google/wiki40b huggingface dataset:
Herranen aika

Herranen aika on Arto Paasilinnan kirjoittama humoristinen kirja, jonka on julkaissut WSOY vuonna 1980.
Kirja kertoo helsinkiläisen miehen äkillisestä kuolemasta ja kuolemanjälkeisestä elämästä kuolleiden maailmassa. Kuolleiden maailma on maantieteellisesti sama kuin elävien, mutta siellä asuvat sekä elossa olevat että kuolleet. Kuolleet asuvat aikansa tässä maailmassa kunnes haihtuvat pois. Kuolleet voivat keskustella keskenään, mutteivät elävien kanssa. Kuolleet voivat liikkua paikasta toiseen ajatuksen nopeudella.
Kuolleiden maailmassa päähenkilö tapaa mm. paavi Pius IX:n, erinäisiä suomalaisia kuuluisuuksia, mm. Väinö Linnan, J. V. Snellmanin sekä arkeologi Sakari Pälsin.
Tandja Mamadou

1999 vaalit

Ibrahim Baré Maïnassara oli tullut valtaan vuoden 1996 vaaleissa syrjäytettyään ensin sotilasvallankaappauksessa presidentti Mahamane Ousmanen. Huhtikuussa 1999 Baré murhattiin, ja valtaan astui Daouda Malam Wanké. Wankén johtama sotilasjuntta piti lupauksensa mukaisesti vapaat vaalit. Näissä Mamadou tuli valituksi ja astui virkaansa 22. joulukuuta 1999. Mamadou voitti entisen pääministerin Mahamadou Issoufoun saaden ensimmäisellä kierroksella 32 % ja toisella kierroksella 60 % äänistä.

2004 vaalit

Vuoden 2004 presidentinvaaleissa Mamadou sai ensimmäisellä kierroksella 40,7 % äänistä ja toisella kierroksella - jälleen vastaehdokkaanaan Mahamadou Issoufou - 65,5 %.

2009 vaalit

Mamadou hajotti kansalliskokouksen toukokuussa 2009, koska perustuslakia säätävä kokous oli tuominnut Mamadoun kaavaileman kansanäänestyksen kolmannesta kaudestaan laittomaksi
Kesäkuussa 2009 Mamadou ilmoitti ottavansa hätätilavaltuudet ja hallitsevansa presidentinasetuksilla.
Elokuussa 2009 järjestettiin kansanäänestys, jonka mukaan Mamadou sai olla vallassa vielä kolme vuotta, kun hänen virallinen kautensa päättyi joulukuussa. Perustuslakituomioistuin tuomitsi äänestyksen lainvastaiseksi.
18. helmikuuta 2010 armeija aloitti vallankaappauksen Tandjia vastaan. Diplomaattilähteiden mukaan hänet pidätettiin.
Clifford Irving

Clifford Michael Irving (5. marraskuuta 1930 New York – 19. joulukuuta 2017 Sarasota, Florida) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja toimittaja, joka tunnettiin parhaiten 1970-luvulla laatimastaan miljardööri Howard Hughesin väärennetystä omaelämäkerrasta.
Vuonna 1972 Clifford Irving ilmoitti julkaisevansa erakkomiljonääri Howard Hughesin elämäkerran. Kirjasta tuli bestseller. 26 vuotta eristyksissä elänyt Hughes kielsi puhelimitse järjestetyssä lehdistötilaisuudessa koskaan tavanneensa Clifford Irvingiä. Hughesin lakimies Chester Davis haastoi Irvingin oikeuteen väärentämisestä ja hänen vaimonsa Edith Irvingin petoksesta. 
Kustantaja McGraw-Hill oli maksanut kirjasta ennakkoa, josta 400 000 dollaria oli tarkoitettu Hughesille ja tallennettu Sveitsiin tilinhaltijalle ”H. R. Hughes”. Selvityksissä kävi ilmi, että tilin oli avannut Edith Irving nimellä ”Helga R. Hughes”.
Clifford Irving sai kaksi ja puoli vuotta vankeutta ja Edith Irving kaksi vuotta. Irving kirjoitti tapauksesta vuonna 1981 julkaistun kirjan Vedätys (The Hoax).
Lasse Hallström ohjasi 2006 elämäkertaskandaalista elokuvan Vedätys, jossa Irvingiä esittää Richard Gere. 
Irving asui Aspenissa, Coloradossa.
Auringonpimennys (vuoden 1981 elokuva)

Juoni

Auringonpimennys sijoittuu vuoden 1938 Ranskan Länsi-Afrikkaan ja kertoo pikkukaupungin avuttomasta poliisipäälliköstä Lucien Cordierista (Philippe Noiret), joka muuttuu tunteettomaksi tappajaksi, ja tämän ärhäkästä rakastajattaresta Rose Marcaillousta (Isabelle Huppert).

