google/wiki40b huggingface dataset:
Surutangara

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan surutangara on 18–19 cm. Lajin pää ja rinta ovat väritykseltään mustat tai tummanruskeat. Selkä, siivet ja pyrstö ovat harmaat. Surutangaran niska ja vatsa ovat niin ikään harmaat, mutta selkää vaaleammat. Harmaa nokka on lyhyt ja paksu. Koiras- ja naarassurutangarat muistuttavat ulkonäöltään toisiaan. Poikanen selästään väriltään oliivinvihreä ja vatsassa on keltaista. Silmien ympärillä on keltaiset renkaat. Hieman vanhemmilla linnuilla on musta pää ja rinta, mutta selkä on edelleen oliivinvihreä.

Levinneisyys ja elinympäristö

Surutangaraa tavataan Kolumbian ja Venezuelan alangoilta, Guyanasta, Surinamesta, Ranskan Guayanasta sekä Brasiliasta itärannikolta ja Amazonasin alueen eteläosista sekä Perusta ja Ecuadorin eteläosasta. Laji puuttuu paikoin Brasilian itäosasta ja Amazonasin alueen keskiosista. Linnun elinympäristöä ovat puita ja pensaita kasvavat ruohomaat sekä ruohikkoiset ja pensaikkoiset metsien reunat. Surutangaran elinympäristöt sijaitsevat yleensä alle 1 700 metrin korkeudella merenpinnasta.

Elintavat

Surutangarat liikkuvat yleensä pareittain ruohikossa ja voivat liittyä myös sekaparviin. Lajin pesimäkausi kestää alueesta riippuen tammikuulta toukokuulle. Kuppimainen heinistä rakennettu pesä sijaitsee pensaan suojissa. Naaras munii kaksi harmahtavaa munaa, joissa on ruskeita pilkkuja ja viiruja.
Surutangaran ravinto koostuu hedelmistä, marjoista ja siemenistä. Lisäksi laji voi syödä myös hyönteisiä kuten muurahaisia.
Français Pour Une Nuit

Francais Pour Une Nuit, French For One Night, "Yksi Ranskalainen Yö" on Metallican ensimmäinen virallinen konserttitaltionti 2000-luvulla ja myös ensimmäinen 10 vuoteen sitten vuoden 1999 S&M julkaisun, jolla Metallica soitti sinfoniaorkesterin säestyksellä .

Konsertin taltionti

Francais Pour Une Nuit on kuvattu roomalaisessa amfiteatterissa, Nimes'n kaupungissa, Ranskassa. Tämän lisäksi keikka taltioitiin kokonaan ranskalaisin voimin, sillä se kuvattiin, nauhoitettiin ja edioitiin ranskalaisilla kamera- ja nauhoitusryhmillä. Julkaisun ulkoasun on suunnitellut ranskalainen suunnitteluryhmä. Myös lopputekstit ovat ranskaksi. Ainoat ei-ranskalaiset osat julkaisussa ovat Metallican kolme amerikkalaista, James, Kirk ja Robert, seka bändin yksi tanskalainen, Lars ja bändin kuvaaja, englantilainen Ross Halfin. Myös viisi onnekasta ranskalaista kisavoittajaa pääsi kuvaamaan konserttia yleisöstä. Kisavoittajien taltioinnit tulivat mukaan DVD:n extroihin.

Saatavuus ja eri formaatit

Konsertti DVD on saatavilla kaupoista vain ranskassa. Sen voi tilata internetistä osoitteesta www.metallica.com tai www.metallicanimes.com. Suomessa DVD:tä voi tilata osoitteesta www.emp.fi tai www.cdon.com. Konsertti julkaistaan kolmessa formaatissa: Standardi DVD digipack jossa on mukana 16-sivuinen vihkonen, Blu-ray ja deluxe limited edition boksi, jossa on mukana DVD, death magnetic albumi, t-paita, laminoitu passi ja viisi eksklusiivia kuvaa.
Ala-Kauvatsan joki

