Moonsorrow

Alkuajat

Serkukset Ville ja Henri Sorvali perustivat Moonsorrow'n vuonna 1995. He tekivät neljä demoa, joista julkaistiin kuitenkin vain kaksi: Metsä (1997) ja Tämä ikuinen talvi (1998). Toiset kaksi demoa, Promo ja Thorns of Ice, joko hävisivät tai tuhottiin. Tämä ikuinen talvi auttoi yhtyettä hankkimaan levytyssopimuksen Plasmatica Recordsin kanssa. Samalla rumpukone korvattiin rumpali Marko Tarvosella.

Suden uni

Moonsorrow nauhoitti esikoisalbuminsa Tico Tico -studiolla helmikuussa 2000, mutta Suden uni -debyytin julkaisu lykkäytyi kesäkuuhun 2001. 2000 Moonsorrow teki muutamia keikkoja ja sessiojäseniksi otettiin mukaan Mitja Harvilahti ja Markus Eurén (taiteilijanimeltään Lord Eurén), jotka liittyivät kuitenkin pian pysyvästi mukaan yhtyeeseen.

Voimasta ja kunniasta sekä Kivenkantaja

Moonsorrow vaihtoi levy-yhtiötä pian Suden unen julkaisun jälkeen ja siirtyi Spinefarm Recordsin alaisuuteen. Toinen albumi Voimasta ja kunniasta julkaistiin vielä samana vuonna. Vuonna 2003 yhtye julkaisi kolmannen albuminsa, Kivenkantajan, joka saavutti listasijoituksen 16 Suomen virallisella listalla. Vuonna 2004 tehtiin Suden unesta uudelleenjulkaisu, joka sisälsi live-DVD:n ja yhden uuden kappaleen, Tulkaapa äijät!.

Verisäkeet ja V: Hävitetty

Kivenkantajan jälkeen yhtye uudisti hieman musiikillista linjaansa ja tuloksena oli aikaisempia huomattavasti enemmän black metal -vaikutteinen, mutta silti vahvasti akustinen, Verisäkeet, jonka listasijoitus oli Suomessa parhaimmillaan 18. Verisäkeiden julkaisua seurasi Moonsorrow'n ensimmäiset Pohjois-Amerikan esiintymiset Yhdysvalloissa ja Kanadassa ja Euroopan kiertue Primordialin kanssa vuonna 2006. Vuonna 2007 julkaistiin vain kaksikappaleinen V: Hävitetty, jota seurasi keikkailua Euroopassa, Pohjois-Amerikassa ja Suomessa.

Tulimyrsky-EP

Vuonna 2008 Moonsorrow julkaisi ensimmäisen EP:nsä Tulimyrskyn, joka on hieman yli 68-minuuttinen, ollen siis EP:ksi varsin pitkä. Se ei kuitenkaan sisällä 29-minuuttisen nimikappaleensa lisäksi muuta uutta tuotantoa, vaan kaksi uudelleen tehtyä demoajan kappaletta (Hvergelmir ja Taistelu Pohjolasta) sekä cover-versiot Metallican For Whom the Bell Tolls -kappaleesta sekä Mercilessin Back to North -kappaleesta.

Varjoina kuljemme kuolleiden maassa

Moonsorrow teki laajan Pohjois-Amerikan kiertueen alkuvuodesta 2010 yhdessä Finntrollin ja Swallow the Sunin kanssa. Yhtye ilmoitti heinäkuussa tehneensä kaikessa hiljaisuudessa myös demoversion uudesta, tulevasta levystä. Syyskuusta marraskuuhun Moonsorrow nauhoitti seuraavaa studioalbumiaan, nimeltään Varjoina kuljemme kuolleiden maassa. Albumi julkaistiin Suomessa 23. helmikuuta 2011.

Jumalten aika

Yhtye julkaisi seitsemännen albuminsa, Jumalten aika, 1. huhtikuuta 2016 Century Median kautta.

