google/wiki40b huggingface dataset:
Amerikantylli

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 23–26 cm, siipien kärkiväli 59–63 cm ja paino 65–90 g. Naaras on hieman kookkaampi. Muistuttaa tylliä, mutta on tätä hiukan suurempi, hoikempi, pitkäpyrstöisempi ja -nokkaisempi. Rinnan poikki kulkee 2 mustaa raitaa ja nokka on kokonaan tumma. Koivet ovat kellahtavat ja pyrstö sekä yläperä punaruskeat. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Ääni on 'kill-dee', josta laji on saanut englanninkielisen nimensä Killdeer. Vanhin amerikantylli on ollut 11 vuotta 11 kuukautta vanha.

Esiintyminen

Nimialalaji vociferus (Linné 1758) pesii Pohjois-Amerikassa Kanadan eteläosista Floridaan ja Meksikoon saakka, alalaji ternominatus (Bangs ja Kennard 1920) Bahamalla ja Antilleilla, sekä alalaji peruvianus (Chapman 1920) Etelä-Amerikassa Perusta Pohjois-Chileen. Maailman populaation koko on noin 1 miljoonaa yksilöä. Sen kanta on elinvoimainen. Pohjoisimmat populaatiot ovat muuttolintuja, jotka talvehtivat USA:n itärannikolta aina Kolumbiaan ja Ecuadoriin. Muuttomatkallaan se voi harhautua Länsi-Eurooppaan mutta sitä ei ole tavattu Suomessa.

Elinympäristö

Pesimäbiotooppeja ovat avoimet ruohikot, pellot, laitumet, golfkentät, tienreunat ja muut lyhytkortiset avomaat. Muuttoaikoina ja talvehtimisalueilla erityyppisillä kosteikoilla ja rannoilla.

Lisääntyminen

Laji on yksiavioinen. Pesä on vaatimaton kuoppa sorassa. Munia on 4 ja molemmat puolisot hautovat, yhteensä 24–28 päivää. Poikaset ovat pesäpakoisia ja lentokykyisiä ne ovat 3–4 viikon ikäisinä. Sukukypsä 1-vuotiaana.

Ravinto

Pääasiassa hyönteiset, nilviäiset ja muut pienet selkärangattomat. Syö myös marjoja.
Bluff Brothers

Bluff Brothers oli Spede Pasasen luoma kuvitteellinen musiikkiyhtye. Ensimmäistä kertaa Bluff Brothers esiintyi vuonna 1961 elokuvassa Mullin mallin. Elokuvassa yhtyeen kokoonpano oli Matti Kuusla, Spede Pasanen ja Pentti Nevaluoma. Myöhemmin yhtye tuli tunnetuksi Spede-ohjelmien (Spede Show, Spedevisio, 50 pientä minuuttia) sketseistä. Bluff Brothers -sketsejä tehtiin vuoteen 1987, jolloin viimeinen Spede Show valmistui. Sketsien mukaan Bluff Brothers on suomeksi ”hänen erittäin kova sininen leipänsä” (blu = sininen, ff = erittäin kovaa, brot = leipä, hers = hänen).
Vuonna 1984 kuvattua Bluff Brothersin -musiikkiesitystä käytettiin Speden Spelit -peliohjelman alku- ja lopputunnuksena vuosina 1994–2001.
Sähköisen kaupan palvelukeskus

Historia

Internetissä toimiva palvelu avattiin 17.3.2000, osana kansainvälistä Internet Fiesta -tapahtumaa, jonka taustajärjestäjinä ovat toimineet kansainvälinen Internet Society (ISOC) ja EU-komision Information Society Promotion Office (ISPO). Tuolloin, vuonna 2000 Suomen järjestelyistä vastasi ISOC Finland (Suomen Internet-yhdistys ry), Tietotekniikan Kehittämiskeskus ry (TIEKE) ja Lasipalatsin Mediakeskus yhteistyössä Helsingin kaupunginkanslian, Nykyaika konsortion sekä Suomen Freenet ry:n kanssa.

Tavoite

Tavoitteena on ollut tarjota sähköiseen kauppaan keskittynyt valtakunnallinen tietolähde, palvelukeskus, joka tarjoaa tietoa sähköisestä kaupankäynnistä kuluttajille, kauppiaille, alan toimijoille ja muille kiinnostuneille intressiryhmille.