Historia

Ala-Kauvatsan joen yläjuoksulla oleva Puurijärvi on syntynyt kivikaudella, kun merenpinta aleni maankohoamisen seurauksena niin alas, että yhteys Kokemäen Kankaantaustan kautta umpeutui. Tällöin kaikki Kokemäenjoen vedet johtuivat pohjoiseen ja purkautuivat Kynsikankaan kautta mereen. Aluksi Huittisten aukea oli suuri ruohikkoinen järvi, mutta maankohoamisen ja joen kulutuksen takia syntyi uomia, jotka halkoivat laajaa luhta-aluetta. Uomien tulviminen keväisin irrotti ja kasasi heinikkoa ja kaislaa äyräiden päälle. Kasautuneiden ruovikkojen taakse jäi seisomaan vettä, joka oli pääsyynä soiden kehittymiseen. Nykyiset soidensuojelualueet muodostuvat kohosoista, joiden korkeus on useita metrejä ympäristöään ylempänä. Suot ovat olleet osaltaan erottamassa Puurijärveä Kokemäenjoen laakeasta laaksosta ja ohjaamassa Ala-Kauvatsan jokea nykyiselle paikalleen.
Ennen Puurijärven vedenpinnan laskua joki toimi Puurijärven yläpuolisille asukkaille vaihtoehtoisena kulkuväylänä Kokemäenjoelle. Sen rannoilta niitettiin heiniä talojen eläimille rehuksi. Vanhoista kartoista näkyy vielä sekä Kokemäenjoelle ja Ala-Kauvatsanjoelle yhteydessä oleva Takajärvi, joka on nykyään ojitettuna pelkkä kosteikko.
Tulvansuojeluun tähdänneet koskenperkaukset Kokemäenjoella alkoivat 1750-luvulla. Niiden vaikutukset Ala-Kauvatsanjoelle ja sitä kautta Puurijärven vedenpinnalle alkoivat kuitenkin vasta 1820-luvulla, kun Kyttälän kylän koskissa ja Vitikkalanluodon ympärillä perkaukset menivät aiempaa syvemmälle. Kun perkauksia jatkettiin vielä 1870-luvuilla, alkoi sekä Puurijärvi että Raijalanjärvi ruohottua. Tämä vaikutti Ala-Kauvatsan joken virtaukseen ja sen suulla ollut pieni Takajärvi maatui nykyiseksi suoksi.
Osana Puurijärven kuivatushanketta vuonna 1926 joki perattiin joiltakin osin. Kun sahateollisuus käynnistyi Suomessa 1900-luvun alussa, käytettiin Ala-Kauvatsanjokea tukkipuun uittoväylänä Kokemäenjoen sahoille. Tällöin Lauttayhdistys joutui 1909–1914 patoamaan osin kuivattua Puurijärveä, jotta puita voitiin ylipäätänsä uittaa järvellä. Kun Puurijärvi aiottiin 1940-luvulla lopullisesti kuivattaa Raijalanjärven tapaan, tuli esteeksi Kolsin voimalaitoksen patoaltaan vedenkorkeus, joka nosti taas Ala-Kauvatsanjoen pintaa.
Kokemäenjoen LIFE-hankkeen yhteydessä vanha joen neulapato purettiin ja tilalle rakennettiin Puurijärven luusuaan uusi korkeampi pohjapato, jolla Puurijärven vedenpintaa nostettiin pysyvärsti.

Virkistyskäyttö

Joelle on veneellä Kokemäenjoelta vapaa pääsy, mutta Puurijärvellä vastassa on maapato, johon matka päättyy. Ala-Kauvatsanjoen ympäristö kuuluu kansallispuistoon ja joen rannat ovat yksityisomistuksessa, joten rantautuminen onnistuu vain nuotiopaikan laiturilla.
Puurijärven maapadolla on kuitenkin leveä keräilyoja, jota pitkin voi veneillä eteläisen lintutornin viereen. Tornilta on opastukset luontopolulle, josta pääsee Isosuon lintutornille. Sekä venelaiturilla että eteläisellä lintutornilla on parkkipaikat.
Hwaseongin sarjamurhaaja

Hwaseongin sarjamurhaaja, tunnettu myös nimellä Hwaseongin kuristaja, on tunnistamaton sarjamurhaaja, joka tappoi 10 ihmistä Hwaseongissa, Etelä-Koreassa vuosina 1986–1991. Koska tekijää ei olla koskaan saatu kiinni ja hän oli Etelä-Korean ensimmäinen, vahvistettu sarjamurhaaja tunnistettavalla modus operandilla, hän noussut legendaksi kyseisessä maassa ja on verrattu muun muassa Zodiac Killeriin.

