google/wiki40b huggingface dataset:
Jouni Lompolo

Jouni Kaarlo Lompolo (24. syyskuuta 1936 Kittilä – 20. huhtikuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen pakinoitsija ja kirjailija.
Lompolo tunnettiin parhaiten Helsingin Sanomiin vuosina 1956–2001 nimimerkillä Origo  kirjoittamistaan pakinoista, joissa hän taitavasti yhdisti nasevan älyllisyyden ja tunteellisen lapsenmielisyyden. Hänen pakinansa olivat luonteeltaan asiaproosamaisia, mutta loppujen lopuksi niitä lukiessaan törmäsi yllättäviinkin kärjistyksiin. Hän oli pakinan tyylimestari, sillä teksti oli kirjallisesti korkeatasoista ja sen kieli tarkkaa ja oivaltavaa. Lompolon huumorissa oli alakuloisuutta: “Kirjoitin pakinoita koko elämäni. Kaksi lukijaa soitti, päätoimittaja kutsui kerran puheilleen.” Origon nimellä hän julkaisi myös omaelämäkerrallisen teoksen Hunsvotin päiväkirja.  Lompolo jäi eläkkeelle Helsingin Sanomista vuonna 2001. 
Lompolo teki myös elokuvakäsikirjoituksia niin elokuviin kuin televisiollekin. Jarno Hiilloskorven viimeiseksi jäänyt elokuvaohjaus Rakkaus alkaa aamuyöstä (1966) oli Lompolon kirjoittama, samoin kuin Ilkka Vanteen ohjaama televisioelokuva Aito Halonen (1989), ahneudesta kertova musta komedia, jonka juoni pyörii aidon Pekka Halosen taulun ympärillä. Lompolo osallistui myös Rauni Mollbergin elokuvan Paratiisin lapset (1994) käsikirjoitukseen, joka perustui Lompolon omiin novelleihin.
Pakinakokoelmien ja elokuvakäsikirjoituksien lisäksi Lompololta ilmestyi lukuisia muita teoksia, niin romaaneja, novelleja kuin matkakirjojakin.
Lehmäjärvi (Kuhmoinen)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,8 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 950 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Arvajanjoen valuma-alueella (14.26), jonka Isojärven valuma-alueeseen (14.263) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 138,7 metriä mpy.
Liisa Juhantalo

Liisa Marjatta Juhantalo (o.s. Rekola, s. 12. syyskuuta 1943 Helsinki) on suomalainen eläkkeellä oleva kuvataidealan koulutuslaitoksen johtaja ja kuvataiteilija.

Työura

Helsingissä syntynyt Juhantalo valmistui kuvaamataidonopettajaksi Taideteollisesta oppilaitoksesta, nykyisestä Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulusta vuonna 1967. Hän toimi valmistumisensa jälkeen kuvaamataidon lehtorina eri kouluissa Turussa, Kankaanpäässä ja Porissa. Vuonna 1973 hän siirtyi opettajaksi Kankaanpään yläasteelle ja lukioon, missä hän opetti aina vuoteen 1990 asti. Liisa Juhantalo valittiin vuonna 1990 Kankaanpään taidekoulun rehtoriksi, jossa tehtävässä hän toimi vuoteen 1999 asti. Taidekoulusta tuli osa Satakunnan ammattikorkeakoulua vuonna 1997, ja Juhantalosta tuli ammattikorkeakoulun kuvataidealan koulutusjohtaja. Tästä tehtävästä hän jäi eläkkeelle vuonna 2008.
Juhantalo on osallistunut yhteiskunnalliseen toimintaan järjestö- ja kunnallisella tasolla. Hän on ollut jäsenenä Valtion kuvataidetoimikunnassa, taiteen keskustoimikunnassa ja Turun ja Porin läänin taidetoimikunnassa.

