google/wiki40b huggingface dataset:
Sonja Vectomov

Koulutus

Vectomov opiskeli Norwich University of the Arts -yliopistossa valmistuen humanististen tieteiden kandidaatiksi (Bachelor of Arts with Honours) vuonna 2005.

Ura

Vectomovin musikaaliset kokeilut alkoivat Suomessa 1980-luvulla musique concrète projekteilla, kotona äänitetyillä nauhoilla, esiintymisillä kiertueilla neljän vuoden ajan lapsikuoro Vox Aurean kanssa Kari Ala-Pölläsen johdolla, sekä viulun- sekä pianonsoiton opiskelulla Jyväskylän musiikkiopistossa, jossa myös Vectomovin isä Vladimír Večtomov opetti klassista kitaraa. Vectomovin säveltäjäisoisä, Ivan Večtomov, toimi sellistinä Tšekin filharmonisessa orkesterissa 22 vuoden ajan. Sellisti Saša Večtomov on Sonja Vectomovin setä.
Vectomov muutti Prahaan 1990-luvun puolivälissä ottaakseen ykkösviulun paikan Mirko Škampan johtamassa Pražský studentský orchestr -orkesterissa. Samanaikaisesti Vectomov seurasi aktiivisesti elektronisen musiikin kehitystä Suomessa ja Englannissa.
Sooloartistina Vectomovin konsertit muuttuvat ajoittain osaksi taideinstallaatiota, esimerkiksi konserttitilan muodonmuutos salongiksi. Vectomovin musiikkillisia vaikutteita ovat mm. Conlon Nancarrow ja David Byrne.

Lamprophrenia

Vectomovin kokeellisen debyyttialbumin nimi perustuu hänen itse keksimäänsä uudissanaan, jossa Vectomov yhdistelee uuslatinan ja kreikan kielen sanoja lampron (kirkas) ja phrenia (mieli). Levy sisältää elektronisia sävellyksiä vokaalien kera, mitä on arvosteltu musiikillisesti ennaltaanarvaamattomaksi, sekä “täydeksi odottamattomia käänteitä.”
Ensimmäinen single “Two in One”, jonka musiikkivideon ohjasi Mika Johnson ja jossa esiintyy ballerinalegenda Jana Andrsová, “kertoo tarinan kuolemasta ja transfiguraatiosta, lajien välisestä karmasta, sekä kasvien tietoisuudesta—tämä Lamprophrenian esikois-single muodostuu pulssimaisista syntetisaattorirytmeistä, viuluista, violasta, harmonikasta, mandoliinista sekä Vectomovin monitasoisesta äänestä."

Muuta

Kuten molemmat vanhempansa, Vectomov on myös pedagogi. Hän on kehittänyt musiikki workshoppeja työskennellen erityisoppilaiden, sekä vähempiosaisten romanilasten parissa Kutná Horassa, Tšekissä.
Vectomov tekee cameon Andrea Culkován vuonna 2016 julkaistussa dokumenttielokuvassa H*art On, joka kuvaa lähes tuntemattomaksi jäänyttä 1900-luvun alun kirjailijaa Milada Součková, sekä tämän aviomiestä, Devětsil-ajan taidemaalari Zdeněk Rykriä.
Peritoniitti

