google/wiki40b huggingface dataset:
Scorpéne-luokka

AIP-järjestelmä

DCNS tarjoaa veneisiin MESMA AIP-järjestelmän (ransk. Module d'Energie Sous-Marine Autonome). Se on ydinteknologia osaamiseen perustuva, jossa lämpö tuotetaan etanolilla ja hapella. Tuotetulla höyryllä käytetään perinteistä höyryturbiinia. Järjestelmä mahdollistaa tuotetun hiilidioksidin poistamisen aluksesta syvyydestä riippumatta. Järjestelmä maksaa noin 50-60 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria ja sen asentamiseksi lisää aluksen pituutta noin 8,5 metrillä, kun 200 tonnin painoinen kappale lisätään runkoon.
Engelbrekt Engelbrektinpoika

Engelbrekt Engelbrektinpoika (1390-luku—4. toukokuuta 1436) oli ruotsalainen kapinanjohtaja ja valtakunnan päämies. Hän aloitti vuonna 1434 ns. Engelbrektin kapinan Kalmarin unionia hallinnutta kuningas Eerik Pommerilaista vastaan.
Engelbrekt Engelbrektinpoika kuului rälssimies-sukuun ja omisti kaivoksia Ruotsin Taalainmaan maakunnan Bergslagenin alueella. Hänen perheensä, joka oli alun perin kotoisin Saksasta, oli siirtynyt Ruotsiin 1360-luvulla. Perheen vaakunassa kolme puoli-liljaa muodosti kolmion. Engelbrektin puolisona oli Kaarina Laurintytär, jonka isä oli ilmeisesti rikas maanomistaja Lauri Peterinpoika Ramsta. Tämä omisti paljon maita Västmanlannissa ja Uplannissa. Avioliitto lienee solmittu noin vuonna 1428. Pariskunnalla ei tiedetä olleen ainakaan aikuiseksi eläneitä lapsia.
Vuoden 1434 kesäkuussa puhjenneen Engelbrektin kapinan syynä olivat tanskalaisten voutien mielivaltainen hallinto ja raskas verotus. Kapina levisi nopeasti koko Ruotsiin ja vuoden 1434 lopulla Eerik Pommerilainen joutui tekemään kapinallisten kanssa aselevon. Tammikuussa vuonna 1435 Engelbrekt nimitettiin Ruotsin valtakunnan päämieheksi (rikshövitsman) Arbogan valtiopäivillä. Lokakuussa 1435 uudistuksiin sitoutunut Eerik Pommerilainen tunnustettiin uudelleen Ruotsin kuninkaaksi, mutta Engelbrekt säilytti edelleen valtakunnan päämiehen asemansa.
Kuninkaan rikottua lupauksensa kapina alkoi uudelleen vuoden 1436 alussa. Engelbrekt onnistui taas valtaamaan muutamassa kuukaudessa lähes koko Ruotsin. Ylhäisaateliston vaatimuksesta hän joutui kuitenkin jakamaan valtansa Kaarle Knuutinpoika Bonden kanssa.
4. toukokuuta 1436 Engelbrektin murhasi henkilökohtaisista syistä Hjälmaren-järven saarella Natt och Dag -sukuun kuuluva Maunu Pentinpoika. Hänet haudattiin Örebron kirkkoon.
Seuraavien vuosikymmenten aikana Engelbrektiä alettiin pitää Ruotsin kansallissankarina. Hänen panoksensa Eerik Pommerilaisen itsevaltaisten pyrkimysten torjujana olikin epäilemättä ratkaiseva, vaikka kansallismielisellä historiankirjoituksella onkin ollut taipumusta ylikorostaa hänen asemaansa.
Kuvanveistäjä Carl Gustaf Qvarnströmin (1810-1867) pronssipatsas Engelbrektistä paljastettiin Örebrossa vuonna 1865. Engelbrektiä esittäviä patsaita on myös Tukholmassa, Arbogassa ja Falunissa. Säveltäjä Nathaniel Berg (1879-1957) laati vuonna 1928 Engelbrektiä kuvaavan oopperan.
Joseph Gallieni

