google/wiki40b huggingface dataset:
Sitraali

Esiintyminen kasveissa

Sitraalia on erityisen paljon sitruunaruohojen ja Litsea cubeba -kasvin eteerisissä öljyissä. Sitruunaruohoissa sitraalipitoisuus on jopa 85 prosenttia ja Litsea cubebassa noin 75 prosenttia. Tämän lisäksi sitraalia esiintyy pienemmissä määrin muun muassa sitruunamelissassa ja tuoksuampiaisyrtissä.

Valmistus ja käyttö

Pieniä määriä sitraalia valmistetaan eristämällä sitä kasveista. Teollisesti ainetta voidaan valmistaa usealla eri tavalla. Geraniolia hapetettaessa syntyy seos, jonka pääkomponentti on sitraali A eli geraniaali. Vastaavasti nerolin hapetuksessa syntyy pääasiassa sitraali B:tä eli neraalia. Sitraalia voidaan valmistaa myös isobutyleenin ja formaldehydin reaktiolla, jolloin syntyy isoprenolia (C₅H₁₀O), joka voidaan edelleen muokata sitraaliksi.
Sitruunankaltaisen tuoksunsa vuoksi sitraalia käytetään muun muassa hajusteteollisuudessa. Tämän lisäksi sitraalia käytetään useiden eri yhdisteiden synteesissä. Siitä voidaan valmistaa muun muassa jononeja, joista erityisesti β-iononia käytetään A-vitamiinin synteesissä.
Carl Henrik Ehrenstolpe

Carl Henrik Ehrenstolpe (1753 tai 1754 Ruotsi – 1825 Pärnu, Viro) oli Ruotsissa syntynyt ja Suomeen muuttanut sotilas ja virkamies. Hän oli everstiluutnantti, Haapaniemen kadettikoulun johtaja 1781–1782 ja Oulun läänin maaherra 1809–1820.

Elämäkerta

Ehrenstolpen sukujuuret ulottuvat Saksan Pommeriin, jossa suvun nimenä oli Brandenburg. Eräs Ruotsiin muuttaneen sukuhaaran jäsen aateloitiin vuonna 1691, jolloin hän otti sukunimekseen Ehrenstolpe. Carl Henrik Ehrenstolpe syntyi aatelisperheeseen Länsi-Götanmaalla 1754. Monien sukulaistensa tavoin Ehrenstolpe muutti Suomeen, jossa hän meni kolmetoistavuotiaana armeijan palvelukseen Turun läänin rykmenttiin.
Ehrenstolpe osallistui Viaporin valtaukseen vuonna 1772. Jakob Magnus Sprengtportenin ja Georg Magnus Sprengtportenin johtama valtaus liittyi kuningas Kustaa III:n tekemään vallankaappaukseen, jolla säätyvallan aika Ruotsissa lopetettiin. Ansioistaan kaappauksessa nuori Ehrenstolpe ylennettiin aliluutnantiksi. Ehrenstolpe sai siirron Savon jalkaväkirykmentin tykistöupseeriksi ja toimi myöhemmin myös opettajana Haapaniemen kadettikoulussa. Hän osallistui Kustaa III:n sotaan vuosina 1788–1789 ollen uskollinen kuninkaalle koko sodan ajan. Ehrenstolpe erosi armeijasta everstiluutnanttina vuonna 1796.
Kun Suomen sota alkoi, Ehrenstolpe meni suomalaisen lähetyskunnan kanssa Pietariin päästäkseen hyviin väleihin venäläisten kanssa. Georg Magnus Sprengtporten nimitettiin sodan päätyttyä Suomen ensimmäiseksi kenraalikuvernööriksi ja tämän avulla Ehrenstolpe sai nimityksen Oulun läänin maaherraksi tammikuussa 1809.
Ehrenstolpen maaherrakausi kesti vuodesta 1809 vuoteen 1820. Käytännössä Ehrenstolpe erosi tehtävistään jo 1819, jolloin hänen sijaisekseen tuli Oulun läänin seuraava maaherra Samuel Fredrik von Born. Ehrenstolpe ei ollut maaherrana kovinkaan suosittu, mikä johtui toisaalta vaikeista ajoista ja toisaalta Ehrenstolpen omasta luonteesta ja käytöksestä. Sodan jäljiltä koko maan virkakunta oli hajallaan ja lisäksi Ehrenstolpen maaherrakauden alkuvuosiin sattui useita katovuosia. Ehrenstolpe oli aatelissukua eikä epäröinyt näyttää muille ”ylemmyyttään”. Oulussa tällaiseen ei ollut totuttu ja maaherran käytöstä paheksuttiin. Maaherran ja kaupunkilaisten välinen juopa kasvoi niin suureksi, että Ehrenstolpe erosi vuonna 1819.
Ehrenstolpe muutti Viroon, jossa hän kuoli marraskuussa 1825.
Funktio (sisustusliike)

