google/wiki40b huggingface dataset:
Kössi Kaatra

Kössi Kaatra (aik. Kössi Lindström, virallinen nimi vuoteen 1906 Gustaf Adolf Lindström; 6. marraskuuta 1882 Lohja – 15. marraskuuta 1928 Huddinge, Ruotsi) oli suomalainen työväenrunoilija, toimittaja ja teatteriohjaaja.

Ura

Kaatran isä oli alkoholisoitunut pikkukauppias ja perhe joutui elämään köyhissä oloissa äidin toimiessa tosiasiallisena huoltajana.  Perhe muutti 1890-luvulla Tampereelle ja Kaatra toimi koulun ohella myös sanomalehdenjakajana, juoksupoikana, maalaiskauppiaan apulaisena ja kirjapainotyöläisenä.  Myöhemmin hän pääsi konttoriapulaiseksi asianajotoimistoon.
Kaatra aloitti runoilun uusromanttisessa hengessä Eino Leino esikuvanaan, mutta Kaatran tutustuttua työväenliikkeeseen hänen runoutensa sai uuden suunnan. Ensimmäiset runonsa Kaatra julkaisi 1902 Työväen joululehdessä ja hänen runotuotantonsa huipentui suurlakon aikoihin julkaistuihin kahteen runokokoelmaan Murroksessa ja Suurlakkokuvia. Suurlakon alettua Kaatra luki Yrjö Mäkelinin laatiman Punaisen julistuksen tekstin 1. marraskuuta 1905 Tampereen raatihuoneen parvekkeelta.   
Suurlakon jälkeen Kaatran runotuotanto hiipui ja hän toimi Tampereen Työväen Teatterin ohjaajana, kirjakauppiaana ja vuodesta 1910 sekatavarakauppiaana Teiskossa.  Omistaessaan Hämeen kirjankaupan Kaatra julkaisi Markan kirjasto -nimistä laadukkaasta ulkomaisesta käännöskirjallisuudesta koostuvaa kirjasarjaa.
Vuoden 1917 maaliskuun vallankumouksen jälkeen silloin Oulussa asunut Kaatra alkoi taas kirjoittaa runoja, artikkeleita ja pakinoita. Niitä julkaistiin Kansan Tahto -nimisessä oululaisessa työväenlehdessä, jonka toimitussihteeri Kaatra oli. Suomen sisällissodan alettua ja valkoisten vallattua Oulun Kaatra piileskeli ensin koko talven asuintalonsa ullakolla ja onnistui sitten pakenemaan Tornion kautta Ruotsiin.
Kaatra asettui asumaan Tukholmaan 1918. Hän julkaisi Oulussa kirjoittamiaan runoja kokoelmassa Alhaisolauluja vuonna 1922. Hän kirjoitti myös proosateokset Punaisia ja valkoisia sekä Äiti ja poika.  Kaatra toimi Tukholmassa ilmestyneen Tukholman Suomalaisen seuran Viesti-lehden toimitussihteerinä ja kirjoitti myös artikkeleja ja pakinoita suomalaisiin ja amerikansuomalaisiin työväenlehtiin.  Hän käytti tällöin nimimerkkejä M. Törmä, M.T., Henkipatto, Töllinmies, ja Punikki.
Kaatra vietti kesiään Gotlannissa ja meni naimisiin 39-vuotiaana. Hän kuoli Ruotsissa vuonna 1928.
Pyrrolidoni

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa pyrrolidoni on vaaleankeltaista nestettä tai valkoisia levymäisiä kiteitä. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja moniin orgaanisiin liuottimiin kuten alkoholeihin, ketoneihin, dietyylieetteriin, etyyliasetaattiin, kloroformiin ja bentseeniin. Pyrrolidonin reaktiot ovat laktaameille tyypillisiä. Se muun muassa hydrolysoituu γ-aminovoihapoksi vetykloridin ja väkevien emäsliuosten vaikutuksesta, muodostaa suoloja alkalimetallien kanssa ja sen typpiatomi voidaan asyloida tai alkyloida. Anionisten kationien vaikutuksesta pyrrolidoni polymeroituu polypyrrolidoniksi (Nylon-4).

