google/wiki40b huggingface dataset:
Flip Video

Flip Video on yhdysvaltalaisen Cisco Systemsin omistama tavaramerkki ja taskukokoinen digitaalivideokamera, jonka malleja ovat Flip Ultra, Flip Mino, UltraHD ja MInoHD. Flip Videon toi markkinoille Pure Digital Technologies vuonna 2007, ja Cisco osti yhtiön maaliskuussa 2009.
Flip Video oli ensimmäinen huokea flash-muistiin perustuva videokamera, joka sai uuden lajityypin luojana pian seuraajia ja jäljittelijöitä. Kodak, Creative, JVC ja Sony ovat sittemmin esitelleet omat versionsa.
Alkuperäinen Flip-kamera tallensi VGA-tasoista kuvaa (640 x 480 pikseliä), mutta uudemmat HD-mallit kykenevät tarkempaan toistoon (1280 x 720). Flip MinoHD -kamerassa on kahdeksan gigatavun sisäinen muisti, joka riittää tallentamaan kaksi tuntia liikkuvaa kuvaa ja ääntä 30 ruutua sekunnissa 720p-tarkkuudella.
Kaikki Flip-kamerat ovat USB-liitäntäisiä ja hyvin riisuttuja ominaisuuksiltaan. Yksinkertaisuudessaan Flip-kameraa on verrattu Kodakin filmipokkareihin. Optiikka on polttoväliltään kiinteä, eikä digitaalisen zoomin lisäksi ole varsinaista rajausmahdollisuutta. Flip-kameroiden mukana toimitettava ohjelmisto, Flipshare, sisältää toiminnallisuuden, jolla kuvattua materiaalia voi siirtää YouTube-videopalveluun. Flipshare toimii Windows- ja Mac OS X -käyttöjärjestelmissä.
Sinuhe, egyptiläinen (elokuva)

Elokuvan ja romaanin eroavaisuuksia

Elokuva ei ole paikoin historiallisesti tarkka, kuten Mika Waltarin romaani. Esimerkiksi elokuvassa Horemhebistä (Victor Mature) tulee faarao Ekhnatonin jälkeen, vaikka todellisuudessa heidän välissään vuosina 1336–1323 eaa. hallitsi kolme muuta faaraota (Smenkara, Tutankhamon ja Ay). Lisäksi elokuvassa Sinuhe ja faarao Ekhnatonin sisko Baketamon (Gene Tierney) pääsevät noin vain kävelemään kuolleen faaraon hautaan monta vuotta tämän kuoleman jälkeen, vaikka haudan olisi pitänyt olla sinetöitynä haudanryöstäjien varalta.
Kirjan kertomusta on lyhennetty paljon, hyvin merkittävä osio Sinuhen vuosien matkoista Palestiinassa, Mitannissa, Heettien maassa ja Babylonissa Kaptahin ”väärän kuninkaan päivineen” ja Sinuhen suuresta rakkaudesta Mineasta, jonka Kreetan ylipappi Minotauros uhrasi merenjumalalle, on jätetty pois elokuvasta.
Elokuvassa Baketamon sanoo Sinuhelle suoraan tietävänsä, että tämä on hänen velipuolensa eli faaraon ja Mitannin prinsessan jälkeläinen, jonka kunnianhimoinen Teje-kuningatar lähetti kaislakorissa kuolemaan jokeen. Tämän vuoksi Sinuhe olisi prinsessan mielestä ainoa ”arvollinen” sulhanen hänelle. Kirjassa vain Sinuhe saa tietää syntyperästään vanhan hovinaisen kertoman perusteella.
Elokuvassa Merit on Sinuhen rakastettu jo nuoruudessa, Sinuhe tuntee poikansa ja toimii sairaan Neferneferneferin hyväntekijänä. Egyptin levottomuuksien aikana poika pakenee Kaptahin kanssa maasta ja vanha Sinuhe kirjoittaa elämäkertaansa poikaansa ajatellen. Kirjassa Sinuhe tutustuu Meritiin vasta ulkomaan vuosien jälkeen, luulee poikaansa ottolapseksi ja yrittää kostaa Neferneferneferille. Merit ja poika saavat surmansa levottomuuksissa, ja Sinuhe kirjoittaa elämäkertaansa vain itselleen.
Kunnialegioona

