google/wiki40b huggingface dataset:
Bert Schneider

Berton "Bert" Jerome Schneider (5. toukokuuta 1933 New York, New York, Yhdysvallat – 12. joulukuuta 2011 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen elokuvatuottaja.

Elämäkerta

Schneider on peräisin yläluokkaisesta juutalaisperheestä. Hän opiskeli Cornellin yliopistossa mutta sai potkut 1953 huonojen elämäntapojen vuoksi. Hän avioitui 1954 Judy Feinsteinin kanssa. Perhe oli mukana elokuva-alalla itärannikolla, mutta Schneider muutti 1965 Hollywoodiin ystävänsä Bob Rafelsonin kehotuksesta.
Kohtaamisesta Kalifornian hippikultturin kanssa seurasi, että Schneiderin elämä keskittyi seksiin ja huumeisiin mutta samalla hän osoitti merkittävää luovuutta. Rafelsonin kanssa hän tuotti The Monkeesia käsitelleen televisiosarjan, josta hän sai 1967 Emmyn, mutta kyllästyi sarjaan muutamassa vuodessa. 
Schneider rahoitti tuotantoyhtiönsä Raybertin (myöhemmin BBS) kautta Peter Fondan ja Dennis Hopperin elokuvaa Easy Rider, kun he olivat joutuneet kahnauksiin APIn kanssa. Schneider edisti Easy Riderin syntyä, ja hänen merkittävin tehtävänsä oli arvaamattoman Hopperin pitäminen ohjissa. Schneider myös järjesti Jack Nicholsonille roolin elokuvassa vain siksi, että tämä toimisi välittäjänä Fondan ja Hopperin välillä. Schneider taivutteli Columbia Picturesin elokuvan jakelijaksi. Kun Easy Riderista tuli yllättäen menestyselokuva, se oli myös Schneiderille läpimurto nykyaikaisena riippumattomana tuottajana. Hopperin silloinen vaimo on kommentoinut Schneirin osuutta: "Bert oli sankari joka pelasti elokuvan. Ilman häntä koko Easy Rideria ei olisi syntynyt". 
Columbia taustavoimana hänen tuotantoyhtiönsä avasi toimiston osoittessa 933 North LaBrea, joka oli jossakin vaiheessa Hollywoodin muodikkain paikka. 8. helmikuuta 1971 (samana yönä, jolloin Kaliforniassa sattui maanjäristys, jossa kuoli 68 ihmistä) särkyi Schneiderin ja hänen vaimonsa Judyn avioliitto. Schneider muutti suureen bungalowiin, ja hänellä oli sen jälkeen pitkäaikainen suhde näyttelijä Candice Bergenin kanssa. Kotonaan hän järjesti maineikkaita suurellisia juhlia. Noihin aikoihin Schneider seurusteli radikaalien kuten Huey Newtonin kanssa. Vuonna 1972 hän alkoi kyllästyä BBS:ään, ja yritys ajatui taloudelliseen alamäkeen. 
Poliittisten harrastustensa vuoksi hän tuotti Vietnamin sodasta dokumenttielokuvan Hearts and Minds, jonka ensi-ilta oli 1974. Schneidersin ja Bergenin suhde päättyi maaliskuussa 1975. 8. huhtikuuta 1975 Schneider vastaanotti parhaan dokumenttielokuvan Oscarin Hearts and Mindsista. Hän järkytti (ja ilahdutti) yleisöä lukemalla palkintojenjakotilaisuudessa Etelä-Vietnamin väliaikaishallituksen tervehdyksen ”Yhdysvaltain kansalle”. 
Schneiderin ura polki kuitenkin paikallaan vuoden 1975 jälkeen, joskin hän tuotti vuonna 1978 Terrence Malickin ohjaaman elokuvan Onnellisten aika, jossa näytteli muun muassa Richard Gere. Henkilökohtaiset ongelmat ja poliittisten tuulien suunnanmuutokset 1980-luvulla aiheuttivat sen, että Schneider irtautui elokuva-alalta. Hän asui vuosia Jack Nicholsonin naapurina.
Suu

