google/wiki40b huggingface dataset:
Taistelija

Juoni

Palattuaan Vietnamin sodasta Yhdysvaltoihin Rambo saapuu Hope-nimiseen pikkukaupunkiin. Seriffi Will Teasle ei kuitenkaan halua kulkureita kaupunkiinsa. Rambo haluaa paikan, jossa hän voisi syödä, mutta Teasle kuljettaa hänet pois kaupungista. Ramboa harmittaa Teaslen asenne, ja hän päättää kääntyä kävelemään takaisin kohti Hopea. Teasle pidättää Rambon irtolaisuudesta ja teräaseen hallussapidosta. Rambo viedään putkaan, jossa häntä aletaan valmistella oikeuskäsittelyä varten. Virkavalta huomaa, että Rambolla on selässään ja rintakehässään useita viiltojälkiä. Apulaissheriffin ja aseman työntekijöiden sadistinen kohtelu Ramboa kohtaan, sekä putkan kalterit ja parranleikkaajan veitsi tuovat Rambolle muistoja sotavankiajoista Vietkongin ”tiikerihäkistä”. 
Rajua väkivaltaa käyttäen Rambo pakenee poliisiasemalta läheiseen vuoristoon. Helikopteri löytää hänet, ja apulaisseriffi alkaa ampua helikopterista kiväärillä Ramboa kohti. Rambo ajautuu kallion kielekkeelle, josta ainoa pakomahdollisuus on alaspäin. Hän pudottautuu suuren kuusen oksien hidastamana maahan. Helikopteri laskeutuu lähemmäs, jolloin Rambo heittää sen tuulilasiin kiven, minkä seurauksena helikopteri alkaa kieppua ja apulaisseriffi putoaa maahan ja kuolee. Rambo vahingoittaa takaa-ajajiaan rakentamillaan ansoilla ja neuvoo seriffiä lopettamaan ajojahdin. Seriffi ei usko varoitusta ja kutsuu paikalle kansalliskaartin. Paikalle saapuu myös eversti Samuel Trautman, Rambon komentaja Vietnamin sodassa, joka yrittää taivutella radiopuhelimen kautta Ramboa antautumaan. Kansalliskaarti saartaa Rambon hylättyyn kaivokseen ja sulkee sisäänkäynnin singon laukauksella, mutta Rambo pääsee pakoon toista reittiä pitkin lievästi haavoittuneena. 
Seuraavana päivänä Rambo varastaa kansalliskaartin kuorma-auton ja lähtee tuhoamaan Hopen pikkukaupunkia. Hän saa paljon tuhoa aikaan vartioimattomassa kaupungissa räjäyttäessään muutaman rakennuksen. Lopussa hän on jo tappamassa Teaslea, mutta Trautman ehtii väliin ja saa taivuteltua Rambon antautumaan. Rambo lysähtää maahan ja tilittää Trautmanille katkerasti tunteitaan Vietnamin veteraanien törkeästä kohtelusta Yhdysvalloissa. Rambo viedään pois vangittuna.
Nikolai Arhipov

