google/wiki40b huggingface dataset:
Esa Saarinen

Elämä ja ura

Saarinen väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1978 tutkimuksellaan Backwards-Looking Operators in Intensional Logic and in Natural Language, joka käsitteli logiikkaa ja kielifilosofiaa. Väittelynsä jälkeen hän toimi filosofian laitoksen assistenttina ja dosenttina sekä virkaatekevänä professorina. Saarinen haki Helsingin yliopistosta myös vakituista professorin virkaa mutta ei saanut sitä. Toimittuaan yrityselämän parissa Saarinen nimitettiin vuonna 2002 systeemitieteiden, soveltavan filosofian ja luovan ongelmanratkaisun professoriksi Teknilliseen korkeakouluun.
Vuonna 1980 Saarinen tuli tunnetuksi ”punktohtorina”, Jan Blomstedin kanssa kirjoittamansa kirjan Punk-Akatemia jälkeen. Saarisen julkisuusura jatkui 1980-luvulla muiden kirjojen tukemana: M. A. Nummisen kanssa kirjoitettu Terässinfonia (1981), Epäihmisen ääni (1984), ja Erektio Albertinkadulla (1988). Saarinen levytti myös musiikkia. Vuonna 1984 julkaistiin albumi Filosofia (mukaan lukien laulu Poikarakkaus), jonka kappaleiden sävellyksistä vastasi valtaosin Paajanen ja teksteistä Saarinen itse. Saarinen myös palkittiin opetusansioistaan Helsingin yliopiston Eino Kaila -palkinnolla. Saarinen auttoi julkisuuteen ohjaamansa, itsensä tapaan poikkeuksellisen nuorena väitelleet filosofian tohtorit Heidi Liehun ja Pekka Himasen. Vuonna 1994 ilmestynyt Imagologies: Media Philosophy (yhdessä Mark C. Taylorin kanssa) on Saarisen kansainvälisesti tunnetuin teos. Imagologies käsitteli postmodernin kulttuurin mediafilosofiaa. 
Yritysmaailmassa Saarinen on toiminut muun muassa Nokian ja Marimekon valmentajana ja konsulttina. Saarinen on mukana myös Ensio Miettisen perustaman Enston hallituksessa. Yksi työmuoto on vuodesta 1995 lähtien ollut 'Pafos-seminaari', jossa eritaustaiset ihmiset pohtivat elämänkäsitystään Saarisen johdolla. Saarinen sijoittui yhdeksänneksi Suomen Thinkers 20 -listalla Nordic Business Report -lehden valitessa Suomen suurimpia bisnesajattelijoita elokuussa 2012.
Saarinen on naimisissa Pipsa Pallasvesan kanssa. Pariskunnalla on kaksospojat. Saarisen oppilaita ovat olleet muiden muassa Pekka Himanen, Heidi Liehu ja Mauri Ylä-Kotola.
Saarista puukotettiin 5. maaliskuuta 2014 Espoossa sijatsevan Aalto-yliopiston Dipoli-rakennuksen edustalla. Poliisi otti murhan yrityksestä epäiltynä kiinni 21-vuotiaan miehen. Puukottajaa ei kuitenkaan tuomittu rangaistukseen, sillä mielentilatutkimuksen mukaan hän oli syyntakeeton, ja hänet määrättiin tahdosta riippumattomaan hoitoon oikeuspsykiatriseen sairaalaan.
Block Island Southeast Light

