google/wiki40b huggingface dataset:
Greta Hällfors-Sipilä

Greta Hällfors-Sipilä (19. helmikuuta 1899 Helsinki – 24. huhtikuuta 1974 Kellokoski, Tuusula) oli suomalainen taidemaalari. Hän oli avantgardisti, joka edusti tyyliltään 1920-luvun uusia taidesuuntia: uusimpressionismia, ekspressionismia, funktionalismia ja kubismin muunnelmia.

Elämä

Greta Hällforsin vanhemmat olivat varatuomari Selim Edvard Hällfors ja Olga Koroleff o.s. Lischin. Perhe asui Helsingissä Pienellä Roobertinkadulla, josta käsin Greta, jota kutsuttiin myös nimellä Tiva, kävi Läroverket för gossar och flickor -yhteiskoulun. Jo kouluaikana Hällfors-Sipilä osoitti poikkeuksellista lahjakkuutta kuvitetuilla tarinoillaan. 
Vuosina 1915–1917 Hällfors-Sipilä opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa ja piti ensimmäisen näyttelynsä vuonna 1917. Samoihin aikoihin hän maalasi Johanneksen kirkosta taulun, joka on nykyisin Ateneumin taidemuseon omistuksessa.1920- ja 1930-luvuilla hän osallistui useisiin Suomen Taideyhdistyksen ja Suomen Taiteilijaseuran näyttelyihin. Ulkomaisiin taidenäyttelyihin Hällfors-Sipilä osallistui Amsterdamissa, Antwerpenissä, Moskovassa, Riiassa, Berliinissä, Düsseldorfissa ja Hampurissa. 
Hällfors-Sipilä tapasi taidemaalari ja merivoimien komentajakapteeni Sulho Vilhelmi Sipilän opiskellessaan Ateneumissa vuonna 1915. Greta ja Sulho - tai Halle ja Tiva kuten heitä usein nimitettiin, menivät naimisiin vuonna 1924. Parilla ei ollut lapsia. Sipilä oli armeijan vuoksi paljon poissa kotoa vuoden 1918 sisällissodasta lähtien. Hällfors-Sipilä kärsi yksinäisyydestä. Hän sai myös taiteilijana vähemmän huomiota, kuin miehensä, eivätkä kriitikot aina pitäneet häntä itsenäisenä taiteilijana. Hällfors-Sipilä hoiti kotityöt ja muun arjen sujumisen. Parilla oli vilkas seuraelämä ja he viettivät lomia saaristossa. Hällfors-Sipilä harrasti pianonsoittoa ja opiskeli musiikki-instituutissa Helsingissä 1910−1930-luvulla.
Suomessa säännöllisiä näyttelyitä alettiin järjestää vuonna 1946. Samana vuonna Hällfors-Sipilä sairastui skitsofreniaan, ja hänet vietiin Kellokosken mielisairaalaan, jossa hän asui seuraavat 28 vuotta kuolemaansa asti. Hällfors-Sipilä jatkoi sairaalassa etenkin akvarellien maalaamista.
2000-luvulla tutkimus paljasti, että Sulho Sipilä oli signeeraannut Hällfors-Sipilän rohkeimpia teoksia omiin nimiinsä.

Tyyli

Hällfors-Sipilän työt olivat usein väreiltään intensiivisiä ja aiheiltaan naivistisia akvarelleja ja piirustuksia. Hän maalasi lähinnä maisemia, mutta myös asetelmia ja sisäkuvia. Vaikutteita hän oli saanut venäläisestä uusprimitivismistä ja avantgardesta. Greta Hällfors-Sipilä teki todennäköisessti Suomen ensimmäisen kollaasin "Keittiössä" 1910-luvulla. Sen toteutus oli tyylipuhdasta, eurooppalaista avantgardea. Teoksissa näkyvät erityisesti Henri Matissen, Marc Chagallin ja kubismin vaikutukset.
Recorded Music NZ

