google/wiki40b huggingface dataset:
Niedersachsen (F208)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 26. kesäkuuta 2015.
Rojalismi

Rojalismi on poliittinen aate, jossa kannatetaan tiettyä monarkkia tai hallitsijasukua tietyn valtion hallitsijaksi. Sen kannattajia kutsutaan rojalisteiksi. Terminä rojalismi eroaa monarkismista siten, että monarkisti kannattaa yleensä kuninkaanvaltaa, kun taas rojalisti asettuu kannattamaan vain tiettyä henkilöä tai sukua. Yleensä termiä käytetään istuvan monarkin tukijasta tai valtiomuodon vaihduttua henkilöstä, joka kannattaa aiemman hallitsijan tai hallitsijasuvun palauttamista valtaan. 
Maassa, jossa kruunulla ei ole todellisia tavoittelijoita, rojalisti voi tarkoittaa lähes samaa asiaa kuin monarkisti. Sen sijaan esimerkiksi 1800-luvun Ranskassa rojalistit olivat jakaantuneet legitimisteihin, orleanisteihin ja bonapartisteihin, jotka kaikki kannattivat eri hallitsijasukuja. Vaikka kaikki edellä mainitut olivat yhdessä monarkisteja, he olivat eri puolta olevia rojalisteja.
Suomen vuoden 1918 kuningashankkeen yhteydessä puhutaan pelkästään monarkisteista eikä rojalisteista, koska suomalaisille kuningasvallan kannattajille kuninkaan henkilöllisyys oli toissijainen seikka.
Suvaitsevaisuusparadoksi

Suvaitsevaisuusparadoksi syntyy kun suvaitseva henkilö pitää yllä vihamielisiä näkemyksiä suvaitsemattomuutta kohtaan ja on sen vuoksi suvaitsematon sitä kohtaan. Suvaitseva yksilö olisi siten määritelmän mukaan suvaitsematon suvaitsemattomuutta kohtaan.
Filosofi Karl Popper määritteli paradoksin vuonna 1945 teoksessaan Avoin yhteiskunta ja sen viholliset (osa 1):
”Vähemmän hyvin tunnettu on suvaitsevaisuusparadoksi: rajoittamattoman toleranssin pitää johtaa toleranssin katoamiseen. Jos me laajennamme rajoittamatonta toleranssia myös niihin, jotka ovat suvaitsemattomia, jos me emme ole valmiina puolustamaan suvaitsevaista yhteiskuntaa suvaitsemattomien hyökkäystä kohtaan, niin silloin suvaitseva tulee tuhotuksi ja suvaitsevaisuus tämän mukana.”
Popperin johtopäätöksen mukaan olemme oikeutettuja kieltäytymään suvaitsemasta suvaitsemattomuutta: ”Meidän pitäisi siksi vaatia, suvaitsevaisuuden nimissä, oikeutta olla suvaitsematta suvaitsemattomuutta.”
Sä kuulut päivään jokaiseen