Historia

Vuonna 1856 Yhdysvaltain kongressi osoitti 9 000 senaikaista Yhdysvaltain dollaria majakan rakentamiseen Block Islandin kaakkoisrannalle. Majakkahallinto päätti kuitenkin uuden majakan rakentamisen sijasta käyttää rahat saaren pohjoisosassa olevan majakan uudelleenrakentamiseen, ja näin Southeast Lightin rakentaminen pantiin hamaan tulevaisuuteen.
Vuonna 1872 Nicholas Ball, paikallinen kauppias, alkoi kerätä nimiä adressiin majakan rakentamisen puolesta. Ballin mukaan saaren kaakkoisosaa ohittavat alukset altistuivat siellä suuremmalle vaaralle kuin missään muualla Yhdysvaltain rannikkoalueella. Majakkahallinto oli Ballin kanssa samaa mieltä, ja kongressi osoitti uuden majakan rakentamiseen 75 000 dollaria. Majakkaa varten hankittiin kymmen-eekkerinen kiinteistö.
Yhdysvaltain presidentti Ulysses S. Grant kirjoitti Southeast Lightin majakan määrärahan ja myöhemmin vieraili siellä. Majakka suunniteltiin yhdistäen italialaista ja uusgoottilaista tyyliä. Majakka tuli lopulta maksamaan 80 000 Yhdysvaltain senaikaista dollaria, kun se valmistui vuonna 1875. Siihen aikaan se oli korkein majakka Uuden-Englannin rannikolla. Vuonna 1928 se sähköistettiin.
Vuonna 1990 Yhdysvaltain rannikkovartiosto otatutti Block Island Southeast Lightin majakan pois käytöstä, ja korvasi sen terästornilla. 1990-luvun varhaisella taipaleella majakka oli eroosion vuoksi hyvin uhanalainen, ja Yhdysvaltain kansallinen historiallisten kohteiden suojelurahasto listasi sen yhdeksi uhanalaisimmista historiallisista kohteista Yhdysvalloissa. Rakennus, joka alun perin oli yli 90 metrin päässä jyrkänteen reunasta, oli tuolloin enää vajaa 18 metrin päässä reunanteesta.
Majakan säätiön onnistui kuitenkin keräämään noin kaksi miljoonaa Yhdysvaltain dollaria majakan siirtämistä varten. Vuoden 1993 elokuussa majakka siirrettiinkin nykyiselle paikalleen noin 90 metrin päähän jyrkänteestä. Vuonna 1997 majakalle myönnettiin National Historic Landmark -arvo.
Futsal-Liigan kausi 2018–2019

Kuukauden pelaaja

Futsal-liigan pelaajat valitsevat kuukausittain keskuudestaan kuukauden pelaajan. Lokakuun pelaajaksi valittiin SoVo:n Gezim Voca.  Tammikuun parhaaksi pelaajaksi valittiin  Kampuksen Dynamon Sergei Korsunov . Helmikuun parhaaksi pelaajaksi valittiin Leijona Futsalin Jussi Nyström.

Liigakarsinta

Runkosarjan heikoiten sijoittunut Tervarit putosi suoraan futsal-ykköseen. Tervareiden tilalle futsal-liigaan nousi kaudeksi 2019-2020 nousi futsal-ykkösen voittanut Tornion Palloveikot. Futsal-liigassa toiseksi viimeikseksi sijoittunut PJK kohtasi liigakarsinnassa futsal-ykkösessä toiseksi sijoittuneen Liikunnan Riemun. Riemu voitti karsintasarjan suoraan kahdessa ottelussa (otteluiden tulokset 1-2  ja 6-1 ) ja nousi täten PJK tilalle futsal-liigaan kaudeksi 2019-2020.
Tour de Ski 2018–2019

Tour de Ski 2018–2019 kilpaillaan 29. joulukuuta 2018 – 6. tammikuuta 2019. Se on järjestyksessään 13:s Tour de Ski -kilpailusarja. Osakilpailut käydään Italian Toblachissa, Sveitsin Val Müstairissa, Saksan Oberstdorfissa sekä Italian Val di Fiemmessä.
Throbbing Gristle

1969–1976: COUM Transmissions

Throbbing Gristle syntyi Genesis P-Orridgen 1969 perustamasta, itäisen Yorkshiren Hullissa toimineesta COUM Transmissions -performanssiryhmästä. Musisointi oli olennainen osa ryhmittymän toimintaa.
Cosey Fanni Tutti oli ryhmän pitkäaikaisimpia jäseniä. Peter Christophersonilla ja Chris Carterilla oli läheiset suhteet ryhmään, mutta he eivät varsinaisesti olleet mukana sen toiminnassa.