Hallinto

Palvelukeskuksen hallinnoinnista on vastanut joulukuusta 2000 saakka E-Finland Network Oy. Palvelukeskusken vastaavana päätoimittajana ja toiminnanjohtajana on toiminut sen perustamisesta saakka Kare Casals.
Palvelukeskus toimii yhteistyössä eri sähköisen liiketoiminnan yhteisöjen ja organisaatioiden kanssa. Palvelukeskuksen pääyhteystyökumppanina ja tukijana on toiminut vuodesta 2002 Suomen Elektronisen Kaupankäynnin yhdistys ry, ECF.
Talking Heads

Historia

Talking Headsin perustivat New Yorkissa vuonna 1974 taideopiskelijat David Byrne, Chris Frantz ja Tina Weymouth. Kaksi vuotta myöhemmin yhtyeeseen liittyi Jerry Harrison. Yhtyeen ensimmäisen albumin Talking Heads: 77 julkaisi Sire Records vuonna 1977. Minimalistista rockia edustava albumi sai huomiota etenkin Byrnen älyllisistä sanoituksista ja erikoisen nykivästä laulutavasta.
Toisen albuminsa, taiteellisen ja kokeilevan More Songs About Buildings and Food (1978) yhtye teki tuottaja Brian Enon kanssa. Fear of Music (1979) nojasi vahvasti rytmeihin ja sisälsi afrikkalaistyylistä polyrytmiikkaa. Albumilla Remain in Light (1980) oli jälleen afrikkalaisia rytmejä ja myös esimerkiksi puhallinsoittimia.
Yhtye teki 1980-luvun alussa pitkän konserttikiertueen ja julkaisi livealbumin. Seuraavalla studioalbumilla Speaking in Tongues (1983) ei Brian Eno enää ollut mukana. Albumin kappaleet noudattivat aiempaa selkeämpää poplaulurakennetta. Sen jälkeen yhtye lähti jälleen kiertueelle, jonka aikana kuvattiin konserttielokuva Stop Making Sense (1984), jonka ohjasi Jonathan Demme.
Konserttikiertueen ja uuden livealbumin jälkeen Talking Heads palasi pienempään, neljän soittajan kokoonpanoon. Little Creatures (1985) oli mutkaton popalbumi. True Stories (1986) sisälsi lauluja David Byrnen ohjaamasta samannimisestä elokuvasta. Yhtyeen viimeinen albumi oli Naked (1988), jolla se palasi vanhoihin maailmanmusiikkivaikutteisiinsa. Sen jälkeen yhtye laitettiin tauolle, jonka aikana Byrne keskittyi sooloprojekteihinsa ja muut jäsenet Tom Tom Club -yhtyeeseensä. Talking Heads ilmoitti hajoamisestaan vuonna 1991. Yhtye äänitti ennen lopettamistaan neljä uutta kappaletta, jotka julkaistiin kokoelmalla Sand in the Vaseline: Popular Favorites (1992).
Talking Heads sai urallaan kolme listahittiä, “Take Me to the River” (1979, Al Green -cover), “Burning Down the House” (1983) ja “Wild Wild Life” (1986). Yhtyeen suosion kasvun yksi osatekijä 1980-luvulla olivat sen huomiota herättävät musiikkivideot, jotka saivat soittoaikaa Music Television -kanavalla.
Yhtye kokoontui vielä yhteen ilman Byrneä nimellä The Heads ja julkaisi albumin No Talking Just Head (1996). Talking Heads esiintyi sen jälkeen vielä kerran yhdessä vuonna 2002 Rock and Roll Hall of Fame -tilaisuudessa kun se nimitettiin rockin kunniagalleriaan. Jäsenet ovat jatkaneet musiikin tekemistä omilla tahoillaan.
Römpötti

Römpötti Suomen Koiviston maalaiskunnassa

Suomelle kuuluessaan Römpötti oli osa Koiviston maalaiskunnan laajaa Makslahden kylää, ja muodosti sen puitteissa erillisen taajamansa, jonka sijainti vastasi lähinnä nykyistä Glebytševon keskustaajamaa. Römpötissä sijaitsi 1925 käyttöön otettu Makslahden rautatieasema ja tärkeäksi puutavaran vientisatamaksi muodostunut Makslahden satama. Nykyinen Römpötti käsittää vain tämän taajaman pohjoisosan.
Newton Thomas Sigel

Newton Thomas Sigel (s. 1960) on yhdysvaltalainen elokuvaaja, joka on työskennellyt usein ohjaaja Bryan Singerin kanssa. Hän on kuvannut Singerin elokuvista esimerkiksi Epäillyt (1995), X-Menin (2000) ja Operaatio Valkyrien (2008).
Pictureka!

