google/wiki40b huggingface dataset:
Keinoliha

Keinoliha (synteettinen liha, tankkiliha, tekoliha, in vitro -liha) on bioreaktorissa eläimen kantasoluista kasvatettua lihaa. Menetelmä muistuttaa biologisissa tutkimuksissa käytettyjä soluviljelyä ja kudosviljelyä. Keinolihaa kasvatetaan steriilisti bioreaktorissa, johon syötetään sopivaa ravintoliuosta, joka sisältää myös kasvutekijöitä ja happea. Myös lämpötila on säädelty. Ravinneliuoksessa käytetään yleensä myös veriseerumia ja antibiootteja.
Keinolihan on tarkoitus tuottaa proteiinia yhä kasvavalle väestölle resursseja säästäen. On kuitenkin esitetty näkemyksiä, että keinolihan tuotanto kuluttaakin enemmän kuin perinteinen lihan tuotanto.
Keinoliha oli aluksi hyvin kallista, mutta hinta on pudonnut ajan kuluessa. Maailman ensimmäisen keinolihahampurilaisen valmistanut alankomaalainen professori Mark Post arvioi, että tällä hetkellä on mahdollista tuottaa keinolihaa 80 dollarin kilohinnalla ja että muutaman vuoden päästä hinta voisi olla kilpailukykyinen tavallisen lihan kanssa.
NASA aloitti keinolihan tutkimuksen löytääkseen astronauteille ruokaa avaruuslentojen ajaksi.
Winston Churchill arveli 1930-luvulla, että viidenkymmenen vuoden päästä ei enää kasvatettaisi kokonaisia kanoja vaan vain syötäviä osia sopivalla alustalla.
PETA tarjosi vuonna 2008 miljoonan dollarin palkinnon sille, joka tuo ensimmäisenä laboratoriossa kasvatettua kananlihaa myyntiin.
Iisalmen reitti

Iisalmen reitti on Vuoksen vesistön Kallaveden reittiin kuuluva vesitie, joka alkaa pääosin Kiuruveden, Vieremän ja Sonkajärven alueelta Ylä-Savosta sekä aivan latvaosiltaan myös Kainuusta Kajaanin kaupungin ja Vuolijoen alueelta.  Tämän jälkeen se kulkee Iisalmen Poroveden kautta etelään Lapinlahden ja Maaningan kuntien läpi päätyen lopuksi Kallaveteen Kuopion pohjoispuolelle. Suurimmat järvet reitin varrella Poroveden lisäksi ovat pohjoisesta alkaen Nerkoonjärvi, Onkivesi, Maaninkajärvi ja Ruokovesi.
Reitin varrella on nykyisin kaksi sulkukanavaa: Ahkiolahden kanava ja Nerkoon kanava. Lisäksi Kiuruvedelle johtavan haaran varrella on Saarikosken museokanava. Reitin varrella Maaningalla on jo 1873 käytöstä poistettu Viannan kanava. 
Reitin kautta kulkee 2,4 m laivaväylä Kallavedeltä Porovedelle, jossa se haarautuu 1,2 m ja 1,0 m väylinä Kiuruvedelle ja Vieremälle vastaavasti.
Reitillä on myös kaksi Savon Voiman vesivoimalaitosta: Vieremän Salahmi ja Maaningan Vianta.
Reitin valuma-alueen kunnostamista on koordinoinut kuuden yläsavolaisen kunnan yhteinen "Iisalmen reitin valuma-alueen kunnostushanke 2001–2004". Työtä on jatkanut jatkohanke, "Iisalmen reitin kunnostushanke 2004–2007", joka on keskittynyt vesistöjen vedenlaadun parantamiseen hoitokalastuksen, erilaisten järvien kunnostussuunnitelmien tekemiseen. Haja-asutusalueiden jätevesien käsittelymenetelmistä tiedottaminen ja työnäytösten järjestäminen on ajankohtaista 2004 tulleen jätevesiasetuksen toteuttamiseksi. Ylä-Savon vesistöt kuntoon-hanke jatkaa näiden kahden aiemman hankkeen tehtäviä. Hankkeen hallinnoija on Lapinlahden kunta.
God Save the Queen

