google/wiki40b huggingface dataset:
Allan Lahtinen

Opinnot

Lahtinen kävi kansakoulun ja rehumestarikurssin vuonna 1925 sekä 1. Divisioonan talousaliupseerikurssin vuonna 1936.

Jääkärikausi

Lahtinen liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 21. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.

Suomen sisällissota

Lahtinen saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) aliupseeriksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin joukkuealiupseeriksi Suomen sisällissotaan 3. jääkärirykmentin 10. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan, jonka mukana otti osaa taisteluihin Tampereella ja Viipurissa.

Sisällissodan jälkeinen aika

Sisällissodan jälkeen hän palveli edelleen 3. Jääkärirykmentissä, jonka nimi muuttui ensin Savon jääkärirykmentti n:o 3:ksi ja sitten Uudenmaan rykmentiksi. Hän toimi ensin koulutusaliupseerina, mutta määrättiin 15. heinäkuuta 1918 9. komppanian vääpeliksi, josta hänet siirrettiin 16. tammikuuta 1919 jälleen koulutusaliupseeriksi ja  1. huhtikuuta 1921 alkaen 3. pataljoonan kuormastovääpeliksi. Rykmentin rehuvaraston hoitajaksi hänet siirrettiin  1. syyskuuta 1928 ja l. toukokuuta 1934 alkaen rykmentin kuormastoaliupseeriksi.

Talvi- ja jatkosota

Talvisotaan Lahtinen osallistui 1. Prikaatin A-kolonnan johtajana 2. Armeijakunnan alueella, josta hänet siirrettiin joukkueenjohtajaksi Kuormastokorjauskomppaniaan. Välirauhan ja Jatkosodassa hän toimi samassa tehtävässä.
Shilpa Shetty

Yksityiselämä

Shilpa Shetty syntyi Mangaloressa Karnatakan osavaltiossa. Hän on Surendra ja Sunanda Shettyn vanhempi tytär. Hänen nuorempi sisarensa Shamita Shetty yritti myös luoda uraa näyttelijänä. He työskentelivät yhdessä elokuvassa Fareb vuonna 2005.
Shetty meni naimisiin liikemies Raj Kundran kanssa 22. marraskuuta 2009. Shetty synnytti 21. toukokuuta 2012 pojan, joka sai nimekseen Viaan Raj Kundra.
Surge (virvoitusjuoma)

Surge eli SURGE on The Coca-Cola Companyn tuottama ja markkinoima sitruksen makuinen virvoitusjuoma. Se tuotiin markkinoille alun perin vuonna 1996 Mountain Dew’n ”haastajaksi” yrityksenä vähentää PepsiCo:n asiakkaiden määrää.
Surgea myydään muun muassa Yhdysvalloissa. Norjassa sitä ollaan myyty nimellä ”Urge”.
Gurmat

Gurmat ovat Burkina Fason itäosassa Fada N'gourman kaupungin lähistöllä, Pohjois-Togossa sekä Ghanan, Nigerin ja Beninin rajaseuduilla asuva kansa. Läheisiä sukukansoja ovat kaselet, konkombat, tšambat ja mobot. Vuonna 1983 niitä arvioitiin olevan yhteensä yli miljoona henkeä.
Gurmat puhuvat gurilaista kieltä. Pääelinkeinoja ovat maanviljely ja karjanhoito. Monet käyvät ansiotöissä Togon ja Ghanan eteläosien plantaaseilla. Suurin osa kansasta harjoittaa perinteistä uskontoa, osa on muslimeita.
Rautagraali

Rautagraali on Robert Holdstockin vuonna 2002 ilmestynyt fantasiaromaani, toinen osa Merlinin kronikat -sarjaa. Teoksen on suomentanut Karistolle Leena Peltonen.
Arvioverotus

