google/wiki40b huggingface dataset:
Nikolai Kiseleff

Nikolai Kiseleff (ven. Киселев, Kiselev; 15. helmikuuta 1820 Helsinki – 18. maaliskuuta 1883 Helsinki) oli suomenvenäläinen kauppaneuvos ja mesenaatti. Kiseleffit nousivat Helsingin varakkaimpien kauppiassukujen joukkoon 1800-luvun alussa ja pyrkivät sulautumaan Helsingin ruotsinkieliseen eliittiin. Nikolai Kiseleff johti Kiseleffin kauppahuoneen ohella Töölön sokeritehdasta ja Helsingin kaasulaitosta 1870- ja 1880-luvulla.
Nikolai Kiseleff työskenteli isänsä Feodor Kiseleffin perustamassa kauppahuoneessa. Hän hankki myös yliopistokoulutuksen, valmistui 1844 Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja täydensi opintojaan Moskovan yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa. Isänsä kuoltua vuonna 1847 Nikolai Kiseleff johti F. P. Kiseleff & Söner -nimiseksi muutettua perheyritystä yhdessä veljensä Feodorin kanssa. Tärkeimmän osan siitä muodosti Töölön sokeritehdas, joka muutettiin vuonna 1859 Tölö Sockerbruks Bolag -nimiseksi osakeyhtiöksi. Feodor nuorempi toimi molempien yritysten toimitusjohtajana vuonna 1874 tapahtuneeseen kuolemaansa asti, minkä jälkeen Nikolai oli F. P. Kiseleffin toimitusjohtajana ja Töölön sokeritehdasyhtiön isännöitsijänä omaan kuolemaansa saakka. Molemmat Kiseleffin veljekset olivat myös tärkeitä osakkaita ja johtokunnan jäseniä vuonna 1860 perustetussa Helsingin kaasulaitoksessa. Nikolai Kiseleff omisti 1850-luvulta alkaen Oitbackan kartanon Kirkkonummella ja käytti sitä kesäasuntonaan. Hän rakennutti kartanoon yhdessä Feodor-veljensä kanssa uuden päärakennuksen, jonka suunnitteli kolmas veli, arkkitehti Constantin Kiseleff.
Kiseleff oli myös huomattava mesenaatti. Hän keräsi ulkomaista ja kotimaista taidetta. Hän omisti muun muassa Helene Schjerfbeckin maalauksen Tanssiaiskengät. Kiseleff tuki Helsingin Svenska Teaternin (tuolloin Nya Teatern) toimintaa ja oli teatterin johtajana vuosina 1867–1876, 1878–1880. Hän esiintyi itsekin näyttämöllä ja käänsi ulkomaisia näytelmiä ruotsiksi. Lisäksi Kieseleff kuului vuosikymmenten ajan Suomalaisen Kirjallisuuden Seuraan (SKS), Suomen Taideyhdistyksen johtokuntaan ja Societas pro Fauna et Flora Fennica -tiedeseuraan. Hän lahjoitti SKS:lle 150 hopearuplaa annettavaksi parhaalle suomenkieliselle kirjalliselle teokselle. Kilpailun voitti vuonna 1860 ylioppilas Alexis Stenvall eli Aleksis Kivi tragediallaan Kullervo.
Kiseleff kuului vuodesta 1875 Helsingin kaupunginvaltuustoon. Hän sai 1876 kauppaneuvoksen arvonimen. Hän kuoli vuonna 1883 sydänkohtaukseen.
Georges Prêtre