Nikolai Vasiljevitš Arhipov (ven. Никола́й Васи́льевич Архи́пов; 9. toukokuuta 1894 Poventsan kihlakunnan Rukajärven kylä – 14. tammikuuta 1938) oli karjalainen ja neuvostoliittolainen poliitikko.
Nikolai Arhipov syntyi karjalaisen talonpojan ja käsityöläisen perheeseen. Vuonna 1916 hänet kutsuttiin armeijaan. Vuonna 1917 hän osallistui Pietarissa lokakuun vallankumoukseen ja mm. talvipalatsin valtaukseen. Helmikuussa 1918 hänet lähetettiin Rukajärvelle pystyttämään neuvostovaltaa. Arhipov osallistui maahantunkeutujien vastaisiin partisaanitaisteluihin ja Venäjän kansalaissotaan Murmanskin rintamalla. Vaikean haavoittumisen jälkeen hän opiskeli Pietarissa ja toimi sitten Vienan Kemin kihlakunnan vallankumouskomitean ja toimeenpanevan komitean puheenjohtajana.
Vuonna 1922 Arhipov valittiin Karjalan toimeenpanevan komitean varapuheenjohtajaksi ja vuonna 1923 hänestä tuli tasavallan toimeenpanevan keskuskomitean jäsen. Vuosina 1922–1924 hän työskenteli Karjalan sisäasiain kansankomissaarina ja vuosina 1924–1929 maatalouden kansankomissaarina toimien samaan aikaan tasavallan kansankomissaarien neuvoston varapuheenjohtajana. Vuosina 1929–1931 Arhipov työskenteli Karelles-yhtymän hallituksen puheenjohtajana. Vuonna 1931 hänet nimitettiin Karjalan edustajaksi VSFNT:n toimeenpanevaan keskuskomiteaan. Hän toimi myös Neuvostoliiton toimeenpanevan keskuskomitean jäsenenä sekä vuodesta 1935 lähtien Karjalan toimeenpanevan keskuskomitean puheenjohtajana.
Lokakuussa 1937 Nikolai Arhipov pidätettiin, tuomittiin vakoilijana ja ammuttiin Petroskoin lähellä.
Jääpallon SM-kilpailu 1928

Mestarijoukkue

HJK:n mestarijoukkue: Armas Saarinen, Reino Knuutinen, Leo Laaksonen, Yrjö Tuhkunen, Asko Allén, Niilo Tammisalo, Kaarlo Ahlgren, Ilmari Hällström, Esko Pekonen, Väinö Laine, Visa Lappalainen.

Mestarijoukkue

Vesan mestarijoukkue: Arvo Ståhlberg, Arvo Karhunen, Aarne Vepsäläinen, Ernst Grönlund, Arthur Nyström, Valde Virtanen, Heikki Vilenius, Väinö Forsten, Frans Karjagin, Reini Hurme, Tauno Speeti.
Tanssiaiset Moulin de la Galettessa

Tanssiaiset Moulin de la Galettessa (ransk. Bal du moulin de la Galette) on ranskalaisen impressionistisen taidemaalarin Pierre-Auguste Renoirin maalaus vuodelta 1876. Sitä pidetään yhtenä varhaisen impressionismin mestariteoksista ja Renoirin kyseisen kauden pääteoksena.
Moulin de la galette oli vanhaan tuulimyllyyn perustettu suosittu kahvila Pariisin Montmartrella. Renoir maalasi siellä joka sunnuntai. Useimpien tässäkin maalauksessa esiintyvien hahmojen esikuvina olivat hänen ystävänsä ja vakituiset mallinsa. Teos oli ensi kertaa esillä impressionistien näyttelyssä vuonna 1877.
Maalauksessa huomio kiinnittyy tapaan, jolla Renoir on kuvannut puiden lehtien välistä ihmisten päälle läikkinä siivilöityvää auringonvaloa. Tämä valon ja varjon leikki maalauksen hahmojen puvuissa saa heidän ääriviivansa hämärtymään ja siten sulauttaa hahmot taustaan ja maassa näkyviin varjoihin. Renoir halusi ennen kaikkea tavoittaa tilaisuuden iloisen ilmapiirin ja käytti liikehtivän ihmisjoukon kuvaamiseen eloisia siveltimenvetoja. Aikalaiskriitikot eivät pitäneet tällä tavoin syntyneestä epätarkasta ja suttuisesta vaikutelmasta. Maalauksen osti vuonna 1879 Gustave Caillebotte, jonka kokoelman mukana se päätyi lahjoituksena Ranskan valtiolle vuonna 1894 ja oli sen jälkeen näytteillä ensin Luxembourgin palatsissa ja vuodesta 1929 Louvressa. Vuodesta 1986 se on ollut näytteillä Pariisin Musée d’Orsayssa.
Maalauksen leveys on 176,5 senttimetriä ja korkeus 131,5 senttimetriä.
Renoir teki maalauksesta kaikkiaan kolme erilaista muunnelmaa. Eräs niistä myytiin toukokuussa 1990 New Yorkin Sotheby’s-taidehuutokaupassa 78,1 miljoonan dollarin hinnalla japanilaiselle paperitehtailija Ryōei Saitōlle. Vuonna 2012 se oli edelleen kaikkien aikojen suurimmalla summalla huutokaupattujen taideteosten listalla sijalla 9.
Goito