Taitelijana

Juhantalo on pitänyt useita yksityisnäyttelyitä, pääosin Satakunnassa, mutta myös Suomen ulkopuolella. Hän on osallistunut ryhmänäyttelyihin ja vieraillut taiteilijaresidensseissä. Juhantalon taiteenalana ovat muun muassa keramiikka ja kuvanveisto. Hänen töitään on Kankaanpään kaupungin julkisten veistosten kokoelmassa. Juhantalo on Taidekoulun rehtorina ollut luomassa Kankaanpään kaupungin keskustaan sijoittuvia Taidekehää ja Taidepolkua -reittejä, joiden varrella on yli sata erilaista julkista taideteosta. Taidekehän rakentaminen alkoi vuonna 1995. Taidepolun varrella on kolme Juhantalon teosta: Lepo (1995), Kivikukka (1997) ja Kavioura (2004). Laviantien varrella onlisäksi teos Pesäpallo (2003).
Juhantalon aloitteesta toteutettiin vuosina 1996–2001 Taidetie-hanke, jossa valtatie 23:n varteen Kankaanpään ja Porin välille sijoitettiin kymmenen ympäristötaideteosta. Teosten tekijöitä ovat muun muassa Antti Maasalo ja Villu Jaanisoo.

Perhe

Liisa Juhantalo on ollut naimisissa poliitikko Kauko Juhantalon kanssa vuodesta 1967. Juhantaloilla on neljä lasta.
Suomen arvostelijain liitto

Suomen arvostelijain liitto SARV on eri taiteenalojen kriitikoiden ammatillinen yhteenliittymä. Sen tavoitteena on jäsenten ammatillisen toiminnan edistäminen ja ammattitaidon kohottaminen. Liitto toimii jäsentensä taloudellisen, sosiaalisen ja oikeudellisen aseman parantamiseksi. Liiyton puheenjohtajana on toiminut vuodesta 2016 alkaen tanssi- ja teatterikriitikko Maria Säkö.
SARV perustettiin vuonna 1950 ja sillä on noin 800 arvostelijajäsentä. Liitto järjestää koulutusta, myöntää apurahoja, valvoo arvostelijoiden ammatillisia etuja lehdistössä ja sähköisissä viestimissä sekä välittää tietoa arvostelijoiden työn olosuhteista ja sisällöstä.
Liitto perusti vuonna 1961 vuosittain jaettavan Kritiikin Kannukset -palkinnon. Se jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1962. SARV julkaisee myös aikakauslehteä Kritiikin Uutiset. Vuosina 2008–2011 SARV, Suomen Kulttuurirahasto ja sanomalehdet toteuttivat Kritiikkiportti-yhteishankkeen.
Liitossa on viisi taiteenalakohtaista jaosta: elokuvajaos, kirjallisuusjaos, kuvataidejaos, musiikkijaos ja tanssi- ja teatterijaos. Jaokset hoitavat yhteyksiä oman alansa kansainvälisiin järjestöihin. Esimerkiksi kuvataidejaos on samalla Kansainvälisen kuvataidearvostelijain yhdistyksen AICAn Suomen organisaatio AICA Finland.
SARV:n jäsenyyttä voivat hakea vähintään vuoden ajan tiedotusvälineissä arvosteluja ja/tai kriittisiä kulttuuriesseitä julkaisseet henkilöt. Arvostelijan työn ei tarvitse olla päätoimi, mutta sen tulee olla jatkuvaa.
Holoseenin ajanlasku

Holoseenin ajanlasku (engl. Holosenic Era (HE)) on kalenteriuudistusehdotus, joka mahdollistaa holoseenin aikana tapahtuneiden tapahtumien esittämisen yhtenäisellä, kasvavalla aikajanalla. Ajatus on lähtöisin geologeilta, ja paleontologi Cesare Emiliani toi sen julkisuuteen vuonna 1993. Kalenterin alkupiste on asetettu vuoteen 10 000 eaa. kristillistä ajanlaskua, jolloin holoseeni ja neoliittinen vallankumous suurin piirtein alkoivat. Vuosien pituudet lasketaan kuten gregoriaanisessa kalenterissa. Yhtenä tavoitteena oli saada aikaan uskonnollisesti neutraali kalenteri, joka muuttaa laajalti käytössä olevia kalentereja mahdollisimman vähän. Holoseenin ajanlaskussa muutetaan ainoastaan vuosiluvut eaa. Nykyiset vuosiluvut muutetaan holoseenin ajanlaskuun lisäämällä  niihin 10 000, eli vuodesta 2006 tulee vuosi 12006. Vuodet eaa. muutetaan holoseenin ajanlaskuun vähentämällä  ne 10 001:stä.
Vuosi 0 holoseenin ajanlaskussa  merkitsee jääkauden muodollista loppumisvuotta, ja ihmisen interglasiaalisen historian alkua. Se yhdistää suurta määrää muutoksia ja tapahtumia:
Ehrenbreitsteinin linnoitus

Ehrenbreitsteinin linnoitus on linnoitus samannimisen vuoren rinteillä Reinin varrella vastapäätä Koblenzin kaupunkia. Vuorelta on löytynyt linnoitusten jäänteitä jo ajalta kolmetuhatta vuotta ennen ajanlaskumme alkua.
Kaksituhatta vuotta myöhemmin, noin vuonna tuhat Ehrenbert-niminen ruhtinas rakennutti linnan, joka antoi vuorelle nimen.