Recorded Music NZ (ennen Recording Industry Association of New Zealand (RIANZ)) on voittoa tavoittelematon musiikkituottajien, jakelijoiden sekä muusikkojen organisaatio, joka markkinoi musiikkia Uudessa-Seelannissa. Recorded Music NZ:n jäsenyys on vapaa ihan mille tahansa Uudessa-Seelannissa toimivalle levy-yhtiölle ja sitä dominoi yhdysvaltalaista sekä brittiläistä alkuperää oleva "Big Four" (EMI, Sony, Universal ja Warner Music) jolla on neljä viidestä täydestä jäsenyydestä Recorded Music NZ:lla. Organisaatiolla on yhteensä 53 jäsentä.
Ennen kesäkuuta 2013 organisaatio tunnettiin nimellä Recording Industry Association of New Zealand (RIANZ). RIANZ ja PPNZ Music Licensing yhdistyivät tuolloin ja uudeksi nimeksi tuli "Recorded Music NZ".
"Recorded Music NZ" tarjoaa palveluja kolmella alueella: Member Services (New Zealand Music Awards, Official NZ Top40-lista ja suorat yhteydet artisteihin ja levy-yhtiöihin), Music Licensing (toteutettu PPNZ Music Licensingin ansiosta) sekä Pro Music-palvelut koskien tekijänoikeussuojaa sekä yritysasioita.
Lauri Saikkola

Lauri Saikkola (31. maaliskuuta 1906 Viipuri – 24. syyskuuta 1995) oli suomalainen säveltäjä ja viulisti.

Henkilöhistoria

Saikkolan vanhemmat olivat rakennusmestari Vilho Aleksanteri Saikkola ja Ida Piironen ja puoliso vuodesta 1933 Tyyne Rehn. Hän opiskeli viulunsoittoa Viipurin musiikkiopistossa 1919-1928 ja sävellystä Pekka Akimovin johdolla 1930-1934. Opintomatkat Tšekkoslovakiaan ja Itävaltaan Saikkola teki 1929 ja 1930. Hän toimi opettajana Viipurin musiikkiopistossa 1928–1934 ja soitti Viipurin Musiikin Ystäväin orkesterissa alttoviulua 1923–1934. Helsingin kaupunginorkesterin alttoviulisti hän oli vuodesta 1934. Saikkola sävelsi Suomen Television ensimmäisen tunnussävelen. Hän toimi vuosina 1953–1973 Yleisradiossa vapaana musiikkitoimittajana.
Palais de Tokyo

Palais de Tokyo on museorakennus Pariisin keskustassa Seinen pohjoisrannalla, 16. arrondissementin alueella. Rakennuksen itäsiivessä toimii Pariisin kaupungin modernin taiteen museo Musée d’Art Moderne de la Ville de Paris, länsisiivessä puolestaan Ranskan valtion ylläpitämä nykytaiteen keskus Site de Création Contemporaine.
Palais de Tokyon suunnittelivat arkkitehdit Jean-Claude Dondel, André Aubert, Paul Viard ja Marcel Dastugue paikalle, jossa oli vuosisatoja aiemmin sijainnut maailmankuulu Savonnerien mattotehdas. Palais de Tokyo rakennettiin vuoden 1937 Pariisin maailmannäyttelyä varten. Rakennuksen julkisivua hallitsee monumentaalinen pylväikkö ja Seinen suuntaan avautuvat portaat. Se oli alun perinkin tarkoitettu nykytaiteen esittelyyn. Musée d’Art Moderne de la Ville de Paris aloitti toimintansa rakennuksessa vuonna 1961. Länsisiiven taidekeskus perustettiin vuonna 2002, ja vuoden 2012 laajennuksen jälkeen sillä on käytössään 22 000 neliömetrin tilat.
Rakennuksen sisäänkäynnin edessä on Antoine Bourdellen veistos Ikuinen Ranska.
Ivan Bogdan

