google/wiki40b huggingface dataset:
Like Kustannus

Historia

Like Kustannus perustettiin vuonna 1987 Vanhan kuppilassa. Kustantamo syntyi Helsingin yliopiston matemaattisten aineiden opiskelijoiden ainejärjestön Limeksen Elokuvakerhon (lyhenne Lieke) elokuvakirjahankkeesta. Alkuperäisestä nimestä Lieke jouduttiin luopumaan, koska kyseessä oli suojattu sukunimi. Perustajajäseniä olivat muun muassa Hannu Paloviita, Timo Ernamo ja Mika Siltala. Kustantamon ensimmäiset julkaisut olivat pääasiassa elokuvakäsikirjoituksia. Ensimmäinen myyntimenestys oli Ralf Königin Tappajakondomi-sarjakuva, minkä innoittamana alettiin julkaista enemmänkin koti- ja ulkomaisia sarjakuvia. Myös kaunokirjallinen julkaisutoiminta alkoi vähitellen, ja Mikael Niemen Populäärimusiikkia Vittulajänkältä nousi suurmenestykseksi. Vuonna 1994 Like perusti oman lehtensä Like-uutiset, mikä kasvatti pienkustantamon näkyvyyttä.
Yhdessä Suomen rauhanpuolustajien kanssa Like alkoi julkaista yhteiskunnalliseen kirjallisuuteen keskittyvää Pystykorva-sarjaa. Kääntöpiiri-kustantamon oston jälkeen perustettiin myös yhteiskunnallista naisnäkökulmaa esiin tuova Kääntöpiiri-sarja. Vuonna 1999 Like luopui omasta kirjapainostaan.
Carlos María Abascal Carranza

Carlos María Abascal Carranza (14. kesäkuuta 1949 – 2. joulukuuta 2008) oli meksikolainen lakimies ja konservatiivisen Partido Acción Nacional -puolueen poliitikko. Hän toimi vuosina 2000–2005 maansa työministerinä ja vuosina 2005–2006 sisäministerinä. Myös hänen isänsä Salvador Abascal oli tunnettu poliitikko.
Doris Singleton

Dorthea eli Doris Singleton (28. syyskuuta 1919 – 26. kesäkuuta 2012) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet muistetaan Caroline Applebyn roolista televisiosarjasta I Love Lucy. 
Singleton syntyi New Yorkissa ja toimi 1930-luvun lopulla laulajana Art Jarrettin kokoonpanossa. Hän myös tanssi kolmen kauden ajan New Yorkin baletissa. Hänen vierailunsa radioshow My Favorite Husbandissa vuonna 1948 oli lähtölaukaus hänen ja Lucille Ballin väliselle yhteistyölle.
Singleton teki ensiesiintymisensä televisiossa vuonna 1953. Hänellä oli useita vierailevia tähteyksiä ennen vetäytymistä 1980-luvulla. Hän oli vuodesta 1941 naimisissa Charles Isaacsin kanssa; mies kuoli 13. joulukuuta 2002. Singleton kuoli kesäkuussa 2012.
335-vuotinen sota

Tausta

335-vuotisen sodan juuret olivat Englannin sisällissodassa. Siinä pääministerin valtaa kannattaneet parlamentaristit ja kuninkaan valtaa kannattaneet rojalistit eli kavaljeerit taistelivat maan hallinnasta. Alankomaat tuki sodan alussa kavaljeereja, mutta vaihtoi puolta kun alkoi näyttää siltä että parlamentaristit voittavat sodan.
Rojalistien laivasto oli vetäytynyt Scillynsaarille ja hollantilainen amiraali Maarten Tromp päätti purjehtia sinne laivasto-osastonsa kanssa, vaatiakseen rojalisteilta korvauksia sodassa kärsityistä vahingoista. Rojalistit eivät suostuneet Trompin vaatimuksiin, minkä seurauksena Tromp julisti sodan Scillynsaarille. Trompin valtuuksista sodanjulistukselle on kiistelty, eikä historioitsijat ole päässet sen pätevyydestä yksimielisyyteen.