Georges Prêtre (14. elokuuta 1924 – 4. tammikuuta 2017 Navès) oli ranskalainen kapellimestari. Hän opiskeli muiden muassa Maurice Duruflén ja André Cluytensin johdolla Pariisin konservatoriossa.
Tehtyään debyyttinsä Pariisissa Prêtre pääsi esiintymään myös kansainvälisiin merkittäviin oopperataloihin, kuten New Yorkin Metropolitan-oopperaan ja Milanon La Scalaan. Hän toimi uransa aikana mm. Pariisin oopperan musiikillisena johtajana sekä vuosina 1986–1991 Wienin sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina.
Prêtre sai jo varhain arvostusta oopperatulkinnoillaan. Hän johti runsain mitoin myös ranskalaisten säveltäjien, kuten Francis Poulencin teoksia. Hän johti Poulencin La Voix humaine -oopperan kantaesityksen 1959 ja piti vuonna 1999 konserttisarjan edesmenneen säveltäjän 100-vuotispäivän kunniaksi.
Marcel Landowski omisti neljännen sinfoniansa vuonna 1988 juuri Georges Prêtrelle.
Georges Prêtre johti myös Uudenvuoden konsertin Wienistä vuosina 2008 ja 2010.
Suuri Neva

Suuri Neva (ven. Большая Нева, Bolšaja Neva) on Nevan suuhaara Pietarissa Venäjällä. Neva jakautuu Suureen Nevaan ja Pieneen Nevaan (ven. Малая Нева, Malaja Neva) Vasilinsaaren eli Hirvisaaren (ven. Васи́льевский о́стров, Vasiljevski ostrov) luona, mistä Suuri Neva virtaa Suomenlahteen Vasilinsaaren eteläpuolitse.
Matti-Trikoo

Matti-Trikoo Oy oli suomalainen Tampereella toiminut tekstiiliteollisuusyritys (trikookutomo ja ompelimo). Yrityksen perusti Matti Sutinen 1922 ja se toimi vuoteen 1949 saakka nimellä Matti Sutisen Kutomo Oy.
Matti-Trikoon kolmikerroksinen rapattu funkkistyylinen tehdas- ja konttorirakennus sijaitsi Viinikan liikenneympyrän pohjoisreunassa Viinikankadun ja Tehdaskadun kulmauksessa. Talo kärsi vaurioita talvisodan pommituksissa mutta sitä korjattiin ja vuonna 1950 talo sai lisäkerroksen. Vuonna 1967 valmistui vielä yksi lisäkerros ja talon kellariin rakennettiin varastotiloja. Enimmillään Matti-Trikoon palveluksessa oli vajaa 200 työntekijää.
1990-luvulla toimintansa lopettaneen tehtaan tiloissa toimi osto- ja myyntiliike. Tehdaskiinteistöstä kaavailtiin hotellia mutta lopulta rakennus purettiin keväällä 2000. Nykyisin rakennuksen paikalla on autojen pysäköintialue.
Ilpo Okkonen

Ilpo Okkonen on Oulussa toimiva valokuvaaja, graafinen suunnittelija, mainostoimistoyrittäjä, tietokirjailija ja kirjankustantaja. Koulutukseltaan hän on arkkitehti, ja valokuvaajan työssään hänet tunnetaan erityisesti arkkitehtuurikuvaajana. Hän on kuvittanut ja julkaissut kymmeniä valokuvateoksia, joista Asko Salokorven kanssa 1985 julkaistu Suomen arkkitehtuuri 1900-luvulla valittiin maailman kauneimmaksi kirjaksi.
Ilpo Okkonen opiskeli arkkitehdiksi Oulun yliopistossa 1977–1992 ja oli työharjoittelussa Reima ja Raili Pietilän toimistossa 1979. Jo opiskeluaikoina Okkonen perusti Studio 10 Oy:n, jonka kautta Okkonen teki arkkitehtuuri- ja mainosvalokuvausta sekä multivisio-ohjelmia muun muassa Oulun kaupungille ja Oulun yliopistolle. Vuodesta 1993 hänen yrityksenään on ollut Studio Ilpo Okkonen Oy, joka toimii sekä mainostoimistona että valokuvateosten kustantajana. Lisäksi Okkonen on vuodesta 2012 toiminut Oulu3D-yrityksen toimitusjohtajana.
Vuonna 2014 Okkonen kokosi 40-vuotistaiteilijajuhlansa kunniaksi valokuvistaan Minä näen -virtuaalinäyttelyn verkkoon.
1990-luvun alussa Okkonen ja hänen vaimonsa Seija toivat Suomeen Iriadamant-intiaaneiksi itseään kutsuvan ranskankielisen kultin, joka piti leiriä Kittilässä. Okkoset olivat mukana liikkeessä, kunnes ryhmä karkotettiin Suomesta ja lopetti pian toimintansa. Okkoset kertoivat asiasta vuonna 2017 radioidussa 11-osaisessa sarjassa Intiaanit tullee!
Köppenin ilmastoluokitus

