google/wiki40b huggingface dataset:
Formula 1 -kausi 1954

Keskeiset osallistujat

Aina alkuvaiheistaan lähtien Formula 1 –kisat olivat olleet tavallaan Italian sisäisiä kilpailija, sillä aluksi olivat kilpailuissa Alfa Romeot ja Ferrarit ja sitten Ferrarit ja Maseratit. ”Ulkomainen” kilpailu otti tuulta alleen vuonna 1954 kun odotettu ja osittain pelättykin Mercedes-Benzin osanotto kilpailuihin tuli todeksi Ranskan GP:ssä. Italialaiset Lanciat ilmoittautuivat myös mukaan kauden kisoihin, mutta näiden Lancia D50-mallin valmistuminen viivästyi Mercedeksen autoa enemmän.
Nämä uudet tulokkaat saivat sekaisin kuljettajamarkkinat. Kaikkien yllätykseksi hallitseva maailmanmestari Alberto Ascari ja hänen erottamaton kaverinsa Luigi Villoresi päättivät jättää Ferrari-tallin ja siirtyä Lancian ohjaimiin, mikä koitui Ascarille kauden kuluttamiseen uutta D50-mallia odotellessa. Ferrari korvasi heidät José Froilán Gonzálezilla, joka palasi talliin kahden vuoden Maserati-kauden jälkeen, ja ranskalaisella Maurice Trintignant’illa. Heihin liittyivät myös Giuseppe Farina ja Mike Hawthorn.
Maserati vaikutti suurimmalta häviäjältä tässä kettinkien sinfoniassa kun se menetti Gonzálezin ja erittäin suuri menetys Maseratin tallille oli kesken kauden tapahtunut Juan Manuel Fangion menetys Mercedesille. Tämä siirto tapahtui Ranskan GP:n yhteydessä. Näin Maserati-tallin maine kahden merkittävimmän kuljettajan lähdön jälkeen jäi Onofre Marimón varaan, joka kuitenkin menehtyi Saksan GP:n harjoituksissa ollen täten ensimmäinen F1-osakilpailussa kuollut kuljettaja.
Juan Manuel Fangion lisäksi Mercedes-tiimiin liittyivät insinööri-pilotti Karl Kling, veteraani Hermann Lang, sekä tulevaisuuden toivo Hans Hermann.
Mastorava

Mastorava (’Maaäiti’, ersämordvaksi Масторава) on mordvalaisten kansalliseepos. Se perustuu A. M. Šaronovin kokoamiin kansanrunoihin. Mastorava julkaistiin vuonna 1994 ersän kirjakielellä N. S. Makuškinin vaikuttavasti kuvittamana 496-sivuisena laitoksena. Vuonna 2001 eepos ilmestyi M. Moisejevin mokšamordvaksi kääntämänä.
Mastoravan julkaisun myötä päättyi väittely siitä, onko mordvalaisilla omaa kansalliseeposta. Mordvalaisten aiempi, kiistanalaisempi, kansalliseepos on nimeltään Sijažar.
Valto Vaalikivi

Valto Vaalikivi (s. 1941 Turku) on uusikaupunkilainen taidemaalari ja kuvanveistäjä. Vaalikivi oli myös kuvataideopettaja eläkkeelle lähtöönsä saakka.
Vaalikivi opiskeli Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1960–62 ja Taideteollisessa oppilaitoksessa 1970 ja 1998–2000 Taideteollisessa korkeakoulussa.
Vaalikivi valittiin Naantalissa Unikeoksi vuonna 1971.
Huutomerkki

Historia

Huutomerkkiä käytettiin englanninkielisessä kirjoituksessa ensimmäistä kertaa 1400-luvulla. Saksankielisessä ortografiassa sitä käytettiin ensimmäisen kerran Lutherin Raamatussa vuonna 1797.
Merkki otettiin mukaan standardeihin kirjoituskoneisiin vasta 1970-luvulla. Tätä ennen oli huutomerkin asemasta ensin kirjoitettava piste, palauttaa kirjoitin edellisen merkin kohdalle ja kirjoittaa pisteen päälle heittomerkki.

