google/wiki40b huggingface dataset:
Mittakenttäteoria

Hiukkasfysiikassa mittakenttäteoria on fysikaalinen kenttäteoria, joka perustuu ajatukseen, että systeemi on invariantti tietyissä symmetriamuunnoksissa.
Monia fysikaalisia systeemejä voidaan kuvata käyttäen nk. Lagrangen formalismia. Systeemin tilaa kuvataan Lagrangen funktiolla, joka on invariantti tietyn symmetriamuunnosryhmän suhteen. Valittu symmetriaryhmä sanelee systeemin fysikaaliset ominaisuudet. Mikäli Lagrangen funktio on invariantti, kun symmetriamuunnos tehdään samalla tavoin avaruuden jokaisessa pisteessä, systeemin sanotaan olevan globaalisti invariantti. Mittakenttäteoriassa globaalisuuden vaatimusta lievennetään niin, että systeemin vaaditaan olevan invariantti ainoastaan lokaaleissa muunnoksissa, ts. kussakin avaruuden pisteessä erikseen. Jotta Lagrangen funktio olisi edelleenkin symmetrinen lokaalin muunnoksen suhteen, on teoriaan usein lisättävä uusia kenttiä, joita kutsutaan mittakentiksi.
Esimerkki mittakenttäteoriasta on sähkömagnetismi sekä sen kvanttimekaaninen vastine kvanttisähködynamiikka. Jotta elektronia kuvaava teoria olisi symmetrinen lokaalin muunnoksen suhteen, on teoriaan lisättävä uusi mittakenttä, fotoni.
Modernissa fysiikassa mittakenttäteoriat ovat erittäin tärkeitä, sillä niiden avulla voidaan kuvata sähkömagneettisen, heikon ja vahvan vuorovaikutuksen yhdistävä kvanttikenttäteoria standardimalli.
Andreas Karlsson

Ura

Karlsson oli IFK Munkforsin kasvatti, mutta hän aloitti ammattilaisuransa Leksandissa. Karlsson debytoi Elitserienissä kaudella 1992–1993, jolloin hän pelasi 13 ottelua. Karlsson pelasi Leksandissa kevääseen 1999 asti ja teki siellä parhaimmillaan 33 pistettä kaudella 1998–1999. Kesällä 1993 Calgary Flames varasi hänet kuudennella kierroksella numerolla 148. Karlsson ei kuitenkaan siirtynyt Flamesiin, vaan hänen oikeudet kaupattiin kesällä 1999 uuteen vastaperustettuun seuraan, Atlanta Thrashersiin.
Tulokaskaudella 1999–2000 Karlsson teki 51 NHL-ottelussa tehot 5+9=14. Hän pelasi osan kaudestaan myös IHL-joukkue Orlando Solar Bearsissa. Karlsson pelasi koko kauden 2000–2001 Thrashersissä ja teki 61 ottelussa tehot 5+11=16. Tehot olivat hänen yhden kauden henkilökohtainen piste-ennätys NHL:ssä. Kaudella 2001–2002 Karlsson haki taas pelituntumaa farmista, tällä kertaa AHL-joukkue Chicago Wolvesista. Hän oli voittamassa joukkueessa Calder Cupia keväällä 2002. Kauden 2002–2003 Karlsson pelasi kokonaan Wolvesissa.
Karlsson palasi kaudeksi 2003–2004 Eurooppaan ja siirtyi sveitsiläiseen EHC Baseliin. Hän palasi kotimaahansa kaudeksi 2004–2005 ja siirtyi HV71:n riveihin. Kaudella 2005–2006 Karlsson voitti koko Elitserienin piste- ja maalipörssin tehoilla 26+29=55. Hänet valittiin kauden päätteeksi Elitserienin arvokkaimmaksi pelaajaksi ja Ruotsin tähdistökentälliseen.
Kaudeksi 2006–2007 Karlsson palasi NHL:ään ja siirtyi Tampa Bay Lightningin riveihin. Hän pelasi siellä kaksi kautta, molemmat kokonaan NHL:ssä. Karlsson pelasi kuitenkin lähinnä kolmosketjussa, eikä kerännyt paljon pisteitä. Hän palasi kaudeksi 2008–2009 Elitserieniin ja siirtyi Frölunda HC:n riveihin kolmivuotisella sopimuksella. Kaksi ensimmäistä kautta ovat jääneet vain 11 ja 15 ottelun mittaisiksi loukkaantumisten takia.
Myös kausi 2010–2011 jäi Karlssonilla vain 35 ottelun mittaiseksi loukkaantumisen takia. Hän lopetti uransa maaliskuussa 2011.
Lamb

