google/wiki40b huggingface dataset:
Italialainen ori

Italialainen ori (engl. The Party at Kitty and Stud’s, tunnetaan myös nimellä Italian Stallion) on vuonna 1970 kuvattu eroottinen elokuva. Elokuvan pääosia näyttelevät Sylvester Stallone, Henrietta Holm, Janet Banzet, Jodi Van Prang, Nicholas Warren, Frank Micelli ja Barbara Strom. Elokuvan on ohjannut Morton Lewis. Elokuva muistetaan Stallonen ensimmäisenä elokuvana, josta hänelle maksettiin tiettävästi 200 dollarin palkkio.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 elokuvalle annettiin yksi tähti viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
J. J. Redick

Nuoruus

Redick pelasi lukiokoripalloa Cave Springin koulussa. Samalla hän sai kansallista huomiota pelitaidoillaan. Redick teki kaksikymmentä pistettä ottelua kohden kahtena ensimmäisenä vuotenaan lukiossa. Ennen kolmatta vuottaan hän lupautui pelaamaan Duken yliopistossa. Viimeisenä kautenaan Cave Springissä Redick johdatti koulunsa osavaltion mestariksi.

Duken yliopisto (2002–2006)

Vuonna 2002 hän siirtyi Duken yliopiston koripallojoukkueeseen. Redick valittiin heti ensimmäisenä vuonna McDonald’s All-American-otteluun, jossa hän voitti kolmen pisteen heittokisan. Samalla hänet valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi. Kaudella 2002–2003 hän teki 15,0 pistettä ottelua kohden, joka oli yliopiston historian neljänneksi paras noteeraus ensimmäisen vuoden opiskelijalta.
Toisena yliopistokautena Redick oli joukkueensa paras pisteissä, kolmen pisteen heitoissa sekä vapaaheittoprosenteissa. Hän voitti myös ACC:n pistekuninkuuden. Duke pääsi mukaan NCAA:n lopputurnaukseen, jossa se pääsi neljän parhaan joukkoon. Välierissä joukkue hävisi Connecticutin yliopistolle. Redick teki ottelussa viisitoista pistettä.
Kaudella 2004–2005 Redick valittiin ACC:n vuoden pelaajaksi, kun hän voitti sarjan pistekuninkuuden.
Viimeisellä yliopistokaudellaan hän rikkoi koulunsa piste-ennätyksen ja pussitti samalla uransa piste-ennätyksen: 41 pistettä.

NBA (2006–)

Hänen pientä kokoaan ja huonoa puolustusta pidettiin ongelmana, joka saattaisi vaikuttaa pelaamiseen NBA:ssa. Redick osallistui vuoden 2006 NBA:n varaustilaisuuteen, jossa Orlando Magic varasi hänet numerolla 11. Kaudella 2006–2007 hän teki NBA:ssa keskimäärin 6,0 pistettä kolmen pisteen onnistumisprosentin ollessa 38,8.
Kaudella 2008–2009 Magic selviytyi NBA:n finaaliin, jossa se kuitenkin hävisi Los Angeles Lakersille. Redick edusti Magiciä helmikuuhun 2013 asti, jolloin siirtyi kauden 2012–2013 siirtotakarajapäivänä Milwaukee Bucksiin. Bucksiin siirtyivät pelaajakaupassa hänen lisäkseen Gustavo Ayon ja Ish Smith, kun Magic sai vaihdossa Tobias Harrisin, Doron Lambin ja Beno Udrihin. Saman vuoden heinäkuussa Redick siirtyi Los Angeles Clippersiin kolmen seuran välisessä pelaajakaupassa. Clippers sai Redickin lisäksi Jared Dudleyn Phoenix Sunsista, Suns Eric Bledsoen ja Caron Butlerin Clippersistä ja Bucks toisen kierroksen varausvuorot sekä Bucksilta että Clippersiltä.
Pelattuaan neljä kautta Los Angeles Clippersissä Redick siirtyi Philadelphia 76ersiin kesällä 2017.
Neuvostomiehityksen museo (Tbilisi)

Neuvostomiehityksen museo (georg. საბჭოთა ოკუპაციის მუზეუმი, Sabtšota okupatsiis muzeumi) on historiallinen museo Tbilisissä, Georgiassa. Se käsittelee maan seitsemän vuosikymmentä kestänyttä neuvostohallintoa (1921–1991) ja on omistettu kauden poliittisen sorron uhreille. Museo perustettiin 26. toukokuuta 2006.

