google/wiki40b huggingface dataset:
Ludwig Hohlwein

Ludwig Hohlwein (26. heinäkuuta 1874, Wiesbaden – 15. syyskuuta 1949, Berchtesgaden) oli saksalainen graafikko, arkkitehti ja taidemaalari. Hän oli Lucian Bernhardin ohella 1900-luvun alun Plakatstilin huomattavimpia edustajia.
Hohlwein syntyi Wiesbadenissa vauraaseen perheeseen. Hän aloitti arkkitehdin opinnot Münchenin teknillisessä yliopistossa vuonna 1895. Opiskeluaikanaan hän alkoi tehdä kuvituksia arkkitehtien yhdistyksen lehteen ja muihin julkaisuihin. Hohlwein opiskeli myös Dresdenin taideakatemiassa.
Opintojensa jälkeen Hohlwein alkoi työskennellä arkkitehtina Münchenissä. Hän suunnitteli sisustuksia yksityiskoteihin ja valtamerialuksiin. Hän alkoi myös osallistua taidenäyttelyihin, joissa hän asetti näytteille grafiikkaa, vesiväritöitä sekä temperamaalauksia. Hohlwein kehitti tunnusomaisen tyylinsä jo uransa alkuvaiheessa. Vuodesta 1906 lähtien hän keskittyi graafiseen suunnitteluun, ja arkkitehtuuri jäi taka-alalle. Tuottelias Hohlwein saavutti nopeasti menestystä huomiota herättävien julisteiden ja mainosten suunnittelijana.
Mainostensa kuvissa Hohlwein kuvasi yleensä modernia keskiluokkaista elämää optimistiseen sävyyn. Sommittelun keskiössä oli suuri pääkuva, jota tukivat pelkistetyt värit ja selkeä tekstaus. Hohlwein sijoitti julisteen tekstin yleensä suorakulmaiselle ja helposti erottuvalle alueelle. 
Hohlwein oli maailmansotien välisenä aikana erittäin suosittu Saksassa, ja useissa hänen suunnittelemissaan mainoksissa oli hänen signeerauksensa. Hohlweinin asiakkaisiin kuului monia suuryrityksiä, kuten Audi, BMW, Daimler-Benz, Lufthansa, Märklin ja Henkel.
Vuonna 1923 Hohlweinin julisteiden näyttely New Yorkissa herätti yhdysvaltalaisten mainostoimistojen kiinnostuksen, ja Hohlwein sai joitakin tilauksia tupakkayhtiöiltä. Hän ei kuitenkaan koskaan saavuttanut Yhdysvalloissa samanlaista kuuluisuutta kuin kotimaassaan.
Vuonna 1933 Hohlwein liittyi natsipuolueeseen, ja suunnitteli kansallisosialisteille julisteita sekä Berliinin olympialaisten mainoksia. Sodan jälkeen Hohlwein jatkoi mainosten suunnittelijana Berchtesgadenissa. Hän kuoli syyskuussa 1949.
Vittu

Vittu on vanha suomen kielen sana, joka tarkoittaa naisen ulkoisia sukupuolielimiä. Alun perin nimitystä käytettin synnyttäneen tai vaihdevuosiin ehtineen emännän sukuelimestä. Nykyisin sana kuuluu alatyyliin, ja sitä käytetään myös karkeana kirosanana.
Vittu on ilmeisesti lähes tuhat vuotta vanha lainasana ruotsin kielestä. Sanan vanhaa skandinaavista alkuperää tukee se, että muinaisnorjassa on sana fytta ja nykyruotsissa fitta. Sanan vastine esiintyy kaikissa itämerensuomalaisissa kielissä. Suomen kirjakielessä sana esiintyi ensimmäisen kerran Kristfrid Gananderin sanakirjassa vuodelta 1787.