Funktio oli Helsingissä vuosina 1968–2011 toiminut sisustusliike, joka oli erikoistunut italialaisten designhuonekalujen, -valaisinten ja pientavaroiden maahantuontiin ja vähittäismyyntiin. Suurimmillaan Funktiolla oli kaksi myymälää, Vanhan kirkon puiston laidalla Lönnrotinkadulla sekä Fredrikinkadulla.
Funktion perusti sisustusarkkitehti ja toisen polven huonekalukauppias Alli Syvänoja (1929–2014), joka omisti 1960-luvulla kaksi huonekaluliikettä. Niistä toiseen, Fredrikinkadulla sijainneeseen, hän perusti 1968 modernia italialaismuotoilua esitelleen Funktio-osaston, joka eriytyi pian omaksi liikkeekseen.
Funktion valikoimiin kuului muun muassa Alessin pientavaroita, Artemiden valaisimia sekä B&B Italian ja Cassinan huonekaluja. 1980-luvun loppupuolella Funktiossa järjestettiin muun muassa värikästä postmodernismia edustaneen Memphis-ryhmän ja valaisinsuunnittelija Ingo Maurerin näyttelyt. Funktion asiakaskuntaa olivat varakkaat yksityisasiakkaat, arkkitehdit, yritysten pääkonttorit ja mainostoimistot.
Suomen 1990-luvun alun laman alkuhetkillä 1991 Alli Syvänoja myi Funktion Anita ja Mikael Ruolalle, jotka jatkoivat toimintaa vuoteen 2011 saakka.
Puskalentäminen

Puskalentäminen (engl. bush flying) on yleisilmailukoneilla tapahtuvaa ilmailua syrjäisillä seuduilla. Puskalentäminen tapahtuu usein varsinaisten lentokenttien ulkopuolella, ja siihen käytetäänkin usein kellukkeilla tai suksilla varustettuja lentokoneita, jotka eivät tarvitse kiitotietä laskeutuakseen.
Puskalentäminen on tärkein ja joskus ainoa liikkumistapa muun muassa Kanadan syrjäseuduilla, Alaskassa, monilla alueilla Afrikassa ja Australian takamailla. Yksityisen lentotoiminnan lisäksi puskalentäminen voi olla myös yritysten tai esimerkiksi lähetysjärjestöjen harjoittamaa. Kaupallisessa puskalentämisessä kuljetetaan ihmisiä ja tarvikkeita syrjäisille seuduille. Toimeksiantajia voivat olla esimerkiksi matkailu- ja luonnonvara-alan yritykset sekä julkiset virastot.
Puskalentämisessä käytetyt lentokoneet ovat usein ylätasoisia, jotta esimerkiksi kasvillisuus ja pyörien nostattama irtosora eivät osu siipiin. Monesti puskalentämisessä suositaan kannuspyörällisiä lentokoneita, sillä ne nousevat nopeammin ilmaan kuin nokkapyörällä varustetut. Yleisiä konetyyppejä ovat muun muassa Piper J-3 Cub, Cessna 208 Caravan, de Havilland Canada DHC-2 Beaver ja DHC-3 Otter. Puskalentokäytössä näkee myös vanhempia konetyyppejä, jotka eivät muualla enää ole aktiivikäytössä. Esimerkiksi kanadalaisen Buffalo Airwaysin laivastoon kuuluu vanhoja mäntämoottorikäyttöisiä konetyyppejä, kuten Douglas DC-3, Curtiss C-46 ja Lockheed L-188 Electra.
Lentopallon Euroopan-mestaruuskilpailut

