google/wiki40b huggingface dataset:
Free Bird

Kappaleen historiaa

Free Birdin perussointukulku oli Collinsin mielessä jo vuonna 1969. Hänet on merkitty kappaleen ainoaksi säveltäjäksi (Van Zant teki sanoitukset), mutta on mahdollista, että toisella Skynyrd-kitaristilla Gary Rossingtonilla oli osuutta lopulliseen melodiaan. 
Free Birdin lyriikka on kirjattu Ronnie Van Zantin nimiin. Erityisen tunnettu osa sanoitusta on avausrepliikki ”If I leave here tomorrow, would you still remember me?” Tämä ei kuitenkaan välttämättä ole Van Zantin omaa tekstiä. Tarinan mukaan nämä sanat lausui ensimmäistä kertaa nuorena avioituneen Allen Collinsin vaimo. Sanat hän oli suunnannut aviomiehelleen.
Free Bird kuullaan usein konserteissa viimeisenä kappaleena. 
Kappale on kansainvälinen vastine "Soittakaa paranoid!"-huudolle.

Free Bird ja live-esitykset

Free Bird encorena oli alkuperäisen Lynyrd Skynyrdin tavaramerkki konserteissa. Kappale rakentui livenä yleensä hieman eri tavalla kuin studioäänitys. Koko esityksen aloitti perinteisesti kosketinsoittaja Billy Powell hiljaisella flyygeli-introllaan. Areenakonserteissa flyygelin ääni hukkui yleisön suosionosoituksiin. Kappaleeseen oli sisällytetty myös kosketinsoitinsoolo, joka seurasi kitaravälikettä. Juuri Powellin hiljainen pianonsoitto ja tuskaiset eleet saivat usein yleisön liikuttuneeksi.
Jotta kitarasoolon järjestäminen olisi ollut mahdollista, kuultiin lavalla kolmea kitaristia (ensimmäisen albumin aikaisessa kokoonpanossa Rossingtonin ja Collinsin lisäksi kitarassa oli Ed King). Kingiä tunnetummaksi kitaristiksi nousi kuitenkin hänet vuonna 1976 korvannut Steve Gaines. Kuuluisimpia Free Bird -esityksiä ovatkin Atlantassa 1976 äänitetty show, joka päätyi One More From The Road -livealbumille, sekä Kalifornian Oaklandissa vuonna 1977 nauhoitettu videotallenne, joka löytyy elokuvasta Freebird... The Movie.
Yrjö Tähtelä

Yrjö Juhani Tähtelä (s. 9. maaliskuuta 1936 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja toimittaja. Hän on esiintynyt Helsingissä eri teattereissa ja kuului myös Kellariteatteri Klitsun nuoriin näyttelijöihin 1950-luvulla, jolloin mukana oli myös Tähtelän kollega, Esko Salminen.
Tähtelä on esiintynyt myös useissa elokuvissa ja televisiosarjoissa. Hän on ohjannut useita näytelmiä sekä elokuvan Topralli. Vuonna 1966 ensi-iltansa saanut Topralli sai murska-arvostelut, mutta viime vuosina sitä on pyydetty elokuvafestivaaleille muun muassa Ouluun, Turkuun, Imatralle ja Joensuuhun. Nyttemmin kriitikkoarviot ovat ryhtyneet jopa ylistämään Toprallia. Elokuva sai kesällä 2008 televisioensi-iltansa ja samana vuonna siitä julkaistiin myös dvd-painos.
Tähtelä on esiintynyt kymmenissä elokuvarooleissa muun muassa Maunu Kurkvaaran ja Eino Ruutsalon kokoillan- ja lyhytelokuvissa. Alun perin näyttelijäuransa alkuaikoina hän tuli tunnetuksi television sarjanäytelmässä Naapurilähiö ja myöhemmin televisiosarjassa Tavataan Karppisilla. Tähtelä esiintyi monissa Televisioteatterin näytelmissä ja muutamassa Spede-elokuvassa.
Myöhemmin Tähtelä toimi kolmen ja puolen vuoden ajan Kiinassa Yleisradion vapaana toimittajana. Tämän jälkeen hän jatkoi itsenäistä raportointiaan Ylelle noin kahden vuoden ajan Vietnamista.  Persianlahden sodan aikana Tähtelä raportoi usean vuoden ajan Kairosta Lähi-idän tapahtumista Ylelle ja myöhemmin MTV:lle.
Janne Tulkki

