google/wiki40b huggingface dataset:
Piero Sodano

Piero Sodano (s. 3. heinäkuuta 1946) on italialainen entinen ralli-kartanlukija. Hän aloitti uransa jo vuonna 1967 toimimalla mm. Bruno Ferrarisin kartanlukijana Italiassa ajetuissa EM-ralleissa. Vuosina 1971 ja 1972 hän kiersi EM-sarjaa maanmiehensä Sergio Barbasion kartanlukijana.
1973 FIA lanseerasi automerkkien MM-sarjan ja Sodano osallistui Lancian tiimissä kartanlukijana kolmeen ralliin. Monte Carlossa hän toimi Simo Lampisen kartanlukijana, Ruotsin rallissa kuljettajana oli Ove Andersson ja Sanremossa jälleen Simo Lampinen. Seuraavana kahtena vuonna Sodano oli kartanlukijana MM- ja EM-ralleissa pääsääntöisesti Barbasiolle ja Mauro Pregliascolle. Vuoden 1975 RAC-rallissa Sodano istui kolmannen ja viimeisen kerran Simo Lampisen kartanlukijana.
Vuosina 1977 ja 1978 Sodanon pääasiallinen pari oli italialainen rallilegenda Sandro Munari. Viimeisen MM-rallinsa Sodano ajoi Sandro Munarin kanssa Keniassa vuonna 1981.
Kaikkiaan Sodano työskenteli kartanlukijana 21 MM-osakilpailussa. Voittoja ei tilille kertynyt mutta kahdesti Sodano pääsi Sandro Munarin kartanlukijana palkintokorokkeelle.
ÉS Footwear

éS Footwear on vuonna 1995 perustettu yhdysvaltalainen lautailukenkävalmistaja, jonka omistaa Sole Technology.
Elisabeth Öhman

Ura

Öhman on näytellyt sekä Turun ruotsalaisen teatterin että Svenska Teaternin musikaaleissa ja puhenäytelmissä. Lisäksi hän on tehnyt uraa improvisaatioteatteri Stjärnfallissa, joka on 1996 perustettu ruotsinkielinen riippumaton teatteriryhmä.
Valkokankailla Öhman on näytellyt muutaman sivuroolin. Hän on niin ikään tehnyt ruotsinkielisen ääniohjauksen elokuvaan Muumi ja vaarallinen juhannus (2008) yhdessä Iivo Baricin kanssa. Myös televisiosarjoissa Öhman on näytellyt lähinnä sivurooleja, kuten Kristinan osan 1990-luvun suositussa draamasarjassa Metsolat. Vuonna 1997 hänellä oli Samantha Hooberin rooli lyhytelokuvassa Kosminen kaaos (The Cosmic Sucker).
Pappilanmäki (Kirkkonummi)

Pappilanmäki (ruots. Prästgårdsbacken) on kunnanosa Kirkkonummella. Pappilanmäki sijaitsee Kirkkonummen keskustan pohjoiskupeessa, mäen päällä. Pappilanmäessä sijaitsee Kirkkonummen Seurakuntatalo sekä Lyan-talo, jossa seurakunta järjestää paljon nuorisotapahtumia. Pappilanmäki koostuu pääasiassa omakotitaloista sekä rivitaloista, mutta myös muutamasta pienkerrostalosta.
Pappilanmäestä on alle kilometri matkaa Gesterbyn koululle sekä Kirkkonummen uimahallille. Jalankulkijoille tarkoitettua Rovastinpolkua pitkin pääsee nopeasti Kirkkonummen torille, jonne myös alle kilometrin matka kävellen. Pappilanmäki on suosittua lapsiperheiden asuinaluetta.
René Fournier

René Fournier oli ranskalainen lentokonesuunnittelija. Hän aloitti lentokoneiden suunnittelun 1947 ja suunnitteli uransa aikana yhteensä 12 prototyyppiä. Hänen suunnittelemiaan koneita valmistettiin yhteensä 800, ja vaikka niitä ei enää valmisteta, niitä on yhä käytössä, sillä niitä pidetään  taloudellisina ja helppokäyttöisinä.
Hänen suunnittelemiaan koneita ovat RF-01, RF-2, RF-3, RF-4, RF-4D, RF-5, RF-5B, RF-6, RF-6B, RF-7, RF-8, RF-9, RF-10, RF-47.
Shibām