Historia

Alun perin Louise Rhodesin ja Andy Barlowin duona aloittanut yhtye perustettiin vuonna 1995. Yhtyeen kokoonpano laajeni myöhemmin käsittäen basisti Jon Thornen, islantilaisen kitaristin Oddur Mar Runnarsonin ja tanskalaisen rumpalin Nikolaj Bjerren. Kokoonpanossa on myös vieraillut säännöllisesti trumpetisti Kevin Davy ja lontoolainen jousi-trio Chi 2 strings, joka myös osallistui Lambin neljännen Between Darkness and Wonder -albumin sävellystyöhön. Yhtye julkaisi oman nimensä mukaan nimetyn Lamb debyyttialbuminsa 30 syyskuuta 1996. Seuraavien seitsemän vuoden kuluessa yhtye julkaisi kolme pitkäsoittoa lisää: Fear of Fours (1999), What sound (2001) ja Between Darkness and Wonder (2003). Seuraavaksi julkaistiin Best kept secrets (2004), joka on kokoelmalevy sisältäen 16 kappaletta yhtyeen neljältä ensimmäiseltä albumilta. Vuoden 2005 elokuussa julkaistiin Remixed-albumi, joka sisältää 20 yhtyeen kappaletta muiden artistien, kuten Kruder & Dorfmeister, Photek ja Fila Brazillia, uudelleenmiksaamina versioina. Yhtyeen viimeisin live-esiintyminen oli Amsterdamissa syyskuussa 2004.
Vaikka yhtye on kotoisin Manchesterista se yhdistetään usein bristolilaiseen trip hop -soundiin. Sen lisäksi yhtyeen musiikissa on vaikutteita jazzista, dubista ja drum'n'bassista. Vaikka yhtye on hajonnut ja jäsenet keskittyvät omiin sooloprojekteihinsa he ovat ilmoittaneet, että ei ole poissuljettua etteikö yhtyettä mahdollisesti kasattaisi uudestaan joskus tulevaisuudessa.
Yhtyeen tunnetuin kappale on debyyttialbumilta löytyvä "Gorecki", joka julkaistiin myös singlenä. Kappaleen inspiraationa on puolalaisen klassisen musiikin säveltäjän Henryk Góreckin kolmas sinfonia. Vuonna 2004 julkaistu DVD The Fall & Rise of the Fools Ark on 46-minuuttinen Dadaran ja Jesse Limmenin piirtämä "Keltainen sukellusvene kohtaa Monty Pythonin" -tyylinen animaatioseikkailu, johon Lamb sävelsi musiikin.
Mark Andrews

Mark Andrews (s. 19. toukokuuta 1926 Cassin piirikunta, Pohjois-Dakota) on yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko.
Andrews on kotoisin Cassin piirikunnasta, Pohjois-Dakotasta. Hän opiskeli sotilasakatemia West Pointissa vuodesta 1944 vuoteen 1946, jolloin hänet vapautettiin akatemiasta terveydellisten syiden vuoksi. Andrews valmistui Pohjois-Dakotan osavaltionyliopistosta vuonna 1949. Hän ryhtyi maanviljelijäksi ja aloitti poliittisen uransa 1950-luvun alussa. Andrews sai ensimmäistä kertaa paikan Yhdysvaltain edustajainhuoneessa Hjalmar Nygaardin kuoleman jälkeen järjestetyssä erityisäänestyksessä vuonna 1963. Hänet valittiin täydelle kaudelle vuonna 1964, ja hän piti paikkaa yhtämittaisesti tammikuuhun 1981 saakka.
Andrews luopui paikastaan edustajainhuoneessa vuonna 1980 ja pyrki sen sijaan senaattiin. Hän voitti paikan saaden 70 prosenttia äänistä ja istui yhden kauden vuosina 1981–1987. Kent Conrad voitti hänet vuoden 1986 äänestyksessä. Andrews vetäytyi politiikasta ja perusti konsultointiyrityksen Washingtoniin. Hän asuu vakituisesti Mapletonissa, Pohjois-Dakotassa.
Grand Forksin kansainvälistä lentoasemaa on kutsuttu hänen mukaansa Mark Andrewsin lentokentäksi.
Renault Frégate

