google/wiki40b huggingface dataset:
Antidragonéra

Maantiede

Välimereen kuuluvassa Egeanmeressä ja Jooniansaarten saariryhmässä sijaitseva Antidragonéran saari yhdessä lähisaartensa kanssa muodostaa Kytheran kunnan, joka kuuluu Saarten alueyksikköön ja Attikan alueeseen. Pinta-alaa Antidragonéralla on 0,15 neliökilometriä ja saaren korkein kohta on 40 metriä merenpinnan yläpuolella.
Antidragonéra yhdessä Kytheran saaren pohjois- ja itärannikolla olevien alueiden sekä lähistöllä sijaitsevien pienten Dragonéran, Prasonísin, Fidonísin, Kapéllon, Koufón ja Avgón asumattomien kalliosaarten kanssa muodostaa Natura 2000 -verkostoon kuuluvan suojelualueen, jolla on kokoa 53,9 neliökilometriä. Natura 2000 -alue on tärkeä rannikon jyrkänteiden lajeille, pesiville merilinnuille sekä muuttolinnuille. Alueen uhkana ovat saarille tuodut rotat sekä ohikulkevien laivojen mahdolliset öljypäästöt. Esimerkiksi vuonna 2000 Prasonísin saarelle haaksirikkoutui alus, josta mereen päässyt raskas polttoöljy aiheutti laajan alueen saastumisen. Myös metsästys, hallitsematon laidunnus ja tuli ovat suojelualueen uhkia.
Antidragonéralla, kuten muillakin pienillä saarilla, on selkeät kasvillisuusvyöhykkeet. Rantavyöhykkeellä kasvaa suolakkokasveja, kuten Caryophyllales-lahkoon kuuluva Frankenia hirsuta ja maitteiden sukuun kuuluva Lotus cytisoides. Seuraavalla vyöhykkeellä sisämaahan päin kasvaa suolakkokasvien lisäksi phryganan lajeja. Tämä vyöhyke ei ole enää suolaisen meriveden huuhtomaa aluetta. Sisimmällä vyöhykkeellä kasvaa enimmäkseen phryganan kasvilajeja, kuten tyräkkien sukuun kuuluva Euphorbia dendroides, huulikukkaiskasvien heimoon kuuluva Teucrium polium sekä sykerötimjami. Kaikkiaan saarelta on löydetty 88 eri taksonia.

Arkeologiset kaivaukset

Antidragonéralla on maanjäristysten jumalalle Poseidonille omistettu pyhäkkö. Arkeologi Áris Tsaravópoulos johti 1990-luvun lopulla kaivauksia, joissa löytyi satoja hellenistiselle kaudelle ajoitettuja kolikkoja. Kolikot ovat peräisin 54 eri kaupungista ja kuningaskunnasta Välimeren ja Mustanmeren alueelta. Lisäksi kaivauksissa löydettiin amfora ja joitain maljakoita.
Arkeologi Dimítrios Kourkouméliksen johdolla puolestaan tehtiin vuosina 1993-2004 merenalaisia arkeologisia kaivauksia saaren ympäristössä. Antidragonéran pohjoisrannikon tuntumasta löydetystä, mahdollisesti 300-luvulla eaa. uponneesta hylystä löydettiin yhdeksän kappaletta kiilanmuotoisia kiviankkureita. Samanlaisia ankkureita on löydetty myös muun muassa 300-luvulta eaa. peräisin olevasta hylystä Italian Tarantonlahdesta sekä Zean satamasta Kreikan Pireuksesta. Hylyn kaivaukset alkoivat vuonna 1994 ja päättyivät vuonna 2000. Ankkureiden lisäksi hylystä löytyi keramiikkaa, kuten lautasia, amforan sirpaleita, öljylamppuja, suolasirottimia sekä pithos. Myös pronssinen kattilan osa ja survimia paljastui hylystä. Kaikkien näiden tavaroiden on arveltu kuuluneen uponneen aluksen miehistölle. Aluksen lastina on arveltu olleen tuoretuotteita. Nykyisin löydetyistä ankkureista neljä on esillä Kytheran arkeologisessa museossa.
Jan Holmberg

