google/wiki40b huggingface dataset:
Ylä-Satakunta

Ylä-Satakunta on osasta Satakunnan historiallista maakuntaa historiantutkimuksessa käytetty nimitys. Nimitys perustuu 1400-luvulla tehtyyn kihlakuntajakoon, jossa Satakuntaan muodostettiin kaksi kihlakuntaa: Ala-Satakunnan kihlakunta (ruots. Nedre Satakunda härad, voidaan suomentaa myös "Satakunnan alinen kihlakunta") ja Ylä-Satakunnan kihlakunta (ruots. Öfre Satakunda Härad, voidaan suomentaa myös "Satakunnan ylinen kihlakunta").

Historiallinen Ylä-Satakunta

Ylä-Satakunnan kihlakuntaan kuuluivat vuonna 1636 Hämeenkyrön, Karkun, Tyrvään,  Ruoveden, Pirkkalan, Kangasalan, Lempäälän ja Vesilahden hallintopitäjät.  Hallintopitäjät eivät rajoiltaan olleet yhteneviä silloisten tai myöhempien kirkkopitäjien kanssa vaan muodostivat näistä paikallisesti vaihdellen enemmän tai vähemmän poikkeavan aluejaon.
Nykyinen Satakunnan maakunta käsittää pääosan Ala-Satakunnasta ja nykyinen Pirkanmaan maakunta pääosan Ylä-Satakunnasta. Ala-Satakunta ei kuitenkaan ole sama kuin nykyinen Satakunnan maakunta eikä Ylä-Satakunta ole sama kuin nykyinen Pirkanmaan maakunta. 
Nykyisen Satakunnan maakunnan kunnista  Ylä-Satakuntaan ovat kuuluneet Kankaanpää, Jämijärvi, Honkajoki, Karvia ja Lavia. Nykyisestä Pirkanmaan maakunnasta Ylä-Satakuntaan on kuulunut maakunnan pääosa, pois lukien kuitenkin Ala-Satakuntaan kuuluneet aikoinaan Huittisista itsenäistynyt Keikyä, josta osana Äetsän kuntaa tuli vuonna 2009 osa pirkanmaalaista Sastamalan kaupunkia, sekä niin ikään aikoinaan Huittisista itsenäistynyt Punkalaidun, joka siirtyi Satakunnasta Pirkanmaahan vuonna 2005. Tämän lisäksi nykyisestä Pirkanmaan maakunnasta Ylä-Satakuntaan kuulumattomia ovat historialliseen Hämeen maakuntaan luetut nykyiset Urjala, Kylmäkoski, Akaa, pääosa nykyisestä Valkeakoskesta, nykyinen Pälkäne ja nykyiseen Oriveteen liitetty osa Längelmäkeä. Pirkanmaan ja Satakunnan nykymaakuntien ulkopuolelta Ylä-Satakuntaan ovat kuuluneet lisäksi pääosiltaan nykyiset Keuruu ja Multia nykyisestä Keski-Suomen maakunnasta ja Ähtäri ja Soini nykyisestä Etelä-Pohjanmaan maakunnasta.

Käsitteen käyttö nykyään

Nykyään käsitteitä Ylä-Satakunta ja Ala-Satakunta alkuperäisissä merkityksissään käytetään vain  historiallisissa yhteyksissä. Käsitteet elävät kuitenkin muuttuneessa merkityksessä sanomalehtien, yhdistysten ja liikeyritysten nimissä. Luoteisella Pirkanmaalla ja Satakunnan maakunnan koillisimmassa osassa Ylä-Satakunta on nimenä Parkanossa ilmestyvällä, Parkanoon, Karviaan ja Kihniöön leviävällä paikallislehdellä. Tämän lisäksi nimitystä Ylä-Satakunta käyttävät nimessään myös samalla alueella toimivat järjestöt, oppilaitokset ja yritykset.
Aleksandr Solovjov