Muissa maissa

Careyn melodia on ollut suosittu myös Britannian ulkopuolella. Liechtenstein on käyttänyt sitä kansallishymninään vuodesta 1920 nimellä ”Oben am jungen Rhein”. Vuoteen 1961 sama melodia oli myös Sveitsin kansallislaulu nimellä ”Heil dir Helvetia” tai alkusanojen mukaan ”Rufst du, mein Vaterland”. Samalla sävelmällä laulettiin myös monien saksalaisten ruhtinaskuntien ruhtinashymnejä, ja vuodesta 1871 vuoteen 1918 sama melodia oli Preussin kuningashymnin ominaisuudessa myös Saksan keisarikunnan epävirallinen kansallislaulu nimellä ”Heil dir im Siegerkranz”. Myös Norjan kuningashymni ”Kongesangen” lauletaan God Save the Queenin melodialla. Samoin laulua on käytetty Venäjän keisarihymninä: "Molitva russkih". Myös Yhdysvalloissa hyvin suosittu isänmaallinen (ja brittiläisvastainen) laulu ”My Country, ’Tis of Thee” lauletaan samalla sävelmällä.
Frans Mikael Franzén kirjoitti vuonna 1804 samalle sävelmälle tekstin "Ruhtinaalle", joka ylisti Suomeakin hallinnutta Ruotsin kuningasta ja on tiettävästi Franzénin ainoa suomeksi kirjoittama teos. Jaakko Juteini sanoitti samaan säveleen suomalaisille tarkoitetun laulun ”Laulu Suurelle Ruhtinaalle ja Suomelle”, jonka aiheena on Venäjän keisari Suomen suuriruhtinaana. Juteinin laulua esitettiin aktiivisesti 1800-luvun Suomessa.
Butaperatsiini

Lääkkeen annostelu

Lääkeaineen annostelumuodot olivat: 2,5 mg ja 10 mg vaikuttavaa ainetta/tabletti.

Vasta-aiheet

Randolectilia ei saanut antaa myrkytyspotilaalle, joka oli ottanut tai saanut liikaa lääkkeitä taikka alkoholia. Butaperatsiini omasi potentoivaa eli vahvistavaa vaikutusta, yhdessä sedatiivien kuten barbituraattien, analgeettien kuten kodeiinin taikka muitten morfiinin johdosten ja alkoholin kanssa.
Kevin Hagen

Kevin Hagen (3. huhtikuuta 1928 Chicago, Illinois, Yhdysvallat – 9. heinäkuuta 2005 Grants Pass, Oregon, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näytteli tohtori Bakeria televisiosarjassa Pieni talo preerialla.

Ura

Sekalaisten opintojen jälkeen nuori Hagen matkusti Eurooppaan ja kierreltyään aikansa astui Yhdysvaltojen hallinnon palvelukseen Saksassa Wiesbadenissa. Kaksivuotisen sopimuksen päätyttyä hän palasi Yhdysvaltoihin. Opiskeltuaan vuoden verran oikeustiedettä hän totesi olevansa väärällä alalla. Koe-esiintymisen kautta hän vihdoin pääsi aloittamaan näyttelijänuran. Ensimmäinen palkkatyö oli kertarooli silloisessa suositussa radio- ja televisiosarjassa Dragnet.
Robbie Krieger & Friends

Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut Robby Krieger ellei toisin mainita.
Dan McCafferty

William Daniel (Dan) McCafferty (s. 14. lokakuuta 1946, Dunfermline, Skotlanti) on Nazareth-yhtyeen entinen laulaja ja perustajajäsen. Hän on ollut mukana kaikilla yhtyeen julkaisuilla ja on myös julkaissut kaksi sooloalbumia, vuoden 1975 Dan McCafferty ja vuoden 1987 Into The Ring.
McCafferty erosi Nazarethista 45 vuoden jälkeen terveydellisiin syihin vedoten. Hän on kuitenkin myöhemmin kertonut ettei pysty esiintymään, mutta omasta mielestään ei koe mahdottomaksi edelleen levyttää Nazarethin kanssa.
Laila Rihte

