google/wiki40b huggingface dataset:
Hengityselimistö

Hengityselimistöön (lat. apparatus respiratorius) lasketaan kuuluvaksi ne elimet, jotka osallistuvat kaasujen vaihtoon ympäristön ja verenkierron välillä. Lisäksi hengityselimistö osallistuu äänenmuodostukseen, kaasumaisten kuona-aineiden poistoon ja elimistön happo-emästasapainon säätelyyn.

Nisäkkäillä

Nisäkkäillä hengityselimistö jaetaan ylä- ja alahengitysteihin sekä keuhkoihin. Ylähengitysteihin kuuluvat nenäontelo, nenän sivuontelot, nielu ja kurkunpää, joista hengitysilma kulkee kehon sisään ja poistuu elimistöstä. Alahengitysteihin kuuluvat henkitorvi ja keuhkoputket, joita pitkin hengitysilma kulkee nenästä tai suusta keuhkoihin ja päinvastoin. Keuhkoista hengitysilman happi siirtyy vereen ja hiilidioksidi poistuu siitä.

Linnuilla

Linnuilla hengityselimistön osia ovat nisäkkäiden tapaan nenäontelo, nenän sivuontelot, nielu, henkitorvi, keuhkoputket ja keuhkot, mutta erikoisuutena linnun hengityselimistössä ovat ilmapussit. Lisäksi lintujen keuhkot eivät ole rakenteeltaan samanlaiset kuin nisäkkäiden keuhkot. Linnun keuhkot laajenevat vain hyvin vähän ja ilmapussien ansiosta keuhkoissa kulkee hengitysilma vain yhteen suuntaan.

Kaloilla

Kalojen hengityselimistöön kuuluvat kidukset, joissa kaasujen vaihto tapahtuu veden ja veren välillä. Keuhkokaloilla tosin löytyy keuhkot.

Hyönteisillä

Monilla hyönteisillä on vain yksinkertainen ilmaputkisto.
Heko Luumäki

Heko Luumäki (myös Rehtori Heko, oik. Harri Montonen) on tullut tunnetuksi Ne Luumäet- ja Rehtorit -yhtyeistä.

Ne Luumäet

Heko Luumäki on yksi vuosina 1985–1993 aktiivisesti toimineen ja erityisesti 1990-luvun alussa suureen suosioon nousseen Ne Luumäet -yhtyeen perustajista ja oli merkittävässä roolissa yhtyeen sanoitus- ja sävellystyössä.

Rehtorit

Vuonna 1995 Heko Luumäki perusti Rehtorit-yhtyeen, joka on edelleen aktiivisesti toiminnassa.
Perustaessaan Rehtorit-yhtyeen hän otti käyttöön taiteilijanimen Rehtori Heko.

Muita kokoonpanoja

Ne Luumäkien ja Rehtorien lisäksi hän on soittanut myös kokoonpanoissa Ne Luupojat Surf, Surfpoika Rex ja Miika ja Heko duo.

Ramopunk-genren rakentaja

Ne Luumäet -yhtyeellä ja Heko Luumäellä on ollut merkittävä rooli suomalaisen ramopunk-genren synnyssä, aluksi paljon seuraajia saaneen Ne Luumäet -yhtyeen riveissä, sen jälkeen Rehtoreissa ja sen rinnalla laajemmin ramopunk-genren sisällä mm. tapahtumien järjestäjänä.

Converse-kerho

Vuonna 2004 Heko Luumäki perusti Converse-kerhon ramopunkin ja punkin vaihtoehtotapahtumaksi, joka on järjestetty vuosittain useita kertoja eri paikkakunnilla, pääosin Helsingissä ja Tampereella.

