google/wiki40b huggingface dataset:
Marvel Comics

Atlas Comics

Toisen maailmansodan jälkeen kaikkien sarjakuvien myynti romahti. Yli-ihmiset eivät enää olleet muodissa. 1950-luvulla Timely muutti nimensä Atlas Comicsiksi ja seurasi ajan trendejä julkaisemalla hassuja eläinsarjakuvia, lännensarjakuvia sekä sota- kauhu-, huumori- ja vakoojasarjoja. Menestys oli vaihtelevaa. Supersankarien paluuta yritettiin vuosina 1953–1954, mutta yritys epäonnistui. 
Yhtiön vaihtelevan menestyksen jatkuessa Goodman päätti kokeilla jotakin uutta. Science fiction nousi pinnalle populaarikulttuurissa, ja Atlas Comics seurasi perässä. Julkaistiin kuusi eri nimikettä: Strange Worlds #1, World of Fantasy #15, Strange Tales #67, Journey into Mystery #50, Tales of Suspense #1 ja Tales to Astonish #1. Kaksi ensimmäistä lopetettiin 1950-luvun lopulla, muut kituuttivat hirviötarinoiden ja outojen juttujen parissa. 
Ensimmäinen sarjakuva Marvel Comics -nimikkeen alla oli Amazing Adventures #3 vuodelta 1961 (nimike oli pienessä laatikossa lyhennettynä MC-muotoon).

1960-luku

Marvelin supersankaritoiminnan aloitti 1960-luvulla superryhmä Ihmeneloset (Fantastic Four). Se kertoi neljästä ihmisestä, jotka saivat supervoimat lennettyään avaruudessa kosmisten säteiden läpi. Nämä neljä päättivät käyttää voimiaan taistellakseen pahuutta vastaan. Ihmenelosten vakiovastustajiksi tuli sarjan alkuaikoina muun muassa Myyrämies, Tohtori Doom ja Punainen Haamu. Ihmenelosten sivuilla esiintyi myös muistinsa menettänyt prinssi Namor, joka luuli ihmisten tuhonneen hänen vedenalaisen kotimaailmansa Atlantiksen. Namor sai lopulta muistinsa takaisin ja ymmärsi, että rikollinen tiedemies Paul Destine oli tuhonnut Atlantiksen.
Marvel loi 1960-luvulla myös monia muita sankareita, kuten hämähäkkimäisillä voimilla varustetun Hämähäkkimiehen, yli-inhimilliset voimat saaneen Hulkin, ukkosen jumala Thorin, pikkuiseksi kutistuvan Muurahaismiehen, väkivahvaan ja monipuoliseen haarniskaan sonnustautuvan Rautamiehen, yliluonnollisia kykyjä omaavista mutanteista koostuvan Ryhmä-X:n ja yliluonnollisilla aisteilla oikeutta puolustavan sokean Daredevilin. Sankareille luotiin myös vaaralliset vastustajat, kuten Tohtori Doom, joka oli Latverian diktaattori ja Ihmenelosten arkkivihollinen, kosmisen voiman haltija Galactus sekä Ryhmä-X:n arkkivihollinen Magneto, joka on magnetismin mestari. Hämähäkkimiehen arkkivihollinen oli Vihreä Menninkäinen ja toiseksi pahin vastustaja Tohtori Mustekala.
1960-luvun keskivaiheilla luotiin lisää sankareita, kuten Tohtori Outo, joka on taikuutta hallitseva sankari, sekä firman suosituimmista sankareista koottu ryhmä Kostajat, joihin kuuluivat alun perin Rautamies, Thor, Hulk, Muurahaismies ja tämän tuleva vaimo Ampiainen. Yhdessä nämä sankarit vastustivat Thorin velipuolen Lokin juonia. Hulk jätti ryhmän jo lehden toisessa numerossa, mutta numerossa 4 Kostajat löysivät elävältä jäätyneen Kapteeni Amerikan, joka oli yhä elossa ja liittyi Kostajiin. Myöhemmin hän sai tehtäväkseen johtaa ryhmää, ja hän on pysynyt sen johtajana muutamia keskeytyksiä lukuun ottamatta aina kuolemaansa saakka.

