google/wiki40b huggingface dataset:
Sylvia Bongo Ondimba

Sylvia Bongo Ondimba, o.s. Valentin, (s. 11. maaliskuuta 1963 Pariisi, Ranska) on Gabonin presidentin Ali Bongo Ondimban puoliso. 
Sylvia Valentin oli juuri syntynyt, kun hänen vanhempansa muuttivat Doualaan Kameruniin töihin. Suurimman osan lapsuudestaan hän vietti Kamerunissa. Vuonna 1974 perhe muutti Gaboniin. 
Ali Bongo Ondimba tapasivat vuonna 1988 ja solmivat avioliiton vuonna 1989. Pariskunta on adoptoinut neljä lasta. Vuonna 1990 Sylvia Bongo Ondimpa perusti oman yrityksen, omaisuudenhoitoyritys Alliance S.A.:n. Hän johtaa myös Gabonin suurinta kiinteistöyritystä. Hänen puolisostaan tuli Gabonin valtionpäämies vuonna 2009. Sitä ennen Ali Bongo Ondimba oli maan edellisen presidentin, isänsä, Omar Bongon hallinnon ministeri ja armeijan komentaja.
Sylvia Bongo Ondimba tekee hyväntekeväisyystyötä oman säätiönsä kautta. Perheen elämäntyyliä on laajalti arvosteltu. Bongojen väitetään omistavan useita loistoautoja ja 39 huvilaa Ranskassa. Sylvia Bongo Ondimba on kiistänyt säätiöönsä liittyvän korruptiota tai valtion varojen kätkemistä.
Mustasotilaskärpänen

Esiintyminen

Lajia esiintyy Etelä- ja Pohjois-Amerikassa.

Elintavat

Mustasotilaskärpäsen toukat ovat saprotrofeja, eli ne hävittävät bio-orgaanista ainesta tehokkaasti. Laji ei pistä tai levitä tauteja.

Käyttö

Mustasotilaskärpäsen toukat ahmivat lähes mitä tahansa. Ne voivat syödä jopa homemyrkkyjä, ongelmajätteitä sekä lääkeaineita. Toukat eivät edes kerää itseensä raskasmetalleja, sillä niiden elimistö puhdistaa niitä tehokkaasti. Tätä voidaan kenties hyödyntää jätteiden hävittämisessä. Lajin toukkia ja koteloita käytetään hyönteistaloudessa myös osana eläin- tai kalanrehuja. Mustasotilaskärpäsen toukat ovat hyvin rasva- sekä proteiinipitoisia. Niistä voidaan erottaa rasvaa biopolttoaineen valmistukseen.
Villiam Roos

Villiam Johannes Roos (24. elokuuta 1892 Turku – 28. maaliskuuta 1918 Messukylä) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hän sai sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa. Hän sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajana Valkoisessa armeijassa.

Perhe, koulutus ja urheilutoiminta

Roosin vanhempansa olivat asiamies Juhan Ludvig Roos ja Olga Vilhelmina Lindström. Hän kävi viisi luokkaa Vaasan suomalaista reaalilyseota. Villiam Roos oli nuoruudessaan aktiivi yleisurheilija ja urheilun järjestömies. Hän toimi SVUL:n Vaasan piirin sihteerinä 1913 ja puheenjohtajana 1915. Hän oli aikansa parhaita suomalaisia seiväshyppääjiä ja Vaasan Vasaman voimistelunjohtaja. Seivästä hän hyppäsi 320 elokuun lopussa 1915. Saman vuoden SM-kisoissa tuloksella olisi taisteltu pronssimitalista.

Jääkärikausi

Roos työskenteli konttoristina Vaasassa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 8. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän osallistui pataljoonan rintamakomennuksen jälkeen vuonna 1917 Polangenissa järjestetyille erikoiskursseille (pommarikurssi).
M/S Ilmatar

M/S Ilmatar oli 1964 rakennettu Effoan (aikaisemmin Suomen Höyrylaiva Oy) ensimmäinen moottorimatkustajalaiva. Laiva toimi Suomen ja Ruotsin välisessä liikenteessä vuoteen 1973 asti. Laivan myöhempiä nimiä ovat Viking Princess ja Palm Beach Princess.
Teerilampi (Soini)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 6,6 hehtaaria, se on 100 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Kolunjoen valuma-alueella (35.46), jonka Kolunjoen alaosan alueeseen (35.461) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 172 metriä mpy.
Katja Lundén

