google/wiki40b huggingface dataset:
Spårväg City

Liikenne

Raitiotieinfrastruktuurin, mukaan lukien raitiovaunut, omistaa Tukholman läänin paikallisliikenneyhtiö Storstockholms Lokaltrafik (SL). SL on myös liikenteen tilaaja ja suunnittelija. Linja 7 on siis normaali osa kaupungin paikallisliikennettä, joten se noudattaa myös SL:n yleistä lippujärjestelmää.
Spårväg Cityn alkuvaiheessa liikennöitsijänä toimii vuoteen 2013 asti alun perin museovaunuliikennöitsijäksi perustettu AB Stockholms Spårvägar. Vuonna 2013 liikennöinti on tarkoitus kilpailuttaa.

Kalusto

Linjalla liikennöi kuusi kappaletta kiskokalustovalmistaja Bombardierin Flexity Classic -tyyppisiä raitiovaunuja. Tukholmassa näille vaunuille on annettu tyyppimerkintä A34. Kaikki vaunut ovat matalalattiaisia ja 8-akselisia. Raitiovaunuista kolme on toistaiseksi lainassa Frankfurtin raitioteiltä sekä toiset kolme Norrköpingin raitioteiltä.
Alun perin raitiotiellä suunniteltiin käytettäväksi saman valmistajan Flexity Swift -vaunuja, joita on jo olemassa Tukholman pikaraitioteillä, kuten Tvärbananilla sekä Nockebybananilla tyyppimerkinnällä A32. Lopulta päädyttiin kuitenkin aluksi käyttämään tällä hetkellä liikennöitäviä vaunuja. Tulevaisuudessa linjalla tullaan liikennöimään SL:n tilaamilla, espanjalaisen CAF:in valmistamilla, A35-tyyppimerkinnälle tulevilla raitiovaunuilla.
Raitiovaunujen ulkomuodosta järjestettiin suunnittelukilpailu. Joukosta valittiin lopulta kolme ehdotusta, De nya svarta, Alla ska med ja City on water. Lopulta voittajaksi äänestettiin tummankultaiseen värimaailmaan perustuva De nya svarta.

Linja

Tällä hetkellä linjan 7 reitti kattaa yhteensä 3,5 kilometriä rataa. Pysäkkejä sen varrella on 11. Linja lähtee Sergelin torin pysäkiltä, ja ajaa Hamngatanilta Nybroplanin kautta Strandvägenille ja Djurgårdenille. Linjan varrella on tunnettuja rakennuksia ja paikkoja, kuten Skansen, Nordiska museet, Vasamuseet ja Junibacken. Reitin varrella on myös Nordiska Kompaniet-tavaratalo, josta Spårväg City onkin saanut leikkimielisen kutsumanimen NK Express.
Täysin uutta raitiotietä jouduttiin Spårväg Cityä varten rakentamaan Hamngatanille sekä Nybroplanille. Strandvägenin sekä Djurgårdenin rataosuus on jo valmiiksi olemassa ollutta, nykyisen museolinja Djurgårdslinjenin rataa, jota kunnostettiin. Samalla myös Alkärrshallenin varikkoa, jossa aiemmin sijaitsi ainoastaan Djurgårdslinjenin raitiovaunut, jouduttiin remontoimaan uusia vaunuja varten.

Tämä rataosuus on ensimmäinen etappi koko Spårväg Citystä. Ensimmäisen osan rakennuskustannukset olivat noin 230 miljoonaa Ruotsin kruunua, joka oli 60 miljoonaa enemmän kuin alun perin oli laskettu.