Renault Frégate oli Renaultin 1951–1960 valmistama ylellinen automalli.
Frégate kehitettiin heti toisen maailmansodan jälkeen. Renault, joka oli juuri siirtynyt Ranskan valtion haltuun, tarvitsi modernin, hyvinvarustellun mallin sekä parantamaan imageaan että vastaamaan asiakkaiden tarpeisiin nopeasti parantuvassa taloudellisessa tilanteessa. Useita prototyyppejä tehtiin ennen kuin Frégate tuli tuotantoon: alun perin autossa oli moottori takana kuten vähän aiemmin esitellyssä Renault 4CV:ssä mutta lopulta valmistaja päätti sijoittaa moottorin eteen.  Frégate esiteltiin vuoden 1950 Pariisin autonäyttelyssä mutta ensimmäiset autot toimitettiin asiakkaille vasta marraskuussa 1951.  
Frégatesta esiteltiin suosittu farmarimalli, Domaine, vuonna 1956. Frégaten myynti putosi kuitenkin jatkuvasti koko 1950-luvun ajan ja tuotanto loppui vuonna 1960. Yhteensä 163,383 Frégatea tehtiin Flins'ssä, Ranskassa.

1957 koeajo

Frégate oli Tekniikan Maailman 1/1957 koeajossa. Koeajovaunussa oli nelisylinterinen 2141 cm³ rivimoottori teholtaan 56,5 kW /4200 (tehonormia ei mainittu, 77 hv). Suurin vääntömomentti 131 Nm /2300. Vaihteita on neljä, joista ykkönen synkronoimaton ja muut (kakkonen, kolmonen ja nelonen) ovat synkronoituja.
Lehti mittasi Frégaten kiihtyvyydeksi 0-100 km/t 24,5 sekuntia. Huippunopeus on tehtaan mukaan 137 km/t.
Vuonna 1957 Renault Frégate Amiral maksoi Suomessa 765 000 markkaa, joka on vuoden 2013 rahanarvonkertoimen 0,0263 mukaan 20 120 euroa.
Varustetasoja on kolme, parhaiten varustettu Amiral, Grand Pavois ja Caravelle. Viimeksi mainitussa on pienempi moottori ja se on heikommin varusteltuna tarkoitettu lähinnä Ranskan omille markkinoille.
Australian Securities Exchange

Historia

Juuret ulottuvat vuoteen 1861 asti. ASX:n yhtiöitymisen seurauksena 1987 lakkautettiin aikaisemmat kuusi osavaltioiden pääkaupungeissa ollutta itsenäistä pörssiä.

