google/wiki40b huggingface dataset:
Lasten laulukaupunki

Lasten laulukaupunki -festivaali on vuosittain Salossa järjestettävä lastenmusiikkiin keskittyvä tapahtuma. Se järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1990 lasten laulukilpailuna, mutta laajeni kattamaan myös uusien lastenlaulujen kilpailun. Tapahtuman järjestää Lasten Laulukaupunki r.y., ja se on Finland Festivals -yhdistyksen jäsen.

Historia

Lasten laulukaupunki -festivaali perustettiin vuonna 1990 lasten laulukilpailuna. Kilpailu keskittyi alusta asti lastenkulttuuriin ja toisin kuin samoihin aikoihin televisiossa alkaneessa Tenavatähti-kilpailussa, iskelmämusiikki rajattiin pois. Ensimmäisen kilpailun voittajiksi valittiin Pikkupääsky Katariina Lantto, Laulurastas Lotta Lepistö ja Lintu Sininen Mikko Sahla.
Ensimmäinen laulukilpailu pidettiin paikallisena, mutta seuraavana vuonna toiminta laajeni valtakunnalliseksi ja alettiin järjestää myös uusien lastenlaulujen sävellyskilpailua. Sävellyskilpailun taltiointeja esitettiin muutamana vuonna 1990-luvulla myös Yle TV1:ssä. Vuodesta 1996 alkaen sävellyskilpailun finalistit on koottu Salossa soi -kokoelmalevylle. 
Nykyään (v. 2007) Lasten laulukaupunki -festivaali kattaa myös musiikkiteatteria ja tanssiesityksiä. Festivaaleilla nähdään myös kansainvälisiä vieraita. Kaukaisimmat osanottajat ovat tulleet Egyptistä, Georgiasta, Turkista ja Ukrainasta asti.
Tapahtuman suojelijaksi on suostunut Eeva Ahtisaari.
Joachim Kurtén

Anders Joachim Kurtén (15. tammikuuta 1836 Kruunupyy – 28. kesäkuuta 1899 Davos, Sveitsi) oli vaasalainen kauppaneuvos ja porvarissäädyn valtiopäivämies. 
Kurténin vanhemmat olivat merikapteeni Henrik Kurtén ja Annette Christina Wacklin. Hän opiskeli lyhyen aikaa yliopistossa, mutta kävi sitten kauppakoulun Turussa ja ryhtyi liikealalle 1856. Kurtén perusti Vaasaan 1864 voin, tervan ja viljan vientiä harjoittaneen liikkeen ja kuului Vaasan Puuvillateollisuus Oy:n, Vaasan laivaveistämön sekä Vaasan-Pohjanmeren höyrylaivayhtiön perustajiin.  Kurténista tuli 1862 Suomen Yhdyspankin Vaasan konttorin ensimmäinen johtaja, 1867 hän oli perustamassa Vaasan-Osake-Pankkia, jonka pääjohtaja hänestä sitten tuli. 
Hän oli perustamassa myös Vaasan Höyrymylly Oy:tä ja Vaasan Saippua Oy:tä. 
Kurtén oli poliitikko, hän kuului jo vuodesta 1863 alkaen Vaasan kaupungin vanhimpiin ja kaupunginvaltuustoon vuodesta 1876. Hän oli useaan eri otteeseen valtuuston puheenjohtaja 1870-luvulta vuoteen 1890. Hän osallistui myös eri valtionkomiteoiden työhön ja toimi porvarissäädyn edustajana valtiopäivillä vuodesta 1872 aina kuolemaansa asti. Säädyn puhemies hän oli 1885–1899. Kurtén oli alun perin liberaalisen puolueen perustajia, mutta siirtyi sitten maltillisten ruotsalaisten suuntaan. Valtiopäivämiehenä hän vaikutti merkittävästi siihen, että rautatietä päätettiin jatkaa Vaasaan.
Kauppaneuvoksen arvo Kurténille myönnettiin 1878. Vaasan kaupunki tilasi kuvanveistäjä Emil Wikströmiltä Kurténin muistoksi patsaan vuonna 1906, pystytettäväksi Vaasan kaupungintalon puistikkoon. Brysselissä valettu muistomerkki paljastettiin 23. toukokuuta 1908.
Kurténin puoliso vuodesta 1861 oli Rosa Emilia Stening (1835–1923). Paleontolgi ja kirjailija Björn Kurtén oli heidän pojanpoikansa.
Peng Dehuai

