google/wiki40b huggingface dataset:
Proto Motors

Proto Motors on Etelä-Koreassa toimiva autonvalmistaja. Yhtiö on perustettu vuonna 1997 ja se toimii yhteistyössä Hyundain, Kian ja GM Daewoon kanssa. Yhtiön ainoa täysin oma malli on Soulin 4. kansainvälisessä autonäyttelyssä vuonna 2002 esitelty Spirra. Yhtiön pääasiallinen tuotanto keskittyy Hyundain, Kian ja Daewoon automallien muuntamiseen avomalleiksi tai sähkömoottorikäyttöiksi.
Lucas Cranach nuorempi

Lucas Cranach nuorempi (4. lokakuuta 1515 – 25. tammikuuta 1586) oli saksalainen renessanssiajan taiteilija. 
Cranach oli tunnettu puupiirroksistaan ja maalauksistaan. Hän oli Lucas Cranach vanhemman poika ja läheisin oppilas. Hän jatkoi isänsä ateljeen toimintaa tämän kuoltua. Hänen maalaustyylinsä on niin samankaltainen isänsä kanssa, että heidän töitään on toisinaan vaikea erottaa toisistaan. Hän on tunnettu muotokuvistaan sekä allegoristen ja myyttisten aiheiden pelkistetyistä versioista.
Animals as Leaders

Historia

Animals as Leaders perustettiin Washingtonissa vuonna 2008. Ennen Animals as Leadersiä kitaristi Tosin Abasi soitti Reflux-nimisessä yhtyeessä. Prosthetic Records -levy-yhtiö kiinnostui Abasin kitaroinnista ja tarjosi hänelle mahdollisuutta levyttää sooloalbumin. Abasi kuitenkin kieltäytyi vedoten ajanpuutteeseen omalta yhtyeeltään ja todeten, että albumin nauhoittaminen olisi "omahyväistä ja tarpeetonta". Refluxin hajottua ja aloitettuaan opiskelut musiikkikoulussa Abasi kuitenkin muutti mieltään sopimuksesta.
Animals as Leadersin yhtyeen nimeä kantava debyyttialbumi nauhoitettiin vuoden 2008 alkupuolella ja julkaistiin seuraavan vuoden huhtikuussa. Albumilla Abasi soitti kaikki kitara- ja bassoraidat, joiden lisäksi Periphery-yhtyeen kitaristi Misha ”Bulb” Mansoor ohjelmoi rummut, syntetisaattorin ja muut efektit.  
Abasin vanhojen ystävien, kitaristi Javier Reyesin ja rumpali Navene Koperweisin tuella Animals As Leaders esiintyi vuoden 2009 aikana säännöllisesti ja lähti saman vuoden joulukuussa ensimmäiselle kiertueelleen Veil of Mayan ja Between the Buried and Me'n kanssa. Animals as Leaders oli myös mukana muun muassa vuoden 2010 Summer Slaughter -kiertueella. Yhtye esiintyi Suomessa ensimmäistä kertaa 28. syyskuuta 2011 Helsingin Nosturissa yhdysvaltalaisen death metal -yhtye Between the Buried and Men kanssa.
Animals as Leadersilta julkaistiin toinen albumi vuoden 2011 marraskuussa. Weightless-nimisen pitkäsoiton julkaisupäivä oli 8. marraskuuta. Isossa-Britanniassa albumi julkaistiin jo 7. marraskuuta ja muualla Euroopassa 4. marraskuuta.
Yhtyeen kolmas albumi The Joy of Motion julkaistiin vuonna 2014. Yhtyeen neljäs albumi The Madness of Many julkaistiin vuonna 2016. Vuoden 2019 tammikuussa Animals as Leaders esitti Winnipegin sinfoniaorkesterin kanssa kolme uudelleensovitettua kappalettaan Winnipeg New Music Festivalissa, Kanadassa.
Viimeinen gladiaattori

Juoni

Roomalaisten vangitsema brittisoturi Glaucus (eräissä versioissa Naor) viedään Caligulan käskystä Roomaan, jossä hänestä tehdään gladiaattori. Messalina ja tämän rakastaja Gaius Silius juonittelevat Caligulaa vastaan. Cassius Chaerea murhaa Caligulan, jolloin Messalina tekee aviomiehestään Claudiuksesta keisarin. Vapaudestaan taisteleva Glaucus ja hänen rakastettunsa Ena joutuvat mukaan hovin juonitteluun.

