google/wiki40b huggingface dataset:
Lennart Rönnback

Lennart Rönnback (21. toukokuuta 1905 – 4. marraskuuta 2007) oli yksi Suomen vanhimmista asukkaista sekä viimeinen aseistettu Suomen sisällissodassa valkoisten puolella taistellut sotilas.
Suomen sisällissodassa Rönnbäck osallistui 27. ja 28. tammikuuta 1918 Vaasan valtaukseen, jossa riisuttiin aseista noin 2 000 venäläistä sotilasta. Hän oli mukana kolonnassa, joka riisui aseista joukon Bockin panimoa tukikohtanaan pitäneitä venäläisiä varusmiehiä. Rönnback oli vain 12-vuotias eikä olisi ikänsä puolesta saanut kantaa asetta, mutta hän lainasi esimiestensä tietämättä revolverin ja seitsemän patruunaa tutulta kotikylänsä mieheltä; hän ei kuitenkaan joutunut käyttämään revolveriaan, sillä venäläiset antautuivat ilman vastarintaa.
Lennart Rönnback työskenteli elämänsä parturina. Hän meni naimisiin ja sai kaksi lasta. Talvi- ja jatkosodassa hän taisteli tykistössä. Jatkosodassa Rönnback onnistui kahdestaan aseveljensä Verner Strömbergin kanssa saartamaan yllätyshyökkäyksellä noin 20 venäläistä ja ottamaan nämä sotavangeiksi. Sotilasarvoltaan hän oli sotilasmestari.
Rönnback asui satavuotiaaksi kotonaan Pietarsaaressa ja kävi päivittäin lähikahvilassa tapaamassa tuttujaan. Pienen kaatumisonnettomuuden jälkeen hänen tasapainonsa heikentyi, ja hän asui pari viimeistä vuottaan kotikaupungissaan toimivassa Ahlbäck-kodissa.
Rönnbackin kuoltua Suomessa oli enää elossa kaksi sisällissodan veteraania, punakaartin riveissä taistellut järvenpääläinen Aarne Arvonen (1897–2009), joka oli myös Suomen vanhin asukas, ja valkeakoskelainen Lauri Nurminen (1906–2009), joka oli toiminut valkoisten joukkojen taistelulähettinä Tampereen taisteluiden yhteydessä.
Pauluskoi

Teollisuus

Kaupungissa ei ole merkittävää raskasta teollisuutta, mutta siellä on saksalaisen Knauff-kipsilevyvalmistajan osittain omistama Ilim Pulp -konserniin kuuluva kartonkitehdas OAO Sankt-Peterburgskij kartonno-poligrafitšeskij kombinat, joka valmistaa kipsilevykartonkia ja painokartonkia, jota jalostaa pakkausmateriaaliksi saman yrityksen yhteydessä syväpaino.
The Passion of the Christ

Kiista ikärajasta Suomessa

Elokuvan levittäjä Scanbox Entertainment Finland haki elokuvalle K-15-ikärajaa, mutta Valtion elokuvatarkastamo päätti asettaa ikärajaksi K-18. Scanbox jätti saman tien Valtion elokuvalautakunnalle valituksen. Valtion elokuvatarkastamon johtajan Matti Paloheimon mukaan korkean ikärajan perusteena oli elokuvan väkivalta, jota pidettiin liioiteltuna, pitkitettynä ja sadistisena. Esimerkiksi Tanskassa, Norjassa ja Ruotsissa elokuva on kielletty alle 15-vuotiailta. Scanboxin markkinointikoordinaattori Sari Leinala puolustelee elokuvan kerrontaa myös sillä, että tarina on kaikille tuttu. "Kukaan ei tule yllättymään, mitä siinä tapahtuu. Tässä on erittäin tarkasti yritetty rekonstruoida tapahtumia. Elokuva olisi tärkeä opetuksellisesti. Lukioikäistenkin pitäisi päästä katsomaan se", Leinala vetosi. Elokuvatarkastamo muistutti 2008 seurakuntia siitä, että Passion of the Christin ikäraja on 18 vuotta. Eräillä rippileireillä oli esitetty elokuvaa tätä nuoremmille.
Metsuke

