google/wiki40b huggingface dataset:
Unelmien poikamies

Taustaa

Sarja keskittyy poikamieheen, joka valitsee mahdollisen vaimonsa 25:stä naisesta. Viime kausilla poikamies on ollut muun muassa lääkäri, prinssi, NFL-pelaaja, miljonääri. Sarjassa poikamies käy naisten kanssa treffeillä, joista osa on ryhmätreffejä, osa yksilötreffejä ja osa treffejä joihin osallistuu poikamiehen lisäksi kaksi naista. Jokaisessa jaksossa nainen/naisia karsitaan pois kisasta, tavallisesti ruususeremonian aikana jakson lopussa, mutta joskus myös treffien aikana (joita kutsutaan pudotustreffeiksi). Kauden loppu kulminoituu neljän viimeisen naisen kotikaupunki vierailuihin heidän perheidensä luo. Lopuksi kolme parasta pääsevät yön ylki kestäville treffeille eksoottiseen paikkaan ja joista kaksi pääsee tapaamaan poikamiehen perhettä. Sarjan lopuksi poikamies valitsee naisen, jonka kanssa jatkaa suhdetta. Joskus poikamies kosii valitsemaansa naista. Sarjassa on myös ollut poikkeuksia; 11. kaudella Brad Womick ei valinnut naisista kumpaakaan ja 13. kaudella Jason Mesnick muutti mieltään "After the Final Rose" -jaksossa.
Sarjan kausilla toiseksi tulleita naisia on otettu mukaan Unelmien poikamiehen sisarsarjaan Unelmien poikamiestyttö.

Pudotusprosessi

ABC.comin koosteen mukaan jokainen Unelmien poikamiehen jakso sisältää ruususeremonian, jonka aikana yksi tai useampi kilpailija pudotetaan. Pudotukset perustuvat pääosin treffeihin, joilla poikamiehelle selviää, millaisia naiset ovat. Poikamies antaa vuoroin ruusun kaikille jatkoon valitsemilleen naisille.
Jos joku kilpailijoista päättää, ettei ole kiinnostunut poikamiehestä, hän saa jättää kilpailun niin tahtoessaan. Sarjan aikana on tapahtunut vain muutama kyseinen tapaus.
Sarjan lopussa poikamies valitsee yhden naisen ja antaa tälle viimeisen ruusun. Poikamiehen ei ole kuitenkaan pakko kosia valitsemaansa naista.
14. kauden loppuun mennessä yksikään poikamiehistä ei ole mennyt naimisiin viimeisessä ruususeremoniassa valitsemansa naisen kanssa (ja yksi ei antanut ruusua kummallekaan naisista). 13. kauden poikamies Jason Mesnick päätyi naimisiin kaudella toiseksi tulleen kanssa helmikuussa 2010, ja tähän mennessä pari on ainoa Unelmien poikamies -sarjasta suoraan muodostunut.

Suomalaiset tuotantokaudet

Myös Suomessa toteutettiin keväällä 2008 Unelmien poikamies -ohjelma, jossa unelmien miehenä oli Antti Peltonen. Ohjelman ensimmäinen jakso kuvattiin Vanajanlinnassa, ja jatkoon päässeet tytöt pääsivät Antin kanssa Espanjan lämpöön. Sieltä voittajana selvityi Bettina, mutta parin suhde kesti vain vajaan viikon verran erillisistä syistä tietämättä. Suomen unelmien poikamies -ohjelman juonsi Sami Kuronen.
Toisella Suomen tuotantokaudella syksyllä 2009 unelmien poikamiehenä oli Hannu Koistinen. Suurin osa ohjelmasta kuvattiin Kyproksella. Lopuksi Hannu valitsi Niinan, mutta hyvin alkanut suhde kaatui ohjelman vaatimaan salailuun.
Johanneksen evankeliumin 1. luku

Johannes 1 on Johanneksen evankeliumin ensimmäinen luku Uudessa testamentissa kristittyjen Raamatussa. Kirja, joka sisältää tämän luvun, on anonyymi, mutta varhainen kristillinen traditio yhdenmukaisesti todistanut, että Johannes laati tämän evankeliumin.