Arvioverotus on verottajan käyttämä menettely verovelvollisen tulon ja varallisuuden määräämiseksi silloin, kun veroilmoitusta ei ole annettu, se on puutteellinen tai sitä ei muuten voida käyttää verotuksen perusteena. Arvioverotusta käytetään myös silloin, kun verovelvollisen ilmoittama tulo on paljon vähäisempi verrattuna muiden samalla alalla toimivien verovelvollisten tuloon nähden. Tällöin on syytä epäillä verovelvollisen salaavan tulojaan. Arvion mukaan verotetaan, jos valmisteveroa koskevaa veroilmoitusta ei ole annettu tai se ei oikaistunakaan kelpaa verotuksen pohjaksi. Samoin toimitaan, jos veroviranomaisen tekemässä valmisteveroon liittyvässä tarkastuksessa havaitaan vajausta. Lisäksi arviointia käytetään perintö- ja lahjaveron määräämisessä, jos perukirjaa tai veroilmoitusta ei ole annettu tai sitä ei voi hyväksyä verotuksen perusteeksi.
Katinlieko

Ulkonäkö ja koko

Katinlieon maassa suikerteleva vaaleanvihreä varsi kasvaa yli metrin pituiseksi. Päävarresta nousee pystyjä tai tyvestä kohenevia haarovia haaroja. Neulasmaiset lehdet ovat pitkäsuippuisia, karvakärkisiä, sirottavia tai varrenmyötäisiä ja sijaitsevat varressa ja haaroissa lähes kierteisesti. 1–4 cm pitkät itiötähkät sijaitsevat haarojen kärjissä yksittäin, pareittain tai kolmittain. Itiötähkän perä ovat harva- ja pienilehtinen, ja perän pituus on 0,5–12 cm. Katinlieon kukinta osuu Suomessa kesä-syyskuuhun. Alkeisvarsikko on yksikotinen, mukulamainen, lehtivihreätön ja sijaitsee tavallisesti maan alla.
Suomessa katinlieosta tavataan kahta alalajia: metsäkatinlieko (subsp. clavatum) ja pohjankatinlieko (subsp. monostachyon). Kookkaammalla metsäkatinlieolla lehdet ovat sirottavia ja lehden kärkikarva on 2–4 mm pitkä, ja itiötähkät ovat pareittain tai kolmittain ja niiden perät ovat 3–12 cm pitkiä. Pohjankatinlieolla puolestaan lehdet ovat jokseenkin varrenmyötäisiä ja lehden kärkikarva on 1,5–3 mm pitkä, ja itiötähkät ovat yksittäin ja niiden perät ovat 0,5–3 cm pitkiä. Varsinkin Pohjois-Suomessa esiintyy alalajien välimuotoja.

Levinneisyys

Katiliekoa tavataan laajalti pohjoisen pallonpuoliskon havu- ja lehtimetsävyöhykkeellä. Lajia tavataan koko Euroopassa Islantia, Pyreneiden niemimaata, Etelä-Ranskaa ja -Italiaa, Kreikkaa, Itä-Balkania ja Etelä-Ukrainaa lukuun ottamatta. Levinneisyysalue jatkuu laikuttaisena läpi Siperian Tyynelle valtamerelle ja Japaniin saakka, sekä edelleen Alaskaan, Yhdysvaltojen pohjoisosiin ja Kanadan etelä- ja keskiosiin. Suomessa katinliekoa tavataan koko maassa. Alalajeista metsäkatinliekoa tavattaan Etelä-Lapin korkeudelle, ja pohjankatinliekoa noin Oulun korkeudelta pohjoiseen.

Elinympäristö

Katilieko suosii valoisia kasvupaikkoja, jotka usein ovat muodostuneet ihmisen toiminnan seurauksena. Tyypillisesti lajia esiintyy tuoreissa, kuivahkoissa ja kuivissa kangasmetsissä, kaskikoivikoissa, tunturikankailla, hakamailla ja metsäpolkujen läheisyydessä.