Ramoviisut

Vuodesta 2005 lähtien Converse-kerho ja Heko Luumäki ovat järjestäneet vuosittain Ramoviisut-biisintekokilpailun.
The Ground

The Ground oli suomalainen vuosina 2005–2010 toiminut nettimusiikkikauppa. Se toimi vuodesta 2005 lähtien nimellä Levyvirasto, joka myi lähinnä pienlevy-yhtiöiden musiikkia. Tekesin tuella kehitettynä ja laajennettuna kauppa aloitti nimellä The Ground 24.7.2008. Kauppaa pyöritti Levyvirasto Oy.
The Ground keskeytti toimintansa 16.4.2010 palvelinrikon vuoksi. Palvelua oltiin ajamassa alas vuoden 2010 aikana.
Aloittaessaan kauppaan kuului yli 300 000 kappaletta, joista noin 10 000 oli jo Levyvirastossa myynnissä. Isoista levy-yhtiöistä mukana oli EMI, suomalaisista levy-yhtiöistä Fullsteam, Poko, Monsp, Texicalli, Rockadillo ja Backstage Alliance.
Malaijin kieli

Kielioppi

Malaiji ei tunne olla-verbiä (kopulaa). Esimerkiksi lause: "Nama saya Pekka." kääntyy suoraan: "Nimi minä Pekka."
Substantiivien monikko ilmaistaan toistamalla sana. Esimerkiksi: lapsi - anak, lapset - anak anak.
Koska malaiji on saanut latinalaisen kieliasunsa melko hiljan, on sen lausunta foneettista eli sanat lausutaan kuten ne kirjoitetaan.
USS Achernar

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1. heinäkuuta 1963 ja se siirrettiin Maritime Administrationin valvontaan. Laivasto lunasti aluksen 29. tammikuuta 1964, mutta alusta ei otettu kuitenkaan aktiivipalvelukseen ennen sen siirtoa Espanjalle 2. helmikuuta 1965.

Espanjan laivasto

Alus liitettiin Espanjan laivastoon nimellä Castilla ja runkonumerolla TA21. Alus romutettiin vuonna 1982.
Lehigh’n yliopisto

Historia

Lehigh’n yliopiston perusti vuonna 1865 liikemies Asa Packer. Pörssiromahdus vuonna 1893 oli vakava isku yliopiston taloudelle. Tämän vuoksi yliopisto sanoutui virallisesti irti episkopaalisesta kirkosta, jotta voisi saada valtion rahoitusta.

Urheilu

Lehigh’n virallinen urheilujoukkue on tunnettu nimellä Lehigh Mountain Hawks vuodesta 1995. Patriot Leaguen jäsenenä yliopisto kilpailee NCAA:n ensimmäisessä divisioonassa 25 urheilulajissa. Se tunnetaan kilpailustaan Lafayette Collegen kanssa.
Llanfairpwllgwyngyllgogerychwyrndrobwllllantysiliogogogoch

Llanfairpwllgwyngyllgogerychwyrndrobwllllantysiliogogogoch ([ˌɬanvair­pʊɬˌɡwɨ̞ŋɡɨ̞ɬ­ɡɔˌɡɛrə­ˌχwərn­ˌdrɔbʊɬ­ˌɬan­təˌsɪljɔ­ˌɡɔɡɔ­ˈɡoːχ]  kuuntele ääntämys) on kylä Ynys Mônin saarella Walesissa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Se tunnetaan pitkästä nimestään, joka on Britannian pisin ja yksi maailman pisimmistä. Kylä tunnetaan myös nimillä Llanfair PG tai Llanfairpwll. Siellä on 3 107 asukasta (vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan).
Kylä on suosittu turistikohde. Useat ihmiset pysähtyvät kylän rautatieasemalla, vierailevat kylän turistikeskuksessa tai ”leimaavat passinsa” paikallisessa kaupassa. Itse rautatieasema on enää vain vähäisessä käytössä.
DLR