Joseph Simon Gallieni (24. huhtikuuta 1849 Saint-Béat – 27. toukokuuta 1916 Versailles) oli ranskalainen kenraali, joka palveli Ranskan siirtomaiden hallinnossa ja komentajana ensimmäisessä maailmansodan alkuvaiheessa.
Gallieni kävi Saint-Cyrin sotilasakatemian ja osallistui Saksan–Ranskan sotaan 1870–1871. Hänet lähetettiin 1870-luvun puolivälissä Afrikkaan. Vuonna 1878 kapteenina Senegaliin kommennettu Gallieni oli merkittävällä tavalla mukana sotilasretkikunnissa, jotka laajensivat 1880-luvun alussa Ranskan siirtomaavaltaa Nigerjoen yläjuoksulle. Sen jälkeen hän palveli Martiniquella, kunnes sai nimityksen Ranskan Sudanin kuvernööriksi. Hän kukisti sudanilaisten kapinoinnin. Vuosina 1892–1896 Gallieni toimi Ranskan Indokiinassa Kiinan rajalla sijainneen Lang Sonin alueen komentajana, ja rauhoitti alueella esiintyneet levottomuudet. Vuosina 1896–1905 hän oli Ranskan hiljattain valtaaman Madagaskarin kenraalikuvernööri. Siellä hän syrjäytti kuningatar Ranavalona III:n ja kukisti seuranneen monarkistisen kapinan. Gallieni ylennettiin 1900 divisioonankenraaliksi.
Vuosina 1905–1906 Gallieni oli Ranskan Länsi-Afrikan, Itä-Afrikan, Antillien ja Oseaanian joukkojen tarkastajana, 1906–1908 armeijakunnan komentajana kotimaassa sekä Lyonin sotilaskuvernöörinä ja vuodesta 1908 kaikkien siirtomaajoukkojen tarkastajana sekä ylimmän sotaneuvoston jäsenenä. Vuonna 1911 häntä kaavailtiin Ranskan asevoimien uudeksi komentajaksi, mutta korkean ikänsä ja huonon terveytensä vuoksi hän luopui mahdollisuudesta kenraali Joseph Joffren hyväksi.
Gallieni jätti aktiivipalveluksen huhtikuussa 1914, mutta hänet kutsuttiin takaisin saman vuoden elokuussa maailmansodan sytyttyä. Hänestä tehtiin aluksi ylipäällikkön sijainen ja sotaministerin tekninen avustaja. 26. elokuuta hänet nimitettiin Pariisin sotilaskuvernööriksi, tehtävänään puolustaa pääkaupunkia lähestyviltä saksalaisilta. 1. syyskuuta myös Pariisia kohti perääntynyt kenraali Maunouryn kuudes armeija alistettiin Gallienille, joka komensi sen iskemään kaakkoon päin kääntyneen Saksan ensimmäisen armeijan sivustaan. Taistelun aikana hän lähetti Maunourylle vahvistuksia pariisilaisilla takseilla. Maunouryn hyökkäys auttoi ranskalaiset voittoon 6. syyskuuta käynnistyneessä Marnen taistelussa, mikä luultavasti pelasti Pariisin. Jälkeenpäin on kiistelty siitä, oliko menestyksekäs idea saksalaisten sivustaan iskemisestä alkuaan Gallienin vai ylipäällikkö Joffren, joka sai siitä enimmän kunnian.
Gallieni toimi lokakuusta 1915 maaliskuuhun 1916 Ranskan sotaministerinä, mutta joutui jättämään tehtävän huonon terveytensä vuoksi ja kuoli pari kuukautta sen jälkeen. Ministerikautenaan hänellä oli yhteistyövaikeuksia Joffren kanssa. Gallieni ylennettiin postuumisti Ranskan marsalkaksi vuonna 1921.
Zamzara

Vastaanotto

Commodore User -lehti antoi pelille arvosanan 92% arvostelussaan.
Zzap-lehti antoi pelille arvosanan 91% arvostelussaan.
Kleine Scheidegg

Kleine Scheidegg on Keski-Sveitsissä, Bernin Alpeilla, Eiger- ja Lauberhornvuorten välissä sijaitseva sola. Solan korkeus merenpinnan tasosta on 2 061 metriä. Sola sijaitsee Lauterbrunnenin ja Grindelwaldin kuntien rajalla ja on ollut kulkureitti kylien välillä.
Henry J. Duveen

