google/wiki40b huggingface dataset:
Julius Hermonen

Ura

Hermonen on Oulun Kärppien oma kasvatti. Hän voitti kauden 2012–2013 päätteeksi C-nuorten Suomenmestaruuden. Kauden 2014–2015 päätteeksi Hermonen voitti B-nuorten Suomenmestaruuden.
Kaudella 2016–2017 Hermonen debytoi Kärppien SM-liigajoukkueessa, jossa hän pelasi 14 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hermonen teki liigadebyyttinsä 19. marraskuuta 2016 KooKoota vastaan. Hänelle avautui paikka Kärppien kokoonpanosta John Albertin ja Toni Kähkösen poissaolojen myötä. Hermonen sai ottelussa jääaikaa 6.51 minuuttia.
Huhtikuussa 2017 Hermonen teki Kärppien kanssa kolmivuotisen SM-liigasopimuksen. Elokuussa seura lainasi hänet toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Mestis-joukkue Rovaniemen Kiekkoon kaudeksi 2017–2018, kun Hermonen siirtyi samalla suorittamaan varusmiespalvelustaan Rovaniemelle. Hänen kautensa jäi loukkaantumisenkin vuoksi rikkonaiseksi ja Hermonen teki RoKissa 20 runkosarjaottelussa tehot 3+7=10 ja kahdessa Suomen Cupin ottelussa tehot 1+1=2. Hän pelasi kauden aikana Kärpissä yhden runkosarjaottelun.
Elokuussa 2018 Kärpät lainasi Hermosen alustavasti koko kauden 2018–2019 kattavalla sopimuksella RoKiin. Hänet valittiin Mestiksen joulukuun 2018 kuukauden kentälliseen. Kärpät kutsui Hermosen vahvuuteensa Mestarien liigan alkulohkon viimeiseen otteluun 17. lokakuuta 2018 vierasotteluun tšekkiläistä HK Hradec Královéa vastaan, kun jo lohkovoittonsa varmistanut Kärpät antoi hyökkääjistä lepoaikaa Ville Leskiselle ja Nicklas Lasulle. Hermonen teki ottelussa pääsarjauransa avausmaalin. Joulukuussa 2018 hän teki Kärppien kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Hermonen pelasi RoKissa kaikkiaan 37 runkosarjaottelua ja johti joukkueen sisäistä piste- ja maalipörssiä tehoilla 17+12=29. Hän oli runkosarjan päätteeksi lopulta RoKin paras maalintekijä. Hermonen pelasi siellä myös kaksi Suomen Cupin ottelua tehden kaksi maalia. Siirtorajan kynnyksellä, helmikuussa 2019 hänen lainasopimuksensa kerrottiin päättyneen ja Hermosen vahvistettiin palaavan Kärppien vahvuuteen. Hän pelasi neljä SM-liigaottelua ilman tehopisteitä, mutta pääosin Hermonen vahvisti seuran A-nuoria pudotuspeleissä, jotka päättyivät Suomenmestaruuteen.
Eino Jokirinta

Eino Albin Jokirinta (21. tammikuuta 1898 Salo – 31. toukokuuta 1949) oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat rakennustyönjohtaja Juho Jokirinta ja Usenia Ahlqvist. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Astrid Alice Katharina Snellmanin kanssa.

Opinnot

Jokirinta kävi kansakoulun ja suoritti yksityisesti viidennen luokan Helsingin suomalaisessa lyseossa vuonna 1922.

Jääkärikausi

Jokirinta työskenteli asentajana Salossa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. konekiväärikomppaniaan 19. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Aa-joella. Hän kävi myös aseseppäkurssin Kovnossa vuonna 1917.

Suomen sisällissota

Jokirinta saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) luutnantiksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Suomen sisällissotaan hänet komennettiin komppanianpäälliköksi 1. Krenatöörirykmentin 3. Oulun pataljoonan konekiväärikomppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Luhalahdella, Viljakkalassa, Mannanmäen-Kyröskosken (Nuutin) akselilla, Epilän-Tampereen akselilla, Karkussa ja Lempäälässä sekä rykmentin etenemiseen Valkeakosken, Tuuloksen ja Lammin kautta Koskelle.

