google/wiki40b huggingface dataset:
Serif

Serif eli pääteviiva on kirjasimen rungon päätteessä oleva pieni osa. Kirjasimia, joissa on serifejä sanotaan päätteellisiksi. Päätteettömiä kirjaimia ovat sans-serifit eli groteskit.

Roomalaissyntyisiä

Serifit syntyivät Antiikin Roomassa, jossa kaiverrettava kirjoitus maalattiin ensin kiveen. Tällöin maalattujen siveltimenvetojen päätteet tulivat helposti leveiksi, ja kirjainten kaivertajat kaiversivat uskollisesti myös kirjainten päissä olevat levennykset. 
Sana serif tulee joidenkin tulkintojen mukaan hollanninkielen sanasta schreef, joka tarkoittaa "kirjoitti". Toisten lähteiden mukaan sanserif, josta sana sans-serif tulee, on vanhempi sana kuin serif.
Serifejä on useita erilaisia. Esimerkiksi Times-kirjasintyypissä serif on orgaaninen ja se liittyy kirjasimen runkoon kaarevana. Toinen serifin perustyyppi on esimerkiksi Courier-kirjasimissa. Se on kulmikkaampi ja jäykempi. Näistä perusmuodoista on useita eri versioita. 
Myös antiikva tarkoittaa päätteellistä kirjasintyyppiä. Se kehitettiin renessanssin jälkeen yhdistelemällä roomalaista meisselikirjoitusta ja karolingista kirjoitusta.

Itämaiset vastineet

Serifillä on vastineensa itämaisessa kalligrafiassa ja typografiassa. Japanin kielessä niistä käytetään sanaa uroko eli kirjaimellisesti "suomu". Kiinan kielessä taas käytetään termiä "jalalliset muodot".
KVM-kytkin

KVM-kytkin (engl. Keyboard, Video, Mouse) on lisälaite, joka mahdollistaa usean tietokoneen hallinnan yhden näppäimistön, näytön ja hiiren avulla. Osa KVM-kytkimistä pystyy jakamaan myös USB-laitteita ja kaiuttimia usealle koneelle. Jotkut KVM-kytkimet toimivat käänteisesti, eli niiden avulla yksi tietokone voidaan liittää useaan näyttöön, näppäimistöön ja hiireen.
Varjoyrtti

Ulkonäkö ja koko

Varjoyrtti kasvaa 20–30 senttimetriä korkeaksi. Se suikertelee pitkin maata. Lehdet ovat soikeat ja kiiltävät. Kukat ovat vihreänvalkoiset, melko huomaamattomat.

Kasvupaikka

Varjoyrtti viihtyy nimensä mukaisesti varjossa; liiallinen aurinko kellastuttaa sen lehdet. Se sopii hyvin puiden ja pensaiden aluskasviksi.
Högdalenin metroasema

Högdalenin metroasema on Tukholman metron asema Högdalenissa. Metroasema otettiin käyttöön 22. marraskuuta vuonna 1954. Tuolloinen asema oli väliaikainen: Nykyinen asemarakennus avattiin 3. marraskuuta vuonna 1957. Högdalenin metroasema on osa T-bana 1 -linjaa (vihreä linja). Etäisyys Slussenin metroasemalle Högdalenin asemalta on noin 7,3 kilometriä.
Vuonna 2013 asemaa käytti arkisin 16 700 matkustajaa päivässä.
Tähtiportti (elokuva)