Disneyn omistuksessa

31. elokuuta 2009 ilmoitettiin Disney-yhtiön ostaneen Marvelin 2,8 miljardin euron hintaan.
Gavlyn

Gavlyn (s. 29 tammikuuta 1990 ) on Los Angeleslainen -rap-artisti, joka on Broken Complex- ja Organized Threat liikkeiden jäsen.

Yksityiselämä

Gavlyn on syntynyt Los Angelesissa, San Fernandossa "The Valley" 29. tammikuuta 1990. Nykyään hän asuu Studio Cityssä.
Herukkalasisiipi

Koko ja ulkonäkö

Herukkalasisiipi on pienikokoinen, enemmän pistäistä tai sääskeä kuin perhosta muistuttava hyönteinen. Sen ruumis on väritykseltään sinertävän musta, ja takaruumiin poikki kulkee naaraalla kolme ja koiraalla neljä kapeaa, keltaista juovaa. Lisäksi keskiruumiin selkäpuolella on kaksi pitkittäissuuntaista keltaista viirua, ja jalat ovat osittain keltaiset. Tuntosarvet ovat kokomustat ja takaruumiin kärjessä on tuuhea, musta tupsu. Etusiivet ovat suurelta osin läpinäkyvät, mutta niiden kärjessä, siipisuonien välissä, on kellanruskeaa väriä ja siiven poikki kulkee musta raita. Takasiivet ovat läpinäkyvät. Siipiväli on 17–20 mm.

Levinneisyys ja lentoaika

Suomessa lajia tavataan ainakin Pohjois-Pohjanmaalle saakka. Lentoaika on kesäkuun puolivälistä heinäkuulle.

Elinympäristö ja elintavat

Herukkalasisiipi on pieni perhonen, joka lentää aurinkoisina päivinä. Aikuiset perhoset munivat herukkapensaiden edellisvuotisiin oksiin ja toukka kaivautuu oksan sisälle. Laji talvehtii toukkana.

Ravintokasvi

Toukat elävät herukoiden (Ribes sp.) oksien ja varsien sisällä.
Eric Schlosser

Eric Schlosser (s. 17. elokuuta 1959, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen journalisti ja kirjailija, joka on tunnettu tutkivasta ja kritisoivasta journalismista. Hänen tunnetuin teoksensa on Pikaruokakansa, jonka pohjalta on tehty myös elokuva nimeltä Fast Food Nation.

Elämä

Schlosser New Yorkissa ja vietti osan lapsuudestaan Los Angelesissa, Kaliforniassa. Hänen isänsä Herbert Schlosser toimi aiemmin asianajajana ennen kuin päätyi johtajaksi NBC-yhtiöön vuonna 1974. Eric Schlosser opiskeli Amerikan historiaa Princetonin yliopistossa, ja Oxfordista hänellä on tutkinto brittiläisestä historiasta. Nykyään Schlosser asuu Kaliforniassa, ja työstää teosta vankilajärjestelmästä.

Teokset

Eric Schlosser aloitti uransa kirjoittamalla Yhdysvaltain historiaan sijoittuvia näytelmiä. Vuonna 1985 hän kirjoitti Americans-näytelmän, joka käsitteli 1900-luvun alun Yhdysvaltain imperialismia. We the People on Schlosserin toinen Amerikan historiaan sijoittuva näytelmä Yhdysvaltain perustuslakiin liittyvistä tapahtumista, joka ilmestyi vuonna 2007.
Journalistin uran Schlosser aloitti bostonilaisessa The Atlantic Monthly -lehdessä. Tutkiva journalismi toi Schlosserille kaksi palkintoa; National Magazine Award -palkinto artikkelisarjasta “Reefer Madness” ja “Marijuana and the Law” vuodelta 1994, sekä Sidney Hillman Foundation award artikelillaan “In the Strawberry Fields” (1995). Lisäksi Schlosserin kirjoituksia on ilmestunyt mm. Rolling Stonessa, Vanity Fairissa sekä The Nation - ja The New Yorker -lehdissä.
Vuonna 2003 ilmestyi Schlosserilta Reefer Madness -teos.