Käyttö

Katinliekon itiöpöly on riidenlieon itiöpölyn tapaan hienojakoista, keltaista pulveria, jota on käytetty kansanlääkinnässä haavojen ja ihotautien hoitoon. Pölyä on käytetty myös apteekeissa pillereiden päällystämiseen, jotta ne eivät takertuisi rasioissa toisiinsa.
Myös katinlieon – samoin kuin riidenlieon – itiöpölyä on kutsuttu myös kärpäsruudiksi, koska se palaa räiskähdellen. Itiöt sisältävät runsaasti helposti syttyvää öljyä. Ilmaan heitetty kourallinen itiöpölyä syttyy humahdusmaisesti yhdestä tulitikusta, mitä ominaisuutta on aikoinaan hyödynnetty esimerkiksi valokuvauksessa ja  teatteriesityksissä.
Kasvilla on myös muita käyttötarkoituksia. Ruotsissa riidenliekoa käytetään yhä joulukoristeina esimerkiksi seppeleissä, ja sen pitkistä varsista on aikaisemmin kudottu mattoja.
Katinliekon siemenet sisältävät mm. lykopodiinia (C₁₆H₂₅NO) ja annotiniinia (C₁₆H₂₁NO₃). Siemenistä valmistettavaa tuotetta kutsutaan kasvirikiksi, jota käytetään ihojauheissa, ruudin lisäaineen ja peräpuikkojen päällysteenä.
Queenstown (Etelä-Afrikka)

Ilmasto

Queenstownissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan keskileveysasteiden aroilmasto. Kesäisin on lämmintä ja sateista, talvisin kuivaa ja leutoa. Vuoden keskilämpötila on noin 17 °C ja keskimääräinen sademäärä 530 millimetriä. Tammikuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 22 °C. Viilein kuukausi on kesäkuu, jolloin keskilämpötila on noin 11 °C. Sateisin kuukausi on helmikuu, jolloin sataa keskimäärin noin 80 millimetriä. Heinäkuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 11 millimetriä.
J. A. F. Sariola

Johan Adolf Fredrik ”Jaffu” Sariola (vuoteen 1918 Grönroos; 4. marraskuuta 1886 Helsinki – 23. huhtikuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen tivolinjohtaja, elokuvanäytösten järjestäjä ja elokuvateatterien omistaja. Hän kuului Sariolan sirkus- ja tivolisukuun ja johti Sariolan tivolia.
Sariolan isä J. A. W. Grönroos oli aloittanut tivolitoiminnaan Keravalla jo vuonna 1888. Sariolasta tuli isänsä perustaman Suomen Tivolin johtaja kun hänen isänsä pidätettiin vuonna 1905 syytettynä venäläisvastaisesta toiminnasta. Hän piti elokuvanäytöksiä ja perusti myös kiinteitä elokuvateattereita. Hänellä oli parhaimmillaan yli kymmenen elokuvateatteria joista parhaiten menestyivät Terijoella sijainneet teatterit. Sariola muutti itsekin Terijoelle 1911 ja asui siellä kymmenen vuoden ajan. Sota-aika teki kuitenkin lopun Terijoen teattereiden toiminnasta ja Sariola luopui elokuvateattereista 1920-luvulla niin että viimeinen suljettiin 1928. Hän keskittyi tästä lähtien tivolitoimintaan.
Vuonna 1921 Sariola osti Keravalla sijainneen Sariolanmäen alueen josta tuli suvun sirkus- ja tivolitoiminnan keskuspaikka ja Sariolan perheen koti. Vuonna 1930 Sariolan tivoli oli kasvanut niin suureksi että se jaettiin kahteen erikseen Suomea kiertävään osastoon. Enimmillään 1930-luvulla oli neljä erillistä Sariolan tivolia yhtäaikaa toiminnassa, ne olivat kuitenkin kaikki Sariolan johdon alaisia. Sariola oli vuosina 1929-1933 yhteistyössä Kenraali Mannerheimin lastensuojeluliiton kanssa.
Jatkosodan aikana 1942–1944 toimi Itä-Karjalassa, Karhumäen kaupungissa lomavuorossa olleille sotilaille tarkoitettu Suomen Tivolin Karhumäen osasto eli Karhumäen Tivoli jota johtivat J. A. F. Sariola sekä hänen poikansa luutnantti Unto Sariola. 
Sodan jälkeen Sariola laajensi tivolitoimintaa myös sirkusesitysten puolelle ja Sirkus Sariola aloitti toimintansa 1949. Sariolanmäen alue jouduttiin kuitenkin myymään talousvaikeuksien takia vuonna 1953 ja alueella olleet rakennukset purettiin sen jälkeen. Sarioalan tivolit kiersivät Suomea erillisinä osastoina joita johtivat Sariolan pojat Toivo, Unto ja Matti sekä tytär Sinikka Sariola. Vuodesta 1958 alkaen tivolit toimivat itsenäisinä yrityksinä nimillä Tivoli Toivo Sariola, Tivoli Unto Sariola ja Tivoli Matti Sariola. Nykyinen Suomen Tivoli jatkaa Tivoli Unto Sariolan toimintaa ja Tivoli Sariola jatkaa Tivoli Matti Sariolan toimintaa. Toivo Sariolan tivoli lopetti toimintansa 1968 mutta toiminta jatkui vielä jonkin aikaa Sirkus Sariolan nimellä.
J. A. F. Sariola kuoli liikenneonnettomuudessa vuonna 1967.
Fort Stevensin taistelu

