google/wiki40b huggingface dataset:
Rapap

Rapap Oy oli suomalainen sijoitusyhtiö, joka sijoitti ammattiyhdistysliiton rahoja.
Rapap perustettiin 1988. Rapapin tarkoitus oli pelastaa ay-väen tappiollisiksi muuttuneet sijoitukset. Rapapin osakkaiksi tuli 21 ay-johtajaa ja -toimihenkilöä. He olivat ottaneet sijoituslainaa ja sijoittaneet rahat Sijoitusrahasto-SP:n osuuksiin 1987. Rahaston arvo oli kuitenkin heti laskenut. Ay-sijoittajat syyttivät tappioistaan sijoitukset järjestänyttä SKOP:ia. Ratkaisuksi SKOP ehdotti Rapapin perustamista. Ay-väen tappiolliset sijoitusrahasto-osuudet siirrettiin Rapapiin. Tätä varten osakkaat takasivat 17,8 miljoonan markan edestä lainoja SKOP:lle. Rapapin hallituksen puheenjohtajaksi tuli STTK:n talouspäällikkö Anssi Kuusela.
Rapapin toiminta oli kuitenkin alusta alkaen raskaasti tappiollista. Jo ensimmäisenä tilikautena oma pääoma painui miljoonan markkaa tappiolle. Tilintarkastajan mukaan yhtiö hukkasi tahallaan omaisuuttaan, kun se lunasti itselleen ylihintaisia rahasto-osuuksia. Se olikin yhtiön ainoa tarkoitus: peittää aiemmat tappiot. Tilintarkastaja vaati Rapapin asettamista selvitystilaan. Hallitus kieltäytyi ja tilintarkastaja erosi.
Rapapin osakekaupat epäonnistuivat ja tappiot kasvoivat. Osakkaat vaativat pelastusta. He saivat tuekseen STTK:n puheenjohtajan Jorma Reinin, jonka omat tappiolliset sijoitukset SKOP oli pelastanut jo aiemmin yhdessä kolmen muun ay-johtajan kanssa. Reini uhkasi SKOP:n pääjohtajaa Christopher Wegeliusta, että ay-liikkeen rahat kiertävät SKOP:n kaukaa, jos muitakin ay-sijoittajia ei pelasteta.
Painostuksen alla SKOP myöntyi järjestelyyn, jossa se myönsi Rapapille 50 miljoonan markan lainan. Rahoilla ostettiin ay-johtajien arvopapereita ylihintaan. Tappiolliset arvopaperit siirrettiin vaihtokaupalla TVK-Investille. Vastineeksi Rapap sai Ratamestarinkatu 9:n osakkeita. Ay-väen arvopaperien yhteenlaskettu tappio oli 6 miljoonaa markkaa. Järjestelyn yhteydessä ay-sijoittajat vapautettiin takausvastuistaan.
Rapapin kirjanpidossa keploteltiin. Vuodelta 1989 Rapap näytti miljoona markkaa voittoa, vaikka se todellisuudessa oli tehnyt viiden miljoonan markan tappion. Yhtiö olisi pitänyt heti laittaa selvitystilaan, mutta niin ei tehty. Se yritti myydä kiinteistön takaisin TVK-Investille, mutta kauppa ei toteutunut. Lopulta SKOP:in oli pakko ajaa Rapap konkurssiin 1991. Yhtiöstä aiheutui noin 20 miljoonan markan luottotappio. Henkilökohtaisten takausten puuttuessa tappio jäi SKOP:n kontolle. SKOP:n romahdettua tappio kuitattiin pankkituesta, mikä tarkoitti, että ay-johtajien sijoituksista syntyneet 20 miljoonan markan tappiot jäivät lopulta veronmaksajien kontolle.
SKOP teki jälkikäteen syytepyynnön Rapapin luotutuksesta ja takausten rauettamisesta. Syyttäjä päätti 1994, ettei syytteitä nosteta. Syyttäjän mukaan kyse oli hyvä veli -toiminnasta, joka oli moraalisesti ja eettisesti arveluttavaa muttei lainvastaista.
Pekka Sammallahti