Laajennukset

Spårväg Citylle on jo nyt olemassa suunnitelmia laajennuksista molempiin suuntiin. Sergelin torilta linjaa on suunniteltu jatkettavan länteen päin aina Kungsholmeniin saakka. Djurgårdsbronilta itään päin taas on suunnitteilla jatko Frihamnenin ja Värtanin kautta Ropstenille asti, jossa olisi vaihtoyhteys myös Lidingöbananiin. Syyskuussa 2018 otettiin käyttöön linjan 7 pidennys Sergelin torilta uudelle T-Centralenin päätepysäkille.
Mailin juoksu

Mailin juoksu on nimensä mukaisesti mailin (1 609 metriä) mittainen juoksumatka. Maili ei ole yleisurheilun arvokisaohjelmassa, mutta varsinkin britit pitävät sitä yleisesti yleisurheilun kuninkuuslajina, ”Sinisenä nauhana” (engl. Blue ribbon).
Haamurajana maililla pidettiin pitkään neljää minuuttia, jonka ensimmäisenä alitti englantilainen Roger Bannister 6. toukokuuta 1954.
Nykyaikana urheilukilpailuissa juostaan pääasiassa metrillisen järjestelmän mukaisesti 1 500 metriä, mutta myös mailia juostaan monissa kilpailuissa varsinkin Isossa-Britanniassa. Kovatasoiset ja tunnetut mailin kilpailut juostaan nykyisin vuosittain Rooman  Golden Galassa ja Lontoon Crystal Palacen Norwich Union Grand Prix’ssa.
Indigonaakka

Levinneisyys

Indigonaakkaa esiintyy Andeilla Perussa ja Boliviassa. Lajin populaatiota ei ole arvioitu, mutta lajia on kuvattu melko tavalliseksi. Indigonaakka on kuitenkin luokiteltu silmälläpidettäväksi, koska sitä uhkaa elinympäristöjen häviäminen.

Elinympäristö

Indigonaakka elää vuoristometsissä 1 600–4 000 metrin korkeudella, useimmiten kuitenkin 3 000 metrin yläpuolella.
Polícia Internacional e de Defesa do Estado

DGS

Estado Novon viimeinen johtaja Marcello Caetano nimesi PIDE:n vuonna 1969 DGS:ksi (Direcção Geral de Segurança). Salazarin jälkeen Caetano yritti demokratisoida maata kasvaneen sensuuriin, kuluttavien ja raskaiden siirtomaasotien sekä kansalaisoikeuksien rajoittamisen vastustuksen takia. Tämä näkyi salaisen poliisin voimankäytön ja väkivallan vähenemisenä, mikä taas vähensi salaisen poliisin voimakkuuden ja tehon laskuna.

PIDE/DGS:n loppu

Neilikkavallankumouksen dramaattisimmat hetket sijoittuivat DGS:n päämajan lähettyville, huonossa maineessa olleelle António Maria Cardoson kadulle. Tuntemattomat agentit avasivat päämajan katolta tulen kohti mielenosoittajia surmaten neljä henkilöä. 
DGS:n päämaja oli Estado Novon viimeinen tukikohta. Kun vallankaappaajat valtasivat rakennuksen, suurin osa nauhoista ja arkistosta oli tuhottu. DGS:n etsivät ja poliisit pakenivat vallankumouksen jälkeisinä päivinä ulkomaille, kuten Espanjaan. Portugalin kommunistinen puolue taas luovutti osan DGS:ltä haltuunsa saamia arkiston osia neuvostotiedustelulle. Vuodesta 1990 lähtien PIDE:n jäljelle jäänyt arkisto löytyy Portugalin kansallisarkistosta. DGS kuitenkin jatkoi toimintaansa Portugalin siirtomaissa nimellä Polícia de Informação Militar (Armeijan tiedustelupoliisi).
Ainoat oikeuteen joutuneet PIDE:n etsivät olivat he, jotka murhasivat maanpaossa eläneen oppositiojohtaja kenraali Humberto Delgadon 1965. Oikeuskäsittely kuitenkin kesti vuosia, eikä ainutkaan näistä etsivistä viettänyt aikaa vankilasta.
Lego Star Wars: The Video Game

