google/wiki40b huggingface dataset:
Sillbölen kaivos

Sillbölen kaivos  (myös Silvolan kaivokset tai Kaivokselan kaivokset) on Vantaan kaupungin länsiosassa Kaivokselassa sijaitseva historiallinen rautamalmikaivos, joka oli toiminnassa vuosina 1744–1866.

Historia

Rautamalmiesiintymän Sillbölen ratsutilan mailta, Mätäojan laakson itäpuolelta löysi vuonna 1744 vuorimestari Magnus Linder. Suomalaiset ruukit toivat tuohon aikaan malminsa enimmäkseen Ruotsista, joten esiintymä herätti toiveikkuutta. Malmin laadun takia louhinta kävi kuitenkin kannattamattomaksi ja se lopetettiin 1770. Seuraava vuonna 1785 alkanut louhintakausi taas keskeytyi sotaan kolme vuotta myöhemmin. Kaivostoiminta alkoi jälleen 1820, jolloin löydettiin huomattavan puhdasta malmia, jopa 60 %:n pitoisuuksia. Avolouhoksia kaivettiin aina 50 metrin syvyyteen. Sillbölen kaivos oli varsinkin 1830–1840-luvuilla Suomen suurimpia rautakaivoksia. Toiminta lakkasi lopullisesti vuonna 1866.

Nykyaika

1960-luvulla rakennettu Kaivokselan lähiö (ruots. Gruvsta) on saanut nimensä kaivoksesta. Kaivos sijaitsee taajaman länsipuolella Kaivokselan ala-asteen ja urheilukentän tuntumassa. Alue on virkistyskäytössä puistomaisena ulkoilualueena, joskin yksityisessä omistuksessa, ja se on suojeltu muinaisjäännösalue. Siellä sijaitsee yhä 12 eri kokoista avointa kaivoskuilua, joista syvin on 51 metriä syvä. Useimmat kuiluista on nykyisin aidattu paaluaidoilla.
Kari Virta

Kari Virta (3. helmikuuta 1932 Helsinki – 6. toukokuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, joka tunnetaan erityisesti Oulun yliopiston rakennusten suunnittelusta.

Elämä ja ura

Kari Virta valmistui Teknillisestä korkeakoulusta 1957. Hän perusti opiskelutoverinsa Timo Penttilän kanssa arkkitehtitoimiston, joka toimi vuosina 1955–1962. Toimisto suunnitteli muun muassa Tampereen työväenopiston Sampolan talon ja Helsingin Kaupunginteatterin rakennuksen.
Vuonna 1962 Virta siirtyi omaan arkkitehtitoimistoonsa, jossa hän toimi vuoteen 1999 asti. Tänä aikana hänen merkittävin työnsä oli Oulun yliopiston rakennusten suunnittelu. Työ alkoi pohjoismaisesta arkkitehtikilpailusta 1968 ja kesti noin 30 vuotta.
Virralle myönnettiin professorin arvonimi 1992 ja Oulun yliopiston kunniatohtorin arvo 2009.
Otto Kruger

Otto Kruger (6. syyskuuta 1885 Ohio – 6. syyskuuta 1974 Kalifornia) oli yhdysvaltalainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä.
Lapsena Kruger tähtäsi musiikkiuralle, mutta siirryttyään Kolumbian yliopistoon hän vaihtoi musiikin näyttelemiseen. Kruger esiintyi Broadwaylla ensimmäistä kertaa jo 15-vuotiaana. Elokuvadebyyttinsä Kruger teki vuonna 1923 ja uransa aikana hän näytteli usein bisnesmiesten kuten pankkiirien rooleja. Kruger oli suosittu näyttelijä aina 1960-luvun puoliväliin saakka, jolloin hän joutui lopettamaan terveydellisistä syistä. Krugerilla on kaksi tähteä Hollywood Walk of Famella.
Kruger muistetaan rooleistaan muun muassa elokuvissa Lääkärin omatunto (Magnificent Obsession) ja Alfred Hitchcockin Viidennen kolonnan mies (Saboteur). Kruger esiintyi myös televisiosarjoissa.
Kruger oli Transvaalin tasavallan entisen presidentin Paul Krugerin (1825–1904) veljenpojan lapsenlapsi.
College

College (latinan sanasta collegium) on englanninkielisissä maissa useista eritasoisista oppilaitoksista käytetty termi.