Peritoniitti tarkoittaa vatsakalvon tulehdustilaa. Sairaus on vakava, ja sen komplikaatiot voivat pahimmillaan johtaa hoitamattomina kuolemaan. Oireina voivat olla esimerkiksi kuumeilu ja kipu vatsan alueella. 
Peritoniitit jaotellaan primaarisiin ja sekundaarisiin. Sekundaarisimmat ovat yleisempiä, ja niitä saattaa aiheuttaa esimerkiksi vatsaontelon sairaus tai perforaatio. Primaarinen peritoniitti puhkeaa ilman, että taustalla on gastrointestinaalikanavan sairautta. Primaaristen peritoniittien esiintyvyys on pienempi, ja ne todetaankin useimmiten pienillä lapsilla tai huonokuntoisilla ikäihmisillä.
Primaarinen peritoniitti hoidetaan antibiooteilla taudinaiheuttajasta riippuen. Sekundaarinen peritoniitti on syytä hoitaa välittömästi, sillä edetessään se saattaa vioittaa maksaa ja munuaisia. Hoitomuotona käytetään vatsaleikkausta ja vatsaontelon puhdistusta. Myös mikrobilääkehoito on tärkeää.
Tunnettuja peritoniitin uhreja ovat muiden muassa Harry Houdini, joka kuoli sairauteen vuonna 1926, kirjailija Sherwood Anderson, joka kuoli peritoniittiin nieltyään hammastikun, sekä Pavel Beljajev, jonka tauti vei mahahaavaleikkauksen jälkeen vuonna 1970.
Tulihuulikala

Koko ja ulkonäkö

Tulihuulikala kasvaa noin 7,5 cm pitkäksi. Sen väritys vaihtelee. Usein vartalo on tulipunainen, evät keltaiset. Lajista on jalostettu myös muotoja, joiden vartalossa on laajoja sinisiä alueita.

Alkuperä

Tulihuulikala elää luonnossa Indopasifisella merialueella.

Käyttäytyminen

Tulihuulikala saattaa hypätä ulos akvaariosta.  Se viihtyy pienissä parvissa.

Ravinto

Tulihuulikala syö liha- ja leväpitoista ruokaa.
Erin Fitzgerald

Elämäkerta

Fitzgerald syntyi Victoriassa, Kanadassa vuonna 1972, mutta vietti lapsuutensa lähes jokaisessa Kanadan provinsissa. Hänen isänsä oli laivastokomentaja ja äiti oikeushoitaja. Lapsena Fitzgeraldin suosikkianimaatioihin kuuluivat Superystävät, Scooby-Doo, Fat Albert, Smurffit, He-Man, She-Ra: Mahdin prinsessa ja Strawberry Shortcake. High schoolin jälkeen hän siirtyi opiskelemaan näyttelemistä Victorian yliopistoon. Ensimmäisenä vuonna opiskelijoita oli 70, mutta heille laaditun ohjelman myötä opiskelijoita vähennettiin joka vuosi, ja neljäntenä vuonna Fitzgeraldin luokalla oli enää kahdeksan opiskelijaa.

Ura

Fitzgerald aloitti näyttelemisen televisiossa 1990-luvulla tehden aluksi pieniä rooleja televisiosarjoissa kuten Madison, Salaiset kansiot, Verkkopeli ja Da Vincin murhatutkimukset. Sitä ennen hän oli jo kuitenkin tehnyt walla-ääniefektejä televisiosarjoihin ja elokuviin, kuten Lonesome Dove: The Series, Hyveen soturit, Koriskenttien koiratähti, Ninja Turtles: The Next Mutation ja Mortal Kombat 2 – hävitys. Tämän jälkeen Fitzgerald siirtyi tekemään äänirooleja animaatioiden ja videopelien pariin muutettuaan Yhdysvaltoihin, Van Nuysiin. Tunnetuksi hän nousi animaatiomaailmassa Saber Marionette J ja Saber Marionette R:n myötä ja erityisesti samana vuonna esitetystä Ed, Edd n Eddy -piirrossarjasta. Animaatioiden ohella Fitzgerald tekee edelleen walla-ääniefektejä televisiosarjoihin. Vuosien aikana hän on ollut mukana muun muassa Shanghai Noonissa, First Wavessa ja Tähtiportissa.
Stigidilaatio

