google/wiki40b huggingface dataset:
Lair (videopeli)

Kehitys

Pelin kehitys oli noin 25 miljoonan dollarin projekti. Projekti vei aikaa kolme vuotta.
Pelin kehittämiseen käytetyt vanhat työkalut hylättiin ja päätettiin tehdä alusta alkaen uudestaan. Työkalujen kehittäminen samaan aikaan uuden alustan opettelussa oli yksi virheistä joita kehityksen aikana tehtiin. Kehityksen aikana oli ongelmia pelin kuvataajuuden kanssa, joka ei ollut riittävä. Pelissä käytettiin 30 asteen näkökenttää, joka oli ollut käytössä yhtiön aiemmassa Star Wars: Rogue Squadron pelissä, kun taas ensimmäisen persoonan ammuntapelit käyttivät 90 asteen näköaluetta.
Liikeohjauksen lisääminen peliin aloitettiin kun PlayStation 3:n Sixaxis-ohjain esiteltiin. Liikeohjauksen toteutus oli yksi erimielisyyksien kohde kehityksen aikana.
Lähellä PlayStation 3:n julkaisua valmiita läpipelattavia tasoja ei ollut montaa ja tasojen tekemiseen käytettävät työkalut eivät olleet toimivia. Kiireisen aikataulun lisäksi peliin haluttiin tukea uusille ominaisuuksille.
Vaihtoehtoinen ohjaus peliin julkaistiin päivityksenä seitsemän kuukautta julkaisun jälkeen.

Vastaanotto

Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 4.5/10.
Puukenkäpuu

Vastaanotto

Puukenkäpuu sai Suomessa ensi-iltansa vasta 1979, jolloin se keräsi suomalaisilta elokuvakriitikoilta toiseksi eniten ääniä elokuvakerholehti Projektion järjestämässä äänestyksessä vuoden parhaista ensi-iltaelokuvista. Eniten ääniä sai Woody Allenin Manhattan.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Puukenkäpuun vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Esa Pakarinen Junior

Esa Pakarinen junior (s. 12. joulukuuta 1947 Varkaus) on suomalainen näyttelijä. Hän on Pekka Puupää -rooleistaan tunnetun näyttelijä Esa Pakarisen poika. Isänsä tavoin Esa Pakarinen junior on näytellyt kotimaisissa elokuvissa. Pakarinen on vaikuttanut erityisesti suomalaisen nukketeatterin kehitykseen sekä näyttelijänä että ohjaajana.
Valmistuttuaan Teatterikoulusta Pakarinen työskenteli ensin Joensuun kaupunginteatterissa, jonka johtajana oli tuolloin Jouko Turkka. Sen jälkeen hän siirtyi KOM-teatteriin ja myöhemmin Kotkan ja Helsingin kaupunginteattereihin. Draamateatterikauden jälkeen Pakarinen suuntautui nukketeatteriin. Hän oli vakituinen vierailija nukketeatteri Vihreässä Omenassa, jonka mukana hän kierteli myös ulkomailla. Vuonna 1989 Pakarinen muutti takaisin Varkauteen, jossa hän esitti itse soolonukketeatteria mutta teki nukketeatteria myös vierailuohjauksina muun muassa Jyväskylän Huoneteatterille. Sittemmin hän kuitenkin palasi Helsinkiin, jossa on vieraillut muun muassa Unga Teaternissa. Pakarinen on myös opiskellut vyöhyketerapeutiksi.
Pakarinen on ollut myös tekemässä useita lastenohjelmia kuten Hapsiaista. Hän on ollut Ristijärven Nuori Teatteri -teatterikoulutustapahtuman ohjaajana lähes joka vuosi.
Pakariselle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2014.
Niels-Henning Ørsted Pedersen

