google/wiki40b huggingface dataset:
Estradasphere

Alkuvaiheet

Tim Smolens ja Jason Schimmel tutustuivat vuonna 1990 ja perustivat Mr. Bunglen albumin Disco Volante innoittamina yhtyeen nimeltä Don Salsa. Tämä Estradasphereä edeltänyt kokeellinen bändi, jonka musiikissa voidaan kuulla paljon viitteitä Estradaspheren tuotantoon, toimi ystävysten myöhempien musiikkiprojektien ensiaskeleena. Yhtye julkaisi omakustanteisen esikoislevynsä, Koolaid Moustache In Jonestown, vuonna 1997, jolla kuullaan monia Estradaspheren tavaramerkeiksi muodostuneita elementtejä, kuten esimerkiksi videopelimusiikkia ja kaikenlaisten musiikkityylien yhdistelemistä massiivisiksi ääniteoksiksi. Yhtye ei koskaan saavuttanut kaupallista menestystä, mutta sen kappaleita, ja osia niistä, kuullaan Estradaspheren 2001 julkaisemalla Buck Fever albumilla.
Vuonna 1998 Schimmel tutustui yliopistossaan Timb Harrisiin, John Whooleyyn ja David Murrayyn. Yhdessä Tim Smolensin kanssa he vuotta myöhemmin perustivat Estradaspheren. Yhtyeen suosio lähti liikkeelle vuonna 2000 paikallisella jazz klubilla soitetusta keikasta, joka oli bändin ensimmäinen julkinen esiintyminen. Yhtyeen varhaisille esiintymisille oli leimallista sirkusmainen esiintyjä kaarti, johon yleisöä kehotettiin osallistumaan. Myöhemmin samana vuonna yhtye julkaisi ensimmäisen levynsä, It's Understood, Trey Spruancen levy-yhtiöllä Mimicry Records ja lähti mukaan ensimmäiselle kiertueelleen Spruancen yhtyeen Secret Chiefs 3 lämppärinä.
Corporation

Vastaanotto

CU Amiga -lehti antoi pelille arvosanan 91% arvostelussaan.
The One -lehti antoi pelille arvosanan 90% arvostelussaan.
Niko Nirvi taas ei piitannut pelistä: "Hyvät ideat hukkuvat täysin käsittämättömään ja epäpelattavaan kokonaisuuteen. Jostain syystä kuitenkin lähinnä brittilehdistö (ja Tapanimäki, hähä) ilman soraääniä kehui pelin maasta taivaisiin asti."
Helttaotsa

Levinneisyys

Helttaotsaa tavataan pienellä alueella Arfak-vuoristossa, Uuden-Guinean saarella Indonesiassa. Laji on huonosti tunnettu, eikä sen kannan koosta ole arvioita. Populaation arvellaan kuitenkin olevan pieni, ja laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Grant Holt

Ura alasarjoissa

Carlislessä syntynyt Holt aloitti uransa paikallisessa Carlisle Unitedissa, mutta 18-vuotiaana 1999 hän siirtyi Workington A.F.C:hen. Hän ei pelannut Workingtonissa edes kokonaista vuotta, ennen kuin hänet myytiin kolmosdivisioonan Halifax Towniin. Kolmen Halifax-kauden aikana Holt oli lainalla Barrow A.F.C:ssä sekä australialaisessa Sorrento FC:ssä. 2001 hänet myytiin Singaporen liigaan Hougang United FC:hen. Singaporessa hän onnistui 12 kertaa maalinteossa 14 ottelussa. Vielä samana vuonna hän siirtyi vanhaan lainaseuraansa Barrowiin, nyt pysyvällä sopimuksella. Hän pysyi Barrow'ssa vuoteen 2003 asti, jolloin hän siirtyi Sheffield Wednesdayhin. 24:ssä Wednesdayn ottelussa Holt onnistui maalinteossa vain kolme kertaa ja yhden vuoden jälkeen, vuonna 2004 hänet myytiin Rochdaleen.
Rochdalessa vietetyn kolmen vuoden aikana hän pelasi 75 ottelua ja teki 34 maalia. Tämä oli ensimmäinen Holtin seura kotimaassa, jossa hän onnistui. Holt on myös itse todennut Rochdalessa pelaamien vuosien olleen hänen läpimurtonsa. Vuonna 2006 hän siirtyi entiseen suurseuraan Nottingham Forestiin. Forestissakin Holt pelasi kolme vuotta ja onnistui 96 pelaamassaan ottelussa 21 kertaa maalinteossa. Viimeisen Forest-vuotensa aikana hän kävi myös lainalla Blackpoolissa. 2008 hän siirtyi Shrewsburyyn 170 000 punnalla. Kahden Shrewsbury-vuoden aikana Holt teki 43 pelissä 20 maalia.

