google/wiki40b huggingface dataset:
Saarentaka

Saarentaka on kylä ja entinen koulupiiri Somerolla, pari kilometriä Someron keskustaajamasta länteen. Kylän väkiluku vuonna 2011 oli 66, mikä teki siitä Someron 47 varsinaisesta kylästä väkiluvultaan 30. suurimman. Saarentaan naapurikyliä ovat Kimala lännessä ja Härkälä idässä sekä Rautela ja Pappila pohjoisessa.

Luonto

Kylän alue rajoittuu pohjoisessa Paimionjoen vesistöön kuuluviin Saarentaanjärven ja Rautelanjärveen, joiden välissä aiemmin sijaitsi nyttemmin ruopattu Rautelankoski. Kosken ympäristö on harjumaastoa, joka ennen kosken ruoppausta ja 1970-luvulla alkanutta soranottoa oli tunnettu luonnonkauneudestaan.

Historia

Isossajaossa Saarentaka oli omana jakokuntanaan mutta on aiemmin muodostanut jakokunnan yhdessä viereisten Härkälän, Harjun ja Lammin kanssa, ja vielä varhemmin samaan jakokuntaan ovat saattaneet kuulua myös vesistön pohjoispuolisten Joensuun ja Jaatilan tilukset. Harjun, Lammin, Härkälän ja Saarentaan yhteisessä omistuksessa oli vielä isonjaon ajankohtaan asti Laitiaistenmaan takamaapalsta Tammelan rajalla.
Saarentaan kylän vanhoja taloja ovat olleet Klemelä, Anttila, Erkkala ja Hurra. Näistä Erkkala ja Anttila liitettiin jo 1700-luvulla naapurikylässä Härkälässä sijainneesen Härkälän kartanoon ja vanhalla kylätontilla nykyisten Saarentaantien ja Kimalan rantatien risteyksessä sijainnut Klemelä purettiin 1980-luvulla, mutta Hurra on vielä olemassa Saarentaanjärven länsipäässä hiukan länteen paikalta, jossa se oli jo isonjaon kartassa kylän rintapeltojen länsipäässä.
Vuosina 1930–1966 kylässä toimi Saarentaan kansakoulu.
Discovery Institute

Rahoitus

Discovery Institute on voittoa tavoittelematon säätiö, joka rahoittaa toimintansa yksityisten, organisaatioiden rahoituksella ja lahjoituksilla, jäsentensä panostuksella sekä erilaisten säätiörahoitusten avulla. Asiakirjat osoittavat, että lahjoitukset olivat vuonna 1997 1,4 miljoonaa dollaria ja vuonna 2003 4,1 miljoonaa dollaria. Lahjoitukset ovat peräisin 22 taholta, joista arviolta kaksi kolmannesta on uskonnollisia. The Discovery Instituten johtajistoon kuuluva Stephen C. Meyerin mukaan säätiö saa rahaa varakkailta konservatiiveilta.
Rahoittajina on samoja konservatiiveja, jotka rahoittivat George W. Bushia tämän pyrkiessä presidentiksi. Esimerkiksi Bill ja Melinda Gatesin säätiö on avustanut instituuttia kymmenellä miljoonalla dollarilla.
Discovery Institute kuitenkin kiistää, että sen todelliset tavoitteet olisivat uskonnollisia, eikä rahojen uskonnollinen lähde sen mielestä muuta asiaa. DI:n PR-edustaja keskeytti haastattelun, kun ABC News kysyi monista evankelikaalisten lahjoituksista.