Käyttö nykyisin

Nykyään vittu on tutkimusten mukaan yleisin koululaisten käyttämä kirosana. 
Kirjailija Jari Tammi nimesi vitun vuonna 1993 ilmestyneessä Suuressa kirosanakirjassaan yhdeksi ”selkäydinkirosanoista”.
Kari Nahkolan mukaan vittu on oikeastaan suomen kielen ainoa varsinainen kirosanaksi syntynyt sana, mutta sen vaikutus kieleen on ollut sitäkin suurempi ja se on jopa ollut edistämässä uuden lausetyypin, aggressiivin syntyä.
Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksessa työskentelevä suomen kielen tutkija Riitta Eronen pitää vittu-sanaa halventavana voimasanana. Hänen mukaansa sitä käytetään nuorten kielessä ikään kuin pilkkuna ja sana on menettänyt voimansa, mutta siitä huolimatta sitä käytetään edelleen. Eronen arvelee, etteivät nuoret tiedä mitä sanaa hokiessaan tekevät.
Vaikka vittu-sanaa viljelläänkin Tammen mukaan paljon, suomalaisessa kiroilussa on hänen mukaansa tyypillistä erilaisten sukupuolisanojen vähäisyys. Tammen mukaan vittu on nuorten puheessa muodostunut partikkeliksi ja korvaa nykyään niinku-sanan. Seksuaalisesti offensiivista merkitystä hän ei sanassa enää näe. Tammi on todennut vittu-sanan ylivertaisuudesta kirosanana:

»Se on niin foneettisesti kuin aerodynaamisestikin täydellinen kirosana. Lyhyt kuin piiskan sivallus. Edes feministiset vastaiskut, kuten kyrpä, eivät pääse samalle tasolle.» 
Ulla-Maija Kulosen mukaan vittu ja kyrpä ovat nuoremman polven käyttämiä sanoja ja vanhempi polvi käyttää perkelettä. Kulosen mukaan suomen kielen taivutusmuodot mahdollistavat sen, että kirosanoja voi käyttää monipuolisesti ja ”Vitut mä sulle mitään kerro” on hyvä esimerkki tästä. Myös Kulonen on kiinnittänyt huomiota siihen, että vittu toimii välimerkkinä, kuten isot alkukirjaimet, pilkut ja pisteet rytmittäen puhetta. Kulonen pitää vittu-sanaa loppuun kulutettuna, mutta kuitenkin alentavana, rumana ja inhottavana. Kulosen mukaan sana sisältää hurjasti teiniangstia, jolle voi jopa nauraa, mutta hän ei silti haluaisi alapäätään kutsuttavan sillä nimellä.
Nahkola arvaili vittu-sanan mahdollista tulevaa seuraajaa Turun ylioppilaslehdessä vuonna 2008:

»Kyrpä saattaisi olla seuraava. Se on niin vahva, ettei sitä voi käyttää välimerkkinä puheessa. Yhdyssanat ovat vain tilapäisiä, sillä kirosanan pitää olla ytimekäs.»
Yhdystie 1960

1960Yhdystie 1960 on tie joka kulkee Pyhärannalta Unajalle. Tien pituus on 21 kilometriä ja tie on laadultansa pääosin todella mutkainen ja mäkinen.