Lentopallon Euroopan mestaruuskilpailut on Euroopassa järjestettävä lentopallon maajoukkueiden välinen mestaruuskilpailu. Kilpailuun saavat osallistua vain Euroopan Lentopalloliiton (CEV) jäsenmaat.

Historia

Ensimmäinen miesten Euroopan mestaruusturnaus järjestettiin vuonna 1948 Italiassa. Naisten ensimmäinen EM-kilpailu järjestettiin vuotta myöhemmin Tšekkoslovakiassa. Kilpailujen välisen ajan pituus on vaihdellut, mutta vuonna 1975 päätettiin, että kilpailut järjestetään kahden vuoden välein. Vuonna 2005 kisat käytiin ensimmäistä kertaa kahdessa maassa, kun Italia sekä Serbia ja Montenegro saivat kilpailut järjestettäväkseen. Euroopan mestaruuskilpailut ovat järjestetty Suomessa kahdesti, vuonna 1977 miesten ja naisten sekä vuonna 1993 miesten osalta.

Suomi kisoissa

Suomi on osallistunut miesten EM-kisoihin 18 kertaa. Viimeksi Suomi oli mukana vuonna 2019. Vuoden 2007 EM-kisoissa joukkue eteni välieriin, joissa se hävisi lopulta Euroopan mestaruuteen edenneelle Espanjalle tiukan ottelun päätteeksi 3-2. Sijoitus sivusi Suomen kaikkien aikojen parasta maailmanlaajuista palloilulajien arvokisasijoitusta miesten jalkapallon vuoden 1912 kesäolympiasijoituksen kanssa. Suomen naisten maajoukkue on pelannut EM-kisoissa kotimaassaan 1977, Saksassa vuonna 1989 ja Turkissa vuonna 2019.
Izak Boom

Izak Boom (s. 1965 Leerbroek) on hollantilainen säveltäjä ja multi-instrumentalisti. Hän soittaa muun muassa pianoa, kitaraa, mandoliinia ja banjoa. 
Izak Boom tapasi Hollannissa asuvan suomalaisen laulajattaren Pauliina Mayn ja he perustivat yhdessä AINA–yhtyeen. Yhtye esittää Boomin säveltämää suomalaista lyriikkaa, Eino Leinoa, Kalevalaa ja Kanteletarta. AINA on konsertoinut runsaasti Hollannissa, ja keväällä 2006 levy-yhtiö Munich Records julkaisi siellä levyn AINA Leino (BMCD 496), joka on myynnissä myös Suomessa.
Izak Boom on konsertoinut AINA-yhtyeen kanssa Kajaanin Runoviikoilla 2004 ja 2005, Multian Lovisa Charlottan kirkossa 2004, Keuruun vanhassa kirkossa,  Pukkilan Kohisevassa 2005 ja Suomussalmen musiikkijuhlilla 2008 . Maaliskuussa 2008 Boom esiintyi yhdessä Pauliina Mayn kanssa Geuzen-säätiön juhlassa Hollannin Vlaardingenin Suuressa kirkossa (Grote Kerk), missä presidentti Martti Ahtisaarelle jaettiin Geuzen-mitali hänen työstään kansainvälisten kriisien selvittäjänä. Tilaisuutta kunnioitti läsnäolollaan kuningatar Beatrix  .
Izak Boom on työskennellyt suositussa hollantilaisessa teatteriryhmässä De Berini’s. Tämän ryhmän kanssa hän on esiintynyt yli 300 kertaa Hollannin eri teattereissa. Boomilla on myös jousiyhtye Vals Plat. Vuodesta 1995 lähtien Izak Boom on toiminut kapellimestarina Peter Blanker Consort –ryhmässä, joka perustettiin arvostetun hollantilaisen trubaduurin Peter Blanker'in ympärille. Boom esiintyy myös De Alibi’s –orkesterissa, joka säestää lahjakasta, nuorta säveltäjä-laulajaa nimeltä Ibo Bakker. Lisäksi Boom on mukana The Inmost –duon kokeellisissa tanssiprojekteissa.
Hydria