Valmistus ja käyttö

Suuressa mittakaavassa pyrrolidonia valmistetaan lähinnä butyrolaktonin ja ammoniakin välisellä reaktiolla 250–290 °C:n lämpötilassa ja 8–9 MPa:n paineessa. Reaktiossa voidaan käyttää katalyyttinä magnesiumsilikaatteja. Reaktiossa käytetään ammoniakkiylimäärää. Pienempiä määriä yhdistettä voidaan valmistaa kuumentamalla γ-aminovoihappoa yli 200 °C:n lämpötilaan, pelkistämällä meripihkaimidiä elektrolyyttisesti tai katalyyttisesti, allyyliamiinin karborbonylointi, sukkinonitriilin vedytys hydrolyyttisissä olosuhteissa tai meripihkahappoanhydridin tai maleiinianhydridin ja ammoniakin reaktiolla jalometallikatalyyttien läsnä ollessa.
Tärkein pyrrolidonin käyttökohde on reaktio etyynin kanssa, jossa muodostuu vinyylipyrrolidiinia ja edelleen polyvinyylipyrrolidiinia. Muita yhdisteestä saatavia kemikaaleja ovat muun muassa lääkkeenä käytettävä pirasetaami ja liuottimena käytettävä N-metyylipyrrolidoni. Yhdistettä voidaan käyttää myös korkealla kiehuvana liuottimena polymeerien valmistuksessa, polymeerien pehmentimenä, musteissa sekä lattiavahoissa ja kerosiinin värinpoistoon. Liuottimena se ei kuitenkaan ole typpeen sitoutuneen reaktiivisen vetyatomin vuoksi yhtä käytetty kuin N-metyylipyrrolidoni
Yoshi’s Cookie

Pelaaminen

Pelissä on tarkoitus järjestellä pelikentällä olevia keksejä siten, että yhteen riviin tulee vain yhdenlaisia pikkuleipiä.
Panzerbüchse 38

Panzerbüchse 38 (tunnetaan myös lyhenteellä PzB-38) oli Wehrmachtin toisessa maailmansodassa käyttämä rekyylipiippuinen lippaaton panssarintorjuntakivääri, jonka kehittäjä oli B. Brauer ja valmistaja Rheinmetall-Borsig. Puolan valtauksessa Panzerbüchse 38:a oli käytössä 62 kappaletta, jonka jälkeen se poistettiin käytöstä ja korvattiin Panzerbüchse 39:llä.
Panzerbüchse 38:n hyviin puoliin kuului sen helppo kuljetus, kun taas huonoihin muun muassa aseen epäluotettavuus.

Historiaa

Panzerbüchse 38 ei ollut koskaan sitä käyttäneiden sotilaiden suosiossa. Ammus ei läpäissyt uusimpien panssarien panssarointia, ja turhautuneiden saksalaisten kerrotaan mielluummin hylänneen pst-kiväärinsä kuin käyttäneet niitä alkuperäiseen tarkoitukseen. Pst-miehet vihasivat Panzerbüchse 38:n rajua rekyyliä, jonka voima saattoi aiheuttaa ampujalle solisluun murtumia.
Laurilan rautatieasema

Ratapiha

Laurilan asemalla on käytössä pääraiteen lisäksi yksi sivuraide junakohtauksia varten. Tämän lisäksi liikennepaikalla on sivuraide, jota käytetään lähinnä ratatyökoneiden väistöraiteena. Rataosat Tornion ja Rovaniemen suuntiin erkanevat ratapihan länsipäässä.