Pekka Lars Kalervo Sammallahti (inarinsaameksi Sevtil-Piäkká, s. 21. toukokuuta 1947 Helsinki) oli Oulun yliopiston Giellagas-instituutin saamen professori. Hän asuu nykyään Utsjoella.
Sammallahden vanhemmat olivat kultaseppä Lars Päiviö Sammallahti ja Maire Kaarina Halén. Hän suoritti ylioppilastutkinnon Helsingin Suomalaisessa Yhteiskoulussa vuonna 1966 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1971, lisensiaatiksi 1975 ja tohtoriksi 1977. Väitöskirjan aiheena oli Norjansaamen Itä-Enontekiön murteen äänneoppi. Kielenkääntäjän tutkinnon englanti–saame hän suoritti vuonna 1992. Helsingin yliopiston suomalais-ugrilaisen kielentutkimuksen dosentti hän on ollut vuodesta 1977.
Sammallahti toimi Helsingin yliopistossa assistenttina 1968–1971 ja tutkijana 1972–1977. Oulun yliopiston saamen kielen ja saamelaiskulttuurin apulaisprofessori hän oli 1977–1982 ja professori vuodesta 1982. Norjassa sijaitsevan pohjoismaisen saamelaisinstituutin toinen professori hän oli 1989–1996 ja Tromssan yliopiston professori 1993–1998. 
Sammallahti on Suomalaisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1988 ja Norjan tiedeakatemian jäsen vuodesta 1992. Valtion kirjallisuuspalkinnon hän sai vuonna 1975 ja tiedonjulkistamispalkinnon 1976. Ruotsalainen Kungliga Gustav Adolfs Akademin (Uppsala) palkitsi hänet vuonna 2000 ja Oulun yliopisto myönsi hänelle varttuneen tutkijan palkinnon vuonna 2002. Sammallahti on ollut myös Ylioppilastutkintolautakunnan apulaisjäsen (1982–1994).
Sammallahden merkittävimmät tutkimusalat ovat olleet saamelaiskielten sanasto ja fonetiikka sekä uralilaisten kielten historiallinen fonologia. Hän on toimittanut monia tärkeitä saamelaiskielten sanakirjoja, muun muassa laajan pohjoissaamelais-suomalaisen sanakirjan (1993) ja pohjoissaamelais-saksalaisen sanakirjan (yhdessä Klaus Peter Nickelin kanssa, 2006). Yhdessä Juha Janhusen kanssa hän on edelleen kehittänyt Erkki Itkosen aloittamaa uralilaisten kielten äännehistorian tutkimusperinnettä. Hän kirjoitti artikkelin "Historical phonology of the Uralic languages" Denis Sinorin toimittamaan ja vuonna 1988 julkaistuun teokseen The Uralic Languages, joka on merkittävimpiä ja siteeratuimpia vertailevan uralistiikan perusteoksia. Sammallahti on tutkinut myös saamelaiskielten syntaksia. Hän on ollut mukana kehitettäessä saamelaiskielten ortografiaa ja kehittänyt merkittävästi pohjoissaamenkielistä terminologiaa.
Valokuvaajana Sammallahti on pitänyt useita yksityisnäyttelyitä Suomessa vuodesta 2013 lähtien ja osallistunut yhteisnäyttelyihin Suomessa, Saksassa ja Ranskassa. Hänen veljensä on valokuvaaja Pentti Sammallahti.
Romanisches Café