Pelaaminen

Pelaajan tehtävänä on ohjata Lego-hahmoja eteenpäin tasohyppelytyyliin ja ratkoa pulmanratkaisutehtäviä. Pulmanratkaisuissa yleensä yritetään saada silta tai ovi avatuksi ja edetä kentässä eteenpäin. Pelaajalla on pelissä käytössä useita hahmoja, joita kaikkia tarvitaan kentässä: sädeaseilla varustetut hahmot voivat avata portteja ja kiivetä köysillä korkeisiin paikkoihin, jedi- ja sith-hahmot voivat siirtää tavaroita ja työntää droideja Voiman avulla ja lapsihahmot voivat ryömiä alueille, jonne tavalliset hahmot eivät pääse. Pelaaja saa käyttöön myös hahmoja, jotka voivat hypätä korkeammalle kuin muut (esimerkiksi Jar Jar Binks). Hahmoja pelissä on 56. Pelin 18 kenttää on jaettu kolmeen episodiin; Pimeä uhka, Kloonien hyökkäys ja Sithin kosto, sekä bonustaso jonka saa avattua kun on saanut jokaisesta kentästä True Jedi- mittarin täyteen. Kenttien välissä on hauskoja Lego-videoklippejä elokuvasta, jossa kuvataan juonet yksinkertaisesti ja nopeasti. Videot esiintyvät vain tarinatilassa. Pelin läpäisy ei vie kovinkaan paljon aikaa, mutta peli sisältää myös vapaan pelin engl. Free Play -muodon,  jossa voi etsiä kentän kaikki salaisuudet (minikit-kanisterit ja salaiset alueet) ja pelata millä tahansa avatulla hahmolla. Peli sisältää myös kaksinpelin, joka toimii Drop in/Drop Out -tekniikalla, eli toinen pelaaja voi hypätä tai poistua pelistä milloin vain. Kaksinpeliin siirtyessä peli ei muutu jaetuksi ruuduksi vaan molemmat pelihahmot ovat samalla ruudulla.
Lego-nupit ovat pelin valuutta, joita löytyy kaikkialta tasoista. Ne voivat olla esillä jo ennestään, mutta niitä tulee esiin myös jos rikkoo jonkin Lego-muodostelman tai käyttää Voimaa johonkin esineeseen. Nuppeja on kolme erilaista: hopeinen (10), kultainen (100) ja sininen (1,000). Kun kerää kentästä tarpeeksi Lego-nuppeja, saa yllä olevan True Jedi -mittarin täyteen. Kun kaikkien kenttien mittarit ovat täynnä, avautuu bonustaso. Pelihahmon terveyttä parantavia sydämiä saa rikkomalla Lego-muodostelmia tai tuhoamalla vihollishahmon. Minikit-kanisterit ovat valkoisen näköisiä Lego-tankkeja, joita on ripoteltu salaisiin paikkoihin eri puolelle tasoa. Pelaajan löytäessä tasosta kaikki kymmenen, rakentuu salainen Lego-kulkuneuvo, joka perustuu johonkin Tähtien sota -kulkuneuvoon. Kulkuneuvoa voi käydä ihailemassa Dexterin kuppilan ulkopuolella.
Episodi II:sta tutun Dexter Jettsterin kuppila on tämän pelin niin sanottu "lepopaikka". Täältä pelaaja pääsee kaikkiin episodeihin ja tasoihin, pystyy ostamaan uusia hahmoja ja extroja, sekä katsoa lego-kulkuneuvoja. Kuppilassa on kaksi aluetta, kuppilan sisäpuoli ja piha. Pihalta löytyvät Lego-kulkuneuvot ja sisältä kauppa sekä tasojen ovet. Kaikki hahmot jotka on pelin aikana saanut kerättyä, vaeltelavat ympäri kuppilaa ja pelaaja voi halutessaan vaihtaa niihin.
Sunshine Showdown

Sunshine Showdown oli nyrkkeilyn raskaansarjan maailmanmestaruusottelu, joka käytiin Jamaikan Kingstonissa vuonna 1973. Ottelussa kohtasivat hallitseva maailmanmestari Joe Frazier ja haastaja George Foreman.
Foreman yllätti kaikki voittamalla ottelun tyrmäyksellä jo toisessa erässä ja nousemalla raskaansarjan kiistattomaksi maailmanmestariksi.

