google/wiki40b huggingface dataset:
Kathmandu

Maantiede

Hallinnollisesti Kathmandu on osa Nepalin Keskisen kehitysalueen Bagmatin vyöhykkeen useasta kaupungista koostuvaa Kathmandun piirikuntaa.
Kathmandu sijaitsee Kathmandun laakson pohjoisosassa noin 1 300 metrin korkeudessa. Kaupungin läpi virtaa neljä jokea: Bagmati, Bishnumati, Dhobikhola ja Tukucha. Samassa laaksossa on Katmandun lisäksi monia muita kaupunkeja, joista tunnetuimpiin kuuluvat Lalitpur (Patan) ja Bhaktapur.
Nepalin kuninkaan palatsi on keskellä kaupunkia Thamelin turistialueen vieressä. "Vanhassakaupungissa" on paljon hindulaisia ja buddhalaisia temppeleitä 1600-luvulta. Laaksossa on usein maanjäristyksiä, ja siksi monet vanhat rakennukset ovat tuhoutuneet tai vaurioituneet.
Kathmandun laaksossa sijaitsee seitsemän Unescon maailmanperintökohdetta.

Historia

Legendan mukaan Kathmandun perusti kuningas Gun Kamdev vuonna 723. Se on ollut pääkaupunkina vuodesta 1768. Vuoden 1934 maanjäristyksen jälkeen on rakennettu modernin tyylisiä taloja. 
Kaupungin nimi oli 1500-luvulle saakka Kantipur, joka merkitsee ’kaunista kaupunkia’ ja joka on johdettu sanskritin sanoista kanti ’kauneus’ ja puram ’kaupunki’. Nykyinen nimi tarkoittaa ’puinen kaupunki’, ja on johdettu sanoista kath ’puuaines’ ja mandir ’temppeli, rakennus’. Kaupungille nimen antanut, buddhalaisten kerjäläismunkkien majapaikaksi 1500-luvulla rakennettu temppeli sijaitsee yhä kaupungin keskustassa. Perimätiedon mukaan rakentamiseen käytettiin yhden puun puutavaraa. 
Tribhuvanin yliopisto perustettiin vuonna 1959.

Liikenne

Kathmandussa sijaitsee Tribhuvanin kansainvälinen lentoasema.
Liikennettä muualle Kathmandun laaksoon ja muualle Nepaliin hoidetaan linja-autoilla. Kaupungissa on kaksi linja-autoasemaa. Matkailijoille ei vuokrata henkilöautoja, mutta käyttöönsä voi saada auton kuljettajan kanssa. Paikallista liikkumista varten voi vuokrata polkupyörän tai pienen moottoripyörän. Taksit ovat kohtuuhintaisia, mutta pienikokoisia, paikallisbussit ruuhkaisia, eivätkä ne mahdu kulkemaan kaikissa kaupungin osissa.
Kathmandu on Aasian nopeimmin kasvavia kaupunkeja, ja liikennejärjestelmät eivät pysy kehityksen perässä. Ruuhkat ovat massiivisia, ja ilmansaasteet aiheuttavat terveysongelmia. Vuonna 1991 Kathmandun laaksossa tehtiin 60 % matkoista kävellen tai polkupyörällä, vuonna 2011 enää 40 %. Eniten on kasvanut moottoripyörien osuus.
Työväenpuolue (Alankomaat)

Historia

Työväenpuolue perustettiin vuonna 1946, kun sotaa edeltänyt Sosiaalidemokraattinen työväenpuolue, vasemmistoliberaali Vapaa demokraattinen liitto (holl. Vrijzinnig Democratische Bond, VDB) ja protestanttinen vasemmistolainen Kristillisdemokraattinen unioni yhdistyivät.
Työväenpuolue on historiallisesti ollut heikompi muihin sosiaalidemokraattisiin puolueisiin verrattuna, sillä työväenluokan äänet jakautuivat Alankomaissa protestanttiseen ja katolilaiseen osaan. Työväenpuolueesta ei näin syntynyt koko maan yhdistävää työväenluokan puoluetta, vaan enemmänkin maallistuneen työväenluokan puolue. Tästä huolimatta se oli Alankomaiden ainoa puolue, joka pystyi haastamaan maan uskonnollisia puolueita, kun työväenpuolueen William Drees toimi maan pääministerinä 1948–1958 ja Joop den Uyl vuosina 1973–1977.
Kevin Lalande