Kolmikymmenvuotisen sodan aikoihin Ehrenbreitsteinin linnoitus oli yksi harvoista ranskalaisten hallitsemista tukikohdista, joista käsin saattoi hyökätä Reinin yli Saksaan.
Nykyinen linnoitus on vuosina 1817–1832 preussilaisten rakentama, eikä se ole joutunut koskaan hyökkäyksen kohteeksi.
Huoninkaljumesikko

Levinneisyys

Huoninkaljumesikkoa tavataan Papua-Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Sveitsin kunnat

Kunnat ovat Sveitsissä alimman tason poliittisia hallinto- ja päätöksentekoyksiköitä. Kuntien velvollisuutena on muun muassa järjestää peruskoulutus, terveyden- ja sairaanhoito, energiahuolto ja tiestö. Lisäksi kuntien tehtäviin kuuluu väestörekisterin ja väestönsuojelun järjestäminen. Toisaalta niillä on verotusoikeus.

Päätöksenteko

Noin viidesosassa Sveitsin kuntia noudatetaan edustuksellisen demokratian periaatetta: asukkaat valitsevat edustajat päättämään kunnan asioista. Valtaosassa kunnista noudatetaan suoran demokratian periaatetta: asukkaat päättävät kunnan asioista suoraan, ilman valittuja edustajia.
Saint-Véran

Saint-Véran [sɛ̃.ve.ʁɑ̃] on Ranskan kunta Provence-Alpit-Riviera‎n alueella Hautes-Alpesin departementissa. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 249. Saint-Véran kuuluu departementissaan Guillestren kantoniin Briançonin arrondissementissa. 
Saint-Véranin alppikylä kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön Les Plus Beaux Villages de France.
Vuonna 1974 Pariisin observatorio rakennutti Saint-Vérainiin observatorion 2900 metrin korkeuteen Pic de Château Renard -vuoren huipulle. Nykyisin laitos on AstroQueyras-nimisen harrastajatähtitieteilijöiden seuran käytössä.
Natalee Hollowayn katoamistapaus

Natalee Hollowayn katoamistapaus sattui Aruballa 30. toukokuuta 2005. 18-vuotias yhdysvaltalainen Natalee Holloway oli 124 muun Mountain Brook High Schoolista vasta valmistuneen kanssa matkalla, kun hän katosi lähdettyään Carlos'n Charlie's -baarista Oranjestadista.
Hollowayn katoamisen tutkimukset aloitettiin, kun nuorta naista ei kuulunut paluulennolle. Poliisi löysi heti muutamia epäiltyjä, mutta neljä henkirikoksesta epäiltyinä pidätettyä henkilöä vapautettiin saman vuoden syksyllä todisteiden puutteessa.
Läpimurto tapahtui kun poliisi sai käsiinsä salaa kuvatun videon, jolla epäilty Joran Van der Sloot kertoo, kuinka hän oli Nataleen kanssa rannalla. Rannalla Natalee oli alkanut täristä ja Van der Sloot pyysi tuttavaansa viemään veneellä ruumiin merelle. Ruumista ei kuitenkaan laajoista etsinnöistä huolimatta löydetty. Tuomari ei antanut syytettä videon takia, koska Joran oli valehdellut aiemminkin.
Hollowaystä ei ole kuultu mitään sitten toukokuun 2005. Todennäköisen henkirikoksen tutkinnat jatkuvat yhä, mutta tähän mennessä ratkaisevia todisteita ei ole löydetty. Holloway oli syntynyt 21. lokakuuta 1986 ja kotoisin Alabaman Birminghamista.
Emery–Dreifussin lihasrappeuma