Kunnialegioona (ransk. L'ordre national de la Légion d'honneur) (RanskKL) on Ranskan tunnetuin ja arvostetuin kunniamerkkejä myöntävä ansioritarikunta. Sen tunnuslause on Honneur et Patrie, (suom. Kunnia ja Isänmaa). Nauhan tunnusväri on punainen.
Kunnialegioonan perusti keisari Napoléon I vuonna 1802 ja sitä pidetään nykyisin toimivien ansioritarikuntien esikuvana.

Ritarinkunnan luokat

Ritarikunta jakaantuu viiteen luokkaan: ritari (chevalier), upseeri (officier), komentaja (commandeur), suurupseeri (grand-officier), sekä suurristin komentaja (grand-croix). Kunnialegioonan varsinaiseksi jäseneksi voivat päästä vain Ranskan kansalaiset, jotka yleensä saavat ensiksi nimityksen ritariksi. Ulkomaalaisille Kunnialegioonan kunniamerkkejä voidaan jakaa erityisenä tunnustuksena myös suoraan ylemmissä luokissa.
Ritarikunnan suurmestari on Ranskan tasavallan presidentti, joka myöntää kaikki ritarikunnan kunniamerkit ministerien ehdotusten perusteella. Myöntämisperusteena on sotilas- tai siviiliansiot Ranskan hyväksi tehdyssä työssä.

Kunnialegioonan museo

Kunnialegioonan rakennus ja museo sijaitsevat Pariisissa Seinen vasemmalla rannalla Musée d'Orsayta vastapäätä osoitteessa: 2, rue de la Légion d'honneur, F-75007 Paris.
Marco Polo (lautapeli)

Kaanbalikiin saapuminen

Pelaajat voivat saapua Kaanbalikiin ainoastaan silloin, kun he tuovat mukanaan kolme 80 besantin arvoista kauppatavaraa, lahjana Kublai-kaanille. Pelaajien saavuttua perille, he laittavat nämä kolme korttia näiden omien värikorttipakkojen alimmaisemmaksi.
Kublai-kaani kiittää matkaajia lahjoista ja antaa heille jokaiselle vastalahjana 240 besantin arvoisen Suuren Kaanin Kultaisen Pöydän, joka oikeuttaa pelaajia nostamaan pankista saman suuruisen summan.
Kultaisen Pöydän kortti ilmoittaa pelaajalle sen kaupungin nimen (Manila, Kioto, Mandalay tai Lhassa), jossa hänen pitää suorittaa luottamustehtävänsä. Tämän kaupungin nimi on pidettävä salassa muilta pelaajilta.
Silloin kun pelaaja saapuu luottamustehtävä-kaupunkiinsa, hän paljastaa muille pelaajille tämän kaupungin nimen. Tämän jälkeen Suuren Kaanin Kultaisen Pöydän kortti säilyy luottamustehtävän suorittaneen pelaajan hallussa.
Pelaajan suoritettua tehtävän, hän saa palkinnoksi 240 besantin arvoisen Itämaan Salaisuuden, joka oikeuttaa pelaajan nostamaan pankista kortin arvoisen summan.
Pelaajan on seuraavaksi lähdettävä takaisin Venetsiaan.
Elina Hoffrén

Elina Hoffrén (s. 14. elokuuta 1927 Kajaani) on suomalainen näyttelijä.
Hän teki pitkän uran teatterilavoilla ja oli kiinnitettynä Oulun kaupunginteatteriin 25 vuoden ajan. Oulun kaupunginteatterin lämpiössä on myös kuvataiteilija Martti Mäen maalaama Hoffrénin muotokuva. Hän on esiintynyt neljässä pitkässä elokuvassa. Vuonna 2002 Hoffrén oli ehdolla parhaan naissivuosan Jussi-palkinnon saajaksi elokuvasta Joki.
The Wanted

