google/wiki40b huggingface dataset:
The Secret Saturdays

Juoni

Zak Saturday ja hänen vanhempansa Doc ja Drew ovat maailmaa pelastavia tutkijoita, jotka asuvat salaisessa piilopaikassa. Perhe on osa tutkijajärjestöä, joka suojelee ihmiskuntaa piilossa olevilta harvinaisilta olennoilta. Maailmalla tutut kansantarinat eivät ole vain satuja, vaan oikeita arvoituksia, joita Saturday perhe yrittää ratkoa. He matkustavat ympäri maailmaa tutkien muinaisia temppeleitä ja päättymättömiä luolia. Samalla he joutuvat kamppailemaan VV Argostin kätyreitä ja kilpailevaa kryptozoologi Van Rookia vastaan.
Balinkoira

Ulkonäkö

Aiemmin Indonesian Kennelliiton virallisessa rotumääritelmässä ainoa sallittu väritys oli valkoinen (mieluiten keksinvärisin korvin), ja täten muunväriset yksilöt karsittiin pois puhdasrotuisten balinvuoristokoirien jalostuksesta. FCI-tunnustuksen myötä uusi rotumääritelmä hyväksyy sekä valkoisen että hiekan (fawn), punaisen, juovikkaan (brindle) ja mustan. Hiekalta, punaiselta ja brindleltä toivotaan mustaa maskia. Aikoinaan tyypillisimpänä värinä pidettiin tricolouria ja myös kaksivärisiä yksilöitä esiintyi, mutta ne eivät kuulu rotumääritelmän sallimiin väreihin. Uroksen sallittu säkäkorkeus on 49–57 cm (ihanne 53 cm) ja paino 15–18 kg, kun taas nartulla vastaavat mitat ovat 44–52 cm (ihanne 48 cm) ja 13–16 kg.

Luonne ja käyttäytyminen

Alkukantaisuus näkyy balinkoiran luonteessa. Se on vieraita kohtaan varautunut eikä vahtiessaan päästä tunkeilijoita vartioimalleen alueelle. Se on yleensä melko dominoiva muita koiria kohtaan. Se on arvostettu rotu.

Alkuperä

Balinkoira on kotoisin Kintamani-vuoristosta Balin saarelta. Kolean vuoristoilmaston takia sille on kehittynyt paksu karvapeite. On esitetty, että se polveutuu merimiesten mukana saarelle kulkeutuneesta chow chow'sta. Toisaalta sitä kuvaillaan myös alaskanmalamuutin ja samojedinkoiran välimuodoksi.

Levinneisyys

Rodusta on tullut suosittu lemmikki eri puolilla Indonesiaa, ja se on levinnyt myös isoihin kaupunkeihin kuten Jakartaan, jossa se on sopeutunut hyvin elämään urbaanissa ympäristössä. Euroopassa se on kuitenkin edelleen erittäin harvinainen, ja esimerkiksi Saksasta löytyvät tapaukset ovat balilaiselta torilta halvalla ostettuja, taustaltaan todennäköisesti enemmän tai vähemmän sekarotuisia yksilöitä. Suomeen ei ole toistaiseksi tuotu ainuttakaan balinkoiraa.
Cessnock

Ilmasto

Vuoden lämpimintä aikaa on tammikuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on 30 °C. Viileintä on heinä- ja elokuussa, jolloin keskimääräinen alin jää viiden asteen alapuolelle.
Vuonislahti

Vuonislahti on kylä Lieksassa, noin 20 kilometriä Lieksan keskustasta etelään. Se sijaitsee Pielisen itärannalla vastapäätä Kolia ja kuuluu osana Kolin kansallismaisemaan. Vuonislahti valittiin Vuoden kyläksi vuonna 2002. Puuveistostaiteilija Eva Ryynäsen ateljee ja hänen suunnittelemansa Paaterin kirkko sijaitsevat Vuonislahdella. Kirjailija Heikki Turunen on kotoisin Vuonislahdesta. Vuoteen 1972 asti kylä kuului Pielisjärven kuntaan.

