google/wiki40b huggingface dataset:
Catharina Lefrén

Catharina Juliana Lefrén (synt. Ekenman, isän aateloimisen jälkeen af Ekenstam 8. tammikuuta 1782, Linköping, Ruotsi – 18. lokakuuta 1854, Linköping, Ruotsi) oli ruotsalaissyntyinen Pirkanmaalla vaikuttanut herrnhutilaisen liikkeen johtohahmo.

Elämäkerta

Catharina Ekenman koki heräämisen kotitilallaan Sjögestadin kylässä Linköpingissä. Heräämiskuvauksessaan hän kertoo vaikuttuneensa 11-vuotiaana Sions Sånger -kokoelman uskonnollisista lauluista ja varsinaisen heräämisensä tapahtuneen 17-vuotiaana.
Ekenman avioitui turkulaissyntyisen Lars Gustaf Lefrénin kanssa 1805. Hänen vanhempansa olivat tunnettuja herrnhutilaisia, ja he pitivät aktiivisesti yhteyttä Tukholman veljesseurakuntaan. Lefrénit asettuivat asumaan Hatanpään kartanoon Messukylässä, ja perheeseen syntyi yhteensä neljä lasta. Perhe oli varakas. Lars Gustaf Lefrén omisti Tampereen paperitehtaan, jonka tuotanto vastasi kaikkien Suomen paperitehtaiden tuotantoa yhteensä.
Kartanossa järjestettiin hengellisiä tilaisuuksia, joista ei ole jäänyt kirjallisia merkintöjä. Siellä vierailivat Pirkanmaan teollisuuden merkkihenkilöt myös uskonnollisissa yhteyksissä. Lisäksi Catharina Lefrén harrasti aktiivista uskonnollisen kirjallisuuden julkaisu- ja levitystoimintaa. Itä-Suomen rukoilevaisuuden johtaja Henrik Renqvist julkaisi Lefrénin kustannuksella kirjoituksen Lyhy Neuwo, kuinga Autuaxi tuldaman pitä ja levitti saamiaan vapaakappaleita Liperin ensimmäisten heränneiden keskuuteen.
Kun Lars Gustaf Lefrén kuoli 1825, paperitehtaan ja kartanon hoito jäi Catharina Lefrénin vastuulle. Samana vuonna Catharina Lefrén tutustui saksalaiseen kauppamatkustajaan, evankelisen herätyksen kokeneeseen Samuel Hebichiin hänen Suomeen suuntautuneella kauppamatkallaan. Kolme vuotta myöhemmin Catharina Lefrén pyysi miestä paperitehtaan ja kartanon hoitajaksi.
Catharina Lefrén muutti takaisin Ruotsiin 1834. Hän myi paperitehtaan Johan Christopher Frenckellille ja kartanon Nils Johan Idmanille. Hänelle ei näiden kauppojen ja velkojen jälkeen jäänyt paljoakaan omaisuutta. 
Catharina Lefrén kuoli 18.10.1854 vierailullaan Linköpingiin ja on haudattuna Sjögestadin kirkkomaalle.

Perhesuhteet

Vanhemmat eversti Nils Adolf Ekenman, myöhemmin af Ekenstam ja Catharina Margareta Götherhielm. Puoliso vuonna 1805 paperitehtailija Lars Gustaf Lefrén (1778–1825). Lapset: Johanna (1806–), Augusta Helena (1810–), Laura (1819–1820) ja Lars Adolf Matts (1823–).
Nicolas-Claude Fabri de Peiresc