The Wanted on vuonna 2009 perustettu irlantilais-englantilainen poikabändi, johon kuuluu viisi jäsentä: Max George, Nathan Sykes, Siva Kaneswaran, Jay McGuiness ja Tom Parker. Yhtyeen manageri on Scooter Braun.
The Wantedin ensimmäinen single oli "All Time Low", mutta se tuli kuuluisaksi kappaleella "Glad You Came". Muita singlejä ovat olleet "Heart Vacancy", "Lose My Mind", "Gold Forever", "Lightning", "Warzone", "Chasing The Sun" ja "I Found You". Vuonna 2012 he alkoivat menestyä Yhdysvalloissa ja Kanadassa hitillään "Glad You Came". Vuonna 2013 he julkaisivat kappaleen "Walks Like Rihanna" sekä "We Own the Night".
Steven Dean Moore

Steven Dean Moore on yhdysvaltalainen animaatio-ohjaaja ja animaattori, joka on kirjoittanut 34 Simpsonit-jaksoa. Hän oli ohjaajatiimissä elokuvassa The Simpsons Movie.
Väinö Talasjoki

Väinö Vilhelm Sellgren myöh. Talasjoki (14. joulukuuta 1883 Nurmijärvi - 5. helmikuuta 1952) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä August Vilhelm Sellgren ja Iida Vilhelmiina Olin. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1922 Maria Karjalaisen kanssa.

Opinnot

Sellgren kävi viisi luokkaa Helsingin suomalaista normaalilyseota ja erosi sen kuudennelta luokalta vuonna 1902. Opintojensa jälkeen hän työskenteli maanviljelijänä Nurmijärvellä sekä sen ohella lyhyen ajan vuosina 1909 ja 1910 Vihdin piirin virkaatekevänä nimismiehenä.

Jääkäriaika

Tallgren liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 19. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Rintamapalveluksensa jälkeen hänet siirrettiin pataljoonan 1. konekiväärikomppaniaan 10. heinäkuuta 1917.

Suomen sisällissota

Sellgren saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vänrikiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan ensin 1. jääkärirykmentin 1. jääkäripataljoonan 4. komppaniaan, mistä hänet siirrettiin 25. maaliskuuta 1918 koillisrintamalle ja sijoitettiin komppanianpäälliköksi Kuolajärven pataljoonaan konekiväärikomppaniaan ja kyseisessä joukossa hän otti osaa taisteluihin Kuivitsassa ja Kilislammella.

Sisällisodan jälkeinen aika

Sellgren siirtyi sisällissodan jälkeen Lapin ryhmän II pataljoonan 5. komppaniaan, mistä hän erosi palveluksesta 9. marraskuuta 1918 ja liittyi Suojeluskuntajärjestön palvelukseen ja toimi vuosina 1919 – 1921 paikoitellen paikallispäällikkönä Vihdin suojeluskunnassa. Vuonna 1920 hän toimi myös jonkin aikaa Vihdin piirin virkaatekevänä nimismiehenä. Vihdistä hänet nimitettiin piirin nimismieheksi Tuusniemelle syksyllä vuonna 1921. Poliisin tehtävistään hän erosi 1. heinäkuuta 1932. Sellgren vaihtoi nimensä vuonna 1935 Talasjoeksi.
PEP