Luokittelu

Köppenin ilmastoluokitus jakaa ilmastot viiteen pääryhmään, jotka jakautuvat edelleen useisiin alatyyppeihin. Tyypit ilmaistaan 2–4 kirjainta käsittävällä tunnuksella.
Almohadit

Almohadit (arabiaksi الموحدون, al-Muwahhidun) olivat alun perin pohjoisafrikkalaisia berbereitä, jotka muodostivat viidennen dynastian maurien valtakunnassa 1100-luvulla. He valloittivat koko Pohjois-Afrikan Egyptiin asti sekä islaminuskoisen Espanjan.
Dynastian perustaja Ibn Tumart oli kotoisin Atlasvuoristosta ja kuului masmuda-nimiseen berberiheimoon. Hän oli pieni, ruma ja köyhä. Hän teki nuorena pyhiinvaellusmatkan Mekkaan, ja vaelsi siltä Bagdadiin, missä kävi uskonnollista koulua. Hän kehitti pian oman suuntauksensa yhdistellen opettajansa puheisiin muilta kuulemiaan opinkappaleita. Johdonmukaisin ajatus hänen uskossaan oli yksijumalaisuus. Dynastian arabiankielinen nimi al-Muwahhidun tarkoittaakin nimenomaan yksijumalaisia.
Palattuaan Marokkoon 28-vuotiaana Ibn Tumart alkoi saarnata ja kiihottaa väkijoukkoja. Hän kävi jopa almoravidien emiirin sisaren kimppuun, koska tämä kulki berberitapaan ilman huntua kadulla. Dynastian syntymisen kannalta oli tärkeää, että Ibn Tumart löysi uskollisen seuraajan luutnantti Abd al-Mu'minista. Tämä itse asiassa salasi Ibn Tumartin saaneen surmansa, kunnes sai oman valtansa vakiinnutettua.

Almohadit Espanjassa

Almohadit osallistuivat 1100-luvun puolimaista alkaen Espanjan hallitsemiseen, sillä alueen islamilaiset pikkuruhtinaat tarvitsivat lisävoimia pohjoisesta hyökkäileviä kristittyjä vastaan. Almohadit noudattivat tiukempaa islamin tulkintaa sekä kristittyjen ja juutalaisten kohtelua kuin Espanjan muslimit, joten heihin suhtauduttiin Espanjassa vihamielisesti.  Toinen ja kolmas kalifi olivat uskonnollisia fanaatikkoja, joiden johtamat vainot saivat monet kristityt ja juutalaiset pakenemaan Maurien valtakunnasta naapurimaihin Portugaliin, Kastiliaan ja Aragoniaan. Ankara suuntaus ei kuitenkaan tullut esille kaikkialla. Ya'qub al Mansurista kehittyi sivistynyt mies, joka kirjoitti kaunista arabiaa ja suojeli filosofi Averroësta. Oli myös mozarabeja, jotka olivat kääntyneet kristinuskoon.
Vuonna 1147 almohadit valtasivat Marrakechin mihin päättyi lopullisesti almoravidien valta. Sen sijaan almohadit saivat haltuunsa Sevillan 1172, ja sen jälkeen yhä laajempia alueita Espanjasta. Takaiskut alkoivat, kun Kastilian kuninkaan johtama kristillisten armeija sai heistä suurvoiton Etelä-Espanjan Las Navas de Tolosan taistelussa ja almohadien valtakunta hajosi islamilaisten pikkuruhtinaiden valtioiksi. Marrakech menetettiin merenideille 1269, ja siihen päättyi almohadien valtakausi.
Viljo Mikkola

Juho Viljo Mikkola (21. joulukuuta 1871 Kälviä – 5. heinäkuuta 1960 Turku) oli suomalainen säveltäjä ja kirkkomuusikko.