Sisällissodan jälkeinen aika

Jokirinta palveli sisällissodan jälkeen 28. kesäkuuta 1918 alkaen Vaasan konekivääriaseseppäkoulun johtajana, josta tehtävästä hänet siirrettiin 1. toukokuuta 1919 alkaen päälliköksi Keski-Suomen rykmentin 3. konekiväärikomppaniaan. Keski-Suomen rykmentistä hänet siirrettiin 1. kesäkuuta 1920 Autopataljoonaan, missä hän toimi aluksi l:sen ja 11. tammikuuta 1921 alkaen 2. autokomppanian päällikkönä. Jokirinta erosi armeijasta 30. huhtikuuta 1924 ja työskenteli sen jälkeen autoliikkeen johtajana. Siviilitöidensä ohella hän toimi 1. maaliskuuta 1926 – 1. huhtikuuta 1927 välisen ajan Viipurin suojeluskunnan moottoriosaston ja 21. marraskuuta 1930 – 30. tammikuuta 1932 välisen ajan auto-osaston päällikkönä. Takaisin armeijan palvelukseen Jokirinta astui 30. tammikuuta 1932 ja hänet sijoitettiin Käkisalmen jääkäripataljoonaan, josta hänet siirrettiin 1. heinäkuuta 1933 alkaen nuoremmaksi upseeriksi Polkupyöräpataljoona I:een, (tunnettiin myöhemmin nimellä Jääkäripataljoona 1) ja 20. helmikuuta 1937 alkaen Huoltopataljoonaan (tunnettiin myöhemmin nimellä Huoltorykmentti), missä hän toimi aluksi talouskomppanian varapäällikkönä. Myöhemmin hän toimi 1. heinäkuuta 1937 alkaen komppanianpäällikkönä kertausharjoitusosastossa.
Aarne Aartio

Aarne Aleksander Aartio (sukunimi aik. Andström; s. 21. tammikuuta 1909 Somero – 24. huhtikuuta 1984) oli suomalainen kirjailija.
Aartio toimi Suomen Kirkkomusiikkiliiton puheenjohtajana 1961–1972.
Edward Pierson Ramsay

Edward Pierson Ramsay (3. joulukuuta 1842 Dobroyd Estate, Long Cove, Sydney – 16. joulukuuta 1916 Sydney) oli australialainen eläintieteilijä ja lintutieteilijä.
Hänen isänsä oli tohtori David Ramsay, äitinsä Sarah Ann Lord. Hän opiskeli St Mark's Collegiate Schoolissa, The King's Schoolissa, Parramattassa. Hän opiskeli lääketiedettä Sydneyn yliopistossa 1863–1865, mutta ei suorittanut loppuun opintojaan. Vaikka hän ei koskaan suorittanut oppiarvoa eläintieteissä, hän oli hyvin perillä luonnonhistoriasta ja julkaisi useita tutkielmia.
1863 hän oli Entomological Society of New South Walesin taloudenhoitaja. 1865 hän toimitti tutkielman "Oology of Australia" Philosophical Societylle, ja kun em. seura yhdistettiin Royal Society of New South Walesiin, hän sai vapaajäsenyyden seuran hyväksi tekemästään työstä.
1868 Ramsay perusti veljiensä kanssa sokeriruokoplantaasin Queenslandiin, mutta se ei ollut menestys. Hän oli yksi Linnean Society of New South Walesin perustajista 1874 ja sen neuvoston jäsen vuoteen 1892 saakka. Hänestä tuli ensimmäinen Australiassa syntynyt Australian Museumin intendentti ja hän keräsi laajan kokoelman kansallisia aseita, pukuja, aterimia ja koruja kuvaamaan Polynesian ja Australian etnologiaa. Hän lisäsi kokoelmiin 17 600 lintua. Hän julkaisi yli 30 kaloja käsittelevää kirjoitusta. 1876–1894 hän julkaisi neliosaisen Catalogue of the Australian Birds. Terveydellisistä syistä johtuen hän joutui luopumaan virastaan 1894.
1883 Ramsay matkusti Lontooseen Kansainvälisille kalavesimessuille. Siellä hän tapasi Francis Dayn, joka oli kerännyt kaloja useita vuosikymmeniä Etelä-Aasiassa. Ramsay hankki osan Dayn kokoelmasta, muun muassa 150 Dayn nimeämää lajia.
Eläkkeelle jäätyään hän palveli Australian museota konsultoivana ornitologina vuoteen 1909.
7. marraskuuta 1876 hän meni naimisiin Ellen Eliza Foxin kanssa. Heille syntyi 4 tytärtä ja 2 poikaa, joista John Simeon Piersonista tuli kuuluisa lintuvalokuvaaja.
Ramsay nimesi linnuista muun muassa tiheikkölaulajan ja punakurkkulurikin.
Sahrikas