Yhdysvallat

Yhdysvalloissa collegeiden tutkinnot ovat korkeintaan alempia korkeakoulututkintoja (bachelor), ja yhden oppilaitoksen pääainevalikoima on suppeampi kuin yliopistossa, mutta kielenkäytössä sana "college" viittaa myös yliopistoihin.

Kanada

Kanadan colleget vastaavat opistoa tai ammattikorkeakoulua: ne tähtäävät selvemmin ammattiopintoihin kuin yliopistot. Jotkut koulutusohjelmat kestävät korkeintaan vuoden, toiset kaksi tai kolme vuotta.

Australia

Australiassa college on yliopistoa pienempi korkeakoululaitos, joka voi olla joko itsenäinen tai jonkin yliopiston alainen.

Irlanti

Irlannissa termi college tarkoittaa likimain kaikkia korkeamman asteen opintoja.

Ranska

Ranskan kielen sana collège tarkoittaa Ranskassa noin 12−15-vuotiaille suunnattua pakollista koulua, joka vastaa Suomen peruskoulun yläluokkia.
Asteroid Hopper

Taustaa

Aiemmin Tarkiainen oli tehnyt vaihtoehtorockia ja soittanut kitaraa Jalla Jalla -yhtyeessä. 
Jalla Jallan toiminnan vähettyä Tarkiainen jatkoi musiikin tekemistä tietokoneella ja otti taiteilijanimekseen Desert Planet. Nimi viittaa tieteiselokuviin, tietokonepelihin ja siinä on myös mustan huumoriun sävyttämä viittaus Tarkiaisen asuinpaikkaan Lappiin: Lappi on kaukainen, eristynyt ja karu alue.

Levyn teko

Uutta musiikkia tehdessään Tarkiainen muisteli tietokonepelien äänimailmaa ja teki musiikkia samaan henkeen. Vaikutteina olivat kolikkopelit, oma Commodore 64, veljenpojan Super Nintendo ja tutun Amiga.
Desert Planet -tyyli muotoutui nykyisen kaltaiseksi 1998 loppuvuodesta. Ensimmäinen kappale, joka valmistui oli "Walker" ja lopullinen versio kappaleesta oli valmiina toukokuussa 1999. Bonuksena Asteroid Hopper -levyllä vierailee Happy Goat -niminen artisti (Vesa Maunu), joka tekee musiikkia PlayStation-pelikonsolilla. Levyn masteroi osittain Kari Mehtälä.
Malijärvi

Maantieto

Järven pinta-ala on 9,6 hehtaaria ja se on 550 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Siihen laskee useita pelto-ojia ja metsäojia ja etelän suunnalta myös suo-ojia. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkuunsa 1,6 kilometriä pitkä suo-oja, joka yhdessä Kivijärven laskuojan kanssa muodostavat Malvonjoen pisimmän latvahaaran.
Järvellä on 1,6 kilometriä rantaviivaa ja sen ranta on pääosin avosuota, vaikka itärantaan rajautuu kallio- ja moreenipohjainen metsämaasto. Rannoille on Isolevonmäelle ja Viluniemeen rakennettu loma-asuntoja, joille johtaa tiet kantatieltä 43. Euran ja Laitilan välinen raja kulkee rannan myötäisenä järven itäpuolella. Raja on samalla Satakunnan ja Varsinaissuomen välinen raja.

Historiallinen maantieto

Vuoden 1855–1856 Kalmbergin kartastossa järven nimeksi on kirjoitettu "Mallijärvi". Kartassa on kuvattu tilanne ennen järvenlaskua tai tilanne ensimmäisen järvenlaskun jäljiltä. Järvi oli tuolloin noin 2,5 kilometriä pitkä ja 800 metriä leveä. Järvellä oli pitkä selkä, joka alkoi nykyiseltä Isoperältä ja jatkui lähes Kivijärven laskuojalle saakka. Järven keskivaiheilta työntyi kaakkoon yli 700 metriä pitkä suora lahti, jota kutsutaan nykyään Vähäperäksi. Järvi vaikutti tuolloin olevan asumaton.

