google/wiki40b huggingface dataset:
Salomon Jadassohn

Salomon Jadassohn (13. elokuuta 1831 Wrocław, Preussi – 1. helmikuuta 1902 Leipzig, Saksa) oli saksalainen säveltäjä, kapellimestari, musiikkiteoreetikko ja opettaja. Hän opiskeli aluksi Breslaussa, sitten Leipzigin konservatoriossa ja vielä Weimarissa 1849–1852 Franz Lisztin johdolla pianonsoittoa sekä uudelleen Leipzigissa vuoteen 1853 sävellystä yksityisesti Moritz Hauptmannin oppilaana.
Jadassohn opetti Leipzigissa pianonsoittoa ja johti paikallisen synagogan kuoroa 1865, Psalterion kuoroyhdistystä 1866 sekä musiikkiyhdistys Euterpen konsertteja 1867–1869. Vuonna 1871 hän alkoi opettaa Leipzigin konservatoriossa harmoniaoppia, kontrapunktia, sävellystä ja pianonsoittoa. Vuonna 1893 Jadassohn nimitettiin professoriksi.
Jadassohn sävelsi teoksia orkesterille, kuorolle, lauluäänelle, pianolle ja kamarimusiikkikokoonpanoille. Hänellä on yli 140 opusnumeroitua teosta. Parhaiten tunnettuja sävellyksiä ovat serenadi orkesterille (opus 35), kaksi serenadia pianolle (opus 8 ja 125), balettimusiikki (opus 58) ja lauluduetot (opus 9, 36, 38 ja 43). Lisäksi hän sovitti Bachin, Brahmsin, Chopinin, Mendelssohnin, Schubertin, Schumannin ja Wagnerin teoksia.
The Ooze

Juoni

Tohtori Daniel Caine on tekemässä töitä, kunnes roistot saapuvat ja myrkyttävät hänet vihreäksi mutantiksi.
Arvo Valton

Arvo Valton, oik. Vallikivi (s. 1935) on virolainen kirjailija ja merkittävä nykykirjailija. Novelleissaan hän noudattaa unen ja alitajunnan logiikkaa ja valottaa arkisia tapahtumia surrealistisesti.
Spacesynth

Spacesynth (joskus synthdance, spacedance eli spacedisco) on eurooppalaisen elektronisen tanssimusiikin tyylisuunta, joka syntyi 1980-luvun puolivälissä. Alussa spacesynth oli instrumentaalista italodiskoa, mutta se kehittyi omaksi genrekseen. 1980-luvulla tyylin tunnetuimpia esittäjiä olivat muun muassa Laserdance, Koto, Cyber People ja Proxyon. Spacesynthin myyntiluvut laskivat 1990-luvun edetessä, mutta merkkejä jonkinasteisesta suosion palaamisesta on näkynyt 2000-luvulla.
Tälle instrumentaaliselle musiikkityypille ovat tyypillistä artistit, jotka tuottavat elektronista musiikkia, ei niinkään aito yhtyeen live-esiintyminen. Spacesynthissä melodia on monesti rytmiä tärkeämpi toisin kuin monesti discomusiikissa. Spacesynthissä käytetään monesti vokooderilla tehtyä laulua ja puhetta. Aiheet ovat scifi- ja avaruuspainotteisia.
Spacesynthille ominaisia ovat olleet 1/16-bassolinja, sointuiskut, tarttuvat melodiat ja Linn Drum -rumpukoneen omalaatuiset soundit. 1990-luvun alussa spacesynthin suosio alkoi vähetä, ja sen tilalle tulivat 1990-luvun kuluessa eurodance, house ja tekno. Spacesynth lähes katosi 1990-luvun alussa, mutta nousi taas 1980-luvun soundin saatua uutta suosiota 2000-luvun puolivälissä. Tyylisuunnan tunnetuimpia artisteja ovat nykyään Area 51, Protonic Storm, Marco Rochowski, Anders Lundqvist, Mark Vera, Electron, Berk Van Ozden ja MindXpander. Tuotantoyhtiöt Hypersound ja Alpha Centauri ovat tuoneet uusia esiintyjiä julkisuuteen 2000-luvulla.
Lada 1300

Lada 1300 oli venälaisen AvtoVAZ:in vuosina 1974 - 1980 valmistama, alun perin VAZ-2101:n korille perustunut malli. Samaa nimeä käytettiin myös mallisarjojen VAZ-2103-, Lada 2105- ja Lada 2107 yhteydessä silloin, kun mallin voimanlähteenä toimi 1300 cm³:n moottori.