Yksityiselämä

Tulkki asuu vuonna 2017 tapaamansa Talent Suomi -ohjelmasta tunnetun Anna Orkolan kanssa ja heidän on määrä saada lapsi kesällä 2019. Hänellä on aiemmista liitoista poika ja tytär. Tulkki on ollut naimisissa kolmesti ennen nykyistä suhdettaan. Hän on aiemmin kärsinyt pahoista taloudellisista ongelmista ja myös alkoholiongelmista.
Isthmian kisat

Kisat

Isthmian kisat järjestettiin yhdessä Nemean kisojen kanssa aina samana vuonna, aina vuosi ennen ja vuosi jälkeen joka neljäs vuosi järjestettyjä Olympian kisoja, toisin sanoen aina olympiadin toisena ja neljäntenä vuotena. Ennen ajanlaskun alkua kisat osuivat nykyisessä ajanlaskussa parillisille ja ajanlaskun alun jälkeen parittomille vuosille. Kisat järjestettiin suunnilleen nykyisen huhtikuun lopulla tai toukokuun alussa.
Kisojen lajeihin kuuluivat hevosurheilukilpailut, jotka järjestettiin Isthmian hippodromilla; muita urheilukilpailuita, jotka järjestettiin Isthmian stadionilla; sekä musiikkikilpailuita.
Isthmian kisojen voittajat saivat alun perin palkinnoksi männynhavuseppeleet, myöhemmin villisellerin lehvistä tehdyt seppeleet. Voittajien kunniaksi kirjoitettiin myös runoja. Parhaiten tällainen runous tunnetaan Pindarokselta, joka kirjoitti useita hymnejä Isthmian voittajien kunniaksi.
Ohjelmistokomponentti

Komponentti on itsenäinen ja uudelleenkäytettävä ohjelmistoyksikkö, joka noudattaa komponenttimallinsa standardeja. Komponentit ovat korkeamman tason abstraktioita kuin oliot ja ne määritellään rajapinnoilla. Komponentteja koostamalla voidaan rakentaa järjestelmiä.
Komponentit ovat tarkoitettuja koostamiseen ja uudelleenkäyttämiseen.

Komponenttimalli

Komponenttimalli määrittelee joukon standardeja komponentin toteuttamiselle, käyttöönotolle ja dokumentoinnille. Komponenttimalliin perustuvat komponentit ovat yhteensopivia keskenään.
Yleisimmät komponenttimallit ovat Microsoftin COM ja Javan JavaBean komponenttimallit.
Laon

Laon on kaupunki koillisessa Ranskassa, lähellä Belgian rajaa. Se on Aisnen departementin pääkaupunki, ja siellä on noin 26 000 asukasta. Kaupunki sijaitsee kukkulaisella seudulla, jolla on ollut strategista merkitystä jo roomalaisajoilta asti. Julius Caesarin aikana sen nimi oli Alaudanum. Kaupungissa on ollut piispanistuin jo 400-luvulta asti.

Nähtävyyksiä

Kaupungin katedraalin säilyneet osat ovat peräisin enimmäkseen 1100- ja 1200-luvuilta. Myös monia muita keskiaikaisia rakennuksia on säilynyt. Kaupungissa on järjestetty kansainvälinen elokuvafestivaali vuodesta 1983 alkaen.
Otto Andersin

Otto Andersin (11. marraskuuta 1866 Jyväskylä – 30. lokakuuta 1940 Pori) oli suomalainen kirjakustantaja. Hänen vanhempansa olivat jyväskyläläinen kirjakauppias ja farmaseutti Karl Ulrik Andersin (1826–1875) ja Jyväskylän kihlakunnantuomari Johan Ticcanderin tytär Maria Elisabet Ticcander.

