google/wiki40b huggingface dataset:
Big Brother 2009

Big Brother 2009 oli tosi-tv-sarja Big Brotherin suomalaisen version 5. tuotantokausi. Kausi alkoi 25. elokuuta 2009 ja päättyi 29. marraskuuta 2009 kestäen 97 päivää. Vappu Pimiä oli Big Brother Talk Show’n juontaja; Jani Toivola toimi Big Brother Extran juontajana.
Hakutilaisuudet 5. tuotantokaudelle järjestettiin maalis-huhtikuussa 2009 Helsingissä, Turussa, Lappeenrannassa, Joensuussa, Jyväskylässä, Tampereella, Oulussa ja Rovaniemellä.
Kauden alkua seuraavana päivänä esitetty kooste 1. päivän tapahtumista sai 614 000 katsojaa. Kauden finaalilähetystä katsoi keskimäärin 779 000 katsojaa, mikä on Subin uusi katsojaennätys.

Slummi ja Paratiisi

Suomen Big Brother 2009 erottui aikaisemmista kausista siten, että tällä kaudella ei ollut perinteisiä viikkotehtäviä ollenkaan. Niiden sijaan Suomen Big Brotherin 5. tuotantokaudella asukkaat oli jaettu toisesta viikosta eteenpäin kahteen eri ryhmään: slummiin ja paratiisiin.
Slummiryhmässä olevat asukkaat elivät erittäin rajatulla alueella ja heillä oli vaatimattomat makuuhuonetilat. Kilpailijoiden pihalla liikkumista rajoitettiin aidalla. He saivat liikkua ainoastaan pihan kattamattomalla alueella. Ruokansa asukkaat valmistivat kaasugrillissä. Heillä oli käytössä ulko-WC sekä kylmää vettä peseytymiseen ja ruoanlaittoon. Slummin asukkailla ei ollut normaaleja Big Brother -talon oikeuksia. Kilpailijat eivät muun muassa lähtökohtaisesti saaneet nimetä talon muita asukkaita häätöäänestykseen. Slummin asukkaat voivat kuitenkin ansaita itsellensä oikeuden nimetä muita asukkaita nimeämiskilpailuilla. Nämä kilpailut käytiin maanantaisin, tiistaisin ja keskiviikkoisin. Keskiviikkona kilpailijoille ilmoitettiin, kuinka he ovat pärjänneet kilpailun tehtävissä ja ovatko saaneet oikeuden nimetä talon muita asukkaita häätöäänestykseen.
Paratiisiryhmässä olevat asukkaat viettivät erittäin leppoisaa elämää. Kilpailijoilla oli käytössään talon normaalit palvelut sekä sauna, ulkoporeallas ja lämmintä vettä 24 tuntia vuorokaudessa. Kilpailijat voivat toivoa Big Brotherilta haluamaansa ruokaa. Paratiisin asukkaat saivat normaalisti nimetä talon muita kilpailijoita häätöäänestykseen.
Paratiisiryhmässä asui myös BB-talon päällikkö. Hänellä oli muun muassa koskemattomuus tulevan viikon häätöäänestykseen. Seuraavan viikon päällikkö valittiin aina torstaisin käytävässä päällikkökilpailussa, johon osallistuivat kaikki asukkaat. Kilpailu käytiin "kaikki kaikkia vastaan" -periaatteella. Jos joku slummiryhmän asukkaista voitti päällikkökilpailun, siirtyi hän automaattisesti paratiisin asukkaaksi, mutta joutui samalla päättämään, kuka paratiisin asukkaista siirtyi slummin asukkaaksi.
Jako slummiin ja paratiisiin päättyi 10. viikolla.