Asemarakennukset

Laurilan liikennepaikalla on ollut käytössä kaikkiaan kolme asemarakennusta. Niistä vanhin rakennettiin Bruno Granholmin suunnitelmien mukaan rautatien rakentamisen yhteydessä vuonna 1903, ja se oli tyypin III platformskjul. Rakennus tuhoutui myöhemmin tulipalossa.
Laurilan toinen asemarakennus oli ensimmäistä pientä laiturirakennusta suurempi asemarakennus. Se rakennettiin palvelemaan kasvanutta liikennetarvetta, kun Laurilasta tuli Rovaniemen radan valmistuessa risteysasema. Puisen asemarakennuksen suunnitteli Thure Hellström, ja se noudatteli samaa tyyliä kuin Koivun asemarakennus. Rakennus tuhoutui sodassa.
Laurilan viimeiseksi varsinaiseksi asemarakennukseksi rakennettiin sotien jälkeen uusi, pelkistetty asemarakennus vanhojen piirustusten pohjalta. Asemarakennus noudatteli samaa tyyliä kuin muutkin Laurilan–Rovaniemen radan uudelleenrakennetut asemat. Rakennus ja siihen kuulunut makasiini purettiin 1990-luvun alussa.
Nykyisin asemalla on asemarakennuksena tiilinen laitetila, joka sijaitsee alkuperäiseen asemaan nähden radan vastakkaisella puolella ratapihan itäpäässä.
Asenso Ampim

Pelaajaura

Ghanan Accrassa syntynyt ja Yhdysvalloissa The Groton Schoolissa high schoolinsa käynyt Ampim pelasi yliopistokoripalloa Columbian yliopistossa neljä kautta vuosina 2007–2011.
Yliopiston jälkeen Ampim suuntasi Yhdysvaltain ulkopuolelle. Hän pelasi kauden 2012–2013 libanonilaisessa Antranik SC:ssä 23,3 pisteen ja 12,0 levypallon ottelukohtaisilla keskiarvoilla. Seuraavaksi kaudeksi Ampim siirtyi virolaiseen Tallinna Kaleviin, jossa hän pelasi Meistriliigan lisäksi Baltian liigaa. Viron pääsarja Meistriliigassa Ampim oli toiseksi paras pisteidentekijä ja otti kolmanneksi eniten levypalloja. Kalev sijoittui runkosarjassa viidenneksi ja selviytyi välieriin asti, joissa se hävisi Tartu Ülikool/Rockille. Pronssiottelussa Rakvere Tarvas voitti Kalevin, joka sijoittui neljänneksi. Baltian liigassa Kalev jäi alkulohkonsa viimeiseksi. Ampim pelasi Baltian liigassa neljä ottelua 15,5 pisteen ja 8,3 levypallon keskiarvoilla.
Syksyllä 2014 Ampim teki sopimuksen suomalaisen Tampereen Pyrinnön kanssa. Pyrintö pelasi Korisliigan lisäksi Baltian liigaa. Korisliiga-debyytissään Ampim teki sarjan piste-ennätyksensä Tapiolan Honkaa vastaan tehtyään 24 pistettä ja otettuaan 15 levypalloa. Lisäksi häntä rikottiin viidesti. Jo kuuden Korisliigaottelun jälkeen, lokakuun lopussa, Ampim siirtyi eteläkorealaiseen Soul Samsung Thundersiin. Etelä-Koreassa Ampimin palkka kasvoi satoihintuhansiin euroihin per kausi.

Pelityyli

Ampim on monipuolinen heittäjä ja pystyy puolustamaan vastustajaa tämän pelipaikasta riippumatta. Ampimin kyky pelata kolmiopeliä oli tärkeässä roolissa hänen siirtyessään Pyrintöön. Hänen on kuvailtu olevan urheilullinen ja nopea sekä pelaavan kovaa.
HMS Revenge (1892)

Palvelus

Alus myytiin romutettavaksi vuonna 1919.
Apokryfiset kirjat

Vanhan testamentin apokryfit ja pseudepigrafit

Toisen temppelin aikana juutalaisissa piireissä laadittiin useita tekstejä, jotka eivät päätyneet Vanhan testamentin kaanoniin. Ajallisesti ne sijoittuvat Vanhan ja Uuden testamentin väliseen aikaan. Kirjoitukset voidaan jakaa kahteen osaan. Osa kirjoista, niin sanotut deuterokanoniset kirjat eli (Vanhan testamentin) apokryfikirjat, ovat sellaisia, jotka jotkut kirkkokunnat lukevat tai ovat lukeneet osaksi Vanhaa testamenttia. Osa kirjoista on puolestaan juutalaista uskonnollista kirjallisuutta, joilla ei ole koskaan ollut tunnustettua asemaa. Näistä käytetään puolestaan nimitystä (Vanhan testamentin) pseudepigrafiset kirjat.
Koipia