Pictureka! on Hasbron tekemä lautapeli, joka julkaistiin vuonna 2006. Pelissä pitää löytää erilaisia esineitä pelilaudalta. Pelin voittaa se joka on löytänyt eniten esineitä.
Óscar de Marcos

Seurajoukkueura

De Marcos on vitorialaisen Alavésin kasvatti ja debytoi seuran edustusjoukkueessa Segunda Divisiónin ottelussa Tenerifeä vastaan 21. joulukuuta 2008. Debyyttikaudellaan, joka päättyi joukkueen putoamiseen, hän pelasi kaikkiaan 20 ottelussa ja teki viisi maalia.
Heinäkuussa 2009 De Marcos siirtyi noin 360 000 euron kaupassa Primera Divisiónin Athleticiin, jonka kanssa hän teki neljävuotisen sopimuksen. Hänet rekisteröitiin alun perin seuran B-joukkueeseen, mutta hän nousi odotettua suurempaan rooliin edustusjoukkueessa ja pelasi B-joukkueessa kauden aikana vain yhden ottelun. Edustusjoukkueessa De Marcos debytoi 6. elokuuta 2009 Eurooppa-liigan karsintaottelussa Young Boysia vastaan. Kymmenen päivää myöhemmin hän teki ensimmäisen maalinsa Supercopa de Españan ensimmäisessä osaottelussa Barcelonaa vastaan. Kaikki kilpailut mukaan lukien otteluita kertyi ensimmäisellä kaudella 29 ja maaleja kolme. Kaudeksi 2010–2011 hänelle annettiin edustusjoukkueen pelinumero 10.

Maajoukkueura

De Marcos osallistui alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuihin vuonna 2009. Hän pelasi alkulohko-otteluissa Tahitia ja Venezuelaa vastaan, mistä jälkimmäisessä hän oli avauskokoonpanossa.
Poikkilaakson ala-aste

Poikkilaakson ala-aste sijaitsee Helsingin Jollaksessa. Koulu on valmistunut vuonna 2001. Koulurakennuksessa sijaitsee esikoulu ja luokat 1–6. Koulun luokat on nimetty Taru sormusten herrasta -trilogian mukaan, eli koulussa on mm. Rautapiha, Tornikukkula, Sinivuori ja Itämantu. Koulussa oli noin 270 oppilasta lukuvuonna 2006–2007. Koulu on ilmaisutaitopainotteinen
Hillatien koulu

Hillatien koulu on Kemijärvellä oleva ylä- ja ala-aste, jossa on tällä hetkellä 245 oppilasta. Hillatien koulussa on oma ruokala ja liikuntasali.
Hillatien koulu on ollut ennen lukiona, kunnes se remontoitiin vuonna 2008. Sitä ennen oppilaat olivat Kuumaniemen koululla, joka sijaitsee noin 200 metrin päässä Hillatiestä. Hillatiellä on myös oma tekstiilikäsityöluokka ja puukäsityöluokka.
Kari Heusala

Kari Heusala on fysioterapeutti ja Suomen seksologisen seuran jäsen. Hän on kirjoittanut niin miehen kuin naisenkin seksuaalisuudesta viisi eri teosta. Lisäksi Heusala on vastaillut lukijoiden lähettämiin kysymyksiin Helsingin Sanomien Elämä ja terveys-palstalla. Tällä hetkellä Heusala kirjoittaa artikkeleita MTV3:n miehille suunnatulla sivustolla, Oivassa. Sexpo ry valitsi Heusalan kirja Penis – asento ja lepo seksuaalivalistuksen alalla vuoden kirjaksi 1998.
Faramir

