google/wiki40b huggingface dataset:
Maik Taylor

Maik Stefan Taylor (s. 4. syyskuuta 1971 Hildesheim, Länsi-Saksa) on pohjoisirlantilainen jalkapallomaalivahti, joka edusti seuratasolla pisimpään Fulhamia ja Birmingham Cityä. Hän edusti myös Southamptonia, Barnetia, Farnboroughia, Leeds Unitedia sekä viimeksi Millwallia, jonne hän siirtyi ensin lainalle Leeds Unitedistä maaliskuussa 2012 ja allekirjoitti sitten seuran kanssa vuoden mittaisen sopimuksen.

Maajoukkueura

Maik aloitti Pohjois-Irlannin B-maajoukkueessa vuonna 1999 ja ehti pelata yhden ottelun. Jo samana vuonna hänet valittiin A-maajoukkueeseen. Hän pelasi 88 A-maaottelua vuosina 1999–2011.
Seth Sohlberg

Seth Sohlberg (1856–1918) oli kauppias, tehtailija ja vuorineuvos sekä mesenaatti.
Seth Sohlberg oli vuodesta 1884 viipurilaisen rauta- ja maalikaupan omistaja. 1906 liike muutettiin osakeyhtiöksi. Sohlberg sai vuorineuvoksen arvon 1908. Hän lahjoitti testamentilla merkittäviä summia Viipurin kaupungille, Suomen luonnonolosuhteiden tutkimukseen ja käytännölliseen geologiseen tutkimukseen, Åbo akademille, ruotsinkieliselle sivistysrahastolle ja Suomen Historialliselle Seuralle.
Seth Sohlbergin sisaruksia olivat arkkitehti Gerhard Sohlberg ja kansanedustaja Hedvig Sohlberg.

Liikeura

Seth Sohlberg (2.tammikuuta 1856-29. tammikuuta 1918) ryhtyi vuonna 1871 15-vuotiaana työhön Turussa J.Österbladh & Co. -yhtiön rautakaupassa. Kymmenen vuoden palveluksen jälkeen hän muutti Helsinkiin 1881, ja pestautui Anders Parviaisen ja A.W.Winterin perustamaan, Winterin kuoleman 1878 jälkeen Parviaisen ja K. H. Renlundin yhtiöön A.Parviainen & Co. Yhtiö oli 1879 ostanut Helsingin Mikonkatu 8:ssa sijainneen August Lindbergin rautakaupan.
1881 A.Parviainen & Co. avasi haaraosaston Viipuriin, Katariinankatu (Linnankatu) 15, ja Seth Sohlberg lähti haaraosaston johtajaksi Viipuriin 1883 27-vuotiaana.  Vuonna 1884 A.Parviaisen liike jaettiin kolmeen osaan karkeasti siten, että Anders Parviaiselle jäi tukku- ja öljykauppa, K.H.Renlundille Helsingin rautakauppa ja Seth Sohlbergille Viipurin haaraosasto.
Seth Sohlbergin rautakauppa Viipurissa menestyi hyvin, ja Sohlbergille myönnettiin vuorineuvoksen arvo 1908. Sohlberg oli suurosakkaana myös useissa teollisuuslaitoksissa, mm. Wärtsilä Ab:ssa.

Kuolema

Kuollessaan lapseton Sohlberg testamenttasi runsaasti varoja kulttuurille, mm. Viipurin taidemuseon rakentamiselle. Rakennuksen suunnitteli Uno Ullberg, nykyinen Viipurin Eremitaasi. Sohlbergin hautamonumentin suunnitteli Uno Ullberg ja veistokset siihen toteutti Gunnar Finne. Monumentti on kadonnut. Helsingissä Ateljee Finne -ravintolassa on Gunnar Finnen tuottamia, myös Seth Sohlbergiin liittyviä teoksia, samoin Lahden taidemuseossa.
Apelles

Apelles (400-luku eaa.) oli kreikkalainen taidemaalari. Hänen pääteoksensa on Afrodite Anadyomene. Se esittää merestä nousevaa rakkauden jumalatarta Afroditea. Apelles teki kuvia myös Aleksanteri Suuresta.
Tilma Hainari

