Sonny Liston

Nuoruus ja vankila-aika

Listonin tarkkaa syntymäaikaa ei tiedetä ja paikastakin on ristiriitaista tietoa. Hän syntyi Arkansasin osavaltiossa vuosien 1930–1940 välillä puuvillanviljelijä Tobin ja Helen Listonin perheeseen, jossa oli hänen lisäkseen 24 lasta. Perhe oli köyhä, ja Liston tapasi usein sanoa: ”Siitä lähtien kun synnyin, olen taistellut elämästäni.” Koska lapset syntyivät kotona, heillä ei ollut syntymätodistuksia. Paikallinen legenda tosin kertoo, että Listonin synnyttyä puuhun tehtiin merkki sen muistoksi. Liston kirjoitti syntymätodistuksensa jälkikäteen vuonna 1953 ja ilmoitti siinä syntymäpäiväkseen 8. toukokuuta 1932. Päivämäärän paikkansapitävyys on kuitenkin kiistanalainen.
Listonin lapsuus oli vaikea, sillä perheen isä pahoinpiteli usein lapsiaan. Hän ei koskaan oppinut lukemaan, ja tarvitsi koko uransa ajan lukemiseen tuttavien apua. 13-vuotiaana Liston karkasi kotoaan St. Louisiin ja joutui siellä kasvatuslaitokseen. Hän ajautui jo nuorena rikollisuuteen ja liittyi joukkoon, joka hänen omien sanojensa mukaan oli "aina etsimässä vaikeuksia". Hän toimi pitkään John Vitale -nimisen gangsterin henkivartijana ja loi järjestäytyneen rikollisuuden piiristä tuttavuuksia, jotka tulisivat piinaamaan häntä läpi elämän.
Kun Liston syyllistyi ravintolan aseelliseen ryöstöön sekä useisiin pahoinpitelyihin ja varkauksiin, hänet tuomittiin lopulta viideksi vuodeksi Missourin vankilaan vuonna 1950. Tuolloin katolinen vankilapastori Edward Murphy keksi ohjata uskonsa yhteiskuntaan menettäneen Listonin nyrkkeilyn pariin antaakseen hänelle muuta ajateltavaa. Vankien nyrkkeilyohjelmaa vetänyt pastori Alios Stevens perehdytti hänet lajiin tarkemmin, ja Liston voitti vankilansa nyrkkeilymestaruuden. Nyrkkeilyn ja katolisen uskonnon yhteys näkyi myöhemminkin Listonin elämässä, sillä hänen puolustaessaan mestaruuttaan pukuhuoneessa oli toisinaan odottamassa pappeja, joilla oli rinnassaan ”I like Sonny” -pinssit.