Ura

Katja Lundén Companyn viimeisin teos on vuonna 2017 valmistunut Flamencosauna. Se on teatteriohjaajana ansioituneen Kari Heiskasen ohjaus ja sen musiikista vastaa pääosin haitaristin uudistajana tunnettu Kimmo Pohjonen. Tanssikoreografiat ovat Katja Lundénin käsialaa, joka on yksi teoksen kuudesta tanssijasta. Teos yhdistelee nykytanssia, flamencoa ja teatteria tavalla, joka tekee kokonaisuudesta jotain muuta kuin mitä flamencon saralla on totuttu kokemaan. Lunden itse on kertonut teoksen olevan kannanotto naiseudelle ja suvaitsevaisuudelle.  
Lundénin vuosituhannen vaihteessa alkanut ura tanssikoreografina koostuu useista perinteistä flamencoa rikkovista teoksista. 
Vuonna 2003 Lundén teki teoksen Edvard Munch -Elämän tanssi, jossa Lundén yhdistää Munchin kuvataiteen flamencotanssiin. Hänen myöhempiä töitään ovat mm. Helsingin flamencofestivaalin tilausteos La Máscara sekä Kari Heiskasen ohjaus Kromosomi 47 flamenco, joka kertoo kehitysvammaisen miehen tarinan.  
Flamenco x3 -trilogia syntyi yhteistyössä espanjalaisten huippukoreografien Rafaela Carrascon ja Manuel Liñanin kanssa. Se on tilaustyö Aho&Lundén Companylle, jonka Lundén perusti yhdessä flamencotanssija Emilia Ahon kanssa. Musiikin trilogiaan ovat säveltäneet espanjalaiset eturivin flamencomuusikot Pablo Suarez, Juan Manuel Suarez ”Cano”ja Sergio Martinez. Tätä yhteistyötä espanjalaisten taiteilijoiden kanssa pidetään lehdistössä suurena kunnianosoituksena suomalaiselle flamenco-osaamiselle.  
Lundén on työskennellyt lukuisissa muissa flamencoteoksissa, kuten Compañía Kaari Martin flamencotanssiryhmän teoksissa Peppi Pitkätossu
 ja Kerro minulle sade. Lundén on työskennellyt useiden Suomen eturivin muusikoiden ja näyttelijöiden kanssa flamencokonserttien lisäksi mm. musikaaleissa ja ravintolateatterin saralla. Yhteistyötä hän on tehnyt mm. muusikkojen Anna-Mari Kähärän, Jussi Tuurnan ja Zarkus Poussan sekä näyttelijä–ohjaaja Mikko Rasilan kanssa. 
Lundén on koulutukseltaan filosofian maisteri ja hän on tutkinut flamencon filosofiaa mm. pro gradu -työssään. Hän on luonut kansainvälistä uraa esiintyen eri ammattilaiskokoonpanoissa mm. Espanjassa, Monacossa, Norjassa, Ruotsissa, Koreassa ja Afrikassa. Lundén on asunut Sevillassa ja työskennellyt paljon mm. Madridissa. Vuonna 2010 Lundén työskenteli stipendiaattina suomalais–afrikkalaisessa kulttuuriresidenssissä, Villa Karossa, Beninissä. Siellä hän valmisteli teostaan, Norsun elämää - La vida de una elefante, jonka musiikki syntyi osittain yhteistyössä Radion sinfoniaorkesterin viulisti Maria Puusaaren ja beniniläisen tanssija-muusikko Noel Saizonoun kanssa. Teos on osa kolmen tanssiteoksen iltaa, jonka Lundén on tehnyt yhdessä tanssija Reija Wäreen kanssa. Teos sai kantaesityksensä huhtikuussa 2012. Lokakuussa 2013 sai kantaesityksensä Katja Lundén Companyn teos Machina Flamenco, joka tuli tunnetuksi myös Pakko tanssia -ohjelman finaalista keväällä 2013. Talvella 2013/2014 Lundén työstää tanssija Emilia Ahon kanssa uutta teosta, jonka koreografiksi on kutsuttu Concha Jareño, yksi Espanjan nykykoreografien kärkinimistä. Teos on jatkoa Flamenco x 3 -trilogialle.
Andrija Delibašić

