google/wiki40b huggingface dataset:
Gaia-hypoteesi

Perusta

Lovelockin idea perustui yksinkertaiseen ajatukseen siitä, että biomassa säätelee planeetan oloja, etenkin lämpötilaa ja ilmakehän kemiaa. Lovelock sai ajatuksensa toimiessaan NASAssa tehtävässä, jonka tarkoituksena oli kehittää keinoja sen selvittämiseksi, onko Marsissa elämää. Lovelock huomasi, että Marsin kaasukehän entropiataso oli suuri. Maan ilmakehässä taas oli paljon reaktiivista happea, ja elämä ylläpiti tätä epätasapainotilaa. Lovelock päätteli tästä, että jos planeetan kaasukehä ei ollut epätasapainotilassa, sillä ei ollut elämää ja jos se oli epätasapainossa, oli elämä mahdollinen, joskaan ei välttämätön vaihtoehto.
Gaia-hypoteesin yksinkertainen kuvaus on 1983 ohjelmoitu "päivänkakkaramaa" (engl. Daisyworld) -simulaatio, jossa Lovelock ohjelmoi valkoisia, värittömiä ja tummia päivänkakkaroita, jotka imivät itseensä eri tavoilla lämpöä. Simulaation aikana maan lämpötila säilyi melko vakaana, mutta eri lajien yksilömäärät vaihtelivat.
Vastaavien järjestelmien olemassaolosta Maassa on keskusteltu. Eräitä suhteellisen yksinkertaisia mekanismeja on havaittu, esimerkiksi kun ilmakehän hiilidioksidipitoisuus kasvaa, biomassan kasvu ja fotosynteesi tehostuu ja sitä kautta poistuu ilmakehästä hiilidioksidia. Lovelock hyväksyy evoluution näiden mekanismien syntytavaksi. Hänen mukaansa olennot, jotka parantavat ympäristöään, selviytyvät paremmin kuin eliöt, jotka vahingoittavat ympäristöään.

New age

Gaia-hypoteesi sai suosiota new agen piirissä. New age -näkemyksen mukaan Gaialla on teleologinen päämäärä säilyttää ja suojella elämää. Tämän näkemyksen mukaan Gaia korjaa esimerkiksi ihmisen saastutuksen. Näkemyksessä Gaia on tietoinen yksikkö, joka koostuu koko eliökunnasta. 
John Gribbinin kirjan Syvä yksinkertaisuus mukaan tämä näkemys ei ole Lovelockin näkemyksen mukainen, koska Lovelockin Gaiassa lajit toimivat pelkästään omaa etuaan ajatellen ja olosuhteiden muuttuessa esimerkiksi "päivänkakkaramaassa" olot tasaantuvat käytännössä sitä kautta, että tietyt lajit karsiutuvat ja jopa kuolevat sukupuuttoon. Myös lopullinen tuhoutuminen olisi täysin mahdollista. Myös Lovelockin kanssa yhteistyötä harrastanut Lynn Margulis on korostanut, että Gaia-hypoteesi on biologinen, ei ihmiskeskeinen ajatus.
Myös Lovelockin omat kannanotot ovat ristiriidassa new agen näkemyksen kanssa. Hänen 2006 kirjoittamansa kirjan Gaian kosto keskeisin ajatus on, että olemme ylittäneen kriittisen rajan emmekä voi enää pysäyttää ilmastonmuutosta, ainoastaan hidastaa. Parhaana hidastajana Lovelock esittää kirjassaan ydinenergian.
Esko Kivikoski