Niels-Henning Ørsted Pedersen (27. toukokuuta 1946 – 19. huhtikuuta 2005) oli tanskalainen jazz-kontrabasisti, joka tunnettiin teknisestä taituruudestaan ja bassonsoiton lähestymistavastaan, jota voidaan pitää jatkona Scott LaFaron viitoittamalla tiellä. Monien jazzfanien keskuudessa Pedersen tunnettiin myös nimellä NHØP (pitkän nimensäkin vuoksi).
Pedersen syntyi Ostedissa lähellä Roskildea, Själlannin saarella. Lapsena hän soitti pianoa, kontrabassoa hän alkoi soittaa teini-ikäisenä. Jo 14 vuoden iässä hän aloitti ammattiuransa Tanskassa ensimmäisen yhtyeensä Jazzkvintet 60 kanssa, samalla vielä opiskellen. 17-vuotiaana hän kieltäytyi tarjouksesta liittyä Count Basien orkesteriin.
1960-luvulla Pedersen soitti Tanskassa useiden yhdysvaltalaisten vierailevien jazzartistien kanssa, kuten Albert Aylerin, Bill Evansin, Brew Mooren, Bud Powellin, Count Basien, Dexter Gordonin, Dizzy Gillespien, Jackie McLeanin, Roland Kirkin, Oscar Petersonin, Sonny Rollinsin ja Ella Fitzgeraldin kanssa. 1970-luvulla hän työskenteli duona pianisti Kenny Drew'n kanssa ja keikkaili satunnaisesti Oscar Petersonin trion kanssa ympäri Eurooppaa sekä Pohjois-Amerikkaa. He ovat tehneet yhdessä yli 50 albumia. Pedersen on myös työskennellyt jazzviulisti Stéphane Grappellin kanssa ja tehnyt useita levyjä yhtyeen johtajana. Hänen tunnetuimpia kappaleitaan ovat My Little Anna, Jaywalkin ja The Puzzle. Jazzmusiikin lisäksi hän oli myös tanskalaisen kansanrunouden ja -laulujen tulkitsija. Monien muiden palkintojen lisäksi hän on saanut Pohjoismaiden neuvoston musiikkipalkinnon vuonna 1991.
Niels-Henning Ørsted Pedersen oli mukana Miles Davisin vuonna 1989 julkaistulla, Palle Mikkelborgin säveltämällä ja tuottamalla albumilla Aura. Se valittiin vuonna 2006 Tanskan kulttuurikaanoniin.
Pedersen toimi aktiivisesti musiikin parissa aina kuolemaansa asti. Hän kuoli äkillisesti sydänkohtaukseen huhtikuussa 2005 Kööpenhaminassa ollessaan 58-vuotias.
Mihkel Raud

Mihkel Raud (s. 18. tammikuuta 1969 Tallinna) on virolainen muusikko, kirjailija, televisiojuontaja, toimittaja ja poliitikko.

Ura

Raud on toiminut 1980-luvulta alkaen kitaristina useissa yhtyeissä, muun muassa punkrockyhtye Singer Vingerissä. 1990-luvulla hän kuului neljä albumia levyttäneeseen yhtyeeseen Mr. Lawrence ja 2000-luvulla hän on soittanut muun muassa Lenna Kuurmaan yhtyeessä.  
Raud aloitti vuonna 1990 radiotoimittajana Vikerraadiossa. Myöhemmin hän on työskennellyt myös Raadio Kukussa ja Raadio 2:ssa. Vuosina 2004–2005 hän toimi Eesti Päevaleht -sanomalehden kulttuuritoimituksen esimiehenä. Hän on toiminut myös lehden kolumnistina. Televisiossa Raud on muun muassa juontanut TV3:n keskusteluohjelmaa Kolmeraudne sekä toiminut tuomarina saman kanavan kykyjenetsintäohjelmissa Eesti otsib superstaari ja Eesti talent. 
Raud on kirjoittanut nuoruusvuosistaan Neuvosto-Virossa kertovan, vuonna 2008 julkaistun elämäkerran Musta pori näkku (suomennettu vuonna 2013 nimellä Rapa roiskuu). Kirjan pohjalta on tehty vuonna 2012 ensi-iltansa saanut näytelmä. Vuonna 2010 julkaistiin hänen kirjoittamansa jännitysromaani Sinine on sinu taevas (suomennettu vuonna 2011 nimellä Sininen on sinun taivaasi).
Raud on opiskellut toimittajaksi Tarton yliopistossa ja London College of Communicationissa.
Raud valittiin vaaleissa 2015 Viron parlamentin eli riigikogun jäseneksi vaalipiiristä numero kymmenen (Tarton kaupunki). Hän edustaa Viron sosiaalidemokraattista puoluetta.