Elämä

Andersin toimi Porissa latojana vuonna 1893 ja ostettuaan 1895 kauppias Liinaharjalta yhdessä O. Grönroosin kanssa Porilainen-kirjapainon 9 000 markalla, hän siirtyi myös julkaisemaan kirjoja.Vuodesta 1897 Andersin julkaisi Kansalainen-sanomalehteä Porissa. Kahdesti viikossa ilmestyvä lehti oli myynnissä Andersinin paperikaupassa.
Otto Andersin julkaisi Porissa suomenkielistä kirjallisuutta. Hänen julkaisemiaan kirjailijoita olivat W. F. Ilmoni, Arthur Conan Doyle, Felix Borg, Hedwig Courths-Mahler, Alexandre Dumas vanhempi, Johan Olof Åberg, Juho Rännäri, Frans Lehto, Toimi Juuti, Emanuel Törmälä, Ilmari Kianto, K. Jaakkola, J. A. Saivo, Eugène Sue, T. W. Paavonkallio, Kosti Lahti, Ferenc Herczeg, Lauri Soini, Heinrich Zschokke ja Émile Zola.
Joseph P. Kennedy

Joseph Patrick ”Joe” Kennedy, Sr. (6. syyskuuta 1888 – 18. marraskuuta 1969) oli bostonilainen liikemies, poliitikko ja diplomaatti, joka tunnetaan myös niin kutsutun Kennedyn poliittisen klaanin perustajana ja presidentti John F. Kennedyn isänä.

Ura

Joe Kennedy opiskeli Harvardin yliopistossa ja valmistui 1912. Pian sen jälkeen hän suoritti pankkitarkastajan tutkinnon ja kierteli tarkastusmatkoillaan puolentoista vuoden ajan itäisen Massachusettsin pankkeja. Joen isällä Patrick Joseph Kennedyllä oli Bostonissa itsenäinen pankki Columbia Trust Company. Kennedy ei hyväksynyt toisen pankin ostotarjousta ja pyysi poikaansa Joeta johtamaan taistelua fuusiota vastaan. Joe onnistui ja hänestä tuli pankin pääjohtaja vain 25-vuotiaana.
Vuoden 1917 alussa Kennedy luovutti Columbia Trustin isälleen ja siirtyi telakan apulaispääjohtajaksi Quincyyn, Massachusettsiin. Ensimmäinen maailmansota toi telakalle paljon tilauksia. Sodan jälkeen Kennedy siirtyi pörssialalle ja myöhemmin pankkisektorille. Hän osti myös elokuvateattereita ja elokuvastudioita. Hän perusti RKO-studion, joka oli yksi ajan suurimmista elokuvastudioista. Hän kuitenkin veti useimmat sijoituksensa elokuvamaailmasta vuosien 1929–1930 aikana.
Vuonna 1931 Kennedy alkoi tukea demokraatti Franklin D. Rooseveltia tämän presidenttikampanjassa. Kennedy matkusti vuonna 1933 Eurooppaan ja neuvotteli sopimukset englantilaisten ja skottilaisten alkoholintuottajien kanssa, ennakoiden tuottoisasti Yhdysvaltain kieltolain loppumisen. Hänet nimettiin arvopaperi- ja pörssikomission puheenjohtajaksi 1934, ja hän avusti presidentti Rooseveltia tutkijana. Vuonna 1937 Kennedy alkoi johtaa liitovaltion merenkulkutoimikuntaa presidentin pyynnöstä. Presidentti nimitti Kennedyn Yhdysvaltain Lontoon-suurlähettilääksi 1938. Lontoossa Kennedy teki paljon työtä auttaakseen juutalaisia pakenemaan Hitlerin vainoja Etelä-Amerikkaan, Kaliforniaan ja Afrikkaan. Toinen maailmansota alkoi kuitenkin ennen kuin Kennedyn suunnitelma voitiin toteuttaa. Kennedy jätti suurlähettilään tehtävät Lontoossa 1941.
Kennedy tuki 1940-luvulla poikansa John F. Kennedyn orastavaa poliittista uraa.