Esko Antero Kivikoski (ent. Kristiansson; 7. maaliskuuta 1914 Helsinki – 29. maaliskuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen television tietokilpailujen kestovoittaja ja vetäjä 1960-luvulla sekä Yleisradion Viisasten kerhon puheenjohtaja vuonna 1963. Kivikosken tavaramerkki oli ”onko kysymys ymmärretty” -tiedustelun jälkeen painokkaasti lausuttu ”kyllä”, ja sanasta tulikin hänen lisänimensä.
Kivikosken vanhemmat olivat Maria Katariina Stenfors ja toimittaja Sven Elof Kristiansson. Sven oli anarkisti, joka kustansi, käänsi kirjoja ja julkaisi Vapaa Ajatus -lehteä 1910-luvulla.
Kivikoski kävi keskikoulun ja työskenteli metsätyömiehenä, peltiseppänä, VR:n liikenneosastolla ja vuosikymmeniä Keskon palveluksessa, muun muassa tiedotussihteerinä.
Kivikoski kisaili myös Naapurivisassa Suomen joukkueessa ja voitti parhaan miespuolisen tv-esiintyjän Telvis-palkinnon vuosina 1964 ja 1965. Hän sai aikaan suoranaisen tietokilpailuvillityksen, ja esiintyi myös visailuohjelmissa Arpa on heitetty, Tupla tai kuitti sekä Kaikki yhtä vastaan , jossa kolmihenkiset joukkueet yrittivät yhdessä päihittää Kivikosken tiedot.
Kivikosken ulkomaisia vastustajia tietovisoissa olivat muun muassa australialainen Barry Jones ja virolainen Hardi Tiidus.
Vuonna 1965 Jaakko Borgin orkesteri julkaisi kappaleen ”Kyllä”, jossa Kivikoski tokaisee välillä tavaramerkkilausahduksensa.
Annie-gaala 1998

Annie-gaala 1998 oli 26. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa Yhdysvaltain ASIFA-Hollywood jakoi vuotuiset Annie-palkinnot vuoden 1998 parhaille animaatioille. Gaala järjestettiin 13. marraskuuta 1998 Alex-teatterissa Pasadenassa, Kaliforniassa. Tilaisuuden menestynein elokuva oli Mulan, joka keräsi yhteensä kymmenen palkintoa.

Ehdokkaat ja voittajat

Pääluokkien ehdokkaat ja voittajat (lihavoituna):
North State

North State eli kansanomaisesti Nortti on British American Tobaccon savukemerkki. North State on normaalia lyhyemmällä filtterillä varustettu savuke, joka on muista savukkeista poiketen pakattu askiin filtteri alaspäin. Savukkeen tervapitoisuus on 10 milligrammaa ja nikotiinipitoisuus 0,8 milligrammaa. 
Suomessa on markkinoilla ollut viittä erilaista North Statea: punaista filtterillä, vihreää ilman filtteriä, sinistä miedompaa versiota (pitkä, "siniraita"), punainen (pitkä, "punaraita"), keltaista pidempää sekä kovaan askiin pakattua täysimittaista North Statea. Vuoden 2014 alussa markkinoille tuli lisäaineeton tupakka, North State Valkea.
Vihreää, filtteritöntä, North Statea ei enää ole kaupan, sillä sen tervapitoisuus ylittää 10 milligramman sallitun rajan.
North State tuli myyntiin 1931 ja alun perin sitä valmisti Suomen Tupakka O.Y.
Hannu Aho (poliitikko)

Hannu Tapio Aho (s. 16. maaliskuuta 1947 Perho) on agrologi ja keskustalainen poliitikko. Hän oli kansanedustajana 1999–2003. Hänet valittiin Vaasan vaalipiiristä. Aho on ollut Perhon kunnanvaltuuston jäsen vuodesta 1981 ja oli kunnanhallituksessa jäsenenä 1983–1996 ja kunnanvaltuuston puheenjohtajana 1991–1996. Kansanedustajakaudellaan hän oli jäsenenä eduskunnan maa- ja metsätalousvaliokunnassa ja varajäsenenä sosiaali- ja terveysvaliokunnassa.
Jonas Ahnelöv