Nousu parrasvaloihin

Seuraavaksi, vuonna 2009 Holt siirtyi Englannin ykkösliigassa pelaavaan Norwich Cityyn. Paul Lambert nosti Grant Holtin joukkueen kapteeniksi aloitettuaan joukkueen päävalmentajana. Kaudeksi 2010- 11 Norwich nousi Englannin kakkostasolle mestaruussarjaan. Holt oli yksi joukkueensa tärkeimpiä pelaajia Norwichin nousussa ensimmäistä kertaa pitkään aikaan Englannin valioliigaan. Nyt alasarjoissa kolunnut Holt sai ensimmäisen näytönpaikkansa Valioliigassa ja moni uskoi, että Holt ei tee läpimurtoa Valioliigassa ja Norwich putoaa takaisin Mestaruussarjaan. Holt iski kuitenkin kauden aikana peräti 15 maalia ja hän sijoittui toiseksi Valioliigan kauden parhaan pelaajan äänestyksessä. Holt oli myös lähellä saada paikan Roy Hodgsonin valmentamaan Englannin maajoukkueeseen Euroopan-mestaruuskilpailuihin 2012. Holt pelasi Norwichissa aina vuoteen 2013, jolloin hän 154 ottelun ja 68 maalin jälkeen siirtyi 2013 Mestaruusarjan Wigan Athleticiin.
Hän pelasi Wiganissa 16 ottelua ja teki kaksi maalia, ennen kuin hänet tammikuussa 2014 lainattiin Valioliigan Aston Villaan. Lainasopimus kesti kauden loppuun, jonka jälkeen Holt palasi Wiganiin. Wiganista hän siirtyi syyskuussa 2014 syyskauden mittaiselle lainalle Mestaruussarjan Huddersfield Towniin, jossa Holt teki 15 pelissä kaksi osumaa. Joulukuussa 2014 hän palasi takaisin Wiganiin. Holt pelasi myös lainasopimuksella Wolverhamptonissa. Helmikuussa 2016 Grant Holt kirjoitti kauden loppuun saakka kestävän sopimuksen Rochdalen kanssa. Sopimuksen loputtua hän kirjoitti yhden vuoden mittaisen sopimuksen Hibernianin kanssa kesäkuussa 2016.
Talvitammi

Ulkonäkö

Talvitammi kasvaa 20–40 metriä pitkäksi suorarunkoiseksi puuksi. Se voi olla halkaisijaltaan kolmemetrinen ja 300 vuotta vanha.  Lehdet ovat parihalkoisia ja 7–14 senttimetriä pitkiä. Kukinnot ovat keväällä kukkivia norkkoja. Hedelmä on 2–3 senttiä pitkä ja 1–2 leveä terho, joka kypsyy noin kuudessa kuukaudessa. Talvitammi muistuttaa suuresti metsätammea (Quercus robur), sen erottaa siitä lehtien pidempi ruoti ja terhojen varrettomuus. Harjaantunut silmä erottaa myös näiden kahden lajin lehdissä eron niiden muodoissa; metsätammen lehti yleensä levenee voimakkaammin kärkeä kohti, talvitammella lehti on tasapaksumpi ja hieman leveämpi. Metsätammi ja talvitammi risteytyvät joskus keskenään, mutta se ei ole kovin yleistä.