Näyttely

Museo sijaitsee Tbilisin pääkadulla Rustavelis gamzirilla, ja sitä hallitaan osana Georgian kansallismuseota. Se on tyyppinsä kolmas museo entisen Neuvostoliiton maissa, ja sitä ainakin osittain inspiroivat samantyyppiset näyttelyt Tallinnassa (Virossa) ja Riiassa (Latviassa). Se avattiin osana Georgian itsenäisyyspäivän juhlia 26. toukokuuta 2006. Museon rahoitti pääosin Presidentin rahasto, maan budjetin ulkopuolinen rahoittaja, jota hallinnoi Georgian presidentti. Museon näyttelytila on 700 neliömetrin suuruinen ja museossa on näytteillä yli 3 000 esinettä.
Neuvostomiehityksen museon pysyvä näyttely käsittää arkistodokumentteja sekä kuva- ja videomateriaalia, jotka noudattelevat Georgian historian aikajanaa lyhytaikaisesta itsenäisestä tasavallasta vuosina 1918–1921 Puna-armeijan hyökkäykseen itsenäisyyttä puolustavia mielenosoittajia kohtaan vuonna 1989 ja Georgian itsenäisyysjulistukeen vuonna 1991. Muihin näyttelyesineisiin sisältyy toisinajattelijoiden kuulustelupöytäkirjoja, teloitus- ja karkotusmääräyksiä, sorrettujen henkilöiden esittelyjä ja esineitä neuvostokauden vankiselleistä. Sen lisäksi, että museossa esitellään KGB:n ja kommunistisen puolueen asiakirjoja, joita Georgiaan jäi Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen, monet järjestöt ja toisinajattelijoiden perheet ovat lahjoittaneet museolle aineistoa. Museo julkaisee kokoelmateoksia teemoittain ja kutsuu säännöllisesti historioitsijoita luennoimaan Georgian 1900-luvun historiasta.

Reaktioita

Museon avaamisen symbolismi ja ajoitus ärsyttivät useita venäläisiä poliitikkoja, jotka tuomitsivat museon "puhtaasti nationalistiseksi propagandaksi". Venäjän presidentti Vladimir Putin valitti asiasta georgialaiselle virkaveljelleen Mikheil Saakašvilille presidenttien tapaamisen aikana ja totesi, että monet keskeiset neuvostojohtajat, kuten Josif Stalin ja Lavrenti Berija, olivat kotoisin Georgiasta. Georgian hallituksen lähteen mukaan Saakašvili vastasi Putinille ehdottamalla rahoituksen tarjoamista Georgian miehityksen museon avaamiseksi Moskovaan. Myöhemmin Saakašvili totesi, ettei museo ollut suunnattu ketään vastaan: "tämä on neuvostomiehityksen museo, ei venäläisten Georgian miehityksen museo... Jos joku, jossakin, jollain tasolla ottaa museon henkilökohtaisesti, se on hänen ongelmansa eikä meidän."
Maaliskuussa 2007 Ukrainan presidentti Viktor Juštšenko vieraili museossa ja ehdotti samantyyppisen museon avaamista Ukrainaan.
Klaus Salin