Tapauksen historiaa

Vuosien 1986–1991 välissä monia naispuolisia uhreja oli löydetty murhattuina syrjäisissa paikoissa. Uhrien joukossa oli teinejä kuin aikuisiakin. Koska tekotapa oli samanlainen kaikissa, paikallinen poliisi yhdisti ne heti toisiinsa ja tajusi olevansa ratkaimessa sarjamurhaaja tapausta. Kaikki uhrien kimppuun oli hyökätty, kun he olivat yksin. Heidät oli sidottu omilla vaatteillaan, raiskattu ja sen jälkeen kuristettu. Todisteet viittasivat mieheen, joka oli 20–30 vuotias ja pituudeltaan 165–176 senttimetriä. Rikospaikoilta löytyneen siemennesteiden avulla hänen verityyppiksi todettiin B. 
Tapaus tuli heti kuuluisaksi ja pelko levisi kaupungin asukkaiden keskuudessa. Tapausta tutki päivittäin noin kaksi miljoonaa viranomaista ja epäiltyjä saatiinkin täsmälleen 21 280 henkilöä. Kuitenkin, tutkinta ei edennyt sen enempää. 2000-luvulla tapaus laitettiin kylmäksi. Se kuitenkin nousi esiin vuonna 2004 (kun murhista oli noin 13 vuotta), kun naispuolinen opiskelija murhattiin. Murhaa ei kuitenkaan yhdistetty kyseiseen sarjamurhaajaan ja tapaus ei saanut ratkaisua.
Espoon kaupungintalo

Espoon kaupungintalo oli vuonna 1971 valmistunut ja vuonna 2018 purkupäätöksen saanut julkinen rakennus Espoon keskuksessa.
Espoon keskuksen suunnittelu käynnistyi vuonna 1966 julistetusta kansainvälisestä arkkitehtuurikilpailusta. Sen voitti puolalainen arkkitehtiryhmä, jonka ehdotusta kehitettiin edelleen vuosina 1967–1972. Kauppalantaloksi alun perin tarkoitettu toimistotalo oli ensimmäinen rakennus suuressa Espoon keskus -hankkeessa Muuralan kupeessa. Sen rakennuspaikaksi valittiin Lagstadin koululta kohti rautatietä viettävä mäki niin, että rakennuksen pääty tuli kohti rautatietä. Suunnittelijaksi valittiin arkkitehtitoimisto Castrén-Jauhiainen-Nuuttila. Taloon rakennettiin osittain neljä ja osittain viisi kerrosta sekä lisäksi kaksi niin sanottua terassikerrosta Kaupungintalon pohjoispuolelle nousi vuonna 1979 saman arkkitehtitoimiston suunnittelema valtuustotalo. 
Lähes tuhannen kaupungin työntekijän käyttämä rakennus tyhjennettiin sisäilmaongelmien ja vesivuotojen takia elokuussa 2008. Kahta vuotta myöhemmin silloinen Espoon kaupunginvaltuusto päätti äänin 42–24 purkaa talon peruskorjauksen sijasta. Päätöstä ei pantu täytäntöön valitusten takia. Muun muassa Ely-keskus vaati valituksessaan kaupungintalon suojelemista asemakaavassa. Marraskuussa 2014 valtuusto päätti, että kaupungintalotontin käytöstä tuodaan valtuuston käsittelyyn eri vaihtoehdot rakennuskustannus- ja käyttökustannuslaskelmineen. Tammikuussa 2018 pitkään tyhjillään ollut rakennus päätettiin kaupunginvaltuustossa kolmen pöydällejättöpäätöksen jälkeen purkaa. Viereinen Virastotalo 1 purettiin jo 2013, ja paikalle on rakennettu omistusasuntoja.
Kaupungintalon paikalle rakennetaan uusi ”espoolaisten talo”.
RusAir