Aleksandr Konstantinovitš Solovjov (ven. Алекса́ндр Константи́нович Соловьёв, 30. elokuuta (J: 18. elokuuta) 1846 Luga – 9. kesäkuuta (J: 28. toukokuuta) 1879 Pietari) oli venäläinen vallankumouksellinen narodnikki, joka yritti murhata keisari Aleksanteri II:n.
Aleksandr Solovjov syntyi virkamiehen perheeseen. Vuosina 1865–1866 hän opiskeli Pietarin yliopistossa, mutta joutui varattomana keskeyttämään opintonsa. Vuonna 1867 hän suoritti opettajan tutkinnon ja työskenteli sen jälkeen opettajana Toropetsin kihlakuntakoulussa. Vuonna 1876 hän liittyi Zemlja i volja -järjestöön. Vuosina 1877–1878 hän levitti vallankumouksellista propagandaa Volgan alueen talonpoikaiston keskuuteen.
Vuoden 1878 lopussa Solovjov saapui Pietariin, jossa hän ehdotti Zemlja i voljan jäsenille Aleksanteri II:n murhaamista. Huhtikuun 21. päivänä 1879 hän yritti omasta aloitteestaan murhata keisarin Palatsiaukiolla, ampui kolmesti ohi ja joutui pidätetyksi. Murhayrityksen jälkeen hän oli vangittuna Pietari-Paavalin linnoituksessa. Oikeudenkäynnissä Solovjov tuomittiin kuolemaan ja hänet hirtettiin Smolenskin kentällä.
Solovjovin tekemän murhayrityksen jälkeen Venäjän hallitus yritti tukahduttaa vallankumouksellisen liikkeen nimittämällä erityisvaltuuksin toimivat kenraalikuvernöörit Pietariin, Harkovaan ja Odessaan (aikaisempien Moskovan, Kiovan ja Varsovan lisäksi). Samalla muodostui myös liberaalien virkamiesten ryhmä, jonka vaikutusvalta oli aluksi vähäinen. Vallankumouksellisten pidätykset ja heidän käymänsä kiistely tsaarin murhaamisesta lamauttivat Zemlja i voljan toiminnan ja johtivat järjestön hajoamiseen Narodnaja volja ja Tšornyi peredel -ryhmiksi syksyllä 1879.
Itkisitkö onnesta?

Vastaanotto

Musiikkitoimittaja Pasi Kostiainen olisi halunnut valita kappaleen vuoden 1995 Emma-tuomariston kokouksessa vuoden kappaleeksi, mutta palkinnonsaajaksi valittiin Sanin ja Samuli Edelmannin "Tuhat yötä". Kostiainen ihmetteli miksei tuomaristo päässyt kappaleen alkulauseen "itkisitkö onnesta, jos panisin sua kunnolla" yli, vaikka hänen mukaansa itse kappale kertoo jostain ihan muusta; se on Leavingsin "nerouden kiteytymä", jossa huumorilla ja alapäätyylillä koristellaan lohduton tarina ja "kohottava" kertosäe.
Teekasvit

Kuvaus

Teekasvit ovat puuvartisia kasveja. Ne ovat yleensä ainavihantia, mutta jotkin lajit ovat kesävihantia. Useimmat teekasvit ovat yksikotisia.
Lehdet ovat korvakkeettomia ja yksinkertaisia. Lehdet ovat sulkasuonisia ja laidoiltaan yleensä hammaslaitaisia, joskus ehyitä. Kukat ovat joko yksittäin tai tertuissa. Sekä verholehtiä että terälehtiä on yleensä viisi. Kukissa heteitä on lukuisia, ja ne muodostavat 1–6 kiehkuraa. Emejä on kolmesta viiteen, kussakin on 3–5 sikiäimen onteloa ja niissä 2–100 siemenaihetta. Hedelmä on kota, marja tai luumarja. Siemenet ovat siivettömiä.

Levinneisyys

Teekasveja kasvaa Afrikan, Aasian, Pohjois-Amerikan ja Polynesian subtrooppisilla ja trooppisilla alueilla. Heimon suurin lajirunsaus kasvaa Kaakkois-Aasiassa ja Etelä-Kiinassa.