Hydria on antiikin Kreikassa veden kantamiseen käytetty joko savinen tai pronssinen ruukku. Hydriassa on kolme kahvaa: kaksi kantamista varten vaakatasossa symmetrisesti molemmin puolin hydrian pyöreämuotoista vartaloa, ja kolmas, pystysuuntainen kahva, kahden edellisen keskellä, jota käytettiin avustamaan veden kaatamisessa.
Carl-Henning Wijkmark

Carl-Henning Wijkmark (s. 1934 Tukholma) on ruotsalainen kirjailija, kirjallisuuskriitikko ja kääntäjä.
Wijkmark työskenteli opettajana Tukholman yliopistossa ja Ruotsin kirjastokoulussa ennen kuin vuonna 1972 teki kaunokirjallisen debyyttinsä teoksella Jägarna på Karinhall.
Wijkmark on asunut pitkiä aikoja Saksassa ja Ranskassa. Hän on kääntänyt Friedrich Nietzschen ja Walter Benjaminin teoksia. Wijkmark on journalisti Kerstin Bernadotten veli.
Uudenirlanninmanikki

Levinneisyys

Uudenirlanninmanikkia tavataan Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Veneslinna

Muinaislinna

Veneslinna sijaitsee Ikaalisten kirkosta 13,8 kilometriä pohjoisluoteeseen ja Kyrösjärveen laskevan Vääräjoen länsirannalla olevalla harjulla. Harjusta on otettu runsaasti hiekkaa ja historiallisen ajan kivi- ja maarakenteita esiintyy 240 metrin pituisella ja 20 metriä leveällä matkalla hiekkakuopan kaakkoispuolella. Paikka jää Kukkurantien, joka poikkeaa seututieltä 276, ja Vääräjoen rantatörmän väliin. Maarakenteita ovat erilaiset rakennuksien kiviperustukset, kaivannot, vallit ja kivikasat. Niiden merkitystä ei olla tutkittu, mutta ne vaikuttavat olevan muinaislinnan puolustusvarustuksien jäänteitä.

Tutkimuksia

Kohteessa ei ole tehty arkeologisia kaivauksia, mutta sitä tutkittiin pintapuolisesti vuonna 2004 (Vadim Adel).

Historiaa

Vääräjoki toimi aikoinaan tärkeänä reittinä Etelä-Suomen ja Pohjanmaan välillä. Paikalla on sijainnut kihniöläisten ja parkanolaisten venevalkama, josta paikka on saanut nimensä. Esimerkiksi nuijasodan aikana käyttivät Jaakko Ilkan ja Klaus Flemingin joukot tätä reittiä siirtyessään paikasta toiseen. Perimätiedon mukaan alueella olisi käyty taisteluja isonvihan aikana.
Bremse