Taustaa

Albumin menestyneimpiä kappaleita olivat sen kaksi singleä, nimikappale Stigidilaatio ja Vadelmasuklaa, joista molemmista tehtiin myös musiikkivideo. Vadelmasuklaa-kappale oli mukana Valion Play-maitojuoman mainoskampanjassa.
Stigidilaatio nousi Suomen viralliselle albumilistalle viikolla 36. Levy pysyi listalla kaksi viikkoa ja nousi parhaimmillaan sijalle 8.
Victorianmaa

Victorianmaa on alue Etelämantereella rajautuen idässä Rossinmereen ja lännessä Wilkesinmaahan. Sen löysi kapteeni James Clark Ross tammikuussa 1841 ja se nimettiin Yhdistyneen kuningaskunnan kuningatar Viktorian mukaan.
Belgradin yliopisto

Historia

Belgradin yliopisto perustettiin 24. syyskuuta 1863 korkeaksi kouluksi (Велика школа). Vuonna 1905 siitä tuli virallisesti yliopisto, mikä tarkoitti perusteellista uudistusta, mm. koko opetushenkilökunta valittiin uudelleen. Vuonna 1905 Belgradin yliopistossa oli 16 varsinaista ja 18 ylimääräistä professoria sekä 778 opiskelijaa. Yliopisto koostui filosofisesta, oikeustieteellisestä, teknillisestä sekä teologisesta tiedekunnasta.
Belgradin yliopistosta ovat kehittyneet ja lopulta omiksi yliopistoikseen irronneet Novi Sadin yliopisto (1960), Nišin yliopisto (1965), Prištinan yliopisto (1970), Podgorican yliopisto (1974) ja Kragujevacin yliopisto (1976).
Turun Naisvoimistelijat

Turun Naisvoimistelijat (TNV) on turkulainen vuonna 1906 perustettu voimisteluseura. Seura on Suomen viidenneksi suurin voimisteluseura, käsittäen noin 1 900 jäsentä. Turun Naisvoimistelijat on Suomen Voimisteluliiton Svolin jäsen.

Sijainti

Turun Naisvoimistelijoiden liikunta- ja toimistotila Energym sijaitsee Turussa Vähäheikkilän asuinalueella. Energymissä on kolme voimistelusalia: Energialähde, Satumaa ja Joutsenlampi. Energymin lisäksi TNV järjestää liikuntaa liikuntahalleissa ja kouluissa ympäri Turkua.

Kilpailutoiminta

Turun Naisvoimistelijoilla on kilpailutoimintaa joukkuevoimistelussa, rytmisessä voimistelussa ja tanssissa. Valmennusryhmät ovat edustaneet seuraa paikallisissa, alueellisissa ja valtakunnallisissa kisoissa niin Suomessa kuin ulkomaillakin.

Kilta

Turun Naisvoimistelijoiden Uskollisuuden kilta on perustettu 3.11.1951 ja se on järjestyksessä Suomessa kilta numero 5. Killan tarkoituksena on jäsenten välisen ystävyyden säilyttäminen ja jäsenten kokonaisvaltaisen vireyden ylläpitäminen. Killan toimintamuotoja ovat mm. erilaiset liikuntaharjoitukset, retket, vapaamuotoiset tapaamiset ja kokoukset.
Killan jäseneksi voidaan kutsua vähintään viisi vuotta Svolilaisessa seurassa toiminut henkilö. Uskollisuuden Killan perustajajäseniä oli 62 ja tällä hetkellä kiltaan kuuluu 96 jäsentä.
Nybron kunta

Vaakuna

Nykyinen vaakuna on entisen Nybron kaupungin vaakuna. Myös Madesjön maalaiskunnalla oli oma vaakuna.
Uusi Aika