Seuraura

Ahnelöv on Flemingsbergs IK:n kasvatti. Hän pelasi juniorina sittemmin Huddinge IK:ssa. Ahnelöv jakoi kaudella 2004–2005 J20 SuperElitin jäähypörssin viidennen sijan Djurgårdens IF:n Victor Nordensonin kanssa 94 minuutillaan. Kaudeksi 2005–2006 hän siirtyi Frölunda HC:hen, jossa Ahnelöv teki Elitserien-debyyttinsä ja pelasi Elitserienissä kauden aikana 15 runkosarjaottelua jääden niissä ilman tehopisteitä. Suurimman osan kaudestaan hän pelasi kuitenkin Frölundan J20-joukkueessa, jossa Ahnelöv voitti J20 SuperElitin mestaruuden keväällä 2006. Phoenix Coyotes varasi hänet kolmannella kierroksella 88. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2006.
Kausi 2006–2007 oli Ahnelöville varsinainen tulokaskausi Elitserienissä ja se toi hänelle 46 runkosarjaottelussa tehot 1+3=4. Hän vahvisti kauden aikana myös Frölundan J20-joukkuetta, jossa Ahnelöv voitti J20 SuperElitin hopeaa keväällä 2007.
Kaudeksi 2008–2009 Ahnelöv siirtyi kolmivuotisella tulokassopimuksella Phoenix Coyotesin organisaatioon. Hän oli syksyn 2008 harjoitusleirin jälkeen lähellä paikkaa joukkueen NHL-kokoonpanossa, mutta loukkaantumiset pilasivat lopulta Ahnelövin kaikki kolme sopimuskautta, eikä hän missään vaiheessa debytoinut NHL:ssä. Ahnelöv pelasi kaikki sopimuskautensa AHL-joukkue San Antonio Rampagessa, jossa hän pelasi yhteensä vain 96 runkosarjaottelua. Ahnelövin sopimuskausista lyhyimmäksi jäi toinen kausi 2009–2010, jolloin hän pelasi olkapääleikkauksen takia vain 11 ottelua.
Ahnelöv palasi kaudeksi 2011–2012 kotimaahansa ja teki kaksivuotisen sopimuksen MODO Hockeyn kanssa. Hän teki ensimmäisellä kaudellaan Elitserienin yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 2+9=11. Kahden MODO:ssa viettämänsä vuoden jälkeen Ahnelöv palasi kaudeksi 2013–2014 vuoden mittaisella sopimuksella Frölunda HC:hen. Kaudeksi 2014–2015 hän palasi taas vuoden mittaisella sopimuksella MODO:on. Ahnelöv nousi joukkueen varakapteeniksi. Hän voitti MODO:n sisäisen tehotilaston lukemalla +5, kuten myös samalla lukemalla kevään 2015 Kvalserienissä.
Kaudeksi 2015–2016 Ahnelöv siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella KHL-joukkue Avangard Omskiin.

Muuta

Ahnelövin pikkuveli Jimmy pelaa Ruotsin III-divisioonaa Stortorparna IF:ssä. Hän on HockeyAllsvenskanin jäähykuningas kaudelta 2008–2009.
Koskemattomat

Juoni

Onnettomuudessa neliraajahalvaantunut miljonääri Philippe (Cluzet) on palkkaamassa henkilökohtaista avustajaa. Työ on raskasta ja työntekijät vaihtuvat usein. Slummissa asuva Driss (Sy) kiertää työhaastatteluissa saadakseen työnantajilta allekirjoituksia todistaakseen, että on hakenut työtä ja siten oikeutettu työttömyyskorvaukseen. Hän vain käy työhaastatteluissa puhumassa suunsa puhtaaksi hankkiakseen allekirjoituksen, mutta Philippe päättää palkata hänet koeajalle, koska asenne tekee häneen vaikutuksen.

Vastaanotto

Elokuvasta tuli marraskuussa 2011 yhdeksän viikkoa ensi-iltansa jälkeen Ranskan kaikkien aikojen toiseksi katsotuin elokuva. Se sai 16 viikossa 19 miljoonaa katsojaa. Elokuvaa vietiin myöhemmin muualle Eurooppaan ja se oli Saksassa sekä Sveitsissä listaykkösenä 11 viikkoa. Koskemattomista tuli maailman tuottoisin ei-englanninkielinen elokuva, kun se ohitti elokuvan Henkien kätkemä (217 milj. €) ykköspaikan.
Richard Boucher