Kansainvälinen asukasvaihto

29. lokakuuta 2009 Kätlin lähetettiin asukasvaihtoon Filippiinien Big Brotherin 3. tuotantokaudelle. Vastaavasti Filippiinien Big Brotherista tuli Suomeen yksi asukas, Catherine "Cathy" Remperas. Kätlin palasi takaisin 6. marraskuuta 2009 ja samana päivänä myös Cathy palasi takaisin Filippiineille.
Shane Smeltz

Shane Edward Smeltz (s. 29. syyskuuta 1981 Göppingen, Länsi-Saksa) on uusiseelantilainen jalkapalloilija. 185 senttimetriä pitkän Smeltzin pelipaikka on hyökkääjä. Hän edustaa A-Leaguen Gold Coast Unitedia.
Smeltz on edustanut ammattilaisurallaan myös Brisbane Strikersia, Napier City Roversia, Adelaide Cityä, Adelaide Unitedia, Mansfield Townia, Wimbledonia, Halifax Townia ja Wellington Phoenixia. Uuden-Seelannin A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen ottelunsa vuonna 2003. Smeltz on edustanut maataan muun muassa Maanosaliittojen cupissa 2003 ja 2009 sekä MM-kisoissa 2010. MM-turnauksessa hän teki maalin Italiaa vastaan 1-1 päättyneessä alkulohkon ottelussa.
Maija Dahlgren

Reeta Maija Dahlgren (o.s. Seppälä, 20. heinäkuuta 1927 Lahti – 9. toukokuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen toimittaja. Hän työskenteli Yleisradiossa parikymmentä vuotta.

Ura

Keskikoulun käytyään Maija Dahlgren opiskeli Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa vuosina 1946–1949 ja aloitti toimittajan uransa kotikaupunkinsa kokoomuslaisessa Lahti-lehdessä vuosina 1948–1951. Vuosina 1951–1954 hän työskenteli Yhtyneiden Kuvalehtien mainososastolla, vuosina 1955–1958 toimittajana Kuva-Posti -lehdessä ja vuosina 1958–1962 Suomen Kuvalehdessä. Vuosina 1962–1964 hän oli Eevan kauneus- ja vuosina 1964–1968 Eeva-lehden päätoimittajana sekä vuosina 1968–1975 Suomen Kuvalehden vakituisena avustajana. Vuonna 1975 Dahlgren siirtyi toimittajaksi Yleisradioon, josta hän jäi eläkkeelle vuonna 1990. Työnsä ohella hän avusti kirjoituksillaan muiden muassa Suomen Sotilas-, Uusi Suomi-, Seura-, Kotiliesi- ja Me Naiset -lehtiä. Harrastuksikseen Dahlgren mainitsi historian ja ”Suomen kansan identiteetin terävöittämisen”.
1980-luvulla Dahlgren pakinoi Puolin ja toisin -nimisessä radio-ohjelmassaan. Syksyllä 1981 Dahlgren ja Yleisradion nuorten radion toimittaja Anneli Tempakka herättivät huomiota arvosteltuaan ohjelmissaan edellisenä vuonna käynnistyneessä Rockradiossa esitettyjen suomalaisten rockkappaleiden sanoituksia ja Rockradion toimittajien kielenkäyttöä. Dahlgren otti omassa ohjelmassaan esille erityisesti Hassisen koneen kappaleen ”Rappiolla”. Hän luki ohjelmassaan myös hämeenlinnalaisen perheenisän lähettämän kirjeen, jossa radiossa esitettyä rockmusiikkia syytettiin huliganismiin ja tiettyyn poliittiseen katsantokantaan kasvattavaksi. Kritiikistä huolimatta Rockradio jatkoi Yleisradion ohjelmistossa aina vuoteen 1990 saakka.
Maija Dahlgren lopetti Puolin ja toisin -pakinointinsa radiossa vuonna 1985 Yleisradion ohjelmaneuvoston päätettyä supistaa hänelle myönnettyä lähetysaikaa viiteen minuuttiin kerrallaan.