Uran alkuvaiheet ja toinen vankeustuomio

Päästyään ehdonalaiseen 1952 Sonny Liston aloitti välittömästi uran amatöörinyrkkeilijänä, vaikka olikin monia muita aloittelevia nyrkkeilijöitä vanhempi. Lyhyellä amatööriurallaan Liston voitti St. Louisin ja Missourin paikalliset Golden Gloves -mestaruudet, joiden kautta hän pääsi nousemaan kansalliselle tasolle. Amatöörinä hän voitti mm. Helsingin olympiakisojen raskaan sarjan voittajan Ed Sandersin. Voitettuaan myös kansallisen Golden Gloves -mestaruuden vuonna 1953 hän siirtyi ammattilaiseksi. Ensimmäisessä ottelussaan 2. syyskuuta 1953 Liston tyrmäsi Don Smithin heti ensimmäisessä erässä, vain 33 sekuntia ottelun alkamisen jälkeen. Kuudennessa ottelussaan, joka myös esitettiin televisiossa, hän voitti kahdeksaneräisessä kamppailussa John Summerlinin, joka oli siihen mennessä voittanut 22 ottelua ja hävinnyt yhden. Liston voitti Summerlinin myös uusintaottelussa. Tämän jälkeen hän kärsi uransa ensimmäisen tappion Marty Marshallille, joka mursi hänen leukaluunsa ja sai pistevoiton. Liston on selittänyt tappiotaan kertomalla, että Marshallin alkeellinen tyyli huvitti häntä eikä hän naurultaan pystynyt pitämään suutaan kiinni. Vuonna 1955 Liston voitti kaikki kuusi otteluaan, joista viisi tyrmäyksellä. Yksi hävinneistä oli Marshall, jonka Liston tyrmäsi kuudennessa erässä.
Ensimmäisessä ottelussaan vuonna 1956 Liston kohtasi jälleen Marshallin ja voitti kymmeneräisen kamppailun pisteillä. Sitten hän joutui ongelmiin, kun hän löi virantoimituksessa ollutta poliisia. Tapaus sai paljon julkisuutta, ja Liston tuomittiin vuodeksi vankilaan. Hän ei otellut lainkaan vuonna 1957.
Liston vapautui vankilasta kuusi kuukautta tuomionsa saamisen jälkeen, mutta palasi takaisin nyrkkeilykehiin vasta tammikuussa 1958. Tuolloin hän nousi lopullisesti nyrkkeilymaailman huipulle. Vuosina 1958–1961 Liston otteli 19 kertaa ja voitti jokaisen ottelunsa, niistä 16 tyrmäyksellä. Hän kohosi nopeasti maailmanmestarin ykköshaastajaksi, mutta ei kuitenkaan päässyt mestaruusotteluun asti. Tuona aikana Liston kävi kaksi ottelua kovana lyöjänä tunnettua Cleveland Williamsia vastaan ja tyrmäsi hänet nopeasti kolmannessa ja toisessa erässä. Williamsia vastaan käymässään ensimmäisessä ottelussa Listonin nenä murtui. Hän on myöhemmin pitänyt ottelua uransa käännekohtana, sillä Williams pakotti häntä muuttamaan tyylinsä suoraviivaisemmaksi ja hyökkäävämmäksi. Samalla tyylillä hän otteli myöhemmin Pattersonia vastaan maailmanmestaruudesta.
Zora Folley käytti Listonia vastaan välttelevää taktiikkaa ja yritti voittaa hänet pysyttelemällä etäällä ja perääntymällä. Liston pystyi kuitenkin lyömään häntä pitkillä ja tarkoilla jabeilla, kääntyipä hän mihin suuntaan hyvänsä, ja tyrmäsi Folleyn kolmannessa erässä. Folley on kertonut, että hän näki kanveesissa maatessaan suuren hahmon leijuvan yläpuolellaan. Kysyttyään hahmolta, mitä tapahtui, Liston kertoi tyrmänneensä hänet.
Tuohon aikaan Listonilla oli pelottava maine, ja osa hänen ottelupalkkioistaan jouduttiin käyttämään vastustajien houkuttelemiseksi. Siitä huolimatta esimerkiksi brittiläinen Henry Cooper ja ruotsalainen Ingemar Johansson eivät koskaan suostuneet kohtaamaan Listonia. Eddie Machen sanoi ennen ottelua Listonille punnituksessa, ettei tämä pelota häntä. Liston vastasi Machenille, että kehässä hän pelkäisi. Machen käytti hyvin puolustavaa taktiikkaa, pyrki peruuttamaan vastustajansa tieltä ja löi sääntöjen vastaisia iskuja. Liston voitti Machenin pisteillä. Ottelun jälkeen Liston sanoi: "Minä en yrittänyt muuta kuin taistella, mutta hän ei halunnut muuta kuin pysyä elossa.".