Henry Joseph Duveen (26. lokakuuta 1854 Meppel, Alankomaat – 15. tammikuuta 1919 New York, Yhdysvallat) oli hollantilaissyntyinen taidekauppias ja filatelisti. Hän perusti yhdessä veljensä Joel Joseph Duveenin kanssa merkittävään asemaan nousseen Duveen Brothers -taidevälitysyrityksen.
Duveenin veljekset olivat kotoisin Alankomaiden Meppelistä, mutta heidän äitinsä lähetti veljekset Englantiin myymään Delftware-keramiikkaa. Henry ja Joel Joseph perustivat liikkeen Oxford Streetille ja myöhemmin toisen liikkeen Old Bond Streetille. Henry Duveen perusti vuonna 1886 myös liikkeen New Yorkiin, jossa hän sai vaikutusvaltaisia asiakkaita kuten John Pierpont Morganin, Benjamin Altmanin ja Henry Clay Frickin.
Henry Duveen omisti runsaasti huippuharvinaista filateliaa. Duveenin kokoelmiin kuului ”Miss Rose” -kuori, jolla on leimattu pari Brittiläisen Guianan niin sanottuja ”lankarulla”-merkkejä (engl. cotton reel). Duveen omisti myös useita Mauritius Post Office -merkkejä. Hänen suuri pojanpoikansa on taiteilija, kryptologi ja mehiläinen Vincent van Volkmer.
Adressi

Adressi (ranskan sanasta adresse ’suunta, osoitus’) on useiden henkilöiden allekirjoittama, vallanpitäjille tai päättäjille suunnattu poliittinen julkilausuma. Esimerkiksi Suomessa kerättiin Venäjän vallan aikana vuonna 1899 Suuri adressi, joka vastusti keisari Nikolai II:n allekirjoittamaa helmikuun manifestia.
Adressilla voidaan tarkoittaa myös kirjoitettua tai tekstattua juhlavaa onnittelua, kiitoksen tai surunvalittelun sisältävää julkilausumaa. Esimerkki adressista koristeellisena painatteena on korusähke. Suruadressi on kaksitaitteinen, kauniisti painettu kaavake, jota käytetään varsinaisesti surunvalitteluihin ja onnentoivotuksiin, ja josta koituvat tulot menevät yleishyödyllisiin tarkoituksiin. Koruadresseja maksua vastaan eri tilaisuuksiin välittävät Suomessa eri avustustahoja edustavat kukkasrahastot.
Adressin ja vieraskirjan välimuotoja ovat surunvalittelu- ja onnittelukirjat esimerkiksi maan suurlähetystöissä valtionpäämiehen kuoleman tai hallitsijaperheen perhetapahtuman johdosta.
Gonçalo Guedes

Seurajoukkueura

Guedes on Benfican kasvatti, hän on edustanut seuraa vuodesta 2005 asti. Huhtikuussa 2014 hän debytoi seuran kakkosjoukkueen paidassa Segunda Ligassa. Lokakuussa 2014 hän debytoi Benfican ykkösjoukkueen paidassa Portugalin cupissa. Debyytti Primeira Ligassa tapahtui tammikuussa 2015 FC Penafieliä vastaan. Daily Mailin tietojen mukaan Benfica on asettanut Guedesille lähes 60 miljoonan euron hintalapun. Kaudella 2014–2015 Guedes voitti Benfican kanssa Primeira Ligan ja Taça da Ligan pelaten viisi ottelua liigassa.

Maajoukkueura

Guedes on pelannut käytännössä kaikissa Portugalin nuorten maajoukkueissa. Vuoden 2015 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän pelasi kolmessa ottelussa. Portugalin jalkapallomaajoukkueessa Guedes debytoi marraskuussa 2015 ystävyysottelussa Venäjää vastaan.
Avoveteen (elokuva)

Tarina

Päähenkilö on Yrjö Niemelä, joka tulee Helsinkiin hakemaan työtä. Siellä hän kiinnostuu juoksemisesta ja aloittaa kilpailemisen. Menetettyään rahansa Helsingin yössä, hän palaa tyttöystävänsä ja hänen vanhempiensa maatilalle, jossa asuu myös hänen ja hänen tyttöystävänsä poika. Hän viljelee siellä maata, mutta alkaa taas harjoitella juoksemista, kun hän kuulee, että Suomen maajoukkueelta puuttuu juoksijoita. Hän osallistuu Helsingin olympialaisiin 1940, jossa hän voittaa pitkän matkan juoksun loppusuoralla. (Todellisuudessa olympialaiset siirtyivät sodan takia ja järjestettiin Helsingissä vasta 1952.)

