Émilie du Châtelet

Tieteellinen tutkimustyö ja julkaisut

Châtelet julkaisi 1737 tutkielman, jonka otsikko oli Dissertation sur la nature et la propagation du feu, joka perustui hänen tulen kanssa tekemäänsä tutkimustyöhön. Se ennakoi nykyisin infrapunasäteilynä tunnetun ilmiön ja valon olemuksen. Hänen kirjansa Institutions de Physique (”Luentoja fysiikasta”) ilmestyi 1740, ja se esiteltiin uusien luonnontieteellisten ja filosofisten ajatusten katsauksena. Näitä ajatuksia tutki hänen kolmetoistavuotias poikansa, mutta katsaukseen sisältyi ja se pyrki sovittamaan yhteen aikansa johtavien ajattelijoiden monimutkaisia ajatuksia. Siinä hän yhdisti Gottfried Leibnizin teorioita ja Willem 's Gravesanden käytännön havaintoja osoittaakseen, että liikkuvan kappaleen energia on suoraan verrannollinen kappaleen nopeuden neliöön (E ∝ v²), ei sen nopeuteen, kuten Newton, Voltaire ja muut olivat aiemmin olettaneet. Myöhemmin Châtelet formalisoi liike-energialle kaavan Eₖ = ½mv², jossa Eₖ on kappaleen liike-energia, m sen massa ja v sen nopeus.
Kuolinvuonnaan hän sai valmiiksi työn, jota pidetään hänen merkittävänä saavutuksenaan: hän käänsi ranskaksi Newtonin teoksen Principia Mathematica. Käännökseen hän lisäsi energiaperiaatteen johdon mekaniikan peruslaeista. Châtelet'n käännös Principia Mathematicasta on edelleen teoksen ranskankielinen standardikäännös.

Nuoruus

Châtelet'n isä oli Ludvig XIV:n hovin korkea virkamies Louis Nicolas le Tonnelier de Breteuil, joka asemansa vuoksi oli hovin seurapiirielämän keskipisteessä, mikä soi perheelle merkittävän aseman. Heidän tuttavapiiriinsä kuului Ranskan tiedeakatemian pysyvä sihteeri Fontenelle. Émilien isä Louis-Nicolas huomasi tyttärensä lahjakkuuden jo varhain ja järjesti tapaamisen Fontenellen kanssa, jotta he voisivat keskustella astronomiasta, kun tytär oli kymmenvuotias. Émilien äiti Gabrielle-Anne de Froulay oli saanut kasvatuksensa luostarissa, joka siihen aikaan oli ranskalaisten tyttöjen ja naisten pääasiallinen oppilaitos. On esitetty, ettei hän hyväksynyt älykästä tytärtään eikä miehensä harrastamaa Emilien älyllisen uteliaisuuden kannustamista, mutta myös että hän olisi paitsi hyväksynyt tyttärensä varhaisen opinsaannin, myös kannustanut häntä kyseenalaistamaan vakiintuneita käsityksiä.
Oli miten tahansa, sellainen kannustaminen oli hänen asemassaan olevilta vanhemmilta ja tuohon aikaan hyvin poikkeuksellista. Kun Émilie oli pieni, isä järjesti hänelle liikuntaharrastuksia kuten miekkailua ja ratsastusta, ja kun tytär kasvoi, isä hankki hänelle opettajia. Kaksitoistavuotiaana Emilie osasi sujuvasti latinaa, italiaa, kreikkaa ja saksaa. Myöhemmin hän julkaisi kreikasta ja latinasta ranskaan kääntämiään näytelmiä ja filosofisia tekstejä. Hän sai opetusta myös matematiikassa, kirjallisuudessa ja luonnontieteissä. Äiti Gabrielle-Anne kauhisteli hänen edistymistään ja vastusti Louis-Nicolasia joka vaiheessa, yrittipä hän jopa kerran lähettää Émilien luostariin.
Émilie piti myös tanssista, osasi soittaa harppua, lauloi oopperaa ja oli harrastelijanäyttelijä. Kun hän oli teini-iässä eikä rahaa kirjoihin ollut, hän hyödynsi matematiikantaitojaan kehittämällä menestyksekkäitä uhkapelimenetelmiä.
Paljon myöhemmin hän kerran menetti Fontainebleaun hovin pelipöydässä korttihuijareille 84 000 frangia (runsaat miljoona euroa nykyrahassa), josta osan hän oli lainannut. Maksaakseen suuren velkansa pian takaisin hän laati nerokkaan rahoitussuunnitelman, joka on verrattavissa nykyajan johdannaisiin ja maksoi veronkerääjille pienehkön summan, jolloin he saivat oikeuden hänen tuleviin ansioihinsa (veronkantajilla oli oikeus saada osa kuninkaalle keräämistään veroista) ja lupasi maksaa hovin pelaajille osan näistä tulevista ansioistaan.