Tuotanto

Auringonpimennys kuvattiin Senegalissa keväällä 1981. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat Les Films de la Tour, Films A2 ja Little Bear.

Julkaisu ja vastaanotto

Auringonpimennys sai ensi-iltansa Ranskassa 4. marraskuuta 1981 ja Suomessa 30. syyskuuta 1982. Elokuvan teatterilevittäjinä olivat Ranskassa Parafrance Films ja Suomessa Dianafilmi Oy. Elokuva keräsi Ranskassa teatterikierroksensa aikana 2 199 309 katsojaa ja oli 16. katsotuin elokuva vuonna 1981. Elokuva oli Suomessa 101. katsotuin elokuva 10 863 hengen katsojamäärällään vuonna 1982.
Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 83% kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 7,5/10 keskiarvolla. Keräys perustuu kuuteen arviointiin. 1 239 käyttäjästä 82% on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 3,8/5 keskiarvolla. Internet Movie Databasen 3 831 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 7,7/10.
Auringonpimennys julkaistiin Ranskassa DVD:lle 13. maaliskuuta 2001.
RN Geniere (1938)

Palvelus

Alus upotettiin 1. maaliskuuta 1943.
Kuubandoggi

Ulkonäkö

Kuubandoggi oli bullmastiffin tyyppinen. Kooltaan se oli englanninbulldoggin ja mastiffin väliltä. Pää oli leveä ja litteä ja korvat keskikokoiset ja osittain riippuvat. Kuono oli lyhyt, leveä ja äkillisesti loppuva ja huulet erittäin riippuvat. Häntä oli melko lyhyt, lieriömäinen ja ylös hännänpäätä kohti kiertynyt. Rotua kuvailtiin "ruosteen sudenväriseksi" ja sillä oli musta maski, huulet ja raajat.

Alkuperä

Rotu jalostettiin Kuubassa karanneiden orjien kiinniottoa varten. Sitä käytettiin myös koiratappeluihin. Orjakaupan lakkauttamisen jälkeen sen ruokakulut kasvoivat liian suuriksi, minkä vuoksi se kuoli ajan kuluessa sukupuuttoon.
Michael Grätzel

Michael Grätzel (s. 11. toukokuuta 1944 Saksa) on sveitsiläinen kemiantekniikan professori, joka työskentelee Lausannessa École Polytechnique Fédérale de Lausannessa (EPFL). Hän syntyi Saksassa, mutta hänellä on Sveitsin kansalaisuus. Grätzel on kehittänyt kasvien fotosynteesiä jäljittelevän aurinkokennon, joiden odotetaan korvaavan kalliit piikennot. Kennojen tuotanto alkoi 2009. Grätzel sai vuoden 2010 Millennium-teknologiapalkinnon.
Nipsu