Rooli Sormuksen Sodassa

Faramir, Gondorin kapteeni näki usein enneunta, joka ohjasi hänet näkemään Murtuneen Miekan Imladrisissa, mitä haltiat kutsuivat nimellä Rivendell. Hänen vanhempi veljensä Boromir näki saman unen ja vaati oikeutta lähteä Rivendelliin.
Hän matkusti lähes neljä kuukautta ja kertoi Rivendellissä unestaan ja sen viestistä. Aragorn, Samoojien johtaja, sekä Isildurin ainoa laillinen perijä oli viestin aihe, Murtunut Miekka oli hänen sukunsa perintökalleus, nimeltään Narsil, Elendilin miekka. Viesti tästä tapahtumasta tuli Faramirille myöhään, sen jälkeen kun Boromir oli jo ennen aikaansa kuollut. 
Faramir johti joukkojaan Ithilienissä haradrimia vastaan. Siellä Faramir huomasi kaksi hobittia, Frodo Reppulin ja Samvais Gamgin, jotka olivat tekemässä suurta tehtävää, Valtasormuksen tuhoamista.
Hobitit toivat uutiset Isildurin perijästä, mutta eivät tienneet  Boromirin kuolleen. Faramir kyseli heidän väleistään ja kysymysten takia hän arvasi heidän kantavan jotain suurta asetta. Tässä kohtaa hän näytti täysin erilaisia piirteitä kuin ylpeä veljensä ”En ottaisi sitä, vaikka se makaisi maantien varressa,” hän julisti. Myöhemmin, kun selvisi että tämä ase oli Valtasormus, hän toisti tämän saman ja vapautti hobitit. 
Frodo antoi Faramirille luvan vangita heidän oppaansa Klonkun. Vihoissaan tästä Klonkku myöhemmin petti Frodon ja Samin. Kun Faramir palasi Gondoriin, hän joutui Pelennorin Kenttien Taisteluun Minas Tirithin edustalla. Siellä hän loukkaantui vakavasti. Hän sai Nazgûlilta kuolettavalta vaikuttavan haavan. Faramirin isä, Denethor aikoi polttaa hänet elävältä. Hän ei onnistunut, mutta riisti hengen itseltään. Faramir toipui parannuksen tarhassa. Siellä Faramir tapasi Rohanin Neidon, Éowynin, joka oli tappanut Angmarin Noitakuninkaan yhdessä hobitti Merrin kanssa. He rakastuivat ja menivät myöhemmin naimisiin. Heidän pojanpoikansa oli Barahir. Aragornin kruunajaisissa Faramir, joka oli hyvin vähän aikaa palvellut Hallitsevana Käskynhaltiana, ilomielin antoi Gondorin johdon oikeudenmukaiselle kuninkaalle. Hänestä tuli kuningas Elessarin neuvonantaja. Hänet nimitettiin myös ensimmäiseksi Ithilienin Prinssiksi.
Jokamies (elokuva)

Juoni

Teologiaa opiskellut Jokamies karkaa papin tyttären Sylvian kanssa ulkomaille, jossa hän ansaitsee omaisuuden uhkapelin avulla. Sylvia kaipaa isäänsä, kotiaan ja uskontoaan ja lopulta jättää miehensä. Jokamies viettelee äitinsä ottotyttären Marthan ja pakottaa siten Sylvian palaamaan luokseen. Sylvian paluun kunniaksi järjestämillään juhlapäivällisillä Jokamies saa sydänkohtauksen ja näkee koko elämänsä olleen hyvän ja pahan taistelua, jossa hän on aina seurannut Saatanan neuvoja. Juuri ennen kuolemaansa Jokamies anoo Jumalalta anteeksiantoa.