Laila Rihte (ent. Richter, 21. huhtikuuta 1912 Orimattila – 4. toukokuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen elokuvanäyttelijä.
Rihte oli yksi suomalaisen elokuvan ikimuistoisimmista vaaleaveriköistä 1930- ja 1940-luvun elokuvissa. Hän esiintyi useissa komedioissa yhdessä Ansa Ikosen kanssa. Rihteen tunnetuimpia elokuvarooleja olivat muun muassa Liisa elokuvassa Pohjalaisia (1936), Jaana Varavaara elokuvassa Kuriton sukupolvi (1937), Jaana elokuvassa Nummisuutarit (1938), Laila Koskeli elokuvassa SF-paraati (1940), Marja Niittylä elokuvassa Kalle Aaltosen morsian (1948) sekä naispääosat kaikissa Lapatossu-elokuvissa.
Kaikkiaan Rihte nähtiin yli 80 elokuvassa vuosien 1933–1963 aikana. Roolit 1950- ja 1960-luvun elokuvissa olivat lähinnä pieniä sivurooleja, muun muassa avustusrooleja Pekka Puupää -elokuvissa. Rihteen viimeiseksi rooliksi jäi baarin emäntä Åke Lindmanin ohjaamassa elokuvassa Jengi (1963). Rihteen filmiura päättyi televisio- ja lyhytelokuviin. Rihte näytteli myös teatterissa, muun muassa Punaisen Myllyn palveluksessa.
Rihteellä oli Lea Rihte -niminen kaksoissisar, joka nähtiin Rihteen rinnalla muutamissa elokuvissa. Rihte oli naimisissa Onni Korheen kanssa 1940-luvulla. Rihte kuoli 73 vuoden ikäisenä Helsingissä.
Hymyillen läpi elämän

Juoni

John Cateret (Wyndham Standing) on irlantilainen aristokraatti, joka on kihloissa kauniin Moonyeen Claren (Norma Talmadge) kanssa. Hääpäivänä entinen kosija Jeremiah Wayne (Harrison Ford) murhaa Moonyeenin mustasukkaisuuden sokaisemana. Cateretista tulee katkera vanha mies, jonka elämän ainoana valona on hänen sisarentyttärensä Kathleen Dungannon (Talmadge), joka näyttää häkellyttävän paljon Moonyeenilta. Kun Kathleen täyttää 21 vuotta, hän ilmoittaa aikomuksistaan avioitua liikemies Kenneth Waynen (Harrison Ford) kanssa. Cateret järkyttyy saadessaan tietää, että Kathleenin kosija on hänen todellisen rakkautensa, Moonyeenin, murhaajan poika. Hän kieltää Kathleenia tapaamasta Kennethiä, joka sodan syttyessä värväytyy armeijaan. Kun syyllisyys alkaa kalvaa Cateretia, Moonyeenin henki vierailee hänen luonaan. Moonyeen vakuuttaa Cateretin saattamaan nuoret rakastavaiset jälleen yhteen. Kun Kenneth haavoittuu taistelussa, se voi olla jo liian myöhäistä.