PEP (englanninkielisistä sanoista Post-Exposure Propylaxis, suom. altistuksen jälkeinen estohoito) on HIV:n jälkiehkäisyyn tarkoitettu lääke. Sitä käytetään henkilön jouduttua suureen vaaraan altistua HIV:lle. Lääkitys on aloitettava 72 tunnin sisällä altistumisesta. Lääkityksen kesto on neljä viikkoa. PEP-lääkitys ei kuitenkaan estä kaikkia tartuntoja.
Käyttö selkeässä HIV-tartunnan riskissä olevalle 72 tunnin sisällä perustuu Maailman terveysjärjestön suositukseen vuodelta 2014. Ennen lääkityksen antamista on suoritettava HIV-testi, jolla selvitetään, onko henkilöllä jo ennestään HIV:tä. Lääkitystä suositellaan Suomessa tilanteissa, joissa emätin- tai anaaliseksin yhteydessä ei ole käytetty kondomia tai se on hajonnut ja kun seksikumppanina on tällaisessa tilanteessa ollut HIV-positiivinen henkilö, jolla ei ole toimivaksi todettua HIV-lääkitystä tai HIV-statukselta tuntematon henkilö, joka on seksityöläinen, Saharan eteläpuoleisesta Afrikasta, ulkomaalainen huumeidenkäyttäjä tai kun on harrastettu miesten välistä anaaliseksiä. Sitä vastoin, jos kondomia on käytetty oikein tai jos on harrastettu suuseksiä, PEP-lääkitystä ei pidetä välttämättömänä. Tällöinkin HIV-testin ottaminen on suositeltavaa.
Tapauskohtaista harkintaa käytetään tilanteissa, joissa mahdollinen tartunta on tapahtunut pistoksen kautta. Tällöin PEP-lääkitystä suositellaan, jos neulaa on käyttänyt HIV-positiivinen henkilö, jolla ei ole toimivaksi todettua HIV-lääkitystä ja aikaero neulankäytössä tämän henkilön ja PEP-lääkitystä hakevan potilaan välillä oli alle kuusi tuntia. Tällöin hoito on aloitetettava saman 72 tunnin sisällä.
Lääkäri määrää Suomessa PEP-lääkityksen aloittamisesta. Pääsääntöisesti käytettävä lääkitys Suomessa on tenofoviiridisoproksiilin ja emtrisitabiinin sekä raltegraviirin yhdistelmä. Lisäksi voidaan käyttää tsidovudiinin ja lamivudiinin sekä raltegraviirin yhdistelmää, jos nopeasti pilaantuvaa tenofoviiridisoproksiilin ja emtrisitabiinin yhdistelmää ei ole saatavilla hoitavassa sairaalassa. Suomessa PEP-lääkkeitä on saatavilla lähinnä vain sairaala-apteekeissa, joten tavallisesta apteekista sitä ei ole mahdollista saada 72 tunnin aikarajan sisällä. Joissakin maissa, muun muassa Thaimaassa lääkityksen voi saada lääkärin reseptillä yksityisistä sairaaloista.
HIV-tartunnan hoitoon tarkoitettu PEP-lääkitys ei suojaa muilta sairauksilta eikä myöskään estä raskautta.
Itsepalvelupesula

Pesula on paikka, johon on mahdollisuus viedä vaatteita, mattoja ja muita tekstiilejä pestäväksi. Pesuloita toimii itsepalveluperiaattella, jolloin pesupalvelua käyttävä asiakas pesee itse likaiset tekstiilit. Pesulassa voi olla pesukone, johon on liitetty kolikoilla toimiva rahastusautomaatti. Automaatti kytkee virran tietyksi ajaksi pesukoneeseen rahan määrän mukaan. Rahastus voi toimia myös kännykällä. Pesulassa pesu voi olla myös palvelu. Tekstiilit haetaan sen jälkeen kun ne on pesty ja mahdollisesti kuivatettu. Pesu kestää tyypillisesti perkloorietyleenillä pestyjen vaatteiden kanssa kolme tuntia pesutapahtuman aloittamisesta alkaen viimeistelyyn (prässäyksen) asti. Hiilivetypesu kestää hieman vähemmän.
Suomessa toimii vuonna 2016 muutamia yksittäisiä itsepalvelupesuloita, lähinnä Helsingissä, sekä yksi maanlaajuinen ketju 24 Pesula Oy.
Serranochromis angusticeps

Ulkonäkö ja koko

Serranochromis angusticeps on vartalo on voimakkaasti sivuilta litistynyt. Sillä on suuri suu, ja se on 40–55 asteen kulmassa. Suussa on suhteellisin pieniä ja kartomaisia hampaita. Molempien sukupuolien päässä ja vartalossa on punaisia täpliä. Täysikasvuisten koiraiden pää on kirkkaan keltainen. Pyrstö- ja selkäevä ovat sini-harmaita, ja niissä on tummanruskeita täpliä. Peräevä on kellertävä.