Tuotanto

Filmfabriken Danmarkin tuottama Jokamies on nykyaikaan sijoitettu sovitus Hugo von Hofmannsthalin näytelmästä, joka puolestaan perustuu keskiaikaiseen moraliteettiin. Metaforisine kuva-aineksineen, takaumineen ja rinnakkaisjuonineen se poikkeaa tanskalaisen mykkäelokuvan valtavirrasta ja muistuttaa myöhempää saksalaista ekspressionismia.
Elokuvaa esitettiin Suomessa keväällä 1917. Se on nähtävissä European Film Gateway -sivustolla.
Kapteeni Kuolio

Kapteeni Kuolio on sarjakuvapiirtäjä P. A. Mannisen luoma parodinen supersankarihahmo, joka asuu Tampereella. Kapteeni Kuolio on mielisairaalassa hoidettavana ollut sairaseläkeläinen. Hän ehkä sairastaa skitsofreniaa tai sitten hänellä on oikeasti yliluonnollisia voimia. Hän puolustaa tai ainakin uskoo puolustavansa kotikaupunkiaan aaveiden, vampyyrien, ihmissusien ja demonien hyökkäyksiltä. Joskus hän suorittaa aikamatkoja Tampereen menneisyyteen, joka osoittautuu varsin salaperäiseksi. Nuhruista hippiä muistuttava Kapteeni Kuolio ei ole ulkoisesti kovin sankarillinen, mutta hänen rohkeudestaan ja velvollisuudentunnostaan ei ole epäilystä. Joskus Kapteeni Kuoliolla on apunaan yhtä omalaatuinen supersankari Kapteeni Kökkö.
Tampereen kuvaus on Kapteeni Kuolio -sarjakuvissa keskeisessä osassa. Kapteeni Kuoliota onkin luonnehdittu ”Suomen ehkä persoonallisimmaksi kotiseutukirjallisuudeksi”. Manninen on kertonut saaneensa sarjakuviinsa innoitusta Tampereen historian hurjista ja kuoliaaksi vaietuista asioista. Esimerkiksi albumissa Kapteeni Kuolio ja Tamperkele esiintyvät muun muassa tehtailijat James Finlayson ja Wilhelm von Nottbeck, minkä lisäksi Kuolio joutuu todistamaan Tampereen taistelua (1918). Kalevankankaan ihmissudessa puolestaan viitataan latvialaisen vallankumouksellisen ja pankkirosvon Jan Tshokken veriseen riehumiseen Tampereen keskustassa vuonna 1906. Manninen sekoittaa edellä mainitun kaltaisiin historiallisiin tositapahtumiin kauhufantasian aineksia luoden tällä tavoin Tampereelle omaa myyttistä historiaansa. Supersankarikertomusten ohella Kapteeni Kuolio parodioi okkultismia ja salaliittoteorioita.
Kapteeni Kuolio esiintyi ensimmäistä kertaa vuonna 1990 Sarjari-lehdessä, jossa hän on jatkanut seikkailujaan näihin päiviin asti. Osa Sarjari-lehdessä ilmestyneistä Kapteeni Kuolio -sarjakuvista on uudelleenjulkaistu valikoimissa Kapteeni Kuolio - Tampereen sankari (2008) sekä Kapteeni Kuolio ja Kapteeni Kökkö (2010). Niiden lisäksi tähän mennessä on ilmestynyt neljä pitkää Kapteeni Kuolio -sarjakuva-albumia, joista ensimmäinen julkaistiin vuonna 2002. Kapteeni Kuolio on esiintynyt myös Tähtivaeltaja-lehdessä ja vuonna 2000 Iltasanomien sarjakuvasivulla. Vuonna 2008 ilmestyi Kapteeni Kuoliosta kertova romaani Suomen salainen kuningas.
Gotha Go 244

