google/wiki40b huggingface dataset:
Tatit (kansa)

Tatit (tatiksi tat) on useista iranilaista kieltä puhuvista etnisistä ryhmistä käytetty nimitys.
Iranissa tateja arvioidaan olevan noin 300 000 henkeä. He asuvat erillisinä ryhminä Iranin ylängön luoteisosassa, Teheranin ja Qazvinin kaupunkien välillä, Talikanin vuoristoseudulla sekä Zohran tasangolla. Kieleltään ja kulttuuriltaan Iranin tatit eivät juurikaan poikkea persialaisista.
Entisessä Neuvostoliitossa on useita tatin kieltä puhuvia ryhmiä, jotka eroavat toisistaan uskonnon mukaan. Tatin kieli jakautuu etelä- ja pohjoismurteisiin, jotka ovat vain vaivoin toistensa puhujien ymmärrettävissä.
Tatin etelämurretta puhuvat Azerbaidžanissa asuvat islamia tunnustavat muslimitatit sekä Armenian kirkkoon kuuluvat armenialaistatit. Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan tateja oli Azerbaidžanissa 10 200 henkeä. Azerbaidžanin tatit ovat pitkälti sulautuneet azereihin ja puhuvat toisena kielenään azeria sekä usein myös venäjää, lezgiä tai armeniaa.
Pohjoismurretta puhuvat Dagestanissa, Kabardi-Balkariassa ja muualla Pohjois-Kaukasiassa asuvat juutalaisuutta tunnustavat tatit eli vuoristojuutalaiset. Pohjoismurteeseen perustuva tatin kirjakieli on yksi Dagestanin virallisista kirjakielistä. Dagestanissa ja Pohjois-Kaukasiassa asuvien tatin puhujien toinen kieli on venäjä ja kolmantena kielenä voi olla joku paikallisista kielistä.
Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan Venäjällä asui 19 400 tatia ja 11 300 vuoristojuutalaista. Dagestanissa tateja oli 12 900 henkeä, vuoristojuutalaisia 3 600 ja muita juutalaisia 9 400 (jälkimmäiseen lukuun voi sisältyä myös tatin puhujia). Kabardi-Balkariassa vuoristojuutalaisia oli 3 200 henkeä, tateja 1 900 ja juutalaisia 1 700.
Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan Venäjällä oli enää 3 400 vuoristojuutalaista ja 2 300 tatia. Dagestanissa tateja oli enää 825 henkeä. Väestömäärän romahtamista selittää tatia puhuvien juutalaisten muutto Israeliin.
Ventelä

Mäntynummi

Mäntynummi on Ventelän kaupunginosan itäisin asuinalue. Alueella on pääasiassa 70-luvulla rakennettuja kerrostaloja. Mäntynummella sijaitsee apteekki, Mäntynummen yhtenäiskoulu, kirjasto, päiväkoti ja terveysasema.
Saint-Denis de la Réunion

Historia

Kaupungin perusti Étienne Régnault vuonna 1669, ja siitä tuli Réunionin saaren pääkaupunki 1738.

Liikenne

Lähin lentokenttä on Roland Garrosin lentoasema, joka on samalla Réunionin kansainvälinen lentokenttä. Kenttä on nimetty ranskalaisen ensimmäisessä maailmansodassa palvelleen lentäjän Roland Garrosin mukaan.
Goran Stevanović

Ura pelaajana

Stevanović aloitti pelaajauransa 1983 FK Partizanissa. Hän edusti belgradilaisseuraa kahdeksan vuoden ajan ja pelasi seuran paidassa 151 liigaottelua. Läpimurtonsa seuran pelaavaan kokoonpanoon hän teki kaudella 1985–1986, jolloin seura voitti Jugoslavian mestaruuden. Stevanović kuului vakiokalustoon myös Partizanin uusiessa mestaruuden seuraavalla kaudella. Hän voitti Partizanin kanssa myös cup-mestaruuden 1989. Stevanović jätti Partizanin Jugoslavian hajoamissotien alkaessa 1991 ja siirtyi monen pelaajan tavoin Espanjaan. Hän edusti kaksi kautta CA Osasunaa, mutta jäätyään kaudella 1992–1993 vähälle peliajalle hän jätti seuran kesällä 1993.
Stevanovićin ura jatkui Portugalissa, jossa hän edusti SC Farensea, Vitória Setúbalia, SC Campomaiorensea ja CF Uñiaoa. Portugalista Stevanović siirtyi Kreikkaan 1997, mutta peliaikaa ei enää juurikaan tullut. Hän pelasi Veriassa ja Panelefsiniakosissa, kunnes lopetti uransa 1999.
Jugoslavian maajoukkueessa Stevanović pelasi yhden maaottelun vuonna 1985.

