google/wiki40b huggingface dataset:
Bench

Äänneoppi

Benchin kielessä on neljä vokaalia: /i e a o u/
Vokaalien lisäksi on myös kuusi toonia. Niistä viisi on tasaisia ja yksi nouseva (joskus pidetään korkeana nousevana). Käyttäen o-kirjainta esimerkkinä, toonit kirjoitetaan näin: /ő ó ō ò ȍ ǒ/
Pentti Paavola (vuonna 1930 syntynyt pesäpalloilija)

Pentti ”Penna” Paavola (s. 26. lokakuuta 1930 Jyväskylä) oli suomalainen pesäpalloilija. Hän aloitti uransa 1940-luvun puolivälissä, pääsi Jyväskylän Kirin edustusmiehistöön vuonna 1948 ja oli sitten mukana koko seuran 15-vuotisen menestyskauden. Ensimmäinen SM-mitali, hopea, tuli vuonna 1949 ja sen jälkeen pronssi vuosina 1950–1951 ja hopea vuonna 1952. Vuonna 1953 Kiri pystyi vihdoin murtamaan LMV:n mestaruuksien sarjan ja viemään Suomen-mestaruuden Jyväskylään. SM-kultaa tuli myös 1956–1958 ja 1964 sekä hopeaa 1954. Itä–Länsi-ottelussa Paavola pelasi kolmesti, Liitto–Lehdistö- ja PPL–TUL-otteluissa molemmissa kahdesti.
Kokemäen Pallo

Futsal

Kaudella 2012–2013 Kokemäen Pallon naisten futsaljoukkue osallistui Naisten Futsal-liigaan. Se pelaa kotiottelunsa Peipohjassa Sataedu Areenalla.
Kalervo Reponen

Sulo Helmuth Kalervo (Kalle) Reponen (5. kesäkuuta 1894 Mikkeli – 30. heinäkuuta 1953 Mikkeli) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija.
Reposen vanhemmat olivat kuuromykkäkoulunopettaja Kosti Reponen ja Ellen Johanna Cawén. Hän kävi seitsemän luokkaa Mikkelin yhteiskoulua ja valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylän seminaarista vuonna 1916.
HMS Rhododendron (K78)

Palvelus

Alus myytiin 1950.
The Love of Siam

The Love of Siam (thaiksi รักแห่งสยาม, Rak haeng Sayam) on vuonna 2007 valmistunut thaimaalainen elokuva, joka on tyylilajiltaan romanttinen draama. Sen on ohjannut Chukiat Sakwirakul (ชูเกียรติ ศักดิ์วีระกุล). Elokuva kertoo rakkaudesta kahden pojan välillä. Pääosissa ovat Witwisit Hiranyawongkul (Mio) ja Mario Maurer (Tong). Elokuvaa levittää Sahamongkol Film International.
Some Enchanted Evening (Blue Öyster Cultin albumi)

Taustaa ja albumin materiaali

BÖC oli tehnyt kaupallisen läpimurtonsa vuonna 1976 "(Don't Fear) The Reaper"-hitillä ja saman vuoden Agents of Fortune-albumilla. Myös seuraavana vuonna julkaistu Spectres möi kohtalaisesti vaikkakin jäi edellisen albumin varjoon. Yhtye oli suosittu live-esiintyjä ja teki isoja kiertueita albumien tiimoilta. Pitkien kiertueiden päätteeksi yhtye julkaisi live-albumin uutta materiaalia odotellessa. 
Albumin alkuperäis-version kappaleet on otettu kolmesta eri konsertista. Live-albumiksi albumi on yllättävän lyhyt, sisältäen seitsemän kappaletta yhdellä vinyylillä. Tämä selittyy osin sillä, että mukana ei ole yhtään samaa kappaletta kuin kolme vuotta aiemmin julkaistulla live-albumilla On Your Feet or on Your Knees.
Mukana on kaksi coveria, MC5:n "Kick Out the Jams" ja The Animalsin "We Gotta Get Out of This Place". Mukana on yhtyeen suurin hitti "(Don't Fear) The Reaper" ja myös suosikiksi noussut "Godzilla". "Astronomy"-kappaleen tulkintaa tällä albumilla on sanottu sen parhaaksi versioksi. Avauskappaleena toimii energinen versio "R.U. Ready 2 Rock"-kappaleesta ja sitä seuraava "E.T.I. (Extra-Terrestrial Intelligence)" sisältää yhtyeen jammailua.