Sota

Alankomaiden laivasto piiritti Scillynsaaria alkaen 30. maaliskuuta 1651. Kolmen kuukauden jälkeen rojalistit antautuivat, kun parlamentaristit nousivat maihin amiraali Robert Blaken johdolla. Hollantilaiset purjehtivat kotiin, mutta unohtivat peruuttaa Scillynsaarille julistamansa sotatilan. Englannin sisällissota päättyi syyskuussa 1651 ja sotatoimet loppuivat siihen.
Vuonna 1985 scillynsaarelainen historioitsija Roy Duncan huomasi, ettei virallista rauhansopimusta oltu koskaan solmittu. Hän kirjoitti Alankomaiden Lontoon suurlähetystöön tiedustellakseen asiasta. Suurlähetystö teki asiasta selvityksen ja totesi, ettei rauhaa tosiaan ollut solmittu.

Rauhansopimus

Duncan kutsui Alankomaiden suurlähettilään Rein Huydecoperin käymään Scillynsaarilla ja solmimaan rauhansopimuksen. Huydecoper matkusti paikalle ja sopimus allekirjoitettiin 17. huhtikuuta 1986. Sopimukseen ei kuulunut mitään ehtoja. Huydecoper totesi sopimusta allekirjoittaessaan: ”On varmasti ollut kauheaa tietää, että olisimme voineet hyökätä milloin tahansa.”
Svenska Dagbladetin kirjallisuuspalkinto

Svenska Dagbladetin kirjallisuuspalkinto on ruotsalainen 30 000 kruunun suuruinen kirjallisuuspalkinto, jonka Svenska Dagbladet jakaa vuosittain. Palkinto perustettiin vuonna 1944, kun lehti juhlisti 60-vuotista toimintaansa.
Danske Invest

Danske Invest on Danske Bank -konsernin sijoitusrahastojen tuotemerkki. Danske Invest -rahastoja on tarjolla Suomessa, Tanskassa, Ruotsissa, Norjassa, Luxemburgissa, Saksassa ja Baltiassa.
Danske Invest -rahastoja oli vuoden 2014 lopussa noin 425. Rahastojen pääomat olivat noin 80 miljardia euroa.
Suomessa Danske Investin rahastoja hallinnoivat Danske Invest Rahastoyhtiö Oy ja Danske Invest Management A/S.

Danske Invest Rahastoyhtiö

Danske Invest Rahastoyhtiö Oy on Danske Bank Oyj:n kokonaan omistama tytäryhtiö. Danske Invest Rahastoyhtiö Oy:n hallinnoimien rahastojen pääoma oli vuoden 2014 lopussa 11 miljardia euroa. Yhtiön markkinaosuus oli 12,9 % ja sen rahastoilla oli yhteensä 323 000 osuudenomistajaa. Sekä markkinaosuus että osuudenomistajien lukumäärä laskivat vuonna 2014. Yhtiö teki 7,3 miljoonan euron voiton ja sen taseen loppusumma oli 58,8 miljoonaa euroa vuonna 2014. Yhtiön toimitusjohtaja on 1.5.2015 alkaen Janne Hirvonen.
Cumulus congestus