Historiaa

Goito on perustettu roomalaisajalla paikkaan, jossa Cremonan ja Veronan välinen tie ylittää Minciojoen. Myöhäiskeskiajalla se oli Canossa-suvun omistuksessa. 1400-luvulla siitä kiistelivät Viscontin ja Gonzagan suvut, ja kesällä 1453 kiista päättyi markiisi Ludovico III Gonzagan voittoon. Gonzaga-suku rakensi palatsinsa Goitoon ja palkkasi taiteilija Andrea Mantegnan työskentelemään siellä. 1700-luvun lopulta alkaen alue oli Ranskan ja Itävallan kiistakapula. Italian yhdistymisvaiheessa käyty Italian ja Itävallan välinen Goiton taistelu 1848 päättyi maan yhdistymistä ajaneiden piemontelaisten joukkojen voittoon.
In My Mind

Myynti

Albumia myytiin ensimmäisellä viikolla 142,000 kappaletta ja kolmannella viikolla 51,000 kappaletta. Kaiken kaikkiaan albumia on myyty 889,000 kappaletta.
Oulun matkakeskus

Alueen asemakaava ja kansalaiskeskustelu

Uutta asemakaavaa 3,2 hehtaarin kokoiselle alueelle haki maanomistaja VR-kiinteistöt. Kaupunki kaavoitti alueelle kaikkiaan runsaat 20 000 kerrosneliötä, joista varsinaista liikennepalvelujen tilaa on noin kahdeksan prosenttia, loput yrityksille myytävää liike- ja toimistotilaa. Kerroksia kauppakeskukseen tulee kahdesta kuuteen. Alue oli Oulussa ensimmäinen kaavoitushanke jossa kaavan suunnitteluvaiheessa käytettiin hyväksi 3D-virtuaalimallia.
Ympäristöministeriö, VR-Yhtymä Oy, Museovirasto, Ratahallintokeskus, Valtion kiinteistölaitos ja Metsäntutkimuslaitos olivat vuonna 1998 tehneet menettelytapasopimuksen valtakunnallisesti merkittävien rautatie- ja asema-alueiden suojelusta, jossa Oulun asemanseudulta säilytettävän arvoisiksi listattiin ainoastaan asemarakennus ja entinen asemaravintolarakennus. Kaava noudatti tätä sopimusta, vaikka asemakaavaa varten laaditun rakennushistoria selvityksessä lähes kaikki alueen rakennukset todettiin yhtä arvokkaiksi. Oulun asema-alueella on kymmenkunta rakennusta, joista vanhimmat ovat 1800-luvulta. 
Kaavaluonnos sai aikaan runsaasti keskustelua oululaisessa mediassa. Keskustelussa nousi päällimmäisiksi asioiksi vanhojen rakennusten suojelu ja kaavamuutos alueen suppea tarkastelu. Purettavien rakennusten, erityisesti sodanaikaisen sirpalesuojatun vara-aseman, kivikukon, ja punatiilisen VR:n entisen toimistorakennuksen säilytystarpeesta keskusteltiin vilkkaasti. Lisäksi keskustelussa nousi esille rautatie- linja-autoasemien välisen yhteyden parantaminen: hanke ei toteuta pitkään vireillä ollutta ajatusta yhdistää rautatieaseman ja viereisen linja-autoaseman toimintoja saman katon alle. Laajentamalla kaavamuutosaluetta radan toiselle puolelle oltaisiin voitu samalla ratkaista sekä joukkoliikenteen ongelmia että säilyttää aseman vanhat rakennukset. 
Kaupunginvaltuusto vahvisti asemakaavan elokuussa 2005. Korkein hallinto-oikeus hylkäsi kaavasta tehdyt valitukset kesäkuussa 2007. Muotovirheen vuoksi Pohjois-Pohjanmaan ympäristökeskus joutuu kuitenkin käsittelemään asemanseudun suojeluesityksen uudestaan: mikäli lausunto on suojelulle kielteinen hanke toteutuu, mikäli kielteinen, on koko asemakaava suunniteltava uudestaan.

