google/wiki40b huggingface dataset:
Yksin kaikkia vastaan

Yksin kaikkia vastaan (The Power of One) on vuonna 1992 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, joka perustuu Bryce Courtenayn samannimiseen romaaniin. Elokuvan pääosia esittävät Stephen Dorff, Armin Mueller-Stahl, John Gielgud, Morgan Freeman, Daniel Craig, Fay Masterson ja Clive Russell. Elokuvan on ohjannut John G. Avildsen. Elokuva voitti Political Film Society -palkinnon vuonna 1993.
1930-luvun Etelä-Afrikkaan sijoittuvassa tarinassa brittipoika varttuu imperiumin kasvatista rotujen tasa-arvon kannattajaksi.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Olavi Similä sanoo elokuvan hyödyntävän kliseisiä aineksiaan esimerkillisen jäntevästi ja toimivasti. Hän antaa ”visuaalisesti upealle ja ajatuksia herättävälle draamalle” neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. VideoHound’s Golden Movie Retriever taas sanoo hyvien näyttelijöiden menevän hukkaan tässä saarnaavassa ja stereotyyppisessä tuotoksessa. Se antaa elokuvalle kaksi tähteä neljästä.
Verkkopallo

Verkkopallo (engl. netball) on periaatteeltaan koripalloa muistuttava pallopeli, jossa tavoitteena on toimittaa pallo vastustajajoukkueen puolustusalueella olevaan taustalevyttömään koriin. Verkkopallo on suosittua muun muassa Australiassa ja Uudessa-Seelannissa sekä muissa Brittiläiseen kansainyhteisöön kuuluvissa maissa, jossa pääosa pelin harrastajista on naisia.
Verkkopallo on myös tenniksestä käytetty nimitys. Suomen Tennisliitto perustettiin vuonna 1911 nimellä Suomen Verkkopalloliitto, ja joidenkin sen jäsenyhdistysten nimissä esiintyy vieläkin sana verkkopallo.
Madeleine (Ruotsin prinsessa)

Elämä

Prinsessa Madeleine kävi 1985–1989 Västerledin seurakunnan esikoulua, josta hän siirtyi syksyllä Bromman Smedslättsskolaniin. Yläasteen hän kävi Carlssonin koulussa Tukholmassa, josta siirtyi Enskilda Gymnasietiin, josta hän valmistui vuonna 2001. Prinsessa Madeleine muutti keväällä 2006 New Yorkiin, jossa hän työskenteli neljä kuukautta harjoittelijana Yhdistyneiden kansakuntien lastenapujärjestö Unicefin päämajassa.
Madeleine on innokas ratsastaja, ja hän omistaa useita hevosia. Hän on myös kilpaillut esteratsastuksessa. Muihin harrastuksiin kuuluvat hiihtäminen ja laskettelu. Hän on myös kiinnostunut kulttuurista, pääasiassa teatterista, tanssista ja kuvataiteista. Aiemmin innokkaasta juhlijasta Madeleinesta on käytetty nimitystä ”bileprinsessa”.
Prinsessa Madeleine on Min Stora Dag -järjestön suojelija. 
Prinsessa Madeleine tapasi juristi Jonas Bergströmin vuonna 2002 ja he kihlautuivat kesäkuussa 2009. He purkivat kihlauksensa 24. huhtikuuta 2010.  Eron jälkeen Madeleine muutti New Yorkiin, missä hän työskenteli kuningatar Silvian perustamassa hyväntekeväisyysjärjestössä, World Childhood Foundationissa. Vuodesta 2015 lähtien prinsessa Madeleine on asunut perheineen Lontoossa.