Osakeindeksit

Australian arvopaperipörssin markkina-arvoon pohjautuvista osakeindeksestä merkittävimpiin kuuluvat S&P/ASX 20,  S&P/ASX 50, S&P/ASX 100, S&P/ASX 200, S&P/ASX 300 ja All Ordinaries -indeksit. Näiden osakeindeksien sisältöä valvovat ja niissä mukanaolevista yhtiöistä (osakkeista) päättävät yhteistyössä Standard & Poor's ja Australian arvopaperipörssi. Osakeindekseistä  vanhin on All Ordinaries -indeksi, joka kuvaa ASX-pörssin 500 suurimman yrityksen arvon kehitystä ja joka otettiin käyttöön 2. tammikuuta 1980. Monessa yhteydessä sen on korvannut S&P/ASX 200, jota pidetään nykyisin Australian arvopaperipörssin osakkeiden pääindeksinä. S&P/ASX 200 kuvaa pörssin 200 markkina-arvoltaan suurimman yrityksen osakkeiden arvon kehitystä. Vastaavasti S&P/ASX 50 kuvaa ASX-pörssin 50 markkina-arvoltaan suurimman yrityksen arvon kehitystä.  Maaliskuussa 2017 S&P/ASX 50 -indeksi edusti noin 62 prosenttia Australian osakemarkkinoiden markkina-arvosta.
Toivo Korpela

Toivo Aleksanteri Korpela (13. tammikuuta 1900 Ähtäri  – 9. tammikuuta 1963 Ähtäri) oli pienviljelijä ja metsätyömies, joka tuli tunnetuksi nimeään kantavasta uskonnollisesta hurmosliikkeestä.
Korpelan vanhemmat olivat torppari Santeri Kallenpoika Korpela ja Elisabet Heikintytär Pennala. Vanhoillislestadiolaisen uskonnollisen heräämisen koettuaan Korpela ryhtyi saarnamieheksi, ensin kotiseudullaan ja sitten Pohjois-Suomessa ja -Ruotsissa. Varsinkin Ruotsin Lapissa, jonne hän saapui ensimmäisen kerran 1928-1929, Korpela sai aikaan laajan herätysaallon. 
Pääasiassa yksin saarnamatkoilla kulkeneen Korpelan mukana olivat toisinaan myös muun muassa Mikko Pääkkölä ja Kalle Sandberg. Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys SRK kielsi Korpelan toiminnan saarnaajana keväällä 1929, mutta hän jatkoi saarnaamista kiellosta välittämättä, mikä johti välirikkoon SRK:n kanssa 1931-1932. Pohjois-Ruotsiin Korpela palasi syksyllä 1934, saarnaamaan yhdessä tulevaisuuden näkyjä nähneen Sigurd Siikavaaran kanssa, aina tammikuuhun 1935 saakka. Ns. korpelalaisuudeksi kehittynyt uskonnollinen liike teki kuitenkin saman vuoden keväällä pesäeron Suomeen jo palanneeseen Korpelaan. Liike katosi julkisuudesta 1939 Haaparannalla sen kannattajia vastaan pidettyjen oikeudenkäyntien jälkeen. Korpela ei myöskään itse ollut juurikaan enää yhteyksissä aiempiin kannattajiinsa. 
Talvisotaan osallistunut Korpela oli  jatkosodassa sotilaskarkuri ja tuli esiin vasta yleisen armahduksen jälkeen talvella 1945. Kirjailija Bengt Pohjanen on käsitellyt korpelalaisuutta useissa teoksissaan. Niihin perustuva näytelmä Jerusalemin tanssi esitettiin Oulun kaupunginteatterissa vuonna 1990.
Andrew Rowe

Pelaajaura

Rowe pelasi NCAA:ssa yliopistokiekkoa Michiganin osavaltionyliopiston joukkueessa, jossa teki 94 ottelussa 49 tehopistettä.
7. toukokuuta 2010 Rowe siirtyi ammattilaissopimuksella Philadelphia Flyersin organisaatioon. Hän aloitti ammattilaistasolla kaudella 2010–2011 AHL-joukkue Adirondack Phantomsin paidassa. 
Rowe aloitti kauden 2013–2014 ECHL-joukkue Greenville Road Warriorsissa. Hän teki joukkueessa kahdessa ensimmäisessä ottelussa kolme maalia ja sai yhden syöttöpisteen, jonka jälkeen hänet nostettiin AHL:ään Hartford Wolf Packiin. 
5. syyskuuta 2014 ECHL-joukkue South Carolina Stingrays kiinnitti Rowen yksivuotisella sopimuksella. Hän pelasi Stingrayssä 44 runkosarjaottelua ja teki niissä 56 pistettä. Pudotuspeleissä hän oli sarjan toiseksi paras pistemies 34 pisteellään. Stingrays pääsi Kelly Cupin finaaleihin saakka, mutta hävisi ne. Kauden aikana Rowe kävi lainalla AHL:n Charlotte Checkersissa, jossa pelasi 28 ottelua.
Rowe teki vuoden sopimuksen kaudeksi 2015–2016 Bridgeport Sound Tigersin kanssa. Hän pelasi kauden aikana sekä Sound Tigersissa että farmissa ECHL:n South Carolina Stingrayssä. Sound Tigersissä hän teki 11 pelissä 8 pistettä ja Stingrayssä 28 pelissä 21 pistettä. Kauden jälkeen Rowe teki vuoden jatkosopimuksen.
Palazzo Vecchio