Historia

Etelässä sijainneen Pitkäjärven järvenlaskulle haettiin lupa vuonna 1807 ja se toteutettiin vuonna 1816. Kivijärven ja Malijärven hanke toteutettiin samaan aikaan, mutta ennen vuotta 1819. Järvien toinen järvenlasku oli osa riitaisaa hanketta. Vuonna 1838 päättivät eräät Kivijärven kyläläiset, joka kuului tuolloin Hinnerjokeen, laskea uuden kerran Kivijärven, Malijärven ja Pitkäjärven vedenpintaa yhteistoimin Laitilan Suontaustan ja Leinmäen kyläläisten kanssa. Muodostettiin järvenlaskuyhtiö, jonka puitteissa räjäytettiin kalliota rikki 120 kyynärän matkalta. Järvien vesi ei kuitenkaan laskenut toivotulla tavalla.
Tästä huolimatta vuonna 1841 torppari Daniel Johansson Laitilasta (nykyään Hinnerjoelta) peräsi lääninkonttorilta oikeutta saada järvenlaskun vesijättömaita itselleen. Toisen vesijättömaan riita-asian laittoi viereille talollinen Fredrik Lambo ja kumppanit vuonna 1849. Koska kaikki Kivijärven kyläläiset eivät olleet vuonna 1838 osallistuneet sopimukseen, syntyi vesijättömaista yleisempikin riita. Sitä puitiin käräjillä vuonna 1856, kun uutta järvenlaskulupaa anottiin. Päätökseksi tuli se, että laitilalaiset suljettiin pois yhtiöstä ja kaikki kivijärveläiset otettiin siihen mukaan.
Kyläläisten taloilla oli yhtäsuuret osuudet kuluihin ja tuloihin. Vesijätön maita käytettiin heinän kasvattamiseen. Niitetyt heinät ja vesiheinät huutokaupattiin karjankasvattajille. Vuonna 1922 haki A.K. Lunden lupaa vesijättömaan kuivattamiseen, mikä myönnettiin seuraavana vuonna. Suuren järven kuivattaminen on edelleen kesken.

Luonnontila

Malijärven vesijättöalue ja itse järvi muodostavat luonnonsuojelualueen (LVO020057), joka kokonaisala on 103,37 hehtaaria ja vesiala 9,34 hehtaaria.
Ruperto Cruz Santos

Ruperto Cruz Santos (s. 30. lokakuuta 1957) on filippiiniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Manilan arkkihiippakuntaan 10. syyskuuta 1983 ja nimitettiin Balangan hiippakunnan piispaksi 1. huhtikuuta 2010. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Gaudencio Borbon Rosales, jota avustivat Ricardo Vidal ja Edward Joseph Adams. Cruz Santos asetettiin virkaansa 8. heinäkuuta.
Kari Lindberg

Kari Olavi Lindberg (7. tammikuuta 1944 Hamina – 5. tammikuuta 2004) oli suomalainen pesäpalloilija.
Kari Lindberg, pesäpallopiireissä Limppu, pelasi kymmenessä Itä-Länsi -ottelussa, seitsemässä Liitto-Lehdistö -ottelussa ja valittiin kuusi kertaa Muun Suomen joukkueeseen mestareita vastaan. Ensimmäisen mitalinsa, SM-pronssin, Limppu saavutti kaudella 1970, jolloin hänet valittiin myös Vuoden pesäpalloilijaksi, ja Suomen mestaruuden 1974, jolloin hän löi ensimmäisenä täyteen 300 juoksua mestaruussarjassa. Kaudella 1975 Limppu ylitti 500 tehopisteen rajan (lyödyt+tuodut). Tehotilaston Lindberg voitti kausilla 1967 ja 1968. Puolustusvoimain Suomen mestaruus hänellä on 1964 ja lisäksi useita Kymenlaakson piirin mestaruuksia. Kaudella 1981 Limppu toimi pelinjohtajana 11 ottelun ajan. Lindbergin seurana koko uransa ajan oli Haminan Palloilijat.
Victor Herbert