Historia

Shibām syntyi 200-luvulla vilkkaan suitsuketien varrelle ja toimi satoja vuosia Hadramautin pääkaupunkina. Kaupungin vaurauden lähde oli temppeliolibaanin aromaattinen pihka, olibaanihartsi, jota myydään sen kaduilla edelleen. Tuottoisa suitsukekauppa houkutteli myös vihamielisiä beduiineja, joiden ryöstöyrityksiä vastaan kaupungin ympärille pystytettiin puolisuunnikkaan muotoinen muuri.
Vanhakaupunki kasvoi puoli kilometriä pitkälle kukkulalle, jossa se oli turvassa wadin vuotuiselta tulvimiselta. Suurin osa kaupungin viidestäsadasta kerrostalosta rakennettiin 1500-luvulla noudattaen tiheää ruutuasemakaavaa. Muutama rakennus on kuitenkin peräisin islamin alkuajoilta: esimerkiksi perjantaimoskeijan vanhimmat osat rakennettiin jo 800-luvulla Harun al-Rašidin, abbasidien kalifin, valtakaudella. Kaupungin hallinnollisena keskuksena toiminut linna on puolestaan 1200-luvulta.
Pitkän historiansa aikana Shibāmia ovat hallinneet monet Hadramoutin emiiri- ja sulttaanikunnat. Kaupunki kuului pitkään läheiselle Kathîrin sulttaanikunnalle, jonka syrjäytti 1800-luvun puolivälissä Adeninlahdelta käsin levinnyt Qu’aitin sulttaanikunta. Vuosina 1967–1990 Shibām oli osa sosialistista Jemenin demokraattista kansantasavaltaa. Kommunistien valtakaudella ja sitä seuranneina taloudellisesti epävakaina vuosina vanhakaupunki rappeutui ja menetti yli puolet asukkaistaan.

Arkkitehtuuri

Shibāmin vanhankaupungin talot on muurattu mutatiilistä ja ne ovat läpileikkaukseltaan puolisuunnikkaan muotoiset. Ylimmissä kerroksissa on käytetty pienempiä tiiliä kuin alimmissa kerroksissa, jotta talot eivät sortuisi oman painonsa alle. Taloissa on koristeelliset, puiset kaari-ikkunat ja ovet ja yleensä viisi tai kuusi kerrosta. Kaupungin korkein rakennus on kahdeksankerroksinen ja sen huippu kohoaa 29,15 metrin korkeudelle katutasosta ja 36,51 metrin korkeudelle wadin pohjasta. Mutatiilien rapautuessa aikojen saatossa taloja on jouduttu korjaamaan moneen otteeseen, ja tällä hetkellä niiden keski-ikä on 100–200 vuotta. Kaupungin vanhin kerrostalo on Jarhoumin talo, jonka iäksi arvoidaan lähes 400 vuotta. Talojen rakenteita uhkaavat jokavuotiset rankkasateet, joiden vaikutuksia asukkaat yrittävät lieventää rappaamalla julkisivut kipsillä ja kalkilla.
Kussakin talossa asuu tavallisesti vain yksi perhe, joka käyttää ensimmäistä kerrosta ruokavarastona, toista kerrosta eläinsuojana ja ylempiä kerroksia asuinhuoneistona. Pitämällä kotieläimiä kotinsa alakerrassa asukkaat eivät nähneet nälkää, jos kaupunki joutui pitkän piirityksen kohteeksi. Kolmannessa kerroksessa ovat miesten huoneet ja neljännessä kerroksessa naisten huoneet, keittiö sekä perheen olohuone. Tätä ylemmissä kerroksissa ovat makuuhuoneet sekä kattoterassi, jota käytetään kesällä nukkumiseen. Joidenkin talojen yläkerroksia yhdistävät kapeat sillat, joita pitkin naiset voivat vierailla toistensa luona laskeutumatta kadulle. Ennen vanhaan asukkaat käyttivät siltoja myös pakoreittinä talosta toiseen, kun taloihin tunkeutui rosvoja.
Keltasukasnokka