Nicolas-Claude Fabri de Peiresc (1. joulukuuta 1580, Belgia, Var – 24. kesäkuuta 1637, Aix-en-Provence, Ranska) oli ranskalainen tähtitieteilijä ja antikvaari sekä mesenaatti.
Hän opiskeli Italiassa Padovan yliopistossa kolmen vuoden ajan vuosina 1599–1602. Hän asui sen ajan Padovassa ja valmistui oikeustieteen tohtoriksi. Hän myös tutustui siellä henkilökohtaisesti Galileo Galileihin joka toimi Padovan yliopistossa opettajana.
Peiresc kirjoitti kirjaa Abridged history of Provence (lyhennetty Provencen historia), mutta kuoli ennen kuin sai sen valmiiksi. Sen viimeistelivät ja julkaisivat vuonna 1982 Jacques Ferrier ja Michael Feuillas. Peiresc aloitti Kuun karttojen tekemisen kaivertaja Claude Mellanin kanssa ja he tekivät samassa yhteydessä havainnon Kuun libraatiosta. Peirescin kuolema keskeytti myös tämän työn karttojen parissa. Peiresc teki ensimmäisenä yksityiskohtaisia havaintoja Orionin sumusta 26. marraskuuta 1610.
Peirescen kunniaksi nimetty Kuun kraatteri Peirescius vuonna 1935 sekä Asteroidi (19226) Peiresc.
Louis L’Amour

Louis Dearborn L’Amour (22. maaliskuuta 1908 – 10. kesäkuuta 1988) oli yhdysvaltalainen kirjailija, joka tunnetaan etupäässä lännenromaaneistaan, joita hän itse kutsui "rajaseudun tarinoiksi" (engl. frontier stories).
L’Amour kirjoitti myös historiallista fiktiota (The Walking Drum), tieteiskirjallisuutta (The Haunted Mesa) ja tietokirjallisuutta (Frontier) sekä runoutta ja novellikokoelmia. Monet hänen tarinoistaan on filmatisoitu. Kaikkiaan L’Amour julkaisi yli 100 teosta, mukaan lukien 89 romaania. Teoksia on käännetty useille eri kielille ja niistä on julkaistu yhä uusia painoksia. L’Amourin on sanottu olevan "yksi maailman suosituimmista kirjailijoista".
L’Amourin myydyin teos on Hondo (1953), joka on valittu moneen kertaan yhdeksi parhaista lännenromaaneista.
Suomessa on ilmestynyt kolme Louis L’Amourin nimeä kantavaa kioskilänkkärisarjaa. Otava julkaisi L’Amourin suosituimpia tarinoita sarjoissa Maailman luetuin lännensarja (11 pokkaria) ja Original Western Stories (18 pokkaria). Tämän jälkeen ilmestyi vielä yksi L’Amourin nimeä kantava sarja Wintherin julkaisemana (12 pokkaria).
Kaikkiaan L’Amourin teoksia on suomennettu yli  70, joista osa eri nimillä. L’Amourin tarinoista ja kirjoista on tehty yli 60 elokuvaa, joista tunnetuin on John Waynen tähdittämä Hondo, yksinäinen vaeltaja (1953).
Alain de Benoist

Alain de Benoist (s. 11. joulukuuta 1943 Saint-Symphorienissä Toursin lähellä) on ranskalainen filosofi. Hän on Ranskan niin sanotun uuden oikeiston (Nouvelle droite) keskeisiä ajattelijoita ja etnonationalistisen GRECE-ajatushautomon johtaja. Benoist on tuotannossaan arvostellut liberalismia, vapaita markkinoita ja egalitarismia.

Elämäkerta

Alain de Benoist syntyi Toursin lähellä Saint-Symphorienissa Indre-et-Loiren departementissa Ranskassa. Hän opiskeli Sorbonnen yliopistossa oikeustiedettä, filosofiaa, sosiologiaa ja uskontojen historiaa. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Benoist oli vuonna 1968 perustamassa GRECE-ajatushautumoa. GRECE (Groupement de recherche et d'études pour la civilisation européenne, suomeksi Eurooppalaisen sivilisaation tutkimus- ja opintoryhmä) keräsi yhteen oikeistolaisia aktivisteja, jotka pyrkivät vaikuttamaan ranskalaiseen konservatiiviseen politiikkaan.
Benoist on toimittanut Nouvelle Ecole- ja Krisis-nimisiä lehtiä. Hänen kirjoituksiaan on julkaistu muun muassa Le Figarossa, Telos-lehdessä ja Junge Freiheit -lehdessä. Yhteensä hän on julkaissut yli 50 kirjaa ja noin 3 000 artikkelia. Hänen kirjoituksiaan on käännetty noin 15 kielelle.