Tilma Sofia Hainari (o.s. Hagan; 1. syyskuuta 1861 Ruskeala – 23. tammikuuta 1940 Helsinki) oli suomalainen naisasia-aktivisti ja kansanvalistaja.
Hainarin vanhemmat olivat maanviljelijä Johan Hagan ja Adolfina Sofia Soldan.
Hainari toimi englannin opettajana 1902–1924, ensin Sortavalassa, sitten Helsingissä. Hän osallistui Suomen valtuuskunnan jäsenenä eräisiin Kansainliiton kokouksiin 1920- ja 1930-luvuilla ja tuki huomattavin taloudellisin lahjoituksin Akateemisen Karjala-Seuran perustamista vuonna  1922. Hän toimi myös Koulukeittoyhdistyksessä ja oli Suomen Naisten Kansallisliiton puheenjohtaja vuodesta 1914 aina vuoteen 1938, ajaen mm. naispoliisasiaa. 
Hainari julkaisi vuonna 1927 Hilda Käkikosken persoonaa valottavan teoksen Hilda Käkikoski kirjeittensä valossa. Hänen puolisonsa vuodesta oli vuodesta 1883 historiantutkija ja kansanedustaja Oskar Hainari (1856–1910).
Tony Cox

Tony Cox (s. 31. maaliskuuta 1958) on yhdysvaltalainen lyhytkasvuinen näyttelijä, Cox on pituudeltaan 107 senttimetriä.
Prinsipalaattikysymys

Prinsipalaattikysymys (uudismuodoste sanasta prinsipaali, < lat. principalis, ensimmäinen) oli Ruotsissa 1740-luvulla kiistoja aiheuttanut kysymys siitä, oliko valtiopäivien säätyedustajien noudatettava valitsijainsa (kansan) antamia ohjeita ja pitikö valitsijain noudattaa säätyjen päätöksiä. Vuonna 1743 sai kannatusta se näkökanta, ettei isännän asemassa oleva kansa ollut sidottu edustajiensa päätöksiin.
Johan Beckman Institute

Johan Beckman Institute on Johan Bäckmanin Pietarissa vuonna 2000 perustama kirjankustantamo. Sen tehtäviksi on peruskirjassa mainittu tieteellinen julkaisu-, seminaari- ja apurahatoiminta. Julkaisutoiminnan tavoite on edistää tieteellisen tiedon välittymistä suomalaisten ja venäläisten tutkijoiden kesken. Kustantamon näkyvintä toimintaa on julkaisutoiminta, erityisesti Suomen ja Venäjän yhteistä sotahistoriaa koskevien teosten julkaiseminen. Julkaisuilla on pienimuotoisen myynnin ohella myös ilmaisjakelua. Kustantamo on myös järjestänyt erilaisia tilaisuuksia Suomessa ja Venäjällä.

Keskustelua Suomessa

Lehti esiteltiin Ulkopoliittisen instituutin julkaiseman Ulkopolitiikka-lehden kilpailijaksi.  Helsingin Sanomissa on kommentoitu Vladimir Baryshnikovin Mainilan laukauksia käsittelevää artikkelia. Myös Vladimir Fjodorovin haastattelussa, jossa esiteltiin termi "Ahtisaaren-Lipposen linja", käsiteltiin Helsingin Sanomissa.
Ioann Konstantinovitš Romanov

Ruhtinas Ioann Konstantinovitš Romanov (1886 - 1918) oli suuriruhtinas Konstantin Konstantinovitš Romanovin ja Jelizaveta Mavrikijevnan esikoinen. Hänellä oli kahdeksan sisarusta, joista kaksi kuoli lapsina. Vain muutama päivä Ioannin syntymästä tuli voimaan laki, jonka mukaan suuriruhtinaan ja suuriruhtinattaren arvonimien myöntäminen rajattaisiin tsaarin lapsiin ja lapsenlapsiin. Seuraavien sukupolvien arvonimiksi tulisi ruhtinas ja ruhtinatar ja puhuttelunimeksi korkeus eikä keisarillinen korkeus.

Nuoruus

Ioann ja hänen veljensä Gavriil Konstantinovitš Romanov valmistuivat muiden kadettien rinnalla sotakoulusta 14.6.1907. Ioann nimitettiin ratsukaartin joukkoihin.