Seurajoukkueura

Delibašić pelasi vuodet 1999–2004 serbialaisessa FK Partizanissa. Pelaamissaan 100 ottelussa hän teki 48 maalia. Vuonna 2004 Delibašić siirtyi espanjalaiseen RCD Mallorcaan, jossa pelasi vuoteen 2005, mutta jonka pelaaja oli vuoteen 2008. Hänet lainattiin vuonna 2005 portugalilaiseen SL Benficaan ja kaudeksi 2005–2006 niin ikään portugalilaiseen SC Bragaan. Kauden 2006–2007 Delibašić aloitti kreikkalaisessa AEK Ateenassa ja lopetti portugalilaisessa SC Beira-Marissa. Seuraavan kauden hän vietti Espanjan Segunda Divisiónin Real Sociedadissa.
Delibašić siirtyi vuonna 2008 Mallorcasta Segunda Divisiónin Hércules CF:ään, jossa pelasi kaksi kautta tehden 65 ottelussa 20 maalia. Vuonna 2010 Delibašić siirtyi niin ikään Segunda Divisiónissa pelanneeseen Rayo Vallecanoon, joka nousi kauden 2010–2011 päätteeksi Primera Divisióniin.

Maajoukkueura

Delibašić pelasi ensimmäisen ottelunsa Montenegron maajoukkuessa 10. lokakuuta 2009 Georgiaa vastaan. Samassa ottelussa hän teki myös ensimmäisen maalinsa, joka vei Montenegron 2–1-johtoon ja jäi ottelun voittomaaliksi. Delibašić teki 7. lokakuuta 2011 Englantia vastaan viime minuutin maalin, joka tasoitti loppulukemat 2–2:een. 11. syyskuuta 2012 hän teki kaksi maalia San Marinon verkkoon.
Kunnallisoikeus

Kunnallisoikeus on osa julkisoikeutta, tarkemmin osa hallinto-oikeutta. Kunnallisoikeus käsittelee kunta-alan juridiikkaa. 
Kunnallisoikeus sisältää eriasteiset kansalaisten kannalta keskeistä palvelutoimintaa sääntelevät normistot ja niiden suhteet käytännön ilmiöihin. Suomessa kunnallisoikeudesta määrätään muun muassa perustuslaissa (§ 121), erillisessä kuntalaissa sekä Suomen valtion hyväksymässä valtiosopimuksessa, Euroopan paikallisen itsehallinnon peruskirjassa. 
Eri maissa keskushallinnon, aluehallinnon ja paikallishallinnon tasot eroavat toisistaan, joten myös paikallishallintoa koskevat oikeudelliset normit ovat erilaisia. Tämä artikkeli keskittyy suomalaiseen kunnallisoikeuteen.

Jako erityiseen ja yleiseen toimialaan

Kuntien tehtävät jakaantuvat erityiseen ja yleiseen toimialaan. Erityistoimiala keskittyy valtion kunnille määräämien lakisääntöisten tehtävien toteuttamiseen, kun yleinen toimiala taas korostaa kunnallisen itsehallinnon vapautta ottaa itselleen toteutettavaksi myös vapaaehtoisia tehtäviä. Kunnallisoikeudessa käsitellään muun muassa näiden toimialojen tehtävien järjestämisen ja toteuttamisen rajoitteita ja puitteita oikeudellisesta näkökulmasta.

Kunnallisvalitus ja oikaisuvaatimus

Kunnan asukkaan keinona valvoa kunnan toiminnan laillisuutta ja hakea muutosta päätöksiin toimivat oikaisuvaatimus ja kunnallisvalitus. Kunnallisoikeudessa käsitellään näiden oikeuskäytäntöä.