Näkemykset

Benoist on kirjoituksissaan arvostellut liberalismia, globalisaatiota, kapitalismia, joukkomuotoista maahanmuuttoa ja amerikkalaisen kulttuurin suurta vaikutusvaltaa. Hän kannattaa etnopluralismiksi kutsumaansa näkemystä, jonka mukaan etnisten ryhmien ja kansojen tulisi erottautua toisistaan. Benoist on myös arvostellut voimakkaasti kristinuskoa ja kannattanut esikristillisten, pakanallisten perinteiden henkiinherättämistä Euroopassa. Hän on ehdottanut kansallisvaltioiden heikentämistä ja paikallisyhteisöjen vahvistamista. 
Benoist katsoo näkemyksiinsä vaikuttaneen muun muassa sellaisten ajattelijoiden kuin Friedrich Nietzsche, Martin Heidegger, Antonio Gramsci, Ernst Jünger, Jean Baudrillard, Helmut Schelsky ja Konrad Lorenz.
Kriitikot ovat nähneet Benoistin ajatuksissa rasistisia ja fasistisia elementtejä.
Hangzhounlahden silta

Hangzhounlahden silta (yksinkertaistetut merkit: 杭州湾大桥; perinteiset merkit: 杭州灣大橋; pinyin: Hángzhōu Wān Dàqiáo) on Hangzhounlahden ylittävä maantiesilta Zhejiangin maakunnassa Kiinan itärannikolla. Se on maailman pisin meren yllä kulkeva silta. 35,6 kilometriä pitkä silta yhdistää Shanghain metropolin Ningbon satamakaupunkiin lyhentäen niiden välimatkaa 400 kilometristä 80 kilometriin. Moottoritie johtaa Shanghaista lounaaseen Jiaxingin kaupunkiin, jonka jälkeen se kulkee siltaa pitkin lahden yli Cixin kaupunkiin. Cixistä tie jatkuu kaakkoon Ningbon kaupunkiin. Noin miljardi euroa maksaneen sillan toivotaan vauhdittavan alueen taloutta ja turismia.
Irma Wikström

Elämä ja ura

Irma Wikströmin vanhemmat olivat veturinkuljettaja Theodor Meriluoto ja Anna Honkanen. Kansakoulun hän kävi Viipurissa. Sittemmin Wikström suoritti lauluopintoja Zenaida Kretzin ja Sofia Roihan johdolla. Hän aloitti taiteellisen uransa näyttelijänä Viipurin Suomalaisessa Operetissa vuosina 1919–1920. Sen jälkeen hänellä oli lukuisia teatterikiinnityksiä: Porin Työväen Teatteri 1920–1923, Viipurin Työväen Teatteri 1923–1933, Tampereen Työväen Teatteri 1933–1936, Viipurin Ympäristöteatteri 1936–1939, Lappeenrannan Teatteri 1940–1942, Viipurin Kaupunginteatteri 1942–1943, Lahden Teatteri 1943–1944 ja Kuopion Yhteisteatteri 1944–1948.
Wikströmin näyttämötehtäviä olivat muun muassa Anisja Leo Tolstoin näytelmässä Pimeyden valta ja Portia William Shakespearen komediassa Venetsian kauppias. Hänen roolejaan olivat niin ikään Liisa suomalaisessa kansannäytelmässä Pohjalaisia ja Joana näytelmässä Iloinen sanoma.
Wikström teki sivurooleja muutamissa elokuvissa 1950-luvulla, kaksi niistä kreditoimattomana.
Wippies