Ivan Bogdan (s. 29. helmikuuta 1928) on entinen neuvostoliittolainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja olympiavoittaja
Bogdan voitti kultaa kreikkalais-roomalaisen painin raskaassa sarjassa Rooman 1960 olympialaisissa. Maailmanmestaruuden hän voitti Budapestissa 1958 ja Jokohamassa 1961.
Pengerpuisto

Pengerpuisto (ruots. Terassparken) sijaitsee Kallion kaupunginosassa Helsingissä. Se on rakennettu kallion laelle Torkkelinmäen osa-alueen keskelle. Puisto rajoittuu lännessä Torkkelinkadun mataliin 1920-luvun kerrostaloihin ja idässä Pengerkadun korkeaan kerrostalorivistöön. Korkeuserot idän suunnassa, meren rantaan viettävällä rinteellä, ovat suuret. Koillisessa ja lounaassa puisto rajoittuu koulurakennuksiin. Pengerpuiston pinta-ala on noin 1,3 hehtaaria.
Pengerpuiston kohdalla toimi aiemmin kivimurskaamo, josta louhittu kallio jalostettiin edelleen sepeliksi ja käytettiin lähiympäristön talojen rakentamiseen. Kivimurskaamoon kuului neljä jalustaa, joista on jäljellä yksi. Kiviröykkiötä on luultu myös toisen maailmansodan aikaisen it-tykin jalustaksi. Suuri osa Pengerpuistosta on kivituhkakenttää. Pengerkadun rinteessä on Pengerpuistoon kuuluva symmetrinen porrasrakennelma, joka johtaa Sakarinkadun ja Pengerkadun alemman tason risteyksestä Pengerkadun ylimmälle tasolle.
Pengerpuiston pääpuulaji on lehtosaarni. Puistossa kasvaa myös metsävaahteraa, vuorijalavaa, tataarivaahteraa ja ruostehappomarjaa. Pengerkadun rinteessä kasvaa erittäin harvinaista keltakuusamaa, lehtokuusamaa, rusovuohenkuusamaa, keijunruusua, likusterisyreeniä ja villaheisiä. Puiston kallioilla puolestaan kasvaa maksaruoholajeja.
Torkkelinmäki ja Pengerpuisto ovat saavuttaneet omanlaisensa maineen alueella käydyn melko avoimen huumekaupan myötä.
Pengerpuiston laidalla sijaitsee Helsingin kuvataidelukio.
KDM Gribben (P558)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 7. lokakuuta 2010 ja se myytiin Portugalille 2014. POrtugali käyttää alusta Tejo-luokan alusten varaosina.
Varden

Vardenit ovat Christopher Paolinin kirjoittamassa Perillinen-trilogiassa esiintyviä kapinallisia, jotka taistelevat kuningas Galbatorixia vastaan.
Vardenit saivat alkunsa, kun Brom kokosi yhteen joukon maanpakolaisia ja vapautti muutamia vankeja. He piiloutuivat Beor vuorille ja ottivat piilopaikakseen Farthen Dǔrin. Brom toimi Vardenien johtajana muutaman vuoden, mutta luovutti sitten paikkansa toiselle päästäksensä kostamaan Morzanille, joka oli tappanut hänen lohikäärmeensä.
Varden on muinaista kieltä ja tarkoittaa vartijoita.

Vanhimpien neuvosto

Vardenit valitsevat joukostansa Vanhimpien neuvoston jäsenet, joiden tehtävänä on edustaa heitä Vardenien johtajan edessä. Neuvoston jäsenet olivat Ajihadin luotettuja neuvonantajia. Neuvoston jäseniä ovat Jörmundur, Umérth, Falberd, Sabrae ja Elessari.
Kaskisten satama