Maantietoa

Se on 250 meträ pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,9 hehtaaria. Sen rannat ovat metsämaata lukuun ottamatta luoteispäätä, missä ranta alkaa pellonreunasta. Koillisessa sijaitsee Halmelan talon niitty, jota ei enää viljellä. Järveen laskee yksi metsäoja ja toinen pelto-oja läheisiltä pelloilta. Sen oma laskuoja on 400 metriä pitkä ja se laskee Pitkäjärveen. Rantaviiva on 700 metriä pitkä. Kaakkoiskulmassa on 100 metriä pitkä lahti. Rannoille ei ole rakennettu vapaa-ajan asuntoja eikä rantaan johda teitä. Alueen tiloille pääsee Iso-Röyhiöstä tulevalta tieltä, joka haarautuu seututieltä 276.

Historiaa

Isojaonkartassa vuosilta 1830-1848 järven nimi kirjoitettiin "Saarikaisjärvi". Kartan mukaan järvellä oli suurehko saari eikä järvellä ollut tuolloin laskuojaakaan. Koska järvellä on nykyään laskuoja, on järvellä tehty järvenlasku, joka on maaduttanut saaren.
Karl Ekman (tietokirjailija)

Karl Ekman (29. syyskuuta 1895, Bratislava – 5. heinäkuuta 1962, Helsinki) oli suomalainen tietokirjailija, toimittaja ja kääntäjä. Hänen vanhempansa olivat pianisti ja kapellimestari Karl Ludvig Ekman ja laulaja Ida Paulina Ekman omaa sukua Morduch. Karl Ekman kirjoitti ylioppilaaksi 1913 Nya svenska samskolanista ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1916. Hän teki opintomatkan Saksaan 1913 ja Englantiin 1924. Ekman väitteli 1920 filosofian tohtoriksi Friedrich Nietzschen estetiikasta. Hän työskenteli Helsingin osakepankin Porvoon konttorin johtajana 1920–1923, virkailijana Holger Schildt -kustantamossa 1925–1926 ja ulkomaantoimittajana Hufvudstadsbladetissa 1927–1935. Ekman julkaisi tutkimuksia estetiikasta ja historiasta, teki teollisuusyritysten historiikkeja ja kirjoitti elämäkertoja. Merkittävin elämäkerta on Jean Sibelius, joka ilmestyi ruotsiksi ja suomeksi 1935 ja englanniksi 1936. Kirjan neljäs täydennetty painos ilmestyi suomeksi ja ruotsiksi 1956 nimellä Jean Sibelius ja hänen elämäntyönsä.
Paavo Latva-Rasku

