google/wiki40b huggingface dataset:
Connor McDavid

Junioriura

McDavid sai "poikkeuksellisen pelaajan" statuksen vuonna 2012, jonka ansiosta hän pääsi pelaamaan OHL:ssä vuotta ennen ikätovereitaan. Muut pelaajat, jotka ovat saavuttaneet saman aseman ennen McDavidia ovat vuoden 2009 NHL:n ykkösvaraus John Tavares (2005), sekä vuoden 2014 ykkösvaraus Aaron Ekblad (2011).
McDavid solmi jo 15-vuotiaana sponsorisopimuksen urheiluvälinevalmistaja Reebokin kanssa.

NHL-ura

Connor McDavid teki 3 heinäkuuta 2015 Kolmen vuoden tulokassopimuksen Edmonton Oilersin kanssa. Sopimuksen arvo oli 925 000 dollaria kaudessa, mitä enemmän tulokas ei saa NHL:n sopimussääntöjen mukaan voi saada. Bonuksilla hän pystyi saamaan lähes kolme miljoonaa.
McDavid teki tulokaskaudellaan 2015–2016 NHL:ssä 48 pistettä (16+32) vain 45 peliin. Hänet nimettiin 5. lokakuuta 2016 Edmonton Oilersin kapteeniksi, ja näin ollen hänestä tuli samalla NHL-historian nuorin kapteeni ohittaen ruotsalaisen Gabriel Landeskogin ennätyksen (19 vuotta, 266 päivää). 
Toisella kaudellaan 2016–2017 McDavid voitti koko runkosarjan pistepörssin tehden 100 pistettä (30+70). Tuolloin hän voitti myös Hart Memorial Trophyn ja Ted Lindsay Awardin. Samalla kaudella Edmonton pääsi pudotuspeleihin yli kymmenen vuoden tauon jälkeen. Joukkue putosi toisella kierroksella häviten seitsemännen pelin Anaheim Ducksille. McDavid teki 13 pudotuspeliottelussa yhdeksän pistettä (5+4). 
Ennen kautta 2017–2018 McDavid teki Edmontonin kanssa kahdeksanvuotisen jatkosopimuksen. Kaudella 2017–2018 McDavid voitti jälleen pistepörssin parantamalla tehojansa tehden 82 pelissä 108 pistettä (41+67).
Kaudella 2018–2019 hän teki uudet ennätyspisteensä, kun runkosarjassa hän teki 116 pistettä (41+75). NHL:n pistepörssissä hän jäi kuitenkin toiseksi, kun Tampa Bay Lightingin Nikita Kutšerov iski 128 pistettä.

Maajoukkueura

McDavid edusti Kanadaa alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa vuonna 2013, ja oli tärkeimpiä palasia maailmanmestaruuden voittaneessa joukkueessa. Hän voitti turnauksen maali-, syöttö- ja pistepörssin, sekä valittiin myös koko turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi. Vuonna 1997 syntynyt McDavid oli 16-vuotiaana kaiken lisäksi kaksi vuotta nuorempi kuin suurin osa turnaukseen osallistuneista pelaajista.
Nuorten MM-kisoissa McDavid debytoi vuonna 2014. Seuraavana vuonna McDavid oli yksi Kanadan johtavista pelaajista, ja iästään huolimatta kuului myös joukkueen kapteenistoon. Hän muodosti yhdessä Nic Petanin ja Curtis Lazarin kanssa turnauksen parhaan ketjun, joka johdatti Kanadan maailmanmestariksi kotiyleisön edessä.
2. maaliskuuta 2016 McDavid valittiin ensimmäisten pelaajien joukossa edustamaan Pohjois-Amerikan alle 23-vuotiaiden yhdistelmäjoukkuetta vuoden 2016 maailmancupiin. McDavid edusti Kanadaa MM-kilpailuissa 2016. Hän teki joukkueensa voittomaalin loppuottelussa Suomea vastaan.
Suklaakurjenmiekka

Levinneisyys

Suklaakurjenmiekka kasvaa luonnonvaraisena Lähi-idässä: Israelissa ja Jordaniassa.
Sven-Erik Järvinen