Analyysi

Johanneksen evankeliumin ensimmäisessä luvussa on 51 jaetta ja se voidaan jakaa kolmeen osaan:

Johannes Kastajan todistus (jakeet 19–34)

Toinen osa (jakeet 19–34) näyttää valmistelun, jota Johannes Kastaja oli tekemässä Messiaan tuloa varten, Messiaan saapumisen ja Messiaan ensimmäiset opetuslapset. Johannes on esitelty jakeessa 6 ("mies Jumalan lähettämä") ja hänen todistajansa, jo lukijan tuntema, on jo palautettu mieleen: "Tämä on se, josta kerroin sinulle". Kreikkalaisessa tekstissä on mennyt aikamuoto (εἶπον) mutta sekä Charles Ellicott että the Cambridge Bible for Schools and Colleges käyttää preesensiä käännöksessä kuten  "John bears witness" - Johannes todistaa. Jakeet 19–34 esittävät Johanneksen manifestin papeille ja leeviläisille, jotka fariseukset olivat lähettäneet tutkimaan hänen sanomaansa ja tarkoitustaan. Vastauksena heidän tiedusteluihinsa Johannes tunnustaa, että hän ei ole Messias, ei  uudelleen ilmestynyt profeetta Elias (kontrastina Matteus 11:14, jossa Jeesus sanoo, että Johannes on "Elias, joka pitää tulla"), eikä "profeettakaan".
Johannes paljastaa sitten, että kun tulee se, jonka sandaalien nauhojakaan hän ei kelpaa avaamaan - puhumattakaan kastamaan Häntä, niin kuin hän oli kastanut monet siihen mennessä. Jo Seuraavana päivänä Messias ilmestyy Johannes Kastajan eteen ja hän tunnistaa Jeesuksen Jumalan Karitsaksi, josta hän oli puhunut (jae 30).
Evankeliumin kirjoittaja jakaa tämän tapahtumasarjan neljään 'päivään': päivää (tai ajanjaksoa), jona Jerusalemin delegaatio tapasi Johanneksen tiedustellakseen hänen identiteettiään ja tarkoitustaan (jakeet 19–29), seuraa toinen päivä, jolloin Johannes näkee Jeesuksen tulevan häntä kohti (jae 29), ja "jälleen seuraavana päivänä" hän ohjaa omat opetuslapsensa seuraamaan Jeesusta (jakeet 35–37). Neljäntenä 'päivänä' (jae 43) Jeesus halusi mennä Galileaan ja kutsui Filippuksen seuraamaan häntä. Bengel kutsuu näitä "Suuriksi Päiviksi!"

Liturginen käyttö

Latinalaisessa Katolisen kirkon riitissä ja läntisessä ortodoksisessa riitissä Johanneksen evankeliumin ensimmäiset 14 jaetta on tunnettu "Viimeisenä Evankeliumina", kun ne resitoidaan tridentiinimessun lopussa. Tämä eri kuin Evankeliumin julistus, joka esiintyy paljon aikaisemmin palveluksessa.
Lopetuskaavan Ite Missa est resitoimisen jälkeen pappi lukee Viimeisen Evankeliumin latinaksi vasemmalla puolellaan olevasta alttarikortista. Jakeen 14 alussa Et Verbum caro factum est ("Ja sana tuli lihaksi"), he polvistuvat. Läsnä olevat seurakuntalaiset, jotka jäävät seisomaan lukemisen ajaksi, polvistuvat tässä kohdassa, vastaten Deo gratias ("Kiitos Jumalalle") lopuksi.
Tämä rituaali alkoi papin yksityisenä hartautena messun jälkeen. Se ei ole mukana vuoden 1969 Paul VI:n messussa, joka tuli käyttöön Vatikaanin toisen konsiilin jälkeen.
Tolstoi (suku)