Romanisches Café oli Berliinin nykyisen Breitscheidplatzin luona ennen toista maailmansotaa sijainnut kahvila, joka tunnettiin kirjailijoiden, taiteilijoiden ja kulttuuripersoonallisuuksien kohtaamispaikkana.
Romanisches Café sijaitsi Kurfürstendammilla Keisari Vilhelmin muistokirkkoa vastapäätä olleessa Franz Schwechtenin suunnittelemassa rakennuksessa, joka oli suunnilleen nykyisen Europa-Centerin kohdalla. Nimi (”Romaaninen kahvila”) viittasi talon ja muiden läheisten rakennusten uusromaaniseen tyyliin. Romanisches Cafén perusti kauppias Bruno Fiering vuonna 1916 vuonna 1899 valmistuneeseen rakennukseen.
Kahvila oli aluksi poliitikkojen ja liikemiesten suosiossa, mutta Weimarin tasavallan aikana siitä tuli kuuluisa kirjailijoiden ja taiteilijoiden kohtauspaikka, mikä rooli oli aiemmin kuulunut läheiselle Café des Westensille. Romanisches Cafén asiakkaisiin kuuluivat 1920-luvulla muun muassa teatteriohjaaja Max Reinhardt, kriitikko Alfred Kerr, laulaja Claire Waldoff, taidemaalarit Otto Dix ja George Grosz, kirjailijat Bertolt Brecht, Alfred Döblin, Erich Kästner, Irmgard Keun, Leonhard Frank ja Rudolf Leonhard, säveltäjä Hanns Eisler, satiirikko Kurt Tucholsky, tanssija Anita Berber sekä runoilija Else Lasker-Schüler. Kahvilassa vierailivat myös taiteilijoita etsineet tunnetut galleristit ja kirjailijoita etsineet kustantajat. Elokuvaohjaaja Billy Wilderin on sanottu laatineen ensimmäisen elokuvansa käsikirjoituksen Romanisches Cafén terasilla.
Monet Romanisches Cafén tunnetuista asiakkaista olivat vasemmistoälyköitä. Kahvila menetti tunnetuimmat asiakkaansa natsien noustua valtaan Saksassa vuonna 1933. Rakennus tuhoutui toisessa maailmansodassa. Se tuhoutui täydellisesti marraskuun 1943 pommituksissa.
Helsingin kulttuurikeskus

Helsingin kulttuurikeskus on Helsingin kaupungin virasto, jonka tehtävänä on edistää taidetta, kulttuuria ja luovuutta. Kulttuurikeskus kehittää kulttuurisesti rikasta ja monimuotoista Helsingin seutua.
Kulttuurikeskus jakaa vuosittain avustuksina lähes 17 miljoonaa euroa, josta kaksi kolmasosaa ohjataan yhteisöjen tukemiseen, viidennes teatterilain piiriin kuuluville ammattiteattereille ja 10-15 prosenttia harkinnanvaraisiin avustuksiin. Virastopäällikkönä toimii kulttuurijohtaja Stuba Nikula.

Verkkolehti Skenet

Helsingin kulttuurikeskus julkaisee verkkolehteä Skenet.fi. Skenet on jo perinteikäs netissä toimiva julkaisu, joka perustettiin vuonna 1997.
Alusta alkaen Skenet on tukenut taiteen tekijöitä ja yksittäisiä taiteilijoita kulttuuritapahtumien tiedotusvälineenä. Skenet julkaisee viikoittain kymmenkunta ajankohtaista arviota elokuvista, teatteriensi-illoista ja näyttelyistä. Lisäksi se esittelee ennakkoon lyhytkestoisia musiikki- ja tanssi tai kuvataidetapahtumia. Oman lisänsä tarjontaan tuovat lasten kulttuuritapahtumien esittelyt.
Skenet esittelee erilaajuisia tapahtumia, mutta pääpaino on pienissä produktioissa. Tällä tavoin halutaan nostaa esiin pääkaupunkiseudun monipuolista ja runsasta kulttuuritarjontaa sekä laajentaa kulttuurikritiikin kirjoa Helsingissä.
Herman Holmberg

Herman Wilhelm Holmberg (käytti Saksassa peitenimeä Hoffman) (12. heinäkuuta 1877 Espoo – 28. maaliskuuta 1949) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Henrik Wilhelm Holmberg ja Amanda Matilda Weckström. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Aino Aleksandra Aaltosen kanssa.