Paavo Sakari Latva-Rasku (s. 5. toukokuuta 1944 Ilmajoki) toimi Lapuan kaupunginjohtajana vuosina 1993–2012.
Sitä ennen hän toimi Salon kaupungin tutkimus- ja suunnittelusihteerinä 1971–1973 sekä sivutoimisesti Salo-Uskelan seurakunnan suunnittelusihteerinä 1972–1973, Kannuksen kunnanjohtajana 1973–1989 ja Vaasan läänin seutukaavaliiton seutukaavajohtajana 1989–1992.
Jäätyään elokuun lopussa 2012 eläkkeelle Latva-Rasku on toiminut perustamansa Lapuan Renessanssi Oy:n toimitusjohtajana. Hän sai kaupunkineuvoksen arvonimen vuonna 2001 ja Suomen kulttuurirahaston H. G. Porthan -mitalin vuonna 2004.
Kefeus (Etiopia)

Kefeus (muinaiskreikaksi Κηφεύς, "puutarhuri") oli kreikkalaisessa mytologiassa Etiopian kuningas ja Kassiopeian puoliso. Heillä oli tytär Andromeda.
Kassiopeia oli kerskunut olevansa neireidejäkin kauniimpi, ja tämän seurauksena Poseidon oli lähettänyt merihirviön piinaamaan maata rangaistukseksi. Oraakkeli oli kertonut ahdingon loppuvan, jos he uhraisivat Andromedan, kuninkaan tyttären, pedolle. Niin tämä sidottiin kahleilla kallioon pedon saaliiksi, mutta Perseus, osuessaan paikalle Pegasos-hevosellaan, surmasi pedon ja vapautti Andromedan sovittuaan ensin Kefeuksen kanssa saavansa tämän vaimokseen.
Kefeuksella ei ollut yhtään poikaa, joten hänen kuoltuaan valtaistuimelle nousi Perseuksen ja Andromedan poika Perses.
Tapahtumien muistoksi jumalat nostivat koko perheen taivaalle tähtikuvioiksi; heidän joukossaan myös Kefeuksen.
Juovamaaorava

Elintavat

Juovamaaoravat elävät lehtimetsissä ja puistoissa. Muiden maaoravien tapaan ne kuljettavat ruokaa poskipusseissaan. Lajin lisääntymisaika on maaliskuussa ja synnytys tapahtuu huhtikuun lopussa tai toukokuun alussa. Naaras saa kerrallaan 3-5 sokeana syntyvää poikasta.
Juovamaaoravat ovat aktiivisia päiväsaikaan ja päästelevät lintumaisia, tirskuttavia ääniä. Disney-filmien pikkuoravat Tiku ja Taku ovat mitä ilmeisimminkin lajiltaan juovamaaoravia, ja ääniraitaa nopeuttamalla tehty "pikkuoravien ääni" on myös saanut nimensä tästä lajista.
Kikinin talo

Kikinin talo (ven. Ки́кины пала́ты, Kikiny palaty) on barokkityyliä edustava rakennustaiteen muistomerkki Pietarissa Venäjällä. Sitä alettiin pystyttää vuonna 1714 Pietari I:n työtoveria Aleksandr Kikiniä varten. Töitä jatkettiin 1720-luvulla. Rakennuksen suunnittelija on tuntematon. Pohjapiirustukseltaan ja ulkoasultaan se on Pietarhovin Suuren palatsin keskiosan kaltainen.
Vuosina 1718–1827 Kikinin talossa sijaitsi Pietarin perustama Kunstkamera ja hänen henkilökohtainen kirjastonsa. Myöhemmin siellä toimi ratsukaartin kanslia, sairaala ja kirkko. Barokkikoristelu tuhoutui vuonna 1829 tehdyissä muutostöissä. Rakennus vaurioitui pahoin toisen maailmansodan pommituksissa. Sen alkuperäinen asu palautettiin vuosina 1952–1956. Nykyään talossa toimii lasten musiikkikoulu.
Kikinin talo sijaitsee Smolnan lähellä osoitteessa Stavropolskaja-katu 9. Lähin metroasema on Tšernyševskaja.
Born to Be My Baby