DLR eli Saksan ilmailu- ja avaruuskeskus (Deutsches Zentrum für Luft- und Raumfahrt e.V. eli DLR) on sekä Saksan avaruusjärjestö että ilmailun ja avaruus­tekniikan tutkimuslaitos.
DLR:in pääkonttori on Kölnissä. Organisaatiossa työskentelee 5 100 ihmistä 31 eri instituutissa. DLR:llä on toimistot Brysselissä, Pariisissa ja Washington D.C.:ssä. Vuonna 2011 DLR:n kansallinen budjetti oli 242 miljoonaa euroa ja lisäksi sen kautta budjetoitiin ESAan 714 miljoonaan euroa. 
DLR on Saksan siiviiliavaruusohjelman hallinto. Se edustaa Saksaa esim. ESAssa ja sen kautta maksetaan pääosa Saksan jäsen- ja ohjelmamaksuista ESAaan. Se myös rahoittaa Saksan osallistumiset NASAn jne. avaruusohjelmiin.
Avaruustoiminnassa DLR on myös kaukokartoitustutkijataho. Sen ZKI-yksikkö eli ”Zentrum für satellitengestützte Kriseninformation” on satelliittidataan perustuva kriisinhallintayksikkö, joten DLR on myös turvallisuusalan toimija avaruustoiminnassaan.

Historia

DLR oli vuodesta 1969 nimeltään Deutsche Forschungs- und Versuchsanstalt für Luft- und Raumfahrt (DFVLR). DFVLR syntyi, kun yhdistettiin Aerodynamische Versuchsanstalt (AVA), Deutsche Versuchsanstalt für Luftfahrt (DVL) ja Deutsche Forschungsanstalt für Luftfahrt (DFL). Vuonna 1972 siihen liittyi Gesellschaft für Weltraumforschung (GfW). Vuonna 1989 DFVLR sai nykyisen nimensä Deutsche Forschungsanstalt für Luft- und Raumfahrt (DLR). Vuonna 1997 Deutschen Agentur für Raumfahrtangelegenheiten (DARA) yhdistettiin DLR:ään ja DLR:n aukikirjoitettu muoto muuttui muotoon Deutsches Zentrum für Luft-und Raumfahrt.
2000-luvun alussa DLR liittyi Helmholtz-Gemeinschaft Deutscher Forschungszentren-tutkimusorganisaation jäseneksi (HGF), mihin kuuluu muun muassa Fraunhofer-tutkimuslaitos.
Vuonna 2010 DLR on yksi EU-alueen harvoista avaruus- ja ilmailutekniikkaa kehittävistä organisaatioista, jonka budjettia ei leikattu vuonna 2008 alkaneen laman tukitoimien aikaansaaman valtionvelan vähentämiskeinona. Vuonna 2011 DLR:n kansallinen avaruusbudjetti on 242 miljoonaa euroa ja sen kautta panostetaan ESAan 714 miljoonaan euroa.
Amor pedestre

Juoni

Mies ja nainen tapaavat kadulla. Mies alkaa kosiskella naista ja sujauttaa kirjelapun tämän kenkään. Kotona naisen aviomies löytää kirjelapun ja haastaa vaimonsa ihailijan kaksintaisteluun. Mies haavoittuu kaksintaistelussa ja nainen ryntää lohduttamaan häntä. Lopussa pari saa toisensa.

Tuotanto, teema ja vastaanotto

Torinolaisen Ambrosio Filmin tuottama Amor pedestre kuuluu Marcel Fabren Robinet-komedioiden sarjaan, mutta se on tyyliltään täysin erilainen kuin tekijälleen ominaiset kiihkeitä takaa-ajoja, kommelluksia ja tuhoamisvimmaa täynnä olevat farssit. Luonteeltaan kokeellisen elokuvan koko tarina kerrotaan henkilöiden jalkojen avulla ja jalkineet kuvastavat heidän yhteiskunnallista asemaansa ja luonnettaan.
Aikanaan täysin vaille huomiota ja jopa sensuurin lupaa jäänyt Amor pedestre on usein mainittu esimerkkinä futurismin vaikutuksesta elokuvakerrontaan. Todellisuudessa Fabrella ei ollut yhteyksiä italialaiseen avantgardeliikkeeseen eikä elokuva ollut edes ensimmäinen samanlaiseen kerrontaratkaisuun perustuva teos. Futuristien johtohahmo Filippo Tommaso Marinetti esitti vastaavan näytelmänsä Le basi seuraavana vuonna ja futuristinen elokuva syntyi käsitteenä vasta vuonna 1916.

