google/wiki40b huggingface dataset:
Jalmari Karjalainen

Jalmari (Hjalmar) Johannes Karjalainen (8. joulukuuta 1889 Kiiminki – 23. syyskuuta 1962 Oulu) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Simo Karjalainen ja Matilda Vesa. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1932 Hilda Elvira Tiihosen kanssa (2. helmikuuta 1901 – 1. tammikuuta 1994 Oulu).

Opinnot

Karjalainen kirjoitti ylioppilaaksi Oulun reaalilyseosta vuonna 1912 ja liittyi Pohjois-Pohjalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1912–1915. Hän kävi Haminan taistelukoulun vuonna 1918.

Jääkärikausi

Karjalainen liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 10. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Kneis:in luonna ja Aa-joella. Rintamakomennuksensa jälkeen hän suoritti Libaussa vuonna 1917 järjestetyn ta-koulun B-kurssin.

Suomen sisällissota

Karjalainen saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vänrikiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 2. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Lempäälässä,Vuohiniemellä, Kelhossa, Kämärällä ja Viipurissa.

Sisällissodan jälkeinen aika

Karjalainen palveli sisällissodan jälkeen edelleen joukkueenjohtajana 1. Jääkärirykmentissä, mistä muodostettiin myöhemmin Kaartin jääkäripataljoona. Kaartin pataljoonasta hänet komennettiin Vuoristoprikaatin esikuntaan 28. elokuuta – 6. joulukuuta 1918 väliseksi ajaksi. Myöhemmin hänet määrättiin 1. huhtikuuta 1919 alkaen pataljoonan talouspäälliköksi. Talouspäällikön paikalta hänet siirrettiin 1. lokakuuta 1921 alkaen Jääkäriprikaatin virkaa tekeväksi intendentiksi ja 8. helmikuuta 1922 alkaen Keski-Suomen rykmentin talouspäälliköksi. Armeijasta Karjalainen erosi 25. huhtikuuta 1923 ja siirtyi yksityisopettajaksi, kielenkääntäjäksi ja lopulta liikealalle. Hänet määrättiin 7. kesäkuuta 1935 vakinaiseen palvelukseen Kenttätykistörykmentti 1:een, mistä hänet komennettiin samalla Oulun sotilaspiirin esikuntaan virkaa tekeväksi talouspäälliköksi.
Nayantara

Yksityiselämä

Nayantara syntyi Diana Mariam Kurianina kristittyyn perheeseen, mutta hän kääntyi hinduksi 7. elokuuta 2011. Samalla hänen taiteilijanimestään Nayantarasta tuli hänen virallinen nimensä.
Kasimovin tataarit

Kasimovin tataarit ovat Venäjällä Rjazanin alueen Kasimovin kaupungissa ja sen ympäristössä asuva tataariryhmä. He puhuvat tataarin kielen keskimurretta, jossa on myös mišäärivaikutusta. Perinteinen uskonto on sunnalainen islam.
Ryhmä muodostui Moskovan suuriruhtinaskunnan rajalle 1400-luvulla perustetussa Qasimin kaanikunnassa. Sen asukkaat koostuivat Kazanin kaanikunnasta muuttaneesta tataariylimystöstä, mišääritataareista ja mordvalaisista. 1500-1600-luvuilla seudulle muutti paljon venäläisiä. Kaanikunta muuttui vähitellen läänitykseksi, joka lakkautettiin 1600-luvun lopussa. Tataariylimystö kääntyi ortodokseiksi tai menetti asemansa.
Kasimovin tataarien perinteisiä elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito ja käsityöt. Myöhemmin he harjoittivat kauppaa ja erilaisia palveluammatteja. 1700-luvulla alkaneen muuttoliikkeen seurauksena seudun tataariväestö väheni 5 800 hengestä vuonna 1719 aina 4 400 henkeen vuonna 1917. Tataarin kirjakieli levisi Kasimovien tataarien keskuuteen, ja he alkoivat pitää itseään Volgan tataareina säilyttäen samalla myös oman ryhmäidentiteettinsä. Tataarinkielinen kulttuuritoiminta lakkautettiin 1930-luvun lopulla ja yhteydet Kazaniin heikkenivät. Nuoriso on siirtynyt käyttämään venäjää, mutta ryhmä on säilyttänyt identiteettinsä ja eräitä kulttuuripiirteitä. Nykyään Kasimovin tataareja arvioidaan olevan yli tuhat henkeä.
Konsulinsaari