Käyttö

Huutomerkkiin päättyvä lause on yleensä joko painokas huudahdus, käsky, komento, kehotus, kielto, toivomus tai vetoomus. Sitä ei kuitenkaan käytetä näissäkään tapauksissa joka tilanteessa, vaan esimerkiksi levolliset huudahdukset, käskyt ja kiellot päätetään pisteeseen.
Suomen kielessä huutomerkki esiintyy yleensä virkkeen lopussa lukuun ottamatta sitaateissa, sulkeiden sisällä ja nimien osana. Lainausmerkein erotetun sitaatin sisällä huutomerkki tulee ennen toista heittomerkkiä: Isä huusi: ”Tulkaa jo syömään!” tai ”Tulkaa jo syömään!” isä huusi. Kun sitaatti kirjoitetaan repliikkiviivalla, se kirjoitetaan johtolauseen jälkeen ilman pilkkua: – Tulkaa jo syömään siitä! isä huusi.
Arkikielessä huutomerkkiä saatetaan kolmen pisteen (…) tavoin kirjoittaa useita kertoja peräkkäin, mutta tätä käyttöä ei yleisesti pidetä hyvänä kirjoitustapana. Tällaisessa käytössä huutomerkki menettää nopeasti tehoaan. Huutomerkki saattaa esiintyä myös kysymysmerkin yhteydessä, jolloin kysymystä painotetaan tai se esitetään huudahduksena.
Espanjan kielessä huutomerkki merkitään myös virkkeen alkuun, mutta ylösalaisin:
¡La mataste!
Huutomerkkiä käytetään myös yleisesti varoitusmerkeissä. Suomessa se esiintyy liikennemerkissä 189.

Matematiikassa

Matematiikassa huutomerkki tarkoittaa termin perään liitettynä termin kertomaa. Esimerkiksi .
Matematiikassa huutomerkillä voidaan myös osoittaa, että tarkastelun kohteena oleva funktio on yksikäsitteinen.

Tietotekniikassa

Tietotekniikassa huutomerkki tarkoittaa yleensä jonkin asian loogista vastakohtaa eli negaatiota.
Esimerkiksi ohjelmoinnissa:
kytketty = true;//tosikytketty = !kytketty;//epätosikytketty = !kytketty;//tosi
Guanciale

Guanciale on perinteisesti savustamaton italialainen, pekonia muistuttava suolattu liha, joka valmistetaan sian poskesta.
Porsaan poski maustetaan suolalla, pippurilla ja muilla mausteilla, ja sitä kypsytetään kolmen kuukauden ajan.
Guancialea käytetään perinteisesti pasta amatriciana- ja pasta carbonara -resepteissä Keski-Italiassa Umbrian ja Lazion maakunnissa.
Hullut hautajaiset

Juoni

Sukulaiset kokoontuvat Aaronin ja Ryanin isän hautajaisiin perheen kotiin, jolloin suurin piirtein kaikki mahdollinen menee pieleen. Arkussa on väärä ruumis, yksi hautajaisvieraista on huumepöllyssä, yksi valiumia kauppaava diileri ja kun kaikki yrittävät selvitellä välejään samaan aikaan, on melkoinen soppa valmis. Paikalle ilmaantuu myös outo muukalainen, joka kiristää aluksi rahaa veljeksiltä ja lopulta joudutaan myös huumaamaan valiumilla.
Radio Musa