Kauppakeskus

Kauppakeskukseen sijoitetaan VR:n henkilöliikennepalveluiden lisäksi runsaasti kaupallista tilaa: erikoistavarakaupan liiketilaa, päivittäistavarakauppa, ravintoloita, hotelli ja toimistotilaa. Hanke on suunnitteluasteella ainakin vuoteen 2008. Hankkeesta on teetetty erilaisia visualisointeja ja virtuaalimalleja.
Hallun allas

Nimityksiä

Hallun allas on myöhäinen nimitys luonnonhistoriallisten ja historiallisten vaiheiden kuvailemiseen. Hallun kylä sijaitsee juuri Hallun altaan kohdalla, mikä on ollut luonteva nimeämisperuste. Muinaisen Valkojärven ja Hallun altaan välistä jokiosuutta on kutsuttu Pihmonjoeksi.

Historiallinen maantieto

Roomalaisella rautakaudella nykyisen kuivatetun  Valkojärven paikalla oleva laaja peltoaukea oli merenlahti, jonne johti kaksi salmea. Eteläinen salmi maatui viimeiseksi, jolloin merenlahti muuttui järveksi, kun merenpinta laski niin sanotun "Nanson kynnyksen"  alapuolelle. Yläpuolelle jäänyt järvi madaltui sitä mukaa, kun virtaus kulutti Nansion kynnystä. Yläpuolelle syntyneitä suuria järviä olivat Valkojärvi, Peräjärvi, Hankeranjärvi ja Ruotjärvi. Kynnyksen alapuolelle jäi merenlahti, joka maankohoamisesta johtuen madaltui ja kuroutui järveksi. Tämä lyhytikäinen järvi madaltui nopeasti suoksi, jonka jäänteeksi muodostui Hallun allas. Pieni jäänne Hallun altaasta näkyi vielä vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa, jossa sen yläpää sijaitsi Kylähiisin koillispuolella, nykyisen Uudenkaupungin ja Laitilan välisen rajan ja kantatien 43 välissä, ja alapää sijaitsi Hallussa Kekkomäen kohdilla . Allas oli jokea huomattavasti leveämpi vesiallas, joka seurasi joen uoman kulkua.
Vuonna 1928 käsiteltiin Hallun ja Kylähiiden kylien vesijättömaiden jakoa.
Punaporu

Punaporu (ven. Кра́сный Бор, Krasnyi Bor) on kaupunkityyppinen taajama Leningradin alueen Tusinan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee 20 kilometriä kaakkoon Pietarista, Moskovaan johtavan pääradan varrella (Popovkan asema).
1800-luvun lopussa seutu oli suosittua huvila-aluetta. Taajama on perustettu vuonna 1935. Toisen maailmansodan aikana se tuhoutui kokonaan. Nykyään asukkaita on 4 800 henkeä (2006).
Taajaman lähellä sijaitsee Krasnyi Borin ongelmajätekaatopaikka, joka on Luoteis-Venäjän suurin vaarallisten aineiden kaatopaikka, ja sen yhteydessä toimiva jätteenkäsittelylaitos.
Mrs. Henderson esittää