Metsuke (jap. 目付, Metsuke) on japanilainen käsite, joka tarkoittaa katsetta. Budokäsitteenä se tarkoittaa vastustajan ja kaiken muun oleellisen näkemistä kokonaisuudesta, ilman että "näkijä" kiinnittää huomiotaan mihinkään yksityiskohtaan sinänsä. Itse asiassa yksityiskohtien herkeämätön tarkkailu on metsuken vastavaikuttaja ja sitoo sekä tietoisen että tiedostamattoman mielen yksityiskohtiin. Tällöin kokonaisuuden välitön havainnointi heikkenee ja esimerkiksi vastustajan seme tulee hyökkäyksen yhteydessä vaikeasti hallittavaksi tai vastustajan puolustuksessa avautuva tai siinä oleva aukkopaikka suki jää havaitsematta tai sitä ei havaita ajoissa. Metsuke mahdollistaa nykyisyyden mutta myös menneen ja tulevan intuitiivisen havainnoinnin.

Enzan no Metsuke

Enzan no Metsuke tarkoittaa kirjaimellisesti kaukaisille vuorille katsomista. Ihannetilanne on, että tällöin havainnoidaan kaikkea, mitä tapahtuu tai on katsojan ja kaukaisuuden välissä. Edellä mainitun käsitteen on kiteyttänyt Itō Ittōsai (jap. 伊東一刀斎, 1560–1653?): 
»Kun katsotaan kaukaisille vuorille, nähdään kaikki, mitään kerran nähtyä ei unohdeta, näin toimittaessa vältetään tekemästä vääriä ratkaisuja tai valitsemasta vääriä reittejä, ja on mahdollista matkata kaikenlaisissa, sekä mielen että elämän, maastoissa ja saavuttaa päämäärä.»

Kan-ken no metsuke

Miyamoto Musashi (jap. 宮本 武蔵, 1584 – 19. toukokuuta 1645) kirjoittaa kirjassaan Go rin no sho (jap.  五輪の書, Maa, vesi, tuli, tuuli ja tyhjyys) budokäsitteestä kan-ken no metsuke. Tämä tarkoittaa miekkailijan kykyä ennakoida vastustajan toimia niin että se vaikuttaa vastustajan ajatustenluvulta. Varsinainen ajatustenluku ei luonnollisestikaan ole mahdollista. Kyseessä on taito, jossa budon harjoittelija katsetta metsuke harjoittaessaan hallitsee taidon havaita vastustajassa pienenkin muutoksen ja ennakoimalla ehtii nopeammankin vastustajan edelle. Samalla kun harjoittelija ei anna katseensa kiinnittyä mihinkään yksityiskohtaan, esimerkiksi vastustajan liikkeeseen, silmiin tai miekan kärkeen kenseniin ovat hänen aivonsa, hermostonsa ja lihaksensa valmiimpia toimimaan sekä nopeampia prosessoimaan, omaa fyysistä ja henkistä toimintaa, välittömästi tilanteen avautuessa. Tästä on kysymys kun puhutaan kamppailulajien harjoittelijoiden yliluonnollisuutta hipovista reaktio- ja toimintakyvystä.
Nicolas Gédoyn

Nicolas Gédoyn (15. kesäkuuta 1677 Orléans – 10. elokuuta 1744 Beaugency) oli ranskalainen prelaatti,  kirjailija ja myös Ranskan akatemian jäsen.

Elämä

Kun Nicolas Gédoyn oli opiskellut jesuiittain johdolla, hänet nimitettiin retoriikan opettajaksi Blois’n kaupunkiin. Sen jälkeen hänet nimitettiin kaniikiksi Pariisin Sainte-Chapelleen ja Beaugencyn luostarin apotiksi. Hänet valittiin jäseneksi Ranskan akatemiaan vuonna 1719 ja vuonna 1722 Ranskan myös kuninkaalliseen kaunokirjallisuuden ja piirtokirjoitusten akatemiaan (Académie royale des inscriptions et belles-lettres).
Itse Voltaire on todennut, että Nicolas Gédoyn Quntilianuksen ja Pausianiaan käännökset ovat erinomaisia. Tähän lienee syynä hänen pitkä opiskelunsa jesuiittojen luona, jolloin hän innostui antiikin teksteistä. Hän totesi jumalan armahtavan antiin kirjoittajat, sillä vaikka nämä olivat pakanoita, heidän teoksensa olivat antaneet niin paljon kauneutta.
MSV Duisburg