Historia

Uuden Ajan edeltäjä Sosialidemokraatti syntyi Porin työväenyhdistyksen aloitteesta suurlakon jälkeen vuonna 1906. Lehteä kustantanut Osuuskunta Kehitys perustettiin helmikuussa 1906, ja säännöllinen ilmestyminen alkoi kahden näytenumeron jälkeen 5. huhtikuuta. Ennen oman kirjapainon perustamista Sosialidemokraatti painettiin porilaisen Otto Andersinin kirjapainossa. Merkittävin hahmo lehden syntyvaiheissa oli Eetu Salin, joka oli myös sen ensimmäinen päätoimittaja. Lehteä julkaissut osuuskunta muutettiin osakeyhtiöksi elokuussa 1914.
Sosialidemokraatti lakkasi ilmestymästä sisällissodan myötä keväällä 1918. Lehden viimeinen numero julkaistiin 12. huhtikuuta, ja seuraavana päivänä punaiset vetäytyivät Porista. Kaupunkiin jäi pitkäaikainen toimitussihteeri Jussi Rainio, joka joutui valkoisten vangiksi ja surmattiin myöhemmin Porin raatihuoneen vankityrmässä. Sosialidemokraatin seuraajana jatkoi Uusi Aika, jonka ensimmäinen numero ilmestyi elokuussa 1919. Nimi jouduttiin vaihtamaan, kun Helsingissä ilmestyneen Työmiehen seuraajaksi perustettu lehti otti nimen Suomen Sosialidemokraatti.
Uusi Aika ilmestyi pitkään kuudesti viikossa, mutta muuttui myöhemmin viisipäiväiseksi, ja lopulta 1970-luvulla kolmipäiväiseksi tabloidiksi. Vuonna 2010 lehti supistui kaksipäiväiseksi ja vuoden 2011 alusta lähtien se on ilmestynyt ainoastaan kerran viikossa. Levikki oli parhaimmillaan 1970- ja 1980 luvuilla yli 17 000 kappaletta. Lehdellä oli tuolloin jopa 15 toimittajaa ja kolme aluetoimitusta eri puolilla Satakuntaa.
2000-luvulla Uusi Aika oli pitkälti SDP:n myöntämän lehdistötuen varassa. Se pieneni olellisesti, kun valtion parlamentaarisin perustein jakama lehdistötuki lopetettiin ja sisällytettiin yleiseen puoluetukeen. Lehden lakkauttaminen oli esillä jo vuosina 2011 ja 2015, mutta lopullinen päätös tehtiin vasta tammikuussa 2019, kun sosialidemokraattiset kunnallisjärjestöt eivät olleet enää halukkaita tukemaan tappiollista lehteä. Viimeiset vuodet lehteä kustansi Ajan Sana Oy.
Kehitys Oy:n kirjapaino toimi pitkään Porin Aittaluodossa. Vuonna 2011 Kehitys Oy myytiin Nelostuote-konserniin kuuluvalle Brand ID:lle, joka puolestaan myi sen helsinkiläiselle sijoitusyhtölle vuonna 2015.
Kontulan metroasema

Historia

Kontulan asema avattiin 1. marraskuuta 1986, kun aikaisemmin Itäkeskukseen päättynyttä metrolinjaa jatkettiin Kontulaan. Aseman suunnitteli arkkitehtitoimisto Toivo Korhonen Oy. Alkuvaiheessaan Kontulan asema oli metron pääteasemana, mutta vuonna 1989 metrolinjaa jatkettiin Mellunmäkeen. Metroasema rakennettiin aikanaan pienellä budjetilla, ja sen olemus on betoninen. Aseman keskimmäinen lippuhalli uusittiin vuonna 2002 ja sinne rakennettiin aseman ensimmäiset liukuportaat. Itäisen lippuhallin kunnostus aloitettiin 16. lokakuuta 2006, mutta työt viivästyivät pääurakoitsijan konkurssin takia yli vuodella. Peruskorjattu lippuhalli avattiin 3. maaliskuuta 2008. Uudistuksessa lippuhallia laajennettiin ja tavallisten portaiden tilalle rakennettiin kolmet liukuportaat. Lisäksi tavoitteena oli uusia aseman kaikki pinnat ja valaistus, mutta työ jäi viivytysten takia kesken. Peruskorjausta jatkettiin syksyllä 2008 viimeistelemällä 1-raiteen kesken jäänyt puoli ja peruskorjaamalla aseman läntinen sisäänkäynti.