Ura

Richar Boucher aloitti jalkapallouransa US Créteil-Lusitanosin juniorijoukkueissa, joista hän siirtyi vuonna 1947 VGA Saint-Maurin amatöörijoukkueisiin. Elokuussa 1953 Boucher siirtyi pääsarjaan nousseeseen Toulouseen ja debytoi kuukautta myöhemmin. Kesäkuussa hän 1958 hän matkusti Aulis Rytkösen kanssa Suomeen ja pelasi yhden ystävyysottelun Kuopion Palloseuran riveissä. Hän onkin tiettävästi seuran ensimmäinen ulkomaalaispelaaja. Boucher edusti Toulousea vuoteen 1963 saakka, jonka jälkeen hän siirtyi yhdeksi kaudeksi Olympique de Marseilleen. Vuodet 1964–1972 Boucher pelasi Buzzichelli Toulouse Levage Sportsin joukkueessa alemmilla sarjatasoilla.
Boucher aloitti Toulouse FC:n edustusjoukkueen valmentajana kaudella 1973–1974. Seuraavan kauden alussa Paul Orsatti siirtyi seuran päävalmentajaksi, mutta syyskuussa 1974 Boucher palasi joukkueen valmentajaksi. Hän toimi myös kaudella 1976–1977 Toulousen päävalmentajana.
URW Type Foundry

URW Type Foundry GmbH on Svend Bangin, Peter Rosenfeldin, ja Jürgen Willrodtin vuonna 1995 perustama saksalainen yritys. Yritys toimii Hampurissa, ja sen nimi oli alun perin URW++. Nimi muutettiin nykyiseksi vuonna 2018. Se on URW-nimisen yrityksen toiminnan jatkaja. URW kehitti aikoinaan ammattimaisen fonttien digitointijärjestelmän, Ikaruksen.   
URW Type Foundry tarjoaa fonttikehityksen palveluja muille yrityksille ja julkaisee omia kirjasintyyppejään. URW:n kirjasintyyppien kokoelma on laaja, ja se koostuu lähinnä klassisten kirjasintyyppien digitoiduista versioista. URW Type Foundry on erikoistunut tarjoamaan kirjasintyypeissään laajan tuen eri kirjaimistoille. Useissa sen suosituimmissa kirjasintyypeissä on latinalaisten aakkosten lisäksi myös itäisen Euroopan kielten erikoismerkit sekä kyrilliset ja kreikkalaiset aakkoset. Yritys valmistaa myös monia japanin, kiinan, korean ja devangarin kirjaimiston kirjasintyyppejä.
James Kelman

James Kelman (s. 9. kesäkuuta 1946 Glasgow, Skotlanti) on skotlantilainen kirjailija.
Kelmanin tunnetuimpiin teoksiin kuuluvat A Dissaffection ja How late it was, how late. Vuonna 1989 ilmestynyt A Dissaffection voitti James Tait Blackin muistopalkinnon ja oli ehdolla Booker-palkinnon voittajaksi. How late it was, how late voitti Booker-palkinnon ilmestyessään vuonna 1994, mikä aiheutti paljon polemiikkia. Erään palkintolautakunnan jäsenen mielestä kirja oli "häpeällinen" ja "suoraansanottuna roskaa". Kirjaa haukuttiin myös monissa lehdissä kuten The Timesissä. 
Kelman on myös tehnyt käsikirjoituksia televisioon ja kirjoittanut näytelmiä teatteriin sekä radioon.
The Twilight of the Golds

The Twilight of the Golds on Jonathan Tolinsin näytelmä, jonka ohjasi Arvin Brown. Alkuperäiseen näyttelijäkaartiin kuuluivat Jennifer Grey Suzannena, Raphael Sbarge Davidina ja David Groh heidän isänään.