Jan Kristian Holmberg on suomalainen sairaanhoitaja (YAMK), ammatillinen opettaja, kouluttaja, hankeasiantuntija, tietokirjailija ja Mainio-blogin kirjoittaja .
Hänen ensimmäinen teoksensa Päihderiippuvuudesta elämänhallintaan julkaistiin vuonna 2010 ja Hoitajana mielenterveys- ja päihdetyössä vuonna 2016. 
Holmberg toimii ammatillisten kirjojen toimittajana, artikkelikirjoittajana ja vertaisarvioitsijana. Häneltä on ilmestynyt useita artikkeleita ja kolumneja eri ammattilehtiin. Hän siirtyi Tehyn verkkolehden bloggariksi vuonna 2016 ja on aktiivinen vaikuttaja sosiaalisessa mediassa.
Holmbergin asiantuntemusta käytetään kansainvälisissä hankkeissa, seminaareissa ja koulutuksissa. Hän on ollut kehittämässä muun muassa Romaniassa ja Kreikassa terveysalan opetusta ja luennoinut sosiaalisen median käytöstä.
Holmberg on ottanut kantaa päihdehoitotyön opetukseen, ikääntyneiden päihdetyön laatuun, alkoholin ja seksuaalisen väkivallan vuoksi oireilevien ihmisten kohtaamiseen, aikuisten alkoholinkäyttöön lasten silmin ja väkivallan ilmenemiseen sairaanhoitajan työssä.
Holmberg toimii luennoitsijana ja konsulttina sekä käytännön potilastyöntekijänä päihde- ja psykiatrisissa yksiköissä. Hänet on valittu vuonna 2004 Vuoden Päihdesairaanhoitajaksi.
HMS Hälsingland (Hgd)

Palveluskäyttö

Alus on poistettu palveluksesta ja se on myyty 2012 Singaporelle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä RSS Archer. Alus saapui Singaporeen 17. elokuuta 2011, minkä jälkeen se läpäisi erilaisia koeajoja ja testejä ennen palvelukseen ottoa saman vuoden joulukuussa.
The Last Kiss

Taustatietoa

Albumi sijoittui kolmannelle sijalle Billboard 200 -listalla 135 000 kappaleen viikkomyynnillään. Nyt albumia on myyty Yhdysvalloissa yli 320 000 kappaletta.
Ralph Towner

Ralph Towner (s. 1. maaliskuuta 1940 Chehalis, Washington, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kitaristi, multi-instrumentalisti, säveltäjä ja sovittaja. Towner on tullut tunnetuksi johtamastaan Oregon-yhtyeestä ja lukuisista saksalaiselle ECM-levymerkille tekemistään levytyksistä. Levyillä ja konserteissa Towner soittaa 12-kielistä ja klassista kitaraa, pianoa, syntetisaattoria, lyömäsoittimia ja trumpettia. Tyypillisistä yhdysvaltalaisista jazzkitaristeista poiketen Towner soittaa vain akustista kitaraa.
Vuonna 1970 Towner perusti Oregon-yhtyeen yhdessä Paul McCandlessin, Glen Mooren ja Collin Walcottin kanssa. Yhtye teki 1970-luvulla useita levytyksiä, joilla se yhdisti kansanmusiikkia, intialaista klassista musiikkia, avant-garde jazzia ja vapaata improvisaatiota. Yhtyettä voi hyvin pitää yhtenä maailmanmusiikin edelläkävijänä.
Towner on levyttänyt muun muassa Gary Burtonin, John Abercrombien, Keith Jarrettin ja Jan Garbarekin kanssa. Towner soitti Weather Reportin vuonna 1972 ilmestyneellä albumilla I Sing the Body Electric.
Towner asuu Roomassa, Italiassa.
Jochem Uytdehaage