Levinneisyys

Talvitammen levinneisyysalue on suurelta osin päällekkäinen metsätammen kanssa. Se ei kasva kuitenkaan niin laajalla alueella kuin metsätammi, ja onkin rajoittunut merellisille alueille, lähelle Atlantin rannikoita. Talvitammi arvostaa mereisiä olosuhteita, kun taas metsätammi kasvaa mantereisemmissa ja viileämmissäkin olosuhteissa. Talvitammea kasvaa erityisesti Britteinsaarilla, Ranskassa Atlantin läheisyydessä, Saksassa, Tanskassa, osassa Puolaa, eteläisimmässä Ruotsissa (Skåne) ja Norjan etelärannikolla.  Paikoitellen sitä kasvaa myös Pohjois-Espanjassa, Keski-Euroopan vuoristoissa ja jopa Vähässä-Aasiassa on esiintymiä.

Käyttö

Talvitammen puuainesta on käytetty rakennusmateriaalina, laivanrakennukseen ja viinitynnyreihin.
Ervelän rautatieasema

Nykyinen Ervelän liikennepaikka

Nykyinen Ervelän liikennepaikka (ratakm 119+816) on eri liikennepaikka kuin alkuperäinen asema. Se avattiin käyttöön vuonna 1992, ja se sijaitsee alkuperäisestä Ervelän rautatieasemasta neljä kilometriä etelään päin. Uudessa liikennepaikkarakennuksessa on pieni junasuorittajan koppi sellaisia tilanteita varten, joissa radan kauko-ohjaus ei toimi.
Olavi Rytkönen

Olavi Rytkönen (s. 1967) on suomalainen toimittaja, juontaja ja savontaja.
Rytkönen on tunnettu lukuisista savon murteelle kääntämistään sarjakuvista (Asterix, Harald Hirmuinen, Lucky Luke) ja muista savonnetuista teksteistä (Apostolien teot, Hustler, Positiivisuutta savolaisittain) sekä Radio Savon monivuotisesta nimikko-ohjelmastaan Radio Rytkönen (2009-2010 Rytkösen Soitot), kuten myös Radio Sandelsilla lähetetystä rootsmusiikin erikoisohjelmastaan Rytkösen Juurikasvu.
Savontajan ura alkoi 1997 Asterix-sarjakuvan käännöskilpailun voitosta. Rytkönen ja Paula Antila Helsinki Mediasta palkittiin keväällä 1998 Kemin Sarjakuvapäivillä Lempi International -tunnustuspalkinnolla vuoden parhaasta käännösalbumista, Opeliksin Orjalaevasta.
Vuodesta 1990 vuoteen 1999 asti Rytkönen työskenteli vapaa-ajanohjaajana ja sittemmin hän on toiminut ohjelmapalvelu- ja mediayrittäjänä. Rytkösen toimialaan kuuluvat tapahtumajuonnot ja erilaiset ohjelmapalvelut. Toimittajana ja kolumnistina hän on työskennellyt vuodesta 2005 Iisalmen Kaupunkilehdessä ja sittemmin myös Savon Silmukka ja Kainuun Silmukka-lehdissä. Kolumnistina Rytkönen on 2000-luvun alussa toiminut myös Savon Sanomissa, Iisalmen Sanomissa sekä Warkauden Lehdessä. Vuosina 2008-09 Rytkönen työskenteli copywriter-toimittajana joensuulais-kuopiolaisessa Idealmainos Oy:ssä. Vuodesta 2012 Rytkönen on säännöllisesti kirjoittanut yrityskuvalehti Savon XPressiin sekä musiikkijulkaisu MusaSavoon. Rytkönen on myös avustanut aktiivisesti Blues News -lehteä keikka- ja konserttiraporttien, henkilöhaastattelujen ja levyarvioiden kautta.
Vuonna 1990 Tanhuvaaran Urheiluopistosta valmistunut Rytkönen on 2010-luvulla työskennellyt myös urheilutapahtumien kuuluttajana yleisurheilun eliittikisoista triathloniin ja maastopyöräilystä reiska-jalkapalloon. Eukonkannon MM-kisoissa Rytkösen selostusta ja kuulutuksia on kuultu jo vuodesta 1999 alkaen.
Rytkönen on juontanut Finnish Blues Awards -palkintogaalaa alusta lähtien eli vuodesta 2015. Monien muiden musiikkitapahtumien juontojen lisäksi Rytkönen on harrastemielessä soittanut kitaraa ja laulanut mm.yhtyeissä Shakin Skeletons, Litteiden Housujen Miehet, Hyllönen&Pyllönen sekä vieraillut mm. Halavatun Papat -yhtyeen keikoilla.
Rytkönen on ajanut aktiivisesti lavarunouden asiaa Suomessa ja toimittanut Liken kustantamana vuonna 2003 ilmestyneen teoksen Parhaat lavarunot - Johdatus Poetry Slamiin, osa 1, sekä toiminut mc:nä kaikissa Poetry slamin SM-loppukilpailuissa sekä useissa karsintakisoissa vuodesta 2001 alkaen.
Rytkönen on myös kirjoittanut Paasilinnan kustantamana teokset Normikeikka 1 ja 2 sekä Hai-kustannuksen kanssa teoksen Iskelmän Musta Kirja yhdessä Mikko E.Sovijärven kanssa.
Olavi Rytkönen on toiminut sekä Pohjois-Savon kirjallinen yhdistys Vestäjät ry:n että Kuopio Festivals ry:n hallituksessa.
Eteläamerikaniibis