Taide

Laituritasolla raiteen 1 puolella taustaseinässä on kolme Henry Pullan ja Kimmo Hela-aron vuonna 1988 laatimaa graffititeosta Artism, Crash ja Space. Työt ovat saaneet jäädä paikoilleen, vaikka lähes kaikki muut graffitikulttuuria edustavat (tilaus)työt poistettiin kaupunkikuvasta Helsingin Stop töhryille -projektissa, johon myös metroa operoiva liikennelaitos osallistui.

Muuta

Aseman yhteydessä (laiturin länsipäässä radan etelävierustalla) on valkoinen kaksikerroksinen rakennus, jossa sijaitsevat Mellunmäen ratahaaran liikennettä ohjaava Kontulan asetinlaite, sähkönsyöttömuuntamo sekä miehittämätön aluevalvomo.
Bostonin sinfoniaorkesteri

Bostonin sinfoniaorkesteri (engl. Boston Symphony Orchestra) on yhdysvaltalainen sinfoniaorkesteri, jonka kotipaikkana toimii Bostonin Symphony Hall Massachusettsissa. Liikemies ja taiteentukija Henry Lee Higginson perusti sen vuonna 1881. Bostonin sinfoniaorkesteri on ns. Big Five -orkesteri.
Yhdysvaltain parhaisiin soittajistoihin luettu bostonilaisorkesteri sijoitettiin vuonna 2008 sijalle 11 Gramophonen asiantuntijaraadin äänestyksessä.
Danilo I (Montenegron ruhtinas)

Danilo I Petrović-Njegoš (25. toukokuuta 1826 Njegoš – 13. elokuuta 1860 Kotor) oli Montenegron ruhtinaspiispa (vladika) vuosina 1851–1852 nimellä Danilo II ja ruhtinas vuosina 1852–1860. Hän korotti Montenegron ruhtinaskunnaksi.
Danilo nousi valtaan setänsä Pietari II:n seuraajaksi tämän kuoltua vuonna 1851. Vuoden 1852 alussa Danilo otti Venäjän tukemana nimikkeen knjaz (ruhtinas), ja hänestä tuli siten Montenegron maallinen ruhtinas. Piispan velvollisuuksista ja siten selibaattilupauksesta luopuminen mahdollisti hänelle varsinaisen dynastian perustamisen.
Danilon hallitsijakauden alussa Montenegro kävi 1852–1853 sodan Ottomaanien valtakuntaa vastaan. Montenegron armeija voitti turkkilaiset vuonna 1853 Ostrogin lähellä. Itävallan taivuteltua turkkilaiset tekemään rauhan Danilo piti Montenegron puolueettomana Krimin sodan ajan. Sitä eivät Montenegron vuoristolaiset hyväksyneet vaan nousivat kapinaan. Danilo yritti saada Krimin sodan jälkeisen Pariisin rauhankongressin tunnustamaan Montenegron itsenäisyyden, mutta kongressi ei ottanut asiaa käsiteltäväkseen. Danilo pyrki seuraavaksi lähestymään ulkopolitiikassaan Ranskaa. Hän tapasi vuonna 1857 keisari Napoleon III:n ja pyysi tältä tukea turkkilaisia vastaan. Sota Montenegron ja Ottomaanien valtakunnan välillä puhkesi uudelleen vuonna 1858. Danilon veli Mirko Petrović-Njegoš johti montenegrolaiset suureen voittoon Grahovon taistelussa, ja sillä kertaa Ranskan laivasto pakotti Turkin taipumaan rauhaan.
Danilo toteutti Montenegrossa sisäisiä uudistuksia. Hän antoi vuonna 1855 valtakunnalleen lain, joka muun muassa takasi uskonnonvapauden ja kansalaisvapauksia. Hän uudisti myös armeijaa ja verotusta. Danilo kuoli salamurhan uhrina. Kadić-niminen kapinan jälkeen maasta karkotettu montenegrolainen ampui ja haavoitti kuolettavasti häntä 11. elokuuta 1860 Persanossa Kotorinlahden rannalla. Danilo kuoli kaksi päivää myöhemmin. Koska hänellä ei ollut lapsia, hänen seuraajakseen tuli hänen veljensä Mirkon poika Nikola I.
Danilon puoliso oli vuodesta 1855 Darinka Kvekić, jonka kanssa hänellä oli tytär Olga.
Kuoleman asema