Victor August Herbert (1. helmikuuta 1859 Dublin – 26. toukokuuta 1924 New York) oli irlantilaissyntyinen säveltäjä.
Herbert syntyi Dublinissa ja muutti 7-vuotiaana Stuttgartiin hänen äitinsä mentyä naimisiin saksalaisen lääkärin kanssa. Herbert sai koulutuksen sellonsoittoon ja soitti Saksassa muun muassa Johan Strauss nuoremman orkesterissa. Vuonna 1886 hän muutti New Yorkiin ja sai sellistin paikan Metropolitan-oopperan orkesterissa. Yhdysvalloissa hän kiinnostui säveltämisestä, ja julkaisi ensimmäisen oman operettinsa Prince Ananias vuonna 1894. 1890-luvun lopulla hän toimi Pittsburghin sinfoniaorkesterin kapellimestarina.
Hänen menestyneihin teatterinäytelmiinsä kuuluvat muun muassa Babes in Toyland (1903), Mlle Modiste (1905), The Red Mill (1906), Naughty Marietta (1910), Sweethearts (1913) ja Eileen (1917).
Herbert oli mukana perustamassa säveltäjien tekijänoikeuksia valvovaa ASCAP-järjestöä. Hänen nostamansa oikeustapaus Shanley’s Restaurants -ravintolaketjua vastaan johti korkeimman oikeuden merkittävään ennakkopäätökseen, että musiikkiteoksen julkiseen esittämiseen ansaitsemistarkoituksessa tarvitaan säveltäjän lupa.
Herbertiä pidetään yhdysvaltalaisen teatterimusiikin ensimmäisenä merkittävänä säveltäjänä. Hänen musiikillaan ei kuitenkaan ollut suurta vaikutusta myöhemmän sukupolven teatterisäveltäjiin.
Victor Herbert kuoli sydänhalvaukseen toukokuussa 1924. Hänet valittiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 1970.
Camp Candy

Camp Candy on yhdysvaltalainen animaatiosarja, joka perustuu edesmenneen koomikon John Candyn kokemuksiin  nuoriso-ohjaajana kesäleirillä. Sarja kertoo kuuden lapsen kesäleiristä Yhdysvaltain vuoristoseudulla. Lasten kesäleirit ovat tunnettu amerikkalainen ilmiö, lapset viettävät lomansa leirillä. Sarjan pääosassa on kuusi lasta, toisinaan taustalla näkyy myös sivuosien näyttelijöitä. 
Henkilöhahmot ovat sarjassa vahvat. Robin on suuri eläintenystävä, Rick on vitsailija ja John esiintyy itsenään, välillä vähän pellenä leiriohjaajana, jota kaikki kuitenkin kunnioittavat. Näin tekee erityisesti Nurse Molly, joka kerran melkein saikin Johnin miehekseen, mutta sitten käsikirjoittaja puuttui asiaan...
Alex on leirin ehdoton kommando, jolle urheilu on kaikki kaikessa. Vastakohtaluonnetta edustaa Vanessa, sikarikas tyttö joka kuvittelee olevansa tähti. Hänet lähetettiin leirille, jottei olisi niin diiva ja tutustuisi tavallisiinkin lapsiin.  Lasten ikähaitari leirillä on 4 - 13 vuotta. 
Hermostunut leiriohjaaja Duncan kuvittelee välillä olevansa armeijan koulutusleirillä, kun taas Botch vetää kilpailevaa Camp Kickboottia, joka muistuttaa enemmän kommandojoukkojen koulutusleiriä kuin lasten kesäleiriä. Sarjalla on hyvin käsikirjoitettu tarina, joka osin muistaa aiempia jaksoja. Sarjan pituus on hyvin valittu. Toistoa jokaiseen jaksoon tuo lomaosakekiinteistökehittäjä Rex de Forest III, joka yrittää tuhota leirin, sarja jopa vitsailee itse tällä kliseellä välikommenteissa. Pieniä julkkisvierailuja sarjassa on, lähinnä jenkkien omia pikku kuuluisuuksia. Päätösjakson episodissa on menevä musiikkivideo, joka kertaa kaikki jaksot rokkaavan kappaleen kera.
Suomessa sarjan jaksoja on julkaistu 1990-luvun alussa videokasetteina. Suomenkielisestä jälkiäänityksestä vastasi Golden Voice Oy.
Verner Laaksonen