Maantietoa

Järven pinta-ala on 15,5 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 450 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Harjunjoen–Lappalanjärven alueella (14.18), jonka Rapojärven alueeseen (14.182) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 63 metriä mpy.
Urpo Ahola

Lapsuus ja nuoruus

Ahola syntyi Loimaalla maanviljelijäperheeseen mutta muutti sieltä jo lapsena vanhempiensa mukana Turun läänin Koskelle ja täältä edelleen Somerolle. Kansakoulun jälkeen hän kävi Suomen Nuoriso-opiston ja opiskeli vuosina 1929-1932 Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa sanomalehtimieslinjalla.

Näytelmäkirjailija ja toimittaja

1920- ja 1930-luvuilla Ahola julkaisi neljä näytelmää ja työskenteli toimittajana Turussa ilmestyneessä Maalaisliiton puoluelehdessä Turunmaassa vuosina 1929, 1934 ja 1935 sekä lehden toimitussihteerinä vuosina 1941–1943 ja saman lehden pakinoitsijana 1943. Maalaisliiton pää-äänenkannattajassa Maakansassa, joka vuoteen 1939 ilmestyi Viipurissa,  hän työskenteli  toimitussihteerinä vuosina 1936–1940 kirjoittaen myös teatteri- ja kirjallisuusarvosteluja ja pakinoita.

Maanviljelijä ja poliitikko

Vuodesta 1943 Ahola toimi maanviljelijänä kotitilallaan Somerolla, mutta jatkoi pakinoiden kirjoittamista vapaana toimittajana Turunmaa-lehdelle. Somerolla hän oli kunnanvaltuuston ja kunnanhallituksen jäsenenä vuodesta 1950 toistakymmentä vuotta ja yhdeksän vuoden ajan Someron kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Hän toimi myös Maalaisliiton Someron kunnallisjärjestön puheenjohtajana ja oli Keskustapuolueen puoluevaltuuskunnan jäsen. Presidentinvaaleissa 1962 hän oli presidentin valitsijamiehenä.

Poliittinen pakinoitsija

Vuonna 1959 Ahola palasi 20 vuoden tauon jälkeen vakinaiseen lehtityöhön Maalaisliiton pää-äänenkannattajan Maakansan  (vuodesta 1965 Suomenmaa) polliitiseksi pakinoitsijaksi samassa lehdessä nimimerkillä Hela 1950-luvulla pakinoineen Kalevi Kuuselan siirryttyä Maalaisliiton Joensuussa ilmestyneeseen Karjalan Maa -lehden päätoimittajaksi. Tässä tehtävässä hän toimi eläkkeelle jäämiseensä asti vuonna 1967. Pakinoitsijana Ahola käytti nimimerkkiä  Antipas, jota oli käyttänyt myös jo ennen sotia Maakansan ilmestyessä vielä Viipurissa. Edeltäjänsä Kuuselan tavoin Ahola kirjoitti poliittisista aiheista ja kohdisti kritiikkinsä etenkin presidentti Urho Kekkosen poliittisiin vastustajiin ja ammattiyhdistysliikkeen maatalousvastaisuuteen. Kun Kuusela vielä 1950-luvulla kirjoitti politisista kysymyksistä usein ärhäkkääseen sävyyn, Ahola esitti teilaavankin kritiikkinsä kohteliaasti ja hienovaraisesti. Palattuaan myöhemmin Suomenmaahan Kuuselakin muutti tyyliään leppoisammaksi. 
Ahola kuoli vuonna 1970 Helsingissä pitkään sairastettuaan.
Elinluovutuskortti