Tolstoi on vanha venäläinen kreivillinen aatelissuku, johon on kuulunut monia Venäjän historian merkkihenkilöitä. Tunnetuin heistä on 1800-luvun merkittävä kirjailija Lev (Leo) Tolstoi.
Perimätiedon mukaan suvun kantaisä olisi ollut vuonna 1353 Tšernigoviin jostain Saksan alueelta muuttanut Indris-niminen mies. Eräs hänen jälkeläisistään oli Andrei Haritonovitš Tolstoi, joka asui 1400-luvulla Moskovassa ja sai Moskovan suuriruhtinas Vasili Tjomnyilta lisänimen Tolstoi (suom. paksu). Suvusta aateloitiin ensimmäisenä Andrei Vasiljevitš Tolstoi, joka 1600-luvulla puolusti Tšernigovia hetmani Brjuhovetskilta. Hänen poikansa Pjotr Tolstoi oli Pietari Suuren luotettu, joka sai vuonna 1724 kreivin arvon. Arvo otettiin pois hänen pojiltaan Pjotrilta ja Ivanilta, mutta palautettiin heidän jälkeläisilleen vuonna 1760.
Kalliope

Kalliope (m.kreik. Καλλιόπη) oli kreikkalaisessa mytologiassa eepillisen runouden muusa eli runotar ja puhetaidon jumalatar. Hänellä oli Apollonin kanssa kaksi poikaa, Orfeus ja Linos. Hän oli muusista vanhin ja viisain. Hän toimi tuomarina Afroditen ja Persefonen kiistellessä Adoniksesta. Hänet kuvattiin neulan ja vahataulujen kanssa.
Human Nature – luonnon pikku oikkuja

Juoni

Nuori Lila kärsii valtavasta karvankasvusta. Viidakosta löytynyt apinoiden kasvattama Puff joutuu käyttäytymistieteilijä Nathanin laboratorioon, jossa hänestä aletaan kasvattaa herrasmiestä.

Tuotanto

Elokuvaa kuvattiin kesällä ja syksyllä 2000 Yhdysvalloissa ja Ranskassa.

Arvioita

Helsingin Sanomien Helena Yläsen mielestä elokuva on ansioituneiden tekijöiden hauska pikku satiiri, muttei vedä omaperäisyydessä vertoja Kaufmanin aiemmalle käsikirjoitukselle Being John Malkovich. ”Human Nature on hyvin kiltti ja yllätyksetön satiiri, pelkkä ajatusleikki. Paitsi tietysti amerikkalaisille, joille pöytätavat ovat suoranainen kompleksi ja ihokarvat – body hair – pelottava osoitus ihmisen eläimellisyydestä.”
Film-O-Holic.com-elokuvasivuston Juha Rosenqvistin mukaan Human Nature ei älyllisyydellään briljeeraa, mutta tarjoaa hetkittäin osuvia oivalluksia pikkuporvarillisista tapanormeista ja pidättäytyneisyydestä. Kerrontatapaa hän moittii: ”Kokonaisvaltaista katsomisjännitettä ei synny, sillä elokuva on vain kokoelma hyviä ja huonoja kohtauksia, joiden välille ei synny tarinaa eteenpäin vievää kerronnallista jatkumoa. – – Lopputulos on nyt omasta tyylistään epätietoinen sekamelska, johon katsojan on vaikea solmia juuri minkäänlaista suhdetta.”
Juuri (ravintola)

Juuri on vuonna 2004 perustettu ruokaravintola Helsingissä. Sen omistavat Ilja Björs ja Jarkko Myllymäki. Suomen gastronomien seura on nimennyt sen vuoden 2010 ravintolaksi. Ravintolan tunnusmerkkejä ovat lähiruoka ja uusyksinkertaisuus.
Hugo Hytönen