Musiikkivideo

Video on kokonaan mustavalkoinen, kuten myös moni muu yhtyeen musiikkivideo New Jerseyltä.
Video kuvattiin ja tehtiin erittäin pienellä budjetilla, ja se on kuvattu kokonaan studiossa kappaleen nauhoittamisen aikana. Täyspitkässä versiossa on myös yhtyeen jäsenten välinen dialogi, jonka jälkeen yhtye laulaa kertosäkeen uudelleen tyytymättömänä aiempaan versioon.
Musiikkivideo julkaistiin myös videokokoelmalla New Jersey: The Videos, jota ei ole kuitenkaan valmistettu 1980-luvun lopun jälkeen.
Mustalammi (Someron Salkola)

Maantiede

Lammen pituus on 120 metriä ja leveys 100 metriä. Sen rantaviivan pituus on 330 metriä ja pinta-ala on 0,71 hehtaaria. Se sijaitsee keskellä ojitettua suota ja siihen on kaivetty yhteys viiteen ojaan. Yksi ojista yhtyy 950 metrin jälkeen Hullulammin laskuojaan, joka laskee Salkolanjärveen. Lammelle ei ole rakennettu rakennuksia eikä sinne johda tietä. Lähin maantie on Salkolan kylän kautta kulkeva tie, joka ohittaa lammen 150 metrin päästä. Noin 250 metrin päässä oleva saman suon lampi Multalammi laskee eri vesistöön.

Historia

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järvi oli piirretty näkyviin, mutta sille ei ole esitetty nimeä ja vuoden 1884 Senaatin kartastossa sen nimeksi oli kirjoitettu "Mustalampi". Lampi oli tuolloin ojaton.
Voitolla yöhön (televisiosarja)

Tehtävät

Ensimmäisessä jaksossa kaikille seitsemälle kilpailijalle jaettiin ensimmäiset tehtävät, jotka he esittivät toisessa jaksossa. Kilpailijat suorittivat tehtävät pareittain, paitsi ilman paria jäänyt kilpailija, joka sai tietää tehtävänsä niin sanotussa salahuoneessa.
Seitsemännessä jaksossa siihen mennessä eniten pisteitä kerännyt Juuso Mäkilähde pääsi suoraan finaaliin. Kahdeksannessa jaksossa tasapisteissä olleista Jukka Rasilasta ja Viivi Pumpasesta Rasila eteni suoraan finaaliin, sillä hänellä oli Pumpasta enemmän tehtävistä ansaittuja täysiä pisteitä.
Jakson 9 semifinaalissa loput kilpailijat (Susanna Koski, Elina Kottonen, Aki Linnanahde, Petri Nygård, Viivi Pumpanen) kilpailivat yksin omissa soolotehtävissään. Viivi Pumpanen sai semifinaalissa eniten pisteitä ja hän eteni kolmantena finaaliin.
Finaalissa kilpailijat esittävät kaksi esitystä: yhden aiemmin esittämänsä lajin sekä yhden jonkun toisen kilpailijan esittämän lajin.

Pistetaulukko

Kilpailijoita voi äänestää MTV3-kanavan verkkosivuilla tapahtuvassa yleisöäänestyksessä. Eniten ääniä saanut esitys saa neljä pistettä, toiseksi eniten ääniä saanut kolme pistettä ja niin edelleen.

Semifinaali ja finaali

Yhdeksännen jakson semifinaalissa kilpailijoiden pisteet nollattiin, jolloin eniten pisteitä saanut kilpailija pääsi finaaliin. Viivi Pumpanen sai semifinalisteista eniten pisteitä ja hän pääsi kolmantena finaaliin.
Pumpasen lisäksi finaalissa kilpailivat Juuso Mäkilähde ja Jukka Rasila. Finaalin yleisöäänesyksen voitti Viivi, joka sai voiton myötä 20 000 euroa lahjoitettavaksi valitsemalleen hyväntekeväisyyskohteelle, Helsingin eläinsuojeluyhdistykselle.
Iso Karstajärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 11,4 hehtaaria, se on 800 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähi-alueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 137,6 metriä mpy.
Rautaprikaati

