 Latvalalta ilmestyi novellikokolma Ahtaan paikan kammo, joka oli vuoden 2014 Runeberg-palkintoehdokkaana.
Latvala ja hänen perheensä asuvat Tuusulassa.
Khan Tengri

Muodot

Khan Tengri on pyramidimainen, lumen ja jään peittämä vuori. Auringonlaskun aikaan sen marmoririnteet loistavat punaisena, mistä johtuu sen kazakinkielinen lempinimi "Kan Tau", verivuori. Khan Tengriä luultiin pitkään Tienšanin korkeimmaksi vuoreksi, koska se on muodoltaan paljon näyttävämpi kuin yli 400 metriä korkeampi Džengiš Tšokusu. Todellisuudessa se on ainoastaan Tengri Tagin sivuvuoriston korkein.

Historia

Pjotr Semenov näki huipun 1847 ensimmäisenä eurooppalaisena.
Ensinousun huipulle teki 1931 Mihail Pogrebetskin ukrainalainen retkikunta etelästä, länsiharjannetta pitkin. M. Kuzminin retkikunta teki ensinousun pohjoisen puolelta 1964. Khan Tengri oli yksi niistä viidestä huipusta, jotka neuvostoliittolaisen vuorikiipeilijän oli valloitettava ansaitakseen arvostetun Lumileopardipalkinnon.
Vuonna 2004 vuorella tapahtui katastrofi, kun toistakymmentä kiipeilijää sai surmansa lumivyöryn iskiessä suosituimmalle reitille.
Kapfenberger SV

Historia

Kapfenberger SV on perustettu vuonna 1919 nimellä Kapfenberger SC. Se pelasi ensimmäisinä vuosinaan Steiermarkin aluesarjoissa voittaen paikallismestaruuden 1942 ja 1943. Seura vaihtoi nimensä vuonna 1947 nykymuotoonsa ja samalla sen toiminta laajeni pöytätennikseen, käsipalloon ja maastohiihtoon. Seura pelasi 1950–1960-luvuilla pääsarjassa, mutta putosi 1980-luvulle tultaessa 1. divisioonaan.
1990-luvulla Kapfenberger putosi takaisin Regionalligan tasolle, josta nousi kaudeksi 2002–2003 toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Erste Ligaan. Kaudella 2004–2005 seura sijoittui Erste Ligassa toiseksi muttei noussut liigaan. Lopulta Kapfenberger voitti kaudella 2007–2008 Erste Ligan ja nousi 41 vuoden tauon jälkeen Bundesliigaan. Ensimmäisellä kaudella seura sijoittui kahdeksanneksi säilyttäen liigapaikkansa kuuden pisteen erolla. Kausi 2009–2010 sujui hieman heikommin ja KSV oli viimeinen liigassa säilynyt joukkue sijoittuen yhdeksänneksi.
Verisäkeet

Musiikki

Verisäkeillä Moonsorrow’n tyyli muuttui edellisiin albumeihin nähden, sillä yhtye koki, ettei olisi ollut mielekästä tehdä Kivenkantajaakin mahtipontisempaa musiikkia. Niinpä Verisäkeillä koskettimien rooli jäi aikaisempaa vähäisemmäksi ja tunnelma muuttui synkemmäksi ja karummaksi, vaikka perinnesoittimien roolia puolestaan lisättiin. Vaikutteita otettiin kansanmusiikin lisäksi norjalaisesta black metallista.
Verisäkeillä myös sanoitukset muuttuivat. Sanoittaja Ville Sorvali on kertonut kirjoittaneensa kappaleiden sanat sen mukaan, millaisia ajatuksia musiikki hänessä herätti. Niinpä Verisäkeiden sanoituksista tuli aikaisempaa abstraktimpia ja pikemminkin tunnelmakuvauksia kuin juonellisia tarinoita.

Vastaanotto

Yhtyeen tyylimuutos jakoi faneja. Jotkut pitivät Verisäkeitä Moonsorrow’n parhaana tuotoksena, toiset huonoimpana. Kriitikoilta levy sai palautetta keskinkertaisesta loistavaan.

Raah Raah Blääh!

Henri Sorvali kertoi 2. syyskuuta 2004 Verisäkeiden studiopäiväkirjassa Moonsorrow’n seuraavan julkaisun olevan nimeltään ”Raah Raah Blääh!” ja sisältävän muun muassa kappaleet ”Kuolema taidehomoille...ja muille” ja ”Juutalaiskysymys?”. Jotkut ottivat vitsiksi tarkoitetun tempauksen todesta ja luulivat yhtyeen todella alkaneen soittaa hardcore punkia ja grindcorea. Väärinkäsityksen seurauksena syntyi Moonsorrow’n huumoripohjainen sivuprojekti nimeltään Lakupaavi.