Tuotanto ja vastaanotto

Viimeinen gladiaattori on kuvattu Techniscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla. Elokuva on tehty samoissa lavasteissa ja osittain samalla miehityksellä kuin ohjaaja Mario Caianon Maciste – Spartan gladiaattori. Ulkokuvissa näkyvät Manzianan ja Tolfan maisemat.
Sekalaisia historiallisia ja seikkailuaineksia vapaasti yhdistelevä Viimeinen gladiaattori on tyylikäs mutta tarinaltaan kovin ponneton peplum-elokuva. Gladiaattorirooleihinsa kyllästynyt Harrison suoriutuu tehtävästään hyvin, mutta elokuvan varsinaiseksi tähdeksi kohoaa Messalinaa esittävä kaunis ja näyttävästi puettu Lisa Gastoni, josta ohjaaja Lenzi yritti tehdä jonkinlaisen Shakespearen Lady Macbethin. Elokuvan työnimenä olikin alun perin Il gladiatore di Messalina (”Messalinan gladiaattori”). Gastonin huomiota herättänyt maitokylpy koostuu veteen sekoitetusta kalkista, joka ei tehnyt hyvää näyttelijän iholle. Pelokas Marilù Tolo on väärässä osassa Glaucuksen rakastettuna ja vaaleaan peruukkiin puettu koomikko Jimmy il Fenomeno tekee hauskan pikkuroolin hölmönä brittinä.
Viimeinen gladiaattori tuotti Italiassa vuoden aikana vaatimattomat 135 miljoonan liiran pääsylipputulot (toisaalla kassatuloiksi mainitaan 240 miljoonaa). Ranskassa sen näki yli 585 tuhatta katsojaa. Elokuvan ranskalaista nimeä ”Herkules vastaan palkkasoturit” voidaan selittää sillä, että gladiaattoreille annettiin Roomassa usein mytologian hahmoihin perustunut ”taiteilijanimi”.
Pjotr Romanovski

Pjotr Arsenjevitš Romanovski (ven. Пётр Арсеньевич Романовский; 29. heinäkuuta (J: 17. heinäkuuta) 1892 Pietari – 1. maaliskuuta 1964 Moskova) oli venäläinen shakin kansainvälinen mestari sekä kirjailija.
Romanovski oli Neuvostoliiton mestari vuonna 1923, ja ensimmäinen jolle myönnettiin Honored Master of Sport -palkinto. Hän sai kansainvälisen mestarin arvonimen vuonna 1951.
Liechtensteinin Cup

Liechtensteinin Cup (saks. Liechtensteiner Cup) on liechtensteinilaisille jalkapallojoukkueille tarkoitettu cup-muotoinen kilpailu. 
Liechtensteinin Cup järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1946. Se on Liechtensteinin ainoa kansallinen jalkapallokilpailu, sillä maassa ei ole omaa liigaa ja liechtensteinilaiset joukkueet pelaavat Sveitsin sarjoissa. Cup onkin liechtensteinilaisjoukkueille ainoa tapa päästä eurokentille. Sen voittaja pääsee Eurooppa-liigan ensimmäiselle karsintakierrokselle.
Cupiin voivat seitsemän liechtensteinilaisen Sveitsin sarjoissa pelaavan edustusjoukkueen lisäksi osallistua myös näitten alemmilla sarjatasoilla pelaavat reservijoukkueet. Joskus cupissa onkin käynyt tilanteita, joissa reservijoukkue pudottaa edustusjoukkueen.
Alumiinifluoridi