Koko ja ulkonäkö

Eteläamerikaniibis on suurikokoinen lintu, joka voi kasvaa 71–81 cm pitkäksi. Tuntomerkkejä ovat hyvin pitkä ja aslapäinkaartuva nokka, ruosteenruskea päälaki, keleertävänruskea pää, kaula ja rinta sekä musta vatsa. Siivet ovat mustat lukuun ottamatta valkoisia sulkia siipien reunassa. Silmien iirikset ovat väriltään kirkkaanpunaiset. Nuoren Eteläamerikaniibiksen pää ja kaula ovat raidalliset. Eteläamerikaniibis muistuttaa andieniibistä (Theristicus melanopis), jonka erona on harmaa juova rinnassa.

Elinympäristö ja elintavat

Eteläamerikaniibikset liikkuvat yksin, pareittain tai löyhinä ryhminä savanneilla sekä avoiimlla kosteilla ruohomailla vesistöjen lähellä. Laji öypyy palmujen latvoissa. Laji peii pieninä ryhminä ja rakentaa pesän risusta palmuihin, kallioiden rinteiden kielekkeille tai talojen katoille. Naaras munii 2 tai kolme pitkänomaista vihreää ja ruskeapilkullista munaa. Lisääntymiskausi on kostean kauden aikana. Eteläamerikaniibisten ravintoa ovat madot, hämähäkit, heinäsirkat ja liskot.
Aleksander Lampén