Palazzo Veccio on Italiassa sijaitsevan Firenzen kaupungintalo. Tämä palatsi-linnake sijaitsee Piazza della Signorialla. Rakennuksen yhteydessä on Loggia della Signoria.
Palatsin rakentaminen alkoi vuonna 1299 arkkitehti Arnolfo di Cambion johdolla. 1400-luvulla ja varsinkin 1500-luvulla tehdyt lisäykset muuttivat rakennuksen takaosaa. Sille tunnusomaiset piirteet: laatikkomainen galleria ja epäsymmetrisesti sijaitseva torni jäivät ennalleen.
Alun perin rakennuksen nimenä oli Palazzo della Signoria, koska se oli Firenzen kaupunginhallinnon (la Signoria) keskus. Torni on 90 metriä korkea.
Peto (elokuva)

Juoni

SETI-ohjelman tiedemiehet lähettävät Arecibo-viestin avaruuteen, joka sisältää muun muassa tietoa ihmisen DNA:sta. Viestiin saadaan ulkoavaruudesta vastaus, joka sisältää loppumattoman energialähteen ohjeen. Toinen viesti sisältää ohjeet avaruusolennon ja ihmisen risteytymän luomiseksi. Xavier Fitchin (Ben Kingsley) johtama tiimi onnistuu luomaan uuden olennon ja nimeää sen Siliksi. Olennosta tehdään naaraspuolinen, jotta se olisi helpommin hallittavissa.
Olento paljastuu hyvin nopeasti kasvavaksi ja kehittyväksi, ja se näyttää kolmen kuukauden ikäisenä jo 12-vuotiaalta tavalliselta ihmistytöltä. Silin väkivaltaiset kohtaukset sen nukkuessa saavat tiimin päättämään että olento täytyy tuhota syanidikaasulla, mutta Sil pakenee. Silin kiinniottamiseksi luodaan tiimi, johon kuuluvat antropologi Stephen Arden (Alfred Molina), molekyylibiologi Laura Baker (Marg Helgenberger), "empaatikko" Dan Smithson (Forest Whitaker) ja palkkasoturi Preston "Press" Lennox (Michael Madsen). Sil kehittyy nopeasti aikuiseksi (Natasha Henstridge), ja pyrkii lisääntymään. Se tappaa monia ihmisiä, jotka tulevat sen tielle.
Sil yrittää lisääntyä yökerhossa tapaamansa miehen kanssa, mutta perääntyy havaitessaan tämän olevan diabeetikko. Tiimi onnistuu keskeyttämään Silin kun se on toisen uhrinsa kanssa, ja se muuttaa muotoaan avaruusolennoksi ja pakenee. Sil kidnappaa naisen ja huijaa tämän ruumiin avulla kuolevansa autokolarissa. Sil palaa ulkonäköään muutettuaan hotelliin, jossa tiimi on, ja surmaa heistä Ardenin pariteltuaan tämän kanssa. Sil pakenee viemäriverkkoon, jossa hän murhaa Fitchin. Sitten Sil synnyttää jälkeläisen, jonka Smithson surmaa löytäessään sen. Sil hyökkää tiimin kimppuun, mutta Preston onnistuu tappamaan sen kranaatinheittimellä.