Hupeli

Vuonislahden Rekiniemeen valmistuu taiteilijatalo Hupeli keväällä 2011. Talon toiminta perustuu kylän taiteilijoiden Eva Ryynäsen ja Heikki Turusen henkisen perinnön vaalimiseen ja kulttuurimatkailun voimistamiseen alueella. Taloon tulee työskentelytilat kuvataiteilijalle, kirjailijalle ja tutkijalle sekä kolme pientä asuntoa. Noin 300 neliön hirsihuvilan lisäksi etuihin kuuluvat rantasauna ja Rekiniemestä avautuvat Kolin maisemat.
Taloa ylläpitää Vuonislahden Taiteilijatalo ry, jonka puheenjohtaja on Markku Tanner. Hankkeeseen on saatu rahaa muun muassa Pohjois-Karjalan ELY-keskukselta, Lieksan kaupungilta sekä yrityksiltä.

Liikenneyhteydet

Vuonislahdessa sijaitsee Vuonislahden rautatieasema, jossa Joensuun ja Nurmeksen välillä liikennöivät junat pysähtyvät.
Talvisin Kolin ja Vuonislahden välillä kulkee Kolin jäätie, joka on Suomen pisin yleinen jäätie.
K. I. Jakubov

Konstantin Ivanovitš Jakubov (ven. Константин Иванович Якубов, myös Якубовь; 13. syyskuuta 1860 Sortavala – 21. lokakuuta 1900 Hanko) oli suomenvenäläinen opettaja, harrastelijahistorioitsija ja kirjeenvaihtaja, joka vaikutti 1880–1890-luvuilla Venäjällä vallinneeseen Suomi-kuvaan ja Venäjän Suomen-politiikkaan.
Jakubov kävi suomalaisen kansakoulun ja osasi hyvin suomea. Hän valmistui Pietarin historiallis-kielitieteellisestä instituutista vuonna 1884 ja työskenteli vuodesta 1885 Helsingin venäläisen poikakoulun Aleksanterin kimnaasin kreikan kielen sekä vuodesta 1891 myös historian ja maantiedon opettajana. Hän opetti lisäksi vuosina 1886–1891 historiaa venäläisessä tyttökoulussa Marian kimnaasissa. Jakubov kiinnostui jo varhain Suomen hallintohistoriasta ja vietti kesän 1885 Tukholman arkistoissa ja kirjastoissa keräämässä Suomen Ruotsin vallan aikaan liittyvää aineistoa. Hänen tärkein ansionsa oli kokoamansa Suomen suuriruhtinaskuntaa koskevan asiakirjakokoelman julkaiseminen venäjänkielisenä käännöksenä. Hän laati ensimmäisen täydellisen venäjännöksen niin sanotuista Suomen perustuslaeista eli Ruotsin vuoden 1772 hallitusmuodosta ja vuoden 1789 yhdistys- ja vakuuskirjasta, tosin käännös ilmestyi postuumisti vasta vuonna 1909. Jakubov myös suomensi suomalaisten perustuslakioppeja vastaan suunnatun venäläisen F. P. Jelenevin pamfletin Mitä suomenmaalaiset ovat saavuttaneet ja mitä pyrkivät saavuttamaan tiellään irti Venäjän valtiovallasta?. Monista muista venäläisistä poiketen Jakubov tunnusti Suomen perustuslakien voimassaolon, mutta hän kiisti Suomen olevan Venäjästä erillinen valtio, johon Venäjän lait eivät myös ulottuisi.
Jakubov oli Suomen kenraalikuvernöörinä vuosina 1881–1897 toimineen kreivi Fjodor Heidenin tärkein neuvonantaja ja lienee laatinut alkuversiot Heidenin virkakautensa alussa laadituttamille kahdelle poliittiselle ohjelmalle. Heidenin ja Jakubovin johtoajatuksena oli venäläisen esivallan yhteistyö fennomaanien kanssa, minkä uskottiin lähentävän Suomea Venäjään, sillä he katsoivat suomalaisten ”separatismin” olevan lähinnä ruotsinmielisten lietsomaa. Jakubov toimi samalla Moskovassa ilmestyneen Moskovskije vedomosti -lehden Suomen-kirjeenvaihtajana. Lehdessä julkaistiin vuosina 1890–1896 yhteensä 152 hänen laatimaansa kirjoitusta, joista suurin osa pääkirjoituksina. Hänen henkilöllisyytensä kirjeenvaihtajana paljastui vuonna 1893, minkä jälkeen häntä alettiin säälittä vainota Suomessa. Jakubov sai porttikieltoja kahviloihin ja hänen elämänsä tehtiin sietämättömäksi. Hän sairastui fyysisesti ja psyykkisesti ja jätti opettajanvirkansa vuonna 1896 haettuaan turhaan Aleksanterin kimnaasin johtajan virkaa. Hän julkaisi vuonna 1897 yhden teoksen Venäjän ja Ruotsin suhteista 1600-luvulla. Samana vuonna Jakubov sai valtioneuvoksen arvonimen. Hän kuoli vain 40-vuotiaana.
Moon Landrieu