Juoni

Päähenkilö Jefferson Cody on kuullut comanchien kaapanneen erään naisen ja lähtee ostamaan häntä vapaaksi. Vuosia aiemmin hänen oma vaimonsa on joutunut comanchien käsiin. Ben Lanen johtama lainsuojattomien kolmikko paljastaa, että naisen mies on luvannut 5 000 dollarin palkkion vaimonsa vapauttajalle. Codyn vapauttama rouva Lowe epäilee siten Codyn motiiviksi vain rahaa.
Cody tuntee vanhastaan Lanen, jonka sotaoikeus erotti armeijasta hänen avullaan. Comanchet ajavat nyt kosto mielessä takaa Lanen joukkiota, sillä tämän johtama rosvojoukko on käynyt comanchejen kimppuun.
Rouva Lowen puoliso ei itse ole lähtenyt etsimään vaimoaan vaan on luvannut tästä palkkion "elävänä tai kuolleena". Lanen mielestä parempi vaihtoehto on kuolleena, ja hän yrittää käydä naisen ja Codyn kimppuun. Kun Dobie kieltäytyy auttamasta häntä, hän ampuu tämän.
Vuorilla käydyssä yhteenotossa Cody voittaa Lanen. Cody vie naisen kotiin, ja siellä ilmenee että mies on sokea. Hän ei jää odottamaan palkkiota vaan ratsastaa pois.
Saadi

Sheikh Sa’di (persiaksi سعدی) eli Muslihuddin Mushrif-ibn-Abdullah (1184–1291?) oli persialainen sufilainen runoilija. 
Saadi syntyi Šīrāzissa, mutta lähti nuorella iällä Bagdadiin, jossa hän opiskeli arabialaista kirjallisuutta ja islamilaisia tieteitä. Hänen tunnetuimpia töitään ovat Bostan (1257) ja Gulistan (1258). 
Saadi oli Persian keskeisimpiä runoilijoita, ja hänen tuotantoaan on käännetty useille kielille.
Open Source Applications Foundation

Open Source Applications Foundation (OSAF) on voittoa tavoittelematon yhdistys, jonka perusti Mitch Kapor vuonna 2002, tarkoituksena levittää avoimen lähdekoodin ohjelmistoja. Eräs OSAFin merkittävistä projekteista on Chandler.
Sorsanjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 28 hehtaaria, se on 2,2 kilometriä pitkä ja 450 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan 7 saarta.  Sen rantaviivan pituus on 6,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Siekkisjärven valuma-alueeseen (35.417) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 140,4 metriä mpy.
Al Bangura

Nuoruus

Bangura syntyi Freetownissa Sierra Leonessa. Banguran isä johti poro-salaseuraa ja tavan mukaan hänen oli otettava isänsä paikka tämän kuoltua. Bangura ei halunnut osallistua sen toimintaan ja pakeni Guineaan 15-vuotiaana peläten kultin tappavan hänet.
Guineassa Bangura tapasi ihmiskauppaan sekaantuneen ranskalaisen miehen, joka kuljetti hänet Ranskaan ja myöhemmin Isoon-Britanniaan. Mies yritti tehdä Bangurasta miesprostituoitua, mutta hän onnistui pakenemaan ja anoi turvapaikkaa.