Aleksander Lampén (20. heinäkuuta 1879 Petroskoi – 25. heinäkuuta 1935 Viipuri) oli suomalainen vuorineuvos ja kokoomuslainen Tulenheimon hallituksen puolustusministeri. 
Lampénin vanhemmat olivat valimomestari Viktor Lampén ja Ida Kristina Filander. Hän pääsi ylioppilaaksi 1899 ja valmistui sekä kone- että kemisti-insinööriksi Polyteknillisestä opistosta 1903. Yhdysvalloissa Columbian yliopistossa New Yorkissa Lampén opiskeli 1904–1906 ja Saksassa Charlottenburgin teknillisessä korkeakoulussa Berliinissä 1906–1907. Tornator Oy:n teknillinen johtaja hänestä tuli 1908, mistä hänet tunnetaan muun muassa selluloosan ominaisuuksia mittaavien laitteiden kehittäjänä. Yhtiön toimitusjohtajana hän työskenteli 1918–1932 ja 1933-1935 hän toimi vielä Suomen Puunvienti Oy:n toimitusjohtaja.  Vuodesta 1932 hän toimi Kansallispankin asiantunttijana teollisuuskysymyksissä. Lampén osallistui myös useisiin valtionkomiteoihin, oli rautatiehallituksen neuvottelukunnan jäsen ja kuului Paperi-insinöörit -yhdistyksen perustajiin. Vuorineuvoksen arvo hänelle myönnettiin 1923.
Lampén oli vuonna 1925 puolustusministerinä Antti Tulenheimon hallituksessa. Eduskunnan hylkäämä Lampénin esitys määrärahojen saamiseksi uusien laivojen rakentamiseksi merivoimille johti lopulta hallituksen eroon vain yhdeksän kuukauden istumisen jälkeen.
Lampénin puoliso vuodesta 1909 oli Lucie Kottke. Aalto-yliopiston kemian tekniikan korkeakoulu jakaa edelleen vuosittain Aleksander ja Lucie Lampénin rahastosta apurahoja biotuotetekniikan, kemian tekniikan ja puunjalostustekniikan opiskelijoille.
Kōdōkan

Kōdōkan (jap. 講道館) on judon kansainvälinen päämaja josta hallinnoidaan kansainvälistä judo-toimintaa. Kirjaimellisesti japaninkielinen sana kō tarkoittaa "luennoida" tai "levittää tietoa", dō tarkoittaa tietä ja kan tarkoittaa julkista rakennusta. Karkeasti suomennettuna Kōdōkan tarkoittaa paikkaa tien opiskeluun. Sen on perustanut judon kehittäjä Jigorō Kanō vuonna 1882. Nykyisin Kōdōkan sijaitsee 8-kerroksisessa rakennuksessa Tokiossa Japanissa.
Kōdōkan tarjoaa oppitunteja sellaisille, jotka haluavat hallita judon taidon. Kurssit sisältävät teoriaa ja judon harjoittelua sekä yleiskasvatusta. Kurssi jakautuu kahteen osaan. Peruskurssi on aloittelijoita varten, lisäksi on erikoiskursseja niille, jotka ovat suorittaneet peruskurssin tai sitä vastaavan.
M/S Stena Freighter

Käyttöhistoria

19. helmikuuta 1997 aluksen köli laskettiin ja 9. toukokuuta 1997 tapahtui vesillelasku. Laivaa rakentanut italialainen Societa Esercizio Cantieri -telakka teki vuonna 1999 konkurssin ja vuonna 2003 laiva siirrettiin Rijekaan Kroatiaan Elektromehanika-telakalle rakennettavaksi valmiiksi. Alkuaan laivan nimi oli Sea Chieftain, myöhemmin se sai nimekseen Stena Seafreighter.
Maaliskuussa 2004 alus oli viimein valmis ja se luovutettiin Wheelhouse Ltd:n omistukseen, joka rekisteröi aluksen Stena Freighter -nimisenä Ruotsin lipun alle. Myöhemmin maaliskuussa Stena Freighter siirtyi Stena Miljö i Sthlm Ab:n omistukseen. Nykyisin alus liikennöi Travemünden ja Göteborgin välillä.
Bonnie ja Clyde