Tien kulku

Tie alkaa Pyhärannan keskustasta Seututien 196 risteyksestä, ensin tie ohittaa melkein sen alkupäässä Suomäen, sitten tie jatkuu melko mutkaisena noin kilometrin verran jonka jälkeen se kohtaa Hirsilahden, sitten tie etenee seuraavan puolen kilometrin verran kunnes se kohtaa Santtion kylän jossa se ohittaa Santion metsätien risteyksen, sen jälkeen tie kohtaa melko pian Kappelinpään alueen, sieltä tie jatkuu puolentoista kilometrin verran jonka jälkeen se kohtaa Nihtiön asuinalueen, sieltä tie jatkuu noin puoli kilometriä jonka jälkeen se kohtaa Saarenkylän kylän josta se jatkuu noin kilometrin verran jonka jälkeen se saapuu Reilan kylään ja ohittaa samalla Reilanjärven sen pohjoispuolelta jonka yhteydessä tie tekee mutkan itään päin. Reilanjärven sivuuttamisen jälkeen tie saapuu Kukolaan, sen jälkeen tie sivuuttaa Selkämeren rantoja noin kilometrin verran, sitten tie jatkuu vähän matkaa mutkaisena tienä kunnes se saapuu Voiluodon kylään melkein heti sen perään tie ohittaa Anttilan asuinalueen. Sitten tie jatkuu noin puoli kilometriä Vierumäentien tienhaaraan asti mutkaisena jonka jälkeen se muuttuu todella suoraksi tieksi ja menee semmoisena seuraavan kilometrin verran jonka jälkeen se saapuu Rauman kaupunkiin kuuluvan Unajan keskustaan jossa se ohittaa vanhana Valtatie 8:na toimivan Unajantien, siitä tie jatkuu vielä muutaman sadan metrin verran päättyen lopulta Valtatie 8:n ja E8:n risteykseen.
Osasto Roininen

122. divisioonan hyökkäysvaihe

Neuvostoliiton 122. divisioonan ja 88. divisioonan tehtävää oli vallata kahdessa viikossa Rovaniemi ja jatkaa edelleen Tornioon suomalaisten maayhteyden Ruotsiin poistamiseksi. 122. divisioona ylitti Suomen rajan 30.11. 1939 Sallan Hanhivaarassa kello 12:15.
122. divisioona hyökkäsi 7.12. Sallan Kuolajärvellä. Suomalainen pataljoona häviää taistelun ja vetäytyy Sallan silloiseen kirkonkylään. 8. joulukuuta neuvostojoukot tunkeutuivat kirkonkylään ja valtasivat sen kokonaan seuraavanan päivänä. Suomalaisten puolustus murtuu Märkäjärvellä 12.12. ja puolustavat joukot vetäytyvät noin kymmenen kilometriä Salmivaaraan.

Osasto Roinisen torjuntavaihe ja eteneminen

18.12. suomalaiset torjuvat Joutsijärvellä 122. divisioonan päähyökkäyksen. 18.12. neuvostoliittolaisrykmentin selustaan päässyt jalkaväkirykmentti 40:n ensimmäinen pataljoona tuhoaa Pelkosenniemen taistelussa rykmentin huoltokeskuksen ja kenttätykistöpatteriston tuliasemat. Sodankylää ja Kemijärveä vastaan suuntautunut uhka näin saadaan torjutuksi. 19.12. osasto Roininen lähtee vastahyökkäykseen Joutsijärven eteläpuolelta venäläisdivisioonan sivustalta saavuttaen menestystä. Seuraavana päivänä yksi neuvostoliittolaispataljoona tunkeutuu Mäntyvaarassa suomalaisselustaan ja lopulta tuhoutuu.
20.12. 122. divisioona pataljoona yllättää reserviin siirretyn Erillinen Pataljoona 17:n kaksi komppaniaa. Syntyy nelituntinen Mäntyvaaran taistelu, missä suomalaiset menettävät 17 kaatunutta ja neuvostoliittolainen pataljoona 300 kaatunutta. Neuvostoliittolaiset vetäytyvät.
Suomalaisten sissitoiminnan ja ankaran sään huollolle asettamien vaikeuksien vuoksi 10.1. 1940 122. divisioona aloittaa vetäytymisensä Märkäjärvelle.
12.1. alkaa ruotsalainen vapaaehtoinen laivueen vahvuinen lentorykmentti 19 tukea suomalaisten taistelua Sallassa hyökkäämällä Märkäjärvellä. Kolme neuvostoliittolaista Polikarpov I-15 -hävittäjää tuhoutuu maassa, yksi ilmassa. Kaksi neljästä Suomeen lähetetystä ruotsalaisesta Hawker Hart I -hävittäjäpommittajasta törmää toisiinsa ilmassa ja tuhoutuu. 14.1. mennessä 122. divisioona on vetäytynyt Vuosamonselästä Märkäjärvelle. 18.1. neljä suomalaispataljoonaa hyökkää Märkäjärvelle, mutta ei onnistu murtamaan 122. divisioonan puolustusta. Seuraavana päivänä suomalaiset ryhmittäytyvät puolustukseen.
Taistelut saavat asemasotaluonnetta, koska suomalaiset eivät ole riittävän voimakkaita hyökätäkseen edelleen. Partiointi ja sissitoiminta jatkuvat.
Svenska Frivilligkåren liitetään Suomen armeijaan 20. helmikuuta 1940. 28. helmikuuta Svenska Frivilligkåren ottaa rintamavastuun Märkäjärvellä.
Adriano Bernardini