Juonikuvaus

Kiistanalainen draamakomedia esittelee kuvitteellista geenitestausta, jossa kokeillaan syntymättömien lasten seksuaalisten suuntautumien määrittelyä. Kun Suzanne Gold-Stein saa selville, että hänen pojastaan ollaan tekemässä homoa, hän päättää abortoida lapsensa tyrmistyttäen homoveljensä Davidin, jonka suuntautumista ei ole koskaan täysin hyväksytty hänen vanhoillisessa perheessään.
Nivelbussi

Nivelbussi on pitkä linja-auto, jonka runko ja kori on ohjattavuuden parantamiseksi jaettu nivelrakenteella kahteen tai kolmeen osaan. Osien liitoskohtaa peittää ulkoa päin laskoksilla oleva muovinen tai kuminen suojarakenne, jonka ulkonäkö antaa nivelbussille lempinimen haitaribussi. Yksinivelisen bussin pituus voi Suomessa olla 18,75 metriä. Suomessa näitä autoja oli käytössä TKL:llä Tampereella 25.7.2014 asti (Volvo 7000A). Nivelbusseja käytetään edelleen Sirkan kylässä, jossa bussi kuljettaa laskettelijoita ympäri Leviä, pääkaupunkiseudulla Åbergin Linjalla, P. Tyllilä Linjalla sekä yksittäiskappaleita ympäri Suomea. Helsingissä harkitaan nivelbussien palauttamista keskustan linjoille sekä tuleville johdinautolinjoille.
Suomen ensimmäinen nivelbussi, jossa oli Wiiman kori rakennettuna Volvon alustalle, hankittiin Helsinki-Maaseutu-Liikenne Oy:lle vuonna 1969. Myöhemmin se siirtyi Koiviston Auto -konserniin kuuluvalle Kuopion Liikenteelle, joka käytti sitä 1980-luvun lopulle saakka. Auto oli tarkoitus säilyttää museoajoneuvoksi, mutta jostakin syystä näin ei tapahtunut, vaan se päätyi autopurkamolle vuonna 1990.
Suomessa nivelbusseja valmistettiin vain Helsingin seudulle ja Tampereelle, joista niitä päätyi käytettyinä muualle Suomeen lähinnä erityiskäyttöön, kuten Pohjois-Suomen hiihtokeskusten henkilökuljetuksiin. Ensimmäinen Tampereelle ostettu nivelbussi, vuoden 1977 mallinen Volvo, on talletettu museobussiksi. Linja-auton maksimipituuden kasvaessa 15 metriin nivelautojen kapasiteettihyöty jäi vähäiseksi. Toistaiseksi viimeiset uudet nivelbussit hankittiin Tampereelle 2000-luvun alussa. Vuonna 2017 TKL osti Ruotsista kaksi käytettyä nivelbussia, jotka olivat olleet Arlandan lentoaseman sisäisessä liikenteessä.

Kaksoisnivelbussi

Kaksoisnivelbussi on nivelbussi, jossa on kolme osaa ja kaksi niveltä. Kaksoisnivelbussin pituus voi Suomessa olla 25,25 metriä. Kaksoisnivelbusseja on käytössä mm. Göteborgissa Ruotsissa, Curitibassa Brasiliassa ja Utrechtissa Alankomaissa. Kaksoisnivelbusseja käytetään yleensä bussimetrojärjestelmissä. Suomessa kaksoisnivelbusseja on testattu ainakin Jokeri-linjalla.
Ojavalo

Ojavalo on auton keulaan kiinnitetty lisävalo, jonka tarkoitus on valaista tien oikeata reunaa auton lähellä. Muiden lisävalojen tavoin ojavalot olivat Suomessa suosittuja erityisesti 1960-luvulla. Ojavalon linssi ja muu rakenne on suunniteltu niin, että valaisimen keskeltä lähtee kapea pistemäinen valokeila.
Ajoneuvohallintokeskuksen mukaan yhtä hyväksyttyä mallia olevaa ojavaloa saa yhä käyttää ennen 1.1.1971 käyttöönotetussa autossa. Se on sijoitettava auton keskilinjalle tai sen vasemmalle puolelle, vähintään 300 millimetrin korkeudelle muttei lähivaloja korkeammalle, ja suunnattava oikealle ja alas ettei se häikäise vastaantulijoita. Ojavalon teho saa olla enintään 40 wattia ja siinä tulee olla hajasäteilyn estävä kenno tai vastaava laite.
Berylli