1976–1981: varhainen industrial-liike

Jäsenet perustivat Industrial Records -levy-yhtiön 1976, ja vuonna 1977 Throbbing Gristle julkaisi ensimmäisen levynsä The Second Annual Report 786 kappaleen painoksena.
Throbbing Gristlen viimeinen esiintyminen oli San Franciscossa 29. toukokuuta 1981. Yhtye hajosi Genesis P-Orridgen ja Cosey Fanni Tuttin välirikkoon. Seurustelevat Chris Carter ja Cosey jatkoivat Chris & Cosey -nimellä. Seuraavana vuonna Genesis P-Orridge perusti Psychic TV -yhtyeen, jossa Peter Christopherson ehti soittaa muutaman kuukauden kunnes perusti Coilin kumppaninsa John Balancen kanssa.

2004–: comeback

Vuonna 2004 Throbbing Gristle kokoontui uudelleen alkuperäisellä kokoonpanolla ja julkaisi TG Now -ep:n.
Havana Club

Havana Club on Kuuban Santa Cruz del Nortessa valmistettava rommimerkki. Rommintuotannon Havana Club -tuotemerkillä aloitti José Arechabala vuonna 1878. Kuuban vuoden 1959 vallankumouksen jälkeen tislaamo ja yritys kansallistettiin.
Vuodesta 1994 Havana Clubia on tuottanut Havana Club International, Kuuban valtion ja Pernod Ricardin puoliksi omistama yhteisyritys.
Suomessa Alko myy kahta erilaista Havana Club -rommia: kolmevuotiaista rommitisleistä kypsytetty vaalea Havana Club Añejo 3 Años ja vähintään seitsenvuotiaista rommitisleistä kypsytetty tumma Havana Club Añejo 7 Años. Molempien alkoholipitoisuus on 40 tilavuusprosenttia.
Avanti! (orkesteri)

Avanti! (ital. Eteenpäin!) on suomalainen kamariorkesteri, jonka perustivat Esa-Pekka Salonen ja Jukka-Pekka Saraste vuonna 1983. Orkesterin kokoonpano vaihtelee jousikvartetin ja sinfoniaorkesterin välillä tilanteesta riippuen, lähtökohtana on itse musiikki eikä orkesterin kokoonpano. Avanti! syntyi tarpeesta korkealaatuiseen yhteismusisointiin innostuneiden ja taitavien muusikoiden kesken, sekä tietoisuudesta siitä, että suuri osa nykymusiikista ja muusta harvoin kuullusta ohjelmistosta saattaisi muutoin jäädä soittamatta.
Vuodesta 1986 on orkesteri järjestänyt Porvoossa Avanti!n Suvisoitto -musiikkijuhlan, joka kuuluu taidemusiikkiin keskittyneiden kesätapahtumien eturiviin.  Orkesteri on esiintynyt ulkomailla muun muassa Salzburgin, Edinburghin ja Lockenhausin musiikkijuhlilla. Avantin taiteellisena johtajana toimii klarinetisti Kari Kriikku.
Avanti on tehnyt yhteistyötä myös tanssiryhmä Tero Saarinen Companyn kanssa, koreografi Tero Saarisen  George Crumbin Valaan ääniä -sävellykseen perustuvassa teoksessa Vox Balaenae (2011). 
Avantin toiminnanjohtaja on syyskuusta 2015 alkaen Maati Rehor. Hänen edeltäjänsä on Maija Kylkilahti.
Bottega

Bottega (ital. kauppa, puoti, tehdas, työpaja, paja) on alun perin puoti tai taiteilijan työpaja, ateljee. Se omistettiin erityisesti apulaisille ja opiskelijoille, jotka työstivät mestarilta tilattua ja joskus hänen signeeraamaansa työtä.
Sana liittyy keskeisesti renessanssin taiteeseen, jonka lisäksi lisäksi bottega tarkoittaa nykyisin kauppaa tai kauppaketjua, jossa myydään nahka- tai muita käsityöesineitä, jotka ovat tavallisesti ylellisyystuotteita. Tällaisia ovat esimerkiksi Bottega Veneta tai Bottega Verde.