Levinneisyysalue ja elinympäristö

Serranochromis angusticeps -lajia tavataan Kongosta, Namibiaan ja Botswanaan. Sitä tiedetään elävän Keskisessä Afrikassa Luapula- ja Lufirajoissa sekä Eteläisessä Afrikassa Sambesi-, Cunene-, Okavango- ja Kafuejoista.
Mauno Saari

Mauno Eljas Saari (s. 16. kesäkuuta 1947 Tornio) on suomalainen toimittaja, kirjailija ja käsikirjoittaja.
Syntyjään peräpohjalainen Saari on ollut toimittajana Helsingin Sanomissa ja päätoimittajana Iltaset-lehdessä, Suomen Kuvalehdessä, Iltalehdessä ja Uudessa Suomessa. Hän on kirjoittanut elämäkertakirjoja muiden muassa Niilo Yli-Vainiosta, Christopher Wegeliuksesta ja eräistä muista julkisuuden henkilöistä. Wegelius-kirjan lisäksi hän on käsitellyt 1990-luvun alun talouskriisiä kirjoissaan Näkymätön käsi ja Rahat ja henki.
Saari on tehnyt käsikirjoituksia TV-elokuviin ja TV-sarjoihin. Tunnetuin näistä on Timo Bergholmin ohjaama Hyvä veli -sarja, joka kuvasi Suomen pankkikriisiä 1990-luvun alussa. Tuorein työ on tv-elokuva Klooni, Timo Bergholmin ohjaama tarina geeniteknologiasta. 
Saaren Paavo Haavikosta kertova kirja Haavikko-niminen mies sai aikaan ennakkokohua, kun Paavo Haavikon poika  Heikki Haavikko esitti käräjäoikeudelle vaatimuksen, ettei kirjaa saa julkaista. Käräjäoikeus hylkäsi vaatimuksen.
Naantalin Kylpylä

Naantalin Kylpylä on Naantalin kaupungissa sijaitseva suuri kylpylä- ja kokoushotelli, joka kuuluu suomalaiseen Sunborn-yritysryhmään. Naantalin Kylpylä on perustettu vuonna 1984, minkä jälkeen tiloja on useamman kerran perusparannettu ja laajennettu. Vuonna 2002 Kylpylän yhteyteen ankkuroitiin laivahotelli Sunborn Princess.

Yleisesti

Naantalin kylpylä kuuluu ainoana pohjoismaisena kylpylänä Royal Spas of Europe -ketjuun. Konsultointiyritys Mercuri International on valinnut Naantalin Kylpylän kuusi kertaa vuoden kokous- ja kongressihotelliksi Suomessa.
Hotellia operoi Sunborn Hotels and Restaurants -ketju, johon kuuluvat myös Ruissalon Kylpylä ja Hotel Saga Excelsior Düsseldorfissa. Sunborn Hotels and Restaurants -ketju on osa kansainvälistä Sunborn-konsernia. Konsernin omistavat yrittäjäpariskunta Ritva ja Pekka Niemi.

Hotellilaiva

Naantalin Kylpylän kokous- ja lomakeskukseen kuului vuosien 2002–2014 aikana hotellin viereen telakoitu 120-metrinen Sunborn Yacht -hotellilaiva. Hotellilaivan suunnittelusta ja rakennuttamisesta vastasi Sunborn International. Yritys suunnittelee, kehittää, rakennuttaa ja markkinoi luomansa Yacht Hotel -konseptin alla rakennettuja hotellilaivoja ympäri maailman. Uusin laivahotelli valmistui Barcelonaan.

Hotelli

Naantalin Kylpylässä on 390 huonetta. Useimmissa huoneissa on merinäköala tai parveke. Kylpylässä on 30 avaraa kokoustilaa 10–500 henkilölle.