Wippies on internetoperaattori Saunalahden perustama nettiyhteisö, joka tarjoaa käyttäjilleen ilmaisen sähköpostiosoitteen sekä WLAN-reitittimen langatonta internetin käyttöä varten. Reititin kytketään käyttäjän itsensä hankkimaan ADSL- tai kaapeliverkon internetyhteyteen.
Wippiesin yhtenä ideana on laajentaa maksuttomien langattomien internet-yhteyksien tarjontaa. Aiemmin Wippies-kampanjan aikana ilmaisen WLAN-tukiaseman tilaaja sitoutui jakamaan omaa laajakaistaista internet-yhteyttään langattomasti seuraavan 36 kuukauden ajan, minkä jälkeen hän sai laitteen omakseen. Mikäli laite on ennen tätä poissa verkosta yhtäjaksoisesti yli kahden viikon ajan, tilaaja maksaa toimitetun laitteen hinnan. Huhtikuussa 2009 Wippies-laitteita oli käytössä yli 30 000 kappaletta ja niiden sijainnit voi nähdä Wippiesin Internet-sivuilta.
Kultapyrstökoralliahven

Koko ja ulkonäkö

Kultapyrstökoralliahven kasvaa noin 6 cm pitkäksi. Sen vartalo on sininen, evät ja pyrstön kärki läpikuultavan harmaat, pyrstön tyvi keltainen.

Alkuperä

Kultapyrstökoralliahven  elää luonnossa Läntisellä Tyynellämerellä: Papua-Uusi-Guinea, Filippiinit ja Salomonsaaret kuuluvat sen kotivesiin.

Käyttäytyminen

Kultapyrstökoralliahven on suhteellisen rauhallinen kala, joka sopii akvaarioon paremmin kuin aggressiivisemmat sukulaisensa, esimerkiksi safiirikala ja tähtikoralliahven. Se ei koske selkärangattomiin, joten se sopii myös riutta-akvaarioon.

Ravinto

Tähtikoralliahven syö akvaariossa liha- ja leväpitoista ruokaa.
Manitou (yritys)

Manitou Group on ranskalainen vuonna 1953 perustettu yritys. Se valmistaa esimerkiksi trukkeja ja kurottajia.
Euroopan vakausmekanismi

Vero- ja vastuuvapaus

Kaikki vakausmekanismin hallitsema omaisuus ja varat on täysin vapautettu veroista. EVM:n henkilöstö on EVM:n maksamien palkkojen ja korvausten osalta vapautettu kansallisesta tuloverosta. Lisäksi vakausmekanismin kaikki toimitilat ja omaisuus on suojattu takavarikoilta ja pakkolunastuksilta. Vakausmekanismia tai mitään sen osaa ei myöskään voida koskaan syyttää oikeudessa.

Määräenemmistö päätöksiin ja lisävaatimukset

Joulukuussa 2011 EU-maiden päämiehet sopivat Saksan ja Ranskan ehdotuksesta, että päätökset EVM:n käytöstä voi tehdä ilman kaikkien osapuolten hyväksyntää 85 %:n määräenemmistöllä.
Suomen eduskunnan perustuslakivaliokunnan mukaan muutos on vastoin Suomen perustuslakia. Kokoomuksen Kimmo Sasi oli ainoa, joka jätti eriävän mielipiteensä. Valtiovarainministeri Jutta Urpilainen sanoi, ettei Suomi hyväksy määräenemmistön käyttöä ja voi jäädä pois vakausmekanismista.
Alkuvuodesta 2012 on esitetty vaatimuksia, että rahaston koko pitäisi jopa kaksinkertaistaa.

Suomen vastuut EVM:ssä

Suomen osuus EVM:n pääomasta on noin 1,8 prosenttia, mikä vastaa noin 12,6 miljardin euron osuutta. Vastuu voi nousta, jos eduskunta hyväksyy EVM:n osakepääoman korotuksen. EVM voi vaatia Suomea maksamaan 11,14 miljardia euroa EVM:n tappioiden kattamiseksi tai sen maksukyvyttömyyden välttämiseksi. EVM:n aiheuttamien riskien mittaluokkaa ei voida arvioida tarkasti.