Ura valmentajana

Valmennusuransa Stevanović aloitti 2001 FK Čukarički Stankomissa. Hän valmensi myös FK Železnikiä kunnes siirtyi kesäkuussa 2003 Ilija Petkovićin apuvalmentajaksi Serbia ja Montenegron maajoukkueeseen. Kaksikko johdatti maan MM-kisoihin 2006, mutta tien katkettua jo lohkovaiheeseen Petković ryhmineen sai potkut. 
Joulukuussa 2007 Stevanovićista tuli Slaviša Jokanovićin apuvalmentaja FK Partizanissa. Kaksikko valmensi seuran Serbian kahteen perättäiseen Serbian mestaruuteen. Syyskuussa 2009 Jokanović sai potkut ja Stevanović nousi Partizanin peräsimeen. Hän jätti seuran yllättäen huhtikuussa 2010 Partizanin pudottua Serbian cupin välierissä FK Vojvodinalle. Liigassa Partizan oli vahvasti matkalla mestaruuteen, jonka se myöhemmin keväällä voittikin.
Tammikuussa 2011 Stevanovićista tuli Ghanan maajoukkueen päävalmentaja. Ghana oli ollut ilman päävalmentajaa syyskuusta saakka. Stevanovićin johdolla Ghana eteni karsintalohkonsa voittajana ja ilman tappiota Afrikan mestaruuskisoihin 2012. Turnaukseen yhtenä voittajasuosikkina lähtenyt Ghana voitti alkulohkonsa tappiotta ja hävisi kisojen ensimmäisen ottelun vasta välierissä, kun Sambia yllätti Stevanovićin miehistön 1–0. Mitali jäi lopulta saamatta, kun Mali kaatoi joukkueen pronssiottelussa 2–0.  Maaliskuussa 2012 Stevanović sai potkut tehtävästään. 
Kesäkuussa 2013 Stevanovićista tuli kreikkalaisseura Verian päävalmentaja.  Pesti jäi hyvin lyhyeksi, sillä hän lähti seurasta elokuun lopussa kun liigaa oli pelattu vain kaksi kierrosta.  Syyskuussa hän allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen kiinalaisen Qingdao Jonoonin kanssa.  Seura putosi Stevanovićin johdolla Kiinan pääsarjatsa ja hän sai kauden jälkeen potkut.
Kuisti

Kuisti on suomalaisissa puutaloissa tyypillinen pääovea suojaava rakennelma. Kuistin pääasiallinen tehtävä on suojata kulkua, mutta se on ollut perinteisesti myös omistajan aseman ja varallisuuden osoitin. Nykyisenkaltaisia kuisteja jotka ovat kuin huone talon edessä, rakennettiin ensimmäisen kerran virkataloihin 1600-luvulla. Maalaistaloissa umpinainen kuisti yleistyi 1800-luvulla. Kuistista voidaan käyttää myös nimitystä ”porstua”. Veranta on kuistin tapainen, lähinnä oleskeluun, ei läpikulkuun, tarkoitettu rakennelma.
Marika Heiskanen

Marika Heiskanen (s. 2. elokuuta 1974 Kuopio) on suomalainen näyttelijä ja yksi tamperelaisen ryhmäteatterin, Teatteri Siperian, perustajajäsenistä. Hän on ollut Teatteri Siperian taiteellinen johtaja vuodesta 2013 alkaen. Ennen toimintaansa Teatteri Siperiassa Heiskanen on toiminut näyttelijänä Hämeenlinnan kaupunginteatterissa. Hän on vieraillut näyttelijänä myös Pyynikin kesäteatterissa, Rauman kaupunginteatterissa, Espoon kaupunginteatterissa ja Teatteri Takomossa. Heiskanen on opiskellut teatteria muun muassa Teatterikorkeakoulussa, ja hän valmistui teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2004.
Sanna Isto