Seurajoukkueet

Lalande pelasi junioriurallaan OHL-seura Belleville Bullsissa, josta Calgary Flames varasi hänet NHL:ään numerolla 128 NHL:n varaustilaisuudessa 2005. Lalande liittyi Calgaryn organisaatioon kaudella 2007–2008 pelaten AHL-joukkue Quad City Flamesissa sekä ECHL-joukkue Las Vegas Wranglersissa. Lalande kaupattiin Columbus Blue Jacketsiin 4. maaliskuuta 2009. Hän sai peliaikaa ainoastaan Columbuksen farmiseurassa Syracuse Crunchissa AHL-liigassa.
Kaudeksi 2010–2011 Lalande siirtyi KHL-liigassa pelaavaan Vitjaz Tšehoviin. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Dinamo Minskiin. Lalande pelasi Minskissä viisi kautta. Hän pelasi välissä yhden kauden myös PHK TsSKA Moskovassa.

Maajoukkue

Lalande ei missään vaiheessa mahtunut Kanadan nuorisomaajoukkueisiin. Dinamo Minskissä pelatessaan hän sai nopeutetussa aikatalussa Valko-Venäjän kansalaisuuden ja valittiin edustamaan uutta kotimaataan vuoden 2014 MM-kotikisoissa. Lalande edusti Valko-Venäjää myös jääkiekon MM-kilpailuissa vuonna 2017.
Vasco de Quiroga

Quiroga utopian toteuttajana

Michoacánin piispan virkaa hoitaessaan Vasco de Quiroga perusti ja käytännössä toteutti Thomas Moren Utopia-periaatteilla toimivan kyläyhteisö-järjestelmän, eli ns. “Hospitaalit”. Ensimmäisen hospitaalinsa Quiroga perusti palkarahoillaan jo useita vuosia ennen piispaksi nimitystään Santa Fé-nimiseen kylään, lähelle Meksikon Kaupunkia. Quirogan perustamat Santa Fé-tyyppiset hospitaalit ovat tiettävästi ainoa morelaiseen filosofiaan perustuva käytännön toteutus.
Vasco de Quiroga pyrki käytännössä toteuttamaan Thomas Moren Utopiaa eri puolille laajaa hiippakuntaansa sijoittamillaan hospitaaleilla, joiden lukumäärä lopulta lähenteli sataa.

Vasco de Quirogan hautapaikasta riidellään

Vasco de Quiroga kuoli 95-vuotiaana 1565 Uruapanin hospitaalissa, josta hänen luunsa siirrettiin Pátzcuaroon. Vuoden 1573 vaiheilla, jesuiittojen saavuttua Michoacániin, he yrittivät yön pimeydessä siirtää Quirogan luut Valladolidiin, mutta tuo yritys epäonnistui intiaanien massiivisen vastarinnan ansiosta. Koska tilanteen pelättiin riistäytyvän kapinaliikkeeksi, niin asiasta käytyjen neuvottelujen jälkeen Quiroga sai hautapaikan keskeneräiseksi jääneen Pátzcuaron katedraalin presbyterion seinämuurista. Quirogan kuoleman jälkeen, piispanistuimen tultua siirretyksi Valladolidiin, sai entinen Pátzcuaron katedraali nimekseen Jeesuksen Kirkko, jona se tunnetaan tänäkin päivänä. Jesuiitat tunsivat Quirogan läheisekseen, sillä olihan juuri Quiroga kutsunut jesuiitat Meksikoon Espanjan matkansa aikana 1550-luvun vaiheilla. Tuolloin neljän ensimmäisen jesuiitan matkalle lähdön esti heidän aluksensa haaksirikkoutuminen heti matkan alkuvaiheessa.