Yksityiselämä ja kuolema

Ihmisenä Joe Kennedy oli melko syrjäänvetäytyvä eikä viihtynyt meluisilla cocktailkutsuilla. Hän nautti rauhallisesta perhe-elämästä ja lastensa kanssa touhuamisesta. Kennedy halvaantui joukukuussa 1961 ja menetti puhekykynsä. Hän kuoli 18. marraskuuta 1969.
Vonkajoki

Vonkajoki (ven. Во́ньга, Vonga) on Vienamereen laskeva joki Karjalan tasavallassa Venäjällä. Sen pituus on 106 kilometriä, valuma-alueen laajuus 2 580 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaus 10 kuutiometriä sekunnissa.
Joki saa alkunsa Enkijärvestä (ven. Engozero) ja laskee Vienanmeren Vonkalahteen (guba Vonga). Sen varrella on useita järviä kuten Pajujärvi (Paiozero), Tsokajärvi (Tšogozero), Pilsjärvi (Pildozero), Sintamajärvi (Sindamozero), Muramajärvi (Muramozero) ja Koirajärvi (Sobatšje). Alajuoksulla sijaitsee Vongan rautatieasema.
Vonkajoen kalalajeja ovat taimen, purotaimen, hauki, harjus, ahven, siika, särki, säyne, muikku, kuore ja made. Koskinen ja maisemiltaan kaunis joki on suosittu retkeilykohde.
Etelä-Vietnamin lippu

Entisen Etelä-Vietnamin lipun suunnitteli keisari Thành Thái vuonna 1890. Lipun otti käyttöön keisari Bảo Đại vuonna 1948. Lippu on keltainen ja siinä on kolme punaista raitaa vaakasuorassa. Lippu poistettiin käytöstä vuonna 1975 mutta sitä käytetään vielä ulkovietnamilaisten keskuudessa.
Risto Jalo

Ura

Jalo pelasi pääosan urastaan Ilveksessä (1980–1990, 1991–1992 ja 1993–1994). Uransa Jalo aloitti kuitenkin Kooveessa, jossa pelasi yhden kauden SM-liigaa ennen siirtymistään Ilvekseen. 
Ilveksessä Risto Jalon laitahyökkääjinä pelasivat muun muassa Raimo Summanen ja Jarmo Jamalainen.
Ilveksen kannattajat muistavat hänet etenkin vuoden 1985 loppuottelusarjasta TPS:a vastaan. Turkulaiset voittivat kaksi ensimmäistä osaottelua selvin numeroin. Ilves voitti kuitenkin kolmannen ottelun Turussa maalein 8–1. Neljännen ratkaisi Jalo Ilveksen voitoksi viimeisellä minuutilla. Viidennessä ja ratkaisevassa kamppailussa hän joutui jättämään kaukalon saatuaan osuman jalkaansa, jonka jälkeen TPS siirtyi ensimmäisessä erässä pian 2–0-johtoon. Jalo palasi kuitenkin kentälle toisessa erässä ja teki ottelussa lopulta sekä 2–2-tasoitusmaalin että 3–2-voittomaalin.    Ilves voitti Suomen mestaruuden voitoin 3–2 ja Jalo valittiin pudotuspelien parhaaksi pelaajaksi.
Viimeiset neljä kautta Jalo pelasi HPK:ssa. 
Ulkomailla Jalo pelasi NHL:ssä, Edmonton Oilersissa kolme ottelua saldolla 0+3. Lyhyen NHL-uran 3 ottelua ja 3 pistettä tuottivat sinsänsä huomionarvoisen keskiarvon 1 piste ottelua kohden. Vuonna 2012 vain kolme suomalaista oli pystynyt pelaamaan koko NHL-uransa vähintään piste per ottelu -tahdilla: tosin nämä kaksi muuta eli Jari Kurri ja Teemu Selänne kurottivatkin karriäärinsä yli tuhannen ottelun pituisiksi. 
Ruotsissa Risto Jalo edusti norrköpingiläistä Vita Hästenia ja Italiassa SHC Fassaa.
Jalo pelasi 106 A-maaottelua, joissa teki tehot 27+35. Hän pelasi neljissä MM-kisoissa ja yksissä olympialaisissa. Jalo oli mukana myös voittamassa kahta mitalia 20-vuotiaiden MM-kilpailuista. Hänet muistetaan maajoukkueesta ketjusta, jonka laitahyökkääjät olivat seurajoukkuetoveri Raimo Summanen ja Petri Skriko. Kolmikko pantiin pelaamaan yhdessä jo nuorisomaajoukkueessa. 
Vuodesta 2017 alkaen Jalo toimii Ilveksen toimitusjohtajana. Aikaisemmin hän toimi toimitusjohtajana vuodet 1999–2004.
Craig Jones (muusikko)