Luokittelu

Teekasvit jaetaan kolmeen tribukseen:

Tribus 1. Stewartieae Choisy

Kasvit ovat tavallisesti ainavihantia. Heteet sijaitsevat kimppuina. Kodassa ei ole keskipylvästä. Siemenet toisinaan kapeasiipisiä. Tribuksessa on vain kesäkamelioiden suku Stewartia ja siinä yhdeksän lajia, jotka kasvavat Itä-Aasiassa ja Pohjois-Amerikan itäosassa.

Tribus 3. Theeae Szyszylowicz

Tribuksessa on viisi sukua ja eri arvioiden mukaan 230-420 lajia, jotka kasvavat Kaakkois-Aasiassa, Malaijien saaristossa ja trooppisessa Amerikassa. Kukissa on paljon esilehtiä, ja verhiö muuttuu vähitellen terälehdiksi. Hetiö on kaksikiehkurainen, ja palhojen juurella sijaitsee mesiäinen. Siemenet ovat siivellisiä tai siivettömiä. Runsaslajisimmat suvut ovat kameliat (Camellia, 120-180 lajia), Pyrenaria (42-60 lajia), Laplacea ja Polyspora (kummassakin 32 lajia).
Albatros D.III

Albatros D III oli saksalaisen Albatros Flugzeugwerke -lentokonetehtaan valmistama yksipaikkainen tiedusteluhävittäjä, jonka suunnittelun Robert Thelen  aloitti jo ennen kuin edeltäneet Albatros D.I ja D.II oli kunnolla saatu tuotantoon. Konetyypin valmistamiseen vaikutti ranskalaisen Nieuport Scoutista saadut testitulokset. Saksan keisarillisten ilmavoimien Luftstreitkräften ja Itävalta-Unkarin Luftfahrtruppen ensimmäisessä maailmansodassa koneita valmistivat Albatrosin tehtaan lisäksi Ostdeutsche Albatros Werkeja itävaltalainen Oesterreichische Flugzeugfabrik. Vuonna 1917 valmistukseen saatua konemallia käyttivät miltei kaikki Saksan hävittäjäyksiköt ja -lentäjät, muun muassa hävittäjä-ässät Manfred von Richthofen, Ernst Udet, Erich Löwenhardt, Kurt Wolff ja Karl Emil Schäfer.
Suorituskyvyltään useimpiin liittoutuneiden koneisiin nähden ylivoimaisella Albatrosilla oli tärkeä osa Saksan niin sanotun "verisen huhtikuun" (saks. Blutigen April) aikana saavuttamassa ilmaherruudessa. Koneessa oli kuitenkin rakenteellisia vikoja, joista pahin oli alatasojen heikko rakenne.
Ne korvattiin kesästä 1917 alkaen Albatros D V -koneilla ja hieman myöhemmin Fokker D.VII -koneella.
Albatros D III -koneita kuljetettiin myös Zeppelin LZ 80/L 35 -ilmalaivassa vuonna 1918 - pyrkimys oli saada ilmalaivalle oma hävittäjäsuoja.
Vanuatun musiikki

Vanuatun musiikki on Tyynellä valtamerellä sijaitsevan Vanuatun saaristovaltion asukkaiden tekemää musiikkia, niin perinteistä kuin nykyaikaistakin.
Vanuatulaisessa perinnemusiikissa käytettäviä soittimia ovat muun muassa tantam-rumpu sekä eräänlaiset säkkipillit.
Vanuatun musiikkiteollisuus alkoi kasvaa nopeasti 1990-luvulla. Vuosikymmenen alussa suosioon nousivat muun muassa yhtyeet Huarere ja Tropic Tempo.
Elmore Leonard