Kritiikki

Taloustoimittaja Jan Hurri arvosteli Suomen liittymistä vakausmekanismiin, koska Suomen osallistuminen ei vaikuta kriisin kehittymiseen eikä suomalaisilla rahoituslaitoksilla ole merkittäviä taloudellisia vastuita kriisimaissa. Brittiläinen ajatushautomo Open Europe kyseenalaisti vakausmekanismin lainmukaisuuden ja sen toimien tehokkuuden kriisin ratkaisemisessa. Euroopan vakausmekanismia vastaan on järjestetty kaksi mielenosoitusta kesäkuussa 2012.
Lokakuussa 2013 oikeustieteen tohtori Kari Uoti arvioi, että valtiovarainministeri Jutta Urpilainen oli esteellinen päättäessään Euroopan vakausmekanismin osakkeiden merkinnästä.
Lennart Byman

Lennart Leander (L. L.) Byman (14. marraskuuta 1875 Helsinki – 3. maaliskuuta 1947 Helsinki) oli suomalainen kirkkoherra, rovasti ja ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustaja.
Bymanin vanhemmat olivat räätälimestari Leander Byman ja Mathilda Sofia Johansson. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta 1894 ja suoritti Helsingin yliopistossa teologian erotutkinnon 1898. Byman vihittiin papiksi 1898 ja hän suoritti pastoraalitutkinnon 1901. 
Byman toimi Hausjärven vt. pitäjänapulaisena 1898–1899, Hämeenlinnan vankilan vt. saarnaajana ja Hämeenlinnan kappalaisen apulaisena 1899 ja Sipoon vt. kappalaisena 1900. Hän oli Helsingin ruotsalais-suomalaisen seurakunnan komministerin apulaisena 1900–1906, Sipoon kirkkoherran apulaisena 1902–1903, Elimäen vt. kirkkoherrana ja vt. pitäjänapulaisena 1904 sekä Suomen luterilaisessa evankeliumiyhdistyksessä matkasaarnaajana 1900–1907 ja yhdistyksen sihteerinä ja yliasiamiehenä 1900–1922. Tämän jälkeen Byman toimi Sörnäisten ruotsalaisessa seurakunnassa vt. komministerinä 1906–1907 ja komministerinä 1907–1932, Svenska lutherska evangeliföreningen -yhdistyksen sihteerinä 1922–1935 sekä oli Espoon kirkkoherrana 1932–1947 ja Porvoon tuomiokapitulin asessorina 1941–1944. Hän oli toimittajana Barnavännen-lehdessä 1901–1906 ja Sändebudet-lehdessä 1904. Byman sai rovastin arvon 1932. 
Byman oli kansanedustajana touko–syyskuussa 1922 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Hän tuli eduskuntaan ruotsalaisten Eirik Hornborgin tilalle.
Lennart Byman oli naimisissa 1898–1927 Agnes Maria Erikssonin kanssa ja vuodesta 1928 Esther Augusta Dahlströmin kanssa.
American Idol (7. tuotantokausi)

Semi-finaalit

Semifinaalit alkoivat 21. helmikuuta. Semi-finaaleja järjestettiin 6 kappaletta (+ 3 tulosohjelmaa), kolme jaksoa viikossa.

Finaalit

Seitsemättä kautta on kehuttu parhaaksi kaikista American Idolin kausista, koska kilpailijat olivat tällä kertaa hyvin erilaisia. Simon Cowell sanoikin kilpailun edetessä, että kuluvana vuonna miehet olivat selvästi parempia kuin naiset ja että kilpailun tulisi voittamaan mies. Näin kävikin, sillä kilpailun finaalissa olivat David Archuleta (17 v) ja David Cook (25 v). Finaalin voitti täpärästi David Cook.
Jerseyn vaakuna

Jerseyn vaakuna on punainen kilpi, jossa on kolme kultaista, kävelevää, kohtikatsovaa leijonaa.
Vaakunan otti käyttöön Edvard I vuonna 1279. Jerseyn vaakuna on ollut Jerseyn lipussa vuodesta 1981 saakka.
Leppäkoski (Harlu)

Leppäkoski on koski Jänisjoessa Suomen Neuvostoliitolle luovuttamassa Laatokan Karjalassa. Siellä on myös samanniminen tehdasalue, jossa on toiminut paperi- ja sellutehdas. Muut Harlussa sijaitsevat Jänisjoen suuret kosket ovat alempana sijaitsevat Läskelänkoski ja ylempänä sijaitseva Hämekoski.