Cumulus congestus eli korkeaksi pullistunut kumpupilvi on valtava, möykkymäinen, tornimainen tai kukkakaalimainen kumpupilvi, joka ei ole vielä varsinainen ukkospilvi, muttei monestikaan enää kauniin ilman pilvi. Kesällä voi usein nähdä mahtavia, tornimaisia congestus-muotoja, jotka hajoavat pian.
Cumulus congestus saattaa sataa ja aiheuttaa lyhyen sadekuuron. Korkea kumpupilvi kasvaa aina ylöspäin pyrkien pian kehittymään kuuropilveksi. Varsinkin terävärajainen, jykevä Cumulus congestus kehittyy kesäisenä iltapäivänä ukkospilveksi. Valtavan kukkakaalimaisen congestuksen näkeminen aamu- tai iltapäivällä onkin lähes aina varma merkki iltapäiväkuuroista ja/tai ukkosesta ehkä jo tunnin-parin sisään. Mutta pehmeärajainen congestus ei tavallisesti ennakoi ukkosta, eikä myöskään välttämättä pieni tornimainen congestus.
Pilvessä tapahtuu voimakas virtaus ylöspäin. Pilvi saattaa olla tuulen vaikutuksesta vinossa. Näiden pilvien läpimitta on yleensä ainakin 5–10 astetta läheltä katsottuna. Cumulus congestus-pilven korkeus on muutama kilometri, ja se ulottuu jopa noin 5 kilometrin korkeuteen. Pilven alaraja on tyypillisesti 500–1500 m Suomessa. Tällaisen pilven alapinta on harmaa. Monesti pilvi on kukkakaalimainen, tornimainen tai kartiomainen. Nousunopeus pilvessä on 1–10 m/s.
Useinkin syntyvä kuuropilvi jää congestukseksi, kun se ei inversion takia pääse nousemaan. Inversion alla congestus alkaa muuttua kumpukerrospilveksi, Stratocumulukseksi.

Cumulus Congestus vs. Cumulonimbus calvus

Cumulonimbus calvus on korkea kumpupilvi, jonka yläosassa näkyy kuituisuutta, mutta alasin ei ole syntynyt. Tyylipuhtaassa calvuksessa näkyy kumpupilvimäinen yläosa, joka on muuttunut kuituiseksi ja epäteräväksi. Se ei ole vielä ehtinyt välttämättä nousta maksimikorkeuteen ja latistua troposfäärin yläosaan.
Chakri-dynastia

Chakri-dynastia on hallinnut Thaimaata vuodesta 1782 alkaen. Sen hallintokautena Thaimaasta on muodostunut nykyisin tunnettu valtio. Vakiinnuttaakseen valtansa suvun kuninkaista vuosina 1851–1868 hallinnut Mongkut kirjoitutti uuden version Ramaki-eepoksesta  ja nimesi jokaisen sukunsa hallitsijan nimellä Rama. Mongkut itse oli Rama IV.

Maallisesta dynastiasta hengelliseksi

Chakri-kuninkaat joutuivat taistelemaan länsimaiden painostusta vastaan sekä myös voimakasta persialaissyntyistä bunnagien sukua vastaan. Rama V alisti munkkikunnan valtion alaisuuteen ja 1902 luostarilaitoksen hierarkia muutettiin vastaamaan valtiollista mallia; kummankin hierarkian johdossa oli kuningas. Samalla valta keskittyi itsevaltaiselle kuninkaalle. 1900-luvun toisella puoliskolla useita kuninkaallisia riittejä otettiin uudelleen käyttöön ja kuningashuone erottui maallisesta vallasta. Mielenosoituksissa 1973 kannettiin kuninkaan kuvia osoituksena siitä, ettei kuningasta vastustettu. Vaikka Thaimaasta tuli perustuslaillinen monarkia vuonna 1932, kuninkaan jumalkultti elää edelleen.
Tom Clancy’s Splinter Cell: Blacklist

Vastaanotto

Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 9.2/10.
Nicholas Monsarrat

Nicholas John Turney Monsarrat (22. maaliskuuta 1910 – 8. elokuuta 1979) oli brittiläinen kirjailija ja komentajakapteeni. Nykyisin hänet tunnetaan merikertomuksista, joista tunnetuimpiin kuuluvat Julma meri (1951) ja Three Corvettes (1942–1945), mutta kansainvälisesti hänen tunnetuimpia romaanejaan ovat Heimo, joka menetti päällikkönsä ja sen jatko Richer Than All His Tribe.