Taustaa

Ennen Fort Stevensin taistelua Earlyn joukot olivat käyneet 9. heinäkuuta Monocacyn taistelun Unionin joukkoja vastaan. Vaikka Earlyn joukot periaatteessa olivatkin voittaneet taistelun, niin taistelu viivästytti Earlyn joukkojen etenemistä kohti Washingtonia niin paljon, että Unioni ehti lähettää Washingtoniin vahvistusjoukkoja.

Tapahtumien kulku

11. heinäkuuta 1864 Jubal Earlyn väsyneet joukot saapuivat Washington D.C.:n laitamille. Earlyn joukot ryhmittyivät asemiin lähelle kaupunkia puolustaneita linnoituksia, joiden puolustuksesta vastasivat tuolloin järjestäytyneiden sotilasjoukkojen sijaan erilaiset puolisotilaalliset joukot ja sairauksista toipumassa olleet sotilaat.
Seuraavana yönä osa Unionin 6. armeijakunnan sotilaista saapui vahvistamaan linnoitusten puolustusta. Early aloitti hyökkäyksensä kunnolla 12. heinäkuuta, mutta 6. armeijakunnan joukot torjuivat hyökkäyksen. Iltapäivällä Unionin joukot lähtivät vastahyökkäykseen, jonka yhteydessä he ajoivat Konfederaation joukot pois asemistaan. Early päätti vetäytyä taistelusta seuraavana yönä.
Osapuolet menettivät taistelussa yhteensä 874 miestä.

Seuraukset

Taistelun jälkeen Early luopui yrityksistään vallata Washington itselleen. Early veti joukkonsa Potomacjoen toiselle puolelle, mikä samalla lopetti Earlyn joukkojen invaasion Marylandiin.
Haukiankeriaat

Lajit ja anatomia

Varhaisimmat haukiankeriaiden heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu eoseenikaudelle. Heimoon kuuluvien lajien ja sukujen määrä on hieman epäselvä, mutta usein siihen luetaan kuuluvaksi 4 sukua ja noin 8 lajia. Lajeja ovat muun muassa hopeahaukiankerias (Muraenesox cinereus), keltahaukiankerias (Congresox talabon) ja afrikanhaukiankerias (Cynoponticus ferox). Heimon kalat ovat keskikokoisia tai suuria ja suurimmat lajit voivat saavuttaa 2,5 metrin pituuden. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat pitkulaisia ja pitkät selkä- ja peräevät ovat yhtyneet pyrstöevän kanssa. Lajien rintaevät ovat melko kookkaat. Haukiankeriaiden hampaat ovat suurehkot ja torahammasmaiset tai kartiomaiset. Silmät ovat kooltaan suuret. Haukiankeriaat ovat suomuttomia ja useimmat väriltään mustia tai harmaita, eräät lajeista ovat keltaisia.