Juoni

Vuonna 1928 Gizasta Egyptistä löydetään arkeologisten kaivausten yhteydessä erikoinen ympyrän muotoinen esine. Vuosikymmeniä myöhemmin tohtori Daniel Jackson, joka on arkeologi, egyptologi, lingvisti ja antropologi, kutsutaan ratkaisemaan esineen erikoisia hieroglyfejä. Tutkittuaan niitä hän ymmärtää, että merkit ovatkin hieroglyfien sijaan tähtikartastoja.
Pian tähtiporttia opitaan käyttämään. Sen läpi lähetetään armeijan erikoisjoukkue johtajanaan juuri poikansa menettänyt, itsetuhoinen eversti Jack O'Neill ja asiantuntijana myös Daniel Jackson. Tähtiportin toisella puolella odottaa planeetta Abydos, jonka kulttuuri muistuttaa muinaisen Egyptin kulttuuria aavikoineen ja pyramideineen.
Seurue tutustuu paikallisiin asukkaisiin ja he oppivat, että näiden jumalina palvomat muinaisen Egyptin jumalat ovatkin vihamielinen muukalaisrotu goa'uldit. Goa'uld Ra hallitsee Abydosta ankarin ottein. O'Neilin joukko tuhoaa lopulta atomipommilla Ran, kun Ra yritti paeta avaruuteen, ja vapauttaa Abydoksen kansan.
Daniel Jackson on Abydoksella oleskelunsa aikana tutustunut Shau'ri-nimiseen naiseen, jonka kanssa hän on väärinkäsityksen vuoksi mennyt naimisiin. Jackson rakastuu Shau'riin ja päättää jäädä Abydokselle muiden palatessa takaisin Maahan.
Megyn Kelly

Koulutus ja ura

Megyn Kelly suoritti oikeustieteen tutkinnon Albany Law Schoolissa vuonna 1995. Toimittajan työt hän aloitti vuonna 2003: hän työskenteli ensimmäisen vuoden ABC:lle, kunnes siirtyi Fox News -kanavalle seuraavana vuonna. Kellya pidettiin arvomaailmaltaan vähemmän konservatiivisena kuin kanavan muita toimittajia. Tammikuussa 2017 Kelly jätti Foxin ja siirtyi samana vuonna NBC:lle, jossa alettiin esittää hänen juontamaansa aamupäivän keskusteluohjelmaa syyskuussa 2017.
Love Sculpture

Historia

Love Sculpture perustettiin 1966 (joidenkin tietojen mukaan 1968) kun aiemmin hajonneen The Human Beans -yhtyeen jäsenet päättivät jatkaa yhdessä soittamista. Yhtyeen kiistattomana johtohahmona toimi Edmunds, jonka virtuoosimainen soittotaito oli sen kantava voima. Love Sculpturen repertuaari koostui pääasiassa blues-standardeista, joihin Edmundsin sähkökitarasoundi toi tunnistettavan, omaperäisen sävyn.
Yhtye ehti julkaista toimintansa aikana kaksi albumia, joista ensimmäistä (Blues Helping, 1968) on kiitelty hyväksi erityisesti kitarointinsa ansiosta, mutta jälkimmäistä (Forms and Feelings, 1970) kritisoitu kaupallisuudesta. Jälkimmäisellä albumilla kuultiin bluesin lisäksi myös kokeellisempia sävyjä ja vaikutteita klassisesta musiikista. Sille sisällytetty single "Sabre Dance" – nopea ja aggressiivinen toisinta Aram Hatšaturjanin klassisesta Miekkatanssista – muodostui yhtyeen suurimmaksi hitiksi ja nousi syyskuussa 1968 singlelistoilla kymmenennen suosituimman joukkoon.
Love Sculpture esiintyi BBC Radio 1:llä John Peelin vieraana kahdesti vuonna 1968 ja vielä kerran seuraavana vuonna. Pian viimeisen Yhdysvaltain kiertueensa jälkeen 1970 yhtye hajosi, Edmundsin suunnatessa menestyksekkäälle soolouralle.
El Jemin amfiteatteri

Historia

Roomalaiset perustivat 46 eaa. Thysdruksen kaupungin nykyisen Tunisian alueella. Se kukoisti erityisesti 100- ja 200-luvuilla jaa., jolloin siitä tuli oliiviöljytuotannon keskuksia.
Amfiteatterin rakentaminen aloitettiin todennäköisesti Septimius Severuksen aikana (hallitsi 193–211). Sitä ei kuitenkaan saatu ikinä valmiiksi, vaikka siellä ehdittiinkin järjestää näytöksiä. 
Thysdruksessa alkoi vuonna 238 kapina, koska kaupunkilaiset pitivät verotusta liian korkeana. Paikalliset julistivat Gordianuksen uudeksi keisariksi Maximinus Thraxin tilalle. Maximinus tukahdutti kapinan muutamassa viikossa, ja Gordianus teki itsemurhan hänen poikansa kuoltua taistelukentällä. Tapahtuma heikensi myös Thysdruksen kaupungin asemaa, eikä itse amfiteatteria pystytty rakentamaan loppuun asti.
Amfiteatteri pystyi koskemattomana aina 1600-luvun lopulle asti, jolloin sen kiviä alettiin ensimmäisen kerran käyttää rakennusmateriaalina. Sitä myös pommitettiin 1690-luvulla, kun Tunisin beyn Mohamed Bey El Mouradin joukot ajoivat sieltä pois sinne linnoittautuneita kapinallisia.
Amfiteatteri valittiin 1979 Unescon maailmanperintöluetteloon.