Opinnot

Holmberg kävi kansakoulun ja suoritti Helsingin merikoulussa alaperämiestutkinnon vuonna 1901 ja perämiestutkinnon vuonna 1903 sekä merikapteenintutkinnon vuonna 1906.

Jääkärikausi

Holmberg palveli useilla Suomen höyrylaiva osakeyhtiön laivoilla toisena ja ensimmäisenä perämiehenä vuosina 1906–1914 ja oli höyrylaiva S/S Castorin ensimmäisenä perämiehenä kun ensimmäinen maailmansota alkoi ja alus takavarikoitiin Bremenissä ja hän itse tuli internoiduksi. Hänen onnekseen hänelle tuli mahdollisuus päästä vapauteen liittymällä vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 27. syyskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella.

Sisällissodan jälkeinen aika

Holmberg palveli sisällissodan jälkeen edelleen 2. Jääkärirykmentissä, josta muodostettiin myöhemmin Porin jalkaväkirykmentti n:o 2. Hän toimi rykmentissä 7. komppanian nuorempana upseerina. Armeijasta hän erosi 5. marraskuuta 1918 ja siirtyi 4. huhtikuuta 1919 Merenkulkuhallituksen palvelukseen, jossa hänet sijoitettiin varastokonttorin varastonhoitajaksi. Hänet haudattiin Helsinkiin.
Viinitila Falcon Crest

Viinitila Falcon Crest oli amerikkalainen primetime-saippua, joka kertoi kahdesta rikkaasta viinitilaperheestä: Channingit ja Giobertit. Sarjan tapahtumapaikkana oli pieni Tuscany Valleyn kaupunki läheltä San Franciscoa.
Sarjaa esitettiin CBS:llä. Ensimmäinen jakso nähtiin Yhdysvalloissa 4. joulukuuta 1981 ja viimeinen jakso 17. toukokuuta 1990. Sarjaa tehtiin yhteensä 227 jaksoa. Sarjassa näyttelivät mm. Jane Wyman, Lorenzo Lamas, Anne Archer ja Eddie Albert.
Gustave Niebaum

Gustave Niebaum (alk. Gustaf Ferdinand Nybom) (31. elokuuta 1842 Helsinki – 5. elokuuta 1908 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat ) oli suomalainen merikapteeni ja viinitilallinen. Niebaum suoritti merenkulun tutkinnon Helsingissä ennen kuin purjehti laivallaan Alaskaan metsästämään turkiksia. Niebaum kartoitti osia Alaskan rannikosta ja perusti Alaskan Commercial Companyn. Toimiessaan Venäjän konsulina San Franciscossa Niebaum oli keskeisiä myötävaikuttajia Alaskan siirtymisessä Yhdysvaltojen hallintaan.
Niebaum osti vuonna 1880 Inglenookin viinitarhan (78 eekkeriä) ja sitä ympäröineet tilukset (124 eekkeriä). Viinitarhan ensimmäiset viinit saatiin vuonna 1882, jolloin Niebaum osti kaikkiaan 712 eekkeriä lisämaata. Niebaum alkoi kehittää tilaa, ja vuoden 1889 Pariisin maailmannäyttelyssä Niebaumin viinit voittivat useita palkintoja. Vauraaksi kasvanut yritys jäi Niebaumin kuoltua vuonna 1908 hänen leskensä haltuun. Myöhemmin kieltolain jälkeen toimintaa jatkoivat John Daniel Jr. ja Susan Niebaum. Vuonna 1975 elokuvaohjaaja Francis Ford Coppola osti tilan, joka tunnettiin pitkään nimellä Rubicon Estate Winery (aiemmin Niebaum-Coppola Winery). Vuonna 2011 Coppola sai haltuunsa Inglenook-tavaramerkin ja viinitila on siitä asti tunnettu jälleen alkuperäisellä nimellään.
Magnús Blöndal Jóhannsson

Magnús Blöndal Jóhannsson (8. syyskuuta 1925 – 1. tammikuuta 2005) oli islantilainen säveltäjä.