Suu (lat. os) on suuonteloon johtava, esimerkiksi ihmisellä leukojen ja huulien rajoittama aukko. Suu voi viitata myös itse suuonteloon tai kuvaannollisesti sisäänmeno- tai ulostuloaukkoon kuten luolan suuhun tai joen suuhun. 
Suun kautta eläin ottaa sisäänsä ravintoa. Se sijaitsee yleensä päässä, mutta ei aina; suu voi joillain eläimillä avautua suoraan mahaan. Suurimmalla osalla eläimistä on ruoansulatusjärjestelmä, joka kulkee suusta peräaukkoon. Muun muassa polttiaiseläimet kuitenkin poistavat, pyöriteltyään ruokaa vatsassaan tarpeeksi kauan, jätteensä suun kautta.
Monilla eläimillä on suussa erilaisia apuvälineitä ruoan pureskeluun, pitämiseen suussa tai myrkyn ruiskuttamiseen. Niveljalkaisilla nämä ovat suun ulkopuolisia muuttuneita jalkoja, selkärankaisilla taas suun sisäisiä elimiä kuten hampaat ja kieli.

Suun rakenne

Nisäkkäillä suun aukkoa peittää poikkijuovaisesta lihaksesta muodostuneet huulet. Suuontelo on muodostunut kerrostuneesta keratinosoitumattomasta levyepiteelistä. Suuontelossa sijaitsevat hampaat, suulaki ja kieli.

Suun merkitys

Nisäkkäillä ruoansulatus alkaa jo suussa amylaasientsyymin erittyessä syljessä. Poikkeuksena ovat lihansyöjät, joilla mitkään sylkirauhaset eivät eritä amylaasia. 
Ihmisellä suun tehtävä on ruoan sisäänoton, jauhamisen ja sulatuksen aloittamisen lisäksi puheen tuottaminen. Suun rakenneosia ovat ruokaa jauhavat hampaat, suuontelon täyttävä kieli, joka avulla ruokaa liikuttellaan ja maistetaan, ja suulaki, joka erottaa suuontelon nenäontelosta. Näiden rakenteiden avulla ihminen tuottaa erilaisia äänteitä säätelemällä ilman kulkua suun läpi. Myös huulilla on tärkeä osa puheen tuottamisessa sekä ilmeiden välittämisessä, juomisessa ja syömisessä. Lapsella on syntyessään imemisrefleksi, jolla se osaa vaistomaisesti imeä huulien avulla ravintoa.
Luhovitsy

Historia

Ensimmäinen maininta Luhovitsystä löytyy vuodelta 1594, jolloin se mainitaan Gluhovitši-nimisenä Rjazanin arkkipiispan alaisena. Kaupunki sai rautatien, kun Moskova-Rjazan-rautatie valmistui 1860-luvulla. Kaupunkia kutsuttiin 1920-luvulle Luhovitšiksi, jolloin sen nimeä muutettiin hieman. Luhovitsy sai kaupunkioikeudet vuonna 1957.
Dedinovon linnoitus sijaitsee 11 kilometriä kaupungista koilliseen. Se tunnettiin 1600-luvulla Venäjän jokilaivavalmistuksen keskuksena. Yksi Venäjän ensimmäisistä sota-aluksista, Orel valmistettiin siellä vuonna 1669.

