Ruotsin kirkon virsikirja

Aikaisemmat virsikirjat

Ruotsissa on ollut uskonpuhdistuksesta lähtien suomenkielisiä virsikirjoja. Suomen ja Ruotsin kirkkojen erottua toisistaan 1800-luvun alussa, jatkettiin silti Ruotsissa myös vuoden 1701 suomenkielisen virsikirjan käyttämistä. Vuonna 1701 hyväksytty virsikirja Uusi suomenkielinen Wirsikir­ja, niin sanottu ”Vanha virsikirja”, oli Ruots­issa käytössä aina 1890-luvulle saakka. Vuonna 1898 ilmestyi  Ruotsin kirkon suomenki­elinen Wirsikirja. Tämä kirja oli sisällöltään Suomen kirkon vuoden 1886 virsikirja pienin muutoksin. Siihen liittyvät Evankeliumikirja ja jumalanpalvelusten järjestykset olivat Ruotsin kirkon silloin voimassa olleen Käsi- ja Evankeliumi­kirjan mukaisia.
Vuonna 1949 julkaistiin uusi suomenkielinen virsikirja, Ruotsin suomenkielinen virsikirja. Kirja perustui Ruotsin kirkon vuoden 1937 ruotsinkieliseen virsikirjaan ja siinä oli pyritty kääntämään ja sovittamaan virret, säkeistöt ja sävelmät ruotsista suomeksi. Kaikkia virsiä ei kuitenkaan oltu käännetty. Käännöstyö oli pitkälti Övertorneån lääninrovastin Per Boremanin ja Luulajan piispan Bengt Jonzonin käsialaa ja kirjaa oli työstetty Luulajan alueen suomalaistyön tarpeisiin. Kirja saikin lempinimen Boremanin virsikirja toimittajansa mukaan.
Boremanin virsikirjaa pidettiin monin paikoin puuttellisena, minkä vuoksi vuonna 1972 julkaistuun uusi suomenkielinen virsikirja Ruotsin kirkon virsikirja. Tätä kirjaa kutsuttiin Luulajan virsikirjaksi. Se pohjautui myös Ruotsin kirkon virsikirjaan, mutta tunnetuimpia Suomen kirkon virsiä oli otettu mukaan. Luulajan virsikirja sisälsi 626 virttä ja hengellistä laulua.
Luulajan virsikirjaa valmisteli työryhmä, jossa oli jäseninä koulutoimen tarkastaja William Snell, kirkkoherrat Oskar Haapaniemi ja Hannes Huhtasaari sekä kirjailija Anna-Maija Raittila. Kirjan toimitti painatuskuntoon silloinen Luulajan tuomiorovasti Olaus Brännström. Koska joissakin Ruotsin kirkon vuoden 1937 virsikirjan virsissä oli enemmän säkeistöjä kuin Suomen kirkon virsikirjassa, puuttuvat säkeistöt oli käännetty. Näiden säkeistöjen kääntäjinä olivat useimmiten Per Boreman ja William Snell.

Vuoden 1986 virsikirja

Ruotsin kirkko julkaisi uuden virsikirjan vuonna 1986 ja vuoden 1992 kirkolliskokouksessa päätettiin virsikirjan kääntämisestä suomeksi. Käännöstyö julkaistiin vuonna 2002, jolloin Kirkolliskokous hyväksyi sen ja se otettiin käyttöön ensimmäisenä adventtina vuonna 2003.
Virsikirjan kääntämistä ja valmistelua varten Ruotsin kirkon Seurakuntatyön toimikunta (Församlingsnämden) asetti työryhmän, jonka puheenjohtajaksi kutsuttiin Luulajan hiippakunnan emerituspiispa Olaus Brännström. Runoilijajäseniksi kutsuttiin runoilija Anna-Maija Raittila, rovasti Niilo Rauhala, runoilija Anna-Mari Kaskinen ja lehtori Pekka Kivekäs sekä muusikkojäseniksi kirkkomuusikot Katarina Engström ja Jarmo Kainulainen sekä Sirpa Lampinen. Virsikirjan nimeksi tuli Ruotsin kirkon virsikirja samalla tapaa kuin eräät aikaisemmat Ruotsin kirkon suomenkieliset virsikirjat.
Käännöstyön periaatteisiin kuului muun muassa, että Ruotsin kirkon virsikirja (Den svenska psalmboken) käännetään kokonaan normaalille suomenkielelle. Käännöksen tuli olla yhtenevä ruotsinkielisen virsikirjan kanssa säkeistömäärän, sävelmien ja runomitan osalta. Siten suomennosten pohjana oli ruotsinkielinen teksti, jotka muiden kuin ruotsalaisten virsien osalta olivat jo käännöksiä, vain muutaman virren kohdalla käännös noudattaa virren alkukielistä tekstiä. Valmista suomenkielistä materiaalia, joka on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon vuoden 1986 virsikirjassa, tuli käyttää mahdollisuuksien mukaan. Lisäksi tehtävään kuului koota liite sellaisista suomenkielisten rakastamista ja paljon käyttämistä virsistä, joita ei ole Ruotsin kirkon ruotsinkielisessä virsikirjassa.