Käyttö

Alumiinifluoridia käytetään pääasiassa alumiinin elektrolyyttisessä valmistuksessa. Yhdisteen lisääminen alentaa lämpötilaa, jossa reaktio tapahtuu ja parantaa sulan materiaalin sähkönjohtavuutta.
Lisäksi alumiinifluoridia käytetään fluksina emalien ja lasin valmistuksessa, katalyyttinä orgaanisessa kemiassa, estämään käymistä ja poistamaan epäpuhtauksia vetyperoksidista.

Myrkyllisyys

Alumiinifluoridi ei ole nieltynä pieninä määrinä myrkyllistä johtuen sen heikosta liukenevuudesta veteen. Hengitettynä yhdiste aiheuttaa hengenahdistusta ja yskimistä. Silmiin tai iholle joutuessaan alumiinifluoridi aiheuttaa kipua ja punoitusta. Alumiinifluoridin on todettu voivan altistaa astman syntymiseen pitkäaikaisen altistuksen seurauksena.
Erwin Stresemann

Erwin Stresemann (22. marraskuuta 1889 Dresden – 20. marraskuuta 1972 Berliini) oli saksalainen eläintieteilijä.
Erwin Stresemann oli apteekkari Richard Stresemannin ja tämän vaimon Marien poika. Hän opiskeli vuodesta 1908 alkaen luonnontieteitä, erityisesti eläintiedettä, Jenassa, Freiburgissa ja Münchenissä. Hänet promovoitiin filosofian tohtoriksi 1920 Münchenin yliopistossa.
1921 hän sai assistentin viran Berliinin eläinmuseossa ja 1924 alkaen museon lintutieteellisen osaston johtajana. 1930 hän sai professorin arvon ja 1946–1959 hän oli Zoologischen Museum der Humboldt-Universität Berlinin johtaja. Hänen työnsä oli esimerkkinä monille nuoremmille tiedemiehille, muun muassa Ernst Mayrille ja Bernhard Renschille.
Stresemann oli Saksan lintutieteellisen yhdistyksen (Deutschen Ornithologen-Gesellschaft) pääsihteeri, puheenjohtaja ja kunniapuheenjohtaja. Hän oli Journal für Ornithologien päätoimittaja 1922–1945. Stresemann oli eräs 20. vuosisadan kaikkein merkittävimpiä lintutieteilijöitä.
Stresemannin tieteellinen tuotanto oli hyvin laaja. Hän kuvaili ja nimesi lukuisia lintuja, muun muassa pikkuvarpusen alalajin kansuensis 1932. Hänen kunniakseen on nimetty useita lintulajeja: valkoposkikotinga (Zaratornis stresemanni), isosukastapakulo (Merulaxis stresemanni), raitavatsakipuaja (Hylexetastes stresemanni), bougainvillenmesikko (Stresemannia bougainvillei), etiopiannaakka (Zavattariornis stresemanni) ja malaitanrilli (Zosterops stresemanni).
Rivanazzano Terme

Rivanazzano Terme (myös pelkästään Rivanazzano) on kunta, joka sijaitsee Pavian maakunnassa, Lombardian alueella, Pohjois-Italiassa. Kunnan pinta-ala on 29 km² ja siellä on 5 312 asukasta (31.12.2015).
Majalahti