VAZ-21011 (Lada 1300) (1974 – 1980)

1300 perustuu samaan koriin kuin perusmalli Lada 1200, mutta siinä on isompi 1,3-litrainen moottori. Moottorin lisäksi siinä on uudenlaiset istuimet, verhoilut, kojelauta, puskurit, jäähdyttimen säleikkö ja takavalot.
1300:n varustelu ja ulkonäkö vastaavat 1200L:ää. Verrattuna 1200-malliin (VAZ-2101) suurimpia ulkoisia eroja ovat 1300:ssa oleva peruutusvalo ja C-pilarissa olevat läpivirtaustuuletuksen ritilät.

VAZ-21033 (Lada 1300 S) (1979 – 1982)

Lada 1300 S oli muista malleista yhdistelty versio. Siinä on Lada 1500 S:n kori ja varusteet, mutta moottori on aikaisemmasta 1300-mallista, tosin moottori on varustettu sähköisellä tuulettimella.

VAZ-21072 (Lada 1300 S) (1984 – 1990)

Uudessa 1300 S:ssä on Lada 2107:n kori varustettuna Lada 2105:n moottorilla. Tämä malli korvasi 1,3-litraisen Lada 2105 -mallin.
Soweto

Soweto (engl. South Western Townships, eli suom. Lounaiset townshipit) on kaupunkialue Johannesburgissa Etelä-Afrikan Gautengin provinssissa. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan alueen väkiluku oli 1 271 628. Asukkaista on mustia 98,5 % eli 1 253 037 ja valkoisia 1 421 eli 0,11 %. Syynä valkoisten vähäiseen osuuteen on se, että apartheid-hallinnon aikana Soweto oli mustille varattu alue. Soweto on apartheid-ajan kuuluisin mustien asuinalue, mutta nykyisin köyhyys keskittyy Ramaphosaan ja muihin sen kaltaisiin uudempiin hökkelikyliin. Nobelin rauhanpalkinnolla palkitut Nelson Mandela ja Desmond Tutu ovat molemmat asuneet alueella. Soweto on Johannesburgin suosituin nähtävyys ja sinne järjestetään turistikierroksia.
Audrina Patridge

Ura

Patridge on syntynyt Los Angelesissä, Californiassa. Hän oli mukana realitysarjassa The Hills vuosina 2006–2010, jonka jälkeen hän on näytellyt muutamissa elokuvissa ja tv-sarjoissa. Audrina sai myös oman Spin off sarjan nimeltä Audrina, jossa seurattiin hänen perheensä elämää The Hillsin jälkeen. Audrina on työskennellyt  Quixote Studiolle and Epic Recordsille.  Hän on ollut myös mukana  Yhdysvaltain Tanssii tähtien kanssa -sarjassa. Hänen parinaan oli tanssija Tony Dovolani. Pari tippui kisasta kuudentena.

Yksityiselämä

The Hills sarjan aikana Patridge oli pitkään on/off suhteessa sarjassa esiintyneen justin Brescian kanssa. Parin suhde oli yksin sarjan keskipisteistä. Justinin ja Audrinan erottua Ptridge alkoi seurustelemaan vuonna 2008 Corey Bohanin kanssa.  Heidän suhdettaan taas seurattiin Audrina sarjassa. Marraskuussa 2015 Audrina ja Corey ilmoittivat menneensä kihloihin.   18. joulukuuta 2015 pari ilmoitti odottavansa tyttövauvaa.
Thomas Rajalenius