Juoni

Elokuvan tarina alkaa Englannissa vuonna 1937. Leskeksi jäänyt upporikas Laura Henderson kyllästyy heti miehensä hautajaisten jälkeen leskeyteen ja päättää ystävänsä Lady Margotin neuvosta lähteä tuhlaamaan rahojaan ostoksiin. Ranne- ja korvakorujen sijasta omalaatuinen rouva Henderson päättääkin ostaa teatterin, konkurssiin menneen Windmill Theatren. Hän palkkaa johtajaksi kiivasluonteisen juutalaismiehen, Vivian van Dammin ja hänen avullaan alkaa nostaa Windmilliä maailmanmaineeseen. Van Dammin ehdotuksesta rouva Henderson perustaa jatkuvan esityksen eli non-stop-revyyn, mutta kun tämä ei ota tulta alleen, rouva Henderson keksii kullanarvoisen ajatuksen: laitetaan lavalle alastomia tyttöjä kuin Ranskan Moulin Rougessa konsanaan.
Van Dammin mielestä alastomuus on täysin mahdotonta Englannissa, mutta vaikutusvaltainen ja päällekäyvä rouva Henderson raivaa esteet tieltään. Kierrettyään hovimarsalkka Cromerin, jolta tarvitaan lupa alastonrevyyseen, pikkusormensa ympärille, Windmillin lavalle saapuvatkin pian alastomat nuoret naiset. Teatterin päätähdeksi nousee kuvankaunis Maureen, joka laulaja Bertien vanavedessä kerää katsomot täyteen.
Toisen maailmansodan alettua Lontoon teatterit sulkevat ovensa, mutta rouva Henderson ja van Damm julistavat: ”Me emme sulje koskaan!” Sota tuo tietysti omat ongelmansa ja ruumiitakin tulee, mutta todellinen ongelma on hallituksen määräys sulkea Windmill. Nyt rouva Henderson joutuu paljastamaan salaisuutensa pitääkseen teatterinsa auki, ja silloin menneisyyden haavat revitään auki.
Konstantínos Mitsotákis

Elämä ja ura

Mitsotákis syntyi merkittävään poliitikkosukuun. Hänen isänsä ja isoisänsä olivat Kreikan parlamentin jäseniä. Setä Elefthérios Venizélos oli merkittävä poliittinen vaikuttaja ja toimi mm. useaan otteeseen Kreikan pääministerinä.
Mitsotákis luki lakia ja taloustieteitä Ateenan yliopistossa ja tuli valituksi parlamenttiin ensimmäisen kerran vuonna 1946. Mitsotákis liittyi Geórgios Papandréoun Keskustaliittoon ja joutui sotilasjuntan pidättämäksi poliittiseen kaaokseen ajautuneessa Kreikassa vuonna 1967. Hän eli maanpaossa vuoteen 1974.
Mitsotákis pyrki vuonna 1974 epäonnistuneesti parlamenttiin sitoutumattomana. Vuonna 1977 hänet kuitenkin valittiin Uusliberaalien puolueen edustajana. Vuonna 1978 hän liittyi Konstantínos Karamanlíksen Uuteen demokratiaan. Hän toimi Kreikan taloussuunnitteluministerinä vuosina 1978–1980 sekä ulkoministerinä 1980–1981 ennen pääministeriyttään vuosina 1990–1993. 
Tammikuussa 2004 Mitsotákis ilmoitti päättävänsä pitkän poliittisen uransa; hän ei enää osallistunut uusiin parlamenttivaaleihin 7. maaliskuuta. Myös Mitsotákisin pojasta Kyriákos Mitsotákisista (s. 1968) tuli poliitikko. Tytär Ntóra Bakogiánni (s. 1954) on toiminut mm. Ateenan pormestarina ja vuodesta 2006 Kreikan ulkoministerinä. 
Mitsotákis toipui 7. tammikuuta 2007 Ateenassa suoritetusta sydänleikkauksesta.
Kantti x kantti

Kantti x kantti on huvipuistolaite Särkänniemessä. Kantti x kantissa on betonielementeistä rakennettu kiemurteleva autorata, jonka keskellä kulkee kisko, josta vanhan ajan autot saavat virran sähkömoottoreihinsa. Rata on avattu vuonna 1981, ja autot on valmistanut saksalainen Ihle, joka on valmistanut myös Linnanmäen Maisemajunan. Laite on suunnattu lapsille, mutta kyytiin pääsevät myös aikuiset.
Kustaa Heikkilä

Kustaa Emanuel Heikkilä (s. 5. toukokuuta 1893 Alahärmä) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Kustaa Heikkilä ja Maria Lahti. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1930 Lenny Erika Erikssonin kanssa.