Hugo Hytönen (6. tammikuuta 1890 Jääski – 27. joulukuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja teatterinjohtaja.
Hytösen vanhemmat olivat rautatietyömies Matti Hytönen ja Eeva Sofia Ahonen. Hytönen toimi ohjaajana useissa harrastelijateattereissa vuosien 1914–1921 välillä. Hän oli näyttelijänä Oulun Työväen Näyttämöllä, Viipurin Työväen Teatterissa, Viipurin Näyttämöllä 1921–1928, Kansan Näyttämöllä 1930–1932 sekä ohjaajana ja näyttelijänä Helsingin Kansanteatterissa 1933–1939. Hän johti Kajaanin kaupunginteatteria vuonna 1914 sekä Koiton Näyttämöä 1928–1930. Hytönen asui viimeiset vuotensa Lallukan taiteilijakodissa. Hän ohjasi Nyrki Tapiovaaran elokuvan Miehen tie (1940) loppuun Tapiovaaran kaaduttua kesken kuvausten talvisodassa.
Hugo Hytönen toimi elokuvanäyttelijänä Suomi-Filmissä vuosina 1934–1939. Hän sai yleensä näyteltäväksen arvovaltaisia ja korkea-arvoisia liikemiehiä, tuomareita ja johtajia ym. Hytönen teki ensimmäisen elokuvaroolinsa vuonna 1934. Kaikkiaan niitä kertyi yli kolmekymmentä. Hänet muistetaan ehkä parhaiten Suomisen perheen vaarina Suomisen Olli-elokuvissa 1940-luvulla. Hytösen olisi pitänyt näytellä Kortesuota elokuvassa Anna Liisa, mutta hän kuoli kesken elokuvan kuvausten. Hytösen tilalle tuli näyttelijä Yrjö Tuominen. Hytösen kuoleman jälkeen ilmestyi hänen viimeisekseen jäänyt elokuva Ristikon varjossa (1945).
Matti Kid Hytönen on Hugo Hytösen poika.
Kirsi Salonen

Kirsi Leena Salonen (19. huhtikuuta 1972 Masku) on suomalainen filosofian ja oikeustieteen tohtori sekä yleisen historian professori Turun yliopistossa. Hän on perehtynyt erityisesti oikeushistoriaan, kirkollisiin oikeuslähteisiin ja keskiaikaan. Salonen on myös Tampereen yliopiston yleisen historian dosentti.
Kahdessa väitöskirjassaan Salonen on tutkinut Vatikaanin arkistoja. Hän myös työskennellyt tutkijana Vatikaanin salaisissa arkistoissa vuosina 2002–2003.  
Salosen puoliso on tanskalaissyntyinen historioitsija, professori Kurt Villads Jensen.
Uusi Lahti Cup

Uusi Lahti Cup on Lahden suurhallissa vuodesta 1981 pelattu vuosittainen jalkapallon harjoitusturnaus. Se järjestetään perinteisesti tammikuun ja helmikuun vaihteessa. Turnauksen alkuperäinen nimi oli Lahti Cup. Vuonna 1999 nimi muuttui lahtelaisen kaupunkilehden mukaan Uusi Lahti Cupiksi. Turnauksessa ovat kohdanneet lähinnä Suomen pääsarjan joukkueet, mutta myös alempien sarjatasojen joukkueita sekä kansainvälistä edustusta on ollut läpi historian. Uusi Lahti Cup arvostetaan yleisesti Suomen merkittävimmäksi jalkapallon harjoitusturnaukseksi. Vuoden 2012 turnaus on jäämässä historian viimeiseksi.

Historia

Historian ensimmäisessä turnauksessa uudessa Lahden Suurhallissa mukana olivat Suomen, Ruotsin ja Norjan maajoukkueet sekä yhdistetty Lahden kaupungin joukkue, joka kovassa seurassa ylsi kolmanneksi. Myöhemmin mukana on ollut vain seurajoukkueita. Menestyksekkäimmät joukkueet ovat olleet Kuusysi (7 voittoa) ja Haka (5 voittoa) sekä HJK (4 voittoa). Kolmikon takana vahvinta nousua on viime vuosina tehnyt FC Lahti. Kaikkiaan kolmetoista eri seuraa on selviytynyt cupin voittajaksi. Ensimmäisen kerran ulkomaisia seurajoukkueita turnaukseen osallistui vuonna 2007, kun Viron pääsarjan joukkueet TVMK ja Levadia olivat mukana.
Jouko Ekmark