Arkkitehtuuri

El Jemin amfiteatterilla ei ole perustuksia, ja se seisoo vapaasti alustallaan. Amfiteatteri on rakennettu kokonaan kivilohkareista. Se on yksi suurimmista roomalaisten raennuttamista amfiteattereista. Soikeanmuotoisen rakennuksen pidempi halkaisija on 148 metriä ja lyhempi 122 metriä pitkä.
Amfiteatterin julkisivussa on kolme päällekkäistä arkadia, joiden pylväät edustavat joko korinttilaista tyyliä tai yhdistelmätyyliä. Amfiteatterin sisätiloissa on säilynyt lähes kaikki istuinrivien tukirakennelmat sekä podiumin muuri ja itse areena.
Amfiteatterin kelleritila on 65 metriä pitkä. Sitä reunustaa kaksi galleriaa, joissa on huoneitta, joissa pidettiin villieläimiä ja joissa oli gladiaattoreiden tiloja.
Valkoiset (ihmiset)

Valkoiset ihmiset ovat esimerkiksi väestötilastoinnissa ja yleisessä kielenkäytössä määritelty ihmisryhmä, jonka tarkka määritelmä voi vaihdella maittain. Yhdysvalloissa valkoiseksi määritellään väestönlaskennassa henkilöt, joiden tausta on Euroopan, Lähi-idän tai Pohjois-Afrikan alkuperäisväestöissä, sekä henkilöt jotka itse ilmoittavat olevansa valkoisia.
Sanelma Kuusisto

Sanelma Marjatta Kuusisto (s. 16. syyskuuta 1918 Kauhajoki) on suomalainen runoilija.
Tuohittu

Maantiede

Tuohitun kyläalue ulottuu lännestä Tuohitunnummen harjulta Asteljoen latvahaaroille ja Kavanniemennummen yli Naarjärvelle rajoittuen idässä Nairassuohon. Tuohittu ja sen naapurikylät Nokoinen pohjoispuolella ja Kumionpää eteläpuolella muodostavat varsin yhtenäisen kokonaisuuden, ja esimerkiksi Nokoisten ja Tuohitun kantatilat sijaitsevat samalla kylänmäellä. Tuohitun asutus sijoittuu kolmeen eri osaan: Kylänmäelle, Tuohitunnumen eteläreunalle ja Naarjärven kulmakuntaan.
Kylänmäki sijaitsee Tuohitunnummen ja Myllyojan välisellä peltoaukealla. Isot maatilat talousrakennuksineen sijaitsevat mäellä tiiviissä kokonaisuudessa. Mäellä on myös saha. Tuohitunnummi on osa kolmatta Salpausselkää, ja sen eteläreunaa pitkin kulkee yhdystie. Tietä myötäilee asutusketju myös molempien naapurikylien puolella. Kylän entiset palvelut ovat sijainneet tien varrella. Naarjärven kulmakunta koostuu entisestä torppariasutuksesta sekä kesäasutuksesta. Alueella sijaitsee myös seurakunnan leirikeskus Naarila.
Suuri drumliinimuodostuma Kavanniemennummi erottaa Naarjärven kulmakunnan muusta Tuohitusta. Kavanniemennummi on lähinnä metsien peittämää, ja sen päällä on ojitettuja rämealueita.