Nipsu Muumi-teoksissa

Nipsun vanhemmat ovat Muumipapan nuoruudenystävät Hosuli ja Sosuli (ruots. Rådd-djuret ja Sås-djuret). Nipsu on eräänlainen ottolapsi muumiperheessä, sillä Hosuli ja Sosuli hukkasivat hänet, kun hän oli vielä pieni.
Nipsu on ahne ja hieman pelkurimainen. Hän on arka, ja niinpä vapaus merkitsee hänelle pelkojen selättämistä. Alkuperäisissä kirjoissa Nipsu on pienikokoinen ja hänestä käytetäänkin usein nimitystä ”pikku otus Nipsu”. Puolestaan sarjakuvissa ja esimerkiksi televisiosarjassa Muumilaakson tarinoita Nipsu on pitkä ja suurikokoinen moniin muihin hahmoihin verrattuna. Hänet on animaatioissa kuvattu ruskeana tai harmaana, mutta Tove Janssonin tekemissä värillisissä kuvissa hän on aina valkoinen (tosin joskus pahoinvoinnin seurauksena hennon vihertävä).
Kirjoissa Nipsu on monesti Muumitalossa yökylässä, mutta hän asuu kiven koloon rakennetussa talossa metsän liepeillä. Muumilaakson tarinoissa sekä Tove ja Lars Janssonin sarjakuvissa Nipsulla on kuitenkin oma talo. Animaatiosarjassa vaikuttaa kuitenkin siltä, että hän asuu useammin Muumitalossa kuin omassaan. Sarjakuvissa Nipsu on rahanahneudessaan röyhkeämpi kuin kirjoissa ja punoo joskus jopa juonia konnamaisen Haisulin kanssa.
Näkymätön lapsi ja muita kertomuksia -kirjan tarinassa Sedrik Nipsulla on koira nimeltä Sedrik.
Muumilaakson tarinoita -animaatiosarjassa Nipsu esiintyy aktiivisesti koko sarjan ajan, vaikka Tove Jansson käytti hahmoa vain harvoin ensimmäisten muumikirjojen jälkeen. Sarjassa Nipsu on lisätty moniin sellaisiin Janssonin tarinoihin, joissa hän ei alun perin ollut mukana.
Conception (yhtye)

Conception on norjalainen progressiivinen heavy metal -yhtye.

Historia

Conception perustettiin vuonna 1989 Norjassa. Yhtyeen tyyli oli aluksi thrash metalia mutta muuttui ensialbumiin mennessä melodisemmaksi. Ensimmäinen julkaisu onkin lähempänä yhtyeen alkujuuria kuin muut levyt. Seuraava levy osoitti, että yhtye on kehittymässä yhdeksi progressiivisen metallin omaperäisimmistä ja parhaista yhtyeistä. Yhtyeen kolmas levy edusti samaa linjaa, mutta neljäs ja viimeinen albumi jakoi jyrkästi fanien mielipiteet. Pian julkaisun jälkeen yhtye hajosi sisäisiin erimielisyyksiin. Yhtyeen jäsenistä basisti Amlien ja kitaristi Østby jatkoivat soolourilla, Khan oli aikeissa lopettaa mutta päätyi lopulta Kamelotin laulajaksi.
Tore Østby soitti Royal Huntista eronneen laulaja D. C. Cooperin soololevyllä ja tämän Etelä-Amerikan kiertueella. Lisäksi hän julkaisi yhdessä Jornin kanssa levyn Burn the Sun Ark-nimikkeen alla.
Conception kokoontui uudelleen yhteen v. 2018 ja julkaisi syksyllä singlen ja EP:n.
HMS Persian (1890)

Palvelus

Alus nimettiin uudelleen HMS Wallarooksi ja edelleen HMS Wallingtoniksi. Alus myytiin romutettavaksi 1920.
Pikkutikka

Koko ja ulkonäkö

Pikkutikan pituus on noin 14–17 senttiä ja paino aikuisena noin 24 grammaa. Sen höyhenpuku on mustavalkoisen kirjava. Koiraan päälaki on punainen ja naaraan päälaki on musta. Monille tikkalajeille tyypillinen punainen väri puuttuu alaperästä, mutta muuten pikkutikka voi muistuttaa pientä valkoselkätikkaa.
Lajin soidinhuuto on nopea kimittävä ja kireä ”ki-ki-ki...”, kutsuääni lyhyt ”kik”. Pikkutikka rummuttaa lyhyitä ja melko heikkoja sarjoja.
Vanhin suomalainen rengastettu pikkutikka on ollut kuusi vuotta neljä kuukautta ja 28 päivää vanha.

Levinneisyys

Parimäärä Suomessa on noin 5 000–8 000. Se pesii koko maassa, mutta on runsain Etelä- ja Kaakkois-Suomessa ja harvinainen Lapissa. Laji esiintyy koko Euroopassa lukuun ottamatta Espanjaa, Irlantia ja Skotlantia. Nuoret linnut vaeltelevat syksyisin, joinakin vuosina havaitaan voimakkaitakin vaelluksia.