Opiskelu

Kunnallisoikeuteen laajempana opintokokonaisuutena on mahdollista perehtyä Tampereen yliopistossa, jossa sitä opetetaan Johtamiskorkeakoulun tiedekunnassa, hallintotieteiden alaisessa julkisoikeuden suuntautumisvaihtoehdossa. Keskeisiä alueita kunnallisoikeuden opetuksessa ovat kunnan asemaa, tehtäviä ja toimintaa yleisesti sääntelevät oikeussäännökset samoin kuin kunnallisen toiminnan erityisaloja (sosiaali- ja terveydenhuolto-, opetus- sekä rakennustoimi) koskevat säädökset. Lisääntyvää merkitystä opetuksessa saavat kunnallisen toiminnan kytkennät muun muassa sopimusoikeuden, työoikeuden ja Eurooppa-oikeuden suuntaan. 
Opetuksen tavoitteena on antaa opiskelijoille tarpeellinen perusvalmius ymmärtää normiston muutoksia ja kyetä soveltamaan niitä erilaisissa tehtävissä ottamalla huomioon myös muun muassa erilaiset oikeusperiaatteet, hyvän hallintotavan, palveluperiaatteen ja oikeusturvan vaatimukset.
Plzeňský Prazdroj

Plzeňský Prazdroj, a. s. on Tšekin suurin panimoalan yritys ja yksi Itä- ja Keski-Euroopan suurimmista. Sen omistaa eräs maailman suurimmista alan yrityksistä, SABMiller.
Yhtiön toiminta alkoi nimellä Burgessin panimo vuonna 1839, ja 5. lokakuuta 1842 valmistui panimosta maailman ensimmäinen pilsener Pilsenin kaupungissa. Yhtiön tärkeimmät tuotemerkit ovat Pilsner Urquell, Gambrinus, Radegast, Velkopopovický Kozel, Saris ja Smädny mnich.
Almirante Juan de Borbón (F102)

Palvelus

Alus lähti 8. syyskuuta 2006 Rotasta suojaten Espanjan asevoimien sotilaiden kuljetusta Libanoniin, mistä se palasi 12. marraskuuta Rotaan.
Helmikuussa 2007 alus osallistui GALIBER 2007 -harjoitukseen, mistä se palasi satamaan maaliskuussa. Alus lähti toukokuussa koeajoihin Cartagenaan ja kesäkuussa Norjaan Stavangeriin sekä Kreikkaan Haniaan ja Iraklioniin, mistä se palasi kuun lopulla kotisatamaan.
Tammikuussa 2008 alus lähti Cadiziin, mutta joutui palaamaan satamaan konevian vuoksi. Huhtikuussa alus lähti Brestiin osallistuen yhteistoimintaharjoitukseen Ranskan laivaston kanssa. Kesäkuussa alus lähti Viroon, mistä se palasi joulukuussa.
Tammikuussa 2010 alus lähti Portugaliin ja Cadiziin. Touko-kesäkuussa alus läpäisi operatiiviset testit.
Alus saapui 12. tammikuuta 2011 Norfolkin laivastotukikohtaan Virginiassa liittyäkseen Carrier Strike Group Two:hon COMPTUEX ja JTFEX harjoituksiin.
Janne Kivipelto

Janne Kivipelto  on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavia Kouvolan pallolyöjiä.
Aikuisten tasolla Kivipelto edusti vuoteen 2017 asti Alajärven Ankkureita. Hän debytoi joukkueessa Ykköspesiksessä vuonna 2007, jolloin pelasi yhden ottelun. Hän pelasi joukkueessa Ykköspesiksessä vuoteen 2011 asti 94 ottelussa. Vuonna 2012 Ankkurit nousi Superpesikseen.
Kaudella 2012 Ankkureiden noustua Superpesikseen, Kivipelto pelasi 26 ottelua. 
Kivipellon nykyinen sopimus KPL:n kanssa ulottuu kauteen 2021  Kivipelto siirtyi Ankkureista KPL:llään ennen 2017 kauden alkua.
Saksan Grand Prix 1974

Saksan Grand Prix 1974 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 4. elokuuta 1974 Nürburgringin radalla. Kilpailun voitti Clay Regazzoni, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.
Mikä yö