Elämä ja ura

Jones syntyi Des Moinesissa, Iowassa. Hän soitti aikaisemmin sekalaisissa yhtyeissä, kuten Modifious, ennen liittymistään Slipknotiin vuonna 1996. Hän oli Slipknotin alkuperäisen kitaristin, Donnie Steelen sijainen. Steele lähti yhtyeestä heidän ensimmäisen demon Mate.Feed.Kill.Repeatin tekemisen aikana. Koska yhtye oli tuolloin saanut demonsa melkein valmiiksi, ei Jones ollut osallisena sen teossa. Ennen kuin vuosi ehti kulua loppuun, Jones oli korvannut Slipknotin entisen kitaristin ja hän vastasi yhtyeen sampleista.

Naamio

Alun perin Jonesilla oli naamion sijaan sukkahousut päässään ja yllään t-paita. Joskus hän saattoi käyttää sudennahkaista naamaria. Kun Jonesista tuli Slipknotin kosketinsoittaja, hän alkoi käyttää valkoista kiiltävää kypärää, joka oli koristeltu Sinclair Oil -nimisen yhtiön tarroilla. Myöhemmin kypärä maalattiin mustaksi ja vasaroitiin täyteen nauloja.
Mestari Francke

Taiteellinen tuotanto

Häneltä tunnetaan kaksi alttarikaappia, Canterburyn Pyhälle Thomas Becketille omistettu Tuomas-alttari ja Pyhän Barbaran alttarikaappi, joka on Kansallismuseossa Helsingissä. Francke tuli Hampuriin todennäköisesti alueella aiemmin vaikuttaneen Mestari Bertramin kuoltua 1415. Francken teoksissa ei juuri ole nähtävissä vaikutteita Bertramilta, vaan ennemminkin häntä kymmenen vuotta vanhemmalta hovimaalarilta Conrad von Soestilta, joka työskenteli Westfalenin eteläpuolella.
Hampurin kauppiaskilta tilasi Mester Franke[nn]ilta alttarikaapin vuonna 1424, mahdollisesti Tuomas-alttarin, joka valmistui vuonna 1436. Kahdeksan osaa alttarikaapista on säilynyt Hampurin taidehallissa. Aikaisempi Barbara-alttari oli ehkä tilattu Suomeen. Joka tapauksessa se oli ollut useita vuosisatoja Suomessa Kalannin kirkossa ennen kuin se siirrettiin Kansallismuseoon.

Maalaustyyli

Nykyisin Francke tunnetaan yhtenä goottilaisen kauden niin kutsutun suloisen tyylin parhaana edustajana. Alttarien temperamaalaukset on toteutettu tyylillä, jossa on viitteitä ranskalaiseen ja varhaiseen alankomaalaiseen hovitaiteeseen. Saksalaista myöhäisgotiikan tyyliä leimaa hienostuneisuus ja herkkyys. ”Kauniin tyylin” edustajia olivat 1400-luvulla Francken ohella Conrad von Soest ja Stefan Lochner. Saksalaisessa maalaustaiteessa päähuomio oli usein yksityiskohdissa, kun italiassa taas keskityttiin kokonaisuuteen.
Tavole Palatine

Historia

Temppeli on rakennettu arkaaisen kauden lopulla noin vuonna 520–510 eaa. Sen paikalla on kuitenkin ollut varhaisempi pyhäkkö ja mahdollisesti myös varhaisempi temppeli. Temppeli on tehty yhdessä rakennusvaiheessa, mutta ainakin sen kattoa on kunnostettu myöhemmin 400-luvulla eaa. Temppelin ajoitus perustuu ennen kaikkea sen kapiteelien eli pylväänpäiden tyyliin sekä temppelistä löydettyjen terrakotasta tehtyjen votiiviesineiden ajoitukseen.
Temppelin rauniot tunnetaan perinteisesti nimellä ”Tavole Palatine” eli ”Ritareiden pöydät”. Votiivilahjojen perusteella temppelin tiedetään nykyisin olleen omistettu Hera-jumalattarelle. Nykyisin rauniot ovat varsinaisen (eli Tarantonlahden alueelle rajatun) Suur-Kreikan parhaiten säilynyt antiikin aikainen muinaisjäänne.