Adriano Bernardini (s. 13. elokuuta 1942 Pian di Meleto) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa, joka on luonut uran kirkon diplomaattisissa tehtävissä. Egidio Vagnozzi vihki hänet papiksi Rooman hiippakuntaan 31. maaliskuuta 1968. Hänet nimitettiin Faleriin titulaariarkkipiispaksi ja apostoliseksi nuntiukseksi Bangladeshiin 20. elokuuta 1992. Piispaksi konsekroinnin suoritti 15. marraskuuta Angelo Sodano, jota avustivat Giuseppe Uhac ja Remigio Ragonesi.
15. kesäkuuta 1996 Bernardini sai nimityksen apostoliseksi nuntiukseksi Madagaskarille, Mauritiukselle ja Seychelleille. 24. heinäkuuta 1999 hänet siirrettiin apostoliseksi nuntiukseksi Thaimaahan, Singaporeen ja Kambodžaan sekä apostoliseksi delegaatiksi Bruneihin, Myanmariin, Malesiaan ja Laosiin. 26. huhtikuuta 2003 Bernardini nimitettiin apostoliseksi nuntiukseksi Argentiinaan ja 15. marraskuuta 2011 Italiaan ja San Marinoon.
Gualdo Tadino

Maantiede

Gualdo Tadino sijaitsee Sant'Angelon kukkulalla. Kaupunkikuvaa hallitsee Rocca Flean linnoitus. Sieltä on linnuntietä 35 km maakunnan pääkaupunkiin Perugiaan ja noin 150 kilometriä Roomaan.

Historiaa

Kaupungin historia ulottuu roomalaisaikaan asti. Se tunnettiin latinalaisella nimellä Tadinum. Barbaarit hävittivät ja ryöstivät sen useita kertoja, ja siksi se siirrettiin vuonna 1180 kukkuloille, missä se sai nykyisen nimensä – ”Gualdo” pohjautuu samaan sanaan kuin nykyisen saksan kielen sana ”Wald”, metsä. Rocca Flean linnoituksen rakennutti 1200-luvulla Federico II.
Oulun keskusaukio