Elinluovutuskortti antaa luvan käyttää kortin täyttäneen henkilön elimiä ja kudoksia kuoleman jälkeen toisten henkilöiden hengen pelastamiseksi tai terveyden parantamiseksi. Vuoden 2010 lakimuutoksen jälkeen kortti ei enää ole välttämätön, sillä nykyisin oletetaan vainajan suostuneen elintensä luovutukseen, ellei hänen tiedetä sitä elinaikanaan erityisesti kieltäneen. Elinluovutuskortin mukana kantaminen on edelleen hyvä varmistaa tahtonsa toteutuminen.
Suomalaisista noin 18 prosenttia on allekirjoittanut elinluovutuskortin. Vuonna 2009 tehdyn kyselyn mukaan 90 % suomalaisista olisi valmis luovuttamaan elimiä kuolemansa jälkeen toisen ihmisen sairauden hoitoon. Mikäli kuollut henkilö on eläessään antanut luvan elimiensä käyttöön elinsiirroissa, toimenpide voidaan tehdä, vaikka lähiomaiset sitä vastustaisivat. Kansallisen Terveysarkiston Omakantaan pystyy ilmaisemaan mielipiteensä elinluovutuksesta.

Kortin hankinta

Valmiita elinluovutuskortteja jaetaan apteekeissa, terveyskeskuksissa, lääkäriasemilla, joillakin huoltoasemilla ja Suomen Punaisen ristin Veripalvelussa. Kortin voi tilata maksuttomasta palvelunumerosta tai tilata tai tulostaa itse Lahja elämälle -verkkosivuilta. Korttia suositellaan kuljetettavaksi aina mukanaan, jotta esimerkiksi vakavan onnettomuuden sattuessa tieto mahdollisista siirrännäisistä saadaan sairaalaan mahdollisimman pian.

Ruumiin luovutus tutkimuskäyttöön

Ruumiinsa voi testamentata myös tutkimuskäyttöön. Tämä tapahtuu ruumiinluovutuskirjalla, jonka allekirjoittamalla henkilö sitoutuu antamaan kehonsa kuoleman jälkeen opetuskäyttöön. Lomakkeita voi tilata yliopistojen lääketieteellisistä tiedekunnista. Testamentin voi peruuttaa soittamalla laitokselle. Anatomian laitos maksaa tarvittaessa ruumiin tuhkaamisen. Palsamoinnin takia ruumiiden tulee olla kokonaisia. Siksi ruumiin luovuttaja ei voi luovuttaa elimiä tai kuolla tapaturmaisesti. Myös pitkä kuljetusmatka yliopistoille karsii luovuttajia. Ongelmia tuottaa myös varastointitilojen rajallisuus.
Zaz (laulaja)

Varhainen elämä

Geffroyn äiti oli espanjan opettaja ja isä työskenteli sähköyritykselle. Vuonna 1985 hän meni Conservatoire de Tours -kouluun siskonsa ja veljensä kanssa. Hän opiskeli siellä kuusi vuotta musiikin teoriaa sekä viulua, pianoa, kitaraa ja kuorolaulua. Vuonna 1994 Geffroy muutti Bordeaux’hon. Seuraavana vuonna hän alkoi ottaa laulutunteja ja harrasti urheilua vuoden Bordeaux’ssa, samalla kun opetteli kungfua ammattilaisvalmentajan kanssa. Vuonna 2000 hän voitti maakuntaliiton stipendin, joka antoi hänelle mahdollisuuden liittyä modernin musiikin kouluun CIAM:iin (Centre d’Information et d’Activités Musicales) Bordeaux’ssa. Zazin musiikillisia vaikutteita ovat muun muassa Vivaldin ”Neljä vuodenaikaa”, jazz-laulajat kuten Enrico Macias, Bobby McFerrin ja Richard Bona sekä afrikkalais-, latinalaisamerikkalais- sekä kuubalaisrytmit. Vuonna 2006 hän muutti Pariisiin.
Sokeanäkö

Sokeanäkö on harvinainen aivokuoren vaurion takia sokeutuneilla tavattu ilmiö, jossa henkilö pystyy sokeudestaan huolimatta arvioimaan erinomaisella tarkkuudella esineiden ominaisuuksia ja sijainnin.