Bonnie Elizabeth Parker (1. lokakuuta 1910 – 23. toukokuuta 1934) ja Clyde Champion Barrow (24. maaliskuuta 1909 – 23. toukokuuta 1934) olivat kuuluisa rikollisparivaljakko, joka toimi 1930-luvun laman aikaan Yhdysvalloissa ryöstäen useita pankkeja, pikkukauppoja ja huoltoasemia vuosina 1930–1934. Lisäksi he johtivat useita näyttäviä vapautusoperaatioita vangittujen tovereidensa saamiseksi ulos vankilasta. Ei ole täysin varmaa, milloin kumppanukset rupesivat yhteistyöhön. ”Uransa” varrella Clyde onnistui saamaan etsintäkuulutuksen noin kymmenestä murhasta.
Osan aseistaan, muun muassa Colt M1911 -pistooleja ja BAR-pikakiväärejä, parivaljakko varasti kansalliskaartin asevarastoista. Clyde onnistui varastamaan myös Ford V8 -auton. Hyvien varusteiden ansiosta he onnistuivat välttämään paikallispoliisien kiinniottoyritykset. Parivaljakko käytti erittäin taitavasti hyväkseen sitä, että Yhdysvaltain eri osavaltioilla oli erilliset poliisivoimat. Siirtymällä osavaltiosta toiseen he pystyivät tehokkaasti karistamaan takaa-ajajat kannoiltaan.
Jo eläkkeellä ollut teksasilaispoliisi Frank Hamer kutsuttiin takaisin töihin pariskunnan kiinniottamiseksi. Hamer seurasi huolellisesti parin liikkeitä ja saatuaan lopulta erään vihjeen hän organisoi väijytyksen Louisianaan. Kuusi poliisia oli piiloutunut tienvieren pusikoihin Bienvillen piirikunnassa Louisianassa aamulla 23. toukokuuta 1934. Pariskunnan auton jarruttaessa poliisit avasivat tulen sitä kohti. Autoa kohti ammuttiin ainakin 130 (tai 167) laukausta. Bonnie ja Clyde kuolivat tässä luotisateessa.
Pariskunta tunnettiin läpi koko Amerikan. Lehtiotsikoiden takia he olivat saaneet mystisen ja romantisoidun hohteen. Myös dramaattisen loppunäytöksen surmanlaukaukset myötävaikuttivat Bonnien ja Clyden tarinan nousuun legendaariseksi. Heidän kuolemastaan kerrottiin tuoreeltaan muutamissa suomalaisissakin sanomalehdissä.
Vuonna 1967 ilmestyi tositapahtumiin perustuva Arthur Pennin ohjaama elokuva Bonnie ja Clyde, jossa Bonniea esitti Faye Dunaway ja Clydea Warren Beatty.

Ensitapaaminen

Bonnie Parker tapasi Clyde Barrowin 5. tammikuuta 1930 Clyden ystävän Clarence Clayn kotona osoitteessa 105 Herbert Street West Dallasin naapurustossa.Parker oli naispuolisen ystävänsä luona auttamassa tätä hänen parannellessaan murtunutta kättään. Barrow pysähtyi naisen talolle Parkerin ollessa tekemässä kaakaota. 
Kun he tapasivat, molemmat rakastuivat välittömästi; useimmat historioitsijat uskovat, että Parker liittyi Barrowin jengiin, koska hän oli rakastunut. Hän pysyi uskollisena kumppanilleen, kun he jatkoivat rikollista elämäänsä ja aiheuttivat väkivaltaisia ​​kuolemia, joita he pitivät väistämättöminä.
Keskinen (Kuhmoinen, Kylämä)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,7 hehtaaria, se on 650 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Arvajanjoen valuma-alueella (14.26), jonka Isojärven valuma-alueeseen (14.263) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 125,6 metriä mpy.
Heinrich Severloh