Renessanssin taiteilijoiden koulutuspaikka

Bottegassa apulaiset ja oppilaat saattoivat työskennellä mestarin kanssa ja omaksua hänen tyotapojaan tullakseen taiteilijoiksi, kuten taidehistoriassa kerrotaan. Kuuluisia ovat olleet esimerkiksi Ghirlandaion bottega, jossa Michelangelo oppi taiteen tekemisen, tai Peruginon bottega, josta Rafael kehittyi ja Verrocchion bottega, josta Leonardo sai alkunsa.
Noin vuonna 1460 Firenzessä oli 40 mestarin bottegaa. Tämä viittaa siihen, että ateljeessaan yksin työskentelevä yksi taiteilija oli silloin tuntematon asia. Renessanssiajan bottegoissa opiskelijoiden oli aloitettva alusta, ja edettävä alhaalta ylöspäin ansaitaakseen taiteilijan tai mestarin tittelin. Bottegat olivat tavallisesti rakennuksen ensimmäisessä kerroksessa, yhdistettynä liikkeenomaistajan taloon. Monet bottegat erikoistuivat johonkin taiteen tekemisen lajiin, esimerkiksi Firenzen Della Robbian bottega valmisti vain monivärisiä, lasitettuja saviesineitä, kun taas Benintendi bottegassa opetettiin vahatyön taitoja. Näin bottega saattoi saavuttaa melko korkean teknisen tason. Ammatti jatkui usein suvun piirissä, joka takasi paremmin ammatisalaisuuksien säilymisen.
Lee Hsien Loong

Elämäkerta

Lee Hsien Loong on opiskellut matematiikkaa ja tietotekniikkaa Trinity Collegessa Cambridgessa, mistä hän valmistui 1974 parhain arvosanoin ja sai julkishallinnon MPA-tutkinnon Harvardin yliopiston Kennedy School of Governmentista 1980. Lee liittyi Singaporen armeijaan 1971, opiskeli Yhdysvalloissa Fort Leavenworthissa ja jäi palveluksesta prikaatikenraalina 1984, samana vuonna kun hänet valittiin parlamenttiin 32-vuotiaana.
Lee jäi leskeksi 1982 kun hänen vaimonsa, tohtori Wong Ming Yang kuoli pian synnytyksen jälkeen sydänkohtaukseen. Hän meni uusiin naimisiin 1985 Ho Chingin kanssa, joka on ollut vuodesta 2004 Singaporen valtion sijoitusyhtiön Temasek Holdingsin toimitusjohtaja. Heillä on tytär ja kolme poikaa ja Leellä edellisestä avioliitostaan tytär ja poika.
Lee nimitettiin varapääministeriksi marraskuussa 1990, kun Goh Chok Tongista tuli pääministeri, samaan aikaan hän toimi myös kauppa- ja teollisuusministerinä. Lee nimitettiin Singaporen keskuspankin johtokunnan puhemieheksi 1998 ja valtiovarainministeriksi 2001.
Goh Chok Tong luopui pääministerin asemasta 12. elokuuta 2004 ja siirtyi Lee Kuan Yewin tilalle vanhemmaksi ministeriksi ja keskuspankin johtokunnan puhemieheksi. Lee Hsien Loong nimitettiin pääministeriksi ja joulukuussa puolueen pääsihteeriksi. Ensimmäisissä vaaleissa Leen johdolla 6. toukokuuta 2006 PAP sai 82 paikkaa 84:stä, saman kuin vuonna 2001.
Munanasetin