Tavoitteet

Discovery Instituten virallinen kanta evoluution kouluopetukseen Yhdysvalloissa on nykyisin se, että kouluissa ei pidä opettaa älykkään suunnittelun teoriaa. Instituutti painottaa pikemminkin sitä, että oppilaille opetettaisiin enemmän evoluutiota teoriana muiden joukossa, myös vertaisarvioinnin läpikäyneissä tutkimuksissa esiintyviä evoluution ongelmakohtia. Instituutti ei kehota, että ongelmakohtien väitettäisiin selittyvän älykkäällä suunnittelijalla tai Jumalalla. Aikaisemmin Discovery Instituten kanta oli, että älykäs suunnittelu tulisi mainita kouluissa evoluution vaihtoehtona. Instituutin julkisuuteen vuotaneen Wedge-strategian tavoite oli uudistaa koko yhdysvaltalainen kulttuuri vastaamaan konservatiivisia kristillisiä näkemyksiä, poistaa darwinismi lopullisesti sekä tehdä älykkään suunnitelman ideasta hallitseva näkökanta tieteisiin.
Brockhaus Enzyklopädie

Brockhaus Enzyklopädie (lyhyemmin Brockhaus) on saksankielinen tietosanakirja, jota yleisesti pidetään monien muunkielisten tietosanakirjojen esikuvana. Sen ensimmäinen painos ilmestyi vuosina 1796–1808 nimellä Conversations-Lexicon. Vuonna 2005 julkaistu 21. painos käsittää noin 300 000 hakusanaa ja on saatavissa sekä painetussa että digitaalisessa muodossa (30 nidettä, noin 24 500 sivua).
Ensimmäisen painoksen toimittamisen aloitti Renatus Gotthelf Löbel ja saattoi loppuun Friedrich Arnold Brockhaus, jonka mukaan tietosanakirja on nimetty 15. painoksesta lähtien (Der große Brockhaus, 1928–1935). Kustantajana toimii nykyään Bibliographisches Institut & F. A. Brockhaus AG. Täydellisen Brockhausin rinnalla tarjolla on myös erilaisia suppeampia versioita painetussa ja digitaalisessa muodossa.
Brockhaus-tietosanakirjojen tavoitteena oli alusta lähtien tieteelliseen tutkimukseen perustuvan, ajankohtaisen tiedon esittäminen yleistajuisessa muodossa. Siten ne poikkesivat aiemmista tietosanakirjoista, jotka oli usein suunnattu lähinnä akateemiselle yleisölle. Brockhausin ratkaisu osoittautui suuntaa antavaksi ja sitä alettiin jäljitellä laajalti. Vuoden 1911 Encyclopædia Britannica luonnehtikin Brockhausia sanoin ”mikään hakuteos ei ole ollut hyödyllisempi tai menestyksekkäämpi tai useammin kopioitu, jäljitelty tai käännetty”.
Myllykosken yhteiskoulu

Myllykosken yhteiskoulu on peruskoulun yläaste, joka sijaitsee Kouvolan Myllykoskella. Koulussa annetaan opetusta 7.–9. -luokkalaisille ja oppilaita koulussa on noin 250. Myllykosken yhteiskoululla on oma "Joustava Perusopetus" -luokka, eli niin kutsuttu JoPo-luokka. Koulun rehtorina toimii Kaisu Kovalainen-Laitinen. Myllykosken yhteiskoulu Kouvolan ja Kotkan välisen rataosuuden välittömässä läheisyydessä sekä lähellä Saviniemen jalkapallostadionia. Vuonna 2016 koulussa oli 211 oppilasta.
Kouvolan uuden kouluverkkosuunnitelman mukaan kaikki Myllykosken peruskoulut eli Yhteiskoulu sekä Saviniemen, Viialan ja Ummeljoen ala-asteet lakkautetaan ja tilalle tulee uusi lähes 500 oppilaan yhtenäiskoulu.