Thomas Rajalenius (s. 1610-luvulla Huittinen – 23. tammikuuta 1688 Tyrvää) oli suomalainen kirkkoherra ja saarnakirjailija.
Rajaleniuksen vanhemmat olivat Huittisten Raijalan kylän Mattilan talollinen Bertil Mattsson (Perttu Matinpoika) ja Margareta Jakobsdotter (Reeta Jaakontytär). Hän pääsi ylioppilaaksi 1640 ja opiskeli sitten Turun akatemiassa.
Rajalenius toimi vuodesta 1642 alkaen opettajana Porin triviaalikoulussa ja sen jälkeen hän oli ensin Huittisten kappalaisena vuodesta 1646 ja viimeksi Tyrvään kirkkoherrana vuodesta 1665. Rajalenius oli lääninrovastina 1680–1686.
Rajalenius julkaisi vuonna 1654 suomenkielisen saarnakirjan Muutamat christilliset saarnat ja suomenkielisen hääsaarnan Lyhy Hää-Saarna. Rajalenius kirjoitti myös suomenkielisen onnittelurunon Viipurin piispan Henrik Carsteniuksen (1612–1683) teoksen Cantio Cygnaea vuonna 1667 painettuun suomennokseen.
Rajalenius omisti vuodesta 1649 Maurialan talon Huittisten Maurialan kylässä.
Rajalenius oli naimisissa vuodesta 1643 Katarina Klemetsdotter Mulinuksen kanssa jonka isä oli Turun kaupungin porvari ja porvarissäädyn valtiopäivämies Klemetti Muuli. Heidän poikiaan olivat Karkun kappalainen Johan Rajalenius (k. 1686), Rauman kirkkoherran virasta 1703 erotettu Bertil Rajalenius (k. 1704) ja Tyrvään kappalaisena toiminut Tomas Rajalenius (k. 1715).
Dolinin hiihtoprikaati

Dolinin hiihtoprikaati oli lähinnä siperialaisista koottu puna-armeijan yhtymä talvisodassa. Sen komentajana oli eversti Vjatšeslav Dmitrievitš Dolin. Prikaati muodostettiin 3. helmikuuta 1940 Neuvostoliiton 9. armeijan kolmesta hiihtopataljoonasta ja sen tehtävänä oli edetä Kuhmon taisteluissa motitetun Neuvostoliiton 54. vuoristodivisioonan avuksi. Prikaati kärsi merkittävät tappiot ja sen tehtävä jäi käytännössä suorittamatta.  Yhtymää on pidetty tietyssä mielessä eliittijoukkona, muun muassa sen hiihtotaidon ja hyvän varustelun perusteella.
Takku.net

Takku.net (myös pelkkä Takku) on suomalainen anarkistien internetsivusto ja keskustelupalsta. Sivuston sisältö koostuu pitkälti anarkistiseen ajatusmaailmaan liittyvistä artikkeleista, mielipiteistä ja keskusteluista sekä tulevien tapahtumien mainoksista. Sivusto tarjoaa myös anonyymin tiedotuskanavan laittomien iskujen tekijöille. Sivuilla julkaistaan anarkistien tekemien tuhopolttojen ja muiden sabotaasien jälkeen julkilausumia, joissa tekijät kertovat iskujen motiiveista.

Iskut

Sivusto on tullut tunnetuksi siitä että anarkistit ja muut ryhmä julkaisevat siellä raportteja tekemistään iskuista.
Huhtikuussa 2015 Vantaan Sanomat uutisoi sivuston lietsoneen lukijoitaan laittomaan toimintaan eduskuntavaaleihin osallistuvia puolueita vastaan. Nimetön kirjoittaja otti myös vastuun perussuomalaisten vaalitoimistoon kohdistuneesta ilkivallasta.
Kesäkuussa 2016 Eläinten vapautusrintaman eläinaktivistit ilmoittivat sivustolla tehneensä tuhopolton, jossa tuhoutui viisi Pohjolan Matkan bussia, koska yhtiö on tehnyt yhteistyötä turkishuutokauppaa harjoittavan Saga Fursin kanssa. Aktivistien mukaan tarkoitus oli sytyttää 20 bussia.
Itsenäisyyspäivän 2017 aikoihin sivustolla otettiin vastuu vantaalaisen Bar Rock Bearin omistajan autojen tuhopoltosta. Kyseisessä baarissa oli tarkoitus esiintyä äärioikeistolaista ja kansallismielistä musiikkia soittavia esiintyjiä. Baaria oli jo aiemmin häiriköity kaatamalla sementtiä vessanpönttöihin ja se oli myös uhattu polttaa.
Itsenäisyyspäivän 2017 jälkeen Fuck Suomi 100 -ryhmä julkaisi sivustolla videon, jossa poltetaan parisenkymmentä varastettua Suomen lippua. Liput oli ilmeisesti varastettu Helsingin Lauttasaaresta eri kiinteistöjen saloista. Poliisi selvitti asiaa varkautena ja Suomen lipun häpäisynä.
Tammikuussa 2018 Takku.netin foorumilla nimimerkki "Helsingin anarkistinen iskuryhmä" ilmoitti polttaneensa Helsingin Viikissä Kaikki on mahdollista -gorillataideteoksen protestina  suuryritysten rasistisia toimintatapoja sekä yksityisautoilua vastaan. Kirjoitus viittasi aiemmin H&M:n mainoksesta syntyneeseen rasismikohuun. Kauppaketjun mainoksessa mustan lapsimallin päällä oli huppari, jossa viitattiin apinoihin.