Nuoruus

Liverpoolissa syntyneen Monsarratin vanhemmat olivat Keith Waldegrave ja Marguerite Turney Waldegrave. Monsarrat opiskeli Winchester Collegessa ja Cambridgen Trinity Collegessa. Hänen aikomuksenaan oli suuntautua lakialalle, mutta kiinnostus siihen hiipui, ja hän ryhtyi sen sijaan kirjoittamaan. Hän muutti Lontooseen ja hankki elantonsa kirjoittamalla juttuja lehtiin. Samaan aikaan hän kirjoitti neljä romaania ja näytelmän viiden vuoden aikana (1934–1939). Omaelämäkerrassaan hän toteaa, että vuonna 1931 sattunut Invergordonin laivastokapina herätti collegen jälkeen hänen kiinnostuksensa politiikkaan sekä sosiaalisiin ja talouskysymyksiin.

Palvelus sodan aikana

Monsarrat palveli pasifismistaan huolimatta toisessa maailmansodassa, aluksi ensiapujoukoissa ja sitten laivastossa vapaaehtoisena. Elinikäinen rakkaus purjehtimiseen loi hänelle edellytykset meriupseerin tehtävään, ja hän palveli pienillä sotalaivoilla, jotka saattoivat saattueita ja suojasivat niitä vihollisen hyökkäykseltä. Monsarrat oli sodan päättyessä fregatin päällikkö ja hyödynsi sodan aikaisia kokemuksiaan sodan jälkeen kirjoittamissaan merikertomuksissa. Monsarrat väittää nähneensä sodan aikana aavelaiva Lentävän hollantilaisen Tyynellämerellä lähellä sitä paikkaa, missä nuori kuningas Yrjö V oli kertonut nähneensä sen 1881.
Monsarrat erosi merivoimien palveluksesta 1946 ja siirtyi diplomaattitehtäviin. Hän sai määräyksen ensin Johannesburgiin Etelä-Afrikkaan, sitten 1953 Ottawaan Kanadaan. Hän ryhtyi jälleen kirjoittamaan täysipäiväisesti 1959, jolloin hän asettui ensin asumaan Guernseyyn Kanaalisaarille, myöhemmin Gozon saarelle Maltaan.
Montsarratin omaelämäkerta koostuu kahdesta teoksesta: Life is a Four Letter Word: Breaking In (1966) ja Life is a Four Letter Word: Breaking Out (1970).
Nicholas Monsarrat haudattiin merelle.
Juhana Suninen

Juhana Suninen (s. 6. maaliskuuta 1976) on suomalainen tenorilaulaja.
Suninen tuli yleisön tietoisuuteen voittaessaan Jyväskylän kansainvälisen tenorikilpailun vuonna 2005. Laulukilpailumenestys jatkui vuonna 2006 Lappeenrannan laulukilpailuissa, joiden finalistina hänelle myönnettiin erikoispalkinto.
Syksyllä 2005 julkaistiin lauluyhtye Virtuoson esikoisalbumi Virtuoso, jossa Suninen laulaa 1. tenoria. EMI Finland -levy-yhtiön julkaisema debyyttialbumi myi noin kuukaudessa hieman alle 30000 kappaletta. Myöhemmin yhtyeeltä on julkaistu levyt Suuren meren suolaa 2006 ja Yö Enkelten - kauneimmat joululaulut 2007.
Suninen on opiskellut laulua Pirkanmaan ammattikorkeakoulussa vuosina 2001-2005, sekä osallistunut mestarikursseille opettajina muun muassa Esko Jurvelin, Jaakko Ryhänen ja Pietro Ballo. Lisäksi Suninen on valmistuntut medianomiksi ääni-ilmaisun koulutusohjelmasta Tampereen ammattikorkeakoulusta vuonna 2001.
Juhana Suninen on vieraillut muun muassa Keski-Suomen alueoopperassa Jyväskylässä 2008-2009 La Traviatan Alfredona, 2006-2007 Jevgeni Oneginin Lenskinä, 2006 Oulun oopperassa Don Ottavion roolissa Don Giovannissa, Suomen Kansallisoopperassa Don Luiginon roolissa Matka Reimsiin -oopperassa, sekä musikaalirooleissa ja ensembleissä muun muassa Tampereen Työväen Teatterissa, Kouvolan Teatterissa, Helsingin kaupunginteatterissa sekä Valkeakosken kaupunginteatterissa. Vuonna 2007 Suninen sai vakituisen kiinnityksen Suomen Kansallisoopperan kuoroon. Virtuoso-yhtyeen kanssa Suninen on esiintynyt ympäri Suomea muun muassa Vantaan viihdeorkesterin, Pori Sinfoniettan, Vaasan kaupunginorkesterin, Kuopion kaupunginorkesterin ja Lapin sotilassoittokunnan solistina. Lisäksi yhtye on konsertoinut oman noin 10-jäsenisen viihdeorkesterinsa kanssa aktiivisesti.
Sunisen konserttiohjelmistoon kuuluu tenorisolistin osat muun muassa seuraavissa teoksissa: Bachin Johannes- ja Matteus-passio, Mendelssohnin Sinfonia nro 2 "Lobgesang", Brittenin Serenadi tenorille, käyrätorvelle ja jousiorkesterille, Haydnin Stabat mater ja Mozartin Requiem.
Suninen on myös säveltänyt kappaleita muun muassa Virtuoso-yhtyeelle, sekä toiminut äänittäjänä, tuottajana, miksaajana ja studiomuusikkona erilaisissa projekteissa. Suninen on vieraillut yhdessä Raimo Sirkiän kanssa Pentti Hietasen kokoelmalevyllä Minun tieni kappaleessa "Joka henkäykseen".
Four Sticks

