Himmeli (vanhainkoti)

Historia

Porin kaupunki aloitti Vanhakoiviston vanhain- ja päiväkotien suunnittelun vuonna 1977. Päiväkoti Taikurinhattu valmistui 1984, mutta talousvaikeudet lykkäsivät vanhainkodin toteuttamista, ja sen rakentaminen päästiin aloittamaan vasta syksyllä 1985. Himmelin 80-paikkainen ensimmäinen osa otettiin käyttöön heinäkuussa 1988, ja keväällä 1990 vanhainkoti laajeni 120-paikkaiseksi, jolloin oikeusministeri Tarja Halonen vihki rakennuksen käyttöön. Himmeli oli valmistuessaan Porin neljäs vanhainkoti, mutta siitä huolimatta 400 vanhusta jäi edelleen ilman laitospaikkaa.
Himmelin alkuperäinen kustannusarvio oli 44,5 miljoonaa markkaa, mutta lopulta kustannukset nousivat 63 miljoonaan. Rakennuksen hinta herätti alusta asti kiivasta arvostelua. Himmelin valmistumisen jälkeen kustannuksista käytiin vilkasta keskustelua muun muassa Helsingin Sanomien yleisönosastossa, jossa vanhainkotia kutsuttiin ”loistohotelliksi”. Himmelistä ja Taikurinhatusta tuli valmistuttuaan suosittu vierailukohde arkkitehtiopiskelijoiden sekä vanhustenhoidon asiantuntijoiden parissa. Pelkästään vuonna 1989 niihin tutustui 4 000 ihmistä 17:stä maasta, ja neljän ensimmäisen vuoden aikana Himmelissä vieraili 15 000 kävijää.
Säännöllisen huollon laiminlyönnin vuoksi Himmeli on kärsinyt erilaisia vauroita, ja myös jatkuvaa hoitoa vaativa piha-alue on pahoin rappeutunut. Rakennukseen ei ole vuosien saatossa tehty yhtään laajempaa korjausta. Himmelin omistavan Sampolan palvelukeskus Oy:n mukaan peruskorjauksen kustannukset olisivat 10 miljoonaa euroa. Toukokuussa 2019 Porin perusturva ilmoitti aikovansa sulkea Himmelin sekä neljä muuta vanhusten hoitoyksikköä. Tarkoituksena on siirtää toiminnat ajanmukaisempiin tiloihin sekä lisätä koti- ja perhehoitoa. Porin perusturva suunnitteli Himmelin myymistä jo 2014, mutta tuolloin hanke ei toteutunut. Mahdollisen sulkemisen jälkeen Himmeliä ei voi purkaa, sillä se on Museoviraston suojelumääräykset täyttävä kohde, vaikkei rakennus olekaan juridisesti suojeltu. Himmeli ja Taikurinhattu on kuitenkin suojeltu Porin kantakaupungin osayleiskaavassa ja huomioitu myös Satakunnan maakuntakaavassa.

Arkkitehtuuri

Nelikerroksinen Himmeli muodostuu kaarevasta keskusosasta sekä kahdesta siipirakennuksesta. Reima Pietilän mukaan pohjapiirros muistuttaa puun lehteä syövää kahta toukkaa. Julkisivu on tiiltä, ja sisätiloissa on myös paljon keraamista laattaa. Himmeli suunniteltiin tavanomaiseksi vanhainkodiksi, mutta lopulta siitä tuli erilaisia palveluja tarjoava päiväkeskus. Ensimmäisessä kerroksessa on palvelukeskus, joka on avoinna myös talon ulkopuolisille vanhuksille. Sen tarjoamiin palveluihin kuuluvat muun muassa sauna ja uima-allas, parturi-kampaamo, hieroja sekä ateriapalvelu. Himmeli liittyy eteläisestä siivestään lyhyellä yhdyskäytävällä päiväkoti Taikurinhattuun, jonka kanssa sillä on yhteinen keittiö, uima-allastilat sekä kirjasto musiikkihuoneineen. Suunnittelijoiden mukaan vanhainkoti on alueen päärakennus, ja päiväkoti sen pienempi ”paviljonki”. Yhteistoimintojen tarkoituksena on yhdistää vanhusten ja lasten elämä, niin että molemmat voivat iloita toistensa vaikutuksesta.
Raili Pietilän mukaan suunnittelussa pyrittiin välttämään laitosmaisuutta. Pietilät ovatkin kutsuneet Himmeliä ”terveyskylpyläksi naamioiduksi vanhainkodiksi”. Rakennusta kerroksittain halkoviin käytäviin on sijoitettu seurustelupaikoiksi tarkoitettuja nurkkauksia ja laajennuksia puupenkkeineen. Molemmissa siivissä on laaja yhteistila, jota valaisevat suuret kattoikkunat. Myös ulkoseinien kulmaukset ja nurkkaukset levähdyspenkkeineen muodostavat suojaisia oleskelupaikkoja. Väreillä on merkittävä rooli talon sisustuksessa, sillä asukas pystyy päättelemään oman osastonsa pelkästään niiden perusteella. Rakennuksen ylimmässä kerroksessa on talvipuutarha, jossa myös asukkailla on mahdollisuus viljellä omia kasvejaan. Tavanomaisten laitoskalusteiden sijaan Himmeli sisustettiin suurimmaksi osaksi Artekin kalusteilla.
Himmelin pihasuunnitelman teki maisema-arkkitehti Maj-Lis Rosenbröijer. Piha-alueella on muun muassa keraamisilla laatoilla päällystetyistä puolipalloista muodostuva suihkulähde, joka kuitenkin on tiettävästi ollut käytössä vain rakennuksen vihkiäispäivänä.