Talous

Kaupunki kasvoi nopeasti 1950-lopulta lähtien, kun MiG-lentokonesuunnittelutoimiston toimitiloja mukaan lukien tehtaita perustettiin sinne. Kaupungin tärkeimpiä teollisuudenaloja sekä työllistäjiä ovat kone-, elintarvike- sekä tekstiiliteollisuus. Kaupungin ympäristössä on myös suuria maanviljelyalueita, ja lisäksi Luhovitsyn alueella on suuria kalkki-, turve- sekä hiekkaesiintymiä.
Walter Womacka

Walter Womacka (22. joulukuuta 1925 Horni Jiretin, Obergeorgenthal, nykyisessä Tšekin tasavallassa – 18. syyskuuta 2010) oli saksalainen kuvataiteilija. Hän oli Saksan demokraattisen tasavallan (DDR) johtajien suosiossa ja Saksojen yhdistyttyä monia hänen teoksiaan väheksyttiin niiden poliittisen sisällön takia. Muutamien töiden arvo on ymmärretty ja vuonna 2003 hänen suurikokoinen teoksensa Berliinin Opettajien talon (Haus des Lehres) ulkoseinässä kunnostettiin.
Womacka kävi Teplicessä sijainnutta valtion keramiikkakoulua vuosina 1940–1943, kunnes joutui Saksan armeijaan ja toiseen maailmansotaan. Sodassa Womacka haavoittui ja joutui sotavangiksi. Vapauduttuaan sotavankeudesta vuonna 1945 hän työskenteli maatyöläisenä. Taideopintoja piti jatkaa sodan jälkeen Saksassa, sillä hänen kotiseutunsa Sudeettimaa oli liitetty Tšekkoslovakiaan ja saksalaisperäinen väestö oli karkotettu.
Womacka opiskeli taidetta useassa eri oppilaitoksessa monena eri vuotena. Ensiksi vuonna 1946 hän opiskeli käsitöitä Braunschweigissa ja siirtyi vuonna 1948 Weimariin Hochschule für Baukunst und Bildende Künsteen. Weimarin opintojen päätyttyä hän jatkoi opintojaan Dresdenissä vuosina 1951–1952 opettajinaan Fritz Dähn ja Rudolf Bergander.
Womackan ura lähti melko nopeasti nousuun, sillä vuonna 1956 hän valmisti suuren mosaiikkityön Eisenhüttenstadtiin ja kolmen vuoden kuluttua hän sai DDR:n valtion taidepalkinnon. Womacka palkittiin vuonna 1963 Johannes R. Becher -mitalilla ja vuonna 1969 hänestä tuli DDR:n taideakatemian jäsen. Hän sai myös harvinaislaatuisen tilaisuuden pitää näyttelyn Länsi-Saksan pääkaupungissa Bonnissa. Kun Womacka täytti 60 vuotta, hän sai taiteellisista ansioistaan DDR:n ensimmäisen luokan kansallispalkinnon. Womacka oli DDR:ää hallinneen sosialistisen yhtenäisyyspuolueen (SED) jäsen.
Womacka vietti eläkepäiviään Berliinissä. Vuonna 2002 hänen teoksiaan esitettiin Taipeissa, Taiwanissa.
Womackan tunnettuja teoksia ovat edellä mainittu Alexanderplatzin Haus des Lehrersin ulkoseinässä oleva suuri maalaus ja nyttemmin puretussa Tasavallan palatsissa (Palast der Republik) sijainnut maalaus Kun kommunistit uneksivat... (Wenn Kommunisten Träumen...) vuodelta 1975. Laajimmalle on levinnyt Womackan teos Rannalla (Am Strand). Maalauksesta tehtiin DDR:ssä postimerkki, josta otettiin 12 miljoonan kappaleen painos.
Womacka kuoli 18. syyskuuta 2010.
Hr. Ms. Regulus

Palvelus

Alus ajoi matalikolle Sebucolla 21. syyskuuta 1944 sukellusveneen laukaiseman torpedon osuttua alukseen. Alus irrotettiin ja se kunnostettiin, mutta Yhdysvaltain laivaston sukellusvene USS Blenny torpedoi aluksen 16. heinäkuuta 1945 Surabajasta 150 mailia länteen. Alus poistettiin alusluettelosta 30. heinäkuuta.
Hosokawa Fujitaka