Majalahti on Hämeenlinnan 27. kaupunginosa. Se sijaitsee Alajärven rannalla, kuusi kilometriä keskustan länsipuolella. Kaupunginosassa ei ole juurikaan asutusta, vaan lähinnä metsä- ja peltoalueita. Majalahden halki kulkee Hämeenlinnan ja Turun välinen Hämeen Härkätie. Alueella on myös lukuisia kaupungin ylläpitämiä ulkoilureittejä sekä talvisin hiihtolatuja; esimerkiksi Alajärven jäällä on suosittua retkikohdetta Soininsaarta kiertävä latu. Kaupunginosaa rajaavat  Loimalahti, Tiirinkoski, naapurikunta Hattula sekä vuonna 2009 Hämeenlinnaan liitetty Rengon entinen kunta.
Santamartantapakulo

Esiintyminen

Santamartantapakulot elävät Kolumbian pohjoisosassa Sierra Nevada de Santa Martan vuoristoalueella noin 4 500 neliökilometrin alalla.

Elinympäristö

Santamartantapakulo elää vuoristometsien alikasvoksessa.
Morris Peterson

Ura

Peterson pelasi yliopistokoripalloa Michiganin yliopistossa. Viimeisenä kautenaan hän voitti NCAA:n mestaruuden. Peterson osallistui vuoden 2000 varaustilaisuuteen, jossa Toronto Raptors varasi hänet 21. pelaajana. Ensimmäisen NBA-kautensa jälkeen hänet valittiin vuoden tulokastähdistöön. Peterson pelasi Raptorsissa seitsemän kautta ennen siirtymistään New Orleans Hornetsiin vuonna 2007.
Yhtenäinen valtiollinen koe

Yhtenäinen valtiollinen koe eli JeGE (ven. Еди́ный госуда́рственный экза́мен, ЕГЭ, Jedinyi gosudarstvennyi ekzamen, JeGE) on Venäjällä järjestettävä, vuodesta 2009 lähtien valtakunnallisesti yhtenäinen toisen asteen koulujen päättökoe. Se vastaa lähinnä Suomen ylioppilastutkintoa. Kokeen tuloksia käytetään laajalti myös pääsykokeen tavoin korkeakoulujen opiskelupaikkojen valinnassa.
Päättökokeessa on kaksi pakollista ainetta: matematiikka ja venäjän kieli. Näiden lisäksi on yhdeksän valinnaisainetta. Kukin koe kestää ajallisesti 3-4 tuntia. Valinnaisaineita ovat: biologia, fysiikka, historia, informatiikka ja informaatio- ja viestintäteknologiat, kemia, maantiede, Venäjän kirjallisuus, vieras kieli (englanti, ranska, saksa tai espanja) ja yhteiskuntatiede.
Korkeakoulut tyypillisesti edellyttävät pääsyvaatimuksissaan opiskelijoiltaan tarpeellisten valinnaisaineiden suoritusta. Esimerkiksi lääketieteen opiskelijaksi pyrkiviltä edellytetään pakollisten aineiden ohella ainakin biologian ja kemian valinnaisaineiden suoritusta. Yhtenäisen valtiollisen kokeen kussakin aineessa maksimipistemäärä on 100. Hyväksytyn suorituksen minimipisteet ja arvosanojen pisterajat määrätään kullekin aineelle vuosittain. Arvosanat kirjataan todistukseen arvosteluasteikkoa 1-5 käyttäen, jossa 5 on kiitettävä.
Throne of Elves

Ääninäyttelijät

Alkuperäisiä ääninäyttelijöitä ovat muun muassa Zi Wang, Dian Tao, Guanlin Ji ja Canary Wong.
Soihtu (neuvostoliittolainen lehti)

