google/wiki40b huggingface dataset:
Geodeettinen laitos

Geodeettinen laitos (lyhenne GL, engl.  Finnish Geodetic Institute) oli vuoteen 2015 saakka maa- ja metsätalousministeriön alainen kartoitusalan tutkimuskeskus. Vuonna 2015 Geodeettinen laitos liitettiin Maanmittauslaitokseen, jossa sen toiminta jatkuu Paikkatietokeskuksena. Kansainvälinen lyhenne säilyi FGI:nä, Finnish Geospatial Research Institute (ennen Finnish Geodetic Institute). GL:n pääkonttori oli Kirkkonummen Masalassa.

Historia

Geodeettinen laitos perustettiin vuonna 1918. Sen olemassaolosta määräsi Laki Geodeettisesta laitoksesta, joka kumottiin Maanmittauslaitokseen yhdistämisen yhteydessä. Se huolehti Suomen karttojen tieteellisistä perusmittauksista sekä paikkatietojen metrologiasta. Se teki tutkimustyötä geodesian, geoinformatiikan ja kaukokartoituksen alalla. Geodeettinen laitos ylläpiti geodeettisten ja fotogrammetristen mittausten suomalaisia mittanormaaleja. Se toimi myös pituuden ja putoamiskiihtyvyyden kansallisena mittanormaalilaboratoriona.
Türi

Historia

Ensimmäinen maininta Türistä on vuodelta 1347. Kirkonkylä alkoi kasvaa 1900-luvun vaihteessa, kun Türiin perustettiin sellutehdas ja Tallinnan ja Viljandin välinen rautatie valmistui. Türi sai kaupunkioikeudet 2. heinäkuuta 1926, ja kaupunkiin perustettiin radioasema 1937. Kesällä 1941 suurin osa kaupungista tuhoutui sodassa. 
Türi menetti itsenäisen asemansa ja siitä tuli epäitsenäinen kaupunki (viroksi vallasisene linn) vuonna 2005 yhdistyttyään Türin kunnan kanssa uudeksi Türin kunnaksi. Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Türin kunta yhdistettiin ja Väätsan ja Kärun kuntien kanssa jälleen uudeksi Türin kunnaksi. Türi on Türin kunnan keskuspaikka.

Väestö

Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Türin epäitsenäisessä kaupungissa oli 5 410 asukasta, joista 5 127 (94,8 %) oli virolaisia, 135 (2,5 %) venäläisiä ja 144 (2,7 %) muita kansallisuuksia.

Kulttuuri ja talous

Türissa järjestetään vuosittain keväällä isot puutarhamessut. Vuonna 2000 Viron pääministeri Mart Laar julisti Türin Viron ”kevätpääkaupungiksi”.
Teijo Räsänen

Pelaajana

Teijo Räsänen aloitti jääkiekkoilun E-juniori-ikäisenä Lappeenrannan SaiPassa. Hän pelasi urallaan yhteensä 67 SM-sarjaottelua SaiPan maalivahtina. Räsänen lopetti uransa 1979.

Valmentajana

Valmentajana Räsänen aloitti vuonna 1983 kasvattajaseuransa SaiPa:n liigajoukkueen päävalmentajana. Seuraavan kauden alusta Räsänen siirtyi I-divisioonajoukkue HPK:n valmentajaksi kahden kauden ajaksi. Seuraava pesti löytyi syksyllä 1988 I-divisioonajoukkue Vaasan Sportista. Räsänen valmensi Sportia kolmen kauden ajan, kunnes hän siirtyi HPK:n A-junioreiden päävalmentajaksi, jossa hän toimi kahden kauden ajan. Räsänen valmensi oman toimen ohessa myös Suomen alle 18-vuotiaiden maajoukkuetta kaudella 1992–1993. 
Kaudelle 1993 Räsänen siirtyi HPK:n SM-Liigajoukkueen kakkosvalmentajaksi ja toimi tehtävässä viiden kauden ajan, kunnes hän vuonna 1998 nousi joukkueen päävalmentajaksi. Päävalmentajana hän johdatti joukkueensa kahdesti SM-pronssille. Hän jätti tehtävänsä HPK:ssa kaudella 2001 ja siirtyi SaiPan päävalmentajaksi. Lappeenrannassa hän valmensi vain vajaan yhden kauden ajan ennen kuin sai potkut tammikuussa 2002, jolloin hänet korvasi Petri Skriko. Lokakuussa samana vuonna Räsänen palasi kesken kauden 2002–2003 vastuuvalmentajan tehtäviin, tällä kertaa Ilvekseen Ari-Pekka Selinin tilalle.
Chara (artisti)