Kuvaus

Kappaleen nimi juontuu siitä, että kappaleessa soitetaan rumpuja neljällä kapulalla. Kappale alkaa kitarariffillä. Kertosäkeessä soitetaan akustista kitaraa.
Koulupoikia (elokuva)

Muita filmatisointeja

Molnárin romaanin pohjalta on tehty puolen tusinaa muutakin elokuvaa mykkäelokuvien aikakaudelta alkaen, uusimpina italialainen ja unkarilainen televisioelokuva vuosilta 2003 ja 2005.
Kalle Salonen

Kalle Salonen on suomalainen groovejazzmuusikko, jonka pääinstrumentti on Hammond-sähköurut. Hän on julkaissut yhden soololevyn ja isännöinyt Hammond-klubia Bar Loosessa Helsingissä. Salonen on myös toiminut radioshowurkurina Radio Helsingissä. Oman yhtyeensä lisäksi Salonen on esiintynyt muun muassa Jukka Gustavsonin, Marzi Nymanin, Pepe Willbergin, Marko Haaviston, Hannu Pikkaraisen, Teuvo Merkkiniemen, Pekka Gröhnin, Janne Salosen, Antero Prihan ja Panu Syrjäsen kanssa.
Kehitysvammaiselle Saloselle on myönnetty Kynnys ry:n Vimma-kulttuuripalkinto. Salonen soittaa myös kirkkourkuja ja pianoa.
Hiljaiset sillat (laulu)

"Hiljaiset sillat" on laulu, jonka on säveltänyt Aarne Hartelin ja sanoittanut Timo Mäkinen. Sen on levyttänyt Finlanders vuonna 1999 levylleen Vähän enemmän.
Laulusta on tullut viime vuosina yksi Suomen suosituimmista sävellyksistä. Teoston elävän musiikin rekisterin mukaan se oli Suomen toiseksi esitetyin kappale vuonna 2016.
Pornaisten kotiseutumuseo

Historia

Pornaisten kotiseutumuseon syntysanat lausuttiin Kivistön nuorisoseurantalolla pidetyssä esitelmätilaisuudessa lokakuussa 1917. Esitelmän piti Suomen Kansallismuseon amanuenssi, FL A. M. Tallgren, joka ehdotti museotilaksi kellotapulia. Kesällä 1936 pitäjäläiset keräsivät vanhoja esineitä museota varten. Keruutyön organisoi Helsingin yliopiston Eteläsuomalainen osakunta yhdessä Pornaisten nuorisoseurojen kanssa. Pornaisten Museoyhdistys perustettiin 2.8.1936 Laukkosken seuratalossa pidetyssä kokouksessa, jossa katsottiin tyhjilleen jäänyt vanha kellotapuli sopivaksi tilaksi museolle. Kerätyt esineet järjestettiin sinne näyttelyksi ja avajaiset vietettiin 11.10.1936.
Museo sijaitsi kellotapulissa vuoteen 1993 saakka, jolloin kellotapuli tuhoutui tulipalossa. Museoesineitä oli siirretty vuodesta 1988 lähtien kirkon vieressä sijaitsevan huoltorakennuksen yläkertaan, mutta suurin osa talonpoikaisesineistöstä tuhoutui kellotapulin palossa. Esineitä alettiin kerätä uudelleen ja varastotilaksi alun perin ajatellusta tilasta tuli varsinainen museotila.