Elinympäristö

Pikkutikka on lehtevien rantametsien, lehtojen ja lepikoiden pesimälaji. Reviirillä pitää olla riittävästi kuolleita ja kuolevia lehtipuita ravinnon turvaamiseksi. Laji on kärsinyt viimeaikaisesta metsänhoidosta, joka perustuu alaharvennuksiin ja vajaatuottoisten puiden poistoon. Lapissa pikkutikka pesii tunturikoivikoissa.

Lisääntyminen

Pikkutikan pesäkolo on pieni ja sen aukon halkaisija on noin neljä senttiä. Kolo koverretaan joskus korkeallekin lahoon pökkelöön tai kuolleeseen puuhun, tavallisesti kuitenkin noin kahden metrin korkeuteen. Laji munii neljästä kahdeksaan valkeata munaa toukokuun puolivälin jälkeen, joita emot hautovat 13–15 vuorokautta ja ruokkivat sen jälkeen poikasia 18–20 vuorokautta.

Ravinto

Pikkutikan pääasiallista ravintoa ovat hyönteiset ja hämähäkit, joita se nakuttelee talvisin esimerkiksi järviruokojen sisältä. Pikkutikka käy myös lintulaudoilla talvisin. Keväällä se juo lehtipuiden mahlaa.
Magali Amadei

Magali Amadei (s. 30. marraskuuta 1973 Nizza) on ranskalaissyntyinen malli ja näyttelijä. Hän esiintyi 1990-luvulla säännöllisesti mm. Voguen, ELLE:n, Cosmopolitanin ja Marie Clairen kansissa.
Amadei opiskeli balettia synnyinseudullaan Nizzassa. Hän aloitti mallinuransa nuorena ja siirtyi työnsä vuoksi New Yorkiin, Yhdysvaltoihin.
Amadei on nähty mm. elokuvissa Häät mielessä (The Wedding Planner, 2001), Taxi (2004) ja House of D (2004). Hän on kärsinyt bulimiasta ja puhunut julkisuudessa syömishäiriöihin liittyvistä aiheista.
Peilikirjoitus

Peilikirjoitus on kirjoitusta, joka on tavanomaisen kirjoituksen peilikuva. Peilistä katsottuna peilikirjoitus näyttää tavalliselta tekstiltä. Jotkut osaavat lukea peilikirjoitusta ilman apuvälineitä. Jotkut ihmiset voivat osata kirjoittaa peilikirjoitusta tarkoituksella, mutta tahaton peilikirjoitus on yllättävän yleistä nuorilla lapsilla sekä aivovauriosta kärsivillä aikuisilla.

Merkittävä esimerkki

On yleisesti tunnettu fakta, että Leonardo da Vinci osasi peilikirjoittaa. Suuri osa hänen luonnoksiaan ja päiväkirjojen sivuja sisältävät peilikirjoitusta. Tämä on aiheuttanut paljon erilaisia teorioita Leonardoa tutkineiden ihmisten keskuudessa. Osa tutkijoista on sitä mieltä, että Leonardo halusi salata salaisia tutkimuksiaan muilta tutkijoilta, ja käytti tässä salaamisessa hyväksi peilikirjoitusta. Monet tutkijat ovat päätelleet peilikirjoituksen syyksi kuitenkin jotain muuta. On muun muassa ehdotettu, että vasenkätisenä Leonardo ei olisi halunnut sotkea tuoretta mustetta ja siksi oli kuin pakotettu kirjoittamaan oikealta vasemmalle. Kuitenkaan yksimielisyyttä tai mitään varmaa syytä ei ole Leonardon käyttäytymiselle osattu antaa.
Britannian ePrix 2015

Ennakko

Ennen kauden päätöstä ja sarjan siirtymistä Iso-Britanniaan sarja on kiertänyt yhteensä yhdeksässä eri maassa. Kausi käynnistyi Kiinan Pekingistä ja päättyy 27–28. kesäkuuta 2015 Lontoossa ajettaviin viimeisiin osakilpailuihin. Ennen viimeisiä kilpailuja sarjan kärkipaikkaa pitää hallussaan Nelson Piquet, joka johtaa sarjaa kymmenen pisteen erolla ennen maamiestään Lucas di Grassia. Kaikkiaan kuudella kilpailijalla on vielä mahdollisuus voittaa kuljettajien maailmanmestaruus ennen viimeisiä kilpailuja.