Levinneisyys

Keltasukasnokkaa tavataan Norsunluurannikolla, Ghanassa, Guineassa, Liberiassa ja Sierra Leonessa. Se on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi, ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi. Vuonna 2008 laji luokiteltiin vaarantuneeksi, mutta tutkimusten mukaan keltasukasnokka ei ole niin altis elinympäristömuutoksille kuin ennen luultiin, joten sen uhanalaisuusluokka laskettiin silmälläpidettäväksi uusimmassa uhanalaisuusarvioinnissa.
Carl Gunnarsson

Ura

Gunnarssonin kasvattajaseura on HC Örebro. Hän aloitti joukkueessa miesten pelit kaudella 2003–2004, kun Örebro HK pelasi HockeyAllsvenskanissa. Gunnarsson siirtyi seuraavaksi kaudeksi Linköpings HC:n riveihin. Hän pelasi siellä ensimmäiset Elitserien-ottelunsa kaudella 2005–2006, jolloin Gunnarsson pelasi 14 ottelua. Hän pelasi kautensa lähinnä Liunköpingin J20-joukkueessa, joka voitti J20 SuperElitin mestaruuden. Varsinaisen tulokaskautensa hän pelasi seuraavalla kaudella, kun 30 ottelussa tuli tehot 2+2=4. Kahden ensimmäisen kautensa aikana Gunnarsson kävi myös lainalla IFK Arboga IK:ssa ja VIK Västerås HK:ssa.
Keväinä 2007 ja 2008 Gunnarsson voitti Elitserienin hopeaa. Hän pelasi kaudella 2008–2009 myös Champions Hockey Leaguen peleissä. Gunnarsson teki samalla kaudella läpimurtonsa tehden 53 ottelussa tehot 6+10=16.
Kaudeksi 2009–2010 Gunnarsson teki tulokassopimuksen Toronto Maple Leafsin kanssa. Hän teki tulokaskaudellaan 43 ottelussa tehot 3+12=15 sekä keräsi kymmenen jäähyminuuttia. Gunnarssonin ensimmäinen NHL-maali syntyi 29. tammikuuta 2010 New Jersey Devilsin Martin Brodeurin taakse. Hän pelasi myös 12 ottelua AHL-joukkue Toronto Marliesissa.

Maajoukkue

Gunnarsson debytoi Ruotsin miesten maajoukkueessa kaudella 2008–2009 ja pelasi keväällä 2009 miesten MM-kilpailuissa voittaen pronssia. Hän pelasi MM-kilpailuissa myös vuosina 2010 ja 2011. Vuonna 2011 tuli hopeaa ja 2010 pronssia. 
Vuonna 2004 Gunnarsson pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa.
Neve Campbell