Quirogan perustamat Hospitaalit kuihtuivat vähitellen

Quirogan perustamat hospitaalit kuihtuivat vähitellen perustajansa kuoleman jälkeen. Muutosta edisti myös piispanistuimen siirtyminen Valladolidiin. Piispan perustamissa hospitaaleissa syntynyt ja niistä levinnyt osaaminen ja ammattitaito vaikuttavat tähän päivään saakka erityisesti Michoacánissa. Quirogan perillisiä ovat Santa Claran kuparisepät, Parachon sorvarit ja soitintentekijät, Patamban ja muiden kylien savenvalajat, Capacuaron puusepät, tai Uruapanin lakkatyöntekijät. Quirogan ideana oli, että kukin kyläyhteisö erikoistuisi johonkin erikoisalaan turhan kilpailun välttämiseksi.
Vasco de Quiroga on haudattu Pátzcuaron Jeesus-kirkkoon.
Mariza

Varhainen elämä

Mariza syntyi Mosambikissa, mutta muutti Portugaliin ollessaan kolmevuotias. Hänen äitinsä on mosambikilainen ja isänsä portugalilainen.
Lapsena Mariza lauloi paljon gospelia, soulia ja jazzia mutta innostui teini-ikäisenä fadosta. Valintaan lienee vaikuttanut kasvuympäristö, Lissabonin Alfaman Mouraria, jossa fadoa lauletaan paljon.

Ura

Mariza on julkaissut kolme albumia, neljäs on suunnitteilla kun meneillään oleva kiertue päättyy alkuvuonna 2007. Mariza lauloi Ateenan olympialaisia 2004 varten Stingin kanssa kappaleen ”A Thousand Years”.
Mariza esiintyi Live 8 -konsertissa Cornwallissa heinäkuussa 2005. Hän on vieraillut Suomessa vuosittain vuodesta 2003 lähtien. Suomessa Marizaa on myyty Portugalin jälkeen toiseksi eniten.
Vuoden 2007 alussa espanjalainen elokuvaohjaaja Carlos Saura ryhtyy tekemään elokuvaa, joka kertoo fadon tarinan. Mariza on mukana elokuvassa ja esittää todennäköisesti kaksi fadoa.
Ylidit

Ylidit ovat orgaanisia yhdisteitä, joissa on positiivinen ja negatiivinen varaus vierekkäisillä atomeilla. Tyypillisesti negatiivisesti varautunut on hiiliatomi ja positiivisesti varautunut jokin heteroatomi. Ne ovat siis 1,2-dipolaarisia yhdisteitä. Heteroatomeina ovat tyypillisesti fosfori, rikki, typpi tai happi, mutta myös esimerkiksi seleenin, telluurin tai arseenin heteroatomeinaan sisältäviä ylidejä tunnetaan.

Rikkiylidit

Rikkiylidejä ovat sulfonium- ja sulfoksoniumylidit. Sulfoniumylidejä valmistetaan alkolyimalla tioeettereitä eli sulfideja esimerkiksi metyylijodidilla. Näin muodostuneesta sulfoniumsuolasta poistetaan protoni vahvan emäksen esimerkiksi n-butyylilitiumin avulla, jolloin muodostuu sulfoniumylidi. Sulfoksiniumylidejä valmistetaan alkyloimalla sulfoksideja, jolloin muodostuu sulfoksoniumsuola. Sulfoksoniumsuola reagoi natriumhydridin tai n-butyylilitiumin kanssa sulfoksoniumylidiksi.
Molemmat rikkiylideistä reagoivat tyydyttyneiden karbonyyliyhdisteiden kanssa muodostaen epoksidin. Niiden reaktiot α,β-tyydyttymättömien karbonyyliyhdisteiden kanssa poikkeavat kuitenkin toisistaan. Sulfoksoniumylidit muodostavat syklopropaanijohdannaisen ja sulfoniumylidit muodostaen epoksidin.