Elämä

Magnús aloitti musiikkiopintonsa Reykjavíkissa ja jatkoi niitä vuosina 1947–53 Juilliard School of Musicissa, New Yorkissa. Hän oli yksi ensimmäisinä sarjallista tekniikkaa hyödyntäneistä islantilaissäveltäjistä. Hänen ensimmäinen dodekafoninen teoksensa oli Four Abstractions, jonka hän sävelsi opiskellessaan New Yorkissa. Islannissa Magnús oli vuonna 1959 mukana perustamassa Musica Nova -kokoonpanoa. Samoihin aikoihin hän ryhtyi koettamaan lahjojaan elektronisen musiikin parissa. Hänen ensimmäinen elektroninen työnsä oli Electronic Study, joka kantaesitettiin Musica Novan konsertissa huhtikuussa 1960. Tätä teosta seurasivat Constellations (1961) ja Points (1962). Magnús työskenteli Islannin yleisradiossa, mikä myös edisti hänen työtään elektronisen musiikin säveltäjänä.
Magnús sävelsi myös lauluja sekä elokuva- ja teatterimusiikkia; hän sävelsi musiikin muun muassa Ósvaldur Knudsenin elokuvaan Sveitin milli Sanda.
Vuoden 1970 jälkeen Magnús piti lähes vuosikymmenen taukoa sävellystyöstään. Hän teki paluun uudenlaisella tyylillä, jota on luonnehdittu uusromanttiseksi. Tätä tyyliä edustaviin teoksiin kuuluu Adagio (1980), jonka säveltäjä ensin loi tietokoneeseen kytketylle syntetisaattorille, mutta jonka hän myöhemmin sovitti jousille sekä celestalle ja muille lyömäsoittimille. Teoksesta on olemassa myös urkuversio.
Magnús oli kolmesti naimisissa, ja hän sai kaksi lasta.
Aleksei Golovan

Aleksei Ivanovitš Golovan (s. 2. helmikuuta 1966, Dubnassa, Moskovan alueella, Neuvostoliittossa) (venäjäksi Алексей Иванович Головань) oli Venäjän federaation presidentti Dmitri Medvedevin täysivaltainen lasten oikeuksien edustaja (venäjäksi Уполномоченный при Президенте Российской Федерации по правам ребёнка) vuonna 2009.
Aarne Kivekäs

Aarne Kivekäs (ven. Арне Францевич Кивекяс, s. 27. maaliskuuta 1902 Helsinki - 1982) oli neuvostoliittolainen yleisurheilija ja Spartakiadien mestari 800 metrillä vuonna 1928.
Kivekäs syntyi Helsingissä työväenluokan perheeseen. Koulun käytyään hän työskenteli mekaanikkona Kouvolan varikolla. Suomen sisällissotaan 1918 Kivekäs osallistui punaisten puolella. 1920-luvun alussa Aarne oli yksi parhaista juoksijoista Suomessa ja voitti seitsemän ammattiyhdistysliikkeen  mestaruutta keskipitkillä matkoilla.
Lokakuussa 1924 Kivekäs valittiin Työväen Urheiluliiton edustajaksi Punaisen Urheiluinternationaalin kokoukseen Moskovaan. Tältä reissulta Kivekäs ei enää palannut Suomeen. Hänestä tuli Leningradin kansainvälisen sotakoulun kurssilainen. Myöhemmin Kivekäs asui ja toimi Karjalassa.
Aarne Kivekäs voitti kolme kultamitalia Venäjän federaation yleisurheilumestaruuskisoissa vuonna 1927. Seruraavana vuonna hän voitti 800 metriä Spartakiadeissa.
Toisen maailmansodan alussa Kivekäs toimi hiihtojoukkojen päällikkönä Karjalassa ja haavoituttuaan majuri Kivekäs osallistui puna-armeijan hiihtokoulutukseen Uralilla.
Sodan jälkeen Kivekäs opiskeli Tbilisin urheiluyliopistossa, josta valmistuttuaan 1949 palasi Karjalaan, jossa toimi lehtorina Petroskoin yliopistossa.
Jeff Foxworthy