Jochem Uytdehaage (s. 9. heinäkuuta 1976 Utrecht, Alankomaat) on alankomaalainen pikaluistelija.
Uytdehaage nousi maailman huipulle melko yllättäen voitettuaan vuonna 2001 Alankomaiden yleisluistelumestaruuden ja pääsi EM-kisojen joukkueeseen. EM-kisoissa hän sijoittui neljänneksi ja samana talvena yleisluistelijoiden MM-kisoissa kymmenenneksi.
Vuonna 2002 Uytdehaage voitti EM-kultaa selvällä erolla hopealle sijoittuneeseen maanmieheensä Carl Verheijeniin. Samana vuonna Salt Lake Cityn olympialaisissa hän voitti kultaa sekä 5 000 että 10 000 metrillä ja sai lisäksi hopeaa 1 500 metrillä. Hän voitti molemmat matkat silloisilla maailmanennätysajoilla (6.14,66 ja 12.58,92). 10 000 metrin voittoaikansa oli myös kautta aikain ensimmäinen 13 minuutin alitus maailmassa. Myös 1 500 metrillä hän luisteli uuden maailmanennätyksen, mutta amerikkalainen Derek Parra puristi ajasta vielä 0,62 sekuntia ja vei kultamitalin. Samana keväänä Uytdehaage voitti kultaa vielä yleisluistelijoiden MM-kisoista Heerenveenistä.
Vuoden 2003 matkakohtaisissa MM-kisoissa maaliskuussa Berliinissä Uytdehaage voitti kultaa 5 000 metrillä. Tammikuussa 2004 hän saavutti EM-kisoissa pronssia, mutta vuoden kuluttua tästä kirkasti mitalin kultaiseksi.
Alankomaiden mestaruuskisoista Uytdehaagella on kaikkiaan yhdeksän mitalia, joista kultaisia neljä. Uytdehaage piti aateliskalenterin kaikkien aikojen ykkössijaa hallussaan aikavälillä 17. marraskuuta 2001—2. helmikuuta 2002 ja uudelleen 9. helmikuuta 2002—13. marraskuuta 2005.
Vilhelm Niskanen

Kustaa Vilhelm Niskanen (1796 Iisalmi – 13. marraskuuta 1860 Nivala) oli suomalainen herännäisjohtaja.
Vilhelm Niskanen meni vuonna 1820 naimisiin Anna Antintytär Almin kanssa.
Vuonna 1817 hän liittyi savolaiseen pietistiseen herännäisliikkeeseen ja matkusti Paavo Ruotsalaisen ja serkkunsa Lauri Juhana Niskasen kanssa. Kun liike hajosi Ruotsalaisen kuoleman jälkeen, heränneitä ruvettiin kutsumaan ”niskalaiseksi”. Niskalaisuus oli hieman liberaalimpi kuin varsinainen herännäisyys.
Tvind

Tvind on tanskalainen aatteellinen järjestö, joka tunnetaan parhaiten hyväntekeväisyys- ja koulutusohjelmistaan. Sen perusti joukko nuoria opettajia 1970-luvun alussa. Poliittiset kytkökset ja entisten jäsenten kertomukset kultista ovat luoneet varjon Tvindin ylle. Syytökset keräysvarojen väärinkäytöstä ja veronkierrosta ovat mustanneet edelleen järjestön mainetta.
Tvindin perustama hyväntekeväisyysorganisaatio Humana People to People tunnetaan ympäri maailmaa eri nimillä: Pohjoismaissa se on UFF (U-landshjælp fra Folk til Folk / U-landshjälp från Folk till Folk) ja Pohjois-Amerikassa Planet Aid.

Poliisitutkinta ja oikeudenkäynti

1990-luvun lopulla Tanskan valtio lopetti tuen Tvindille. Vuonna 2000 Tanskan poliisi käynnisti tutkinnan Tvindin epäilyksiä herättäneistä toimista ja sai selville, että Tvindin hyväntekeväisyyteen keräämillä varoilla oli rahoitettu kaupallista toimintaa ja siten kartutettu järjestön johdon henkilökohtaista varallisuutta. Hyväntekeväisyysjärjestön asemaa Tvind oli käyttänyt kiertääkseen veroja. Tvindin johtoa vastaan käydyssä oikeudenkäynnissä annettiin tuomiot elokuussa 2006. Seitsemän kahdeksasta syytetystä, mukaan lukien Tvindin johtajaksi väitetty Amdi Petersen, julistettiin syyttömiksi. Syyttäjä valitti tuomiosta syyskuussa. Oikeusistuin hyväksyi valituksen marraskuussa, ja oikeusjutulle odotetaan jatkoa, vaikka suurin osa epäillyistä on kadonnut ulkomaille elokuun 2006 tuomion jälkeen.