Happiylidit

Happi on heteroatomeina oksoniumylideissä (R₂O⁺–C⁻R₂) ja karbonyyliylideissä (R₂C=O⁺–C⁻R₂).
Jan Rönnberg

Jan Rönnberg (s. 13. helmikuuta 1960) on suomalainen käsipalloilija. Hän on yksi Suomen kaikkien aikojen menestyneimpiä käsipalloilijoita. Suomen mestaruuksia Rönnberg voitti kaksitoista. Vuoden pelaajaksi Rönnberg valittiin kuudesti. Suomen käsipallomaajoukkueessa Rönnberg esiintyi 84 kertaa tehden 537 maalia. Rönnberg oli ensimmäinen suomalainen ammattilaispelaaja Espanjassa. BK-46 on jäädyttänyt hänen pelinumeronsa 2.
Myös Jan Rönnbergin pojat Andreas ja Nico Rönnberg ovat huippukäsipalloilijoita.
KNM Æger (1936)

Palvelus

Æger kuului toisen maailmansodan puhjetessa 2. meripuolustusalueen 2. hävittäjäviirikköön, jonka tehtävänä oli suojata Vestlandetin ja Trøndelagin välistä rannikkoa.
Alus oli ankkurissa Stavangerissa, kun sille nousi 9. huhtikuuta 1940 aamulla noin kello 10 tulliupseeri kertoen  epäilyistään saksalaisen 6 780 tonnin  rahtialus Rodan suhteen. Rahtialus oli ankkuroituna lähellä Ullsnesiä ja epäiltiin sen lastina olevan jotain muuta kuin 7 000 tonnia koksia kuten rahtikirjoissa ilmoitettiin. Saksalaisalus ui liian korkealla niin raskaaseen lastiin nähden ja lisäksi laivan miehistön ilmoituksen mukaan lasti toimitettaisiin norjalaiselle Sigval Bergesenille, joka ei tullimiesten ilmoituksen mukaan koskaan aikaisemmin ollut vastaanottanut koksia.
Tilanteen ollessa epäselva Ægerin päällikkö Nils Larsen Bruun päätti tarkastaa asian. Rahtialuksen löydyttyä Byfjordista läheltä Stavangeria Bruun lähetti viestin rahtialukseen nousemisesta, jolloin rahtialuksen päällikkö kieltäytyi toimenpiteestä. Bruun päätti upottaa rahtialuksen. Saksalaisen miehistön poistuttua aluksesta Æger ampui rahtialuksen kummankin puolen vesirajaan yhteensä 25 kappaletta 100 millimetrin kranaattia upottaen sen.
Saksan ilmavoimien koneet hyökkäsivät pian tapahtuman jälkeen Ægerin kimppuun, mikä oli samalla ensimmäinen merkki aluksen miehistölle Saksan aloittamasta hyökkäyksestä. Kolme kymmenestä aluksen yllä olleista pommituslentorykmentti 4:n III lennoston Junkers Ju 88 koneesta aloitti matalahyökkäyksen alusta vastaan, jolloin aluksen ilmatorjunta ampui alas kaksi hyökkääjistä samalla kuin alus väisteli putoavia pommeja. Aluksen keskilaivaan osui yksi 250 kilogramman pommi, joka nosti kantta ja tuhosi kummankin kyljen sekä pysäytti aluksen. Seitsemän miehistönjäsentä sai surmansa, yksi haavoittui kuolettavasti ja kolme lievästi. Loput seitsemän pommikoneista aloittivat hyökkäyksensä, jolloin toinen pommi osui aluksen mastoon räjähtämättä. Kolmas pommi osui jälleen keskilaivaan räjähtämättä. Lisäksi hyökkääjät tulittivat paikallaan kelluvaa alusta konekiväärein.
Aluksen ilmatorjunta-aseiden tuhouduttua Bruun käski miehistön jättää aluksen, jolloin elossa olleet 57 miestä nousivat maihin kärsimättä lisää tappioita. Saksalaisten vallattua Stavangerin ja läheisen Solan lentokentän Bruun käski miehistönsä hajaantua ja pyrkiä miehittämättömille alueille jatkamaan taistelua.
Aluksen hylky ajautui maihin lähellä Hundvågia, jossa se oli ihmetyksen aiheena romuttamiseensa saakka. Saksalaiset siirsivät toukokuussa kaksi aluksen kolmesta 100 millimetrin tykistä ja elokuussa kolmannen rannikkotykistölle. Tykit asennettiin sataman suojaksi Grødeimhammereniin Stavangerin pohjoispuolelle.
Upotetun Rodan lastina oli ollut raskaita ilmatorjuntatykkejä, jotka oli ollut tarkoitus asentaa Solan lentokentän suojaksi valtaamisen jälkeen. Tykkien tuhouduttua kenttä jäi taisteluiden aikana suojattomaksi.
Woodin metalli