Munanasetin eli ovipositori on monilla hyönteisnaarailla. Sen avulla naaraat asettavat munat haluamaansa paikkaan. Hepokattinaarailla on valtava, usein sapelinmuotoinen munanasetin, jonka avulla ne voivat asettaa munansa syvälle maahan. Myös monilla loispistiäisillä on hyvin kehittynyt munanasetin. Jotkin lajit voivat porata munanasettimensa jopa syvälle puuhun. Tällä tavoin kyseiset lajit laskevat munansa puun rungossa piilossa oleviin toukkiin, jotka toimivat ”kasvatusalustoina” loispistiäisen toukille.
Velaari

Velaariäänteistä puhutaan kielitieteessä, kun pyritään kuvailemaan äänteen artikulaatiopaikkaa ääntöelimissä. Velaari on äänne, joka synnytetään kielen takaosan sekä kitalaen pehmeän osan (kitapurjeen) välissä. Velaariäänne on mm. englannin kielen sanassa cast ensimmäinen /c/
Olivia Ainali

Olivia Ainali on suomalainen näyttelijä. Hän näytteli viileää Venlaa elokuvassa Risto Räppääjä ja viileä Venla (2012). Hän näyttelee Yle TV1:n rikossarjassa Sorjonen (2016–) päähenkilö Kari Sorjosen teini-ikäistä tytärtä Janinaa.
Ainali näytteli Sannia Ylen draamakomediasarjassa Kynsin hampain (2016) ja hän ääninäyttelee televisiosarjoissa ja elokuvissa.
Pikkulapsena Ainali esiintyi Iita-Linta Marian mykässä roolissa oopperassa Punainen viiva (2007). Ainali on oopperalaulaja professori Jorma Hynnisen tyttärentytär.
Teen Wolf (vuoden 2011 televisiosarja)

Tuotanto

Teen Wolfin ensimmäinen, toinen ja neljäs tuotantokausi sisältävät 12 jaksoa, kolmas on jaettu kahteen osaan, jotka molemmat koostuvat kahdestatoista jaksosta. Sarjan viides kausi on 20 jakson pituinen ja jaettu jälleen kahteen osaan, kuten myös kuudes kausi. Sarja päättyi kuudenteen kauteen, jonka päätösjakso esitettiin Yhdysvalloissa 24. syyskuuta 2017.
Sarjan jaksot ovat kestoltaan noin 40–45-minuuttisia.
Kodachrome (elokuva)

Juoni

Vuoden 2010 paikkeille sijoittuvassa tarinassa levy-yhtiön kykyjenetsijänä toimiva Matt (Jason Sudeikis) saa kuulla isänsä Benin (Ed Harris), kuuluisan valokuvaajan, olevan kuolemassa maksasyöpään. Isä ja poika eivät ole pitäneet yhteyttä vuosikymmeneen, mutta nyt sosiaalisesti kulmikas Ben haluaa Mattin kuljettajakseen viedäkseen löytämänsä kehittämättömät vanhat Kodachrome-filmirullat Kansasin laboratorioon ennen kuin se suljetaan lopullisesti. Matkalle vanhalla Saab 900 -avoautolla lähtee myös isän sairaanhoitaja Zoe (Elizabeth Olsen). Matkalla Matt yrittää myös pelastaa oman musiikkiuransa uhkaavilta potkuilta tekemällä levytyssopimuksen Chicagossa pitkään seuraamansa yhtyeen kanssa, mutta epäonnistuu. Juuri kun Matt alkaa pitää Zoesta, tämä ottaa lopputilin töykeästi käyttäytyvän Benin hoitotyöstä.
Isä ja poika saapuvat lopulta Kansasin laboratorioon, jossa on paljon muitakin filmejään kehityttämään tulleita. Ben tapaa monia ihailijoitaan ja myös vanhoja kuvaajakollegoitaan, jotka ovat samalla asialla. Laboratorion väripigmentit ovat kuitenkin päässeet loppumaan vuorokautta arveltua aiemmin, ja Benin rullat ovat vähällä jäädä kehittämättä. Ben kuolee filmien ollessa laboratoriossa, ja omistaja Wayne luovuttaa kehitetyt diakuvat laatikoissa Mattille surunvalittelujen myötä ja kertoo niiden jääneen maailman viimeisinä kehitetyiksi Kodachrome-kuviksi. Kotona poika lataa kuvat diaprojektoriin ja huomaa niiden olevan rakkaudella kuvattuja perhekuvia hänen äidistään, isästään ja hänestä itsestään noin viisivuotiaana. Zoe tulee tapaamaan Mattia, ja he lähentyvät kuvia katsellessaan.