Perhe

Maija Dahlgrenin puoliso vuodesta 1954 oli toimittaja Nils Bertil Dahlgren (1914–1966). Heillä oli kaksi tytärtä ja yksi poika.
Olavi Puro (lentäjä)

Olavi (Olli) Kauko Puro (18. marraskuuta 1918 Helsinki – 20. kesäkuuta 1999) oli suomalainen hävittäjälentäjä joka saavutti jatkosodan aikana 36 vahvistettua ilmavoittoa. Hän oli Suomen ilmavoimien menestyksekkäin reserviläislentäjä ilmavoitoilla mitattuna.
Puro palveli hävittäjälentäjänä Suomen ilmavoimissa 1940–1944 yleten luutnantiksi. Aluksi hän oli Lentolaivue 24:ssä ja lensi Brewster F2A Buffalo-koneilla saavuttaen 5,5 ilmavoittoa. Tämän jälkeen hän oli Lentolaivue 6:ssa ja lensi sotasaaliina saaduilla Polikarpov I-153-kaksitasohävittäjillä tiedustelulentoja Suomenlahden alueella saavuttaen 2 ilmavoittoa. Puro palasi sitten Lentolaivue 24:ään keväällä 1943. Hän saavutti suurimman osan ilmavoitoistaan (28,5) kesällä 1944 Karjalan kannaksen alueella lentäessään Messerschmitt Bf 109G-koneilla. Jatkosodan jälkeen Puro siirtyi siviilielämään ja toimi pankin palveluksessa tietojenkäsittelytehtävissä. Olavi Puron muistelmat on julkaistu kirjana Mersu-ässä (Koala-kustannus 2011).
Hazel Hotchkiss Wightman

Ura

Yhdysvaltain avoimessa tennisturnauksessa Wightman voitti naisten kaksinpelin vuosina 1909, 1910, 1911 ja 1919, ja toiseksi hän sijoittui vuonna 1915. Vuonna 1919 hän olikin Yhdysvaltain korkeimmaksi sijoitettu tennispelaaja WTAn rankingissa. Vuoden 1924 kesäolympialaisissa Wightman voitti kultaa tenniksessä sekä naisten nelinpelissä että sekanelinpelissä. Wimbledonin tennisturnauksessa hän voitti naisten nelinpeliturnauksen vuonna 1924 Helen Wills Moodyn parina.

Palkinnot ja kunnianosoitukset

Vuonna 1973 kuningatar Elisabet II nimitti hänet Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentajaksi. Wightman valittiin International Tennis Hall of Fameen vuonna 1957 ja International International Women's Sports Hall of Fameen 1986.

Elämänvaiheet

Hazel Hotchkiss syntyi 20. joulukuuta 1886 William Joseph ja Emma Lucretia Hotchkissille. Vuonna 1911 hän valmistui Kalifornian yliopistosta. Wightman meni helmikuussa 1912 naimisiin George William Wightmanin kanssa. He saivat viisi lasta ja 16 lapsenlasta. Vuonna 1940 Wightmanit erosivat. Hazel Hotchkiss Wightman kuoli 5. joulukuuta 1974 kotonaan Chestnut Hillissä 87-vuotiaana.
Aleksi Rantamaa

Aleksi Rantamaa on suomalainen toimittaja ja tubettaja. Hän työskentelee Ylen Kioski-palvelussa, ja on päävastuussa sen YouTube-kanavasta. Yksityisenä tubettajana hänen taiteilijanimensä oli Mentaalisavuke.

Ura

Rantamaa aloitti tubettamisen Mentaalisavuke-käyttäjänimellä jo 2010-luvun alussa, jolloin oli ensimmäisiä suomalaisia tubettajia. Rantamaa tunnettiin tubettajana mielipiteitä jakavana, sillä hän erosi tyyliltään muista suomalaisista tubettajista ollessaan huomattavasti kärjistävämpi ja kiihkeämpi. Hän pyrki itsekin keskustelemaan juuri niistä aiheista, jotka ärsyttivät häntä. Hän itse kutsui itseään "Suomen vihatuimmaksi tubettajaksi" vuonna 2014.
Rantamaa kuitenkin lopetti tubettamisen vuonna 2015. Syyksi hän kertoi "kiinnostumisen loppumisen", sekä sen, että oli jo "antanut kaiken Suomitubelle". Rantamaa on myöhemmin kertonut katuvansa joitain tekemiään Mentaalisavuke-videoita, ja hän on piilottanut useita niistä näkyvistä. 
Keväällä 2015 Rantamaa siirtyi työskentelemään Yle Kioskiin. Yle Kioskin YouTube-kanavan nimeksi vaihdettiin Aleksi Rantamaa 3. marraskuuta 2018, sillä suurimman osan kanavan sisällöstä tuotti Rantamaa.
Veikko Kyander