Klaus Torsten Salin (19. kesäkuuta 1919 Helsinki – 15. syyskuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen tanssitaiteilija. Hän oli Suomalaisen Oopperan (Suomen Kansallisooppera) soolotanssija vuosina 1945–1946 ja edelleen vuodesta 1949. Ensitanssijana Salin toimi 1956–1967 sekä balettimestarina 1966–1967. Hänen näyttämöilmaisuaan pidettiin vahvana ja sen ansiosta hän keräsi mainetta luonneosien tulkitsijana. Salin perusti puolisonsa, Irja Koskisen kanssa balettikoulun Helsinkiin vuonna 1953.
Salin muodosti tanssitaiteilija Orvokki Siposen kanssa 1940-luvun Suomen kuuluisimman tanssiduon (Orvokki Siponen & Klaus Salin). Duo esiintyi muun muassa Maaselän Radion revyyssä Budapestin Juliska, joka sai ensi-iltansa 1. maaliskuuta 1944. Klaus Salin esiintyi myös muutamissa elokuvissa tanssirooleissa: elokuvissa Aktivistit (1939) ja Mitäs me taiteilijat (1952) nähdään sekä Salin että hänen puolisonsa.
Klaus Salinille myönnettiin Pro Finlandia -palkinto vuonna 1957
Klaus Salin oli näyttelijä Holger Salinin nuorempi veli.
Madame Meduusa

Madame Meduusa on Disneyn vuoden 1977 elokuvassa Pelastuspartio Bernard ja Bianca esiintyvä fiktiivinen hahmo. Madame Meduusalla on punainen hame ja oranssinpunaiset hiukset ja vihreät korvakorut. Madame Meduusa pitää apulaisensa Nupin (eng. Mr. Snoops) kanssa panttilainaamoa New Yorkissa. Madame Meduusalla on kaksi lemmikkikrokotiilia Brutus ja Nero. Madame Meduusan tavoitteena on löytää Paholaisen Silmä -niminen timantti merirosvoluolasta Pirunpoukamassa. Myöhemmin Madame Meduusa kaappasi Penny-nimisen orpotytön etsimään timantin hänelle, koska hän oli ainoa, joka mahtui kulkemaan luolan suuaukosta. Penny myöhemmin onnistui lähettämään viestin pullossa Bernardille ja Biancalle, jotka lähtivät pelastamaan häntä. Madame Meduusa yritti kaikin keinoin estää Pennyä lähtemästä kunnes hän saisi timantin haltuunsa. Bernard ja Bianca avustavat Pennyä löytämään timantin ja pelastuivat vedellä täyttyvästä luolasta viime hetkellä. Saatuaan timantin haltuunsa Madame Meduusa uhkaili Nuppia ja Pennyä aseella ja varoitti heitä seuraamasta häntä. Bernardin ja Biancan ansiosta Penny onnistui nappaamaan teddykarhunsa, jonka sisälle Madame Meduusa oli piilottanut timantin ja yritti paeta Madame Meduusan suokelkalla. Madame Meduusa melkein onnistui saamaan Pennyn kiinni, mutta epäonnistui törmäten takaa-ajon aikana jokilaivaansa, joka upposi ja Meduusa jäi yksin roikkumaan uponneen jokilaivan savupiipusta hiirten ja Pennyn ajaessa suokelkalla pois Pirunpoukamasta ja hänen apulaisensa Nuppi nauroi tämän epäonnistumiselle päästen pakoon jokilaivasta tyhjin käsin ja Madame Meduusa jäi kahden krokotiilinsa armoille. Ei ole tiedossa joutuiko Madame Meduusa krokotiiliensa tappamaksi vai selvisikö hän hengissä. Madame Meduusa esiintyi myös Mikin klubi-sarjassa.
On oletettavaa, että Madame Meduusa on tekojensa takia karkoitettu Isle of the Lostille muiden Disneyn pahisten tavoin.
Iso-Peräinen

Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,6 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Autiojoen valuma-alueeseen (14.295) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 135,8 metriä mpy.
François Thibodeau

François Thibodeau (s. 27. heinäkuuta 1939) on kanadalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin eudistien papiksi 8. toukokuuta 1965 ja nimitettiin Edmundstonin hiippakunnan johtoon 22. lokakuuta 1993. Piispaksi vihkiminen seurasi 9. tammikuuta 1994. Pääkonsekraattorina toimi Gérard Dionne, jota avustivat Donat Chiasson ja Fernand Lacroix.
Thibodeau erosi tehtävistään Edmundstonin piispana 5. tammikuuta 2009.
Taistelu Turusta