Historia

Myllykosken yhteiskoulun toiminta alkoi 13.10.1941 viisiluokkaisena keskikouluna  60 oppilaan voimin. Koulu toimi aluksi erinäisissä tiloissa, kunnes nykyistä koulurakennusta ryhdyttiin rakentamaan vuonna 1951 luokkaosan valmistuessa vuonna 1953. Voimistelusali sekä tekstiilityön, kotitalouden ja teknisen työn luokat valmistuivat vuonna 1959. Edelleen vuonna 1962 valmistuivat luonnonhistorian opetustilat. Yhteiskoulu siirtyi peruskoulujärjestelmään vuonna 1975, minkä jälkeen toimintaa jatkoivat Myllykosken yläaste ja lukio. Koulua on saneerattu 70-luvulla ja uudelleen 90-luvun loppupuolella. Vuonna 2000 koulun nimeksi muutettiin jälleen Myllykosken yhteiskoulu.
Jules ja Jim

Juoni

Rochén omaelämäkerralliseen esikoisromaaniin perustuvassa elokuvassa eletään ensimmäistä maailmansotaa edeltäviä ja sen jälkeisiä vuosia (1912–1932). Kaksi nuori miestä, saksanjuutalainen Jules (Oskar Werner) ja ranskalainen Jim (Henri Serre) tapaavat Pariisissa vuonna 1912, ystävystyvät kauniin ja vapaamielisen Catherinen (Jeanne Moreau) kanssa ja rakastuvat häneen molemmat. Jules avioituu Catherinen kanssa, mutta sodan jälkeen heidän liittonsa kariutuu ja Jim tulee uudestaan kuvioihin, traagisin seurauksin.

Musiikki

Georges Delerue on säveltänyt elokuvan musiikin. Jeanne Moreau laulaa puolivälissä kappaleen "Le Tourbillon (de la vie)" (Elämän pyörremyrsky), sen säveltäjän Serge Rezvanin (salanimellä Boris Bassiak) säestäessä kitaralla.

Palkinnot ja tunnustukset

Elokuva sai Britanniassa BAFTA-palkintoehdokkuuden parhaan vieraskielisen elokuvan kategoriassa.
Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa äänesti kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Jules ja Jim oli mukana  heistä yhdentoista listalla. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen sadan parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.
Nastolan rautatieasema

Liikennöinti

Nastolan asemalla pysähtyy arkisin seitsemän taajamajunavuoroa kumpaankin suuntaan. Viikonloppuisin liikennöinti on harvempaa. Aamun kaksi ensimmäistä junaa Lahden suuntaan jatkavat Lahdesta Z-tunnuksin edelleen Helsinkiin. Kaksi junaa Kouvolaan jatkaa Kouvolasta edelleen Kotkan satamaan.  Lahden suuntaan liikennöidään raiteelta yksi, Kouvolan suuntaan raiteelta kaksi.
Federico Pellegrino

Arvokilpailut

Hinterzartenissa vuonna 2010 pidetyissä nuorten MM-kisoissa Pellegrino saavutti pronssia vapaan hiihtotavan sprintistä. Oslon MM-kilpailuissa 2011 ja Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän oli sprintissä kahdestoista, Sotšin olympialaisissa 2014 yhdestoista ja Falunin MM-kilpailuissa 2015 viides. Hän sai Falunissa pronssia vapaan hiihtotavan parisprintissä Dietmar Nöcklerin kanssa. Hän voitti vapaan hiihtotavan sprintin maailmanmestaruuden ja sai Nöcklerin kanssa parisprintissä hopeaa Lahdessa 2017. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän saavutti hopeaa perinteisen hiihtotavan sprintissä. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 Pellegrino voitti hopeaa vapaan hiihtotavan sprintissä ja pronssia perinteisen hiihtotavan parisprintissä.