Oulun keskusaukio on aukio Oulun keskustassa Pakkahuoneenkadun ja Kirkkokadun risteyksessä. Aukio kuuluu osana kävelykatu Rotuaariin.
Keskusaukio on rakennettu vasta sotien jälkeen. Jatkosodan pommitukset helmikuussa 1944 olivat tuhonneet Kirkkokatu 15:n ja 17:n puiset kauppatalot. Näille palotonteille suunniteltiin uusi keskusaukio Meurman-Ervin asemakaavassa 1947. Asemakaavassa aukiota reunustivat viisikerroksiset talot. Suunnitellessaan uudisrakennusta pommituksissa tuhoutuneen Pohjalaisen Kirjakaupan tilalle, kiinteistöyhtiö Pohjolan Kirja lupasi luovuttaa osan tontistaan yleiseksi aukioksi, jos kaupunki antaisi rakentaa kuusikerroksen talon. Kaupunginvaltuusto hyväksyi asemakaavamuutoksen alkuvuodesta 1948. Arkkitehti Uki Heikkisen suunnittelema uudisrakennus valmistui tammikuussa 1954. Asemakaavamuutos olisi mahdollistanut myös toisen tuhoutuneen talon korvaamisen kuusikerroksisella rakennuksella, mutta tontille rakennettu Sokos-tavaratalo toteutettiin vain kaksikerroksisena. Aukion suunniteltu ulkoasu toteutui vasta vuonna 2003, kun Sokos-tavaratalo purettiin ja Osuuskauppa Arina rakensi tontille nykyisen hotellin.
Kirkkokadun toisella puolella keskusaukiota reunustavat jugendtyyliset kivirakennukset: arkkitehti Valter Thomén suunnittelema Pallaksen talo vuodelta 1907 ja arkkitehti Wivi Lönnin suunnittelema Oulun aluesäästöpankin talo vuodelta 1911.
Keskusaukio toimi pysäköintialueena kunnes kävelykatu Rotuaari rakennettiin. Aukion keskellä on arkkitehti Seppo Valjuksen suunnittelema suihkulähde Keskusaukion kaivohuone (1989), joka paremmin tunnetaan nimellä Rotuaarin pallo.
Josh Klinghoffer

"Stadium Arcadium Tour" (2006-2007) ja Red Hot Chili Peppersin tauko (2007-2009)

Klinghoffer liittyi Red Hot Chili Peppersiin ensi kertaa jo vuonna 2006, kun yhtyeen kitaristi, John Frusciante halusi soittaa konserteissa enemmän sooloja ja ehdotti näin muulle yhtyeelle, että Red Hot Chili Peppers voisi liittää keikkakokoonpanoonsa uuden komppikitaristin. Niinpä hän oli yhtyeen Stadium Arcadium-kiertueella yhtyeen toinen kitaristi. Kiertue perustui vuoden 2006 albumiin "Stadium Arcadium", tällä albumilla Klinghoffer ei soittanut.
Kiertue päättyi vuonna 2007, jonka jälkeen Red Hot Chili Peppers vetäytyi tauolle. Kukin yhtyeen jäsenistä teki omia sooloprojektejaan tai piti taukoa musiikista tauon aikana. Vuonna 2009 yhtye ilmoitti palaavansa tauolta seuraavana vuonna, mutta joulukuussa sen kitaristi John Frusciante erosi yhtyeestä. Frusciante toivoi että hänen ystävänsä Klinghoffer jatkaisi Red Hot Chili Peppersin kitaristina.

Virallinen liittyminen Red Hot Chili Peppersiin (2010)

Tammikuussa 2010 hän soitti myös yhtyeen kanssa, Neil Youngille järjestetyssä konsertissa. Tämä enteili jo Klinghofferin yhtyeeseen liittymistä, kunnes Red Hot Chili Peppersin rumpali Chad Smith varmisti sen noin kuukausi myöhemmin.

I'm With You (2010-2011)

Klinghoffer alkoi tehdä uuden yhtyeensä kanssa albumia syyskuussa 2010. Albumi julkaistiin lopulta noin vuosi myöhemmin. Sen nimi I'm With You on Klinghofferin keksimä: aluksi yhtyeellä oli monia ideoita albumin nimeksi, mutta yksikään niistä ei tuntunut sopivalta. Lopulta Klinghoffer toi yhtyeen laulaja Anthony Kiedisille lapun, jossa luki I'm With You, josta lopulta tuli albumin nimi.
Osa albumin kappaleista on sävelletty ensin pianolle, josta ne on muuttettu rock-yhtyeelle sopiviksi. Tämän prosessin Klinghoffer teki yhdessä yhtyeen basisti Flean kanssa. Myös osa kappaleista sisältää pianolla soitettuja osuuksia, kuten kappale Happines Loves Company. Kappaleella pianoa soittaa Flea ja Klinghoffer soittaa kitaran lisäksi myös bassoa. Klinghoffer soitti albumilla pianoa, kitaraa ja bassoa. Klinghoffer hoitaa albumilla myös suurimman osan taustalaulusta, kuten myös Red Hot Chili Peppersin konserteissa.