Soihtu oli Leningradissa vuosina 1927–1930 ilmestynyt suomenkielinen kulttuurilehti. Se oli isokokoinen, 16–25 sivua käsittävä kuvitettu kuukausilehti. Soihdussa julkaistiin uutisia kotimaasta ja ulkomailta, historiallisaiheisia kirjoituksia, kertomuksia, runoja, kuvauksia sekä kirjallisuuskritiikkiä. Lehden vastaavana toimittajana oli koko sen toiminnan ajan Yrjö Karppanen. Toimituskuntaan kuuluivat mm. Väinö Aalto, Santeri Mäkelä, Ragnar Rusko ja Yrjö Savolainen. Taiteilijana toimi Eino Salmi. Lehden levikki oli noin 4 000 kappaletta.
Soihdun ensimmäinen numero ilmestyi vuonna 1927 loka-marraskuun kaksoisnumerona. Kanteen oli piirretty veneessä seisova, intoa hehkuva soihdunkantaja. Ison otsikon varjostama tuli heijastui kauas vedenpintaan. Tämä romanttinen hahmo säilyi lehden tunnuksena vuoteen 1929 saakka. Vuonna 1930 Soihdusta tuli Leningradin proletaarikirjailijoiden yhdistyksen suomenkielisen jaoston äänenkannattaja ja se sai voimakkaammin kirjallisuuslehden luonteen. Alkuperäinen suomenkielinen kaunokirjallisuus muodosti pääosan sen sisällöstä. Proosaa edustivat mm. Josef Schultzin, Ragnar Ruskon, Lea Helon, Fjodor Ivatšovin, Oskar Johanssonin ja Yrjö Savolaisen kertomukset, kuvaukset ja pakinat. Runoja julkaisivat Jalmari Virtanen, Lea Helo, Ragnar Rusko, Santeri Mäkelä, Toivo Raita, Valdemar Vikman ym. Kirjallisuuskriitikkoina esiintyivät Lea Helo, Väinö Aalto, Santeri Mäkelä, Ragnar Rusko, Aleksanteri Mantere ja Yrjö Savolainen. Käännösproosaa edustivat mm. Maksim Gorkin, Aleksei Tolstoin ja Larisa Reisnerin kertomukset. Jatkoromaaneina ilmestyivät Aleksandr Serafimovitšin Rautavyöry ja Lidija Seifullinan Virineja.
Joulukuussa 1930 Soihtu yhdistettiin Petroskoissa julkaistuun Punakantele-lehteen.
Suomen Rakennusmedia

Suomen Rakennusmedia oli suomalainen rakennusalan kirja- ja lehtiyhtiö, jonka omistivat Rakennusteollisuus RT ry (60 %), Infra ry (20 %), SBK-Säätiö (15 %) ja Suomen Betoniyhdistys ry (5 %). Yhtiön toimialana olivat rakennusalan julkaisu- ja näyttelytoiminta, sähköiset tiedonvälityspalvelut, tiedotustoiminta, toimintaa tukeva koulutus, konsultointi ja opintomatkojen koordinointi. Päätuotteet olivat rakennusalan kirjat, lehdet ja seminaarit. Yhtiön toimitusjohtaja Jukka Lyytinen siirtyi Rakennustiedon palvelukseen helmikuussa 2015. Rakennustieto osti Suomen Rakennusmedian kirja-, lehti- ja lomakeliiketoiminnot elokuussa 2015.

Historia

Yhtiö perustettiin 1984 toiminimellä SRLL-Palvelu Oy. Nimi muutettiin 1992 Rakennusfakta Oy:ksi, 1993 RTK-Fakta Oy:ksi ja 2002 Rakennusteollisuuden Kustannus RTK Oy:ksi. Nimi Suomen Rakennusmedia Oy merkittiin kaupparekisteriin 6.8.2009.  
Suomen Rakennusmedia Oy oli 29.12.2009 asti Rakennusteollisuus RT ry:n kokonaan omistamana palvelu- ja kustannusyhtiö. Yhtiöön fuusioitiin 29.12.2009 Suomen Betonitieto Oy ja SML:n Maarakentajapalvelu Oy, joiden nimet merkittiin yhtiörekisteriin Suomen Rakennusmedia Oy:n aputoiminimiksi.
Atte ja Leila Kalevan sieppaus