Opettajaryhmä

Tvindin ytimen muodostaa Opettajaryhmä (LG, Lærergruppen), jota Mogens Amdi Petersenin (myös nimeä Pedersen käytetään, s. 9. tammikuuta 1939) väitetään johtaneen kolme vuosikymmentä. Petersen on Tvindin perustaja, joka katosi julkisuudesta 1979. Hänen väitetään johtaneen Tvindiä maan alta, kunnes hänet 2002 pidätettiin Yhdysvalloissa ja tuotiin Tanskaan vastaamaan petossyytteisiin. Petersenin uskotaan viettäneen pakolaisvuotensa Floridassa, Caymansaarilla, Zimbabwessa ja Tanskassa.
Tvind ajautui arvostelijoiden mukaan kauas lähtöajatuksestaan Petersenin alaisuudessa. Valta ja hyöty ohjautui yhteisöltä yksilölle. Häntä syytetään luksuselämäntavasta vapaaehtoistyöntekijöiden kustannuksella.
Entinen Opettajaryhmän jäsen Steen Thomsen kuvailee Peterseniä "jumalankaltaiseksi" hahmoksi, jonka ympärillä leijuva salamyhkäisyys ja kultti vain vahvistuivat hänen kadottuaan.
Daina Taimina

Daina Taimina (s. 19. elokuuta 1954) on latvialainen matemaatikko ja professori. Hän on tunnettu siitä, että mallintaa opiskelijoille monimutkaisia matemaattisia ja geometrisiä malleja kutomalla ne havainnollisiksi esineisiksi.

Elämäkertaa

Taimina suoritti perustutkintonsa Latviassa ja täydensi tutkintoaan opiskelemalla tietojenkäsittelytiedettä. Neuvostokäytänteiden mukaan hän ei voinut väitellä tohtoriksi Latviassa. Hän väitteli matematiikan tohtoriksi Minskissä Valko-Venäjän kansallisesta tiedeakatemiasta. Latvia itsenäistyi uudelleen vuonna 1991, jolloin Taimina sai tohtorin arvon myös Latviasta ja alkoi opettaa Latvian yliopistossa. 
Vuonna 1996 Taimina siirtyi Cornellin yliopistoon matematiikan laitokselle. Kun hän osallistui geometrian seminaariin hän näki matemaatikko William Thurstonin tekemiä hauraita paperisia mallinnuksia. Nyt Taimina sai idean: hän voisi tehdä kutomalla kestävämpiä ja havainnollisempia mallinnuksia. Mallinnuksista tuli menestys,  yhdessä aviomiehensä matemaatikko ja professori David Hendersonin kanssa Taimina esitteli niitä seminaareissa. Niitä esiintyy myös heidän yhdessä kirjoittamissa kirjoissa kuten Experiencing Geometry: Eucleidean and non-Eucleidean with History. 
Myös taidemaailma on kiinnostunut Taiminan kudontatöistä. Hänen töitään on ollut esillä gallerioissa Yhdysvalloissa Washington D.C.:ssä sekä Latviassa, Belgiassa, Italiassa, Irlannissa ja Iso-Britanniassa.
Hunsdiecker-reaktio

Hunsdiecker-reaktio on kemiallinen reaktio, jossa karboksyylihappojen hopeasuola reagoi halogeenin kanssa muodostaen organohalogenidin ja hiilidioksidia. Ensimmäisen kerran tämäntyyppisen reaktion raportoi venäläinen kemisti Aleksandr Borodin vuonna 1861, mutta se on nimetty saksalaisten Hans ja Cläre Hunsdieckerin mukaan, jotka esittivät reaktion patentissaan vuodelta 1939.
Friedebert Tuglas

Friedebert Tuglas (vuoteen 1923 Mihkelson; 2. maaliskuuta 1886 Ahja – 15. huhtikuuta 1971 Tallinna) oli virolainen kirjailija ja kirjallisuustieteilijä.