Lapset

Madeleinella ja Christopher O'Neilillä on kolme lasta. Ensimmäisen kerran hovi ilmoitti syyskuussa 2013 Madeleinen olevan raskaana. Pariskunnan ensimmäinen lapsi syntyi New Yorkissa 20. helmikuuta 2014 kello 22.41. Esikoistyttären nimi ja herttuakunta ilmoitettiin 26. helmikuuta 2014: Leonore Lilian Maria on Ruotsin prinsessa ja Gotlannin herttuatar. Prinsessa Leonore kastettiin 8. kesäkuuta 2014 Drottningholmin linnan kirkossa. Hän on kahdeksantena Ruotsin kruununperimysjärjestyksessä. 
Pariskunnalle syntyi toinen lapsi 15. kesäkuuta 2015. Pojan nimi on Nicolas Paul Gustaf, kutsumanimi Nicolas ja hän on Ruotsin prinssi ja Ångermanlandin herttua. Kolmas lapsi, Adrienne Josephine Alice, eli prinsessa Adrienne, Blekingen herttuatar, syntyi 9. maaliskuuta 2018. He ovat Ruotsin kruununperimysjärjestyksessä yhdeksäntenä ja kymmenentenä. Kuningas Kaarle Kustaa päätti syksyllä 2019 että prinsessa Leonorella, prinssi Nicolaksella ja prinsessa Adriennella ei ole enää kuninkaalliseen perheeseen kuuluvia oikeuksia, eivätkä he tulevaisuudessa osallistu hovin edustustehtäviin. Heille jo aiemmin myönnetyt herttuattarien ja herttuan tittelit kuitenkin säilyvät.
Mercogliano

Nähtävyyksiä

Kunnan tärkein nähtävyys on luostari Santuario di Montevergine. Se sijaitsee Monte Partenion vuorella 1 270 metrin korkeudella, ja sinne pääsee Monteverginen kylästä funikulaarilla. Luostarirakennus on valmistunut vuonna 1961, mutta sen historia ulottuu vuoteen 1126.
Indonesiankielinen Wikipedia

Indonesiankielinen Wikipedia on Wikipedian indonesiankielinen versio. Koska indonesia on malaijin kanssa keskenään ymmärrettävää, on ehdotettu, että indonesian- ja malaijinkieliset Wikipediat yhdistettäisiin.

Historia

Indonesiankielisen Wikipedian ensimmäinen etusivu luotiin vuonna 2003. 10 000 kirjoitetun artikkelin raja meni rikki 31. toukokuuta 2005. Syyskuussa 2005 siellä oli yli 13 000 artikkelia. 1. lokakuuta 2012 siellä oli 195 123 artikkelia. Nykyään artikkeleita on noin 215 000 (1.9.2013).
Lyijymonarkki

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan lyijymonarkki on 14–16 cm. Koiras on rinnastaan, päästään, selästään ja siivistään väriltään tumman harmahtavan sininen. Vatsa on väritykseltään valkoinen. Naaraan pää on ja selkä ovat väriltään siniharmaat. Rinta on oranssin ruskehtava ja muuttuu vatsaa kohden asteittain vaaleammaksi ja lopulta valkoiseksi. Nuoret lyijymonarkit ovat selästään harmahtavan ruskeita ja siivet ovat raidalliset. Rinta on punertava.

Levinneisyys ja elinympäristö

Lyijymonarkkia tavataan Papua-Uudesta-Guineasta ja Australiasta. Australiassa lajin levinneisyys ulottuu pohjoisrannikolta Kimberleyn alueelta itärannikolle Victorian osavaltioon. Muuttoaikoina lajia tavataan myös Tasmaniassa Linnun elinympäristöä ovat korkeat ja puoliavoimet metsät rannikkoalueilla. Laji elää kuivemmissa metsissä kuin lähisukulainen samettimonarkki.