Historia

Gothaer Waggonfabrikin valmistamasta Go 242 -liitokoneesta oli tullut saksalaisjoukkojen yleisin kuljetusliitokone toisen maailmansodan loppupuolella, ja tyyppiä toimitettiinkin yhteensä yli 1 500 kappaletta. Gotha lähti kehittämään liitokoneen pohjalta moottoroitua Go 244 -versiota, jossa kokeiltiin erilaisia pienitehoisia voimalaitteita, joihin kuuluivat saksalaisvalmisteisten moottorien lisäksi Neuvostoliitosta ja Ranskasta sotasaaliiksi jääneitä voimalaitteita. Sarjatuotantokoneissa käytettiin suurimmin osin ranskalaisvalmisteisia moottoreita.
Moottoroitua Go 244:ää valmistettiin kaikkiaan 174 kappaletta, josta 133 oli Go 242B -liitokoneversiosta muunnettuja koneita. Koneet viimeisteltiin viiden liitokoneversion mukaisesti, jotka olivat Go 244B-1- ja Go 244B-2 -rahtiversiot, Go 244B-3 ja Go 244B-4 -laskuvarjohyppyversiot, sekä kaksoisohjaimin varustettu Go 244B-5 -versio. Rahtiversioista B-1:ssä oli vääntövarsi-iskunvaimentimet, kun B-2 oli varustettu öljyiskunvaimentimilla ja leveämmällä laskutelineellä.
Ensimmäiset moottoroidut Go 244:t toimitettiin Kreikassa ja Kreetan saarelle sijoitetuille saksalaisjoukoille maaliskuussa 1942. Tämän lisäksi tyyppiä toimitettiin Lähi-idässä ja itärintaman eteläisen Neuvostoliiton alueella palvelleille yksiköille, mutta jälkimmäisellä se osoittautui alttiiksi ilmatorjunnalle ja korvattiin Junkers Ju 52/3m ja Messerschmitt Me 323 -kuljetuskoneilla.
Konetyypistä suunniteltiin myös yksimoottorista versiota, jossa olisi käytetty nokalle asennettua Argus As 10C tai Junkers Jumo 211 -moottoria. Argus-patoputkimoottoreilla ja perinteisellä perärunkorakenteella varustettu Go 245 -versio oli myös suunnittelilla.
Thásoksen arkeologinen museo

Kokoelmat

Museon kokoelmiin kuuluu noin 1 700 esinettä. Esineet ovat pääosin ajalta 600 eaa.–600 jaa. Varhaisimmat esineet ajoittuvat neoliittiselle kivikaudelle.
Merkittävimpiin esineisiin kuuluu antiikin Thasoksen kaupungin akropoliilta vuonna 1911 löytynyt 3,5 metriä korkea kuros-patsas arkaaiselta kaudelta noin vuodelta 600 eaa. Löytöihin kuuluu myös esineitä saaren esihistoriallisen ajan asutuksista muun muassa Limenáriasta, Skála Sotíroksesta sekä Kastrí Theológoksesta, kuten esimerkiksi ihmishahmoisia pylväitä; saaren paroslaisten asuttajien mukanaan tuomaa keramiikkaa; kuulusta thasoslaisesta marmorista tehtyjä veistoksia; roomalaisajan keisarikulttiin liittyviä veistoksia, kuten Hadrianuksen patsas; saaren kuuluun viinintuotantoon liittyviä löytöjä, kuten viinintuotantoa säännelleitä lakeja piirtokirjoituksina sekä viininkuljetusastioissa olleita sinettejä; sekä varhaisbysanttilaisen kauden kirkoista tehtyjä löytöjä. Museon pihalla on suuria kiviesineitä, kuten rakennusten koristeosia, alttareita ja sarkofageja, sekä lattiamosaiikki roomalaisesta huvilasta.
Amiko Kobayashi

Historia

Kun Japani joutui suurten lohikäärmeiden hyökkäysten kohteeksi, Ryhmä-X ja japanilainen sankari, Aurinkotuli, yrittivät tuhota ne. Taistelun aikana useat asunnot kuitenkin tuhoutuivat ja niistä useat olivat viattomien siviileiden. Yhdessä niistä asui Amiko äitinsä kanssa. Kun asunto tuhoutui, hänen äitinsä kuoli, mutta Amiko onnistui selviytymään ja Wolverine löysi hänet. Wolverine lupasi pitää huolta tästä pienestä tytöstä, mutta eläessään vaarallsita elämää, hän uskoi ettei sopisi isäksi Amikolle. Hän sitten antoi Amikon adoptoitavaksi, mutta tämä joutui huonoon perheeseen.
Kun Logan vuosia myöhemmin halusi käydä katsomassa Amikoa, hän ei saanut soittoaan perille ja päätti tutkia asiaa. Hän joutui surukseen huomaamaan millaiseen perheeseen Amiko oli joutunut ja vei tytön hyvän ystävänsä Yukion luokse.
Vaikka Yukio ei aluksi pitänyt ajatuksesta, hän otti Amikon huostaansa ja heistä tuli hyviä ystäviä vuosien aikana. Pelätessään Amikon joutuvan vaaraan, Wolverine pyysi Hopeasamuraita katsomaan hänen peräänsä. Hän teki tätä työtä hyvin, mutta joskus Amiko joutui Wolverinen vihollisten hyökkäysten kohteeksi. Kun Ase-X -organisaatio palasi toimintaan, Sapelihammas kaappasi Amikon ja melkein tappoi hänet Ase-X:n käskyjen vastaisesti. Ase-X kuitenkin paransi Amikon ja pyysi tätä anteeksi Loganilta.
Hiljattain Amiko sai tietää äitinsä kuuluneen Shosei-sotureiden sukuun ja viettää nyt aikaansa heidän seurassaan harjoitellen taistelulajeja tehdäkseen Loganin ylpeäksi itsestään.
Geghard