Restaurointi

Elokuva on restauroitu Italian elokuva-arkistossa vuonna 2009. Se on nähtävissä arkiston verkkosivulla.
Fabio Frizzi

Fabio Frizzi (s. 2. heinäkuuta 1951 Bologna, Emilia-Romagna, Italia) on italialainen muusikko ja säveltäjä (myös elokuvasäveltäjä). Frizzin ensimmäinen elokuva, johon hän sävelsi musiikkia oli vuoden 1978 elokuva Zombi 2. Vuoden 1990 jälkeen Frizzi lopetti elokuvasäveltäjäuransa. Suomessa Frizzi tunnetaan poplaulaja Taiskan vuoden 1975 hittikappale Mombasan säveltämisestä nimelle Ibo-lele (1975).
V8-Magazine

Historia

V8-Magazine on perustettu vuonna 1978, jolloin lehteä ilmestyi yksi numero, 1/78, joka on nykyisin keräilyharvinaisuus. Lehteä julkaistaan 10 numeroa vuodessa. 1980-luvulla julkaistiin viisi teemanumeroa, "Cruisin' Extra", "Show & Go Extra", "V8 Extra", "50's Extra" ja "60's Extra".
Lehden perustajat Kim Pettersson, Berndt W. Ekman ja Riitta Ekman kustansivat lehteä aina vuoden 1994 kevääseen asti. He myivät V8-Magazinen Helsinki Medialle, josta sittemmin tuli osa Sanoma Media Finlandia. Helsinki Media yhdisti lehden kustantamansa kilpailijan, Street & Race -lehden, kanssa. Marraskuussa 2014 Sanoma myi lehden Fokus Medialle.
V8-Magazinen päätoimittajana toimi vuodet 1978–1994 Kim Petterson ja vuoden 1994 toukokuusta lähtien Street & Race -lehden perustaja ja päätoimittaja Jarmo Markkanen.
Swift Current

Historia

Alueen intiaanit ovat leiriytyneet kaupungin läpi kulkevan Swift Current Creek -joen varrella satoja vuosia. Myöhemmin saapuneet turkiskauppiaat antoivat joelle nimen Riviere Au Courant (engl. Swift Current), jonka mukaan kaupunki sai myöhemmin nimensä. Vuonna 1882 Canadian Pacific Railway -rautatieyhtiö perusti kaupungin paikalle tavara-aseman, josta kuljetettiin rahtia kauemmaksi etelään ja pohjoiseen. Vuosisadan vaihteessa seudulle muutti runsaasti Yhdysvalloista, Euroopasta ja itäisestä Kanadasta tulleita siirtolaisia, jotka asettuivat viljelemään maata ja kasvattamaan karjaa. Swift Currentin kaupunki perustettiin 15. tammikuuta 1914.
Vuonna 1885 kapinajohtaja Louis Riel johti Saskatchewanissa käytyä Saskatchewanin kapinaa, jonka kukistamiseen osallistuneen Kanadan ratsupoliisin tärkeä tukikohta sijaitsi Swift Currentissa. Kapinan aikana tukikohta nousi tärkeään asemaan, sillä rautatie mahdollisti joukkojen tuomisen alueelle nopeasti. Swift Current kasvoi nopeasti rautatieaseman ympärille, ja se virallistettiin kyläksi vuonna 1903, vain viisi vuotta myöhemmin kaupungiksi (Town) ja vuonna 1914 suuremmaksi kaupungiksi (City). Toisen maailmansodan aikana kaupungissa sijaitsi taistelulentäjien koulutuskeskus. 1950-luvulla alueelta löydettiin öljyä ja maakaasua, minkä ansiosta kaupunki kasvoi voimakkaasti.
Vuonna 1991 kaupungin rautatieasema määriteltiin kansallishistorialliseksi rautatieasemaksi.
Kalle Mattila