Juoni

Everstinna Tyra Barring haluaa perua ostamansa Maanalan kartanon kaupat, sillä hän uskoo siellä kummittelevan. Hän yrittää ottaa yhteyttä majuri Hugo Hectoriin, joka on omistajan edustaja. Hugolla on kuitenkin tilanne päällä: hän koettaa perua tapaamisen tanssijatar Sirkan kanssa, sillä hänen vaimonsa on matkalla kotiin mukanaan Hugon sisarenpojan, George Kraftin morsian Vappu von Törner. Tyra saa vahingossa päivälliskutsun ja Sirkka törmää majurin talon edustalla Tyran poikaan, Leo Barringiin. Vappu taasen yllättää Georgen ja Sirkan kahdenkeskisestä tilanteesta ja suuttuu. Georgen yritykset lepyttää Vappua valuvat hiekkaan. Kun majuri rouvineen palaa ravintolasta, hän tapaa kotoaan Tyran, Vapun ja Georgen. Päätetään matkata Maanalaan ottamaan selvää kummitusjuoruista. Leo on tahollaan kutsunut Sirkan Maanalaan ja kartanoon saapuu myös valokuvaaja Seppo tekemään sanomalehtijuttua kummituksista.
Yöllä kauhua aiheuttaa eniten Sepon kameran salamavalo, jonka välähdyksiä pelästyvät Tyra, Vappu, majurin vaimo ja palvelusväki. Myös Sirkka säikähtää salamavaloa ja ryntää majurin ja Georgen huoneeseen. Georgen vastusteluista piittaamatta Sirkka tulee nukkumaan hänen sänkyynsä. Sekä Vappu että Leo yllättävät heidät. Tilanne laukeaa, mutta sängyn alla lymyilevä Seppo saa aikaan lisää hämminkiä. George hermostuu ja laukaisee aseensa. Pian kaikki kartanon yövieraat ovat samassa makuuhuoneessa ja yksissä tuumin päättävät valvoa koko yön! Tyra paukauttaa jättävänsä Maanalan seuraavana päivänä. Koittaa aamu. Hugo vastustaa Tyran lähtöaikeita. Yövieraat huvittuvat päivän lehdestä, jossa on kuvia kartanon kummituksista eli yövieraista itsestään. Lopussa esitetään yhteislauluna Oi mikä yö.

Kuvausaika ja -paikat

Mikä yö! kuvattiin kesällä ja syksyllä 1945. Ulkokuvia otettiin Helsingin Huopalahdessa Kalastajatorpan ympäristössä ja Stenbäckinkadulla. Sisäkuvauksia suoritettiin Helsingissä Ruusulankadun keilahallissa. Studiona oli Suomen Filmiteollisuuden studio 2 Haagassa.

Arvioinnit

Mikä yö! sai aikalaiskriitikoilta melko suopean vastaanoton. Helsingin Sanomat piti Salmisen työtä vauhdikkaana ja lennokkaana, mutta oli toisaalta sitä mieltä, että moinen elokuva oli ajan ja tarmon tuhlausta Salmiselta. Aamulehti kirjoitti: "Kun kaikki tapahtuu reippaassa farssin tahdissa ja huumoria viljellään pitkin matkaa, edustaa Mikä yö! omassa lajissaan laatuunkäypää tuotetta."
MGP Nordic 2008

Melodi Grand Prix Nordic 2008 oli neljäs MGP Nordic -laulukilpailu. Se järjestettiin 29. marraskuuta 2008 Århusissa Tanskassa. Lasten laulukilpailun voitti Norjaa edustanut The BlackSheeps kappaleella "Oro jaska beana". Juontajina toimivat Jacob Riising ja Signe Lindkvist.
Ratsuväenkenraali

Ratsuväenkenraali on tarkennettu sotilasarvo kenraalista johon on lisätty aselajia osoittava etuliite. Tämä etuliite voidaan liittää vain täyden kenraalin arvonimeen.
Ratsuväenkenraalin arvo oli käytössä useiden eri maiden armeijoissa ratsuväkijoukkojen aikakautena.
Shirehevonen

Ominaisuudet

Shirehevonen on säkäkorkeudeltaan noin 160–200 senttimetriä (tavallisimmin 170–180 senttimetriä), joten rotu on maailman kookkain. Maailman korkein hevonen on shirehevonen nimeltään Sampson, joka oli 219 senttimetriä korkea ja painoi 1 524 kilogrammaa.
Sallittuja värejä shirehevosilla ovat musta, ruunikko ja kimo. Laajat valkoiset merkit (sabinokirjavuus) ovat hyvin yleisiä. Shirehevosilla on tavallisesti erittäin tuuheat ja silkkiset vuohiskarvat.
Shirellä on uskomaton vetokyky: se voi vetää jopa viiden tonnin painoisia kuormia. Teollistumisen seurauksena tarve isoille, raskaille vetohevosille kuitenkin alkoi vähentyä. Traktorien yleistyessä 1960-luvun alussa shirehevosten määrä väheni uhkaavasti, mutta kehityssuunta muuttui pikkuhiljaa kantakirjan avaamisen 100-vuotisjuhlien (1978) jälkeen.
Ukkola