Avioliitto

Ioann Konstantinovitš oli viimeinen Romanov-suvun mies, joka solmi avioliiton keisarillisen Venäjän aikana. Hän kihlautui kesällä 1911 Serbian prinsessa Elenan kanssa, joka äitinsä menetettyään oli varttunut Venäjällä tätiensä Anastasia Nikolajevnan ja Militsa Nikolajevnan - jotka olivat syntyjään Montenegron prinsessoja - huostassa ja käynyt Smolnan instituuttia. Kihlausta kuitenkin valvoi eräs toinen montenegrolaissisar, Italian kuningatar Elena, joka otti nuoren Elenan luokseen ja kutsui Ioannin sinne vierailulle. Poika yllätti kaikki kosimalla lähes välittömästi. Ajatus siitä että Ioann ylipäänsä tahtoi avioitua, herätti suvussa huvittuneisuutta, sillä tämä pitkä ja melko arkisen oloinen nuorimies oli hiljainen ja erittäin uskonnollinen ja olikin ajatellut ryhtyvänsä munkiksi. Mutta liitto oli kuitenkin rakkausavioliitto, jossa Ioannin lempeys tasapainotti Elenan kiivasta luonnetta. Miehen palattua hoitamaan velvollisuuksiaan Chevalier-kaartissa Elena opiskeli lääketiedettä Pietarin yliopistossa, mutta joutui heidän ensimmäisen lapsensa syntymän vuoksi vastentahtoisesti luopumaan opinnoistaan.

Vallankumous

Maaliskuussa 1918 Ioann Konstantinovitš joutui lähtemään junalla Pietarista kohti Jekaterinburgia. Samalla junalla lähtivät myös suuriruhtinas Sergei Mihailovitš Romanov, Ioannin kaksi veljeä, ruhtinaat Igor Konstantinovitš Romanov ja Konstantin Konstantinovitš Romanov nuorempi sekä ruhtinas Vladimir Palei. Toukokuussa heidät kaikki siirrettiin Alapajevskiin, missä heitä pidettiin kahden kuukauden ajan vangittuina koulurakennuksessa. Heidät teloitettiin läheisellä metsäalueella sijainneessa kaivoskuilussa tsaariperheen kuoleman jälkeisenä yönä.
Pérouges

Pérouges [peʁuʒ] on kunta Ranskan Auvergne-Rhône-Alpesin alueella Ainin departementissa. Lyonin kaupungista 40 kilometriä koilliseen sijaitsevan kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 1 206. Kunta kuuluu departementissaan Meximieux’n kantoniin Belleyn arrondissementissa,.
Kunnan nimen arvellaan liittyvän siihen, että kylän olisi perustanut Italian Perugiasta palannut ryhmä gallialaisia. Vuonna 1167 asukkaat puolustivat muurein suljettua kyläänsä Lyonin arkkipiispan joukkojen hyökkäykseltä.
Pérouges on kauneimpien ranskalaiskylien järjestön Les Plus Beaux Villages de France jäsen. Kylää on käytetty monien historiallisten elokuvien kuvauspaikkana.
Paavo Tikkanen

Elämä ja ura

Tikkanen oli kotoisin rahvaasta, mutta vauraasta perheestä. Hänen vanhempansa olivat talollinen Antti Tikkanen ja emäntä Liisa Remes. Tikkanen kävi Kuopion triviaalikoulua 1831–1838 ja valmistui ylioppilaaksi Porvoon lukiosta 1841.
Tikkanen oli yksi ensimmäisiä Helsingin yliopiston sukunimeltään suomalaisista opiskelijoista. Vuonna 1844 hän piti Savo-karjalaisessa osakunnassa puheen, jota on pidetty Suomettaren syntyhetkenä. Vuosina 1845–1847 Tikanen toimitti ja levitti osakunnan julkaisusarjaa Lukemisia Suomen kansan hyödyksi, jossa oli hänen suomennoksiaan kuten Hauta Perhossa ja omia kirjoituksia. Jälkimmäiseen perustuva Suomen Suuriruhtinaanmaan nykyinen tilasto ilmestyi erikseenkin vuonna 1848. Tikkanen suomensi myös muun muassa Johan Ludvig Runebergin runoutta.

Lehtimies

Osakunta perusti Tikkasen aloitteesta vuonna 1846 Suomalaisseuran, joka piirissä tehtiin seuraavana vuonna aloite ensimmäisen suomenkielisen päivälehden Suomettaren perustamiseksi. Tikkanen toimi lehden päätoimittajana 1847–1850 ja 1856–1864. Yhden lehteen laatimansa artikkelin Tikkanen julkaisi erikseen vuonna 1848 nimellä Pitäjänkoulu Lajusissa Lihvinmaalla.