Peng Dehuai (Wade-Giles: Peng Te-huai; 24. lokakuuta 1898 Xiangtan, Hunan – 29. marraskuuta 1974 Peking) oli merkittävä kiinalainen sotilasjohtaja ja kommunistipoliitikko. Hän toimi Kiinan puolustusministerinä vuosina 1954–1959. Hänet syrjäytettiin, koska hän arvosteli suuri harppaus -talouskokeilua.
Peng kohosi sotilaskomentajaksi Kiinan sotaherrojen aikana. Hän palveli Hunanin paikallisissa joukoissa ja liittyi vuonna 1926 Kuomintangin pohjoisen sotaretkeen rykmentinkomentajana. Hän toimi jonkin aikaa Tšiang Kai-šekin alaisuudessa, mutta ei hyväksynyt vuonna 1927 tehtyä vasemmistolaisten puhdistamista Kuomintangista, vaan siirtyi joukkoineen sisseiksi. Peng liittyi vuonna 1928 kommunisteihin ja suojasi Zhu Den ja Mao Zedongin joukkojen perääntymistä Jiangxista Fujianiin. Seuraavina vuosina hän johti sissitoimintaa sekä talonpoikien kansannousuja Kiinan maaseudulla. Peng valittiin vuonna 1931 Jiangxin neuvoston keskuskomiteaan. Hän osallistui vuosien 1934–1935 pitkään marssiin yhtenä Mao Zedongin alaisista komentajista. Peng kuului kommunistisen puolueen politbyroohon vuodesta 1936. Vuonna 1937 tapahtuneesta Kiinan–Japanin sodan puhkeamisesta alkaen hän oli Kiinan kommunistiarmeijoiden toiseksi korkea-arvoisin sotilaskomentaja Maon jälkeen. Nimellisesti Peng oli edelleen Zhu Den varakomentaja, mutta hän tosiasiassa komensi joukkoja taistelukentällä Zhun oleskellessa päämajassaan Yan’anissa. Peng toimi komentajana myös Kiinan sisällissodassa vuosina 1945–1949. Hän operoi pääasiassa maan luoteisosissa ja valtasi Ningxian, Gansun ja Xinjiangin.
Korean sodan aikana Peng oli kiinalaisten joukkojen ylipäällikkönä ja allekirjoitti sodan päättäneen Panmunjomin aseleposopimuksen heinäkuussa 1953. Vuonna 1954 hänet nimitettiin puolustusministeriksi, varapääministeriksi ja kansallisen puolustusneuvoston varapuheenjohtajaksi. Hän sai myös marsalkan arvon vuonna 1955. Vuonna 1959 Mao julisti Pengin oikeistolaiseksi ja hänet syrjäytettiin, kun hän oli Lushanin konferenssin yhteydessä arvostellut suuren harppauksen politiikkaa. Pengin seuraajaksi tullut Lin Biao perui suuren osan hänen armeijassa toteuttamistaan uudistuksista. Peng oli sen jälkeen jonkin aikaa ilman mitään tehtäviä. Vuonna 1965 hän sai komennuksen kommunistipuolueen Lounais-Kiinan osastoon Sichuaniin. Kulttuurivallankumouksen aikana vuonna 1966 punakaartit vangitisvat hänet ja häntä pahoinpideltiin ja nöyryytettiin julkisesti. Hän kuoli vankeudessa ollessaan vuonna 1974 syöpään.
Peng sai Kiinassa virallisen kunnianpalautuksen Maon kuoleman jälkeen joulukuussa 1978. Nykyään Peng on Kiinan virallisessa historiankirjoituksessa arvostettu sotilasjohtaja ja poliitikko.
І