Perhe

Mihkel Raud on kirjailijoiden Aino Pervik ja Eno Raud poika. Hänen oman esikoiskirjansa nimi on peräisin hänen isänsä säveltämästä ja sanoittamasta laulusta ”Soidulaul” (suomeksi ”Matkalaulu”). Hänen sisaruksiaan ovat kirjailija, professori Rein Raud ja taiteilija Piret Raud.
Raud on ollut naimisissa kolmesti ja hänellä on kaksi lasta, vuonna 1997 syntynyt poika ja vuonna 2013 syntynyt tytär.
Panagiótis Vasilópoulos

Ura

Ennen pääsarjauraansa Vasilópoulos pelasi Iraklis Pyrgoun joukkueessa Kreikan neljänneksi korkeimmalla tasolla.
Vasilópoulos meni PAOK Thessalonikin juniorijoukkueisiin ja pelasi niissä aina vuoteen 2001 saakka, jolloin hänet nostettiin edustusjoukkueeseen. Hän lähti seurasta vuonna 2005 ja liittyi Olympiakosin joukkueeseen. Joukkueen mukana hän pääsi pelaamaan Euroliiga, mutta hänen harmikseen hän ei aluksi päässyt pelaamaan omassa pelipaikassaan nuoressa joukkueessa, joka haittoi hänen kehittymistään. Vuonna 2008 Vasilópoulos solmi Olympiakosin kanssa neljän vuoden jatkosopimuksen. Kaudella 2008–2009 hänen riesanaan olivat useat loukkaantumiset, jotka pitivät hänet poissa lukuisista Euroliiga-otteluista.

Maajoukkue

Kreikan juniorimaajoukkueissa Vasilópoulos edusti alle 18-vuotiaita, 20-vuotiaita sekä 21-vuotiaita. Alle 18-vuotiaiden EM-kisoissa 2002 hän voitti hopeaa ja vuoden 2003 alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa hän voitti myös hopeaa.
Aikuisten maajoukkueen kanssa hän voitti kultaa EM-kisoissa 2005 sekä hopeaa vuoden 2006 MM-kisoissa.
Ritinäherttu

Levinneisyys

Ritinäherttua tavataan laajalla alueella Afrikan eteläosissa. Sen on kuvattu olevan paikallisesti yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Pohjois-Eleuthera

Pohjois-Eleuthera on yksi Bahaman hallintoalueista. Se kattaa Eleutheran saaren pohjoisosan ja pienen naapurisaaren Current Islandin. Pohjois-Eleutheran asukasluku on 2 981 ja sen hallinnollinen keskus on Upper Bogue.
August Gailit

August Gailit (9. tammikuuta 1891 Sangasten lähellä – 5. marraskuuta 1960 Örebro, Ruotsi) oli virolainen kirjailija. Hän kirjoitti ajankohtaan nähden rohkean eroottissävytteisiä romaaneita ja novelleja.
Gailit kuului kirjailijaryhmä Siuruun.
Gailit oli Viron vapaussodassa sotakirjeenvaihtajana ja kirjoitti ajasta myöhemmin teoksen Isade maa. Vuonna 1944 hän pakeni Ruotsiin, jossa asui loppuelämänsä. Myöhäisissä teoksissa näkyy isänmaan menettämisen aiheuttama tuska ja ikävä.
Joulurauha