Tutkija ja kirjailija

Tikkanen valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1847 ja väitteli tohtoriksi vuonna 1859. Hänen tilastotieteen väitöskirjansa, Väkiluku ja asukas-suhteet Suomessa (1859), oli kolmas suomenkielinen väitöskirja. Hänen maantieteellinen oppikirjansa Suomen Suuriruhtinaanmaan nykyinen tilasto (1848) sisältää ensimmäisen suomenkielisillä nimillä ja selityksillä varustetun Suomen kartan. Nykyisessä yleiskielessä on lukuisia Tikkasen sepittämiä ilmauksia: aikakauskirja, ajanmukainen, asiantuntija, edustaa, esitellä, ilmiö, luento, mielipide, ominaisuus, osasto, pääsylippu, sanomalehdistö, säteillä, teollisuus, tilasto (merkityksessä 'tila'), toimia, tuote, uskonpuhdistus, uskonto, valtio, valtiopäivät, Varsinais-Suomi, vastuu, väline, ystävätär, ääntyä.

Liikemies

Tikkanen toimi myös liikemiehenä. Hän vuokrasi 1848 Herman Kellgrenin kanssa Suomalaisen Kirjallisuuden Seuralta kirjapainon ja osti Öhmanin kirjakaupan haaraliikkeen Helsingistä. Joidenkin liiketoiminnan vastoinkäymisten lisäksi hänen kotinsa ja omaisuutensa tuhoutuivat tulipalossa vuonna 1858. 1860-luvulla Tikkanen toimi asianajajana, kunnes hän vuonna 1870 hän sairastui parantumattomasti.

Yksityiselämä

Tikkasen puoliso vuodesta 1851 oli Helena Maria Tengström (1829–1857), professori Johan Jakob Tengströmin tytär. Heidän poikansa J. J. Tikkanen oli Suomen ensimmäinen taidehistorian professori, pojanpoikansa  Robert Tikkanen olympiamitalisti ja pojanpojanpoikansa Henrik Tikkanen kirjailija. Heidän tyttärensä Johanna Tikkanen oli keksijä.
Nicken Malmström

Nicken Malmström (19. helmikuuta 1897 Moskova – 26. heinäkuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.

Henkilöhistoria

Filosofian maisteri Malmström toimi äidinkielen opettajana Helsingissä 1934-1939 ja sienitieteilijänä Helsingin yliopiston kasvitieteen laitoksella 1949-1964. Malmströmin puoliso vuodesta 1930 vuoteen 1947 oli kuvataitelija Ann-Marie Häyrén-Malmström.

Kirjallinen tuotanto

Malmström oli runoilijana 30-lukulainen pessimistinen modernisti, mutta julkaisi myös aforismeja ja novellikokoelman.
Kinnarodden

Kinnarodden on Pohjois-Norjan Finnmarkin läänissä, Nordkinnin niemimaan pohjoiskärjessä sijaitseva 234 metriä korkea kallioniemi. Se on Euroopan mantereen pohjoisin kohta (71° 08′ 02″ pohjoista leveyttä).
Kinnarodden sijaitsee Gamvikin ja Lebesbyn kuntien rajalla. Se on varsin vaikeapääsyinen. Niemelle vie Gamvikin Mehamnin taajamasta 23 kilometriä pitkä hyvin viitteellisesti viitoitettu vaellusreitti, joka on vaikeakulkuinen ja vaativa. Huonon sään yllättäessä reitti on lähes kulkukelvoton. Sinne järjestetään myös veneretkiä.
Gorrath