Arvostelut

Uuden Suomen Mikko Pielan mielestä "veteraanidokumentaristi Aaltosen" teos on "merkittävä poleeminen puheenvuoro vanhan, kauniin rakennetun ympäristön puolesta". Dokumentti kertoo Pielan mukaan "hiuksia nostattavasti ja uskottavasti erikoisesta kiinteistöpoliittisen kähminnän ja lahjonnan tyyssijasta", jonka kuvailuun ei hänen mielestään ole dekkarikirjailija Reijo Mäenkään mielikuvitus vielä riittänyt.
Ilta-Sanomien Taneli Topeliuksen mukaan kyseessä on karu muistutus kulttuuripääkaupungiksikin valitun Turun lähihistorian häpeätahroista. Vaikuttavimmat kuvat näyttävät vanhaa ja uutta vertailemalla mitä kaikkea Turussa on tietoisesti tuhottu. Elokuva käsittelee vain yhtä kaupunkia, mutta Turun lähihistoria antaa kasvot ilmiölle, joka näkyi koko maassa.

Palkinnot

Tampereen elokuvajuhlilla 2012 elokuva palkittiin kotimaisten, yli 30-minuuttisten elokuvien sarjassa erikoispalkinnolla.
Bubit

Bubit ovat bantukieltä puhuva kansa Päiväntasaajan Guineassa. He ovat Biokon saaren kantaväestöä. Bubeja arvioidaan olevan noin 25 000 henkeä.
Bubit ovat muuttaneet Biokolle ilmeisesti nykyisen Kamerunin alueelta useita vuosisatoja sitten. 1800-luvun tautiepidemiat vähensivät heidän lukumääränsä huomattavasti. Bubit vastustivat espanjalaisten siirtomaaisäntien määräämää pakkotyötä ja nousivat kapinaan vuonna 1907. Espanjalaiset toivat plantaaseilleen työntekijöitä Afrikan mantereelta, minkä seurauksena bubit muodostavat enää alle 10 prosenttia Biokon väestöstä (toisen tiedon mukaan noin 15 %). Francisco Macías Ngueman hirmuhallinnon aikana bubit joutuivat vainon kohteeksi. He kapinoivat jälleen vuonna 1998.
Kansan perinteisiä elinkeinoja ovat trooppiseen kaskiviljelyn perustuva maatalous, öljypalmun hedelmien keräily, metsästys ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat jamssi, banaani, hirssi, riisi, kahvi ja kaakao. Käsitöistä kehittynein on puunleikkaus.
Bubit asuvat nelikulmaisista puisista majoista koostuvissa tiiviissä kylissä. Perinteinen vaatetus on vaihtunut eurooppalaiseen. Ruokavalio koostuu etupäässä kasvisruoista.
Yhteiskuntajärjestyksen perustana ovat suurperheet, matrilineaariset suvut, kyläyhteisöt ja salaseurat. Bubit jakautuvat useisiin paikallisryhmiin. Valtaosa kansasta on katolisia ja loput protestantteja tai perinteisten uskomusten harjoittajia.
Järvisätkin