Jeffrey Marshall ”Jeff” Foxworthy (s. 6. syyskuuta 1958 Atlanta) on yhdysvaltalainen stand up -koomikko, televisioesiintyjä ja kirjailija. Foxworthy tunnetaan erityisesti maalaisjunteille naureskelevasta huumoristaan, ja hänen tavaramerkkilauseensa on "Saatat olla punaniska, jos..." ("You might be a redneck, if...").

Ura

Foxworty juonsi omaa The Jeff Foxworthy Show -ohjelmaansa vuosina 1995–1996 ABC-kanavalla ja 1996–1997 NBC-kanavalla. Hänen ensimmäinen komedialevynsä You Might Be a Redneck If... oli ilmestyessään kaikkien aikojen myydyin komedialevy, ja hänen huumorikirjansa ovat myyneet miljoonittain. Foxworthy kuuluu kansanomaista huumoria viljelevään Blue Collar Comedy -koomikkoryhmään, johon kuuluvat myös Bill Engvall, Larry the Cable Guy ja Ron White.
2000-luvulla Foxworthy on juontanut televisio-ohjelmaa Are You Smarter Than a 5th Grader? ja vuodesta 2012 alkaen GSN-kanavan raamattuaiheista ohjelmaa The American Bible Challenge.

Yksityiselämä

Foxworthy on naimisissa ja hänellä on kaksi tytärtä. Hän tuki Mitt Romneyn presidenttikampanjaa vuonna 2012.
Yli-insinööri

Yli-insinööri on Suomessa ansioituneelle insinöörille  myönnettävä arvonimi. Se on myös eräiden julkishallinnon insinöörien virkanimike.

Yli-insinöörin arvonimi

Yli-insinööri on tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 9. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko 4 250 euroa tai 1 100 euroa.
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1937 kanavapäällikkö Albert Wulffille. Vuosien 1918–2013 aikana yli-insinöörin arvonimi on myönnetty 371 henkilölle.
Owain Yeoman

Owain Sebastian Yeoman (s. 2. heinäkuuta 1978 Chepstow, Monmouthshire) on walesilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan televisiosarjassa Mentalist, jossa hän esittää agentti Wayne Rigsbyä.
Yeoman on näytellyt myös tv-sarjoissa Generation Kill, The Nine, Kitchen Confidental ja Midsomerin murhat. Lisäksi hän on näytellyt myös elokuvassa Troija (2004). Yeoman on valmistunut Royal Academy of Dramatic Artsista Lontoossa vuonna 2003.

Yksityiselämä

Yeoman oli naimisissa näyttelijä Lucy Davisin kanssa vuodesta 2006 vuoteen 2011 saakka. Vuonna 2013 hän meni uudelleen naimisiin, tällä kertaa korusuunnittelija Gigi Yallouzin kanssa.
Yeoman on vegetaristi ja harrastaa valokuvausta.
Mary Pierce

Uran jälkeen

Pierce lopetti peliuransa vuonna 2006 ja muutti vuonna 2008 Intian valtameressä sijaitsevaan Mauritiuksen saarivaltioon, jossa hän toimii helluntalaisyhteisössä eläen vaatimattomasti ja tehden lähetystyötä.
Mattias Wallgren

Ura

Wallgren aloitti uransa Ersbodan junioreissa 13-vuotiaana. Sittemmin hän on edustanut Dalenia Ruotsin pääsarjassa Superliigassa. Wallgren siirtyi vuonna 2008 Sveitsin pääsarjaan, jossa hän saavutti kaksi Sveitsin mestaruutta vuosina 2009 ja 2010.
Kesällä 2010 Wallgren palasi takaisin Ruotsiin ja vanhaan seuraansa Daleniin.