Palvelus

Bremse otettiin palvelukseen 14. kesäkuuta 1931, ja se aloitti uransa Kielissä tykistökoululaivana vanhentuneen edeltäjänsä korvaajana. Alus oli huollettavana 1933, jolloin se myös modernisoitiin. Sen mastot lyhennettiin parantamaan vakavuutta ja tulenjohtojärjestelmä poistettiin.
Vuonna 1939 alus esiintyi elokuvassa Der letzte Appell Britannian kuninkaallisen laivaston HMS Amphionina, jolloin alukselle oli rakennettu kaksi lisäsavuhormia.
Saksan Puolan offensiivin aikana syyskuussa 1939 Bremse saattoi apumiinalaiva Tannebergia ja Hansestadt Danzigia ja lokakuussa suojasi joukkojenkuljetussaattueita Itämerellä. Operaation päätyttyä alus palasi tykistökouluun Kieliin, missä se palveli aina maaliskuuhun 1940 saakka.
Operaatio Weserübungissa huhtikuun alussa 1940 alus kuului Bergeniin hyökänneeseen osasto 3:een, jonka muut alukset olivat risteilijät Köln ja Königsberg, 1. moottoritorpedovenelaivueen seitsemän S-venettä sekä emälaiva Karl Peters sekä 6. torpedovenelaivueen Leopard ja Wolf. Osasto kuljetti mukanaan noin 1 900 maavoimien sotilaan maihinnousuosaston Bergeniin. Alukseen osui kaksi Norjan rannikkotykistön 210 millimetrin kranaattia. Se korjattiin Stavangerissa. Höyryalus SS Donau törmäsi alukseen 1. marraskuuta Bergenin edustalla, minkä seuraukset eivät kuitenkaan olleet vakavat. Kesäkuussa 1940 alus palasi Kieliin saattajaksi.
Britannian laivaston ilmavoimien lentotukialus HMS Victoriousilta nousseet Fairey Albacoret pommittivat alusta 30. heinäkuuta. Alukseen ei kuitenkaan saatu osumia.
Aluksen saattaessa 6. syyskuuta 1941 Hammerfjordissa joukkojenkuljetusaluksia Tannenfelsiä ja Barcelonaa osasto joutui Britannian kuninkaallisen laivaston risteilijöiden HMS Nigerian ja HMS Auroran yllättämäksi. Bremse sai vedettyä risteilijät pois joukkojenkuljetusalusten luota, mutta se upposi Nigerian törmättyä alukseen.
Kaitlin Olson

Elämäkerta

Olson syntyi Portlandissa, mutta varttui Tigardissa, Oregonissa. Hänen isänsä Don Olson on entinen Portland Tribune -lehden julkaisija. Näyttelemisen pariin Olson päätyi jouduttuaan 12-vuotiaana pyöräonnettomuuteen, jossa hänen kallonsa murtui. Olsonin kallon korjaamista varten hänet leikattiin kaljuksi, mikä oli Olsonin itsetunnolle kova paikka. Hän päätti joko piileskellä lopun elämäänsä tai tulla jollain tavalla esille, jonka myötä Olson liittyi harrastamaan teatteria.
Agit Prop

Poliittinen laululiike

1970-luvun vasemmistolaisen poliittisen laululiikkeen ja varsinkin Agit Propin syntyyn vaikutti perustajiensa folktausta: perustajajäsenillä Pekka Aarniolla ja Launiksen veljeksillä (Tapanilla, Martilla eli Cuculla ja Anterolla) oli kokoonpano nimeltään "Guldgurkorna" ja Sinikka Sokalla "Sinkat" (puhelimessa väärin kuultu nimi "Sinikat" sai sitten jäädä muotoon "Sinkat"). Kaikki olivat tuttuja keskenään jo rippikouluajoilta ja Töölön seurakunnan Mustasaaresta, jossa oli mukana myös edellisiä hieman nuorempi Hannu Nurmio. Muun muassa Linnanmäen kalliolla kokoontui 1960-luvun loppupuolella folk-klubi, jossa istuskeltiin ja kuunneltiin heidän lisäkseen myös muun muassa Hectoria. Voimakas politisoituminen 1970-luvun alussa vei mukaansa ja Suomen kommunistisen puolueen Leninin satavuotisjuhlia voidaan pitää laululiikkeen alkuna.

Perustaminen

Sinikka Sokka, Pekka Aarnio ja Martti Launis lauloivat omien kokoonpanojensa lisäksi myös yhdessä, ja kun mukaan tuli vielä Kiti Neuvonen oli Agit Propin runko koossa. Varsinaisesti Agit Prop oli alun perin Uudenmaan sosialistisen nuorisoliiton (USNL) ohjelmatoimintaa johtamaan perustettu osasto ja toiminnassa oli mukana lukuisia eri henkilöitä. Agit Prop -yhtyeenä sittemmin tunnettu ryhmä syntyi Berliinin II poliittisen laulun festivaalia varten vuonna 1971. Esiintyminen oli menestys ja siitä uutisoitiin laajasti kotimaan lehdistössä. Kvartettia kysyttiin ahkerasti esiintymään eri tilaisuuksiin. Kokoonpanossa tapahtui muutoksia. Kiti Neuvosen tilalle tuli Anu Saari noin vuoden ajaksi ja hän oli mukana myös ensimmäisellä levyllä. Monna Kamun korvattua Anu Saaren kvartetti sai kuuluisimman muotonsa. Agit Propista tuli yksi taistolaisen liikkeen julkisista keulakuvista.