Laulun synty

Markkula sävelsi tangon ja pyysi Vainiota tekemään siihen sanat. Markkula ehdotti kappaleelle nimeä ”Sä kuulut päivään jokaiseen”. Nuotit olivat Vainiolla lähes vuoden, mutta hän ei ollut tehnyt sanoja. Vuonna 1966 Vainio soitti Markkulan luokse keskellä yötä, kysyi tangon nimeä ja sulki vastaukseen saatuaan puhelimen. Pian Vainio toimitti sanat Markkulalle, ja kappale annettiin Eino Grönin levytettäväksi.
Laulun sanoituksien synnystä on vaihtelevia tarinoita. Vainio kertoi Markkulalle, että ne olisivat saaneet alkunsa oltuaan ystäviensä kanssa Kemin Kaupunginhotellissa. He olivat lyöneet vetoa siitä, pystyisikö Vainio kirjoittamaan laulun sanat puolessa tunnissa. Panoksena oli Koskenkorva-pullo. Vainio kirjoitti ”Sä kuulut päivään jokaiseen” -tangon sanat aikamääreessä ja voitti vedon.
Kemiläisen vahtimestarin Tuomo Salmen mukaan hän oli paikalla Vainion tehdessä tekstiä, eivätkä ne hänen mukaansa syntyneet Vainion kertomalla tavalla. Salmen mukaan Vainio olisi kaivanut Markkulan kirjoittamat nuotit esiin ja alkaneen kirjoittaa tekstiä. Vainio otti korin lonkeroa pöydälle, minkä jälkeen hän avasi yhden. Hän otti ryypyn ja aloitti tekstin ”Sä kuulut päivään jokaiseen”. Tämän jälkeen hän otti ison kulauksen ja jatkoi ”Sä kuulut aamuun ja iltaan”. Salmi ei kuitenkaan muista, että Vainio olisi soittanut Markkulalle yöllä, muttei pidä sitä mahdottomanakaan. Jukka Virtanen taas väitti virheellisesti televisio-ohjelmassa, että laulu olisi saanut alkunsa ravintolassa Oulussa. Sanojensa vuoksi laulua onkin nimitetty Alkon tangoksi.
Vexi Salmi on kommentoinut kappaleen sanoitusten nopeaa syntyä sanomalla:
»Juha Vainion vedonlyönti osoittaa, että hyvä teksti tai sävellys voi syntyä hetkessä, intuition omaisesti. Usein tuntien tuhraaminen ja harkinta tappavat luomisen tuoreuden.»
()
Pääsiäistropari

Pääsiäistropari (m.kreik. Χριστὸς ἀνέστη, Christos anesti) on pääsiäisen viettoon varsinkin ortodoksisessa kirkossa ja bysanttilaista riittiä noudattavissa idän katolisissa kirkoissa liittyvä lyhyt hymni. Nykyisin se esiintyy myös Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa virtenä nro 90. Pääsiäistropari on syntynyt noin-400 luvulla.
Useimpien muiden troparien tavoin se on lyhyt säkeistö, jota usein käytetään kertosäkeenä psalmien säkeiden
välissä, mutta toisinaan myös erillisenä. Sen tekijää ei tunneta, joskin sitä on väitetty Romanos Melodoksen kirjoittamaksi. Se lauletaan yleensä ensimmäisessä plagaalisessa kirkkosävellajissa, tavallisesti kolme kertaa peräkkäin.

Käyttö ortodoksisessa kirkossa

Tropari lauletaan vuosittain ensimmäisen kerran pääsiäisen kokoöisessä jumalanpalveluksessa ristisaatossa kirkon ulkopuolella, kirkon ovien ollessa vielä suljettuina. Tämän jälkeen se lauletaan jokaisen kaanonin jälkeen, pääsiäisstikiiran lopussa, psalmien yhteydessä, ehtoollisen aikana ja liturgian lopussa.
Tämän jälkeen tropari lauletaan vielä pääsiäistä seuraavan viikon aikana ehtoopalvelusten alussa ja lopussa. Vielä Tuomaan sunnuntain jälkeenkin, joka on viikon verran pääsiäissunnuntain jälkeen, se juhlistaa ortodoksista jumalanpalvelusta koko pääsiäisajan, jonka katsotaan kestävän helluntaihin saakka.

Tropari luterilaisessa virsikirjassa

Suomessa ortodoksinen pääsiäisyön jumalanpalvelus on radioitu ja televisioitu vuosittain jo useiden vuosikymmenien ajan, ja täten pääsiäistropari on tullut tunnetuksi muillekin kuin ortodokseille. Vuonna 1986 Suomen evankelis-luterilainen kirkko päätti ottaa troparin virsikirjaansa pääsiäisvirsien joukkoon, jossa se on nyt virsi numero 90. Virsikirjassa sen yhteyteen merkittiin ohje: ”Virsi lauletaan yleensä kolme kertaa.” Tropari on myös ruotsinkielisen virsikirjan lisävihkossa "Sång i Guds värld" numerolla 850 Kristus är uppstånden från de döda. Ruotsinkielisen tekstin lisäksi siellä on tropari kirkkoslaavin- ja kreikankielisenä.
Olli-Pekka Salminen