Im With You Tour ja Red Hot Chili Peppersin uudet singlet (2012-2013)

Huhtikuussa 2012 Klinghoffer valittiin muun yhtyeen kanssa Rock and Roll Hall of Famen jäseneksi, vain 33-vuotiaana, kaikkien aikojen nuorimpana jäsenenä. Myös Frusciantea kysyttiin soittamaan kitaraa ja esiintymään Hall of Fame Introduction konserttiin muun Red Hot Chili Peppersin kanssa, mutta hän kieltäytyi.  
Pitkin vuotta 2012 on julkaistu uusia Red Hot Chili Peppersin singlejä, joiden tekoon myös Klinghoffer on osallistunut. Uusimpana julkaistiin "Magpies On Fire", aivan loppuvuodesta.
Harri Kainulainen

Ura

Kainulainen on Hämeenlinnan Pallokerhon kasvatti. Hän voitti kaudella 2012–2013 B2-nuorten SM-sarjan pudotuspelien maalipörssin 11 osumallaan ja voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden. Kaudella 2013–2014 Kainulainen oli HPK:n B-nuorten paras maalintekijä 20 osumallaan. Kauden 2014–2015 päätteeksi hän voitti A-nuorten SM-hopeaa.
Kaudella 2015–2016 Kainulainen nousi HPK:n A-nuorten varakapteeniksi. Hän nousi myös SM-liigajoukkueeseen lähtöjen ja loukkaantumisten myötä. Hän teki liigadebyyttinsä runkosarjan viidenneksi viimeisellä kierroksella 2. maaliskuuta 2016 Espoo Bluesia vastaan. Kainulainen sai ottelussa jääaikaa 8.43 minuuttia. Hän oli myös sijaiskärsijänä yhden kahden minuutin jäähyn verran, kun HPK sai joukkuerangaistuksen liian monesta pelaajasta jäällä. Ottelu jäi Kainulaiselle kauden ainoaksi SM-liigassa.
Elokuussa 2016 Kainulainen teki HPK:n kanssa 2+1-vuotisen SM-liigasopimuksen. Hänet nimettiin kaudeksi 2016–2017 seuran A-nuorten kapteeniksi. Kainulainen vietti joukkueessa suurimman osan kaudestaan. Hän oli tehoilla 25+24=49 HPK:n paras pistemies ja maalintekijä. Kainulainen sijoittui A-nuorten SM-liigan maalipörssissä neljänneksi ja jakoi pistepörssin seitsemännen sijan Lukon Matias Lainion kanssa. Hän jakoi myös sarjan alivoimamaalipörssin voiton Ilveksen Joona Koppasen kanssa neljällä osumallaan. Kainulainen valittiin A-nuorten SM-liigan joulukuun 2016 kuukauden pelaajaksi. Hän voitti kauden päätteeksi A-nuorten Suomenmestaruuden. HPK:n SM-liigajoukkueessa Kainulainen pelasi 11 runkosarjaottelua tehden kaksi maalia. Hän teki liigauransa avausmaalin uransa viidennessä SM-liigaottelussaan 14. helmikuuta 2017 ylivoimalla Pelicansia vastaan. Pasi Kivilä valitsi Kainulaisen ottelun Alumnien tähtien kakkostähdeksi. Hän pelasi kauden aikana miesten pelejä myös neljä ottelua lainalla Mestis-joukkue Lempäälän Kisassa.
Kainulainen oli ennen kautta 2017–2018 harjoitusotteluissa yllättäen HPK:n paras maalintekijä viidellä osumallaan. SM-liigan runkosarjassa hän teki varsinaisen tulokaskautensa aikana kuitenkin 34 runkosarjaottelussa tehot 2+3=5. Kainulainen edusti HPK:ta kauden aikana myös Spengler Cupissa. Hän pelasi myös yhden Mestis-ottelun lainalla LeKissä. Joulukuussa 2017 HPK käytti Kainulaisen sopimuksessa olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen hänen kanssaan. Kesken kauden 2018–2019, SM-liigan siirtotakarajalla helmikuussa 2019 HPK vuokrasi Kainulaisen loppukaudeksi Mikkelin Jukureihin, josta vastaavasti siirtyi HPK:n suuntaan Janne Tavi. Hän teki SM-liigassa kauden aikana yhteensä 45 runkosarjaottelussa tehot 4+4=8.
Kaudeksi 2019–2020 Kainulainen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Kiekko-Vantaaseen.