Elämä

Friedebert Tuglas kävi Tarton kaupunkikoulua (1901–1903) ja Hugo Treffnerin kymnaasia (1904–1905). Hän osallistui vuoden Venäjän vallankumousyritykseen 1905 ja vietti puoli vuotta Toompean vankilassa. Hän asui vuosina 1906–1917 pitkiä aikoja poliittisena pakolaisena Suomessa, Pariisissa, Saksassa ja muualla, ja hän puhui sujuvasti suomea. Hän vironsi huomattavan määrän suomalaista ja venäläistä kaunokirjallisuutta (mm. Aleksis Kivi, Juhani Aho, Anton Tšehov, Maksim Gorki).
Tuglas asui Suomeen muutettuaan Helsingissä Oulunkylän Veräjämäessä Ålanderin taiteilijaperheessä. Siellä vietetty aika oli hyvin tuotteliasta, mutta Ålanderin talon palossa hänen kirjoituksensa tuhoutuivat.
Tuglas palasi Viroon vuonna 1917 ja asettui aluksi Tarttoon ja muutti vuonna 1944 Tallinnaan. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1918 Elo Tuglas (1896–1970). Tuglas valittiin viidesti Viron kirjailijaliiton puheenjohtajaksi (1922–1939), ja hän toimi myös Virolaisen Kirjallisuuden Seuran puheenjohtajana vuodet 1929–1940. Josif Stalinin kulttuuripolitiikan aikana hän joutui epäsuosioon ja julkaisukieltoon ja hänet erotettiin kirjailijaliitosta vuosiksi 1950–1955.
Kirjallisuustieteilijänä Tuglas tutki Juhan Liiviä, A. H. Tammsaarea ja Mait Metsanurkia ja laati kirjallisuusarvosteluja. Häneen omaan kirjalliseen tuotantoonsa vaikutti tanskalainen kirjailija Georg Brandes. Hänen kirjailijantyössään yhdistyvät omintakeisella tavalla realismi ja romantiikka. Myöhäistuotannossa voidaan erottaa psykologista realismia (mm. romaani Pikku Illimar 1937). Tuglas aloitti kirjallisten matkakertomusten suuntauksen teoksellaan Teekond Põhja-Aafrikas (1928–1930). Hänen teoksiaan on käännetty useille kielille.
Tuglaksen mukaa on nimetty vuonna 1982 Suomessa perustettu Tuglas-seura, joka on Suomen ja Viron kulttuurisuhteita edistämään tarkoitettu ystävyysseura.
Tuglas  kuului kirjailijaryhmä Siuruun.
Mummo Ankka

Sukulaiset

Kokonaan Don Rosan omaa keksintöä oli tehdä Mummosta Julle Ankanpään, Carl Barksin keksimän Ankkalinnan perustajan, lapsenlapsi. Jullen poika ja Mummon isä on Kornelius Ankanpää, kansainvälisen Sudenpentujen partioliikkeen perustaja. Mummon äiti Olga Ankanpää on esiintynyt vain nimenä ja kuvana Aku Ankan sukupuussa. Mummon aviomies on Hepsu Ankka, joka on nähty muutamassa Rosan piirtämässä menneisyyteen sijoittuvassa tarinassa. Mummolla ja Hepsulla on kolme lasta: Aaron, Dora ja Unto Ankka. Aaronin lapsia ovat Aku sekä Tupun, Hupun ja Lupun äiti Della, Doran ainoa lapsi on Hannu Hanhi. Unton lapsia ovat Touho ja Sisuvius Ankka. Rosan tarinan ”Lumikenttien kimallus” mukaan Mummon veli Konrad Ankanpää myi Klondiken kultaryntäyksen aikaan Roope Ankalle myöhemmin kuuluisaksi tulleen Rahasäiliökukkulan tontin.