Hahmo

Sotamestarina tunnettu Gorrath ei tunne sympatiaa, eikä anna armoa vihollisilleen. Kivan tavoin Gorrath lähti Megasin perään menneisyyteen ja toi mukanaan sotajoukkonsa. Pian hän sai kuitenkin huomata Megasin jo joutuneen toisen henkilön käsiin, josta tuli samalla Gorrathin uusin vihollinen ja pahin vastus. Coop osoittautui mahdottomaksi tuhota. Coop ei anna toteuttaa hänen suunnitelmaansa tuhota ihmiskunta. Gorrath on kokeillut lähestulkoon kaikkia mahdollisia keinoja voittaa Coop ja hänen robottinsa, joka on alun perin Glorftien kehittämä prototyyppi mechasta. Gorrath kehitti jopa samanlaisen, mutta parannetun version Coopin robotista, mutta ei silti kyennyt päihittämään häntä.
Gorrath on erittäin suoraviivainen strategisti ja käyttää mielellään musertavaa voimaansa ja tuhoavia aseita. Hän inhoaa todella paljon epäonnistumista, jonka myötä hän aina syyttää alaisiaan, varsinkin glorfien komentajaa. Huumorintaju ei myöskään kuulu Gorrathin sanavarastoon ja onkin monesti hämillään Coopin solvauksista. Toisin kuin komentajansa, Gorrath ei missään vaiheessa ole rento tehtävien aikana ja valittaakin alaiselleen haluavansa tuloksia eikä tilanne katsauksia projekteista. Hänellä ei ole myöskään tunnetusti mitään itsehillintää ja raivoaa lähes jatkuvasti kuullessaan epäonnistuvansa asiassa kuin asiassa.
Vilskettä Vesillä

Tekijät

Kirkkonummelainen kirjailija Lissu Suursalmi haluaa innostaa lapsia oppimaan kirjojen avulla. Hän sai kirjasarjan idean, kun ei löytänyt omalle lapselleen sopivaa purjehduksen alkeiden opetuskirjaa, ja tahtookin kirjojen avulla tarinallistaa liittojen, järjestöjen ja viranomaisten lapsille suunnattuja vesiturvallisuusopetuksia helpommin muistettavaan muotoon. Sarjan ensimmäinen osa perustuu kuuden Suursalmen ohjaaman purjehdusleirin tapahtumiin. 
Kirjojen kieliasu ja opetukset on toteutettu yhteistyössä äidinkielenopettajien ja purjehdusopetuksen ammattilaisten kanssa. Kirja nojaa Suomen Purjehdus ja Veneilyn ry:n viralliseen opetusmalliin. Kirjailija osallistuu kuvien suunnitteluun yhdessä kuvittaja ja taittaja Pekka Rahkosen kanssa.
Amurinleopardi

Ulkonäkö ja koko

Amurinleopardilla on suuremmat tummat pilkut kuin muilla leopardin alalajeilla. Amurinleopardin karva on kesällä 2,5 cm pitkä, talvella jopa seitsemänsenttinen. Turkin tummien pilkkujen välinen alue on kesällä kullanruskea, talvella kermanvalkoinen. Naaras painaa 25-45 kiloa, uros 32-48 kiloa.

Levinneisyys ja kanta

Amurinleopardeja eli aiemmin Korean niemimaalla ja Koillis-Kiinassa, mutta nykyään niitä tavataan luonnossa ainoastaan Venäjän kaukoidässä. Kantaa on pienentänyt etenkin salametsästys sekä liiallinen elinalueiden pirstoutuminen. Amurinleopardia on metsästetty sen kauniin turkin takia sekä kiinalaisen lääketieteen tarpeisiin.
Amurinleopardin suojelemiseksi on tehty paljon työtä, ja sen ansiosta lajin luonnossa elävä kanta on noussut 30:stä noin 80:een. Geneettinen vaihtelu näin pienen kannan sisällä on vähäistä, ja yksittäinen onnettomuus kuten iso metsäpalo tai epidemia voi hävittää eläimen sukupuuttoon sen luontaisilta elinalueilta.
Maailman eläintarhoissa amurinleopardeja on noin 200, joista Euroopassa puolet. Suomessa amurinleopardin voi nähdä Korkeasaaren eläintarhassa. Korkeasaaren mukaan täysin puhtaita amurinleopardeja on vain muutamia yksilöitä tarhoissa näistä määristä. Tarhakantoihin muualle maailmaan on lähinnä risteytynyt pohjoiskiinalaista Panthera pardus japonensis -alalajia.
Kissankäpälä