Maailmancup

Maastohiihdon maailmancupissa Pellegrino kilpaili ensimmäisen kerran Drammenissa maaliskuussa 2010. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti muutama päivä myöhemmin Oslon vapaan hiihtotavan sprinttikilpailussa oltuaan yhdeksästoista. Hänen varsinainen läpimurtokautensa maailmancupissa oli kausi 2010–2011 jolloin hän oli Davosin vapaan sprintissä kuudes ja Liberecin vastaavalla matkalla toinen. Kaudella 2012–2013 hän oli kolmas Davosin perinteisen hiihtotavan sprintissä ja kaudella 2013–2014 toinen Nové Měston vapaan hiihtotavan sprintissä. Hän voitti kaudella 2014–2015 vapaan hiihtotavan sprintit Davosissa ja Rybinskissä sekä Tour de Skillä Val Müstairissa. Sprintticupissa hän sijoittui kolmanneksi. 
Kaudella 2015–2016 Pellegrino voitti jälleen vapaan hiihtotavan sprintin Davosissa sekä myös Toblachissa. Hän voitti Tour de Skillä 2016 Lenzerheiden vapaan hiihtotavan sprintin. Pellegrino voitti myös Planican vapaan hiihtotavan sprintin ja parispintin Dietmar Nöcklerin kanssa. Ski Tour Canadalla hän voitti Canmoren perinteisen hiihtotavan sprintin. Hän voitti sprintticupin. Kaudella 2016–2017 hän voitti vapaan hiihtotavan sprintin Falunissa. Sprintticupissa hän sijoittui toiseksi. Kaudella 2017–2018 hän oli toinen Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä. Dresdenissä hän voitti sekä vapaan sprintin että parisprintin Dietmar Nöcklerin kanssa. Lahdessa hän voitti vapaan hiihtotavan sprintin. Hän sijoittui sprintticupissa toiseksi ja maailmancupin kokonaiskilpailussa kymmenenneksi.
Kaudella 2018–2019 Pellegrino voitti Lillehammerin Nordic opening -tapahtuman ja Cognen vapaan hiihtotavan sprintit. Davosin, Val Müstairin, Lahden ja Québecin vapaan sprinteissä hän sijoittui toiseksi. Hän oli sprintticupissa toinen ja maailmancupin kokonaiskilpailussa kahdeksas.
Eusebio Cáceres

Eusebio Cáceres López (s. 10. syyskuuta 1991 Onil) on espanjalainen pituushyppääjä ja pikajuoksija.
Cáceres kilpaili alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa Ostravassa 2007 kahdeksanottelussa. Hän johti kilpailua ensimmäisestä lajista lähtien, mutta putosi viimeisessä lajissa 1 000 metrin juoksussa kuudenneksi. Alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa hän sijoittui pituushypyssä kolmanneksi vuonna 2008 tuloksella 759 cm ja toiseksi vuonna 2010 tuloksella 790 cm. Barcelonan EM-kisoissa 2010 hän oli finaalin kahdeksas tuloksella 793 cm hypättyään karsinnassa ennätyksensä 827 cm, joka oli myös alle 20-vuotiaiden Euroopan ennätys. Hän karsiutui vuonna 2011 sekä Pariisin sisäratojen EM-kisoissa että Daegun MM-kisoissa. Hän karsiutui myös Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012. Helsingin EM-kilpailuissa hän oli viides tuloksella 806 cm. Lontoon olympialaisissa hän karsiutui loppukilpailusta. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tampereella 2013 hän voitti pituushypyssä kultaa ennätyksellään 837 cm ja lisäksi hän juoksi Espanjan 4 × 100 metrin viestijoukkueessa, joka sijoittui kolmanneksi. Moskovan MM-kilpailuissa hän sijoittui neljänneksi tuloksella 826 cm. Zürichin EM-kilpailuissa 2014 hän sijoittui neljänneksi tuloksella 811 cm. Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 hän jäi loppukilpailussa ilman tulosta. Hän karsiutui 2017 loppukilpailusta sekä Belgradin sisäratojen EM-kilpailuissa että Lontoon MM-kilpailuissa. Hän sijoittui kahdeksanneksi Birminghamin MM-hallikilpailuissa 2018 ja neljänneksi Glasgow'n sisäratojen EM-kilpailuissa 2019.
Cáceresin sisäratojen ennätys on 816 cm, jonka hän hyppäsi Karlsruhessa 31. tammikuuta 2015. Maaliskuussa 2010 Cáceres otteli sisäradoilla seitsenottelussa nuorten välineillä tuloksen 5984 pistettä. Tulos oli alle 20-vuotiaiden sarjan ensimmäinen virallinen sisäratojen maailmanennätys.
Capricciosa