Rakennus

Temppeli sijaitsi Metapontionin kaupunginmuurien ulkopuolella noin kolme kilometriä pohjoiseen kaupungista, lähellä nykyistä Bradano-jokea.
Temppeli edusti doorilaista tyyliä ja siinä oli 6 x 12 pylvästä. Pylväiden korkeus on noin 5,2 metriä ja paksuus niiden alapäässä noin 1,1 metriä. Pylväiden väli on suhteellisen suuri, lähes kolme metriä niiden keskikohdasta laskettuna. Pylväistä 15 on edelleen pystyssä, 10 toisella ja 5 toisella pitkällä sivulla. Myös osa arkkitraavista on säilynyt. Temppelin stylobaatin koko on noin 16,1 x 33,3 metriä.
Temppelissä oli naos eli cella sekä pronaos itäpäässä ja adyton länsipäässä. Naoksen koko on noin 8,2 x 23,8 metriä. Temppelin alttari oli tavan mukaan sen itäpuolella, noin 25 metrin päässä. Sen koko on noin 4 x 3 metriä. Etäisyyden ja pienen koon perusteella sen on joskus arveltu olleen temppeliä varhaisempi. Temppelin ympärillä arvellaan olleen muita kulttikäytössä olleita rakennuksia.
Pesäpallon B-mestaruus

Pesäpallon Suursarjan alapuolelle perustettiin 1931 ns. Valtakunnansarja (alkuperäiseltä nimeltään B-sarja). Siihen saivat osallistua kaikki seurat, jotka eivät pelanneet Suursarjassa. Myös Suursarjaseurojen 2-joukkueet olivat oikeutettuja pelaamaan B-sarjassa, mutta niillä ei ollut nousumahdollisuutta. Sarja jaettiin alueisiin, joiden voittajat ratkaisivat ensin Idän ja lännen parhaan joukkueen, lohkojaon ollessa sama kuin Suursarjassakin. Näiden voittajat kohtasivat sitten ottelussa B-sarjan mestaruudesta. Aluksi 2 ja vuodesta 1934 lähtien 4 B-sarjan parasta joukkuetta nousi Suursarjaan. Kun vuonna 1938 perustettiin Välisarja Suursarjan ja Valtakunnansarjan väliin, siirtyi B-mestarin tittelikin Välisarjan voittajalle. Valtakunnansarja jatkui kuitenkin aina vuoteen 1940 saakka kolmantena sarjatasona, kunnes sota keskeytti laajemman sarjatoiminnan. Vuonna 1945 syntyi Valtakunnansarjan pohjalle Pesäpallon Suomensarja. Vuonna 1981 ykkössarjasta tuli toiseksi ylin sarjataso.
Kung Lao

Kung Lao on fiktiivinen hahmo pelisarjassa Mortal Kombat. Hänen ääninäyttelijänään toimii Jin Hyong.

Taustaa

Kung Lao on entinen Shaolinin munkki ja Earthrealmin puolustaja ja Liu Kangin hyvä ystävä. Kung Laolla on musta vaatetus, vihreänsiniset housut, saappaat ja käsisuojukset. Kung Lao pitää päässään hattua, joka muistuttaa tyyliltään Oddjobin metallivahvistettua hattua. Kung Laon uskotaan olevan Suuren Kung Laon reinkarnaatio. Kung Laolla on Kung Jin niminen veljenpoika.