Tuotanto

Jane Cowlin ja Jane Murfinin näytelmä Smilin’ Through sai ensi-iltansa Broadwayn Broadhurstin teatterissa 30. joulukuuta 1919. Näytelmää esitettiin 175 kertaa, ja sen viimeinen esitys esitettiin toukokuussa 1920. Jane Cowl näytteli myös näytelmänsä pääroolin Broadwaylla. Tuottaja Joseph Schenck osti näytelmän elokuvaoikeudet 75 000 dollarilla, joka oli valtava summa tuohon aikaan. Vuoden 2015 dollareissa summa on lähes 908 000 dollaria inflaatio huomioon otettuna. Hymyillen läpi elämän -elokuvassa Gene Lockhart tekee ensiesiintymisensä elokuvissa.
Jane Cowlin ja Jane Murfinin näytelmä filmatisoitiin vuoden 1922 elokuvasovituksen jälkeen vielä kahdesti. Molemmat elokuvat tuotti Metro-Goldwyn-Mayer. Vuoden 1932 elokuvasovituksen, Sydämen voiton, ohjasi Sidney Franklin, ja sen pääosissa ovat Norma Shearer, Fredric March ja Leslie Howard. Vuoden 1941 elokuvasovitus on nimeltään Kerran elämässä, ja sen ohjaajana oli Frank Borzage. Kerran elämässä -elokuvan pääosia näyttelevät Jeanette MacDonald, Gene Raymond ja Brian Aherne.

Julkaisu ja vastaanotto

Hymyillen läpi elämän sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 13. helmikuuta 1922. Suomessa elokuva sai teatteriensi-iltansa 21. lokakuuta 1923. First National Pictures vastasi elokuvan teatterilevityksestä Yhdysvalloissa. Ilmestyessään elokuva oli suuri arvostelu- ja yleisömenestys. Elokuva tuotti noin miljoonan dollarin lipputulot Yhdysvalloissa. Hymyillen läpi elämän on Talmadgen tunnetuimpia elokuvia. Elokuva julkaistiin DVD:nä 7. heinäkuuta 2015. Elokuvan kopiota säilytetään myös Yhdysvaltain kongressin kirjaston elokuva-arkistossa.
Agdistis

Agdistis (m.kreik. Ἄγδιστις) tai Agditis (Ἄγδιτις) on kreikkalaisessa ja fryygialaisessa mytologiassa kaksineuvoinen jumala tai hirviö, joka oli syntynyt maahan pudonneesta taivaallisesta siemenestä. Agdistis esiintyy itsensä kastroineen jumala Attiksen myytissä. Agdistis rakastui Attikseen ja rikkoi Attikseen ja Kybelen avioliiton. Sen seurauksena Attis kastroi epätoivoissaan itsensä männyn juurella. Toisen version mukaan Kybele oli Agdistiksen feminiininen ilmentymä, joka rakastui Attikseen. Attis oli kuitenkin uskoton Agdistikselle, ja kostoksi Agdistis noitui Attiksen menettämään järkensä.
Kun Agdistis huomasi, että hänen rakastettunsa oli kuolemaisillaan, hän katui tekojaan ja rukoili taivasta säästämään Attiksen hengen. Agdistiksen rukoukseen vastattiin vain osittain, sillä Attiksen sielu siirtyi tuonpuoleiseen ja maan päälle jäi turmeltumaton mutta hengetön ruumis.
Pihlava (saari)

Pihlava on Säkylässä sijaitseva kahden hehtaarin kokoinen saari, joka sijaitsee noin kilometrin päässä keskustasta Pyhäjärvellä. Pihlavan saari kuuluu Säkylän seurakunnalle, ja siellä järjestetään mm. rippileirejä ja kouluja. Pihlavassa sijaitsee kaksi seurakunnan omistamaa rakennusta joista toisessa on ruokailutilat, juhlasali ja makuuhuoneet ja toisessa saunat, suihkutilat ja oleskeluhuone.
Vaikka Pihlava onkin saari, sinne pääsee myös autolla pengertietä Säkylän kirkon pohjoispuolelta alkunsa saavaa tietä pitkin.
Latokasken koulu

Latokasken koulu on alakoulu, joka sijaitsee Latokaskella, Espoossa. 
Koulun rehtori on Olli-Pekka Hiipakka.
Maija-Liisa Isojärvi