Olli-Pekka Salminen (s. 31. heinäkuuta 1967) on koulutukseltaan julkishallinnon merkonomi Kemijärven kauppaoppilaitoksesta ja hallintotieteiden maisteri Tampereen yliopistosta. Hän toimi Karttulan kunnan virkaa sijaistavana hallintojohtajana vuosina 2003–2006, Keuruun kaupungin kaupunginsihteerinä vuosina 2006–2008, Tervon kunnanjohtajana vuosina 2008–2010 sekä Kemijärven kaupunginjohtajana vuodesta 2011 heinäkuuhun 2014.  
Salmisen kaupunginjohtajan tehtävät päättyivät Kemijärvellä Salmisen tekemään omaan esitykseen virkasuhteen purkamisesta johtajasopimuksen mukaisesti 1.8.2014 alkaen. Virkauran päättymistä edelsivät epäilyt kiusaamisesta ja varoitukset muun muassa alkoholin väärinkäytöstä ja taloudellisista epäselvyyksistä sekä poliisitutkinnat. 
Salmisella on nykyisin oma konsulttiyritys ja hän on jatko-opiskelijana Tampereen yliopiston Johtamiskorkeakoulussa. Hän on hakenut lukuisia kunnanjohtajan tehtäviä viime vuosina (esimerkiksi Nousiainen, Rautalammi, Suomussalmi ja Taivalkoski) Kemijärven virkasuhteensa päättymisen jälkeen.  Salminen laatii väitöskirjaa Tampereen yliopistossa ja konsultoi kuntia niitä koskevien ajankohtaisten juridisten kysymysten osalta.
Ford Fairlane (elokuva)

Ford Fairlane (The Adventures of Ford Fairlane) on Renny Harlinin ohjaama toimintakomediaelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1990. Elokuvan pääosia esittivät muun muassa Andrew Dice Clay, Wayne Newton, Priscilla Presley, Lauren Holly, Gilbert Gottfried, Maddie Corman, David Patrick Kelly, Brandon Call, Robert Englund ja Ed O’Neill. Elokuva jakoi huonoimman elokuvan Razzie-palkinnon Haamut eivät kykene -elokuvan kanssa.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Ford Fairlane saa kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Puijon hyppyrimäet

Historia

Kuopion ensimmäinen hyppyrimäki rakennettiin Huuhanmäelle Niiralan kaupunginosaan vuonna 1901. Kuopion kaupunki rakennutti vuonna 1929 Puijolle uuden hyppyrimäen näkötornin luoteispuolelle. Piirustukset hyppyrimäkeen oli teettänyt Kuopion Urheilu-Veikot. Tätä hyppyrimäkeä pidettiin kunnossa vuoteen 1955 asti, jolloin se purettiin.
Idea suurmäestä esitettiin ensimmäisen kerran vuonna 1940, jolloin voitaisiin hakea vuoden 1940 talviolympialaisia. Vuonna 1949 valmistui 90 metrin normaalimäki (valmistumisaikaan suurmäki). Tämän hyppyrimäen kustannusarvio oli 12 miljoonaa silloista markkaa, mutta todellisuudessa rakennuskustannukset olivat 20 miljoonaa markkaa. Hyppyrimäen avauskilpailuissa 19.–20.3.1949 hypättiin pisin siihen mennessä Suomessa hypätty mäkihyppy, joka oli 86 metriä. Vuonna 1958 tämän hyppyrimäen viereen valmistui 50 metrin harjoitusmäki, joka purettiin vuonna 1998, jolloin rakennettiin 120 metrin suurmäki.
Mäkihyppy oli jo päässyt hieman hiipumaan, kunnes vuonna 1995 Keski-Euroopan leudon talven takia Puijolle avautui mahdollisuus järjestää mäkihypyn maailmancupin kilpailu. Kuopiolainen mäkihyppyvalmentaja Mika Kojonkoski näki tilaisuuden ja siitä lähtien Kuopiossa on joka kausi hypätty maailmancupin kilpailu kauteen 2016 asti, pois lukien kaudet 2002–2003 ja 2011–2012. Puijon Hiihtoseura on myös kuulunut 1990- ja 2000-luvulla maailman parhaisiin mäkihyppyseuroihin.
Syksyllä 2013 rakennettiin uusi K16-hyppyrimäki ja se nimettiin Matti Hautamäen mäeksi, keväällä 2015 vauhtimäkeen asennettiin peltilatu.
Puijo oli myös japanilaisten mäkihyppääjien suosima harjoituspaikka Euroopassa ja marraskuusta 2018 alkaen yksi Kiinan mäkihyppyprojektin tukikohdista.