Historia

Yhtiö perustettiin 30. marraskuuta 1994 ja se aloitti toiminnan saman vuoden aikana. Alkujaan yhtiö tunnettiin nimellä CGI Aero. Yhtiön omistaa Clintondale Aviation. RusLinen Tupolev Tu-134A joutui 47 uhria vaatineeseen onnettomuuteen 20. kesäkuuta 2011. Tutkinnassa onnettomuuden syyksi todettiin miehistön virheellinen toiminta huonoissa sääoloissa.
Heinäkuussa 2011 yhtiön toimilupa jäädytettiin kolmeksi kuukaudeksi. Elokuussa 2011 toimilupa peruutettiin.
Timo Hirvonen (basisti)

Timo Hirvonen on KokoTeatterin varatoiminen teatterijohtaja. Hirvonen perusti Koko Jazz Clubin vuonna 2010 ja on isännöinyt sitä.

Taiteellinen toiminta

Hirvonen aloitti tammikuussa 2012 varatoimisena teatterijohtajana KokoTeatterissa Anna Veijalaisen jäädessä äitiyslomalle. Hän järjestää toisen Jazz Klubi -isännän, Jussi Lehtosen, kanssa Koko Jazz Clubille esiintymään sekä kansainvälisiä että suomalaisia muusikoita. Lisäksi Hirvonen harjoittaa konsertti- ja opetustoimintaa Suomessa ja muualla Euroopassa.
Hän kokosi vuonna 2009 nimikkoyhtyeensä, Timo Hirvonen Quartet, kiertueelle pitkin Suomea. Hän oli aiemmin samana vuonna ollut kiertueella myös the Mokners-yhtyeessä Severi Pyysalon ja Jussi Lehtosen kanssa. Kiertueen järjesti Suomen Jazzliitto. Hirvonen soittaa bassoa Severi Pyysalo & The Mokners -yhtyeen levyllä, joka julkaistiin 22. syyskuuta 2011. Hän on ollut kiertueella Kauko Röyhkän ja Severi Pyysalo trion kanssa trion basistina Suomessa vuonna 2011.
Hirvonen on näytellyt jazz-musikaalissa The Professionals. Mukana näytelmässä olivat näyttelijä Henry Hanikka, joka myös vastasi ohjauksesta, sekä muusikot Jussi Lehtonen ja Severi Pyysalo. Näytelmä esitettiin KokoTeatterilla syksyllä 2011.
Maunulan ala-asteen koulu

Maunulan ala-asteen koulu on Helsingin Maunulassa sijaitseva koulu, jossa on luokat 1–6. Koulussa on tavallisten luokkien lisäksi englanninkielisiä luokkia. Englanninkielisille luokille pääsee soveltuvuuskokeella. Koulussa on noin 500 oppilasta. Koulurakennuksessa toimii myös ruotsinkielinen koulu.
Bergün Filisur

Sijainti

Bergün Filisur sijaitsee Albula- ja Landwasserjokien varrella Albulasolan luoteispuolella. Asutus on keskittynyt jokilaaksoihiin runsaan 1 000 metrin korkeuteen. Kunnan korkein kohta on Piz Kesch (3 418 m mpy.).

Nähtävyyksiä

Kunnan nähtävyyksiä ovat muun muassa Albulan rautatie, Landwasserviadukt sekä Jenisbergin walserilaiskylä.
Kenttälinnoitus

Kenttälinnoitus on sotilaallinen puolustusrakennelma, jolla pyritään parantamaan puolustajan mahdollisuuksia selviytyä vihollisen sotilaallisesta hyökkäyksestä. Kenttälinnoitus on enemmän aikaa vaativa kuin pikalinnoitus, mutta ei sisällä kestävien pysyvien rakennelmien luonnetta, niin kuin kantalinnoitus.
Béla III