Joulurauha on vanhaan pohjoismaiseen lainsäädäntöön kuulunut määräys 20 päivää kestäneestä ajanjaksosta joulun aikana. Keskiajalla Ruotsissa joulurauha oli kuninkaanrauha, jonka kautta hallitsija käytti tuomiovaltaansa sukuyhteisöjen yli. Muita vastaavia lakeja olivat esimerkiksi käräjärauha ja naisrauha. Joulurauhan aikana tehdyistä rikkomuksista annetut rangaistukset olivat ankarampia kuin muulloin. 
Joulurauhaa tarvittiin, koska juhlapyhien tuoma vapaa-aika saattoi tuottaa levottomuuksia. Kristillisissä maissa sodankäynti on usein haluttu keskeyttää jouluaattona. Monissa kaupungeissa tuli tavaksi, että joku kaupungin virkamies julistaa jouluaattona julkisesti joulurauhan.

Joulurauha Suomessa

Ruotsissa ja siihen kuuluneessa Suomessa joulurauha oli lakien mukaan voimassa 20 vuorokautta alkaen jouluaatosta ja päättyen nuutinpäivänä. 
Nykyään joulurauha julistetaan vuosittain paitsi Turussa, myös muun muassa Naantalissa, Porissa, Porvoossa, Raumalla, Tampereella,  Torniossa ja Uudessakaupungissa. 1960-luvulta lähtien tapaa on elvytetty joillakin muillakin paikkakunnilla.

Porissa

Porissa joulurauha on julistettu ensimmäisen kerran 1700-luvulla. Vanha tapa elvytettiin vuonna 1960, ja nykyään joulurauhan julistaa kaupunginjohtaja Porin raatihuoneen edustalla. Julistuksen tekstin on vanhan perimätiedon mukaan kirjoittanut professori Unto Salo.

Porvoossa

Porvoossa joulurauha julistetaan vuosittain jouluaattona kello 16 raatihuoneelta. Vuodesta 1950 lähtien joulurauha on julistettu Turusta lainatulla tekstillä. Itse julistustekstin lukemisen lisäksi ohjelmassa esiintyy myös soittokunta ja kuoro.
Porvoon oma historiallinen julistuksen teksti oli vahvistettu Porvoon raastuvanoikeudessa vuonna 1663, mutta julistusperinne hiipui 1800-luvulla. Porvoon museoyhdistys elvytti perinteen vuonna 1900.

Naantalissa

Naantalissa joulurauha on julistettu ainakin 1940-luvulta lähtien, sitä aikaisemmin todennäköisesti maistraatin toimesta. Julistuksen toimittaa kaupungin kirjuri, nykyään hallintojohtaja. Joulurauha julistetaan Humpin talon portailta Mannerheiminkadulla jouluaattona kello 12. Toimitukseen kuuluu myös puhallinorkesteri ja trumputus.

Uudessakaupungissa

Uudessakaupungissa joulurauha julistetaan Turun julistuksen sanoin jouluaattona kello 12 Uuden kirkon portailta.

Vantaalla

Vantaalla on joulurauha julistettu vuodesta 2002 lähtien Vantaan kaupungintalon edustalla jouluaattona kello 13. Tilaisuuden järjestävät yhteistyössä Vantaan kaupunki ja Vantaan seurakunnat. Ohjelmaan kuuluu tyypillisesti seurakunnan tervehdys, jota seuraa joulurauhan julistus. Tilaisuudessa kuullaan myös musiikkiesityksiä. Vuonna 2017 joulurauhan julisti kaupunginhallituksen puheenjohtaja ja vuonna 2018 kaupunginvaltuuston puheenjohtaja.
Hanna Sarkkinen

