google/wiki40b huggingface dataset:
Şanlıurfa

Şanlıurfa, aiemmin Urfa tai Edessa, arkikielessä tavallisesti Urfa, on kaupunki Turkin kaakkoisosassa, lähellä Syyrian rajaa. Kaupunki on 1,85 miljoonan asukkaan Şanlıurfan maakunnan hallintokeskus ja sen alue jakautuu kolmen piirikuntatason yksikön alueelle (Eyyübiye, Haliliye ja Karaköprü). Vuonna 2014 kaupungin väkiluvuksi arvioitiin 561 465, joista valtaosa kurdeja. Kaupunki sijaitsee Anatolian kaakkoisosassa, 80 km Eufrat-joesta.

Historia

Paikan läheltä on löydetty varhaisen kivikautisen Göbekli Tepen temppeli. Kaupunki tunnettiin aikoinaan Mitannin valtakunnassa hurrien antamalla nimellä Urfa. Kun Seleukos I Nikator perusti kaupungin uudelleen sotilassiirtokuntana vuonna 303 eaa., nimeksi tuli Edessa kreikkalaisen Edessan kaupungin mukaan.
Raamattu käännettiin ensimmäisen kerran kreikasta (Jeesuksen omalle) aramean kielelle vasta Edessassa. Tästä lähti kristinuskon leviäminen itään aina Kiinaan asti (ks. idän assyrialainen kirkko jota myös joskus sanotaan nestoriolaisuudeksi). Edessan Nestoriolaiset julistettiin harhaoppisiksi ja vuonna 489 heidät ajettiin pois kaupungista Persiaan.
1100-luvulla Edessa oli ristiretkeläisten perustaman Edessan kreivikunnan keskus.
Turkkilaisella kaudella kaupungin nimeksi palautettiin taas Urfa. Vuonna 1914 kaupungin 75 000 asukkaasta 25 000 oli armenialaisia. Armenialaisten kansanmurhan jälkeen heitä ei enää asu kaupungissa merkittävästi.
Vuonna 1984 kaupungin nimeen lisättiin alkuliite 'Şanlı', joka tarkoittaa loistavaa. Tämä arvonimi kaupungille myönnettiin menestyksekkäästä vastarinnasta Turkin itsenäisyyssodassa.

Myyttejä

Kaupunkia pidetään Abrahamin ja Jobin syntymäkaupunkina.

Liikenneyhteydet

Şanlıurfa on yhdistetty Turkin bussien reittiverkostoon. Gaziantepiin ja Diyarbakıriin lähtee useita linja-autoja päivässä. Kaupunkia palvelee Şanlıurfan lentoasema (IATA: SFQ, ICAO: LTCH), josta lentoyhtiö Turkish Airlines liikennöi Istanbuliin.
Yrjö Tamminen

Yrjö Alfons Tamminen (26. huhtikuuta 1921 Kalvola – 12. heinäkuuta 1943 Kuuttilahti) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 39. Mannerheim-ristin ritariksi hänet nimitettiin 19. marraskuuta 1941.
Panssarintorjuntatykin johtajana 1. Jääkäriprikaatissa toiminut Tamminen tuhosi vihollisen suorasuuntaus- ja ilmatorjunta-aseita, raivaten tietä hyökkääville suomalaisjoukoille.
Siviilielämässä lasitehtaan työmiehenä työskennellyt alikersantti Tamminen katosi jatkosodassa heinäkuussa 1943.
Piipsjärvi

Piipsjärvi on kylä Oulaisten kaupungissa Pohjois-Pohjanmaalla, noin 7 km pohjoiseen Oulaisten keskustasta, samannimisen järven rannalla. Asukkaita on noin 800.
Kylällä toimii myös aktiivinen Piipsjärven nuorisoseura.