Näyttelyt

Museolla on vaihtuvan näyttelyn tila, johon vuosittain kootaan uusi paikallishistoriaan liittyvä näyttely. Vuonna 2017 esillä oli Pornaisten vuosiin 1917 ja 1918 liittynyt näyttely ja vuonna 2018 Pornaisten postitoiminnasta kertonut näyttely.
John Monash

Sir John Monash (27. kesäkuuta 1865 Melbourne – 8. lokakuuta 1931 Melbourne) oli australialainen insinööri ja kenraali, joka komensi useita australialaisista muodostettuja yksikköjä ensimmäisessä maailmansodassa. Hän tuli tunnetuksi uusien taistelutaktiikoiden soveltamisesta sodan lopussa.
Monashin vanhemmat olivat Itä-Euroopasta Australiaan muuttaneita juutalaisia. Hän opiskeli Melbournen yliopistossa oikeustiedettä, taideaineita ja insinööritekniikkaa. Hän valmistui 1891 insinööriksi ja osallistui eräiden siltojen suunnitteluun. Monash liittyi myös vuonna 1884 Victorian osavaltion kansalaismiliisijoukkojen opiskelijakomppaniaan ja loi itselleen sotilasuran. Insinööritaustansa vuoksi hän palveli pääasiassa tykistössä ja yleni vuoteen 1913 mennessä everstiksi. Maailmansodan puhjettua vuonna 1914 Monash nimitettiin Egyptissä toimineen australialaisten vapaaehtoisjoukkojen neljännen jalkaväkiprikaatin komentajaksi. Hän komensi prikaatia vuonna 1915 epäonnistuneen Gallipolin maihinnousun aikana. Kesäkuussa 1916 hänet siirrettiin länsirintamalle divisioonankomentajaksi ja ylennettiin samalla kenraalimajuriksi. Monashin divisioona osallistui muun muassa Messinesin ja Passchendaelen taisteluihin. Monash panosti komentajana operaatioiden huolelliseen suunnitteluun ja hän pyrki hyödyntämään mahdollisimman tehokkaasti muita aselajeja sekä tekniikkaa jalkaväen hyökkäysten tukena.
Toukokuussa 1918 Monash ylennettiin kenraaliluutnantiksi ja nimitettiin australialaisista muodostetun armeijakunnan komentajaksi William Birdwoodin seuraajana. 4. heinäkuuta käydyssä Hamelin taistelussa Monash sovelsi kehittelemäänsä uutta taktiikkaa, niin sanottua ”rauhanomaista työntymistä”. Siinä maata vallattiin viholliselta vähä vähältä rajoitetuilla ja keskitetyillä yllätyshyökkäyksillä, joissa vihollisen asemaa tulitettiin lyhyen aikaa tykistöllä, konekivääreillä, panssarivaunuilla ja lentokoneilla ennen kuin jalkaväki lähetettiin hyökkäykseen. Menestyksen salaisuus oli eri aselajien yhteistyössä. Lisäksi operaatioiden lyhyyden vuoksi tämä taktiikka toimi paremmin kuin aiemmin käytetyt massiiviset tykistökeskitykset, jotka lähinnä varoittivat vihollista odotettavissa olevasta jalkaväen hyökkäyksestä. Hamelin menestyksen jälkeen Monash kehitteli ideaansa jatkuvasta hyökkäyksestä pidemmälle, ja myös muut brittiarmeijan yksiköt omaksuivat tämän taktiikan sodan loppuvaiheessa. Elokuun 8. päivästä alkaen australialainen armeijakunta toimi brittien hyökkäyksen kärkijoukkona, kunnes se vedettiin pois etulinjasta lokakuussa. Joukot onnistuivat tekemään useita läpimurtoja, viimeisenä niistä Hindenburg-linjan murtaminen, ja Monash palkittiin 12. elokuuta ritarinarvolla. Sodan päätyttyä hän johti australialaisten joukkojen kotiuttamista.
Sodan jälkeen Monash jätti armeijan ja toimi muun muassa Victorian osavaltion sähkölaitoksen johdossa. Hän julkaisi muistelmateokset The Australian Victories in France in 1918 (1920) ja War Letters (1933). Hän myös väitteli 1921 insinööritekniikan tohtoriksi. Monash ylennettiin kenraaliksi vuonna 1930.
Monash-yliopisto on nimetty hänen mukaansa.
Unkarintammi