Historia

Seura perustettiin vuonna 1902 nimellä Meidericher SV samannimisen kaupunginosan mukaan. Kolme vuotta myöhemmin nimi muutettiin SC Viktoria Meiderichiksi. Nykyinen nimi otettiin käyttöön vuonna 1967. Alkuaikoinaan seura voitti lukuisia alueellisia mestaruuksia. Vuosina 1929 ja 1931 se voitti Niederrheinin paikallismestaruuden ja pääsi valtakunnalliseen mestaruusturnaukseen. Sota-aikana menestys karttoi Duisburgia, mutta 1950-luvulla otteet paranivat. 1951 se nousi jälleen alueensa pääsarjaan Oberliga Westiin, joka noihin aikoihin oli eräs kovatasoisimmista Saksan aluesarjoista, voitettuaan alemman sarjatason mestaruuden. Yhtä kautta lukuun ottamatta Duisburg säilyi sarjassa aina Bundesliigan perustamiseen saakka (1963). 
Duisburg oli myös yksi niistä 16 joukkueesta, jotka pääsivät Bundesliigaan mukaan. Ensimmäisellä Bundesliigan kaudellaan Duisburg sijoittui sarjassa hopealle 1.FC Kölnin jälkeen, mikä on yhä sen paras liigasaavutus. Joukkue säilytti sarjapaikkansa aina kauteen 1982–1983 saakka, jolloin alkoi toistuva hissiliike ylemmän ja alemman sarjatason välillä. Joukkue nousi jälleen takaisin 1. Bundesliigaan kauden 2006–2007 päätteeksi sijoituttuaan kakkos-Bundesliigassa kolmanneksi mutta putosi heti takaisin sijoituttuaan 1. Bundesliigassa viimeiseksi.

Saavutuksia

Duisburg ei ole koskaan voittanut minkäänlaista valtakunnallisen tason pokaalia. Vuonna 1963 se sijoittui liigassa toiseksi, mikä on yhä sen paras liigasaavutus. Kaudella 1978–1979 joukkue selviytyi UEFA Cupissa välieriin. Saksan Cupin loppuottelussa Duisburg on ollut kolmesti (1966, 1975 ja 1998) aina häviävänä osapuolena. Seuran nuoriso- ja amatöörijoukkueet ovat sen sijaan saavuttaneet mestaruuksia myös valtakunnallisella tasolla.
Riikka Ulanto

Riikka Ulanto (s. 1982) on suomalainen kirjailija, jonka runoteos Vedelmiä voitti vuoden 2016 Runo-Kaarina-kilpailun. Ulannon toinen runoteos Tehen ilmestyi keväällä 2018 ja kolmas, Puutarharuhtinas-niminen runokokoelma syksyllä 2019, molemmat Kulttuurivihkot-kustantamon julkaisemina.
Syksyllä 2018 julkaistiin Ulannon ensimmäinen proosateos, absurdi minuuttinovellikokoelma Mutta mitä kuuluu Lynyrd Skynyrdille? (Aviador Kustannus). 
Ulanto tuli J. H. Erkon kilpailussa kolmannelle sijalle vuonna 2011 runokäsikirjoituksellaan Äidin kielellä (nimellä Riikka Nyman). Lisäksi hänen runojaan on julkaistu Gummeruksen Runot 2013 -antologiassa sekä sävelletty naiskuorolle.
Dupont (suku)

Historia

Suku on Ranskasta lähtöisin, ja nykyisin pääasiassa Yhdysvalloissa, mutta on levittäytynyt myös mm. Belgiaan, Pohjoismaihin, Englantiin, Kanadaan, Rhodesiaan. Du Pont suku polveutuu Pierre Samuel du Pont de Nemoursista (1739–1817), pariisilaisen kellosepän pojasta ja Burgundien hugenotti-suvun jäsenestä, joka muutti Amerikkaan.

Nykyaika

Dupont-suku (nimi Dupont eri muodoissaan) on mukana monissa yrityksissä, ja itse DuPont-yhtiö on maailman huomattavin kemian- ja lääketeollisuuden materiaalien tuottaja ja innovaattori. Suvulla avioliitto-yhteyksiä Roosevelt-sukuun. Dupont-suku ja -yritys liitetty Yhdysvalloissa eniten Delawaren osavaltioon.
FS Foudre

Valmistus

Alus tilattiin Forges et Chantiers de la Girondelta Bordeaux'sta. Sen köli laskettiin 9. kesäkuuta 1892 ja alus laskettiin vesille 20. lokakuuta 1895. Alus otettiin palvelukseen 1896.