Takusta sanottua

Perussuomalaisten kuntapolitiikko Terhi Kiemunki arvosteli Tampereen kaupunkia anarkistisen ääriliikkeen tukemisesta sallimalla anarkistien järjestämän anarkistifestivaalin pitämisen kaupungin omistamassa rakennuksessa ja tilaisuuden aktiivisen mainostamisen takku.net -keskustelupaikan välityksellä.
Norðurland vestra

Norðurland vestra on yksi Islannin kahdeksasta alueesta. Se sijaitsee maan pohjoisosassa ja on pinta-alaltaan 12 737 neliökilometriä. Sen asukasluku oli vuonna 2010 yhteensä noin 7 000, ja se onkin Islannin harvimmin asutuimpia alueita. Alueen suurin kaupunki on noin 2 000 asukkaan Sauðárkrókur, joka on Pohjois-Islannin toiseksi suurin kaupunki.
Catherine Cookson

Dame Catherine Cookson (27. kesäkuuta 1906 – 11. kesäkuuta 1998) oli englantilainen kirjailija, joka julkaisi lähes sata romaania. Hänestä tuli Yhdistyneen kuningaskunnan laajimmin luettu kirjailija ylittäen 100 miljoonan myydyn kirjan rajan. Cookson sai ideoita kirjoihinsa riistetystä nuoruudestaan Koillis-Englannissa.

Nuoruus

Cookson syntyi Catherine Ann McMullenina South Shieldsissä (sittemmin osa Durhamin kreivikuntaa) ja hänet tunnettiin nimellä Kate. Hän muutti East Jarrowiin, mistä tuli myöhemmin yhden hänen tunnetuimman kirjansa The Fifteen Streets tapahtumapaikka.
Cookson jätti koulun 13-vuotiaana ja toimittuaan hetken kotiapulaisena hän meni töihin pesulaan. Vuonna 1929 hän muutti etelään johtaakseen pesulaa Hastingsin työtalolla ja säästi kaikki ansaitsemansa rahat voidakseen ostaa viktoriaanisen talon.
Kesäkuussa vuonna 1940, ollessaan 34-vuotias, Cookson meni naimisiin Tom Cooksonin kanssa, Hastings Grammar School -koulun opettajan kanssa.

Kirjailijan ura

Cookson aloitti kirjoittamisen terapiana voittaakseen masennuksensa ja liittyi Hastings Writers -seuraan. Hänen ensimmäinen kirjansa Kate Hannigan julkaistiin vuonna 1950. Vaikkakin se luokiteltiin romanttiseksi kirjallisuudeksi, Cookson kertoi, ettei se vastannut stereotypiaa. Cooksonin mukaan hänen kirjansa olivat historiallisia kertomuksia ihmisistä ja asemista, jotka olivat hänelle tuttuja.
Cookson kirjoitti lähes sata kirjaa, joita myytiin yli 123 miljoonaa kappaletta ja käännettiin ainakin 20 kielelle. Hän kirjoitti myös salanimillä Catherine Marchant ja Katie McMullen, joista viimeinen polveutui hänen lapsuuden nimestään.