Rautaprikaati (tunnetaan myös nimillä Lännen rautaprikaati ja mustahattuprikaati) oli kuuluisa Pohjoisvaltioiden joukko-osasto Yhdysvaltain sisällissodassa. Prikaati otti osaa esimerkiksi Fredericksburgin, Antietamin, Chancellorsvillen ja Gettysburgin taisteluihin. Prikaati kuului Unionin Potomacin armeijaan, ja sen komentajina toimivat Rufus King, John Gibbon ja Solomon Meredith.
Marcus Krüger

Seuraura

Krügerin kasvattajaseura on Huddinge IK. Hän on pelannut juniorina myös Hammarby IF:ssä. Kaudeksi 2006–2007 Krüger siirtyi Djurgårdens IF:n junioreihin. Hän voitti J18 Allsvenskanin mestaruuden keväällä 2008. Krüger pelasi kaudella 2008–2009 15 Elitserien-ottelua tehoin 2+2=4. Helmikuussa 2009 hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Djurgårdenin kanssa.  Kesällä 2009 Chicago Blackhawks varasi Krügerin viidennellä kierroksella numerolla 149.
Tulokaskaudellaan 2009–2010 Krüger teki 38 ottelussa tehot 11+20=31. Hän oli Marcus Nilsonin jälkeen Djurgårdenin sisäisen pistepörssin toiseksi paras pistemies Kyle Klubertanzin ja Jimmie Ölvestadin kanssa. Krüger oli ehdokkaana Elitserienin vuoden tulokkaaksi, mutta palkinto meni Brynäs IF:n maalivahdille Jacob Markströmille. Keväällä 2010 Krüger voitti Elitserienin hopeaa.
Kesäkuussa 2010 Krüger teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Blackhawksin kanssa, mutta hänet lainattiin samana päivänä vielä kaudeksi 2010–2011 Djurgårdeniin. Krüger oli tehoilla 6+29=35 joukkueen paras pistemies ja hän sijoittui Elitserienin syöttöpörssissä viidenneksi Linköpings HC:n Jaroslav Hlinkan kanssa. Elitserien-kauden jälkeen, maaliskuussa 2011 Krüger siirtyi Chicago Blackhawksiin, jossa hän pelasi seitsemän runkosarja- ja viisi playoff-ottelua tehden yhteensä yhden syöttöpisteen.
2013 Krüger pelasi Chicago Blackhawksissa voittaen Stanley Cupin. Hän myös uusi voiton 2015. Krüger pelasi tuolloin vuoden 2015 pudotuspeleissä "rouhijaketjussa" yhdessä kanadalaisten Andrew Shawin ja Andrew Desjardinsin kanssa. Kun Chicago floppasi vuoden 2016 playoffeissa, hän pelasi yhdessä Andrew Laddin sekä slovakki Marian Hossan kanssa.
Krüger kaupattiin kauden 2016–2017 jälkeen Blackhawksista Vegas Golden Knightsiin, joka kuitenkin myi hänet vain muutaman päivän päästä Carolina Hurricanesiin. Krüger edusti vuoden Hurricanesia, ja hänet kaupattiin kauden 2017–2018 jälkeen Arizona Coyotesiin vaihdossa Jordan Martinookiin. Hän ei kuitenkaan ehtinyt pelata Coyotesissa otteluakaan, sillä hänet kaupattiin vielä ennen seuraavan kauden alkua takaisin Chicago Blackhawksiin. Samassa kaupassa Blackhawks sai Andrew Campbellin, MacKenzie Entwistlen, Jordan Malettan ja viidennen kierroksen varausoikeuden, kun Coyotesiin meni Marián Hossan pelaajaoikeudet, Vinnie Hinostroza, Jordan Oesterle ja kolmannen kierroksen varausoikeus.

Muuta

Krügerin isä Peter pelasi jääkiekkoa Huddinge IK:ssa, I-divisioonassa. Marcuksen pikkuveli Måns Krüger (s. 1992) pelaa tällä hetkellä isänsä edellisessä joukkueessa samassa sarjassa.
Eero Alpi

Eero Johannes Alpi (sukunimi alkuaan Toivonen) (15. lokakuuta 1885 Hämeenkyrö – 24. heinäkuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja näytelmäkirjailija. Alpi käytti nimimerkkejä E.A., Sakari Liekki, S. Salamaa ja Sakari Veikanmaa.