Veikko Kaarlo Ernesti Kyander (23. syyskuuta 1885 – 6. kesäkuuta 1971) oli suomalainen arkkitehti. 
Kyander valmistui diplomiarkkitehdiksi 1918. Hän työskenteli Turun teknillisessä oppilaitoksessa vuosina 1925–1933, Oulun Teknillisessä koulussa 1933–1944 sekä Kauppa- ja teollisuusministeriössä vuodesta 1944. 
Kyanderin suunnittelemia ovat Oulun diakonissalaitoksen sairaala (1936) Oulussa ja sen myöhempi laajennus. Tammelaan Lounais-Hämeessä Kyander suunnitteli vuonna 1948 valmistuneen kotiseututalo Lounais-Hämeen pirtin Suujärven rannalla Saaren kansanpuistossa ja Tammelan kirkon eteen vuonna 1932 pystyetyn Hakkapeliittapatsaan.
Kalle Oranen

Ura

Orasen isä oli suomalainen fysioterapeutti, joka muutti töihin Alankomaihin ennen toista maailmansotaa. Enscheden kuntaan kuuluvassa Boekelon kylässä syntynyt Oranen aloitti jalkapallouransa SC Enschedessä ja debytoi Alankomaiden korkeimmalla sarjatasolla Eredivisiessä 18-vuotiaana kaudella 1964–1965. Ennen seuraavan kauden alkua Enschede ja toinen paikallisseura Enschede Boys yhdistyivät ja muodostivat FC Twenten, jonka joukkueessa Oranen jatkoi jalkapalloilua. Hän pelasi aluksi vain muutamissa otteluissa kautta kohden, kunnes syrjäytti Issy ten Donkelaarin kaudella 1970–1971 ja nousi vakiokokoonpanoon.
Kaudella 1971–1972 Oranen muodosti pitävän puolustuksen Kees van Iersselin, Epi Drostin, Willem de Vriesin ja maalivahti Piet Schrijversin kanssa. Twente päästi kauden aikana vain 13 maalia, joka on edelleen Eredivisien ennätys. Joukkue oli 1970-luvulla säännöllisesti sarjan kärkipäässä, ja kaudella 1973–1974 se sijoittui toiseksi kaksi pistettä Feyenoordille hävinneenä. Kausina 1971–1972 ja 1972–1973 joukkue oli kolmas.
Kotimaan menestyksen myötä Twente pelasi useana kautena myös kansainvälisissä kilpailuissa. Kauden 1972–1973 UEFA-cupissa saksalainen Borussia Mönchengladbach pudotti joukkueen välierävaiheessa maalein 5–1. Kaksi vuotta myöhemmin kaudella 1974–1975 Twente ylsi loppuotteluun, jossa sama vastustaja oli jälleen vahvempi samalla tuloksella. Oranen oli avauskokoonpanossa kaksiosaisen loppuottelun molemmissa osissa. Samalla kaudella Twente ylsi myös kansallisen KNVB-cupin loppuotteluun, mutta hävisi FC Den Haagille maalein 1–0. KNVB-cupin kakkossija kirkastui mestaruudeksi Orasen viimeisellä Twente-kaudella 1976–1977, joskin hän pelasi tuolloin vain yhdessä ottelussa kilpailun alkuvaiheessa. 12 kauden aikana hän pelasi Twenten riveissä kaikkiaan 207 Eredivisien, 16 KNVB-cupin ja 28 eurocup-ottelua.
Kaudeksi 1977–1978 Oranen siirtyi sarjatasoa alemmas Eerste divisien Heracles Almeloon, jota hän edusti viiden kauden ja 122 sarjaottelun ajan. Jalkapalloilun ohella hän opiskeli Haagissa liikunnanopettajaksi ja opetti peruskoulussa. Hän päätti pelaajauransa vuonna 1982 ja toimi sittemmin opettajana Twenten yliopistossa ja valmentajana opiskelijaseura v.v. Drienerlossa, jonka joukkueet osallistuvat Alankomaiden amatöörisarjoihin. Hän jäi eläkkeelle elokuussa 2008.
Joakim Latonen