Ura

Ennen näyttelijänuraansa Campbell harrasti tanssia: hän kävi torontolaista balettikoulua ja esiintyi muun muassa Pähkinänsärkijässä ja Prinsessa Ruususessa. Hän aloitti näyttelemisen 14–15-vuotiaana, jolloin esiintyi musikaalissa Oopperan kummitus Torontossa. Vuosina 1992–1993 hän näytteli kanadalaisessa televisiosarjassa Catwalk, jossa esitti Daisy McKenzien roolia.  
Campbell nousi suureen julkisuuteen saatuaan Julia Salingerin roolin nuortensarjasta Viiden juttu (Party of Five). Hän esiintyi sarjassa sen alusta loppuun asti, kuuden tuotantokauden ajan vuosina 1994–2000. Hän näytteli sarjan esittämisen aikaan myös useissa elokuvissa. Vuonna 1996 ilmestyi kauhuelokuva Scream, jossa Campbell esitti päähenkilö Sidney Prescottia. Elokuva oli kaupallinen menestys ja sille on tehty myöhemmin kolme jatko-osaa, jotka ovat ilmestyneet vuosina 1997, 2000 ja 2011. Campbell jatkoi Sidney Prescottin roolissa noissa kaikissa. Muita hänen 1990-luvun elokuviaan olivat muun muassa Noitapiiri (The Craft, 1996), Villit kuviot (Wild Things, 1998) ja Tango kolmelle (Three to Tango 1999). 
2000-vuosikymmenellä Campbell esiintyi elokuvaurallaan pääasiassa pienen budjetin independent-elokuvissa. Yksi näistä on vuonna 2003 ilmestynyt Robert Altmanin ohjaus Tanssin taika (The Company). Campbell oli käsikirjoittamassa ja tuottamassa tuota balettiaiheista elokuvaa, ja esitti myös sen pääosaa. Vuonna 2009 hän näytteli lyhytikäiseksi jääneessä NBC:n televisiosarjassa The Philanthropist. Hän on näytellyt elokuvien ja television lisäksi myös teatterissa. Vuonna 2006 hän esiintyi ensimmäistä kertaa Lontoon West Endillä, kun oli mukana Old Vic -teatterissa esitetyssä Arthur Millerin näytelmään Resurrection Blues perustuvassa esityksessä. Näytelmän ohjasi Robert Altman muutama kuukausi ennen kuolemaansa.

Yksityiselämä

Cambell syntyi siirtolaistaustaisille vanhemmille Ontariossa. Isä Gerry Cambell on alun perin Skotlannista, äiti Marnie Neve sen sijaan Alankomaista. Cambellilla on äitinsä puolelta sefardijuutalaiset sukujuuret, ja hän on kertonut pitävänsä itseään etnisesti juutalaisena, mutta harjoittavansa katolista uskontoa.
Campbell on ollut kahdesti naimisissa, vuosina 1995–1998 Jeff Coltin ja vuosina 2007–2011 John Lightin kanssa. Hän tapasi brittiläisen Lightin tehdessään independent-elokuvaa Investigating Sex (2001), jossa molemmat näyttelivät. Campbellilla on nykyisen miesystävänsä JJ Feildin kanssa yksi lapsi, elokuussa 2012 syntynyt poika Caspian.
Campbell on esiintynyt Kanadan Touretten oireyhtymä -säätiön (Tourette Syndrome Foundation of Canada) ja Yhdysvaltain Touretten oireyhtymä -yhdistyksen (Tourette Syndrome Association) kampanjoissa. Hänen veljensä Damian (s. 1982) sairastaa kyseistä oireyhtymää. Hänellä on myös kaksi muuta veljeä, Christian Campbell (s. 1972) ja Alex Campbell (s. 1984), jotka kumpikin ovat tehneet näyttelijäntöitä.
Suojärven kartonkitehdas

Suojärven kartonkitehdas (ven. АООТ "Суоярвская картонная фабрика" , AOOT Suojarvskaja kartonnaja fabrika) on Suojärvellä Karjalan tasavallassa Venäjällä sijaitseva kartonkitehdas. Tehdas sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttaman entisen Suojärven kunnan alueella. Tehdas perustettiin alueen kuuluessa Suomelle ja sen omisti tuolloin Wiborg Wood Company. Tehtaisiin kuului Suojärven saha sekä Suojärven puuhiomo, kartonki- ja laatikkotehdas. Sellutehdas perustettiin vuonna 1937.
Venäjän aikana tehtaan omisti holdingyhtiö OAO Petrozavodskmash. Tehtaalla on yksi toimiva kartonkikone. Kartonkikone seisoi vuosina 1994-2004. Vuonna 2004 OAO Kondopoga -yhtiö osti Suojärven kartonkitehtaan.
Vuonna 2005 tehtaassa valmistettiin 70 700 tonnia kartonkia. Tehdas työllistää noin 300 henkilöä.
Gýtheio