Kaskisten satama on Suomen Kaskisissa sijaitseva satama, jonka liikenneyhteyksiä ovat kantatie 67 ja Suupohjan rata. Satama käsittelee yli 1,1 miljoonaa tonnia tavaraa vuodessa. Kaskisten sataman väyläsyvyys on 9,0 metriä. Kaskisten satamaan johtaa syvä ja suojattu väylä, joka oli tunnettu jo keskiajalla.
Kaskisten satama on monipuolinen, kasvava vienti- ja tuontisatama, joka on erikoistunut metsä- ja kemianteollisuuden materiaalivirtoihin. Satamasta on nopea yhteys avomerelle ja Itämeren väylille. Keskeinen, ruuhkaton logistinen sijainti, selkeä infrastruktuuri sekä joustava ja kustannustehokas materiaalien läpimeno ovat sataman etuja.
Ägidius Johann Zsifkovics

Ägidius Johann Zsifkovics (s. 16. huhtikuuta 1963) on itävaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Eisenstadtin hiippakuntaan 29. kesäkuuta 1987, ja hänet nimitettiin sen piispaksi 9. heinäkuuta 2010. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Christoph Schönborn, jota avustivat Josip Bozanić ja Paul Iby.
Gondolihissi

Gondolihissi on ilmassa vaijerin varassa kulkeva kopillinen hissi. Gondolihissit ovat tyypillisiä laskettelukeskuksissa, mutta niitä on rakennettu myös kaupunkeihin ja turistikohteisiin ihmisten kuljettamiseen erilaisten esteiden kuten mäkien tai vesialueiden yli. Gondolihissin suurimpia etuja ovat niiden nopeus ja korkea kuljetuskapasiteetti. Yhteen gondolihissin koppiin (gondoliin) mahtuu tyypillisesti 4-12 henkilöä. Verrattuna perinteisiin ankkuri- tai tuolihisseihin, gondolihissejä pidetään yleisesti ottaen turvallisempina ja helppokäyttöisempinä (etenkin lapsille). Gondolihissien ongelma on niiden alttius tuulelle sekä kalleus. Suomessa on käytössä neljä gondolihissiä, kaksi Levillä, yksi Ylläksellä ja yksi Rukalla. Gondolihissistä käytetään myös nimeä kabiini tai kabiinihissi.
Pizzo

Historia

Napolin kuningas Joachim Murat yritti palata Ranskasta Napoleonin sotien loppuvaiheilla takaisin Napoliin. Hän päätyi miehistöineen Pizzon satamaan, missä hänet pidätettiin. Lyhyen oikeudenkäynnin jälkeen hänen teloitettiin ampumalla 13. lokakuuta 1815  paikallisessa Castello di Pizzon linnassa. Linna tunnetaan nykyään nimellä Castello Murat di Pizzo.

Nähtävyyksiä

Kunnan nähtävyyksiä on kirkko Chiesa di Piedigrotta. Alkujaan se oli kallioon kaivettu pieni kappeli, jossa rukoiltiin merimiesten puolesta. 1800-luvun lopussa paikallinen taiteilija Angelo Barone päätti omistaa elämänsä kappelille, ja alkoi louhia sitä suuremmaksi. Kun hän kuoli vuonna 1917, niin hänen poikansa Alfonso jatkoi työtä seuraavat 40 vuotta. Hän myös veisti patsaita ja kohokuvia. 1960-luvun alussa poikajoukko rikkoi patsaita, mutta vuosikymmenen lopussa Angelon pojanpoika Giorgio saapui Kanadasta entisöimään vaurioituneet patsaat.
HMS Alarm (J140)