Chara (Miwa Satō (oik. Miwa Watahiki) 13. tammikuuta 1968 Kawaguchi, Saitama, Japani) on japanilainen popartisti ja näyttelijä. Hän on toiminut vaikutteiden antajana monelle itsenäiselle ja lahjakkaalle artistille, kuten Shiina Ringolle ja Bonnie Pinkille.
Miwa Watahiki sai lempinimensä Chara opettajaltaan, ja häntä on kutsuttu sillä nimellä siitä lähtien. Chara on aina ollut mukana musiikissa. Hän alkoi säveltää kappaleita peruskoulun viimeisinä vuosina ja soitti koskettimia bändissä toisena lukiovuotenaan. 20-vuotiaana hän ryhtyi laulamaan klubeilla muiden joukossa. Vuonna 1990 hän teki sopimuksen Sony-levy-yhtiön kanssa ja julkaisi ensimmäisen singlensä, Heavenin, heti seuraavana vuonna. Charan musiikin tyylilaji on lähinnä kevyttä popia.
Charasta tuli 90-luvulla huomion keskipiste muoti-ikonina. Hän esiintyi usein lehtien, joista mainittakoon mm. Anan ja Olive, kansissa. Hän oli myös ensimmäinen nainen, joka pääsi esiintymään Rock On Japan -lehden kannessa. Chara meni naimisiin näyttelijä Tadanobu Asanon kanssa vuonna 1995 tavattuaan tämän elokuvan PiCNiC kuvauksissa. Heillä on kaksi lasta, tytär Sumire (1995) ja poika Himi (1999).
Max de Terra

Max de Terra (6. lokakuuta 1918 Zürich Zürich, Sveitsi – 29. joulukuuta 1982 Zürich, Zürich, Sveitsi) oli sveitsiläinen F1-kuljettaja. Hän osallistui kahteen F1-osakilpailuun kausina 1952–1953. Pisteitä Terra ei saavuttanut. Hänen paras sijoituksensa oli kahdeksas Sveitsin GP:ssä 1953. Toisen kilpailun Terra keskeytti. Hän oli Ecurie Espadonin jäsen.
Ruskohaikara

Koko ja ulkonäkö

Ruskohaikara muistuttaa harmaahaikaraa, mutta on hiukan pienempi, ja sen höyhenpeite on punaruskea. Aikuisen linnun selkä on harmaansävyinen. Pituus 80-90 cm, siipien kärkiväli 140 cm,  paino 600-1400 grammaa.

Levinneisyys

Ruskohaikara on muuttolintu, joka pesii Etelä-Euroopassa, Pohjois-Afrikassa, Madagaskarilla ja Aasiassa, ja talvehtii trooppisessa Afrikassa ja Kaakkois-Aasiassa.

Elinympäristö

Ruovikkoiset järvet, merenlahdet ja joenvarret sekä mangrovesuot.

Lisääntyminen

Pesii pienissä yhdyskunnissa ruovikoissa. Pesä ruovikossa, joskus jopa 3 metriä korkealla. Munamäärä vaihtelee kahdesta kahdeksaan, ja haudonta-aika on 26 päivää. Poikaset ovat lentokykyisiä noin 7 viikon ikäisinä.