Emery–Dreifussin lihasrappeuma (engl. Emery–Dreifuss muscular dystrophy) on hermostosta riippumaton lihasrappeuma. Oireyhtymän kuvasivat lääkärit Alan Eglin H. Emery (1928–) and Fritz E. Dreifuss (1926–1997) vuonna 1961. Lihasrappeumaan kuuluu myös sydänlihaksen rappeutuminen. Emery–Dreifussin lihasrappeuma voi periytyä vallitsevasti tai peittyvästi. Perimäaineen mutaatio sijaitsee X-kromosomin pitkässä varressa (Xq28).
ISO 3166-2:AD

ISO 3166-2:AD on ISO-standardointijärjestön standardi, joka määrittää geokoodit Andorralle. ISO 3166-2:AD on ISO 3166-2 -standardin osajoukko, joka määrittää seitsemän kunnan koodit.
Kuoleman koetukset

Juoni

Darren Shanin on läpäistävä viisi kuolemanvaarallista koetta todistaakseen olevansa kelpo vampyyri. Hän ei voi kieltäytyä eikä epäonnistua – ainoa vaihtoehto on kuolema. Koettuaan vesilabyrintin, neulapolun ja lieskasalin kauhut, Darren on kehnossa kunnossa. Kuitenkin hänen on pakko taistella kahta hullua villisikaa vastaan, ja melkein kuoleekin, ellei siniviitta Harkat Muldz olisi tullut hätiin. Tämän jälkeen Darren tuomitaan kuolemaan, koska ei selvinnyt koetuksesta. Hän karkaa vuorelta, mutta eteen osuu valtava joukko vampaneeseja. Miten he olivat päässeet vuoreen, oliko vampyyrien joukossa petturi? Darren lähtee karkuun, kun hänen ystävänsä tapetaan. Hän pääsee takaisin Viimeisen matkan saliin ja kun vampaneesit saavat hänet kiinni. Hän yrittää hypätä virran yli, mutta tietää epäonnistuvansa. Hän putoaa virtaan ja jää kiveen roikkumaan. Häntä yritetään pelastaa, mutta hän halua koskea pelastajaansa. Lopulta hän irrottaa otteen kivestä ja lähtee ajautumaan kohti virran loputtomia aaltoja.
Kalliojärvi (Jämsä, Partala)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,0 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Kurujoen–Nytkymenjoen valuma-alueeseen (14.226) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 148 metriä mpy.
Hr. Ms. Rotterdam (D818)

Valmistus

Alus tilattiin Rotterdamsche Droogdok Maatschappijlta Rotterdamista ja sen köli laskettiin 7. tammikuuta 1954. Alus laskettiin vesille 26. tammikuuta 1956 ja se valmistui 28. helmikuuta 1957.

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta ja se myytiin 1981 Perulle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä BAP Diez Canzeco.
Şəmkirin piirikunta

Şəmkirin piirikunta (azeriksi Şəmkir rayonu, ven. Шамкирский район, Šamkirski raion) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 1956,7 neliökilometriä. Asukkaita on 192 900 henkeä (vuonna 2010).
Şəmkirin piiri sijaitsee Azerbaidžan länsiosassa Kurajoen laaksossa. Se rajoittuu koillisessa Samuxin, kaakossa Göygölin ja Daşkəsənin, lounaassa Gədəbəyn ja luoteessa Tovuzin piireihin.
Piirin keskus on Şəmkirin kaupunki, josta on 399 kilometriä maan pääkaupunkiin Bakuun. Muita merkittävämpiä paikkakuntia ovat Çinarlın, Dəllərin, Zəyəmin ja Kürin taajamat. Kuntia on yhteensä 57 ja kyliä 59. Kaupunkiväestön osuus on 34,8 % (vuonna 2010).
Seudulla oli aikaisemmin huomattava armenialaisvähemmistö (21,2 % vuonna 1959). Vuoden 1999 väestönlaskennan mukaan asukkaista 98,8 % on azereja ja 0,9 % turkkilaisia.
Piirin kautta kulkee Bakun ja Tbilisin välinen rautatie sekä Bakusta Georgian rajalle johtava M1-valtatie. Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljan, vihannesten ja hedelmien viljelyyn sekä maidon, lihan ja munien tuotantoon.
Nähtävyyksiä ovat muinaiset asuinpaikat, vanhat linnoitukset, moskeijat, sillat ja hautausmaat sekä Şəmkirin vuonna 1909 rakennettu saksalainen kirkko.
Paikallislehtinä ilmestyvät Şəmkir ja Qərb xəbərləri.
Rade des Basques