Seppo Pellin mäki

Hyppyrimäen K-piste sijaitsee 28 metrissä ja HS-piste sijaitsee 30 metrissä, alastulorinteessä on muovitus. Ennen kesää 2017 HS-piste sijaitsi 29 metrissä.

Matti Hautamäen mäki

Hyppyrimäen K-piste sijaitsee 16 metrissä ja HS-piste sijaitsee 20 metrissä, alastulorinteessä on muovitus. Ennen kesää 2017 HS-piste sijaitsi 18 metrissä.
Newport (savukemerkki)

Newport on vuonna 1957 myyntiin tullut Lorillard Tobacco Companyn menthol-savukkeiden merkki.
Fay Weldon

Fay Weldon (s. 22. syyskuuta 1931) on brittiläinen kirjailija. Hänet tunnetaan ennen kaikkea teoksesta Naispaholaisen elämä ja rakkaudet, (The Life and Loves of a She-Devil, 1983) joka on filmattu elokuvaksi pääosissa Roseanne Barr ja Meryl Streep ja lisäksi televisiosarjaksi.
Weldonin kirjat ovat usein satiirisia, ja käsittelevät naisen asemaa patriarkaalisessa länsimaisessa yhteiskunnassa.
Weldon on asunut Uudessa-Seelannissa, Skotlannissa ja Englannissa. Hän on työskennellyt mainosalalla. Hän on kristinuskoon kääntynyt entinen ateisti.
Gerard Damiano

Gerard Rocco Damiano (4. elokuuta 1928 Bronx, New York − 25. lokakuuta 2008 Fort Myers, Florida) oli yhdysvaltalainen pornoelokuvien ohjaaja ja käsikirjoittaja. Hänen tunnetuin teoksensa on aikansa kohuelokuva ja yhä maailman tunnetuimpiin lukeutuva pornoelokuva Syvä kurkku, jossa esiintyivät Harry Reems ja Linda Lovelace.
Damianon muita elokuvia ovat muiden muassa The Devil in Miss Jones (1973) ja The Story of Joanna (1975). Mestariteoksessaan Syvässä kurkussa hän käytti peitenimeä Jerry Gerard.
Damiano meni vuonna 1975 naimisiin Paula Riesenwitzin kanssa. Hän kuului XRCO Hall of Fameen vuodesta 1985.
Rino Fisichella

Elämä

Vuonna 1951 syntyneestä Fisichellasta tuli Rooman pappi vuonna 1976. Vuonna 1998 hänestä tuli Rooman apulaispiispa ja samana vuonna hänestä tuli myös Vicohabentian titulaaripiispa. Vuodesta 2008 vuoteen 2010 Fisichella toimi Paavillisen neuvoston akatemia elämää varten -järjestön puheenjohtajana. Kesäkuussa 2010 hänestä tuli paavillisen neuvoston uuden evankelisoinnin edistämisyhdistyksen puheenjohtaja. Vuosina 2002-2010 Fisichella toimi myös Paavillisen lateraaniyliopiston rehtorina.
Metallo