Opinnot

Heikkilä kävi kansakoulun ja suoritti yksityisesti keskikoulukurssin Viipurin reaalikoulussa vuosina 1925–1926. Hän suoritti Kenttätykistön kapitulanttikoulun vuosina 1923–1924 ja Reserviupseerikoulun vuonna 1926.

Jääkärikausi

Heikkilä liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 3. helmikuuta 1916 ja otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.

Sisällissodan jälkeinen aika

Heikkilä siirrettiin sisällissodan jälkeen suoritetussa armeijan uudelleenjärjestelyn yhteydessä Kaartin jääkäripataljoonaan, missä hän toimi koulutusaliupseerina 2. komppaniassa. Koulutusaliupseerin tehtävistä hänet siirrettiin 21. tammikuuta 1919 Porin jalkaväkirykmentti n:o 2:een ja 1. huhtikuuta 1919 alkaen Keski-Suomen rykmenttiin, missä hän toimi niin ikään koulutusaliupseerina 7. komppaniassa. Armeijasta hän erosi vakinaisesta palveluksesta 30. syyskuuta 1920, mutta astui takaisin palvelukseen jo 1. helmikuuta 1923 ja sijoitettiin Kenttätykistörykmentti l:een, missä hän toimi koulutusaliupseerina 3. patterissa ja myöhemmin viestivaraston hoitajana. Viestivaraston hoitajan tehtävistä hänet siirrettiin 1. lokakuuta 1928 rehumestariksi Porin rykmenttiin 2. pataljoonaan, josta hänet siirrettiin koko rykmentin rehumestariksi 1. toukokuuta 1934.

Talvi- ja jatkosota

Talvisotaan Heikkilä osallistui E-kolonnan johtajana Jalkaväkirykmentti 15:ssä ja osallistui talvisodan taisteluihin Summassa. Välirauhan aikana hän toimi komppanianpäällikkönä Jalkaväenkotijoukkojen 1. komppaniassa, josta hänet siirrettiin Jalkaväkirykmentti 14:n II Pataljoonan talousupseeriksi ja edelleen hänet siirrettiin Esikuntakomppanianpäälliköksi 5. Prikaatin II Pataljoonaan, missä hän palveli aina jatkosodan puhkeamiseen saakka. Jatkosodan puhjettua Heikkilä siirrettiin Esikuntakomppaniaan päälliköksi ja hevosupseeriksi Jalkaväkirykmentti 5:n II Pataljoonaan, mistä hänet siirrettiin Varikkojoukkueenjohtajaksi 25. Eläinlääkintäkeskukseen, jossa tehtävässä hän toimi aina sotien päättymiseen saakka. Jatkosodassa hän osallistui taisteluihin Karjalankannaksella ja Maaselän kannaksella. Armeijasta hän erosi vakinaisesta palveluksesta sotien jälkeen ja siirtyi porttivahdiksi Turun kunnallissairaalaan.
Alkeisreaktio

Alkeisreaktio on kemiallinen reaktio, jota ei voida jakaa välivaiheisiin. Alkeisreaktiolla on siis vain yksi siirtymätila. Reaktionopeusyhtälön kannalta tämä tarkoittaa, että alkeisreaktion komponenttien kertaluvut ovat samat kuin niiden stoikiometriakertoimet.
Irreversiibelille alkeisreaktiolle
saadaan reaktionopeusyhtälö
jossa n on reaktion kertaluku ja k on reaktionopeusvakio.
Reversiibelin reaktion tapauksessa täytyy ottaa huomioon myös käänteisreaktion nopeus.
Tootsie – lyömätön lyyli