Leppäkosken vesivoimala

Leppäkoskeen rakennettiin vesivoimala (Harlun vesivoimala) vuonna 1936. Kosken itäisellä rannalla sijaitseva voimala on säilynyt hyvässä kunnossa. Voimalan omistaa TGK-1, josta suomalainen Fortum omistaa 25,66 prosenttia. Voimalan nykyinen nimi on Harlu HPS-22. Voimalan teho on 3,00 MW ja siinä on kaksi turbiinia. Voimalassa on meneillään peruskorjaus.
Imukala

Koko ja ulkonäkö

Imukala voi kasvaa 15 cm pitkäksi. Sen iho on suomuton ja limainen. Väriltään kalat ovat tummanruskean kirjavia. Imukalan vartalo on hyvin lyhyt ja pullea. Lajin pyrstö on pitkä ja litteä, ja sillä on iso, tylppäkuonoinen pää. Imukalan vatsapuolen evät ovat muuttuneet imukupiksi, jonka perusteella laji on saanut nimensä. Imukuppi sijaitsee vatsan etupäässä aivan pään takana, loppuosa rintaevästä jatkuu peräaukon tienoilta pyrstön tyveen asti.

Elintavat

Imukala on pohjakala, joka viettää elämänsä samalla tavalla kuin rasvakala. Ravinnokseen se syö pieniä pohjaeläimiä.

Levinneisyys

Imukalaa tavataan Atlantin koillisosassa Norjasta Barentsinmerelle Islantia ja Novaja Zemljaa myöten. Se elää koko Itämeressä Perämeren perukkaa ja Suomenlahden pohjukkaa lukuun ottamatta. Suomen vesialueella laji on jokseenkin harvalukuinen.

Lisääntyminen ja elinikä

Imukalojen kutu on joulu-helmikuussa. Kutevat kalat kiinnittävät mädin leviin tai muuhun alustaan kokkareiksi. Poikaset kuoriutuvat kahdessa viikossa. Eliniästä ei ole tarkkaa tietoa.
Voivodikunta

Voivodikunta (puol. województwo) on sekä valtion aluehallinnon että alueellisen itsehallinnon yksikkö. Provinssia, lääniä tai herttuakuntaa vastaavaa voivodikuntaa on perinteisesti hallinnut tai johtanut voivodi.
Useat Itä-Euroopan valtiot ovat historiansa aikana jakaneet maansa voivodikuntiin. Näitä olivat Romania (voievodat), Unkari (vajdaság), Liettua (vaivadija), Latvia, Venäjä ja Serbia (vojvodina, vojvodstvo tai vojvodovina). Myös esimerkiksi Valko-Venäjällä oli voivodikuntajako alueen kuuluessa Liettuan suuriruhtinaskuntaan (1200-1700-luvuilla). Voivodikunta termin tilalla on asiayhteydestä riippuen käytetty myös muita aluehallintoa kuvaavia termejä.
Voivodikunnat ovat yhä käytössä Puolassa, jossa ne jakaantuvat piirikuntiin (powiat) ja kuntiin (gmina).
Assane Ndiaye

Assane Ndiaye on senegalilainen mbalax-laulaja. Hän on Thione Seckin serkku. 
Ndiayen ensimmäinen albumi oli Nguisstal (1996), jolla olivat mukana myös Thione Seck ja Seckin 12-henkinen Raam Daan -yhtye. Myöhemmin Ndiaye perusti oman yhtyeensä, Le Nguewel-Guin. Hänen uusin albuminsa on syyskuussa 2004 julkaistu Immigrés, jonka yhteydessä hän piti Euroopan-kiertueen.
Assane Ndiayen kappale "Nguisstal" on päässyt esimerkiksi World Music Networkin kokoelmalevylle The Rough Guide to the Music of Senegal & Gambia.
Umar Tall

