Ulrich Zwingli

Varhaiset vuodet

Ulrich Zwingli oli kahdeksasta pojasta kolmanneksi vanhin. Hänet lähetettiin jo viisivuotiaana pappissetänsä Bartholomäus Zwinglin luo Weeseniin. Kymmenvuotiaana hänet lähetettiin Baseliin oppimaan latinaa. Kolmen vuoden kuluttua hän lähti Berniin, jossa dominikaanit yrittivät saada nuoren Zwinglin liittymään noviisina järjestöönsä. Hänen isänsä ja setänsä eivät kuitenkaan hyväksyneet tätä, ja hän lähti Bernistä jättäen latinan opintonsa kesken. Hän ilmoittautui Wienin yliopistoon talvilukukaudeksi 1498, mutta hänet erotettiin sieltä yliopiston arkistojen mukaan. Asia ei ole kuitenkaan täysin varma. Ainakin 1500 kesälukukaudella Ulrich oli opiskelemassa. Zwingli jatkoi opintojaan Bernissä vuoteen 1502, jolloin hän siirtyi Baselin yliopistoon, josta hän valmistui maisteriksi 1506. Hän opiskeli näissä yliopistoissa skolastiikkaa, humanistisia tieteitä, kreikkaa ja hepreaa. Lisäksi Zwingli luki alkukielellä Uutta testamenttia ja kirkkoisien teoksia.

Kirkon palveluksessa

Zwingli tuli papiksi Glarusiin vuonna 1506, jossa hän vaikutti vuoteen 1516 asti. Nuorena pappina hän ei ollut opiskellut juurikaan teologiaa, mutta se ei ollut epätavallista tuohon aikaan. Glaruksen seurakunnassa hän toimi taitavana saarnaajana ja vastusti sikäläistä anekauppiasta, paavinvaltaa ja kiirastulioppia. Glaruksen kantonista lähti paljon palkkasotilaita taistelemaan ympäri Eurooppaa. Lisäksi Sveitsin valtioliiton välit olivat epävakaat suhteessa Ranskaan, Habsburgeihin ja Kirkkovaltioon. Näissä ulkopoliittisissa kiistoissa Zwingli tuki uskollisesti paavia, minkä ansiosta paavi Julius II myönsi hänelle eläkkeen. Sveitsin valaliitto  Uldrych Zwinglin aikana koostui kolmetoista valtion (kantonin) sekä sidoksissa olleiden valtioiden yhteisestä liitosta . Toisin kuin nykyinen moderni valtio Sveitsi, joka toimii liittohallituksena, kolmetoista valtiota olivat lähes riippumattomia, hoitaen oman sisä-ja ulkopolitiikan. Tämä suhteellinen riippumattomuus toimi pohjana konfliktin aikana uskonpuhdistuksen aikana. Armeijan pyrkimykset saivat lisäpontta  hankkia uusia alueita ja resursseja, kuten nähdään esimerkiksi Vanhan Zürichin sodan aikana. 
Zwinglin aikana uskonnolliset ryhmittymät lähettivät nuoria miehiä taistelemaan sotiin ulkomaille, mikä nähtiin rikkauksien kasvattamisena kantonien viranomaisille. Zwingli osallistui kenttäpappina kahdelle sotaretkelle italialaisia ja ranskalaisia vastaan niin Novaran taistelussa 1513 kuin Marignanon taistelussa 1515. Retkillä nähdyt sodan julmuudet vaikuttivat Zwinglin toimintaan uskonpuhdistajana, ja hän omaksui politiikan keinoksi toteuttaa Jumalan tahtoa valtiossa. Tältä ajalta ovat hänen varhaisimmat säilyneet teoksensa, jotka hyökkäsivät palkkasoturiksi ryhtymistä vastaan. Marignanon murskaavan tappion jälkeen Glarusin alueella mielialat kääntyivät paavin kannattajia ja ranskalaisten vastustajia kohtaan, minkä takia Zwingli päätti vetäytyä Einsiedelniin Schwyzin kantoniin. Einsiedelnissä "Mustan Madonnan luostarissa" hän toimi kaksi vuotta. Siellä hän törmäsi katolisen luostarielämän epäkohtiin, siveettömyyteen ja välinpitämättömyyteen hengellisissä asioissa. 
Toimiessaan Glaruksessa ja Einsiedelnissä Zwingli opiskeli kreikkaa ja latinaa. Hän keräsi yli 300 kirjan kirjaston klassisista ja skolastistisista teoksista. Hän kävi kirjeenvaihtoa sveitsiläisten humanistien kanssa sekä tutustui Erasmus Rotterdamilaisen teoksiin. Zwingli myös tapasi Erasmuksen tämän asuessa Baselissa 1514-16. Erasmuksen vaikutus näkyy Zwinglin pasifismissa sekä hänen keskittymisessään saarnaamiseen.