Aika-ajot

Jokainen kuljettaja oli arvottu yhteen neljästä aika-ajo ryhmästä. Jokaisella aika-ajo ryhmällä oli 10 minuuttia aikaa radalla ja tämän aikana heidän tarkoitus oli ajaa mahdollisimman nopea aika.

Lauantai

Sam Bird menetti mahdollisuutensa kuljettajien maailmanmestaruuteen, sillä hän ei varmistanut paalupaikkaa lauantain osakilpailuun. Sébastien Buemi ajoi lauantain kilpailun paalupaikalle.

Sunnuntai

Sade sotki sunnuntain kilpailun aika-ajot ja teki samalla kuljettajien maailmanmestaruustaistelusta erittäin mielenkiintoisen. Stéphane Sarrazin ajoi paalupaikalle ja otti samalla myös Venturin ensimmäisen paalupaikan.

Lauantai

Lauantain kilpailuun lähdettiin turva-auton takaa ensimmäisen mutkaan tehtyjen muutosten takia, joilla estettiin ensimmäisessä mutkassa sijainneen pompun päältä ajaminen. Turva-autolla varmistettiin kilpailun alun turvallisuus. Sébastien Buemi ajoi kilpailun voittoon ja paranteli samalla asemiaan kuljettajien maailmanmestaruus taistelussa. Kilpailun jälkeen E.dams-Renault varmisti myös valmistajien maailmanmestaruuden.

Sunnuntai

Sunnuntain kilpailun voitti Sam Bird, ja Nelson Piquet varmisti sarjan mestaruuden ajamalla kilpailussa seitsemänneksi ohitettuaan varikkokäyntien jälkeen tallikaveri Oliver Turveyn ja Amlin Agurin kuljettajan Salvador Duránin.
Helmi Lindelöf

Helmi Lydia Lindelöf, o.s. Helenius (25. lokakuuta 1884 Helsinki – 10. syyskuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. 
Lindelöfin puoliso vuodesta 1906 oli konserttimestari Carl Lindelöf. Helmi Lindelöf sai Pro Finlandia -mitalin 1946.
Didier Ovono

Ura

Ovono aloitteli jalkapalloilun noin 16-vuotiaana ollessaan paikallisen Pétro Sportin edustusjoukkueen kirjoilla varamaalivahtina. Sittemmin hän pelasi vuosina 2002–2005 Mangasportissa ja Sogéassa. Kaudella 2005–2006 Ovono siirtyi El Salvadoriin Alianzaan, jossa hän toimi joukkueen ykkösvahtina. Kauden päätteeksi Ovono äänestettiin kauden toiseksi parhaaksi maalivahdiksi.
Kesällä 2006 Ovono siirtyi Eurooppaan ja aluksi Portugaliin Paços de Ferreiran riveihin. Peliaikaa ei tullut kummemmin, jonka myötä hän siirtyi Georgiaan Tbilisin Dynamoon, jossa Ovono juhli kaudella 2007–2008 Georgian mestaruutta.
Kesäkuussa 2009 Ovono allekirjoitti kolmen vuoden sopimuksen ranskalaisen Le Mansin kanssa.

Maajoukkueura

Ovono on pelannut Gabonin maajoukkueessa vuodesta 2003 lähtien. Hän oli joukkueen ykkösvahti vuoden 2010 Afrikan kisoissa, jossa Gabon jäi alkulohkoon.
Keisaritetra

Koko ja ulkonäkö

Keisaritetra voi kasvaa jopa kuusi senttiä pitkäksi. Se on vartaloltaan selvästi leveämpi kuin vaikkapa neontetra. Keisaritetran kyljessä on leveä musta raita, jonka yläpuolella on selkeärajainen sinertävä alue, joka hohtaa sopivassa valossa violettina tai neonsinisen sävyissä. Koiraan evät ovat pitemmät ja teräväkärkisemmät kuin naaraan ja koiraan keskimmäinen pyrstöruoto ulottuu viirinä pyrstön takapuolelle. Koiraan ja naaraan tunnistaa silmien väristä, sillä naaraan silmät ovat vihreät ja koiraan siniset.

Alkuperä

Keisaritetra on peräisin Etelä-Amerikasta, Atrato- ja San Juan-jokien vesistöistä.