Joakim Latonen  (s. 24. helmikuuta 1998 Kaarina) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Turun Palloseuraa  Hän on pelipaikaltaan oikean laidan keskikenttäpelaaja tai hyökkääjä. Latosen kasvattajaseura on Kaarinan Pojat ja hän on pelannut lainalla TPS:sta myös Salon Palloilijoissa. Latosen sopimus TPS:n kanssa on voimassa kauden 2019 loppuun saakka. Latosen pituus on 173 cm ja paino 66 kg ja hänen pelipaitansa numero 23.
Total Drama Action

Juoni

Edellisen sarjan tavoin Total Drama Action jatkaa tosi-tv:n parissa. Edellisen kilpailun voittanut Owen antaa voittorahat haasteeseen, jossa voittajalle palkintona on tällä kertaa miljoona dollaria. Rahat jäivät kuitenkin unholaan, kun kilpailu päättyi 15 osallistujan kanssa tasapeliin. Tämän myötä ohjelman isäntä Chris McLean järjesti toisen kilpailun 15 kilpailijan kesken. Kilpailijoiden käskettiin kahden päivän jälkeen saapumaan Torontoon hylättyyn elokuvastudion varastoon, jossa uusi kilpailu Total Drama Action saisi alkunsa. Sijainnin myötä insäntänä toimiva Chris kertoo kilpailijoille haasteiden olevan erinäisten elokuvalajien muodossa. Chrisin apuna on edellisen sarjan tavoin kokki Hatchet.
Lettojärvi (Jämsä)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,7 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Kurujoen–Nytkymenjoen valuma-alueeseen (14.226) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 153,1 metriä mpy.
Erik Holmgren

Seurajoukkueura

Holmgren edusti juniorivuotensa Porvoon Akillesta. 17-vuotiaana hän siirtyi helsinkiläiseen Pallokerho-35:een, josta hän jatkoi yhden kauden jälkeen Helsingin Jalkapalloklubiin. Puolustajana pelanneesta Holmgrenista tuli HJK:n alakerran lukko hänen pelatessaan seurassa 1983–1988. Hän nousi maajoukkueeseen ja voitti kolme mestaruutta 1985, 1987 ja 1988. Kolmannen mestaruuden jälkeen Holmgren päätti siirtyä ruotsalaiseen GAIS:iin, jota hän edusti viiden vuoden ajan sekä Allsvenskanissa että 1. divisioonassa.
Hän palasi takaisin Suomeen 1994, jolloin hän liittyi Finnairin Palloilijoiden riveihin. Kahden kauden jälkeen Holmgren ilmoitti jo lopettavansa, mutta siirtyikin Kakkosessa pelaavaan PK-35:een. Hän oli mukana nostamassa seuraa Veikkausliigaan 1998 ja voittamassa FC Jokereiksi muuttuneessa seurassa Suomen Cupia 1999. Holmgren pelasi urallaan 189 pääsarjaottelua Suomessa.

Maajoukkueura

Holmgren edusti maajoukkuetta vuosina 1986–1995 yhteensä 60 maaottelussa.
Puolipäivän riitit

Juoni

Puolipäivän riitit alkaa kymmenen vuotta Aamunkoiton tapahtumien jälkeen. Ihmiskunta on jakaantunut kahtia: kauppakylissä asuvat elävät oankalien kanssa ja saavat koostelapsia, jotka ovat sekoituksia ihmisten ja oankalien parhaista ominaisuuksista. Vastarintakylissä taas asuvat ne, jotka eivät halua olla tekemisissä oankalien kanssa ja joista on näin ollen tehty steriilejä.
Lilith Iyapo synnyttää pojan, Akinin, joka ihmismäisen ulkomuotonsa vuoksi joutuu vastarintakyläläisten sieppaamaksi. Oankalit käyttävät tilaisuutta hyväkseen oppiakseen enemmän ihmisistä ja kun Akin viimein pelastetaan, hän on oppinut enemmän kuin kukaan arvasikaan. Hän haluaa tarjota ihmisille uuden mahdollisuuden itsenäiseen elämään senkin uhalla, että he tuhoavat itsensä toistamiseen.
Kurkimäki (Helsinki)