Kirjat televisiossa ja elokuvina

Monet Cooksonin kirjoista on siirretty radioon, näyttämölle ja televisioon. Hän saavutti kuitenkin suurimman maineensa mediassa televisiossa draamasarjoilla, jotka kestivät yli yhden vuosikymmenen ajan. Tyne Tees Television tuotti kahdeksantoista sovitusta, keräten säännöllisesti yli 10 miljoonaa katsojaa. Ensimmäinen sovitus oli The Fifteen Streets -kirjasta ja sitä tähdittivät Sean Bean ja Jane Horrocks, ja siitä tuli menestys. The Black Velvet Gown Janet McTeerin, Bob Peckin ja Geraldine Somervillen näyttelemänä voitti kansainvälinen Emmy -palkinnon parhaasta draamasta. Yksi hyvin suosittu tuotos oli The Gambling Man ja sitä tähditti Robson Green.

Hyväntekeväisyys

Vaikka Cooksonista tuli multimiljonääri, hän oli tunnettu huolellisesta rahankäytöstään. Hän teki kuitenkin lahjoituksen tukien muun muassa lääketieteellisiä tutkimuksia hänelle tärkeillä osa-alueille.

Vanhuus

Catherine ja Tom muuttivat takaisin koilliseen ja asettuivat ensin Jesmondiin, minkä jälkeen he muuttivat Corbridgeen ja myöhemmin läheiseen pikkukylään Langleyyn.
Porin suojeluskuntatalo

Historia

1920-luvun klassismia edustava talo valmistui vuonna 1928 Porin suojeluskunnan käyttöön. Alun perin rakennuksen piirsi turkulainen arkkitehti Gunnar Wahlroos, mutta suojeluskunta ei kelpuuttanut hänen suunnitelmistaan kuin julkisivun ja senkin pienten muutosten jälkeen. Wahlroosin tekemät piirustukset muokkasi lopulliseen muotoonsa rakennusmestari Hjalmar Siren. Karhulinnana paremmin tunnettu rakennus sisälsi Porin suojeluskunnan toimisto- ja juhlatilat. Jatkosodan aikana siinä pitivät majaa myös Porin lentokenttää tukikohtanaan käyttäneet saksalaiset. 
Kun suojeluskuntajärjestö jatkosodan jälkeen lakkautettiin välirauhansopimuksen nojalla, rakennus siirtyi Suomen Punaisen Ristin Porin piirin haltuun. Karhulinnassa pidettiin sotien jälkeen konsertteja ja muita yleisötilaisuuksia. Se oli muun muassa Pori Big Bandin ja Porin kaupunginorkesterin konserttitilana. Karhulinnassa järjestettiin myös Porin jazzjuhlien konsertteja vuoteen 1979 saakka,. Seuraavana vuonna SPR möi rakennuksen Rauma-Repolalle. 1970-luvulla talossa toimi myös Yleisradion Satakunnan toimitus. 
Rauma Oy yritti päästä rakennuksesta eroon 1990-luvun jälkipuoliskolla ja onnistui lopulta myymään sen Porin seudun steinerkoululle vuonna 1999. Talousvaikeuksista kärsinyt steinerkoulu puolestaan möi Karhulinnan vuonna 2012 porilaiselle rakennusliikkeelle, mutta on tiloissa vuokralaisena 15 vuoden mittaisella sopimuksella.
Rafael Masahiro Umemura

Rafael Masahiro Umemura (jap. ラファエル 梅村 昌弘, Rafaeru Umemura Masahiro; s. 14. kesäkuuta 1952 Yokohama) on japanilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Yokohaman hiippakuntaan 25. maaliskuuta 1985 ja nimitettiin sen johtoon 16. maaliskuuta 1999. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Peter Seiichi Shirayanagi, jota avustivat Stephen Fumio Hamao ja Francis Xavier Kaname Shimamoto.
Paso de la Amada

Paso de la Amada on arkeologinen kohde Meksikossa Chiapasin osavaltiossa Tehuantepecin lahden rannalla. Paikka oli asutettuna varhaisen muotoutumisvaiheen aikana, noin vuosina 1800 eaa. - 1000 eaa. Paikan maapinta-ala oli arviolta 50 hehtaaria.
And the Hits Just Keep on Comin’