Henkilöhistoria

Alpi työskenteli Helsingin Sanomien toimittajana 1905–190 ja sitten vuoteen 1914 Kariston palveluksessa. Hän perusti myös Näyttämötaide- ja Suojeluskuntalaisen lehti-nimiset lehdet ja toimi niiden päätoimittajana. Vuonna 1917 Alpi perusti Tekijän teatteri-nimisen teatteriseurueen, joka esitti ainoastaan Alpin kirjoittamia näytelmiä. Alpi, samoin kuin kaksi muuta hämeenkyröläistä kirjailijaa Kaarle Halme ja U. W. Walakorpi, kirjoitti lukuisia näytelmiä seuranäyttämöitä varten.  Tunnetuin hänen näytelmistään on vuonna 1917 ensi-iltansa saanut ilmestynyt Hallin Janne. Alpi myös suomensi useita teoksia.
Alpin vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Kaarle Toivonen ja Marian Finnberg. Hän on edelleen Suomen ainoa henkilö, jolla on ollut Alpi-sukunimi.
Hjalmar Branting

Elämäkerta

Branting kuului varakkaaseen porvarissukuun ja kävi samaa koulua Ruotsin tulevan kuninkaan Kustaa V:n kanssa. Tämä ei kuitenkaan estänyt häntä kiinnostumasta marxismista ja työväenaatteesta. Mutta toisin kuin monet muut vasemmistolaiset, Branting kannatti poliittisen uransa alusta alkaen rauhanomaista yhteiskunnallista muutosta. Vasemmiston oli pyrittävä valtaan demokraattisin menetelmin, ei väkivaltaisen vallankumouksen kautta.
Branting oli vuonna 1889 perustamassa Ruotsin sosiaalidemokraattista työväenpuoluetta (ruots. Sveriges socialdemokratiska arbetareparti). Vuonna 1907 hänet valittiin puolueen puheenjohtajaksi, missä tehtävässä hän jatkoi kuolemaansa asti. Hän toimi myös puolueen sanomalehden Social-Demokratenin päätoimittajana vuosina 1887–1917.
Ensimmäisen maailmansodan aiheuttamat taloudelliset vaikeudet aiheuttivat Ruotsissa levottomuuksia vuonna 1917. Myös Venäjällä tapahtunut bolševikkien vallankaappaus kuumensi Ruotsin vasemmiston mielialoja. Branting pysyi kuitenkin vakaana demokratian puolustajana. Hänen tavoitteenaan oli yleisen äänioikeuden toteuttaminen ja vallan saaminen vaalien kautta. Niinpä hän mm. tuomitsi jyrkästi Suomessa tammikuussa 1918 tapahtuneen vasemmiston vallankaappauksen ja teki parhaansa, jotta Ruotsin vasemmisto pysyisi sivussa Suomen sisällissodasta.
Brantingin tavoitteiden mukainen äänioikeusuudistus toteutui Ruotsissa vuosina 1918–1921, jolloin mm. Ruotsin naiset saivat äänioikeuden. Tämä uudistus mahdollisti sosiaalidemokraattisen puolueen äänisaaliin suuren kasvun, ja nosti sen Ruotsin suurimmaksi puolueeksi. Brantingista tuli Ruotsin pääministeri vuonna 1920, mikä merkitsi samalla sitä, että hänestä tuli maailman ensimmäinen demokraattisesti valtaan päässyt vasemmistolainen. (Suomessa oli ollut sosialisti Oskari Tokoin johtama senaatti vuonna 1917, mutta tällä senaatilla ei ollut Venäjän vallan alla samanlaisia valtaoikeuksia kuin Ruotsin hallituksella.)
Brantingin ensimmäinen hallitus oli lyhytikäinen, koska sillä ei ollut riittävää kannatuspohjaa parlamentissa. Myös Brantingin kaksi myöhempää hallitusta olivat lyhytikäisiä: vuosien 1921–1923 hallitus kaatui kiistaan työttömyyskorvauksista, ja vuosien 1924–1925 hallitus päättyi Brantingin kuolemaan.
Uransa loppupuolella Branting käytti paljon aikaa kansainvälisiin projekteihin. Hän oli yksi Kansainliiton innokkaimpia tukijoita ja pyrki levittämään maltillisia näkemyksiään muiden maiden vasemmistolaisiin veljespuolueisiin. Hän sai tunnustukseksi kansainvälisestä rauhantyöstään puolet Nobelin rauhanpalkinnosta vuonna 1921 (toisen puolen sai norjalainen Christian Lange).
Ruotsin sosiaalidemokraatit pitävät Brantingia puolueensa henkisenä isänä, sillä tämän johdolla puolue kasvoi siihen suureen rooliin, joka sillä on ollut Ruotsin politiikassa aina 1920-luvulta lähtien. Hjalmar Brantingin puoliso oli kirjailija Anna Branting.
Suomalaisuuskeskus Finnica