Ääntäminen

І ääntyy valkovenäjässä ja ukrainassa laveana suppeana tiukkana etuvokaalina /i/. Muissa kyrillistä kirjaimistoa käyttävissä kielissä äännettä merkitään tavallisesti kirjaimella и.
Holhousviranomainen

Holhousviranomainen valvoo edunvalvojien toimintaa ja pitää yllä holhousasioiden rekisteriä, josta voi tarvittaessa saada tiedon esimerkiksi siitä, kuka on tietyn henkilön edunvalvoja. Suomessa maistraatti on holhousviranomainen. Ahvenanmaan maakunnassa tehtävää hoitaa lääninhallitus. Edunvalvojan tarpeesta ilmoitetaan maistraattiin, joka määrää holhottavalle edunvalvojan.
Le Touquet-Paris-Plage

Urheilu

Le Touquetissa on yksi Ranskan vanhimmista golfkentistä. Kunnan laajoilla rantahietikoilla suosittu urheilumuoto on maapurjehtiminen.
Boulogne-sur-Gesse

Nähtävyyksiä

Kunnan nähtävyyksiä on sisterssiläismunkki Bonnefontin vuonna 1180 perustama luostari Bénisson-Dieu de Nizors. Kaupungintalon vieressä oleva kirkko Notre Dame de l'Assomption on rakennettu 1300-luvulla. Kirkon freskot kertovat Katariina Aleksandrialaisen elämästä ja marttyyrikuolemasta.
Saint-Antoine-l’Abbaye

Saint-Antoine-l’Abbaye on kunta itäisen Ranskan Auvergne-Rhône-Alpesin alueella Isèren departementissa. Lyonin kaakkoispuolella ja Grenoblen länsipuolella sijaitsevan kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 1 170. Kunta kuuluu departementissaan Le Sud Grésivaudan -kantoniin Grenoblen arrondissementissa. Vuoden 2016 alusta kuntaan liitettiin 120 asukkaan naapurikunta Dionay, ja uusi kunta nimettiin ilman yhdysviivoja: Saint Antoine l’Abbaye.
Kunnan historiallinen keskusta on kauneimpien ranskalaiskylien järjestön Les Plus Beaux Villages de France jäsen.
Wilhelm Killmayer

Wilhelm Killmayer (21. elokuuta 1927 München – 20. elokuuta 2017) oli saksalainen säveltäjä. Hän sai säännöllistä pianonsoiton opetusta kuusivuotiaasta. Valmistuttuaan ylioppilaaksi hän opiskeli orkesterinjohtoa ja sävellystä Hermann Wolfgang von Waltershausenin Musikseminarissa Münchenissä vuosina 1945–1951. Killmayer osallistui Rudolf von Fickerin ja Walter Riezlerin musiikkitieteen kursseille samalla kun sai yksityisopetusta Carl Orffilta (1951–1953). Vuosina 1953–1954 Killmayer oli mestariluokalla Münchenissä Staatliche Musikhochschulessa.
Killmayer opetti vuodesta 1955 työkseen musiikin teoriaa ja kontrapunktia Trappsches Konservatoriumissa Münchenissä. Vuonna 1961 hän pääsi johtamaan balettia Bayerische Staatsoperiin, jossa hän työskenteli vuoteen 1964. Killmayer pääsi apurahalla kahdesti (1958, 1965–6) Rooman Villa Massimoon. Tämän jälkeen hänestä tuli vapaa säveltäjä, ja hän asettui Frankfurt am Mainiin vuonna 1968. Vuonna 1973 hänestä tuli Münchenin Staatliche Musikhochschulen sävellyksen professori; vuodesta 1992 hän oli emeritus.
Killmayer hylkäsi jo nuorena sarjallisuuden ja kehitti yksilöllisen tyylinsä, jota inspiroi pääasiassa hänen 1800-luvun musiikista tekemänsä tutkimus. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa kolme sinfoniaa, Missa Brevis ja näyttämöteoksia. Hän sai lukuisia palkintoja. Hän oli jäsenenä Bayerische Akademie der Schönen Künstessä vuodesta 1972 ja Berliinin Akademie der Künstessä vuodesta 1980.
Gordon H. Bower