Kalle Oskari Mattila (s. 1991) on suomalainen toimittaja ja markkinoinnin ammattilainen. Hän asuu New Yorkissa.
Mattila kirjoittaa säännöllisesti amerikkalaiseen The Atlantic -julkaisuun sekä kansainväliseen Monocle - lifestylelehteen. Hänen tekstejään on myös julkaistu Business Insiderin sivuilla.
Mattilan ensimmäinen artikkeli ilmestyi Helsingin Sanomissa kun kirjoittaja oli 13-vuotias. Mattila toimi 15-vuotiaana matkailulehti Mondon ja Matkaopas-lehden avustajana, sekä Helsingin Sanomien NYT-liitteen nuorten TV-raadin jäsenenä.
Vuonna 2004 Mattila esiintyi Silvia Modigin toimittamassa, Yle TV2 -kanavalla nähdyssä, liki puolentunnin pituisessa Kallen maailma -dokumentissa. 12-vuotiaan Mattilan elämää kuvaava dokumentti oli vuonna 2005 ehdolla parhaaksi suomalaiseksi nuorten dokumentiksi Oulun kansainvälisillä lasten- ja nuortenelokuvien festivaaleilla. Dokumentin vaikutusta käsiteltiin myös akateemisessa tutkimuksessa..
Mattila on ollut töissä suuressa englanninkielisessä Penguin Books -kustantamossa, jossa hän on ollut ehdolla useaan kansainväliseen markkinoinnin ammattilaisen palkintoon. Hän on myös luennoinut merkittävissä markkinointitapahtumissa.
Mattila pitää hallussaan kolmea hopeamitalia street-tanssin Suomen mestaruuskilpailuista vuosilta 2006 ja 2009 sekä 8. sijaa street-tanssin Euroopan mestaruuskisoista vuodelta 2006.
Kalle Mattila opiskeli kandidaatintutkintonsa Lontoon yliopistossa. Sinne hän päätyi Helsingin Suomalaisen Yhteiskoulun IB-linjalta. Hän on myös Suomen Kulttuurirahaston UWC-stipendiaatti vuodelta 2008. Tällä hetkellä Mattila suorittaa stipendiaattina luovan kirjoittamisen tutkintoa Columbian yliopistossa New Yorkissa.
357 Ninina

357 Ninina on asteroidivyöhykkeen asteroidi, jonka löysi Auguste Charlois Ranskan Nizzassa 11. helmikuuta 1893. Asteroidin alkuperäinen tilapäinen nimi oli 1893 J. Asteroidin läpimitta on 106,10 kilometriä ja kiertoaika 5,59 vuotta.
Epätietoisuuden talvi

Kirjan tapahtumat

Kalle ja Laina asuvat Taivalkoskella Kallen toimiessa kunnan rakennusmestarina. Kallea vaivaa ristiriita Tampereen ikävän ja Taivalkosken kotiutumisen välillä. Pimeän talven jälkeen Pohjois-Suomi tuntuu taas houkuttelevalta ja myös velvollisuudentunne sanoo, että aloitettu työ on saatava loppuun. Kirjoittamisesta ei tule mitään, sillä työaikaa on rajattomasti niin yöisin kuin viikonloppuisin. Lainan käytös muuttuu ja Kallen vanha mustasukkaisuuden käärme pääsee esiin.
Sukupolvensa viimeinen edustaja, Ukkeli, Kallen isoisä sairastuu ja lopulta kuolee. Kallen setäkaima Kummun-Kalle myy metsää ja ostaa auton. Kalle käy Oulussa työreissussa ja tapaa siellä armeijanaikaisen pioneerikaverin. Kyydin mentyä on jäätävä yökuntiin ja alkoholin vaikutuksen alle tulee tehtyä erehdys jos toinenkin.
Talven jo taittuessa kevääksi, Kalle ja Laina sekä kaksi tuttua osuuskaupan autonkuljettajaa tekevät hupimatkan Kallen sisaren ja hänen miehensä luokse Poloon. Öisen saunomisen ja juhlimisen perästä on yksi ovi selittämättömästi lukossa ja yksi seurueen miehistä kateissa.