Berylli on silikaatteihin kuuluva alumiinia ja berylliumia sisältävä mineraali, jonka kemiallinen koostumus on Al₂Be₃(SiO₃)₆. Sen kidejärjestelmä on heksagoninen ja se muodostaa tavallisesti kuusikulmaisen prisman muotoisia kiteitä. Beryllin kovuus Mohsin asteikolla on 7,5–8  ja ominaispaino 2,63–2,80. Puhdas berylli on väritön, mutta mineraali sisältää usein epäpuhtauksia, jotka aiheuttavat siinä vihreän, vaaleansinisen, punaisen, keltaisen tai valkoisen värin. Läpinäkyvänä beryllin värimuunnokset ovat arvokkaita jalokiviä, joista tunnetuimmat ovat vihreä smaragdi ja vaaleansininen akvamariini.
Berylliä esiintyy lähinnä graniittisissa pegmatiiteissa, joissa beryllikiteet voivat epäjaloina kasvaa hyvin suurikokoisiksi: suurimmat löydetyt ovat olleet kuuden metrin mittaisia ja noin sadan tonnin painoisia. Pegmatiittien onteloista, kidesykeröistä ja sivukivistä tavataan pienempiä, läpinäkyviä kiteitä, jotka nekin voivat suurimmillaan olla puolen metrin mittaisia. Uralvuorilta on löydetty berylliä myös kiilleliuskeesta. Berylliä esiintyy muun muassa Saksassa, Itävallassa, Irlannissa, Madagaskarissa, Kolumbiassa, Brasiliassa ja Yhdysvalloissa. Suomesta Luumäeltä on löydetty jalokivilaatuista berylliä, missä sitä louhii Karelia Beryl. Massiivinen berylli on berylliumin pääasiallinen lähde.

Muunnokset

Beryllillä on useita värimuunnoksia, jotka ovat saaneet omat nimensä ja joita käytetään jalokivinä. Arvokkain niistä on smaragdi, jolle kromi on antanut voimakkaan vihreän värin. Smaragdissa on lähes aina runsaasti sulkeumia eli kiven sisään kiteytyneitä muita mineraaleja. Vaalean merensininen akvamariini on toinen suosittu berylli. Keltainen berylli on nimeltään kultaberylli eli heliodori. Gosheniitti on väritön muunnos, ja morganiitti on saanut vaaleanpunaisen värinsä mangaanista. Bixbiitti on harvinainen voimakkaanpunainen muunnos, jota on löydetty pieninä kiteinä vain muutamasta paikasta Yhdysvalloista. Pezzottaiitti on kirkkaan punainen silikaattimineraali joka aiemmin luokiteltiin berylliksi mutta todettiin vuonna 2003 aiemmin tuntemattomaksi myös cesiumia ja litiumia sisältäväksi mineraaliksi kemialliselta koostumukseltaan Cs(Be₂Li)Al₂Si₆O₁₈.
S 1 (sukellusvene)

Valmistus

Alus tilattiin Leningradista Itämeren telakalta, missä  köli laskettiin 25. joulukuuta 1934. Alus laskettiin vesille 8. elokuuta 1935 ja otettiin palvelukseen 11. syyskuuta 1939.

Palvelus

S 1:lle myönnettiin Punalipun kunniamerkki 7. helmikuuta 1940 toiminnastaan talvisodassa.
Neuvostoliiton laivasto upotti 23. kesäkuuta 1941 aluksen Libaussa estääkseen sen joutumisen saksalaisten haltuun.
Oksatsoli