Maailmanmestaruus: Ottelut Pattersonia vastaan

Yhdysvaltain presidentti John F. Kennedy totesi kerran maailmanmestari Floyd Pattersonille, että olisi mielenkiintoista nähdä hänet kehässä Sonny Listonin kanssa. Vastoin valmentajansa ja managerinsa Cus D’Amaton ohjeita Patterson suostui otteluun sillä ehdolla, että Listonin pitäisi ensin voittaa saksalainen Albert Westphal. Liston tyrmäsi Wesphalin ottelun ensimmäisessä erässä voimakkaalla jabilla ja pääsi ensimmäistä kertaa urallaan ottelemaan maailmanmestaruudesta. Titteliotteluaan varten Liston harjoitteli ankarasti vastustajan ajamista kulmaan ja voimaa. Hän oli hyvin itsevarma ottelun tuloksesta; kun eräs toimittaja kysyi häneltä, uskooko Liston voivansa lyödä Pattersonin, hän vastasi: ”Mikä saa sinut luulemaan, etten pystyisi?”.
25. syyskuuta 1962 vain yhden tappion urallaan kokenut Liston kohtasi maailmanmestari Pattersonin Chicagon Comiskey Parkilla käydyssä ottelussa. Hän lähti kamppailuun asiantuntijoiden selkeänä ennakkosuosikkina. Liston täytti odotukset hyökkäämällä heti ottelun alettua Pattersonin kimppuun ja lyömällä tätä vartaloon molemmin käsin. Kun ensimmäistä erää oli oteltu kaksi minuuttia ja kuusi sekuntia, Liston tyrmäsi Pattersonin jabilla. Ensimmäistä kertaa nyrkkeilyhistoriassa raskaansarjan maailmanmestari oli vaihtunut ensimmäisessä erässä tapahtuneella tyrmäyksellä, ja jo seuraavana päivänä chicagolaiset sanomalehdet ilmoittivat, että 18 894 ottelua paikan päällä seurannutta katsojaa oli saanut todistaa nyrkkeilyhistorian kolmanneksi nopeinta tyrmäystä.
Liston puolusti maailmanmestaruuttaan ensimmäistä kertaa Pattersonia vastaan käymässään uusintaottelussa 22. heinäkuuta 1963 Las Vegasin Convention Centerissä. Myös tällä kertaa Patterson joutui tyrmätyksi heti ensimmäisessä erässä, kestettyään vain neljä sekuntia pidempään ja käytyään maassa kolmesti. Molemmat ottelijat tienasivat kamppailusta 1,5 miljoonaa dollaria.
Vuonna 1963 Liston kävi esiintymässä nyrkkeilyfaneille Euroopassa, mutta sitä jouduttiin lyhentämään ihmisten kiinnostuksen puutteen takia. Liston vieraili myös Suomessa ja veti Linnanmäelle suuren yleisöjoukon seuraamaan naruhyppyään (Suomesta ei löytynyt sopivaa nyrkkeilijää edes harjoitusvastustajaksi) lavalle rakennetussa kehässä.

Uran loppuvaiheet ja kuolema

Tappionsa jälkeen Liston vetäytyi vuodeksi julkisuudesta, kunnes teki yllättävän paluun Tukholmassa järjestetyssä ottelussa, jossa hän voitti saksalaisen Gerhard Zechin seitsemännen erän tyrmäyksellä. Hän otteli Ruotsissa neljä ottelua vuosien 1966–1967 välillä ja voitti yhden vastustajansa teknisellä tyrmäyksellä ja loput kolme tyrmäyksellä. Yhtä myöhemmin Meksikossa käytyä ottelua lukuun ottamatta nämä olivat hänen ainoat ottelunsa Yhdysvaltojen ulkopuolella. Listonin suosio Ruotsissa oli lähes yhtä suuri kuin Floyd Pattersonin, joka oli vieraillut siellä muutamaa vuotta aiemmin.
Tappioistaan ja iästään huolimatta Liston oli edelleen pelätty vastustaja, ja esimerkiksi maailmanmestariksi Alin jälkeen noussut Joe Frazier kieltäytyi kohtaamasta häntä. Samoihin aikoihin tuleva maailmanmestari George Foreman ystävystyi Listonin kanssa, joka myös toimi tämän harjoitusvastustajana. Jälkikäteen Foreman ihmetteli, kuinka hänen iskunsa eivät tuntuneet vaikuttavan Listoniin. Lisäksi Foreman sanoi Listonin olevan miellyttävä kaveri.
Sonny Liston jatkoi nyrkkeilijänuraansa voitokkaasti vielä vuosikymmenen loppuun. Vain yksi voitoista tuli pisteillä ja loput tyrmäyksellä. 12. marraskuuta 1968 Liston otteli Roger Rischeriä vastaan hyväntekeväisyysottelussa, jossa kerättiin rahaa Ben Anolikille, Pennsylvanian ensimmäiselle sydänsiirtopotilaalle. 6. joulukuuta 1969 hän kohtasi Leotis Martinin ottelussa uudelleen luodusta NABF:n raskaansarjan mestaruudesta ja koki uransa neljännen tappion, kun Martin tyrmäsi hänet voimakkaalla suoralla yhdeksännessä erässä. Pian ottelun jälkeen Martin joutui lopettamaan uransa, koska Listonin isku oli puhkaissut hänen verkkokalvonsa. Liston otteli vielä kerran 29. kesäkuuta 1970 voittaen nuoren Chuck Wepnerin teknisellä tyrmäyksellä kymmenennessä erässä.
6. tammikuuta 1971 Geraldine Liston palasi kotiin Las Vegasiin viikon matkaltaan St. Louisista ja löysi 38-vuotiaan aviomiehensä Sonny Listonin kuolleena sängystä. Ruumiin lähettyviltä löytyi huumeiden piikittämiseen käytettäviä välineitä. Poliisit päättelivät ovelle jääneistä sanomalehdistä, että Liston oli ollut kuolleena jo kahdeksan päivää, joten viralliseksi kuolinpäiväksi merkittiin 30. joulukuuta 1970. Kuolemaa pidetään yleisesti epäilyttävänä, koska Listonilla oli paljon yhteyksiä alamaailmaan, mutta rikollisten osuutta ei ole koskaan voitu todistaa. Tarkka kuolinsyy jäi selvittämättä, mutta huumeiden vaikutusta on epäilty. Listonin käsivarressa oli useita neulanjälkiä, ja keittiöstä löydettiin poliisin etsintöjen yhteydessä heroiinia. Monet Listonin lähipiirissä ovat väittäneet, että kuolema olisi vain lavastettu huumeiden yliannostukseksi. Heidän mukaansa Liston pelkäsi neuloja eikä olisi sen vuoksi voinut piikittää itseensä heroiinia. Hänen tiedetään silti käyttäneen vahvoja huumeita ainakin viimeisinä vuosinaan.
Sonny Liston on haudattu Paradise Gardens -hautausmaalle Las Vegasissa. Hänen pronssiseen hautakiveensä on kirjoitettu: "Charles Sonny Liston. 1932–1970. A man."