Tuotanto

Käsikirjoittaja Dennis Feldman kiinnostui aiheesta luettuaan Arthur C. Clarken artikkelin, jonka mukaan suurten etäisyyksien vuoksi avaruusmatkustus on lähes mahdotonta. Hän vakuuttui siitä, että ensitapaaminen avaruusolentojen kanssa tapahtuisi tiedonlähetyksen kautta. Hän oli myös kiinnostunut urosten ja naaraiden välisistä eroista ja erilaisista biologisista tarpeista.
Feldman teki käsikirjoituksesta kahdeksan eri luonnosta kahdeksan kuukauden aikana ennen kuin oli tyytyväinen lopputulokseen.
Avaruusolento Silin suunnittelusta vastasi H. R. Giger, joka on suunnitellut myös Alien-elokuvien nimikkohirviöt. Olennon toteutti Richard Edlundin Boss Film Studios. Giger ei itse ollut tyytyväinen olennon toteutukseen eikä Metro-Goldwyn-Mayerilta saamaansa palkkioon.

Vastaanotto

Peto on saanut pääosin kielteisiä arvosteluja, vaikka se menestyi elokuvateattereissa. Esimerkiksi Rotten Tomatoes -verkkosivuston mukaan elokuva on saanut 34 prosentilta kriitikoista myönteisen arvion. Kooste perustuu 35 arvioon.
Kriitikko Roger Ebert piti Pedon ideaa mielenkiintoisena, mutta kritisoi elokuvaa fysiikan lakien rikkomisesta ja ihmisen asettamisesta evoluution huipulle.
Regina (lehti)

Uusi kustantaja

Regina alkoi ilmestyä uudelleen helmikuussa 2013, kustantajana virolainen ModernOffice Oü ja päätoimittajana Sanna Tiihonen-Korppi. Uusi kustantaja palkkasi toukokuussa 2013 Reginan uudeksi päätoimittajaksi Radio Helsingin ohjelmapäällikön Anna Laineen. Laine vastasi myös Virossa ilmestyvän Reginan sisällöstä. Laine ei kauan ehtinyt paikalla olla, vaan irtisanoutui tehtävästä lokakuussa 2013 viitaten maksamattomiin palkkoihin ja työskentelyolosuhteiden ongelmiin.
KNM Sleipner (1936)

Palvelus

Sleipner kuului 2. meripuolustusalueen 2. hävittäjäviiriköön, jonka tehtävänä oli suojata Vestlandetin ja Trøndelagin rannikkoa. Saksalaisten hyökätessä Norjaan huhtikuussa 1940 se oli ankkurissa Hustadvikan lahdella valvomassa Britannian Kuninkaallisen laivaston miinakenttää, joka oli laskettu 7. huhtikuuta operaatio Wilfredin aikana. Alus sai määräyksen liittyä torpedoveneisiin KNM Trygg ja KNM Sild suojaamaan Romsdalsfjordenia mahdolliselta saksalaisten tunkeutumiselta.
2. meripuolustusalueen komentaja kontra-amiraali Tank-Nielsen määräsi 11. huhtikuuta aluksen päällikön Ullringin ottamaan komentoonsa improvisoidun Romsdalfjordin meripuolustusalueen, jonka Tryggin päällikkö Münster oli perustanut vuorokautta aiemmin. Ullringin laivasto-osasto koostui hänen omasta hävittäjästään, kahdesta mainitusta torpedoveneestä ja niiden sisaraluksesta KNM Skreistä. Alueeseen kuului lisäksi Romsdalsfjordenin lentoryhmä, jossa oli yksi MF.11, yksi vallattu saksalainen Arado Ar 196 ja kaksi Britannian kuninkaallisen laivaston ilmavoimien Supermarine Walrusia. Lentokoneita käytettiin lähinnä tiedustelutoimintaan ja ne evakuoitiin 18. huhtikuuta Britteinsaarille.
Ullringin osasto valtasi Saksan laivaston troolarin Thüringenin sekä rahtialus Ruhrortin Stettevikassa. Miehistö oli tehnty Ruhortin käyttökelvottomaksi, ja Saksan ilmavoimien syöksypommittajat tuhosivat sen satamaan. Troolari aseistettiin ilmatorjuntakonekiväärein ja se asetettiin vartioalukseksi Moldeen, missä sen oma miehistö lopulta toukokuussa upotti.
Sleipner vastaanotti 24. huhtikuuta Åndalsnesissä kenraali Bernard Pagetin, jonka se kuljetti maihin. Alus suojasi tämän jälkeen Molden maihinnousua ja joutui useaan otteeseen Saksan ilmavoimien maaliksi. Alus onnistui tuhoamaan ainakin kaksi hyökkääjistä. Alus lähti 25. huhtikuuta Lerwickiin, jonne se saapui seuraavana päivänä. Alus lähti seuraavana päivänä edelleen Scapa Flow'hun, mistä se jatkoi Tyneen telakalle. Alus siirrettiin Rosythiin saksalaisten miinoittaessa Tynen aluetta.
Alus palasi telakalta 17. kesäkuuta, minkä jälkeen se suojasi Britannian Kuninkaallisen laivaston alaisuudessa Britteinsaarten itärannikon saattueita. Alus suojasi sodan aikana kaikkiaan 156 saattuetta ennen kuin se poistettiin palveluksesta 10. maaliskuuta 1944.
Sodan päätyttyä alus palasi 10. toukokuuta Norjaan, jossa se siirrettiin reserviin. Alus muutettiin 1948 fregatiksi palaten palvelukseen, kunnes se romutettiin 1959.
Matador (televisiosarja)