Albumin julkaisu ja vastaanotto

Albumi julkaistiin syyskuussa 1978. Se nousi Yhdysvaltain listalla sijalle 45. ja möi lopulta platinalevyn arvoisesti. Myös Iso-Britanniassa albumi nousi top-20:neen. Myös kriitikot antoivat pääosin positiivista palautetta albumille, tosin osa kritisoi albumin lyhyyttä. Suomalaisen Soundi-lehden arvostelija totesi yhtyeen menettäneen alkukantaisen voimansa ja kritisoi yhtyeen siirtymistä "laimeaan jenkkirokkiin". Allmusic.com-sivuston kriitikko toteaa albumin olevan "hyväksyttävä, mutta toisaalta tarpeeton" julkaisu.
Albumista julkaistiin remasteroitu versio vuonna 2007, joka sisälsi seitsemän bonuskappaletta sekä DVD:n Some OTHER Enchanted Evening, joka sisältää ennenjulkaisemattoman livetaltioinnin kesältä 1978. Albumin ensimmäinen CD-painos sisälsi eri version kappaleesta "We Gotta Get Out of This Place" verrattuna alkuperäiseen vinyyliversioon. Kyseessä oli ilmeisesti masteroinnissa tapahtunut virhe. Remasteroitu painos sisältää molemmat versiot.
Kultainen aamunkoitto

Vaalimenestys

Kultaisen aamunkoiton kannatus kohosi merkittävästi Kreikan velkakriisin puhkeamisen jälkeen vuonna 2012 järjestetyissä kaksissa parlamenttivaaleissa, joissa vaaliteemoina olivat Kreikan valtionlainasopimus Euroopan unionin kanssa ja maahanmuutto. Puolue nousi parlamenttiin toukokuun 2012 vaaleissa, joissa se sai 7 % äänistä ja 21 paikkaa 300:sta. Kesäkuun uusintavaaleissa puolue sai 6,9 % äänistä ja 18 paikkaa. Parlamenttiin nousemisen jälkeen puolueen kannattajien rasistinen väkivalta maahanmuuttajia kohtaan lisääntyi huomattavasti. Kyselyiden mukaan väkivalta on kuitenkin vähentänyt puolueen kannatusta. Kesäkuussa 2014 puolueen kannattajat tekivät natsitervehdyksiä ja lauloivat Horst-Wessel-Liediä parlamenttitalon edustalla.
Tammikuun 2015 parlamenttivaaleissa Kultainen aamunkoitto saavutti 6,28 prosentin ääniosuuden, mikä riitti 17 parlamenttipaikkaan. Vielä syyskuun 2015 vaaleissa puolue sai 18 parlamenttipaikkaa. Vuoden 2019 europarlamenttivaaleissa Kultainen aamunkoitto sai kaksi paikkaa, mutta puolue putosi Kreikan parlamentista saman vuoden parlamenttivaaleissa. Puolueen uskotaan menettäneen ääniä Kreikkalainen ratkaisu -puolueelle.