Gordon H. Bower (s. 1932) on yhdysvaltalainen psykologi. Hän valmistui Yalen yliopistosta ja on myöhemmin itse työskennellyt Stanfordissa.
Bower on toiminut Kansallisen tiedeakatemian jäsenenä vuodesta 1973. Hänelle myönnettiin National Medal of Science vuonna 2005.
Olof Lagus

Perhetausta

Laguksen vanhemmat olivat metsänhoitaja ja filosofian maisteri Alexander Gabriel Lagus ja Emma Matilda Bellman. Hänen veljensä oli myöhemmin tunnetuksi tullut panssarikenraali Ruben Lagus.

Opinnot

Lagus kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta vuonna 1911 ja liittyi Nylands Nationiin. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan historiallis-kielitieteellisellä osastolla vuosina 1911 - 1913 ja lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1913 - 1914.

Jääkärikausi

Lagus lähti 26. helmikuuta 1915 niin sanotulle opintomatkalle Ruotsiin. Missä hän liittyi yhtenä niiden ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 2. maaliskuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 1. komppaniaan. Myöhemmin hänet sijoitettiin Kuninkaallisen, Preussin Jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 10. heinäkuuta 1915 alkaen pataljoonan 1. konekiväärikomppaniaan, missä hän palveli joukkueenjohtajana. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Pataljoonan rintamalta paluun jälkeen Lagus suoritti Libaussa vuonna 1917 järjestetyn sotakoulun A-kurssin.

Suomen sisällissota

Lagus saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana kapteeniksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan aluksi komppanianpäälliköksi 1. jääkärirykmentin 2. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan, josta hänet nimitettiin myöhemmin 22. maaliskuuta 1918 alkaen edellä mainitun pataljoonan komentajaksi. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Lempäälässä. Lempäälästä hän lähti kohtalokkaalle matkalle, kun koko 1. jääkärirykmentti siirrettiin Antreaan 17. huhtikuuta 1918.
Vianden linna

Vianden linna on Saksan ja Luxemburgin rajalla sijaitseva varhaisella keskiajalla rakennettu linnoitus. Se sijaitsee VIanden kantonissa Luxemburgissa.
Linnan ensimmäiset ja vanhimmat osat on rakennettu jo 400-luvulla. Sen rakentaminen on ollut yhtenä alkusysäyksenä romaaniselle rakennustyylille, jota seurasi karolingien aikakausi ja josta tämä kausi otti itsellän ihanteita.
Linna oli Vianden kreivikunnan keskus, ja se oli myös Luxemburgilaisen abbedissan Yolanda von Vianden syntymälinna. Suurin osa linnan rakennuksista on rakennettu vuosien 1000 ja 1300 välisenä aikana. Linna on historiansa aikana kokenut useita muodonmuutoksia. Siinä voidaan yleisesti havaita kaikkiaan yhdeksän erilaisen rakennustyylin vaikutuksia aina 400-luvulta lähtien meidän päiviimme saakka.