Ukkola on yksi Joensuun kylistä entisessä Enossa. Matkaa Uimaharjuun on 6 km, Enon keskustaan 22 kilometriä, Lieksaan 45 kilometriä ja Joensuuhun 55 kilometriä.
Asukkaita on noin 250. Suurimmillaan, Ukkolan sahan ollessa toiminnassa asukkaita oli jopa 700 henkilöä. 
Kylässä on alakoulu, joka on kaksiopettajainen. Kyläläisten kokoontumispaikka on työväentalo. Ukkolassa toimii kylätoimikunta. 
Kylässä on lisäksi vuosina 1926-2005 toiminut Ukkolan rautatieasema.

Ukkolan saha

Ukkolan saha perustettiin vuonna 1926 pohjoiskarjalaisten talonpoikien osuustoimintainnostuksen seurauksena. Parhaimmillaan sahalla oli töissä lähes sata henkilöä. Sahan toiminta loppui vappuna vuonna 2004.  Saha on ollut mm. Ukkola Oy:n (1944-) , Metsäliiton (1981-) ja yhtiöfuusioden jälkeen Metsä-Serlan  (1986-) sekä Metsä Timberin (1995-) omistuksessa.   Sahamiljöö on osittain suojeltu, mutta itse Ukkolan saharakennuksen suojelulle ei Museoviraston mielestä ole sen huonokuntoisuuden takia perusteita. Vanhan sahan paketointilaitos paloi maantasalle ja kuivaamorakennuksen ylinkerros tuhoutui palossa huhtikuussa 2011.
SMS Elbing

Taustaa

F. Schichaun telakka Danzigista voitti 1912 kansainvälisen tarjouskilpailun kahdesta uudesta Venäjän keisarikunnan laivaston kevyestä risteilijästä. Alukset oli nimettiin 1913 venäläisen tavan mukaan jo kölinlaskun yhteydessä Muraview Amurskiksi ja Admiral Nevelskiksi.
Sen köli laskettiin 1913 ja alus laskettiin vesille 21. marraskuuta 1914. Saksan keisarikunta pakko-otti sen liittäen laivastoonsa. Alus valmistui 4. syyskuuta 1915.

Palvelus

Alus osallistui Yarmouthin ja Lowestoftin rannikkokaupunkien tulitukseen huhtikuussa 1916, jolloin se joutui kahakkaan Britannian kuninkaallisen laivaston Harwich Forcen kanssa. Kuukautta myöhemmin alus oli mukana Skagerrakin taistelussa, jossa se oli ensimmäinen alus johon osui. Taistelulaiva SMS Posen törmäsi alukseen hieman puolen yön jälkeen 1. kesäkuuta, jolloin aluksen kylkeen tuli repeämä. Vuoto pysäytti aluksen koneet sekä sähköntuotannon estäen sen liikkumisen. Kello 02.00 saksalainen torpedovene vastaanotti pääosan aluksen miehistöstä ja tuntia myöhemmin alukselle jäänyt miehistö upotti aluksensa. Miehistön loppuosa poistui aluksen kutterilla, mistä he siirtyivät alankomaalaiseen höyrylaivaan.
Elis Richard Hindersson