Ravinto

Syö kaikkea vedessä liikkuvaa, kuten kaloja, käärmeitä, liskoja, sammakoita, lintuja, pikkunisäkkäitä jne.
Pilkkaniska

Koko ja ulkonäkö

Pilkkaniskalle on tyypillistä kömpelö vartalonmuoto ja iso nokka. Koiras on muuten musta, mutta niskassa on vaaleampia läikkiä. Naaras taas on ruskehtava. Yksilön pituus on tavallisesti 46–55 cm, siipien kärkiväli 90 cm ja paino 800 – 1 200 g.

Levinneisyys

Pilkkaniska pesii Kanadassa sekä Alaskassa ja talvehtii Yhdysvaltojen pohjoisosien rannikoilla. Osa pilkkaniskoista muuttaa talveksi Britteinsaarille, ja osa näistä harhautuu Skandinaviaan.

Elinympäristö

Pilkkaniska viihtyy parvissa rannikolla.

Lisääntyminen

Pesä on maassa lähellä rantaa. Tavallisesti pesä vuorataan untuvalla ja siihen tehdään 5–9 munaa.

Ravinto

Ravinnokseen pilkkaniska käyttää äyriäisiä ja nilviäisiä.
Glossa

Glossa (lat. glossa = kieli) tarkoittaa filologiassa lyhyttä yksittäisen tekstikohdan tai sanan selitystä. Usein sillä tarkoitetaan kirjan tai käsikirjoituksen marginaaliin tai rivien väliin lisättyä huomautusta, joka selittää alkuperäisen tekstin jonkun sanan tai osan merkitystä.
Glossat saattoivat vaihdella yksinkertaisista marginaaliin lisätyistä huomautuksista tai sanan käännöksistä alkuperäisen tekstin rinnalla kulkevaan laajempaan käännökseen. Ne saattoivat myös sisältää viittauksia samanlaisiin tekstikohtiin muualla teoksessa. Kokoelma glossia muodostaa glossaarion, selittävän sanaluettelon. Glossien kokoaminen glossaarioiksi synnytti leksikografian, ja tällä tavoin kootut glossaariot olivat itse asiassa ensimmäisiä sanakirjoja. Nykyenglannissa termi glossary tarkoittaa sanastoa.
Keskiajalla glossa-menetelmää käytettiin skolioiden eli tietynlaisten kommenttien kirjoittamiseen. Glossat olivat keskiaikaisen teologian keskeinen väline. Usein tietyt raamatunkohdat yhdistettiin tiettyihin tunnettuihin glossiin, joita monet teologit pitivät lähes yhtä auktoritatiivisina kuin raamatunkohtaa itseään. Glossia käytettiin myös keskiajan oikeustieteessä: roomalaisen lain ja kanonisen lain glossat kehittyivät monissa kysymyksissä yleisesti hyväksytyiksi lähtökohdiksi (sedes materiae) lain tulkinnalle.
Eero Laine (kirjailija)

Eero Laine (s. 1928 Lohja) on suomalainen kirjailija ja kääntäjä.
Santa Maria Maggiore

Basilica di Santa Maria Maggiore on yksi Rooman neljästä suuresta varhaiskristillisestä (paavillisesta, patriarkaalisesta) basilikasta, joita ovat sen ohella San Giovanni in Laterano, San Paolo fuori le mura ja Pietarinkirkon edeltäjä Konstantinuksen basilika – ja ainoa, jonka interiööri on säilynyt alkuperäisessä asussaan suurista ulkoisista muutoksista huolimatta.