Sanna Isto (myös Sanna Isto-Rodenkirchen, s. 1965) on suomalainen lastenkirjailija.
Vuonna 2012 Isto sai Arvid Lydecken -palkinnon esikoisteoksestaan Tinka ja Taika. Sarjan toinen osa Tinka ja Taika: Noidanruohon salaisuus ilmestyi vuonna 2013. Se oli vuonna 2014 Lasten LukuVarkaus -palkintoehdokkaana. Vuonna 2015 ilmestyi sarjan kolmas osa Tinka ja Taika: Kielletty metsä. Teokset on kuvittanut Julia Vuori. Iston teos Maan alaiset oli lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia-palkintoehdokas vuonna 2016. Teos voitti Arvid Lydecken -palkinnon vuonna 2017. Isto on myös tehnyt yhdessä Eppu Nuotion ja kuvittaja Sari Airolan kanssa Typy-kuvakirjasarjaa.
Isto on suomentanut muun muassa E. T. A. Hoffmannin teoksen Kultainen malja: satu uudelta ajalta ja Henri Bergsonin teoksen Nauru: Tutkimus komiikan merkityksestä (yhdessä Marko Pasasen kanssa). Iston novelleja on julkaistu Ryhmä 99- ja Novellit 1997 -antologioissa.
Koulutukseltaan Isto on filosofian maisteri Helsingin yliopistosta. Hän asuu Berliinissä ja on työskennellyt myös Lontoossa, Tukholmassa ja Pariisissa.
Mindoro

Talous

Mindoron talous perustuu pääosin maatalouteen. Saarella tuotetaan muun muassa banaaneja, riisiä ja maissia. Muita elinkeinoja on muun muassa turismi.

Kulttuuri

Saaren puhutuin kieli on tagalog, joka on joillain alueilla saanut vaikutteita visayanin ja mangyanin kielistä. Filipinoa ja taglishiä puhutaan joillakin urbaaneilla alueilla. Enemmistö saaren asukkaista ovat kristittyjä, mutta saarella on myös muun muassa animisteja.
Go Fly

Go Fly (IATA: GO, ICAO: GOE, kutsukoodi: GO FLIGHT) (v. 1997–1998 Operation Blue Sky) oli British Airwaysin marraskuussa 1997 perustama halpalentoyhtiö. Yhtiön laivasto koostui Boeing 737 -koneista ja sen tärkein solmukohta oli Lontoon Stanstedin lentoasema. EasyJet osti Go Flyn toukokuussa 2002.
Felix Hyrske

Felix Hyrske oli amerikansuomalainen teatterinjohtaja ja näytelmäkirjailija. Hyrskeellä oli läheiset suhteet amerikansuomalaisen työväenliikkeen näyttämötoimintaan ja hänen ja Lauri Lembergin näytelmiä esitettiin usein Detroitissa. Hyrske toimi neljän vuoden ajan teatterinjohtajana Port Arthurissa Ontariossa ja sen jälkeen teatterinjohtajana Fitchburgissa Massachusettsissa.
Metsä Wood

Omistus

Metsä Wood on osa Metsäliitto Osuuskuntaa, virallisesti osuuskunnan aputoiminimi. Toiminnallisesti ja kaupallisesti Metsä Wood on osa Metsä Group -ryhmää, jonka päämarkkina-alue on Eurooppa.

Historia

Metsäliitto Osuuskunnan juuret ovat 1900-luvun alussa Suomeen rantautuneessa osuuskuntaliikkeessä. Metsäliitto ryhtyi harjoittamaan mekaanista puunjalostusta 1940-luvun lopulla, jolloin ensimmäiset Metsäliiton sahat aloittivat toimintansa.

Finnforest

Finnforest oli yksi vuonna 1992 perustetun Metsäliitto-konsernin yhtiöistä. Finnforest valmisti sekä markkinoi vaneria, sahatavaraa ja muita puutuotteita. Vuonna 2000 Finnforestiin yhdistettiin konsernin mekaanista metsäteollisuutta edustaneet levy- ja sahateollisuudet sekä puiden kyllästys. Tällöin itsenäisinä yhtiöinä toimineet Oy Metsä Timber Ltd, Metsäliitto SW Oy ja Oy Metsä Prima Ltd fuusioitiin Finnforest Oyj:hin.
Finnforest sulautettiin Metsäliitto Osuuskuntaan 31. maaliskuuta 2006, minkä yhteydessä sen nimi muuttui Metsäliiton Puutuoteteollisuudeksi. Ulkomaanmarkkinoilla Metsäliiton Puutuoteteollisuus toimi edelleen Finnforest-nimellä. Vuoden 2012 helmikuussa Metsäliitto-konserni otti käyttöön brändinimen Metsä Group ja yhtenäisti yritysilmettään muun muassa ottamalla käyttöön uuden yritystunnuksen. Tällöin Metsäliiton Puutuoteteollisuudesta tuli Metsä Wood.