Geghardin luostari (armeniaksi: Գեղարդ) on omalaatuinen rakennelma Armeniassa Kotajk'in maakunnassa. Osittain viereisten kallioiden sisään rakennettu luostari on myös listattu UNESCOn maailmanperintöluetteloon.
Vaikka Neitsyt Marialle omistettu pääkirkko on rakennettu 1215 ja sen suuri eteisosa 1215–1225, kerrotaan, että Georgios Valontuoja perusti luostarin 300-luvulla luolassa sijainneen pyhän lähteen paikalle. Vanhin, 600-luvulla valmistunut luostarin muurien ulkopuolella sijaitseva luolakirkko on omistetty luostarin perustajalle. Luostaria on tästä syystä kutsuttu aiemmin nimellä Ayrivank (luolan luostari). Vuonna 1240 rakennettiin pääkirkon eteisestä aukeava vasemmanpuoleinen luolakappeli, jossa on lähdevesiallas- Veden uskotaan olevan erityisen pyhää tai aiankin tuovan onnea. Eteisen oikealle puolelle avattiin 1263 toinen luolakappeli. Kirkon ulkopuolella on vielä yksi kiveen kaivettu luolakirkko. 
Luostarin nykyisten rakennusten valmistumisen (900–1200 -luvut) jälkeen luostarin nimi muutettiin viitaamaan keihääseen, josta luostarin nykynimi on peräisin. Nykyäänkin siitä käytetään usein nimeä Geghardavank (Գեղարդավանք, keihään luostari), sillä luostarissa kerrotaan säilytetyn pitkään muiden muinaismuistojen seassa keihästä, jolla roomalaissotilas haavoitti Jeesusta ristiinnaulitsemisen aikana. Sittemmin keihäs on siirretty Etšmiadzinin katedraalin museoon.
Jyrkkäreunaiset kalliot, jotka reunustavat Geghardia, kuuluvat Azat-joen rotkoon. Osa luostarikompleksin kirkoista on kokonaan kaivettu esiin kalliosta, kun osa on yksityiskohtaisia rakennuksia, joiden ulkoseinät ovat arkkitehtuurisesti monimuotoisia ja huoneet ovat syvällä kalliossa.
Tijuca

Tijuca (Tijuca on muinaistupin kieltä; suomeksi se on suo) on asuinalue Rio de Janeiron pohjoisosissa Brasiliassa. Se muodostuu Saens Peña -aukiosta, Afonso Pena -aukiosta, Usinasta ja Mudasta. Vuoden 2000 väestölaskennan mukaan alueella oli lähes 150 000 asukasta. Se rajoittuu Bandeira-aukion, Maracanãn, Vila Isabelin, Andaraín, Grajaún ja Alto da Boa Vistan asuinalueisiin.
Se on Rio de Janeiron perinteisin asuinalue, ja siellä on maailman laajin kaupunkimetsä Tijucan metsä. Alueella asuu lähinnä keskiluokkaista väestöä, ja aikaisemmin siellä asui portugalilaisia siirtolaisperheitä ja upseerien perheitä.
Tijucassa toimii kaksi Rio de Janeiron merkittävintä sambakoulua GRES Acadêmicos do Salgueiro ja GRES Unidos da Tijuca, jotka ovat yhteensä voittaneet yhdeksän mestaruutta.
Tijucassa on myös useita faveloja kuten Salgueiro, Borel, Formiga, Turano ja Casa Branca.