Radio Musa on tamperelainen radiokanava. Kanava soittaa pääosin iskelmä- ja tanssimusiikkia aikuisikäisille Sen taajuus on tampereella 100,5 MHz. Sen lisäksi kanavaa voi kuunnella myös Internetissä. 
Kanava sai vakituisen toimiluvan vuosille 2014–2019. Siihen mennessä kanava on toiminut määräaikaisilla toimiluvilla. Radio Musalla oli myös kolmen kuukauden tilapäinen toimilupa Helsingissä taajuudella 89,7 MHz syyskuusta marraskuuhun vuonna 2014.
Radio Musan ohjelmia ovat muun muassa Päivän artisti, Tätä Suomi tanssii, Radiot Top 20 ja Rakentajaradio. Kanava lähettää STT:n radiouutisia arkisin kello 6-22 ja viikonloppuisin 8-22. Kanavalta tulee myös viihdeuutisia pitkin päivää. Kanavan omistaa Pentti Teräväinen, joka on tuttu Discopress yrityksestä.
Musan laajaa ohjelmistoa juontavat ainakin studioisäntä Pentti Teräväinen, Teuvo Laine, Arto Grönroos, Aulikki Järvinen-Nummi, Dani Branthin, Aila-Inkeri Salama, Pekka Santonen ja Martti Kuurila.
Georges Pichard

Georges Pichard (17. tammikuuta 1920 Pariisi – 7. kesäkuuta 2003 Pariisi) oli ranskalainen sarjakuvataiteilija. Hänet tunnetaan eroottissävytteisistä kansikuvista, sarjoista ja noin 80 albumista.

Pichardin tuotanto

Pichard työskenteli kuvittajana, kunnes julkaisi vuonna 1956 ensimmäiset sarjakuvansa La Semaine de Suzette -lehdessä. 1960-luvun alussa Pichard tapasi Jacques Lobin, jonka kanssa hän teki aluksi Ténébrax -nimistä sarjakuvaa, jota julkaistiin Chouchou-lehdessä. Piloteen he tekivät supersankariparodia Submermania ja vuodesta 1968 alkaen sarjaa Blanche Épiphanie, jota julkaisi V Magazine. Seuraavana vuonna Pichard ja Lob alkoivat tehdä Odysseusta Charlie Mensuel -lehteen. Charlie Mensuel julkaisi myös Pichardin piirtämää ja Georges Wolinskin käsikirjoittamaa Paulettea.
Pichardin piirostyylin katsotaan ottaneen vaikutteita Audrey Beardsleyn ja Robert Crumbin tuotannosta. Wolinski luonnehti 1970-luvun tuotantoa pikemminkin säädyttömäksi kuin eroottiseksi. Sarjakuvissa käsiteltiin myös radikaaleja poliittisia aiheita: mielenosoituksia, luokkataistelua ja kolonialismia.
Pichar jatkoi samaa linjaa mm, käsikirjoittaja Danie Dubosn kanssa tehdyllä Caroline Choléralla ja sadomasokistisella Marie-Gabrielle de Saint-Eutropella. Myöhemmin Pichard teki sarjakuvaversioita klassikoista kuten Kamasutra, Germinal ja Nuoren Don Juanin urotyöt.
Pichardin tuotannosta on käännetty suomeksi hänen piirtämänsä ja Georges Wolinskin kirjoittama Paulette-albumi vuonna 1975. Paulettea julkaistiin 1980-luvulla myös Tapiiri-lehdessä. Lisäksi vuonna 1982 ilmestyneessä Sarjakuvan maailmat -antologiassa julkaistiin Odysseus-katkelma.

Suomennetut albumit

Georges Wolinski & Georges Pichard: Paulette. (Paulette, 1971.). Suomentanut Jukka Kemppinen. Helsinki: Otava, 1975. ISBN 951-1-02008-0.
Marcos Pontes