Elis Richard Hindersson (24. joulukuuta 1877 Degerby – 5. huhtikuuta 1948 Helsinki) oli suomalainen eläinlääkäri.
Hinderssonin vanhemmat olivat tilanomistaja Johan Edvard Hindersson ja Amalia Gustafva Strömberg. Hän tuli eläinlääkäriksi 1902 ja eläinlääketieteen tohtoriksi Leipzigissa 1912. Hindersson toimi vt. ja vakinaisena piirieläinlääkärinä Salossa ja Mikkelissä 1902-1907, Helsingin yliopiston kotieläinopin vt. apulaisena 1907-1909, lääkintöhallituksen eläinlääkintälaboratorion vt. johtajana 1909-1917 ja vt. asessorina 1917-1921 sekä viimeksi mainitusta vuodesta valtion eläinlääkintälaboratorion johtajana. 1922-1948 hän oli myös valtion lihantarkastuslaboratorion johtaja. 1930-1937 Hindersson oli maatalousministeriön tieteellisen neuvoston eläinlääkintäosaston jäsen ja vuodesta 1945 eläinlääkintäkorkeakoulun hallituksen varapuheenjohtaja. Leipzigissa julkaisemansa serologisen väitöskirjan Beitrag zur Kenntnis der Antikörperbildung bei der Herstellung mono- und polyvalenter Sera, speziell der Kälberruhrcoli-Immunsera ohella Hindersson kirjoitti ahkerasti Finsk Veterinärtidskrift -lehteen ja vuodesta 1917 Suomen Eläinlääkärilehteen, joiden toimittajana hän työskenteli miltei yhtäjaksoisesti 1909-1933 ja 1940-1948. Suomen Eläinlääkäriyhdistyksen puheenjohtajana hän toimi 1912-1920 ja 1932-1933, professorin arvonimi hänelle myönnettiin 1943 ja Tukholman eläinlääkärikorkeakoulun kunniantohtorin arvo 1945.
Hinderssonin puoliso vuodesta 1905 oli Laura Ragnhild Borchardt.
Elise Ahonen

Elise Ahonen (nyk. Luovula) on suomalainen taitoluistelija, jonka ura päättyi 1980-luvun lopulla kun Taitoluisteluliitto ilmoitti siitä. Ahonen on voittanut Suomen-mestaruuden vuonna 1985 ja edustanut Suomea MM- ja EM-kilpailuissa. Uran päätyttyä Ahonen aloitti lakiopinnot. Hän on toiminut vuodesta 2014 aikuisluistelija Minna-Maaria Laxin valmentajana.
Flamman

Flamman (”Liekki”) on Tukholmassa ilmestyvä ruotsalainen vasemmistolehti. Vuoteen 1998 saakka sen nimenä oli Norrskensflamman (”Revontulet”).
Malmivaarassa vuonna 1906 perustettu, mutta Luulajassa toimitettu ja painettu Norrskensflamman oli Ruotsin sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen äänenkannattaja Länsipohjassa. Puolueen jakauduttua vuonna 1917 siitä tuli Ruotsin sosiaalidemokraattisen vasemmistopuolueen ja myöhemmin Ruotsin kommunistisen puolueen ja Vasemmistopuolue kommunistien lehti. Vuonna 1977 se jäi puolueen vähemmistön muodostaman Työväenpuolue kommunistien (Arbetarpartiet kommunisterna) linjalle. Vuonna 1990 Flamman julistautui riippumattomaksi sosialistiseksi lehdeksi.
Norrskensflamman ilmestyi Luulajassa vuoteen 1987 saakka, jolloin se siirrettiin Tukholman seudulle. Lehden ilmestymistiheys on vaihdellut yhdestä kuuteen kertaan viikossa. Levikki oli enimmillään 11 000 kappaletta 1920-luvulla. Päätoimittajina ovat työskennelleet Ivar Vennerström (1906–1907), I. A. Davidsson (1907–1908), J. W. Kramer (1908), Hjalmar Larsson (1908–1912), C. N. Carleson (1912–1913), Andreas Johnsson (1913–1924), Sven Linderot (1924–1927), Paul Thunell (1927–1929), Hilding Hagberg (1930–1935), Helmer Holmberg (1935–1940 ja 1944–1956), Filip Forsberg (1940–1944), Lennart Brick (1944), Helmer Persson (1956–1966), Alf Lövenborg (1966–1972 ja 1980–1989), Harry Hagberg (1972–1977), Sven Bjelf (1977–1979), Dan Gahnström (1989–1993 ja 1995), Rolph Johansson (1993–1994), Jan Ask (1994), Erik Cardfeldt (1995–1996 ja 1997–1998) ja Kenth Karlsson (1996–1997). Viikkolehtenä ilmestyneen Flammanin päätoimittaja on nykyään Anna Herdy. Lehden levikki on 3 400 kappaletta (vuonna 2015).
Vuosina 1919–1927 Norrskensflammanin yhteydessä ilmestyi suomenkielinen vasemmistolehti Revontulet. Vuonna 1940 lehti joutui tuhoisan pommi-iskun kohteeksi.