Taustatietoa

Kun pikkurikollinen John Corben joutui vakavaan auto-onnettomuuteen, hänen kuolemansa näytti jo väjäämättömältä. Hänen pelastuksekseen koitui kuitenkin robotiikkaan erikoistunut ja avaruusolentofobiasta kärsivä tiedemies Emmet Vale, joka päätti käyttää Corbenia koekaniinina uudessa projektissaan. Emmet loi metalloid -nimisestä (fiktiivisestä) metalliseoksesta kehon, johon hän siirsi Corbenin aivot. Vale oli suunnitellut käyttävänsä Metalloksi nimeämäänsä projektia suojana avaruusolentojen mahdollista hyökkäystä vastaan, mutta Corben päättikin tappaa Valen ja käyttää uusia kykyjään rikollisten suunnitelmiensa toteuttamiseen. Warner Brosin Teräsmies -piirrossarjassa Metallo syntyy Lex Luthorin takia, Luthor käskee antaa Corbenille myrkkyä johon on vain yksi parannuskeino: vaihtaa ihmisen ruumis metalliseen ruumiiseen. Corben kuitenkin sekoaa, koska hänen aistinsa katoavat leikkauksen myötä. Lopulta hän hukkuu mereen, mutta palaa vielä myöhempiin jaksoihin.

Erikoiskyvyt

Metallo on kyborgi, jota John Corbenin aivotoiminta hallitsee. Tämän vuoksi Metallo kykenee itsenäiseen ajatteluun. Metallolla on suunnattomat fyysiset voimat ja on titaniumia kestävämmän metalloid-kehonsa ansiosta vaikeasti vahingoitettavissa. Metallon päävirtalähteenä toimii kryptoniitti -sydän, mikä tekee hänestä vaarallisen vastustajan Teräsmiehelle.
Saintesin taistelu

Taustaa

Lokakuussa 1782 kreivi de Grasse ja Espanjan Intian asiainhoitaja Francisco Saavedra de Sangronis sopivat suunnitelmasta Yhdysvaltain auttamiseksi vapaussodassa ja New Yorkin vapauttamiseksi kuninkaallisen laivaston uhasta. Suunnitelmaan sisältyi myös Britannian Tuulensuunnan saariston ja Jamaikan valtaaminen.
Ensimmäinen osa päättyi kenraali Cornwallisin armeijan antautumiseen Yorktownin piirityksen päätteeksi syyskuussa 1781. De Grassen johtama Ranskan laivasto oli pääosassa estäessään piiritettyjen huoltamisen meritse. Antautumisen jälkeen Ranskan laivasto siirtyi Karibianmerelle saapuen Saint Domingueen marraskuussa, jolloin hän ilmoitti suunnitelman jatkamisesta valtaamalla Jamaika.
Jamaikan valtaamiseksi tarvittavien täydennysten saapumista odotellessaan de Grasse valtasi St. Kittsin helmikuussa 1782. Rodneyn laivasto kasvoi maaliskuussa seitsemällätoista linjalaivalla, jotka saapuivat Britteinsaarilta Karibianmerelle.
De Grasse lähti 7. huhtikuuta 1782 Martiniquelta komennossaan 35 linjalaivaa sekä yli sadan kuljetusaluksen saattue. Hänen oli tarkoitus kohdata Espanjan laivasto, johon kuului kaksitoista linjalaivaa. Lisäksi maihinnousua varten oli koottu 15 000 sotilasta Saint Domingueen. Rodney sai tiedon tapahtumista ja hän lähti seuraavana päivänä St. Lucialta merelle komennossaan 36 linjalaivaa.