Ulkonäkö ja koko

Yksi- tai monivuotinen järvisätkin kasvaa 10–250 senttimetriä pitkäksi. Sen varsi on tavallisesti paksu ja vaaleankellertävä tai vihreä. Kelluslehdet ovat pitkäruotisia ja korvakkeellisia. Lehtilapa on 2–3 cm leveä, 3- tai 5-halkoinen, liuskainen ja muodoltaan munuaismainen tai pyöreähkö. Lehtilavan tyvilovi on vähintään 120°. Lavan sivuliuskat ovat keskiliuskaa paljon leveämpiä ja melko matalaan nyhähampaisia. Veltot uposlehdet ovat vihreitä. Uposlehtien lehtilapa on 2–10 cm pitkä ja tiheään harittavan hienoliuskainen. Veden pinnan yläpuolelle kokoavat kukkaperät ovat 4–10 cm pitkiä, ollen saman nivelen lehden ruotia pitempiä. Kukassa on verho- ja terälehtiä viisi kappaletta. Verholehdet ovat vihreitä tai sinikärkisiä. Toisiaan koskettavat, valkoiset ja tavallisesti tyvestä keltaiset terälehdet ovat 8–15 mm pitkiä ja niiden mesikuoppa on päärynänmuotoinen. Heteitä on 10–30 kappaletta, emejä 30–40 kappaletta. Järvisätkin kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa. Hedelmä koostuu 1,1–2,2 mm pitkistä pähkylöistä. Järvisätkin on myrkyllinen kasvi.
Järvisätkin muistuttaa paljon isosätkimen toista alalajia, merisätkintä (R. peltatus ssp. baudotii). Tätä kuitenkin esiintyy lähinnä murtovedessä. Toisinaan näitä kahta alalajia pidetään omina lajeinaan.
Järvisätkin voi risteytyä hentosätkimen (R. confervoides) kanssa.

Levinneisyys

Järvisätkintä tavataan Länsi-, Keski- ja Etelä-Euroopassa sekä suurimmassa osassa Fennoskandiaa. Lajin levinneisyysalue ulottuu idässä Luoteis-Venäjälle, Puolaan, Romaniaan ja Kreikkaan. Laji puuttuu esimerkiksi Baltiassa. Euroopan ulkopuolella järvisätkintä kasvaa Kaukasuksen alueella sekä muutamin paikoin Pohjois-Afrikassa. Suomessa järvisätkintä tavataan koko maassa Ahvenanmaata lukuun ottamatta.

Elinympäristö

Järvisätkin kasvaa kirkasvetisissä järvissä ja joissa avoimilla tai vuolasvirtaisilla paikoilla. Joskus laji esiintyy myös vähäsuolaisessa murtovedessä. Laji kasvaa kovalla pohjalla 0,5–1 metrin syvyydestä.
Tšernivtsin ukrainalais-katolinen eparkia

Hiippakunnan perustaminen

12. syyskuuta 2017 antoi paavi Franciscus päätöksen Tšernivtsin ukrainalais-katolisen eparkian perustamisesta. Se toteutettiin jakamalla Kolomyja-Tšernivtsin ukrainalais-katolinen eparkia kahtia, Kolomyjan eparkiaksi ja Tšernivtsin eparkiaksi. Eparkian toimialueena on Tšernivtsin alue.
A5 (Kreikka)

Reitti

Valtatien reitti on seuraava (pohjoisesta etelään):
Ioánnina – Filippiáda – Árta – Amfilochía – Angelókastro – Mesolóngi – Antírrio – Río – Patras.
Antírrion ja Ríon välillä valtatie ylittää Korintinlahden Ríon–Antírrion siltaa pitkin. Ríossa tie yhtyy A8-valtatiehen eli Olympian valtatiehen. Tietä on suunniteltu jatkettavaksi Patraksesta Pýrgokseen.
Zygorhiza