Historia

Antiikin aikana kaupungin nimi oli Gytheion (lat. Gytheum). Se sijaitsee Koumarós-nimisen vuoren (kreik. Κουμάρος) juurella. Vuoren nimen on tulkittu tarkoittavan ”jumalten maata”. Kreikkalaisen mytologian mukaan Apollon ja Herakles perustivat Gytheionin.
Gytheionin ensimmäiset asukkaat kävivät kauppaa foinikialaisten kanssa. Foinikialaisilla oli tukikohta Kranaen eli nykyisin Kranáin saarella. Spartan kuninkaan puolison Helenan ja Troijan kuninkaan pojan Pariksen kerrotaan viettäneen Kranaella ensimmäisen yönsä. Gytheion toimi aikoinaan myös sekä Spartan laivaston että kaupallisena satamana. Ateenalaiset tuhosivat Gytheionin vuonna 455 eaa., jonka jälkeen spartalaiset linnoittivat sataman uudelleen.
Osmanien valtakaudella Mánin niemimaan koillisosa, jossa Gýtheiokin sijaitsee, nimettiin Marathonísiksi. Alueesta tuli 1700-luvun aikana Grigorákiksen perheen omaisuutta. Mánin alueen merkittävin bey Tzanétbeis Grigorákis (kreik. Τζανέτμπεης Γρηγοράκης) hallitsi aluetta 16 vuoden ajan.
Gýtheio oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Anatolikí Mánin kuntaan yhdessä Oítylon ja Smýnoksen kanssa.
Johan August Wahlberg

Johan August Wahlberg (9. lokakuuta 1810 Lagklarebäck, Ruotsi – 6. maaliskuuta 1856 Ngamijärvi, Betšuanamaa, nykypäivän Botswana) oli ruotsalainen luonnontutkija, lintutieteilijä ja tutkimusmatkailija.
Wahlberg aloitti opiskelun Uppsalassa vuonna 1829, opiskeli sitten jonkin aikaa kemiaa eräässä tukholmalaisessa apteekissa, minkä jälkeen hän opiskeli Tukholman Metsäinstituutissa ja Degebergin maatalousinstituutissa. Hän valmistui Metsäinstituutista 1834, jota ennen hän vuonna 1832 liittyi professori Carl Henrik Bohemanin seuraan, joka teki hyönteisten keruumatkan Norjaan. Vuosina 1833 ja 1834 Wahlberg matkusteli metsäasioissa Ruotsissa ja Saksassa. 1836 hän sai insinöörin viran Ruotsin maanmittauskonttorista.
Vuonna 1837 Ruotsin luonnonhistoriallinen museo etsi henkilöä tutkimusmatkalle Etelä-Afrikkaan ja Wahlberg hyväksyttiin. Hän saapui Kapkaupunkiin 1838 Ruotsin Tiedeakatemian rahoittamana ja keräsi suuren määrän luonnonhistoriallisia näytteitä, muun muassa 533 nisäkästä, 2 527 lintua, 480 sammakkoeläintä ja 5 000 hyönteislajia, jotka hän toimitti Ruotsiin 1840. Kesällä 1841 Wahlberg tutki Natalin kasvistoa ja eläimistöä ja teki retkiä myös muualle eteläiseen Afrikkaan. Hän palasi Kapkaupunkiin loppuvuonna 1844 ja lähetti keräämänsä näytteet Ruotsiin. 1845 hän matkusti takaisin kotimaahansa ja sai takaisin virkansa.
1853 Wahlberg palasi Afrikkaan ja saapui Kapkaupunkiin jouluna 1853, josta hän matkusti huhtikuussa 1854  Walvis Bayn kaupunkiin nykyiseen Namibiaan. Täällä hän liittyi Charles Anderssonin seurueeseen, joka lähti tutkimaan Ngamijärven seutua. Wahlberg osallistui norsujahtiin ja kuoli onnettomuudessa jäätyään haavoittuneen elefantin ruhjomaksi.
Samoihin aikoihin, 8. lokakuuta 1856, valitsi Tiedeakatemia hänet jäsenekseen, sillä viesti kuolemasta ei ollut vielä ennättänyt Tukholmaan. Wahlberg onkin ainoa, joka on valittu akatemian jäseneksi kuolemansa jälkeen.
Wahlberg nimesi useita uusia lintulajeja, muun muassa töyhtömerimetson (Phalacrocorax coronatus). Hänen kunniakseen on nimetty sirokotka (Aquila wahlbergi), epolettilepakko (Epomophorus wahlbergi) ja eräs puulaji Entada wahlbergi.
Reserviupseerikoulun toinen komppania