Väkivallanteot

Kultaisen aamunkoiton kannattajia on epäilty useista väkivallanteoista, joiden kohteina ovat olleet lähinnä maahanmuuttajataustaiset henkilöt. Syyskuussa 2013 puolueen jäsen surmasi 34-vuotiaan kreikkalaisen kansalaisaktivistin ja rap-artistin Pávlos Fýssasin. Kyseessä oli ensimmäinen vakava väkivallanteko, joka pystyttiin suoraan yhdistämään puolueen jäseneen. Reilu viikko tapahtuneesta pidätettiin viisi Kultaisen aamunkoiton jäsentä osallisena murhaan.
Muutamaa päivää ennen Fýssasin murhaa Kultaisen aamunkoiton kannattajat pahoinpitelivät yhdeksän Kreikan kommunistisen puolueen jäsentä. Fýssasin murhan johdosta Kreikan hallitus ilmoitti aikeistaan Kultaisen aamunkoiton toiminnan rajoittamiseksi tai kieltämiseksi. Hallitus ryhtyi tutkimaan myös poliisin mahdollisia yhteyksiä puolueeseen. Syyskuun lopulla 2013 puolueen johtaja Michaloliákos pidätettiin epäiltynä osallisuudesta rikollisjärjestön perustamiseen. Lokakuussa Kreikan parlamentti keskeytti puolueen saaman puoluetuen. Tuki voidaan keskeyttää  sellaiselta puolueelta, jonka johtaja tai kymmenesosa parlamentin jäsenistä on syytettyinä osallistumisesta rikollisjärjestön toimintaan.
Nabtan tasanko

Nabtan tasanko on Etelä-Egyptissä Niilistä länteen sijaitseva tasanko, jolta on löydetty muun muassa Stonehengea muistuttava esihistoriallinen kivikehä. Tasangon koordinaatit ovat 22° 32' pohjoista leveyttä ja 30° 42' itäistä pituutta. Alueella oli suuria asutuskeskuksia noin 7 000–6 000 eaa., ja sinne tehtiin myös syviä kaivoja. Noin 10 000–7 000 eaa. alue oli kosteaa, ehkä savannia tai ruohostoa muistuttavaa. Karjanhoito (lampaita ja vuohia) saapui alueelle Lähi-idästä. Noin 4 500–4 000 eaa. sinne rakennettiin Stonehengea muistuttava kivikehä ainakin tuhat vuotta aiemmin kuin Stonehenge nousi Englantiin. Nabtan alueen asukkaat alkoivat ehkä saapua alueelle noin 8000 eaa. Keski-Afrikasta.
Ann-Elise Hannikainen

Ann-Elise Hannikainen (14. tammikuuta 1946 Hanko – 19. marraskuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä ja pianisti.
Hannikainen syntyi diplomaattiperheeseen Heikki ja Marianne Hannikaisen tyttäreksi. Hän opiskeli pianonsoittoa Tapani Valstan johdolla Sibelius-Akatemiassa 1967–1972 ja säveltämistä Manuel de Fallan oppilaan Ernesto Halffterin johdolla Madridissa 1972 alkaen. Halffter ja Hannikainen elivät yhdessä Espanjassa Halffterin kuolemaan vuonna 1989 asti. Tämän jälkeen Hannikainen muutti takaisin Suomeen. Viimeiset vuotensa hän vietti vanhainkodissa Helsingin Pitäjänmäessä.
Hannikaisen Espanjan-debyytissä vuonna 1973 Valencian kaupunginorkesteri esitti orkesteriteoksen Anerfálicas, joka on saanut vaikutteita perulaisesta kansanmusiikista; Hannikainen oli asunut Perussa nelisen vuotta 1960-luvun puolivälissä. Vuonna 1976 kantaesitettiin Helsingin juhlaviikoilla hänen pianokonserttonsa, joka oli sävelletty Manuel de Fallan satavuotisjuhlan kunniaksi.
Vuonna 2015 Metropolia-Ammattikorkeakoulussa kantaesitettiin hänen elämästään kertova ooppera Säveltäjä Ann-Elise Hannikainen, jonka on säveltänyt Markus Virtanen.
Maantieteen historia