Levinneisyys ja elintavat

Haukiankeriaslajeja tavataan trooppisista vesistä Atlantin, Intian valtameren ja Tyynenmeren alueilta. Ne ovat pääasiassa mereisiä kaloja, tosin joskus niitä tavataan myös murtovesistä ja makeista vesistä. Ne elävät yleensä melko matalissa vesissä rannikon läheisyydessä, mutta niiden elintavoista ei tiedetä paljoakaan. Haukiankeriaiden ravinto koostuu kaloista ja selkärangattomista eläimistä. Erityisesti Aasiassa Muraenesox- ja Congresox-sukujen lajit ovat arvostettuja ruokakaloja.
Finlands svenska pingstsamfund

Finlands svenska pingstsamfund (FSP) on opillisesti helluntaiherätykseen lukeutuva kirkkokunta, joka on rekisteröity uskonnolliseksi yhdyskunnaksi 24. marraskuuta 2003. Sen muodostavat siihen kuuluvat seurakunnat ja näiden henkilöjäsenet. Yhdyskunnan jäseniksi voivat liittyä Suomen ruotsinkieliset helluntaiseurakunnat. Tehtävänjako yhdyskunnan ja siihen kuuluvien seurakuntien välillä toimii siten, että varsinaisen hengellisen toiminnan hoitavat seurakunnat ja yhdyskunta edustaa seurakuntia näiden yhteisissä asioissa kotimaassa ja ulkomailla sekä toimii seurakuntien keskinäisenä yhteydenpitovälineenä. Vuonna 2012 jäseniä oli 145. Yhdyskuntaan kuuluvia ja muita ruotsinkielisiä helluntailaisia on Suomessa tiettävästi yhteensä noin 3000.
Kalle S. Tanner

Kalle Tanner (s. 1981) on suomalainen keittiömestari. Hän voitti Vuoden kokki -kilpailun vuonna 2018 työskennellessään tuolloin siuntiolaisessa Villa Störsvikissa.  Aikaisemmin hän on työskennellyt mm. Ravintola Sundmans Krogissa sekä G.W. Sundmanssilla. 
Kalle toimii Eero Vottosen kanssa valmentajana Bocuse d’Or-kilpailijalle Ismo Sipeläiselle kaudella 2018–2019. Hän oli mukana valmentajatiimissä myös aiemmalla kaudella.
Oliver Helander