Vastaanotto

Roger Ebertin muistosivustolla kriitikko Susan Wloszczyna kirjoitti Kodachromen jäävän juonensa ennakoitavuuden takia jälkeen neljä vuotta aiemmin julkaistusta, tarinaltaan samantapaisesta Alexander Paynen elokuvasta Nebraska (2013), joka sai useita Oscar- ja Golden Globe -ehdokkuuksia. Hän antoi elokuvalle kaksi ja puoli tähteä neljästä. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 48 arvostelun perusteella laskettuna kriitikoiden arvosteluista 71 prosenttia oli positiivisia.
Uno Laht

Uno Laht (30. huhtikuuta 1924 Valga – 24. syyskuuta 2008 Tallinna) oli virolainen kirjailija ja runoilija. Hänen neuvostoelämää satirisoivasta tuotannostaan on suomennettu vain teksti kuvateoksessa Kiitos, Helsinki (Eesti Riiklik kirjastus, 1964).
Uno Laht syntyi virkamiehen poikana Valgassa ja kävi Tallinnassa reaalikoulun. Toisen maailmansodan ja Viron saksalaismiehityksen aikana Laht evakuoitui Neuvostoliiton selustaan ja palveli vuodesta 1942 ensin puna-armeijan Viron armeijakunnassa ja sitten turvallisuuspalvelun tehtävissä Tallinnassa. Vuosina 1946–1953 hän teki toimittajan töitä kunnes ryhtyi vapaaksi kirjailijaksi.
Laht tuli tunnetuksi ajankohtaisena ja satiirisena sodanjälkeisten aikojen kuvaajana. Hänen esikoiskokoelmansa Piimahambad (”Maitohampaat”, 1954) ja sen ”paikattu” laitos (1956) sisältää runomuotoisia pakinoita ja ajankohtaisia kupletteja, muunnelmia ajan tunnetuista lauluista. Vuoden 1958 kokoelmassa Sinelitaskust seanahkse portfellini (”Manttelintaskusta siannahkaiseen salkkuun”) Lahtin tyyli oli monipuolistunut ja vakavoitunut. 1960-luvun kokoelmissaan hän jatkoi hyökkäyksiään pikkuporvarillisuutta, pysähtyneisyyttä ja byrokratiaa vastaan.
Kymmenkunnan runokokoelman lisäksi Lahtin tuotantoon kuuluu kaksi oopperalibrettoa, novellikokoelma Bordelli likvideerimine ((”Bordellin likvidointi”, 1974) sekä kokoelma kirjallisia pakinoita ja parodioita Paroodi-koodi-oodiaid (1969). Vuonna 1959 esitettiin hänen näytelmänsä Atlandi heeringas (”Atlantin silli”).
British Overseas Airways Corporation

British Overseas Airways Corporation (BOAC) oli vuosina 1939–1974 toiminut lentoyhtiö. BOAC oli brittiläinen valtion lentoyhtiö vuodesta 1939 vuoteen 1946 ja Britannian valtiollisen pitkien matkojen lentoyhtiö vuosina 1946–1974. Yhtiö fuusioitui Imperial Airwaysin kanssa vuonna 1939. BOAC taas fuusioitui British European Airways -yhtiön (BEA) muodostaen British Airways -yhtiön vuonna 1974. 
1930-luvulla ja toisen maailmansodan jälkeisenä aikana marraskuuhun 1950 asti Imperial Airways ja sitten BOAC tekivät lentoveneillä säännöllisiä lentoja siirtomaissa Afrikassa ja Aasiassa. Short Empire ja Short S.8 Calcutta -lentoveneillä kuljetettiin ennen sotaa matkustajia ja postia. Sodan jälkeen BOAC lensi Hythe- ja Plymouth-nimisillä muutetuilla Short Sunderland -tyypin koneilla. Sodan jälkeen lentoyhtiö lensi uusilla Short Solent -lentoveneillä Niilin kautta Etelä-Afrikan Johannesburgiin.
Britanniassa kouluttamisen ohella BOAC toimi lentokouluttajana myös Sorotissa, Ugandassa.