Hosokawa Fujitaka (jap. 細川 藤孝, 3. kesäkuuta 1534 – 6. lokakuuta 1610) oli japanilainen Sengoku-kauden daimio. Hänet tunnettiin myös pätevänä wakarunoilijana. Fujitaka toimi alkujaan Ashikaga-shōgunaatin palvelijana, ja sittemmin siirtyi Oda Nobunagan palvelukseen. Hän sai Nobunagalta hallittavakseen Tangon läänityksen, ja hänen poikansa Hosokawa Tadaoki nousi kenraaliksi Odan armeijassa.
Vuonna 1582 Akechi Mitsuhide pakotti Nobunagan itsemurhaan Honnō-jin temppelissä, ja yritti saada Nobunagan tukijat puolelleen valtaannousussa. Fujitaka ei suostunut seuraamaan Akechia siitä huolimatta, että hänen poikansa oli naimisissa Akechin tyttären, Hosokawa Gracian, kanssa. Tapahtumien myötä Fujitaka siirsi läänityksensä pojalleen ja alkoi buddhalaiseksi munkiksi. Hän kuitenkin pysyi yhä aktiivisena politiikassa, ja toimi sekä Toyotomi Hideyoshin että Tokugawa Ieyasun avustajana.
Kun Tokugawan ja Ishida Mitsunarin välille syttyi sota, Mitsunari pyysi Fujitakaa liittymään Länsi-Japanin liittoumaan. Fujitaka kuitenkin kieltäytyi, koska hänen lapsenlapsensa ja Gracia olivat menehtyneet Mitsunarin yritettyä ottaa heidät panttivangeiksi. Sen sijaan Fujitaka toimi kenraalina Ieyasun johtamassa Itä-Japanin liittoumassa, ja hallitsi Tanaben linnaa sekä 500 sotilaan armeijaa. Vuonna 1600 linna joutui Länsi-Japanin joukkojen piirittämäksi, minkä seurauksena Fujitaka ei päässyt osallistumaan ratkaisevaan Sekigaharan taisteluun.
Fujitaka on haudattu Kiotoon, mutta hänelle on myös omistettu toinen hauta Kumamotossa.
Walhalla (ravintola)

Walhalla on Helsingissä Suomenlinnan eteläkärjen Kustaanmiekan saaren linnoitusmuureissa vuodesta 1952 toiminut ravintola, jonka nimi tulee Viaporissa 1780-luvulla toimineesta Valhalla-seurasta. Walhalla koostuu nykyisin kolmesta ravintolasta, jotka ovat iltaravintola Walhalla Gourmet, pizzeria Nikolai ja Aurinkoterassi & Bar. Lisäksi ravintolan piha-aluetta telttoineen käytetään suuriin tilaisuuksiin. Walhalla on avoinna kesäisin vapusta alkaen, mutta toimii ympäri vuoden tilausravintolana.

Historiaa

Ravintolatilat rakennettiin Suomenlinnan linnoitukseen vuosina 1949–1951 Helsingin vuoden 1952 kesäolympiakisojen edustustarkoituksiin. Tilojen suunnittelijana toimi arkkitehti Aulis Blomstedt. Ravintolan pääsali rakennettiin kaponieeri Delwigiin, ja osa kaponieeri Boijesta toimii kabinettina. Boijessa on myös ravintolan näköalaterassi.
Pekka Airaksinen (koripalloilija)