Atte ja Leila Kalevan sieppaus oli noin puoli vuotta kestänyt panttivankidraama Jemenissä. Ääri-islam-aiheesta väitöskirjaa tehnyt upseeri Atte Kaleva teki tutkimustaan Jemenissä, kun hänet ja hänen vaimonsa Leila Kaleva sekä itävaltalainen Dominik Neubauer siepattiin 21. joulukuuta 2012 Jemenin pääkaupungissa Sanaassa. Panttivangit pääsivät vapauteen toukokuussa 2013 Jemenin naapurimaan Omanin kautta. Omanin sulttaani Qabus ibn Said al Said toimi asiassa välittäjänä, ja hänen kerrotaan maksaneen lunnasrahoja sieppaajille noin 15 miljoonaa euroa.
Jemenissä eri heimot ovat jo pitkään kaapanneet turisteja. Parhaimmillaan kaapattuja on kohdeltu ritarillisesti ja vieraanvaraisesti heimon kunnian säilyttämiseksi. Kun vankeja on viime vuosina alettu myydä al-Qaidalle, on panttivankien asema muuttunut paljon vaarallisemmaksi. Tosin nykyisetkin kaappaukset ovat usein kaappareille vain lunnasrahojen tavoittelemista. Myös Kalevoiden ensimmäiset jemeniläiset sieppaajat myivät vankinsa Arabian niemimaan al-Qaida-järjestölle.
Kaappauksen aikana pariskunta onnistui ottamaan talteen yhden kaappaajan hiuksen. Sen avulla sieppaajan henkilöllisyys selvitettiin myöhemmin. Hius oli australialaisen Christopher Havardin. Hän oli käännynnäinen, joka kuului al-Qaidaan. Ennen tunnistushetkeä hänet oli vuonna 2013 tapettu Jemenissä lennokki-iskulla.
Pont-l’Abbé

Pont-l’Abbé on kunta Finistèren departementissa Bretagnen hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 7 849 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Pont-l’Abbén pinta-ala on 18 neliökilometriä.
Jaysh Rijal al-Tariqa al-Naqshbandia

Historia

Jaysh Rijal al-Tariqa al-Naqshbandia on saanut nimensä 1300-luvulla syntyneestä naqshbandi-suufilaisuudesta. Suufilaisuudella on ollut maine rauhallisena ja politiikkaan sotkeutumattomana islamin suuntauksena ja tästä syystä sitä suvaittiin Irakissa Saddam Husseinin valtakaudella. 1970-1980-luvulla liikkeen yhdeksi suojelijoista nousi Irakin armeijan sotilaskomentaja Izzat Ibrahim al-Duri, joka loi yhteydet naqshbandi-liikkeen ja Irakin hallitsevan Baath-puolueen välille Irakin–Iranin sodan aikana. JRTN perustettiin virallisesti vuonna 2006 Baath-puolueen sisäisen hajaantumisen seurauksena sen jälkeen, kun Saddam Hussein teloitettiin. Järjestö toimi naqshbandi-liikkeen seuraajien suojelijana ääriliikkeitä kuten Irakin al-Qaidaa vastaan. Järjestö myös hylkäsi Irakin al-Qaidan tavan taistella Irakia miehittäneitä koalition joukkoja vastaan katsoen sen johtaneen liian monen irakilaisen kuolemaan. JRTN ryhtyikin taistelemaan koalition joukkoja vastaan itsenäisesti. Koalition joukkojen vetäytyessä vuonna 2011 järjestö vaihtoi pääkohteeksensa Nuri al-Malikin johtaman Irakin hallituksen. Isis-järjestön ottaessa haltuunsa Pohjois-Irakin monet JRTN:n jäsenistä auttoivat sitä suorittamaan haltuunottonsa käyttämällä omaa sotilasasiantuntemustaan ja paikallisia yhteyksiä. Järjestö ei kuitenkaan tue Isisin ajamaa islamilaista kalifaattimallia. Huhtikuussa 2015 Irakin viranomaiset uutisoivat järjestön johtaja al-Durin kuolleen taisteluissa Bagdadin pohjoispuolella. Al-Durin tukijat kiistivät uutisen.