Palvelus

HMS Alarm liitettiin palvelukseen oton jälkeen toukokuussa 1942 12. Miinanraivaajalaivueeseen. Alus siirtyi koeajojen päätyttyä Tobermoryyn koulutettavaksi sekä valmistautumaan miinanraivaustehtäviin. Koulutuksen päätyttyä alus siirtyi kesäkuussa Port Edgariin harjoittelemaan miinanraivausta Forthin alueella.
HMS Alarm siirtyi heinäkuussa Harwichiin, jossa se liittyi HMS Algerineen ja HMS Albacoreen palvellakseen tilapäisesti 9. Miinanraivaajalaivueessa. Alus raivasi laivueen mukana itärannikon laivareiteillä taatakseen turvallisen meriliikenteen Thamesin suistossa.
12. Miinanraivaajalaivue perustettiin syyskuussa, jolloinHMS Alarm sai määräyksen valmistautua siirtymään laivueen mukana Välimerelle tukemaan Pohjois-Afrikan maihinnousua. Alus liittyi lokakuussa laivueeseensa, jonka muodostivat HMS Acute, HMS Algerine, HMS Albacore ja HMS Cadmus. Alus suojasi 22. lokakuuta Clydestä laivueen mukana saattuetta KMS1 matkalla Gibraltarille.
HMS Alarm kolaroi 5. marraskuuta korvetti HMS Penstemonin kanssa, jolloin aluksen keula vaurioitui lievästi. Alus erkani seuraavana päivänä saattueesta, minkä jälkeen se liittyi loppumatkaksi saattueeseen KMF1. Gibraltarille saavuttuaan alus valmistautui laivueen mukana tulevaan maihinnousuun.
HMS Alarm raivasi 8. marraskuuta laivueen mukana BAKER rannalle menevien alusten edellä. Alus oli 10. marraskuuta sukellusveneentorjuntapartiossa, josta se palasi 13. marraskuuta. Se aloitti matkansa Bougieen maihinnousua tukeviin miinanraivaustehtäviin (operaatio Perpetual).
HMS Alarm ja HMS Algerine joutuivat 15. marraskuuta Italian laivaston sukellusveneen Ascianghin hyökkäyksen kohteeksi, jolloin HMS Algerine upposi torpedon osuttua vieden mukanaan kaikki upseerit sekä 80 miehistönjäsentä. HMS Alarm pelasti uppoavan aluksen eloonjääneet.
HMS Alarm joutui 2. tammikuuta 1942 Bonessa ilmahyökkäykseen, jolloin se kärsi pahoja vaurioita. Alus jouduttiin ajamaan matalikolle vaurioiden selvittämiseksi, jolloin siihen osui uusi pommi. Se todettiin korjauskelvottomaksi ja se romutettiin.

Päälliköt

Aluksen ainoana päällikkönä oli komentajakapteeni Russell Patterson 21. helmikuuta 1942 alkaen aluksen tuhoutumiseen.
Punainen lintu

Punainen lintu (朱雀 pinyin: zhūquè; japani: kanji 朱雀, hiragana すざく tai しゅじゃく; korea: 주작; vietnam: Chutước) on yksi neljän kiinalaisen tähdistön symboleista, neljästä eläimestä. Sitä kutsutaan myös nimellä "Etelän punainen lintu" (南方朱雀 nánfāng zhūquè). Se on etelän, kesän ja keskipäivän symboli.
Amerikanhelmipöllö

Koko ja ulkonäkö

Aikuiset yksilöt ovat yleensä 18-21 cm pitkiä ja niiden siipien kärkiväli on noin 42-48 cm. Paino vaihtelee välillä 65-151 g. Pää on kasvopuolelta vaalea, reunoilla ja takana on ruskeita raitoja. Vaalea vartalo on ruskeiden läikkien täplittämä. Silmät ovat keltaiset ja nokka musta. Molemmat sukupuolet ovat saman näköisiä.
Danny John-Jules

Daniel "Danny" John-Jules (s. 16. syyskuuta 1960 Lontoo) on brittiläinen näyttelijä, joka tunnetaan varsinkin rooleistaan televisiosarjoissa Red Dwarf ja Murha paratiisissa. Sen lisäksi hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjassa Maid Marian and her Merry Men. Hänet tunnetaan myös elokuvista ja teatterista.
John-Jules on paitsi näyttelijä, myös osaava tanssija ja laulaja. Hänet pidätettiin helmikuussa 2008 samuraimiekalla uhkailusta epäiltynä.
Vuoden 2013 konklaavi