Saaren nimi

Saari sai nykyisen nimensä konsuli F. E. Wahlgrenista, joka oli Tampereen Pellava- ja Rautateollisuus Oy:n toimitusjohtajana 1869–1881 ja isännöi saarta osana yhtiön maita. Saarta kutsuttiin myös Wahlgrenin saareksi, mutta Konsulinsaaresta tuli uusi pysyvä nimi. Aiemmin saarella on ollut useita nimiä. Se on tunnettu nimillä Koivusaari, Marieholm, Koskensaari sekä Pikkusillan vieressä oleva saari.

Saaren käyttö

Vuonna 1858 Konsulinsaaren kautta rakennettiin kapea, pelkästään kävelyyn tarkoitettu puinen Pikkusilta. Se oli aikanaan toinen Tammerkosken ylittävä silta. Tuolloin Hämeensillan paikalla ollutta siltaa kutsuttiin Isoksisillaksi.
Vuonna 1882 saareen rakennettiin kahvila-ravintola, joka toimi vuoteen 1897 saakka. Silloin alettiin rakentaa nykyistä Satakunnansiltaa, ja sillan valmistuttua vuonna 1900 kulkuyhteys saareen katkesi. Samalla suuri osa saaresta jäi sillan alle. Vuonna 1901 saareen vielä suunniteltiin uutta ravintolaa ja arkkitehti Birger Federleyltä tilattiin ravintolalle piirustukset, mutta suunnitelmasta luovuttiin. Tämän jälkeen saari on ollut käyttämättömänä.
Syksyllä 2016 saaressa tehtiin kunnostustöitä ja sinne sijoitettiin Matti Hauptin veistämä Kultakutri. Veistos on ollut aiemmin esillä Pyynikillä Joselinin niemellä.
Fidžinlepinkäismonarkki

Levinneisyys

Fidžinlepinkäismonarkkia tavataan Fidžissä. Lajin populaatioksi on arvioitu 3 500–15 000 yksilöä. Sitä uhkaa elinympäristöjen tuhoutuminen, ja laji on luoiteltu silmälläpidettäväksi.
HisKi-projekti

HisKi-projekti on Suomen Sukututkimusseura ry:n aloittama ja hallinnoima tietojentallennusprojekti, jonka tarkoituksena on tallentaa digitaaliseen muotoon ja samalla myös Internetiin kaikkien vapaasti käytettäväksi niin sanotut mustat kirjat, joihin on kopioitu tietoja seurakuntien historiankirjoista, eli syntyneitten/kastettujen, vihittyjen ja kuolleitten/haudattujen luetteloista. Mustat kirjat kirjoitettiin 1920- ja 1930-luvuilla, jolloin tarkoituksena oli tulkita historiakirjojen usein vaikealukuinen teksti selväkielisempään muotoon. Kirjoihin kopioitiin historiakirjojen tiedot tekstaamalla. Nyt vuorostaan nämä sekundaariset tietolähteet ovat HisKi-projektin kohteena. Projektin ansiosta tiedoista voidaan helposti tehdä eri tyyppisiä tietokantahakuja.
Yhä jatkuva tallennustyö on tapahtunut osin vapaaehtoisten tallentajien avustuksella, osin yhteiskunnalta saadun tuen avulla. Tietokannan sisältämä tietomäärä vaihtelee seurakunnittain, joistakin seurakunnista tiedot ovat varsin kattavat.Tietoja on pääsääntöisesti aina 1850-luvulle saakka, joskus jopa noin vuoteen 1900 asti.
Mustien kirjojen laadinnassa tapahtuneiden virheiden ja väärinymmärrysten tähden on suositeltavaa, että tietokannasta saadut tiedot vielä tarkastetaan esimerkiksi alkuperäisistä historiakirjoista tehtyjen mikrofilmien avulla. Näitä on talletettuina Kansallisarkistoon, Maakunta-arkistoihin sekä keskeisiin kirjastoihin.
Joos van Cleve