Johan "Juho" Verner Laaksonen (7. marraskuuta 1895 Orimattila – 10. marraskuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edusti Suomea maratonilla Amsterdamin olympialaisissa vuonna 1928 ja oli matkan lopputuloksissa sijalla 12. Hänen seuranaan oli koko hänen uransa ajan Helsingin Jyry.
Jussi Viita

Jussi Tuomas Viita (s. 26. syyskuuta 1985 Tampere) on urheilu-uransa jo lopettanut suomalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli korkeushyppy. Hän edusti Tampereen Pyrintöä ja häntä valmensi vuosina 2006-2016 Jouko Kilpi ja vuosina 2001–2006 Tapio Haikama.

SM-taso

Viita voitti Kalevan kisoissa SM-kultaa vuosina 2011, 2013, 2014, 2015 ja 2016, hopeaa vuosina 2003, 2010 ja 2012 sekä pronssia 2004 (jaettu 3. sija), 2007, 2008 ja 2009.
Sisäratojen Suomen-mestaruuden Viita voitti vuosina 2011, 2012, 2013 ja 2014. Vuonna 2007 hän oli toinen ja vuosina 2006, 2008 ja 2009 kolmas.

Arvokisat

Viita saavutti pronssia alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Debrecenissä 2007 tuloksella 221. Hän karsiutui loppukilpailusta Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa 2011 tuloksella 222 ja Zürichin EM-kilpailuissa 2014 tuloksella 219. Hän edusti Suomea aikuisten maaottelussa ensimmäisen kerran vuonna 2008.  Hän voitti maaottelun korkeuskilpailun Helsingissä 2011, Tukholmassa 2013, Tukholmassa 2015 ja Tampereella 2016 sekä hallimaaottelussa Steinkjerissä 2012.

Henkilökohtaiset ennätykset

Viita hyppäsi ulkorataennätyksensä 226 cm Kuopion Kalevan kisoissa 3. elokuuta 2014. Hänen halliennätyksekseen jäi 224 cm, jonka hän hyppäsi Tampereen hallimaaottelussa 5. helmikuuta 2011.
Viinintuotanto Espanjassa

Viinintuotanto on Espanjassa tärkeä maatalouden osa-alue. Espanja on maailman kolmanneksi suurin viinintuottaja, ja vuotuinen tuotantomäärä on noin 35 miljoonaa hehtolitraa.

Tuotantoalueet

Viinirypäleen kasvatusala on ollut Espanjassa vuosina 2010–15 noin 10 400 neliökilometriä, joka vastaa 14:ää prosenttia maailman kasvatusalasta ja on maailman suurin ennen Kiinaa. Sen jälkeen kasvatusala on vähitellen laskenut 10 000 km² alapuolelle. Viinirypäleitä kasvatetaan lähes koko maan alueella, niin Kanarian saarilla kuin Pyreneilläkin.

Viinien tuotanto

Viinirypäleitä tuotetaan Espanjassa vuosittain noin kuusi miljoonaa tonnia, josta valtaosa jalostetaan viiniksi. Tuoreena rypäleistä käytetään noin 5 prosenttia, 0,3 miljoonaa tonnia. Rusinoita tuotetaan noin miljoona kiloa vuodessa.
Viinin vuotuinen tuotantomäärä on ollut 2000-luvulla vuosittain 31–44 miljoonaa hehtolitraa, 3,1–4,4 miljardia litraa.
Julius Hirsch