Seuraukset

Kuninkaallinen laivasto menetti 243 miestä kaatuneina ja 816 haavoittuneina. Alusten päälliköistä kaksi sai surmansa. Ranskalaisten tappioita ei ole tallennettu muun muassa kuusi aluksen päällikköä. Jamaikan maihinnousu peruuntui. Arvio tappioista on noin 3000 kaatuneina ja haavoittuneina, joiden lisäksi yli 5000 jäi sotavangeiksi.
Hood lähetettiin 17. huhtikuuta takaa-ajoon. Hän valtasi Monansalemn taistelussa 19. huhtikuuta kaksi 64-tykkistä linjalaivaa Jasonin ja Catonin sekä kaksi pienempää alusta.
Tappion jälkeen ranskalaiset saapuivat Cap Francoisiin osastoittain. Vaudreuilin komentama pääosa saapui 25. huhtikuuta. Marseillos, Hercule, Pluton ja Éveillé saapuivat 11. toukokuuta. Toukokuussa kaikki taistelusta selvinneet 26 alusta olivat palanneet Martiniquelle, missä niihin liittyi kaksitoista Espanjan laivaston alusta. Epidemia iski joukkoihin erityisesti maavoimiin surmaten tuhansia. Laivaston ja maavoimien kärsittyä merkittäviä tappioita päätettiin luopua Jamaikan valtauksesta.
Stefan Richter

Stefan Richter (s. 1972 Tampere) on suomalainen, Saksassa koulunsa käynyt ravintolakokki. Hän tuli tunnetuksi sijoituttuaan toiseksi Yhdysvaltojen Top Chef -televisio-ohjelmassa sen viidennellä tuotantokaudella 2008–2009. Hän asui ja työskenteli tuolloin Yhdysvalloissa.
Stefan Richter syntyi Tampereella saksalais-tšekkiläisen arkkitehti-isän ja kokkina toimineen suomalaisen äidin perheeseen, joka muutti Saksaan kun poika oli seitsenvuotias. Richter kävi varusmiespalveluksen Suomessa, opiskeli hotelli- ja ravintola-alaa Saksan Immenstadtissa ja Bad Wörishofenissa ja suoritti sitten kondiittoriopintoja Sveitsin Zürichissä. Loppututkinnon hän sai Würzburg-Schweinfurtin ammattikorkeakoulusta. Richter teki töitä Saksassa, Thaimaassa ja Kanadassa kunnes muutti 1998 Yhdysvaltoihin ja pääsi töihin Ritz-Carlton-hotelliin Michiganin Dearbornissa. Sieltä hän siirtyi Las Vegasiin avatun Bellagio Hotelin keittiötiimiin, kunnes ryhtyi ravintolayrittäjäksi Kalifornian Santa Monicassa. Richter omisti siellä Stefan’s European Catering -pitopalvelun ja L.A Farm -nimisen ravintolan syksyyn 2014 saakka. Vuoden 2010 ajan hänellä oli myös ravintola nimeltä Stefan's on Montana, joka suljettiin tammikuussa 2011. Hän laittoi keväällä 2014 talonsa Santa Monicassa myyntiin ja muutti Suomeen. Hänellä oli vuonna 2014 oma tosi-tv-sarja Richterin asteikko TV5-kanavalla.
Yhdessä Restamax Oyj:n kanssa Stefan Richter on avannut Stefan’s Steakhouse -nimiset ravintolat 2010-luvulla Tampereelle, Turkuun, Helsinkiin, Jyväskylään, Rukalle ja Hankoon.

Yksityiselämä

Richter osallistui vuonna 2014 Millionaire Matchmaker -tv-ohjelmaan Yhdysvalloissa. Hän on ollut aiemmin naimisissa, mutta eronnut.  Hän on asunut avoliitossa Riikka Vikmanin kanssa vuodesta 2015 Suonenjoella, ja heille syntyi vuoden 2016 lokakuussa poikalapsi.
Eunapios