Seurajoukkueet

Airaksinen teki ensiesiintymisensä vasta yhdistyneessä miesten SM-sarjassa kasvattajaseuransa 
Tampereen Pyrinnön edustusjoukkueessa kaudella 1952, jolloin Pyrintö sijoittui tappioitta itälohkon kolmanneksi ja oli koko sarjan lopputuloksissa viides. Airaksinen pelasi 15 ottelussa 2,1 pisteen ottelukohtaisella keskiarvolla. Kaudella 1953 Pyrintö sijoittui seitsemänneksi ja seuraavilla kausilla seitsemänneksi, kuudenneksi, viidenneksi ja kuudenneksi. Airaksisen pistekeskiarvo nousi joka vuosi ollen kaudella 1956 13,6 per ottelu. Vuosina 1954–1956 Airaksisen pistekeskiarvo oli Pyrinnön toiseksi korkein Arvo Jantusen jälkeen. Kaudella 1957 Pyrintö jatkoi SM-sarjan keskikastiin sijoittumistaan oltuaan kahdeksas ja Airaksisen pisteiden pudottua 7,3:een per ottelu.
Kausi 1958 oli Airaksisen ja Pyrinnön kannalta hyvä. Airaksinen heitti pääsarjauransa korkeimman pistekeskiarvon 18,9, jolla hän oli joukkueensa paras ja koko sarjan viidenneksi paras korintekijä. Pyrintö pelasi kauden aikana 15 voittoa, viisi tasapeliä ja kaksi tappiota ja hävisi vain kahdella pisteellä Suomen mestaruuden voittaneelle Kotkan Työväen Palloilijoille, josta tuli ensimmäinen Helsingin ulkopuolinen miesten Suomen mestari. Pyrintö sijoittui hopealle ohittaen samaan pistemäärään yltäneen Helsingin Jyryn ja saavutti seurahistoriansa ensimmäisen miesten SM-mitalin, joka jäi Airaksisen ainoaksi.
SM-hopean jälkeisillä kolmella kaudella Pyrinnön sijoitus, kuten Airaksisen pistekeskiarvokin, laski tasaisesti viidenneksi, kuudenneksi ja yhdeksänneksi. Kauden 1961 jälkeen Airaksinen pelasi pääsarjassa seuraavan kerran kaudella 1963–1964, jolloin hän edusti Tapiolan Honkaa. Airaksinen teki Seppo Kuuselan tähdittämässä joukkueessa 8,1 pistettä ottelua kohden, joukkueensa neljänneksi eniten. Honka sijoittui SM-sarjassa kymmenenneksi. Viimeiseksi jääneelle pääsarjakaudelleen 1964–1965 Airaksinen palasi Tampereelle, jossa hän pelasi 11 ottelussa 3,4 pisteen keskiarvolla Pyrinnön sijoituttua kahdeksanneksi.

Maajoukkue

Airaksinen kuului Suomen miesten maajoukkueen kokoonpanoon kahdessa Ruotsia vastaan pelatussa valmistavassa maaottelussa, joissa hän jäi pisteittä. Marraskuussa 1958 ja tammikuussa 1959 pelatut ottelut päättyivät Suomen voittoon.

Pelityyli ja ominaisuudet

Kilpaurallaan 190 senttimetriä pitkä Airaksinen oli olemassa olevien tilastojen mukaan 1950-luvulla Pyrinnön toiseksi pisin pelaaja Pentti Palkoahon jälkeen. 1960-luvun pelivuosina Pyrinnössä ja Hongassa häntä pidemmät pelaajat alkoivat yleistyä.
Airaksisen aikana Pyrinnössä sentterinä pelannut Heino Komusaari kertoi olleensa kuin tolppa, jonka takaa muut pelaajat pääsivät heittämään. Tavallisesti Komusaari houkutteli hyökkäämällä vastustajan puolustuksen itseensä ja syötti tämän jälkeen taakseen vapaalle miehelle heittopaikan. Komusaaren syötöistä koreja tekivät muun muassa Airaksinen ja Jantunen.
Radiotelevisione Italiana

Radiotelevisione Italiana eli RAI on Italian julkisen palvelun televisioyhtiö, joka on perustettu vuonna 1954. Yhtiö sijaitsee Roomassa.
RAI:lla on kolme maanpäällistä televisiokanavaa ja kolme radiokanavaa lukuisten satelliittikavavien ja digitv-kanavien lisäksi.
Rai 1 on RAI:n päätelevisiokanava.
Tila (kiinteistöoikeus)