Arvioita

Soundi-lehden Mikko Montonen piti albumia yhtenä kauneimmista, mitä hän on kuullut. Samalla hän hämmästeli sitä, että tätä mestariteosta myytiin alun perin vain 400 kappaletta.
Zig Zag -lehden Nesmith-asiantuntija John Tobler piti albumia miehen siihen mennessä (1975) parhaana.
Sofja Velikaja

Sofja Velikaja (ven. Софья Александровна Великая, s. 8. kesäkuuta 1985 Alma-Ata, Kazahstanin SNT) on venäläinen säilämiekkailija ja olympiavoittaja. Velikaja oli mukana ensimmäisen kerran olympialaisissa Pekingissä, jossa hän sijoittui lopulta neljänneksi säilän yksilökilpailussa. Joukkuekilpailussa hän oli Venäjän joukkueessa, joka jäi viidenneksi. Neljä vuotta myöhemmin Lontoossa Velikaja sijoittui säilän yksilökilpailussa toiseksi häviten loppuottelussa Kim Ji-yeonille. Rio de Janeirossa hän voitti ensimmäisen olympiakultansa, kun Venäjän joukkue voitti säilän joukkuekilpailun. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän oli toisena häviten loppuottelussa venäläiselle Jana Jegorjanille. Velikajalla on myös useita maailman- ja Euroopan-mestaruuksia sekä yksilö- että joukkuekilpailuista. Yksilökilpailuista hänellä on kaksi maailmanmestaruutta. Hän miekkailee oikealta puolelta.
Helene Bützow

Helene Mirjam Bützow (s. 9. kesäkuuta 1955 Oulu) on suomalainen kääntäjä.
Bützow kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1974, minkä jälkeen hän opiskeli Saksassa ja Englannissa 1974–1979. Hän on suomentanut muun muassa Don DeLillon, Sarah Watersin, Kazuo Ishiguron, Philip Pullmanin, Suzanne Collinsin ja John Greenin tuotantoa.
Vuonna 2001 Bützow sai kääntäjien valtionpalkinnon. Hän on saanut valtion kolmivuotisen taiteilija-apurahan vuonna 2003 ja viisivuotisen vuonna 2008. Vuonna 2015 hän sai kirjastoapurahan.
Erkki Kivimäki

Erkki Antero Kivimäki (7. heinäkuuta 1923 Helsinki – 13. lokakuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi Suomen kommunistisen puolueen järjestö- (1966–1977) ja pääsihteerinä (1977–1981) sekä Suomi–Neuvostoliitto-Seuran pääsihteerinä (1983–1989).
Helsinkiläinen Erkki Kivimäki taisteli jatkosodassa rivimiehenä vuodesta 1942 alkaen. Sodan jälkeen hän kirjoitti ylioppilaaksi, ja liittyi SKP:hen vuonna 1945. Tuore ylioppilas palkattiin Valtiolliseen poliisiin, jossa hän yleni syksyllä 1946 kansliatoimiston päälliköksi. Punaisen Valpon lakkauttamisen jälkeen Kivimäki siirtyi kommunistijohtoisten kustannusyhtiöiden palvelukseen.
Vuonna 1953 Kivimäki palkattiin SKP:n talousosastolle, jossa hänen tärkein tehtävänsä ja vastuualueensa oli niin sanotun B-kassan hoitaminen. Tilikirjojen ulkopuolella pidetyn B-kassan kautta maksettiin muun muassa SKP:n piirijärjestöjen tappioita. Kassan varat tulivat pimeitä reittejä Neuvostoliitosta ja toisaalta mm. Konela-yhtiön voitoista.
Vuonna 1966 Kivimäki sai julkisemman roolin, kun hänet valittiin SKP:n järjestösihteeriksi. Edustajakokouksessa 1969 Kivimäki nostettiin puolueen keskuskomiteaan ja samalla poliittiseen toimikuntaan, joissa hän pysyi vuoteen 1981. Kivimäki oli poliittisesti puheenjohtaja Aarne Saarisen "keskustalaisen" linjan edustaja. Hän oli valmis kompromisseihin opposition kanssa ja suhtautui hyvin ymmärtäväisesti Neuvostoliiton kommunistisen puolueen antamiin neuvoihin. Kivimäki oli hyvissä väleissä neuvostouskollisuutta korostaneen Ville Pessiin kanssa.
Kivimäki valittiin SKP:n pääsihteeriksi 1977 ministeriksi siirtyneen Arvo Aallon paikalle. Vuonna 1983 Kivimäki valittiin SNS:n pääsihteeriksi neuvostoliittolaisten kieltäydyttyä tukemasta SKP:n ykkösehdokas Erkki Kauppilaa.
Energiatiheys