Oliver Helander (s. 1. tammikuuta 1997) on suomalainen keihäänheittäjä. Hänen seuransa on IF Raseborg. Hän on pelannut myös käsipalloa, mutta valitsi keihäänheiton päälajikseen syksyllä 2016.
Keihäänheitossa Helander on heittänyt 600-grammaisella keihäällä 14-vuotiaiden Suomen ennätyksen 68,10 m vuonna 2011 ja 15-vuotiaiden Suomen ennätyksen 79,06 m vuonna 2012. Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa Donetskissa 2013 hän sijoittui neljänneksi. Alle 18-vuotiaat heittävät 700 gramman keihästä. Kilpailussa hän heitti parhaansa 75,36 m ensimmäisellään ja oli pitkään kolmantena, kunnes espanjalainen Pablo Bugallo ohitti hänet viimeisellä kierroksella ja nousi pronssille. Kaudella 2014 Helander heitti 700-grammaisella keihäällä ennätykseen 79,34 m. Kaudella 2015 Helander heitti alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuiden karsinnassa ennätyksensä 76,28 m ja sijoittui loppukilpailussa seitsemänneksi tuloksella 74,81 m. 
Helander voitti miesten kilpailun vuoden 2017 Pihtiputaan Keihäskarnevaaleilla tuloksella 80,04 m ja ylitti samalla ensimmäistä kertaa urallaan 80 metriä. Bydgoszczin alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui seitsemänneksi tuloksella 74,46. Seinäjoen Kalevan kisoissa 2017 Helander voitti hopeaa ennätystään sivuavalla tuloksella 80,04 metriä. Elokuussa 2017 hän paransi ennätystään tulokseen 80,25 m 22-vuotiaiden SM-kilpailuissa Kauhavalla. 
Kultainen keihäs -kilpailussa Vantaalla 26. toukokuuta 2018 hän heitti ennätyksekseen 85,46. Tulos ylitti myös EM-kilpailuiden tulosrajan. 7. heinäkuuta 2018 Helander teki uuden ennätyksensä Svenska Finlands Idrottsförbundin kisoissa ensimmäisellä heitollaan heittäen 88,02 m. Tuloksellaan hän oli lopulta sen kauden maailmantilastossa seitsemäs.
Jyväskylän Kalevan kisoissa heinäkuussa 2018 Helander voitti SM-kultaa tuloksella 81,26 m. Berliinin EM-kisoissa elokuussa 2018 hän sijoittui karsinnassa 16:nneksi tuloksella 76,64 m eikä selviytynyt loppukilpailuun. Vuoden 2018 Ruotsi-ottelussa Helander sijoittui toiseksi tuloksella 79,22 m.
Vuonna 2019 Helander heitti Kuortaneen Juhannuskisoissa 22. kesäkuuta 86,93 m ja Dohan MM-kisoissa 5. lokakuuta 80,36 m, jolla tuloksella sijoittui karsinnassa 19:nneksi.
Helander pelasi käsipallon SM-liigassa BK-46:n ja Sjundeå IF:n joukkueissa. Kaudella 2013–2014 hänet valittiin SM-liigan vuoden nuoreksi pelaajaksi. Vuonna 2013 hän pelasi Suomen maajoukkueessa alle 19-vuotiaiden avoimissa Euroopan-mestaruuskilpailuissa. Miesten maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran vuonna 2014. Syksyllä 2014 Helander siirtyi opiskelemaan Ruotsiin Alingsåsin urheilulukion käsipallolinjalle. Hän edusti Elitserienissä pelannutta Alingsås HK -seuraa. Joulukuussa 2015 hän palasi SM-sarjaan Sjundeå IF -joukkueeseen.
Helanderin isä Jan Helander on myös käsipalloilija ja pelannut käsipallon SM-sarjassa.
Kaarle Salmivuori

Kaarle Frans Aleksander Salmivuori (28. joulukuuta 1929 Ruskeala – 26. marraskuuta 2015 Hyvinkää) oli suomalainen poliitikko, Järvenpään kaupunginjohtaja ja kansanedustaja. Hänelle myönnettiin kaupunkineuvoksen arvonimi 1990.
Salmivuori kirjoitti ylioppilaaksi 1950 Haapaveden yhteiskoulusta, kansakoulunopettajaksi hän valmistui 1953 Helsingin opettajakorkeakoulusta ja valmistui Suomen liikemiesten kauppaopistosta 1964. Hän oli kansakoulunopettajana Järvenpäässä 1953–1973 ja sen jälkeen Järvenpään kaupunginjohtaja 1973–1992.
Salmivuori oli kansanedustaja sosialidemokraattien eduskuntaryhmässä 1970–1975.
Salmivuoren poika on sijoittaja Ari Salmivuori.
Omaisuuden ja lähetysten tarkastaminen (psykiatria)