Sven-Erik Järvinen (30. maaliskuuta 1925 Karjaa – 5. kesäkuuta 2006 Vantaa) oli suomalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko.
Järvinen liittyi Tikkurilan työväenyhdistyksen jäseneksi vuonna 1947 ja oli pitkäaikainen vaikuttaja nykyisen Vantaan kunnallispolitiikassa. Hän aloitti Helsingin maalaiskunnan kunnanvaltuuston jäsenenä vuonna 1954, kunnallisvaalien 1953 jälkeen, ja hän toimi Vantaan kaupunginvaltuustossa yhtäjaksoisesti vuoteen 1981. Vuodesta 1972 vuoteen 1981 hän oli kaupunginvaltuuston (aluksi kauppalanvaltuuston) puheenjohtaja. Vuodesta 1981 vuoteen 1987, jolloin hän jäi eläkkeelle, hän oli Vantaan apulaiskaupunginjohtaja, vastuualueinaan kaavoitus- ja kiinteistötoimi. Järviselle myönnettiin kaupunkineuvoksen arvonimi vuonna 1986. Jäätyään eläkkeelle hän palasi kaupunginvaltuuston jäseneksi kaudeksi 1989–1992. 
Järvinen toimi kansanedustajana Uudenmaan läänin vaalipiiristä syyskuusta 1975 maaliskuuhun 1979. Hän vaikutti laki- ja talousvaliokunnassa, liikennevaliokunnassa ja suuressa valiokunnassa. Hän oli presidentin valitsijamies kaksissa vaaleissa, 1978 ja 1982.
Järvinen työskenteli Tikkurilan Väritehtaiden palveluksessa vuodesta 1950 vuoteen 1981, aluksi laaduntarkastajana (1950–1952), seuraavaksi työnjohtajana (1952–1972) ja lopuksi asuinkiinteistöjen isännöitsijänä. Aikaisemmin hän oli työskennellyt metallityöläisenä, Helsingin autokoritehtaan ja myöhemmin Sarlinin palveluksessa.
Järvinen oli naimisissa vuodesta 1947 ja hänellä oli kaksi lasta, vuonna 1948 syntynyt poika ja vuonna 1954 syntynyt tytär.
Reijo Ojanen (sisustusarkkitehti)

Reijo Ojanen (22. tammikuuta 1931 Tampere – 24. heinäkuuta 2019 Tampere) oli suomalainen sisustusarkkitehti.
Ojanen kävi keskikoulun Tampereen lyseossa. Hän pääsi opiskelemaan Helsinkiin Taideteolliseen oppilaitokseen, josta hän valmistui sisustusarkkitehdiksi vuonna 1956. Ojanen toimi Tampereen talonrakennustoimiston sisustusarkkitehtinä 40 vuotta. Hänen tunnetuin työnsä oli vuonna 1959 valmistuneen Pyynikin kesäteatterin pyörivän katsomon suunnittelu. Idean pyörivään katsomoon hän sai veturitallin kääntöpöydästä. Se oli valmistuessaan maailman ensimmäinen sähkökäyttöinen pyörivä katsomo. 
Muita Ojasen töitä olivat TTT:n Kellariteatteri, Tampereen Komediateatteri sekä Ravintola Tiiliholvi Tampereella. Hän suunnitteli myös Messukylän Osuusmyllyn muistomerkin, joka pystytettiin vuonna 1981.
Ojanen toimi työnsä ohella Tampere-Seuran puheenjohtajana sekä Tapparan sihteerinä. Hän oli myös perustamassa Ilves-Kissoja. 
Reijo Ojasen sisko Sirkka Ojanen voitti melonnassa Suomen mestaruuden ja poika Juha Ojanen Ilveksen jalkapallojoukkueessa Suomen cupin vuonna 1979.  Reijo Ojanen oli jääkiekkoilija Janne Ojasen setä.
Katu, Auvers-sur-Oise