Maurice Edwin ”Moon” Landrieu (s. 23. heinäkuuta 1930) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko.     
Landrieu toimi Louisianan edustajainhuoneen jäsenenä (1960–1966), New Orleansin kaupunginvaltuutettuna (1966–1970), New Orleansin pormestarina (1970–1978) ja Yhdysvaltain asunto- ja kaupunkikehityksen ministerinä (1979–1981). 
Landrieun lapsista poliittisiksi kuuluisuuksiksi ovat nousseet liittovaltion senaattori Mary Landrieu ja New Orleansin pormestari Mitch Landrieu.
Juhana Kokko

Henkilöhistoria

Kokon vanhemmat olivat talollinen Heikki Kokko ja Maria Kramsu. Hän kävi Oulun alkeisoppilaitoksen 1873-1874 ja sen jälkeen Jyväskylän seminaarin 1874-1878, josta valmistui kansakoulunopettajaksi.  Kokko toimi opettajana Kiteellä, Ylivieskassa ja Iissä 1881-1897 sekä Oulujoella 1897-1923.  Hän oli Oulujoen kunnankirjuri 1901-1908 ja hoiti omaa maatilaansa 1884-1916. Kokko toimi Louhi-, Päivälehti-, Kaiku- ja Kaleva-lehtien avustajana. Hän julkaisi kolme kaunokirjallista teosta, esikoisteoksen Kölliskö vuonna 1886. Vuonna 1888 ilmestynyt Räisäs-poika kertoi liminkalaisesta ammattivarkaasta Anders Väisäsestä, kirja Kruunun metsissä sai Kansanvalistusseuran palkinnon ilmestymisvuonnaan 1891.  Teoksen arvellaan osaltaan vaikuttaneen Juhani Ahon kirjaan Maailman murjoma.
Kokon puoliso vuodesta 1885 oli Onnia Durchman (k. 1952). Kanslianeuvos Tauno Kokko oli heidän poikansa.
Letka

Letka (komiksi ja venäjäksi Ле́тка) on Volgan vesistöön kuuluvan Vjatkan sivujoki Komin tasavallan eteläosassa ja Kirovin alueella Venäjällä. Sen pituus on 260 kilometriä, valuma-alueen laajuus 3 680 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaus 45 kilometrin päässä joen suusta 20,6 kuutiometriä sekunnissa.
Letka saa alkunsa Pohjois-Venäjän selänteeltä ja virtaa kohti kaakkoa. Sen nimen uskotaan olevan itämerensuomalaista perua (karjalan liete, vepsän lete ’hiekka, matala hiekkaranta’). Joen varrella sijaitsee Letkan kylä.
Boeing 767