Juoni

Näyttelijä Michael Dorsey (Dustin Hoffman) on työttömänä ja tämä rasittaa häntä. Hänen on vaikea ymmärtää sitä, että tilanne johtuu hänen jukuripäisen ja hankalan miehen maineestaan: tuottajat ovat asettaneet hänet boikottiin.
Dorsey saa idean tekeytyä naiseksi ja hakea nimellä Dorothy Michaels television saippuaoopperan pääroolia. Hän saa osan ja ansaitsee laajaa menestystä. Samaan aikaan Dorsey kuitenkin rakastuu vastanäyttelijäänsä Julie Nicholsiin (Jessica Lange). Nichols ja hänen isänsä Les (Charles Durning) pitävät Dorseytä naisena, mikä aiheuttaa monia hauskoja tilanteita.
Todellinen järkytys odottaa lopussa kun Dorothy suorassa lähetyksessä poistaa peruukin ja paljastaa olevansa mies.
Heisisavikka

Ulkonäkö ja koko

Yksivuotinen heisisavikka kasvaa 30–80 cm korkeaksi. Väriltään se on vaihtelevan vihreä. Vain kasvin nuoret osat ovat jauhoisia. Varsi on pysty tai koheneva, tavallisesti pitkä- ja runsashaarainen, kova, sinertävänvihreä ja vihreäraitainen. Kierteisesti olevat lehdet ovat melko pieniä. Varren keskiosissa lehtilavan muoto vaihtelee vinoneliömäisestä leveänpuikeaan ja lähes kolmiomaiseen. Lapa on usein pituutensa levyinen, tavallisesti matalaan kolmiliuskainen, niukkahampainen ja joskus otäkärkinen. Ylempien lehtien lapa vaihtelee suikeasta kapeanpuikeaan ja se on ehyt tai hieman keihäsmäinen. Tavallisesti terttumainen kukinto on pitkälti lehdekäs. Kukinnon sykeröt ovat melko pieniä ja tiheitä. Heteitä on tavallisesti viisi kappaletta. Heisisavikka kukkii Suomessa elo-syyskuussa. Pähkylä on kehän muodostaman hedelmäverhiön suojaama. Musta siemen on vaaka-asennossa, 1,1–1,4 mm pitkä, ympärykseltään lähes pyöreä, tylppäreunainen ja pinnaltaan hieman säteen suuntaan uurteinen.

Levinneisyys

Heisisavikka on alkuperältään eurooppalainen laji. Pohjoismaissa se on hyvin harvinainen tulokaslaji, jota on tavattu Norjan, Ruotsin ja Suomen etelä- ja keskiosissa. Suomessa heisisavikkaa on tavattu satunnaisesti muutamin paikoin eri puolilla maata Oulun korkeudelle saakka.

Elinympäristö

Heisisavikka on Suomassa uustulokas, jota tavataan myllyillä, kaatopaikoilla ja satamissa.