Levytykset

Agit Prop levytti Love Recordsille kaksi omaa levyä: Agit Prop vuodelta 1972 ja Laulu kaikille vuodelta 1974. Lisäksi Agit Prop on mukana useilla eri kokoelmalevyillä. Yhtyeen huippukautta olivat vuodet 1972–1975, jolloin se esiintyi noin 50 kertaa vuodessa. Virallisesti yhtye ei ole koskaan lopettanut toimintaansa. Se on jatkanut konsertointia näihin päiviin asti, tosin välillä pitkinkin tauoin ja pääasiassa kaveripiirin sisäisissä tilaisuuksissa.

Comeback

2000-luvulla Agit Prop on taas nostanut päätään. Ehkä osin Ultra Bran synnyttämän kiinnostuksen myötä nuoremmatkin ikäluokat ovat innostuneet Agit Propin levyistä, jotka on myös uudelleenjulkaistu CD-muodossa. Yhtye esiintyi muun muassa Työväen Musiikkitapahtumassa Valkeakoskella, Seinäjoen Provinssirockissa ja Kaustisella kesällä 2003. Yhtye oli mukana myös dokumenttielokuvassa Kenen joukoissa seisot vuonna 2006. Tässä yhteydessä se levytti pitkän tauon jälkeen myös uusia kappaleita, jotka julkaistiin elokuvan soundtrack-levyllä.
Vuonna 2017 sai ensi-iltansa Agit Propista kertova dokumenttielokuva Lauluja utopiasta. Peter von Bagh aloitti elokuvan teon vähän ennen kuolemaansa vuonna 2014, jonka jälkeen Jouko Aaltonen teki elokuvan loppuun.
Martti Launis kuoli syyskuussa 2018 ja Pekka Aarnio toukokuussa 2019. Agit Prop ilmoitti yhtyetoimintansa päättyneen Launiin kuoleman jälkeen.
Anna (raha)

Anna (hindustaniksi आना) oli rahayksikkö, jota käytettiin Intiassa ennen maan valuutan muuttamista kymmenjärjestelmään vuonna 1957. Yksi anna oli arvoltaan 1/16 rupiaa. Anna itsessään jakaantui neljään paisaan tai 12 piesiin.
Marttisenalainen

Maantietoa

Järven pinta-ala on 23 hehtaaria, se on 750 metriä pitkä ja 650 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kaksi saarta.  Sen rantaviivan pituus on 2,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Vaskiveden lähialueeseen (35.412) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 96,2 metriä mpy.
Viitalankylä (Nurmo)

Viitalankylä on kylä Seinäjoella entisen Nurmon kunnan alueella. Kylä sijaitsee noin 13 kilometriä Seinäjoen keskustasta itään Alavudelle menevän tien varressa.
Matúš Vizváry