Ulkonäkö

Unkarintammi kasvaa 25–30 metriä korkeaksi. Sen latvus on pyöreähkö. Runko voi kasvaa läpimitaltaan kaksimetriseksi. Lehdet ovat 10–25 senttimetriä pitkiä ja 8–15 leveitä ja muodoltaan soikeahkon pitkänpyöreitä ja pariliuskaisia. Syvän loven erottamia pyöristyneitä liuskoja on 7–10 lehden kummallakin puolella. Karvainen lehtiruoti on 2–12-millimetrinen.
Hedekukat kasvavat 5–8 senttimetriä pitkissä riippuvissa norkoissa. Kukinta tapahtuu kesäkuussa. Hedelmä on tammenterho. Se on noin kaksi senttimetriä pitkä ja noin kolmasosaksi tai puoliksi kehdon ympäröimä. Terhot kypsyvät ensimmäisenä vuonnaan.

Levinneisyys

Unkarintammi kasvaa Euroopassa ja Lähi-idässä Italian eteläosissa, Unkarissa, Balkanilla ja Turkissa Mustanmeren eteläpuolella. Se viihtyy monenlaisilla mailla.
Linjaliikenne Muurinen

Historia

Vuonna 1966 Turussa oli kaksi linja-autoliikennettä hoitavaa yhtiötä, Turun kaupungin liikennelaitos ja yksityisten linja-autoilijoiden TLO, jolla oli tullut myyntiin Einar Westmannin osuus. Linja-autoista kiinnostunut Antti Muurinen osti sen yhdessä Veikko Rantalan kanssa. Kaupan mukana tuli Vanaja-merkkinen linja-auto. Toiminta alkoi 1.2.1966 linjoilla 1 ja 6. Pian hankittiin toinen, uudempi auto Nurmijärven linja-autoyhtiöltä. Joulukuussa aloitettiin uudella linjalla Kauppatori–Suikkila. 
Vuonna 1969 Veikko Rantala jäi pois yhtiöstä, ja Antti Muurinen jäi omistajaksi yksin. Seuraavana vuonna ostettiin Armas Aaltosen puoliosuus vanhan hautausmaan linjasta. Vuonna 1971 hankittiin ensimmäinen uusi, Autokorin valmistama linja-auto. Vuonna 1977 ostettiin Aarne Alisen puoliosuus ja kaupan mukana kaksi autoa. Hirvensalosta vuokrattiin huolto- ja tallipaikka.
Vuonna 1981 yrityksen toiminimi muutettiin Ky:ksi ja merkittiin kaupparekisteriin. Samana vuonna alettiin rakentaa omaa toimitilaa Orikedolle.
Vuonna 1985 Pasi Muurisesta tuli vakituinen työntekijä ja vuotta myöhemmin hänen vaimostaan. Heistä tuli vastuullisia osakkaita vuonna 1990.  Antti Muurinen Ky muuttui vuonna 1995 osakeyhtiöksi, ja Pasi Muurisesta tuli toimitusjohtaja. Antti Muurinen siirtyi hallituksen puheenjohtajaksi. Vuonna 2001 Antti Muurinen sai Turun kaupungilta Joukkoliikenne 100 vuotta -mitalin. Samana vuonna yrityksen nimi muuttui muotoon Linjaliikenne Muurinen Oy.