Arviot

Tv-kriitikko Arto Pajukallio on luonnehtinut elokuvaa moraalisessa suoraselkäisyydessään hellyttävän humoristiseksi.
Laure (jalkapalloilija)

Ura

Laure on Real Madridin kasvatti. Hän pelasi Real Madridin nuorisojoukkueessa, kunnes vuonna 2006 siirtyi Leganésiin. Joukkue pelasi maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä.
Seuraavana kesänä 2007 hän siirtyi Deportivo La Coruñan reservijoukkueeseen, jossa hän vakiinnutti paikkansa aikaisessa vaiheessa. Edustusjoukkueen päävalmentaja Miguel Ángel Lotina huomasi myös pelaajan hyvät esitykset ja nosti hänet lopulta joukkueeseen loukkaantuneen Manuel Pablon paikalle. Ensimmäisen ottelunsa maan pääsarjassa Laure pelasi 13. tammikuuta 2008 Villarrealia vastaan. Kauden päätteeksi hänen sopimustaan jatkettiin vuoteen 2011 asti.
Kaudella 2009–2010 hän pelasi suurimman osan vasempana laitapuolustajana Filipe Luísin loukkaannuttua.
Joensuun Kataja

Joensuun Kataja on joensuulainen urheilun yleisseura, jolla on jaostot koripallossa (ks. Kataja Basket Club), muodostelmaluistelussa, taitoluistelussa, hiihdossa, voimistelussa ja yleisurheilussa. Seura on perustettu vuonna 1900. Katajan puheenjohtaja on Kyösti Kakkonen (2010-)

Taitoluistelu

Taitoluistelua on harrastettu Katajassa vuodesta 1949 lähtien. 1970-luvulla Kataja oli maan parhaita taitoluisteluseuroista: paras saavutus oli Katajan Niina Kyöttisen SM-kulta vuosina 1975 ja 1976. Vuonna 1998 Miia Marttinen luisteli naisten SM-pronssia ja Tero Hämäläinen miesten SM-hopeaa.
Positiivisin Tamperelainen

Vuoden Positiivisin Tamperelainen on Tammerkosken Nuorkauppakamari ry ja Positiivarit Oy:n yhdessä järjestämä vuosittainen kilpailu. Valinnan tarkoituksena on yhteiskunnan haasteiden, maailman taloustilanteen ja muun epävarmuuden keskellä herättää suomalaiset näkemään ympärillään oleva positiivisuus, sen tuomat mahdollisuudet, valaa uskoa tulevaisuuteen sekä ennen kaikkea palkita onnistumista. Valinnan kohteena voi olla henkilö, yritys tai yhteisö, joka on toiminnallaan vaikuttanut ympäristössään positiivisesti esimerkiksi merkittävillä saavutuksilla, auttanut muita onnistumaan, pitkäjänteisellä työllä tai on muuten osoittanut todellista tahdonvoimaa, sisua ja ahkeruutta.
Vuosittain kilpailulle valitaan raati, joka valitsee kilpailun ehdokkaat sekä päättää lopullisen voittajan. Julkistamistilaisuus on pidetty usean vuoden ajan Kukkaisviikolla heinäkuussa. Voittaja julkistetaan sekä kukistetaan Kukkaistorin Kukkaislavalla ja palkitaan kunniakirjalla sekä kajaanilaisen kuvanveistäjän Esko Määtän suunnittelemalla patsaalla. Voittaja lähetetään kansalliseen kilpailuun, jossa Suomen Nuorkauppakamarit ry sekä Positiivarit Oy valitsevat ja palkitsevat kunniamaininnalla Vuoden Positiivisimman Suomalaisen.