Käyttäytyminen ja lisääntyminen

Keisaritetra on melko sopuisa parvikala. Koiraat muodostavat pikkureviirejä ja voivat uhitella toisilleen reviirirajoilla. Keisaritetrat viihtyvät akvaarion alaosassa lähellä pohjaa. Tummasävyinen pohja ja runsas kasvillisuus lisäävät kalan viihtymistä. Keisaritetra kutee seura-akvaariossa viihtyessään spontaanisti ilman kutujärjestelyjäkin. Kututoimintaa tapahtuu lähes päivittäin. Jos altaassa on tiheä kasvillisuus, jossa syntyvät poikaset voivat kasvaa saalistajilta suojassa, harrastaja voi havaita altaassaan olevan enemmän keisaritetroja kuin on sinne itse hankkinut. Tarkoituksellinen suunnattu viljely keisaritetroilla on hankalaa lajin vähätuottoisuuden vuoksi. Kutujärjestelyt eivät sinänsä ole ongelma, vaan kudussa kerrallaan syntyvä mätimunien määrä, joka on verraten pieni.

Vesiolot ja ravinto

Keisaritetralle sopiva lämpötila-alue on 24–26 °C ja pH 6–7. Luonnossa keisaritetra syö matoja ja pieniä äyriäisiä. Akvaariossa sille sopii lihapitoinen sekaruoka.
Montenegronajokoira

Ulkonäkö

Rotu muistuttaa paljon itävallanajokoiraa. Sen karvapeite on sileä ja väritys musta ruosteenruskein merkein. Säkäkorkeus on 46-56 cm ja paino 20-25 kg.

Alkuperä

Montenegronajokoira on kotoisin Balkanin vuoristoalueilta. Varmuudella voidaan sanoa, että se on samaa alkuperää kuin muutkin balkanilaiset ajokoirat. Se tunnettiin aiemmin nimellä musta ajokoira. Sitä käytetään ketun, jäniksen ja pienriistan - toisinaan myös kookkaampien eläinten kuten hirven tai villisian - metsästykseen.
Rodun aiempi nimitys oli jugoslavianvuoristoajokoira, mutta FCI vaihtoi sen nykyiseen muotoon 15. heinäkuuta 1997. Sen ensimmäinen rotumääritelmä aiemmalla nimellä on vuodelta 1924. FCI hyväksyi sen 8. toukokuuta 1969 Varsovassa. Amerikan Harvinaisten Rotujen Yhdistys ARBA luokittelee sen uhanalaiseksi.

Kuuluisia rodun edustajia

Ehkäpä kuuluisin kuvaus montenegronajokoirasta on käsinukke "Triumph, the Insult Comic Dog", joka esiintyi säännöllisesti NBC:n TV-ohjelmassa Late Night with Conan O'Brien. Vaikka käsinukella on sille ominaiset ulkonäköpiirteet ja sitä kutsuttiin sellaiseksi monien esiintymisten aikana, teksti joka määritti Triumphin jugoslavianvuoristoajokoiraksi poistettiin nopeasti NATO:n entistä Jugoslaviaa kohtaan tekemän sotilastoimenpiteen jälkeen.
Aftab Shivdasani

Yksityiselämä

Shivdasani avioitui Nin Dusanjin kanssa kesäkuussa 2014.
Vicky Losada

Vicky Losada (s. 5. maaliskuuta 1991) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Espanjan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 66 maaottelua ja tehnyt niissä 13 maalia.
Losada edustaa kotimaassaan FC Barcelonaa. Hän on pelannut myös Englannissa Arsenalin joukkueessa.
Silakka

Koko ja ulkonäkö

Silakka on tavallisesti 14–18 cm pitkä, joskus jopa 30–35 cm. Normaalikokoinen silakka painaa 30–100 grammaa. Suomen suurin silakka on vuodelta 1997 ja painoi 1 100 g.
Ulkonäöltään silakan voi sekoittaa kilohailiin. Kalat erottaa kuitenkin esimerkiksi vatsaa silittämällä: kilohailin vatsan suomut tuntuvat käteen teräviltä.