Virsikirjan pääosastot

Ruotsin kirkon ruotsinkielinen virsikirja, Den svenska psalmboken, jakautuu kahteen osaan. Ensimmäinen osa, virret 1–325 on ekumeeninen osa, jota kirjan valmistumisen jälkeen 1986 käytti 16 kirkkoa ja uskonnollista yhdyskuntaa, muun muassa Katolinen kirkko, Pelastusarmeija ja useimmat niin sanotut vapaakirkot. Nämä yhteiset virret ovat ennen muuta ”perusvirsiä”, kuten kirkkovuosivirsiä, ehtoollisvirret, aamu-ja iltavirret. Lisäksi mukana on uudempaa ekumeenista aineistoa ja niin sanottujen vapaitten suuntien aineistoa sekä anglosaksista ja anglikaanista aineistoa.
Näiden yhteisten virsien jatkoksi useimmat kirkot valmistelivat oman osan. Ruotsin kirkon osassa ovat virret 326–700. Siellä ovat ”luterilaiset perusvirret”, kuten kastevirret, uudempia 1900-luvun ja oman aikamme virsiä ja ”viisuja”, raamattuhymnit, kaanonit ja kertosäkeiset psalmivirret. Kokonaisuudessaan virret 1–700 ovat Ruotsin kirkon kirkolliskokouksen 1986 hyväksymä virsikirja.
Suomenkielisessä Virsikirjassa on myös kolmas osa (virret 71:2, 701–745), jossa on 49 virttä Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjasta, ja jotka ovat perinteisesti keskeisiä suomalaiselle hengellisyydelle ja hurskaudelle. Kussakin osassa on virret ryhmitelty samanlaisiin osastoihin, joten esimerkiksi ylistysvirret löytyvät Virsikirjassa kahdesta eri kohdasta.
Virsikirjassa on virsien lisäksi otteita Ruotsin kirkon käsikirjasta, Ruotsin kirkon evankeliumikirja, Rukouskirja, otteita Vähäkatekismuksesta sekä laajat hakemistot.

Yhteiset virret Suomen virsikirjan kanssa

Ruotsin kirkon virsikirjassa ja samana vuonna 1986 hyväksytyssä Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa on 177 yhteistä virttä. Sanasta sanaan yhteneviä on 77 virttä, 32 on yhteneviä myös sävelmänsä puolesta. Moniin yhteisiin virsiin on jouduttu tekemään muutoksia, jotta ne vastaisivat sisällöltään ruotsinkielisiä virsiä tai soveltuisivat Ruotsin kirkon melodiaan. Lisäksi joillakin lähdetekstin mukaan yhteisillä virsillä on eri runomitta.
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjan ”Jumalanpalvelusten tekstejä ja lauluja” -osastossa on seitsemän yhteistä virttä, joista viisi on samassa sanamuodossa. Vuonna 2015 valmistuneessa Suomen kirkon lisävihkossa on kymmenen yhteistä virttä samassa sanamuodossa ja viisi eri käännöksinä kuin Ruotsin kirkon virsikirjassa.
Myös muissa hengellisissä laulukirjoissa on suomeksi virsiä, jotka ovat Ruotsin kirkon virsikirjassa, mutta ne on poikkeuksetta käännetty uudelleen. Näitä virsiä on noin sata. Niiden suomennokset saattavat olla Suomalaisissa laulukirjoissa eri runomittaa kuin Ruotsin kirkon virsikirjan tekstit, ja niitä on muokattu siten, että ne poikkeavat merkittävästi Ruotsin kirkon virsikirjan teksteistä. Joidenkin virsien melodiat edellyttivät uutta suomenkielistä tekstiä.

Sävelmät

Virsien sävelmät ovat samat kuin ruotsinkielisessä kirjassa. Muutamaan virteen on lisätty suomenkielisille laulajille tuttu, yleensä Suomessa käytetty vaihtoehtoinen sävelmä. Virsikirjaan on tehty myös koraalikirja: Ruotsin kirkon koraalikirja I–III'. Virsikirjan kertosäkeisten psalmivirsien musiikki on julkaistu oma kirjanaan Laulakaa ja soittakaa. Ruotsin kirkon psalmimusiikkia vuonna 2009
Ruotsin kirkon Virsikirjan virsiä on julkaistu myös Suomessa ilmestyneissä virsi- ja laulukokoelmissa, muun muassa Suomen Adventtikirkon virsikirjassa Seurakuntalaulu (2001), viidennen herätysliikkeen laulukirjassa Viisikielinen (2014) ja 2016 ilmestyneessä Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjan lisävihkossa.

Vuoden 1986 virsikirjan jälkeen ilmestyneet ruotsinkieliset lisäykset

Sen jälkeen kun Den svenska psalmboken valmistui vuonna 1986, on Ruotsissa ilmestynyt kolme virsikokoelmaa täydentämään virsikirjaa, mutta niillä ei ole virallista, Ruotsin kirkon hyväksymää asemaa. Näitä kokoelmia ovat Psalmer i 90-talet vuodelta 1994, Psalmer i 2000-talet vuodelta 2006 sekä Verbum-kustantamon julkaisema lisäys vuodelta 2003 Den svenska psalmboken med Verbums psalmbokstillägg. Tämän lisäysosan hyväksyi Evankelisen isänmaasäätiön (Evangeliska fosterlandstiftelen) herätysliikkeen hallitus. Ruotsin kirkon silloinen musiikkineuvosto oli osallinen lisäyksen valmisteluihin, mutta se ei ole Kirkolliskokouksen käsittelemä tai hyväksymä kirja, joskin sitä käytetään laajasti Ruotsin kirkon seurakunnissa. Monia näiden kokoelmien virsiä on myös käännetty suomeksi ja niitä on ilmetynyt eri laulukirjoissa.