Ominaisuudet ja käyttökohteet

Woodin metallia käytetään alhaisen lämpötilan juote- ja valumetallina, tulessa sulavina venttiileinä sprinklerijärjestelmissä, korkean lämpötilan kytkentäaineena lämpöhauteissa. Isossa-Britanniassa Woodin metallia on käytetty lääketieteelliseen tarkoitukseen käytetyissä kaasupulloissa metallisinettinä, joka sulaa tulipalossa ja päästää sisällön ulos ehkäistääkseen räjähdyksen vaaraa. Metallia käytetään myös röntgenkuvauksessa säteilysuojina, joita on helppo valaa kovasta vaahtomuovista valmistettavien muottien avulla.
Woodin metallista on aiemmin tehty pilailulusikoita jotka sulavat kun niillä sekoittaa kuumaa kahvia, mutta niitä ei enää valmisteta lyijyn ja kadmiumin myrkyllisyyden vuoksi. Fieldin metalli on myrkytön vastaavanlainen sekoitus. 
Sähkötekiniikassa Woodin seosta voidaan käyttää lämpösulakkeena, esimerkiksi pienen muuntajan ensiökäämissä. 
Elokuvateattereissa konehuoneen projektioaukkojen edessä oli aiemmin luukut, jotka oli tuettu ylös woodin metallilla tai vastaavalla seoksella. Näin tehtiin koska alkuaikojen nitraattifilmi oli erittäin paloherkkää. Palon sattuessa kuumuus sulatti pidätinlangat jolloin luukut putosivat aukkojen eteen hidastaen palon leviämistä asiakastiloihin. Myöhemmillä verraten paloturvallisilla filmeillä sekä nykyisellä digitaalitekniikalla paloluukkuja ei enää tarvita ja monesta teatterista ne on otettu pois.
Woodin metallin sulamispistettä saadaan muutettua vaihtamalla seossuhteiden koostumuksia. Woodin metalli on eutektinen homogeeninen seos. Eutektinen seos koostuu kahdesta tai useammasta aineesta, jotka sulavat tai jähmettyvät samanaikaisesti lämpötilassa, joka on alhaisempi kuin puhtaiden komponenttien sulamispiste.
Woodin metalliseosta kuumennettaessa sen lämpötila nousee nopeasti. Seosta voidaan kuumentaa jopa 350 °C:een. Jos seosta pidetään pitkään yli 250 °C:ssa, siihen alkaa muodostua oksideja. Muodostuvat höyryt ovat hengitettyinä myrkyllisiä, koska seos sisältää kadmiumia ja lyijyä. Hyvästä ilmanvaihdosta on huolehdittava esimerkiksi käytettäessä Woodin metalliseosta juotosaineena. Woodin metalliseosta voidaan sulattaa ja kiinteyttää lukuisia kertoja ilman että koostumus muuttuu tai tapahtuisi merkittävää painon menetystä. Metalliseoksesta valmistetaan puikkoja, litteitä pellettejä sekä rakeita. Lämpötilassa < 16 - 70 °C seosta voidaan käyttää kiinteänä. Woodin sulan metalliseoksen käyttölämpötila-alue on 70–350 °C.
Li Xuemei