Eunapios (s. 347) oli antiikin kreikkalainen sofisti ja historioitsija. Hän oli kotoisin Sardiksesta.
Eunapios opiskeli sukulaisensa sofisti Khrysanthioksen alaisuudessa. Hän muutti jo nuorena Ateenaan, ja hänestä tuli siellä reetori Prohairesioksen suosikkioppilas. Hänellä oli laajat tiedot lääketieteestä. Hän vaikuttaa eläneen myös myöhemmällä iällään Ateenassa opettaen retoriikkaa. Eleusiin mysteereihin vihkiytyneenä hänet hyväksyttiin eumolpidien pappissukuun ja hänestä tuli hierofantti. Hänen tiedetään eläneen edelleen Theodosius II:n hallitessa.
Eunapios tunnetaan ennen kaikkea kahdesta teoksesta. Ensimmäinen oli vuonna 405 kirjoitettu Sofistien elämä, joka on säilynyt. Se sisältää kahdenkymmenenviiden vanhemman ja tuon ajan filosofin ja sofistin elämäkerrat, ja se on arvokas ainoana lähteenä tuon ajan uusplatonismin historiaan. Toinen teos oli Dexippuksen historiateoksen jatko-osa. Siitä on säilynyt vain katkelmia, mutta siinä olleet tiedot ovat enimmäkseen säilyneet Zosimoksen teoksessa. Se käsitteli tapahtumia vuosien 270 ja 404 välillä.
Kumpaakin teosta sävyttää kristinuskon vastaisuus. Fotioksella (cod. 77) oli käytössään historiateoksen ”uusi painos”, josta kaikkein kristinuskon vastaisimmat kohdat oli jätetty pois.
Käymäjärven kivi

Käymäjärven kivi on Pohjois-Ruotsin Norrbottenissa Pajalan kunnan Käymäjärven kylällä Vinsavaaran luoteispäässä sijaitseva kivi. Kiven pinnassa on havaittavissa jälkiä, joiden on tulkittu muistuttaneen riimukirjoitusta. Nykytutkimuksen valossa kyseessä on erikoinen luonnonmuodostuma.
Ensimmäiset tiedot kivestä löytyvät Olof Rudbeckin (1630–1702) teoksesta Atlantica (1689). Teoksen mukaan kivessä on kolme kruunua ja tulkitsematonta kirjoitusta. Nykyisin kruunuja ei ole havaittavissa. Saamelaiset ja muut paikalliset asukkaat pitivät kiveä viestinä esi-isiltään. 1700-luvulla Maupertuiksen mukaan lappalaiset olivat jopa arvelleet kiven sisältäneen kaiken heiltä puuttuvan tiedon.
Muita kivestä kirjoittaneita tutkijoita ovat Eric Brunnius (1706–83) teoksessaan Tornion kaupungista ja sen lähipitäjistä (De urbe Torna, 1731) ja Anders Celsius (1701–1744). Käydessään seudulla astemittausretkellä Celsius ja Pierre Louis Moreau de Maupertuis tutustuivat kiveen 11. huhtikuuta 1737. Celsius, joka oli myös runologi (riimukirjoitusten tutkija), katsoi, että kirjoitus ei ole ainakaan skandinaavista riimukirjoitusta. Molemmat kirjasivat merkit ylös, ja Celsius raportoi löydöstä Royal Societylle ja Maupertuis muun muassa Preussin kuninkaalliselle tiedeakatemialle vuonna 1747. Maupertuisin mukaan eläinten tapaan asuvilla lappalaisilla ei olisi voinut olla mitään muistiinmerkitsemisen arvoista tai taitoa sellaiseen, joten jos uurteet olisivat kirjoitusta, niiden olisi täytynyt olla varhaisemman ja lämpimämmän ilmaston sivilisaation tuotetta.
Herva ym. pitävät historiassa Käymäjärven kivestä käytyä keskustelua osoituksena Lapin eksotisoimisesta ja kolonialisoimisesta. Alueeseen on liitetty odotuksia aarteista, jotka ovat joko materiaalisia tai symbolisia, kuten kivi varhaisimpana tunnettuna merkkinä kirjoitetusta kielestä. 
Vuonna 2018 julkaistussa tutkimuksessa kiven kuviot on osoitettu luonnonmuodostumiksi. Tutkimuksen teki Oulun yliopiston arkeologian ja historian tutkijaryhmä, jota johti  arkeologian professori Vesa-Pekka Herva, ja tutkimuksen julkaisi Cambridge Archaeological Journal.
Palsamipihta