Jouko Ekmark (s. 18. marraskuuta 1941 Ruovesi) on suomalainen kirjailija.
Ekmark kuvasi omiin kokemuksiinsa perustuen romaanissaan Nämä puitteet helsinkiläisessä sokeainkoulussa opiskelevien poikien ja tyttöjen elämänvaiheita eräänä syksynä 1950-luvun lopulla.
Marko Babić

Marko Babić (s. 28. tammikuuta 1981 Osijek, Jugoslavia) on kroatialainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on puolustaja.
Babić pelasi kolme kautta kotimaassaan NK Osijekissa ennen siirtymistään Saksan Bundesliigan Bayer Leverkuseniin vuonna 2000. Kroatian maajoukkueessa Babić debytoi toukokuussa 2002 Unkaria vastaan. Hän kuului joukkueeseen myös 2004 EM-kilpailuissa, joissa ei pelannut otteluakaan, ja 2006 MM-kilpailuissa. Kaudeksi 2007–2008 Babić siirtyi Real Betisiin. Vuoden 2009 tammikuussa, hän siirtyi Herthaan.
Babić on 186 senttimetriä pitkä ja painaa 74 kiloa.
Hän edusti Kroatian maajoukkuetta 49 ottelussa tehden niissä 3 maalia.
Ennakkoperintärekisteri

Ennakkoperintärekisteri on Suomen verottajan ylläpitämä luettelo, johon voi ilmoittautua yritys, yhteisö tai luonnollinen henkilö, jolla on tarkoituksena hankkia tuloja. Rekisteriin hakeutuminen ei ole pakollista. Ennakkoperintärekisteriin merkitään elinkeinotoimintaa, maataloutta tai muuta tulonhankkimista harjoittavat yritykset.
Ennakkoperintärekisterin tarkoituksena on osoittaa, että elinkeinonharjoittaja on verotuksen piirissä ja että hän ei ole palkansaaja, jonka suoritteista koituu työnantajavelvoitteita. Ellei merkintää ennakkoperintärekisterissä ole, voi työn suorituttaja joutua myöhemmin vastuuseen myös työantajavelvoitteiden suorittamatta jättämisestä.
Rekisteri otettiin käyttöön ennakonperintälain (1215/94) muuttuessa 1.3.1995.
YTJ-tietopalvelusta voi katsoa, onko yritys rekisteröity kaupparekisteriin tai ennakkoperintärekisteriin.
Don Cornelius

Don Cornelius (27. syyskuuta 1936 – 1. helmikuuta 2012) oli yhdysvaltalainen televisiopersoona. Hän toimi vuosina 1971–1993 Soul Train -ohjelman alkuperäisenä juontajana.
Afroyhdysvaltalainen Cornelius syntyi Chicagossa, Illinoisissa. Ennen showuraansa hän työskenteli Chicagossa poliisina. Hän oli Emmy-ehdokkaana vuonna 1974 ja sai tähden Hollywood Walk of Famella 27. helmikuuta 1997.
Trevor Gallant