Vastaanotto

MTV3:n Tuuve Aro pitää elokuvaa onnistuneena ja sympaattisena, mutta hieman siirappisena ja ennalta-arvattavana perhefilminä. Film-o-holicin Jussi Kaisjoen mielestä tärkeiden teemojen pohdinta jää hieman vaisuksi.
Emilio Echevarría

Emilio Echevarría on meksikolainen näyttelijä. Kansainvälisesti hänet tunnetaan seuraavista elokuvista: Amores perros (El´Chivo)), Y tu mamá también ja Babel.
Echevarría on myös esiintynyt pienissä rooleissa kahdessa yhdysvaltalaisessa elokuvassa. Ensimmäisessä hän näytteli kuubalaista agenttia, Raoulia, James Bond -elokuvassa Kuolema saa odottaa ja sen jälkeen Antonio Lopez de Santa Annaa The Alamossa.
HMS Pollux (1909)

Palvelus

Alus luokiteltiin 1928 yhteysveneeksi runkonumerolla V52, jolloin sen torpedoaseistus korvattiin miinanraivauskalustolla. Alus poistettiin palveluksesta 18. lokakuuta 1940 ja se myytiin 1947 romutettavaksi.
Nukke- ja pukumuseo

Nukke- ja pukumuseo on tamperelainen museo, joka on erikoistunut nukkejen ja muotipukujen historiaan. Nukke- ja pukumuseon kokoelman omistaa Haiharan museosäätiö, mutta nykyään siitä huolehtii Tampereen kaupungin museotoimi. Nukkemuseolla on pysyvä näyttely museokeskus Vapriikissa.

Haiharan nukke- ja pukumuseo

Haiharan kartanon omistaja Gunvor Ekroos (1907–1982) perusti Haiharaan nukkemuseon vuonna 1966. Ekroos alkoi kerätä nukkeja 1960-luvun alussa, sen jälkeen kun hän oli saanut tuttavaltaan hopi-intiaanien auringonjumalaa esittävän nuken. Ekroos avasi ensimmäisen nukkenäyttelynsä kartanon vanhaan kanalarakennukseen 14. syyskuuta 1966, ja silloin nukkeja oli kokoelmassa jo 300. Hän jatkoi nukkejen keräilyä ja perusti myöhemmin kartanoonsa myös pukumuseon. Ekroosin jälkeen museotoimintaa jatkoi Haiharan museosäätiö. Vuonna 1982 museonjohtajaksi tuli Marketta Franck, jonka ohjauksessa Nukke- ja pukumuseosta kehittyi ammatillisesti hoidettu museo.

Hatanpään kartanon nukke- ja pukumuseo

Nukke- ja pukumuseo muutti Hatanpään kartanoon vuonna 1994 ja toimi siellä vuoteen 2006 asti. Vuonna 2004 Haiharan museosäätiö ja Tampereen kaupungin museotoimi sopivat, että Nukke- ja pukumuseon kokoelma siirtyy Tampereen museoiden hoitoon. Kaupunki sitoutui huolehtimaan Nukke- ja pukumuseon toiminnasta ja pitämään esillä säätiön omistamaa kokoelmaa. Säästösyistä museotoimi joutui kuitenkin loppuvuodesta 2006 luopumaan Hatanpään kartanon tiloista. Museokokoelma jäi ilman pysyvää esittelypaikkaa, ja se oli jonkin aikaa varastoituna.