Ennen ottelua

Ottelun järjestämisen takasi Jamaikan valtio. Ottelijoiden turvallisuudesta huolehti 700 sotilasta ja turvatoimet olivat mittavat. Katsojia pyydettiin pysymään hotelliensa lähistöllä, sillä maan monet työttömät protestoivat kalliin ottelun järjestämistä valtion keräämillä verorahoilla.
George Foreman oli voittanut kultamitalin vuoden 1968 olympialaisissa ja kohonnut ammattilaiseksi. Hän osasi hyödyntää loistavasti suurta kokoaan (190 cm ja 100 kg), iskuvoimaansa ja kokonsa tuomaa psyykkistä ylivoimaa. Maailmanmestari Joe Frazier taas oli puolustanut mestaruuttaan tunnetun Fight of the Centuryn jälkeen vain kahdesti, mutta lähti Sunshine Showdown -nimellä tunnettuun kamppailuun 3 : 1 ennakkosuosikkina. Hänen valmentajansa olivat arvioineet Foremanin olevan niin hidas, että Frazier pystyisi väistämään tämän iskuja.

Ottelu

Ottelu kesti vain kaksi erää. Maailmanmestari Joe Frazier ei voinut mitään pidemälle ja vahvemmalle Foremanille, joka kaatoi hänet kamppailun aikana kuusi kertaa kanveesiin. Tuomari Arthur Mercante keskeytti ottelun, kun toista erää oli käyty 1, 35 minuuttia. Frazierin poika Marvis Frazier seurasi kamppailua paikan päällä ja luuli pitkään isänsä vain pelleilevän vastustajansa kanssa, käskien tätä lopettamaan.
Yhdysvalloissa tv:ssa esitettyä ottelua selostanut Howard Cosell intoutui ottelun aikana hokemaan toistuvasti lausetta "down goes Frazier". Siitä tuli yksi Cosellin tunnetuimmista lausumista.

Ottelun jälkeen

Entinen maailmanmestari Muhammad Ali oli paikan päällä katsomassa ottelua ja kuvaili sitä myöhemmin kuivaksi näytökseksi.
Frazierin kanssa käymänsä ottelun jälkeen Foreman puolusti mestaruuttaan kahdesti: ensin José Romania vastaan, joka tuli tyrmätyksi ensimmäisessä erässä; ja Ken Nortonia vastaan, joka hävisi tyrmäyksellä toisessa erässä. Hän menetti maailmanmestaruuten Muhammad Alille 1974 käymässään ottelussa, joka tunnetaan nimellä Rumble in the Jungle.
Frazier ja Foreman kohtasivat tämän jälkeen vielä kerran toisensa. Ottelu päättyi jälleen Frazierin tappioon.
Walesin Valioliiga

Historia

Walesiin perustettiin oma liiga vuonna 1992, kun Walesin jalkapalloliiton silloinen puheenjohtaja pelkäsi, että Walesin jalkapallomaajoukkueen olemassaolo olisi vaakalaudalla. Siihen asti Wales oli melko ainutlaatuisessa tilanteessa kansainvälisessä jalkapallossa ilman omaa kansallista pääsarjaa. 
Walesissa on ollut useita Englannin liigassa pelaavia ammattilaisjoukkueita, nykyisin kolme: Cardiff City, Wrexham ja Swansea City. Monet amatööriseuratkin pelasivat mieluummin Englannin sarjoissa, koska matkustaminen Walesissä oli helpompaa itä–länsi-suunnassa kuin pohjois–etelä-suunnassa. 
Walesin liigan perustaminen sai aikaan katkeran riidan, kun kahdeksan Englannissa liigan ulkopuolella pelaavaa walesilaisjoukkuetta halusi pysyä mieluummin Englannin sarjoissa. Kolme joukkuetta suostui sittemmin tulemaan Walesin sarjaan ja viidelle muulle langetettiin sanktio, joka kielsi niitä pelaamasta kotiotteluitaan Walesin maaperällä. Tämä sai Barry Townin siirtymään Walesin liigaan ja loppujen neljän Englannin sarjoihin jääneen sallittiin vuonna 1995 pelata kotiottelunsa Walesissa. 
Näistäkin Caernarfon Town siirtyi saman tien Walesin liigaan, joten nykyisin kolmen Englannin liigajoukkueen lisäksi Walesissa on kolme suurta Englannin sarjoissa pelaavaa amatööri- tai puoliammattilaisjoukkuetta: Colwyn Bay, Merthyr Town ja Newport County, jotka pelaavat Englannin kahdeksanneksi, seitsemänneksi ja neljänneksi korkeimmilla sarjatasoilla.
Ennen vuotta 2002 sarja tunnettiin Walesin liigana, minkä jälkeen nimeksi tuli valioliiga. Kaudeksi 2010–2011 liigaan tehtiin suuria muutoksia. Se siirtyi suoraan Walesin jalkapalloliiton alaisuuteen, kun aikaisemmin liigan oli järjestänyt erillinen organisaatio. Lisäksi joukkuemäärää pudotettiin kahteentoista aikaisemmasta kahdeksastatoista.
Matías Fernández