Maalauksen historiaa

Ateneumin taidemuseo oli maailman ensimmäinen taidemuseo, jonka kokoelmissa oli Vincent van Goghin teos. Taiteilijan kuoleman jälkeen tämä taulu päätyi ensin hänen veljelleen ja sitten tämän leskelle, jolta sen osti ranskalainen taidekriitikko Julien Leclercq. Hän työskenteli La Gazette -lehdessä. Leclercq osti leskeltä 11 van Goghin teosta ja järjesti niistä näyttelyn Pariisissa vuonna 1901. Leclercqin vaimo oli suomalaisen kuvanveistäjä Hilda Flodinin sisar, pianisti Fanny Flodin. Fanny Flodin myi teoksen Antellin valtuuskunnalle vuonna 1903.
Antellin valtuuskunta maksoi teoksesta 2 500 silloista markkaa. Nykyrahassa se vastaa noin 9 500 euroa. Vincent van Goghin taiteen arvo ja arvostus nousivat huomattavasti 1900-luvulla.
Jamaica, Land We Love

Jamaica, Land We Love on Jamaikan kansallislaulu. Sen musiikin on säveltänyt Robert Lightbourne, sanoitukset kirjoittanut Hugh Sherlock. Sovitus on Mapletoft Poullen.
Raine Salo

Raine Olavi Salo on suomalainen säveltäjä, sanoittaja, laulaja ja kitaristi.
Backwoods, jossa Salo lauloi ja soitti, voitti vuoden 1980 Rockin Suomen mestaruus -kisoissa keskityylin sarjan. Yhtye teki kaksi singleä ("Walkin' On" ja "Strange Wind"). Tämän jälkeen Salo vaihtoi laulukielen suomeksi ja teki kaksi albumia: sooloalbumin Hyvä pahaa rock'n'roll (1982, bassossa Risto Heldan ja rummuissa Kari Holmgren) ja yhtyenimellä Tralala albumin Lasia & lumetta (1984, koskettimissa Satu Koho ja rummuissa Kari Holmgren).
Tämän jälkeen Salo vaihtoi laulukielen takaisin englantiin. Aki Sirkesalon kanssa hän perusti vuonna 1986 Giddyups-yhtyeen, mutta erosi siitä jo ennen ensimmäistä albumia Seasons of the Shake (1987). Yli puolet kappaleista on kuitenkin Salon tekemiä. Vuonna 1986 Salolla oli pieni rooli Jaakko Pyhälän elokuvassa Ursula, elokuvassa kuullaan myös Salon kappale "Ursula's Night". Seuraava Salon yhtye oli Bodyguards, joka julkaisi yhden EP:n vuonna 1988. Tämän jälkeen Salo siirtyi taustalle, lauluntekijäksi ja tuottajaksi. Hän tuotti Ville Virtasen (1990) ja Milanan (1991) ensimmäiset levyt ja teki niille useita kappaleita. Viime vuosina Salo on toiminut harvakseltaan tuottajana. Hän toimii nykyään Kaitaan koulussa opettajana ja on valmentajana Esport Oilers NG98 -joukkueessa.
Raine Salon isä oli musiikkivaikuttaja Jaakko Salo.
Iconclass

Iconclass on järjestelmä taideteosten (varsinkin länsimaisen, klassisen ja kristityn tradition piirissä) luokittelemiseksi aiheen tai ikonografian mukaan. Järjestelmän keksi ja suunnitteli Henry van der Waal vuonna 1944 ollessaan keskitysleirillä. Sen saattoi loppuun ja toimitti L.D. Couprie ja R.H. Fuchs. Järjestelmän on julkaissut ja sitä pitää yllä Hollannin kuninkaallinen taide- ja tiedeakatemia Amsterdamissa.
Iconclass on olemassa julkaistuina manuaaleina: (seitsemän volyymiä 1974-1981), bibliografiana (seitsemän volyymiä 1973-1983) ja aakkosjärjestyksessä olevana luettelona. Se on hierarkkisesti järjestetty kokoelma objekteja, henkilöitä, tapahtumia ja abstrakteja ajatuksia, jotka voivat olla kuvan aiheita. Sitä käyttävät taidehistorioitsijat, tutkijat ja kuraattorit kuvatakseen, luokitellakseen ja tarkastellakseen kuvien aiheita eri medioissa, kuten maalauksissa, piirustuksissa ja valokuvissa. 
Iconclassia voivat käyttää lukuiset instituutiot eri puolilla maailmaa kokoelmiensa kuvaamiseksi ja luokittelemiseksi standardisoidusti. Käyttäjinä voi olla taidehistorioitsijoita tai museoissa kävijöitä, jotka käyttävät Iconclassia etsiäkseen ja saadakseen kuvia näistä kokoelmista. Iconclassia käytetään myös tutkimusvälineenä kokonaisten näkymien merkitysten tai erilaisten kuvassa olevien elementtien tunnistamiseksi.
Iconclass on saatavana painettuna editiona tai CD-romina (eri kielillä). Lisäksi siihen voi saada verkkoselaimen.
Odobenocetops