Reserviupseerikoulun toinen komppania, jota kutsutaan puhekielessä kirveskomppaniaksi, oli Reserviupseerikoulun toinen jalkaväkikomppania, joka opetti tulevia jalkaväen joukkueenjohtajia.  Toinen komppania oli majoitettuna Reserviupseerikoulun päärakennukseen.
Kirveskomppaniassa, joka koostui kolmesta joukkueesta, järjestettiin sotilasopetusta alueellisten joukkojen käyttöön.
Toinen komppania yhdistettiin Ensimmäiseen komppaniaan vuoden 2011 alussa.
Hahle

Historiaa

Veijo Hahle (1928–1989) opiskeli viulunsoittoa Sibelius-Akatemiassa ja kaiverrusta Ateneumissa, mutta teki kuitenkin uransa liikemiehenä. Vuonna 1964 hän perusti Hahle Ky:n, sittemmin Oy:n, josta tuli Suomen suurimpiin kuuluva huonekaluhelojen maahantuoja. Vuonna 1969 Hahle sai suuren itävaltalaisen kalustehelavalmistaja Blumin edustuksen.
Vuonna 1983 Hahle myytiin Grahnin suvun perustamalle rakennushelavalmistaja Primolle. Vuonna 1988 Primo ja sen mukana Hahle myytiin lukkovalmistaja Wärtsilä Securitylle eli Abloylle. Vuonna 1991 Hahleen osti sen toimiva johto, Jukka Pitkänen ja kaksi muuta johtajaa nimeltään Pessi ja Tanninen. Vuonna 2011 Pitkänen jäi eläkkeelle ja myi osuutensa Hahleesta.
Vuonna 1995 Hahleen kylkeen ostettiin polvijärveläinen työtasoja valmistava Ecolam ja vuonna 1999 kangasniemeläinen ovivalmistaja Josadoor Oy. Vuonna 2012 ostettiin kylpyhuonekalusteita ja keittiöaltaita valmistava ja maahantuova Otsoson Oy. Baltian markkinoilla Hahle-ryhmää edustaa Hahle Eesti Oü. Vuonna 2015 ryhmään liittyi Muuramelainen valaisimia valmistava M-Light Oy.
Lord Haw-Haw

Lord Haw-Haw on nimi, jota käytetään useasta henkilöstä, jotka kuuluttivat saksalaisen Reichsrundfunkin Britanniaan suunnattua Germany Calling -propagandalähetystä toisen maailmansodan aikana. Yleensä sillä kuitenkin tarkoitetaan William Joycea.
Nimeä käytti ensimmäisen kerran Jonah Barrington Daily Express -lehdessä 14. syyskuuta ja toistamiseen 18. syyskuuta 1939. On epäselvää, ketä henkilöä sillä alkujaan tarkoitettiin. Oletettavasti sillä viitattiin yhtenä kuuluttajana toimineeseen Norman Baillie-Stewartiin ja hänen aristokraattiseen Oxfordin aksenttiinsa. Baillie-Stewart kertoo kuitenkin omaelämäkerrassaan alkuperäisen Lord Haw-Haw'n olleen Wolff Mittler. Tunnetuin nimen kantajista on kuitenkin William Joyce, joka palkattiin toimittajaksi ja kuuluttajaksi 18. syyskuuta 1939, ja johon Joseph Goebbels 5. tammikuuta 1940 alkaen viittaa päiväkirjoissaan Lord Haw-Haw'na. William Joyce paljasti henkilöllisyytensä radiolähetyksessä 3. huhtikuuta 1941, tosin esimerkiksi BBC oli jo varmuudella tunnistanut Joycen 2. elokuuta 1940.
Lord Haw-Haw'n radiolähetysten kuulijamäärät olivat suurimmillaan niin sanotun valesodan aikana syyskuusta 1939 huhtikuuhun 1940. Alkuvuonna 1940 BBC arvioi, että kuusi miljoonaa kuulijaa kuunteli lähetyksiä vähintään joka toinen päivä, ja 18 miljoonaa kuunteli satunnaisesti. Samaan aikaan BBC:n omilla uutisilla oli 23 miljoonaa säännöllistä kuulijaa.
Syy suuriin kuuntelijamääriin – pahennusta herättävästä esitystavasta huolimatta – oli ohjelmasta saatu, usein ensimmäinen tieto kaatuneiden nimistä.
Urpo Rauhala