Joos van Cleve, oik. Joos van der Beke (noin 1485–1540) oli alankomaalainen taiteilija. Hän työskenteli lähinnä Antwerpenissä. Hänen on katsottu olevan sama taiteilija kuin "Marian kuoleman mestari", joka on maalannut alttarikuvat Neitsyt Mariasta vuonna 1515 Kölniin ja vuonna 1523 Müncheniin. Hänen väriasteikkonsa oli hyvin rikas ja tyylinsä alankomaalaisen eloisa ja intiimi. Hän maalasi madonnan kuvia ja muotokuvia, joissa sanotaan olevan Leonardo da Vincin vaikutusta.
Hänen poikansa on Cornelius van Cleeve, josta käytetään joskus virheellisesti nimeä Joos van Cleve nuorempi.
José Montiel

José Montiel (s. 19. maaliskuuta 1988, Itaguá) on paraguaylainen jalkapalloilija. Keskikentällä pelaava Montiel on solminut kaudelle 2006/2007 sopimuksen Serie A:n Udinesen kanssa .
Montiel on eräs Paraguayn lahjakkaimmista nuorista jalkapallolupauksista. Hän aloitti pelaamisen kotikaupunkinsa joukkueessa Olimpia de Itássa, kunnes Olimpia Asunciónissa huomattiin hänen pelitaitonsa. Montiel pelasi ensimmäisen pelinsä Olimpia Asunciónin ykkösjoukkueessa vain 16-vuotiaana vuoden 2004 loppupuolella. Hän oli myös mukana voittamassa alle 15-vuotiaiden (U-15) Etelä-Amerikan mestaruutta 2004.
José Montielin ensimmäinen peli maajoukkueessa oli 17-vuotiaana 8. lokakuuta 2005 Venezuelaa vastaan. Montiel oli vuoden 2006 MM-kisajoukkueessa, mutta ei saanut peliaikaa. Hän on pelannut kuusi maaottelua (tilanne 20. kesäkuuta 2006).
Kustaa Kopila

Kustaa Kopila (8. elokuuta 1884 Jokioinen – 21. toukokuuta 1950 Vanaja) oli suomalainen kaupanhoitaja, näyttämön johtaja ja lyhyen aikaa sosialidemokraattien kansanedustaja.
Kopilan vanhemmat olivat torppari Kaarle Kopila ja Kustaava Tobintytär. Hän kävi kansakoulun ja teki sitten maanviljelystöitä Jokioisissa. Kopila toimi sen jälkeen sosialidemokraattien vaalipuhujana ja Jokioisten työväen osuuskaupan hoitajana. Hän oleskeli vähän aikaa siirtolaisena Yhdysvalloissa ja palattuaan Suomeen hän oli kaupanhoitajana ja kauppa-apulaisena Ypäjällä. Myöhemmin Kopila toimi kiertävänä työväen näyttämöiden johtajana ja ohjaajana muun muassa Ypäjällä, Terijoella ja Janakkalassa, kauppa-apulaisena Aurassa 1926–1927 sekä sirkustaiteilijana muun muassa Lauritsalassa ja Tampereella.
Kopila oli kansanedustajana 1910–1911 edustaen Hämeen läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän sai sairauden vuoksi vapautuksen edustajantoimestaan maaliskuussa 1911 ja hänen tilalleen eduskuntaan tuli SDP:n Otto Marttila.
Taru sormusten herrasta (elokuvatrilogia)