Järvi

Piipsjärvi on Suomen ensimmäinen uudelleen vesitetty järvi. Järvi kuivatettiin 1800-luvulla maanviljelyn tarpeita varten. Järvi vesitettiin uudelleen 1978 virkistyskäyttöön. Järvellä on myös selkeä maisemaa parantava vaikutus. Nykyisin järvi on Pohjois-Pohjanmaan liiton määrittelemä arvokas luonnonsuojelukohde. 
Järven pinta-ala on 3,89 neliökilometriä ja sen korkeus merenpinnasta on 73,5 metriä. Se kuuluu Pyhäjoen päävesistöön. Järvi on matala ja ruskeavetinen, ja siinä viihtyvät sekä suuret hauet että ahvenet. Istutuskaloina järvessä on myös kirjolohia. Särki on ahvenen ohella järven yleisin saaliskala.
Väärälammi (Hämeenlinna, Könnölä)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,3 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lampi jää yhdessä muiden järvien kanssa Metsolanharjun ja Porttilanharjun sisältävän eteläpuolelle. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä ja sen rannat ovat suota. Lampi on autio eikä sinne tule tietä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Räikälänjoen valuma-alueeseen, johon Alajoen valuma-alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 125,7 metriä mpy. Siihen laskee mitkä metsäoja, jonka valuma-alueella ovat esimerkiksi Ahvenlammi ja Luokkalammi. Lammen oma laskuoja laskee 250 metrin päähhän Emälammiin.
Marketta Kitkiöjoki

Marketta Kitkiöjoki (s. 1957 Kajaani) on Sysmän kunnanjohtaja. Kitkiöjoki valittiin Sysmän kunnanjohtajaksi vuonna 2006, sitä ennen hän oli Suomenniemen kunnanjohtaja.
Katedraalikoulu

Katedraalikoulut olivat keskiajalla piispanistuinten yhteyteen perustettuja kouluja, joiden tarkoituksena oli kouluttaa uusia pappeja. Metzin piispan Krodegangin 700-luvulla kehittämä katedraalikoulujärjestelmä yleistyi frankkien valtakunnassa Kaarle Suuren aikana. Porvaristolla oli todennäköisesti kunnia saada oma jälkeläisensä kouluun. Pääsy oli mahdollista vain kirkolle taloudellisen avustuksen antaneiden keskuudesta ja ruokki kilpailua rikkaiden lahjoitusten suuruudesta. 1000-luvulla katedraalikouluja perustettiin paavi Gregorius VII:n toimeenpanemien uudistusten yhtenä osana. Useista katedraalikouluista kehittyi myöhemmin keskiaikainen yliopisto.
Turun katedraalikoulu oli Suomen ensimmäinen koulu, ja se perustettiin luultavimmin vuonna 1276. Asiakirjoissa se mainitaan ensimmäisen kerran vuonna vuonna 1326. Se sijaitsi alun perin tuomiokirkon yhteydessä sen muurissa olleessa rakennuksessa. Myöhemmin koulu siirtyi Suurtorin laidalle. Yksi sen kuuluisimmista opettajista oli Mikael Agricola. Katedraalikoulun oppilaita sanottiin teineiksi. Myös Viipurin hiippakunnan alaisuudessa toimi katedraalikoulu 1500-luvun lopulla ja 1600-luvun alussa.
Otmar Striedinger

Otmar Striedinger (s. 14. huhtikuuta 1991) on itävaltalainen alppihiihtäjä, joka edustaa seuratasolla SC Innerkrems-Eisentrattenia.
Striedinger sai nuorten MM-kilpailuissa pronssia syöksylaskussa Crans-Montanassa 2011. Sotšin olympialaisissa 2014 hön sijoittui supersuurpujottelussa viidenneksi.
Maailmancupissa Striedinger kilpaili ensimmäisen kerran Lake Louisen supersuurpujottel]ssa marraskuussa 2010 sijoittuen 38:nneksi. Ensimmäiset maailmancuppisteensä hän saavutti oltuaan 25:s Bormion syöksylaskussa joulukuussa 2012. Ensimmäisen palkintokorokepaikkansa hän saavutti oltuaan toinen Beaver Creekin supersuurpujottelussa joulukuussa 2013. Tätä ennen hän oli sijoittunut maailmancupissa parhaimmillaan 17:nneksi. Hän sijoittui kolmanneksi Kitzbühelin ja Soldeun syöksylaskuissa 2019.
Cape Breton (kunta)

Alkuperäisasukkaat

Tiettävästi paleointiaanit leiriytyivät alueella säännöllisesti noin 9 000-luvulla eaa. Arkaaisella kaudella, 3000-luvulta eaa. 1000-luvulle, alueella asui myöhempiä intiaanikulttuureja. Alueen nykyiset mi'kmaq-intiaanit ovat periytyneet näistä aikaisemmista kulttuureista.