Sovitukset

Hannu Kahakorven elokuva Päätalo, 2008.
Bochotnica

Bochotnica on kylä Kaakkois-Puolassa. Se sijaitsee Puławyn ja Lublin. Kylässä asuu 1 500 asukasta (vuonna 2010).
Prinssi Tengin paviljonki

Prinssi Tengin paviljonki (Yksinkertaistetut merkit: 滕王阁; Perinteiset merkit: 滕王閣; Pinyin: Téngwáng Gé) eli Tengwang-paviljonki on rakennus, jonka rakennutti prinssi Teng vuonna 653. Prinssi Tengin paviljonki sijaitsee Nanchangin kaupungissa Jiangxin maakunnassa Kiinan kansantasavallassa. Prinssi Tengin paviljonki on tuhottu useaan kertaan, ja nykyinen rakennus on rakennettu uudestaan lähelle aiemmista paikoista vuonna 1989. Rakennuksessa on 9 kerrosta, ja rakennus on 57,5 metriä korkea. Prinssi Tengin paviljonki on Nanchangin merkittävimpiä maamerkkejä.
Kassope

Maantiede

Kassope sijaitsi Epeiroksen lounaisosassa Thesprotian ja Ambrakianlahden välisellä alueella, jonkin matkan päässä merestä ja lähellä nykyisin nimellä Zálongo tunnettua vuorta. Paikka on noin 25 kilometriä pohjoiseen nykyisestä Prévezan kaupungista ja noin kahdeksan kilometriä itään rannikosta. Kaupungin kautta kulki Pandosiasta myöhemmän Nikopoliin suuntaan kulkenut tie. Kaupunkivaltion alue tunnettiin nimellä Kassopaia (Κασσωπαῖα).

Historia

Kassopen kaupunkivaltio oli olemassa jo klassisella kaudella. Kaupungin historiasta tiedetään muutoin suhteellisen vähän. Se mainitaan Kassandroksen Epeiroksen kuningasta Alketasta vastaan käymän sodan yhteydessä vuonna 312 eaa. Varsinainen Kassopen kaupunki syntyi ilmeisesti kassopaialaisten kylien yhteenlittymänä (synoikismos) vasta hellenistisellä kaudella 200-luvulla eaa., vaikkakin myös sen paikalla on mahdollisesti ollut jo varhaisempaa asutusta. Laajimmillaan kassopelaiset saivat hallintaansa myös muun muassa läheiset Batiain, Bukhaitionin, Elateian ja Pandosian polikset.
Kassope ilmeisesti kärsi ainakin jonkinlaisia vaurioita roomalaisten vallattua alueen vuonna 167 eaa. Kaupunki säilyi olemassa Nikopoliin perustamiseen vuonna 31 eaa. saakka, jolloin asukkaat siirrettiin sinne.
Kassopen arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1926 ja niitä jatkettiin vuosina 1951–1955. Vuodesta 1977 kaivauksia on suorittanut Saksan arkeologinen instituutti.