Piirteet

Zygorhiza oli läheistä sukua Dorudonin kaltaisille primitiivisille valaille ja hieman kaukaisempaa sukua kuuluisalle Basilosaurukselle, joka oli jättimäinen peto ja saattoi saalistaa edellä mainittuja pienempiä lajeja. Vaikka Zygorhiza muistutti Basilosaurusta ruumiinmuodoltaan, sen ruumis oli pienempi ja mittasuhteiltaan lähempänä nykyisiä valaita. Sen ruumis oli noin kuusi metriä pitkä ja kallo noin metrin.
Zygorhizalla oli muodoltaan hyvin primitiiviset eturaajat, sillä kyynärnivel olivat vielä liikutettavissa. Myöhemmillä, moderneimmilla muodoilla eturaajojen nivelet olivat täysin sulautuneet ja muodostivat jäykän, helposti vedessä ohjattavan evän. Tämä piirre viittaa siihen että Zygorhiza on voinut palata maalle parittelemaan ja synnyttämään.‭ Zygorhizan takaraajat olivat surkastuneet, ja sen kallossa oli kauhistuttavat leuat tappavilla hampailla. Sen kaula koostui seitsemästä nikamasta.
Kuten kaikki sen ajan valaat,‭ ‬Zygorhiza saalisti muita meressä eläneitä eläimiä,‭ joko kaloja,‭ pienempiä merinisäkkäitä tai merilintuja.‭ Järeät hampaat ja verraten pitkät ja kapeat leuat muistuttivat varhaisempien merimatelijoiden kuten Mosasauruksen leukoja,‭ ja on hyvinkin mahdollista että Zygorhizan kaltaiset valaat kehittyivät samankaltaisen saalistajien ekologisen lokeron kuin ne.‭ Alkuvalaat kuitenkin elivät aikaisemmin ilmestyneiden vähintään yhtä suurten haiden varjossa, esimerkkinä Carcharocles ‬angustidens.
Huppukotinga

Levinneisyys

Huppukotingaa tavataan Kolumbiassa, Ecuadorissa, Perussa ja Venezuelassa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Alexander von Humboldt

Vapaaherra Friedrich Wilhelm Heinrich Alexander von Humboldt (14. syyskuuta 1769 Berliini – 6. toukokuuta 1859 Berliini) oli preussilainen luonnontieteilijä ja tutkimusmatkailija. Hän oli preussilaisen ministeri, filosofi ja kielitieteilijä Wilhelm von Humboldtin nuorempi veli. Humboldtin teos kasvimaantieteestä oli eliömaantieteen perusteoksia.
Humboldtin isä oli Alexander Georg von Humboldt, joka oli majuri Preussin armeijassa ja kuului huomattavaan pommerilaiseen sukuun. Alexander von Humboldt avioitui 1766 Maria Elizabeth von Colombin kanssa. Colomb oli paroni von Holweden leski. Perheeseen syntyi kaksi poikaa, joista toinen oli Alexander.
Humboldt opiskeli Frankfurtin ja Göttingenin yliopistoissa sekä Freibergin kaivosakatemiassa. Hänen ajatuksiinsa vaikutti suuresti geologi Abraham Gottlob Werner. Nuorena hän työskenteli Preussin kaivoshuollossa. 1790 hän vieraili Pariisissa Georg Forsterin kanssa. Vuodesta 1796 alkaen hän oli taloudellisesti riippumaton tutkija. Hän jatkoi opintojaan Jenassa ja tapasi muun muassa Goethen ja Schillerin.
Humboldt oli nykyaikaisen maantieteen uranuurtajia. Hän tutki myös maamagnetismia, meteorologiaa, klimatologiaa ja geologiaa.
Humboldt matkusteli vuosina 1799–1804 Latinalaisessa Amerikassa yhdessä kasvitieteilijä Aimé Bonplandin kanssa ja tutki sekä kuvaili aluetta ensimmäisenä tieteellisestä näkökulmasta. Hän kirjoitti matkaa käsittelevät kuvauksensa valtavaksi kirjasarjaksi 21 vuoden aikana. Hän oli ensimmäisiä, joka ehdotti, että Atlanttia reunustavat maa-alueet ovat aikoinaan olleet yhdessä, etenkin Etelä-Amerikka ja Afrikka. Myöhemmin hän pyrki viisiosaisessa teoksessaan Kosmos yhdistämään eri tiedonaloja. Humboldt oli yhteistyössä muiden tieteilijöiden kanssa, kuten Joseph-Louis Gay-Lussac, Justus von Liebig, Louis Agassiz ja Matthew Fontaine Maury.
Humboldt nimesi useita lintulajeja, muun muassa kolumbiankaklattajan (Ortalis garrula) ja rasvakehrääjän (Steatornis caripensis). Hänen kunniakseen on nimetty ainakin perunpingviini (Spheniscus humboldti).
Humboldt ei mennyt naimisiin, eikä hänellä tiettävästi ollut lapsia. Koska hän tuhosi kaiken kirjeenvaihtonsa, ei ole varmaa dokumentointia hänen sukupuolisesta suuntautumisestaan, mutta aikalaisten mukaan hän oli homoseksuaali. Hänellä tiedetään olleen vain kaksi rakkaussuhdetta naisen kanssa, ohjaajansa Marcus Herzin vaimoon ja Pauline Wieseliin vuonna 1808 Pariisissa.
Jakub Zbořil