Eurooppalaisten saapuminen

Ensimmäisinä eurooppalaisina alueella vierailivat säännöllisesti viikingit noin 1100-luvulta aina 1400-luvulle saakka. Uusimpien tutkimusten mukaan baskit olisivat ylittäneet Atlantin valtameren ja kalastaneen Pohjois-Amerikan itärannikolla noin sata vuotta ennen Kolumbuksen ensimmäistä matkaa 1942, löytäessään Amerikan. Heidän uskotaan myös antaneen saarelle sen nykyisen nimen. Tutkimusmatkailija John Cabot rantautui Aspy Bay -poukamaan 24. kesäkuuta 1497 ja kutsui saarta nimellä prima terra vista. Hän julisti alueen Englannin omaisuudeksi. Vuonna 1521 portugalilainen merenkulkija João Álvares Fagundes rantautui saarelle ja perusti ensimmäisen vakituisen asuinpaikan.
Ranskalaiset saapuivat alueelle 1600-luvun alkupuolella ja nimesivät alueen Acadieksi. Ranska ja Englanti kiistelivät alueen hallinnasta 1600-luvun loppupuolelta 1700-luvun alkupuolelle ja alue vaihtoikin omistajaa useita kertoja. Vuonna 1713 solmitussa Utrechtin rauhassa Acadie jäi Britannian omistukseen, mutta Cape Breton siirtyi takaisin Ranskalle. Vuonna 1719 ranskalaiset alkoivat rakentaa saaren lounaisrannikolle linnoitettua kaupunkia, joka nykyisin tunnetaan Louisbourgina.
Seitsenvuotisen sodan aikana yhdysvaltalaiset joukot valtasivat Louisbourgin. Britit palauttivat sen myöhemmin takaisin Ranskalle, mutta sodan loppupuolella vuonna 1760 brittiläiset joukot tuhosivat kaupungin.

Seitsenvuotisen sodan jälkeen

Seitsenvuotisen sodan jälkeen saaren nimeksi vaihdettiin Cape Breton, ja se yhdistettiin nimellisesti Halifaxin kuntaan. Vuonna 1765 Cape Bretonin saari erotettiin Halifaxista omaksi kunnakseen. Vuonna 1784 saari itsenäistyi ja pääkaupungiksi valittiin Sydney. Vuonna 1820 Cape Breton liitettiin takaisin Nova Scotiaan.
Shisaka (1944)

Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 15. syyskuuta 1945 ja se aloitti kotiutuvien joukkojen kuljetukset Japaniin  1. joulukuuta. Alus luovutettiin 6. heinäkuuta 1947 Kiinalle ja kommunistit valtasivat aluksen 1949.
Ypäyssuo

Ypäyssuo (ven. Юпяужшуо), on 20 000 hehtaarin kokoinen aapasuo Venäjän Karjalassa Kalevalan piirissä. Se sijaitsee Kepajoen itäpuolella ja Kemijoen pohjoispuolella ja ulottuu jokien yhtymäkohtaan. Suoalueet jatkuvat sekä etelään että pohjoiseen. Ypäyssuo on pinta-alaltaan aapasoista koko Fennoskandian suurin. Tätä suurempi oli Lokan tekojärven alle jäänyt Euroopan suurin aapasuo Posoaapa.
Suota on esitetty kansainväliseen soidensuojeluohjelmaan. Suota on tutkittu yhteistyössä suomalaisten ja venäläisten yhteisekskursiolla elokuussa 2003. Tällöin on kartoitettu suon turvevaroja, marjasatoa ja muuta käyttöä sekä uusiutumista.
Białowiezan metsä