Kehitystoiminta

Metsä Wood on mukana kehittämässä energiatehokasta rakentamista. Suurimpia hankkeita oli vuonna 2010 käynnistynyt ja vuonna 2012 valmistunut Helsingin puukerrostalokorttelin rakentaminen.
Quinton Jackson

Vapaaottelu-ura

Jackson oli UFC:n mestari toukokuusta 2007, jolloin voitti pitkäaikaisen mestarin Chuck Liddellin teknisellä tyrmäyksellä, heinäkuuhun 2008, jolloin hävisi Forrest Griffinille tuomariston päätöksellä. Hän puolusti mestaruuttaan menestyksellä kerran, syyskuussa 2007, jolloin voitti PRIDE Fighting Championshipsin mestarin Dan Hendersonin tuomariston päätöksellä. Ennen siirtymistään UFC:hen vuonna 2007 myös Jackson otteli pitkään PRIDEssa, vuodesta 2001.

Näyttelijänä

Vapaaottelun lisäksi Jackson on esiintynyt useissa elokuvissa ja televisio-ohjelmissa, kuten Confessions of a Pit Fighter, Miss March, The Midnight Meat Train, Kellarin kunkku, Jackass sekä Pimp My Ride. Hänen suurin roolinsa oli toimintaelokuvassa The A-Team, jossa hän esitti Mr. T:n 1980-luvulla tunnetuksi tekemää hahmoa.
Martin I

Martin I oli Aragonian kuningas vuosina 1395–1410 veljensä Jaakko I:n jälkeen.
Martin toimi isänsä Pietari IV:n sijaishallitsijana Sisiliassa, jolloin hän tosiasiallisesti käytti Sisilian kuninkaan arvonimeä. Sisilian aateliset vastustivat Martinia, eikä hän kyennyt saamaan saarta hallintaansa. Martin palasi Aragoniaan saatuaan Aragonian kruunun ja luovutti Sisilian pojalleen Martin nuoremmalle. Näin sisialaisille tunnustettiin autonomia, mikä käytännössä tarkoitti itsenäisyyttä ja Aragonian kanssa tehdyn valtioliiton purkautumista.
Myös Aragonian puolella Martin kohtasi vastustusta. Martinin matkatessa Sisiliasta mantereelle Foix’n kreivi Mathieu kieltäytyi hyväksymästä Pietari IV:n testamenttia ja julistautui kruununtavoittelijaksi. Vaatimuksia tehostaakseen hän aloitti raivoisan kapinan, mutta joutui kuitenkin pian palaamaan omille tiluksilleen. Matkansa aikana kesällä 1397 Martin vieraili Avignonissa vastapaavi Benedictus XIII:n luona ja lupasi tälle täyden tukensa. Kun Ranska sanoutui irti kuuliaisuudesta vastapaaville ja lähetti joukkoja Avignoniin, Martin vastasi lähettämällä laivastonsa Benedictuksen avuksi ja kirkollinen hajaannus jatkui.
Martin nuorempi sai Sisilian rauhoitettua, mutta hän kuoli heinäkuussa 1409. Tämä aiheutti kiivaan taistelun tulevasta vallanperimyksestä, sillä Martin vanhemmalla ei ollut muita laillisia perillisiä ja pian kävi ilmi, ettei Aragonian ylhäisö hyväksyisi kruunun antamista aviottomalle pojalle. Uuden perillisen syntymän toivossa kuningas avioitui vuoden 1409 syyskuussa Margarita de Pradesin kanssa. Myös vastapaavi Benediktus XIII otti voimakkaasti kantaa kruununperimykseen saadakseen itselleen mieluisan ehdokkaan kuninkaaksi.
Martin I:n kuollessa 31. toukokuuta 1410 hänelle ei kuitenkaan ollut syntynyt perillistä, eikä hän myöskään ollut tehnyt selkeää päätöstä monien mahdollisten perijäehdokkaiden väliltä. Kahden vuoden riitelyn ja taistelun jälkeen yhdeksänmiehinen komitea valitsi 28. kesäkuuta 1412 kuninkaaksi Martinin langon Fernando de Antequeran, joka tuli hallitsemaan nimellä Ferdinand I vuosina 1412–1416.
Serkkuni Vinny