Béla III oli Unkarin kuningas vuosina 1173–1196. Hän oli kuningas Géza II:n nuorempi poika, ja varttui Bysantin hovissa veljensä Tapani III:n ja keisari Manuel I Komnenosin välisen sopimuksen johdosta. Manuel kihlasi Bélan ensin oman tyttärensä kanssa, mutta järjestikin hänelle avioliiton sisarentyttärensä, Antiokian prinsessan kanssa. Myöhemmin on spekuloitu, että Manuel suunnitteli liittävänsä Unkarin Bysanttiin avioliiton kautta, mutta tästä ei ole todisteita.
Manuel auttoi Bélaa nousemaan valtaan vuonna 1173 ja karkotti maasta Bélan nuoremman veljen, jota maan katoliset tukivat. Valtaan noustuaan Béla kuitenkin kääntyi itse katoliseksi ja lähentyi Roomaa. Valtakautensa alkupuolella Béla tasapainotteli taitavasti idän ja lännen suurvaltojen välissä, mutta Manuelin kuoltua vuonna 1180 Béla koki saaneensa vapaat kädet Balkanilla. Hän pyrki saamaan Dalmatian takaisin ja kävi kaksi sotaa venetsialaisten kanssa. Hän auttoi Raškan serbejä pääsemään eroon kreikkalaisista ja perustamaan aidon kansallisvaltion.
Ensimmäisen vaimonsa kuoltua Béla meni naimisiin Margaretan kanssa, joka oli Ranskan Ludvig VII:n tytär.
Béla III oli taitava valtiomies, jonka hovia pidettiin yhtenä Euroopan loistokkaimmista. Oman aikansa valtionpäämiehistä häntä on verrattu Fredrik I Barbarossaan ja Englannin Henrik II:een, ja häntä on pidetty Unkarin keskiaikaista kuninkaista suurimpana. Hän kuoli vuonna 1196. Hänet haudattiin Székesfehérváriin, missä hänen hautansa säilyi ottomaanien miehityksenkin aikana. Siellä on 190 cm pitkä luuranko, joka osoittaa Bélan olleen aikanaan suuri mies myös fyysisesti.
Noored Kotkad

Jäsenet ja organisaatio

Jäseneksi pääsevät 7–18-vuotiaat pojat ja johtajaksi täysi-ikäiset. Jäsenet eivät osallistu valtion aseelliseen puolustukseen. Jäsenmäärä on yhteensä noin 3 000. 
Poikajärjestö jakautuu viiteentoista piiriin (viroksi: Malev). Piiriit jakautuu joukkueisiin. Esikunta sijaitse Tallinnassa osoitteessa Toompea 8.
Klooririkkihappo

Epäorgaanisia reaktioita

Klooririkkihappo liuottaa monia alkuaineita. Arseeni tai antimoni liukenevat yhdisteeseen, jolloin muodostuu arseenitrikloridia tai antimonitrikloridia. Tina liukenee muodostaen tinatetrakloridia. Telluuri liukenee muodostaen Te₂²⁺ ja Te₄²⁺-kationeita ja seleenin liuetessa syntyy Se₈ᵢ²⁺- ja Se₄²⁺-kationeita.
Klooririkkihappo reagoi voimakkaasti nitraatti-ionien ja typen oksidien kanssa, jolloin muodostuu typpidioksidia tai nitrosyylikationeita. Kromaattien ja vanadaattien kanssa se reagoi muodostaen kompleksisia yhdisteitä, kuten [CrO₂(SO₃Cl)₂]

Orgaanisia reaktioita

Erityisesti klooririkkihappoa käytetään orgaanisten yhdisteiden sulfonoimiseen eli sulfonihappojen valmistukseen. Lisäksi amiineista voidaan valmistaa sulfamiinihapon orgaanisia johdannaisia. Karboksyylihappoanhydridien kanssa aine reagoi muodostaen hyvällä saannolla asyyliklorideja eli happoklorideja.

Käyttö

Klooririkkihappoa käytetään valmistettaessa useita orgaanisia yhdisteitä kuten lääkkeitä, väriaineita, rikkaruoho- ja hyönteismyrkkyjä, polymeerejä, räjähdysaineita ja makeutusaineita. Klooririkkihappoa käytetään muun muassa sulfonamidilääkkeiden, sakkariinin ja syklamaatin ja tioindigo-väriaineiden synteeseissä.