Avioliitto ja rakkaussuhteita

Émilie avioitui 20. kesäkuuta 1725 markiisi Florant Claude du Chastellet'n kanssa, ja hänestä tuli markiisitar du Chastellet (kirjoitustavan Châtelet otti käyttöön Voltaire, ja se on vakiintunut käytännöksi). Kuten ylhäisön piirissä oli tapana, heidänkin avioliittonsa oli järjestetty. Pariskunnalla ei ollut juuri yhteistä, mutta ajan tavan mukaan avioitumiseen vaikutti omaisuus.
Synnytettyään kolme lasta Émilie katsoi aviolliset velvollisuudet täytetyiksi ja sopi miehensä kanssa, että kumpikin eläisi omaa elämäänsä, joskin yhteinen talous säilyisi. Markiisi oli sotilas ja Burgundissa sijaitsevan Semur-en-Auxois'n kuvernööri. Sen ajan ranskalaisen yläluokan piirissä sekä miehen että vaimon oli soveliasta pitää rakastajaa.

Tutustuminen Newtonin ajatuksiin

24-vuotiaana Émilie du Châtelet'lla oli suhde Richelieun herttuan kanssa, ja suhde kesti puolitoista vuotta. Herttuaa kiinnosti kirjallisuus ja filosofia, ja Châtelet oli harvoja naisia, jotka pystyivät keskustelemaan hänen kanssaan hänen tasollaan. Châtelet luki kaikki merkittävät kirjat, kävi säännöllisesti teatterissa ja nautti älyllisestä keskustelusta. Châtelet osoitti kiinnostusta Isaac Newtonin teoksiin, ja Richelieu kannusti häntä opiskelemaan korkeampaa matematiikkaa, jotta hän ymmärtäisi paremmin Newtonin teorioita. Ranskan akatemian jäsenestä Moreau de Maupertuis'sta tuli Châtelet'n geometrianopettaja, ja heillä oli myös suhde. Maupertuis oli matemaatikko, astronomi ja fyysikko ja hän kannatti Newtonin teorioita, jotka olivat akatemiassa kiihkeän keskustelun aihe.
Émilie ja Voltaire, joka oli hänen neljäs rakastettunsa, tapasivat kun Voltaire palasi maanpaosta Lontoosta. Châtelet kutsui hänet asumaan maaseutuasuntoonsa Cirey-sur-Blaiseen Haute-Marneen, Koillis-Ranskaan, ja Voltairesta tuli hänen pitkäaikainen seuralaisensa – pitkämielisen aviomiehen silmien alla. Châtelet opiskeli fysiikkaa ja matematiikkaa ja julkaisi tieteellisiä artikkeleita ja käännöksiä. Voltairen ystävilleen lähettämien kirjeiden ja heidän toistensa teoksista esittämiensä kommenttien perusteella he elivät yhdessä toisistaan pitäen ja toisiaan kunnioittaen.
Châtelet'n viimeinen suhde osoittautui kohtalokkaaksi. Vähän yli 40-vuotiaana hänellä oli suhde runoilija Jean François de Saint-Lambert'n kanssa, ja hän tuli raskaaksi. Kirjeessään ystävälleen hän kertoi peloistaan, ettei hän ikänsä vuoksi hän selviäisi synnytyksestä. Châtelet synnytti lapsen, mutta kuoli kuuden päivän kuluttua 42-vuotiaana veritulppaan. Kirjeessään ystävälleen Preussin kuningas Frederik II Suurelle Voltaire sanoi, että Châtelet oli "suurmies, jonka ainoa vika oli, että hän oli nainen".