Ura

Sarkkinen liittyi Vasemmistonuorten jäseneksi 18-vuotiaana ja on toiminut järjestön varapuheenjohtajana. Sarkkinen oli Vasemmistoliiton puoluevaltuuston jäsen vuodesta 2010 vuoteen 2016. Kesäkuusta 2013 kesäkuuhun 2016 hän oli puoluevaltuuston puheenjohtaja ollen tehtävässä vasemmistoliiton puoluevaltuuston historian nuorin. Kesäkuun 2016 puoluekokouksessa Sarkkinen valittiin vasemmistoliiton varapuheenjohtajaksi.
Sarkkinen oli ehdolla vuoden 2008 kunnallisvaaleissa Oulussa ja oli varavaltuutettu kauden 2009–2012. Vuosina 2011–2012 Sarkkinen oli Oulun kaupunginhallituksen jäsen. Vuoden 2012 kunnallisvaaleissa Sarkkinen valittiin Oulun kaupunginvaltuuston jäseneksi suurimmalla äänimäärällä, 1 312 äänellä. Kaudella 2013–2015 hän oli yhdyskuntalautakunnan puheenjohtaja. Sarkkinen on myös Pohjois-Pohjanmaan liiton maakuntavaltuuston jäsen.
Eduskuntaan Sarkkinen oli ensimmäisen kerran ehdolla vuoden 2011 vaaleissa. Hän sai tuolloin 3 278 ääntä, viidenneksi eniten vasemmistoliiton ehdokkaista Oulun vaalipiirissä, ja pääsi toiselle varasijalle. Sarkkinen oli ehdolla myös vuoden 2014 eurovaaleissa saaden 7 342 ääntä, neljänneksi eniten vasemmistoliiton ehdokkaista. Oulun kaupungissa Sarkkinen sai toiseksi eniten ääniä keskustan Mirja Vehkaperän jälkeen ja näin myös enemmän kuin yksikään valituksi tullut europarlamentaarikko. Sarkkinen valittiin kansanedustajaksi Oulun vaalipiiristä vuoden 2015 vaaleissa. Hän sai 9 582 ääntä, eniten vasemmistoliiton ehdokkaista vaalipiirissään ja toiseksi eniten vaalipiirin kaikista ehdokkaista Juha Sipilän jälkeen. Eduskunnassa hän on talousvaliokunnan jäsen. Hän kuuluu myös Finnveran hallintoneuvostoon. Vuoden 2017 kunnallisvaaleissa Sarkkinen sai Oulussa kaikkiaan 3624 ääntä saaden näin ollen ylivoimaisesti eniten ääniä kaupungissa ehdolla olleista.  Kunnallisista luottamustoimista keskeisin Sarkkisella on Oulun kaupunginvaltuuston jäsenyyden ohella Oulun seudun koulutuskuntayhtymä yhtymäkokouksen puheenjohtajuus vuosina 2017-2021.
Vuoden 2019 vaaleissa Sarkkinen uusi paikkansa eduskunnassa kerättyään 11 103 ääntä. Äänimäärä oli Oulun vaalipiirissä toiseksi eniten Juha Sipilän jälkeen. Huhtikuussa 2019 Sarkkinen ilmoitti asettuvansa ehdolle europarlamenttivaaleihin.
Sarkkinen on koulutukseltaan filosofian maisteri pääaineenaan aate- ja oppihistoria. Hän valmistui Oulun yliopistosta keväällä 2014. Sarkkinen on työskennellyt myyjänä ja järjestösihteerinä sekä kesätöissä ulkoministeriössä. Hän puhuu suomen lisäksi sujuvaa englantia, kohtuullista ruotsia ja auttavaa ranskaa.
Vasemmistoliitto valitsi Sarkkisen Rinteen hallitukseen sosiaali- ja terveysministeriksi vaalikauden jälkimmäiselle kaksivuotispuoliskolle. Ensimmäisestä kahdesta vuodesta vastaa puolueen kansanedustaja Aino-Kaisa Pekonen.
Fernando Paggi