Syöksyhampaat

Odobenocetops on ollut tutkijoiden mielenkiinnon kohteena suurten syöksyhampaidensa vuoksi. Koiraan oikeanpuoleinen hammas saattoi kasvaa jopa 1,35 metriä pitkäksi, kun taas vasen hammas ei yleensä kasvanut 25 senttiä pidemmäksi. Koiraat ovat saattaneet käyttää melko hauraita syöksyhampaitaan taistellessaan naaraista. Naaraiden syöksyhampaat olivat paljon pienemmät. Eläimellä ei ollut syöksyhampaiden lisäksi muita hampaita.

Elintavat

Odobenocetops liikkui matalassa vedessä ja pysytteli lähellä merenpohjaa. Eräällä yksilöllä oli samankaltainen kaikuluotauselin kuin nykyisillä delfiineillä, jonka ansiosta se tuli toimeen myös täydellisessä pimeydessä. Merenpohjaa tonkimalla se löysi simpukoita, äyriäisiä ja kotiloita, joita se käytti ravintonaan. Lihaksikkaat huulet mahdollistivat sen, että se pystyi imemään simpukoita ulos kuoristaan.
Odobenocetops oli erinomainen uimari, mutta hengitti kaikkien nisäkkäiden tapaan ilmaa, joten se joutui nousemaan pinnalle sukellusten välissä. Se käytti voimakasta pyrstöään uidessaan. Odobenocetopsilla oli hyvä näkökyky, mutta kokonsa takia sillä ei ollut paljon vastusta haille, kuten jättimäiselle megalodonille. Syöksyhampaat eivät olleet tarpeeksi vahvat, että niitä olisi voinut käyttää taistelussa.

Luokittelu

Odobenocetops kuului delfiininsukuisten valaiden yläheimoon, ja sen läheisimmät elävät sukulaiset ovat maitovalas ja sarvivalas.

Löydöt

Odobenocetopsin fossiileja tavattiin ensimmäisen kerran vuonna 1993, ja siitä tunnetaan vieläkin vain muutama kallon ja luiden jäänne.
Mesoksaalihappo

Valmistus

Mesoksaalihappoa voidaan valmistaa hapettamalla tartronihappoa vismuttinitraatin avulla. Muita tapoja ovat glyserolin hapetus, malonihapon reaktio typpihapokkeen kanssa ja muodostuvan tuotteen hydrolyysi, malonihapon esterien ja dityppitrioksidin välisellä reaktiolla sekä elektrolysoimalla viinihappoa emäksisissä olosuhteissa. Yhdistettä muodostuu myös pieniä määriä orgaanisista yhdisteistä, kun jätevesiä käsitellään otsonilla.
Kaksi Vihtoria