Pikaruokakansa

Tunnetuin Eric Schlosserin teos on vuonna 2001 ilmestynyt Pikaruokakansa (Fast Food Nation, suom. vuonna 2002). Kirjassa kerrotaan pikaruokateollisuuden taustoista ja vaikutuksista yhteiskuntaan; kuinka pikaruokateollisuuden nopea nousu on vaikuttanut ruokatottumuksiin, ruoan valmistamiseen ja alalla työskentelevien työoloihin.
Charles Wilsonin kanssa yhteistyössä kirjoitetun lastenkirjan "Chew On This" (ilm. vuonna 2006) sekä Pikaruokakansa -teoksien nostattaman julkisuuden vaikuttamana 18 ruokateollisuuden yritystä julkaisi www.bestfoodnation.com-sivuston. Sivuston tarkoituksena on esittää lausuntoa tai tiedonantoa koskien terveys- ja työoloja amerikkalaisen ruokateollisuuden eri aloilla. Lisäksi sivustolla otetaan kantaa mm. Schlosserin teoksessaan esittämiin asioihin.
Schlosser on esiintynyt myös Morgan Spurlockin Super Size Me -elokuvan DVD-julkaisussa keskustelemalla elokuvan tekijöiden kanssa pikaruokateollisuudesta.
Miekkailu kesäolympialaisissa 2020 – naisten säilä

Karsinnat

Olympiakisoihin valitaan suoraan 24 miekkailijaa niistä kahdeksasta maasta, jotka pääsevät joukkuekilpailuun. Näiden lisäksi olympialaisiin valitaan kuusi urheilijaa FIEn rankingin perusteella (tilanne 4. huhtikuuta 2020). Näistä kuudesta kaksi paikkaa on varattu eurooppalaisille miekkailijoille, kaksi paikkaa Aasiasta tai Oseaniasta tuleville urheilijoille ja yksi paikka sekä afrikkalaisille että amerikkalaisille miekkailijoille. Nämä kuusi urheilijaa eivät kuitenkaan saa edustaa niitä kahdeksaa maata, jotka pääsevät joukkuekilpailun kautta mukaan turnaukseen. Näiden lisäksi järjestetään neljä alueellista karsintaturnausta (Eurooppa, Aasia-Osenia, Afrikka, Amerikka), joista jokaisesta pääsee yksi urheilija olympialaisiin. Myöskään näiden karsintaturnausten kautta olympialaisiin ei voi päästä sellaisia urheilijoita, jonka maalla on jo kolme urheilijaa kilpailuissa. Isäntämaa Japanilla on kaikkiin miekkailutapahtumiin yhteensä kahdeksan kiintiöpaikkaa, jotka se saa jakaa haluamallaan tavalla.
Claude Miller

Claude Miller (s. 20. helmikuuta 1942 Pariisi – 4. huhtikuuta 2012 Pariisi) oli ranskalainen elokuvaohjaaja.
Miller voitti ainoan César-palkintonsa vuonna 1982. Hän oli ehdolla Cannesin Kultaisen palmun (1998, 2003) ja Berliinin Kultaisen karhun (2000) saajaksi. Hänelle myönnettiin Cannesissa tuomariston palkinto vuonna 1998 elokuvasta Huviretki painajaisiin.
Millerin muita Suomessa esitettyjä elokuvia ovat Sittenkin rakastan sinua (1977), Komedia meistä rakastavaisista (1978), Pikku varas (1988), Säestäjä (1992) ja Hymy (1993).
Jokerit Salibandy

Miehet

Jokerien miesten edustusjoukkue pelasi kaudella 2018–2019 III-divisioonaa ja jäi lohkossaan viimeiseksi pudoten IV-divisioonaan. Edustusjoukkue pelaa silti kaudella 2019–2020 II-divisioonaa, kun seuran kolmosjoukkueen sarjapaikka II-divisioonassa siirretään edustukselle.