Luotettavuus

Boeing 767 on yksi maailman luotettavimmista lentokonetyypeistä. Konetyyppi on ollut osallisena vain neljässä onnettomuudessa, joissa on tullut kuolonuhreja. Yksi konetyypille tapahtunut onnettomuus aiheutui teknisestä viasta (Lauda Air 26.5.1991, 223 kuollutta), yksi lentokoneen kaappaamisesta, mikä johti polttoaineen loppumiseen (Ethiopian Airlines 23.11.1996, 125 kuollutta), yksi kone putosi maahan, kun perämies tarkoituksellisesti ohjasi koneen syöksyyn ilmeisesti itsemurhatarkoituksessa (EgyptAir 31.10.1999, 217 kuollutta), ja yksi kone törmäsi laskeutuessaan nousevaan maastoon huonoissa sääoloissa (Air China 15.4.2002, 128 kuollutta). Lisäksi kaksi tämän tyypin konetta tuhoutui 11.9.2001 New Yorkin terrori-iskuissa (American Airlines, 92 kuollutta; United Airlines, 65 kuollutta).
Käsikivet

Käsikivet ovat käsikäyttöisiä jauhinkiviä, joita käytettiin erityisesti jauhojen valmistuksessa. Basalttikiveä pidettiin yhtenä parhaimmista käsikivien valistusaineista.
Käsikivien alkeellisin muoto oli sylinterimäinen jauhinkivi, jota rullattiin jyvien yli edestakaisin. Tehokkaampi tapa oli kahden päällekkäisen kiekkomaisen kiven pyörittäminen vastakkain. Tällaisten käsikivien ylemmän kiven navassa oli aukko, johon jauhettavat jyvät kaadettiin. Valmis jauho tuli ulos laitteen ulkoreunoilta. Samalla pieniä kivensiruja joutui jauhoihin, minkä takia ihmisten hampaat ovat voimakkaasti kuluneet ja heidän elinikäänsä voidaan arvioida hampaiden kulumisen perusteella.
Sananlaskujen kirja

Historia

Sananlaskujen kirja on syntynyt  Israelin kuningasajalla. Kirja alkaa sanoilla "Salomon, Daavidin pojan, Israelin kuninkaan, sananlaskut", ja perinteisen käsityksen mukaan kuningas Salomo on kirjan kirjoittaja. Ensimmäisessä kuninkaiden kirjassa sanotaan, että Salomo "sepitti kolmetuhatta viisasta lausumaa", ja kirjan sananlaskujen on katsottu olleen valikoima näistä lausumista. Tämä näkemys on kuitenkin kyseenalaistettu kriittisten tutkijoiden toimesta. Juutalainen traditio laittaa koko kirjan "Hiskian miesten" nimiin, sillä luku 25 alkaa sanoilla "nämäkin ovat Salomon sananlaskuja. Juudan kuninkaan Hiskian miehet ovat ne koonneet". Kuningas Hiskia oli Juudan kuningas 300 vuotta kuningas Salomon jälkeen. Myös luvussa 30 on nimetty kolmas kirjoittaja kuningas Lemuel, jonka oletetaan olevan kuningas Salomonin salanimi.
On mahdollista, että Sananlaskujen kirja on ainakin osittain kehittynyt ajan myötä niin, että myöhemmät toimittajat lisäsivät sen loppuun uusia sananlaskuja.
Tekstiili- ja vaatetustyöväen liitto Teva