Marcos Cesar Pontes (s. 11. maaliskuuta 1963 Bauru) on ensimmäinen brasilialainen ja portugalinkielinen astronautti. Hän lähti yhtenä kolmimiehisestä miehistöstä kohti Kansainvälistä avaruusasemaa (ISS) 30. maaliskuuta 2006 Sojuz TMA-8 -aluksella.
Pontes lensi ISS:lle yhdessä Expedition 13:n miehistön kanssa telakoituen asemaan 1. huhtikuuta 2006. Hän oli ISS:llä viikon ja palasi yhdessä Expedition 12:n miehistön kanssa maahan.
Pontes on yksi kokeneimmista Brasilian ilmavoimien lentäjistä ja hän on sotilasarvoltaan kenraaliluutnantti. Pontes aloitti NASA:n koulutuksen vuonna 1998 ja nimitettiin "NASA-astronautiksi" joulukuussa 2000. Syksyllä 2005 hän aloitti Sojuz-koulutuksensa Tähtikaupungissa (Zvjozdnyi Gorodok) lähellä Moskovaa.
Northern Samar

Northern Samar on Filippiinien Itä-Visayasin alueella sijaitseva provinssi. Sen pääkaupunki on Catarman. Sen naapureita etelässä ovat Samar ja Eastern Samar. Sen väkiluku vuoden 2010 väestönlaskennassa oli 589 013.
Yleisneuvosto (Ranska)

Tausta

Laki 22. joulukuuta 1789 sääti luotavaksi jokaiseen departementtiin 36 vaaleilla valittua edustajaa, joista muodostui departementtineuvosto. Koska Ranskan vallankumous oli nopeiden ja suurten muutosten aikaa, niin tämäkin neuvosto poistettiin käytöstä lainsäädännöllä 14. frimairevuonna 2 (4. joulukuuta 1793). Vastaava neuvosto, yleisneuvosto, perustettiin uudelleen lailla 20. pluviôse vuonna 8 (17. helmikuuta 1800). Nyt jäseniä ei valittu äänestämällä, vaan ne nimitti Ranskan hallitus. Uudelleen yleisneuvoston jäsenet alettiin valita vaaleilla vuonna 1833. Tällöin äänioikeus riippui verotettavien tulojen määrästä. Yleinen äänioikeus tuli yleisneuvoston jäsenten vaalissa voimaan 3. heinäkuuta 1848.
Alun perin yleisneuvoston puheenjohtaja valittiin joka vuosi uudelleen. Vuodesta 1871 lähtien puheenjohtaja on valittu vain uuden vaaleilla valitun yleisneuvoston kokoontuessa ensimmäiseen istuntoonsa.
Toimielimen ranskankielinen nimi conseil général on hivenen outo tässä yhteydessä käytettäväksi, mutta se selittyy sillä, että ennen vuoden 1982 hallinnon hajauttamista ja alueneuvostojen perustamista departementtien yleisneuvostot olivat korkeinta päätösvaltaa alueellisesti ja paikallisesti käyttäviä elimiä eli yleisiä (général).
Kotka (Arda)