Elmore John Leonard Jr. (11. lokakuuta 1925 New Orleans, Louisiana – 20. elokuuta 2013 Detroit) oli yhdysvaltalainen romaanikirjailija ja käsikirjoittaja.
Elmore Leonard syntyi New Orleansissa, mutta muutti perheineen vuonna 1934 Detroitiin, jonne monet hänen kirjoistaan sijoittuvat. Leonard valmistui lukiosta (University of Detroit Jesuit High School) vuonna 1943. Koulun jälkeen hän liittyi merivoimiin ja palveli kolme vuotta eteläisellä Tyynellämerellä laivaston rakennusjoukoissa. Armeijapalveluksen jälkeen vuonna 1946 Leonard aloitti opinnot yliopistossa (University of Detroit). Opiskeluaikoinaan hän alkoi kirjoittaa vakavissaan ja lähetellä novellejaan kilpailuihin ja lehtiin. Leonard valmistui yliopistosta vuonna 1950 suoritettuaan tutkinnot englannin kielestä ja filosofiasta. Jonkin aikaa valmistumisensa jälkeen hän aloitti työt mainostoimistossa, jossa työskenteli useita vuosia jatkaen tarinoiden kirjoittamista työn ohella. Hän aloitti kirjoittamisen lännenkertomuksilla, mutta siirtyi myöhemmin rikoskirjallisuuden pariin. 
Leonard tunnetaan letkeän humoristisista, mutta silti realistisista rikosjutuistaan, joissa on vahva dialogi. Monista hänen romaaneistaan on tehty elokuvasovituksia, eräinä tunnettuina esimerkkeinä Get Shorty – hyvä pätkä, Mieletön juttu ja Jackie Brown. Leonardin Mieletön juttu -romaanin ja sen elokuvasovituksen pohjalta tehtyä televisiosarjaa Karen Sisco on esitetty Suomessa MTV3-kanavalla.
Myös Elmore Leonardin poika Peter Leonard on kirjailija ja entinen mainosmies. Häneltä on julkaistu suomeksi rikosromaanit Ihmismetsällä ja Luota minuun.
Rokkarille morsian

Rokkarille morsian (engl. Rock of Love) on amerikkalainen VH1-televisiokanavan tosi-tv-sarja. Rokkarille morsian kuvaa 25 naisen joukon keskinäistä kilpailua Poison-rock-yhtyeen laulajan Bret Michaelsin tyttöystäväksi pääsemisestä. Sarjaa esitti Suomessa Sub, joka näytti sarjan kaikki kolme tuotantokautta. Ensimmäisen tuotantokauden voitti Jes Rickleff, toisen Ambre Lake ja kolmannen Taya Parker.
Rokkarille morsian -tosi tv-sarjasta on tehty sisarsarja Vaimomatskua (engl. Flavor of Love), jota esitettiin Subilla, kuten myös VH1-kanavan seuraajaa sarjalle, joka oli samantapainen Bändärille sulhanen -tosi-tv-sarja.
Jauhemaalit

Epoksijauhemaali

Epoksijauhe kestää erittäin hyvin kemikaaleja, liuottimia ja mekaanista rasitusta. Epoksijauhetta käytetään vain sisäkäytössä, sillä se liituuntuu ulko-olosuhteissa. Liituuntumisella tarkoitetaan mallipinnan kiillon menetystä, jolloin usein värisävy muuttuu samalla auringon UV-säteilyn vuoksi. Liituuntumisessa epoksimaalin uloin pinta hajoaa ja muuttuu jauhomaiseksi. Jauhomainen pinta on himmeä ja sitä irtoaa helposti esimerkiksi hangattaessa. Liituuntuminen tapahtuu aivan maalikalvon pinnalla, jolloin se ei vaikuta maalikalvon suojauskykyyn. Epoksijauheen maalisävy myös kellastuu esimerkiksi valaisimien lämmöstä.

Polyesterijauhemaali

Mekaaninen kestävyys on yleensä vastaava kuin epoksijauheella, mutta polyesterijauhe häviää epoksijauheelle hiukan kemikaalien kestävyydessä. Polyesterijauhe ei liituunnu auringonvalossa, joten sitä käytetään pääosin kappaleissa, jotka tulevat ulkokäyttöön. Polyesterijauhetta on kahta tyyppiä. TGIC-kovetetta sisältävä jauhe on terveydelle haitallista, mutta sitä voidaan levittää paksuja kerroksia ilman reikiintymisongelmia. TGIC-vapaa polyesterijauhe on terveydelle turvallisempi vaihtoehto, mutta sitä voidaan levittää pintaan maksimissaan vain 120-160 μm.