Trevor Gallant (s. 10. tammikuuta 1975 London, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija. Hän on pelannut urallaan useassa eri maassa.
Aikuisten sarjoissa Gallantin ensimmäinen kausi oli 1996–1997, jolloin hän pelasi Suomessa. Gallant siirtyi Pohjois-Amerikasta I-divisioonassa pelanneeseen Hermekseen. Hän pelasi hyvän alkukauden ja teki 16 ottelussa tehot 7+17. SM-liigaseura Tappara otti miehen riveihinsä loppukaudeksi Hermeksestä.
Kauden 1997–1998 Gallant pelasi Team Canadan mukana ja seuraavaksi kaudeksi hän siityi Serie A:han Asiagoon. Kaudeksi 1999–2000 palasi Pohjois-Amerikkaan ECHL:ssä pelaavan Arkansas RiverBladesin riveihin. Vuoden Gallant pelasi Arkansasissa ja siirtyi sen jälkeen Britannian superliigaan Manchester Stormiin. Manchesterissa Gallant pelasi kaksi kautta. Hänet valittiin ensimmäisenä Manchesterin kaudellaan joukkueen parhaaksi pelaajaksi.
Manchesterista Gallant siirtyi kaudeksi 2002–2003 EC Bad Nauheimiin, joka pelasi Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Kaksi kautta Gallant pelasi Bad Nauheimissa, kunnes siirtyi samalla sarjatasolla pelanneeseen Straubing Tigersiin. Straubingissa Gallant pelasi neljänä kautena. Ensimmäisellä kaudellaan hän oli Saksan 2. Bundesliigan pudotuspelien paras pistemies ja toisella kaudellaan Straubing nousi DEL-liigaan. Kaudet 2006–2007 ja 2007–2008 hän aloitti Straubingissa, mutta siirtyi kummallakin kaudella kesken toiseen joukkueeseen. Vuonna 2007 hän pelasi loppukauden Elite Ice Hockey Leaguen Nottingham Panthersissa ja kevään 2008 Itävallan pääsarjassa Vienna Capitalsissa. Wieniläisjoukkueeseen hän palasi kaudeksi 2008–2009.
Gallant on pelannut koko uransa yli piste/ottelu -tahdilla, tosin hän on pelannut pääasiassa alasarjoissa ja Euroopan keskitason sarjoissa.
Pikku Hyöhyjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,2 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Mutiojan valuma-alueeseen (35.413) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 160,4 metriä mpy.
Takanami (1942)

Palvelus

Takanami liitettiin laivastoon 31. elokuuta 1942 ensimmäisenä päällikkönään Ogura Masami. Alus suojasi 27.syyskuuta – 7. lokakuuta 1942 joukkojenkuljetussaattuetta Saekista Rabauliin. Matkan aikana alus pelasti 7. lokakuuta 279 eloonjäänyttä torpedoidulta kuljetusalus Naminouemarulta. Alus saapui 10. lokakuuta Trukille, jossa se liittyi 2. laivaston 2. hävittäjälaivueen 31. hävittäjäviirikköön.
Alus suojasi 13.–15. lokakuuta Kongōa ja Harunaa niiden tulittaessa Hendersonin lentokenttää. Alus suojasi 15.–16. lokakuuta Myōkōa ja Mayaa niiden tulittaessa Hendersonin lentokenttää. Alus kuului 26. lokakuuta amiraali Kondon osastoon Santa Cruzin taistelussa. Alus suojasi 3.–5. marraskuuta Susuyaa ja Mayaa matkalla Trukista Shortlandsiin. Alus kuljetti 7. marraskuuta täydennysjoukkoja Guadalcanalille, minkä aikana se kärsi pieniä vaurioita ilmahyökkäyksessä.
Alus suojasi 13.–15. marraskuuta Guadalcanalin taistelussa saarelle matkaavaa joukkojenkuljetussaattuetta. Alus osallistui 30. marraskuuta 1942 huoltotarvikkeiden kuljetukseen Guadalcanalille, kun sen taisteluryhmä kohtasi Yhdysvaltain laivaston risteilijöitä ja hävittäjiä (Tassafarongan taistelu). Takanami torpedoi USS Minneapolisin ja USS New Orleansin. Vihollisen kova tulitus lopulta upotti Takanamin useita kilometrejä lounaaseen Savon saaresta, jolloin 197 miehistönjäsentä sai surmansa. Surmansa saaneiden joukossa oli viirikön komentaja Shimizu Toshio sekä aluksen päällikkö Ogura Masami. Alukselta pelastuneista 48 pääsi Guadalcanalille, jossa 19 joutui amerikkalaisten joukkojen vangeiksi.
Uspenskin kirkko

Uspenskin kirkko oli ortodoksinen kirkkorakennus Kontupohjassa Itä-Karjalassa. Vuonna 1774 valmistunut kirkko oli Venäjän Karjalan merkittävimpiä nähtävyyksiä. Se tuhoutui tulipalossa elokuussa 2018.
Nurmon liikuntahalli