Kirjasta elokuvaksi

Elokuvien ohjaaja, Peter Jackson, luki 19-vuotiaana Taru sormusten herrasta -trilogian ja ajatteli, että siitä saisi tehtyä hyvän näytellyn elokuvan. Suuri haaste oli saada sovitettua kirja elokuvamuotoon sopivaksi. Jackson teki Fran Walshin kanssa kolmen kirjan pohjalta tiivistelmän, jonka Philippa Boyens luki vuonna 1997 ja piti sitä hyvin onnistuneena. Miramax-yhtiö suostui alun perin elokuvasarjan rahoittajaksi. Ensimmäinen käsikirjoitus saatiin valmiiksi ja toista aloitettiin, kun Miramax halusikin vain yhden elokuvan. Peter Jackson ilmoitti, ettei tarinaa voi sovittaa yhteen elokuvaan, jolloin Miramax kehotti etsimään toisen yhtiön. Jackson etsi yhtiötä, joka suostuisi rahoittamaan kaksi elokuvaa. New Line Cineman Bob Shaye ihmetteli sitä, miksi kukaan tekisi kaksi elokuvaa kun niitä pitäisi tehdä kolme. Miramaxia varten tehty käsikirjoitus laajennettiin kolmea elokuvaa varten. Käsikirjoitusta muuteltiin ja hiottiin koko kuvausten ajan. 
Lopputuloksena elokuvatrilogia seuraa tarkasti alkuperäisteoksen juonen tärkeimpiä kohtia, mutta monia yksityiskohtia on muutettu elokuvan draamankaareen sopivimmiksi. Eräs tärkeä seikka, joka piti ottaa huomioon, oli Tolkienin luomien rotujen hyvin erilaiset elämänkaaret. Koska iän arvioiminen on subjektiivinen asia ja todellisten ihmisten elämänkaari erilainen kuin Tolkienin rotujen, elokuvissa henkilöiden iät eivät ole juurikaan esillä toisin kuin kirjassa. Jonkin verran ihmetystä aiheutti kuitenkin se, että tarinan neljä keskeisintä hobittia Frodo, Sam, Merri ja Pippin vaikuttavat elokuvissa olevan suunnilleen saman ikäisiä, joskin Frodo vaikuttaa heistä nuorimmalta (hobittien näyttelijöistä Frodoa näytellyt Elijah Wood on nuorin ja Pippiniä näytellyt Billy Boyd vanhin). Tolkienin hobitit elivät vain vähän todellisia ihmisiä vanhemmiksi ja Frodo on kirjassa selvästikin Pippiniä vanhempi.
Kaikki kirjan henkilöt eivät myöskään esiinny elokuvissa, ja toisaalta joillain kirjan henkilöillä on elokuvissa suurempi tai pienempi rooli. Éowyn, Arwen ja Galadriel nostettiin elokuvissa melko suuriin rooleihin, jottei tarinasta välittyvä maailmankuva olisi liian miehinen. Myöskin hobittien Merrin ja Pippinin rooleja suurennettiin elokuvia varten varsinkin tarinan myöhemmissä vaiheissa. Jotkut Tolkien-fanit ja J.R.R. Tolkienin poika Christopher ovat kritisoineet elokuvia liian sotaisiksi. Tästä huolimatta kaikkia kirjan taisteluita ei näytetty elokuvissa, mutta varsinkin Kahden tornin ja Kuninkaan paluun teatteriversioissa taistelusta toiseen siirrytään hyvin nopeasti.

Roolitus

Ohjaaja Peter Jacksonin mukaan Ashley Juddia ja Mira Sorvinoa oli kaavailtu rooleihin, mutta heille ei päädytty antamaan rooleja, koska Miramax-studion johtajana toiminut tuottaja Harvey Weinstein levitti heistä ikäviä huhuja.
Zinsou-säätiö

Zinsou-säätiö (ransk. Fondation Zinsou) on yksityinen vuonna 2005 Cotonoussa Beninissä perustettu säätiö. Sen toiminta suuntautuu sosiaalisille- ja kulttuurialoille ja se omistautuu Afrikan nykytaiteelle. Säätiö hyödyttää Beninin kulttuuria.