Palvelus

Alus otettiin 1896 palvelukseen hiilikäyttöisenä torpedoveneiden emälaivana. Alus muutettiin 1907 korjausalukseksi ja edelleen 1910 miinalaivaksi, kunnes se lopulta muutettiin 1912 vesilentokoneiden emälaivaksi. Se muutettiin vielä vuotta myöhemmin kertaalleen, jolloin se luokiteltiin vesilentokoneristeilijäksi (ransk. croiseur porte-avions).
Aluksella oli useita ajalle tyypillisen risteilijän ominaisuuksia kuten 120 millimetrin panssarikansi sekä tulenjohtotorni. Pääaseistuksena oli kylkiin valmistetuille hyllyille, keulaan ja perään asennetut yksiputkiset 100 millimetrin tykit. Muutostyön jälkeen alus kykeni operoimaan jopa kahdeksalla lentokoneella, mutta todellisuudessa vahvuus oli neljä tai ajoittain jopa kaksi lentokonetta.
Ensimmäisen maailmansodan puhjetessa alus oli Välimerellä kuljettaen 1916 lentokoneita Port Saidiin. Se oli osan ajasta sukellusveneiden emälaivana. Alus poistettiin palveluksesta 1921.
Nelli Palomäki

Nelli Palomäki (o.s. Moisander) on suomalainen, kansainvälisesti tunnettu nuoren polven valokuvaaja. Palomäki tunnetaan erityisesti muotokuvistaan.

Henkilötiedot

Nelli Palomäki (Moisander) on helsinkiläinen valokuvaaja. Palomäki on syntynyt vuonna 1981 Forssassa. 
Palomäki on naimisissa kuvataiteilija Juhana Moisanderin kanssa.

Opinnot

Palomäki on opiskellut valokuvausta Turun Taideakatemiassa, josta hän valmistui vuonna 2008. Palomäki on suorittanut maisterintutkinnon Aalto yliopiston Taiteiden ja suunnittelun korkeakoulussa sekä opiskellut Victor Fellowship-apurahan turvin London College of Communicationissa.

Taiteellinen työskentely

Palomäki tunnetaan erityisesti suurikokoisista, usein mustavalkoisista muotokuvistaan. Palomäen kuvissa esiintyy usein lapsia ja nuoria. Kuvat käsittelevät ”kasvua, muistia ja sitä kuinka vaikeaa itsensä itsensä näkeminen on.” Yksi Palomäen keskeisiä teemoja on ”kuolevaisuus, josta valokuvat ovat kiistämätön todiste”.
Palomäen töitä on ollut esillä useissa näyttelyissä, muun muassa Helsingin kaupungin taidemuseossa, Hasselblad Foundation-museossa Göteborgissa, Bruce Silverstein Galleryssa New Yorkissa, Daegun valokuva-biennalessa Etelä-Koreassa, Tanskan kansallisessa valokuvamuseossa Kööpenhaminassa, Galleria Vasli Souzassa Malmössä, Wapping Project Banksidessa ja Purdy Hicks Galleryssa Lontossa ja Aperture Galleryssa New Yorkissa. Palomäen kuvia julkaisseet myös lehdet: TIME, Bristish Journal of Photography, Independent Magazine, New Yorki Magazine, Zoom ja Exit. Palomäen kuvista on julkaistu myös useita kirjoja.
Palomäen töitä kuuluu muun muassa Moderna Museetin kokoelmiin Tukholmassa, Haagin valokuvataiteen museon kokoelmiin Alankomaissa, Hasselblad Foundationin kokoelmaan Göteborgissa sekä Suomen valokuvataiteen museon ja Helsingin kaupungin taidemuseon kokoelmaan.

Palkinnot ja kunnianosoitukset

Keväällä 2010 Palomäki saavutti toisen sijan Sony World Photography Awardsin muotokuvien sarjassa. 2010 hän sai myös Hasselblad Foundationin myöntämän apurahan maisteriopintojen suorittamiseen London College of Communicationissa. Kesällä 2010 Palomäki oli ehdolla Discovery Awardsia varten Recontres d’Arlesissa Ranskassa.
Johnny Shines

John Ned ”Johnny” Shines (26. huhtikuuta 1915 Frayser, Teksas – 20. huhtikuuta 1992 Tuscaloosa, Alabama) oli yhdysvaltalainen bluesmuusikko, laulaja ja kitaristi. Hän on käyttänyt myös taiteilijanimeä ”Shoe Shine Johnny”.