Basque Roads on suojainen Biskajanlahden poukama Ranskan Charente-Maritimen läänin rannikolla. Poukaman suojana lännessä on Oléronin saari (ransk. Île d'Oléron) ja pohjoisessa Rén saari (ransk. Île de Ré). La Rochellen satamakaupunki sijaitsee poukaman koilliskulmassa ja etelässä Rochefortin kaupunki lähellä Charentejoen suuta.
Alue tunnetaan muun muassa Britannian kuninkaallisen laivaston 1809 Ranskan laivastosta saamasta voitosta sekä Britannin epäonnistuneesta hyökkäyksestä 1757.
Vartiotykkivene 1

Palveluskäyttö

Alus löydettiin Pukkion lähettyviltä 25. elokuuta 1941. Se oli ajettu rantaan, jotta olisi vältetty uppoaminen rannikkotykistön osuttua siihen. Suomalaiset korjasivat aluksen vauriot liittäen sen laivastoonsa nimellä vartiotykkivene 1.  Alus oli jo lokakuussa  mukana Someriin tehdyssä iskussa, jolla oli tarkoitus selvittää saaren puolustusta.
Kesäkuun alussa 1942 alus siirrettiin Ääniselle. Se osallistui ainoaan alusten väliseen taisteluun 2.-3. syyskuuta Andomanniemen länsipuolella Äänisen eteläpäässä. Taisteluun kahta Neuvostoliiton laivaston vartiovenettä vastaan osallistuivat VTV-1:n lisäksi tykkiveneet Ilmari, Karhumäki. Kumpikaan osapuoli ei kärsinyt merkittäviä vaurioita.
VTV 1 oli ainoa suomalainen sota-alus, joka tuotiin pois Ääniseltä. Se nostettiin junaan kesäkuun lopulla 1944 ja alus kuljetettiin Suomeen. Alus luovutettiin rauhansopimuksen mukaisesti Neuvostoliitolle muiden sotasaalisveneiden kanssa vuonna 1944.
Aluksen päällikkönä toimi Luutnantti E. Innanmaa.
Nafud

Nafud, Nefud tai An-Nafud (arab. ‎, An-Nafūd, joskus Suuri Nafud) on Arabian niemimaan toiseksi suurin, punertavasta hiekasta koostuva aavikko, joka on yhteydessä suureen Rub al Khalin hiekka-aavikkoon pitkän Dahnan käytävän kautta. Arabian kielen sanan an-nafud merkitys on ’hiekka-aavikko’.
Arabian niemimaan pohjoisosassa sijaitsevan Nafudin pinta-ala on noin 64 000 neliökilometriä (toisen lähteen mukaan noin 70 000 km²) ja se on noin 900 metrin korkeudella merenpinnalta. Aavikko sijaitsee suuressa soikeassa painumassa, jonka mitat ovat 290 x 225 km. Joillakin Nafudin alankoaltailla on keitaita, varsinkin Hejazvuorten lähellä on viljelykelpoisia, paimentolaisten laiduntamisen mahdollistavia keitaita. Keitaat kuten al-Jawf ja Ha’il ovat historiallisen luoteesta Välimeren suunnalta saapuvan ja kaakkoon jatkavan karavaanireitin varrella.
Nafudin aavikko on toiminut kulkuesteenä vuosisatoja. Nafud tunnetaan äkillisistä tuulistaan. Hiekkamyrskyt ovat aikojen kuluessa kasanneet valtavia hiekkadyynejä, jotka ovat nousseet jopa 183 metriä korkeiksi.
Ympäristöään syvemmän hiekkaisen Dahnan käytävän pituus on 1 287 km ja leveys 24,1–80,5 km.
Mentawain kieli

Mentawai on Mentawaisaarilla, Indonesiassa puhuttava austronesialainen kieli. Sitä puhuu äidinkielenään noin 58 000 ihmistä (2000). Kieli jakautuu yhdeksään murteeseen, jotka ovat simalegi, sakalagan, silabu, taikaku, saumanganja, pohjoissiberut, eteläsiberut, sipura ja pagai.
Lütschental

Maantiede

Kylä sijaitsee Grindelwaldtalin laaksossa Schwarze Lütschine -joen varrella Grindelwaldin länsipuolella. Joessa on Jungfraubahn AG:n 12 megawatin vesivoimalaitos.
Bernin Alpit kohoavat laakson molemmin puolin noin kahden kilometrin korkeuteen. Eteläpuolella nousee Männlichenvuori 2 343 metrin korkeuteen. Pohjoispuolen korkeimpia vuoria ovat Bira (2 456 m mpy.) ja Indri-Sägissa (2 463 m mpy.)