Li Xuemei (s. 15. tammikuuta 1977 Guanghan, Sichuan) on kiinalainen pikajuoksija, joka on juossut voimassa olevat 100 metrin juoksun ja 200 metrin juoksun Aasian ennätykset.
Hän voitti vuoden 2003 Universiadeissa 200 metrin kilpailun. Lissabonin MM-hallikilpailuissa 2001 hän sijoittui 60 metrillä seitsemänneksi.
Nigulisten kirkko

Nigulisten eli Pyhän Nikolaoksen kirkko (viroksi Niguliste kirik) on keskiaikainen kirkkorakennus Tallinnassa. Se on pyhitetty Nikolaos Ihmeidentekijälle, kalastajien ja merimiesten suojeluspyhimykselle. Kirkko rakennettiin alun perin 1200-luvulla, mutta se tuhoutui osittain toisessa maailmansodassa Neuvostoliiton suorittamissa Tallinnan ilmapommituksissa. Kunnostustöiden jälkeen kirkko on toiminut taidemuseona ja konserttisalina. Se sijaitsee Toompeanmäen juurella.

Historia

Tallinnan Pyhän Nikolaoksen kirkon perustivat ja rakennuttivat 1200-luvulla Gotlannista saapuneet saksalaiset kauppiaat vuosina 1230–1275. Kaupungin ollessa vielä linnoittamaton, kirkolla oli huomattavia puolustusrakennelmia. Tallinnan linnoituksen valmistuttua 1300-luvulla kirkko menetti puolustuksellisen tarkoituksensa ja siitä tuli tavallinen keskiaikainen seurakuntakirkko. Alkuperäisestä kirkkorakennuksesta on jäljellä vain muutamia säilyneitä osia.
Kirkko sai nykyisen ulkoasunsa vuosina 1405–1420, kun keskikäytävää korotettiin sivukäytäviä korkeammalle ja kirkko suunniteltiin uudelleen täysbasilikaksi. Kirkon tornia korotettiin vuonna 1515 ja siihen asennettiin myöhäisgoottilainen piikki. Myöhäisellä 1600-luvulla tornia vahvistettiin. Goottilainen piikki korvattiin barokin tyylisuuntaa edustavalla piikillä, jota myöhemmin korotettiin useita kertoja. Nykyisin tornilla on korkeutta 105 metriä.
Pyhän Nikolaoksen kirkko oli ainoa kirkkorakennus Tallinnassa joka jäi täysin sivuun protestanttisen uskonpuhdistuksen mukana tulleesta pyhäinkuvien tuhoamisesta 1520-luvulla. 
Maaliskuun 9. päivänä vuonna 1944 kirkko kärsi merkittäviä vaurioita neuvostoliittolaispommituksissa toisessa maailmansodassa. Pommitusten aikaan saama tulipalo syöksi kirkon raunioihin ja tuhosi suurimman osan sen sisätiloista. Suurin osa taideaarteista kuitenkin säilyi, sillä ne ehdittiin evakuoida kirkosta pois ennen pommituksia. Kirkon jälleenrakennustyöt käynnistettiin vuonna 1953 ja lopullisesti kirkko valmistui vuonna 1981. Kirkon torni joutui jälleen tulipalon runtelemaksi lokakuun 12. päivänä vuonna 1982. Kunnostuksen jälkeen kirkko avattiin vuonna 1984 taidemuseona ja konserttisalina. Museoon on sijoitettu Viron taidemuseon keskiaikaisen taiteen kokoelma.