Vuoden 2013 konklaavissa valittiin uusi paavi tehtävästään eronneen Benedictus XVI:n tilalle. Benedictus XVI ilmoitti erostaan 11. helmikuuta 2013 ja ero astui voimaan 28. helmikuuta. Konklaavia edeltävät kardinaalien kokoontumiset alkoivat 4. maaliskuuta ja itse konklaavi alkoi 12. maaliskuuta.
Konklaavi muodostui 115 kardinaalista, jotka tulivat 50 eri maasta. Konklaaviin saivat osallistua ne kardinaalit, jotka olivat alle 80-vuotiaita sede vacanten alkaessa 28. helmikuuta. Benedictus XVI oli muuttanut motu propriolla (Normas nonnullas) konklaavin sääntöjä niin, että jos kaikki äänioikeutetut kardinaalit ovat koolla, konklaavi voi alkaa jo ennen kuin sede vacanten alkamisesta on kulunut vaaditut 15 päivää.
Uudeksi paaviksi valittiin konklaavin toisena päivänä, 13. maaliskuuta, argentiinalainen kardinaali Jorge Mario Bergoglio, joka valitsi paavinimen Franciscus.
10. jääkäripataljoona

10. jääkäripataljoona oli valkoisten itäarmeijan 2. jääkäriprikaatin 3. jääkärirykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja oli jääkärikapteeni Knut Solin (19. maaliskuuta 1918 alkaen).
Pataljoona siirrettiin Tampereen valtauksen jälkeen joukkojen uudelleen ryhmittelyn yhteydessä Antreaan, missä se tulisi osallistumaan Viipurin valtaukseen. Pataljoona lähti matkaan Tampereelta 18. huhtikuuta 1918 ja saapui pataljoonalle määrättyyn kokoontumispaikkaan Antreaan 19.–20. huhtikuuta 1918.
Pataljoonasta muodostettiin sodan jälkeen Uudenmaan Rykmenttin 3. pataljoona

Pataljoonassa palvelleet Saksan jääkärit

Joukkueen varajohtajana 7. komppaniassa? jääkärivääpeli Aarne Antero Alfving myöh. Alvi, pataljoonassa adjutanttina jääkärivänrikki Kosti Palmqvist, pataljoonan adjutantti jääkärivänrikki Aarne Putkonen, joukkueenjohtajana jääkärivaravääpeli Väinö Teivonen (siirrettiin 31. maaliskuuta 14. jääkäripataljoonaan), ryhmänjohtajana jefreitteri Kalle Vihtori Härkönen (Siirrettiin 30. maaliskuuta 16. jääkäripataljoonaan).
Grönlunds Orgelbyggeri

Grönlunds Orgelbyggeri Ab on Ruotsin Luulajassa, Gammelstadissa sijaitseva urkurakentamo, joka on aloittanut toimintansa vuonna 1903. Yrityksessä työskentelee jo neljännen polven Grönlund, työntekijöitä on yhteensä kymmenkunta. Suurin osa uruista on tietysti rakennettu ruotsalaisiin kirkkoihin, mutta muun muassa Lahden Sibeliustalossa on Grönlundin rakentamat vuonna 2007 valmistuneet 52-äänikertaiset ranskalais-romanttiset konserttisaliurut. Yhtiö rakensi myös Turun Mikaelinkirkon 52-äänikertaiset urut, jotka ovat valmistuneet vuonna 2002. Grönlund entisöi 1992 Tammisaaren kirkon vanhat, vuodelta 1843 olevat Kangasalan urkutehtaan perustajan Anders Thulén rakentamat urut.
Dalmatika

Dalmatika (lat. tunica dalmatica) on nykyään läntisten kirkkojen, muun muassa katolisten ja anglikaanien käyttämä piispan ja diakonin vaate, joka muistuttaa ortodoksista stikaria. Diakonin käyttämänä dalmatika vastaa papin messukasukkaa. Aiemmin piispat pukivat dalmatikan kilpikasukan alle.