Colo-Colo

Fernández aloitti uransa Chilen menestyneimmässä seurassa Colo-Colossa 12-vuotiaana. Hän debytoi ykkösjoukkueessa 1. elokuuta 2004 Universidad de Chileä vastaan. Viikkoa myöhemmin hän maalasi kahdesti liigaottelussa Cobresalia vastaan. Hänet valittiin vuoden tulokkaaksi. Vuonna 2006 Fernández auttoi joukkueensa sen historian 24. liigamestaruuteen ja auttoi hienoilla otteillaan joukkueensa Copa Sudamericanan loppuotteluun, tekemällä turnauksessa yhdeksän maalia, kuudessa ottelussa. Hänet valittiin Etelä-Amerikan sarjojen parhaaksi pelaajaksi vuonna 2006.

Villarreal

18. lokakuuta 2006 Villarreal osti Fernándezin 8,7 miljoonalla eurolla. Real Madridin ja Chelseankin kiinnostuksen kohteena ollut chileläinen liittyi Villarrealin riveihin tammikuussa 2007 siirtoikkunan avautuessa. Debyyttinsä espanjalaisseurassa hän teki 7. tammikuuta 2007 1–0-tappio-ottelussa Valenciaa vastaan. Fernández pelasi täydet 90 minuuttia. Fernándezin alku joukkueessa ei sujunut maalien merkeissä hyvin, eikä maaleja syntynyt samaan tapaan kuin Colo-Colossa. 29. huhtikuuta 2007 viidennessätoista liigaottelussa Fernández aukaisi vihdoin maalihanansa Villarrealinkin paidassa, kun hän iski 0–3-voittomaalin Gimnàsticin verkkoon.

Sporting CP

Heinäkuussa 2009 Fernández siirtyi portugalilaiseen Sporting Clube de Portugaliin. Hän pelasi Sportingissa 69 pääsarjaottelua ja teki niissä 12 maalia.

Fiorentina

Heinäkuussa 2012 Fernández siirtyi italialaiseen Fiorentinaan.

Maajoukkueura

Chilen maajoukkuetta Fernández on edustanut 74 kertaa ja maaotteluissa hän on tehnyt 14 maalia. Hän pelasi Chilen joukkueessa vuosien 2007, 2011 ja 2015 Copa Américassa sekä vuoden 2010 MM-kilpailuissa. Hän toimi Chilen nuorten maajoukkueen kapteenina vuoden 2005 nuorten MM-kisoissa.
Württemberger Lied

Württemberger Lied eli Württembergisches Vaterlandslied on Württembergin kuningaskunnalle sävelletty laulu.
Laulun on säveltänyt Peter Joseph von Lindpaintner. Sanat on kirjoittanut Friedrich Ritter.