Historia

Aiemmin samalla paikalla tai lähellä sitä oli ollut paavi Liberiuksen 360 rakennuttama Basilica liberiana. Katolisen legendan mukaan lapseton senaattori Giovanni Patricio ja hänen vaimonsa lahjoittivat omaisuutensa kirkolle, jonka jälkeen Neitsyt Maria ilmestyi senaattorille ja paavi Liberiukselle ja käski heidän rakentaa hänelle omistettu kirkko paikkaan, johon sataisi lunta.
Nykyinen Santa Maria Maggioren basilika rakennettiin Esquilinus-kukkulalle Efesoksen kirkolliskokouksen jälkeen Sixtus III:n pontifikaatin aikana 432–440. Osa kirkon marmoripylväistä otettiin läheisestä Juno Lucinan temppelistä. Basilika oli ensimmäinen kristillisen maailman Neitsyt Marialle omistetuista kirkoista, ja sen tarkoituksena oli kääntää pakanallinen palvonta kristilliseen Marian kulttiin.

Kirkkorakennus

Kirkkoon on yhdistetty useita eri aikakausia. Se on säilyttänyt varhaiskristillisen kolmilaivaisuutensa. Julkisivu on 1700-luvulla eläneen Florentine Fugan suunnittelema. 75 metriä korkea kellotorni on keskiaikainen.
Kirkon päälaivan katto on koristeltu runsaasti kullalla. Se on tehty 1400-luvulla. Legendan mukaan koristeluun käytetyn kullan lahjoitti Kastilian kuningatar Isabella Katolilainen Kristoffer Kolumbuksen Amerikasta tuomasta aarteesta. Legenda on kuitenkaan tuskin totta, koska Kolumbus toi ensimmäiseltä Amerikan matkaltaan vain vähän tavaroita.
Kirkko on tunnettu runsaista mosaiikeistaan. Huomattavin mosaiikki on apsiksessa kirkkosalin päässä oleva suuri, Neitsyt Marian taivaan kuningattareksi kruunausta esittävä mosaiikki, jossa on myös muita pyhimyksiä, eläimiä ja kasveja. Kuorin 46:sta alkuperäisestä mosaiikista 27 on edelleen olemassa.
Jennifer Hornsby

Jennifer Hornsby (s. 1951) on brittiläinen filosofi, joka on erikoistunut mielenfilosofiaan, teonfilosofiaan, kielifilosofiaan ja feministiseen filosofiaan. Hornsby toimii professorina Lontoon yliopiston Birkbeckin collegen filosofian laitoksella.
Hornsby tunnetaan muun muassa monien nykyisen analyyttisen mielenfilosofian "oikeaoppisten" näkemysten vastustamisesta ja J. L. Austinin puheaktien hyödyntämisestä pornografian tarkasteluun.
John Miles

Muuta

Miles toimi myös urheiluautojen teknisenä suunnittelija, autolehden reportterina sekä tuotti jazz-muusikoiden levyjä perustamassaan Miles Music levy-yhtiössä.
Leopold Hofmann

Leopold Hofmann (1738–1793) oli itävaltalainen säveltäjä. Hän oli varsinaiselta ammatiltaan kirkkomuusikko, mutta hän myös sävelsi tuotteliaasti soittimellista musiikkia. Hänen sinfonioitaan, konserttojaan ja kamarimusiikkiteoksiaan soitettiin eri puolilla Eurooppaa. Suuri säilyneen tuotannon määrä todistaa teosten ahkerasta kopioinnista aikanaan. Hofmannin varhaisimmat sävellykset ovat 1750-luvun lopulta. Hänen tuotantonsa kattaa noin 60 konserttoa, joista kahdeksan on kirjoitettu sellolle, joka oli tuohon aikaan harvinainen soolosoitin.
Alkaloosi