Naiset

Jokerien naisten edustusjoukkue pelaa kaudella 2019–2020 II-divisioonaa.
Silly Symphonies

Silly Symphonies (Hassunkuriset sinfoniat) on Walt Disneyn tuottama lyhyiden piirroselokuvien sarja. Sarjaan kuuluu kaikkiaan 75 elokuvaa, ja ne valmistuivat vuosina 1929–1939.
Ensimmäinen Hassunkurinen sinfonia oli mustavalkoinen piirroselokuva Luurankotanssi (The Skeleton Dance), jonka ohjasi Ub Iwerks. Sarjan ensimmäinen värielokuva oli Flowers and Trees (Kukkia ja puita) vuodelta 1932; sen ohjasi Burton Gillett, ja se on elokuvahistorian ensimmäinen Technicolor-piirroselokuva. Sarjan muita kuuluisia piirroselokuvia ovat muiden muassa Kolme pientä porsasta (1933), Pikku Hiawatha (1937) ja Vanha mylly (1937), joka sai parhaan piirroselokuvan Oscar-palkinnon.
Hassunkuriset sinfoniat ovat ennen kaikkea musiikkielokuvia. Sarjan säveltäjinä toimivat muiden muassa Carl Stalling, Frank Churchill ja Leigh Harline.
Silly Symphonies -sarjan elokuvat julkaistiin Yhdysvalloissa DVD:llä vuosina 2001–2006.
Elokuvista julkaistiin myös sarjakuvaversiot amerikkalaisissa päivälehdissä vuosina 1932–1940. Sarjakuvalaitoksen suomensi Juice Leskinen vuonna 1996.
Petomies

He-Man 1983–1985

Filmationin tuottamassa sarjassa Petomies on Skeletorin uskollinen kätyri ja oikean käden mies, mutta vihaa olla alamainen. Hän haluaisi olla salaa Skeletorin paikalla johtamassa joukkojaan Eterniaa vastaan. Petomies joutuu sarjan aikana Skeletorin hylkäämäksi ja tuntee itsensä hyödyttömäksi ilman käärmevuoren tukea. Ilmaistaakseen olevansa hyödyllinen, Petomies sieppaa kuningas Randorin ja vie hänet käärmevuorelle. Onnistuuneesta sieppauksesta huolimatta, He-Manin pelastettua kuningas Randorin, Skeletor vihoissaan piti Petomiestä samassa alempiarvoisessa asemassa. Pääosin sarjan aikana Petomies oli välikevennyksenä, johon Skeletor purki pettymyksensä. Sarjan aikana nähtiin muutamissa jaksoissa myös hieman synkempi versio Petomiehestä, joka toimi itsenäisesti toteuttaakseen tavoitteensa ja kykeni pitämään puolensa. Petomiehen kyky hallita eläimiä ei ollut täydellinen, sillä hän ei kyennyt hallitsemaan Cringeria tai Panthoria.