Tutkimuksia

Tutkija Anthony Marcel kuvasi high speed -kameralla sokeanäköön kykeneviä samalla, kun he tarttuivat pöydällä oleviin esineisiin. Tutkimuksen tulokset osoittivat liikkeiden tarkkuuden. Tutkijat ovat erimielisiä siitä, mikä mahdollistaa sokeanäön. Osa tutkijoista uskoo sokeanäköön pystyvillä olevan hieman toimivaa näköaivokuorta ja osa taas on sitä mieltä, ettei sokeanäköön tarvita lainkaan näköaivokuorta.
Yhdysvaltalaisessa Ricen yliopistossa tehty koe viittaa siihen, ettei näköjärjestelmän keskeinen osa, V1-näköaivokuori, ole täysin välttämätön näköhavainnon synnyssä. Kokeessa normaalisti näkevien koehenkilöiden näköaivokuori lamaannutettiin sähkömagneettisella pulssilla. Samaan aikaan kuvaruudulla väläytettiin yksinkertaisia testikuvia, joista piti sanoa, onko palkki vaaka- vai pystysuuntainen, tai toisessa koesarjassa, minkä värinen piste on. Koehenkilöt kertoivat. etteivät nähneet mitään, mutta kun he arvasivat esimerkiksi palkin suunnan, arvaus meni oikein 75 prosenttia arvauksista. Satunnaisesti arvaamalla luvun pitäisi olla vain 50 prosenttia. Koe ei selitä, miten näköhavainto syntyy ilman aivokuorta, mutta jonkinlainen alkeellinen järjestelmä aivoissa näyttäisi olevan. Sen kautta syntyvä näköhavainto näyttää erottavan sekä suunnan että värit. Merkittävää tässä on se, että havainto ei ole tietoinen.
Alpha (sarjakuvalehti)

Alpha oli Harto Pasosen luoma ja kustantama sarjakuvalehti, joka ilmestyi vuosina 1991–1992. Lehti ilmestyi neljä kertaa vuodessa. Vuonna 1993 julkaistiin albumimuotoinen Alpha – sarjakuvan aikakauskirja I.
Pasonen oli jo aiemmin julkaissut A5-kokoista Pumpsis-pienlehteä. Alpha oli sitä näyttävämpi, ja vuoden 1992 alusta lehdessä alettiin julkaista myös värisarjakuvia. Suomalaisen sarjakuvan ensyklopedian mukaan sisältö koostui modernista ulkomaisesta sarjakuvasta ja ”kotimaisen tuotannon tyylitietoisemmasta puolesta”. Muun muassa Juba oli tehnyt lehteen sarjakuvan sian ja naisen suhteesta, ennen Viiviä ja Wagneria. 
Pasonen markkinoi lehteä aktiivisesti ja kuljetti sitä itse myyntipisteisiin ympäri Suomea. Lehti ei kuitenkaan menestynyt markkinoilla. Pasosen mukaan myyntityö loi kuitenkin pohjan myöhemmälle liiketoiminnalle. Vuonna 1995 hän perusti Valiosarjat Oy:n , joka alkoi kustantaa sarjakuvia Arktinen Banaani -aputoiminimellä. Kustantamon nimen keksi sarjakuvapiirtäjä Timo Mäkelä. Alun perin nimeä suunniteltiin Alphalle.
Spitzer (luoti)

Spitzer-luoti eli teräväkärkinen luoti on 1800-1900 lukujen vaihteessa kehitetty pienikaliiberisiin aseisiin tarkoitettu luoti. Sen kehittelyssä lähdettiin tarpeesta tehdä projektiili, jolla olisi aerydynaamisten ominaisuuksien takia hyvä tarkkuus sekä kineettinen tehokkuus, erityisesti pitemmillä ampumismatkoilla. Tämän takia ammutun luodin piti minimoida ilmanvastus lennon aikana.
Nimitys 'spitzer' tulee saksan kielen sanasta Spitzgeschoss, "teräväkärkinen luoti".
Chester W. Nimitz

Uran alkuvaiheet

Nimitz kävi Annapolisin merisotakoulun ja valmistui kurssinsa seitsemänneksi parhaana vuonna 1907. Filippiinien sodassa hän toimi tykkiveneen ja hävittäjän päällikkönä. Sen jälkeen hän siirtyi sukellusveneisiin.
Ensimmäisessä maailmansodassa hän toimi Yhdysvaltain Atlantin laivaston sukellusveneiden insinööriesikunnassa.
Vuonna 1935 hänet nimitettiin lentotukialus USS Saratogan päälliköksi. Hänet nimitettiin kontra-amiraaliksi 1937.
Pearl Harborin aikaan hän oli vara-amiraalina merellä USS Enterprisen mukana. Satamaan palattuaan ja vauriot nähtyään hän sanoi Kun olemme käsitelleet heidät, niin japania puhutaan vain helvetissä.