Tila oli alkuaan kokonaisen talon osa. Nykyisin tilalla tarkoitetaan asemakaava-alueen ulkopuolella sijaitsevaa, tilana kiinteistörekisteriin merkittyä maa-aluetta, jonka rajat on määrätty kiinteistötoimituksessa. Tiloja on pääasiassa maaseudulla, mutta niitä voi olla myös kaupungissa. Asemakaava-alueella on tontteja. Maanomistaja ei voi itse muuttaa tilaansa tontiksi, vaan tontteja muodostuu, kun alueella kunnan aloitteesta suoritetaan tonttijako. Vuoden 1951 jakolaki tarkoitti tilalla taloa, verollepantua torppaa tai niittyä tai saarta, ulkopalstaa, siirtotaloa, omaperäismyllyä, kaupungissa ja kauppalassa olevia maa- ja vesikiinteistöjä sekä osittamalla muodostettuja tiloja. Jakolaki kumottiin kiinteistönmuodostamislailla, joka tuli voimaan vuoden 1997 alussa.

Tila Suomen kiinteistörekisterissä

Tila on Suomessa yleisin kiinteistötyyppi ja kiinteistörekisterin keskeisin maanomistusyksikkö. Uusia tiloja muodostuu kiinteistötoimituksissa muun muassa lohkomis- ja halkomistoimituksissa. Kullakin kiinteistöllä tulee olla toisistaan poikkeava kiinteistötunnus, joka muodostuu kunta-, sijaintialue-, ryhmä- ja yksikkönumerosta. Sijaintialue tarkoittaa kylää tai kaupunginosaa taikka muuta niihin verrattavaa aluetta. Ryhmä tarkoittaa taloa tai asemakaavaan mukaista korttelia. Tilan kiinteistötunnus muodostuu kunnan, kylän ja talon numeroista sekä tilan yksikkönumerosta.
Tila merkitään kiinteistönä kiinteistörekisteriin. Kiinteistörekisterissä oleva kiinteistötunnus yksilöi kiinteistön ja muun rekisteriyksikön.
Tušeti

Tušeti (georg. თუშეთი) on pieni historiallinen alue Georgian itäosassa. Se sijaitsee Suuren Kaukasuksen rinteillä ja rajautuu Venäjän federaation Tšetšenian ja Dagestanin tasavaltoihin sekä Georgian Pšavin, Khevsuretin ja Kakhetin alueisiin. Alueen etnisesti georgialaista väestöä kutsutaan georgiaksi nimellä tušebi.
Historiallisesti Tušeti koostui neljästä vuoristoisesta asutuskeskuksesta Alazanin laaksossa (Tsova, Gometsari, Tšaghma ja Piriqiti Tušeti). Nykyään alue kuuluu Kakhetin hallintoalueen Akhmetan piirikuntaan ja koostuu kymmenestä kylästä, joista Omalo on suurin.
Maakunnan ensimmäiset asukkaat olivat Pšavista asumattomille vuoristoalueille paenneita georgialaisia, jotka olivat kapinoineet Iberian kristityn kuninkaan Mirian III:n 330-luvulla harjoittamaa pakkokäännytystä vastaan. Asukkaat kuitenkin myöhemmin käännytettiin kristinuskoon väkivalloin ja alistettiin Georgian kuninkaiden määräysvaltaan. 1400-luvulla Georgian kuningaskunnan hajottua Tušeti tuli Kakhetin kuninkaiden hallintaan. 1500-luvulla pohjoiskaukasialaiset batsit alkoivat asettua Tušetiin kuuluvan Tsovan rotkon alueelle. Kakhetin kuningas Levan (1520–1574) antoi heille maata Alvanin laaksosta vastineeksi sotilaspalvelusta. He ovat sulautuneet paikallisväestöön ja olleet perinteisesti kaksikielisiä (puhuneet georgiaa ja batsia). Nykyisin jälkimmäistä käytetään vain Zemo Alvanin kylässä.
Tušetilaiset ovat perinteisesti olleet lammaspaimenia, ja nykyäänkin lampaiden ja karjankasvatus ovat alueen pääelinkeinoja. Tušetin luonto on yksi Kaukasuksen vähiten pilaantuneista ja alue on suosittu paikka vaelluksille.
Kingfisher Airlines Tennis Open