Ulkonäkö ja koko

Ahokissankäpälä on monivuotinen ruoho, joka kasvaa 5–30 cm korkuiseksi ja kasvattaa pienen lehtiruusukkeen. Varsi on harmahtavanvihreä, pysty ja tiheäkarvainen, sen varsi ei haaraudu. Ruusukkeen lehtien lapa on vastapuikea, kärki pyöreä ja yleensä otakärkinen, muistuttavat muodoltaan lusikkaa. Lehtien alapinta on tiheäkarvainen, päältä melko kalju. Varsilehtiä on 6–10 ja näiden lavan pituus on 10–15 mm ja ne ovat paljon kapeampia ja teräväkärkisiä. Ahokissankäpälä rönsyilee ja muodostaa mattoja.
Ahokissankäpälä on kaksikotinen kasvi eli sen hede- ja emikukat ovat eri yksilöissä. Emikukkien kehtosuomut ovat vaaleanpunaisia ja antavat mykeröille punertavan yleisvärin. Emiö yhdislehtinen, 1-vartaloinen, 2-luottinen. Hedekukat ovat yleensä vastaavasti valkeita, heteitä on 5. Kukinto on suppea, 2–8 mykerön muodostama tiiviin sykerömäinen tai huiskilomainen ryhmä. Mykeröitten perät ovat tiheäkarvaisia ja tavallisesti lyhyitä, laitakukat puuttuvat ja kehräkukat torvimaisia. Hedelmä on soikea harmaanruskea pähkylä, jonka päässä on haituvia. Kukkii kesä-heinäkuussa.

Levinneisyys

Ahokissankäpälää tavataan koko Euroopassa Espanjaa ja Portugalia lukuun ottamatta. Ahokissankäpälä on yleinen koko Suomessa, tiheimmin se kasvaa maan kaakkois-, itä- ja pohjoisosassa. Kasvi on arvioitu Suomessa silmälläpidettäväksi lajiksi.

Elinympäristö

Ahokissankäpälä kasvaa kuivilla, aurinkoisilla kankailla, niityillä, kedoilla, kallioilla ja tunturikankailla. Yleensä yhteistä on avoimuus ja maaperän kuivuus. Tälläisten paikkojen määrä on pienentynyt selvästi Suomessa verrattuna 50 vuoden takaisen aikaan, jolloin perinteinen maatalous loi monille muillekin kasvilajeille sopivia kasvupaikkoja.
Luigi Longo

Luigi Longo (15. maaliskuuta 1900 Fubine Monferrato, Piemonte – 16. lokakuuta 1980 Rooma) oli italialainen poliitikko, joka toimi Italian kommunistisen puolueen (PCI) pääsihteerinä vuosina 1964–1972.
Longo oli PCI:n perustajajäsen. Hän lähti maanpakoon, kun Benito Mussolinin fasistihallinto kielsi puolueen toiminnan. Longo edusti PCI:tä kommunistisen nuorisointernationaalin toimeenpanevassa komiteassa ja vuodesta 1933 Kominternin johtoelimissä. Hän organisoi vuonna 1935 Brysselissä Italian–Etiopian sodan vastaisen kansainvälisen kongressin. Longo osallistui Espanjan sisällissotaan kansainvälisten prikaatien poliittisena komissaarina. Hänet vangittiin vuonna 1939 Ranskassa ja luovutettiin myöhemmin Italiaan, jossa hän joutui vankilaan. Pietro Badoglion hallitus vapautti hänet vuoden 1943 vallanvaihdoksen yhteydessä. Longo oli toisen maailmansodan lopulla yksi Italian partisaanijoukkojen johtajista ja toimi Corpo volontari della libertàn (CVL) apulaiskomentajana. Partisaani Walter Audisio teloitti vangitun Mussolinin huhtikuussa 1945 Longon antamalla valtuutuksella. Yhdysvallat myönsi Longolle sodan jälkeen Bronze Star -ansiomerkin.
Longosta tuli sodan jälkeen PCI:n apulaispääsihteeri. Hän edusti puoluettaan Kominformin perustavassa kokouksessa vuonna 1947. Pääsihteeri Palmiro Togliattin kuoltua vuonna 1964 Longo valittiin hänen seuraajakseen. Longo oli aiemmin tunnettu uskollisuudestaan Neuvostoliitolle, mutta pääsihteerinä hän jatkoi Togliattin aloittamaa linjaa korostamalla PCI:n aatteellista itsenäisyyttä ja ”italialaista tietä sosialismiin”. Longon kaudella PCI muun muassa tuomitsi Neuvostoliiton vuoden 1968 Tšekkoslovakian miehityksen. Vetäydyttyään pääsihteerin tehtävästä vuonna 1972 Longo jatkoi kunniatehtävässä puolueen puheenjohtajana. Hän kannatti edelleen ajatusta vaihtoehtoisista teistä sosialismiin, mutta arvosteli seuraajansa Enrico Berlinguerin omaksumaa ”historiallisen kompromissin” politiikkaa.
The Broads