Kotkat ovat fiktiivinen lintukansa J. R. R. Tolkienin teoksissa.
Silmarillionissa kerrotaan, että Manwë Súlimo, valarin johtaja, loi kotkat, ja siksi niitä usein kutsutaan nimellä Manwën kotkat. Ne lähetettiin Keski-Maahan Valinorista valvomaan maanpaossa olevaa noldoria ja valarin vihollista Morgothia.
Aikoinaan Kotkien johtaja Thorondor asui pesässään Thangorothrimin huipulla, joka on tulivuori Angbandin edessä. Asuessaan siellä Thorondor auttoi Fingonia pelastamaan Maedhrosin. Thorondorin väki muutti myöhemmin Crissaegrimin huipulle, joka oli osa Ered en Echoriathin eli Ympärysvuorien vuoristoa Gondolinissa. He olivat Turgonin ystäviä ja pitivät vakoojat poissa vuorilta.
Thorondor raateli Morgothin kasvoja sen jälkeen, kun tämä oli surmannut Fingolfinin, ja se kuljetti Fingolfinin ruumiin Echoriathiin, missä hänen veljensä Fingon hautasi hänet.
Kotkat taistelivat valarin sotajoukon rinnalla, haltioiden ja edainin kanssa Vihan sodassa Ensimmäisen Ajan lopussa.
Toisella Ajalla kotkat pesivät kuninkaan huoneessa Armeneloksessa, Númenorin pääkaupungissa. Kotkat vahtivat myös Meneltarma-vuoren huippua, jolla oli Erulle omistettu temppeli. Aina kun joku kiipesi sinne, kolme kotkaa ilmestyi.
Kolmannella Ajalla Thorondorin perijät Gwaihir Tuulenruhtinas ja hänen veljensä Landroval pesivät Sumuvuorilla.
Hobitissa kotkia ei mainita nimeltä. Ainoastaan Kotkien johtaja erotetaan muista kotkista. (Tekstissä lisätään että nimike muuttui Kaikkien Lintujen johtajaksi.) Kun Kotkat pelastivat Thorin Tammikilven ja hänen seurueensa hukilta ja örkeiltä, lennättäen heidät Anduinille, oli muiden muassa Gwaihir ja Landroval mukana. Myöhemmin Kotkat auttoivat Viiden armeijan taistelussa lähellä Ereboria, Yksinäisellä Vuorella.
Ennen Sormuksen Sotaa itse Gwaihir pelasti Gandalf Harmaan Orthancin huipulta, ja hän ja Landroval pelastivat Frodo Reppulin ja Samvais Gamgin Tuomiovuorelta Mordorista sen jälkeen, kun Valtasormus oli tuhottu.
Viimeisissä kirjoituksissaan Tolkien paljasti, että kotkat olivat maiar lintumuodossa.
Hr. Ms. Zeeleeuw (S802)

Palvelus

Alus on vuonna 1990 vieraillut Norjassa 2.-5. kesäkuuta ja Faslanessa Skotlannissa 8. marraskuuta. Se vieraili 17.-18. huhtikuuta 1992 ja 1. toukokuuta uudelleen Faslanessa.
Alus oli palveluksessa ainakin vuonna 2005 vieraillessaan Norjassa Stavangerissa 11. - 14. marraskuuta.
Visukintun vuosikymmenet

Julkaisut eri maissa

Kirja julkaistiin Norjassa Jubileumsbokin vuoden 1997 numerossa Onkel Skrue 50 år i Andeby, Ruotsissa nimellä Farbror Joakim 50 år jubileum, Saksassa nimellä 50 Jahre Onkel Dagobert, Suomessa nimellä Visukintun vuosikymmenet ja Tanskassa nimellä Onkel Joakim 50 År Jubilæum (# 1).

Saksassa

Saksassa Ehapa Verlag julkaisi albumin Micky Maus präsentiert -julkaisun erikoisnumerona. Albumi on numero 22 ja sen nimi on 50 Jahre Onkel Dagobert. Siinä missä muiden maiden painoksissa oli sama Tello-Teamin tekemä kansi, saksalaisessa laitoksessa oli oma, erilainen kansi.

Suomessa

Suomessa Helsinki Media julkaisi kirjan Roope-setä -lehden erikoisnumerona nimellä Visukintun vuosikymmenet (tunnus 1997-VIS). Kirjan ovat suomentaneet Markku Kivekäs, Sirkka Ruotsalainen ja Markku Saarinen. Teoksen hinta oli 27 Suomen markkaa.
Eino Väntsi