Historia

Tuohittu on ollut asutettuna kivikaudella. Naarjärven rannalta on löytynyt asuinpaikka, jonka löydöt edustavat Suomusjärven kulttuuria. Alueen asutus on seurannut rannikon vetäytymistä ensin pronssikaudella Asteljoen laaksoon ja sieltä myöhemmin Perniönjoen laaksoon, jolloin Tuohitun ympäristö on jäänyt takamaiksi.
Asutus on palannut asteittain Tuohittuun vasta historiallisella ajalla. Tuohittu on myöhäiskeskiaikainen uudisasutuskylä, josta myöhemmin Nokoinen on irtaantunut omaksi kyläkseen. Sekä Tuohittu että Nokoinen mainitaan vuoden 1540 maakirjassa. Kylät ovat muodostaneet yhteisen jakokunnan. Kylän tilat ovat päätyneet 1600-luvulla Gyllenhjerta-aatelissuvulle. Isoviha autioitti kaksi tilaa, jotka palasivat veronmaksukykyisiksi 1720-luvulla. Isojako toteutettiin 1784. Naarjärven torpparialue syntyi 1800-luvun aikana.
Torpat itsenäistyivät 1920- ja 1930-luvuilla. Myös Tuohitunnummelle alkoi syntyä meijerin ja sahan työntekijöiden asutusta. Naarjärven Alhaisten torppa muutettiin täyshoitolaksi 1930-luvulla ja myöhemmin seurakunnan leirikeskukseksi. Tuohittuun perustettiin vuonna 1912 kansakoulu, joka jatkoi toimintaansa alakouluna vuoteen 1978 asti. Kylässä on ollut myös posti ja kaksi kauppaa. Toinen kauppa lopetti toimintansa sotien aikana, toinen jatkoi 1990-luvulle, jolloin myös postikin lakkautettiin. Naarjärven rannalle alettiin lohkoa tontteja kesäasutuksulle 1950- ja 1960-luvuilla.

Palvelut

Tuohitussa vaikuttaa kylätoimintaa aktiivisesti ylläpitävä Tuohitun kyläyhdistys. Yhdistys omistaa entisen Tuohitun koulun, nykyisen Tuohikodon, josta on tullut kyläläisten kokoontumispaikka. Kylässä toimivat Tuohitun vesiosuuskunta ja Kaukolan-Tuohitun-Ylikulman jätevesiosuuskunta, jotka ylläpitävät alueen vesi- ja jätevesijärjestelmiä.
Muut palvelut ovat pitkälti poistuneet kylältä. Kylän läpi kulkee Perniön asemanseudun ja Muurlan välinen yhdystie 1862 eli Raja-ahteentie, joka risteää kylän pohjoispuolella Saloon vievän seututien 110 kanssa.
Nuortenkirjallisuus

Nuortenkirjallisuudeksi kutsutaan kirjallisuutta tai teoksia, jonka kohderyhmäksi on rajattu nuoriso. Lajityyppi rinnastetaan monesti lastenkirjallisuuteen, jolloin siitä puhutaan lasten- ja nuortenkirjallisuutena.

Joitakin alan toimijoita

Suuri osa lasten- ja nuortenkirjoja on julkaistu sarjoina, esimerkiksi Enid Blytonin Viisikko, Astrid Lindgrenin Peppi Pitkätossu ja J. K. Rowlingin Harry Potter -sarja.
Jossakin määrin nuortenkirja supistui alalajina 1970-luvun puolivälistä eteenpäin ja nuoret siirtyvät lastenkirjoista aikuisten viihdekirjoihin, sota-, jännitys- ja romantiikkateemoihin. Nuorten kirjallisuudeksi tuli kansallinen sarjakuva sekä kauhukirjallisuus. Tieteiskirjallisuus teki – muun muassa Jules Vernen 1800-luvun lopun tarinoiden kiinnostuksen hiipumisen jälkeen – paluun 1980-luvun lopulla eri maiden kansallisten tieteiskirjoittajien saatua myönteisiä kustannuspäätöksiä kustantamoilta. Japanilaiset sarjakuvat tulivat suosituksi 2000-luvun alussa ja nuortenkirjallisuus koki uuden nousun.