Antiikin ja humanismin maantiede

Maantieteessä oli pitkään rinnakkain kaksi tutkimusperinnettä. Toisen tarkoitus oli rakentaa kvantitatiivinen paikantamisjärjestelmä. Antiikin Kreikassa päästiin tässä jo varsin pitkälle. Pythagoras ja Aristoteles osoittivat maan pyöreäksi. Eratosthenes pyrki laskemaan maan koon ja otti käyttöön sanan geografia. Toinen maantieteen haara pyrki määrittelemään kokoavasti alueiden luonnon, ilmaston, pinnanmuodot ja kulttuurin. Antiikin aikana suuntausta edusti ajanlaskun alussa elänyt Strabon. Karttojen laatiminen oli tälle tieteenhaaralle tärkeää ja se riippui kartografian kehittymisestä. Maaston muotoja opittiin kuitenkin mittaamaan vasta 1500-luvulla.
Plinius vanhempi laati Roomassa 77 jaa. tietokirjan Naturalis historia, joka käsitteli maailmankaikkeutta, maantiedettä, eläin- ja kasvitiedettä, metalleja ja mineraaleja. Hänen teoksensa perustui yli 2 000 lähdeteokseen, mutta lähdekritiikkiä niitä kohtaan Plinius ei käyttänyt, joten tiedot ovat varsin epäluotettavia.

Renessanssin ja uuden ajan maantiede

Koordinaattikartat syntyivät vähitellen 1500-luvun aikana. Maalla mittaaminen oli kolmioinnin keinoin melko tarkkaa, mutta merillä vaikeampaa. Kronometrin keksiminen 1700-luvulla oli ratkaiseva parannus tähän haasteeseen. Kun karttojen tarkkuus parani, alkoi maantieteen painotus 1700-luvulla siirtyä uudelleen kuvailevan tutkimuksen puolelle. Saksalaiset Immanuel Kant, Carl Ritter ja Alexander von Humboldt tutkivat maapallon pinnan alueellisia eroja, ja samalla maantiede rajasi alan ulkopuolelle biosfäärin ja geofysiikan tutkimisen. Näin maantieteen rinnalle alkoi muodostua eri tieteenalojen rintama, johon kuuluivat geologia, kasvitiede, maaperätiede, taloustiede, sosiologia ja antropologia. Maantiede pyrkii kokoavasti osoittamaan, miten ilmiöt yhdessä vaikuttavat alueen yleisiin ja erityisiin piirteisiin.
Émile Dewoitine

Émile Dewoitine (26. syyskuuta 1892 – 5. heinäkuuta 1979) oli ranskalainen lentokonesuunnittelija.
Émile Dewoitine syntyi Crépy-en-Laonnois’ssa. Hän alkoi työskennellä ensimmäisen maailmansodan aikana Latécoèren tehtailla. Vuonna 1920 hän perusti oman yhtiönsä, mutta sen mentyä konkurssiin hän siirtyi Sveitsiin, jossa hänen suunnittelemansa Dewoitine D.27 -hävittäjä pääsi ilmavoimien käyttöön.
Vuonna 1931 Dewoitine palasi Ranskaan ja perusti Société Aéronautique Française - Avions Dewoitine -yhtiön. 1930-luvun vastustelukierteessä tehdas sai tilauksia Toulousen tehtaalleen: Dewoitine D.500 oli Ranskan ilmavoimien ensimmäinen kokometallinen hävittäjä. Tilauksia sai myös Dewoitine D.338 -matkustajakone.
Vuonna 1936 Ranskan ilmailuteollisuus kansallistettiin ja Dewoitine sulautui SNCAM-konserniin. Saksan hyökätessä Ranskaan kesällä 1940 Dewoitine D.520 osoittautui Ranskan parhaaksi hävittäjäksi.
Dewoitine siirtyi Yhdysvaltoihin ja perusti sinne yrityksen. Saksan ranskalainen vasallihallitus, Vichyn hallitus, asetti hänet poissaolevana syytteeseen maanpetoksesta. Dewoitine palasi Ranskaan ja sopi Vichyn hallinnon kanssa. Dewoitine työskenteli Saksan varusteluteollisuuden parissa SIPA-yrityksessä koko saksalaismiehityksen ajan.
Vuonna 1944 Dewoitine pakeni Ranskasta Espanjaan, missä hän kehitti D.520-hävittäjästä version Hispano Aviación -yhtiössä. Hän siirtyi Argentiinaan, jossa toimi Industria Aeronáutica Militar. Hän oli suunnittelmassa Pulqui I -konetta, joka oli Etelä-Amerikan ensimmäinen suihkukone. Ranskassa Dewoitine sai 20 vuoden vankeustuomion vuonna 1948. Hän muutti Sveitsiin palaten Toulouseen vasta vanhana.
Alku Avanto