Rakennukset ja löydökset

Kassope oli ympäröity kaupunginmuurilla, jonka pituus oli noin 2,8 kilometriä. Sen reitti voidaan tunnistaa koko matkaltaan. Myös kaupungin akropolis eli yläkaupunki oli ympäröity muurein.
Kassopen alakaupunki oli rakennettu Hippodamoksen nimiin laitetussa ruutuasemakaavassa. Kaupungin agora, joka on kaivettu esiin, sijaitsi kaupungin kaakkoisosassa. Se oli reunustettu pohjois- ja itäsivuiltaan stoilla eli pylväshalleilla. Toinen stoista edusti doorilaista tyyliä ja sen koko oli noin 61 x 11 metriä. Se on ajoitettu noin 300–200-luvulle eaa.
Alakaupungista on kaivettu esiin myös suurempi teatteri, joka sijaitsi kaupungin koillisosassa, sekä agoran laidalla ollut pienempi teatteri, buleuterion, prytaneion ja temppelin perustukset. Eräs merkittävimpiä löytöjä on agoran laidalla sijainnut suurikokoinen katagogeion eli hotellirakennus, jonka koko oli noin 33 x 30,3 metriä. Siinä on ollut 17 huonetta, jotka ovat sijainneet keskellä olleen peristyylipihan ympärillä. Peristyyli koostui 26 doorilaisesta pylväästä. Rakennuksessa on ollut myös toinen kerros, jossa on ollut tilaa mahdollisesti noin 30 huoneelle. Myös tämä rakennus on ajoitettu noin 300–200-luvulle eaa.
Kaupungin ympäristöstä on löydetty hautoja.
Bretagnen lippu

Bretagnen lippu eli Gwenn ha Du (bretoniksi Valkoinen ja musta) on Bretagnen alueen (région) lippu, jonka suunnitteli bretagnelaisnationalisti Morvan Marchal vuonna 1923. Lippu pohjautuu Yhdysvaltain ja Kreikan lippuihin.
Siinä on yhdeksän vaakaraitaa väreiltään musta-valkoinen ja sen vasemmassa ylänurkassa olevassa kentässä on musta-valkoinen kärpännahkakuviointi. Lipun vasemman ylänurkan kenttä viittaa Bretagnen herttuakuntaan. Lipun mustat raidat kuvaavat herttuakunnan ranskankielisiä hiippakuntia: Dol, Nantes, Rennes, Saint-Malo ja Saint-Brieuc, kun taas valkoiset kuvaavat herttuakunnan bretoninkielisiä hiippakuntia: Trégor, Léon, Cornouaille ja Vannes.
Jousiammunta kesäolympialaisissa 2020 – naisten yksilökilpailu

Karsinnat

Yksilökilpailun karsinnat on liitetty osaksi joukkuekilpailun karsintaa. Joukkuekilpailuun pääsee 12 maata, ja jokaiselle joukkuekilpailuun osallistuvalle urheilijalle taataan paikka yksilökilpailussa. Isäntämaa Japani saa ilman karsintoja yhden joukkueen olympiaturnaukseen eli samalla kolme urheilijaa yksilökilpailuun. Vuoden 2019 MM–kilpailuista mukaan pääsee kahdeksan parasta joukkuetta. Jos Japani on kahdeksan parhaan joukossa, mukaan otetaan yhdeksänneksi paras joukkue. Loput kolme joukkuepaikkaa karsitaan erillisessä karsintaturnauksessa. Jos Japani ei ole saanut paikkaa MM–kilpailujen kautta ja osallistuu erilliseen karsintaturnaukseen ja on kolmen parhaan joukossa, paikan olympialaisiin saa karsintaturnauksen neljäs joukkue. Viisi urheilijaa pääsee olympiaturnaukseen sekajoukkuekarsintojen perusteella. Kun olympialaisiin pääsevät maat on selvillä, valitaan muista maista urheilijat siten, että yhdestä maasta korkeintaan yksi urheilija saa osallistua yksilökilpailuun. Neljä urheilijaa valitaan MM–kilpailujen 2019 perusteella. Aasian, Euroopan ja Amerikan maanosan sisäisissä kilpailuista on mahdollista yhden urheilijan päästä olympialaisiin. 13 paikkaa jaetaan maanosien omissa karsintaturnauksissa siten, että Eurooppa saa neljä, Aasia ja Amerikka kolme, Afrikka kaksi ja Oseania yhden urheilijan olympiaturnaukseen. Yksi paikka ratkaistaan erillisessä yksilökarsintaturnauksessa. Kaksi paikkaa on niin sanottuja kutsupaikkoja.