Peleissä

Vuoden 2011 Mortal Kombat -pelissä Kung Lao taisteli Scorpionia vastaan häviten taistelun. Myöhemmin Kung Lao kukistaa taistelussa Noobin yrittäessään avustaa Liu Kangia Kitanan pelastamisessa. Myöhemmin kolosseumilla Kung Lao kukistaa taistelussa Shang Tsungin, Quan Chin ja Kintaron, jonka jälkeen Shao Kahn tappaa Kung Laon murtamalla tämän niskan. Myöhemmin Quan Chi herätti Kung Laon henkiin ja langennut Kung Lao taistelee Raidenia vastaan Netherrealmissa. 
Mortal Kombat X -pelissä Kung Lao nähdään takaumassa pelastamassa muita Shaolinin munkkeja Tarkatanien hyökättyä Wu Shin Akatemiaan toisen turnauksen aikana. Myöhemmin langennut Kung Lao nähtiin Quan Chin linnoituksessa ja taisteli Jaxia vastaan häviten taistelun. Myöhemmin Kung Lao nähtiin Sky Templellä jossa hän pilkkasi Raidenia ja sanoi tämän antaneen hänen kuolla ja hänen palvelevan nyt Shinnokia ja Netherrealmia. Kung Lao taistelee Raidenia vastaan, mutta Raiden voitti hänet. myöhemmin Kung Lao keskusteli langenneen Kitanan kanssa sanoen löytäneensä Raidenin käyttämän portaalin jota energiakenttä suojelee. Kitana, Smoke ja Kung Lao matkaavat portaalille tuhotakseen suojan, mutta Jacqui ja Takeda pidättelivät heitä. Shinnokin kukistuttua Kung Lao pakeni Netherrealmiin muiden kanssa.
Mortal Kombat 11-pelissä Kronika toi aikamyrskyn avulla nuoremman Kung Laon nykyaikaan. Nuorempi Kung Lao matkaa nuoremman Liu Kangin kanssa Wu Shin Akatemiaan tutkimaan energiakenttää ja kohtasivat langenneet tulevaisuuden itsensä, jotka kertoivat heille Raidenin aiheuttavan heidän tulevan kuolemansa. Kung Lao kukistaa pahan itsensä järkyttyen siitä, millainen hänestä on tullut. Kung Lao ja Liu Kang kohtavat Kronikan apulaisen Gerasin, joka varasti energiakentän energian kapseliin. Kung Lao kukistaa Gerasin, mutta Kronika pysäyttää ajan, jolloin Geras pääsee pakenemaan. Myöhemmin Kung Lao ja Liu Kang naamioituvat Kotalin sotilaiksi ja Kitanan avulla pelastivat Jaden Skarletilta. Kung Lao oli läsnä kolosseumilla Kitanan kukistaessa Shao Kahnin ja myöhemmin Kung Lao Kharonin avulla johdatti Shaolinin munkeista koostuvan armeijansa Kronikaa vastaan Netherrealmissa. Kun Raiden oli muuttanut Liu Kangin Tulijumalaksi, Kung Lao oli mukana tunkeutumassa Kronikan linnoitukseen, mutta Kronika palautti ajan alkuun. Kronika lähetti langenneen Kung Laon Liu Kangin kimppuun, mutta Liu Kang kukisti hänet. Liu Kangin kukistettua Kronikan hän todennäköisesti Ajan Tiimalasin avulla poisti pahan Kung Laon olemassaolon.
Tadashi Sasaki

Tadashi Sasaki on klassinen kitaristi, joka syntyi Tokiossa. Nykyään hän asuu Saksassa, jossa hän on professorina musiikkikorkeakoulussa Aachenissa.
Vuonna 1968 Tadashi Sasakista tuli ensimmäinen japanilainen, joka voitti kansainvälisen kitarakilpailun Pariisissa. Hän myös toimi palkintotuomarina Heinsbergin kansainvälisillä kitarafestivaaleilla vuonna 2005.
Isojärvisimpukka

Koko ja ulkonäkö

Lajin kuori on ohut, ruskea- ja vihreäraidallinen, kuoren toinen pää on terävähkö, eikä siinä ole lukkohampaita. Kuori kasvaa yleensä 12-16-senttiseksi ja joskus suuremmaksikin. Isojärvisimpukka voi elää parikymmentä vuotta vanhaksi.

Levinneisyys

Isojärvisimpukka on palearktinen laji, jota tavataan Britteinsaarilta Siperiaan, ja etelässä aina Pohjois-Afrikkaan asti ulottuvalla alueella.