Ideologia

JRTN on taustaltaan nationalistinen ja se ajaa entisten Baath-puolueen vaikuttajien etua. Sen tavoitteena on kaataa Irakin nykyinen hallitus ja perustaa uudelleen Baath-puolueen hallitsema Irak. Koalition vetäytymisen jälkeen järjestön pääkohde on ollut al-Malikin šiialaisen hallituksen kaataminen. JRTN:n mukaan al-Malikin hallitus ei sovellu sunnalaisten irakilaisten johtajaksi ja pitää sitä lisäksi Iranin nukkehallintona.

Organisaatio

JRTN:n päätukialue Irakissa on ollut Ninawan maakunta Pohjois-Irakissa. Se toimii lisäksi myös Salah al-Dinin ja Kirkukin maakunnissa. Eri arvioiden mukaan sillä on riveissään 1 500-5 000 taistelijaa. Järjestön pääasiallisina tulonlähteinä uskotaan olevan paikallisten heimopäällikköjen lahjoitukset ja yrityksiltä kiristetyt rahat. Sen uskotaan myös saavan lahjoituksia Baath-puolueen ulkomailla olevien jäsenten kautta esimerkiksi Jordaniasta, Syyriasta ja Jemenistä.
Lasse Holm

Ura

Lasse Holm vaikutti 1960-luvulla pop- ja rockyhtyeissä Doug and the Millsmen, The Spacemen ja The Moonlighters (viimeksimainitussa pseudonyymillä Larry Moon). 1980-luvulla Holm kuului Chips-nimiseen yhtyeeseen sekä country-yhtye Rankarnaan, joka esiintyi yhdessä Mats Rådbergin kanssa.
Holm on tullut tunnetuksi ennen kaikkea ruotsalaiseen Melodifestivalen-televisio-ohjelmaan tekemistään sävellyksistä. Musiikkiuransa ohella Holm on juontanut useita televisio-ohjelmia.
Vuonna 2015 ilmestyi muistelmateos En hel massa Lasse.
Paimenpystykorva

Ulkomuoto

Paimenpystykorva on lyhytkuonoinen, pyöreäkalloinen ja pystykorvainen koira. Sillä ei ole lainkaan otsapengertä ja sen silmät ovat tummanruskeat. Se on pitkäraajainen, lyhytkaulainen ja pitkähäntäinen. Rintäkehä on syvä ja pitkä, runko lyhyt ja selkä leveä. Peitinkarva on kovaa ja suhteellisen pitkää ja pohjavilla pehmeää ja tiheää. Väritys on valkoinen, jossa on toisinaan kellertävät merkit. Uroksen säkäkorkeus on 50-60 cm ja nartun 50-55 cm

Luonne ja käyttäytyminen

Rotu on lauhkea ja älykäs.
Billy the Kid – Henkipatto

Juoni

Pat Garret ampuu vasenkätisen Billy The Kidin.

Tuotanto

1950-luvun puolessa välissä Gore Vidal teki televisiokäsikirjoituksen Billy the Kidin kuolemasta, ja Robert Mulligan ohjasi siitä ”The Philco-Goodyear Television Playhouse”-sarjaan jakson nimeltä ”The Death of Billy the Kid”, senkin pääosassa Paul Newman.