Historiaa

1940-luvulla markkinoinnin helppous sai kaupallisen edun voittamaan kirjallisen laadun. Koti- ja ulkomaisia pinnallisia nuorisokirjoja tehtiin paljon sarjatuotantona ja nuorisokirjallisuuden katsottiin rihkamatuotannon takia joutuneen 1940-luvun puolivälissä lamaan. Nuorisokirjallisuuden ja kirjailijoiden etua ja laatua valvomaan perustettiin 1946 Nuorten Kirja ry, jonka toimintaa jatkaa nykyisin Suomen Nuorisokirjailijat ry.
1960-luvulla yhteiskunnallinen perusvaade koski kaikkia kirjoja ja realistiset nuortenkirjat saivat uusia ilmeitä. Yhteiskunnallisviritteistä ja arkirealistista nuorisokirjallisuutta kirjoittivat esimerkiksi Eve Garnett, Eleanor Estes ja Mary Stoltz.
Hannele Rantala

Hannele Rantala (s. 1952 Helsinki) on suomalainen valokuvataiteilija.
Rantala kävi ensimmäisten joukossa 1960-luvulla perustetun Savonlinnan taidelukion, opiskeli Helsingin
Vapaassa taidekoulussa 1973–1974 ja sitten valokuvausta Taideteollisessa korkeakoulussa 1974–1979. Hän kävi myös Sanoman toimittajakoulun 1976 ja pääsi ensimmäisenä naisena Helsingin Sanomien lehtikuvaajaksi.
Rantala on asunut pitkään Ranskassa ja Belgiassa ja työskenteli 1980-luvun alkupuolella Moskovassa, jossa hän teki lehtikuvaustyön lisäksi muun muassa käsikirjoitetun värivalokuvateoksen kymmenvuotiaan Natasha-koulutytön päivästä. 1970-luvun loppupuolen niukat mustavalkokuvat muodostavat kokonaisuuden Suomalainen sarja. 1980-luvun alussa Rantala tutki Henri Cartier-Bressonin ajattelua Ranskalaisessa sarjassaan. 1980-luvun alusta. Pariisissa vuosina 1992–1994 syntyi trilogia Entre monde et paradis (Maailman ja paratiisin rajalla) kaduilta ja roskakoreista löydetyistä kasveista. Rantalan muita valokuvakokonaisuuksia ovat 38 lukkoa (1997), 47 lähtöä (1999), Ruusu ja naula (2001), Passikuvia (2002) sekä Toisella rannalla (2004–2014). Valokuvakokoelmien lisäksi Hannele Rantala on viime vuosina tehnyt käsitetaidetta ja performansseja kuten Less than nothing (Tukholma ja Viipuri 2008), Har du sett denna kvinna? (Tukholma 2011),  Sininen huivi (2012), Cry (Norja 2013) ja The Bridge (New York 2014). Elina Salorannan kanssa Rantala on tehnyt interventioteoksia suomalaisissa taidemuseoissa. Hän on tehnyt taiteellista yhteistyötä myös valokuvaaja Elina Brotheruksen ja Milja Laurilan kanssa.
Rantala on pitänyt lukuisia näyttelyjä Suomen lisäksi muun muassa Brysselissä, Québecissä, Ateenassa ja New Yorkissaja hänen teoksiaan on muun muassa Suomen valokuvataiteen museon kokoelmissa.
Rantalan retrospektiivinen näyttely Ihanien aikojen loppu oli esillä Suomen valokuvataiteen museossa elokuuhun 2015.
Le Mansin 24 tunnin ajo 2010

Le Mansin 24 tunnin ajo 2010 oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 12.–13. kesäkuuta Circuit de la Sarthen radalla Le Mansissa Ranskassa.
Kilpailun voittivat LMP1 -luokan Nr. 9 Audi kuljettajat Mike Rockenfeller, Timo Bernhard ja Romain Dumas.
Manicured Noise

Manicured Noise oli brittiläinen post punk -yhtye.
Vuonna 1980 siltä ilmestyi single Metronome / "Moscow 1980" luettelotunnuksella PRE 003. Taustayhtiö oli Charisma Records Ltd ja kappaleiden tekijä Walsh.
Samana vuonna ilmestyi single Faith / "Freetime" (PRE 006). New Musical Express -lehden singlepalstalla yhtye mainittiin viikon kehittyneimmäksi ja sitä verrattiin rytmiikaltaan Talking Headsiin. Saksofoni ja laulusuoritus olivat tarpeeksi omaperäisiä pelastamaan yhtyeen suoranaiselta imitoinnilta. "Faith" oli arvioijan mielestä suurenmoista vakavasti otettavaa tanssimusiikia: "a marvellous piece of serious dance music". Yhtye oli kokemassa miehistönvaihdoksia.
Salesforce