Liikenneyhteydet

Lütschentaliin on maantieyhteys moottoritieltä A8 Wilderswilistä, Interlakenin eteläpuolelta. Myös Grindelwaldiin kulkeva Berner Oberland-Bahnen -yhtiön Berner Oberland-Bahn -rata kulkee Lütschinejoen vartta Lütschentalin kautta Interlaken Ostista.
Arepa

Arepa on maissijauhosta leivottu pieni leipä, jota syödään Etelä-Amerikassa. Arepaa pidetään etenkin Venezuelassa perinteisenä ruokana, mutta se on suosittua myös Kolumbiassa, Panamassa ja Puerto Ricossa sekä levinnyt Yhdysvaltoihin siirtolaisten mukana.
Paksuhko arepa tyypillisesti halkaistaan ja täytetään juustolla ja muilla lisukkeilla, kuten vihanneksilla, kanalla tai majoneesilla.
Cycleurope-konserni

Cycleurope-konserni on polkupyöräalan yritys. Konsernin tuotemerkkeihin kuuluvat Bianchi, Crescent, Monark sekä Spectra.
Cycleurope on nykyisin kansainvälinen ja sen juuret ulottuvat 1950-luvulle saakka. Alusta lähtien Cycleuropen tuotteisiin lukeutuivat polkupyörät sekä polkupyörätarvikkeet ja varaosat.
Onsilo

Onsilo  (ransk. cirque) on pyöreä, jyrkkäreunainen jäätikköeroosion muodostama laakso. Onsilon on muodostanut pieni, erillinen jäätikkö, josta käytetään nimitystä komerojäätikkö eli onsilojäätikkö.
Muinaisten onsiloiden korkeustasoja tutkimalla saadaan tietoa ilmastonmuutoksesta ja lumirajan sijainnista.
Aktiivinen kohta

Aktiivinen kohta on se kohta entsyymissä, jossa kemialliset reaktiot tapahtuvat. Entsyymi kiihdyttää, katalysoi tiettyä biokemiallista reaktiota, joka tuottaa lähtöaineista reaktiotuotteita. Lähtöaineet ovat entsyymin kannalta substraatteja. Niinpä aktiivinen kohta on se entsyymin kohta, johon substraatti kiinnittyy ja jossa katalyysi tapahtuu. Se on monesti syvä kuoppa entsyymin pinnassa. Aktiiviseen kohtaan kiinnittyy substraatin lisäksi myös vetyionin luovuttajia kuten NAD. Aktiiviseen kohtaan voi kiinnittyä substraattia muistuttava inhibiittori, joka estää entsyymin toiminnan. Aktiivinen kohta on monien myrkkyjen toiminnan kohteena: ne liittyvät aktiiviseen kohtaan estäen substraatteja ja siten myös entsyymejä toimimasta.

Aktiivinen kohta

Aktiivinen kohta on entsyymin proteiiniosan aminohapoista koostuvassa peptidiketjussa. Monesti se on entsyymin kolmiulotteisen avaruusrakenteen muodostaman "kupin" sisällä. Substraatti liittyy entsyymiin muun muassa vetysiltojen, hydrofobisten vuorovaikutusten, tilapäisten kovalenttisten sidosten tai näiden yhdistelmien avulla. Aktiivinen kohta helpottaa kohdereaktiota alentamalla sen vaatimaa energiaa.
Välittömästi reaktioihin osallistuu monesti vain 3-4 aminohappoa, joskus vähemmän. Esimerkiksi kymotrypsiinin 241 aminohapon ketjussa reaktioihin osallistuvat lähinnä varsinkin seriini 195 ja histidiini 57 sekä asparagiinihappo numero 102. Esimerkiksi fenyylialaniinihydroksylaasin aktiiviseksi osaksi lasketaan 300 aminohappoa. Loppuosa aminohappoketjusta säätelee entsyymin rakennetta. 2000-luvulla on esiintynyt väitteitä pelkän proliini-aminohapon toimimisesta entsyyminä. Aktiiviseen alueeseen voidaan laskea kuuluvaksi myös se entsyymin osa, johon ainakin joissain entsyymeissä kiinnittyvät reaktiota auttavat aineenvaihdunnan perusmolekyylit NADH, FAD PLP, TPP ja niin edelleen.
NRP Pico (M416)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1973.
Mandjakot