Seuraura

Vizváry vietti junioriuransa suurimmaksi osaksi kotikaupungistaan Bratislavasta kotoisin olevassa HK Ružinovissa, jossa hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä Slovakian 1. ligassa kaudella 2006–2007. Kahden siellä vietetyn vuoden jälkeen Vizváry pelasi kauden 2008–2009 pääasiassa Extraligassa, jossa runkosarja eteni suurimmaksi osaksi Slovakian alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa, jossa hän teki 36 runkosarjaottelussa viisi syöttöpistettä. Vizváry pelasi joitain runkosarjaotteluita myös Ružinovin A-nuorissa. Kevätkaudella hän pelasi Extraligaa HC Slovan Bratislavassa kolmen playoff-ottelun verran.
Kaudeksi 2009–2010 Vizváry siirtyi HC 05 Banská Bystrican riveihin, jossa hän pelasi kaksi kautta. Kauden 2011–2012 Vizváry aloitti Valko-Venäjän Ekstraligan Junost Minskissä, mutta hän palasi joulukuussa 2011 kuitenkin kotimaahansa ja siirtyi loppukauden kattaneella sopimuksella HK Dukla Trenčínin joukkueeseen. Vizváry ei kuitenkaan pelannut kevään 2012 pudotuspeleissä juuri ennen niiden alkua tulleen polvivamman vuoksi. Saman vuoden huhtikuussa hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Trenčínin kanssa.
Kauden 2013–2014 Vizváry aloitti Slovakian kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla 2. ligan HO Hamíkovossa. Vain yhden siellä pelatun ottelun jälkeen lokakuussa 2013 hän palasi Extraliigaan ja siirtyi HK Nitraan paikkaamaan loukkaantumisia. Marraskuussa Vizváry siirtyi Suomi-sarjajoukkue Raahe-Kiekkoon viikon mittaisen try-outin kautta. Tammikuussa hän siirtyi alustavasti viikon mittaisella lainasopimuksella sarjatasoa ylemmäs Mestiksen Kajaanin Hokkiin. Tämän jälkeen Vizváryn sopimusta joukkueen kanssa jatkettiin kauden loppuun.
Vizváry siirtyi kaudeksi 2014–2015 vuoden mittaisella sopimuksella Puolan pääsarjassa Polska Hokej Ligassa pelaavaan Unia Oświęcimiin. Hän voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +22. Kaudeksi 2015–2016 Vizváry siirtyi EUHL-yliopistosarjaan tšekkiläisen Prahan kansainvälisten suhteiden ja julkisen hallinnon yliopiston joukkueeseen, Diplomats Pressburgiin.

Maajoukkueura

Vizváry pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2009.
Pyhälahden kansakoulu

Pyhälahden kansakoulu sijaitsee Keiteleen Pyhälahden rannalla Konnevedellä. Koulurakennus valmistui syksyllä 1946. Pyhälahden koulu on viimeinen Konnevedelle perustettu kansakoulu. Koulu on rakennustyyliltään ja -tavaltaan tyypillinen 1930–1940-luvun koulurakennus. Rakennus on kulttuuri- ja rakennushistoriallinen suojelukohde.
Koulun tontilla Pyhälahden hiekkarannan rinteessä on jääkauden jättämä kiviröykkiö ”Hiidenpelto”, jonka takia koulun tontti oli alun perin rakentamaton. Koulurakennus sijaitsee noin 50 metrin päässä vanhasta perinteisestä Pyhälahden kalatiestä. Koulun järven puoleisessa rinteessä on rantalehto ja luonnonlähde. Keiteleen Pyhälahti rakennuspaikkana on Natura 2000:n järviluonnon suojelualuetta. Vesistö liittyy Kymijoen vesistöön ja Neiturin kanavan kautta Suomen uusimpaan Etelä-Konneveden kansallispuistoon. Alue on luonnonhistoriallinen, ja lähiseudulta on löytynyt monia muinaismuistoja
Pyhälahden kansakoulu aloitti toimintansa supistettuna kouluna vuokrahuoneissa vuonna 1937. Koulurakennus oli tarkoitus rakentaa vuonna 1940, mutta hanke toteutui sotavuosien vuoksi vasta 1946. Pyhälahden kansakoulun rakensivat Matti Paananen, Simo Sirkka ja Kalle Jäppinen. Perustuksen lohkokivet otettiin Kantianvuoresta. Kivilaji on vaaleanharmaata, keskirakeista, selvästi suuntautunutta granodioriittia, jossa esiintyy punertavaa graniittia leikkaavina juonina tai osueina.
Koulurakennus on hirsirakenteinen. Siinä oli alun perin pärekatto. Vuonna 1954 rakennukseen laitettiin tiilikatto ja lautavuoraus. Vuonna 1965 Pyhälahden kansakoulu lakkautettiin ja koulupiiri yhdistettiin Särkisalon koulupiiriin. Koulu toimi tämän jälkeen kylätalona. Koulurakennusta ja pihapiiriä on kunnostettu muun muassa vuosina 1990–1992, 2000–2002 ja 2010. Lähiseudulla ovat muun muassa Navettakino, Riihikahvila, Kalasatama ja hiekkaranta.
Kulttuurihistoriallisesti arvokkaassa hirsirakennuksessa ovat toimineet myöhemmin muun muassa Särkisalon kyläyhdistys, Retkeilykeskus Rantakallio sekä taiteilija Eeva-Liisa Mölsän ateljee. Pyhälahden vanha kansakoulu toimii edelleen mökki- ja retkimatkailijoiden kiintopisteenä sekä leirikouluna elävänä museona.
Nokia Lumia 1020