Heinrich Severloh (23. kesäkuuta 1923 Metzingen – 14. tammikuuta 2006 Lachendorf) oli toisessa maailmansodassa Saksan 352. jalkaväkidivisioonan sotilas, joka jäi sotahistoriaan merkittävästä panoksestaan Normandian maihinnousussa vuonna 1944.
Hän oli syntynyt Metzingenissä lähellä Celleä maanviljelijän poikana.
Severlohin 352. divisioona oli sijoitettu Normandiaan kesällä 1944. Hän oli konekivääriampujana nimellä Widerstandsnest 62 tunnetussa paikassa Omaha Beachilla, jossa yhdysvaltalaiset joukot nousivat maihin. Hän tappoi tai haavoitti oman arvionsa mukaan Omaha Beachilla 2 000–2 500 amerikkalaissotilasta. Tosin Richard Anderson, Cracking Hitler's Atlantic Wall: the 1st Assault Brigade Royal Engineers on D-Day – kirjan kirjoittaja, on laskenut Axis history -foorumilla, että alueilla, joille Severloh pystyi ampumaan, yhdysvaltalaisten tappioiksi arvioitiin 573 miestä, eikä Severloh ollut suinkaan ainoa konekivääriampuja, joka tulitti noita alueita puhumattakaan muusta käytössä olleesta aseistuksesta, johon lukeutui esimerkiksi tykkejä, tornitykkejä, 17 kranaatinheitintä sekä neljä kenttätykistöpatteria. Täten Severlohin arviossa voi hyvinkin olla liioittelua. Hän jäi läheisessä kaupungissa amerikkalaisten vangiksi ja vietti kolme vuotta Yhdysvaltain sotavankileireillä. 
Vapauteen päästyään hän asettui Saksaan, ja ystävystyi veteraanitapaamisessa David Silva -nimisen amerikkalaissotilaan kanssa, joka oli haavoittunut Severlohin ampumista luodeista. Mahdollisesti Severloh ampui myös kirjailija Ernest Hemingwaytä, joka oli maihin nousseiden amerikkalaisten sotiladen joukossa. Severloh kuoli vuonna 2006.
Liberaalinationalismi

Liberaalinationalismi (engl. myös civic nationalism) on nimitys "ei-ksenofobiselle" nationalismille, johon kuuluvat vapaus, suvaitsevaisuus ja yksilön vapaudet. Muun muassa Ernest Renania ja John Stuart Milliä pidetään varhaisina liberaalinationalisteina.
Liberaalinationalismi perustuu kansalaisten jakamiin yhteisiin arvoihin, eikä esimerkiksi yhteiseen uskontoon tai etnisyyteen, kuten etnonationalismissa.
Kaitajärvi (Pirkkala)

Maantietoa

Järvi on 550 metriä pitkä, 100 metriä leveä ja sen pinta-ala on 3,0 hehtaaria. Pieni erämaajärvi sijaitsee kivikkoisella moreenialueella, jonka painaumassa se sijaitsee. Järveen laskee soiden kuivatusojia lounaan- ja lännenpuoleisista metsistä. Kaitajärven laskuoja on Saunaoja, joka laskee kilometrin mittaisena Sääksjärven luoteispäähän Huhdannokan pohjoispuolelle. Järven rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä. Järvi on autio eikä sinne johda teitä. Lempäälän raja sijaitsee etelärannasta 400 metriä kaakkoon.

Historiaa

Vuonna 1855 julkaistussa Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Koirajärvi” . Vielä vuoden 1961 peruskartassa ei näkynyt nykyisiä soiden kuivatusojia, mutta jo vuoden 1975 kartassa ne olivat. Siinä kartassa Saunaojaa kutsuttiin ”Saunapuroksi”. Uusimmissa painetuissa peruskartoissa näkyvää Kaitalankulmalta tulevaa kävelypolkua ei näy enää Kansalaisen Karttapaikan palvelussa.
Francisco de Orellana

Francisco de Orellana (1511 Trujillo, Espanja – marraskuu 1546 Amazon, Brasilia) oli ensimmäinen Amazon-jokea pitkin purjehtinut eurooppalainen.

Orellanan matka Amazonilla

Espanjalainen konkistadori Gonzalo Pizarron retkikunta lähti maaliskuussa 1541 Ecuadorin Quitosta itään etsimään Eldoradoa. Retkikunnan mukaan liittyi Francisco de Orellana 23 konkistadorinsa kanssa. Orellanan ja Pizarron joukot eriytyivät marraskuussa, kun Orellana lähti joukkoineen etsimään ruokaa. He kohtasivat aluksi ystävällisiä intiaaneja, mutta joutuivat myöhemmin toisten intiaanien hyökkäysten kohteeksi. Elokuussa 1542 retkikunta pääsi avomeren äärelle ja he lähtivät purjehtimaan kotiin päin.
Orellanan retkikunnan jäsenet olivat ensimmäiset eurooppalaiset, jotka kävivät Amazonin altaan keskellä. Palattuaan Espanjaan Orellana kertoi löytäneensä tuntemattoman kulttuurin. Myöhemmät retkikunnat löysivät sademetsästä vain muutamia hajallaan sijaitsevia intiaanikyliä, joten Orellana leimattiin valehtelijaksi.