Fernando Paggi (3. heinäkuuta 1915 - 14. tammikuuta 1973) oli sveitsiläinen muusikko ja kapellimestari. Hän johti Radio Monte Cenerin orkesteria ja toimi vuoden 1956 kaikkien aikojen ensimmäisten euroviisujen avaus- ja väliaikanumeroiden kapellimestarina sekä johti Sveitsin, Saksan ja Alakomaiden kappaleet. Koska Sveitsi voitti kilpailun, on hän myös kaikkien aikojen ensimmäinen kilpailun voittoesityksen kapellimestari. Paggi toimi Sveitsin kapellimestarina euroviisuissa myös vuosina 1961 ja 1964.
Paul Joseph Swain

Paul Joseph Swain (s. 12. syyskuuta 1943 Newark, New York) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänestä tuli katolilainen 31. maaliskuuta 1983, ja hänet vihki papiksi Madisonin hiippakuntaan Cletus Francis O'Donnell 27. toukokuuta 1988. Hänet nimitettiin Sioux Fallsin piispaksi 31. elokuuta 2006. Hänet konsekroi 26. lokakuuta Harry Joseph Flynn, jota avustivat Robert James Carlson ja William Henry Bullock.
Ennen kääntymystään Swain oli metodisti. Hän sai Vietnamin sodasta Bronze Starin.
Mahamadou Diarra

Ura

Kesästä 2006 Real Madridia edustanut Diarra on pelannut aikaisemmin CSK:ssa, OFI:ssa, Vitessessä ja Lyonissa. Lyonissa hän oli mukana voittamassa Ligue 1:n mestaruutta kaikilla pelaamallaan neljällä kaudella. Mestaruusputki sai jatkoa Real Madridissa kausilla 2006–2007 ja 2007–2008. Diarra teki joukkueensa voittomaalin kauden 2006–2007 viimeisessä, mestaruuden varmistaneessa ottelussa Mallorcaa vastaan.
Lokakuussa 2008 Diarra loukkasi oikean polvensa maajoukkueensa ottelussa, ja lopulta joulukuussa varmistui vamman tarvitsevan leikkaushoitoa ja Diarran olevan poissa pelikentältä 6–9 kuukautta. Hänen pelinumeronsa 6 annettiin korvaajaksi hankitulle Lassana Diarralle.
27. tammikuuta 2011 Real Madrid ja Monaco pääsivät sopimukseen Diarran siirtymisestä ranskalaisseuraan.
Malin maajoukkuetta Diarra on edustanut vuodesta 2001. Hän toimii nykyään joukkueen kapteenina.
Minna Canthin päivä

Minna Canthin päivä, tasa-arvon päivä (ruots. Minna Canth-dagen, jämställdhetsdagen) on vakiintunut liputuspäivä Suomessa joka vuosi 19. maaliskuuta. Tasa-arvon päivä on kirjailija Minna Canthin (1844–1897) syntymäpäivä. 
Sisäministeriö määräsi valtion virastot ja laitokset liputtamaan vuonna 2003 Minna Canthin syntymäpäivän ja tasa-arvon puolesta. Ministeriö suositteli myös yleistä liputusta. Sisäasiainministeriö oli saanut 2000-luvun alkupuolella useita esityksiä Canthin syntymäpäivän valintaa yleiseksi liputuspäiväksi. Kuopiolaisen Kanttilan kulttuurikeskuksen kannatusyhdistys oli esittänyt, että päivän nimen tulisi olla Minna Canthin ja tasa-arvon päivä.
Vuonna 2004 Minna Canthin syntymäpäivänä oli suruliputus Konginkankaan linja-autoturman vuoksi. Sisäasiainministeriö jatkoi kuitenkin liputussuositusta vuonna 2005 ja pyrki seuraamaan suosituksen toteutumista. Liputuksesta tuli myönteistä palautetta, minkä ansiosta sisäasiainministeriö teki Helsingin yliopiston almanakkatoimistolle ehdotuksen päivän merkitsemiseksi kalenteriin vakiintuneeksi liputuspäiväksi.
Almanakkatoimisto piti Minna Canthin päivää sopivana merkkipäivänä. Helsingin yliopiston rehtori allekirjoitti päätöksen lisätä Minna Canthin päivä almanakan vakiintuneeksi liputuspäiväksi vuodesta 2007 alkaen. Minna Canth on kahdeksas suomalainen merkkihenkilö ja ensimmäinen suomalainen nainen, joka on saanut oman liputuspäivän.
Kuopiossa on järjestetty vuodesta 2010 lähtien Minna Canthin päivänä Minnan päivät -niminen tapahtuma.
Sãotoménkuhankeittäjä