Juoni

Kaupunkilaisopiskelijat juuttuvat Alabaman pikkukaupunkiin syytettynä yllättäen murhasta. He hankkivat paikalle toisen heistä serkun, lakia itsekseen opiskelleen Vinnyn (Pesci) ja tämän tyttöystävän (Tomei) auttamaan heitä läpi oikeudenkäynnin.

Vastaanotto

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano pitää hieman ylipitkän elokuvan näppärästä sanailusta sekä Pescin ja Tomein välisestä kemiasta. Hän antaa elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Ian Astbury

Ian Robert Astbury (s. 14. toukokuuta 1962) on brittiläinen muusikko. Hänet tunnetaan The Cult -yhtyeen pitkäaikaisena laulajana. Hän julkaisi myös Spirit\Light\Speed -sooloalbumin vuonna 2000.
1990-luvulla Astbury perusti lyhytikäisen Holy Barbarians -yhtyeen. 2000-luvulla hän on laulanut myös The Doorsin uudessa kokoonpanossa. 28. elokuuta 2010 hän julkaisi Boris -yhtyeen kanssa BXI EP:n.
Agalloch

Historia

Agallochin perustivat John Haughm ja Shane Breyer vuoden 1996 alussa. He soittivat kaksikkona kesään saakka, jolloin Don Anderson liittyi mukaan äänittämään From Which of This Oak -demokasettia, joka julkaistiin saman vuoden syksyllä. Tällä julkaisulla Agallochilla oli selviä black metal -vaikutteita. Hieman äänitysten jälkeen Jason William Walton liittyi yhtyeen basistiksi.
Vuonna 1998 kolmikko äänitti uuden promokasetin levy-yhtiöitä varten. The End Records kiinnostui yhtyeestä ja tarjosi levytyssopimusta. Näin syntyi Agallochin debyyttialbumi Pale Folklore, joka tarjosi black metal -vaikutteiden sijaan folkimpaa materiaalia neoklassisilla välisoitoilla. Pale Folklore sai paljon positiivista huomiota. Äänitysten jälkeen toinen perustajajäsenistä, Breyer, jätti yhtyeen.
Muutaman vuoden hiljaiselon jälkeen Agalloch julkaisi kokoelma-EP:n Of Stone, Wind and Pillor, joka sisälsi materiaalia vuosilta 1998–2001. Materiaalista pystyi huomaamaan yhtyeen tyylin muuttuneen entistä folkimpaan ja kokeilevampaan suuntaan. EP sisälsi myös coverversion Sol Invictus -folk-yhtyeen kappaleesta ”Kneel to the Cross”.
Vuosien 2001 ja 2002 aikana Agalloch äänitti toisen albuminsa The Mantle, jolla oli paljon vaikutteita post-rockin suunnalta. Levy sai huomattavan suurta huomiota myös lehdistöltä ja Agallochia haastateltiin muutamaan tunnettuun musiikkilehteen. The Mantlen myötä yhtye soitti myös ensimmäisen keikkansa 6. maaliskuuta 2003 yhtyeen kotikaupungissa Portlandissa. Tätä seurasi muutama keikka lisää ja lopuksi varsinainen kiertue länsirannikolla toukokuussa.
Seuraavina vuosina yhtye julkaisi EP-levyt Tomorrow Will Never Come vuonna 2003 ja The Grey vuonna 2004. Näillä julkaisuilla kuultiin entistä enemmän kokeilevampaa tyyliä sekä muutama uudelleentyöstetty raita The Mantlelta. Näinä aikoina yhtye teki muutaman keikan itärannikolla, ja julkaisi suomalaisen Nest-yhtyeen kanssa lyhyen split-EP:n, joka sisälsi Agallochin osalta täysin folk-painottuneen kappaleen. Pale Folklore ja The Mantle julkaistiin uudelleen vinyylilevyinä vuonna 2005. Ne olivat saatavissa vain Agallochin ainoalta vuoden 2005 keikalta Torontossa 14. lokakuuta.
Kolmas studioalbumi Ashes Against the Grain julkaistiin 8. lokakuuta 2006 The End Recordsin kautta. Se poikkesi tyyliltään hieman aiemmasta Agallochista sisältäen vähemmän akustista kitaraa, mutta pitäen silti tunnelman rauhallisena.
Helmikuussa 2008 Agalloch julkaisi The White -EP:n, jota painettiin vain 2 000 kappaletta. The White sisältää tummasävyisiä folk- ja ambient-kappaleita vuosilta 2004–2007. Elokuva Uhrijuhla on vahvasti esillä kolmen kappaleen – ”The Isle of Summer”, ”Sowilo Rune” ja ”Summerisle Reprise” – teemoissa.
Yhtyeen neljäs studioalbumi Marrow of the Spirit julkaistiin 23. marraskuuta 2010. Tällä albumilla oli enemmän black metal -vaikutteita kuin heidän edellisillä studioalbumeillaan, ja se otti enemmän vaikutteita yhtyeen ensimmäisistä demoista.
Yhtye vieraili Suomessa ensimmäistä kertaa 7. huhtikuuta 2012 soittaen 11 kappaleen ja kahden tunnin pituisen keikan loppuunmyydylle Korjaamon Vaunusalille.
Yhtye ilmoitti lopettavansa vuonna 2016.
Sakari Saksa