Omaisuuden ja lähetysten tarkastamisen toteuttaminen

Potilaan hoidosta vastaavan lääkärin tulee tehdä perusteltu päätöksensä potilaan omaisuuden tarkastamisesta tai hänelle saapuvan lähetyksen tarkastamisesta ja kirjata potilaan sairauskertomukseen toimenpiteen syy, luonne, kesto, oma arvionsa sen vaikuttavuudesta sekä oma ja toimenpiteen suorittajien nimet.
Useassa psykiatrisessa toimintayksikössä omaisuuden ja lähetysten tarkastamisesta annetut erillisen toimintaohjeet sisältävät ohjeen kahden henkilökunnan edustajan ja (mahdollisuuksien mukaan myös) potilaan läsnäolosta tarkastustilanteessa.
Potilaan yksityisyyden suojasta tulisi tarkastustilanteissa pyrkiä huolehtimaan mahdollisuuksien mukaan. Potilaalle saapuvassa lähetyksessä olevaa luottamuksellista viestiä ei saa lukea.
Mikäli tarkastustilanteessa käy ilmi, että potilaalla on aiemmin mainittuja aineita ja/tai esineitä tulee potilasta ensisijaisesti kehottaa toimittamaan ne sairaalan ulkopuolelle, hävittämään ne tai luovuttaa ne osastolla säilytettäväksi. Mikäli potilas vapaaehtoisesti suostuu näin toimimaan ei kyseessä ole itsemääräämisoikeutta rajoittavasta toimenpiteestä. Päihteiden osalta psykiatrisella toimintayksiköllä on myös mahdollisuus hävittää niitä todisteellisesti tai toimittaa ne poliisin haltuun.

Omaisuuden haltuunottaminen tarkastuksen jälkeen

Mikäli potilaan hallusta on löytynyt aiemmin mainittuja aineita tai esineitä (eikä suostu niitä hävittämään tai toimittamaan sairaalan ulkopuolelle tai antaa osastolla säilytettäväksi) voi potilaan hoidosta vastaava lääkäri laatia kirjallisen päätöksen omaisuuden haltuunottamisesta. Tähän päätökseen potilaalla taas on oikeus hakea muutosta hallinto-oikeudelta. Muutoksenhakuprosessi ei estä päätöksen toimeenpanoa.
Burl Ives

Ura

Burl Ives aloitti laulajanuransa 1940-luvun alussa. Hän julkaisi uransa aikana noin 90 albumia, ja lukuisat hänet laulunsa sijoittuvat Yhdysvalloissa hittilistoilla. Hänen viimeinen albuminsa oli vuonna 1979 julkaistu Live in Europe. Vuonna 1963 hän voitti parhaan kantrilevytyksen Grammy-palkinnon kappaleella "Funny Way of Laughin'".
Hänen elokuvadebyyttinsä oli Villi ori Smoky (Smoky, 1946), josta alkoi menestynyt elokuvaura. Hänen uransa tunnetuimpia elokuvia ovat muun muassa James Deanin tähdittämä Eedenistä itään (East of Eden, 1955), Paul Newmanin ja Elizabeth Taylorin tähdittämä Kissa kuumalla katolla (Cat on a Hot Tin Roof, 1958) sekä Suuri maa (The Big Country, 1958), jossa hänen vastanäyttelijöinään olivat muun muassa Gregory Peck, Jean Simmons ja Charlton Heston. Hänen viimeiseksi elokuvakseen jäi sheriffin rooli elokuvassa Kuuma suhde (Two Moon Junction, 1988). Hän voitti sekä parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon että parhaan miessivuosan Golden Globen elokuvasta Suuri maa.
Tämän lisäksi hän näytteli runsaasti Broadwaylla, niistä huomattavampina "Big Daddyn" rooli Tennessee Williamsin näytelmässä Kissa kuumalla katolla (24. maaliskuuta 1955 – 17. marraskuuta 1956), jonka roolin hän teki myöhemmin myös elokuvassa. Sen lisäksi hän näytteli myös runsaasti televisiossa. Hän teki runsaasti radio-ohjelmia 1940- ja 1950-luvuilla. Hän kirjoitti useita kirjoja, mukaan lukien vuonna 1948 julkaistu omaelämäkerta.