Elämä

Shines vietti suuren osan lapsuuttaan Memphisissä soitellen slidekitaraa baareissa ja kadulla. Hänen ensimmäisen musiikilliset vaikuttajansa olivat Blind Lemon Jefferson ja Howlin' Wolf, mutta kitaransoiton hän oppi äidiltään. Shines muutti Hughesiin, Arkansasiin vuonna 1932 ja työskenteli siellä kolme vuotta maatiloilla. Tavattuaan bluesmuusikko Robert Johnsonin hän päätti palata musiikin pariin vuonna 1935. Shines ja Johnson kiertelivät yhdessä etelässä ja pohjoisessa aina Ontariossa asti, jossa he esiintyivät paikallisessa radio-ohjelmassa. Kaksikko erosi vuonna 1937, vuotta ennen Johnsonin kuolemaa.
Johnny Shines soitteli ympäri etelävaltioita vuoteen 1941, jolloin hän palasi Kanadaan aikomuksenaan ottaa laiva Afrikkaan. Näin ei tapahtunut vaan sen sijaan hän muutti Chicagoon, jossa alkoi työskennellä rakennusalalla saatuaan töitä serkultaan samalla jatkaen soittelua paikallisissa baareissa.
Shines levytti Columbia Recordsille vuonna 1946, mutta levy-yhtiö ei koskaan julkaissut näitä äänityksiä. Vuonna 1950 hän levytti Chess-merkille kaksi kappaletta. Vuonna 1952 Johnny Shines levytti J.O.B. Recordsille. Näitä sessioita pidetään usein Shinesin uran parhaina. Levyt olivat kuitenkin kaupallinen floppi ja vuonna 1958 Shines myi soittimensa ja palasi rakennuksille.
Shines kuitenkin oli edelleen bluespiireissä mukana työskennellen valokuvaajana keikoilla myyden kuvia matkamuistoiksi. Vuonna 1966 hänet saatiin puhuttua mukaan Vanguard Recordsin nykyään klassikoksi nousseelle Chicago/The Blues/Today! -levylle. Sen kolmas osa ja sitä seuranneet albumit Testamentille ja Blue Horizonille nostivat Shinesin suuren yleisön tietoisuuteen.
Shines alkoi keikkailla yhdessä Chicago All Starsin ja Lee Jacksonin, Big Walter Hortonin ja Willie Dixonin kanssa. Shines keikkaili myös Robert Johnsonin kasvatin Robert Lockwood Jr:n kanssa. Vuonna 1980 Shines sai sydäninfarktin. Hän esiintyi dokumentissa Searching for Robert Johnson ja julkaisi viimeiseksi jääneen albuminsa Back To The Country vuonna 1991. Levyllä vierailivat Snooky Prior ja Johnny Nicholas. Vuonna 1989 Shines tapasi nuoren minnesotalaisen bluesmuusikon Kent Duchainen, jonka kanssa hän keikkaili pari vuotta, kunnes kuoli huhtikuussa 1992.
Shines valittiin Blues Hall of Fameen vuonna 1992.
Urquhartin linna

Urquhartin linna (engl. Urquhart Castle) on linna Skotlannissa Loch Ness-järven rannalla. Linna on nykyään raunioina, mutta se oli keskiaikaisen Skotlannin yksi vahvimpia linnoja. Suurin osa Loch Nessin hirviötä koskevista havainnoista tehdään tämän linnan lähistöllä.

Historia

Linnan tarkkaa rakennusvuotta ei tiedetä, mutta linna on sijainnut alueella ainakin 1200-luvulta saakka. Alue annettiin Durward-suvulle 1229 ja he luultavasti rakensivat linnan. Linna oli ainakin olemassa 1296 kun Englannin Edvard I valloitti Urquhartin linnan. Se siirtyi englantilaisilta skoteille ja takaisin. Vuonna 1306 Robert Bruce hallitsi linnaa tullessaan Skotlannin kuninkaaksi.
Korpijärvi (Virrat, Siikaperä)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,2 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Uurasjärven alueeseen (35.481) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 139,1 metriä mpy.
Kamome (1904)

Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 15. joulukuuta 1923.
Kolmion painopiste

Kolmion painopiste tarkoittaa geometriassa kolmion keskijanojen leikkauspistettä. Painopisteen nimitys tulee siitä, että se on samalla myös kolmion muotoisen homogeenisen levyn fysikaalinen painopiste. Painopiste on eräs kolmion merkillisistä pisteistä ja se on luetteloitu Kimberlingin pisteiden luetteloon tunnuksella   On vielä huomattava, että  on kolmiolevyn painopiste ja se eroaa Spiekerin painopisteestä , joka on kolmiokehikon painopiste.