Kingfisher Airlines Tennis Open oli syyskuussa Bangaloressa, Intiassa järjestettävä miesten tennisturnaus. Turnaus on pelattu vuosina 1996-2007 (vuonna 2002 ei pelattu). Vuosina 1996-2004 turnaus pelattiin Shanghaissa, vuonna 2005 Hồ Chí Minhissä ja vuosina 2006-2007 Mumbaissa. Turnaus pelataan KSLTA Signature Kingfisher Tennis Stadiumilla. Vuosi 2008 jäi väliin turvallisuussyiden vuoksi.
I.P. Vipotiina

I.P. Vipotiina (s. 1. kesäkuuta 1999) on suomenhevostamma. Se on vuosien 2009, 2010 ja 2011 ravikuningatar I.P. Vipotiinan isä on Turo ja emä I.P. Vipotti. Sen säkäkorkeus on 155 cm. Hevosta ohjastaa Pertti Puikkonen, jonka tallissa Espoonkartanon alueella se asuu. Sen omistavat Seppo Juvonen sekä Rip Rap Team eli Jouni Koittola ja Hannu Hokkanen. Sen on kasvattanut Heikki Parviainen. Parvaisen kasvattamien hevosten nimessä oleva etuliite I.P. tulee kantatamma Ilta-Postin nimestä. I.P. Vipotiinan hoitaja Jaana Lehtonen valittiin vuoden 2010 hevosenhoitajaksi ja I.P. Vipotiina Vuoden vanhemmaksi suomenhevostammaksi.
I.P. Vipotiina juoksi 3-vuotiaana tammojen täyden matkan suomenennätykset 1.34,9 volttilähetyksellä ja 1.34,1 autolähetyksellä. 4-vuotiaana se voitti Kriteriumin, Pikkuprinssin, Pikkupelimannin ja Oulu Expressin, 5-vuotiaana Suomenhevosten Derbyn. Se on osallistunut kuninkuusraveihin vuosina 2006 ja 2007. 10-vuotiaana juoksi tammojen SE-ajan (ja ME) 1.20,2aly ja voitti siten Suurmestaruus-ajon. Se on ravikuningatar 2009 ja 2010.
I.P. Vipotiinalta leikattiin 2006 nuljuluusta palanen, ja sen arveltiin joutuvan lopettamaan raviuransa ja siirtymään siitoshevoseksi.
Vuoden 2010 Kuninkuusraveissa Oulussa I.P. Vipotiina voitti kaikki kolme matkaa. Sen saama kokonaisaika kolmelta matkalta 9.36,9 on tammojen kovin yhteisaika vuodesta 1984 lukien.
Vuosi 2011 ei alkanut I.P. Vipotiinalta hyvin, eikä se ollut voittanut ennen Kuninkuusraveja yhtään kilpailua. Kuninkuusraveissa se kuitenkin voitti jälleen kaikki kolme lähtöä ja siten ravikuningatar-tittelin Ylöjärven Teivossa jo kolmannen kerran peräkkäin. Viimeisellä matkalla I.P. Vipotiina teki kylmäveristen tammojen Suomen ennätyksen pitkällä matkalla.
Abel Gance