Henkilöhistoria

Mikkolan vanhemmat olivat maanviljelijä Erik Mikkola ja Maria Mikkola ja puoliso vuodesta 1903 Anna Rauha Dargmar Erlund. Heidän tyttärensä oli laulajatar Aulikki Mikkola-Meurman. Mikkola kävi Turun lukkari- ja urkurikoulun 1895 ja opiskeli Helsingin musiikkiopistossa 1897–1899. Pariisissa Mikkola opiskeli laulua ja urkujen soittoa 1900–1901 ja teki opintomatkat Saksaan 1920 ja 1929 ja Italiaan 1929. Mikkola oli Turun tuomiokirkon kanttori 1901–1907 ja Turun Mikaelin kirkon urkuri 1908–1950. Hän toimi myös pedagogina ja musiikkialan luottamustehtävissä. Hänellä oli vuodesta 1905 piano- ja harmoniliike Turussa ja Helsingissä 1912–1932. Turun Sanomien musiikkikriitikkona Mikkola työskenteli 1903–1912. Hänelle myönnettiin Director musices -arvonimi vuonna 1919.
Intiantiikeri

Koko ja ulkonäkö

Intiantiikeriuroksen pituus kuonon päästä hännän päähän on 2,7–3,1 metriä ja se painaa 180–260 kilogrammaa. Säkäkorkeutta intiantiikerillä on noin 120 senttimetriä.
Valkeat laikut korvien takana auttavat tiikereitä näkemään toisensa yön pimeydessä. Tiikeri on hyvin harteikas ja sen etujalat ovat suuret, joten se pystyy kaatamaan kookkaankin saaliseläimen.
Vahvat leuat ja pitkät raateluhampaat helpottavat tarttumista saaliiseen. Valtavilla tassuillaan tiikeri voi kellistää saaliseläimen yhdellä iskulla.

Levinneisyys ja elinympäristö

Intiantiikereitä tavataan metsissä ja ruohoalueilla Bangladeshissa, Bhutanissa, Kiinassa, Intiassa ja Nepalissa. Se on sekä Bangladeshin että Intian kansalliseläin. On arvioitu, että bengalintiikereitä olisi 2 000–4 600 yksilöä villinä luonnossa, joten se olisi tiikerin alalajeista yleisin. Suurimmaksi osaksi nämä tiikerit asuvat Intian ja Bangladeshin alueilla.

Ravinto

Tiikerit metsästävät erilaisia saaliseläimiä, mutta erityisen taitavasti ne saalistavat sorkkaeläimiä, kuten hirvieläimiä, antilooppeja ja villisikoja. Sundarbanssissa villisika on yksi merkittävimmistä saaliseläimistä. Se syö mielellään myös erilaisia hirvieläimiä kuten aksishirviä ja sambarhirviä. Muilla alueilla tiikerit saalistavat valtavia, jopa tonnin painoisia nautaeläimiä, gaureja.
Heroes of Might and Magic

Alustat

Kaikki sarjan pelit toimivat Windowsilla, ja kolmas osa toimii myös Linuxilla.  Kaksi ensimmäistä osaa kehitettiin alun perin MS-DOS:lle, mutta ne käännettiin myöhemmin myös Windowsille. Pelisarjan kaikki osat lukuun ottamatta joitain lisäosia toimivat myös Mac-käyttöjärjestelmällä.
Knuut Eerikinpoika

Knuut Eerikinpoika oli Ruotsin kuningas vuosina 1167–1195.
Knuut joutui maanpakoon isänsä Eerik Pyhän kuoltua vuonna 1160. Hän palasi vuonna 1167 ja kaappasi Göötanmaan ja Upplannin kuninkuuden kuningas Kaarlelta. Seuraavat kuusi vuotta hän taisteli Itä-Göötanmaan vallasta Sverker vanhemman poikien kanssa, ja vasta vuonna 1173 Knuut saattoi kutsua itseään koko Ruotsin kuninkaaksi. Knuutilla oli neljä poikaa, joista Jon, Knut ja Joar saivat surmansa Älgaråsin taistelussa vuonna 1205, mutta neljäs, Eerik Knuutinpoika, nousi Ruotsin kuninkaaksi 1208.
Knuut oli ensimmäinen Ruotsin kuningas, jonka kirjoittamia kirjeitä on tallella Valtionarkistossa.
Loonamistonjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 5,5 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Näsijärven lähialueeseen (35.311) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 116,8 metriä mpy.
Julian Hunte