Historia

Hankkeen käynnisti Cotonoussa vuonna 2005, Marie-Cécile Zinsou, (s.1982) joka on valmistunut taidehistorioitsijaksi Hänen isänsä on liikemies Lionel Zinsou, ja hänen isosetänsä on entinen Beninin presidentti Emile-Derlin Zinsou
Säätiön ensimmäinen vaihe on omistettu beniniläiselle nykytaiteelle. Säätiön tavoitteena ei ole markkinoida taideteoksia kuten gallerioissa, vaan välittää taidetta yhdessä muiden kansainvälisten instituutioiden kanssa.
Säätiö on tuonut esille ensimmäisen kahdeksan toimintavuoden aikana tuhansia nykytaiteen teoksia teoksia ja neljä miljoonaa kävijää, joista suurin osa on ollut koululaisia. Se on järjestänyt taidenäyttelyitä, julkaissut kirjoja ja osallistunut yhteistyöhön Regard Bénin, festivaalin tuottamisessa, josta tuli Beninin biennaali vuonna 2012. Zinsou säätiö järjestää lapsille ateljeetyöpajoja, tanssityöpajoja, valokuvaustyöpajoja ja edistää beniniläisen taiteen kehittymistä, sekä nuorten koulutuspolitiikkaa. Säätiö on myös avannut kaksi minikirjastoa Cotonouhun.

Ouidahin filiali

Marraskuussa 2013 Zinsou-säätiö avasi nykytaiteen museon Ouidahissa brasilialaistyylisessä rakennuksessa nimeltä Maison du Brésil, joka esittelee teoksia sen kokoelmasta. Esillä on ollut sekä paikallisten, että kansainvälisten taiteilijoiden teoksia, kuten Romuald Hazoumé, Cyprien Tokoudagba, Frédéric Bruly-Bouabré, George Lilanga, Samuel Fosso, Seyni Awa Camara, Jean-Dominique Burton, Malick Sidibé, Seydou Keïta, Bruce Clarke, Chéri Samba, Mickäel Bethe Selassie, Aston, Kifouli Dossou ja Solly Cissé.
Vuonna 2015 säätiöllä oli 63 työntekijää. Säätiön budjetti on noin 800 000–1 milj. euroa, joka rahoitetaan yksityisistä lahjoitusvaroista . Kävijöistä 80 prosenttia oli alle 20-vuotiaita.
Kelechi Iheanacho

Seurajoukkueura

Iheanacho siirtyi Manchester Cityn juniorijoukkueeseen tammikuussa 2014 nigerialaisesta jalkapalloakatemiasta. Kaudeksi 2015-2016 hänet nostettiin seuran ykkösjoukkueeseen. Valioliigassa hän debytoi elokuussa 2015 Watford FC:tä vastaan tullen viimeisiksi minuuteiksi vaihdosta kentälle. Ensimmäisen valioliigamaalinsa hän teki Crystal Palacea vastaan syyskuussa 2015. Hän pelasi valioliigakaudella 2015–2016 26 ottelussa yhteensä 753 minuuttia, ja teki kahdeksan maalia. Hän teki maalin molemmissa pelaamissaan Englannin liigacupin otteluissa, ja City voitti lopulta liigacupin mestaruuden. FA Cupissa hän teki kolme maalia ottelussa Aston Villaa vastaan ja kaikkiaan neljä maalia kolmessa FA Cupin ottelussa. Hän pelasi neljässä ottelussa Mestarien liigan 2015–2016 pudotuspeleissä.
Elokuussa 2017 Iheanacho siirtyi Leicester Cityyn 27,7 miljoonan euron siirtosummalla, ja sai pelinumerokseen numeron 8.