Turvallisuus

Klooririkkihappo on hyvin vahvasti syövyttävä aine. Aine syövyttää voimakkaasti joutuessaan kosketuksiin ihon tai silmien kanssa sekä nieltynä ja hengitettynä. Lisäksi aine voi nieltynä aiheuttaa huonovointisuutta ja tajuttomuuden. Yhdisteen hengittäminen voi aiheuttaa keuhkopöhön.
Candice Bergen

Ura

Bergen on pitkällä urallaan palkittu niin useilla Emmy- kuin Golden Globe -palkinnoillakin, ja hän on ollut ehdolla myös Oscarin saajaksi. Hänet tunnetaan ehkä parhaiten televisiorooleistaan komediasarjassa Murphy Brown, jota tehtiin vuosina 1988–1998 ja uudelleen vuodesta 2018 alkaen, sekä Shirley Schmidtin roolista televisiosarjassa Boston Legal vuosina 2005–2008.
Television ohella Bergen on tehnyt mittavan uran elokuvissa aina 1960-luvun puolivälistä lähtien. Hänen uransa tunnetuimpia elokuvia ovat muiden muassa Miehuusvuodet (Carnal Knowledge, 1971), Oliverin story (Oliver's Story, 1978), Yritetään yhdessä, aloitetaan alusta (Starting Over, 1978), josta hän sai sekä Oscar- että Golden Globe -ehdokkuuden, Gandhi (1982), Miss Kovis (Miss Congeniality, 2000), Sweet Home Alabama (2002) ja Huippunäkymät (View from the Top, 2003).

Yksityiselämä

Candice on isänsä, koomikko ja vatsastapuhuja Edgar Bergenin, puolelta ruotsalaista sukujuurta. 1960-luvun lopulla hän asui Doris Dayn pojan, muusikko ja tuottaja Terry Melcherin kanssa talossa, johon Charles Mansonin joukkio myöhemmin hyökkäsi. Hän avioitui vuonna 1980 ranskalaisen elokuvaohjaajan Louis Mallen kanssa. Avioliitto kesti aina Mallen kuolemaan, vuoteen 1995 saakka. Liitosta syntyi yksi lapsi, Chloe. Vuonna 2000 Bergen avioitui uudelleen Marshall Rosen kanssa.
Katajajärvi (Kuhmoinen, Kylämä)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,0 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Arvajanjoen valuma-alueella (14.26), jonka Isojärven valuma-alueeseen (14.263) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 155,1 metriä mpy.
Étienne Mulsant

Martial Étienne Mulsant (2. maaliskuuta 1797-4. marraskuuta 1880) oli ranskalainen hyönteistieteilijä ja lintutieteilijä.
Mulsant oli Saint-Jean-la-Bussièren pormestari vuodesta 1817 alkaen ja rauhantuomari vuodesta 1827 lähtien. Hän muutti Lyoniin 1830, jossa hän sai apulaiskirjastonhoitajan viran vuonna 1839. Vuosina 1843-1873 hän toimi luonnontieteiden professorina.
1840 hän julkaisi yhdessä useiden muiden hyönteistieteilijöiden kanssa teoksen Histoire naturelle des Coléoptères de France. Yhdessä Jean Baptist Édouard Verreauxin (1810-1868) kanssa hän kirjoitti teoksen Histoire naturelle des punaises de France vuosina 1865-1879. Hän julkaisi myös koulukirjoja eläintieteestä ja maantieteestä. Hän oli vuosien ajan la Société linnéenne de Lyonin puheenjohtaja.
Mulsant julkaisi useita tutkimuksia linnuista. Vuonna 1868 hän kirjoitti teoksen Lettres à Julie sur l'ornithologie. Jules Bourcier nimesi piikkitöpökolibrin (Chaetocercus mulsanti) hänen kunniakseen vuonna 1842. Mulsant nimesi muun muassa mangrovetimanttikolibrin (Amazilia boucardi).
Vuosina 1874-1877 Mulsant julkaisi laajan 4-osaisen teoksen Histoire Naturelle des Oiseaux-Mouches, ou Colibris constituant la famille des Trochilïdes. Teos on kuvitettu 120:llä suurikokoisella käsin väritetyllä litografialla.
Jääkiekon SM-sarjakausi 1974–1975