Julkaisu

Puhelin julkaistiin 11. heinäkuuta 2013 New Yorkissa.

Arvostelut

Kotimaiset arvostelut
TaskuMuro myönsi puhelimelle TaskuMuro suosittelee -erikoismaininnan. Puhelimen vahvuuksina se piti kameraa, sen hämärä- ja videokuvausominaisuuksia, Pro Camera -sovellusta, zoomia, HAAC-mikrofoneja, 2 gigatavun RAM-muistia, näytön kuvanlaatua, Nokian omia sovelluksia ja Amber-päivitystä. Heikkouksina mainittiin muistikorttipaikan ja sisäisen langattoman latauksen puuttuminen, kameran hidas toiminta ja "kyhmy" puhelimen takakuoressa sekä käyttöjärjestelmän heikkoudet.
Maud Kuistilan palkinto

Maud Kuistilan palkinto on Maud Kuistilan Muistosäätiön vuodesta 1994 alkaen jakama palkinto, joka myönnetään ansioituneelle lääketieteen alan tutkijoiden kouluttajalle. Palkinnon tarkoituksena on korostaa tutkijoiden kouluttajien merkitystä korkeatasoisen lääketieteellisen tutkimusperinteen säilyttämiselle ja edistämiselle Suomessa.   
Palkinnon saajan valitsee Maud Kuistilan Muistosäätiön tieteellinen neuvottelukunta. Palkinnon suuruus on nykyisin 20 000 euroa.
Ranskan avaruusjärjestö

Merkittävin rooli EU:n avaruustoiminnassa

Se kehitti Ranskan Diamant-kantoraketin ja Astérix-satelliitin 1960-luvun alussa. Astérixin laukaisun jälkeen Ranskasta tuli maailman kolmas avaruusmaa 26. marraskuuta 1965.
CNES on ollut aloitteentekijä useimmissa ESAn suurhankkeissa. Se rahoitti esim. Ariane 1 -kantoraketin kehityksen ja Hermès-avaruussukkulaohjelman (epäonnistui) jne. ennen kuin vei ne ESA:n toteuttavaksi. Myös eurooppalaisten sääsatelliittien ja EUMETSAT-sääsatelliittiorganisaation kehittäminen oli CNES:n aloite. Ranskan avaruusteollisuuden kehitys ja konsolidointi koordinaatiossa lentokoneteollisuuden konsolidaation kanssa hoidettiin Ranskassa valtionhallinnon, osin CNESinkin, johdolla paremmin kuin muissa Länsi-Euroopan maissa.
Vuonna 2007 CNES julkaisi Ufo-arkistonsa Internetissä.

Organisaatio ja keskukset

CNES:in päämaja on Pariisissa. Sen teknologiakeskus on Toulousessa. Sen pääjohtajana on ollut Jean-Yves Le Gall vuodesta 2013 lähtien. Hän on myös Euroopan avaruusjärjestön (ESA) neuvoston puheenjohtaja ja International Astronautical Federation (IAF) puheenjohtaja. CNESistä vastaava ministeriö on ”l’Enseignement supérieur et de la Recherche” eli tutkimusministeriö.