Maija-Liisa Isojärvi, o.s. Hytönen (s. 24. tammikuuta 1924 Joroinen) on suomalainen opettaja, suomentaja ja kirjailija. Hän on käyttänyt nimimerkkejä Liisa Järvinen ja Marja-Liisa.
Isojärven vanhemmat olivat kirjaedustaja Martti Maurits Hytönen ja Jenny Siviä Räisänen. Hän pääsi ylioppilaaksi Lahden tyttölyseosta 1946 ja valmistui kansakoulunopettajaksi Oulun opettajakorkeakoulusta 1955.
Isojärvi toimi puhelunvälittäjänä Iisalmessa 1940–1945, kansakoulunopettajana Ranualla 1947–1949 ja Tervolassa 1950–1960 sekä kansakoulun- ja myöhemmin peruskoulunopettajana Rovaniemellä 1961–1984.
Isojärvi oli Lapin läänin taidetoimikunnan jäsenenä 1983–1988.
Old Firm

Old Firm on yhteinen nimitys kahdelle skotlantilaiselle jalkapalloseuralle, Celticille ja Rangersille, ja niiden väliselle derby-ottelulle. Molemmat seurat ovat kotoisin Glasgow'sta. Celtic ja Rangers ovat Skotlannin menestyimmät seurat ja niiden välinen kilpailu on kiivasta.
Ensimmäisen kerrat Celtic ja Rangers kohtasivat 1888. Pian niiden välille kehittyi tiukka kilpailu ja joukkueiden väliset ottelut keräsivät suuria yleisömääriä. Termi Old Firm (suom. Vanha firma) sai alkunsa skotlantilaisen lehden ivallisesta viittauksesta Rangersin ja Celticin saamaan taloudelliseen hyötyyn niiden usein keskenään pelaamista otteluista.
Seurojen välinen kilpailu juontaa juurensa myös uskonnosta ja Pohjois-Irlantiin liittyvästä politiikasta. Celticin kannattajat ovat perinteisesti olleet Skotlannin irlantilaisyhteisön katolilaisia ja Rangersin kannattajat puolestaan protestantteja. Vuoteen 1989 saakka Rangers ei suostunut palkkaamaan katolilaisia, mutta sen jälkeen uskonnolliset erot ovat lieventyneet. Seurojen välistä kilpailua kuvastaa se että 1920-luvun alun jälkeen molempia seuroja edustaneita pelaajia on vain viisi: Alfie Conn, Maurice Johnston, Steven Pressley, Mark Brown ja Kenny Miller.
Celticin ja Rangersin välistä ottelua on parhaimmillaan seurannut 132 870 katsojaa, kun seurat kohtasivat Skotlannin cupin finaalissa 1969.
Jussi Kinnunen

Juha Pekka "Jussi" Kinnunen (s. 2. syyskuuta 1962) on suomalainen basisti ja sooloileva muusikko sekä sanoittaja. Yhtyeistä mainittakoon Freud Marx Engels & Jung, S.E.X., The Ex, Diamonds, Hassisen Kone, Ismo Alanko Säätiö, Ismo Alangon Radio, Maukka Perusjätkä, Wigwam,  Los Bastardos Finlandeses, Bowling Stones sekä Jani & Jetsetters. Kinnunen on avoimesti kertonut julkisuudessa olleensa alkoholisti ja narkomaani, mutta lopetti juomisen ja huumeiden käytön vuonna 1997 kokonaan. Hän kouluttautui Kalliolan päihdeklinikalla vuonna 2000 ja toimii nykyään myös päihdeterapeuttina.  Kinnunen on ollut mukana kirjoittamassa kirjaa Vapaa valitsemaan – Tositarinoita raitistumisesta  (Tammi, 2015, ISBN 978-951-318-342-4).
Formaatti (kuvataide)

Formaatti (ranskan sanasta format ’koko, arkkikoko, paperikoko’) tarkoittaa kuvan muotoa ja kokoa tai standardia, joiden mukaan nämä määritellään. Suorakaiteen muotoisesta kuvasta puhuttaessa formaatti tarkoittaa siis kuvan korkeuden ja leveyden välistä suhdetta sekä pinta-alaa. Kuvaformaatti voi tarkoittaa myös pelkästään korkeuden ja leveyden välistä suhdetta määrittelemättä kuvan kokoa; näin erityisesti elokuvista, televisiosta ja valokuvauksesta puhuttaessa. 
Kuvan koko ilmoitetaan tavallisesti sentteinä tai tuumina, harvoin millimetreinä siten, että ensin on korkeus ja sitten leveys, esimerkiksi 81,5×54 cm. Ilmoitettaessa kuvan koko pikseleinä kirjataan ensin leveys ja sitten korkeus, esimerkiksi 1 600×1 200 px.