Talollisenpoika Eino Väntsi (1914-1997) kirjoitti toukokuun lopulla 1931 Kansallismuseoon kirjeen kotoaan Johanneksen Kaijalan kylästä. Kirjeessä oli näytteeksi joitakin saviastioiden paloja, jotka Väntsi oli löytänyt kotitalonsa puutarhasta. Väntsi on jälkikäteen myöntänyt nähneensä unta siitä, että kotitalon keskimmäisen ikkunan alle omenapuun istuttamista varten lyödyn seipään kohdalla maan sisällä oli merkillisiä saviruukun kappaleita. Heti herättyään Väntsi oli mennyt lapioimaan kyseistä kohtaa ja löytänyt ruukunpalaset.
Helsingistä lähti välittömästi vastauskirje Johannekseen. Sakari Pälsi kävi toteamassa löytöpaikan, ja sen johdosta kampakeramiikan kauteen erikoistunut arkeologi Aarne Äyräpää nimitettiin ensimmäisten, Väntsin tilalla järjestettyjen kaivausten esimieheksi. Syyskuussa 1931 arkeologit saapuivat Väntsin tilalle.
Äyräpään ja hänen ryhmänsä kanssa työskennellyt Eino Väntsi oli kiinnostunut arkeologin työstä ja oppi nopeasti tunnistamaan tavallisimmat löydöt. Lähtiessään Johanneksesta Äyräpää valtuutti Väntsin tarkastamaan kaivausten aikana saamansa vihjeen toisesta löytöpaikasta samassa kylässä. Myöhemmin myös August Paakkasen talon Myllykankaalle tehdyistä koekuopista oli löytynyt kivi-iskoksia ja keramiikan palasia. Kansallismuseon löytöluetteloon on kirjattu useita Väntsin lähetyksiä.
1930-luvun loppu oli Johanneksessa aktiivista aikaa arkeologian näkövinkkelistä. Sakari Pälsi teki kaivauksia Kaijalan ja Rokkalan kylissä, Esko Sarasmo Rokkalassa. Eino Väntsi oli tuolloin sotaväessä, eikä voinut osallistua. Sukulaiset ja kyläläiset tiesivät kuitenkin hänen harrastuksistaan ja niinpä hänelle kerrottiin alueen löydöistä.
1950-luvulla Väntsi poikkesi sisarensa kanssa Helsingissä käydessään Kansallismuseossa. Sattui kuitenkin olemaan maanantai, ja museo oli suljettu. Tohtori Meinander tuli kuitenkin avaamaan oven ja kuultuaan ovella seisoneiden nimen päästi hän heidät sisälle tutustumaan museoon.
Eino Väntsi on myöhemmin käynyt useaan otteeseen Karjalassa entisellä kotiseudullaan.
Conan Exiles

Kehitys

Peli sijoittuu Age of Conan: Hyborian Adventures -pelin ja Conan barbaari -kirjojen maailmaan.
Peli julkaistiin ennakkojulkaisuna Steam-palvelussa, mutta sai runsaasti kielteistä palautetta. Pelin kehitystä jatkettiin ja pelin lopullinen versio julkaistiin vuonna 2018.

Vastaanotto

Peli on saanut Pelaaja -lehden arvostelussa arvosanaksi 6/10.
V2.fi antoi pelille arvosanaksi 3,5/5 tähteä arvostelussaan.
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 6.7/10.

Myynti

Peli on myynyt yli 1,4 miljoonaa kappaletta tehden siitä Funcomin suurimman menestyksen.
LUnix

LUnix (lyhenne nimeäst Little Unix) on Unix-käyttöjärjestelmä Commodore 64- ja Commodore 128-kotitietokoneille. 
Käyttöjärjestelmä tukee TCP/IP-verkkopinoa SLIP- tai PPP-protokollaa käyttäen RS232-väylällä. LUnix on ohjelmoitu MOS 6502 -assemblyllä.
Caslon