Elämä

Hirsch aloitti jalkapalloilun Karlsruher FV:ssä vuonna 1902 ja esiintyi seuran edustusjoukkueessa ensimmäistä kertaa 17-vuotiaana. Hänen aikanaan Karlsruher saavutti yhden Saksan mestaruuden sekä kolme Etelä-Saksan aluemestaruutta. Hirsch muodosti joukkueen vaarallisen hyökkäyskolmikon yhdessä kahden muun maajoukkuepelaajan Fritz Fördererin ja Gottfried Fuchsin kanssa. Hän taisteli myös vapaaehtoisena ensimmäisessä maailmansodassa ja palkittiin ansioistaan rautaristillä. Peliuransa jälkeen Hirsch toimi juniorivalmentajana sekä työskenteli isänsä omistamassa tekstiilitehtaassa, joka valmisti muun muassa erilaisia urheiluvälineitä.
Vuonna 1933 Hirsch erosi entisen seuransa Karlsruher FV:n jäsenyydestä kuultuaan asetuksesta, jonka mukaan kaikki juutalaiset aiotaan erottaa eteläisen Saksan urheiluseuroista. Toisen maailmansodan alla vuonna 1939 hän otti avioeron suojellakseen saksalaista puolisoaan ja lapsiaan natsien vainoilta. Maaliskuussa 1943 Hirsch vietiin Auschwitzin keskitysleirille, jossa hänet oletettavasti surmattiin kaasukammiossa vain joitakin päiviä keskitysleirille saapumisen jälkeen. Hirschin kuolinpäiväksi julistettiin myöhemmin 8. toukokuuta 1945, eli sama päivä, jolloin natsi-Saksa antautui. Hänen kaksi lastaan joutuivat Theresienstadtin keskitysleirille vuonna 1945, mutta he selvisivät hengissä.
Vuonna 2013 Karlsruhen kaupunki nimesi kadun Julius Hirschin mukaan.

Julius Hirsch -palkinto

Saksan jalkapalloliitto perusti vuonna 2005 Julius Hirsch -palkinnon, joka myönnetään vuosittain vapautta, suvaitsevaisuutta ja inhimillisyyttä saksalaisessa jalkapallossa edistäneelle henkilölle tai toimijalle. Vuonna 2014 palkinto annettiin Bayern Münchenin Schickeria -kannattajaryhmälle.
Kallaveden reitti

Kallaveden reitti on Vuoksen vesistön vesireitistö Pohjois-Savossa, Etelä-Savossa ja Pohjois-Karjalassa. Sen pääjärvi on Kallavesi, johon vetensä suoraan laskee kaksi vesireittiä Iisalmen reitti ja Nilsiän reitti. Kolmas vesireitti, Juojärven reitti, laskee puolestaan samassa pinnan tasossa olevaan Varisveteen Iso-Kallan itäisimmässä osassa. Kallaveden reitin vedet purkautuvat etelään Saimaan pinnan tasolle Leppävirran reittiä ja Heinäveden reittiä myöten Soisalon saaren länsi- ja itäpuolelta.
Reittiä käytetään vilkkaasti monenlaiseen vesiliikenteeseen. Saimaalta Kuopioon ja Siilinjärvelle kulkee Leppävirran reittiä pitkin 4,35 metrin syväväylä, jota käytetään kaupallisessa rahtiliikenteessä kaivosteollisuuden ja puunjalostusteollisuuden raaka-aineiden ja myös valmiiden tuotteiden kuljetukseen. Vuonna 2006 alkoi myös vuosien tauon jälkeen säännöllinen matkustajaliikenne tätä Soisalon läntistä reittiä pitkin Kuopion, Savonlinnan ja Lappeenrannan välillä.
Soisalon saaren itäpuolista reittiä, Heinäveden reittiä, käytetään lähinnä matkailullisessa tarkoituksessa pienveneliikenteessä ja Saimaan perinteisten matkustajalaivojen väylänä. Pohjoisen suunnan reitit (Iisalmi, Nilsiä ja Juojärvi) ovat myös pääosin matkailun ja vapaa-ajan liikenteen käytössä, joskin puunuittoa tapahtuu jossakin määrin Iisalmen ja Nilsiän reittien eteläisimmissä osissa.
Paunun koulu