Pesiminen ja ravinto

Lyijymonarkin pesimä kausi on Australian pohjoisosissa elokuusta helmikuulle ja etelämpänä syyskuusta marraskuulle. Pesä on kuppimainen ja se rakennetaan ruohoista, puunkuoresta ja sammalista. Naaras munii kahdesta kolmeen munaa, joita myös koiras hautoo. Koiras osallistuu myös pesän rakentamiseen ja poikasten ruokintaan. 
Lyijymonarkin ravinto koostuu hyönteisistä. Niitä se pyydystää lentämällä ja puiden lehdiltä. Laji ruokailee lehvästön keskiosissa ja lentää sieltä puusta toiseen. Laji ruokailee pareittain tai yksin.
Abadan

Historia

Tarinan mukaan kaupunki sai alkunsa 700-luvulla, kun ʿAbbād b. Hosayn Kabetī perusti sinne varuskunnan. Ensimmäinen maininta kaupungin nimestä on 800-luvulta. Keskiajalla se sijaitsi meren rannalla, ja sillä oli jonkin verran merkitystä matkaajille ja merenkulkijoille. Abbasidien kaudella se olikin suhteellisen vauras kaupunki, joka tunnettiin suolasta ja kudotuista olkimatoista. Abadanissa sijaitsi myös ensimmäinen sufilainen luostari, joka oli perustettu 700-luvulla. Rantaviivan siirtyessä etelään joen tuoman maa-aineksen vaikutuksesta Abadan kuitenkin taantui vähitellen pieneksi kyläksi.
Abadan joutui Persian haltuun vuonna 1847. 1900-luvun alussa Khūzestānista löydettiin suuria öljykenttiä, ja Abadanista kasvoi nopeasti tärkeä teollisuuskaupunki. Anglo-Iranian Oil Companyn öljynjalostamo aloitti toimintansa vuonna 1912, ja siitä tuli vähitellen ehkäpä maailman suurin jalostamo, joka vuonna 1960 tuotti yhteensä 21 miljoonaa tonnia öljyä. Nopeimmin kaupunki kasvoi 1950-luvun puoliväliin saakka ja saavutti vuonna 1966 yhteensä 276 000 asukasta, joista 12 000 oli töissä öljynjalostamossa. Kuitenkin vuoden 1980 syyskuussa Irakin–Iranin sodan aloittanut Irakin yllätyshyökkäys Khūzestāniin lähes tuhosi kaupungin: vaikka irakilaiset eivät onnistuneet miehittämään kaupunkia, pommitukset aiheuttivat pahoja vaurioita. Öljyntuotanto alkoi jälleen sodan päätyttyä vuonna 1988 ja Abadanin satama avattiin vuonna 1993.
Jeff Ahl

Jeff Gustaf Ahl (s. 13. helmikuuta 1987) on ruotsalainen poliitikko, joka kuuluu ruotsidemokraatteihin. Hän kasvoi Tyresön kunnassa ja aloitti opinnot Luulajan teknillisessä yliopistossa vuonna 2013. Hänet valittiin valtiopäiville vuonna 2014.
Joyce Cary

Joyce Cary (1888-1957) oli irlantilainen kirjailija ja kuvataiteilija, joka syntyi Londonderryssä. Hän opiskeli maalausta Edinburghissa ja Pariisissa ennen kuin päätteli, että pystyy ilmaisemaan itseään paremmin kirjoittamalla. Cary opiskeli lakia Oxfordissa, ja lähti Montenegroon 1912, missä työskenteli Punaiselle Ristille Balkanin sotien aikana. Ensimmäisessä maailmansodassa hän haavoittui Afrikassa. Vuonna 1920 hän palasi Englantiin, ja eli Oxfordissa lähes neljäkymmentä vuotta.
Cary julkaisi novelleja salanimellä, mutta romaanin muoto oli hänelle aluksi vaikea. Varhaisista töistä tunnetuin on afrikkalaisesta kauppiaasta kertova Mister Johnson (1939). Cary kirjoitti kaksi trilogiaa, joissa jokainen kirja on kerrottu eri päähenkilön näkökulmasta. Ensimmäisen trilogian kolmas osa, taiteilija Gulley Jimpsonista kertova Jimson ja valaskala on filmattu, samoin kuin Mister Johnson. Elokuvista ensin mainittu oli Parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar-palkinto-ehdokas vuonna 1958.
Nikolai Aleksandrovitš