Jalkapalloura

Englannin mestaruussarjassa pelanneen Watfordin kykyjenetsijät näkivät Banguran pelaamassa puistossa ja vakuuttuivat hänen taidoista. Hän pääsi mukaan seuran akatemiaan ja debytoi ykkösjoukkueessa kaudella 2004–2005 ollessaan 17-vuotias. Bangura teki ammattilaissopimuksen seuran kanssa ja edusti Watfordia viisi kautta. Hän pelasi muun muassa Valioliigassa kaudella 2006–2007. Kaudella 2008–2009 Bangura pelasi myös lainasopimuksella Brighton & Hove Albionissa. Kauden päätteeksi Watford ja Bangura purkivat sopimuksensa.
Kaudeksi 2009–2010 Bangura siirtyi mestaruussarjan Blackpooliin. Hän pelasi Blackpoolin nousuun päättyneen kauden aikana yhdeksän ottelua. Kesällä 2010 Bangura siirtyi Turkin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelanneeseen Mersin İdmanyurduun.
Sierra Leonen maajoukkueessa Bangura pelasi ensimmäisen maaottelunsa 2008. Hän ei pysty pelaamaan Sierra Leonen kotiotteluita, koska pelkää henkensä puolesta.

Turvapaikka

Banguralle myönnettiin lupa pysyä maassa alkuvuodesta 2007, mutta Britannian ulkomaalaisvirasto valitti asiasta marraskuussa 2007, koska sen mukaan hänen asema turvapaikanhakijana muuttui hänen täytettyä 18. Banguran hakemus hylättiin ja hänet määrättiin karkotettavaksi. Bangura valitti päätöksestä muun muassa kansainvälisen pelaajayhdistyksen FIFPron, Watfordin seurajohdon ja useiden poliitikkojen tukemana. Hänen sallittiin jäädä maahan työluvan hakemisen ja valituksen käsittelyn ajaksi. Tammikuussa 2008 Banguralle myönnettiin työlupa vaikka hän ei täyttänytkään jalkapalloilijan työlupaan tavallisesti vaadittavia kriteerejä.
Provo

Maantiede

Provo sijaitsee Utahin osavaltion keskiosan pohjoiskolkassa Utahin piirikunnassa. Kaupunki on rakennettu Provojoen varrelle Utahjärven ja Wasatchvuoriston väliin. Matkaa Salt Lake Cityyn pohjoisessa on noin 70 kilometriä. Provon lähistöllä sijaitsevat myös Uintan kansallismetsä ja Timpanogosin luolan kansallismonumnetti.

Historia

Tiettävästi ensimmäiset eurooppalaiset nykyisen Utahin piirikunnan alueella olivat espanjalaiset fransiskaaniveljekset Francisco Dominguez ja Silvestre de Escalante. Heidän tarkoituksenaan oli löytää reitti Santa Festä New Mexicosta Montereyhyn Kaliforniaan. Vuonna 1776 he olivat saapuneet Provon laaksoon, jonka säätä he kuvailivat ihastelevaan sävyyn. Paikallisille intiaaneille opetettiin kristinuskoa, mutta veljekset eivät lupauksistaan huolimatta koskaan palanneet takaisin jatkettuaan matkallaan edelleen eteenpäin. Munkkien jälkeen seuraava länsimaalainen alueella oli kanadanranskalainen turkistenmetsästäjä Étienne Provost ja hänen johtamansa 22 miehen joukko. Intiaanit hyökkäsivät joukkion kimppuun vuonna 1825 ja 17 heistä sai surmansa. Provost pakeni henkiinjääneiden kanssa vuorille. 
Provostin jälkeen saapuivat puolestaan mormonit. Brigham Young oli johtanut seuraajansa Ison Suolajärven laaksoon vuonna 1847. Vuonna 1849 mormonit perustivat nykyiseen Provoon Fort Utah-nimisen linnoituksen, joka sai nimensä paikellisten ute-intiaanien mukaan. Myöhemmin sama linnoitus sai uuden nimen Fort Provo turkismetsästäjä Provostin mukaan. Linnoitus rakennettiin suojaamaan mormonmeja utejen hyökkäyksiltä, joista vastaan käytiin sotia vuosina 1850 ja 1853. Nykyinen Provon kaupunki muodostui linnoituksen ympärille muodostuneesta asutuksesta. Kaupunkiin tuli rautatie Salt Lake Citystä vuonna 1873 ja Scofieldistä vuonna 1878, mikä teki Provosta lähialueen kaivosten logistisen keskuksen. Viime vuosikymmenien ajan Provo on ollut yksi Yhdysvaltojen nopeimmin kasvavista kaupunkialueista.