Epoksi-polyesterijauhemaali

Epoksi-polyesterijauhemaalilla on pyritty saavuttamaan molempien jauheiden hyvät ominaisuudet. Yleisin sekoitussuhde on n. 40 % epoksia ja 60 % polyesteriä. Tällöin jauheen liituuntuminen ulkokäytössä on vain vähäistä. Mekaaninen kestävyys on vähäisempi kuin epoksijauheella. Jauhetyyppi on yleisin Suomessa käytettävistä jauhetyypeistä. Epoksi-polyesterijauheissa käytetyillä pigmenteillä on suuri vaikutus niiden ulkokestävyyteen.

Erikoisjauhemaalit

Yleisimmin käytettyjä erikoisjauhemaaleja ovat skruktuurijauhemaalit, metallihohtojauhemaalit, vasaralakat, kirkaslakat, valukappaleiden erikoismaalit ja elintarvikekosketukseen sopivat jauhemaalit. Struktuurijauheet sisältävät ainesosia, joiden avulla saavutetaan kuviollinen pinnanlaatu. Struktuurimaaleilla maalaaminen on yleensä selvästi vaikeampaa kuin tavanomaisilla maaleilla eikä korjausmaalaus yleensä onnistu hyvin. Metallihohtojauhemaalit sisältävät metallipigmenttejä ja myös niillä maalaaminen on selvästi tavanomaista jauhemaalausta vaativampaa.

Muut jauhemaalityypit

Muita jauhemaalityyppejä ovat mm. polyuretaani-, akrylaatti-, sinkkipöly- ja rilsanjauhemaalit. Rilsanjauhemaalaus vaatii alleen erillisen pohjamaalauksen ja on huomattavan kallista. Sillä saavutetaan kuitenkin erittäin hyvä mekaaninen kestävyys. Sinkkipöly jauhemaalausta käytetään pohjamaalauksena, kun pinnalle halutaan hyvä korroosionkestävyys. Teflon-jauhetta voidaan käyttää kun halutaan pinnalle alhainen kitka. Ongelmana on uunituksen korkea lämpötila (yli 300 °C), jolloin uunitukseen ei yleensä käy tavallinen jauhemaalausuuni.
Danny Way

Danny Way (s. 15. huhtikuuta 1974 Portland, Oregon) (tunnetaan myös nimellä D-Way) on yhdysvaltalainen ammattilaisrullalautailija. Hän asuu San Diegossa, Kaliforniassa.

Elämäkerta

Way voitti ensimmäisen rullalautailukilpailunsa 11-vuotiaana. Vähän sen jälkeen Hosoi ja Vision Street Wear alkoivat sponsoroida häntä. 14-vuotiaana Waysta tuli Bones Brigade -ryhmän jäsen. Hän lähti tiimistä muutaman kuukauden päästä saadakseen sponsorisopimuksen H-Streetin kanssa. Vuonna 1989 Way voitti ensimmäisen verttikilpailunsa Michiganissa. Vuonna 1990 hän jätti H-Streetin ja liittyi Blindiin. Vuonna 1991 rullalautailulehti Thrasher nimesi Wayn vuoden skeittaajaksi. Hän jätti Blindin ja perusti Plan B:n. Vuonna 1995 Way voitti X Gamesin high airin.
Vuonna 1997 Way mursi maailmanennätyksen pisimmästä ajasta ilmassa rullalaudalla. Samana vuonna hänestä tuli ensimmäinen ihminen, joka on hypännyt rullalaudalla helikopterista rampille. Vuosina 2003 ja 2004 Way palkittiin parhaana verttiskeittaajana Transworld Skateboarding Awardseissa. Vuonna 2004 Thrasher nimesi hänet jälleen vuoden parhaaksi lautailijaksi. Hän on ainoa henkilö, jolle titteli on myönnetty kahdesti. Vuosina 2004-2006 Way voitti X Gamesin big airin.
Vuonna 2005 Way hyppäsi ensimmäisenä henkilönä Kiinan muurin yli rullalaudalla. Vuonna 2008 hän tuli X Gamesin big airissa kaatumisensa vuoksi toiseksi, kun Bob Burnquistin voitti kilpailun. Hänen kenkäsponsorinsa on DC Shoes, jota hänen veljensä Damon Way oli perustamassa.
Way on kärsinyt useista loukkaantumisista. Vuonna 1995 hän loukkasi niskansa surffatessaan, ja hänelle on tehty seitsemän polvileikkausta.
Cameorooli