Julian Robert Hunte (s. 14. maaliskuuta 1940, Castries) on diplomaatti ja poliitikko, ja Karibialla sijaitsevan Saint Lucian nykyinen Yhdistyneiden kansakuntien suurlähettiläs. Hän oli Saint Lucian ulkoministeri huhtikuusta 2001 aina lokakuuhun 2004 saakka, ja tämän ohella hän toimi 2003 Yhdistyneiden kansakuntien 58. yleiskokouksen puheenjohtajana.

Elämäkerta

Julian Hunte opiskeli liiketaloutta ja laskentatoimea, ja hän on diplomaattisen ja poliittisen työnsä ohella myös talousvaikuttaja. Opiskeluaikoinaan hän pelasi maansa krikettimaajoukkueessa; aktiiviurheilukautensa jälkeen hän jatkoi lajin parissa toimitsijana ja edusti maansa krikettijärjestöä kansainvälisellä tasolla.
Poliittisen uransa Hunte aloitti 1967 kaupunginvaltuutettuna ja ammattiyhdistysjohtajana. Sittemmin hän nousi ensin Saint Lucian pääkaupungin Castries'n pormestariksi ja tämän jälkeen valtiolliseen politiikkaan ennen kutsumistaan hallitukseen 2001. Sen ohella hän oli ammattiyhdistysten liiton puheenjohtaja ja johti vuosina 1984–2004 Saint Lucian työväenpuoluetta (Saint Lucia Labour Party, SLP). Puoluejohtaja valittiin parlamenttiin 1987. Hunte edusti maataan YK-suurlähettiläänä ensimmäistä kertaa 1998–2001. Vuonna 2003 hänet valittiin ensimmäisenä "kääpiövaltioiden" edustajana YK:n yleiskokouksen puheenjohtajaksi. Yhdistyneiden kansakuntien 58. yleiskokousta Julian Hunte johti 16. syyskuuta 2003 – 14. syyskuuta 2004. Lokakuussa samana vuonna häntä seurasi Saint Lucian ulkoministerinä Petrus Compton. Hunte on jälleen ollut maansa YK-suurlähettiläänä 7. joulukuuta 2004 lähtien.
Maaliskuusta 2006 lähtien Julian Hunte on toiminut Pienten saarivaltioiden liiton (AOSIS) puheenjohtajana. Hunte on naimisissa, hänen vaimonsa on Charlotte Elizabeth Jennifer Hunte (omaa sukua Clarke), ja hänellä on neljä lasta. Hänellä on oma yritys, Julian R. Hunte Group of Companies, joka toimii vakuutus- ja kiinteistöalalla.

Kunnianosoituksia

Hunte nimitettiin 1979 Brittiläisen imperiumin ritarikuntaan arvoasteella (OBE). Välittömästi toimikautensa YK:n yleiskokouksen puheenjohtajana päätyttyä syksyllä 2004 nimitti paavi Johannes Paavali II Hunten, huolimatta hänen katolisen kirkon näkemysten vastaisesta tuestaan oikeuteen raskaudenkeskeytykseen, suurristin ritariksi Vatikaanin Pius-ritarikuntaan.
Vuolejärvi

Vuolejärvi (ven. Волоя́рви, Volojarvi) on entinen kylä Leningradin alueen Seuloskoin piirin Kuivaisin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Vuoleenjoen varrella lähellä samannimistä järveä. Kylän kautta kulkee A120-maantie.
Vuolejärvi mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. Vuoleen luterilaiseen seurakuntaan kuuluneessa kylässä asui myöhemmin äyrämöisperäisiä inkerinsuomalaisia. Vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan siellä oli 231 suomalaista, 26 venäläistä ja neljä virolaista asukasta. Vuolejärven kyläneuvosto kuului Kuivaisin piiriin. Suomalaiset karkotettiin muualle Neuvostoliittoon 1930-luvun lopussa.
Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan Vuolejärvellä oli vain yksi asukas. Kylä lakkautettiin vuonna 2003 vakituisen asutuksen puuttumisen takia. Nykyisin siitä on jäljellä muutama tien varressa sijaitseva talo.
Proteiinifosfataasi 1