Historia

Alun perin dalmatika oli lähinnä naisten (mutta myöhemmin enemmän myös miesten) käyttämä kokopitkä tunikamainen mekko antiikin Roomassa. Dalmatikassa oli leveät hihat ja alun perin pyöreä, myöhemmin myös v-mallinen kaula-aukko. Hihansuissa, kaula-aukossa ja helmassa oli usein leveä kirjonta. Sen alla käytettiin yleensä alusasuna kapeaa pitkää tunikaa, joka oli dalmatikaa pitempi. 
Dalmatika oli suosittu erityiesti valtakunnan itäisissä osissa. Bysantin eli Itä-Rooman valtakaudella dalmatikan käyttö yleistyi entisestään kietaisuasujen eli miesten toogan ja naisten pallan käytännössä kadotessa. 
Bysantista vaate levisi myös Venäjälle, jossa siitä tuli ylimysnaisten asu. Kuvauksen mukaan puku oli pitkä ja vyöttämätön ja sen päällä pidettiin tuolloin avointa takkia. Dalmatikasta kehittyivät sitten myöhemmät ylimysnaisten parissa suositut mekot.
Lännessä Dalmatikasta kehittyi keskiajan leveähihainen mekkomuoti.
These Foolish Things (Remind Me of You)

”These Foolish Things (Remind Me of You)” on musiikkikappale vuoden 1936 brittiläisestä musikaalista Spread It Abroad. Kappaleen sävelsi Jack Strachey ja sanoitti Eric Maschwitz, joka mahdollisesti sotaa edeltäneen saksalaisvastaisuuden pelossa käytti salanimeä Holt Marvell. Amerikkalainen Harry Link listataan myös toisinaan yhdeksi kappaleen tekijöistä, mutta tämän rooli lienee ollut sovittaa kappale Yhdysvaltain markkinoita varten. Ranskalainen näyttelijä Jean Sablon, jonka oli alun perin pitänyt esittää kappale Spread It Abroadissa, nauhoitti vuonna 1936 ranskankielisen version nimellä ”Ces petites choses”.
Laulun surumieliset sanat kuvaavat menetetystä rakkaudesta muistuttavia yksinkertaisia asioita.
Kappaleesta on tullut suosittu jazzstandardi. Yhden arvostetuimmista jazzversioista lauloi Billie Holiday pianisti Teddy Wilsonin orkesterin säestämänä vuonna 1936. Saksofonisti Lester Young äänitti vuonna 1952 oman versionsa yhdessä Oscar Petersonin trion kanssa. Young korvasi alkuperäisen melodian lähes kokonaan, ja musikologi André Hodeirin mukaan Youngin luova panos olisi oikeuttanut julkaisemaan tämän version kokonaan itsenäisenä sävellyksenä. Kappaleet ovat levyttäneet myös muun muassa Benny Goodman, Kenny Burrell, Chet Baker, Thelonious Monk, Ella Fitzgerald ja Frank Sinatra.
Robinson Stévenin

Louis-Robinson Stévenin (s. 1. maaliskuuta 1981 Lons-le-Saunier, Jura, Ranska) on ranskalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista La Révolte des enfants (1992), Vaarallista seuraa (1999), Bad Genres (2001), Little Lili (2003), His Brother (2003), Transe (2006), Actresses (2007) ja Welcome Home (2008).
Johan Jakob Westerlund