Tyynenmeren laivaston komentajana

Pearl Harborin katastrofin jälkeen edellinen komentaja amiraali Kimmel vapautettiin tehtävästään ja tilalle nimitettiin Nimitz. Hän saapui Pearl Harboriin 25. joulukuuta 1941.
Nimitz ymmärsi omasta kokemuksestaan lentotukialusten merkityksen. Työtoverit pitivät häntä hyvänä esimiehenä.
Alkuvuodesta 1943 syntyi kiista siitä pitäisikö Tyynellämerellä edetä pelkästään Uuden Guinean ja Filippiinien suunnalla vai myös keskisen Tyynenmeren alueella. Maavoimien komentaja kenraali Douglas MacArthur olisi mielellään nähnyt kaikki omassa komennossaan. Nimitz ja myös Yhtyneet esikuntapäälliköt puolestaan kannattivat molempia reittejä. Selvänä etuna oli se, että japanilaiset eivät tietäisi missä seuraava isku tulisi.

Tunnustuksia

Nimitz on saanut Yhdysvalloissa useita huomionosoituksia: hänestä on muun muassa julkaistu postimerkki sekä lentotukialus USS Nimitz (CVN-68) ja Interstate 880 eli ”Nimitz Freeway” -moottoritie on nimetty hänen mukaansa.
John Farson

John Farson (tunnetaan myös nimellä "Hyvä Mies") on fiktiivinen hahmo Stephen Kingin kirjoittamassa Musta torni -kirjasarjassa. Hän on Randall Flaggin lisäksi toinen Purppurakuninkaan, Musta torni -sarjan pääkonnan, palvelija.

Kirjat

Kirjoissa häntä ei nähdä koskaan, hänestä vain mainitaan ohimennen tarinoissa Revolverimies ja Joutomaa, mutta tarinassa Velho hän on hieman isommassa roolissa. Hänen kerrotaan olevan "Hyvän Miehen" nimeä käyttävä paha mies, joka on ottanut päämääräkseen suorittaa vallankumous koko Sisä-Maailmassa ja valloittaa sen myötä myös tarunhohtoisten revolverimiesten hallinnoiman Sisä-Maailman keskuksen, Gileadin, josta päähenkilö Roland Deschain on syntyisin.
Tarinassa Velho Roland ja hänen ystävänsä saavat Mejisin paronikuntiin kuuluvassa Hambryn kaupungissa selville, että Farsonilla on suuri sotakoneisto, joka on alkujaan "Vanhan väen" rakentamaa, mutta satojen vuosien kuluessa täysin toimimattomiksi oletettu. Farson on kumminkin keksinyt, kuinka Hambryissa sijaitsevan Citgon öljypumppaamon polttoaineen pystyy jalostamaan uudestaan sotakoneitaan varten, jonka myötä Farson pystyy suorittamaan hyökkäykseen kohti Gileadia. Viidennessä osassa, Callan susissa, esitetään Rolandin takauma, jossa eletään Gileadin lopun aikoja ja siinä Roland käy jäljellä olevien ystäviensä kanssa viimeistä taistelua Farsonin joukkoja vastaan Jerichon kukkuloilla, jonka myötä Rolandista tulee ainoa eloonjäänyt ja sen myötä maailman viimeinen revolverimies. John Farsonin kohtalo jää tuntemattomaksi.