Ominaisuudet

Oksatsoli on huoneenlämpötilassa väritöntä nestemäistä ainetta, jolla on pyridiinin kaltainen haju. Oksatsoli liukenee erittäin hyvin veteen ja useisiin orgaanisiin liuottimiin. Se on hyvin heikosti emäksinen yhdiste. Vaikka oksatsoli onkin aromaattinen yhdiste, se ei reagoi helposti elektrofiilisella aromaattisella substituutiolla. Tämä johtuu siitä, että pyridiinin tavoin oksatsolirengas on suhteellisen elektroniköyhä eikä siten kovin nukleofiilinen. Mikäli elektrofiilinen aromaattinen substituutio tapahtuu, tapahtuu se 5-asemassa olevaan hiiliatomiin. Oksatsoli pystyy reagoimaan dieenien tavoin Diels–Alder-reaktiolla dienofiilien kuten alkyynien kanssa. Hapettimet hajottavat helposti oksatsolirenkaan.

Synteesi

Oksatsolia voidaan valmistaa Bredereckin ja Bangertin kehittämällä dietyyli-α-ketosukkinaatin ja formamidin välisellä reaktiolla suolahapon läsnä ollessa. Tässä reaktiossa muodostuu dietyylioksatsoli-4,5-dikarboksylaattia, joka voidaan hydrolysoida ja dekarboksyloida oksatsoliksi.
Tampa Bay Lightning

Perustaminen ja alku

Kun NHL päätti 1980-luvun lopussa laajentua, Hall of Fame -pelaajat Tony ja Phil Esposito päättivät, että haluavat perustaa joukkueen. Joukkueen kotikaupungiksi valikoitui Tampa. Tampa Bay pelasi ensimmäisen ottelunsa 1992, jolloin he pelasivat 11 000 -paikkaisessa hallissa. Tampa onnistui debyytissään voittaen vierailevan joukkueen Chicago Blackhawksin peräti 7–3. Vähemmän tunnettu Chris Kontos teki ottelussa neljä maalia. Tampa Bay ei menestynyt ensimmäisillä kausillaan hyvin, eikä päässyt pudotuspeleihin.

Vaihteleva menestyminen

Ensimmäisen kerran joukkue selviytyi pudotuspeleihin kaudella 1995–1996, mutta tippui ensimmäisellä kierroksella Philadelphia Flyersia vastaan. Kaudella 1997–1998 joukkue hävisi peräti 55 peliä ja valui taas NHL:n pohjakastiin.
Vuoden 1996 jälkeen joukkue jäi pudotuspelien ulkopuolelle kuudella kaudella peräkkäin, kunnes selviytyi toisiin pudotuspeleihinsä. Tampa sijoittui runkosarjakaudella 2002–2003 silloisen divisioonansa, kaakkoisen divisioonan kärkeen ja voitti pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Washington Capitalsin, mutta hävisi toisella tulevalle mestarille New Jersey Devilsille. Kaudella 2003–2004 joukkue sijoittui runkosarjassa paitsi oman divisioonansa, myös koko itäisen konferenssin kärkeen, ja eteni lopulta Stanley Cupin voittoon. Loppuotteluissa se sai vastaansa Calgary Flamesin ja vei mestaruuden otteluvoitoin 4–3. 
Kauden 2004–2005 peruuttaneen työsulun jälkeen Tampa selviytyi pudotuspeleihin kahdesti peräkkäin, mutta putosi molempina vuosina niiden ensimmäisellä kierroksella. Kaudella 2007–2008 joukkue jäi konferenssinsa ja koko liigan viimeiseksi, ja kauden jälkeen pitkäaikainen päävalmentaja, myös vuoden 2004 mestarijoukkuetta valmentanut John Tortorella sai lähtöpassit. Heikon menestyksen ja hyvän arvontaonnen myötä joukkue sai itselleen vuoden 2008 NHL:n varaustilaisuuden ensimmäisen varausvuoron, jolla se varasi hyökkääjä Steven Stamkosin. Kyseessä oli kolmas kerta, kun Tampalla oli varaustilaisuuden ykkösvaraus. Ensimmäinen oli vuonna 1992, jolloin joukkue varasi puolustaja Roman Hamrlíkin, ja toinen vuonna 1998, jolloin se varasi hyökkääjä Vincent Lecavalierin. 
Joukkueen menestyskäyrä on pomppinut viime kausina. Sen kausi päättyi vuosina 2008–2010 kolmesti peräkkäin runkosarjaan, minkä jälkeen se palasi pudotuspelijoukkueeksi kaudella 2010–2011. Tampa voitti vuonna 2011 kaksi pudotuspelisarjaa, kunnes hävisi konferenssifinaaleissa tulevalle Stanley Cup -voittajalle Boston Bruinsille otteluvoitoin 3–4. Tasaisen ottelusarjan viimeinen ottelu päättyi Bostonin 1–0-voittoon. Menestyksekästä pudotuspelikevättä seuranneella kaudella 2011–2012 joukkue jäi jälleen pudotuspelien ulkopuolelle.
Kustaanmiekka