Urpo Rauhala (s. 1955 Kuhmoinen) on suomalainen director musices, muusikko ja kuoron- sekä orkesterinjohtaja.
Hänen vanhempansa ovat Alli Rauhala (syntynyt Muolaassa) ja Matti Rauhala (syntynyt Viipurissa).
Helsinkiläisen mieskuoron Viipurin Lauluveikkojen ensimmäinen laulunjohtaja Urpo Rauhala aloitti musiikkiopintonsa Viipurin musiikkiopistossa Lahdessa (nyk. Lahden Konservatorio) opiskellen pianon- ja urkujensoittoa isänsä Matti Rauhalan oppilaana. Opinnot jatkuivat Sibelius-Akatemiassa, jossa Rauhala suoritti orkesterin- ja kuoronjohdon tutkinnot professori Jorma Panulan ja professori Harald Andersénin johdolla sekä urkudiplomin 1988 professori Kari Jussilan johdolla.
Urpo Rauhala toimii Nurmijärven musiikkiopiston rehtorina ja on johtanut opiston orkesteriprojekteja. Hän on toiminut mm. Helsingin Poliisilaulajien, Laulu-Miehet- sekä Amadeus-kuorojen johtajana, Sulasolin kouluttajana ja Mieskuoroliiton taiteellisena johtajana. Kuorojen levytyksiä ja konsertteja Rauhala on johtanut kotimaassa, useissa Euroopan maissa sekä Kauko-Idässä.
Rauhala on konsertoinut myös pianistina, urkurina ja cembalistina ja on säveltänyt ja sovittanut musiikkia erilaisille kokoonpanoille.
Länsi-Intia

Länsi-Intia on alue Atlantin valtamerellä Karibialla, johon kuuluvat Isot Antillit, Pienet Antillit sekä Lucayanien saaristo.
Alkuperäiskansat olivat Länsi-Intian ensimmäisiä asukkaita. Vuonna 1492 Kristoffer Kolumbuksesta, joka etsi meritietä Intiaan, tuli ensimmäinen saarille saapunut eurooppalainen. Historioitsijat uskovat hänen olleen ensimmäinen, joka astui jalalla Bahamalle. Kolumbuksen ensimmäisen merimatkan jälkeen eurooppalaiset alkoivat käyttää termiä Länsi-Intia erottaakseen alueen Etelä-Aasian ja Kaakkois-Aasian Itä-Intiasta.
Arpeggio