Palkinnot

Timo Sutinen, Jokerit voitti pistepörssin 26+28 = 54. Seppo Repo oli paras maalintekijä 37 osumallaan. Juhani Tamminen, HIFK oli paras syöttäjä – 36.
Hamppukasvit

Tuntomerkit

Hamppukasvit ovat puita tai enemmän tai vähemmän ruohovartisia, pystykasvuisia tai tuen ympärille kietoutuvia köynnöksiä. Sekundaarinen aineenvaihdunta tuottaa laktoneja ja tavallisesti flavonoleja, joskus myös flavonoideja. Kasveissa on kystoliittejä, solun sisäisiä kalsiumkarbonaattikiviä. Lehdet sijaitsevat kahdessa rivissä, harvemmin vastakkain tai kierteisesti, ja ovat hammaslaitaisia, tavallisesti yksinkertaisia, joskus sormiliuskaisia tai -lehdykkäisiä, korvakkeellisia, korvakkeet voivat olla yhteen kasvaneita. Hedelmä on luumarja, joskus pähkylä tai samara (siivellinen pähkylä).
Osmany Juantorena

Seurajoukkueura

Juantorena edusti vuodet 1997–2004 kuubalaista Orientales de Santiagoa. Vuodet 2004–2006 hän pelasi Venäjän Superliigan Ural Ufassa. Vuodet 2006–2009 Juantorena oli ilman seuraa. Vuonna 2009 hän siirtyi Italian A1-liigan Itas Diatec Trentinoon, jossa hän voitti Italian cupin ja CEV-cupin. Vuonna 2010 Juantorena kävi myös qatarilaisessa Al-Arabissa.
Vuonna 2010 Juantorena palasi takaisin Itas Diatec Trentinoon. Hän edusti seuraa vuoteen 2013 asti, voittaen Italian mestaruuden kahdesti ja cupin niin ikään kahdesti. Kaudeksi 2013–2014 hän siirtyi Turkin liigan Halkbank Ankaraan, jossa hän oli CEV-cupin finaalissa avauskaudellaan voittaen myös Turkin mestaruuden ja supercupin. Kaudella 2014–2015 Juantorena voitti Turkin cupin ja supercupin.
Kaudeksi 2015–2016 hän palasi Italiaan ja Lube Macerataan.

Maajoukkueura

Vuodet 2003–2006 Juantorena pelasi Kuuban maajoukkueessa. Vuonna 2005 hän saavutti pronssia maailmanliigasta ja vuonna 2003 hopeaa Pan-Amerikan kisoista.
Juantorena sai Italian kansalaisuuden ja debytoi maan maajoukkueessa vuonna 2015. Saman vuoden EM-kilpailuista Juantorena saavutti Italian kanssa pronssia.

Muuta

Juantorenan setä Alberto Juantorena on 400 ja 800 metrin juoksun olympiavoittaja
Preston Ward

Preston Meyer Ward (24. heinäkuuta 1927 – 2. kesäkuuta 2013) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja, enimmäkseen ensimmäinen pesämies. Hänen ammattilaisseuroinaan olivat Brooklyn Dodgers (1948), Chicago Cubs (1950, 1953), Pittsburgh Pirates (1953–1956), Cleveland Indians (1956–1958) ja Kansas City Athletics (1958–1959).
Nina Hukkinen

Nina Maria Hukkinen (s. 15. kesäkuuta 1965 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän on opiskellut Helsingin teatterikorkeakoulussa. Näyttelijän töitä hän on tehnyt Svenska Teaternissa ja freelancerina. Hänet muistetaan Yle TV2:n Hovimäki-sarjasta, jossa hän näytteli kartanonrouva Johanna Lindhofia 1999-2002.
Antti Ahopelto