Lomaosakehuoneistot

Naantalin Kylpylän lähelle avattiin heinäkuussa vuonna 2008 Naantali Spa Residence, joka sisältää 40 deluxe-tason sviittihuoneistoa. Jokaisessa huoneistossa on oma parveke, josta on merinäköala. Naantali Spa Residencen huoneistot on tarkoitettu sekä viikko-osake- että hotellihuonekäyttöön.

Allasosasto

Allasosastolla on kaksi isoa allasta, kaksi roomalaista allasta, hierovia suihkuja ja poreita sekä ulkoallas, jonka lämpötila on ympäri vuoden +30 °C. Tarjolla on kymmeniä erilaisia hoitoja klassisesta hieronnasta erilaisiin rentoutushoitoihin sekä kasvo- ja vartalohoitoihin sekä kuntosali Fitness Center.

Ravintolat

Naantalin Kylpylässä on kuusi ravintolaa, viinikabinetti, kolme baaria sekä Suomen ensimmäinen Café Mövenpick. Hotelliin avattiin helmikuussa 2010 uusi eurooppalais-aasialainen fuusioravintola nimeltä Le Soleil. Lisäksi Naantalin vanhankaupungin rannassa sijaitsevat Naantalin Kaivohuone sekä Rantaravintola.
Modest Savtschenko

Modest Savtschenko eli Martti Savo (25. kesäkuuta 1918 Viipuri – 25. lokakuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen elokuvakriitikko, joka aloitti uransa 1950-luvulla. Hän kuului kriitikkosukupolveen, joka pyrki yleisön tietoisuuden ja maun kohottamiseen.
Savo kirjoitti kritiikkiä Maakansaan, Työkansan Sanomiin ja Kansan Uutisiin. Hän oli taustavaikuttajana elokuvakerhotoiminnan syntyessä 1950-luvun alussa ja oli perustamassa Elokuvakerho Studiota, jonka keulakuva ja puheenjohtaja oli Lasse Pöysti ja muina taustavaikuttajina Aito Mäkinen, Jörn Donner, Jerker A. Eriksson, Ritva Arvelo ja Erik Blomberg.
Fongaus

Fongaus eli kalabongaus tarkoittaa kalastusharrastusta, jossa pyritään kalastamaan mahdollisimman monta eri kalalajia. Kalan näkeminen ei siis riitä (vrt. lintubongaus), vaan kalan on oltava kalastajan hallussa kuten kädessä.

Säännöt

Jokaisesta kalalajista saa yhden lajipisteen eli kalan painolla tai pituudella ei ole merkitystä. Suurin osa harrastajista laskee lajipisteeksi vain aktiivivälinein pyydytyt ja suusta koukutetut kalalajit. Suomessa esiintyy kuitenkin muutamia kalalajeja (mm. nahkiainen, siloneula, särmäneula ja tuulenkalat), joita on hyvin vaikeaa tai jopa mahdoton kalastaa koukuttamalla. Tällöin käytetään muita aktiivivälineitä, kuten haavia ja kättä.
Virallisia sääntöjä fongauksessa käytettävistä pyyntimenetelmistä ei ole, joten jokainen voi määrittää omaan fongausharrastukseensa parhaiten soveltuvat kalastusvälineet.

Lajipisteet

Fongarille täysin uusi kalalaji kartuttaa aina yhden elämänpisteen eli “eliksen”. Elämänpisteluku esitetään usein muodossa:
Suusta koukutetut lajit + muilla aktiivivälineillä saadut lajit = elämäpisteiden määrä (20+10=30). 
Fongarit laskevat myös vuosipisteitä eli vuoden aikana fongattuja kalalajeja. Tällöin pisteiden eli “fongojen” kerääminen alkaa uudelleen aina vuoden vaihduttua. 
Vuosipisteistä on mahdollista pitää kirjaa Suomen Kalastusmatkailun edistämisseura ry:n internet-sivuilla.