Maajoukkueura

Wallgren pelasi ensimmäisen kerran Ruotsi maajoukkueessa vuonna 2003. Sittemmin hän on edustanut Ruotsia myös MM-tasolla muun muassa vuosien 2008 ja 2010 MM-kisoissa.
Luolaleijona

Piirteet

Luolaleijona tunnetaan paitsi fossiileista, myös esihistoriallisten ihmisten luolamaalauksista. Niistä on päätelty luolaleijonan olleen anatomisesti muutoin samanlainen kuin nykyiset leijonat, mutta kasvattaneen talveksi paksun, valkoisen talviturkin. Uroksella ei myöskään ollut samanlaista harjaa kuin nykyleijonilla. Kokoa luolaleijonalta löytyi nykyisiä afrikkalaisia ja aasialaisia leijonia enemmän; pituutta sillä oli häntineen yli neljä metriä, säkäkorkeutta jopa 1,5 metriä ja painoa jopa 500 kg. Luolaleijonalla oli pitemmät jalat kuin nykyleijonalla, joten koostaan huolimatta se todennäköisesti oli liikkeissään yhtä sulava, nopea ja äänetön kuin nykyleijonat.
Luolaleijonan saaliita olivat muut samalla alueella eläneet suuret eläimet, kuten hirvet, antiloopit, visentit, peurat, hevoset, villisiat, norsun, sarvikuonon ja mammutin poikaset ja toisinaan myös ihmiset. Luolista löytyneiden jäännösten perusteella on päätelty, että luolaleijonat ovat joskus saattaneet yrittää syödä talvehtivia luolakarhuja, mutta ne olivat ilmeisesti kuolleet yrittäessään. Luolaleijonan uskotaan luottaneen saalistaessaan kestävyyteen eikä yllätykseen ja nopeuteen kuten nykyisten leijonien.
Jäätyneitä, hyväkuntoisia luolaleijonan poikasia löytyi Jakutiasta vuonna 2015.

Sukupuutto

Luolaleijona hävisi laajoilta alueilta ennen mammuttia viime jääkauden lopussa. Radiohiiliajoitusten mukaan luolaleijona hävisi Siperiasta Böllingin lämpenemisen alussa noin 14600 vuotta sitten. Euroopan viimeiset luolaleijonat elivät näihin aikoihin Etelä-Saksassa. Alaskassa saattoi elää silti luolaleijonia vielä 13300 vuotta sitten.
Resonanssi

Resonanssi eli myötävärähtely on fysiikan ilmiö. Värähtelykykyinen systeemi on resonanssissa, kun siihen vaikuttaa ulkopuolinen voima, jonka vaihtelun taajuus on sama tai lähes sama kuin järjestelmän ominaisvärähtelytaajuus. Voiman voi aiheuttaa esimerkiksi toinen värähtelevä kappale, sähkökenttä tai magneettikenttä. Resonanssi voimistaa värähtelyn erityisen suureksi.
Mekaanisesta resonanssista on usein haittaa. Koneen osa saattaa hajota joutuessaan resonanssiin, ja jopa suuria siltoja on murtunut tuulen aiheuttaman resonanssin vaikutuksesta. Sähköistä resonanssia hyödynnetään värähtelypiirissä, jota käytetään yleisesti elektronisissa laitteissa, kuten televisiossa ja radiossa. Akustista resonanssia puolestaan tarvitaan äänen tuottamiseen soittimissa, ihmisen äänielimissä ja vaikkapa ääniraudassa.
Resonanssi-ilmiöillä on suuri merkitys materiaalitutkimuksessa. Mittaamalla aineen osasten resonanssitaajuuksia – eli niiden spektri – voidaan saada yksityiskohtaista tietoa aineen rakenteesta. Esimerkkejä ovat ydinmagneettinen resonanssi (NMR), elektroni-spin resonanssi (ESR) ja ytimen gammaresonanssi (NGR) eli Mössbauerin ilmiö, joita kaikkia hyödynnetään spektroskopiassa.
Resonanssissa resonoiva systeemi tai sen osa värähtelee sinimuotoisesti resonanssitaajuudella. Värähtelyä voidaan analysoida matemaattisesti Fourier-muunnoksen avulla, jolloin värähtelyn spektri saadaan esiin.
Arvo Jankko