Talous

Provosta on kehittynyt korkean teknologian ja ohjelmistoteollisuuden keskus.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Provossa aikavälillä 2012–2016 olivat 42 600 USD ja henkilöä kohden 18 181 USD. 27,2 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.

Väestö

Provon asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 112 488 ja vuoden 2016 arvion mukaan 116 868. Kaupungin asukkaista 88,6 % oli taustaltaan valkoisia, 3,5 % oli kahdesta tai useammasta rodusta ja 2,5 % oli aasialaistaustaisia. Latinot mistä tahansa rodusta muodostivat 16,5 % väestöstä.

Koulutus

Provo on vuonna 1875 perustetun, MAP-kirkon omistaman Brigham Youngin yliopiston kotipaikka. Oppilaitos aloitti akatemiana ja siitä tuli yliopisto vuonna 1903. Kaupungissa sijaitsee myös Utah Valley State College.
Konkona Sen Sharma

Yksityiselämä

Konkona Sen Sharma meni naimisiin näyttelijä Ranvir Shoreyn kanssa 3. syyskuuta 2010. Heidän ensimmäinen lapsensa Haroon syntyi 15. maaliskuuta 2011.
Reyna (1743)

Valmistus

Alus tilattiin Havannasta ja laskettiin vesille vuonna 1743.

Palvelus

Britannian kuninkaallinen laivasto valtasi 13. elokuuta 1762 aluksen, joka liitettiin kuninkaalliseen laivastoon nimellä HMS Reyna. Alus myytiin romutettavaksi vuonna 1772.
Setchellanthaceae

Tuntomerkit

Laji on pistävänhajuinen, ulkonäöltään melko huomiota herättämätön pensas. Kasvullisissa osissa on T:n muotoisia karvoja. Lehdet ovat melko pieniä, ehyitä ja korvakkeettomia sekä miltei ruodittomia. Lehtien sivusuonet lähtevät läheltä lavan tyveä. Kukat sijaitsevat lehtihangoissa ja ovat kookkaita ja sinisiä. Kukan osat ovat yleensä kuusittain, verhiö on epäsäännöllisesti jakautunut. Kolmesta emilehdestä rakentunut hedelmä hajoaa väliseiniensä kohdalta ja jäljelle jää hedelmän keskipylväs.
Metson suku

Arviot

Jukka Ruukki toteaa arviossaan (Helsingin Sanomat), että kirja on "lintujen selviytymistarina", jossa "Koskimiehen teksti ylistää pohjoisen luonnon spesialisteja". Suomen palkituimman luontokuvaajan Varesvuon kuvia hän kiittää väkeviksi ja pysäyttäviksi.
Otsikolla "Komeasti  metson suvusta" Veli-Matti Väänänen (Linnut-lehti) toteaa, että kuvituksensa puolesta kirja on lintulajeja ja -ryhmiä esittelevien kirjojen terävintä kärkeä, ehkä jopa paras joskin olisi pitänyt tarpeellisena lähdeluetteloa. Kaiken kaikkiaan kirjan rakenne on kuitenkin hänen mielestään selkeä ja kanalintujen vuoden kierron käsittely perusteellinen.