Proteiinifosfataasi 1 on entsyymi, joka katalysoi proteiinien defosforylaatiota eli proteiinien seriini- tai treoniiniaminohappoihin esteröityneiden fosfaattiryhmien hydrolyysiä. Entsyymi on tärkeässä roolissa glykogeenin synteesin ja hajotuksen säätelyssä. Glykogeeniaineenvaihdunnan lisäksi proteiinifosfataasi 1 osallistuu useisiin muihin solutason prosesseihin, muun muassa solusykliin, RNA:n silmukointiin, vesikkelien fuusioon, ionikanavien toimintaan ja lihasten supistumiseen. Proteiinifosfataasi 1:n EC-numero on EC 3.1.3.16.

Proteiinifosfataasin toiminta

Proteiinifosfataasi 1 koostuu kahdesta keskenään erilaisesta alayksiköstä. Ihmisellä katalyyttinen alayksikkö on molekyylimassaltaan 37 kDa ja siihen on liittynyt useasta pienemmästä alayksiköstä koostuva säätelyalayksikkö, jonka molekyylimassa on noin 120 kDa. Tämä säätelyalayksikkö sisältää muun muassa glykogeeniin sitoutuvan alueen. Proteiinifosfataasi 1 vaatii kofaktorikseen kalmoduliinin, joka sitoutuu kalsium-ioneihin. Entsyymiä aktivoivia ioneja ovat kalsiumionien lisäksi mangaani ja lisäksi entsyymi vaatii toimiakseen magnesium-ioneja. Proteiinifosfataasi 1:n inhibiittoreita ovat muun muassa siklosporiini, kalykuliinit ja okadaiinihappo.
Proteiinifosfataasi 1 on tärkeä entsyymi glykogeenin metabolian säätelyssä. Se aktivoi glykogeenin synteesiä defosforyloimalla glykogeenisyntaasiin liitettyjä fosfaattiryhmiä ja täten muuttaen sen inaktiivisesta b-muodosta aktiivisempaan a-muotoon. Entsyymi myös inaktivoi glykogeenin hajottamista hydrolysoimalla glykogeenifosforylaasiin liittyneitä fosfaattiryhmiä ja täten muuttaen sen inaktiiviseen muotoon. Kun solut tarvitsevat energiaa ja glykogeenin hajotuksen tulisi aktivoitua, solut erittävät adrenaliinia tai glukagonia. Nämä hormonit aktivoivat proteiinikinaasi A:n, joka inaktivoi proteiinifosfataasi 1 kahdella mekanismilla. Proteiinikinaasi A fosforyloi proteiinifosfataasin säätelyalayksikön siten, että katalyyttinen alayksikkö ei enää kykene sitoutumaan siihen ja tämä inaktivoi proteiinifosfataasi 1:n. Proteiinikinaasi A fosforyloi myös eräitä muita proteiineja, jotka toimivat proteiinifosfataasi 1:n spesifisinä inhibiittoreina ja sitoutuvat entsyymin aktiiviseen alayksikköön estäen sen toiminnan.
Antti Kanervo