Białowieżan metsä (puol. Puszcza Białowieska, valkoven. Белавежская пушча, Belavežskaja puštša, ven. Беловежская пуща, Belovežskaja puštša) on Puolassa ja Valko-Venäjällä sijaitseva suurin vielä jäljellä oleva yhtenäinen alavan maan metsäalue Euroopan lehtimetsävyöhykkeellä. Se on suurin jäänne metsistä, jotka ammoisina aikoina peittivät laajaa osaa Euroopasta. Alueen on sanottu edustavan tyypillisiä eurooppalaisen kivikauden ja varhaisen pronssikauden aikaisia metsiä. Alue on maailmanperintökohde, ja se on kansallispuistoa molemmin puolin valtioiden rajaa. Kansallispuisto ja maailmanperintökohde ovat pinta-alaltaan 876 neliökilometriä. Rajalla on aita, joka estää ihmisten ja suurien eläinten liikkumisen sen yli. Valko-Venäjän puolella metsää reunustaa suojavyöhyke, mutta sitä kuitenkin hakataan melko laajamittaisesti.

Kansallispuistot

Metsässä on kaksi kansallispuistoa. Niiden yhteispinta-ala on 164 000 hehtaaria, josta  11 000 Puolassa ja 153 000 hehtaaria Valko-Venäjällä. Valko-Venäjän puistossa on eläintarha, kirjasto ja museo, ja siellä edistetään perinteisiä puutöitä. Puolan puoleisessa puistossa on tsaarinaikainen palatsi ja sitä ympäröivä englantilainen  maisemapuutarha.

Historia

Białowieża oli visentin viimeisiä esiintymisalueita maailmassa ensimmäiseen maailmansotaan saakka, jonka kuluessa sotilaat ja salametsästäjät tappoivat metsien viimeiset visentit. Sodan jälkeen vuonna 1929 neljä visenttiä hankittiin kasvatettavaksi eläintarhoista ja Länsi-Kaukasukselta, jossa visenttejä eli vielä vähän aikaa. Vuonna 1932 Białowieżan metsistä tehtiin kansallispuisto. Alue selvisi toisesta maailmansodasta vaikeakulkuisuutensa takia varsin vähin vaurioin, vaikka puolalaiset ja venäläiset partisaanit piiloutuivat metsiin Natsi-Saksan hyökätessä. Vuonna 1951 ensimmäiset visentit palautettiin metsiin, ja näistä yksilöistä alkunsa saanut populaatio on pikkuhiljaa kasvanut ja levittäytynyt muualle Valko-Venäjälle. Nykyisin puistossa elää noin 300 visenttiä.
Valko-Venäjän puolella puistoa sijaitsee hallituksen residenssi Viskuli, jossa neuvostotasavaltojen johtajat allekirjoittivat vuonna 1991 sopimuksen Itsenäisten valtioiden yhteisön muodostamiseksi, mikä johti myöhemmin samana vuonna Neuvostoliiton lakkauttamiseen.
Euroopan unionin tuomioistuin on määrännyt, että Puolan on lopetettava laajamittaiset hakkuut Białowiezassa. Marraskuussa 2017 tuomioistuin määräsi 100 000 euron päivittäisen uhkasakon, mikäli hakkuut eivät lopu. Puola on perustellut hakkuita kirjanpainajan leviämisen estämisellä ja sienestäjien turvallisuudella.
14. jääkäripataljoona

14. jääkäripataljoona oli valkoisten itäarmeijan 3. jääkäriprikaatin 5. jääkärirykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja oli jääkärikapteeni Olof Lars Alarik Prytz.