Elämäkerta

Tall syntyi nykyisen Senegalin pohjoisosissa lähellä Senegaljokea. Hän sai arabiankielisen Koraanikoulutuksen uskonnolliselta isältään. Jatkettuaan opintojaan muiden uskonoppineiden kanssa Tall lähti 23-vuotiaana hadžille eli pyhiinvaellusmatkalle Mekkaan Arabian niemimaalle. Tallin maine uskonoppineena edelsi hänen tuloaan ja hänet otettiin Mekassa vastaan hyvin. Matkalla hän myös pääsi näkemään suuria osia Afrikkaa, mukaan lukien Muhammad Alin hallitseman Egyptin ja sen erot sotilaalliseen wahhabilaiseen liikkeeseen. Mekassa Tall liittyi suufilaiseen Tijaniyya-veljeskuntaan ja hänestä tehtiin sen Länsi-Afrikan kalifi. Tallin johdolla Tijaniyya haastoi sittemmin Länsi-Afrikassa vallineen Qadiriyya-veljeskunnan.
Tall palasi Afrikkaan vuonna 1833 ja vietti useita vuosia Sokoton kalifaatissa, jossa hän nai paikallisen sulttaani Muhammad Bellon tyttären. Bello myös neuvoi häntä poliittiseen johtajuuteen liittyneissä asioissa. Tall keräsi samaan aikaan myös kannattajia ja Bellon kuollessa Tall siirtyi kannattajineen nykyiseen Guineaan. Vuonna 1845 hän päätti palata entiseen kotimaahansa saarnaamaan. Saarnaustyö ei tuottanut juurikaan tuloksia Senegalissa ja vuonna 1848 Tall palasi Guineaan asettuen seuraajineen Dinguirayen kaupunkiin lähellä nykyistä Senegalin vastaista rajaa. Kun Tall ei saanut saarnaamalla paikallisia kääntymään islamiin perinteisistä uskoistaan, hän määräsi vuonna 1854 jihadin näitä vastaan. Tall ja hänen kannattajiensa sotajoukot valtasivat alueita muodostaen näin Toucouleurin valtakunnan.
Umarin ote hänen valloittamistaan alueista oli epävakaa hänen kukistamiensa kansojen kapinoidessa jatkuvasti. Myös hänen maineensa uskonsoturina tahrautui hänen valloittaessaan Macinan kuningaskunnan, jonka olivat perustaneet yhtä lailla syvästi uskonnolliset muslimit. Vaikeuksista huolimatta Tall laajensi edelleen valtakuntaansa valloittaen Timbuktun vuonna 1863. Vuotta myöhemmin hän kuoli hänen ollessaan kukistamassa kapinaa Hamdallahissa Macinassa. Tallin seuraajaksi nousi hänen poikansa Ahmadu Séku, jonka valtakaudella Toucouleur päätyi osaksi Ranskan siirtomaaimperiumia.
Latistaa totuudenetsinnän sanahelinäksi

Kappaleet

Albumin kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Kake Puhuu.
Schering Rosenhanen palatsi

Schering Rosenhanen palatsi (ruots. Schering Rosenhanes palats) on palatsimainen rakennus Ruotsin pääkaupungissa Tukholmassa. Se sijaitsee Riddarholmenin saarella Wrangelin palatsin pohjoispuolella lähellä Birger Jarls torgia. Palatsi on rakennettu vuosina 1652–1656 ja sen suunnitteli arkkitehti Nicodemus Tessin vanhempi. Vuosina 1776–1876 palatsi oli Ruotsin vapaamuurareiden käytössä. Siipirakennukset, joista itäinen valmistui noin vuonna 1800 ja läntinen vuoden 1850 tienoilla, muuttivat palatsin mantereenpuoleista julkisivua. Merenpuoleinen julkisivu on suurimmaksi osaksi säilyttänyt alkuperäisen ulkonäkönsä. Rakennuksen nykyinen käyttäjä on Svean hovioikeus.
Steakhouse

Steakhouse on pikaruokaketju Burger Kingin hampurilainen. Se sisältää grillatun naudanlihapihvin, paahdettuja sipuleita, tomaattia, salaattia, juustoa, majoneesia, barbecuekastiketta ja pekonia.
Pierre Janet