Alkaloosi (lat. alcalosis) on elimistön happo-emäs-tasapainon häiriötila, jossa solunulkoisen nesteen (plasman) vetyionipitoisuus on vähentynyt, jolloin kudokset ja veri ovat liian emäksisessä tilassa. Alkaloosi jaetaan edelleen tilan aiheuttaneen syyn mukaisesti aineenvaihdunnalliseen eli metaboliseen tai hengittämiseen liittyvään eli respiratoriseen alkaloosiin.
Metabolinen alkaloosi voi kehittyä esimerkiksi voimakkaan oksentelun myötä, kun ihminen menettää runsaasti mahahappoja. Tai vastaavasti jos mahahappoja neutraloidaan liiaksi esimerkiksi bikarbonaateilla tai vastaavilla valmisteilla. Virtsaneritystä lisäävät lääkkeet saattavat johtaa samanlaiseen tilanteeseen vähentämällä verenkierrosta kloridisuoloja. Metabolinen alkaloosi voi olla myös merkki Cushingin oireyhtymästä tai maksakirroosista.
Respiratorisessa alkaloosissa elimistöstä poistuu keuhkojen kautta liian paljon hiilidioksidia ja tilalle tulee happea. Näin käy esimerkiksi ihmisen hyperventiloidessa eli hengittäessä liian nopeassa tahdissa. Liian nopean hengittämisen syynä voi olla psykologiset syyt (esimerkiksi paniikkihäiriö), myrkytystila tai keuhkojen tai keskushermoston sairaus.
Happo-emästasapainon häiriö veressä voidaan helposti todeta verinäytteestä tehtävällä verikaasuanalyysillä. Perussyy hoidetaan ja tarvittaessa korjataan mahdollinen elektrolyyttiepätasapaino.
Der Angriff

Der Angriff (suom. Hyökkäys) oli berliiniläinen sanomalehti, jonka Joseph Goebbels perusti vuonna 1927. Lehden tavoitteena oli kerätä lisää tukea natsiaatteelle, ja siinä onnistuttiinkin erinomaisesti.
Jotkin natsien tärkeimmistä propagandassaan käyttämistä teemoista esiteltiin Der Angriffin sivuilla. Lehdessä muun muassa vankistettiin Horst Wesselin ympärille rakennettua sankaritarinaa ja esitettiin ensimmäisen kerran ajatus ”tuntemattomasta SA-miehestä”.
Sylva Rossi

Sylva Rossi (oik. Olga Sylvia Lehtelä, o.s. Saastamoinen, 23. lokakuuta 1908, Lappeenranta – 9. marraskuuta 1992, Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan monista sivurooleistaan suomalaisista elokuvista 1932–1978 ja Pyynikin kesäteatterista.
Rossi oli naimisissa näyttelijä Matti Lehtelän kanssa. Sylva Rossi on haudattu Helsingin Hietaniemen hautausmaalle Taiteilijainmäelle.
20 Golden Greats (The Holliesin albumi)

20 Golden Greats on The Holliesin vuonna 1978 julkaistu kokoelmalevy.
Reginald Lee

Reginald Robinson Lee (19. toukokuuta 1870 – 6. elokuuta 1913) oli toinen RMS Titanicin tähystäjistä Frederick Fleetin soittaessa komentosillalle ja sanoessa Iceberg, right ahead! (Jäävuori suoraan edessä!). Lee selvisi onnettomuudesta, mutta hän kuoli keuhkokuumeeseen runsas vuosi myöhemmin.
Mariano Rajoy