Alku Antti Avanto (14. maaliskuuta 1907 Turku – 1. toukokuuta 1984) oli graafikko ja taidemaalari. Hän opiskeli Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1925–1929 ja koulun jatko-opintolinjalla vuosina 1930–1932. Lisäksi hän harjoitti opintoja Tukholmassa sekä grafiikan opintoja taiteilija Viljo Lehmussaaren opastuksella.
Ensimmäisen kerran Alku Avannon töitä oli näyttelyssä vuonna 1927 Turussa. Yksityisnäyttelyiden ohella Alku Avanto osallistui Turun Taiteilijaseuran ja Turun Taidegraafikoiden näyttelyihin.
Avanto oli aktiivinen Turun taidejärjestöjen jäsen. Hän oli Turun Taiteilijaseuran johtokunnan jäsen yli 50 vuotta ja 190-luvulla ensin intendenttinä ja sitten puheenjohtajana. Hän on toiminut myös Turun Taiteilijaseuran Kuvataiteilijain ryhmän puheenjohtajana ja taloudenhoitajana. Turun Graafisen taiteen johtokunnassa ja intendenttinäkin hän toimi pitkään, sekä Turun Taidegraafikot ry:n puheenjohtajana muutaman vuoden.
Avanto toimi Turun kaupungin ammattioppilaitoksissa piirustuskurssien ja tyyliopin opettajana vuosikymmeniä sekä Turun Taideyhdistyksen Piirustuskoulussa grafiikan opettajana.
Avannon teoksia on mm. Turun taidemuseossa, Wäinö Aaltosen museossa ja Turun kaupungin kokoelmissa.
Lakeenjärvi (Kangasala)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 9,4 hehtaaria ja se on 650 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Se sijaitsee pitkällä ja tiheästi ojitetulla Lakeensuolla ja sen rannat ovat suota. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä ja sen rannoilla on vain yksi vapaa-ajan asunto. Järvelle tulee kaksi metsätietä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Keljonjärven valuma-alueeseen (35.728) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 115,1 metriä mpy. Järvellä vaikuttaisi olevan kaksi laskuojaa eli se olisi bifurkaatiojärvi. Vanhoissa kartoissa laskuoja oli ja on myös peruskartassa edelleen Karmunoja, joka laskee Pikkujärven kautta Längelmäveden Ponsanselän Nuuruslahteen. Järven länsipäähän johdetut suon kuivatusoja laskevat samalla länteen Myllyojaan, joka laskee Keljonjärven kautta Saksalonselkään.  Nykyisessä Suomen ympäristökeskuksen valuma-aluejaossa vuodelta 1993, joka perustuu peruskarttatulkintaan, järvi on luettu Keljonjärven valuma-alueeseen (35.728) mutta määritelty samalla bifurkaatiojärveksi merkitsemällä valuma-alueraja kulkemaan järven poikki. Valmisteilla olevassa uudessa valuma-aluejaossa, joka perustuu korkeusmalliin, järvi on luettu Längelmäveden lähialueeseen leveämmän ja vanhemman pohjoisen lasku-uoman mukaisesti. Korkeusmalli ei kuitenkaan ota huomioon mahdollisia vastoin maaston kaltevuutta kaivettuja ojia.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven laskuojaksi oli merkitty nykyinen Karmunoja, jossa oli puolimatkassa piirretty vesimyllyn karttamerkki. Vuoden 1954 peruskartassa Lakeensuon koillispää oli ojitettu ja ojien kuivatusvedet johdettiin sen laskuojaan, jonka nimi oli vielä vuoden 1977 kartassa ”Lakeisoja”. Suon lounaispää oli vuonna 1957 ojittamatta, eikä Myllyojaan tullut järvestä puroja. Vuoden 1977 kartassa eteläpää oli tiheästi ojitettu ja ojien vedet oli johdettu Myllyojaan.
Rami Oravakangas