Pataljoonassa palvelleet Saksan jääkärit

Pataljoonan muonitusmestarina jääkärivääpeli Gustaf Ossian Backström (17. huhtikuuta alkaen), esikuntavääpelinä jääkärivaravääpeli Bror Johan Torsten Hallonblad, varusmestarina jääkärialiupseeri Frithiof Stor.
Vladikavkaz

Historiaa

Vuosina 1931–1944 ja uudelleen 1954–1990 kaupungin nimi oli Ordžonikidze georgialaisen kommunistin Grigori Ordžonikidzen mukaan. Vuosina 1944–1954 kaupunki oli virallisesti osseetin kielestä johdettu Dzaudžikau.
Kortteinen

Kortteinen on kylä Kaavin kunnassa Pohjois-Savossa. Kylä sijaitsee noin 15 kilometrin päässä Kaavin kirkonkylästä.
Asukkaita Kortteisen kyläkeskuksessa on reilut 30. Asukasmäärä on noin 250, jos mukaan lasketaan kylän lähialueet 5 km säteellä.
Kortteisessa toimi kyläkauppa, joka on nyt lakkautettu. Kylällä on myös koulu, jossa iltaisin pidetään kerhoja koululaisille. Kortteisen koulua uhkaa lakkautus syksyllä 2016.
Läpiänjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 31 hehtaaria, se on 1,3 kilometriä pitkä ja 550 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 3,8 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Konniveden alueella (14.13), jonka Tamppilammen valuma-alueeseen (14.132) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 93,7 metriä mpy.
Kerttu Saalasti

Kerttu Saalasti (o.s. Kallio, 21. syyskuuta 1907 Nivala – 31. tammikuuta 1995 Nivala) oli suomalainen kansanedustaja, opetusministeri ja opetusneuvos. Hänen vanhempansa olivat presidentti Kyösti Kallio ja Kaisa Nivala.

Elämäkerta

Kerttu Kallio kirjoitti ylioppilaaksi Oulussa 1927 ja hän valmistui agronomiksi vuonna 1936. Hän meni naimisiin samana vuonna maatalousteknikko Filip Teuvo Saalastin kanssa, joka oli kansanedustaja Filip Saalastin poika. Heille syntyi viisi lasta. Kerttu Saalasti jäi leskeksi vuonna 1947 miehensä kuoltua keuhkotautiin.
Saalasti valittiin Nivalan kunnanvaltuustoon ainoana naisena 1937 ja valtuustokautenaan hän oli mukana useissa lautakunnissa, muun muassa köyhäinhoitolautakunnassa. Saalasti toimi eduskunnassa 1948–1962 maalaisliiton kansanedustajana ja 1966–1970 keskustapuolueen edustajana. Vuosina 1966–1970 hän kuului suureen valiokuntaan ollen sen varapuheenjohtaja. Saalasti oli Pohjoismaiden neuvoston jäsenenä 1959–1961 ja uudelleen 1966–1970. Hän oli myös presidentin valitsijamiehenä 1950, 1956, 1962 ja 1968.
Saalasti oli Kekkosen V hallituksen opetusministeri vuosina 1954–1956 ja Sukselaisen I hallituksen opetusministeri 1957. Hänen ministerikautensa suurin henkilökohtainen saavutus oli Oulun yliopiston perustaminen ja yliopisto antoi hänelle lääketieteen ja kirurgian kunniatohtorin arvon vuonna 1972. Lisäksi Oulun yliopisto kunnioitti Kerttu Saalastia nimittämällä Linnanmaalla sijaitsevan juhlasalinsa Saalastinsaliksi. Opetusneuvoksen arvonimen Saalasti sai vuonna 1969. Saalastin mukaan nimetty Kerttu Saalasti -säätiö jakaa apurahoja Oulun Eteläisen alueella toimiville yliopisto-opiskelijoille ja tutkijoille.
Bruce Penhall

Bruce Penhall (s. 10. toukokuuta 1957) on yhdysvaltalainen speedwayajaja ja näyttelijä. Hän voitti speedwayn henkilökohtaisen maailmanmestaruuden vuosina 1981 ja 1982.
Penhall kelpuutettiin Motorcycle Hall of Fameen vuonna 1999.
Näyttelijänä Penhall on esiintynyt paitsi televisiosarjassa CHiPs, myös useissa elokuvissa.
Paul Warburg

Paul Moritz Warburg (s. 10. elokuuta 1868 – k. 24. tammikuuta 1932) oli Warburg-sukuun kuuluva saksalaissyntyinen pankkiiri, joka sai Yhdysvaltain kansalaisuuden vuonna 1911. Warburg syntyi Hampurissa, Saksassa. Paul Warburgin veljiä olivat pankkiirit Max Warburg ja Felix Warburg. Henry Ford mainitsee Paul Warburgin 1920-luvulla ilmestyneessä kirjasessaan Kansainvälinen juutalainen.