The Broads on yksi Britannian 15 kansallispuistosta. Se on Britannian laajin suojeltu kosteikkoalue. Se syntyi kun vanhoille turpeennostoalueille laskettiin vettä. Alueella on seitsemän jokea ja laajoja tulvaniittyjä. Wensum-joki virtaa Norwichiin, joka on kahden tunnin matkan päässä Lontoosta.
The Broadsista tuli kansallispuisto vuonna 1989. Sen alueella asuu noin 6300 henkeä. Puistossa käy vuosittain 7,6 miljoonaa vierailijaa. Puiston pinta-ala on 303 neliökilometriä, ja siellä on yli 300 km vaellusreittejä.
Brompton (polkupyörä)

Brompton on Englannissa valmistettava taittopolkupyörä. Bromptoneille on yhteistä se, että ne voidaan taittaa ja varastoida melko pieneen tilaan. Polkupyörästä valmistetaan erilaisia malleja, jotka vaihtelevat varusteiden mukaan.
Bromptonin kehittäminen alkoi vuonna 1975 ja pyörän suunnittelija Andrew Richie jätti pyörän patentin vuonna 1979. 
Brompton on Britannian suurin polkupyörän valmistaja. Vuonna 2014 se möi 45 000 pyörää, joista 80 prosenttia meni vientiin. Tehdas yrittää vastata voimakkaasti kasvaneeseen kysyntään varsinkin Aasiassa ja Yhdysvalloissa. Tavoitteena on valmistaa vuosittain 100 000 polkupyörää vuoteen 2021 mennessä.

Muotoilu

Brompton-pyörien runko ja ohjaustanko taittuvat saranoilla. Yhteistä on myös saranoitu, kolmion muotoinen takaosa. Takaosa liittyy runkoon kumituella, joka joustaa ajaessa. Runko on terästä tai vaihtoehtomalleissa osittain titaania. Teräsosat liitetään juottamalla, eikä hitsaamalla kuten usein polkupyörissä. Tehdas on investoinut 18 kuukautta kestävään juottajien koulutukseen. Pyörien halkaisija on 16 tuumaa. Polkupyörässä on noin 1 200 osaa, joista 75 prosenttia valmistetaan pelkästään Bromptonia varten.
Tehdas valmistaa polkupyörää yksi-, kaksi-, kolme- tai kuusivaihteisina. Myös ohjaustangon muoto voidaan valita kolmesta eri vaihtoehdosta ja valittavissa on myös korkeamman ohjaustangon runkomalli. Muita erilaisia vaihtoehtoja ovat muun muassa lokasuojat, tavarateline, värit ja valot.

Kuljetettavuus

Sekä itse pyörään kiinnitettäviä, että pyörän kuljettamiseen tarkoitettuja laukkuja valmistetaan erilaisia. Jos pyörä halutaan kuljettaa lentokoneessa, se täytyy pakata kovareunaiseen, laatikkomaiseen laukkuun. Kokoon taitettuna Bromptonin mitat ovat 58,5 x 56,5 x 27 cm (korkeus,leveys,syvyys). Pyörä painaa kokoonpanosta riippuen 9 - 13 kiloa.
Pyörän taittaminen kokoon ja sen pystyttäminen on melko nopeaa, joten monet kuljettavat sitä autoissa, linja-autoissa, laivoissa ja junissa. Esimerkiksi VR:n ohjeiden mukaan taittopyöriä voi kuljettaa kokoon taitettuna käsimatkatavarana ilman polkupyörämaksua kaikissa kauko- ja lähiliikenteen junissa. Sama pätee HSL:n busseihin, metroon ja raitiovaunuihin.
Kvarteret Victoria

Kvarteret Victoria on Helsingin Jätkäsaaressa ruotsinkielisen kulttuurin ympärille rakennettu asuinkortteli jossa on myös muita palveluita kuten päiväkoti, Teatteri Viirus, galleria ja ravintola. Korttelissa on myös jonkun verran toimistoja. Kuka tahansa saa asua korttelissa jossa on enimmäkseen vuokra-asuntoja mutta myös omistusasuntoja. Yhteensä asuntoja korttelissa on noin 300.