Rami Oravakangas (s. 14. maaliskuuta 1985) on suomalainen keskimatkojen juoksija. Hän edustaa Pyhäjärven Pohtia ja häntä valmentaa Martti Oravakangas.
Oravakangas on edustanut Suomea aikuisten maaotteluissa vuodesta 2009 lähtien. Hän on saanut Kalevan kisoissa pronssia 800 metrillä 2008 ja 2011. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on voittanut 800 metrin Suomen-mestaruuden 2011, saanut hopeaa 2010 sekä pronssia 2007, 2009 ja 2012. 400 metrillä hän oli kolmas 2007.
Haarahaukka

Koko ja ulkonäkö

Haarahaukan pituus on noin 55–60 cm ja sen siipien kärkiväli on 135–155 cm ja Naaras painaa noin 850 grammaa ja koiras 807 g. Lajin ääni muistuttaa lokkien kirkunaa, myös värisevää "kui-i-i-i" ja joskus naukuvia ääniä.
Aikuiset ovat yleissävyltään tummanruskeita. Pää on muuta ruumista vaaleampi. Pyrstö on matalasti lovipäinen. Siiven yläpinnalla näkyy vaalea lautuma. Haarahaukat ovat pitkäsiipisiä ja lentävät laiskasti hieman mehiläishaukkaa muistuttavasti. Nuoret linnut ovat täplikkäitä ja vaaleampia kuin aikuiset. Poikaset ovat aluksi vaalean kellanruskeita, myöhemmin tummempia. Naaras on koirasta kookkaampi.

Levinneisyys

Haarahaukka on levinnyt monina alalajeina miltei koko Vanhaan maailmaan ja on monin paikoin Euroopassa erittäin yleinen. Se on yksi maailman runsaslukuisimmista petolinnuista. Suomessa se on erittäin harvalukuinen pesimälaji pääosin Itä- ja Kaakkois-Suomessa, Venäjän Karjalassa kanta vahvempi. Keväisin ja syksyisin nähdään joitain kymmeniä harhailijoita. Laji on muuttolintu, joka talvehtii Afrikassa Saharan eteläpuolella. Eurooppalaiset haarahaukat muuttavat Afrikkaan pääasiassa Gibraltarin ja Sisilian kautta, harvemmin Bosporin salmen kautta.

Elinympäristö

Elää puoliavoimilla, metsäisillä mailla, usein järvien ja jokien läheisyydessä.

Lisääntyminen

Soidinmenot ovat hyvin samanlaiset kuin muillakin suurilla petolinnuilla. Pesii touko–heinäkuussa itärajan tuntumassa kapealla vyöhykkeellä erämaaseuduilla. Pesä havupuussa, melko samanlainen kuin hiirihaukalla. Emot tuovat pesänvuorausaineksiksi kaikenlaisia jätteitä. Munia on 1–3. Ne ovat valkoisia, harvakseltaan ruskeapilkkuisia. Haudonta-aika vaihtelee suuresti ollen 26–38 päivää, keskimäärin noin kuukauden. Naaras hautoo enimmän ajan, koiras vain toisinaan. Naaras lämmittää poikasia niiden ensimmäisen elinviikon ajan ja koiras tuo niille ruokaa, jonka naaras pilkkoo ja jakaa poikasille. Viikon kuluttua myös naaras ryhtyy saalistamaan. Poikaset alkavat itse repiä saalista ja syödä oma-aloitteisesti 30–35 päivää vanhoina. Ne oppivat lentämään noin 42 päivän ikäisinä ja itsenäistyvät 6–7 viikon päästä.