Valehteliko Orellana vai oliko Amazonasissa korkeakulttuuria?

Yhdysvaltalaisten arkeologien Rio Negron varrella tekemät kaivaukset osoittavat, että alueella ei ole aina asunut vain pieniä vaeltavien intiaanien ryhmiä, vaan siellä on ollut tuottoisaa maanviljelystä ja suuria, kiinteitä yhdyskuntia. Aiemmin on katsottu, että Amazonin sademetsän maaperä ei pysty tuottamaan niin suuria satoja, että suuret ihmisjoukot voisivat muodostaa paikallaan asuvia yhteisöjä. Yhdysvaltalaisten arkeologien ryhmän mukaan alueilta, joissa maanviljelyä oli oletettavasti harjoitettu, maan joukossa oli erittäin hedelmällistä savea, jota nykyiset brasilialaiset kutsuvat nimellä terra preta (”musta maa”). Amazonasin muinaiset asukkaat olivat ilmeisesti sekoittaneet maaperään orgaanista jätettä ja ravinneet sen niin, että siitä oli tullut pysyvästi hedelmällistä. Tämä oli mahdollistanut kestävän maanviljelyn, jonka vuoksi paikallaan asuvat yhteisöt pystyivät syntymään.
Orellanan mukaan Amazonasin kansat raivasivat peltoa kulottamalla. Saksalaiset maaperätutkijat Bruno Glaser ja Christoph Steiner ovat löytäneet terra pretasta paljon puuhiiltä. Glaserin ja Steinerin mukaan puuhiili sitoo maaperään ravinteita ja pitää maan hedelmällisenä. Rauhaan jätettynä terra preta lisääntyy itsestään, minkä tutkijat olettavat johtuvan bakteerien ja sienien yhteisvaikutuksesta. Amazonasin kulttuurin perustan kehitys oli vienyt vuosisatoja, mutta se tuhoutui muutamassa vuosikymmenessä. Espanjalaiset toivat mukanaan isorokon, tuhkarokon, influenssan ja muita Amazonasissa tuntemattomia tauteja, joille alueen asukkailla ei ollut vastustuskykyä, joten moni heistä kuoli.
HMS Hermione (74)

Palvelus

HMS Hermione palveli 2. Risteilijäviirikössä saksalaisen taistelulaivan Bismarckin metsästyksen aikana, minkä jälkeen alus siirrettiin kesäkuussa 1941 Gibraltarille Force H:hon. Aluksella olleet puolen tuuman konekiväärit korvattiin loka-marraskuussa 1941 viidellä yksiputkisella 20 millimetrin ilmatorjuntatykillä. Alus osallistui Maltan saattueiden suojaamiseen.
HMS Hermione upotti 2. elokuuta 1941 törmäämällä Italian laivaston sukellusvene Tembienin Sisilian kapeikossa. Maaliskuussa 1942 alus oli suojaamassa operaatio Ironcladin maihinnousulaivastoa Gibraltarilta Durbaniin ja toukokuussa se osallistui varsinaiseen Madagaskarin maihinnousuun, mistä se siirtyi itäiselle Välimerelle 15. Risteilijäviirikköön, jonka mukana se oli kesäkuussa 1942 suojaamassa operaatioiden Vigorous ja Harpoon saattueita.
HMS Hermioneen osui 16. kesäkuuta Kreetan eteläpuolella saksalaisen U-205:n laukaisema torpedo upottaen aluksen.