Ura

Warburg tyskenteli Hampurissa isoisoisänsä perustamassa M.M. Warburg and Company -pankissa vuodesta 1895 alkaen. Warburg muutti Yhdysvaltojen New Yorkin kaupunkiin vuonna 1902 veljensä Felixin perässä, joka oli muuttanut Yhdysvaltoihin jo vuonna 1895. Paul Warburg sai Yhdysvaltain kansalaisuuden yhdeksän vuotta myöhemmin vuonna 1911.

Yhdysvaltain keskuspankki

Paul Warburg oli perustamassa Yhdysvaltain keskuspankkia vuonna 1913. Warburg kannatti keskuspankin perustamista ja suunnitteli sen arkkitehtuurin. Warburg osallistui perustajien salaiseen kokoukseen Jekyll Islandilla. Warburg oli keskeinen henkilö keskuspankin perustavan Federal Reserve Act -lain työstämisessä.
Presidentti Woodrow Wilson nimitti Warburgin keskuspankin ensimmäiseen hallitukseen 10. elokuuta 1914. Warburg toimi Yhdysvaltain keskuspankin varapuheenjohtajana vuodesta 1916 ja erosi tehtävästä toukokuussa 1918. Eroamisesta huolimatta Warburg toimi keskuspankin Advisory Councilin jäsenenä 1921–1926.

Pariisin rauhansopimus 1919

Paul Warburg johti Yhdysvaltojen delegaatiota, johon kuului presidentti Woodrow Wilson, ensimmäistä maailmansotaa seuranneessa Pariisin rauhankonferenssissa vuonna 1919: konferenssissa, joka kulminoitui Versaillesin rauhansopimukseen. Saksan delegaatiota johti hänen veljensä Max Warburg.

IG Farbenin Yhdysvaltain-tytäryhtiö

1920-luvun lopulla Paul Warburg oli saksalaisen IG Farbenin kokonaan omistaman Yhdysvaltain-tytäryhtiön hallituksessa. Samaan aikaan hänen veljensä Max Warburg oli varsinaisen IG Farbenin hallituksessa Saksassa. IG Farben oli maailman suurin kemianteollisuuden yhtiö.

Yhdistystoiminta

Warburg toimi Council on Foreign Relationsin johtajana 1921–1932. Lisäksi Warburg toimi Brookings Institutionin trusteena vuodesta 1927.

Yksityiselämä

Paul Warburg oli suvun hampurilaisen pankin perustaneen saksalaisen Moses Warburgin jälkeläinen. Paul Warburgin vanhemmat olivat Moritz Warburg (1838-1910) ja äiti Charlotte Oppenheim (1842-1921). Warburg avioitui Solomon Loebin tyttären Nina Loebin (1870–1945) kanssa 1895. He saivat kaksi lasta: pojan James P. Warburg ja tyttären Bettina Warburg. Warburg kuoli kotonaan New Yorkissa. Paul Warburgin hauta sijaitsee Sleepy Hollow'n hautausmaalla Westchesterissä, New Yorkissa.
Kiinalainen unelma