Elinympäristö

Isojärvisimpukan elinympäristöä ovat rehevät pienet järvet ja jokien suvannot. Se elää usein melko syvällä.

Lisääntyminen

Järvisimpukat ovat nuorina kaksineuvoisia, eli samassa yksilössä on sekä muna- että siittiörauhaset. Pienissä vesistöissä yksilöt pysyvätkin kaksineuvoisina mikä turvaa munien hedelmöittymisen. Suurissa vesistöissä ne kehittyvät joko koiraiksi tai naaraiksi. Munasolut, joita on satoja tuhansia, hedelmöityvät emon ulompien kiduslehtien sisällä olevissa onteloissa ja kehittyvät glokidotoukiksi. Toukalla on kaksi kuorenpuoliskoa, joiden ulkoreunassa on hammas; kuorenpuoliskojen välistä tulee ulos rihmamainen säie.
Järvisimpukoiden kutuaika on loppukesällä. Talvella glokidiot ovat kehittyneet emosimpukan sisällä, ja keväällä se päästää ne veteen kalan uidessa ohi. Toukat tarttuvat väkäsikkäillä kuorenpuoliskoillaan kalan eviin tai pintaan. Kala erittää toukan ympärille rakkulan, jonka sisällä kehitys jatkuu muutaman kuukauden ajan. Loisimisvaiheen aikana simpukka saattaa kulkeutua hyvinkin kauas lisääntymispaikastaan. Rakkulan puhjettua simpukka pudottautuu pohjaan ja aloittaa 5–10 vuotta käsittävän aikuisvaiheensa. Suurin osa emosimpukan päästämistä toukista joutuu pohjaan, missä ne voivat odotella kalan paikalle osumista 2–3 viikkoa ennen kuin menehtyvät.

Ravinto

Isojärvisimpukka myllää pohjaa jalallaan ja syö sieltä nousevaa pieneliöstöä.
Est (Burkina Faso)

Maantiede, ilmasto ja luonto

Vuonna 2001 perustettu alue käsittää 17 % Burkina Fason pinta-alasta. Se rajoittuu lännessä Centre-Estin ja Centre-Nordin ja pohjoisessa Sahelin alueisiin sekä idässä Nigeriin ja etelässä Beniniin ja Togoon. Alue on pitkäaikaisen eroosion kuluttamaa puolitasankoa. Keskikorkeus on 400 metriä. Vesistöjä ovat Pendjari, Sirba ja Tapoa. Pendjarin sivujoen Oualin varrella sijaitsee Kompiengan patoallas.
Ilmasto on sudanilais-sahelilainen. Vuotuinen sademäärä on 900–1100 millimetriä. Sadekausi kestää toukokuusta syyskuuhun.
Kasvillisuus on aroa, pensas- ja metsäsavannia ja galleriametsiä. Pinta-alasta yli kymmenesosa on luonnonsuojelualuetta. Alueella sijaitsevat muun muassa Arlyn kansallispuisto ja W-kansallispuisto.

Hallinnollinen jako ja asutus

Alueeseen kuuluu viisi provinssia, 27 departementtia, viisi kaupunkikuntaa, 22 maalaiskuntaa ja 765 tai 806 kylää. Provinssit ovat Gnagna, Gourma, Komondjari, Kompienga ja Tapoa. Kaupunkeja ovat niiden keskuspaikat Bogandé, Diapaga, Fada N’Gourma, Gayéri ja Pama.
Alueella asuu 8,6 % Burkina Fason väestöstä. Kaupunkiväestön osuus on 6,6 %, mikä on huomattavasti alle maan keskiarvon (22,7 %).
Asukkaista kaksi kolmasosaa on gurmia. Lisäksi on moseja ja fulbeja. Puhutuimmat kielet ovat gurma (66,1 %), moore (15,6 %) ja fulani (12,9 %). Muslimeja on 38,2 %, animisteja 30,7 %, katolisia 17,9 % ja protestantteja 11,2 %.

Talous

Väestöstä 93 % harjoittaa maanviljelyä ja karjanhoitoa. Muita elinkeinoja ovat kaupankäynti ja käsityöammatit.