Nykyaika

Linnan on vuodesta 1977 ollut Luxemburgin valtion omaisuutta ja sitä on restauroitu perinteitä kunnioittaen. Vianden linnassa suoritetut arkeologiset kaivaukset ovat tuoneet esille linnan vanhimmat rakenteet ja ensimmäisen 800-luvulla rakennetun puolustusmuurin.
Anttilanmäki

Anttilanmäki on Lahden Asemantaustan kaupunginosaan kuuluva asuinalue, joka sijaitsee välittömästi keskustan ja Lahti–Kouvola-radan eteläpuolella. 
Alue on saanut nimensä Anttilan talosta, joka oli yksi Hollolan Lahden kylän kantatiloista. Koska Lahden kaupungin itsenäistyttyä epäitsenäisestä kauppalasta itsenäiseksi Lahden kaupungiksi 1905 ja koska Anttilanmäki kuului Hollolan kunnan puolelle rajaa ja siellä oli halpaa kaavoittamatonta rakennusmaat, oli alue kauempaa maaseudulta muuttaneiden ja Lahden työväestön suosiossa. Alue tuli Lahden kaupunkisuunnittelun piiriin 1933, kun se liitettiin Lahden kaupunkiin Hollolan kunnasta toisessa alueliitoksessa. Edellinen alueliitos toteutettiin 1916.
Alueella on runsaasti suojeltua 1930–1950 -luvuilla rakennettua puutaloasutusta. Alkuperäinen Anttilanmäki käsitti asukkaiden itsensä pystyttämiä mökkejä. Alue oli joutumassa purkamisen kohteeksi, mutta 1975 se sai osittain säilyttävän asemakaavan ja rakentamisohjeistot, joita täydennettiin 1984. Museovirasto ja ympäristöministeriö julkaisivat 1993 valtakunnallisesti arvokkaiden kulttuurihistoriallisten kohteiden luettelon, johon kuului myös Anttilanmäki. Anttilanmäen esikaupunkiasutus on mukana myös tätä luetteloa vuonna 2009 korvaamaan tulleessa Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt -luettelossa. Samoin Anttilanmäki kuuluu Lahden kulttuurihistoriallisesti arvokkaiden kohteiden luetteloon, niin kutsuttuun harmaaseen kirjaan 
Anttilanmäellä toimii kuuden opetusryhmän peruskoulun ensimmäisten luokkien koulu, joka on perustettu 1910. Koulussa on 128 oppilasta. Anttilanmäessä on toiminut 1920–1960 orpolastenkodissa Liisankatu 8:ssa myös toinen koulu, alakansakoulu.
Anttilanmäki sai Suomen Kotiseutuliiton kunniamaininnan Suomen vuoden kaupunginosana 2008.
Kaupunginosatoimintaa Anttilanmäellä järjestää Anttilanmäki-Kittelän asukasyhdistys r.y, joka on pitänyt yllä kasvipankkia ja asukastupaa sekä järjestänyt talkoita.

Muuta

Vladimir Lenin yöpyi Anttilanmäellä Kurhilankatu 4:ssä 7.8.–8.8.1917 yhdellä 23 matkastaan Suomen suuriruhtinaskunnassa. Reino Helismaa asui Anttilanmäellä Harjantekijänkatu 13:ssa 1920- ja 1930-luvuilla.
Edaphosaurus