Abel Gance (25. lokakuuta 1889 Pariisi – 10. marraskuuta 1981 Pariisi) oli ranskalainen elokuvaohjaaja, tuottaja ja näyttelijä, joka tunnetaan historiallisista spektaakkeleistaan.
Vuonna 1919 Gance ohjasi kolmituntisen sodanvastaisen eeppisen elokuvan J'accuse, johon sisältyi aitoa ensimmäisen maailmansodan aikana kuvattua dokumenttiaineistoa. Elokuvassa Gance käytti kokeellisia tekniikoita, joita hän kehitti edelleen seuraavissa elokuvissaan La Roue ja Napoléon. Napoléonia Gance työsti uudelleen vuodesta toiseen, ja julkaisi siitä pisimmillään kuusituntisen version. Elokuvan loppuhuipennus sisältää panoraamakuvaa, joka heijastetaan kolmella projektorilla (ns. Polyvision).
Gance ei selvinnyt siirtymisestä äänifilmiin; vaikka hän jatkoi elokuvantekoa vuosikymmenten ajan, uudet elokuvat eivät saavuttaneet hänen mestariteostensa tasoa.
1866 Sisyphus

1866 Sisyphus on suurin Apollo-asteroidi. Sen läpimitta on noin 10 kilometriä. Eksentrisyys on 0,54, inklinaatio 41,19° ja kiertoaika 2,61 vuotta. Asteroidin löysi John Paul Wild 5. joulukuuta 1972. Ennen nimeämistään asteroidi tunnettiin tunnuksella 1972 XA.
Avanto-festivaali

Avanto-festivaali oli vuosina 2000-2008 Helsingissä järjestetty kokeellisen musiikin ja elokuvan festivaali. Sen järjesti Mediataideyhdistys Avanto ry. yhteistyössä nykytaiteen museo Kiasman ja Suomen elokuva-arkiston kanssa.
Kuvatiedostomuodot

Kuvatiedostomuodot eli -formaatit ovat tiedostomuotoja, joilla tallennetaan digitaalisia kuvia. 
Kuvatiedostot ovat joko bittikartta- tai vektorigrafiikkaa. Bittikarttagrafiikassa kuvat esitetään pikseleiden eli neliömäisten alkioiden taulukkona. Vektorigrafiikassa kuvan elementit ovat koordinaatein ja matemaattisin funktioin esitettäviä peruselementtejä, joita yhdistelemällä muodostetaan monimutkaisempia kuvia. Pikselikuvaa suurennettaessa neliöt tulevat näkyviin ja reunaviivan sahalaitaisuus ilmaantuu näkyviin. Vektorikuvassa reunaviiva säilyy aina viivamaisena ja terävänä.

Ohjelmia

Pikselikuvia voidaan tallentaa useilla ohjelmilla, muiden muassa Photoshopilla, Corel Photo-Paintilla ja PaintShop Prolla. Vektorikuvia voidaan luoda muiden muassa FreeHand-, Illustrator- ja CorelDRAW-ohjelmilla. Ohjelmat käyttävät sekä yhteisiä että ohjelmakohtaisia tiedostomuotoja. Joissakin tapauksissa aiemmat ohjelmaversiot eivät kykene avaamaan myöhemmillä versiolla tallennettuja kuvia. Kuvankäsittelyohjelmat ja taitto-ohjelmat avaavat melkein kaikki julkaisukäyttöön tarkoitetut kuvatiedostot.

Pakkaus

Jotkut pikselikuvat ovat pakattuja. Tällöin kuvatiedoston tarvitsema bittimäärä pienenee ja kuva vaatii vähemmän muistia ja on nopeammin siirrettävissä langattomasti. Kuvan pakkaaminen voi kuitenkin tasapäistää kuvassa olevien pikselien väritarkkuutta. Häviöllistä pakkausta (esimerkiksi JPG) käytettäessä kuvatiedostosta tuhoutuu lopullisesti osa pikselien väri-informaatiosta. Muutosta ei välttämättä näe silmin. Pakkaus jättää kuitenkin jälkensä kuvatiedostoon. Kuvatiedostoa suurentamalla näkyviin saadaan 8 x 8 pikselin alueita, jotka vaikeuttavat kuvankäsittelyä. Joissakin kuvankäsittelyohjelmissa on mahdollista vähentää pakkauksen kuvatiedostoon aiheuttamia vaikutuksia.