Historia

British Overseas Airways Corporation perustettiin marraskuussa 1939, kun valtiollinen Imperial Airways ja pienistä lentoyhtiöistä yhdistynyt British Airways yhdistettiin kansalliseksi lentoyhtiöksi. Yhtiön puheenjohtajaksi tuli BBC:n entinen johtaja Sir John Reith. Toisen maailmansodan aikana lentoyhtiö jatkoi toimintaansa Afrikkaan, lähi- ja kaukoitään sekä Australaasiaan. Se kuljetti myös ihmisiä ja sanomalehtiä Ruotsiin ja toi paluulennoilla tärkeitä kuulalaakereita. Sen tehtäviin kuului lisäksi toimittaa Amerikasta toimitettujen lentokoneiden miehistöt takaisin Yhdysvaltoihin.
Toisen maailmansodan jälkeen British Overseas Airways Corporationin laivasto oli auttamattomasti vanhentunut ja se kärsi taloudellisista vaikeuksista. Se aloitti vuonna 1946 toiminnan Heathrow’n lentoasemalta ja osti konepulan takia seuraavana vuonna British South American Airlinesin. Alun perin BOAC:lla oli ollut vaatimus ostaa vain britiläisiä lentokoneita, mutta se sai heinäkuussa 1946 erikoisluvan ostaa Lockheed Constellationeita ja joulukuussa 1949 Boeing 377 Stratocruisereita. Se aloitti välittömästi liikennöinnin Stratocruisereilla New Yorkiin ja helmikuussa 1950 reitistä tuli päivittäinen. Se osti vuonna 1949 myös Canadair DC-4 -koneita, joihin oli asennettu Rolls-Roycen moottorit.
Sir Miles Thomas nimitettiin British Overseas Airways Corporationin puheenjohtajaksi vuonna 1949. Kaksi vuotta myöhemmin lentoyhtiö teki ensimmäisen kerran voitollisen tuloksen. Vuonna 1952 yhtiö teki ilmailuhistoriaa, kun se lensi ensimmäisenä suihkukonematkustajalennon de Havilland D.H.106 Comet 1 -koneella 2. toukokuuta Lontoosta Johannesburgiin. 10 760 kilometrin lento kesti viiden välilaskun kera 23 tuntia ja 36 minuuttia, joka oli vain puolet ajasta, joka matkaan oli aiemmin kulunut. BOAC otti nopeasti Comet 1:t käyttöön myös Aasian reiteillä, mutta vuosina 1953–1954 kolme koneista putosi onnettomuuksissa, joissa kuoli yhteensä 99 ihmistä. Koneet asetettiin lentokieltoon, joka merkitsi BOAC:n kapasiteetin putoamista 20 prosentilla.
Fragma