Vapriikin nukkemuseo

Helmikuussa 2009 museokeskus Vapriikissa avattiin nukkemuseo, jonka näyttelytoiminta perustuu pääosin Haiharan museosäätiön lelukokoelmaan. Avausnäyttely ”Aika leikkiä” oli esillä vuosina 2009–2016. Kesällä 2016 avattiin uusi ”Nukkekekkerit”-näyttely, joka juhlistaa Haiharan nukkemuseon 50-vuotista historiaa. Se kuuluu Vapriikin pysyviin näyttelyihin, joten se on esillä pitkään.
Haiharan museosäätiön kokoelmassa on nykyään noin 5 000 erilaista nukkehahmoa.
August Weismann

August Friedrich Leopold Weismann (17. tammikuuta 1834 Frankfurt am Main – 5. marraskuuta 1914 Freiburg im Breisgau, Saksa) oli saksalainen evoluutiobiologi. Weismann toimi professorina Freiburgin yliopistossa 1873 – 1912. Hänen merkittävin löytönsä oli perinnöllisyyden paikallistaminen kromosomeihin ja hänet tunnettiin darwinismin vankkumattomana kannattajana.
Urmila Matondkar

Yksityiselämä

Matondkar avioitui liikemies ja malli Mohsin Akhtar Mirin kanssa 3. maaliskuuta 2016.
Kartoffeltyskere

Kartoffeltyskere (suom. vapaasti "pottusaksalaiset" ) on nimitys ryhmälle eteläsaksalaisia siirtolaisia, jotka tulivat Tanskaan Pfalzista ja Hessenistä 1760-luvulla.
Saksalaiset siirtolaiset saapuivat Tanskan kuninkaan kutsusta asuttamaan ja viljelemään Jyllannin nummia.  Heitä houkuteltiin lupauksilla maasta, taloista, kotieläimistä, rahasta, 20 vuoden verovapaudesta ja vapautuksesta asepalveluksesta.  Lupauksia ei kuitenkaan täysin onnistuttu täyttämään, mikä aiheutti tulokkaissa tyytymättömyyttä.
Kaikkiaan Tanskaan saapui 965 ihmistä ja 265 perhettä, joista kuitenkin vain osa jäi Tanskaan pysyvästi.
"Pottusaksalaisten" yritykset ottaa Jyllannin nummia viljelykseen onnistuivat vain rajoitetusti, mutta osa jäi Tanskaan ja heidän jälkeläisiään elää Tanskassa vielä nykyäänkin. Frederiksin seurakunnassa Keski-Jyllannissa saksankielisille maatyöläisille rakennettiin vuonna 1776 oma kirkkonsa, jossa saarnattiin saksaksi vuoteen 1870 asti. 
Nimitys "pottusaksalainen" ei varsinaisesti ollut haukkumanimi, vaan sillä viitattiin siihen, että peruna oli lopulta se viljelykasvi, jota Jyllannin nummilla saatettiin edes jonkinlaisella menestyksellä viljellä.
Pelon laakso

Kirjan juoni

Sherlock Holmes saa sisäpiirin agentiltaan salatun viestin, jonka hänen onnistuu purkaa yhdessä tohtori Watsonin kanssa. He saavat selvilleville, että Birlstonessa asuva John Douglas-niminen mies on vaarassa. Holmes epäilee että suunitelmien takana on professori Moriarty, jota lain silmissä pidetään syttömänä kaikkiin miehen suunnittelemiin rikoksiin. Scotland Yard kuitenkin ilmoittaa pian samana aamuna, eettä Douglas on jo murhattu jolloin Holmesin syyttävävä sormi osoittaa "Rikosten Napoleoniin" ja epäilee tällä olleen vaikutusta asiaan. Holmes, Watson ja Scotland Yardin etsivä matkustavat Sussexiin John Douglasin murhapaikalle, joka on vanha Birlstonen kartano.
Talon muuta asukkaat esittävät itselleen alibin, jonka mukaan he ovat ollet murhayönä muualla kun herra Douglasia on ammuttu aseella päähän. Poliisi spekuloi, että murhaajan on täytynyt paeta kartanoa ympäröivän vallihaudan kautta, mutta jos jos asia on näin, jää edelleen mysteeriksi miten murhaaja saattoi kiertää poliisit kulkiessaan märissä vaatteissaan kaupungin läpi. Haastatellessan talon väkeä Holmesille kerrotaan, miten "salainen järjestö" oli vainut Douglasia ja miten Douglas oli kuollessaan maininnut paikan nimeltä Pelon laakso.  John Douglas oli asunut aiemmin Amerikassa, mutta tämän vaimonkuoltua lavantautiin oli yllättäen muuttanut sieltä pois ja asettunut sitten asumaan Sussexiin.
tapahtumien tausta on Yhdysvaltain Chigagossa, missä John Douglas - oikealta nimeltään  Birdy Edwards - työskenteli  yhtenä etsivätoimisto Pinkertonin agenttina. Birdy Edwards oli soluttautunut osaksi Vermissa valleyn vaarallista rikollisjengiä jonka vuoksi kyseistä seutua oli kutsuttu Pelon laaksoksi. Edwards oli onnistunut saattamaan jengin oikeuden eteen, mutta jotkut kuolemantuomituista oli onnistunut pakenemaan ja alkaneet vainota vasikkaa.
Holmes vakuuttuu siitä, että nimenomaan professori Moriarty on ilmiantanut Douglasia metsästäneille mieheille tämän olinpaikan ja uuden henkilöllisyyden. Hän aikoo saada Moriartyn vielä kiinni ja upottavansa tämän rikollisjärjestön, mutta huomauttaa Watsonille, että sen tavoitteen saavuttaminen vie aikaa.
Abarbarea