Nikolai Aleksandrovitš (ven. Николай Александрович; 20. syyskuuta (J: 8. syyskuuta) 1843 – 24. huhtikuuta (J: 12. huhtikuuta) 1865 Nizza, Ranska) oli venäläinen suuriruhtinas, keisari Aleksanteri II:n vanhin poika ja Venäjän keisarikunnan perintöruhtinas vuodesta 1855 aina ennenaikaiseen kuolemaansa saakka. Hänen kuoltuaan kruununperijäksi tuli hänen nuorempi veljensä Aleksandr Aleksandrovitš, josta myöhemmin tuli keisari Aleksanteri III.
Nikolai Aleksandrovitš oli vanhin keisari Aleksanteri II:n ja tämän ensimmäinen puolison, keisarinna Maria Aleksandrovnan kuudesta pojasta. Häntä kasvatettiin tulevaksi hallitsijaksi huolellisella koulutuksella ja matkoilla valtakunnan eri osiin. Hänen opettajinaan toimivat muun muassa Jakov Grot, Konstantin Pobedonostsev, Sergei Solovjov, Boris Tšitšerin ja Nikolai Bunge. Isänsä noustua valtaistuimelle vuonna 1855 Nikolai Aleksandrovitš nimitettiin 12-vuotiaana tämän tilalle Helsingin yliopiston kansleriksi, missä tehtävässä hän nimellisesti oli kuolemaansa asti. Hänet nimettiin myös kasakkajoukkojen atamaaniksi.
Nikolai Aleksandrovitš kärsi 18-vuotiaasta alkaen kivuliaasta ja riuduttavasta sairaudesta, jota lääkärit eivät tunnistaneet. Hänet lähetettiin marraskuussa 1863 tervehtymään Välimeren ilmastoon Ranskan Nizzaan, jossa sairaus lopulta tunnistettiin tuberkuloosiksi. Nikolai Aleksandrovitš kihlattiin lokakuussa 1864 Tanskan prinsessa Dagmarin kanssa, mutta he eivät ehtineet solmia avioliittoa. Koko keisariperhe saapui Nizzaan suuriruhtinaan kuolinvuoteelle 22. huhtikuuta 1865. Hän kuoli kaksi päivää myöhemmin vain 21-vuotiaana. Nikolain morsian, prinsessa Dagmar nai hänen veljensä Aleksandr Aleksandrovitšin, josta tuli uusi perintöruhtinas.
Fátima

Fátima on pienehkö kaupunki Portugalissa. Sen asukasluku oli noin 8 900 henkeä vuonna 2011. Fátima on tunnettu erityisesti kristittyjen pyhiinvaelluspaikkana, sillä Neitsyt Marian sanotaan ilmestyneen siellä Fatiman ilmestyksessä noin vuonna 1917 kolmelle lapselle: Lucialle, Jacitalle ja Franséscolle.
S/PDIF