Filmografia

Saksa Brothers ”Vihreä maa” (musiikkielokuva 16 mm filmille) käsikirjoitus ja ohjaus. 1984
SBC Radio (elokuvateatterimainos 35 mm filmille) käsikirjoitus ja ohjaus. 1986
SBC Radio Hollywoodissa (elokuvateatterimainos 35 mm filmille) käsikirjoitus, ohjaus ja kuvaus. 1987
Kouvolan Sähkölaite (elokuvateatterimainos 35 mm filmille) käsikirjoitus ja ohjaus. 1988
Useita televisiomainoksia 16 mm filmillä ja Betacam videolla. Käsikirjoitus ja ohjaus. 1988-2000
Aikuisena ylioppilaaksi (lyhytelokuva) käsikirjoitus, ohjaus, kuvaus ja leikkaus. 2006
Pelle Miljoona (konserttitaltiointi ja dokumenttielokuva) tuottaja ja ohjaaja. 2006
Liimapalkin synty (lyhyt mainoselokuva) käsikirjoitus, ohjaus, kuvaus ja leikkaus. 2006
Maailman tehokkain betonielementtitehdas (mainoselokuva) käsikirjoitus, ohjaus, kuvaus ja leikkaus. 2007
Hissikuilumuottilinjasto (mainoselokuva) käsikirjoitus, ohjaus, kuvaus ja leikkaus. 2008
Betoniasema (mainoselokuva) käsikirjoitus, ohjaus, kuvaus ja leikkaus. 2009
Noin sata televisiomainosta eri TV-kanaville sekä noin 20 lyhyttä yrityselokuvaa ja musiikkivideota. 2006-2015
Itäisen Suomenlahden kansallispuisto (lyhytelokuva, Metsähallitus) käsikirjoitus, ohjaus, kuvaus ja leikkaus. 2010-2011
Kahdeksantoista lyhytelokuvaa saaristosta. (Metsähallitus) käsikirjoitus, ohjaus, kuvaus ja leikkaus. 2010-2011
Sata makeaa vuotta (Suomen Sokeri 100 vuotta, juhlavideo) kuvaus, animaatiot ja leikkaus. 2012
Hamina Tattoo (pitkä konserttitaltiointi) ohjaus ja leikkaus. 2012 
Hamina Tattoo (tunnin tv-ohjelma) käsikirjoitus, ohjaus, kuvaus ja leikkaus. 2012
Erikoisen kirurgin sirkus (lyhytelokuva) käsikirjoitus, ohjaus, kuvaus ja leikkaus. 2012 
Siirrettävä betonielementtitehdas (mainoselokuva) käsikirjoitus, ohjaus, kuvaus ja leikkaus. 2013
Danny (pitkä dokumenttielokuva) käsikirjoitus, ohjaus, kuvaus ja äänitys. 2013-2016
Forever (mainoselokuva) ohjaus, kuvaus ja leikkaus. 2016
Sini Karjalainen