Poliittinen ura

Rajoy valmistui oikeustieteen lisensiaatiksi Santiago de Compostelan yliopistosta. Politiikkaan hän lähti silloisen Kansanliiton (esp. Alianza Popular) ehdokkaana ensimmäisissä Galician vaaleissa 1981 ja tuli valituksi autonomian parlamenttiin. Hänet valittiin edustajainhuoneeseen 1986, mutta hän jätti paikkansa ryhtyessään Galician hallinnon varapresidentiksi. Hänestä tuli myös kansanliiton Galician pääsihteeri.
Kansanliitto yhdistyi tammikuussa 1989 kansanpuolueeksi (esp. Partido Popular), jonka johtoon tuli José María Aznar, silloinen Kastilia ja Leónin hallinnon johtaja. Rajoy valittiin uudelleen edustajainhuoneeseen 1993. Hän uusi paikkansa myös 1996, jolloin kansanpuolue voitti vaalit ja Aznarista tuli pääministeri.
Rajoy toimi vuodesta 1996 julkishallinnon ministerinä, vuodesta 1999 opetus- ja kulttuuriministerinä. Vuodesta 2000 hän oli myös ensimmäinen varapääministeri. Hän siirtyi 2001 sisäministeriksi ja 2002 pääministerin ministeriöön (esp. Ministerio de Presidencia) hallituksen tiedottajaksi. Tässä asemassa hän oli hallituksen äänitorvena sekä M/S Prestigen tapauksessa sekä puolustamassa Espanjan liittymistä Irakin sotaan.
Rajoy jätti hallituksen 2003 siirtyessään Aznarin pyynnöstä kansanpuolueen pääsihteeriksi ja tulevaksi pääministeriehdokkaaksi. Hänet valittiin kansanpuolueen XIV puoluekokouksessa puolueen uudeksi johtajaksi Aznarin jättäessä paikkansa.
Kansanpuolue hävisi kuitenkin vaalit sosialisteille maaliskuussa 2004, muutaman päivän Madridin maaliskuun 11. päivän iskujen jälkeen. Sosialistipuolue säilytti hallitusasemansa myös maaliskuun 2008 vaalien jälkeen, minkä jälkeen osa puolueen jäsenistöstä alkoi pohtia julkisesti Rajoyn johtajuusaseman jatkoa. Vuoden 2011 ennenaikaisissa parlamenttivaaleissa Rajoyn puolue sai parlamenttiin ehdottoman enemmistön, ja parlamentti valitsi Rajoyn Espanjan pääministeriksi joulukuussa 2011. 
Joulukuun 2015 vaaleissa kansanpuolue pysyi suurimpana, mutta menetti kannatustaan ja enemmistön. Hallitusta ei kyetty muodostamaan ja Espanjassa järjestettiin 2016 uudet vaalit.
Hallitus muodostettiin viimein syksyllä 2016, kun pääosa PSOE:n edustajista äänesti tyhjää sen sijaan että olisi vastustanut uuden oikeistohallituksen muodostamista.
Rajoy joutui eroamaan 1. kesäkuuta 2018 pääministerin tehtävästä uskottavuuden vieneen puolueessa tapahtuneen korruption vuoksi.
HMS Pathfinder (G10)

Valmistus

Alus tilattiin 2. lokakuuta 1939 Hawthorn Leslie and Companyltä Newcastlesta nimellä HMS Onslaught osana toista hätälaivuetta (engl. 2nd Emergency Flotilla). Alus nimettiin uudelleen HMS Pathfinderiksi tilattaessa P-luokan aluksia. Sen köli laskettiin 5. maaliskuuta 1940 ja alus laskettiin vesille 10. huhtikuuta 1941. Alus valmistui 13. huhtikuuta 1942, jolloin sen tarjoukseen perustuneet valmistuskustannukset olivat 410905 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.

Palvelus

Alus joutui 11. helmikuuta 1945 ilmahyökkäykseen Akayabin eteläpuolella Pakseik Taungaw -joen suulla, jolloin se kärsi pahoja vaurioita lähelle osuneista pommeista muun muassa vasen moottori vaurioitui ja sen runko vaurioitui. Seuraavana päivänä tilapäiskorjausten valmistuttua alus lähti toisen moottorinsa voimin Ramree-saarelle, jossa korjauksia jatkettiin. Alus lähti 25. helmikuuta Colomboon vieraillen 27. helmikuuta Trincomaleessa. Se saapui 1 maaliskuuta Colomboon, jossa se siirrettiin telakalle.
Alus palasi telakalta 25. maaliskuuta ja se valmistautui jatkamaan matkaansa Britteinsaarille. Alus oli telakalla määritelty korjauskelvottomaksi ja se oli määrätty siirrettäväksi reserviin. Alus lähti 13. huhtikuuta Bombayhin, josta se jatkoi matkaansa 17. huhtikuuta Punaisenmeren ja Suezin kanavan kautta Britteinsaarille. Alus kärsi 26. huhtikuuta myrskyvaurioita ylittäessään Punaistamerta ja se joutui pysähtymään korjausten tekemiseksi. Alus saapui 11. kesäkuuta Dartmouthiin ja 16. kesäkuuta Plymouthiin, jossa se poistettiin palveluksesta.
Alus hinattiin heinäkuussa Dartmouthiin, jossa se ankkuroitiin reservialuksena. Alus valittiin marraskuussa 1946 pommitusmaaliksi ja se muutettiin tehtävään Portsmouthissa. Alus oli koeajoissa 1947-1948 ja se sijoitettiin niiden päätyttyä poistolistalle. Alus myytiin BISCOlle. Alus hinattiin Milford Haveniin, jonne se saapui 17. marraskuuta Howellsille romutettavaksi.
Helenio Herrera