Elokuva

Tony Carroll esitti Petomiestä vuoden 1987 elokuvassa, jossa hahmon nimi oli kirjoitettu muotoon "Beastman", eikä "Beast Man". Hahmo ei puhu elokuvan aikana mitään, vaan pitää eläimellisiä ääniä ja on lähinnä Skeletorin villiapuri. Puhekyvyn heikkoudesta huolimatta Petomies on erittäin hyvä käsittelemään teknisiä aseita ja toimimaan ryhmässä. Elokuvassa ei nähdä osaako Petomies hallita eläimiä.
Matka keskiaikaan

Matka keskiaikaan: Opas live-roolipelaajille (ruots. Levande rollspel: En handbok) on ruotsalaisen Hans Källin kirja roolipelaamisesta. Teos ilmestyi suomeksi Otavan kustantamana vuonna 1999. Teosta on mukautettu jonkin verran Suomen oloihin, mutta se keskittyy enemmän keskiaikaharrastukseen liittyvään käsin tekemiseen kuin suomalaistyylisen larppaukseen.
Skotlannin jalkapallomaajoukkue

Edustusoikeus

Skotlanti ei ole itsenäinen valtio, eikä sillä ole omaa kansalaisuuslakia, vaan skotlantilaiset ovat Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisia, ja Britannian neljä jalkapalloliittoa (Englanti, Skotlanti, Wales ja Pohjois-Irlanti) ovat keskenään sopineet käytännöistä, joiden perusteella pelaajat ovat edustuskelpoisia maajoukkueissa. 
Nykykäytännön mukaan pelaaja on edustuskelpoinen, jos vähintään yksi hänen isovanhemmistaan on syntyisin alueelta. Syksyllä 2009 sovittiin kuitenkin uudesta säännöstä, jonka mukaan pelaaja on edustuskelpoinen, jos hän ennen 16 ikävuotta on käynyt maassa koulua vähintään viiden vuoden ajan. Esimerkiksi maahanmuuttajat eivät ole säännön mukaan olleet kelvollisia Skotlannin maajoukkueeseen, vaikka heillä olisi Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisuus ja he muutoin täyttäisivät FIFA:n ehdot edustusoikeuteen
Te (kana)

Alkuperä

Hiragana て ja katakana テ on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 天.

Tarkkeet

Merkkeihin voidaan lisätä dakuten, jolloin muodostuvat tavut で ja デ, jotka lausutaan /de/.

Latinisaatio

Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki että Nihon-shiki-järjestelmissä, « te », ja niiden soinnilliset vastineet « de ».
Ylipormestari

Ylipormestari on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi. Se kuuluu arvonimien 2. ryhmään ja siitä on maksettava veroa joko 33 300 euroa tai 8 300 euroa.
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1934. Vuosien 1918–2013 aikana ylipormestarin arvonimi on myönnetty kahdeksalle henkilölle. 

Ylipormestari ei ole pormestari

Helsingin kaupunginjohtaja ei kuitenkaan ole ollut varsinainen pormestari vaan oikeudelliselta asemaltaan kaupunginjohtaja. Helsinki siirtyi pormestarimalliin vuoden 2017 kuntavaalien myötä ja tuolloin valittu uusi valtuusto valitsi Helsingille pormestarin.
Suomessa Helsinkiä ennen vain Tampereella (vuodesta 2006) ja Pirkkalassa (vuodesta 2008) on ollut käytössä pormestarimalli.
Sammonlahti

Sammonlahti on Lappeenrannan kaupunginosa, noin neljä kilometriä keskikaupungin länsipuolella. Alue rajoittuu pohjoisessa Saimaaseen sekä Skinnarilaan. Kaupunginosassa sijaitsee kerros- ja pientaloasutusta, Sammonlahden koulu, Sammonlahden kirkko ja Sammonrannan virkistysalue, johon kuuluu yli kilometri Saimaan rantaviivaa ja uimaranta.
Sammonlahden liikekeskukseen kuuluu vähittäiskaupan keskisuurten yksiköiden kortteli ja ympyrämäinen Sammontori, jossa toimii liiketilojen ohella kirjasto. Pyöreän muotoinen ostoskeskus on Suomessa harvinainen, mutta yksi esikuva sijaitsee Tukholman Rågsvedin kaupunginosassa.
Sammonlahti on kaupunginosana uudehko asuinalue, sillä maalaiskylä alkoi muuttua vasta 1970-luvulla kerrostaloasutukseksi. Alueella on runsaasti edullisia kaupungin 1980-luvun vuokrakerrostaloja.
Lähes puolet Lappeenrannan maahanmuuttajista, 43 prosenttia, asuu Sammonlahden alueella. Vuonna 2014 vieraskielisten osuus alueella oli 12 prosenttia.
Paikallisliikenteen linja-autoja liikennöi keskustan ja Sammonlahden välillä arkisin enimmillään kuusi vuoroa tunnissa ja viikonloppuisin yleensä kahdesta neljään vuoroa tunnissa suuntaa kohden. Sammonlahden rajalla sijaitsee Uus-Lavolan pikavuoropysäkki.
NMS Elisabeta