Maajoukkueura

Iheanacho edusti Nigerian alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta vuoden 2013 ikäluokan MM-kilpailuissa, jotka päättyivät Nigerian voittoon. Iheanacho teki turnauksessa kuusi maalia, mukaan lukien neljä maalia Meksikon verkkoon, ja antoi seitsemän maalisyöttöä, joiden ansiosta hänet valittiin turnauksen parhaaksi pelaajaksi ja turnauksen toiseksi parhaaksi maalintekijäksi. Vuodesta 2015 Iheanacho on kuulunut Nigerian alle 20-vuotiaiden maajoukkueeseen. Ensimmäisen A-maaottelunsa Nigerian maajoukkueessa hän pelasi MM-karsintaottelussa Swazimaata vastaan 13. marraskuuta 2015. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki maaottelussa Malia vastaan toukokuussa 2016.
Canalone Miramonti

Reitti

Canalone Miramontin yläasema sijaitsee 1 745 metriä merenpinnan yläpuolella Patascossin kylässä. Se on kokonaisuudessaan jyrkkä ja loivasti vasemmalle kaartuva.
Ensimmäinen rinteen kohta on nimetty Diagonaleksi. Diagonalen jälkeen alkaa jyrkänne Ginocchio (Polvi). Sen jälkeen tulee Muro (Seinämä). Sen loputtua laskettelurinne kääntyy vasemmalle hiihtohissin ala-asemalle, mutta pujottelurinne kulkee suoraan.
Muron jälkeen tulee kumpuileva loiva loppuosuus Variante Finale, joka kulkee seinämän vieressä. Pujottelurinne päättyy 1 550 metriä merenpinnan yläpuolelle Madonna di Campiglion kylään.
RN Strale (1900)

Palvelus

Alus romutettiin 13. tammikuuta 1924.
Roberto Vittori

Ura

Vittori valmistui Italian ilmavoimien akatemiasta vuonna 1989  ja kouluttautui Yhdysvalloissa.  Hän lensi Tornadoa Italian ilmavoimissa ennen kuin valmistui 1995 Yhdysvaltain laivaston koelentokoulusta Patuxent Riverissä, Marylandissa.  Hän palveli Italian testauskeskuksessa  projektilentäjänä  EF2000:n kehitystyössä.  
Vittori lensi Tornadolla Piacenzassa,  Italiassa vuodesta 1991 vuoteen 1994. Hän on lentänyt yli 1700 tuntia yli 40 erilaisella lentokoneella kuten F-104, F-18, AMX, M-2000, G-222 ja P-180.
Elokuussa 1998 sen jälkeen kun Euroopan avaruusjärjestö oli kutsunut hänet liittymään Euroopan astronauttijoukkoihin, hän ilmoittautui Johnson Space Centeriin Houstonissa, Texasissa. Koulutuskauden jälkeen Vittori palveli erinäisissä teknisissä tehtävissä  NASAn astronauttitoimistossa.

Sojuz TM-34

25. huhtikuuta -  5. toukokuuta 2002 Vittori osallistui lennolle Sojuz TM-34. Lento suuntautui kansainväliselle ISS-avaruusasemalle Venäjän avaruusjärjestön, Italian avaruusjärjestö ASIn ja Euroopan avaruusjärjestö ESA:n solmiman sopimuksen mukaan. ISS:llä Vittori auttoi aseman pysyvää miehistöä neljässä tieteellisessä kokeessa. Lento kuljetti onnistuneesti uuden  "pelastusaluksen" ISS:lle, jota pysyvä miehistö käyttäisi asemalla mahdollisesti tapahtuvan hätätilanteen aikana.  Vittori palasi Maahan lennolla Sojuz TM-33.

Sojuz TMA-6

15. huhtikuuta 2005 Vittori osallistui seuraavalle kuljetuslennolle ISS:lle lennolla Sojuz TMA-6. Hän palasi Maahan 24. huhtikuuta lennolla Sojuz TMA-5. Hän vieraili ensimmäisenä eurooppalaisena avaruuslentäjänä ISS:llä toistamiseen ja suoritti astronauttien lennonaikaiseen yläraajojen heikentymiseen liittyviä kokeita sekä  avaruudessa ravintona käytettävien yrttikasvien siementen itämiskokeita.