Antti Ahopelto (s. 28. elokuuta 1984 Evijärvi) on suomalainen iskelmälaulaja. Vuonna 2005 Antti sijoittui kolmanneksi Seinäjoen tangomarkkinoilla ja vuosina 2007 ja 2008 hän oli toinen. Hän kantaa näin ollen harteillaan kolminkertaisen tangoprinssin arvonimeä. Hän kilpaili Tangomarkkinoiden finaalissa myös vuonna 2011. Hän on esiintynyt myös Tenavatähti-laulukilpailussa vuonna 1992, jossa hän kilpaili kappaleella "Satumaa" ja pääsi semifinaaleihin saakka. Antti esiintyi myös Karuselli-laulukilpailussa vuonna 2000, kappaleella "Sinä vain".
Antti Ahopelto on kiertänyt tanssilavoja ja konserttisaleja vuodesta 2005 lähtien oman tanssiorkesterin kanssa joka kantaa nykyään nimeään Antti Ahopelto & Etiketti. Antti julkaisi debyyttialbumin nimeltään Tie vapauteen.   Lisäksi Antti on myös vieraillut joillakin kokoelmnalevyillä kuten Iskelmä 10-levyllä jolla hän esittää kappaleen Voitin vaikka hävisin.
Sin Son-ho

Sin Son-ho (kor. 신선호; s. 5. heinäkuuta 1948) on pohjoiskorealainen diplomaatti. Hänet nimitettiin maansa pysyväksi edustajaksi YK:ssa vuonna 2008. Hän oli aiemmin työskennellyt muun muassa Afrikan valtioissa. Sin on valmistunut vuonna 1972 Kim Il-sungin yliopistosta, ja hänellä on vaimo ja kaksi lasta.
Jurga Ivanauskaitė

Jurga Ivanauskaitě (14. marraskuuta 1961 Vilna – 17. helmikuuta 2007 Vilna) oli liettualainen runoilija ja kuvataiteilija. 
Aluksi Ivanauskaitě opiskeli kuvataiteita ja valmistui graafikoksi Vilnan taideakatemiasta vuonna 1985. Samana vuonna ilmestyi myös hänen ensimmäinen kirjansa, novellikokoelma.  
Ivanauskaitěn ensimmäinen novellikokoelma herätti ilmestyessään huomiota. Siitä piti erityisesti nuoriso, sillä se oli jotain aivan erilaista kuin mitä tuolloin vielä voimissaan ollut neuvostokirjallisuus. Novellien henkilöt kuuntalevat Beatlesia, pukeutuvat nahkatakkeihin, intoilevat surrealismista, tuntevat itsensä väärinymmärretyiksi ja ovat pettyneitä elämäänsä.  
Vuonna 1993 ilmestyi hänen toinen romaaninsa joka aiheutti skandaalin. Se kertoo kolmen naisen, keskiaikaisen noidan, Maria Magdalenan ja nykyaikaisen boheemin ulkopuolisen, rakkaustarinoista. Kirjaa pidettiin yleisesti pornona ja siitä keskusteltiin kiukkuisesti maan yleisradiossa. Kirjakaupat eivät ottaneet sitä myyntiin ja sen saattoi ostaa ainoastaan erotiikkaliikkeistä. Kohu auttoi myyntiä ja kirjan koko 20 000 kappaletta käsittänyt painos myytiin loppuun parissa viikossa. Se käännettiin saksaksi ja kroatiaksi.   
Tiibet kiehtoi  Ivanauskaitěa ja vuonna 1996 ilmestyi ensimmäinen osa hänen maata käsittäneestä trilogiastaan. Seuraavat osat ilmestyivät vuonna 1997 ja 1999. Hän ryhtyi myös puolustamaan Tiibetin irtautumista Kiinasta. Myös hänen seuraava, vuonna 2000 ilmestynyt teoksensa käsittelee Tiibetiä, mutta mukana on myös itseironiaa ja hän kritisoi eurooppalaista ihmistä, joka pitää Aasiaa henkisenä supermarkettina.   
Uransa varrella Ivanauskaitě kirjoitti myös esseitä ja lastenkirjoja. Hän menehtyi pehmytkudossarkoomaan.