Sijainti kolmiossa

Keskijanat kulkevat aina kolmion sisällä. Sen vuoksi niiden leikkauspiste on myös aina kolmion sisällä ja ne jakavatkin kaikki toisensa suhteessa 1 : 2. Siksi kolmion painopiste on aina melko keskellä kolmiota.
Tasakylkisessä kolmiossa painopiste sijaitsee aina kylkien välisellä halkaisijalla ja tasasivuisessa kolmiossa aivan kolmion keskipisteessä.

Barysentriset koordinaatit

Painopisteen barysentriset koordinaatit ovat .

Teoreemoja

Kun kolmion keskijanojen kantapisteet yhdistetään, saadaan keskinen kolmio, jonka painopiste on sama kuin alkuperäiselläkin kolmiolla. Piirtämällä keskiselle kolmion sisään keskinen kolmio, ja jatkamalla keskisten kolmioiden rekursiivista piirtämistä, jää painopiste pienenevien kolmioiden sarjan sisälle.
Etäisyydet kolmion kärjistä painopisteeseen G toteuttavat yhtälön   Kolmio pysyy fysikaalisesti tasapainossa minkä tahansa janan suhteen, joka kulkee painopisteen kautta.
Kolmiota ympäröivän ympyrän (säde R) keskipiste O ja painopiste G toteuttavat yhtälön
HMS Torbay (S90)

Palvelus

Alus on palveluksessa 2013 ja sen suunniteltu palveluksesta poisto on 2015.
Pesäloisinta

Pesäloisinta on eläimillä, eritoten linnuilla, kaloilla ja hyönteisillä, esiintyvä käyttäytymismuoto, jossa naaras munii tai jättää jälkeläisensä toisen lajin hoidettavaksi. Linnuista tunnettuja pesäloisijoita ovat käet, turpiaalit, hunajaoppaat ja lesket.
Ezekiel Elliott

Muuta

Elliottin isoisä Leon Huff pelasi koripalloa ammattilaisena Suomessa, ja hänellä on Korisliigassa tilillään 327 runkosarjaottelua. Huffin poika Shawn Huff on Suomen koripallomaajoukkueen kapteeni ja Elliottin eno.
1-naftoli

Ominaisuudet

1-naftoli on huoneenlämpötilassa kiteistä ainetta. Se liukenee hieman veteen ja runsaammin orgaanisiin liuottimiin kuten alkoholiin, eetteriin ja kloroformiin. Yhdiste liukenee myös hydroksidiliuoksiin.

Käyttö

1-naftolia käytetään valmistettaessa väriaineita, fluoresoivia valkaisuaineita ja lääkeaineita. 1-naftolia voidaan myös käyttää glukuronidaation biotesteissä.

Turvallisuus

1-naftoli on haitallista hengitettynä, nieltynä tai absorboituna ihon läpi. Suurina pitoisuuksina yhdiste tuhoaa kudoksia. Yhdisteen on todettu olevan teratogeeninen eli epämuodostumia aiheuttava.
1-naftoli on naftaleenin ja hyönteismyrkkynä käytettävän karbaryylin aineenvaihduntatuote.
Arvinsalmen lossi

Arvinsalmen lossi kulkee Liperin ja Rääkkylän kuntien rajalla, seututiellä 482 Oravisalon ja Liperin Tutjunniemen välillä. Reitin pituus on 458 metriä. Liikennöinnistä vastaa Finferries eli Suomen lauttaliikenne Oy.
Nykyisen lautan käyttöönottovuosi on 1974. Henkilöautoja siihen mahtuu noin 21. Vuonna 2000 lossia käytti keskimäärin 416 autoa vuorokaudessa. Kantavuus on 60 tonnia ja syväys 2,2 metriä.