Lisääntyminen

Silakalla on eri aikaan kutevia populaatioita. Suurin osa kutee alkukesällä, pieni vähemmistö syksyllä. Silakka kutee suurissa parvissa aivan matalikosta jopa kymmenen metrin syvyyteen, kunhan paikka on kovapohjainen, soran, hiekan ja kasvillisuuden peitossa. Mäti takertuu alustaan. Poikaset kuoriutuvat parin viikon päästä. Poikaset kasvavat ensimmäisenä kesänään 8–10 cm pituisiksi.

Kalastus ja käyttö

Silakka on saalismäärältään Suomen tärkein kala. Sitä pyydetään nykyisin pääasiassa troolaamalla. Suomen ammattikalastajien saalis vuonna 2010 oli noin 92 miljoonaa kiloa. Noin 69 miljoonaa kiloa eli kolme neljännestä suomalaisten silakkasaaliista pyydetään Selkämereltä, 14,5 miljoonaa Saaristomereltä. Suomenlahdelta saatiin vuonna 2010 silakkaa enää 3,4 miljoonaa kiloa, kun 1980-luvun saaliit olivat 20 miljoonaa, ja vielä 1990-luvulla 7–12 miljoonaa kiloa vuodessa. Suurin osa saaliista menee rehuksi turkistarhoille ja lohenkasvattamoille. Suurikokoisen silakan käyttöä ihmisravintona on suositeltu rajoitettavaksi sen sisältämien ympäristömyrkkyjen takia.

Silakan onginta

Silakka syö eläinplanktonia, joten sitä on turha pyytää syötillä. Litkalla niitä sen sijaan saa ongituksi varsinkin keväällä, muun muassa Helsingin silloilta.

Ympäristömyrkyt ja käyttösuositukset

Itämeren silakkaan sen ikääntyessä kerääntyvien terveydelle vaarallisten organohalogeenien (dioksiinien) pitoisuudet ylittävät EU:n elintarvikkeissa salliman rajan (8 pg/g). Suomella ja Ruotsilla oli kuitenkin vuoden 2011 loppuun asti poikkeuslupa myydä rajan ylittävää kalaa. Suurikokoisen, yli 17 cm pitkän silakan syöntiä on Suomessa suositeltu rajoitettavaksi 1–2 kertaan kuukaudessa.
Tom Hulce

Thomas Edward Hulce (s. 6. joulukuuta 1953 Whitewater, Wisconsin) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Yksi hänen tunnetuimmista roolitöistään on Mozartin esittäminen vuonna 1984 ilmestyneessä elokuvassa Amadeus. Hulce oli tuolloin ehdolla parhaan miespääosanesittäjän Oscarin saajaksi, mutta hävisi vastanäyttelijälleen F. Murray Abrahamille, joka näytteli Antonio Salierin osan.
Raoul Grünstein

Raoul Grünstein (s. 23. elokuuta 1960 Helsinki) on Image-lehden perustaja ja oli sen kustantaja sekä Image Kustannuksen osittainen omistaja. 
Hän on toiminut perheensä yrityksen Turkisliike Grünsteinin johdossa. Turkisliike myytiin myöhemmin Marimekolle, jonka omistuksessa se oli vain vähän aikaa.
Grünstein on perustanut Kulttuuritehdas Korjaamon, jonka toimitusjohtaja ja taiteellinen johtaja hän on. Hän omistaa konsulttitoimiston Image Match ja Korjaamo Experience -tuotantoyrityksen. 
Vaikka Image Kustannus ei tuonut rahaa, Grünstein sai yhtiöön sijoittamansa rahat moninkertaisesti takaisin myydessään sen A-lehdille. Ne rahat mahdollistivat Korjaamon laajennuksen.
Grünstein kertoi että Kulttuuritehdas Korjaamo on "tappiollista toimintaa, pointtina on rakentaa merkityksellistä toimintaa.” 
Grünsteinin Kulttuuritehdas Korjaamo ajeutui velkasaneeraukseen 25.9.2014 
Grünstein on koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri (1991), ja lisäksi hän on opiskellut teknistä fysiikkaa ja filosofiaa. Hän voitti arvostetun Fotofinlandia valokuvakilpailun vuonna 1994.
Hän on juutalaista sukua; isoisä on Jakob Grünstein ja isä Boris Grünstein. Hänen veljensä Michel Grünstein oli myös mukana Imagen taustalla.