Ravinto

Kalat, pikkueläimet, hyönteiset ja usein haaskat ja jätteet.
Ravinnon hankintaan liittyy todistettavaa älykkyyttä ja johdonmukaisuutta. Haarahaukan on huomattu metsäpalojen aikaan kuljettavan palavia oksia, levittäen tulipaloa. Tulipalon tarkoituksena on saada saaliseläimet juoksemaan tulta pakoon.
In Your House 14: Revenge of the 'Taker

In Your House 14: Revenge of the 'Taker oli showpaini pay-per-view (PPV) tapahtuma, minkä järjesti World Wrestling Federation, 20. huhtikuuta, 1997, War Memorial Auditoriumissa Rochesterissä, New Yorkissa. Se oli neljästoista In Your House -tapahtuma. Tapahtumassa pidettiin viisi matsia.
Vladislaus II

Vladislaus II (1456–1516) oli Böömin kuningas vuodesta 1471 ja Unkarin kuningas vuodesta 1490 kuolemaansa asti.
Vladislaus oli Puolan Kasimir Jagiellonin poika, ja hänet äänestettiin Böömin kuninkaaksi vuonna 1471. Hänen valtakautensa alkuvuodet kuluivat sodissa Unkarin Matias Corvinusta vastaan, joka voitti vuonna 1478 entiset Böömin alusmaat Määrin, Sleesian ja Lausitzin. Matiaksen kuoltua Vladislaus äänestettiin hänen seuraajakseen.
Vladislauksen valtaannousun aikaan Unkarin poliittinen elämä oli levotonta. Valtaa pitävät ruhtinaat hyväksyivät Vladislauksen kuninkaaksi sillä ehdolla, että tämä lakkauttaisi ylimääräiset verot, joilla Matias Corvinus oli rahoittanut palkka-armeijaansa. Niinpä Unkarin puolustuskyky romahti juuri, kun turkkilaiset hyökkäsivät alueelle. Muut ylimystön vaatimat muutokset laukaisivat talonpoikaiskapinan, joka tukahdutettiin väkivaltaisesti. Kapinan jälkimainingeissa Unkarille kirjoitettiin uusi perustuslain luonteinen Tripartitum, jolla määriteltiin aateliston velvollisuus totella kuningasta mutta oikeus äänestää uuden kuninkaan valinnasta. Aateliston taisteluvelvollisuus rajattiin puolustussotiin, ja heidän vapautettiin verojen maksusta. Uudet lait syvensivät vastakkainasettelua aateliston ja talonpoikien välillä.
Madagaskarinmonnit

Taksonomia, anatomia ja levinneisyys

Madagaskarinmonnien heimoon kuuluu kaksi sukua ja viisi lajia. Lajit ovat ruskomadagaskarinmonni (Ancharius fuscus), A. griseus, Gogo arcuatus, G. brevibarbus ja G. ornatus. Madagaskarinmonnit muistuttavat ulkonäöltään merimonneja (Ariidae) ja ne on aikaisemmin sijoitettu joko merimonnien tai ripsimonnien (Mochokidae) heimoon. Madagaskarinmonnit eroavat merimonneista pienemmän niskan luulevyn ja viiksisäikeidensä hapsujen perusteella. Väritykseltään madagaskarinmonnit ovat joko yksivärisen harmaita tai harmaankirjavia.
Madagaskarinmonnit ovat Madagaskarin endeemisiä makean veden kalalajeja. Ruskomadagaskarinmonnia tavataan laajalta alueelta saaren itäosan joista, muita lajeja tavataan muun muassa Onilahyjoesta saaren länsiosasta sekä maan itäosista Sandrananta-, Mananjary- ja Mangorojoista.
Anthony Banzi

Anthony Banzi (s. 28. lokakuuta 1946) on tansanialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 29. heinäkuuta 1973, ja hänet nimitettiin Tangan hiippakunnan johtoon 10. kesäkuuta 1994. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Polycarp Pengo, jota avustivat Josaphat Louis Lebulu ja Telesphore Mkude.
Suomen raitioliikenne

Suomen raitioliikenne on joissakin Suomen suurimmissa kaupungeissa toimiva raideliikennemuoto. Tällä hetkellä toimivaa raitioliikennettä on ainoastaan Helsingissä. Suomessa on aiemmin ollut raitioliikennettä myös Turussa ja Viipurissa. Uusia raitioteitä on rakenteilla Tampereelle ja Espooseen sekä suunnitteilla Turkuun ja Ouluun.