Kilpailumuoto

Olympiaturnaus alkaa sillä, että jokainen urheilija ampuu 72 nuolta. Tulosten perusteella urheilijat laitetaan järjestykseen. Tämän jälkeen aloitetaan cupmuotoinen turnaus, jonka ensimmäisellä kierroksella kohtaavat karsinta-ammuntojen paras ja 64., toiseksi ja 63. sijoitettu jne. Cup-muodossa yksi ottelu koostuu kolmen nuolen sarjoista. Sarjan voittaja saa kaksi pistettä ja jos sarja päättyy tasan, kumpikin saa yhden pisteen. Ottelun voittaa se urheilija, joka saa ensin kuusi pistettä. Jos ottelu on tasan tilanteessa 5–5, kumpikin urheilija ampuu yhden nuolen. Lähemmäksi taulun keskipistettä osunut urheilija voittaa ottelun.

Aikataulu

Sijoitusammunnat ammutaan 24. heinäkuuta. Cupin kaksi ensimmäistä kierrosta ammutaan 28., 29. ja 30. heinäkuuta. Aamupäivällä 31. heinäkuuta ammutaan neljännesvälierät, ja iltapäivällä puolivälierät, välierät, pronssiottelu ja loppuottelu.
Fjodor Glinka

Fjodor Nikolajevitš Glinka (ven. Фёдор Никола́евич Гли́нка, 19. kesäkuuta (J: 8. kesäkuuta) 1786 Smolenskin läänin Duhovštšinan kihlakunnan Sutokin kylä – 23. helmikuuta (J: 11. helmikuuta) 1880 Tver) oli venäläinen runoilija.
Fjodor Glinka oli kirjailija Sergei Glinkan veli. Hän valmistui ensimmäisestä kadettikorpuksesta vuonna 1802 ja osallistui vuoden 1812 isänmaalliseen sotaan, jota hän kuvaa teoksessa Pisma russkogo ofitsera (”Venäläisen upseerin kirjeitä”, 1815–1816). Glinka kuului dekabristien salaseuroihin ja toimi Venäjän kirjallisuuden ystävien vapaan yhdistyksen puheenjohtajana vuosina 1818–1825. Vuoden 1825 dekabristikapinan jälkeen Glinka pidätettiin ja karkotettiin Petroskoihin, jossa hän työskenteli neuvonantajana Aunuksen läänihallinnossa. Työnsä ohella hän harrasti seudun maantiedettä, historiaa ja kansatiedettä. Glinka toi venäjän yleiskieleen käsitteen Karjala (ven. Karelija) sekä kirjoitti paikalliseen aineistoon perustuvat runoelmat Deva karelskih lesov (”Karjalan metsien neito”, 1828) ja Karelija (1829–1830). A. J. Sjögrenin aloitteesta hän käänsi venäjäksi ensimmäiset karjalaiset kansanrunot.
Vuodesta 1830 lähtien Glinka työskenteli Tverissä ja vuodesta 1832 Orjolissa saaden todellisen valtioneuvoksen arvon. Hän erosi valtion palveluksesta vuonna 1834. Myöhemmin hän asui Pietarissa, Moskovassa ja vuodesta 1862 Tverissä harrastaen arkeologiaa, runoutta ja muistelmien kirjoittamista. Glinkan runot Troika (”Troikka”, 1824) ja Uznik (”Vanki”, 1831) tunnetaan lauluina. Hänen myöhäislyriikassaan on uskonnollisia ja mystisiä teemoja.