Elokuvissa

Usein ohjaajat tekevät cameoroolin ohjaamissaan elokuvissa. Tämä oli esimerkiksi Alfred Hitchcockin tavaramerkki. Myös monet muusikot, kuten Michael Jackson, ovat tehneet cameorooleja. Sarjakuvakäsikirjoittaja Stan Lee on esiintynyt lukuisissa Marvel-sarjakuviin perustuvissa elokuvissa. Ohjaaja Peter Jackson teki cameoroolin kaikissa Taru sormusten herrasta -elokuvissaan.
Joskus cameo tarkoittaa kuuluisuuden näyttäytymistä pikkuroolissa; näin esiintyi esimerkiksi Frank Sinatra kapakkapianistina ja Buster Keaton Central Pacific -junan konduktöörinä elokuvassa Maailman ympäri 80 päivässä tai ohjaaja Steven Spielberg verovirkailijana elokuvassa Blues Brothers. Myös George Lucas teki esiintymisen elokuvassa Tähtien sota: Episodi III – Sithin kosto isohkona sini-ihoisena poliitikkona kansleri Palpatinen taustalla. Elokuvassa Detroit Rock City Kiss-yhtye esiintyi elokuvan lopussa omana itsenään.
Yksi runsaasti cameorooleja tehneistä yksittäisistä henkilöistä on roskaelokuvien harrastaja Forrest J. Ackerman, joka ehti elämänsä aikana esiintyä peräti 210 cameossa. Yksittäisiä elokuvia, joissa on useita cameoita, on edellä mainitun Maailman ympäri 80 päivässä lisäksi esimerkiksi Casino Royale, jossa cameon tekivät muiden muassa William Holden, Stirling Moss, George Raft ja Peter O’Toole, sekä Yön selkään, jossa lukuisat elokuvaohjaajat tekivät cameoita.

Suomalaisessa elokuvassa

Suomalaisissa elokuvissa muun muassa asianajaja Matti Wuorella oli pieni rooli Aki Kaurismäen ohjaamassa elokuvassa Mies vailla menneisyyttä. Mika Häkkinen teki pienen roolin elokuvassa Uuno Turhapuro – This Is My Life, niin kuin monet muutkin tunnetut henkilöt kuten Arvi Lind, Arto Nyberg, Lenita Airisto ja Pertti Virtanen. Samoin elokuvassa Uuno Turhapuro armeijan leivissä nähtiin mokkereiden roolissa muun muassa Kalle Holmberg, Pekka Vennamo, Jorma Ojaharju ja Riki Sorsa, autosotamiehenä Ensio Itkonen  sekä omana itsenään tennispelaaja Olli Rahnasto. 
Matti Kassilan ohjaamassa elokuvassa Vodkaa, komisario Palmu Yleisradion pääjohtaja Eino S. Repo, uutistenlukija Heikki Kahila ja pääministeri Mauno Koivisto esittävät itseään.

Televisiossa

Ruotsin kuningas Kaarle XVI Kustaa esiintyi ruotsalaisessa televisiosarjassa Mika (Mika och renen Ossian på äventyr), jossa Mika oli poronsa kanssa Tukholmassa. Toinen kuninkaallinen, joka on tehnyt cameon, on Jordanian kuningas Abdullah II, joka prinssivuosinaan teki lyhyen cameon tieteissarjan Star Trek: Voyager jaksossa 35.
Fyysikko Stephen Hawking teki useita televisiocameoita, kuten Star Trek – uusi sukupolvi -jaksossa Taistelukomennus, osa 1, jossa hän pelaa pokeria Albert Einsteinin, Isaac Newtonin ja Datan kanssa. Hän on esittänyt itseään myös sarjoissa Futurama, Simpsonit ja Rillit huurussa.