Faktat

Liikuntahallin valmistumisvuosi on 1989. Hallissa on kolme kerrosta. Kellarissa on ampumarata ja pommisuoja. Ylimmässä taas luentosalit. Salin kentän koko on lähteestä riipuen noin 38 x 22 metriä (38x22, 38x19, 38,7x23,1) ja sen alustana on mattolattia. Juoksurata on 62,7 metriä pitkä ja juoksuradalla sijaitsevat myös yleisurheilun hyppy- ja heittopaikat. Katsomotilaa löytyy lähteestä riippuen noin 800 hengelle (700, 800, 900) ja lisäksi joissakin tilaisuuksissa on mahdollista ottaa käyttöön 300 lisätuolia. Rakennuksen kokonaispinta-ala on 2 690 ja kerrosala 3 465 neliömetriä. Kokonaistilavuus on 23 850 kuutiometriä. Lisäksi liikuntahallilta löytyy painisali, ruutiaserata, kuntosali, painonnostotila, nuorisotila, kahvio, kaksi luentosalia ja väestönsuoja. Lisäksi aiemmin liikuntahallilla oli squash-kenttä, mutta 2000-luvun puolivälissä kenttä sai väistyä kuntosalin laajentumisen takia. Liikuntahallin ulkopuolella on tenniskenttä ja useita beach volley -kenttiä. Lisäksi aiemmin kesäisin ulkona on ollut myös katukoriskenttä ja skeittiramppeja.

Historia

Vuonna 1983 liikuntahalli-monitoimitalon rakentaminen ajoitettiin kuntasuunnitelmissa vuosille 1985 ja 1987. Myöhemmin uudemmassa toiminta- ja taloussuunnitelmassa vuodet olivat 1987 ja 1988. Kunnanhallitus tutkitutti mahdollisuutta, että monitoimitalo olisi louhittu Valkiavuoreen. Sen jälkeen harkinnassa oli kaksi eri aluetta Nurmon yläasteen ja lukion tonteilla. Lopulta kuitenkin nykyinen paikka osoittautui parhaaksi vaihtoehdoksi jatkorakentamista varten sen väljyyden ansiosta. Alue on niin sanottu Ristilän alue Länsitien itäpuolella. Liikuntahallin suunnittelijaksi valittiin insinööri Jorma Saariaho Alavudelta. Lopulta työt aloitettiin vuoden 1988 puolella, kun valtionavun saanti varmistui. Liikuntahalli oli valmis vuonna 1989. Aluksi oli tarkoitus, että liikuntahallin yhteyteen tulisi heti myös uimahalli. Sen takia päärakennukseen kaavaillut uimahallin puku- ja pesutilat otettiin nuorisotiloiksi. Uimahallin rakentamista siirrettiin ensin 1990-luvulle, mutta lopulta sitä ei tullut laisinkaan. Niinpä uimahallin hygieniatilat ovat edelleen nuorisotilana. Liikuntahallin avajaiset vietettiin 14. tammikuuta vuonna 1990.

Lajit

Liikuntahallissa voi urheilulajeista harjoittaa painia, hapkidoa, sulkapalloa, pöytätennistä, biljardia, painonnostoa, juoksua, korkeushyppyä, telinevoimistelua ja seiväshyppyä. Yleisurheilun heittolajeja varten liikuntahallilla on erillinen heittopiste. Lisäksi pesäpalloa voi lyödä verkkoon. Liikuntahalliin mahtuu myös kokonainen salibandykenttä. Lentopallokenttiä halliin mahtuu kolme ja ne voi erottaa toisistaan laskeutuvilla verhoilla. Täyspitkää koripallokenttää salissa ei ole sillä korit sijaitsevat samalla puolella salia. Lisäksi hallissa voi luonnollisesti harrastaa mitä tahansa salissa harrastettavaa lajia, mikä ei vaadierityisiä suorituspaikkoja. Ulkona voi pelata tennistä ja beach volleyta.
International Professional Hockey League