Taideteokset

Tallinnan Pyhän Nikolaoksen kirkon huomattavin taideteos on lyypekkiläisen Bernt Notken 30-metrisen maalauksen Kuolemantanssi (Totentanz) alkuosa myöhäiseltä 1400-luvulta. Kirkon pääalttari on puolestaan rakennettu vuosina 1478–1481. Sen rakensi niin ikään lyypekkiläinen Herman Rode.
Vilho Rättö

Vilho Rättö (10. maaliskuuta 1913 Kanneljärvi – 21. tammikuuta 2002 Anjalankoski) oli suomalainen Mannerheim-ristin ritari, autoilija ja tuotantomies.
Sotamies Vilho Rättö nimitettiin jatkosodan alussa 3. elokuuta 1941 Vapaudenristin 2. luokan Mannerheim-ristin ritariksi numero 4 ja hän oli ensimmäinen miehistöön kuuluva, jolle myönnettiin Mannerheim-risti. Hän oli tällöin panssarintorjuntatykin ampuja Jalkaväkirykmentti 27:ssä (JR 27).
Myöntämisen perusteina mainitaan Rätön tuhonneen viholliselta vallatun panssarintorjuntatykin putken läpi tähdäten neljä vihollisen panssarivaunua Karjalankannaksen valtauksen aikana, sekä urhoollisuus ja taistelun aikana osoitettu erinomainen neuvokkuus. Jo välittömästi taistelun jälkeen oli 18. divisioonan komentaja eversti Aaro Pajari myöntänyt Rätölle 1. luokan Vapaudenmitalin.
Rättö eteni reservissä ylikersantiksi, joksi hänet ylennettiin 20. marraskuuta 1968.
Ketokulmumittari

Koko ja ulkonäkö

Ketokulmumittarin siipien pohjaväri on vaalean kellertävän harmaa. Siipien poikki kulkee etusiivessä viisi ja takasiivessä neljä kellanruskeaa poikkiviirua. Keskeisenä tuntomerkkinä etusiiven etureuna on selvästi voimakkaan punertava tai punaruskea. Kaikissa siivissä on pieni musta keskipilkku, jotka saattaa kuitenkin joiltakin yksilöiltä puuttua osittain tai kokonaan. Siipiväli 14–17 mm.

Levinneisyys ja lentoaika

Levinneisyydeltään pääasiassa eurooppalainen laji, jota tavataan Pohjois-Afrikasta Etelä- ja Keski-Euroopan poikki Skandinaviaan, Venäjälle ja Kaukasukselle. Suomessa ketokulmumittaria tavataan Ahvenanmaalla, Turun saaristossa sekä Varsinais-Suomen rannikolla. Myös Uudenmaan rannikkoalueelta on havaintoja. Lentää yhtenä sukupolvena kesäkuun loppupuolelta heinä-elokuun taitteeseen.

Elinympäristö ja elintavat

Ketokulmumittari viihtyy kuivilla niityillä, hiekkadyyneillä, ja muilla kuivilla ja lämpimillä paikoilla, tyypillisesti merenrannan tuntumassa. Se on harvinainen ja paikoittainen laji, joka lentää iltapäivällä ja illalla. Perhoset tulevat valolle. Talvehtii keskenkasvuisena toukkana.