Caslon on serif-kirjasintyyppi, joka luetaan siirtymäkauden antiikvojen joukkoon. Caslon sopii parhaiten erilaisten julkaisujen leipätekstiin.
Nykyisin käytössä olevat Caslon-kirjasintyypit perustuvat William Caslonin 1700-luvun alussa leikkaamiin kirjakkeisiin, jotka puolestaan pohjautuivat 1600-luvun alankomaalaisiin antiikvoihin. Caslonin kirjasintyyppit olivat laajalti käytössä Englannissa 1700-luvulla, ja ne levisivät sieltä ympäri Euroopan sekä myös Amerikan siirtokuntiin. Benjamin Franklin käytti kirjapainossaan lähes yksinomaan Caslonia. Yhdysvaltain itsenäisyysjulistus ja perustuslaki on ladottu Caslonilla.
Monet fonttivalmistajat, kuten Adobe, Berthold, Bitstream, Elsner+Flake, ITC, Linotype ja URW, ovat tehneet Caslonista omat versionsa. Carol Twomblyn suunnittelemassa Adoben OpenType -versiossa on mukana runsaasti erikoismerkkejä ja ligatuureja.
Asetelma jossa vanha kenkä

Asetelma vanhan kengän kera (kat. Natura morta del sabatot, ransk. Nature morte au vieux soulier ) on Joan Mirón maalaus vuodelta 1937. Maalauksen koko on 81.3 x 116.8 cm ja se on nykyisin New Yorkin Modernin taiteen museossa MoMAssa.
Maalauksessa kuvatut arjen esineet – pullo, leipä, ketun purema omena ja vanha kenkä – säteilevät epätodellista valoa saaden yksinkertaiset esineet näyttämään kuin Ilmestyskirjan kohtaukselta.

Syntytausta

Palatessaan Pariisiin vuonna 1934 Miró koki Espanjan ja Euroopan tilanteen pahaenteisenä. Vuoteen 1937 tultaessa Miró palasi taas Pariisin paetakseen Espanjan sisällissodan pommituksia. Hän havaitsi olevansa pelon vankina kotonaan, eikä tiennyt miten reagoida siihen. Hän kirjoitti myöhemmin: ”Minulla oli tiedostamaton tunne tulevasta tuhosta. Kuten ennen sadetta, raskas tunne päässä, särkevät luut, tukahduttava kosteus...”
Hän löysi ginipullon kadulta, vei sen asuntoonsa ja alkoi maalata asetelmaa, johon ilmestyi pian hänen apokalyptisten huoltensa ilmapiiri. Maalauksen saattaminen loppuun tammikuusta 1937 alkaen kesti viisi kuukautta. Mirón ystävä ja elämäkerran kirjoittaja Jaques Dupin kutsui tätä maalausta "Mirón Guernicaksi", hänen yksinkertaiseksi vastaiskukseen Picasson eepokselle. Sen kuvaamat esineet eivät voisi olla arkipäiväisempiä – haarukka, pullo, omena, leipä – ja kuitenkin näitä kotoisia realiteetteja näyttää uhkaavan jonkinlainen hallusinogeeninen tuomio.
"Sisällissota oli pommituksia, kuolemaa, telotusjoukkoja...", Miró kirjoitti välittäjälleen Pierre Matisselle (Henri Matissen poika). "Sommitelma on realistinen, koska olin lamaantunut yleisestä kauhun tunteesta ja olin melkein kyvytön maalaamaan mitään... Elämme kauheassa draamassa, kaikki Espanjassa tapahtuva on pelottavaa tavalla, jota ei olisi koskaan voinut kuvitella. Tunnen olevani hyvin juureton täällä ja kaipaan maatani..."
Haastattelussaan näihin aikoihin Mirólta kysyttiin hänen mielentilaansa: "Olen pessimistinen, olen traagisen pessimistinen", hän sanoi. "Mitään illuusioita ei sallita. Väkivaltaisemmin kuin koskaan aikaisemmin tullaan taistelemaan kaikkea sellaista vastaan, joka edustaa hengen puhdasta arvoa."
Hän lisäsi kuvaan vanhan kengän eleenä van Goghille; hänellä oli tunne, että hänen silmänsä tuovat esiin koko maailman psykoosin kaikkeen, mihin ne kohdistuvat; maalauksessa olevat esineet tuntuvat syttyvän villiin hehkuun, valo tulee taiteilijan suunnasta.
Wäinö Bonsdorff