Fragma tai Fragma project on saksalainen house/trance yhtye, jonka perustivat vuonna 1998 saksalaiset veljekset Dirk ja Marco Duderstadt. 
Fragma tuotti ensimmäisen singlensä Toca Me kokeneen tuottajan Ramon Zenkerin kanssa. Julkaisunsa jälkeen single nousi useille listoille, esimerkiksi 11. UK Singles listalla. Varsinainen läpimurto tuli vuonna 2000 hitillä Toca's Miracle, se lainasi melodiaa aikaisemmasta kappaleesta Toca me ja sanoitus lainattiin Cocon vuonna 1997 julkaistusta kappaleesta I need a miracle. Single nousi heti listojen kärjeen Isossa Britanniassa, Australiassa ja Irlannissa.
Ensimmäinen albumi, Toca, julkaistiin vuonna 2001. Kuten myös kaksi single; Everytime you need me ja You are alive.
Vuonna 2002 Duderstadtsit perustivat oman studionsa, Evergreen-Terracen. Samana vuonna julkaistiin toinen albumi Embrace, josta löytyy hitti singlet Say that you're here, embrace me, man in the moon ja Time and time again.
2006 Fragma julkaisi uuden singlen Radio Waves Kirsty Hawkshawin kanssa. 
Tällä hetkellä Dirk ja Marco tekevät musiikkia duona nimeltä Duderstadt, heidän sukunimensä mukaan. Heiltä on ilmestynyt kaksi singlea, Sunrise ja Taking Over.
FS Dupuy de Lôme (A759)

Valmistus

122 miljoonan euron tilaus tehtiin Thaleksen ja Compagnie Maritime Nantaiselle. Sen köli laskettiin 1. joulukuuta 2002 Royal Niestern Sanderin telakalla Gröningenissä Alankomaissa ja alus laskettiin vesille 27. maaliskuuta 2004. Aluksen runko siirrettiin Seyne-sur-Mariin varustettavaksi tammikuussa 2005, jossa Thaleksen toimittama  elektroniikka asennettiin. Alus otettiin palvelukseen 23. kesäkuuta 2006 Brestissä. 
Aluksen varustuksena on kaksi DRBN-38 tutkaa ja ARBR-21 valvontalaitteisto.

Palvelus

Alus on palveluksessa 2014.
Automaattinen roskienkeräys

Automaattinen roskienkeräys (engl. garbage collection) tai roskankeruu tarkoittaa tietotekniikassa automaattista muistinhallintamekanismia. Siinä roskienkerääjä (engl. garbage collector, GC) pyrkii poistamaan automaattisesti muistista tiedot, joihin sovellus ei tule enää viittaamaan, ja vapauttamaan niiden käyttämän muistitilan uudelleen käytettäväksi. Roskienkeruun keksi John McCarthy vuoden 1959 aikoihin kehittäessään Lisp-ohjelmointikieltään. Lisp-murteiden lisäksi roskienkeruuta käyttävät esimerkiksi Java, OCaml, Python, Perl ja Ruby.
Vastakohtana roskienkeruulle on manuaalinen muistinhallinta, jossa ohjelmoijan tulee itse määritellä milloin aiemmin varattu muisti vapautetaan. Tällaisia kieliä ovat esimerkiksi C ja C++. Molemmissa on mahdollista käyttää viitelaskentaa seuraamaan milloin varattu muisti voidaan vapauttaa.
Useissa olio-ohjelmointikielissä muistin varaus tehdään olion konstruktorissa ja muistin vapauttaminen sen destruktorissa. Tällöin roskienkeruumenetelmälle ei ole tarvetta.

Edut ja haitat

Ilmeinen ja merkittävä etu automaattisessa muistinhallinnassa on ohjelmien helpompi toteuttaminen.
Monet virheet ohjelmissa liittyvät muistinhallintaan, esimerkiksi viittaaminen muistialueeseen joka on jo vapautettu tai viittaaminen muistialueeseen jota ei ole varattu. Molemmissa tapauksissa muistialue voi sisältää epävalidia dataa, joka voi aiheuttaa virhetoiminnon.
Haittana on taas roskienkeruusta johtuva jätekuorma (engl. overhead), joka voi joskus olla ongelma. Roskienkeräys on usein aikaa vievä operaatio, jossa kaikki ohjelman muistiviittaukset käydään läpi, ja tämä saattaa viedä jopa sekunteja. Käyttämällä manuaalista muistinhallintaa ohjelmoija voi suunnitella koodin optimaaliseksi muistinhallinnan osalta, koska hän saattaa tietää tarkoin missä vaiheessa muistia tarvitaan milläkin hetkellä.