S/PDIF  (Sony/Philips Digital Interface Format) on kuluttajalaitteissa digitaalisen äänisignaalin siirtoon yleisesti käytetty yhteyskäytäntämuoto. Se on erityisesti kuluttajalaitteisiin tarkoitettu muunnos standardista AES/EBU; ne eroavat vähän protokolliensa osalta ja siitä että S/PDIF ei vaadi yhtä kalliita komponentteja. S/PDIF on standardoitu IEC 60958 -dokumentissa (ennen IEC 958).
Yleensä S/PDIF:iä käytetään siirtämään pakkaamatonta PCM-äänivirtaa CD-soittimen ja vahvistimen välillä. Toinen yleinen käyttökohde on DVD-soittimen ja vahvistimen välillä siirrettäessä häviöllisesti pakattua monikanavaista MPEG-2-, Dolby Digital- tai DTS-äänivirtaa. Muita käyttökohteita ovat mm. MiniDisc-soittimet ja tietokoneiden äänikortit.
Kaksi laitetta voidaan yhdistää joko sähköisesti käyttäen 75 ohmin koaksiaalisia RCA-liittimiä tai optisesti käyttäen TOSLINK- eli EIAJ-liitintä, kalliimmissa ammattilaitteissa voidaan käyttää myös XLR-liittimiä. Optisen kaapelin etu sähköiseen verrattuna on sen häiriönsietokyky: melkein mikään sähköinen häiriö ei muuta signaalia. Markkinoilla on myös adaptereita joilla optinen signaali voidaan muuntaa sähköiseksi ja toisin päin.
AES/EBU on suunniteltu kuljettamaan alle 20-bittistä signaalia, 4 bittiä on varattu muuhun käyttöön. S/PDIF on suunniteltu pääasiassa alle 20-bittisille signaaleille, mutta mikään ei estä kuljettamasta 24-bittistä signaalia, toisin kuin AES/EBU:ssa. Signaalin näytteenottotaajuus voi olla jopa 192 kilohertsiä.
S/PDIF käyttää myös alkeellista kopionninrajoitustekniikkaa, Serial Copy Management Systemiä (SCMS); se ei salaa tai sotke signaalia kuten uudemmat järjestelmät, vaan asettaa signaalille niin sanotun "kopiontibitin". Se voi rajoittaa kopionnin joko yhteen kappaleeseen (11), kieltää sen kokonaan (10) tai sallia rajoituksettoman kopionnin (00). Elektroniikkaharrastelehti Elektor julkaisi 1990-luvulla rakennusohjeet laitteeseen jolla voitiin optisesta S/PDIF-signaalista muuttaa kopiointibitti aina kopioinnin sallivaksi.
Avalonin niemimaa

Avalonin niemimaa (engl. Avalon Peninsula) on niemimaa Newfoundland ja Labradorin provinssissa Kanadassa. Niemimaa muodostaa Newfoundlandin saaren kaakkoisosan. Se on pinta-alaltaan 9 270 neliökilometrin suuruinen. Niemimaa on kapeimmillaan alle 5 kilometriä leveä, mutta sen ulottuvuus on 180 kilometriä pohjoissuunnassa (Grates Point pohjoisessa ja Cape Freels-Cape Pine etelässä) ja noin lähes 100 kilometriä itä-länsi -suunnassa.
Kalarikkaiden pohjoisen Atlantin vesien äärellä sijaitsevalla niemimaalla asuu hieman yli puolet Newfoundlandin asukkaista ja siellä sijaitsee myös provinssin pääkaupunki, St. John's. Vuoden 2016 väestönlaskennassa niemimaalle kirjattiin 270 348 asukasta kun koko provinssin väkiluku oli 519 716. Niemimaan ensimmäinen pysyvä asutus perustettiin Cuper's Coveen (Conception Bay) vuonna 1610.
Hans Henrik von Liewen (nuorempi)

Hans Henrik von Liewen (nuorempi) (1704–1781) oli valtaneuvos vuodesta 1769, valtamarsalkka vuodesta 1772. sotilasarvoltaan hän oli vuodesta 1756 kenraaliluutnantti. Hän oli Turun akatemian kansleri ja vuosina 1766–1772 Pommerin kenraalikuvernööri.
Hänen isänsä oli Hans Henrik von Liewen (vanhempi).
Tienshinhan (Dragon Ball)