Juoni

Tarinan ytimessä on Rantamon perhe. Vihtori Rantamo on ulospäin piinkova liikemies ja luja perheenpää, tosiasiassa hän elää kuitenkin vaimonsa, Klaaran tossun alla. Kun vaimo lähtee matkalle, Vihtori päättää hieman irrotella. Hän esiintyy tarinan toiselle Vihtorille, ravintolayleisölle ja vahingossa radion kautta koko kansalle. Klaara sattuu kuulemaan lähetyksen ja järkyttyy, kun hänen Vihtorinsa uskaltautuu sovinnaisten rooliensa ulkopuolelle. Vanhat, totunnaiset roolit pitää palauttaa keinolla millä hyvänsä. 
Elokuvan toisen Vihtorin sukunimi on Hiltunen. Hän on eronnut ja seurustelee Augustan kanssa. Klaara erehtyy luulemaan Augustaa hänen oman Vihtorinsa morsiameksi, lajityypin mukaisesti yritykset selvittää sekaannuksia synnyttävät uusia sekaannuksia ja väärinkäsityksiä. Vihtorin ja Klaaran tytär Hilkka puolestaan on pintaliitäjä, jonka elämän tärkein päämäärä tuntuu olevan avioliitto. Hän rakastuu "alempisäätyiseen" Robertiin, ja hänen vanhemmilleen se on suuren luokan järkytys. Hilkka ja Robert joutuvat voittamaan esteet, joita ajan yhteiskunta asettaa epäsäätyiselle parille. He ovat klassinen "rikas tyttö ja köyhä poika" -pari, joka luonnollisesti lopussa saa toisensa, vaikka heidänkin suhteensa laatu osoittautuu kovin pintapuoliseksi.

Arviot

Erään kriitikon arviossa todetaan että kyseessä on Tapiovaaran heppoisin elokuva. Paikoin hienot jaksot jäävät kokonaisuuden junnaavan rytmin varjoon. Lopun itsemurhayritys on kuitenkin kenties suomalaisen elokuvan huvittavin.

Esitykset

Kaksi Vihtoria on esitetty harvakseltaan televisiossa, jossa se näytettiin ensi kerran 2. maaliskuuta 1974.
Nokkosverbena

Levinneisyys

Nokkosverbena esiintyy Yhdysvaltojen ja Kanadan itä- ja keskiosissa länsisuunnassa Teksasiin ja Saskatchewaniin asti. Laji on löydetty Suomen alueella kerran, Helsingin Pasilan kaatopaikalta vuonna 1965.
Keinutan kaikua

Keinutan kaikua on Laulu-Miesten tallenne vuodelta 2001. Kuoroa johtaa tallenteella sen taiteellinen johtaja, professori Matti Hyökki.
Hybridiraketti

Hybridiraketti käyttää kahdessa eri olomuodossa olevaa ajoaineen komponenttia. Tavallisimmin polttoaine on kiinteä ja hapetin nestemäinen.
Hapetin voisi periaatteessa olla kaasumainen.
Yūzō Kurihara

Jalkapallomaajoukkue

Japanin maajoukkueessa Kurihara pelasi vuosien 2006-2013 aikana kaikkiaan 20 ottelua ja teki niissä 3 maalia.
Vindhya

Vindhya (sanskritiksi विन्‍ध्य) on vuoristo Intian keskiosissa. Se jakaa Intian kahteen osaan. Vuoriston pohjoispuolella jää Induksen ja Gangesin tasangot ja eteläpuolelle Deccanin ylänkö. Noin 970 kilometriä pitkä vuoristo nousee Gujaratin osavaltiosta ja ulottuu Uttar Pradeshin osavaltioon Gangesin rantakaupunkiin Mirzapuriin. Pääosa vuoristosta sijaitsee Madhya Pradeshin osavaltiossa.
Vuoriston pohjoisrinteiltä saavat alkunsa monet Gangesin sivujoet, kun etelärinteet ovat Narmada-joen piirissä. Pohjoispuolella maasto on huomattavasti kuivempaa kuin etelässä, sillä alue ei saa erityisesti sateita, sillä se jää Vindhya- ja Aravallivuoriston väliin. Vindhyan ylätasangolla ennen Induksen-Gangesin tasankoja sijaitsevat mm. miljoonakaupungit Bhopal ja Indore.
Vindhyan nähtävyyksiin kuuluu UNESCOn maailmanperintöluettelon Bhimbetkan kalliosuojat, joissa on runsaasti kalliomaalauksia pienellä alueella.
Ole Nordhaug

Ole Nordhaug (s. 3. helmikuuta 1925 Bolsøy) on luterilaisen Norjan kirkon piispa. Hän toimi Møren hiippakunnan johdossa vuosina 1983–1991. Hän valmistui teologian kandidaatiksi vuonna 1951. Piispa Halvor Nordhaug on Olen ja tämän puolison, kirjailija Liv Nordhaugin poika.
John Robinson