Musiikin ominaispiirteitä

Moonsorrow'n black metal -vaikutteisessa musiikissa on myös paljon kansanmusiikista tuttuja piirteitä; monet melodiat ovat hyvin folk-henkisiä ja levyillä kuullaan useita perinnesoittimia, muun muassa munniharppua, jouhikkoa ja kannelta. Kansanmusiikin lisäksi melodioiden pääroolissa on myös klassinen musiikki. Erityisesti albumeilla Voimasta ja kunniasta, Kivenkantaja ja Verisäkeet kuullaan paljon klassisen musiikin tunnelmallisia instrumentteja kuten pianoa, viulua ja selloa. Sähkökitaroiden rinnalla kuullaan useasti akustistakin kitaraa ja osa kappaleista, kuten Verisäkeet-albumin Kaiku, ovat täysin akustisia. Moonsorrow'n kappaleet venyvät usein yli kymmenminuuttisiksi eepoksiksi ja sisältävät hyvin erilaisia tunnelmia. Bändi soittaa monet kappaleet myös keikoilla aina lähes samanpituisina.
Pääasiassa laulut ovat black metalista tuttua rääkymistä ja murinaa, mutta kappaleissa esiintyy myös paljon mieskuoroa, jossa bändin jäsenet ovat myös mukana, sekä joillakin kappaleilla myös naislaulua. Aikaisemmin yhtyeen sanoitukset kertoivat mytologiasta, pakanallisesta uskosta, kristinuskon väkivaltaisesta saapumisesta Pohjolaan sekä viikinkitaisteluista, mutta nykyään sanoitukset ovat synkempiä ja abstraktimpia.
Kivenkantaja-levystä lähtien Moonsorrowin albumit ovat kallistuneet enemmän ja enemmän black metallin suuntaan.

Yhtyeen jäsenten sivuprojektit ja vierailut

Moonsorrow'n jäsenillä on ollut useita sivuprojekteja. Ville Sorvali toimi helsinkiläisen death-/thrash metal-yhtyeen, Amoralin, basistina vuoteen 2004 asti. Ville Sorvali, Henri Sorvali ja Mitja Harvilahti vierailivat Rytmihäiriön albumeilla Saatana on herra ja Seitsemän surman siunausliitto. Rytmihäiriön kitaristi Janne Perttilä puolestaan laulaa puhtaita kuoroja Moonsorrow'n albumeilla. Nykyään Perttilä toimii myös toisena kitaristina live-kokoonpanossa Henri Sorvalin siirryttyä kokonaan sivuun live-esiintymisistä. Henri Sorvali on työskennellyt Sibelius-lukiossa musiikinopettajana. 
Lakupaavi on Moonsorrow'n tähän mennessä yhden albumin huumoripohjainen, mutta toisaalta myös poliittinen  grindcore-sivuprojekti. Debyyttialbumi Raah Raah Blääh on Internet-julkaisu, jonka kaikki kappaleet sekä levynkannet ovat ladattavissa bändin kotisivulta. Lakupaavilta on ennakkotietojen mukaan tulossa seuraavaksi julkaisu nimeltä Homosika, mutta mitään julkaisupäivämäärää tai tarkempia tietoja ei ole vielä annettu.
Moonsorrow tekee yhteistyötä villakehräämö Novitan kanssa, jonka Internet-sivuilta löytyy ohjeet Moonsorrow-logolla varustetun villapaidan neulomiseen.

Jupakka

Keväällä 2008 Saksassa Moonsorrow osallistui Paganfest-kiertueelle, johon osallistuivat Moonsorrow, Týr, Korpiklaani, Ensiferum ja Eluveitie. Saksan Antifa syytti Moonsorrow'ta ja kahta muuta kiertueen esiintyjää, Týriä ja Eluveitietä, kansallissosialismista ja fasismista. Antifa yritti näin estää Moonsorrow'ta esiintymästä Berliinissä. Moonsorrow’n Ville Sorvali ja Týrin Heri Joensen julkaisivat YouTubessa videon, jossa he kielsivät syytteet. Sorvali totesi muun muassa natsien kopioineen riimut muinaispohjoismaisesta mytologiasta, joka syntyi satoja vuosia ennen natseja.