Ominaisuudet

Edaphosaurusin huomiota herättävin ominaisuus ovat sen pidentyneet selkänikamat, jotka olivat todennäköisesti verisuonipitoisen kudoksen toisiinsa yhdistämiä muodostaen eläimelle niin sanotun ”selkäpurjeen”, jota todennäköisesti käytettiin apuna ruuminlämmön säätelyssä. Se olisi esimerkiksi voinut auttaa Edaphosaurusta kohottamaan ruumiinlämpöään nopeammin, kuin samankokoinen purjeeton eläin olisi voinut tehdä.
Myös muilla Edaphosauridae-heimon jäsenillä sekä joillain heimoon Sphenacodontidae kuuluvilla synapsideilla kuten Dimetrodonilla oli tällainen selkänikamien kannattama purjerakenne. Sphenacodontidaeen kuuluvien eläinten selkäpurjeet ovat kuitenkin kehittyneet Edaphosauridae-heimon purjeista erikseen ja kyseessä on niinkutsuttu konvergentti evoluutio, sillä Edaphosauridae ja Sphenacodontidae eivät ole toistensa lähimmät sukulaiset. Sphenacodontidaen lähisukulaisia ovat varhaisemmat Sphenacodontian edustajat kuten Haptodus, joilta selkäpurje puuttui. Edaphosaurusin pidentyneet nikamat olivat kuitenkin raskasrakenteisemmat kuin muilla purjeellisilla synapsideilla.
Edaphosaurusin ominaisuudet näyttävät selkeästi eläimen olleen kasvinsyöjä. Sen pää on pieni verrattuna ruumiiseen ja kallo on lyhyt ja verrattaen matala, toisin kuin esimerkiksi kladin Sphenacodontia edustajilla. Lisäksi Edaphosaurusilla oli erilaistumattomat hampaat, jotka muodostivat rikkumattoman purupinnan sen leukoihin. Sillä oli myös leukojen sisäpinnalla yhteen pakkautuneista hampaista muodostuneet rivistöt, jotka auttoivat kasviravinnon hienontamisessa.
Suurimmat Edaphosaurus-lajit ovat Edaphosaurus cruciger ja Edaphosaurus pogonias, jotka kasvoivat yli kolmen metrin pituisiksi. Pienimmät lajit olivat pituudeltaan noin puoli metriä tai pienempiä.
Kalle Löfström

Nuoruusvuodet

Kalle kiinnostui lapsena pianonsoitosta joten hän pääsi pianontunnille. 13-14 vuotiaana hän teki ensimmäiset kappaleet itse, joista osa löytyy hänen debyyttialbumiltaan. Kallen esikuvista
tärkeämpänä hän pitää Guns N’Rosesia. Klassisen musiikin tekijät kuten Mozart ovat toimineet myös vaikuttajina Kallen sävellystaidolle. Lisäksi hän on laulanut jo lapsesta asti heviä. 12-vuotiaana Kalle vaihtoi pianon rumpuihin ja kitaroihin.  Kalle oli valmistunut ylioppilaaksi Sibelius-lukiosta.

Idols ja sooloura

Kalle päätti osallistua Idols-kilpailuun. Kilpailussa hän on esittänyt erilaisia rock-kappaleita. Kuitenkin Kalle sijoittui neljänneksi.  
Kilpailun jälkeen Kalle julkaisi debyyttialbuminsa "Born In 1984" vuonna 2009. Kalle on osallistunut albumin tekemiseen. Myös Gary Keskinen on ollut mukana sävellys- ja sanoitustyössä. 
Kalle kokeili myös suomenkielistä uraa jolloin hän julkaisi singlet "Matka" ja "Paetaan".
Kalle päätti vaihtaa laulukielen suomeen ja nyt hän suunnittelee julkaisevansa seuraavan albumin suomeksi.