Valmistus

Elswickin telakkakirjaan merkittiin toukokuussa 1887 Romanian hallituksen tilaus 1300 tonnin risteilijästä, jonka aseistuksena olisi neljä kuusituumaista tykkiä ja neljä torpedoputkea. Aluksen nopeuden tuli olla 17,5 - 18 solmua ja sen panssarikannen 1,75 tuumaa tasaisella osuudella ja 3,5 tuumaa viistoilla osuuksilla.
Alus oli vanhanaikainen tykkien sijaitessa kyljillä eli se ei kyennyt tulittamaan keulan eikä perän suuntaan ja alus oli lisäksi parkkitakiloitu kolmine mastoineen. Sen köli laskettiin 17 toukokuuta 1887 Elswickin telakalla telakkanumerolla 517 ja alus laskettiin vesille 29. joulukuuta. Alus oli alustavissa koeajoissa huhtikuussa 1888 ja se oli varsinaisissa koeajoissa 2.-14. syyskuuta 1888, jolloin sen keskinopeudeksi saatiin 18,053 solmua ja maksiminopeudeksi 19,049 solmua aluksen uppouman ollessa 1263 tonnia ja käytettäessä Newcastlen korkealuokkaista kivihiiltä. Ne pidettiin Tynen jokisuussa, joka oli riittävän rauhallinen koeajojen suorittamiseksi.
Välttämättömien tarvikkeiden ja elintarvikkeiden kuormaamisen jälkeen alus luovutettiin Romanian laivastolle 14.-26. syyskuuta, minkä jälkeen se lähti merelle kompassien kalibrointiin. Alus lähti Britteinsaarilta lokakuun puolessavälissä käyden Lissabonissa, Maltalla ja Konstantinopolissa, kunnes se saapui 4. marraskuuta Sulinaan. Se jatkoi matkaansa Galatziin, jonne alus saapui seuraavana päivänä täydentämään varastojaan sekä vastaanottamaan loput miehistöstään.
Kopio Niini

Kopio Niini on vuonna 1957 Helsingissä perustettu tulostus- ja painotalo.
Kopio Niini on perheyritys, joka kuuluu Suomen suurimpiin kopio- ja painopalveluiden tuottajiin. Yrityksen liikevaihto on noin 10 milj. euroa ja henkilökuntaa noin 130.

Historia

Yrityksen toiminta alkoi 15. helmikuuta 1957 Helsingissä Valokopiolaitos V. Niini -nimellä. Yrityksen perustivat Veikko ja Eila Niini. Aluksi yrityksen tärkeintä asiakaskuntaa olivat rakennusteollisuuden alalla toimivat arkkitehdit, insinöörit, rakennuttajat ja pientalorakentajat. 1950-luvulla piirustuskopiointi tapahtui perinteisellä ammoniakkikehitteisellä kopiointimenetelmällä. 
Vuonna 1998 yrityksen toimintaa laajennettiin Viroon. Kopio Niinin osakkuusyritys Koopia Niini & Rauam palvelee Tallinnassa kahdessa toimipaikassa, jotka työllistävät yhteensä yli 20 henkeä.
Suomen itämainen seura