Yksityiselämä

Burl Ives oli elämänsä aikana kaksi kertaa naimisissa, joista toinen avioliitto kesti hänen kuolemaansa saakka. Hänellä oli ensimmäisestä avioliitosta yksi lapsi ja toisesta avioliitosta kolme. Hän kuoli suusyövän aiheuttamiin komplikaatioihin 85-vuotiaana.
Tavinsalmi

Tavinsalmi on Kuopiossa entisen Maaningan kunnan alueella sijaitseva kylä, sekä Kuopion pitäjän entinen nimi. Nimi on peräisin 1442 perustetun Juvan seurakunnan alueella sijainneen Maaningan kylän Tavinsalmelle 1545 valmistuneesta kuninkaankartanosta. Pohjois-Savon asutuksen vanhin osa on peräisin 1470- tai 1480-luvulta. Kuninkaankartano perustettiin uudisasutuksen valvonta- ja hallintokeskukseksi ja se oli myös turvana idästä tulevia hyökkäyksiä vastaan. Tavinsalmen kuninkaankartanon tuli näiden lisäksi toimia myös maatalouden mallitilana seudun asukkaille. 
Tavinsalmen kuninkaankartano rakennettiin 1543-45. Asuinrakennuksen tarkkaa sijaintia ei ole voitu määritellä. Se sijaitsi kuitenkin todennäköisesti Pieni ja Suuri Ruokovesi -nimisten järvien välissä sijaitsevassa Hussolansaaressa, jonne se on sijoitettu useissa kartoissa, vesireitin länsipuolelle. Perimätieto liittää saaressa sijaitsevan rakennuspohjan kuninkaankartanoon, mutta kun Turun Yliopiston kulttuurin tutkimuksen laitos suoritti alueella kaivauksia vuonna 1997, jäänteiden osoittettiin olevan aikaistaan 1700-luvulta. 
Toisena jopa todennäköisempänä Tavinsalmen Kuninkaankartanon sijaintipaikkana on pidetty nykyisen Kuopion kaupungin Linnanpelloksi edelleen kutsutun asuinalueen ja nykyisen matkustajasatama välistä viljavaa Kuopionlahden aluetta. 
Kuninkaankartanon perustamisen aikoihin alueen asutus oli jo niin vakiintunutta, että kuningas suostui Tavinsalmen hallintopitäjän perustamiseen vuonna 1547. Uudesta pitäjästä muodostettiin myös oma käräjäkunta, jonka ensimmäiset käräjät pidettiin 1549. Tavinsalmen ensimmäisenä Voutina toimi Smålannista saapunut Olavinlinnassa ansiokkaasti palvelusaikansa suorittanut ammattisotilas Per Jöhnsson, jonka nimi muuntui paikallisväestön kielikylvyssä Smollanin Per'ksi eli Per Smolanderiksi.
Kun Turun kirkkoherra Knuut Juhonpoika ja Mikael Agricola pitivät Savossa piispantarkastuksen, he ehdottivat kappelin rakentamista Kuopionniemelle 1549. Uusi kirkkopitäjä, jonka alue oli sama kuin hallintopitäjän, sai ensimmäisen pappinsa 1552.
Sekä kirkkopitäjästä että hallintopitäjästä käytettiin aluksi Tavinsalmi-nimeä. Alueen asutuksen painopiste siirtyi vähitellen Kuopionniemelle, jossa sijaitseva kirkko vielä lisäsi seudun tärkeyttä. Tavinsalmi-nimi jäikin vähitellen pois käytöstä ja alueen nimeksi tuli Kuopion pitäjä.