Tekstiili- ja Vaatetustyöväen Liitto Teva ry oli vuosina 1970–2004 toiminut tekstiili- ja vaatetusteollisuuden työntekijöiden ammattijärjestö, jolla oli parhaimmillaan yli 48 000 jäsentä. Vuonna 2004 se yhdistyi Kemianliiton kanssa, ja vuonna 2010 Kemianliitto ja Viestintäalan ammattiliitto yhdistyivät edelleen Teollisuusalojen ammattiliitoksi.
Teva muodostettiin vuonna 1970 osana ammattiyhdistysliikkeen eheyttämispyrkimyksiä SAK:laisesta Tekstiilityöväen Liitosta sekä SAJ:laisista Kutoma- ja Neuletyöväen Liitosta ja Suomen Vaatetustyöläisten Liitosta. Ensimmäisenä puheenjohtajana toimi Väinö Kujanpää 1970–1974 ja hänen seuraajanaan Seppo Niemi. Vasta 1980-luvun puolivälissä täysin naisvaltaiseen liittoon saatiin nainen myös puheenjohtajaksi: vuodesta 1986 kolmas puheenjohtaja oli Tuulikki Kannisto ja neljäs Pirkko Oksa 1991–1999.
Järjestön toimintavuosina suomalainen tekstiiliteollisuus väheni rajusti ulkomaisen tuotannon hintapaineissa. Kun 1970-luvun alussa suomalaisten ostamista vaatteista oli vielä 90 prosenttia kotimaisia, 1980-luvun alussa osuus oli 75  ja vuonna 1988 enää 65 prosenttia. Toisaalta Tevan toiminta-aikana suomalaisten tekstiili- ja vaatetustuotteiden vienti erityisesti Neuvostoliittoon oli suurimmillaan, kunnes se maiden välinen bilateraalikauppa loppui Neuvostoliiton romahdukseen 1990-luvun alussa. Suomen vaatetusteollisuuden tuottavuus kasvoi tasaisesti noin 10 prosenttia vuodessa vuosina 1968–1976. Tuotannon määrä notkahti 1970-luvun puolivälissä mutta kasvoi taas vuosikymmenen lopulla 13 prosentin vuosivauhtia. 1970-luvun loppuun saakka Suomen tekstiilityöväen palkkataso oli Britannian jälkeen teollistuneiden Euroopan maiden toiseksi alhaisin, minkä ansiosta tänne perustivat tehtaita monet ruotsalaisyritykset, kuten Algots, Eiser ja Mölnlycke. Kustannustason kohotessa 1980-luvulla ne poistuivat Suomesta halvemman työvoiman maihin.
Perustamisvuonna 1970 Tevan jäsenmäärä oli 34 003, vuonna 1975 jo 47 512. 1980-luvun alussa jäsenmäärä oli suurimmillaan 48 254 ja alkoi sitten laskea niin, että 1990-luvun alussa tevalaisia oli enää 31 282. Vuoden 2003 lopussa Tevassa oli jäseniä enää 14 045.
Järjestön jäsenlehtenä oli vuosina 1975–1985 Teva ja vuosina 1987–2003 Toimikas.
Lapsivesipisto

Lapsivesipisto eli amniocentesis, amniosenteesi, lapsivesipunktio on punktio, jolla otetaan vatsanpeitteiden läpi näyte lapsivedestä. Näytteestä voidaan tutkia monenlaisia sikiön sairauksia jo raskauden aikana. Punktio on kuitenkin jonkin verran riski, sillä arvioidaan että noin yksi 200:sta raskaudesta päättyy keskenmenoon; tosin Suomessa keskenmenojen määrä on esimerkiksi Turussa ollut vielä tätä arviota pienempi.
Saint Vincent

Maantiede

Saint Vincentin pinta-ala on 344 km².
Saaren korkein kohta on toimiva tulivuori Soufrière (1 234 m). Tulivuoressa on tapahtunut suuria purkauksia vuosina 1821, 1902 ja 1979. Vuoden 1902 purkaus aiheutti 1 680 ihmisen kuoleman.
Hauensuoli

Hauensuoli (ruots. Gäddtarmen) on historiallinen satamapaikka ja nähtävyys Hangossa. Hauensuoli on kapea, kalliorantainen ja mutkitteleva salmi, jonka muoto on tuonut mieleen kalan suolen. Se sijaitsee Tulliniemen edustalla kahden pienen luodon, Tullisaaren ja Kobbenin, välissä ja kuuluu Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Keskiajalta lähtien kallioihin on hakattu merkintöjä, kuten nimikirjoituksia, vaakunoita, "puumerkkejä" ja jopa tarinoita. Kaiverruksia ovat tehneet varsinkin pitkästyneet merenkulkijat odotellessaan sopivaa purjehdussäätä. Vanhimmat kaiverrukset ovat 1400-luvulta; yhteensä merkintöjä on yli 600. Eniten piirroksia on 1500- ja 1600-luvuilta. Kaiverruksista kuuluisin lienee Augustin Ehrensvärdin tutkimus- ja mittausseurueen kirjoitus vuodelta 1754:
»Jahti Flickan tuli tänne mukanaan iloinen seurue 21. elokuuta 1754. Hahn ja Gethe mittasivat saaret, Gerdes ja Frese metsästivät, Liedner kalasti, Skytte laittoi hyvää kahvia, Ribbing lepäsi, v. Spången hakkasi kirjoituksen kallioon ja A. Ehrensvärd katsoi veden korkeutta ---. Fabian Casimir Wrede saapui tänne 21. elokuuta 1754. Cederström, Creutz, Liliehök kuuluivat hänen matkaseurueeseensa Agneta-jahdilla.»
Pentti Saarman