STS-134

Vittorin osallistui lentoinsinööri 4:nä 16. toukokuuta 2011 laukaistulle avaruussukkulalennolle STS-134 Endeavour. Hän tulee olemaan viimeinen avaruussukkulalla lentävä Euroopan avaruusjärjestön avaruuslentäjä ja viimeinen ei-yhdysvaltalainen avaruuslentäjä.
Vittori on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Felucia

Felucia on fiktiivinen planeetta Star Wars -universumissa. Felucian taistelu käytiin 19 BBY ja oli osa Kloonisodat. Felucian taistelussa murhattiin Aayla Secura ja Barriss Offee, jotka kumpikin olivat jedejä.
Felucia sijaitsee galaksin ulkokehän alueilla. Kuita sillä on kahdeksan ja se kuuluu maanpäällisten planeettojen luokkaan. Felucian ilmasto on kuuma ja kostea ja sen ensisijainen maasto on viidakkoa. Sen eläimistöön kuuluu esimerkiksi Gelagrubit. Felucian järjestelmä oli liittoutunut Yhdistyneiden aurinkokuntien konfederaation ja myöhemmin Galaktinen Imperiumin kanssa. Verkko koordinaatit Felucialla on R-6. Feluciaan maahanmuuttaneetlajit ovat viidakko rancorit ja Tee-Mussit. Felucian kotoperäiset lajit on Felucialaiset. Felucialla on pieniä maanviljely kyliä jotka Felucialaiset ovat asuttaneet. Ensimmäinen Felucian taistelu käytiin 19 BBY Kloonisodissa.
Aer Lingus

Laivaston kehitys

Aer Lingusin uutisoitiin muuttaneen 2014 yhdeksän Airbus A350 XWB -tilaustaan lyhyille matkoille optimoituun Regional-malliin, jonka moottoreiden teho olisi pienempi kuin normaaleissa A350 XWB -koneissa, mutta koneiden ylläpitokulut olisivat pienemmät. Koneiden toimitusten odotettiin alkavan vuonna 2016.
The Actors Studio

The Actors Studio on vuodesta 1947 toiminut elokuva- ja teatterinäyttelijöiden työpaja, joka sijaitsee New Yorkissa Yhdysvalloissa.

Lähtölaukaus ja perustaminen

The Actors Studion perustivat Cheryl Crawford, Elia Kazan ja Robert Lewis vuonna 1947 New Yorkiin. Actors Studio ei ollut aluksi eikä ole nykyäänkään varsinainen koulu tai koulutusohjelma, vaan näyttelijöiden ja ohjaajien työpaja ja harjoituskenttä.

Taiteen kehittäminen

Studiossa työskentely kulminoituu Konstantin Stanislavskin ja Lee Strasbergin oppeihin metodinäyttelemisestä ja sen prosessista, jossa voidaan erottaa näyttämötaiteen eri elementit itse produktion tuottamisesta. Esimerkiksi näyttelijän ei tarvitse tällöin keskittyä lopullisen suorituksen hiontaan, vaan prosessiin, jolla etsitään ja löydetään luovan inspiraation tulos kuvattavasta henkilöhahmosta. Oleellinen osa prosessia ovat mielikuva-, tunnemuisti- ja assosiointiharjoitteet.

Jäsenyys

Actors Studion jäsenyys on ilmainen ja ikuinen. Jäseneksi pyrkivien näyttelijöiden on läpäistävä kaksi pääsykoetta, joista ensimmäinen esitetään rivijäsenille ja toinen kolmelle merkittävälle näyttelijäjäsenelle, jotka kuuluvat Actors Studion johtokuntaan. Actors Studion presidentit ovat näyttelijät Ellen Burstyn, Harvey Keitel ja Al Pacino.