Arvo Voldemar Jankko (21. toukokuuta 1885 Jääski – 19. kesäkuuta 1921) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat nimismies Voldemar Johannes Jankowsky ja Klara Aleksandra Herckman.

Opinnot

Jankko kävi neljä luokkaa Viipurin suomalaista yhteiskoulua ja Kuopion teollisuuskoulun vuosina 1905–1907.

Jääkärikausi

Jankko toimi piirtäjänä Helsingissä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 21. maaliskuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella. Jankko osallistui vuonna 1917 Polangenissa järjestetyille erikoiskursseille (pommarikurssi). Pataljoonan kotiuduttua helmikuussa 1918 Jankko joutui jäämään sairaalahoitoon Libaun sotilassairaalaan Saksaan, hänellä todetun keuhkotaudin takia.
Ray Lema

Ansi Ray Lema (s. 1946) on kinshasankongolainen muusikko.
Lema syntyi Lufutotossa. Hän työskenteli Zairen kansallisbaletissa ennen lähtemistään Yhdysvaltoihin 1979 ja sen jälkeen Eurooppaan. Hänen ensimmäiset albuminsa olivat Koteja (1982), Kinshasa-Washington DC-Paris (1982), Médecine (1985) ja Bwana Zoulou Gang (1988). Sen jälkeen Lema solmi levytyssopimuksen Island Recordsin kanssa ja saavutti kansainvälistä suosiota albumeillaan Nangadeef (1989) ja Gala (1990).
Lema on säveltänyt jonkin verran elokuvamusiikkia.
Jodietaani

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Jodietaani on huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä. Yhdiste hajoaa herkästi valon vaikutuksesta, minkä vuoksi se säilytetään tummissa pulloissa. Yhdiste liukenee veteen vain vähäisessä määrin, mutta orgaaniset liuottimet, kuten etanoli ja dietyylieetteri liuottavat sen täysin.
Jodietaania valmistetaan etanolin ja jodin välisellä reaktiolla punaisen fosforin läsnä ollessa.
Yhdistettä käytetään orgaanisissa synteeseissä etyloimisreagenssina, eli etyyliryhmien liittämiseen molekyyliin. Muita käyttökohteita ovat muun muassa mineraalien tiheyden määritys ja aikaisemmin lääketieteessä ihon sienitautien hoitamiseen.
Germán Sánchez

Germán Sánchez (s. 4. kesäkuuta 1989 Alicante) on espanjalainen autourheilija. Hän aloitti uransa 16-vuotiaana Espanjan F3-mestaruussarjassa vuonna 2006. Hän voitti Copa de Espana luokan mestaruuden ja sijoittui 13:nneksi pääsarjassa. Hän jatkoi sarjassa vuosina 2007–2008 voittaen pääsarjan mestaruuden vuonna 2008. Vuonna 2009 Sánchez kilpaili Formula 2 -luokassa saavuttaen vain kaksi pistettä sijoittuen sijalle 24. Kauden jälkeen Sánchez ilmoitti vetäytyvänsä autourheilusta toistaiseksi.
Diary of a Mad Black Woman

Juoni

Asianajaja Charlesilla ja hänen vaimollaan Helenillä pitäisi olla kaikkea; rahaa ja täydellinen elämä upeassa kartanossa. Juuri kun pari alkaa viettää heidän 18. hääpäiväänsä elämä kokee täydellisen mullistuksen.