Itä-Aasian taiteen formaatit

Itä-Aasian taiteessa formaattien traditio on erilainen kuin Euroopassa. Formaatti sitoutui myös maalausalustaansa. Riippuvalle rullalle maalatun maiseman formaatti voi olla voimakkaasti pystysuuntainen ja sermille maalatun vaakasuuntainen. Itä-aasialaisessa traditiossa maalaustaiteen teoksia ei esitetä koskaan pitkiä aikoja. Niitä näytetään lyhytkestoisissa tilaisuuksissa, jonka jälkeen ne laitetaan varastoon. 
Albumit – Albumit koostuvat suhteellisen pienistä, neliön, suorakaiteen tai viuhkan muotoisista maalauksista tai kalligrafiasta, jotka on kiinnitetty omille sivuilleen ja sitten kootaan kirjamaiseksi rakenteeksi, jota katsotaan oikealta vasemmalle.
Viuhkat – Kiinassa käytettiin perinteisesti ovaalinmuotoisia viuhkoja. Taitetut viuhkat arvellaan kehitetyn Japanissa ja Koreassa ja tuodun Kiinaan luultavasti Ming-dynastian aikana. Näiden viuhkojen pinnat on usein koristeltu pienillä maalauksilla tai kalligrafisilla kuvioilla.
Käsirullat – Käsirullia käytetään vaakasuuntaisiin maalauksiin ja kalligrafiaan. Vaikka museoissa ne esitetään täysin aukinaisina, tätä formaattia katseltiin perinteisesti vaihe vaiheelta, noin puoli meträ kerrallaan rullaten auki ja kiinni, edeten oikealta vasemmalle. 
Riippuvat rullat (jap. kakemono) – Tätä formaattia käytetään pystysuuntaisiin sommitelmiin. Valmis kuva kiinnitetään paperitaustaan ja kehystetään koristeellisin silkkiboordauksin. 
Sermit – Kiinteät sermit olivat yleensä suuria paneleja ja alustoja suurten maalausten esittämiseen Kiinassa. Sekä kiinteitä että taivutettuja sermejä vietiin Japaniin ja Koreaan Aasian mantereelta. Taivutettu formaatti liittyy läheisesti Japanin taiteeseen, jossa niitä on käytetty sekä ulkona että sisällä ainakin Heian-kaudelta Momoyama-kaudelle. Taivutetut sermit valmistetaan tavallisesti pareissa ja niissä voi olla jopa kahdeksan paneelia, vaikkakin kuusipaneeliset ovat tavallisimpia.
Saint-Antonin-Noble-Val

Nähtävyyksiä

Saint-Antonin-Noble-Val on keskiaikainen kaupunki. 1100-luvulta peräisin oleva kaupungintalo on Ranskan vanhimpia, ja se kuuluu Ranskan historiallisiin monumentteihin.
Pikkuruokki

Koko ja ulkonäkö

Pikkuruokki on kooltaan puolet lunnista: 19–21 cm pitkä ja siipien kärkiväli 34–38 cm.

Levinneisyys

Pikkuruokkeja pesii Pohjoisen jäämeren saarilla: Grönlannissa, Islannissa, Novaja Zemljalla, Huippuvuorilla ja Frans Joosefin maalla.

Elinympäristö

Pikkuruokit elävät laajoissa yhdyskunnissa rannikon vuorenrinteillä, harvoissa tapauksissa myös tuntureilla.

Lisääntyminen

Pikkuruokki pesii kallion kielekkeillä.