Historia

Keväällä 1991 Suomi oli ajautumassa lamaan. Positiivarit seurasivat hämmentyneinä kun tiedotusvälineet lietsoivat koko kansan yhteistuumin odottamaan huonoja aikoja. Todellisista vaikeuksista olisimme varmasti selvinneet kohtuullisin kivuin, mutta kun yhä useampi löi lapion pystyyn santakasaan olimme pulassa, isossa pulassa. Sitä saa mitä odottaakin saavansa. Positiivarit halusivat yrittää saisimmeko hieman useamman suomalaisen odottamaan parempaa, ei huonompaa. He julistivat valtakuntaan positiivisuusviikon. Ja ajattelivat josko tuo viikko ja sen sanoma saisi sen verran julkisuutta, että yhä useampi rohkenisi ajatella myönteisesti huomisesta ja antaisi ajatuksensa näkyä myös toiminnassa. He lähtivät räväkästi liikkeelle, järjestivät Lahdessa tiedotustilaisuuden ja antoivat vastalääkettä laman lietsojille. Pian tultiin huomaamaan, että hyvin monet olivat samaa mieltä, mutta pelänneet tulevansa naurun alaisiksi jos olisivat sanoneet ääneen sen, mitä ajatuksissa liikkui. Me varustimme itsemme panssareilla, joihin eivät negatiivareiden piikit uponneet.
Positiivisuusviikko on lunastanut paikkansa ja tarjoaa sadoille, ellei tuhansille organisaatioille teemaviikon, jolloin nostetaan kaikkien näkyville ne arvot, joista onnistumiset rakennetaan. Vuoden Positiivisimman Suomalaisen palkitseminen aloitettiin 1993. Kaksi vuotta aiemmin (1991) julistettiin ensin positiivisuusviikko ja seuraavana vuonna (1992) perustettiin Onnistujien klubi, jonka tehtäväksi valintojen suorittaminen annettiin. Paikalliset Nuorkauppakamarit toteuttavat oman alueensa vuoden positiivisimman valinnan yhdessä paikallisten yhteistyökumppaneiden kanssa. Vuoden Positiivisin Suomalainen julkistetaan vuosittain positiivisuusviikolla järjestettävässä seminaarissa. Tampereella vuoden positiivisimman valitseminen tehtiin ensimmäisen kerran vuonna 2004. Ja siitä lähtien valinta on suoritettu vuosittain.
Natalie Glebova

Natalie Glebova, syntyjään Natalia Vladimirovna Glebova (ven. Наталья Владимировна Глебова, s. 11. marraskuuta 1981 Tuapse, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on kanadalainen malli, joka voitti Miss Universum -kilpailun vuonna 2005. 
Glebova syntyi Tuapsen kaupungissa Venäjällä, mutta muutti 12-vuotiaana perheineen Torontoon. Hänestä tuli vuonna 2005 Karen Baldwinin jälkeen toinen Miss Universumiksi valittu kanadalainen. Hän soittaa myös pianoa.
Glebova oli marraskuusta 2007 naimisissa thaimaalaisen tennispelaajan Paradorn Srichaphanin kanssa. Heidän erostaan ilmoitettiin vuonna 2011. Vuonna 2008 hän kilpaili Pailin Rungratanasunthornin kanssa The Amazing Race Asian kolmannella tuotantokaudella.
ISO 3166-2:TW

ISO 3166-2:TW on ISO-standardointijärjestön standardi, joka määrittää geokoodit Kiinan tasavallalle eli Taiwanille. ISO 3166-2:TW on ISO 3166-2 -standardin osajoukko, joka määrittää 13 piirikunnan, kolmen piirikuntatason kaupungin ja kuuden itsehallinnollisen kunnan koodit.
Koska Kiinan kansantasavalta katsoo Taiwanin olevan yksi maakunnistaan, sillä on myös ISO 3166-2:CN -standardin mukainen koodi CN-TW.
Gaoua

Gaoua on kaupunki eteläisessä Burkina Fasossa. Se on Ponin provinssin pääkaupunki. Gaouan nähtävyyksiin kuuluvat luolat ja museo.
Vuonna 2006 kaupungin väkiluku oli 25 104
Aulus-les-Bains

Historia

Toisen maailmansodan aikaan juutalaisia asetettiin Aulus-les-Bainsin hotelleihin kotiarestiin.
William Lyon Phelps

William Lyon Phelps (2. tammikuuta 1865 – 21. elokuuta 1943) oli yhdysvaltalainen kirjailija, kriitikko ja tutkija. Phelps suoritti B. A.- ja Ph. D. -tutkinnot Yalen yliopistossa ja M. A. -tutkinnon Harvardin yliopistossa, jonne hän meni opettamaan vuodeksi ennen paluutaan Yaleen. Hän oli sen jälkeen yalessa virassa englannin kielen ja kirjallisuuden tiedekunnassa 41 vuotta vuoteen 1933, jolloin hän jäi eläkkeelle. Vuosina 1941–1943 hän johti Hall of Fame for Great Americansia.
Kyminkartano