Levinneisyys

Sãotoménkuhankeittäjää tavataan kotoperäisenä São Tomélla. Lajin kannaksi arvioidaan 350–1 500 yksilöä. Se on luokiteltu vaarantuneeksi, koska sen populaatio ja levinneisyysalue ovat pienet.
MH Motorcycles

Historia

Motorhispania perustettiin vuonna 1942 kun entinen Fiat-johtaja Oscar Rava teki sopimuksen Lancian tuonnista Barcelonaan. Rava oli lähtenyt maanpakoon Espanjaan hänen juutalaisten sukujuuriensa takia, Italian ollessa Mussolinin vallan alla. Toisen maailmansodan jälkeen Rava alkoi jälleenmyydä myös moottoripyöriä esim. Moto Guzzia. Rava alkoi itse valmistaa moottoripyöriä lentoyhtiö ISAn kanssa Sevillassa, jonne yhtiö muutti vuonna 1970.

Mallit

Motorhispanian tuotemallistoon kuuluu viisi erilaista mopomallia: Furia, FuriaMax, RYZ, MH10 ja RX, sekä neljä kevytmoottoripyörämallia: Duna, MH7, MH10 ja RX. Motorhispania valmistaa myös peugeotin XPS, XP7 sekä street 3 evo mopot.
Mithun Chakraborty

Yksityiselämä

Chakraborty on naimisissa entisen näyttelijän Yogeeta Balin kanssa ja heillä on neljä lasta, kolme poikaa ja yksi tytär. Heidän vanhin poikansa, Mimoh Chakraborty, on myös näyttelijä.
Petronius Maximus

Petronius Maximus (noin 397 – 455) oli Länsi-Rooman keisari kahden kuukauden ajan vuonna 455. Hänestä tuli keisari sen jälkeen kun Valentinianus III murhattiin. 
Maximuksen sukutaustasta ei tiedetä mitään. Hän aloitti uransa preettorina noin vuonna 411. Tämän jälkeen hän toimi useissa korkeissa viroissa saavuttaen konsulin arvon vuonna 433. Vuonna 443 hän oli konsulina toisen kerran. Vuonna 445 hänelle myönnettiin patriisin arvo (patricius). Tämä ja hänen kaksi konsulivuottaan tekivät hänestä valtakunnan korkea-arvoisimman senaattorin. Maximuksen väitetään olleen mukana juonessa murhata mahtava sotapäällikkö magister militum Aëtius vuonna 454. Hän ja eräs eunukki Heraclius saivat keisarin taivuteltua niin että hän henkilökohtaisesti murhasi Aëtiuksen. 
16. maaliskuuta 455 Valentinianuksen murhasivat Aetiuksen sotilaat Optila ja Thranstila. Johannes Antiokialainen kirjoittaa että Maximus olisi ollut tämänkin murhan takana. Keisarille ei löytynyt ketään selvää seuraajaa. Keisariutta tavoittelivat Maximuksen lisäksi eräs Maximianus Domninuksen poika, joka oli ollut Aëtiuksen henkivartijana, ja Majorianus, josta tuli keisari vuonna 457. Keisarinna Licinia Eudoxia suosi Majorianusta, mutta Maximus sai keisarillisen palatsin haltuunsa ja pakotti Eudoxian menemään naimisiin kanssaan. 
Maximus teki Avituksesta magister militumin ja lähetti hänet Toulouseen saamaan apua visigooteilta. Ennen kuin hän ehti perille, Maximus oli jo kuollut. Pari kuukautta sen jälkeen, kun Maximus oli noussut valtaistuimelle, hyökkäsivät vandaalit Geiserikin johdolla Italiaan. Kun roomalaiset saivat kuulla tästä, syntyi paniikki, ja Maximus kuoli mellakassa. Toisen tarinan mukaan Maximuksen tappoi roomalainen sotilas, jonka nimi oli Ursus. Vandaalit ryöstivät Rooman Maximuksen kuoleman jälkeen.
Harri Rantanen (basisti)