Turnaukset

Aluksi Tienshinhan oli Kamesenninin kilpailijan, Kurkimestarin, oppilas ja taisteli Son Gokua vastaan "Maailman vahvin" -turnauksessa. Turnaus päättyi Tienshinhanin täpärään voittoon, sillä molempien pudotessa areenalta Son Goku osui lähellä ajavaan autoon ja hävisi ottelun.
Turnauksen jälkeen hän hylkäsi Kurkimestarin opetuksen ja liittyi Son Gokun ja hänen ystävien puolelle taistelemaan ilkeää Kuningas Piccoloa vastaan. Kun Piccolo oli tuhottu, Tienshinhan kohtasi seuraavassa "Maailman vahvin" -turnauksessa toisen entisistä opettajistaan, salamurhaaja Tao Pai Pain, ja voitti hänet helposti. Seuraavalla kierroksella hän kohtasi Son Gokun, jolle hän hävisi selvästi.

Dragon Ball Z

Dragon Ball Z:ssa Tienshinhan taistelee saiyalaissoturi Nappaa vastaan ja kuolee käyttäessään kaiken energiansa kikoho-hyökkäykseensä. Hän taistelee myös Celliä sekä Cell Junioreita ja Majin Buuta vastaan, mutta he ovat liian voimakkaita hänelle.

Tekniikat

Tienshinshanin käyttämiä hyökkäys- tai puolustautumistekniikoita ovat dodonpa, kikoho, lentopallotekniikka, nelikouratekniikka, neloisisku ja kamehameha.
Seikkailujen joki

Juoni

Anne, Jack, Filip ja Dinah ovat olleet sairaina. Lääkäri määrää heidät toipumislomalle. Billin salaiset tehtävät vievät hänet etelään, ja hän päättää ottaa koko perheensä mukaan. Joella odottaa laiva, ja he pääsevät vesille. Lapset eivät ole koskaan kokeneet samanlaista jännitystä, kuin elokuvakaupungissa, maanalaisessa virrassa ja unohdetussa temppelissä.
Santo Domingo

Historia

Bartolomeo Kolumbus, Kristoffer Kolumbuksen veli, perusti Santo Domingon vuosien 1496 ja 1498 välillä nimellä Santo Domingo de Guzmán Ozama-joen itärannalle. Kuvernööri Friar Nicolás de Ovando laajensi kaupunkia länsirannalle vuonna 1502. Kaupunki oli esikuvana muille uuden maailman koloniaalikaupungeille. Aragonian kuningaskunnan Ferdinand II antoi kaupungille vaakunan, jossa luki ”Intian ensimmäinen kaupunki”.
Kaupunkiin rakennettiin läntisen pallonpuolen ensimmäinen linnoitus (Fortaleza Ozama), ensimmäinen sairaala (Hospital de San Nicolás de Bari), ensimmäinen katedraali (Primada de América), ensimmäinen katu (Calle las Damas) ja ensimmäinen luostari (Monasterio de San Francisco).
Vuonna 1538 alkoi uuden maailman ensimmäisen yliopiston rakentaminen. Se sai nimen Santo Tomás de Aquino, samannimisen pyhimyksen mukaan. Se toimii edelleen nimellä Universidad Autónoma de Santo Domingo (UASD).
Katedraalissa olevan hautakiven alla oli Kristoffer Kolumbuksen viimeinen lepopaikka, mutta jäännökset siirrettiin Faro A Colónille (Kolumbuksen majakka) vuonna 1990. Jäännösten aitoudesta ei ole varmuutta – myös Espanjassa väitetään olevan Kolumbuksen luut.
Sir Francis Drake tuhosi kaupunkia vuonna 1586 ja hurrikaani hävitti sen lähes kokonaan vuonna 1930. Se rakennettiin uudelleen ja nimettiin Ciudad Trujilloksi diktaattori Rafael Leónidas Trujillon mukaan, mutta kaupunki sai vanhan nimensä takaisin välittömästi Trujillon salamurhan jälkeen vuonna 1961.