Ravintokasvi

Toukan ravintoa ovat erilaisten matalien kasvien kuihtuneet lehdet.
T-72

Kehittely

T-72:n kehitti Uralvagonzavod vaihtoehdoksi monimutkaiselle ja kalliille T-64 panssarivaunulle. T-72:n ottamista palveluun vuonna 1973 edelsi sarja useita T-62:n pohjalle rakennettuja malleja. Ensimmäinen varsinainen T-72 prototyyppi valmistui vuonna 1970 ja siitä käytettiin nimitystä Obiekt 172. Vaunu hyväksyttiin palvelukseen vuonna 1973 ja sen sarjatuotanto alkoi vuonna 1974. Kokonaisuudessaan se ei tullut käyttöön kuin vasta vuonna 1975. Julkisuudessa vaunu oli ensimmäisen kerran Ranskan silloisen puolustusministerin Yvon Bourgesin vieraillessa Venäjällä vuonna lokakuussa 1977. Saman vuoden marraskuussa vaunu otti osaa voitonpäivän paraatiin punaisella torilla. Sittemmin alkuperäisestä vaunusta on kehitelty useita eri versioita useissa eri maissa ja niitä on tuotetty yhteensä arviolta 20 000.

Käyttö Suomessa

T-72M1-vaunut olivat pitkään Suomen kahden sodanajan panssariprikaatin iskuportaan selkäranka; panssariprikaatiin kuului kuusi panssarivaunukomppaniaa. Suuri osa vaunuista oli hankittu käytettynä 1990-luvulla Itä-Saksan jäämistöstä. Nyt T-72 -kalusto on poistunut Suomen puolustusvoimien käytöstä. Vaunuja myytiin ja myymättä jääneet romutettiin Jyväskylän Seppälänkankaan teollisuusalueella loppuvuodesta 2006 alkaen. 2007 puolustusvoimat päätti romuttaa 240 taistelupanssarivaunua, 220 kuljetus- tai rynnäkköpanssarivaunua ja yli 200 kenttätykkiä. Osa romutetuista ajoneuvoista oli T-72:ia ja tykeistä 152 mm:n haupitseja. Eversti Markku Lainevirran mukaan vanhan kaluston pitäminen pitkään myyntikunnossa olisi ylittänyt niiden myyntiarvon.
Loppukesästä 2007 T-72-kalustolta ylijääneet varaosavarastot myytiin Patria Weapons Systemsin kautta Tšekkiin. Ostajana oli Dako Cz ja kauppahintana 4,1 miljoonaa euroa, sisältäen 430 000 varaosanimikettä.

Etelä-Sudanin asekaupat

Somalialaiset merirosvot kaappasivat 2008 Somalian rannikolla liikkuneen ukrainalaisen aluksen, jonka lastina oli 33 kpl T-72 -panssarivaunuja. Myöhemmin Kenia ilmoitti, että taistelupanssarivaunut olisivat olleet menossa sen puolustuslaitokselle, kun taas toisten lähteiden mukaan ne olisi tarkoitettu Etelä-Sudanin hallitukselle.
Ammoniumdikromaatti

Valmistus ja käyttö

Ammoniumdikromaattia voidaan valmistaa natriumdikromaatin ja ammoniumkloridin tai harvemmin ammoniumsulfaatin välisellä vaihtoreaktiolla. Reaktiossa sivutuotteena muodostuva natriumkloridi tai -sulfaatti voidaan erottaa kiteyttämällä kuumasta vesiliuoksesta ja ammoniumdikromaatti kiteytyy liuosta jäähdyttämällä. Dikromaattina voidaan käyttää myös kalsiumdikormaattia, jolloin liuoksesta saostuu niukkaliukoinen kalsiumsulfaatti. Toinen tapa valmistaa yhdistettä on ammoniakin ja kromihapon välinen reaktio. Näin saadaan ammoniumkromaattia, jonka alkalimetallipitoisuus on pieni.
Ammoniumdikromaattia voidaan käyttää puhtaan dikromitrioksidin ja katalyyttinä käytettävän dikromitrioksidin ja alumiinioksidin seoksen valmistamiseen. Sitä voidaan käyttää myös pyrotekniikassa, orgaanisissa synteeseissä katalyyttinä, nahan värjäyksessä peittana, puun lahonestoon ja valokuvausreagenssina.