Sarjakuvat

Sarjakuvissa John Farson näytetään lukijoille ensimmäistä kertaa. Hän on pitkä mies, jolla on punainen naamio kasvoillaan. Hänellä on myös käytössä Purppurakuninkaan tunnus, joka kuvastaa punaista silmää. Sarjakuvissa hänellä mainitaan myös olevan Jack Farson niminen veli ja James Farson niminen veljenpoika.
Kuten kirjoissa, myös sarjakuvissa John Farsonin kohtalo jää mysteeriksi lukijoille. Häneen annetaan kumminkin viittauksia, että hän olisi mahdollisesti kuollut jossain Gileadin tuhon paikkeella.
Just Married

Juoni

Tom Leezak (Kutcher) ja Sarah McNerney (Murphy) rakastuvat ja suunnittelevat naimisiinmenoa Sarahin perheen vastusteluista huolimatta. He solmivat avioliiton ja päättävät näyttää Sarahin perheelle heidän olevan väärässä. Tom ja Sarah matkustavat Eurooppaan kuherruskuukaudeksi, mutta häämatkasta muodostuu kaikkea muuta kuin auvoisa.
TUL:n jalkapallomestaruuskilpailut 1927

Työväen Urheiluliiton jalkapallomestaruuskilpailuihin 1927 ilmoittautui 16 joukkuetta, joista yksi luopui ottelutta. Mestaruuden voitti Helsingin Jyry Brynolf Weckströmin loppuottelumaalilla.
Aimo Karvonen

Aimo Jaakko Karvonen (s. 13. kesäkuuta 1928 Raahe) oli suomalainen nuortenkirjailija. Hän julkaisi vuonna 1963 nimellä Sauli Kare tieteisromaanin Taistelu avaruusraketista Valistus-kustantamon Seikkailusarjassa.
Lappea

Kyliä

Aksuvuono (Øksfjord), Bergsfjord, Nuvsvåg, Langfjordhamn, Sør-Tverrfjord, Sandland, Skavnakk
Mauro Zárate

Ura

Zárate aloitti jalkapallouransa Vélez Sarsfieldista, jossa hän myös pelasi koko lapsuutensa ajan. 17-vuotiaana hänet nostettiin edustusjoukkueeseen ja teki ensiesiintymisensä 21. huhtikuuta 2004 ottelussa Arsenal de Sarandía vastaan. Vuoden 2006 Aperturassa hän jakoi maalipörssin kärkisijan Rodrigo Palacion kanssa 12 maalilla.
18. kesäkuuta 2007 Zárate teki kaksivuotisen sopimuksen qatarilaisen Al-Saddin kanssa. Hän ei kuitenkaan pelannut kuin kuusi ottelua joukkueessa, joissa hän teki neljä maalia. Tammikuussa 2008 hän siirtyi Birmingham Cityyn loppukauden kestävällä lainasopimuksella. Hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa 29. tammikuuta 2008 ottelussa Sunderlandia vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki 22. maaliskuuta 2008 ottelussa Readingia vastaan. Zárate ei jäännyt kuitenkaan seuraan kauden jälkeen, sillä Birmingham ei onnistunut säilyttämään sarjapaikkaansa.
5. heinäkuuta 2008 Zárate siirtyi Lazioon lainasopimuksella kaudeksi 2008–2009, jonka jälkeen joukkueella oli mahdollisuus tehdä siirrosta pysyvä. Muutaman päivän jälkeen lääkärintarkastukset läpäistyään hänet esiteltiin virallisesti joukkueen pelaajana.
Zárate aloitti heti vakuuttavasti joukkueessa, kun hän onnistui maalinteossa ensimmäisessä ottelussaan Cagliaria vastaan. Hän onnistui maalinteossa myös kotidebyytissään Sampdoriaa vastaan. Kauden edetessä hän onnistui maalinteossa muun muassa vierasottelussa Milania vastaan, sekä Torinoa vastaan kahdesti. Kauden puolivälin jälkeen Záraten peliaika kuitenkin väheni, kun Tommaso Rocchi palasi vakavan loukkaantumisensa jälkeen takaisin.
13. toukokuuta 2008 Zárate oli voittamassa Italian cupia, onnistuen loppuottelussa maalinteossa rangaistuspotkulta. Kauden jälkeen Lazio teki siirrosta pysyvän ja maksoi Záratesta noin 20 miljoonan euron siirtokorvauksen.