John Robinson (s. 25. lokakuuta 1985, Portland, Oregon) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa Elephant ja Lords of Dogtown.
Robinson on myös toiminut mallina.
Aextoxicaceae

Tuntomerkit

Aextoxicon-puu on kaksikotinen ja ainavihanta. Lehtiasento on vastakkainen. Lehdet ovat ehyitä ja korvakkeettomia, ja niitä peittävät kilpimäiset pienen pienet suomut. Lehtiruotien kärjessä on lähes pulvinuksen kaltainen paksunnos. Kasvi on kaksikotinen, hede- ja emikukat sijaitsevat eri yksilöissä. Kukinto on terttumainen ja riippuva tai harvoin kukat ovat kolmen ryhmissä esilehden tukemina. Kukkanuput ovat tukilehtien peitossa, ja kun tukilehdet karisevat, irtoavat niiden mukana melkein suomumaiset verholehdetkin. Kukan lukusuhteet ovat neljä, viisi tai kuusi, tavallisimmin viisi. Sekä verho- että terälehdet kiinnittyvät pohjukseen kierteisesti. Terälehdet ovat leveälti kynnellisiä. Kukassa on munuaisenmuotoinen mesiäinen. Hedekukissa heteet sijaitsevat kohdakkain verholehtien kanssa, ja palhot ovat suhteellisen tukevia. Hedekukassa on myös emiön surkastuma. Emikukassa on joutoheteitä ja yksi emilehti, jonka vartalo on käyristynyt ja kärjestään kaksiliuskainen. Emissä on kaksi riippuvaa siemenaihetta. Hedelmä on kuiva ja yksisiemeninen luumarja, siemenessä on lisäke (karunkula), kirjava siemenvaippa ja tanniinipitoinen siemenkuori. Alkio on pitkä ja käyristynyt sekä sijaitseen siemenessä enemmän tai vähemmän poikittain. Sirkkalehdet ovat herttamaisia tai pyöreähköjä. Kromosomiluku n = 16.

Luokittelu

Ennen asemansa selkiintymistä Berberidopsidales-lahkon toisena heimona, Aextoxicon heittelehti systemaattisesta yhteydestä toiseen. Cronquist (1981) sijoitti sen hyvin epäyhtenäiseen lahkoonsa Celastrales, Takhtajan (1997) taas lahkoon Euphorbiales. Suku on yhdistetty joskus myös Saxifragales-lahkoon.
Bertta Leppälä

Bertta Leppälä, o.s. Pykälä (18. joulukuuta 1891 Helsinki – 6. kesäkuuta 1966 Askola) oli suomalainen poliitikko, joka toimi vuosina 1917–1921 Maalaisliiton kansanedustajana Viipurin läänin itäisestä vaalipiiristä. Bertan isä oli myös Maalaisliiton kansanedustaja Kalle Kustaa Pykälä. 
Bertta Pykälä meni vuonna 1919 naimisiin kansanedustaja Juhani Leppälän kanssa. Hänen oma muistelmateoksensa julkaistiin postuumisti vuonna 1969.
The Return of the Living Dead

Juoni

Freddy on saanut työpaikan varastosta, jota  Frank esittelee hänelle. Myöhemmin Frank kertoo Freddylle kauhuklassikko Night of the Living Deadin perustuvan tositapahtumiin, jossa kaikki sai alkunsa eräästä kemikaalista, joka herätti kuolleet eloon. Hän myös kertoo, että ruumiit vietiin varastoon, jossa he ovat töissä. He lähtevät katsomaan niitä, mutta siellä oleva kemikaali alkaa vuotaa ja he menettävät tajuntansa.
Samaan aikaan joukko Freddyn ystäviä ovat hakemassa häntä töistä. He päättävät mennä läheiselle hautausmaalle juhlimaan. Frank ja Freddy heräävät ja tajuavat yhden ruumiin heränneen eloon. He kutsuvat paikalle johtajansa Burtin ja yhdessä he kolme onnistuvat viemään ruumiin tuhkattavaksi Burtin parhaan ystävän, Ernien luo. Tuhkauksessa kuitenkin vapautuu kemikaalia ilmaan, josta se leviää sadepilveen. Alkaa sataa, ja sen seurauksena kaikki hautausmaalla olevat ruumiit heräävät eloon. Ruumiit alkavat jahdata Freddyn ystäviä ja muita.