Helenio Herrera (10. huhtikuuta 1910 Buenos Aires, Argentiina – 9. marraskuuta 1997 Venetsia, Italia) oli argentiinalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Herrera on yksi kaikkien aikojen merkittävimmistä jalkapallovalmentajista. Lajin taktisella puolella hän oli yksi catenaccion kehittäjistä.
Herrera muistetaan valmentajana parhaiten italialaisesta Internazionalesta. Hän oli seuran 1960-luvun suurjoukkueen eli La Grande Interin valmentaja.
Herrera oli myös Ranskan kansalainen. Hän muutti lapsena perheineen Argentiinasta Ranskan Marokkoon.
Marianne Laxén

Catharina Marianne Laxén (o.s. Örn; s. 9. kesäkuuta 1945 Helsinki) on suomalainen tasa-arvovaikuttaja. Hän on ollut feministinen rauhanaktivisti aina 1970-luvulta alkaen. Koulutukseltaan hän on valtiotieteiden maisteri (sosiaalipolitiikka ja kansantaloustiede).
Toimiessaan tasa-arvoasiain neuvottelukunnassa erikoistutkijana Laxén sai vuonna 1990 Tupolevin veljeksiksi itseään kutsuneilta työmarkkinajohtajilta ns. kikkelikortin, jonka hän julkaisi. Laxén muutti ainakin osittain tapauksen takia yli 10 vuodeksi pois Suomesta muihin pohjoismaisiin tasa-arvotehtäviin. Laxén oli 29 vuoden ajan SDP:n jäsen. Hän erosi puolueesta vuonna 1994. Laxén oli kannattanut presidentinvaaleissa ensin Eeva Kuuskoskea ja myöhemmin Elisabeth Rehniä. Vuonna 2015 hän allekirjoitti Paavo Väyrysen kansalaisaloitteen, joka koski Suomen pysymistä EMUssa.  Laxén oli Helsingin kaupungin tasa-arvotoimikunnan puheenjohtaja vuosina 2012–2017.
Marianne Laxén oli avioliitossa pääsihteeri Kaj Laxénin kanssa vuoteen 1980 saakka. Heille syntyi 1970-luvulla kolme lasta.
Lännen maat

Lännen maat (The Western Lands, 1987) on William S. Burroughsin myöhäistuotantoon kuuluva romaani. Kirjan on suomentanut Elina Koskelin ja kustantanut Kustannusosakeyhtiö Sammakko (2010). Lännen maat on itsenäinen päätös niin kutsutun Punaisen yön trilogialle. Trilogiaan kuuluvat myös Punaisen yön kaupungit (Cities of the Red Night, 1981) sekä Kuolleitten katujen paikka (The Place of the Dead Roads, 1983. Lännen maat perehtyy egyptiläisten kuolemanjälkeiseen elämään. Kirja seuraa egyptiläisen kirjuri Nefertin matkaa Kuolleitten valtakunnan läpi.
Joey Luumäki

Joey Luumäki (oik. Jorma Walter Konkola, s. 1961) on suomalainen ramopunk-muusikko. Hän on tullut tunnetuksi tyylinsuunnan merkittävimpiin kuuluvan Ne Luumäet -yhtyeen laulajana. Taiteilijanimensä hän on saanut yhtyeen esikuvan Ramonesin laulajan Joey Ramonen mukaan. Ne Luumäet -yhtyeen lopetettua toimintansa Joey Luumäki on säveltänyt uutta materiaalia ja esiintynyt silloin tällöin soolokeikoilla. Hän on myös vieraillut eri ramopunk-yhtyeiden levyillä.