Sanat

1. Von dir, o Vaterland, zu singen
Muß wahrer Liebe wohl gelingen,
Da dich des Himmls Liebe hält.
/: Mein Württemberg, das du seit lange
Gefeiert und mit gutem Klange
Genannt bist in der weiten Welt,
Genannt bist in der weiten Welt. :/
2. Du sendest aus der Kinder viele;
An nahem wie an fernem Ziele
Stellt sich der Württemberger ein.
/: Erträgt, wo irgend Menschen wohnen,
Sein Heimatland nach allen Zonen,
Und draußen denkt er liebend sein,
Und draußen denkt er liebend sein. :/
3. Doch deine holden Töchter leben
Daheim in frommer Zucht und streben,
Daß Heil und Glück im Hause sei,
/: Auch dessen Stütz und Schmuck zu werden.
Und sagt, welch andres Land auf Erden
Hat eine Burg „die Weibertreu?“
Hat eine Burg „die Weibertreu?“ :/
4. Dein Volk liebt Freiheit, Lust und Frieden;
Doch ist das Kriegslos ihm beschieden,
So übt es kühn des Krieges Pflicht.
/: Und seine Denker, seine Weisen
Hört man von tausend Zungen preisen,
Und wer kennt Schwabens Sänger nicht?
Und wer kennt Schwabens Sänger nicht? :/
5. Land, das man lieben muß und loben,
Gewiß, du bist beschirmt von oben,
Und dein Gedeihn ist Gottes Werk!
/: So hebe dich, du Wunderblume,
Empor zu immer neuem Ruhme;
Denn allweg „Hie gut Württemberg!“
Denn allweg „Hie gut Württemberg!“ :/
Online-algoritmi

Tietojenkäsittelytieteessä online-algoritmeihin kuuluva algoritmi käsittelee syötettä järjestyksessä alkio kerrallaan. Kullakin hetkellä vain siihen mennessä syötettyjä alkioita voidaan käyttää senhetkisen lopputuloksen tuottamiseen. 
Offline-algoritmille taas annetaan koko syöte kerralla. Operatiivisessa tutkimuksessa aluetta, jolla online-algoritmeja kehitetään, kutsutaan online-optimoinniksi. 
Tarkastellaan esimerkiksi lajittelualgoritmien valinta- ja lisäyslajittelua: valintalajittelu valitsee toistuvasti pienimmän elementin lajittelemattomasta jäännöksestä ja sijoittaa sen ensimmäiseksi, mikä edellyttää pääsyä koko syötteeseen; se on siis offline-algoritmi.  Lisäyslajittelu taas käsittelee yksittäistä syötealkiota iteraatiota kohti asettaen sen oikeaan paikkaan jonossa ja tuottaa näin osittaisen ratkaisun huomioimatta tulevia alkioita. Siten lisäyslajittelu on online-algoritmi. 
Huomaa, että lisäyslajittelu tuottaa optimaalisen tuloksen eli oikein järjestetyn luettelon.  Monien ongelmien tapauksessa online-algoritmien tulos ei vastaa offline-algoritmien tulosta.  Jos online-algoritmin ja optimaalisen offline-algoritmin suorituskykyjen välinen suhde on rajattu, online-algoritmia kutsutaan kilpailukykyiseksi.  
Kaikilla offline-algoritmeilla ei ole tehokasta online-vastinetta.

Määritelmä

Online-algoritmien päätökset eivät välttämättä ole optimaalisia verrattuna offline-algoritmeihin. Online-algoritmien tutkimus on keskittynyt tarkastelemaan saavutettavissa olevaa päätöksenteon laatua. Kilpailuanalyysi muodollistaa ajatuksen vertaamalla online- ja offline-algoritmin kustannuksia samaan ongelmaan sovellettuna, missä kustannus on määritelty ongelmaan sopivalla tavalla. Kilpasuhde (competitive ratio) määritellään pahimman tapauksen kustannuksen suhteena optimaaliseen kustannukseen. Online-ongelman kilpasuhde määritellään parhaaksi mielivaltaisella online-algoritmilla saavutettavaksi kilpasuhteeksi.  Intuitiivisesti algoritmin kilpasuhde kuvaa algoritmin tuottamien ratkaisujen laatua, kun taas ongelman kilpasuhde osoittaa, kuinka ratkaisevaa olisi tietää myös tuleva syöte.
Lyyli Koskinen