Auto

Mummo Ankka ajelee Detroit Electric-sähköautolla.
Moulinsartin linna

Moulinsartin linna (ransk. Le château de Moulinsart) on Hergén Tintti-sarjakuvissa esiintyvä kuvitteellinen belgialainen linna.
Linna kuului aikoinaan kapteeni Haddockin esi-isälle, kavaljeeri Francois de Hadoquelle. Se esiintyy ensimmäisen kerran tarinassa Yksisarvisen salaisuus, jossa sen omistavat Lintusen veljekset. Lintusten jouduttua vankilaan linna määrätään pakkohuutokaupattavaksi, ja kapteeni Haddock ostaa sen tarinassa Rakham Punaisen aarre rahoilla, jotka professori Tuhatkauno sai myytyään uuden sukellusveneensä patentin. Yllätyksekseen Haddock ja Tintti löytävät kavaljeeri de Hadoquen kätkemän aarteen linnasta. Haddock ja Tuhatkauno muuttavat pysyvästi asumaan linnaan ja Tuhatkauno perustaa itselleen laboratorion linnan puutarhaan. Myös Tintti ja Milou viettävät Moulinsartissa paljon aikaa. Aiemmin Lintusen veljeksiä palvellut Moulinsartin hovimestari Nestor siirtyy Haddockin palvelukseen.
Linnan nimi tulee belgialaisesta Sart-Moulinin kaupungista. Esikuvana linnan ulkonäölle puolestaan toimi Chevernyn linna Loiren seudulla Ranskassa. Moulinsart on tarkka kopio Chevernystä, siitä on vain poistettu kaksi siipeä.
TRIPS

TRIPS (engl. Agreement on Trade-Related Aspects of Intellectual Property Rights) on immateriaalioikeuksia koskeva maailman kauppajärjestön (WTO) kansainvälinen sopimus.

Historia

TRIPSin laati WTOn edeltäjä GATT vuonna 1994, ja se on nykyisin yksi WTOn toiminnan keskeisimmistä ja myös eniten kritiikkiä herättävistä sopimuksista. Sopimuksen taustalla olivat teollisuusmaat, erityisesti Euroopan unioni, Yhdysvallat ja Japani, jotka myös omistavat suurimman osan maailman immateriaalioikeuksista, kuten patenteista. Kaikkien WTOn jäseniksi haluavien on ratifioitava TRIPS-sopimus.

Kritiikki

TRIPSissä luokitellaan omistusoikeudet kaiken edelle, myös ihmisoikeuksien, mitä kansainväliset ihmisoikeusjärjestöt, kuten Attac ja kolmannen maailman kansalaisjärjestöt ovat arvostelleet laajasti.
TRIPSiin kuuluu myös mahdollisuus paitsi teollisuustuotteiden, myös organismien, elintärkeiden lääkkeiden ja ihmiskudosten patentointiin ja yksinoikeuteen.
Kehitysmaat ovat pitäneet TRIPS:iin liittyviä immateriaalioikeuksien rekisteröinti- ja valvontajärjestelmiä liian kalliina.
Kehitysmaiden kannalta sopimus on ongelmallinen, sillä useimmat patentit ovat länsimaiden ja kansainvälisten yritysten hallussa, ja toisaalta sopimus vaikeuttaa kaikenlaisen uuden teknologian omaehtoista käyttöönottoa kehitysmaissa.
TRIPSiä on myös arvosteltu siitä, että se estää tavaroiden ja ideoiden vapaata liikkumista, joka on vastoin WTOn ydinperiaatetta ja toimintaideaa.
Alexandre Fabre

Alexandre Fabre on ranskalainen näyttelijä.
Francis Patrick Carroll

Francis Patrick Carroll (s. 9. syyskuuta 1930) on australialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Wagga Waggan hiippakuntaan Francis Augustin Henschke 27. heinäkuuta 1954. Hänet nimitettiin sen koadjuuttoripiispaksi ja Tasaccoran titulaaripiispaksi 12. kesäkuuta 1967. Piispaksi vihkiminen seurasi 5. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Henschke, jota avustivat Francis Roberts Rush ja Douglas Joseph Warren.
Carrollista tuli Wagga Waggan piispa 24. helmikuuta 1968, ja hän sai nimityksen Canberran (ja Goulburnin) arkkipiispaksi 25. kesäkuuta 1983. Hänen kaudellaan arkkihiippakunnan nimi muutettiin muotoon Canberra-Goulburn. Arkkipiispa jäi eläkkeelle 19. kesäkuuta 2006.
Hugo Hammar