Animaatioissa

Tintin seikkailut -animaatiosarjan tekijät lisäsivät Hergén jokaiseen jaksoon. Hän esiintyy myös vuoden 2011 animaatioelokuvassa Tintin seikkailut: Yksisarvisen salaisuus.

Musiikkivideoissa

Cameoita tehdään toisinaan myös musiikkivideoissa. Eurythmics-yhtyeen musiikkivideo Who's That Girl? on kuuluisa lukuisista cameoistaan.
Anders Jansson

Anders August Jansson (27. tammikuuta 1859 Hellesby, Hammarland, Ahvenanmaa – 22. tammikuuta 1882) oli suomalainen taidemaalari.
Jansson opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa Turussa 1878–1879 sekä Saksassa Düsseldorfin Kunstakademiessa 1880–1881.
Eläinten vallankumous

Juoni

Romaanissa juopon maanviljelijän maatilalla asuvat eläimet tekevät vallankumouksen vanhan karjun ohjeiden mukaan. Vallankumousta johtaneet siat alkavat hallita tilaa ”animalismiksi” kutsumansa aatteen pohjalta. Vallankumouksen johtohahmot, karjut Napoleon ja Lumipallo, joutuvat riitoihin, ja Napoleonin voitettua valtataistelun Lumipallo karkotetaan tilalta. Sikojen vallan alla eläinten olot kovenevat, ja siat varaavat itselleen yhä lisää etuoikeuksia, kunnes animalismin alkuperäisistä ihanteista on jäljellä enää fraasi: ”Kaikki eläimet ovat tasa-arvoisia, mutta toiset eläimet ovat tasa-arvoisempia kuin toiset”. Napoleon järjestää lavastettuja oikeudenkäyntejä ja teloituttaa eläimiä toisten pelottelemiseksi, myöntää itselleen suurellisia arvonimiä ja kumoaa animalismin periaatteet yksi kerrallaan. Lopulta siat alkavat kävellä kahdella jalalla ruoskat kädessä, ja muita eläimiä kohdellaan jokseenkin samoin kuin ihmisten valtakaudella. Romaanin viimeisessä kohtauksessa toiset eläimet katselevat, kuinka siat kohottavat maljoja ihmisten kanssa, eivätkä ne enää erota sikoja ihmisistä.

Historia

Kirjaa innoittivat Orwellin huomiot Espanjan sisällissodan tasavaltalaisten riidoista. Toisen maailmansodan aikana 1944 Orwellilla oli vaikeuksia saada ilmeisen neuvostovastaista kirjaa kustannetuksi. Sitä ei pidetty sopivana poliittiseen tilanteeseen, ja se tulkittiin trotskilaiseksi. Kolmas kustantaja hylkäsi teoksen Britannian tiedotusministeriön neuvosta; teos olisi voinut vahingoittaa maan suhteita Neuvostoliittoon. Itä-Euroopassa teos vapautettiin Unkarissa 1989 ja Neuvostoliitossa glasnostin myötä. Yhdysvalloissa sitä on vaadittu kiellettäväksi kommunismimyönteisenä ja yksityiskohtaista seksuaalista aineistoa sisältävänä.
Eläinten vallankumouksesta on tehty kaksi elokuvasovitusta, vuonna 1954 valmistunut piirroselokuva Eläinten kapina, joka oli Britannian ensimmäinen pitkä animaatioelokuva, sekä vuonna 1999 tietokonetehosteiden avulla tehty live-action-elokuva Eläinten kapina. Molemmissa elokuvasovituksissa on kirjasta poikkeava onnellinen loppu. Lisäksi ensimmäisessä elokuvassa vanhaa tsaarinvaltaa ja uskontoa arvostelevia piirteitä on häivytetty.
Brittiläinen rockyhtye Pink Floyd julkaisi vuonna 1977 Orwellin kirjan innoittaman teema-albumin Animals, joka arvostelee kapitalistista kilpailuyhteiskuntaa.
Varisdrongo