Ne Luumäet

Joey Luumäki on yksi vuosina 1985–1993 aktiivisesti toimineen ja erityisesti 1990-luvun alussa suureen suosioon nousseen Ne Luumäet -yhtyeen perustajista. Hän oli merkittävässä roolissa yhtyeen sanoitus- ja sävellystyössä. Laulamisen lisäksi hän soitti keikoilla akustista kitaraa balladeissa. Studiossa hän soitti myös Ne Luumäkien harvinaiset kosketinsoitinosuudet.

Joey Luumäki & Tappajatomaatit

Vuonna 2008 Joey Luumäki perusti uuden ramopunk-yhtyeen Joey Luumäki & Tappajatomaatit, jossa soittaa rumpuja Ne Luumäet-yhtyeen jäsen Kaide Luumäki. Yhtye julkaisi 2009 EP:n nimeltä Elämä on Punk ja 2010 esikoisalbuminsa Villi itä .
Lea Ahlborn

Lea F. Ahlborn (o.s. Lundgren; 18. helmikuuta 1826 – 13. marraskuuta 1897) oli ruotsalainen kaivertaja ja mitalitaiteilija. Hän toimi vuosina 1855–1896 Ruotsin rahapajan virallisena kaivertajana ja oli siten Ruotsin ensimmäinen naispuolinen virkamies.
Ahlbornin isä Ludvig Lundgren oli Ruotsin kuninkaallisen rahapajan kaivertaja, ja hän sai oppia isältään. Hän opiskeli myös vuoden ajan Ruotsin taideakatemiassa 1850–1851 ja yksityisoppilaana Pariisissa talvella 1852–1853. Hänen isänsä viran oli tarkoitus siirtyä hänen veljelleen P. H. Lundgrenille, mutta tämä oli sairaalloinen. Isän kuoltua vuonna 1853 Ahlborn nimitettiin rahapajan vt. kaivertajaksi ja veljensäkin kuoltua vuonna 1855 hänestä tuli virallinen kolikonkaivertaja. Ahlborn jatkoi tässä virassa vuoteen 1896 asti. Hän tosin jatkoi työskentelyä sen jälkeenkin. Hänen eläkeanomustaan ei ehditty käsitellä ennen hänen seuraavana vuonna tapahtunutta kuolemaansa, sillä Ruotsin valtio ei ollut koskaan aiemmin joutunut myöntämään naiselle virkaeläkettä.
Ahlborn kaiversi yli 40 vuoden ajan rahapajan leimasimet kaikille ruotsalaisille kolikoille sekä tilaustyönä myös Norjan ensimmäisille kultarahoille ja 1860-luvun alussa Suomen ensimmäisille markka- ja pennikolikoille. Ahlbornin on sanottu elvyttäneen ruotsalaisen mitalitaiteen. Hän toteutti useita juhlarahoja ja yli 300 muistomitalia, kuten Uppsalan yliopiston 400-vuotisjuhlamitalin vuonna 1877 ja Yhdysvaltain itsenäisyyden tunnustamisen 100-vuotisjuhlamitalin vuonna 1883. Ahlborn toteutti myös vuonna 1865 Suomen vuosien 1863–1864 valtiopäivien muistomitalin, joka oli ensimmäinen Suomen Rahapajan liikkeelle laskema tuote. Hänen aloitteestaan suomalaisissa kolikoissa otettiin myös käyttöön niin sanottu rahamestarin merkki. Hänet valittiin Ruotsin taideakatemian jäseneksi vuonna 1881.
Lea Ahlbornin puoliso oli vuodesta 1854 koristeveistäjä Carl Ahlborn.