Palveluista

Kurkimäen palvelut (koulu, terveyskeskus, kirjasto) nivoutuvat yhteen välittömässä naapurissa olevien kaupunginosien kanssa. Myllypuron, Kontulan ja Kivikon lisäksi palveluja haetaan Vesalasta tai Itäkeskuksesta.
Kurkimäen omalla osa-alueella sijaitsee muun muassa korttelitalo, viisi päiväkotia, leikkipuisto ja muutama pizzeria.
Lähistöllä oleviin liikuntamahdollisuuksiin lukeutuvat muun muassa Myllypuron urheiluhallit (esimerkiksi Liikuntamylly), Kontulan uimahalli ja Kivikon kehittyvän liikuntapuiston palvelut sekä valaistu ulkoilulenkki (3,6 km). Etelään Kehä I:n ali pääsee parin kevyen liikenteen alikulun kautta.

Työpaikat

Kurkimäki tarjoaa työpaikan noin 600 hengelle. Suuri osa työpaikoista löytyy Kontulantien molemmille puolille sijoittuvista toimitila- ja teollisuuslaitoksista. Myös palvelusektori on merkittävä työllistäjä.
Tuottajain Lihakeskuskunta

Tuottajain Lihakeskuskunta (TLK) oli vuonna 1936 perustettu suomalaisten osuusteurastamojen keskusliike, johon viime vaiheessa kuuluivat jäseninä Itikka, Karjaportti, Lihakunta, LSO Osuuskunta, Pohjanmaan Liha, Savonlinnan Seudun Tuote ja Ålands Andelsslakteri. Sen toimitilat sijaitsivat Helsingin Sörnäisissä.
TLK oli keskeinen tekijä maataloustuottajien osuustoiminnallisessa yhteistyössä liha-alalla, samaan tapaan kuin Valio meijeripuolella. Erona oli kuitenkin se, että osuusmeijereitä oli Suomessa enimmillään yli seitsemänsataa, mutta osuusteurastamoita vain parikymmentä. Näin keskusliikkeen asema ja vaikutusvalta muodostuivat erilaiseksi liha- ja meijerialoilla.

TLK:n tehtävät

TLK tasasi lihantuotannon alueellisia vaihteluita kotimaassa ja koordinoi jäsentensä myyntiä tärkeälle pääkaupunki­seudulle. Lihan tarjonta maakunnissa vaihteli vuoden ja vuodenaikojen mukaan. Lisäksi joissakin osissa maata vahvan karjatalouden vaikutuksesta tuotettiin lihaa jatkuvasti enemmän kuin kulutettiin.
TLK hoiti myös viennin. 1970- ja 1980-luvuilla se oli pääasiassa ylituotannon purkamista ruhovientinä, mutta myös säilykevientiä, usein Suomen kehitysapuna tai katastrofiapuna, sekä vuotien myyntiä ulkomaille. TLK edusti osuusteurastamoita ulospäin ja ylläpiti keskusteluyhteyttä järjestöihin, viranomaisiin ja valtiovaltaan. Yhteydenpito oli tärkeää niin kauan kuin suuri osa lihataloutta riippui poliittisista päätöksistä tai ministeriöiden luvista ja lisensseistä.
Tuottajain Lihakeskuskunnalla ei ollut omaa teollisuutta, koska perustajat eivät halunneet sen kilpailevan niiden kanssa jalostetuissa tuotteissa. Periaate piti 1970-luvulle, jolloin TLK aloitti yritysostojen sarjan, jonka seurauksena se kasvoi Suomen suurimmaksi lihanjalostajaksi: Oy A. Marschan Ab (1974–1975), Helsingin Kauppiaat Oy (1975), Wahlroosit Oy (1980), OTK:n lihateollisuus (1981) ja OK-Liha (1985).