Johan Jakob Westerlund (24. joulukuuta 1845 Pietarsaari – 21. tammikuuta 1928 Hattula) oli lääninrovasti ja moninkertainen valtiopäivämies. 
Westerlundin vanhemmat olivat  maanviljelijä, rakennusmestari Anders Westerlund ja Margareta Degernäs ja puoliso vuodesta 1877 Anna Ridell (k. 1920).  Westerlund tuli ylioppilaaksi 1862, suoritti papintutkinnon ja vihittiin papiksi 1873 ja suoritti pastoraalitukinnon 1880. Hän oli Vähänkyrön kappalainen vuodesta 1882 ja Hattulan kirkkoherra vuodesta 1892, jolloin hänestä tuli myös lääninrovasti. Kirkolliskokouksen jäsen Westerlund oli 1893, 1898, 1903 ja 1908. Hän toimi pappissäädyn edustajana valtiopäivillä 1888, 1891, 1894, 1897, 1899, 1900, 1904 ja 1905.
Uimaseura Kangasalan Kuohu

Uimaseura Kangasalan Kuohu (UKK) on vuonna 2009 perustettu kangasalalainen uimaseura. Seura toimii Kangasalan uimahallissa Kuohussa. Seuran toimintamuotoja ovat nuorten ja aikuisten kilpa- ja harrasteuinti, erityisryhmien uinti, avovesiuinti ja avantouinti. Seuralla on jäseniä yli 400 (2013).
Niilo Mäki Instituutti

Niilo Mäki instituutti (NMI) on Jyväskylässä toimiva oppimisvaikeuksien tutkimusyksikkö. NMI:n taustalla toimivat Jyväskylän yliopistosäätiö, Jyväskylän kaupunki ja Haukkalan lastenpsykiatrisen hoitolaitoksen kannatusyhdistys. Sen toimintaa ovat rahoittaneet mm. Sosiaali- ja terveysjärjestöjen avustuskeskus, Kela, STAKES, Opetushallitus, EU ja yksityislahjoittajat.
NMI tarjoaa koulutusta ja julkaisee NMI-Bulletin lehteä, kirjallisuutta sekä testi-/arviointimenetelmiä. Yhdessä Jyväskylän perheneuvolan kanssa NMI ylläpitää kouluikäisten lasten oppimisvaikeuksia tutkivaa ja kuntouttavaa Lastentutkimusklinikkaa.
Heikki Mäki-Kulmala

Heikki Mäki-Kulmala (11. elokuuta 1951 Seinäjoki – 17. helmikuuta 2014 Tampere) oli suomalainen filosofi ja aikalaiskriitikko.
Mäki-Kulmala pääsi ylioppilaaksi 1970 Seinäjoen lyseosta. Hän opiskeli Tampereen yliopistossa filosofiaa, sosiologiaa, tilastotiedettä, informaatiotutkimusta ja kasvatustieteitä ja väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 2003 filosofian alalta tutkimuksellaan Vastakohdat vai kaksoset : tutkimus neuvostomarxismin suhteesta moderniin länsimaiseen rationaalisuuteen. Mäki-Kulmala toimi kasvatus- ja yhteiskuntatieteellisten aineiden sekä filosofian opettajankoulutuksen lehtorina Tampereen yliopistossa.
Mäki-Kulmala oli opiskelijalehti Aviisin päätoimittajana 1980-luvun alussa ja toimitti lehteä yhdessä toimittaja Seppo Huikun kanssa. Sen jälkeen hän oli Radio 957:n toimittajana ja pakinoitsijana sekä toimi televisiossa TV2:n Pyhät ja pahat -ohjelmasarjan vakiokeskustelijana. Vuodesta 1996 alkaen Mäki-Kulmala kirjoitti kolumneja Tampereen yliopiston Aikalainen-lehteen. Hän oli aktiivinen keskustelija ja yhteiskunnallinen ajattelija, joka otti usein kantaa moninaisiin ajankohtaisiin kysymyksiin.
Mäki-Kulmalan puoliso oli Teija Waaramaa-Mäki-Kulmala. Heikki  Mäki-Kulmala menehtyi sairauskohtaukseen kotonaan Tampereen Pispalanharjulla helmikuussa 2014.

Näkemyksiä

Mäki-Kulmalan mukaan Josif Stalin loi marxismi-leninismin. Stalin kirjoitti teoksen Leninismin perusteista.