Pentti Aarne Saarman (s. 28. heinäkuuta 1941 Vanaja) on entinen suomalainen nyrkkeilijä.
Saarman edusti Suomea Münchenin 1972 olympialaisten kevyessä välisarjassa (alle 63,5 kg). Hän hävisi ensimmäisellä kierroksella kuubalaiselle Andreas Molinalle kehätuomarin keskeytyksellä kolmannessa erässä. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa Saarman saavutti hopeaa vuonna 1970.
Seuratasolla Saarman edusti Hämeenlinnan Kisaa, Hämeenlinnan Ahmoja ja Hämeenlinnan Iskua. Hän voitti Suomen mestaruuden vuonna 1970 sekä saavutti SM-hopeaa vuonna 1968. Hän voitti TUL:n mestaruuden vuosina 1970 ja 1972. Aktiiviuransa jälkeen hän on toiminut nyrkkeilyvalmentajana.
Pentti Saarmanin veljentyttäret Niina Saarman-Bartholdi ja Sanna Saarman ovat yleisurheilun Suomen-mestareita ja maaotteluedustajia.
Fifteen-leiri

Fifteen-leiri on helluntaiherätyksen leiri, jonka pyrkimyksenä on kasvattaa 15-vuotiaista nuorista itsenäisiä kristittyjä. Fifteen-leiri on vaihtoehto luterilaiselle rippileirille ja uskonnottomalle Prometheus-leirille.

Leiritoiminta

Fifteen-leirejä järjestetään kesäisin Keuruulla, Luodossa, Tampereella, Turun Helluntaiseurakunta Sauvon Kupiluodossa. Keuruulla fifteen-leirejä on kaksi, joista heinäkuussa järjestettävä on suuri, ja kesäkuussa valtava. Seinäjoen helluntaiseurakunta järjestää Fifteen-leirejä Espanjan Fuengirolassa. Fuengirolassa käydään vesipuistossa, eläintarhassa, shoppailemassa ja ollaan yhdessä. Lisäksi seurakunnat järjestävät pienemmän mittakaavan paikallisleirejä, esimerkiksi Kuopiossa sekä Pälkäneellä Kukkolassa.
Fifteen-leirin aikana käsitellään ajankohtaisia kysymyksiä ja kristinuskon peruskäsityksiä. Leirin sisältöön kuuluu olennaisesti vapaa-ajan oleskelu ja yhdessäolo. Leiri ei edellytä helluntaiseurakuntaan kuulumista, vaan se on avoin kaikille sukupuolesta, uskonnosta, rodusta ja opiskeluaktiivisuudesta riippumatta.
Pjotr Pavlenko