Harri Rantanen (s. 1960) on suomalainen basisti. Hän asui 11-vuotiaaksi Tukholmassa. Hänen setänsä Veikko Rantanen oli tanssimuusikko, jonka instrumentti oli myös basso. 1970-luvulla hän tutustui gospel-piireissä Teppo Nuorvaan, Jaakko Löyttyyn ja myöhemmin Heikki Silvennoiseen.
Gramexin tilastojen mukaan Rantanen oli Suomen 20. eniten levyttänyt studiomuusikko vuonna 2008 oltuaan siihen saakka mukana 2 684:llä levytyksellä. Merkittävässä osassa Rantasen studiolevytyksistä rumpalina on toiminut Anssi Nykänen, johon Rantanen tutustui jo vuonna 1986.
Rantanen on studiotyön lisäksi keikkaillut muun muassa Ben Granfelt Bandissä, Freud Marx Engels & Jung-yhtyeessä, Nylon Beat -yhtyeessä, Pekka Ruuskan yhtyeessä sekä Dannyn taustayhtyeessä. Rantanen ja Nykänen ovat mukana myös tanssiorkesteri Dallapén uudessa tulemisessa. Konserttikiertueita hän on tehnyt muun muassa Paula Koivuniemen ja Jari Sillanpään kanssa. 1990-luvun alussa hän tuurasi myös Mikko Löyttyä Q.Stone-yhtyeen kiertueilla. Jope Ruonansuun levyillä hänen nimensä oli muodossa Harri Humppa Rantanen.
Harri Rantanen on esiintynyt Kummeli-sketsisarjan mukana muun muassa Kummeli Stories-elokuvassa, jonka alkupuolella hän nousee alastomana portaita samalla, kun taustalla kuulutetaan ”Kapteeni Rantanen, pukunne on saapunut pesulasta”.
Hänen esikuviaan basisteina ovat olleet muun muassa Stu Cook, Roger Glover, Jack Bruce, John Paul Jones, Jaco Pastorius sekä suomalaisista soittajista Pekka Pohjola ja Juha Tikka.
Henrik Brenner

Henrik Brenner (1669 Kruunupyy –1732) oli suomalainen orientalisti. Hän valmistui ylioppilaaksi Turusta 1684 ja maisteriksi Uppsalan yliopistosta 1691. Hän oleskeli Persiassa vuosina 1697–1699 ja kävi Armeniassa, Georgiassa ja tšerkessien maassa. Hän hankki harvinaisia käsikirjoituksia, joissa käsiteltiin seutujen historiaa. Hän sai 1724 nimityksen Ruotsin kuninkaan kirjastonhoitajaksi.
Nikolai Rezanov

Nikolai Petrovitš Rezanov (ven. Николай Петрович Резанов; 8. huhtikuuta (J: 28. maaliskuuta) 1764 Pietari – 13. maaliskuuta (J: 1. maaliskuuta) 1807 Krasnojarsk) oli venäläinen aatelismies, joka edisti Venäjän siirtomaaherruutta Alaskassa ja Kaliforniassa. Hän oli Venäjän ensimmäinen Japanin-suurlähettiläs vuonna 1804 ja keskeinen henkilö Venäjän hankkeessa purjehtia maailman ympäri vuonna 1803. Hän toimi Adam Johann von Krusensternin rinnalla retkikunnan komentajana Kamtšatkan niemimaalle saakka. Hän kirjoitti japanin sanakirjan ja useita muita teoksia, joita säilytetään Venäjän tiedeakatemian, jonka jäsen hän myös oli, kirjastossa Pietarissa.