Pelityyli

Elite Prospects -sivuston Curtis Joen mukaan Zbořil on fiksu ja nopeajalkainen kahden suunnan puolustaja, joka pelaa omilla vahvuuksillaan sekä hyökkäys-, puolustus- että keskialueella. Vaikka hän ei pelaisikaan näkyvästi ja tehokkaasti, Zbořil pyrkii tekemään pienet asiat hyvin ja pelaamaan yksinkertaisesti. Joen mukaan hän on vahvimmillaan neutraalilla vyöhykkeellä, mutta pystyy muuttamaan pelin suuntaa nopeasti. Zbořil on myös hyvä sijoittumaan, luistelemaan ja hän on energinen. Zbořil ei myöskään pelkää laittaa kroppaa likoon. Joen mukaan hän on myös joukkuepelaaja, jolla on hyvät kädet sekä kova ja tarkka laukaus. 
Zbořil mainitaankin Elite Prospectsin analyysin päätteeksi kokonaisvaltaiseksi puolustajaksi, jolla on harvoja heikkouksia. Hänet mainitaan "low-risk, high-reward" -tyyppiseksi puolustajaksi, jota voi vertailla pelityyliltään Keith Yandleen.

Seuraura

Zbořil on HC Kometa Brnon kasvatti. Hän oli kaudella 2010–2011 seuran C-nuorten tehokkain puolustaja tehoilla 8+22=30, joilla Zbořil sijoittui Tšekin C-juniorisarjan puolustajien pistepörssissä kolmanneksi. Hän voitti sarjan mestaruuden vuosina 2011 ja 2013. Omaha Lancers varasi Zbořilin 37. pelaajana USHL:n varaustilaisuudessa 2013, mutta hän ei kuitenkaan siirtynyt joukkueeseen. Zbořil jatkoi kaudella 2013–2014 Brnossa, jonka A-nuorten tehokkain puolustaja hän oli tehoilla 5+16=21. Zbořil vahvisti myös seuran B-nuoria, joiden sisäisen tehotilaston hän voitti kevään 2014 pudotuspeleissä lukemalla +8.
Lokomotiv Jaroslavl varasi Zbořilin 115. pelaajana KHL:n varaustilaisuudessa 2014. Samana kesänä myös QMJHL-joukkue Saint John Sea Dogs varasi hänet viidentenä pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa. Zbořil siirtyi Sea Dogsiin kaudeksi 2014–2015 ja hän oli 13 osumallaan joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja. Tehopisteitä runkosarjassa syntyi 33. Zbořil valittiin kauden päätteeksi QMJHL:n tulokkaiden tähdistökentälliseen.
Boston Bruins varasi Zbořilin koko NHL:n varaustilaisuuden 13. pelaajana kesällä 2015. Jo saman kesän heinäkuussa hän teki kolmivuotisen tulokassopimuksen joukkueen kanssa. Zbořil siirtyi kaudeksi 2015–2016 vielä Sea Dogsin QMJHL-joukkueen vahvuuteen. Hän aloitti siellä myös kauden 2016–2017. Hän voitti kauden päätteeksi QMJHL:n mestaruuden, President’s Cupin.

Muuta

Zbořilin isoveli Adam on jääkiekkohyökkääjä, joka pelaa Slovakian Extraligan HC Nové Zámkyssa.
Ilmari Majuri

Ilmari Majuri (s. 1979) on suomalainen kyyttökarjankasvattaja, kirjoittaja ja koirankasvattaja , joka on toiminut muun muassa Voima-lehden kolumnistina. Hän on toiminut uhanalaisen kyyttökarjan säilymisen puolesta sekä Venäjän vinttikoirien kasvattajana.