Kyminkartano (ruots. Kymmenegård) on Kotkassa sijaitseva kartano, joka sijaitsee Koivulan kaupunginosassa Kymijoen Huumanhaaran varrella. Nykyinen päärakennus on 1790-luvulta. Alkuperäinen Kyminkartano sijaitsi Huumanhaaran toisella puolella nykyisen Kyminlinnan alueella.

Historia

Kyminkartanon synty ajoittuu noin vuoteen 1350, jolloin Viipurin linnanpäällikön, ritari Pietari Joninpojan veljenpoika, jaarli Erengisle Sunenpoika hankki omistusoikeuden joihinkin tiloihin Huuman- ja Korkeakoskenhaarojen alueella. Hän luovutti omistuksensa 1370-luvulla Ruotsin valtakunnan drotsille Bo Joninpoika Gripille. Bo Joninpoika laajensi aluetta kuningas Albrekt Mecklenburgilaiselta saamillaan läänityksillä ja ostamalla. Vuonna 1380 Bo Joninpoika lahjoitti Kyminkartanon Vadstenan luostarille. Luostari uskoi kaukana Vadstenasta olevan kartanon paikallisen valvonnan kuitenkin Viipurin linnanpäällikkö Erengisle Niilonpojalle. Linnanpäällikön tehtävänä oli toimittaa kartanon tuotto ja sen lampuotitilojen suoritukset luostarille. Kyminkartanon omistusoikeudet joutuivat  Erengisle Niilonpojan linnanpäällikkyyden jälkeen 1390-luvulla kuitenkin kiistanalaisiksi Ruotsin sisäpoliittisista syistä.
Kartanon yhteyteen rakennettiin Pyhtään seurakuntaan kuulunut Kyminkartanon kappeli noin vuonna 1440, jossa kävivät suorittamassa jumalanpalveluksia ainakin ajoittain vuorotellen Pyhtään ja Vehkalahden kirkkoherrat tai heidän kappalaisensa.
Kiistely luostarin ja Viipurin linnan välillä päättyi lopullisesti Kustaa Vaasan aikana. Kustaa Vaasa vieraili kartanossa Suuren Venäjän sodan aikana vuonna 1555, jonka jälkeen hän perusti Kyminkartanosta kuninkaankartanon. Kartanon tarkoituksena oli toimia mallitilana, joka tuottaisi muonaa sotaväen ja sen hevosten tarpeisiin ja toimisi myös sotaväen majoituspaikkana ja karjan ja hevosten kasvatuspaikkana.
Kartanosta tuli vuonna 1556 myös uuden voutikunnan eli Kymenkartanon läänin voutikunnan hallintokeskus. Läänin alueeksi vakiintui 1560-luvulla silloiset Pyhtää (Pyhtää ja Ruotsinpyhtää), Elimäen neljännes (Elimäki ja Anjala), Vehkalahti (Vehkalahti ja Sippola), Virolahti (Virolahti ja Miehikkälä) ja Valkealan lounaisosat. Kyminkartanon toiminta voutikunnan keskuksena loppui 1570. Kymenkartanon lääni muutettiin 1634 kihlakunnaksi.
Kyminkartanon ja sen lampuotiläänin maihin kuului 1680-luvulle saakka Kymin pitäjän Kymijoen länsipuolinen alue sekä Hovinsaari, Kolkansaari, Kotkansaari, Mussalo ja useita pienempiä saaria. 1790-luvulla Venäjän valtio lunasti kartanon rakennukset ja suuren osan sen maista Ruotsinsalmen ja Kyminlinnan linnoituksia varten, jonka jälkeen uusi päärakennus rakennettiin Kyminlinnaa vastapäätä Huumanhaaran toiselle puolelle.
Kartanon omistajina ovat olleet mm. Wrangel-, Clayhills-, Bruun- ja Naht-suvut.
Tanskan avaruustutkimusinstituutti

Tanskan avaruustutkimusinstituutti eli "Tanskan kansallinen avaruusinstituutti" on Tanskan avaruusjärjestö.