Pjotr Andrejevitš Pavlenko (ven. Пётр Андре́евич Павле́нко, 11. heinäkuuta (J: 29. kesäkuuta) 1899 Pietari – 16. kesäkuuta 1951 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Pjotr Pavlenko syntyi pikkuvirkamiehen ja opettajattaren perheeseen. Lapsuutensa hän vietti Tbilisissä. Vuonna 1920 hän liittyi bolševikkipuolueeseen ja palveli puna-armeijassa. Vuodesta 1924 lähtien hän työskenteli Neuvostoliiton kaupallisessa edustustossa Istanbulissa. Moskovaan palattuaan hän liittyi Pereval-kirjailijaryhmään. Vuonna 1930 Pavlenko järjesti tunnettujen neuvostokirjailijoiden matkan Turkmenistaniin. Suomen talvisotaan ja toiseen maailmansotaan hän osallistui lehtimiehenä. Vuodesta 1945 lähtien Pavlenko asui Krimillä, jossa hän johti paikallista kirjailijajärjestöä. Hän toimi myös Neuvostoliiton korkeimman neuvoston edustajana. Elämänsä viimeisinä vuosina kirjailija matkusteli Amerikassa ja Euroopassa. Hänet on palkittu Leninin kunniamerkillä.
Alkuvaiheen orientalistisia kertomuksiaan lukuun ottamatta Pavlenko on tyypillinen sosialistisen realismin edustaja. Kirja Putešestvije v Turkmenistan (”Matka Turkmenistaniin”, 1931–1932) kuvaa sosialistista rakennustyötä. Romaanin Barrikady (”Barrikaadit”, 1932) aiheena on Pariisin kommuuni. Romaani Na Vostoke (”Idässä”, 1936–1937) kertoo fasismin nousun muodostamasta sotilaallisesta uhasta. Stalinia ylistävä romaani ”Onni” (Štšastje, 1947) kuvaa Krimin sodanjälkeistä uudelleen asuttamista, mutta ei mainitse sanaakaan krimintataarien karkoittamisesta. Vuonna 1948 Pavlenko sai siitä Stalin-palkinnon. Pienoisromaania ”Aroaurinko” (Stepnoje solntse) pidetään yhtenä kirjailijan onnistuneimmista teoksista.
Pavlenko laati myös elokuvien käsikirjoituksia. Vuonna 1941 hän sai Stalin-palkinnon Sergei Eisensteinin ohjaaman ”Aleksanteri Nevskin” käsikirjoituksesta. Mihail Tšiaurelin kanssa kirjoitetut ”Vala” (Kljatva) ja ”Berliini kukistuu” (Padenije Berlina) saivat Stalin-palkinnot vuosina 1947 ja 1950. Myöhemmin ne tuomittiin tyypillisinä Stalinin henkilönpalvonnan ilmentyminä.
Kuopion kansalaisopisto

Kuopion kansalaisopisto on yksi Suomen vanhimmista kansalaisopistoista (ensimmäinen kansalaisopisto -nimellä toiminut). Työväenopistoista, millä nimellä Kuopion kansalaisopistokin aloitti, ensimmäinen perustettiin Tampereelle jo vuonna 1899. Vuonna 1916 perustettu Kuopion kansalaisopisto on vuosittaisella 11 000 opiskelijallaan (noin 12 prosenttia kaupunkilaisista) myös yksi Suomen suurimmista kansalaisopistoista.
Kansalaisopiston opiskelijat ovat järjestäytyneet Kuopion kansalaisopiston Opiskelijat ry:ksi (perustettu 1916 nimellä Toverikunta). Yhdistyksellä oli jäseniä vuonna 2003 yli 2000 (ei jäsenmaksua), nykyisin jäsenmaksu on 8 euroa ja nykyisestä jäsenmäärästä ei ole tietoa. Toverikuntana toimiessaan yhdistys julkaisi omaa Yritys -lehteään vuosina 1917-1953.
Kansalaisopiston kurssivalikoima- sekä opiskelijoiden ikähaitari on erittäin laaja. Viime vuosina oppilaitoksessa on ollut erityisen laaja kielten opetustarjonta.
Korkeuskartta (tietokonegrafiikka)

Korkeuskartta (engl. Heightfield) on tietokonegrafiikassa tiedosto, jolla kuvataan alueen korkeussuhteita.
Katariina Vuorinen