Uskonpuhdistajana

Zwingli oli saanut mainetta taitavana saarnaajana ja kirjoittajana. Loppuvuodesta 1518 Zürichissä vapautui kirkkoherran paikka. Kaupungissa kannatettiin humanistien ja Erasmuksen ajatuksia ja valtio vastusti niin ranskalaisia kuin palkkasoturina toimimista. Näistä syistä Zwingli valittiin kirkkoherraksi, ja hän muutti kaupunkiin vuodenvaihteessa 1518-1519. Zürichissä Zwingli tutustui Martti Lutheriin ja omaksui hänen oppinsa uskonvanhurskaudesta. Samaan aikaan Zwingli alkoi kehittää omaa teologista oppiaan. 
Hänen käsityksensä mukaan kirkkoa ei voitu uudistaa humanistien viisauden voimalla, vaan Jumalan hengellä, evankeliumin sanan ja uskon kautta. Tämä oli muutos, sillä Zwingliä pidettiin johtavana humanistina. Tammikuussa 1519 kaupunkiin yritti päästä aneiden kerääjä. Zwingli hylkäsi anekaupan. Tämä tapahtui reilu vuosi sen jälkeen, kun Luther oli julistanut teesinsä. Zürichin kaupunginvaltuusto ei päästänyt aneiden kerääjää kaupunkiin. Konstanzin piispa yritti sovitella tilannetta ja aneiden kerääjä joutui poistumaan. Sovittelusta huolimatta Zwinglin saarnat muuttuivat nopeasti yhä radikaalimmiksi. Hänen suhtautumisensa paavin valtaan muuttui, hän hylkäsi pyhimykset, epäili helvetintulta ja väitti, etteivät kastamattomat lapset joudu siihen. Zwingli kielsi olevansa kirkon uudistaja ja vain vaativansa siirtymistä Raamatun mukaiseen uskonnon harjoittamiseen. Elokuussa 1519 Zürichissä puhkesi rutto, johon kuoli neljäsosa kaupungin asukkaista, ja kaupungin valtasivat maailmanlopun tunnelmat. Kaikki siihen kykenevät jättivät kaupungin, mutta Zwingli jatkoi saarnaamistaan melkein kuollen itsekin ruttoon vuonna 1520. Sairautensa aikana hän tutustui lähemmin Lutherin teoksiin. 1521 Zwingli sai Zürichin kansalaisuuden. 
Zwingli rikkoi paaston näyttävästi 9. maaliskuuta 1522 jakamalla kaksi savustettua makkaraa muiden osallistujien kanssa ja puolusti tekoaan myöhemmin saarnassaan. Hänen mukaansa paastoa ei tarvinnut noudattaa, sillä Raamatussa ei ollut yleistä sääntöä paastoamisesta, eikä tällaisten sääntöjen rikkominen ollut synti. Konstanzin hiippakunta lähetti lähetystön Zürichiin. Kaupunginvaltuusto tuomitsi paaston rikkomisen, mutta otti itselleen määräysvallan uskonnollisissa asioissa, mikä oli itse asiassa vielä radikaalimpaa kuin paaston rikkominen. Piispa tuomitsi kaupunginvaltuuston päätöksen ja vaati palaamista vanhaan järjestelmään. 
Heinäkuussa Zwingli tukijoineen lähetti piispalle kirjeen, jossa hän vaati tätä hyväksymään pappien avioliitot. Piispa vastasi vaatimalla Zürichin hallintoa palauttamaan järjestyksen. Zwingli oli jo salaisesti aiemmin saman vuonna solminut avioliiton Anna Reinhartiin, aatelismiehen lesken kanssa. Paikallinen papisto tuki kuitenkin Zwingliä ja hän puolusti itseään julkisesti kerettiläisyyden syytöksiä vastaan. Hän kielsi kirkon johdolta kaiken tuomiovallan vedoten sen korruptoituneisuuteen. Vielä samana vuonna Zwingli tapasi fransiskaani François Lambertin, jonka kanssa hän väitteli neljä tuntia tuomiokapitulin edessä, saaden Lambertin vakuuttuneeksi uskostaan. 
Kirkollinen levottomuus oli levinnyt nyt jo ympäri konfederaation. Joulukuussa 1522 konfederaation neuvosto kehotti jäseniään kieltämään uudet opetukset, minkä jälkeen Zürichin kaupunginvaltuusto päätti tehdä oman ratkaisunsa. Vuonna 1523 toimeenpantiin Zürichissä raadin suostumuksella uskonpuhdistus. Uskonpuhdistuksen seurauksena päätettiin kaupunkien luostarien lakkauttamisesta. Zwingli piti saarnan asemaa keskeisenä, joten hän puhdisti ja yksinkertaisti jumalanpalveluksen, jossa sallittiin vain Raamatun luku ja saarna. Myös ehtoollisen viettoa rajoitettiin neljään kertaan vuodessa. Zwinglin uskonnollisessa käsityksessä käytännölliset ja siveelliset näkökohdat olivat etualalla. Zwingli kirjoitti väittelyä varten 67 teesiä. Syyskuussa Leo Judd, Zwinglin ystävä, kollega ja tukija vaati luopumista kaikista kuvista Sveitsin kirkoissa, mikä johti mielenosoituksiin. Zürichin toisessa väittelyssä lokakuun 26. päivänä 1523 todettiin, että uskonpuhdistusta on jatkettava. 
2. huhtikuuta 1524 Zwingli meni virallisesti naimisiin Anna Reinhartin kanssa, kolme kuukautta ennen heidän ensimmäisen lapsensa syntymää. He saivat neljä lasta: Regulan, Wilhelmin, Ulrichin ja Annan.
Vuonna 1524 messusta annettiin varovainen ratkaisu: kukin sai toimia vakaumuksensa mukaan.  Kesällä 1524 tapahtui myös levottomuuksia ja Ittingenin kartusiaaniluostari ryöstettiin. Zwinglin radikaalit seuraajat anabaptistit omaksuivat perinteisen kirkon vastustamisen ja vaativat valtion liittämistä kirkkoon. Zwinglistä tuli myös Zürichin valtiollinen johtaja. Vuonna 1526 Badenissa pidettiin uskonkeskustelu, johon he olivat kutsuneet Ingolstadtin Johannes Eckin, mutta Zwingli ei saapunut keskusteluun. Kuitenkin Zwingli oli yhteydessä henkilöiden kanssa, jotka olivat hänen asiallaan Badenissa 21. toukokuuta -8. kesäkuuta 1526. Kumpikin osapuoli julisti voittaneensa. Eckin ja Zwinglin väittely Raamatun arvovallasta ehtoolliskysymyksessä johti siihen, että Zwingli julistettiin pannaan väittelyn tuloksena vuonna 1527.
Reformaatio eteni halki Sveitsin. Urin, Schwyzin, Unterwaldenin, Luzernin, Zugin ja Friborgin kantonit vastustivat Zwinglin aloittamaa uskonpuhdistusta. Uskonpuhdistus johti Zürichin viiden muun Sveitsin kantonin kanssa eroamiseen roomalaiskatolisen kirkon valtapiiristä, Valaliitosta. Seurauksena oli Zürichin joutuminen ahtaalle katolisen Valaliiton asettaessa rajat Sveitsin sisällä. Bernin liityttyä uskonpuhdistukseen vuonna 1528 Zwingli aloitti taistelun katolisia alkukantoneja sekä Etelä-Saksan ruhtinaita vastaan. Katoliset vahvistivat asemiaan muodostamalla puolustusliiton, Kristillisen unionin, Itävallan kanssa vuonna 1529. Spierin valtiopäivillä päätettiin uskonpuhdistuksen lopettamisesta ja Zwingli joutui samoihin aikoihin ehtoollisopissa kiistaan Lutherin kanssa Marburgin uskontokeskustelussa vuonna 1529. Zwingli painotti ehtoollisen vertauskuvallisuutta Lutherin korostaessa Kristuksen läsnäoloa ehtoollisella. Luterilaiset ehdottivat, että molemmat myöntäisivät Kristuksen läsnäolon ehtoollisella. Tähän Zwingli ei suostunut. Seurauksena oli uskonpuhdistuksen hajaantuminen luterilaiseen ja reformoituun kirkkoon.