Kilpailut

Fongauksessa voi myös kilpailla kokoamalla joukkueen vuosittain pidettäviin kalamaraton-kilpailuihin. Kilpailuja pidetään tällä hetkellä Helsingissä, Kotkassa, Turussa ja Joensuussa. 
Joukkuekilpailun lisäksi voi osallistua yksilökilpailuna pidettäviin lajikalastuksen SM-kisoihin. 
Erilaiset kalatalouden järjestöt järjestävät myös vähemmän vakavamielisiä lajikalastuskilpailuja, kuten kalatalouden keskusliiton tai Päijät-Hämeen Kalatalouskeskuksen fongauskilpailut.

Kalojen tunnistaminen

Särkikalojen tunnistamisen helpottamiseksi on luotu tunnistustaulukko, jonka avulla kalan pystyy määrittämään lajilleen.
Lajiristeymistä eli hybrideistä ei saa lajipistetettä. Tavallisimpia ovat särkikalaristeymät (särki/lahna/pasuri/salakka/sorva). Myös lohikalojen kuten muikun ja siian risteymät ovat järvissä tavallisia. Suomesta on lisäksi tavattu kahdesti ahvenen ja kuhan risteymä ja/tai takaisinristeymä.
Mieskuoro

Mieskuoro on miehistä koostuva kokoonpano, jossa on yleensä neljä eri ääntä eli stemmaa; ensimmäinen tenori, toinen tenori, ensimmäinen basso ja toinen basso. Kuoro voi laulaa orkesterin säestyksellä tai ilman orkesteria (a cappella).
Tunnettuja suomalaisia mieskuoroja ovat muun muassa Mieskuoro Huutajat ja Seminaarinmäen mieslaulajat, jotka molemmat tunnetaan persoonallisesta esiintymistavastaan. Suomen tunnetuin mieskuoro lienee kuitenkin Ylioppilaskunnan Laulajat eli YL.
Suomen vanhin mieskuoro on Helsingin Yliopiston yhteydessä toimiva Akademiska Sångföreningen, joka perustettiin vuonna 1838 nimellä Akademiska Sångsällskapet. Vanhin suomenkielinen mieskuoro on aikoinaan AS:n entisistä suomenmielisistä jäsenistä perustettu YL, jonka P. J. Hannikainen perusti 1883. Muista perinteikkäisistä mieskuoroista voidaan mainita mm. Viipurissa vuonna 1897 perustettu Viipurin Lauluveikot (joka siirtyi jatkosodan jälkeen toimimaan Helsinkiin) ja Mieskuoro Sirkat, jonka Hannikainen perusti Jyväskylässä 1899. Laulu-Miehet-mieskuoron perusti keväällä 1914 joukko entisiä Ylioppilaskunnan Laulajien ja Suomen Laulun mieskuoron laulajia. Samoihin aikoihin heräsi Turussa tarve perustaa suomenkielinen mieskuoro. Syksyllä 1914 aloitti toimintansa Mieskuoro Laulun Ystävät, joka piti ensikonserttinsa 21. helmikuuta 1915 Turun akatemiantalossa.
Suomalaisten mieskuorojen yhteenliittymänä toimii Suomen mieskuoroliitto, jolla on yhteensä 123 jäsenkuoroa.
M/S Finnmill

Käyttöhistoria

23. elokuuta 2001 alus laskettiin vesille.
25. huhtikuuta 2002 alus luovutettiin Nordic Forest Terminalsin omistukseen, joka rekisteröi sen Yhdistyneen kuningaskunnan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Lontoo. Samana päivänä alus myös aikarahdattiin Finnlines Cargo Servicen liikenteeseen. Kesäkuussa 2002 alus aloitti liikennöinnin reitillä Helsinki–Kotka–Lyypekki–Rauma. Nykyisin alus on Suomen, Ruotsin ja Saksan välisessä liikenteessä.
28. helmikuuta 2008 Finnlines ilmoitti ostavansa aluksen. Luovutus tapahtui huhtikuussa, jolloin alus myös rekisteröitiin Ruotsin lipun alle. Kotisatamaksi tuli Malmö.
The Protagonists

Juoni

The Protagonists kertoo italialaisesta kuvausryhmästä, joka lähtee Lontooseen tekemään dokumenttielokuvaa murhatapauksesta, joka tapahtui King’s Crossin alueella vuonna 1994. Kuvausryhmää johtaa rikosetsivä (Tilda Swinton), joka yrittää selvittää kuvausryhmän kanssa kyseistä järjetöntä murhaa, missä tekijöillä ei ollut motiivia ja uhri oli murhaajilleen tuntematon. Rikosetsivä ja kuvausryhmä alkavat kasata tapausta pala palalta haastattelemalla poliisia, uhrin perhettä ja ystäviä yrittääkseen ymmärtää teon julmuutta.