Ravinto

Pikkuruokit syövät hankajalkaisia ja muita pieniä äyriäisiä. Pohjoisella jäämerellä pikkuruokkien tiedetään syövän lähes pelkästään Calanus glacialis -hankajalkaisen IV ja V toukka-asteita.
M/S Peter Pan

Käyttöhistoria

Alus laskettiin vesille 3. maaliskuuta 2001. 26. lokakuuta kello 12.00 alus luovutettiin TT-Linen omistukseen, joka rekisteröi aluksen Bahaman lipun alle. Kotisatamaksi tuli Nassau. Luovutuksen oli tarkoitus tapahtua jo elokuussa, mutta koneongelmat myöhästyttivät sitä. 3. marraskuuta Evelyn Jenckel kastoi aluksen Trelleborgissa, jonka jälkeen alus aloitti liikennöinnin Ruotsin Trelleborgin ja Saksan Travemünden välillä. 10. marraskuuta 2001 aluksen ollessa Trelleborgista pois johtavalla väylällä tuli aluksen koneisiin vikaa ja Peter Pan törmäsi laituriin saaden vähäisen vaurion. Sää oli huono. 10. joulukuuta alus meni Flender Werftin telakalle Lyypekkiin korjattavaksi. 14. joulukuuta alus rekisteröitiin Ruotsin lipun alle. Kotisatamaksi tuli Trelleborg. Seuraavana päivänä alus lähti telakalta ja palasi liikenteeseen. 29. tammikuuta Peter Panin oikeanpuoleinen Azipod-kääntöpotkuri vaurioitui. Se korjattiin Blohm + Vossin telakalla Hampurissa. 15. helmikuuta alus palasi takaisin liikenteeseen. 13. toukokuuta vasemmanpuoleinen Azipod-kääntöpotkuri vaurioitui ja sekin korjattiin Blohm + Vossin telakalla Hampurissa. Liikenteeseen Peter Pan palasi 21. toukokuuta.
28. helmikuuta 2006 alus meni Aker Yardsin Helsingin telakalle, jossa aluksen koneistoa kunnostettiin. 23. maaliskuuta alus palasi takaisin liikenteeseen. 9.– 21. huhtikuuta alus oli Öresundsvarvetin telakalla Ruotsin Landskronassa, jossa Peter Panin Azipod-kääntöpotkurit vaihdettiin. 23. huhtikuuta alus palasi takaisin liikenteeseen.
Lizzie McGuire

Keskeisimmät hahmot

Elizabeth Brooke "Lizzie" McGuire (Hilary Duff)
Lizzie on tavallinen seitsemäsluokkalainen koulutyttö (toisella tuotantokaudella kahdeksasluokkalainen), joka ei ole älykkö eikä koulun suosituinkaan, mutta myös kömpelö. Lizzie siis kohtaa kaikki tavallisen koululaisen ongelmat: kiusaamiset ja oman kasvamisen ongelmat. Mutta onneksi Lizziellä on kaksi hyvää ystävää Miranda ja Gordo, joilta hän saa vertaistukea. 
Miranda Isabella Sanchez (Lalaine Ann Vergara-Paras )
Miranda on toinen Lizzien parhaista kavereista ja kolmikon kapinallinen. Miranda ei ole sarjassa enää kuudessa viimeisessä jaksossa, eikä sarjasta tehdyssä elokuvassa.
David Zephyr "Gordo" Gordon (Adam Lamberg)
Gordo on ollut Lizzien parhaita ystäviä aivan syntymästä lähtien. Hän on ihastunut Lizzieen ja erittäin hyvä koulussa. Gordolta irtoaakin hyviä neuvoja ja sarkastisia huomautuksia Lizzielle.
Matthew "Matt" McGuire (Jake Thomas)
Matt on Lizzien pikkuveli, joka tuhoaa usein jotain. Hänellä on paras ystävä nimeltään Lanny, joka ei koskaan puhu mitään. Jokaisessa jaksossa Matt keksii uusia kepposia, joka saa usein Lizzien ärtymään.
Jo McGuire (Hallie Todd)
Jo on Lizzien äiti, joka yrittää parhaansa mukaan tehdä tyttärensä elämästä paremman, mutta useimmiten tulos on Lizzielle aivan päinvastainen ja nolo.
Samuel "Sam" McGuire (Robert Carradine)
Sam on Lizzien isä, joka hauskuuttaa muita ja näin yrittää kohentaa yleistä mielialaa.
Piirros-Lizzie (äänenä Hilary Duff)
Päähahmo Lizzien ajatukset katsojille paljastava piirroshahmo.