Kiinalainen unelma on Kiinan presidentin Xi Jinpingin keksimä käsite. Käsitteellä voidaan tarkoittaa monenlaisia asioita. Jinping on itse peräänkuuluttanut kiinalaisen yhteiskunnan uudistamista ja voimistamista unohtamatta kiinalaistyylisen sosialismin jatkuvuutta. Jotkut ovat kritisoineet käsitettä juuri sen monitulkinnallisuuden vuoksi. On myös pelätty, että Kiinan ulkopoliittinen toiminta muuttuisi aggressiivisemmaksi ”kiinalaisen unelman” tavoittelun myötä. Toiset näkevät yhtymäkohtia amerikkalaisen unelman käsitteeseen, jossa yksilöt parantavat elintasoaan omalla yritteliäisyydellään. Jinping on verrannut "kiinalaista unelmaa" ”amerikkalaiseen unelmaan”. Toisaalta on sanottu, että ”käsitteet eivät ole verrattavissa, koska Kiinassa korostetaan valtion roolia toisin kuin Yhdysvalloissa, jossa valtioon suhtaudutaan kriittisemmin. Siten ”kiinalainen unelma” tarkoittaisi kansallista unelmaa siinä missä ”amerikkalainen unelma” tarkoittaa yksilön unelmaa. Jinpingin mukaan kansainvälinen pelikenttä tulisi käsitteen myötä muuttumaan ja tulevaisuudessa kansainvälisen yhteisön pelisäännöt tultaisiin sopimaan yhteistyössä teollisuusmaiden ja kehitysmaiden kanssa.
Franz Lehár

Franz Lehár (30. huhtikuuta 1870 Komárom, Itävalta-Unkari – 24. lokakuuta 1948 Bad Ischl, Itävalta) oli itävaltalais-unkarilainen säveltäjä, joka on erityisen tunnettu opereteistaan, etenkin Die Lustige Witwe, (Iloinen leski). Muista teoksista muistetaan valssi Kultaa ja hopeaa (Gold und Silber). Vuodesta 1899 lähtien hän asui Wienissä.
Kingdom Hearts: 358/2 Days

Juoni

Tarina alkaa Twilight Townissa, josta Xemnas, Organisaatio XIII:n johtaja, löytää Roxasin ja tekee tästä Organisaation jäsenen XIII. Roxas on erilainen kuin muut, koska hänellä ei ole todellisen minänsä, Soran, muistoja. Hänet lähetetään tuhoamaan Sydämettömiä, jotta Organisaatio voisi luoda niistä omat versionsa Valtakunnan Sydämistä (Kingdom Hearts). Roxasin opastajana toimii jäsen VIII, Axel, josta tulee Roxasin läheinen ystävä. Kun Axel lähtee jäsenen XI, Marluxian, ja muutaman muun mukana Unholan linnaan (Castle Oblivion), Roxasin uudeksi pariksi määrätään Xion, Organisaation jäsen XIV. Roxas ja Xion osasivat kumpikin käyttää avainmiekkaa (Keyblade). Samaan aikaan Organisaatioon kuulumaton Nobody, Naminé, muuntelee Soran muistoja. Tämä vaivuttaa Roxasin koomaan. Roxas herää vasta viikkojen kuluttua, jolloin Axel oli ainut Unholan linnasta elossa palannut.
Xionista tulee läheinen ystävä Roxasille ja Axelille. Mutta kohdattuaan eräänä päivänä Rikun, Xion päättää ottaa selvää itsestään. Hän huomaa olevansa pelkkä Xemnasin luoma kaksoisolento, joka vastoin hänen odotuksiaan kantoikin mukanaan osaa Soran muistoista. Hän päättää paeta. Axel yrittää estää Roxasia löytämästä häntä ja tämän seurauksena Roxas hylkää Organisaation.
Xemnasin manipuloima Xion hyökkää Roxasin kimppuun. Xion häviää taistelun ja yhdistyy osaksi Roxasia pyytäen tätä pysäyttämään Organisaation aikeet. Kun Roxas palaa Maailmaan jota ei koskaan ollut (the World That Never Was), Riku hyökkää hänen kimppuunsa. Riku on vähällä hävitä mutta vapauttaa pimeyden sisältään ja muuttuu sydäntään hallinneen ”Ansemin” näköiseksi. Riku vie Roxasin DiZille, joka pyyhkii Roxasin muistot ja lähettää tämän virtuaaliseen versioon Twilight Townista varmistaakseen että Roxas ennen pitkää palaa osaksi Soraa.
FS Éridan (M641)

Palvelus

Alus on vuonna 2014 edelleen aktiivipalveluksessa sijoitettuna Brestiin.