Salesforce on yhdysvaltalainen ohjelmistoyritys. Se osti Tableau Softwaren 15,3 miljardilla Yhdysvaltain dollarilla vuonna 2019.
Ortodoksinen kirkko Mongoliassa

Ortodoksinen kirkko Mongoliassa on hyvin pieni, se käsittää vain yhden seurakunnan Ulaanbaatarissa. Se kuuluu Moskovan patriarkaatin (Venäjän ortodoksisen kirkon) alaisuuteen. Alun perin seurakunta perustettiin rakentamalla vuonna 1864 Elämänantavan Kolminaisuuden kirkko Venäjän konsulaatin yhteyteen. Vuonna 1917 vallankumous lakkautti seurakunnan toiminnan, ja se perustettiin uudelleen vasta vuonna 1998. Vuonna 2006 seurakunta sai oman kirkon, kun Pyhän Kolminaisuuden kirkko valmistui.
Foresight (1650)

Taustaa

Valtioneuvosto esitti 16. marraskuuta 1649 kuuden Elizabethin ja Phoenixin kaltaisen fregatin tilaamista. Amiraalineuvosto vahvisti 4. tammikuuta 1650 kuuden fregatin tilauksen, joista kunkin kustannukset olivat noin 6 puntaa 10 shillinkiä tonnilta. Kaikki alukset nimettiin 16. elokuuta 1650, ja ne laskettiin vesille ennen vuoden loppua. Kaikkien aseistuksena piti olla 34 tykkiä ja vahvuutena 150 miestä, mikä nostettiin 180 mieheen ja 40-44 tykkiin vuoden 1653 loppuun mennessä ja laskettiin 40 tykkiin ja 140 mieheen vuonna 1660.

Valmistus

Foresight tilattiin Deptfordin telakalta 24. joulukuuta 1649. Se laskettiin vesille vuonna 1650. Aluksen hinta oli 3 393 puntaa eli arvion mukainen, mikäli aluksen uppouma oli 522 tonnia.

Palvelus

Alus otettiin vielä vuonna 1650 ensimmäisenä päällikkönään Samuel Howett. Se palveli itärannikolla, ja se kuului marraskuussa Pennin laivueeseen, jonka mukana se siirtyi vuonna 1652 Välimerelle. Alus osallistui 28. syyskuuta 1952 Kentish Knockin taisteluun ja Dungenessin taisteluun 29. joulukuuta.
Alus osallistui Portlandin taisteluun 18. helmikuuta 1653 päällikkönään Richard Stayner. Alus kuului 2.-3. kesäkuuta 1653 Gabbardin taistelun keskustan valkoiseen laivueeseen.
Vuonna 1677 aluksen tykkien lukumäärä nostettiin 48:aan.
Alus oli vuonna 1697 Jamaikalla Charles Richardsin alaisuudessa, kun se määrättiin palaamaan Britteinsaarille myytäväksi, mutta se haaksirikkoutui Kuuban etelärannikolla Jardine Rocksissa 4. heinäkuuta 1698.
Andrei Kravtšuk

Andrei Jurjevitš Kravtšuk (ven. Андрей Юрьевич Кравчук; s. 13. huhtikuuta 1962 Leningrad) on venäläinen elokuvaohjaaja. Hän valmistui Leningradin valtionyliopistosta matematiikan ja mekaniikan tiedekunnasta vuonna 1984, sitten Pietarin elokuva- ja televisioinstituutista 1997.
Kravtšuk tunnetaan varsinkin elokuvastaan Italjanets (Итальянец, 2005), joka on voittanut useita palkintoja, muun muassa Berliinin elokuvajuhlilla Kristallikarhun eli erikoismaininnan. Syksyllä 2008 sai ensi-iltansa Admiral (Адмиралъ).
Rypypaikka