Pierre Marie Félix Janet [žane] (30. toukokuuta 1859 Pariisi – 24. helmikuuta 1947 Pariisi) oli uraauurtava ranskalainen psykologi, psykoterapeutti ja filosofi. Hän oli ensimmäisiä tutkijoita, jotka kiinnittävät huomiota potilaan traumojen ja elämänhistorian väliseen yhteyteen. Janet myös yhdisti työssään akateemisen psykologian tutkimuksen ja mielisairauksien hoidon käytännön menetelmät.
Janet opiskeli Pariisin yliopistossa kuuluisan neurologi Jean-Martin Charcot’n johdolla. Hänen filosofinen tutkielmansa valmistui vuonna 1889. Janet työskenteli Charcot’n kutsumana pariisilaisessa Salpêtrièren sairaalassa, jossa valmistui hänen hysteriaa käsittelevä lääketieteen väitöksensä L’état mental des hystériques vuonna 1892. Lääketieteen tohtorin arvo hänelle myönnettiin seuraavana vuonna.
Vuonna 1898 Janet luennoi Pariisin yliopistossa. Hän toimi vuodet 1902–1932 psykologian professorina Collège de Francessa. Vuonna 1923 julkaistiin hänen merkittävä teoksensa La médecine psychologique ja vuodet 1928–1932 hän käytti muistin tutkimiseen. Syksyllä 1906 Janet luennoi Harvardin yliopiston Medical Schoolissa Yhdysvalloissa. Hänelle myönnettiin Harvardin kunniatohtorin arvo vuonna 1936.
Grand Prix -autoilun Euroopan-mestaruussarja

Autot

Kausilla 1931 ja 1932 oli käytössä kiistellyt Formula Libre -säännöt, joiden mukaan auton vähimmäispaino oli 900 kg.
Kaudella 1934 AIACR asetti autojen painorajaksi 750 kg. Adolf Hitler ilmoitti antavansa 450 000 reichsmarkkaa saksalaisille autoyhtiöille, jotta ne rakentaisivat kilpa-autoja. Rahat jaettiin Mercedes-Benzin ja Auto-Unionin kesken. Auto-Unionissa autoja suunnitellut Ferdinand Porsche keksi laittaa moottorin kuljettajan taakse, eikä eteen, niin kuin niinä aikoina oli tapana. Molempien saksalaisten autoyhtiöiden autot hallitsivat lähes kaikkia kilpailuja, joihin osallistuivat.
750 kg painoraja oli käytössä kauden 1937 loppuun asti. Kaudella 1938 otettiin uusi malli käyttöön. Ahdinta käyttäneiden autojen iskutilavuus piti olla 666–3000 cm³, kun taas autojen, joissa ei ollut ahdinta, iskutilavuus piti olla 1000–4500 cm³. Autojen piti painaa 400–850 kg. Tarkkaan vähimmäispainoon vaikutti moottorin iskutilavuus.

Kiista

AIACR:n kauden loppukokouksessa vuoden 1938 lopulla kävi ilmi, että kaikki eivät olleet tyytyväisiä silloiseen pistejärjestelmään. Vuonna 1939 Belgian edustajaa Langloista pyydettiin keksimään jokin vaihtoehtoinen pistejärjestelmä. Langloisilta kesti useita kuukausia ehdottaa uutta järjestelmä, eikä ole mitään todisteita, jotka viittaisivat siihen, että vanha järjestelmä olisi kumottu.
Vuonna 1939 puhkesi toinen maailmansota ja AIACR ei pystynyt kokoontumaan julkaistaakseen mestaruussarjan viralliset lopputulokset. Saksan korkeimman moottoriurheilujärjestön Deutscher Motor Sport Bundin (DMSB) puheenjohtaja Adolf Hühnlein julisti Hermann Langin mestariksi. Hühnlein väitti, että Lang olisi saanut 23 pistettä, mutta tämä on ristiriidassa virallisen pistejärjestelmän kanssa, jonka mukaan Lang olisi saanut 14 pistettä ja Herman Paul Müller 12 pistettä. Eli mestariksi olisi pitänyt julistaa Müller.