Vastaanotto

Elokuvalla on Rotten Tomatoes-sivustolla 90 prosentin ”tuore” arvosana. Elokuva on saanut neljä Saturn-ehdokkuutta: Paras Kauhuelokuva, Paras Ohjaaja, Paras Maskeeraus ja Paras Näyttelijä (James Karen).

Kohtelu Suomessa

Valtion elokuvatarkastamo määräsi elokuvalle ennakkotarkastuksessa 28.8.1985 ikärajan KK (Kokonaan kielletty), joten elokuvaa ei saanut laillisesti Suomessa esittää eikä levittää. Valituskierroksen jälkeenkin samana syksynä täyskielto jäi voimaan. Elokuva vapautui laillisesti esitettäväksi ja levitettäväksi vasta aikuissensuurin poistuttua Suomesta lakimuutoksessa 1.1.2001.
Dinitro-o-kresoli

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa dinitro-o-kresoli on keltainen kiteinen aine. Yhdiste liukenee vain pieniä määriä veteen ja paremmin emäksiseen kuin neutraaliin veteen. Orgaaniset liuottimet kuten etanoli, metanoli, dietyylieetteri, etyyliasetaatti, asetoni ja dikloorimetaani liuottavat dinitro-o-kresolia. Yhdisteen käyttö rikkaruohomyrkkynä perustuu siihen, että yhdiste on fenolityypin fotosysteemi II:n inhibiittori.

Valmistus ja käyttö

Dinitro-o-kresolia valmistetaan lähtemällä o-kresolista. Synteesin ensimmäisessä vaiheessa o-kresoli sulfonoidaan, jolloin siitä saadaan disulfonihappojohdannainen. Tämä disulfonihappo reagoi laimean typpihapon vesiliuoksen kanssa muodostaen dinitro-o-kresolia. Muodostuva tuote erotetaan sulana ja puhdistetaan pesemällä vedellä.
Dinitro-o-kresoli tuli markkinoille 1930-luvulla ja oli yksi ensimmäisistä selektiivisistä herbisideistä. Yhdistettä käytetään tyypillisesti emulsiona monivuotisten rikkakasvien hävittämiseen viljapelloilta ja perunaviljelmiltä. Sitä voidaan käyttää myös perunoiden ja palkokasvien itämisen estämiseen varastoinnin aikana ja hyönteismyrkkynä. Dinitro-o-okresolin käyttö on vähentynyt ja se on korvattu muun muassa dinosebillä, dinoterbillä ja dinokapilla. Muita vähäisempiä käyttökohteita ovat lähtöaineena orgaanisessa synteesissä ja styreenin polymeroitumista estävänä lisäaineena.

Myrkyllisyys

Dinitro-o-kresoli on monien muiden aromaattisten nitroyhdisteiden tavoin myrkyllistä. Yhdiste ärsyttää hengitysteitä aiheuttaen yskää ja hengityksen vaikeutumista. Muita aineen aiheuttaman myrkytyksen oireita ovat voimistunut hikoilu ja ruumiinlämmön kohoaminen.
Apraksia

Apraksia on neuropsykologinen häiriö, joka voi johtua synnynnäisestä kehitysvammasta, ilmetä aivohalvauksen jälkeen tai liittyä vanhuusiän dementiaan. Synnynnäinen vamma voi johtua monen eri geenin häiriötiloista.
Apraksialla tarkoitetaan kykenemättömyyttä suorittaa liiketoimintoja, nimenomaan siinä mielessä, että liikkeiden ohjelmointi ei toimi, vaikka motoriikka itsessään olisi kunnossa. Apraksia jaetaan vielä useaan alaluokkaan sen perusteella missä asiassa tai yhteydessä häiriö ilmenee. Keskeisimmät apraksian hoitomuodot ovat neuropsykologinen kuntoutus sekä toimintaterapia. Kuntoutusta varten häiriö on ensin perusteellisesti tutkittava ja kuntoutuksen onnistuminen riippuu vamman laadusta ja asteesta.
Toğrul Əsgərov