Rypypaikka on kanalintujen ja monen muunkin linnun, kuten varpusten, kylpemiseen käyttämä maapaljastuma. Linnut pyrkivät hiekkakylpyä käyttämällä pääsemään eroon höyhenpeitteensä loisista. Metsässä ovat lintujen luontaisia rypypaikkoja kaatuneen puun juurakon alle muodostuneet hiekkapaljastumat. Riistanhoidossa voidaan kanalinnuille tehdä maapaljastumia rikkomalla maankamara sopivista kohdista, missä on hienojakoista maa-ainesta. Eräät kulttuurimaisemat tarjoavat linnuille runsaasti hiekkapaikkoja hiekkakylpyjen ottamiseen. Varpunen esimerkiksi on innokas hiekkakylpijä.
Ihmeneloset (vuoden 2006 animaatiosarja)

Tarina

Kun kokeellinen avaruusmatka menee pieleen, aluksen neljä matkustajaa saa kosmisten säteiden vaikutuksesta supervoimat: Herra Fantastinen (Reed Richards) kykenee venyttämään kehoaan mihin tahansa muotoon, Näkymätön nainen (Sue Storm) voi muuttua näkymättömäksi ja luoda voimakenttiä, Liekki (Suen nuorempi veli Johnny Storm) pystyy hallitsemaan tulta, ja Möykky (Ben Grimm) on yli-inhimillisen vahva. Yhdessä he käyttävät erityisiä kykyjään suojellakseen maailmaa superroistoilta, esimerkiksi arkkiviholliseltaan Tohtori Doomilta.
Vaskiluodon silta

Vaskiluodon silta on siltapenger Vaasan kaupungin mantereen ja kaupungin edessä sijaitsevan Vaskiluodon saaren välillä. Silta vie Vaasan satamaan. Sillan kantavuus on 600 tonnia. Vaskiluodon silta ja Sininen tie valittiin kuntatekniikan saavutukseksi Suomessa vuonna 2014.
Walfrid Lehto

Walfrid Olganpoika Lehto (11. toukokuuta 1896 Jämsä – 4. tammikuuta 1946 Jämsä) oli amerikansuomalainen baritonilaulaja, joka käytti taiteilijanimeä Volpi Leuto. Hän levytti vuosina 1928–1929 yhteensä kaksikymmentä laulua gramofonilevyille New Yorkissa.
Lehto oli kotoisin Jämsän Hassista ja oppi laulamaan kotiseutunsa pappilassa. 30 vuoden iässä hän antoi konsertteja Helsingissä muun muassa Leo Funtekin kanssa. Lokakuussa 1926 Helsingin Sanomat kertoi hänen lähteneen Yhdysvaltoihin ja aikovan pitää siellä konserttikiertueen kapellimestari Jukka Mäkirinteen avustamana. Lehto asettui New Yorkiin, jossa toimi kahvila- ja oopperalaulajana. Hän teki siellä myös äänilevyjä muun muassa italialaisten Alfredo Cibellin ja Margherita Violanten sekä suomalaisen Annie Mörkin kanssa. Lehto asui Yhdysvalloissa kahdeksan vuotta, kunnes lauluäänensä heikennyttyä palasi 1930-luvulla Suomeen. Vuosikymmenen lopulla hän antoi laulutunteja Helsingin Katajanokalla. Hän kuoli köyhänä kotikylässään Jämsässä vuonna 1946.
Legoland

Legolandit ovat leluvalmistaja Lego Groupin perustamia Lego-aiheisia huvipuistoja. Legolandeja on Tanskassa, Yhdysvalloissa, Malesiassa, Saksassa, Dubaissa, Japanissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Legolandit sisältävät kaikenlaista Legoihin liittyvää aina Lego-kaupasta legoista rakennettuihin taloihin saakka. Niissä on myös huvipuistolaitteita ja minilandeja, joissa on esimerkiksi legoista rakennettuja autoja ja rakennuksia, jotka usein suunnitellaan vastaamaan oikeita. Siellä täällä legolandeja on legoista rakennettuja eläimiä ja ihmishahmoja. Ammattirakentajat rakentavat kaikki mallit.