Uudet koulutusohjelmat

Actors Studiolla oli vuosina 1994-2005 yhteistyösopimus New Yorkissa toimivan New School Universityn kanssa, joka tarjosi koulutusta maisteritasoiseen tutkintoon saakka näyttelijä-, ohjaaja- ja käsikirjoittajaopiskelijoille. The New School For Drama -opinto-ohjelman vierailevia luennoitsijoita ja kouluttajia olivat Actors Studion jäsenet, maailmankuulut näyttelijät, ohjaajat ja käsikirjoittajat. Kun sopimus New School Universityn kanssa raukesi toukokuussa 2005, kolmivuotinen The Actors Studio Drama School -koulutusohjelma siirtyi New Yorkin Pace Universityyn ja uusin tiloihin.

Inside the Actors Studio eli televisiosarja Tähdet kertovat

Yhdysvaltalaisen Bravo-televisiokanavan tuottama ja James Liptonin juontama ohjelma Tähdet kertovat kutsuu The Actors Studion jäseniä usean tunnin mittaisiin haastattelutuokioihin. Tästä haastattelusta ja yleisönä olevien näyttelijä-, käsikirjoittaja- ja ohjaajaoppilaiden kysymys/vastaus -osioista koostetaan alle tunnin mittainen televisio-ohjelma.
Ohjelman ensimmäinen vieras oli Paul Newman, joka toimi Actors Studion presidenttinä vuosina 1982-1994.
Moraalipsykologia

Moraalipsykologia on tieteenala, joka tutkii sitä, kuinka mieli tekee moraalisia päätöksiä. Alalla on kaksi erilaista lähestymistapaa. Filosofit ovat tutkineet tavallisia eettisiä ongelmia voidakseen tehdä johtopäätöksiä harkinnan luonteesta, sen mielekkyydestä, toiminnan vapaaehtoisuudesta ja moraalisesta vastuusta. Psykologit ovat tehneet kokeita tutkiakseen kognitiivisia prosesseja, jotka liittyvät moraalin omaksumiseen ja sen soveltamiseen.
Kognitiivinen ja evolutiivinen moraalipsykologia tutkii niitä psykologisia mekanismeja, jotka mahdollistavat moraaliset arvoarvostelmat.
Oleanterikasvit

Tuntomerkit

Oleanterikasveit ovat puita, pensaita, liaaneja ja harvemmin ruohovartisia kasveja; liaanit kiipeilevät kiertymällä tuen ympärille. Aineenvaihdunta tuottaa eräitä alkaloideja ja iridoideja eli välkehtiviä yhdisteitä; eräät lajit ovat tanniinipitoisia. Kasvit ovat maitiaisnesteellisiä, neste on valkoista. Lehdet ovat usein vastakkaisia ja harvoin korvakkeellisia. Kukinto on lehtihankainen, mutta saattaa vaikuttaa toisenlaiselta, sillä kukinto kehittyy hyvin surkastuneiden lehtien hankoihin, jotka sijaitsevat lyhyen nivelvälin päässä yhteyttävästä lehtiparista. Kukinto voi sijaita myös lehtihangan sivulla (alaheimo Asclepiadoideae). Verhiön sisäpinnan tyvellä on rauhasia. Teriö on kiertyvä eli kontortti ja yhdislehtinen; heteet kiinnittyvät teriötorveen. Toisinaan teriöön liittyy myös lisäteriö (corona). Heteiden palhot ovat lyhyitä ja ponnet yhtyviä. Niistä kariseva siitepöly jää kukassa olevaan muodostumaan pölyttäjien ulottuville vaahtomaisena massana. Mesiäinen muodostuu erillisistä liuskoista sikiäimen ulkopinnalla tai mesiäinen puuttuu. Sikiäin on erilehtinen eli apokarppinen, ja emejä voi olla joskus jopa kahdeksan, tavallisimmin vain kaksi. Vartalot ovat pidentyneitä ja kärjestään yhtyneitä ja turvonneita sekä hetiöön tarttuvia. Emeistä kehittyy tuppiloita. Siemenet ovat tavallisesti litteitä, harvoin pyöreitä; usein niissä on karvatupsut molemmissa päissä.