Liikenne

Las Américasin kansainvälinen lentoasema sijaitsee lähellä kaupunkia ja palvelee kansainvälistä lentoliikennettä. La Isabelan kansainvälinen lentoasema on lähinnä kotimaan liikennettä varten. Santo Domingon metron ensimmäinen osa avattiin tammikuussa 2009.
Salamanteripleko

Koko ja ulkonäkö

Salamanteriplekon pohjaväri on vaalea ja siinä on tummia raitoja tai läikkiä. Salamanteripleko kasvaa noin 10 cm kokoiseksi.

Alkuperä

Salamanteripleko on kotoisin Rio Tapajosilta.

Käyttäytyminen

Salamanteripleko viihtyy niin yksinään kuin pienessä parvessakin, eikä se hätyyttele muita kaloja.

Vesiolot ja ravinto

Veden akvaariossa tulee olla jokiveden kaltaista: lämpötilaltaan 27-30 °C, hyvin pehmeää ja hapanta. Yhdelle kalalle riittää akvaarion kooksi ~150 litraa, useammalle tilaa tulee olla enemmän.
Salamanteripleko on kasvinsyöjä.
Yūzō Tashiro

Jalkapallomaajoukkue

Hän edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 2008.
Kim Woo-young

Seuraura

Woo-young kävi high schoolin Joong Dong High'ssa. Tämän jälkeen hän pelasi vuosina 2007–2011 Yonsei Universityn yliopistojoukkueessa. Viimeisellä yliopistokaudellaan 2010–2011 Woo-young toimi joukkueensa kapteenina. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi Aasian liigaan Anyang Hallan joukkueeseen, jossa Woo-youngin tulokaskausi toi 36 runkosarja- ja viidessä playoff-ottelussa tehot 2+9=11.
Kauden 2012–2013 Woo-young aloitti try-outilla Mestis-joukkue HC Keski-Uudenmaan joukkueessa, jossa hänen kanssaan pelasi myös kolme muuta eteläkorealaista: Kim Sang-wook, Kim Ki-sung ja Sung Woo-je. Heistä jokaisen visiitti jäi lopulta varsin lyhyeksi. Woo-young pelasi HCK:ssa lopulta vain yhden ottelun sekä kuusi ottelua lainalla Suomi-sarjajoukkue Porvoo Huntersissa. Hän palasi loppukaudeksi takaisin kotimaahansa Anyang Hallan joukkueeseen. Kaudella 2013–2014 Woo-young nousi joukkueen kapteeniksi ja kaudella 2014–2015 hän toimi Anyang Hallan varakapteenina.
Woo-young siirtyi kaudeksi 2015–2016 Daemyung Sangmun riveihin. Kauden jälkeen joukkue jättäytyi pois ALIH:sta. Woo-young edusti Sangmua kaudella 2016–2017 muissa Aasian sarjoissa ja toimi joukkueen kapteenina. Kaudeksi 2017–2018 hän palasi ALIH:hon ja siirtyi Daemyung Killer Whalesin riveihin.
Napoleon: Total War

Pelaaminen

Pelin kampanjan voi pelata viidellä eri maalla, jotka ovat Iso-Britannia, Ranska, Venäjä, Preussi ja Itävalta. Kampanjan tarkoituksena on valloittaa muilta mailta tiettyjä alueita, ja luoda mahdollisimman iso suurvalta. Eri valtioilla on erilaisia valtiomuotoja, jotka vaikuttavat muun muassa kansan tyytyväisyyteen. Valtiomuotoja ovat absoluuttinen monarkia eli totaalinen yksinvalta, perustuslaillinen monarkia ja tasavalta. Peliä pelataan vuoroissa, joissa ensin pelaaja tekee siirtonsa ja sen jälkeen on tekoälyn vuoro. Euroopan kampanja kestää vuodesta 1805 vuoteen 1815, jolloin vuoro vastaa kahta viikkoa pelissä. Euroopan kampanjan lisäksi pelissä on Egyptin kampanja, jossa yritetään valloittaa alueita Pohjois-Afrikassa ja Italian kampanja, jossa puolestaan pyritään valloittamaan alueita Italiassa.