Ura

Kanervo aloitti pelaamisen Äänekosken Huimassa. Hän siirtyi BC Jyväskylään keväällä 2007, ja löi itsensä seuranneella kaudella läpi. Kauden viimeisessä ottelussa hän teki 64 pistettä ja koko kauden aikana pisteitä syntyi 21,1 ottelua kohden. Kaudeksi 2008–2009 Kanervo siirtyi Korisliigassa pelanneeseen Kouvoihin kaksivuotisella sopimuksella. Hän pelasi seurassa kaksi kautta ja voitti SM-pronssia vuonna 2010. Kanervo siirtyi valmentaja Jukka Toijalan kanssa Joensuun Katajaan kauden 2009–2010 jälkeen.
Keväällä 2015 Kanervo kärsi alaraajavammasta eikä tämän johdosta pelannut pudotuspeleissä. Toukokuussa 2015 Kanervo käytti sopimuksensa optiovuoden ja jatkoi Karhussa.
Kanervo on ollut tarkka vapaaheittojen heittäjä. 15. maaliskuuta 2012 hän oli vapaaheittäjien kaikkien aikojen pääsarjatilastossa kahdeksantena.
Keskuussa 2016 Kanervo siirtyi Ranskan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle, takaisin nousua pääsarjaan tavoitelleeseen Chorale Roanne Basketiin.
Suomen koripallomaajoukkueessa Kanervo debytoi heinäkuussa 2010.
KooKoo Jäätaiturit

KooKoo Jäätaiturit (KKJT) on Pohjois-Kymen Liikuntayhdistyksen taitoluistelujaosto, joka perustettiin tammikuussa 2010. Jaosto toimi aiemmin nimellä Kouvolan Jäätaiturit (KouJT), mutta kaudesta 2016-17 alkaen uusi nimi ja myös logo otettiin käyttöön. 
KKJT:ssä luistellaan harrastus- tai kilpailumielessä. Seurassa on tarjolle jokaiselle sopivia yksinluistelu-, muodostelmaluistelu- ja harrasteryhmiä.
Seura toimii Kouvolassa ja sen kotijäähalli on Lumon Areena. Treenejä pidetään Lumon Areenan lisäksi myös Kouvolan kolmessa muussa jäähallissa Inkeroisissa, Kuusankoskella ja Valkealassa. Jäätaitureihin kuuluu muutama sata luistelijaa. 
Seuran tavoitteena on tarjota Kouvolan seudun taitoluistelijoille parasta mahdollista valmennusta ja monipuolisia kokemuksia hienossa lajissa, jossa yhdistyvät urheilu ja taide. Harrastamisen tulee olla myös mielekästä, joten jokaisen luistelijan lähtökohdat ja tavoitteet otetaan KKJT:n valmennuksessa huomioon.
KooKoo Jäätaiturien lisäksi Kouvolassa toimii myös toinen taitoluisteluseura, Kouvolan taitoluistelu (KTL).
Dion Kassios

Dion Kassios (lat. Cassius Dio Cocceianus, kreik. Δίων ὁ Κάσσιος, 155 tai noin 163/164 – 229 tai 235 jälkeen) oli antiikin kreikkalais-roomalainen historioitsija ja poliitikko. Hänet tunnetaan siitä, että hän kirjoitti Rooman historiaa käsittelevän teoksen joka käsitti tapahtumat Aineiaasta ja Rooman perustamisesta vuoteen 229.

Elämä

Dion Kassios syntyi Nikaiassa, Bithyniassa. Hänen isänsä oli roomalainen senaattori ja Lyykia-Pamfylian, Kilikian ja Dalmatian maaherra Manius Cassius Apronianus. Äitinsä puolelta Dion oli kreikkalaista syntyperää ja puhuja  Dion Khrysostomoksen sukulainen. Teoksensa hän kirjoittikin kreikaksi. Vuonna 180 hän muutti Roomaan, jossa hän ystävystyi Commodoreksen, Septimius Severuksen ja Aleksanteri Severuksen kanssa. Hän pääsi senaatin jäseneksi ja valtion korkeimpiin kunniavirkoihin.
Dion oli kvestorina vuonna 188 tai 189, mikä toi hänet senaatin jäseneksi. Vuonna 194 tai 195 hän oli preettori ja noin vuonna 205 consul suffectus. Keisari Aleksanteri Severuksen aikana hän toimi African, Dalmatian ja Pannonian prokonsulina sekä myöhemmin toistamiseen konsulina vuonna 229. Tämän jälkeen Dion joutui epäsuosioon mielipiteittensä vuoksi, ja keisari Aleksanteri Severus kehotti häntä lähtemään Roomasta. Hän oli myös toiminut alaisiaan sotilaita kohtaan varsin julmasti, minkä takia hänen oma turvallisuutensa oli vaarassa. Dio vetäytyikin julkisesta elämästä synnyinseudulleen Bithyniaan, jossa hän kuoli.