Mandjakot (myös manjagot, manjakot) ovat atlantinkongolaista mandjakon kieltä puhuva kansa Cacheu- ja Mansoajokien suistossa Guinea-Bissaussa. Heitä asuu myös Kap Verdellä, Senegalissa ja Gambiassa.
Kieleltään ja kulttuuriltaan mandjakot ovat lähellä mankanjoja, dioloja ja balanteja. Mandinkojen levittäytyminen ajoi heidät pohjoisesta Guinea-Bissaun rannikolle, josta osa sittemmin muutti sisämaahan. Suuren väestöntiheyden takia mandjakoja muutti 1800- ja 1900-luvuilla paljon Senegaliin, Gambiaan ja Kap Verdelle.
Kansan perinteinen elinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, bataatti, jamssi, fonio, puuvilla, maapähkinä, banaanit, sitrushedelmät ja vihannekset. Lisäksi kasvatetaan sikoja, vuohia ja nautoja, keräillään öljy- ja kookospalmun hedelmiä sekä harjoitetaan kalastusta. Monet työskentelevät meri- ja jokiliikenteessä.
Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan Guinea-Bissaussa asui 119 808 mandjakoa. He ovat fulbejen, balantejen, mandinkojen ja pepelien jälkeen maan viidenneksi suurin etninen ryhmä (8,3 % väestöstä). Gambiassa oli vuonna 2003 24 492 mandjakoa (2,0 % väestöstä).
Mandjakot ovat Cacheun alueen suurin etninen ryhmä (36,8 % alueen väestöstä). Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan 44,4 % heistä on kristittyjä, 33,3 % animisteja ja 5,5 % muslimeja.
Kalevi Toiviainen

Kalevi Eino Ilmari Toiviainen (3. elokuuta 1929 Uukuniemi – 7. joulukuuta 2015 Espoo) oli Mikkelin hiippakunnan piispa.
Toiviainen valmistui teologian kandidaatiksi 1955, ja hänet vihittiin papiksi samana vuonna. Teologian lisensiaatin tutkinnon hän suoritti 1965, ja tohtoriksi hän väitteli 1968. Hän työskenteli muun muassa seurakuntapappina, oppikoulun uskonnonopettajana ja Jyväskylän kasvatusopillisen korkeakoulun virkaa tekevänä uskonnon lehtorina.
Toiviainen toimi vasta perustetun Kirkon koulutuskeskuksen ensimmäisenä johtajana 1970–1974. Helsingin yliopistossa hän toimi sosiaalietiikan apulaisprofessorina 1974–1976 ja ekumeniikan professorina 1976–1978. Professorivuosinaan hän toimi myös raamatunkäännöskomitean jäsenenä. Hän osallistui myös oppikeskusteluihin Venäjän ortodoksisen kirkon kanssa vuosina 1971–1992. Tasavallan presidentti Urho Kekkonen nimitti Toiviaisen Mikkelin hiippakunnan piispaksi 30. joulukuuta 1977, ja hän aloitti virassa 1. helmikuuta 1978. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1993. Eläkepäivinään Toiviainen jatkoi kirjoitustyötä ja vietti paljon aikaa Espanjassa. 
Toiviaisen pääasiallisin teologisen kiinnostuksen kohde oli ekklesiologia eli kirkko-oppi, johon liittyvät näkökulmat (esimerkiksi kirkon virka, maallikkojen asema ja ekumenia) olivat keskeisiä hänen hiippakunnalle osoittamissaan paimenkirjeissä.
Lucy Griffiths

Ura

Lucy Griffiths esitti Mariania BBC:n sarjassa Robin Hood vuosina 2006–2007. Hän palasi sarjaan yhdeksi jaksoksi vuonna 2009. Griffiths on esiintynyt brittiläisissä televisiosarjoissa The Little House, Collision ja Komisario Lewis. Vuonna 2012 hän alkoi esittää vampyyri Noraa yhdysvaltalaisessa sarjassa True Blood.