Juoni

Kauppamatkustaja Mads Skjern saapuu poikansa kanssa Korsbæckiin ja päättää asettua kaupunkiin. Hän perustaa naisten vaatetusliikkeen, joka pian ajaa vararikkoon paikkakunnan perinteisen saman alan yrityksen. Skjern laajentaa liiketoimintaansa perustamalla pankin. Sarjassa on monia muitakin henkilöhahmoja ja sivujuonia.

Vastaanotto

Sarja oli suuri menestys kotimaassaan Tanskassa ja myös Ruotsissa ja Norjassa. Sen uusintaesitysjakso sai vuonna 1986 peräti 3,6 miljoonaa katsojaa, mistä tuli Tanskan kaikkien aikojen ennätys. Sarja julkaistiin myös 12 DVD-levyn pakettina, josta tuli maan suosituin DVD-julkaisu.
Suomessa Matador esitettiin ensi kerran vasta 2007 ja uudestaan 2014.
Vuonna 2006 Matador valittiin yhtenä kahdestatoista tanskalaiselokuvasta mukaan Tanskan kulttuurikaanoniin.
Kalle Aalto

Kalle Nestor Aalto (22. helmikuuta 1884 Halikko – 14. joulukuuta 1950 Halikko) oli suomalainen kivenhakkaaja ja pienviljelijä sekä sosialidemokraattien kansanedustaja.
Nuoruudessaan Aalto työskenteli kivenhakkaajana ja rakennusmiehenä sekä myöhemmin pienviljelijänä Halikossa. Hän nousi varasijalta eduskuntaan vuonna 1919 Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä kansanedustaja Sikstus Rönnbergin kuoltua kesken kauden. Kansanedustajana Aalto toimi vuoteen 1922 asti ja eduskunnassa hän oli Suuren valiokunnan jäsen. Kansanedustajatoimensa lisäksi Kalle Aalto oli jäsenenä Halikon kunnanvaltuustossa.         
Aalto oli naimisissa vuodesta 1915 lähtien Signe Aaltosen kanssa ja ensimmäisen puolison kuoltua vuodesta 1916 lähtien Rauha Matilda Winkin kanssa.
Kapatuosia