Suomen Itämainen Seura (lyh. SIS, ruots. Finska Orientsällskapet) on suomalainen tieteellinen järjestö, joka perustettiin joulukuussa 1917 edistämään itämaiden kulttuurien tutkimusta ja tuntemusta Suomessa. Alkujaan toiminta kohdistui ensisijaisesti Lähi-itään, mutta sittemmin se on laajentunut käsittämään koko Aasian, Afrikan ja Oseanian. SIS on siten keskeinen ulkoeurooppalaisista kulttuureista kiinnostuneiden yhteisö Suomessa.
SIS:n toiminnan ydin on julkaisutoiminta. SIS julkaisee kansainvälistä tieteellistä julkaisusarjaa Studia Orientalia sekä laajemmalle yleisölle tarkoitettua julkaisusarjaa Suomen Itämaisen Seuran suomenkielisiä julkaisuja itämaiden tutkimuksen eri osa-alueilta. Suomenkielisessä sarjassa julkaistaan muun muassa kielten oppikirjoja, kaunokirjallisia käännöksiä ja alan tietokirjallisuutta. Lisäksi SIS julkaisee ruotsinkielistä sarjaa Svenskspråkiga skrifter utgivna av Finska orientsällskapet. Julkaisutoiminnan ohella SIS järjestää säännöllisesti yleistajuisia yleisöluentoja.
Lauttajärvi (Tampere)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 30 hehtaaria ja se on 1,5 kilometriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 4,8 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Pukalan valuma-alueella (35.39), jonka Lauttajärven–Hankajärven alueeseen (35.392) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 112,4 metriä mpy.
Jääkiekon SM-sarjakausi 1970–1971

Palkinnot

Pistepörssin voitti Veli-Pekka Ketola, Ässät keräten 31 ottelussa tehot 25+17=42. Juha Rantasila, HIFK teki eniten maaleja – 30 ja HIFK:n Esa Isaksson oli paras syöttäjä – 29.
Raimo Kilpiö -palkinto: Matti Murto, HIFK
Prusias II

Prusias II Kynegetes (metsästäjä) oli Bithynian kuningas 182–149 eaa. Hänen isänsä oli Prusias I.
Hän soti Pergamonin kuningas Eumenes II:n rinnalla naapurivaltioitaan vastaan. Myöhemmin hän solmi ystävyyssopimuksen lankonsa ja Makedonian kuningas Perseuksen kanssa ja otti vaimokseen hänen siskonsa. Kun Perseus myöhemmin ajautui sotaan roomalaisia vastaan vuonna 171 eaa., Prusias ei kuitenkaan enää tukenut häntä ja liittoutui roomalaisten kanssa makedonialaisia vastaan. Sodan päätyttyä vuonna 168 eaa., roomalaiset rankaisivat ankarasti vihollisia ja jopa liittolaisiaan, koska näiden uskollisuus oli horjunut sodan aikana. Prusias halusi kiihkeästi pitää asemansa ja valtakuntansa, joten hän matkusti Roomaan pyytääkseen anteeksiantoa senaatilta. Hän heittäytyi vapautetun orjan asussa senaattoreiden eteen ja vertasi näitä jumaliin. Historioitsija Polybios piti hänen käytöstään häpeällisenä tekona. Prusias sai kuitenkin haluamansa, ja häntä ei rangaistu mitenkään.
Palattuaan Bithyniaan Prusias ajautui sotaan Pergamonia vastaan, mutta koki tappion. Myöhemmin hän riitaantui vanhimman poikansa kanssa, jonka seurauksena Prusias kivitettiin kuoliaaksi vuonna 149 eaa.
Meriarkeologia