Suomalaisuuskeskus Finnica on suomalaista kulttuuria ja historiaa esittelevä verkkosivusto, joka on julkaistu vuosina 2001–2007. Finnica oli tarkoitus rakentaa valtakunnalliseksi niin, että kunkin maakunnan kulttuurisivustot yhdistyisivät Finnican kautta yhteiseksi kulttuurin virtuaalipaketiksi, mutta maakunnista tulivat mukaan vain Keski-Suomi ja Kymenlaakso.

Yhteinen osuus

Maakuntien yhteinen Finnica-sivusto sisältää tieto- ja opiskeluaineistoa suomalaisuudesta, Suomen historiasta, kirjallisuudesta, Suomen kasveista, maantieteestä, Suomessa puhutuista kielistä, suomalaisten terveyden kehityksestä, urheilun vaiheista ja ruokakulttuurista.

Finnica Keski-Suomi

Keski-Suomi-sivusto luotiin Suomalaisuuskeskus Finnican pilottihankkeena. Hanke käynnistyi tammikuussa 2001 ja päättyi huhtikuussa 2003. Finnica Keski-Suomi tarjoaa yli 40 artikkelia, yli 1 000 valokuvaa, ääninäytteitä ja lukuisia toiminnallisia osioita. Sen henkilögalleriaan on tallennettu tietoja eri aikojen kulttuuripersoonallisuuksista ja vaikuttajista Minna Canthista Otto Wille Kuusiseen. Sivuilta löytyy tietoa esimerkiksi alueen esihistoriasta, taloudesta, murteista ja kulttuurihistoriasta.
Projektia vetänyt Päivi-Marjut Raippalinna näki Finnican suuren yleisön sivustona. Finnica Keski-Suomi -hanke maksoi 240 000 euroa. Sitä rahoittivat Länsi-Suomen lääninhallitus, Jyväskylän kaupunki ja useat keskisuomalaiset yritykset ja yhteisöt.

Finnica Kymenlaakso

Finnica Kymenlaakso on useista teemakokonaisuuksista koostuva verkkosivusto, joka toimii oppaana maakuntaan. Kymenlaakso-sivusto sisältää maakunnan historiaa kuvaavia kehitysartikkeleita ja yleisartikkeleita, sen identiteettiä esitteleviä teemoja sekä yleistietoa ja kuvia Kymenlaaksosta.
Kymipedia on verkossa toimiva Wikimedia-tietosanakirja, joka edistää kymenlaaksolaisen kotiseutuidentiteetin vahvistumista paikallisen historian ja kulttuurin tutkimisen avulla. Kymipedia on myös medialukutaidon opetusväline. Kouvolan kaupunginkirjasto-maakuntakirjasto ja Helsingin yliopiston koulutus- ja kehittämiskeskus Palmenian Kouvolan yksikkö ovat yhdessä kehittäneet Kymipedian Opetusministeriön myöntämällä projektirahoituksella.