Energiatiheys mittaa tiettyyn systeemiin tai tilavuuteen varastoituneen energian suuruutta tilavuusyksikköä tai massayksikköä kohden. Energiatiheyden yksikkö muodostetaan jakamalla energian yksikkö (esimerkiksi joule tai elektronivoltti) tilavuuden tai massan yksiköllä. Polttoaineiden yhteydessä samasta asiasta käytetään usein nimitystä lämpöarvo.
Tilavuuden energiatiheyden yksikkö on sama kuin paineen ja monissa tapauksissa se on paineen synonyymi.

Sähkö- ja magneettikenttien energiatiheys

Energiaa voidaan varastoida sähkömagneettiseen kenttään esimerkiksi kondensaattorien ja kelojen avulla. Sähkömagnetismissa energiatiheys määritellään nimenomaan (potentiaali-)energiana tilavuusyksikköä kohden. Sähkökentän energiatiheys on:
,
missä  on tyhjiön permittiivisyys (eli sähkövakio) ja  on sähkökentän voimakkuus. Tarkastellaan levykondensaattoria, jonka levyjen pinta-ala on  ja etäisyys toisistaan . Tällaisen kondensaattorin kapasitanssi on:
.
Kondensaattorin potentiaalienergia on puolestaan:
,
missä  kondensaattorin levyjen välinen jännite. Tällöin kondensaattorin energiatiheys on:
.
Magneettikentän energiatiheys puolestaan on:
,
missä  on tyhjiön permeabiliteetti (eli magneettivakio) ja  on magneettivuon tiheys. Tarkastellaan nyt kelaa, jonka poikkipinta-ala on , pituus  ja kierrosten lukumäärä . Tällaisen kelan induktanssi on:
.
Kelan potentiaalienergia on:
,
missä  on kelassa kulkeva sähkövirta. Tällöin kelan energiatiheys on:
.
Jos avaruudessa on sekä sähkö- että magneettikenttä, on sähkömagneettisen kentän energiatiheys kenttien energiatiheyksien summa:
.
Viitottu puhe

Viitottu puhe on kommunikaation väline, joka on luotu kuuroutuneiden ja huonokuuloisten kuulon tai huuliltaluvun tueksi. 
Viitotussa puheessa viittomat tukevat puhuttua kieltä. Puhumisen aikana samaan aikaan viitotaan sanoja lähiten vastaavat viittomakielen viittomat. Sidos- ja pikkusanoja kuten ja, että, vaan ei viitota, vaan ne on luettava huulilta. Tärkeintä on selkeä huulio.
Vaikka viitottu puhe kommunikointimenetelmänä ei ole varsinainen kieli, jotkut viittomakielen rekisterit ovat hyvin lähellä viitottua puhetta. Viittomakielen ja viitotun puheen viittomat ovat pääosin samoja, mutta kielen rakenteen erilaisuudesta johtuen viittomakielinen ja viitottua puhetta käyttävä henkilö eivät välttämättä ymmärrä toisiaan.
Palokka Records

Palokka Records oli vuonna 2008 perustettu suomalainen musiikkituotantoyhtiö/kulttuurikollektiivi. Yhtiön meriitteihin kuuluu muun muassa Constantinen voittama Vuoden tulokas 2011 -palkinto Finnish Metal Awards -gaalassa. Palokka Records sai nimensä jyväskyläläisen Palokan kaupunginosan mukaan. Yhtiö ajautui konkurssiin vuoden 2013 lopulla.

87th Store

87th Store oli Palokka Recordsin verkkokauppa, joka myi levyjä, paitoja sekä muita oheistuotteita. Verkkokauppa myi pääosin Palokka Recordsin artistien tuotteita, mutta valikoimaan kuului myös muutamien muiden valikoitujen artistien merchandisea.