Kansalaissota

Kansallinen hajaannus Sveitsissä alkoi katolisten, luterilaisten ja Zwingliä kannattaneiden reformistien kesken. Zwinglin ehdottaessa  yhteistä sotilasliittoutumaa Lutherin kanssa tämä kauhistui ajatuksesta. Zwingli liittyi Hessenin sopimukseen  vuonna 1530. Sopimus oli puolustusliitto keisaria ja paavia vastaan. Sota kuitenkin syttyi ja katolisten armeija hyökkäsi Zürichia vastaan. Zwingli kaatui sotapappina katolilaisia vastaan käydyssä Kappelin taistelussa, jossa kaatui yli neljäsataa Zürichin sotilasta. Sota päättyi toiseen Kappelin rauhaan. Seurakunnat saivat siinä oikeuden määrätä tunnustuksensa kuten tähänkin asti. Reformistien hallussa olevat alueet kuitenkin palautuivat katolisen kirkon alaisiksi. Jean Calvinin myöhemmin uudelleen aloittama uskonpuhdistus lisäsi Sveitsin reformoidun kirkon valtaa Sveitsissä.   
−

Zwingli ja reinkarnaatioajatus

Marburgin uskonkeskustelussa Zwingli ilmaisi kannatuksensa reinkarnaatio eli jälleensyntymisajatukselle: 
»..Desshalb mich unbillinglich dunckt, dass etliche die pythagoreische Wiedergeburt und Ernüwerung so gar verspottend und verachtend, die doch von nöten syn muss." (suom. "..Siksi minusta vaikuttaa väärältä, että pythagoralaista jälleensyntymistä ja uudelleensyntymistä jopa pilkataan ja kartetaan, vaikka sen pitäisi ottaa vakavasti")»