Muuta

Kainulaisen lempinimi Höylä on peräisin Kummeli -sketsiohjelmasarjan hahmolta Harri "Höylä" Soikkelilta.
Sisilialainen puolustus, Najdorf-muunnelma

ECO-koodit

Koodit B90 – B99 käsittävät Najdorf-muunnelman.
Guido Eskolin

Guido Eskolin (s. 10. heinäkuuta 1912 Helsinki) on suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut nuortenkirjailija.
Korpikoto

Korpikotoon Alvar Aallon suunnittelema metsastysmaja tai kesähuvila Koskion rannalla Pertunmaalla, Etelä-Savossa. Sen rakennutti Inkeroisten tehtaan johtaja Jörgen Schauman vuonna 1946. Nykyisin huvila on yksityiskäytössä.
Motorinen aivokuori

Motorinen aivokuori eli motorinen korteksi sijaitsee isoaivojen otsalohkon takaosassa. Motoriselta aivokuorelta lähtevät liikekäskyt kortikospinaalirataa pitkin alfamotoneuroneihin, joista ne päätyvät lihaksille. Lisäksi motorinen aivokuori osallistuu liikkeiden hienosäätöön. Vasemmalla puolella motorista korteksia ovat edustettuina kehon oikean puolen lihakset, kun taas oikealla ovat edustettuina vasemman puolen lihakset.
Jorma Ahvenainen

Jorma Juhani Ahvenainen (s. 12. tammikuuta 1930 Helsinki) on suomalainen professori ja taloushistorian tutkija.
Ahvenaisen vanhemmat olivat kunnanlääkäri, lääketieteen lisensiaatti Aarne Johannes Ahvenainen ja Martta Irene Huhtiainen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1952 Helsingin uudesta yhteiskoulusta ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1957, lisensiaatiksi 1960 sekä väitteli tohtoriksi 1963 aiheenaan Liivinmaan keskiaikainen kauppa.
Ahvenainen toimi oppikoulun opettajana Lauttasaaressa, Kuopiossa, Valkeakoskella sekä oppikoulun lehtorina Rovaniemellä 1960–1966. Hän hoiti 1964-1966 historian apulaisprofessuuria Jyväskylän yliopiston historian laitoksella. Vuonna 1967 hänet nimitettiin historian lehtoriksi ja 1967 taloushistorian dosentiksi. Ahvenainen oli sitten 1971–1990 Jyväskylän yliopiston historian apulaisprofessori opetusalanaan taloushistoria. Viimeksi hän oli 1990–1995 Jyväskylän yliopiston yleisen historian professori ja humanistisen tiedekunnan dekaani. Ahvenainen jäi eläkkeelle 1995.
Ahvenainen on Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1984 ja Suomen Historiallisen Seuran tutkijajäsen.
Ahvenainen on myötävaikuttanut Elinkeinoelämän keskusarkiston perustamiseen Mikkeliin ja hän kuului sen johtokuntaan vuodesta 1980 alkaen.
Ahvenainen on kirjoittanut Enso Gutzeitin, Kymi Oy:n, Kankaan paperitehtaan, jyväskyläläisen Fredriksonin lakkitehtaan ja Kymiyhtiön englantilaisen tytäryhtiön Star Paper Ltd:in yrityshistoriikit. Lisäksi hän on kirjoittanut Suomen sahateollisuuden historian ja Rovaniemen kaupungin historian. Ahvenainen on julkaissut myös tutkimuksia lennätinkaapeliverkon rakentamisesta ennen ensimmäistä maailmansotaa Itä-Aasiaan, Karibian alueelle ja Etelä-Amerikkaan.
Zinzino