Kustaanmiekka (ruots. Gustavssvärd) on saari Helsingin edustalla Suomenlahdessa. Kustaanmiekka on eteläisin kahdeksasta saaresta, jotka muodostavat Suomenlinnan kaupunginosan Helsingissä. Nykyisin kapeahko maakannas yhdistää sen viereiseen Susisaareen. Kustaanmiekalla sijaitsee merkittävä osa Suomenlinnan linnoituksesta, muun muassa Kuninkaanportti. Perimätiedon mukaan saari on nimetty Suomenlinnan linnoituksen rakennustöiden aikana syntyneen Ruotsin kruununprinssin Kustaan syntymän kunniaksi. Suomen hallitus teki jo vuonna 1919 päätöksen Kustaanmiekan säilyttämisestä historiallisena muistomerkkinä.

Salmi

Nimellä Kustaanmiekka viitataan usein myös Kustaanmiekan salmeen, joka on 81 metrin levyinen salmi Kustaanmiekan ja Vallisaaren välissä Kustaanmiekan itäpuolella. Salmesta kulkevat muun muassa kaikki Eteläsatamasta lähtevät matkustaja-autolautat Linda Linen pika-aluksia lukuun ottamatta, jotka kulkevat normaalisti Suomenlinnan länsipuolella sijaitsevasta Särkänsalmesta.
Ilta-Sanomien elokuussa 2019 julkaistu artikkeli kuvasi Kustaanmiekan salmea Suomen rannikon hankalimmaksi paikaksi ja kansainvälisesti harvinaislaatuiseksi ellei ainutlaatuiseksi. Salmi on hyvin kapea, minkä lisäksi se tekee S-mutkan, mikä on aiheuttanut onnettomuuksia. Niistä vakavin tapahtui huhtikuussa 1995, kun M/S Tallink ajautui sumuisen sään ja muun liikenteen vuoksi poikkeukselliselle reitille ja törmäsi oikea kylki edellä Kustaanmiekan salmen äkkijyrkkään penkereeseen. Alukseen tuli vuoto ja laiva jouduttiin evakuoimaan.
Tom Rosenberg

Tom Rosenberg on yhdysvaltalainen elokuvatuottaja. Hän on Lakeshore Entertainment -tuotantoyhtiön perustaja ja Oscar-palkittu. Rosenberg aloitti uransa 1990-luvun alussa. Rosenbergin menestyneimpiä elokuvia on vuonna 2004 ensi-illassa ollut Million Dollar Baby, jonka pääosissa näyttelevät Clint Eastwood, Hilary Swank ja Morgan Freeman. Elokuva sai neljä Oscar-palkintoa, muun muassa parhaasta elokuvasta.
Kari Kivirikko

Henkilöhistoria

Kivirikon vanhemmat olivat lääketieteen tohtori Kaarlo KIvirikko ja sairaanhoitaja Maija-Liisa Nyman. Kivirikko tuli ylioppilaaksi Seinäjoen lyseosta 1954 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1960. Kivirikko on toiminut akatemiaprofessorina vuosina 1976–1983 ja uudelleen vuodesta 1988 alkaen toistaiseksi.  Hänet valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1983 ja vuodesta 1989 hän on ollut Academia Europæan jäsen.
Hän avioitui 1959 kuvaamataidonopettaja Kirsti Sofia Toivasen kanssa.