Vastaanotto

Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanan 8.9/10.
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanan 8.5/10.
Treviglio

Nähtävyyksiä

Treviglion keskusaukio on Piazza Manara. Se on nimetty milanolaisen Luciano Manaran (1825–1849) mukaan. Aukiolla sijaitsee Treviglion merkittävin kirkko, Martinus Toursilaiselle omistettu Basilica di San Martino. Kirkkoa on uudistettu vuosisatojen saatossa niin, että se ilmentää nykyisin useita arkkitehtonisia tyylisuuntia. Basilikan historia alkaa vuodesta 1008. Sitä laajennettiin lombardialaisen gotiikan tyyliin vuonna 1482. Nykyinen julkisivu on arkkitehti Giovanni Ruggerin käsialaa vuodelta 1740. Kirkon kellotorni, Campanile di Treviglio, on Treviglion tunnusmerkki. Venetsialaisten tykit vahingoittivat tornia vuonna 1509. Torni restauroitiin 2000-luvun alussa. Basilikaa vastapäätä olevan talon seinässä on pieni hevosta kuvaava reliefi La Gatta, jonka nimi juontuu paikallisen murteen hevosta tarkoittavasta sanasta gatèl. Reliefi oli pitkään kiistanaiheena Treviglion ja naapurikaupunki Caravaggion välillä, sillä se löydettiin kaupunkien rajaseudulta.
Treviglion nähtävyyksiä ovat myös muun muassa Chiesa di San Carlo (San Carlon kirkko), joka rakennettiin 1600-luvulla ja pyhäkkö Santuario della Madonna delle lacrime vuodelta 1619. Pyhäkön kellotorni rakennettiin 1835–1838. Piazza Manaralla sijaitsee vuonna 1896 perustettu Bar Milano. Kahvilassa on säilytetty alkuperäinen sisustus ja Art nouveau -tyylinen baaritiski.

Talous

Treviglio sai taloudellisen vaurautensa johdosta Keisari Henrik IV:ltä erityisnimen Trivillium Grassum vuonna 1081. Maatalous ja kotiteollisuus olivat vuosisatoja Treviglion pääelinkeinot. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen syntyneet teollisuusyritykset Gruppo Baslini ja SAME hallitsivat kaupungin talouselämää 1900-luvun loppupuoliskolla. Polkupyörävalmistaja Bianchilla on Trevigliossa tuotantolaitos. Kuten muualla länsimaissa, palveluelinkeinot ovat vallanneet vähitellen alaa teollisuudelta ja alkutuotannolta.

Liikenne

Trevigliossa on kaksi rautatieasemaa. Pääasema, vuonna 1878 avattu Treviglio Centrale sijaitsee Milano–Venetsia ja Bergamo–Cremona-ratalinjojen risteyksessä. Pienempi asema, vuonna 1908 käyttöön otettu Treviglio Ovest sijaitsee linjalla Bergamo–Cremona. Treviglion halki kulkee Torinosta Venetsiaan johtava maantie Strada regionale 11 Padana Superiore (SR 11). Bergamoon ja Bolzanoon Treviglion yhdistää maantie Strada statale 42 del Tonale e della Mendola (SS 42). Moottoritie Torino–Trieste (Autostrada A4, Serenissima) kulkee Treviglion pohjoispuolitse.

Ilmanlaatu

Treviglion kunta kärsii monista ympäristöongelmista. Eräs pahimmista on aamuisin ruuhkautuva liikenne, joka saastuttaa ilman. Rikkidioksidipäästöt on saatu laskettua lailliselle tasolle, joka on 350ɥg/m³. Siitä huolimatta Treviglion saasteisuus on samaa luokkaa kuin huomattavasti suuremman Bergamon. Jätteiden kierrätysaste on noussut lajittelun ansiosta yli 50 prosentin.