Sini Karjalainen (s. 30. tammikuuta 1999 Posio) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän laukoo vasemmalta puolelta.
Karjalainen on pelannut Vermontin yliopiston joukkueessa kaudesta 2018−2019 lähtien. Tätä ennen hän edusti SM-sarjassa pelaavaa Team Kuortanetta kausilla 2014–2018. Aiemmin hän pelasi Mestiksessä Rovaniemen Kiekossa. Karjalainen voitti kaudella 2017–2018 pronssia Team Kuortaneen joukkueessa, jonka kapteenina hän toimi. Mitalisijoitus oli Team Kuortaneelle sen ensimmäinen.
Karjalainen kuului Suomen joukkueeseen alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2015, 2016 ja 2017. Naisten maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran neljän maan turnauksessa Ruotsissa helmikuussa 2016. Hän on pelannut 6.4.2019 mennessä kaikkiaan 20 naisten maaottelua ilman tehopisteitä.
Lutry

Sijainti

Lutry sijaitsee Genevenjärven pohjoisrannalla noin viisi kilometriä Lausannesta itään.

Historiaa

Seudulta on 1800-luvulla löydetty kivikautisia hautoja. Esinelöytöjen perusteella ne tulkittiin 1920-luvulla asutukseen liittyviksi löydöiksi, mutta myöhempien kivilöytöjen perusteella ne on todettu haudoiksi.

Liikenne

SBB:n rautatiet Lausanne–Brig ja Lausanne–Puidoux kulkevat Lutryn halki. Myös Moottoritie A9 ja valtatie 9 kulkevat Lutryn kautta.
Reittilaiva Lausanne–Montreux–Saint-Gingolph kulkee Lutryn kautta.
Jüri Reinvere

Jüri Reinvere (s. 2. joulukuuta 1971 Tallinna) on virolaissyntyinen säveltäjä ja runoilija. Reinvere asui Suomessa vuosina 1991–2005 ja valmistui Sibelius-Akatemiasta säveltäjäksi vuonna 2004, mistä lähtien hän on asunut Berliinissä, Saksassa.

Elämänvaiheet

Jüri Reinvere opiskeli Tallinnan Musiikkilukiossa ja Varsovan Chopin-Akatemiassa ennen Suomeen muuttamistaan. Vuosina 1994–2004 hän opiskeli Sibelius-Akatemiassa ja valmistui sieltä musiikin maisteriksi Veli-Matti Puumalan ja Tapio Nevanlinnan oppilaana. Tärkeänä mentorinaan kehitykselleen Jüri Reinvere pitää pianisti Käbi Lareteita.
Reinveren tuotanto koostuu hyvin eri tyylisistä teoksista. Ominaista hänen musiikilleen on hänen oma runoutensa, jota usein käytetään teoksissa. Teoksiin liittyy usein myös teatraalinen tai visuaalinen elementti. Reinveren musiikissa on tyylejä modernismista uusyksinkertaisuuteen, kummallakin tyylillä on oma kehityskulkunsa ja tekniikan käyttönsä. Reinveren filosofisessa runoudessa toistuvat teemat ovat muisti ja aika sekä Neuvostoliiton-jälkeisten yhteiskuntien perintö. Vuodesta 2007 on Reinvere kirjoittanut englanniksi.
Reinvere on julkaissut myös artikkeleita sekä esseitä virolaisessa ja suomalaisessa mediassa, esim. Viron Radiossa ja Yleisradiossa. Hän on tuottanut ja käsikirjoittanut dokumenttielokuvia sekä kääntänyt kirjoja ja toiminut niiden yhtenä kirjoittajana. Sofi Oksanen on kuvaillut Reinvereä sanoilla "todellinen kosmopoliitti, jolla on virolaiset juuret".  Reinveren ooppera Puhdistus esitettiin menestyksekkäästi Suomen Kansallisoopperassa vuonna 2012. Pian tämän jälkeen Reinvere sai uuden oopperatilauksen Norjan kansallisoopperasta. Sen aiheena on Peer Gynt, ja kantaesitys on suunnitteilla syyskaudelle 2014.

Palkinnot

Reinvere on palkittu kansainvälisessä säveltäjien Rostrumissa Pariisissa vuosina 2000 ja 2006.