Abarbarea tarkoittaa Kreikkalaisessa ja Roomalaisessa mytologiassa kahta eri myyttistä hahmoa, nymfitiä.

Abarbarea, Bucolionin vaimo

Najadi jumala. Abarbarea on nymfi Iliadissa (VI:22). Hän ja Troijan kuninkaan poika Boukolion saivat kaksoset, jotka aikanaan kaatuivat Troijan sodassa - he olivat nimeltään Aisepos ja Paidasos.

Abarbarea, Tyriansilaisten esi-isä

Abarbarea, Callirrhoe ja Drosera ovat kolme Tyrosilaisten esi-isää ja Najadi-jumala.
Moria (tietokonepeli)

Pelaaminen

Pelin alussa pelihahmolle valitaan sukupuoli ja yksi hahmoluokka kuudesta (soturi, maagi, pappi, varas, samooja ja paladiini) ja yksi rotu kahdeksasta (ihminen, puolihaltia, haltia, puolituinen, maahinen, kääpiö, puoliörkki, puolipeikko) vaihtoehdosta. Kaikki vaikuttavat pelihahmon taitoihin ja ominaisuuksiin. Peli alkaa maanpinnalta, kaupungista, jossa pelihahmo voi ostaa ja myydä aseita ja varusteita. Moria oli ensimmäinen roguelike-peli, jossa on tällainen pelialue. Pelin varsinainen tapahtumaympäristö on Morian luolasto, jonne pelaajan on laskeuduttava tuhoamaan Balrog-hirviötä. Morian luolastot olivat "äärettömiä" eli aikaisempiin kerroksiin ei ollut mahdollista palata, vaan luolastot luotiin satunnaisesti joka kerta uudelleen, kun pelihahmo liikkui sinne.