Tansseja ja konsertteja

Arvinsalmen lossilla pidettiin lossitansseja, viimeksi 1990-luvun alussa. Musiikista huolehti kesäasukkaiden Arwinsalmi Boys -yhtye. Vuonna 2006 joensuulainen Folkswagen-yhtye esiintyi Päivässä Pyhäselän ympäri -kiertueellaan . Tanssien ja esitysten aikana lossi liikennöi normaalisti.
Inside You

Listasijoitukset

Blues News -lehden numerossa 6/1981 on kopio englantilaisen Blues & Soul -lehden Top American Soul Albums -listasta ja siinä The Isley Brothersin Inside You (T-Neck 37533) on sijalla 9 edellisen sijoituksen ollessa 15.

Singlet

Blues News -lehden numerossa 6/1981 on kopio englantilaisen Blues & Soul -lehden Top American Soul Singles -listasta ja siinä The Isley Brothersin Inside You (T-Neck 02531) on sijalla 8 edellisen sijoituksen ollessa 20.
Blues Newsin numerossa 2/1982 em. listalla The Isley Brothersin Welcome Into My Heart (T-Neck 02705) on sijalla 41 edellisen sijoituksen ollessa 39.

Arvioita

Aarno Alén on esitellyt albumin Blues News -lehden numerossa 2/1982. Siinä hän toteaa, että yhtyeen musiikillinen uudistuminen hyväksi havaitulta linjalta on ollut 1970-luvulla vähäistä. Albumit, kuten tämäkin, ovat kuitenkin olleet hyvätasoisia. Tältä albumilta ei ole kuitenkaan saatu huippuhittiä. Albumin hyvänä puolena hän pitää muun muassa sitä, että Ronnie Isleyn terävä ote laulusolistina jatkuu tälläkin levyllä. Ykköspuolen vanhahtavaa, 1950-luvun doo-wop-balladia muistuttavaa päätöskappaletta Alén kehuu erityisesti.
Blues News -lehden juhlanumerossa 100 (4/1986) on esitelty kaikkien aikojen soul-artisteja otsikon Get Into Soul alla ja siinä The Isley Brothersin suositeltavista albumeista on mainittu Forever Gold (T-Neck / Epic) sekä tässä käsitelty Inside You (T-Neck 37533).
Oskar Morawetz

Oskar Morawetz (17. tammikuuta 1917 Tšekkoslovakia – 13. kesäkuuta 2007 Toronto, Kanada) oli kanadalainen säveltäjä ja pianisti. Hän syntyi Tšekkoslovakiassa, mutta pakeni Euroopasta ja asettui vuonna 1940 Torontoon, jossa hänelle opetti pianonsoittoa Alberto Guerrero ja harmoniaa Leo Smith. Säveltäjänä hän oli lähinnä itseoppinut. Jo ennen lähtöään Euroopasta hän oli opiskellut pianonsoittoa Karel Hoffmeisterin ja Julius Isserliksen sekä teoriaa Jaroslav Krickan johdolla. Morawetz oli Kanadan kansalainen vuodesta 1946.
Morawetz opetti musiikin teoriaa ja sävellystä vuosina 1946–1952 Royal Conservatory of Musicissa, sitten vuoteen 1982 Toronton yliopistossa. Hänen johdollaan opiskelivat muiden muassa Thomas Dusatko, Walter Kemp, Muriel Kilby, Larysa Kuzmenko, Edward Laufer, Bruce Mather ja Srul Irving Glick. Hän jatkoi opetustyötään vielä vuosia virallisen eläkkeelle jäämisensä jälkeen. Hän oli myös pianisti ja piti viimeisen konserttinsa 28. maaliskuuta 1992 Torontossa. 
Morawetz sävelsi orkesteriteoksia, kuten konserttoja, ja kamarimusiikkia erinäisille kokoonpanoille. Pianon säestämillä yksinlauluilla oli keskeinen osa hänen luovassa työssään.
Dennis Jernigan

Dennis Jernigan (s. 1959) on yhdysvaltalainen hengellisen musiikin laulaja-lauluntekijä ja niin sanotun ex-gay-liikkeen edustaja. Hän on kotoisin Oklahoman osavaltiosta ja valmistunut Oklahoman baptistiyliopistosta. Hän identifioitui aikoinaan homoksi, mutta nykyisin hänellä on vaimonsa Melindan kanssa yhdeksän lasta.