Levinneisyys

Varisdrongoa tavataan Intian niemimaan pohjoisosissa ja Kaakkois-Aasiassa. Intian niemimaalla sitä on kuvattu paikallisesti yleisestä paikallisesti runsaslukuiseksi. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Curtis Lazar

Seuraura

Lazar aloitti jääkiekkoilun Vernonissa. Hän pelasi kauden 2009–2010 Pursuit of Excellencen joukkueessa, jonka kapteenina Lazar toimi ja teki OMAHA:n runkosarjassa 51 ottelussa peräti 115 tehopistettä. Hän voitti kauden päätteeksi sarjan mestaruuden ja valittiin Brittiläisen Kolumbian vuoden jääkiekkoilijaksi. Edmonton Oil Kings varasi Lazarin koko WHL:n varaustilaisuuden toisena pelaajana vuonna 2010 edellään vain Alex Forsberg. Kauden 2010–2011 hän vietti pääasiassa Okanagan Hockey Academyssa, jonka paras pistemies Lazar oli ja hänet valittiin joukkueen arvokkaimmaksi pelaajaksi. Lazar edusti kauden aikana myös Brittiläistä Kolumbiaa Kanadan talvikisoissa, joissa hän toimi joukkueen kapteenina. Lazar voitti turnauksen piste- ja maalipörssin tehoilla 12+5=17. Hän voitti kultaa. Loppukaudella Lazar pelasi Oil Kingsissa kuusi runkosarja- ja neljä playoff-ottelua.
Ensimmäinen kokonainen WHL-kausi 2011–2012 toi Lazarille 63 runkosarjaottelussa tehot 20+11=31. Kevään 2012 pudotuspeleissä hän oli tehoilla 8+11=19 Oil Kingsin paras maalintekijä ja jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Michael St. Croix’n kanssa. Lazar voitti kauden päätteeksi WHL:n mestaruuden, Ed Chynoweth Cupin. Kaudella 2012–2013 hän nousi Oil Kingsin varakapteeniksi ja voitti joukkueen sisäisen maalipörssin 38 osumallaan. Tehopisteitä runkosarjassa kertyi kaikkiaan 61. Lazar pelasi kauden aikana myös CHL Top Prospects Gamessa.
Ottawa Senators varasi Lazarin ensimmäisellä kierroksella 17. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2013. Hän teki saman vuoden syyskuussa kolmivuotisen tulokassopimuksen joukkueen kanssa. Kaudella 2013–2014 Lazar oli Oil Kingsin paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Henrik Samuelssonin jälkeen tehoilla 41+35=76. Hän sijoittui koko WHL:n maalipörssissä yhdeksänneksi. Lazar voitti kauden päätteeksi WHL:n ja koko Memorial Cupin mestaruuden. Hänet palkittiin Memorial Cupin urheiluhenkisimpänä pelaajana ja valittiin WHL:n itäisen konferenssin ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Kaudeksi 2014–2015 Lazar otti syksyn 2014 harjoitusleirin päätteeksi paikkansa Ottawa Senatorsin NHL-kokoonpanosta. Hän teki näin ollen NHL-debyyttinsä kauden avauskierroksella 10. lokakuuta 2014 vieraissa Nashville Predatorsia vastaan. Lazar sai ottelussa jääaikaa 15.04 minuuttia. NHL-uransa avausmaalin hän teki 15. joulukuuta 2014 vieraissa Buffalo Sabresia vastaan.

Perhe

Lazarin vanhemmat ovat Dave ja Karen Lazar. Curtisilla on kolme sisarusta; Jenna, Ryan ja Cory.
Kasvitieteellinen puutarha (maalaus)

Kasvitieteellinen puutarha on suomalaisen taiteilijan Helge Dahlmanin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1958. Kooltaan maalaus on 46,5×54,5 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelmaan.
Helge Dahlman pelkistää avaran taivaan alle näkymää Helsingin kasvitieteellisestä puutarhasta tähän syksyiseen maalaukseen. Aidan takana olevat kupoli- ja taitekattoiset rakennukset luovat näkymään hieman itämaisen aavikkokaupungin tunnelmaa.