Hugo Gilius Eugène Hammar (4. maaliskuuta 1864 Räpplinge, Öölanti - 8. tammikuuta 1947 Göteborg) oli ruotsalainen teollisuusmies.
Hammar opiskeli Charlmersin teknillisessä korkeakoulussa ja toimi tämän jälkeen monessa telakassa Ruotsin ulkopuolella vuoteen 1896, jolloin aloitti Lindholmens Verkstadsilla. Myöhemmin Hammar siirtyi Göteborgs Mekaniska Verkstadiin. Kun tästä tuli Götaverken Hammarista tehtiin sen ensimmäiseksi päälliköksi. Hammarin aikana telakka nousi Euroopan suurimpien joukkoon.
Rangaistuspartio

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Roope Lehtinen kutsuu Rangaistuspartiota raa’aksi sotaelokuvaksi aivottoman toiminnan ystäville. Hän antaa elokuvalle yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Ro-52 (1920)

Palvelus

Alus nimettiin 1. marraskuuta 1924 Ro-52:ksi. Se poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1932.
Luontainen kivennäisvesi

Luontainen kivennäisvesi on kivennäisvettä, joka pullotetaan kivennäisvesilähteellä tai sen välittömässä läheisyydessä. Tankkiautolla toiseen paikkaan siirretty luonnonkivennäisvesi muuttuu siirtämisen vuoksi tavallisten kivennäisvesien luokkaan.
Luontainen kivennäisvesi pakataan sellaisenaan mahdollista hiilihapottamista lukuun ottamatta. Näin ollen vichy-vesien tapaan natriumin tai muiden kivennäisten lisääminen luonnonkivennäisveteen ei ole sallittua. Mikäli näin tapahtuu, tulee luonnon kivennäisvedestä tavallista kivennäisvettä.
Koska luontaisen kivennäisveden raakavetenä ei voi käyttää vesijohtovettä, ovat luonnon kivennäisvedet harvinaisempia markkinoilla kuin tavalliset kivennäisvedet. Jotkut luonnon kivennäisvesistä ovat makunsa omaperäisyyden vuoksi arvostettuja kulinaarisia nautintoja.
Suomessa on yksi hyväksytty luontaisen kivennäisveden pullottamo.
Aralehdet

Kuvaus

Aralehdet ovat pystyjä tai tukea vasten kiipeäviä, piikkisiä pensaita, harvemmin pienikokoisia puita. Lehdet ovat sormilehdykkäiset tai kolmilehdykkäiset; korvakkeet puuttuvat kokonaan tai ovat hyvin pienet. Kukinto on varren päähän kasvava sarja tai kerrannaissarja. Pääsarjan kukat ovat kaksineuvoisia, myöhemmin puhkeavissa pikkusarjoissa voi olla myös hedekukkia. Verhiö on ehytlaitainen tai matalasti viisihampainen. Terälehtiä on viisi ja ne ovat vierilaitaiset. Heteitä on viisi ja sikiäin on 2–5-vartaloinen. Hedelmä on litteähkö luumarja.
Christian Santos

Seurajoukkueura

Santos aloitti uransa Saksassa, jonne hän oli muuttanut viisivuotiaana isänsä työn perässä. Vuosina 2008–2011 hän pelasi Arminia Bielefeldin kakkosjoukkueessa. Pelejä seuran ykkösjoukkueessa ei kuitenkaan kertynyt. Vuodet 2011–2013 Santos pelasi Belgian 2. divisioonan KAS Eupenissa, jossa otteluita kertyi 58 ja maaleja 25. Heinäkuussa 2013 Santos siirtyi Belgian Jupiler Pro Leaguen Waasland-Bevereniin, mutta polvivamma esti häntä pelaamasta yhtään ottelua seuran paidassa.
Heinäkuussa 2014 Santos siirtyi Alankomaiden Eerste divisien NEC Nijmegeniin, jonka paidassa hän teki kaudella 2014–2015 23 maalia voittaen seuran kanssa Eerste divisien ja nousten Eredivisieen. Ensimmäisellä pääsarjakaudellaan, kaudella 2015–2016, Santos teki NEC:in paidassa 30 ottelussa 16 maalia.