Yhteydet järjestäytyneeseen rikollisuuteen

Listonin läheiset suhteet järjestäytyneeseen rikollisuuteen olivat yleisesti tiedossa hänen uransa aikana. Tuttavat ovat kertoneet Listonin ihailleen rikollisia ja pitäneen heitä "mahtavina". Jo poikana hän oli isokokoinen ja joutui jengissä usein hoitamaan väkivaltaiset tehtävät. Listonin managerina hänen ammattilaisuransa alussa toimi tunnettu gangsteri Joseph "Pep" Barone, joka oli toiminut rikollisjohtaja Frankie Carbon luottomiehenä. Virallisesti Barone vaihdettiin George Katziin, jotta Liston olisi päässyt suuriin otteluihin, mutta hänen tiedetään vaikuttaneen Listonin uraan myöhemminkin. Kun Liston tienasi 80 000 dollaria oteltuaan saksalaisen Albert Westphalin kanssa, ainakin 18 000 dollaria rahoista päätyi Baronelle.
Kun Liston pääsi vihdoin maailmanmestaruusotteluun Floyd Pattersonia vastaan, hän ilmoitti julkisuudessa katkaisseensa kaikki suhteensa alamaailmaan. 1950-luvun lopulla FBI yritti kitkeä järjestäytyneen rikollisuuden vaikutuksen ammattijärjestöihin, uhkapelaamiseen ja ammattiurheiluun. Näissä olosuhteissa ei pidetty hyvänä, että maailmanmestariksi nousisi nyrkkeilijä, jonka tiedettiin olleen tekemisissä mafian kanssa.
Yhteydet alamaailmaan vaikeuttivat Listonin uraa, eikä hänen annettu otella kertaakaan New Yorkissa, lähimmilläänkin vain Baltimoressa. Tästä huolimatta rikollisten vaikutuksesta Listonin uraan tai otteluiden lopputuloksiin ei ole tarkkaa tietoa. Pidetään epätodennäköisenä, että rikolliset olisivat vaikuttaneet varsinkaan Listonin alkuaikojen otteluihin, eikä heillä ainakaan todistettavasti ollut osuutta hänen ennenaikaiseen kuolemaansa.