Yksityiselämä

Kalle on siviiliammatiltaan maalari ja hänellä on oma remonttiyritys.
Maankuori

Maankuori on Maan ylin, kiinteä kivikerros.
Maankuori muodostaa Maan kokonaistilavuudesta alle prosentin ja massasta 0,4 prosenttia. Kuori sisältää kohtalaisen kevyitä materiaaleja, kuten piistä, alumiinista, kalsiumista, hapesta ja raudasta muodostuneita yhdisteitä.
Maankuori jakautuu merelliseen kuoreen ja manterelliseen kuoreen.
Merellinen kuori on paksuudeltaan 6–7 kilometriä, ja se on tiheämpää kuin manterellinen kuori. Merellisen kuoren ylin kerros koostuu merenpohjan sedimenteistä. Keskikerros koostuu basaltista. Alin kerros on huonosti tunnettu, mutta sen otaksutaan koostuvan gabrosta tai sen metamorfista muunnoksista, metabasiiteista.
Manterellisen kuoren paksuus vaihtelee. Mannerrinteiden kohdalla se on 20 kilometriä paksu, mannerten alavilla seuduilla 25–35 kilometriä, ja nuorten poimuvuoristojen kohdalla jopa 70 kilometriä. Se koostuu erilaisista magmakivilajeista, metamorfisista kivilajeista ja sedimenteistä. Manterellisen kuoren ylin kerros on täysin jäykkä ja paikoin paksujen sedimenttipatjojen peittämä. Keskikuori on plastinen ja poimuttumiskykyinen. Alakuori koostuu tiheästä aineesta.
Koostumuksensa perusteella maankuori jaetaan ylempään sialkuoreen, joka on saanut nimensä siinä runsaasti esiintyvästä piistä (Si) ja alumiinista (Al), sekä alempaan, tiheämpään simakehään, joka on saanut nimensä piistä ja magnesiumista (Ma).
Maankuori koostuu paristakymmenestä mannerlaatasta, jotka kelluvat Maan vaippaa raskaamman kiviaineksen päällä. Laatat liikkuvat alituisesti toistensa suhteen, aiheuttaen maanjäristyksiä ja tulivuoritoimintaa, lähinnä laattojen reunoilla, jossa ne törmäävät tai työntyvät toisensa alle. Toisaalta uutta laattamateriaalia eli merenpohjaa muodostuu valtamerten keskellä, kuten Islannissa, jossa kiviainesta työntyy esiin Maan vaipasta. Laattaliikkeen energianlähde on radioaktiivinen hajoaminen.
Maankuorella on taipumus isostaattiseen tasapainoon, eli jos esimerkiksi jäätikkö painaa maankuorta, jäätikön hävittyä maankuori palautuu takaisin. Tämä aiheuttaa esimerkiksi Itämeren altaan keskiosisissa, keskisessä Fennoskandiassa Pohjanlahden kummankin puolen viimeisen jäätiköitymisen jälkeen alkanutta ja edelleen jatkuvaa maankohoamista. Isostaattinen tasapaino tarkoittaa myös sitä, että korkeiden vuorten kohdalla mannerlaatta on hyvin paksu, sillä mannerlaatat kelluvat alla olevassa vaipassa kuin jäävuoret vedessä: korkein ulottuu syvimmälle pinnan alle.
Ebenezer Elliott

Ebenezer Elliott (17. maaliskuuta 1781 Masborough, Yorkshire – 1. joulukuuta 1849 Houghton Barnsleyn lähellä) tunnetaan nimellä "viljalakirunoilija" ("Corn Law rhymer"). Elliott uskoi hänen isänsä masuunin konkurssin johtuneen viljalaeista. Konkurssi joudutti isän kuolemaa ja Elliott menetti siinä myös omat sijoituksensa ja nälkiintyi rutiköyhänä, kodittomana, työttömänä ja epätoivoisena, yritti itsemurhaakin. Päästyään myöhemmin jaloilleen hän kuitenkin aina samaistui köyhiin, omisti elämänsä viljalakien vastaiselle taistelulle ja ryhtyi myös chartistijohtajaksi kunnes chartistit hylkäsivät viljalakien vastustuksen ja turvautuivat väkivaltaan.
Elliott julkaisi Viljalakirunot vuonna 1831, ja ne tekivät hänestä kansainvälisesti tunnetun, niitä julkaistiin ympäri maailmaa. Runot olivat ilmaisultaan aggressiivisia, sarkastisia ja värikkään kuvailevia sekä raivokkaan vihaisia epäoikeudenmukaisuutta kohtaan. Runot kampanjoivat hallituksen maanomistajia vastaan - nämä estivät kilpailun ja pitivät leivän kalliina. Runot myös kuvasivat työläisten kammottavaa tilaa ja vertasivat sitä armottomasti aatelin elämään.
Seuraavina vuosina Elliott julkaisi lisää vastaavia runoja. Elliott kuvasi itseään seuraavasti: "Väitän olevan ihmiskunnan tähän asti suurimman, siunauksellisimman ja ainoan rikoksettoman vallankumouksen pioneeri. Väitän myös olevan tuon vallankumouksen runoilija - vapaakaupan bardi; ja sen vaurauden, viisauden ja rakastavan ystävällisyyden, minkä vapaakauppa lopulta tuo, kautta myös universaalin rauhan bardi."
MSK Group