Paunun yläkoulu Jämsässä sijaitsee osoitteessa Paununkatu 1. Koulussa opetetaan vuosiluokkia 7-9. Rinnakkaisluokkia on 6-7. Paunun koulun välittömässä läheisyydessä sijaitsevat Vitikkalan koulu, jonka kuudennet luokat opiskelevat Paunun koulun rakennuksessa, ja Jämsän jäähalli. Paunun koulu on valmistunut v. 2012, jolloin Seppolan koulusta muutettiin Paunun kouluun. Seppolan koulu oli entinen Jämsän yläaste.
Paunun koululla järjestettiin keväällä 2012 vihkiäisjuhla, jossa juhlapuhujana oli opetusministeri Jukka Gustafsson. Paunun koulun suunnitteli H&M Arkkitehdit Lahdesta. Rakennuksen suunnittelussa kiinnitettiin huomiota tilojen valoisuuteen ja avaruuteen. Paunun koulun rakentamisen rahoittivat Jämsän kaupunki ja valtio. Kaupunki investoi rakentamiseen n. 9 miljoonaa ja valtiolta saatiin n. 5 miljoonaa euroa. Koulun rehtorina toimii Tuija Huikuri. Koulussa on n. 450 oppilasta, 34 opettajaa ja 3 avustajaa.
Lähteet:
Rehtorin Tuija Huikurin haastattelu 25.10.2012
Face the Shadow

Sanoitus

Kappaleen sanoitus herätti kohua. Monet uskoivat, että se oli kunnianosoitus armenialaisten kansanmurhan (jonka satavuotispäivää oli noin kuukautta ennen Eurovision laulukilpailua) uhreille. Kappaleen alkuperäisen nimen Don’t Deny (suom. Älä kiellä) katsottiin olevan pyyntö tunnustaa kiistelty kansanmurha. Myös kappaleen musiikkivideon, jossa valokuvaa varten poseeraava perhe katoaa yhtäkkiä, katsottiin viittaavan kansanmurhaan. Azerbaidžanin (joka Turkin lisäksi kieltää kansanmurhan tapahtuneen) edustajat kritisoivat kappaleen poliittista sanomaa, ja ilmoittivat ryhtyvänsä "asianmukaisiin toimiin", mikäli Armenia käyttää kilpailua politiikan välineenä.
16. maaliskuuta Armenian delegaatio ilmoitti vaihtavansa kappaleen nimen vähentääkseen epäilyjä mahdollisesta poliittisesta sanomasta. Alkuperäinen nimi jäi silti kappaleen kertosäkeeseen. Delegaatio kielsi tietyn poliittisen sanoman olemassaolon.
Viherharlekiini

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 17–20 cm. Viherharlekiinikoiraan höyhenpuku on kirkkaanvihreä, mikä on mainio suojaväri hämärässä lehvästössä. Naaras on hailakamman värinen ja keskimäärin suurempi kuin koiras. Otsan höyhenet kasvavat leveähkön nokan päälle, ja lintu näyttää hyvin pyöreäpäiseltä ja lyhytnokkaiselta. Pyrstö on lyhyehkö.

Esiintyminen

Viherharlekiini elää Kaakkois-Aasiassa Myanmarin eteläosissa, Lounais-Thaimaassa, Malesiassa ja Indonesian pohjoisilla saarilla Borneolla, Sumatralla ja pikkusaarilla. Sumatralla tapahtuvat valtaisat metsien hakkuut ovat uhka lajin esiintymiselle.
Lajista tunnetaan kolme alalajia: nimialalaji viridis sekä alalajit caudacuta ja siberu.

Elinympäristö

Viherharlekiinit elävät monenlaisissa metsissä ja taimikoissa, sekä alavilla mailla että vuoristojen rinteillä.

Lisääntyminen

Lajin pesintä tunnetaan puutteellisesti. Naaras rakentaa kasvikuiduista punomalla päärynämäisen, riippuvan pesän matalalle ruohokasvillisuuden varaan lähelle maanpintaa. Valkeahkoja munia on 2–3. Poikaset jättävät pesän 22–23 päivän ikäisinä.