Keskusliikkeen purkaminen

Muuttuminen teollisuusyritykseksi ja yhä enemmässä määrin kilpailijaksi oli yksi syy jäsenosuuskuntien kasvavaan tyytymättömyyteen Tuottajain Lihakeskuskuntaa kohtaan.
Keskusliike purettiin suurimpien jäsenosuuskuntien aloitteesta kilpailun edistämiseksi keväällä 1991. Purkamisen yhteydessä LSO osti TLK:n teollisuuden (= Helsingin Kauppiaat Oy) ja HK-tuotemerkin, Itikka ja Lihakunta saivat omistukseensa Atria-tuotemerkin. Samalla lihaosuuskunnat luopuivat pitkään käytäntönä olleesta alueellisesta markkinoinnista ja siirtyivät valtakunnalliseen markkinointiin.
Sirkka Kaipio

Sirkka Kaipio on suomalainen taitoluisteluvalmentaja. Hän on ollut Etelä-Vantaan Taitoluistelijoiden yksinluistelun päävalmentaja vuodesta 2016 alkaen. Hän aloitti valmentamisen 1976.
Kaipio on aiemmin valmentanut Järvenpään Taitoluistelijoissa. Kapio toimii taitoluistelukilpailujen selostajana Eurosportilla.
D.N.Angel

Tarina

D•N•Angelin päähenkilö on Daisuke Niwa, tavallinen 14-vuotias koulupoika. 14 vuotta täytettyään Daisuken elämä muuttuu kertaheitolla. Hänen sisällään heräävät siihen asti uinuneet geenit, joiden ansiosta Daisuke pystyy muuttumaan legendaariseksi taidevarkaaksi, Darkiksi, joka viimeksi nähtiin kymmeniä vuosia sitten.
Eräänä päivänä Daisuke oli vihdoin saanut kerättyä tarpeeksi rohkeutta antaakseen kirjoittamansa rakkauskirjeen ihastukselleen Risalle, mutta tämä halusi heidän pysyvän vain ystävinä. Tapahtuman jälkeen Daisuke muuttuu Darkiksi aina ajatellessaan rakastettuaan. Daisuken äiti innostuu hänen uusista kyvyistään ja näyttää hänelle välillä tarkoituksella Harada Risan kuvaa, jotta Daisuke muuttuisi Darkiksi ja voisi varastaa eri taide-esineitä. Pian kuvioihin astuu myös Satoshi Hiwatari, joka yrittää ottaa selvää Daisuken puuhista. Tarinan myötä hän osoittautuu Darkin/Daisuken viholliseksi, Kradiksi.
Kun Daisuken ihastus Risa näkee Darkin televisiosta, hän ihastuu tähän oitis. Sarjan edetessä Daisukekaan ei ole enää varma tunteistaan, vaan hän huomaa oikeasti pitävänsä Risan siskosta Riku Haradasta.