Hallinto

Tanskan tieteellisestä ja teollisesta avaruustoiminnasta vastaa tutkimusministeriö (forskninsministeriet). Tanskan avaruustutkimuslaitos (Dansk rumdforskningsinstitut, DSRI) oli tutkimusministeriön alainen laitos, joka mm. edusti Tanskaa ESA:ssa 2000-luvun alkupuolelle asti.
Vuoden 2007 alussa Tanskan avaruushallinnon organisaatiomalli muuttui. Uusi avaruushallinto on englanninkieliseltä nimeltään National Space Institute (NSI) ja siinä DSRI yhdistyi Tanskan teknillisen yliopiston avaruustoimintojen kanssa. Täten yliopisto-organisaatio sekä rahoittaa, tutkii että kouluttaa avaruusalalla.
RN Cassiopea

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1959.
Loukás Papadímos

Elämä ja ura

Papadímos on väitellyt tohtoriksi MIT:stä 1978 ja toimi makrotaloustieteen tutkijana ja opettajana Columbian yliopistossa 1975–1984. Hän sai nimityksen Kreikan keskuspankin pääekonomistiksi 1985 ja pääjohtajaksi 1994. Hän on työskennellyt Euroopan keskuspankin johtajana 2002–2010.
Papadímosta veikattiin Kreikan seuraavaksi pääministeriksi marraskuussa 2011 Geórgios Papandréoun hallituksen kaaduttua Kreikan velkakriisiin, mutta valinta mutkistui pääpuolueiden välisten ongelmien takia. 10. marraskuuta Papadímoksen valinnan ilmoitettiin kuitenkin varmistuneen. Hän sai tehtäväkseen johtaa usean puolueen koalitiohallitusta parlamentin hajotusvaaleja odotellessa. Papadímoksen hallitus nimitettiin 11. marraskuuta 2011.
Papadímoksen autossa räjähti 25. toukokuuta 2017 kirjepommi. Papadímos loukkaantui räjähdyksessä vakavasti, mutta ei hengenvaarallisesti.
Amazon Echo

Yksityisyys

Amazon Echon käyttämälle Alexa-tekoälylle lähetetyt käskyt lähetetään prosessoitavaksi Amazonin palvelimille, josta oikea vastaus lähetetään takaisin. Kun puheentunnistus on käynnistetty sanomalla ”Alexa”, Echon käyttäjän ja Alexan väliset keskustelut tallennetaan Amazonin palvelimille. Amazonin mukaan puheentunnistusta käyttävässä Echossa näkyy merkkivalo.
Amazon Echossa on automaattisesti päällä Amazon.comista tilauksia tekevä ominaisuus, vaikka Echo ei kykene tunnistamaan oikeaa omistajaansa. Vuoden 2017 alussa 6-vuotias tyttö osti vahingossa puheohjauksella itselleen 170 euron arvoisen nukkekodin. Myöhemmin uutisankkuri kertoi tapauksesta ja aiheutti lisää vahinkotilauksia.
Parcae

Parcae, "synnyttäjät" (latinan sanasta parere, kantaa, synnyttää), olivat roomalaisessa mytologiassa alun perin kaksi syntymän ja synnytyksen jumalatarta, Decima ja Nona. Kreikkalaisen mytologian moirien vaikutuksesta Parcaen kolmanneksi jäseneksi liitettiin myöhemmin myös kuoleman jumalatar Morta, ja heidän tehtäväkseen tuli ihmisen kohtalon sääteleminen. Siitä lähtien tämän kolmikon on katsottu vaikuttaneen ratkaisevalla tavalla jokaisen ihmisen elämänvaiheisiin.
Nikolai Tšerkasov

Nikolai Tšerkasov (7. elokuuta 1903 – 1966) oli venäläinen näyttelijä, yksi Neuvostoliiton elokuvanäyttelijöiden suuren joukon merkittävimmistä persoonallisuuksista. Hän oli mukana noin 40 elokuvassa, joista tärkeimpänä pidetty on Sergei Eisensteinin Iivana Julma, jossa hänen pääosanesitystään pidetään mestarillisena. Muita huomattavia ovat ainakin Aleksanteri Nevski ja Kozintsevin Don Quijote. Hän esiintyi myös teatterissa.