Ravinto

Viherharlekiini syö lähes pelkästään viikunoita ja niiden siemeniä.
HMS Tenacious (R45)

Palvelus

Alus palveli Brittiläisessä Tyynenmeren laivastossa osallistuen joukkojen kotiuttamiseen ja imperiumin alueiden haltuunottoon. Se vierali helmikuussa Melbournessa, jonka jälkeen alus palasi Britteinsaarille. Alus siirrettiin reserviin Devonportissa, mistä se palautettiin palvelukseen 1949 3. sukellusvenelaivueen maalilaivana. Alus muutettiin tyypin 16 fregatiksi ja se palasi telakalta 1954 sijoitettuna reserviin. Alus sijoitettiin poistolistalle ja se myytiin BISCOlle. Alus saapui Trooniin romutettavaksi kesäkuussa 1965.
Aatamin puvussa... ja vähän Eevankin (vuoden 1971 elokuva)

Tuotanto

1970-luku oli Matti Kassilan uralla ahdingon aikaa. Hän ehti ehdottaa tuottajille neljäätoista elokuva-aihetta, kunnes tämä tärppäsi.

Arvioita

Helsingin Sanomien Jussi Karjalainen kutsui elokuvaa tv-esityksen alla 1993 hyvätapaisen kesäkomedian innostamattomaksi lämmittelyksi aikana, jolloin paljasta pintaa sai jo näyttää oikein väreissä.
Kiteenjärvi (Kitee)

Maantietoa

Järvi on kaksiosainen ja sen pienempää järviallasta kutsutaan Päätyenlahdeksi. Koko järven pinta-ala on 1 500 hehtaaria eli 15 km². Se on 8,9 kilometriä pitkä ja 4,1 kilometriä leveä. Päätyenlahti on 1,1 kilometriä pitkä ja 800 metriä leveä. Lahden alue osin myös rannat mukaan lukien on lintujen suojelualuetta. Lähes koko lahti on erotettu muusta järvestä pengertiellä, jossa on pieni aukko veden vaihtumiseksi. Loput järvestä muodostaa suuren järvenselän, joka lähes saareton. Järvenselkä on 5,0 kilometriä pitkä ja 3,8 kilometriä leveä.
Järvessä on laskettu olevan 7 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 2 ha, mikä on noin 0,1 % järven kokonaispinta-alasta. Saarista yksi on yli hehtaarin suurinen, yksi yli aarin ja loput 3 ovat alle aarin kokoisia. Yksikään saari ei ylitä neliökilometriä. Saarien nimet ovat Kiiskinsaari, Selkäsaari, Pieniluoto, Lehmänmaha, Siihansaari, Jänissaari ja Nuottasaari.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 30 miljoonaa m³ eli 0,030 km³. Järven keskisyvyys on 2,0 metriä ja suurin syvyys on 13 metriä. Syvin kohta sijaitsee Kiiskinsaaren ja Selkäsaaren välissä.
Järven rantaviivan pituus on 35 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on noin kilometrin. Rannat ovat joki peltomaata tai taajama-aluetta. Välissä pilkottaa pienet metsäpalstat. Taajama-alue kuuluu Kiteen keskustaan. Muille rannoille on rakennettu jonkin verran vapaa-ajan asuntoja.

Vesistösuhteet

Järvi sijairsee Kiteenjoen–Tohmajoen vesistössä (vesistöaluetunnus 02) Kiteenjoen valuma-alueen (02.02) Kiteenjoen alueella (02.022). Kiteenjoen–Tohmajoen vesistö kuuluu puoliksi Suomen ja puoliksi Venäjän puolelle.
Järven pohjoisosaan laskee Humalajoki, joka on Humalajoen alaosan alueen (02.023) laskujoki. Sen itärantaan laskee Hiidenjoki, joka on Humalajoen alaosan alueen (02.023) laskujoki. Järven vedenpinnan korkeus on 79,3 metriä mpy. Kiteenjoki virtaa alajuoksullaan Hanttavaarassa Kangasjärveen, josta se jatkaa eteenpäin Laatokkaan.