Ura

Əsgərov voitti olympiakultaa 60 kilon sarjasta vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta. Hän voitti finaalissa Venäjän Besik Kuduhovin. Hän sai olympiahopeaa 65 kg:n painoluokassa Rio de Janeirossa 2016 hävittyään loppuottelussa venäläiselle Soslan Ramonoville.
MM-kilpailuista hänellä on yksi hopea 55 kilon sarjasta vuodelta 2010 Moskovasta. EM-kilpailuista Əsgərov on saavuttanut kultaa vuoden 2012 EM-kilpailuista Belgradista. Hän voitti Bakun Euroopan kisoissa 2015 kultaa 65 kg:n sarjassa.
Junioreiden MM-kilpailuissa hän saavutti kultaa 60 kg:n painoluokassa 2011 ja hopeaa 55-kiloisissa 2010. Hän voitti kadettien Euroopan-mestaruuden 46 kg:n sarjassa 2008 ja 54-kiloisissa 2009 sekä junioreiden Euroopan-mestaruuden 55 kg:n sarjassa 2010.
Hodgkinin tauti

Hodgkinin tauti on lymfoomatyyppi, jonka Thomas Hodgkin kuvasi 1832. 
Hodgkinin tauti on tyypillisin nuorilla aikuisilla. Suomessa todetaan vuosittain noin 130 uutta tapausta. Sairautta tavataan harvinaisempana myös lapsilla, yleensä kuitenkin jo kymmenen vuotta täyttäneillä. Hodgkinin tautia esiintyy enemmän miehillä kuin naisilla.
Hodgkinin taudin ainoa ensioire voi olla imusolmukkeen laajentuminen kaulalla. Siihen voi liittyä yskää mutta ei kipua. Joillakin esiintyy muun muassa kuumeilun, ruokahaluttomuuden ja väsymyksen kaltaisia yleisoireita. Joka neljännelle sairastuneelle tulee kutinaa.
Hodgkinin tauti jaetaan neljään levinneisyysasteeseen, joista ensimmäinen on vähiten levinnyt. Jos aste on 1 tai 2, hoidoksi riittää monilla pelkkä sädehoito.
Hodgkinin taudin ennuste hoidettuna on hyvä ja yleisesti ottaen sitä parempi, mitä nuorempi sairastunut on. Jos syöpä ei ole ehtinyt levitä merkittävästi, paranemisennuste on noin 80–95 %, muussakin tapauksessa 70 %:n luokkaa. 
Hodgkinin tauti ei yleensä uusiudu. Jos näin käy, se tapahtuu useimmiten kolmen vuoden sisällä siitä, kun edellinen syöpä on saatu hoidettua. 
Hodgkinin tauteja on joka yhdeksäs lymfooma- eli imukudossyöpätapaus. Sairaus tavataan jakaa lymfosyyttivaltaiseen, sidekudoskyhmyiseen ja sekasoluiseen tautimuotoon. 
Muutamat tutkimukset viittaavat siihen, että alkoholijuomia nauttivilla on alentunut vaara sairastua Hodgkinin lymfoomaan. HIV-positiivisilla tai AIDSia jo sairastavilla riski on 11-kertainen ja elinsiirron saaneilla nelinkertainen. Taudin syytä ei tunneta, mutta sen uskotaan kehittyvän poikkeavista imusoluista.
Kongemosen kulttuuri

Kongemosen kulttuuri oli keskimesoliittinen kulttuuri Tanskan ja Etelä-Ruotsin Skånen seuduilla 6800–5500 eaa. Ilmasto oli tällöin nykyistä lämpimämpi. Ilmastokausi oli niin sanottu atlanttinen lämpökausi jonka huipentumana 6500 eaa. keskilämpötila oli 2–3 astetta nykyistä korkeampi. Kulttuuriin kuuluivat piistä tehdyt ydin- ja levykirveet, ja kauden aikana jäivät pois käytöstä pienet piikiviterät eli mikroliitit. Luu- ja puuesineet säilyivät varhaismesoliittista vastaavina.