Henkilöt

Dark on Daisuken rakkausgeenissä oleva DNA:n pätkä, ja Daisuke muuttuu Darkiksi katsoessaan ihastuksensa Risa Haradan kuvaa. Dark on 17-18 -vuotias nuori mies, ja hänet tunnetaan aavevarkaana. Darkilla on tummat hiukset ja silmät sekä mustat siivet, jotka ovat Daisuken maailmassa kani nimeltä With. Darkilla on ilmeisesti yliluonnollisia voimia, joita hän kanavoi mustan sulan avulla. Darkin vihollinen on Krad, joka on Darkin toinen puoli.
Daisuke on 14-vuotias poika, joka muuttuu syntymäpäivänään Darkiksi. Daisuke on kömpelö ja hieman hömelökin. Hän on ihastunut Risa Haradaan, mutta tunne ei ainakaan aluksi ole molemminpuolinen. Risa pitää kyllä Daisukesta, mutta enemmänkin ystävänä. Daisuke muuttuu Darkiksi katsomalla Risan kuvaa. Myöhemmin Daisuke tajuaa että hän rakastaa Rikua.
Krad on vaaleatukkainen, enkelin näköinen mies jolla on valkoiset siivet. Kradin voimat kanavoituvat valkoisen sulan avulla, ja Krad on muutoinkin hyvin pitkälti Darkin vastakohta. Krad elää Satoshin sisällä samoin kuin Dark Daisuken. Krad uskoo, että hän on ainut ja oikea Krad/Dark, ja hän yrittääkin surmata Darkin moneen kertaan.
Satoshi Hiwatari on Daisuken ikäinen poika. Satoshi on lapsinero ja toimii poliisin palveluksessa, häntä kutsutaankin *nuoreksi päälliköksi*. Satoshi yrittää estää Kradia pääsemästä valtaan ja yleensä onnistuukin siinä kohtalaisen hyvin. 
Risa & Riku Harada ovat kaksoset. Daisuke pitää Risasta ja unelmoi tästä alinomaa, mutta kohtalon oikusta päätyykin suutelemaan Rikua Darkiksi muuntautuneena. Riku kuitenkin näkee Daisuken kasvot vilaukselta ja kummastelee, kuinka hän unelmoi pojasta. Risa ihastuu tummaan ja arvoitukselliseen Darkiin, jonka näki televisiossa. Risa pitää Daisukea ystävänään, mutta aika näyttää mitä tapahtuu...
Daisuken äiti ja isoisä ovat kouluttaneet Daisukea pitkään ja alussa Daisuken vapaa-aika menikin tappavia ansoja väistellessä. Juuri he lähettävät varoituskirjeet kohteisiin, joissa aavevaras Dark vierailee.
Ave Maria

Ave Maria (lat. Iloitse, Maria) (myös "Enkelin tervehdys" ja "Terve Maria") on perinteinen kristillinen rukous, tarkemmin ottaen esirukous(pyyntö), jonka alkuosa muodostuu enkelin tervehdyksestä Neitsyt Marialle ja Elisabetin huudahduksesta heidän kohdatessaan. 
Rukous koostuu kahdesta osasta (”Terve Maria...” ja ”Pyhä Maria). Ensimmäinen osa on täysin raamatullinen ja kuuluu universaaliin kristinuskoon, niin protestanteille, ortodokseille kuin katolisillekin. Ortodoksit rukoilevat rukouksen ensimmäistä osaa mutta heillä on siitä oma versio ja ortodokseille on tätä rukousta suositumpia mariaanisia rukouksia.  Martti Luther suositteli ensimmäisen osan, eli Marian tervehtimisen rukoilua merkkinä Marian kunnioituksesta ja omistautumisesta taivaan kuningattarelle.

Katolisuudessa

Rukouksen toinen osa ei ole Raamattuun pohjautuva vaan perustuu katoliseen perinteesen vaikkakin se otettiin virallisesti käyttöön vasta Trenton kirkolliskokouksen jälkeen.
Katolilaiset kutsuvat Ave Maria-rukousta Enkelin tervehdykseksi tai Terve Maria-rukoukseksi. Rukous on tärkeä katolisessa perinteessä ja katolisen kristinuskon harjoittamisessa. Enkelin tervehdys on erityisen tärkeä ruusukko-rukouksessa, jossa sitä rukoillaan muiden rukousten kanssa useaan kertaan. Se on myös osa Angelus-rukousta, joka rukoillaan päivittäin puolilta päivin.
Katolinen kirkko painottaa, että tässä rukouksessa kirkko rukoilee Marian kanssa ja ylistää hänen kanssaan niitä tekoja, joita Jumala on hänen kauttaan ja hänelle tehnyt ja siitä syystä pyytää Mariaa erirukoilemaan uskovien puolesta.

Sovellukset

Rukous on sävelletty monesti lauluksi. Franz Schubertin Ave Maria lienee yksi maailman rakastetuimmista sävellyksistä. Myös Verdi, Biebl, de Victoria ja Gounod sävelsivät rukouksesta omat versionsa, jotka yleensä esitetään latinaksi. Schubertin Ave Maria esitetään usein myös saksaksi.
Ortodoksinen versio lauletaan jokaisen vigiliapalveluksen aikana, kun ehtoopalvelus päättyy ja aamupalvelus alkaa.