Vastaanotto

Yhdysvalloissa elokuva oli taloudellinen floppi, mutta ranskalaiset kriitikot ylistivät sitä rohkeasta erottautumisesta perinteisestä westernistä. Se voitti vuonna 1961 Belgian filmikriitikoiden palkinnon.
Cheondogyo

Cheondogyo (kor. 천도교) on Donghak-liikkeestä Korean niemimaalla 1800-luvulla syntynyt uskonnollinen liike. Palvonnan kohteena on Hanulnimiksi kutsuttu jumala. Ihminen ilmentää cheondogyon mukaan samaa olemusta kuin Hanulnim. Ihmisen tulee jalostaa mielensä sopusointuun Hanulnimin kanssa. Perimmäisenä tavoitteena on maanpäällisen paratiisin saavuttaminen.
Etelä-Korean yli 48-miljoonaisesta väestöstä noin 1 130 000 henkeä tunnustaa cheondogyoa. Heistä noin 400 000 asuu pääkaupungissa Soulissa. Etelä-Koreassa on 280 cheondogyolaista kirkkoa, joista Soulissa 21.
Myös Pohjois-Koreassa on cheondogyon harjoittajia. Chondoist Ch'ôngu -puolue toimii työväenpuolueen alaisena.

Historia

Cheondogyon perusti Choe Je-u. Hän vastusti länsimaisten tapojen, erityisesti kristinuskon, leviämistä ja uskoi maan moraaliseen rappioon. Choe Suun vietti 10 vuotta kierrellen maata ja sitten 6 vuotta meditoiden. Meditoidessaan hän sai mystisen kokemuksen ja kirjan. Vuonna 1860 hän sai näyn Hanulnimilta, joka ohjeisti hänet pelastamaan ihmiskunnan sairaudelta. Suun alkoi levittää näkemyksiään vuonna 1861, mutta sai heti vastaansa Korean konfutselaisen hallinnon. Vuonna 1864 Choe otettiinkin vangiksi ja teloitettiin. Suurin osa hänen perheestään ja cheondogyon johtajista karkotettiin. Ennen kiinni jäämistään Ch’oe Suun oli kuitenkin saanut valmiiksi Nonhakmoonin, josta tuli osa uskon pyhiä kirjoituksia. Teoksessa hän julisti liikkeensä Tonghakiksi eli itäiseksi tieksi, jonka vastakohta oli läntinen tie eli katolilaisuus. Ch’oe Suunin asettama seuraaja Ch’oe Si-Hyung jatkoi kuitenkin uskon levittämistä salaa. Cheondogyon pyhät kirjoitukset julkaistiin vuosina 1880-1881 ja vähitellen liike alkoi elpyä hallinnon vainoista. Liike muuttui vuonna 1893 poliittisemmaksi ja sen tarkoituksena oli suojella Koreaa ulkomaisilta vaikutteilta. Vuonna 1894 Chullan provinssissa syttyi hallinnon vastainen kapina, joka yhdistettiin tonghakkiin. Liike jatkoi yrityksiään maan uudistamiseksi vuosisadan loppuun saakka.
Ch’oe Si-Hyung kohtasi saman kohtalon kuin hänen edeltäjänsäkin, hänet teloitettiin vuonna 1898. Hänen seuraajansa Son Byong-hi otti käyttöön nimityksen cheondogyo tonghakin sijaan. Tarkoituksena oli viestittää maan hallinnolle liikkeen muuttuneen poliittisesta puhtaasti uskonnolliseksi liikkeeksi. Tämä ratkaisi ongelmat Korean hallinnon kanssa, mutta uusia ongelmia tuli jälleen Japanin miehitettyä Korean vuonna 1910. Vuonna 1919 cheondogyon johtajat perustivat itsenäisyysliikkeen, mikä johti kovaan Japanin vastaiskuun. Son Byong-hi ja monet muut cheondogyon johtajat vangittiin, mutta ennen vangitsemistaan Byong-hi nimitti seuraajakseen Park In-hon, joka jatkoi itsenäisyystaistelua Koreassa. Ennen toisen maailmansodan alkua cheondogyon vahva tukialue oli Pohjois-Koreassa, jossa sillä oli yli miljoona seuraajaa. Vuonna 1921 liikkeelle oli rakennettu päämaja Seouliin ja sama rakennus on edelleen samassa käytössä.