Linnavuori

Linnamäki sijaitsee noin 200 metriä Hollolan keskiaikaisen kivikirkon pohjoispuolella ja sen huippu kohoaa 56 metriä Vesijärveä korkeammalla. Mäki on selväpiirteinen pohjois-etelä-suuntainen moreeniharju, jonka huipulla on luontainen tasanne (60×30 metriä). Harju on Ensimmäisen Salpausselän aikainen. Mäen ympäristössä ja mäen huipun kautta kulkee kävelypolkuja. Polku johtaa huipulla sijaitsevalle näkötornille, joka rakennettiin 1900-luvun alkupuolella puinen näkötorni, jota käytettiin ilmavartioasemana jatkosodan aikana. Tornista avautuu näkymä Vesijärvelle. Kapatuosianmäen arkeologisissa kaivauksissa on löydetty jäännöksiä puisista varustuksista ja rakennuksen perustus, joiden ikää ei ole pystytty määrittämään. Kaivauksien löytömateriaali tukee hyvin väitettä, jonka mukaan mäki olisi ollut ainakin keskiaikainen pakolinna.

Tutkimuksia

Linnavuorella on suoritettu arkeologisia kaivauksia vuosina 1962–1963 ja 1965 (Jouko Voionmaa) sekä vuosina 1998 (Hannu Takala) ja 1999 (Hannu Poutiainen). Kohde on tarkastettu vuosina 1962 (Pirkko-Liisa Lehtosalo), 1963 (Helmer Salmo), 1997 (Hannu Takala) ja 2004 (Antti Bilund).
Kaivauksien löytömateriaalina on yli 300 hopearahojen katkelmaa, joiden lyöntivuodet on onnistuttu sijoittamaan vuosille 700–1000 jaa. Muut löydöt ajoittuvat 1000-luvun lopulta vuoden 1200 tienoille ja 1500-luvulle sekä uuteen aikaan. Mäen huipulta löytyi myös mesoliittiseen kivikauteen ajoittuva liesi sekä runsaasti kvartsi-iskoksia, luunpalasia ja kymmenittäin viisto- ja poikkiteräisiä nuolenkärkiä. Kaikkia liesiä ei ole ajoitettu.

Historiaa

Mäen huippu on luontainen ja se lienee syntynyt samalle korkeudelle kuin Baltian jääjärven vedenpinta oli jääkauden jälkeen, kun mäki oli jääjärven saarena. Yoldiameren ranta on puolestaan sillä tasolla, missä serpentiinipolku alkaa ja missä sijaitsee ”Muinaislinna Lain suojaama” -kyltti. Ihmisen toiminta kivikaudella on ajoitettu karkeasti 6 000 eaa. ja jäännösten perusteella he metsästivät ainakin hirveä ja majavaa. Nimi ”Kapatuosia” viitannee Kappadokiaan, jolla on oleellinen rooli etenkin ortodoksisessa kristinuskossa. Tämä kuvastanee 1000-luvun alun tilannetta, jolloin idän kirkon vaikutus ulottui itäiseen Hämeeseen asti. Ortodoksit ovat saattaneet käyttää linnavuorta puolustusasemana länttä vastaan.

Hoitaminen, virkistys ja opastus

Hoitoalueen käsittää Kapatuosian linnamäki ja tavoitteena on saattaa alue opetus- ja nähtävyyskohteeksi sekä samalla tukea alueen suojelua. Mäen laella sijaitseva 1900-luvun alussa rakennettu näkötorni on peruskunnostettu 1998–1999. Torni on auki kesäisin matkailijoille, mutta sitä käyttävät myös lintuharrastajat havaintotornina. Tornin vierellä on opastetaulu. Mäen ympäri kiertää kyltein merkitty luontopolku. Näkötornia kunnostettiin myös 2016.

Maakuntakaava

Päijät-Hämeen liiton lakisääteisessä maakuntakaavassa on tunnuksella SM1 osoitettu Kapatuosianmäen muinaismuistoalue kuvauksella Hollolan kirkonkylässä sijaitseva muinaislinna, joka sijaitsee laajalla Kastari-Hatsina-Kutajoen kulttuuriympäristön tai maiseman vaalimisen kannalta tärkeällä alueella. Maakuntakaavamerkinnän SM1 pinta-alaksi on määritelty 6,6 hehtaaria.