Lego-maailmat

Vanhin ja laajin legoland, Legoland Billund rakennettiin Tanskan Billundiin vuonna 1968. Se on jaettu kahdeksaan maailmaan: Duplo Landiin, Imagination Zoneen, Legoredo Towniin, Adventure landiin, Minilandiin, Pirate Landiin, Lego Cityyn ja Knights Kindomiin. 25. miljoonas vieras kävi puistossa vuonna 1996, ja nykyisin siellä käy vuosittain noin 1,6 miljoonaa ihmistä. Vuonna 1996, 28 vuotta Legoland Billundin avaamisen jälkeen, avattiin toinen Legoland, Legoland Windsor. Puiston rakentamiseen kului noin kolme vuotta. Kolmas legoland-puisto, Legoland Kalifornia, avattiin Etelä-Kalifornian Carlsbadiin, Yhdysvaltoihin maaliskuussa 1999. Puistoon on rakennettu 30 miljoonasta palikasta yli tuhat pienoismallia. Vuonna 2002 avattu Legoland Saksa on Günzburgissa, Saksassa sijaitseva Lego-puisto. Malesiassa sijaitsee Aasian ensimmäinen Legoland. Se avattiin syyskuussa 2012. Lokakuussa 2016 Dubaihin avattiin Aasian toinen Legoland.
ILOQ

Historia

iLOQ perustettiin vuonna 2003. Mika Pukari aloitti kehitystyön vuonna 2004 tavoitteenaan kehittää lukitusratkaisu, jolla ei olisi perinteisten lukitustapojen heikkouksia. Suuri ongelma tyypillisesti perinteisissä mekaanisissa lukitusratkaisuissa on avaimen katoaminen.
iLOQ:n ensimmäinen lukitusjärjestelmä S10 tuotiin markkinoille syksyllä 2007. Lukitusjärjestelmän ytimenä on sähkömekaaninen lukkosylinteri. Lukkosylinteri on omavoimainen, sillä avaimen työntöliike tuottaa avaimen ja lukon tarvitseman sähköenergian, joten ulkoisia virtalähteitä, kaapelointeja tai paristoja ei vaadita. Avaimet ja lukot ovat uudelleenkäytettäviä.
Yhtiön liikevaihto oli vuonna 2017 noin 40,3 miljoonaa euroa. iLOQ:n lukkoja on myyty vuoteen 2016 mennessä noin 400 000 Pohjoismaihin sekä Keski-Eurooppaan.
iLOQ solmi vuodenvaihteessa 2018–2019 kaksivuotisen sponsorisopimuksen F-1-ajaja Kimi Räikkösen kanssa.

Tuotteet

iLOQ-lukot ovat omavoimaisia, joten ulkoisia virtalähteitä, kaapelointeja tai paristoja ei vaadita lukkoon. Avaimet ja lukot ovat uudelleenkäytettäviä. Mekaanisesti iLOQ:n  avaimet ja lukkosylinterit ovat samanlaisia. Ne näyttävät perinteisiltä mekaanisilta avaimilta ja sylintereiltä, mutta ovat ohjelmoitavia ja toimivat sähköisellä tunnistuksella.
Syksyllä 2015 iLOQ julkaisi verkkoratkaisun, joka mahdollistaa iLOQ S10 -lukitusjärjestelmän laajentamisen etähallittavaksi kulunohjausjärjestelmäksi. Järjestelmän myötä samaa avainta voidaan hallinnoida ja käyttää niin omavoimaisen peruslukon kuin myös sähköistetyn etälukijalla toimivan oven avaamiseen.
iLOQ on kehittänyt kännykästä virtansa saavan älylukon: iLOQ S50-lukko hyödyntää NFC-teknologiaa lukemalla kulkuoikeuden, kun puhelimelta kosketetaan oven nuppia. Vääntönuppi vapautuu käännettäväksi, jos puhelimen omistajalla on pääsyoikeus. Älylukko voidaan pilvipalvelun kautta ohjelmoida myös siten, että se avautuu vain tiettynä hetkenä päivässä tai vain tiettynä päivänä. Lukon avainvaltuuksia voi vaihdella rajattomasti.