Lyyli Johanna Koskinen (21. maaliskuuta 1919 Korpilahti – 27. elokuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen poliitikko. Koskinen toimi SKDL:n kansanedustajana vuodesta 1962 kuolemaansa asti. Hän vaikutti myös Savonlinnan kaupunginvaltuustossa ja osuusliikkeessä.
Koskinen valittiin kansanedustajaksi Mikkelin läänin vaalipiiristä. Eduskunnassa hän kuului laki- ja talous-, laki-, talous- ja verovaliokuntaan.
Koskinen aloitti työuransa lahtelaisessa tehtaassa 1930-luvun lopulla. Vuosina 1939–1949 hän työskenteli koristeompelijana ja leikkaajana Helsingissä ja Savonlinnassa. 1950-luvun Koskinen toimi työväenlehti Kansan Sanan toimistonhoitajana ja aluesihteerinä. Ennen kansanedustajuuttaan Koskinen teki töitä SKP:n Mikkelin piirin valistussihteerinä 1960–1962. 
1960-luvun loppupuolella Koskinen asettui kommunistien keskinäisissä kiistoissa opposition puolelle. Kesäkuussa 1969 hän allekirjoitti (yhdessä kahdeksan muun eduskuntaryhmän jäsenen kanssa) lausunnon, jossa tuomittiin hallituspolitiikka sekä arvosteltiin jyrkästi SKP:n ja SKDL:n linjauksia. Koskisen kuoltua hänen tilalleen eduskuntaan nousi enemmistöläinen Niilo Nieminen.
Koskinen valittiin presidentin valitsijamieheksi kahdesti, vaaleissa 1962 ja 1968.
Immanuel Alm

Immanuel Alm (Emanuel Alm) (1767–1809) oli suomalainen taidemaalari.
Almin isä oli kirkkomaalari Johan Alm.
Vaasalainen Immanuel Alm maalasi kisälliensä kanssa Kaustisen kirkkoon kolmiosaisen alttaritaulun 1794. Keskellä oleva suurikokoinen taulu esittää Jeesusta ristillä, alapuolella sijaitseva Herran Pyhän Ehtoollisen asettamista ja yläpuolella Vapahtajan taivaaseen korottamista. Vuonna 1804 maalatut sivutaulut 'Syntiinlankeemus' ja 'Paimenten kumarrus' poistettiin huonokuntoisina 1800-luvun lopulla. Näitä poistettuja tauluja säilytetään Suomen Kansallismuseossa.
Myös Laihian ja Perhon kirkkoon (1796) hän maalasi alttaritaulut. Perhon kirkon seurakuntasalissa on Almin maalaus Pyhä perhe. Lisäksi hän maalasi Anders Chydeniuksen (1800), S. R. Chydeniuksen ja Jakob Simeliuksen muotokuvat, jotka ovat Kaustisen kirkossa.
San Leandro (1787)

Valmistus

José Romero y Fernández de Landan suunnittelema alus tilattiin Reales Astilleros de Esteirolta Ferrolista. Alus laskettiin vesille vuonna 1787.
Valmistuessaan aluksen aseistuksena oli 64 tykkiä, joista oli asennettu 26 kappaletta kummallekin tykkikannelle. Alemmalla oli 24 naulan ja ylemmällä 18 naulan tykkejä. Näiden lisäksi puolikannelle oli asennettu kymmenen ja etukannelle neljä kahdeksan naulan tykkiä. Täten täyslaidallisen kokonaispaino oli 602 naulaa.

Palvelus

Alus oli todennäköisesti pienen kokonsa vuoksi ennen vuotta 1804 lähinnä saattuetehtävissä eikä varsinaisesti taistelulaivueessa eikä siten osallistunut esimerkiksi vuoden 1797 Cabo de São Vicenten taisteluun.
Espanja julistettua 3. joulukuuta 1804 sodan Britannialle alus palautettiin palvelukseen päällikönään Don José Quevedo. Alus osallistui 21. lokakuuta 1805 Trafalgarin taisteluun. Taistelussa aluksella sai surmansa kahdeksan ja haavoittui 22 miehistönjäsentä. Seuraavana päivänä alus palasi Cádiziin.
Alus pääsi Cádiziin hieman ennen myrskyn puhkeamista. Sataman ollessa Collingwoodin johtaman laivaston saartama alus vietti satamassa, kunnes Espanja julisti sodan Ranskalle vuonna 1808. Alus saattoi tämän jälkeen suorittaa joitain tehtäviä, mutta pääosin se oli satamassa reservissä. Alus poistettiin 1812 palveluksesta ja romutettiin vuonna 1813.
Yrjö Koskinen Yrjö-Koskinen