Kalusto

Kalusto koostuu matalalattiabusseista, pikkubusseista ja 36-66-paikkaisista turistibusseista.
William Spottiswoode

William Spottiswoode (11. tammikuuta 1825 – 27. kesäkuuta 1883) oli englantilainen matemaatikko ja fyysikko. Hän opiskeli muun muassa Eton Collegessa ja Balliol Collegessa Oxfordissa, josta hän lähti vuonna 1846. Vuonna 1870 hänet valittiin Lontoon Matemaattisen Seuran puheenjohtajaksi. Fysiikan alalla hän tutki muun muassa polarisaatiota. Hänet valittiin vuonna 1878 sekä British Association for the Advancement of Sciencen että Royal Societyn puheenjohtajaksi. Hän kuoli vuonna 1883 ja on haudattu Westminster Abbeyyn.
Retu Kivinen

Hahmo

Retu on tyypillinen työläinen, joka työskentelee Brontonosturin kuljettajana herra Slaten Kivi ja Sora yhtiössä. Retu on hyvin temperamenttinen ja harrastaa keilaamista, biljardia, pokeria, golfia ja kotonaan löhöilemistä. Keilaamisessa ja biljardissa Retu on erittäin taitava. Hän on muun muassa voittanut useita mestaruuksia keilaamisesta ja on jopa käynyt balettitunneilla parantaakseen taitojaan keilaamisen parissa. Myös golfin parissa Retu on voittanut mestaruuden Tahvon avustuksella.
Retu kuuluu parhaan ystävänsä Tahvon kanssa Vesipuhveleiden veljeskuntaan, jonka myötä hänelle on aiheutunut ongelma uhkapelien, erityisesti pokerin parissa.
Hänen menneisyytensä on vaihdellut televisiosarjoista riippuen. Hän on kuitenkin pysynyt Ed ja Edna Kivisten ainoana lapsena. Alkuperäisen sarjan jaksossa Love Letters On The Rocks Retu ja Vilma tutustuivat toisiinsa käydessään Boulder high schoolia, jolloin Retu pelasi baseballia. Hän pyysi Vilmaa ensitreffeille 16-vuotiaana lähettäen tytölle rakkauskirjeen. Myöhemmin Retun menneisyys on ristiriidassa jakson Flintstone Of Prinstone mukaan, jolloin Retu kerrottin käyvän Rockyville high schoolia ja pelanneen amerikkalaista jalkapalloa valmistuen koulusta seitsemässä vuodessa neljän sijasta, kuten jaksossa Love Letters On The Rocks kerrottiin. Retu myös tapasi Vilman kesällä heidän ollessa noin 20-vuotiaita.
Kivikylän mukulat -sarjassa Retu ja Vilma olivat jo tunteneet toisensa lapsuudesta lähtien.
Potemkin (puisto)

Potemkin on suomalaisten arkkitehtien ja ympäristötaiteilijoiden Casagrande & Rintalan toteuttama teräksinen puisto Kuramatan kylässä Japanissa. Puisto sisältää sisä- ja ulkotiloja jälkiteolliseen meditaatioon. Työn on tilannut Echigo Tsumarin nykytaiteen triennaali vuonna 2003.
Puisto on rakennettu entisen laittoman kaatopaikan paikalle. Potemkin on temppelin, koneen ja raunion yhdistelmä. Se on Akropolis uudelleenjärjestetystä kaupunkijätteestä - laivateollisuuden metallilevyistä, murskatusta lasista, betonista ja asfaltista ja koneiden palasista. Echigo Tsumari Triennaalin tarkoituksena on taiteen keinoin elvyttää autioituvaa maaseutua ja avata nykytaiteelle väyliä kaupunkiympäristön ulkopuolella.