Käyttö

Muiden savikkalajien tapaan myös heisisavikka kelpaa ihmisravinnoksi.
Fabinho

Seurajoukkueura

Fabinhon ammattilaisuran ensimmäinen seura oli Portugalin Primeira Ligan Rio Ave FC, jonka paidassa hän ei ole kuitenkaan pelannut yhtään ottelua. Heinäkuussa 2012 Fabinho siirtyi kauden mittaiselle lainalle Real Madridiin. Hän pelasi seuran kakkosjoukkueessa Castillassa 30 ottelua tehden kaksi maalia. Seuran ykkösjoukkueessa Primera Divisiónissa Fabinho pelasi yhden ottelun, toukokuussa 2013 Málaga CF:ää vastaan.
Fabinho palasi kesäkuussa 2013 Rio Aveen, mutta lähti heti seuraavassa kuussa kauden mittaiselle lainalle Ligue 1:n nousijaseuraan AS Monacoon. Hän debytoi seuran paidassa elokuussa 2013 Girondins de Bordeauxia vastaan. Fabinho pelasi liigassa kauden 2013-2014 aikana 26 ottelua. Kauden jälkeen hän palasi takaisin Rio Aveen, mutta hänet lähetettiin saman tien takaisin Monacoon seuraavan kauden kattavalla lainasopimuksella. Fabinho teki uransa avausmaalin liigassa maaliskuussa 2015 Stade de Reimsin verkkoon. Hän debytoi kauden aikana myös Mestareiden liigassa, jossa hän pelasi kaikissa Monacon kymmenessä ottelussa ja teki yhden maalin. Kaudella 2014–2015 hän teki Ligue 1:ssä 36 ottelussa yhden maalin.
Heinäkuussa 2015 Fabinho siirtyi lainan päätyttyä pysyvällä sopimuksella Monacoon. Hän teki kaudella 2015–2016 kuusi maalia pelaamassaan 34 ottelussa. Seuraavalla kaudella Monaco voitti Ranskan-mestaruuden, ja Fabinho teki 37 sarjaottelussa yhdeksän maalia. Mestarien liigassa hän pelasi kymmenen ottelua ja teki yhden maalin Monacon selviytyessä välieriin. Kaudella 2017−2018 hän teki seitsemän maalia pelaamissaan 34 Ligue 1:n ottelussa. Mestarien liigassa hän pelasi viisi ottelua.
Heinäkuussa 2018 Fabinho siirtyi englantilaiseen Liverpooliin 45 miljoonan euron siirtosummalla. Debyyttikaudellaan hän pelasi 11 ottelua Mestarien liigassa, myös voitokkaan loppuottelun Tottenhamia vastaan. Valioliigassa hän pelasi kaudella 2018−2019 kaikkiaan 28 ottelua, ja teki yhden maalin.

Maajoukkueura

Fabinho debytoi vuonna 2014 Brasilian alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa, jossa hän pelasi viisi ottelua. Toukokuussa 2015 Brasilian jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja Dunga nimesi Fabinhon mukaan vuoden 2015 Copa Américaan. Hän debytoi maajoukkueessa Copa Américaan valmistavassa harjoitusottelussa Meksikoa vastaan kesäkuussa 2015. Hän ei kuitenkaan pelannut yhdessäkään Copa Américaan ottelussa. 
Fabinho kuului Brasilian joukkueeseen myös vuoden 2016 Copa América Centenariossa, muttei päässyt nytkään pelaamaan.
Puukiipijä

Levinneisyys

Puukiipijän voi tavata poikki Euroopan ja Aasian, Irlannista Japaniin ulottuvalla alueella. Se pesii miltei koko Euroopassa, meillä maan etelä- ja keskiosassa Etelä-Lappia myöten. Suomen pesimäkanta oli 1990-luvun lopulla 70 000 – 150 000 paria. Euroopan kanta on 2,7–3,6 miljoonaa paria, joista Britteinsaarilla 200 000. Osa puukiipijöistämme talvehtii meillä, osa muuttaa syys–lokakuussa lounaaseen, Ruotsiin ja läntiseen Eurooppaan. Talvisin lyöttäytyy tiaisparviin. Kovat pakkasjaksot aiheuttavat talvehtivalle kannallemme suuria tappioita.

Elinympäristö

Havumetsät, puistot ja vanhat lehtimetsät.

Lisääntyminen

Pesä on yleensä jossain rakosessa, usein kuolleen männyn repsottavan kaarnan alla, katkenneen puun kannossa, rungon halkeamassa, seinälaudoituksen raossa tms. Pesii mielellään erityiseen puukiipijälle tehtyyn linnunpönttöön. Muninta alkaa huhtikuussa. Naaras munii 3–9 munaa, joita haudotaan 13–15 vrk. Poikaset lähtevät pesästä 2-viikkoisina. Usein toinen pesue kesäkuussa.

Ravinto

Puukiipijän ruokavalioon kuuluvat pääasiassa hämähäkit, hyönteiset ja muut pienet selkärangattomat, talvisin myös siemenet. Voi myös käydä ruokintapaikoilla syömässä rasvaa.