Yrjö Koskinen (Y. K.) Yrjö-Koskinen (vuoteen 1882 Forsman, 2. marraskuuta 1854 Pietarsaari – 12. tammikuuta 1917 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, kouluhallituksen ylitirehtööri ja suomalaisen puolueen kansanedustaja.
Yrjö-Koskisen vanhemmat olivat senaattori Georg Zacharias (Yrjö Sakari) Forsman ja Sofia Fransiska Friberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1871, suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1877, lisensiaatin tutkinnon 1890 ja väitteli tohtoriksi 1894. 
Yrjö-Koskinen toimi opettajanurallaan Hämeenlinnan normaalilyseon ja Hämeenlinnan suomalaisen tyttökoulun opettajana 1878–1881, Helsingin suomalaisen alkeisopiston opettajana 1882–1884 ja Jyväskylän seminaarin historian ja kasvatusopin lehtorina 1886–1892. Yrjö-Koskinen oli Uudenmaan läänin kansakouluntarkastajana 1892–1894, Jyväskylän seminaarin johtajana 1895–1899 sekä kouluhallituksessa kansakouluntarkastajana 1899–1902 ja ylitirehtöörinä 1902–1917. Hänen johtajanaikanaan kansakoulujen perustaminen määrättiin kuntien velvollisuudeksi, mikä yli kaksinkertaisti niiden määrän lyhyessä ajassa. Yleiseen oppivelvollisuuteen hän kuitenkin suhtautui epäillen, joten sen toteuttaminen jäi hänen seuraajansa Mikael Soinisen ajalle. 
Yrjö-Koskinen osallistui myös politiikkaan isänsä jalanjäljissä ja oli ritariston ja aatelin jäsenenä säätyvaltiopäivillä vuosina 1885 ja 1894–1905. Helmikuussa 1894 hän piti ensimmäisenä suomenkielisen puheenvuoron aatelissäädyn istunnossa, mitä osa ruotsinkielisistä edustajista arveli lainvastaiseksi. Jyväskylän vuosinaan Yrjö-Koskinen oli 1898–1899 lyhyen aikaa kaupunginvaltuuston puheenjohtajana ja myös kirkolliskokouksen jäsenenä 1898 ja 1908. Sortovuosina hän kannatti jopa pidemmälle menevää myöntyvyyslinjaa kuin isänsä, mutta hänet valittiin silti senaatin kirkollisasiaintoimituskunnan päälliköksi (opetusministeriksi) Hjeltin senaattiin kesällä 1908. Pesti jäi vain reilun vuoden mittaiseksi. Yrjö-Koskinen oli myös Suomalaisen puolueen kansanedustajana 1907–1909 ja 1910 edustaen Vaasan läänin eteläistä vaalipiiriä ja johti Uuden Suomettaren johtokuntaa mutta keskittyi viimeisinä vuosinaan enemmän virkansa hoitoon kuin politiikkaan. Samoihin aikoihin Yrjö Koskinen Yrjö-Koskisen kanssa Suomalaisen puolueen poliitikkoina ja kansanedustajina toimivat myös hänen veljensä Eino Sakari Yrjö-Koskinen ja Lauri Yrjö-Koskinen sekä edellisen vaimo Iida Yrjö-Koskinen. 
Yrjö-Koskinen sai todellisen valtioneuvoksen arvonimen 1916. Hän oli naimisissa vuodesta 1878 Elin Lovisa Branderin kanssa. Heidän poikansa oli lakimies ja suurlähettiläs Aarno Yrjö-Koskinen.