Tausta

Ilmari Majurin kiinnostus lehmiin juontaa juurensa jo lapsuudesta. Majuri tutustui kyyttökarjaan kuvanveistäjä Miina Äkkijyrkän järjestämän "nautavaelluksen" johdosta 1980-luvulla, kun Äkkijyrkkä marssitti lehmiä Helsingissä rautatieaseman ja eduskuntatalon ohitse. Kyyttörotu oli sukupuuton partaalla 1980-luvun alussa.

Kyyttökarjan vaalija

Nuoresta iästään huolimatta Majuri on hoitanut alkuperäiskarjaa jo vuodesta 1996 alkaen. Hän on opiskellut maatalousoppilaitoksessa ja saanut oppia myös omaehtoisesti vanhaa kirjallisuutta lukemalla sekä alan vanhemmilta asiantuntijoilta, kuten Miina Äkkijyrkältä.
Majuri hankki omistukseensa kiteeläisen Vieno Nenosen 1990-luvulla yllättäen löytyneen ja taitavasti jalostetun kyyttökarjan kesällä 2003. Vieno Nenonen oli kuollut kolme vuotta aiemmin ja viimeiset vuodet karjaa hoitaneen Vienon pojan, Kauko Nenosen, terveyden petettyä viimeiset seitsemän lehmää, kolme sonnia ja kaksi vasikkaa muutti Kiteeltä Valkealaan 9. heinäkuuta.Karjarodun tulevaisuus on edelleen uhanalainen, koska se on taloudellisesti kannattamatonta ja sen säilyttäjät ovat lähinnä yksityishenkilöitä. Valtion geenipankki osti joitakin Majurin lehmiä tallentaakseen rodun ainutlaatuista geeniperimää.
Keväällä 2008 Majuri vuokrasi maatilan Espoon Luukista ja karjalle laitumet Nuuksion kansallispuistosta.  Majuri muutti keväällä 2014 Hausjärvelle josta hän muutti eläimineen Tornion Kantojärvelle.

Nautojen kouluttajana

Nautakarjan tuntemus on tuonut työtilaisuuksia elokuva-alalla. Majuri vastasi Timo Koivusalon tulevan Täällä Pohjantähden alla -elokuvan nautojen ohjauksesta.

Dokumenttielokuva

Vuonna 2008 sai ensi-iltansa Antti Tuomikosken ohjaama Majurista kertova dokumentti Melko kallista paskaa. Tampereen taide- ja viestintäoppilaitoksen lopputyönä tehty elokuva esitettiin vuoden 2009 DocPointissa, ja se palkittiin Kettupäivät-tapahtuman opiskelijasarjassa parhaana dokumenttina. Heinäkuussa 2009 dokumentti nähtiin myös Yleisradion Dokumenttiprojektissa.
Yamaha YM3526

Yamaha YM3526 tai OPL (englannin kielen sanoista "FM Operator Type L") on Yamahan valmistama äänipiiri. Se suunnattiin alun perin halpamarkkinoille. Piiri käyttää FM-synteesiä muodostaakseen ääniä ja siinä on 9 äänikanavaa ja 2 operaattoria jokaista kanavaa kohti. Sen seuraaja, Yamaha YM3812 (OPL2), oli samankaltainen, se vain lisäsi mahdollisuuden käyttää neljää erilaista äänimuotoa pelkän siniaallon sijasta ja oli alaspäin yhteensopiva. YM3526:ta (OPL) käytettiin myös Commodore 64:n vähemmän tunnetussa laajennusmoduulissa, Sound Expanderissa ja useassa kolikkopelissä, kuten Bubble Bobblessa.
Piirin läheinen sukulainen on Yamahan Y8950 tai MSX-AUDIO, jota käytettiin MSX:n laajennusosana. Se on periaatteessa YM3526 (OPL), johon on lisätty mahdollisuus toistaa ADPCM-pakattuja sampleja. Vastaavanlainen YM2413 oli tosin suositumpi.