Historiae Romanae

Dion julkaisi Rooman historiaa käsittelevän teoksen Historiae Romanae, joka käsitti 80 kirjaa. Tämä 22 vuoden tutkimustyön tulos käsitti Rooman historian yli 983 vuoden ajalta aina Aineiaan saapumisesta Italiaan ja Rooman perustamisesta vuoteen 229. Kokonaisina ovat säilyneet vain kirjat 36–54 (vuodet 68 eaa. – 10 eaa.) ja lyhennelminä kirjat 55–60 (9 eaa. – 46 jaa.). Muista kirjoista on jäljellä vain lyhyitä katkelmia. Julius Caesarin aikaan asti Dio antaa tapahtumista vain yhteenvetoja. Tämän jälkeen hän myös kertoo enemmän yksityiskohtia. Dio Cassius otti työhönsä mallia Thukydideeltä. Dion Kassios kertoo kirjassaan muun muassa Bulla Felixistä.
Chinoiserie

Chinoiserie (ransk.) eli kineseria oli kiinalaisten tuotteiden jäljittelyyn perustunut tyylisuunta, joka syntyi 1600-luvulla. Chinoiserie-muodilla oli vaikusta rokokootyylin syntymiseen 1700-luvun alkupuolella.
Esineiden ohella ihailtiin kiinalaisia tapoja ja ajattelua. Chinoiserie levisi 1700-luvulla kaikkialle Eurooppaan, mutta muoti-ilmiö vaikutti etenkin Ranskassa, Alankomaissa, Englannissa ja Saksassa.
Chinoiserie-tyyliin vaikuttivat muun muassa kiinalaiset huonekalut, kankaat ja keramiikka. Vahvimmin chinoiserie vaikutti taidekäsityöhön ja posliiniesineisiin 1600-luvun lopusta alkaen 1800-luvun alkuun asti. Chinoiserie oli lähtökohtana myös 1700-luvulla kehittyneellä romanttisella puutarhatyylillä, joka alkoi Englannissa. Kiinalaistyylisiä paviljonkeja rakennettiin myös paljon.
2036: Nexus Dawn

Juoni

Niander Wallace kutsutaan kuulusteluun hänen toiveestaan valmistaa uuden sukupolven replikantteja. Wallacea varoitetaan tekojensa laittomuudesta ja hänelle kerrotaan ettei asiasta keskustella, minkä Wallace kyseenalaistaa. Wallace huomauttaa, että Maan ekosysteemi on romahtamassa ja ihmiskunnan ainoa toivo on replikanttien tarjoama halpa työvoima. Hän väittää myös etteivät uudet replikantit ole vaarallisia ihmisille, mutta lainsäätäjät eivät ole vakuuttuneita. Todistaakseen väitteensä, hän käskee vastikään kehitettyä Nexus-9 -mallin replikanttiavustajaansa tahallaan viiltämään itseänsä ja sitten valitsemaan Wallacen hengen ja omansa välillä. Replikantti viiltää oman kurkkunsa auki, mikä järkyttää lainsäätäjiä. Wallace kysyy uudelleen olisivatko he valmiita antamaan lupaa uusien replikanttien tuotantoon.

Kiinalaisversion prologi

Lyhytelokuvan kiinalaisversio sisältää prologin, joka koostuu tekstistä ennen elokuvan alkua. Tekstissä selitetään, että replikanttien tuotanto kiellettiin ”Pimennyksen” jälkeen vuonna 2022, mikä johti Tyrell-yhtiön konkurssiin; lisäksi tekstissä kerrotaan että Maan ekosysteemi on ollut romahtamaisillaan 2020-luvun puolivälistä saakka. Tyrell-yhtiön kerrotaan päätyneen Wallace-yhtiön sokean toimitusjohtajan, Niander Wallacen, haltuun, jonka kerrotaan aloittaneen uuden sukupolven replikanttien kehityksen, jotta niitä voitaisiin käyttää orjatyövoimana Maan elinympäristön jälleenrakentamisessa.