Katariina Vuorinen (s. 1976 Janakkala) on suomalainen runoilija. Hän on koulutukseltaan filosofian maisteri Suomen kirjallisuuden oppiaineesta (TaY). Vuorinen on työskennellyt Jyväskylän yliopistossa suunnittelijana ja rehtorin avustajana. Hän on myös luovan kirjoittamisen opettaja. Vuodesta 2010 Vuorinen on ollut vapaa kirjailija.
Vuorinen debytoi vuonna 1992 sekä YLE:n Maailman Matkassa -kilpailussa ja että Hämeen läänin kirjoituskilpailun voittajana. Vuonna 1999 hänet palkittiin Suomen Kulttuurirahaston Suuressa runokilpailussa.
Vuorisen esikoisteos Edith suuteli minua unessa julkaistiin vuonna 2001 ja oli ehdokkaana Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon saajaksi. Toinen runokokoelma Kylmä rintama ilmestyi vuonna 2006. Kolmas runokokoelma Rouvien ja lintujen talo ilmestyi vuonna 2010, ja oli ehdolla Tiiliskivi-palkinnon saajaksi vuonna 2011. Neljäs kokoelma Uudenvuodenlaki julkaistiin 2015 ja sai erinomaisia arvosteluja. Vuorinen toimi Keski-Suomen Kirjailijat ry:n puheenjohtajana vuosina 2008–2013. Vuosina 2008–2011 hän oli Nuoren Voiman Liiton hallituksen jäsen. 
Runoteosten lisäksi Vuorinen on kirjoittanut moniin antologioihin ja tehnyt poikkitaiteellisia projekteja. Kirjoittamistyön ja nomadielämän myötä hän matkustanut ja esiintynyt ympäri maailmaa. Vuorisen runoja on käännetty saksaksi, englanniksi, italiaksi, espanjaksi, puolaksi, sloveeniksi, viroksi, islanniksi, albaniaksi, latviaksi, unkariksi, arabiaksi ja venäjäksi. Vuorinen on kolumnisti Hämeen Sanomissa (2017–). Vuosina 2005–2009 hän toimi avustavana kriitikkona Keskisuomalaisessa. Vuosina 2010–2011 Vuorinen kirjoitti Väli-Suomen Median Sunnuntaisuomalaisen Uutisruno-palstalle.
FS Cormoran (P677)

Palveluskäyttö

Alus sijoitettiin palvelukseen otettaessa Brestiin, mistä se siirrettiin 27. kesäkuuta 2007 Cherbourgiin.
Viitasaaren Viihdekeskus

Viitasaaren Viihdekeskus eli Keilis on Viitasaarella, Keski-Suomessa sijaitseva keilahalli ja klubi. Ratana on 6-väyläinen Brunswick Pro Lane, jossa mahdollisuus myös hohtokeilaukseen. Keiliksellä on aktiivista musiikkitoimintaa ympäri vuoden.

Kokousten järjestäminen

Keiliksellä on mahdollisuus järjestää kokouksia. Kokoustiloihin mahtuu 30 henkeä.

Muuta

31.12.2018 dance- ja popmusiikkia esittävä yhtye Hausmylly pitää viimeisen keikkansa Viihdekeskuksen lavalla.
Taisteluosasto Neito

Taisteluosasto Neito eli lyhennettunä Tst.Os. Neito perustettiin IV Armeijakunnan viivytysvaiheen (30.11.-11.12.1939) jälkeen 15.12.1939 annetulla käskyllä, jossa muodostettiin JR 38 komentajan eversti Olkkosen alaisuuteen Ryhmä Jousimies. Tämä taas muodosti osasta joukoistaan nyt kyseessä olevan Tst.Os. Neidon.
Kyseessä oli IV Armeijakunnan alueella tyypillinen tilapäisorganisaatio armeijakunnan siirtyessä vastahyökkäykseen.

Taistelut Joulukuussa 1939

Taisteluosasto perustettiin 15.12.1939 tehtävänään hyökätä Mitroon seuraavana päivänä. Perustamispäivän iltana taisteluosasto aloitti etenemisensä kohti tavoitettaan.
16.12.1939 taisteluosaston joukot hyökkäsivät suunnistusvirheen vuoksi kohti Ruhtinaanmäkeä. Vihollinen kuitenkin torjui hyökkäykset ja taisteluosaston joukot vetäytyivät iltapäivän aikana Katitsanlammen alueelle.