Arpeggio [arˈpeddʒo] (’kuin harppu’) eli murtosointu on musiikillinen termi, jolla tarkoitetaan, että jonkin soinnun äänet soitetaan erikseen toinen toisensa jälkeen (usein matalammasta korkeampaan) sen sijaan, että ne soitettaisiin yhtä aikaa.
Arpeggio voi olla tehostuskeinona musiikissa. Esimerkiksi loppusoinnun voi soittaa hitaasti arpeggiona, vaikka kappaleessa ei muuten murtosointuja käytettäisikään. Toisaalta koko kappale voi perustua arpeggioihin kuten esimerkiksi monet pianolle sävelletyt etydit ja preludit.
Nuottikirjoituksessa arpeggiot kirjoitetaan yleensä tavanomaisilla nuoteilla, mutta tehostuskeinona esiintyessään arpeggiot kirjoitetaan usein myös piirtämällä pystysuunnassa oleva aaltoileva paksu viiva arpeggiona soitettavan soinnun eteen.
1980-luvun kotitietokoneilla tehdyssä musiikissa käytettiin arpeggioksi kutsuttua efektiä, jotta saataisiin aikaan soinnulta kuulostavia ääniä käyttämättä kuitenkaan enempää kuin yhtä äänikanavaa. Arpeggio-efektissä murtosointuja soitettiin niin nopeasti, että ne kuulostivat yhdeltä soinnulta. Näin pyrittiin kiertämään äänikanavien vähäisestä määrästä johtuvia säveltämistä koskevia rajoituksia.
EmCe Solution Partner

Historia

EmCen perustivat vuonna 1980 Stig Haglund ja Kåre Norrgård. Nykyinen toimitusjohtaja Markus Backlund aloitti tehtävässään vuonna 2008. EmCe on eräs Suomen vanhimmista kirjanpito-ohjelmistojen toimittajista.
Poliisin poika (elokuva)

Juoni

Pikkurikollinen Trampas pääsee vankilasta ja alkaa heti suunnitella uusia keikkoja yksinkertaisen veljensä Lepsun kanssa.  Pankkiryöstöön he saavat kumppaneiksi myös Trampaksen raskaana olevan naisystävän ja kuljettajaksi Ruandasta pakolaisena tulleen Jussen.

Vastaanotto

Yle TV1 -kanavan Kotikatsomo-sarjaan tehty tv-elokuva keräsi ensiesityksellään yli miljoona katsojaa ja uusinnassakin 870 tuhatta. Siitä on tullut eräänlainen kulttielokuva, jonka dialoginpätkiä toistellaan ympäri Suomen. Arvostelut olivat vaihtelevia. Elokuvauutisten nimetön kriitikko antoi Poliisin pojalle kolme tähteä viidestä ja luonnehti sen sisällöksi ”vajaan puolitoistatuntisen verran kaljoittelua, halpaa mutta ajoittain hyvinkin hauskaa verbaalista huumoria ja pankkiryöstöjen sarja”. MTV:n Jari Rantala kirjoitti toisen Tervo-filmatisoinnin Rikos & Rakkaus arviossaan vuonna 2002 Poliisin pojan epäonnistuneen surkeasti: ”Tervon kertojapersoonat ja henkilöiden sisäiset ominaisuudet hukattiin ja homma valui viinanhuuruisena pintaviiltelynä vessasta alas.”. Helsingin Sanomien Jukka Kajava oli positiivinen: ”Rökälehuumori puhkeaa kukkaan, eikä hyvästä mausta ole tietoakaan, mutta draama toimii.”
Makkabiadit

Makkabiadit (hepreaksi ‏מַכַּבִּיָּה‎‎) on juutalaisten urheilukilpailu, jotka järjestetään neljän vuoden välein Tel Avivissa. Makkabiadeja koordinoi Maccabi World Union. Ensimmäiset kilpailut järjestettiin 1932.
Bachi

Bachi (jap. 撥, lausutaan batši) on isokokoinen plektra eli näppäin, jolla soitetaan japanilaisia soittimia shamisenia (jap. 三味線) ja biwaa (jap. 琵琶). Shamisenin bachi on painava, noin 20 senttimetrin pituinen ja se muistuttaa muodoltaan Y-kirjainta. Sen 'varsi' on tavallisesti valmistettu tammesta ja terävä näppäinosa koiranpensaasta eli puksipuusta. Arvokkaimmat bachit on perinteisesti valmistettu norsunluusta. Nykyään käytetään myös muovista valmistettuja näppäimiä.
Bachiksi (jap. 桴), (jap. 枹) (batchi tai/ja buchi) kutsutaan myös japanilaisetn Taiko-rumpujen soittoon tarkoitettuja puisia palikoita.