Tuotanto

The Protagonists kuvattiin Lontoossa, ja sen tuotantoyhtiöinä olivat Surf Film, Medusa Film ja TELE+.

Julkaisu ja vastaanotto

The Protagonists sai ensi-iltansa Italiassa Venetsian elokuvajuhlilla 8. syyskuuta 1999. Venetsian elokuvajuhlilla elokuva sai erikoismaininnan FEDIC-palkinnon ja voitti FEDIC-erikoispalkinnon. Elokuva sai laajemman teatteriensi-iltansa Italiassa 10. syyskuuta 1999. The Protagonists esitettiin myös Lontoon elokuvajuhlilla marraskuussa 1999. Elokuvan levityksestä vastasi Medusa Distribuzione. The Protagonists on julkaistu Isossa-Britanniassa DVD:lle.
Daniel Steibelt

Daniel Steibelt (22. lokakuuta 1765 Berliini – 2. lokakuuta 1823 Pietari) oli saksalainen pianisti ja säveltäjä. Steibeltilla ei ollut merkittäviä opettajia, mutta hän oli jo noin 20-vuotiaana vakiinnuttanut asemansa Pariisin musiikkielämässä pianistina ja muun muassa oopperoiden säveltäjänä. Hän vaikutti uransa aikana myös Englannissa, Hollannissa, Prahassa, Berliinissä, Wienissä, jossa hän kilpaili vaatimattomalla menestyksellä Beethovenin kanssa, ja lopulta Pietarissa, jossa hän asui vuodesta 1810 elämänsä loppuun. Pietarissa esitettiin monia Steibeltin säveltämiä oopperoita. Steibelt oli naimisissa englantilaisen tamburiininsoittajan kanssa, joka esiintyi hänen kanssaan yhdessä lähes joka konsertissa. Tälle poikkeukselliselle duokokoonpanolle Steibelt sävelsi erityisiä "bakkanaaleja". Vuoden 1814 jälkeen Steibelt lakkasi esiintymästä ja teki poikkeuksen vain kahdeksannen pianokonserttonsa kantaesityksessä.
Steibelt oli erikoinen persoona, jota monet pitivät ilveilijänä ja huijarina. Hän oli turhamainen ja huonokäytöksinen. Steibelt muun muassa teeskenteli kotimaassaan Saksassa olevansa kielitaidoton ulkomaalainen. Hän velkaantui, syyllistyi petokseen kustantajaansa kohtaan ja lienee kärsinyt jonkinlaisesta kleptomaniasta.
Pianistina Steibeltin aseita olivat aikaansa edellä ollut pedaalinkäyttö ja myrskyisät tremolot. Toisaalta ajan muusikot olivat laajalti yhtä mieltä, että Steibelt ei osannut esittää hitaita osia. Hänen pianosonaateissaan onkin usein vain kaksi nopeaa osaa. Myös Steibeltin vasenta kättä arvosteltiin heikoksi, vaikka hänen soittonsa olikin tulista ja siinä oli omaperäistä lavasäteilyä.
Steibeltin sävellysten taso vaihtelee suuresti, mutta muutamissa niistä on poikkeuksellista mielikuvituksen lentoa. Hänen pianokappaleensa istuvat soittimelle hyvin ja ovat täynnä romanttisia oivalluksia. Steibeltin kahdeksas pianokonsertto (1820, neljä vuotta ennen Beethovenin yhdeksättä sinfoniaa) on Busonin konserton ohella ainoa pianokonsertto, jossa on kuorofinaali.