Oheistuotteet

Lizzie McGuiresta on tehty monia oheistuotteita, kuten televisiosarjan lisäksi lukuisia kirjoja ja elokuva  The Lizzie McGuire Movie. Yhdysvalloissa on julkaistu sarjan jaksoja romaanimuodossa, Neiti Etsivä -tyylisiä salapoliisitarinoita (Lizzie McGuire Mysteries) ja TOKYOPOP:in julkaisemia manga-tyylisiä sarjakuvia. Lizziestä on myös tehty nukke vuonna 2002.
Yhdysvalloissa ja joissakin muissa maissa on julkaistu teemojen mukaan valittuja jaksoja DVD:llä sekä kaikki jaksot boksina.
Mustialanruusu

Kuvaus

Mustialanruusu kasvaa noin 1–1,5 metrin korkuiseksi pensaaksi. Oksat ovat vähäpiikkisiä. Lehdet ovat heikosti kiiltäviä, vaaleanvihreitä ja 5-lehdykkäisiä. Lehdykät ovat pyöreähköjä. Kukat ovat 7–8 cm leveitä, vaaleanpunaisia, kerrottuja ja voimakastuoksuisia. Kukinta-aika on heinäkuussa. Nuput voivat avautua huonosti ja homehtua sateisella säällä. Mustialanruusu kasvattaa juuriversoja runsaasti. Lämpiminä kesinä Suomessa voi kehittyä litteänpyöreitä ja oranssinvärisiä kiulukoita.

Alkuperä

Mustialanruusun alkuperää ei tunneta tarkasti. Suomenkielinen nimi on peräisin Mustialan maatalousoppilaitoksesta, jossa sitä on lisätty ja myyty 1900-luvun alussa. Sitä ei tunneta Pohjoismaiden ulkopuolella, vaikka se on eräiden lähteiden mukaan jalostettu Ranskassa vuonna 1819.

Käyttö

Mustialanruusu on vaatimaton kasvupaikan suhteen. Parhaiten se menestyy aurinkoisella tai puolivarjoisella kasvupaikalla tuoreessa, ravinteikkaassa ja kalkkiperäisessä maassa. Suomessa Mustialanruusu on kestävä vyöhykkeillä I–IV.
Arthur Evans

Sir Arthur John Evans (8. heinäkuuta 1851 – 11. heinäkuuta 1941) oli englantilainen arkeologi, joka tuli kuuluisaksi Knossoksen löytämisestä 1899. Knossos oli todennäköisesti minolaisen kulttuurin hallitsijan palatsi. Löydöt osoittivat, että vuosina 2500–1400 eaa. Kreikkaan nykyisin kuuluvalla Kreetan saarella kukoisti aiemmin tuntematon neoliittinen kulttuuri.
Knossoksen löydöt olivat aluksi keramiikkaa, mutta syvemmältä Evans löysi ajalle 2000 eaa. ajoitetun minolaisen ylellisen palatsin, joka sisälsi esimerkiksi hienostuneen saniteettijärjestelmän. Palatsin seinät oli koristeltu freskoin, jotka kuvasivat härkäkulttia. Keskuksena oli upea valtaistuinsali. Evans on pyrkinyt entistämään palatsin.
Evans kävi koulua Harrow Schoolissa ja opiskeli Brasenose Collegessa Oxfordissa ja Göttingenin yliopistossa. Evans oli Ashmolean Museumin johtajana Oxfordissa vuosina 1884–1908.
Evansin vieraillessa Suomessa vuonna 1873 hän löysi Inarijärven Ukonsaaresta hopeisen ohimorenkaan, joka ajoittuu rautakauden lopulle.