Meriarkeologiassa tärkein tutkimuskohde on ihminen itsessään eivätkä niinkään vesistöihin uponneet alukset, kuten yleisesti luullaan. Toki siihen silti kuuluu myös laivanhylkyjen ja veden valtaamien asutusalueiden tutkimista. Ihmisen oma toiminta ja sen vaikutus ympäristöön on monien tieteiden kiinnostuksen aihe, mutta meriarkeologia paneutuu tutkimukseen niiden asioiden kautta, joissa ihminen on ollut vuorovaikutuksessa merien, jokien ja järvien kanssa. Esimerkiksi laivahylkyjen lastien jäännöksiä tutkineet meriarkeologit ovat saaneet paljon uutta tietoa varhaisista kauppasuhteista ja voivat yrittää paremmin ymmärtää kulttuurin ja elämäntapojen sekä eri ihmisrotujen kulkeutumista paikasta toiseen. Mereen uponneiden linnoitusrakennelmien, asuma-alueiden tai muinaisten satamalaitureiden tutkiminen kuuluu olennaisesti meriarkeologian piiriin.
Meriarkeologian tutkijaa kutsutaan nimellä meriarkeologi.

Meriarkeologian tutkimusmetodeja

Meriarkeologi ei suinkaan pyri nostamaan hylyistä mahdollisia aarteita kuivalle maalle tutkittaviksi ja esiteltäviksi. Alkuperäisestä ympäristöstään erotettu esine tai hylky ei pysty tarjoamaan läheskään niin paljon tietoa menneisyydestään, ja kuten kaikissa tutkimuksissa, se ei ole ollenkaan suotavaa. Laivan hylky on historian tutkijalle ainutlaatuisen antoisa tutkimuskohde, joka tarjoaa tutkittavaksi todellisen menneen ajan pienoismaailman. Maalla tehdyt löydöt ovat usein vaikeita tutkittavia jo senkin takia, että varhaisten esineistöjen päälle on vuosien kuluessa kasautunut tuoreempia esineistöjä ja maata, ja niiden toisistaan erottaminen on hankalaa ja vaivalloista. Esimerkiksi kivikautisen palvonta- ja juhlapaikan kaivauksia aloittava arkeologi saattaa ensimmäiseksi törmätä Prisman muovikassiin. Kuitenkin asioita helpottaa, että laivahylystä löytynyt esineistö on melkein poikkeuksetta yhdeltä ainoalta, muutaman vuoden mittaiselta jaksolta. Meriarkeologia turvautuu niin kutsuttuun kajoavaan tutkimukseen ja esineistön pinnalle nostoon aikaisintaan silloin, kun ollaan varmoja siitä, ettei löytö muilla tavoilla tuo tutkijoilleen uutta tietoa.

Meriarkeologia harrastuksena

Harrastuksena meriarkeologia liittyy yleensä urheilusukellukseen ja urheilusukellus taas hylkyjen etsintään ja tutkimiseen. Ammattimaiset meriarkeologit uskaltautuvat harvoin itse veteen, kun taas alan aloittelijat kuluttavat vapaa-aikaansa pääasiassa vain sukelluksen piirissä. Suomalaiset urheilusukeltajat ovat vuosikausia toimineet "virallisen" meriarkeologian vapaaehtoisina avustajina. Merihistoriallisen tutkimuksen määrärahat ovat vähissä ja viranomaiset ovat kiitollisuudella vastaanottaneet näiden "epävirallisten" tutkijoiden toimittamia hylkytietoja. Huvi ja hyöty näyttävät tässä harvinaisessa tapauksessa yhdistyvän mainiosti.
Meriarkeologien nostamista ja tutkimista hylyistä mainittakoon vaikka 1600-luvulla uponnut Vasa, Ruotsin kuninkaan kruunulaiva, joka on nykyään näytteillä Tukholmassa omassa museossaan.
Suomessa toimivista seuroista mainittakoon erityisesti Saaristomeren Meriarkeologinen Seura (SMS), joka ansiokkaasti avusti vuonna 1998 Jurmon vesillä järjestetyissä Vrouw Maria -nimisen hylyn etsinnöissä.