International Professional Hockey League (IPHL, käytetään myös nimeä International Hockey League) oli ensimmäinen jääkiekon ammattilaisliiga. IPHL:n perusti yhdysvaltalainen hammaslääkäri J. L. Gibson, ja se oli toiminnassa kolmen kauden ajan vuosina 1904–1907. IPHL:ään kuului viisi joukkuetta, joiden kotipaikat sijaitsivat Kanadan rajan tuntumassa Yhdysvalloissa sekä Ontariossa.
Liigan syntymiseen johtanut kehityskulku sai alkunsa, kun Gibson hankki michiganilaiseen Portage Laken joukkueeseensa huipputason pelaajat, jolloin myös muiden seurojen täytyi ryhtyä pelaajahankintoihin pystyäkseen haastamaan Gibsonin joukkueen. Kaudella 1903–1904 Portage Lake nimittäin voitti 24 ottelua ja hävisi ainoastaan kaksi kertaa. Lisäksi se teki kauden aikana peräti 273 maalia ja päästi 48. Yksi joukkueelle hävinneistä seuroista oli Montreal Wanderers, jonka Portage Lake voitti Houghtonissa maalein 8–4 ja 9–2.
IPHL-seuroista yksi oli kotoisin Sault Ste. Mariesta, yksi Pittsburghista ja kolme Michiganin osavaltiosta. Vuosina 1905 ja 1906 Portage Laken IPHL-joukkue esitti haasteet Ottawa Silver Sevenille ja Montreal Wanderersille päästääkseen pelaamaan Stanley Cupista, mutta tuohon aikaan vain amatöörijoukkueille annettiin mahdollisuus Stanley Cupin tavoitteluun. Kauden 1906–1907 jälkeen IPHL ajautui ongelmiin, kun osa liigan joukkueista ei enää halunnut pelata siinä. Esimerkiksi Pittsburgh halusi siirtyä pelaamaan toiseen liigaan. Ongelmat johtivat lopulta siihen, että IPHL päätti pitää välivuoden, vaikka sillä oli ollut suunnitelmissa laajentaa toimintaansa Torontoon, Clevelandiin ja Duluthiin. Liiga ei kuitenkaan koskaan tehnyt paluuta, ja kausi 1906–1907 jäi sen viimeiseksi.
Lyhyeksi jääneestä historiastaan huolimatta IPHL antoi esimerkin, joka myötävaikutti ammattilaisjääkiekon yleistymiseen Kanadassa.
Blaupunkt

Blaupunkt GmbH on saksalainen elektroniikanvalmistaja, joka valmistaa äänentoistolaitteita koteihin ja autoihin. Vuonna 2009 Robert Bosch -konserni myi tuotemerkin kuluttajatuote- ja tarvikehaaroineen Aurelius AG:lle. Kauppasummaa ei ole julkaistu.

Historia

Blaupunkt perustettiin vuonna 1923 Berliinissä nimellä ”Ideal”. Aluksi yhtiö valmisti kuulokkeita. Jokainen kuuloke testattiin ja merkittiin laatumerkillä: sinisellä pisteellä (saks. Blaupunkt). Ei mennyt kauan, kun asiakkaat kyselivät ”sininen piste” -kuulokkeita. Vuonna 1938 yhtiö muutti nimekseen Blaupunkt. 1950- ja 1960-luvulla Blaupunkt oli saavuttanut johtavan aseman autoradioissa ja autoradio-tarvikkeissa. Blaupunkt oli ollut Bosch-konsernin tytäryhtiö yli 60 vuotta. Maaliskuussa 2009 tuotemerkki kuluttajatuote- ja tarvikehaaroineen mukaan lukien tuotemerkki myytiin Aurelius AG:lle. Kauppasummaa ei julkaistu.

Nykyään

Blaupunktilla on vakiintunut asema autoradioiden ja audiolaitteiden sektoreilla. Se on myös alkanut panostaa muihin kuluttaja-audiolaitteisiin, muun muassa bluetoothiin ja radiolaitteisiin. Blaupunktilla on pääkonttorissa Hildesheimissä noin 2 300 työntekijää ja noin 5 000 työntekijää tehtailla Saksan ulkopuolella, esimerkiksi Malesian Penangissa.