Wäinö Waldemar Bonsdorff (1880–1952) oli suomalainen kemisti ja taloustieteilijä. Hän oli Kauppakorkeakoulun kemian ja tavaraopin professori vuosina 1920–1941 ja toimi korkeakoulun rehtorina 1919–1941. Hän julkaisi tutkimuksia epäorgaanisen ja fysikaalisen kemian alalta sekä oppikirjoja, kuten Analyyttinen kemia ( 1911). ja Epäorganinen kemia ja tavaraoppi (1913).
Nahkatakki

Nahkatakki on nahasta valmistettu päällystakki. Nahkatakkeja valmistetaan myös tekonahasta, esimerkiksi polyuretaanista. Ne ovat halvempia kuin oikeasta nahasta valmistetut. Sitä käyttävät sekä miehet että naiset. Nahkatakki on suosittu sen monien hyvien ominaisuuksiensa johdosta joita ovat muun muassa materiaalin lujuus ja pitkäikäisyys.
Nahkatakki yhdistetään myös vahvasti moniin populaarikulttuurin ilmiöihin, rock-musiikkiin, nuoruuteen ja kapinallisuuteen.
Pitkät ja puolipitkät mustat nahkatakit ovat myös suuressa suosiossa goottikulttuurin keskuudessa. Niiteillä varustetut lyhyemmätkin nahkatakit ovat myös goottien sekä punkkarien keskuudessa hyvin yleisiä.
Stŏeng Trêng (maakunta)

Stŏeng Trêng tai Stung Treng  on yksi Kambodžan 24 maakunnasta. Se sijaitsee maan koillisosassa rajautuen pohjoisessa Laosiin, jota kautta Mekongjoki virtaa maakunnan läpi etelään. Maakunta on pinta-alaltaan yksi Kambodžan suurimmista (11 092 km²), ja sen asukasluku oli vuoden 2008 väestönlaskennassa 111 734. Maakunta jakaantuu viiteen piirikuntaan.
Gal Costa

Gal Costa (syntämänimeltään Maria da Graça Costa Penna Burgos, s. 26. syyskuuta 1945, Salvador da Bahia, Brasilia) on suosittu laulaja Brasiliassa.
Costasta tuli yksi Brasilian tärkeimmistä Tropicalismo-liikkeen laulajista ja kitaristeista 1960-luvun lopulla ja 70-luvulla. Yhdessä ystävänsä Maria Bethânian kanssa hänestä tuli poliittinen aktivisti ajautuen usein ongelmiin Brasilian hallituksen kanssa sensuurin seurauksena. Caetano Veloso, Maria Bethanian veli, esitteli Gilberto Gilin ja Tom Zén hänelle 1963, joka onnistui turvaamaan hänelle levytyssopimuksen São Paulossa hänen debyyttialbumille Domingo Caetano Veloson kanssa. 1973 Costan albumin India kansi sensuroitiin bikinien pitämisen seurauksena. Costa on äänittänyt lukuisia Brasilian suosituimpien sanoittajien kuten as Tom Jobim, Jorge Ben Jor ja Erasmo Carlosin lauluja. 1982 ilmestyneestä singlestä "Festa Do Interior" tupla-albumilta Fantasiasta tuli kaikkien aikojen hitti myyden useita platinalevyjä vuoden loppuun mennessä. Costa esiintyi 1995 elokuvassa The Mandarin (Mandarim, O) laulaja Carmen Mirandana. Hän on tehnyt lauluja portugaliksi, espanjaksi sekä englanniksi.
Harmaakirjorastas

Levinneisyys

Harmaakirjorastasta tavataan Afrikan länsiosissa. Lajin kannan kokoa ei tiedetä, mutta sitä on kuvattu hyvin harvinaiseksi, joskin joillain Liberian alueilla paikallisesti yleiseksi. Se on kuitenkin luokiteltu elinvoimaiseksi.