Suunniteltuja uusia raitioteitä

Pikaraitiotietä suunnitellaan tällä hetkellä Turkuun ja Ouluun. Uuden Oulun yleiskaavaehdotuksessa on laadittu suunnitelmia mahdollista raideliikennettä silmälläpitäen.
Yleiskaavaehdotuksen tähtäimessä olisi Oulun kehitys pitkällä aikavälillä, mikäli vuoteen 2050 mennessä Oulussa olisi 260 000 asukasta ja 35 000 uutta työpaikkaa. Espoossa on selvitetty pikaraitioteiden hyötyjä, ja myös Vantaalle on ehdotettu pikaraitiotietä.
Jyväskylän, Lahden ja Kuopion uutisoitiin selvittävän duoraitioliikenteen mahdollisuuksia vuonna 2018. Jyväskylässä selvitykseen osallistuvat myös Äänekoski, Laukaa ja Muurame. Lahdessa Heinola ja Orimattila sekä Kuopiossa Suonenjoki, Siilinjärvi, Lapinlahti ja Iisalmi. Duoraitiovaunut liikennöisivät yleisen liikenteen rautatieverkolla sekä kaupunkikeskustojen raitioteillä.
Väinö Haukka

Väinö Haukka (24. tammikuuta 1928 Suojärvi – 2. helmikuuta 2006 Helsinki) toimi Kurikassa nimismiehenä ja oli Suomen poliisivoimissa arvoltaan komisario. Haukka oli Suomen ensimmäisiä judokoita ja Suomen ensimmäinen mustan vyön (1. Danin) judoka.
Haukan mielenkiinto judoon heräsi Helsingin Poliisi-Voimailijoiden salilla, jossa judoa alkoi alkuvuodesta 1954 opettamaan Helsingin ruotsalaisen kauppakorkeakoulun englannin kielen opettaja John Peter Fison. Syksyllä 1954 Japanin suurlähetystöön tuli lähetystösihteeriksi neljännen danin judoka Shigemi Tagami, jonka vaikutuksesta Haukka ihastui judoon todella. Vuonna 1958 Haukasta tuli Suomen Judoliiton pääkouluttaja. Vuonna 1961 Haukka suoritti Tanskassa Ichirō Aben ohjaamalla leirillä ensimmäisenä suomalaisena mustan vyön arvon. Vuonna 1964 Haukka siirtyi nimismieheksi Etelä-Pohjanmaalle, jonne syntyi seuraavan kymmenen vuoden aikana lukuisia judoseuroja.
Jättitiikeritetra

Ulkonäkö ja koko

Jättitiikeritetra voi kasvaa yli metrin mittaiseksi ja painaa 50 kiloa.

Levinneisyys ja elinympäristö

Jättitiikeritetra elää Keskisen Afrikan järvissä sekä Kongo- ja Lualabajoessa.
Brunelliaceae

Tuntomerkit

Brunellia-lajit ovat puita tai pensaita, joiden versoissa on solukarvojen muodostama ruskea karvoitus. Lehdet sijaitsevat vastakkaisesti ja ovat tavallisesti pääteparisia ja melko pienikorvakkeisia; lehdykät ovat sahalaitaisia ja niissäkin on korvakkeet (stipellit). Kukat ovat pieniä, 4-8-lukuisia, teriöttömiä, ja niissä on kaksikiehkurainen hetiö ja mesiäinen. Erillisiä emejä on 2-8, joista kussakin on kaksi siemenaihetta; luotit ovat johteisia. Kukat ovat toisinaan yksineuvoisia: hedekukissa on emiön jäänne ja emikukissa joutoheteitä. Hedelmäseinän sisäkerros eli endokarppi irtoaa helposti muusta hedelmäseinästä, ja hedelmistö koostuu erillisistä karvaisista tuppiloista; tuppiloryhmään ympäröi verhiö. Siemenet ovat kiiltäviä ja niiden arpi (raphe) on turvonnut vaippamaiseksi ja on punainen. Siemenessä on jauhomainen ravintovarasto eli endospermi.

Levinneisyys

Suku kasvaa Keski- ja Etelä-Amerikassa sekä Antilleilla enimmäkseen vuoristoalueilla.

Luokittelu

Brunelliaceae-heimon ainoassa suvussa on 55 lajia.