Ulkonäkö ja koko

Palsamipihta kasvaa yleensä 8–20 metriä korkeaksi. Harvahaarainen latvus on leveähkö ja kartiomainen, harvempi kuin siperianpihdalla. Runko on väriltään harmaa ja sen kuoressa on pihkarakkuloita. Rungon kuori on nuorena sileä, vanhempana karhea. Kuluvan kesän kasvainranka on lyhyt- ja tummakarvainen, talvisilmut ovat pihkaisia, muodoltaan munanmuotoisia tai pallomaisia ja väriltään oranssivihreitä ja punalaikkuisia. Neulaset eli lehdet ovat pituudeltaan 15–25 mm ja leveydeltään 2 mm. Muodoltaan ne ovat tasasoukkia, siirottavat kampamaisesti sivuille ja paljastavat haararangan. Lehtien yläpinnalla on usein ilmarakoja ja alapinnalla on kaksi kapeaa hopeanvalkoista, tavallisesti kuusijonoista ilmarakojuovaa. Pihkatiehyet ovat syvällä lehtien sisällä. Lehdet katkeavat helposti taivutettaessa.
Palsamipihdan kukinto on käpy. Hedekukat ovat riippuvia kun taas emikukat ovat pystyjä. Kukat ovat yksineuvoisia, kehättömiä ja pieniä. Suomessa palsamipihta kukkii toukokuussa. Pysty, pitkänomainen käpy on perätön ja tylppäkärkinen, eivätkä sen peitinsuomut ole näkyvissä. Kooltaan käpy on 5–8 x 2–4 cm. Kävyt kypsyvät kukintavuoden syksyllä, jolloin käpysuomut irtoavat mutta pysty käpyranka jää kiinni haaraan. Siemen on ohutkuorinen ja siivekäs.
Palsamipihta risteytyy helposti siperianpihdan (A. sibirica) kanssa kantalajien kasvaessa lähekkäin. Laji risteytyy myös virginianpihdan (A. fraseri) kanssa. Näiden risteymää kutsutaan vermontinpihdaksi (A. balsamea x fraseri).

Levinneisyys

Palsamipihta on pohjoisamerikkalaisista pihdoista laajimmalle levinnyt. Levinneisyysalue ulottuu Keski- ja Itä-Kanadasta Yhdysvaltojen koillisosiin ja etelään Appalakkien vuoristoon. Suomessa palsamipihta on harvinainen viljelykarkulainen, jota voi tavata villiintyneenä muutamin paikoin Etelä- ja Itä-Suomesta.

Elinympäristö

Palsamipihta kasvaa tuoreissa, keski- ja runsasravinteisissa metsissä sekä rehevissä, ohutturpeisissa korvissa.

Käyttö

Palsamipihtaa käytetään koriste- ja joskus myös viljelymetsäpuuna. Pietari Kalm toi ensimmäiset palsamipihdat Suomeen Amerikasta vuonna 1751.
Laji kuuluu Suomessa kestävimpiin pihtalajeihin siperianpihdan ohella ja se menestyy vyöhykkeillä I–VI (VIII). Palsamipihdasta on jalostettuja lajikkeita, kuten alle puolimetriä korkea kääpiöpalsamipihta 'Nana'.
Palsamipihtaa viljellään yleisesti muun muassa Pohjois-Amerikassa joulukuusipuuna.
Kanadalainen kirjailija Ernest Thompson Seton sanoo kirjassaan Kaksi partiopoikaa että palsamipihta on sopivin puu tuliporan tekoon eli silloin kun halutaan sytyttää tuli kahta puuta hankaamalla.
Hänen mukaansa nimenomaan chippewa-intiaanit käyttävät juuri palsamipihtaa tähän.