Historia

Zinzino AB:n nykyinen tytäryhtiö Zinzino Nordic AB perustettiin vuonna 2003 nimellä Seven Nox AB. Seven Noxilla oli Pohjoismaiden lisäksi toimintaa Italiassa. Seven Noxin päätuotteena olivat matkapuhelinliittymät. Vuonna 2005 matkapuhelintoiminnot myytiin pois ja yhtiö keskitti liiketoimintansa kahvituotteisiin. Zinzino-konsernin nykyinen emoyhtiö Zinzino AB perustettiin vuonna 2007 nimellä Zinzino Holding AB. Vuonna 2009 Zinzino AB osti enemmistön nimensä Zinzino Nordic AB:ksi muuttaneesta Seven Nox AB:sta. Zinzinon osake noteerattiin vuonna 2010 Aktietorgetissa. Nasdaqin First North -pörssilistalle Zinzino listautui vuonna 2014.
Zinzinon perustajalla Finn Ørjan Sælellä on usean vuoden kokemus verkostomarkkinoinnista. Hän oli mukana Nature's Own -yrityksessä, kunnes perusti Sevenin. Molempiin yrityksiin liittyi huijausepäilyjä.

Zinzino Coffee

Zinzino Coffee -tuoteryhmään kuuluvat espressokeittimet ja maidonvaahdottimet, kahvipodit, kahvitarvikkeet ja teet. Zinzinon myymät kahvit ja espressolaitteet tulevat Romboutsin ja Malongon kahvitaloilta.

Zinzino Health

Zinzino Health -tuoteryhmä sai alkunsa Balance-konseptista, johon kuluvat on BalanceOil-öljyt  ja BalanceTest-kuivaveritesti . Tuoteryhmään on vuodesta 2015 alkaen lanseerattu useita uusia tuotteita .

Zinzino Suomessa

Zinzino Oy kuuluu Suomen asiakkuusmarkkinointiliittoon (ASML), joka on suoramyyntialan itsesääntelyelin. Zinzinolla on Suomessa noin tuhat jälleenmyyjää ja noin 15 000 asiakasta.
Zinzinon itsenäisiä partnereita kouluttaa Team Zinzino Finland, joka on suomalaisten Zinzino-yrittäjien muodostama koulutusorganisaatio. Team Zinzino järjestää partnereille ja jälleenmyyjilleen koulutustilaisuuksia noin 15 paikkakunnalla ympäri Suomea.

Poliisitutkinta

Poliisihallituksen arpajaishallintopäällikkö Jouni Laiho jätti syksyllä 2013 Zinzinoa koskevan esitutkintapyynnön, joka perustui epäilylle rahankeräysrikoksesta. Zinzino kiisti epäilyt. Toimitusjohtaja Dag Petterseniä koskenut tutkinta saatiin päätökseen kesäkuussa 2016, kun Helsingin syyttäjänvirasto teki päätöksen esitutkinnan lopettamisesta. Esitutkinnan perusteella kyseessä ei ollut rahankeräyslain  kohdan tarkoittama kielletty pyramidipeli.
Cát Bàn kansallispuisto

Cát Bàn kansallispuisto on luonnonsuojelualue Vietnamin pohjoisosassa, noin 50 kilometriä Hải Phòngin kaupungista. Se peittää noin puolet Halonginlahden suurimmasta saaresta Cat Basta. Puistossa elää äärimmäisen uhanalainen apinalaji Trachypithecus poliocephalus.