Maajoukkueura

Santos debytoi Venezuelan jalkapallomaajoukkueessa maaliskuussa 2015 ystävyysottelussa Jamaikaa vastaan. Avausmaali syntyi lokakuussa 2015 MM-karsintaottelussa Brasilian verkkoon. Santos nimettiin Venezuelan ryhmään vuoden 2016 Copa América Centenarioon.
Kristina Barrois

Tennisura

Barroisia valmensi Andreas Spaniol, ja hänen kuntovalmentajanaan toimi jalkapalloilija Bernd Franke.
Barrois pelasi Saksan Fed Cup-joukkueessa vuonna 2006, häviten kaksinpeliottelunsa Li Nalle, ja hävisi myös nelinpelin. Samana vuonna hän voitti Saksan tennismestaruuden. Hän selviytyi pääkaavioon sekä Wimbledonissa että Yhdysvaltain avoimissa vuonna 2006. Wimbledonissa hän hävisi 1. kierroksella Shenay Perrylle 5–7, 7–5, 6–7(6). Yhdysvaltain avoimissa hän hävisi 1. kierroksella 1–6, 5–7 maailmanlistan ykköspelaaja Amélie Mauresmolle, vaikka johti ensimmäistä erää 5–2.
14. joulukuuta 2008 hän voitti toisen Saksan mestaruutensa numeroin 7–6, 6–1 Lydia Steinbachia vastaan finaalissa. Australian avoimissa 2009 hänen pelinsä päättyivät 1. kierrokselle, kun maailmanlistan nelonen Jelena Dementjeva voitti hänet 6–7(4), 6–2, 1–6. Indian Wellsissä hän voitti ranskalaisen Alize Cornetin 6–2, 6–2 toisella kierroksella, mutta hävisi kolmannella kierroksella unkarilaiselle Agnes Szavaylle 6–3, 6–4. Wimbledonissa 2009 hän pääsi nelinpelissä puolivälieriin asti.
Paladins

Pelaaminen

Pelissä on valittavana eri hahmoja (Champions), joilla on eri kyvyt. Näistä kootaan viisihenkinen joukkue, jolla pelataan toista joukkuetta vastaan.
Hahmot on jaettu Frontline-, Damage-, Support- ja Flank-tyyppisiin. Aloittava pelaaja voi valita viidestä eri sankarista ja lisää hahmoja saa pelattavaksi mikromaksuilla tai pelin sisäisellä valuutalla. Pelimuodot ovat Siege (saatto/kärryntyöntö), Onslaught (kontrollipisteiden valtaus ja hallinta) ja Team Deathmatch.

Kehitys

Peli suljettu beetatestaus aloitettiin marraskuussa 2015. Avoin beeta-versio julkaistiin 16. syyskuuta 2016 Steam early access -ohjelmassa. Tuolloin peliä ladattiin 780 000 kertaa ja se nousi palvelun pelatuimpien pelien joukkoon.
Pelin on syytetty kopioineen Blizzardin Overwatch-peliä, mutta Hi-Rez Studiosin johtajan Todd Harrisin mukaan peli oli pelattavissa jo ennen kuin samankaltainen Overwatch esiteltiin, ja pelin inspiraationa on ensi sijassa Team Fortress 2.
HMS Victorious (1785)

Palvelus

Huhtikuussa 1795 alus ajoi karille Pohjanmerellä Suffolkin rannikolla Shipwash Sandissa, jolloin sen mastot katkesivat. Huhtikuussa 1796 alus valtasi ranskalaisen kaapparin Hasardin, joka oli entinen brittiläinen luotsilaiva Cartier. Victorious osallistui taisteluun 8. syyskuuta.
Alus romutettiin vuonna 1803.