Historia

Oklahoman yliopiston opiskelija Robert Alan Koeneke oli pitänyt Roguesta valtavasti, ja kun hänen yliopistossaan käytetyille VAX 11/780 -tietokoneille ei ollut saatavilla pelejä, hän oli päättänyt luoda sille Roguesta oman versionsa. Koeneke kirjoitti Morian VMS Pascal-ohjelmointikielellä ja julkaisi pelin version 1.0 ilmaiseksi kesällä 1983. Hän julkaisi myös pelin lähdekoodin, jota sai levittää ja muokata vapaasti, kunhan tekijänoikeushistoria pidettäisiin tallessa. Moriasta tuli hyvin suosittu, ja sen pelaajat alkoivat ohjelmoida pelistä omia versioitaan ja lähettää Koenekelle omia kehitysideoitaan. Hän jatkoi pelin kehittämistä pelaajilta saamansa palautteen pohjalta apunaan ystävänsä Jimmy Todd, joka kehitti peliin paremman hahmonluontisysteemin.
Vuonna 1987 julkaistiin Morian versio 4.7, joka jäi viimeiseksi Koeneken kehittämäksi versioksi. Hän oli aloittanut version 5.0 työstämisen, mutta jätti työn kesken, ja myöhemmin sen lähdekoodi katosi. Se olisi ollut alusta asti uudelleen luotu kehittyneempi versio pelistä.
Morian avointa lähdekoodia hyväksikäyttäen monet julkaisivat siitä omia versioitaan, eli "variantteja". James E. Wilson käänsi Morian UNIX-järjestelmälle nimellä UMoria (1988), ja siitä tuli erittäin suosittu variantti. UMoria taas sai käännökset MS-DOSille, Amigalle ja Atari ST:lle, ja se toimi pohjana omille varianteilleen, kuuluisimpana Angband (1990). Se lisäsi useita merkittäviä piirteitä sekä tasapainotti tiettyjä osia pelijärjestelmässä. Angbandia on vuosien myötä kehitetty edelleen, mutta UMorian viimeinen versio julkaisiin vuonna 1994.
UMoria ei kuitenkaan ollut vapaa ohjelmisto, vaikka sen lähdekoodi olikin avoin. 2000-luvulla nousi tarve saada UMoria vapaa lisenssin alle ja perustettiin Free-Moria-niminen hanke, jonka tarkoituksena oli kerätä jokaisen Moriaan koodia kirjoittaneen lupa tarjota oma osuutensa lähdekoodista GPL-lisenssin alaisena tai public domainina. Hanke saatiin onnistuneesti päätökseen lokakuussa 2007.
Megan Mullally

Megan Mullally (s. 12. marraskuuta 1958 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen Emmy-palkittu näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Karen Walkerina tilannekomediasarjassa Will & Grace.
Mullally on syntyjään kotoisin Los Angelesista, mutta muutti kouluikäisenä Oklahoma Cityyn, Oklahomaan. Hänen isänsä oli entinen näyttelijä ja äitinsä malli. Mullally aloitti baletin tanssimisen kuusivuotiaana ja kuului high schoolissa ollessaan balettikerhoon. Valmistuttuaan Mullally pääsi Chicagon Northwestern Universityyn, jossa hän opiskeli englantia ja taidehistoriaa sekä osallistui paikallisen teatterin tuotantoihin. Hän kiinnostui näyttelemisestä niin paljon, että jätti opintonsa kesken ja aloitti uran teatterissa. Chicagolaisessa teatterissa hän työskenteli kuuden vuoden ajan.
Vuonna 1981 hän muutti takaisin Los Angelesiin, jossa hän alkoi saada pieniä rooleja elokuvista ja televisiosta. 1990-luvulla hän vieraili muun muassa Seinfeldissa ja sarjassa Ned and Stacey, jossa Staceyä esitti Mullallyn tuleva Will & Grace-vastanäyttelijä Debra Messing. Vuonna 1998 hän sai Karen Walkerin osan televisiosarjasta Will & Grace, josta tuli nopeasti suuri hitti. Roolistaan Mullally palkittiin vuosina 2000 ja 2006 Emmy-palkinnolla parhaasta naissivuosasta. Yhteensä hän sai Karen Walkerin osasta seitsemän Emmy-ehdokkuutta. Sarja päättyi vuonna 2006.
Vuonna 2009 Mullally esitti elokuvassa Fame opettajaa nimeltä Fran Rowan.
Mullally on myös laulaja. Hänellä on oma yhtye The Supreme Music Program, joka on julkaissut kaksi albumia. Ensimmäinen albumi oli nimeltään The Sweetheart Break-In ja toinen Big as a Berry.
Martinkylä

Martinkylä on yksi Joutsan kulmakunnista. Se sijaitsee Joutsan pohjoispuolella ja lähistöllä on kaksi lampea: Karjolampi sekä Koivulampi.