Tytäryhtiöt

MSK Cabins Oy valmistaa turvaohjaamoita mm. maailmanlaajuisesti toimivan Valtran traktoreihin. Yrityksen on perustanut Ville Isosaari 14.4. 1950. MSK Cabinsin toimitusjohtajana toimii Taneli Mikkola.
MSK Matec GmbH/s.r.o. valmistaa turvaohjaamoita Saksassa ja Slovakiassa. Saksan tehdas sijaitsee Döbelnissä ja Slovakian tehdas Lipanyssa. MSK Matec Saksan toimitusjohtajana toimii Stefan Thieme ja MSK Matec Slovakian toimitusjohtajana toimii Sam Van Loock.
MSK Plast Oy valmistaa esimerkiksi konepeittoja maailmanlaajuisesti toimivan Valtran traktoreihin. Yrityksen yksi erikoisala on reaktiovalu Suomessa ainutlaatuisesta Telene-materiaalista. MSK Plastin toimitusjohtajana toimii Jaakko Lipponen.
Junkkari Oy valmistaa esimerkiksi Junkkari-nimisiä kylvökoneita ja traktoreiden perävaunuja. Junkkari on ensimmäinen suomalainen maatalouskoneiden suunnittelija ja valmistaja, jolle on myönnetty ISO 9001 -sertifikaatti. Lisäksi yhtiöllä on myös ISO 14001 -ympäristösertifikaatti. Junkkarin toimitusjohtajana toimii Jan Tapanainen.
Juncar Oy valmistaa Muuli-, Juncar- ja JC-Trailer-merkkisiä autoperävaunuja ja veneenkuljetustrailereita. Juncar on valmistanut perävaunuja vuodesta 1974 alkaen ja on ensimmäinen alalla toimiva yritys, jolla on sertifioidut ISO 9001 ja ISO 14001 -laatu ja ympäristöjärjestelmät. Yritys sijaitsee Lapualla. Juncarin toimitusjohtajana toimii Jan Tapanainen.
Isänmaan puolesta (televisiosarja)

Vastaanotto

Isänmaan puolesta on saanut erinomaisia arvioita, ja sen ensimmäisen kauden keskiarvo Metacriticissä on 92. Toisen kauden keskiarvo on 96. Kolmannesta tuotantokaudesta alkaen sarja ei kuitenkaan ole enää saavuttanut samanlaista suosiota kriitikoiden keskuudessa. Kolmannen kauden Metacritic-keskiarvo on 77, neljännen kauden 74 ja viidennen 76.
Claire Danes voitti roolistaan parhaan draamasarjan naispääosan Golden Globe -palkinnon vuosina 2012 ja 2013. Damian Lewis voitti parhaan miespääosan Golden Globen vuonna 2013. Myös itse sarja voitti parhaan draamasarjan Golden Globen vuosina 2012 ja 2013. Lesli Linka Glatter palkittiin Directors Guild of America Award –palkinnolla vuonna 2015 erinomaisesta ohjaustyöstä draamasarjassa jaksossa "Askel eteenpäin, kaksi taakse" (From A to B and Back Again).
Dino Rađa

Seurajoukkueet

Rađa aloitti ammattilaisuransa jugoslavialaisessa Jugoplastika Splitissä vuonna 1985 ja edusti seuraa vuoteen 1990 asti. Boston Celtics varasi hänet NBA:han vuoden 1989 varaustilaisuudessa 40. vuorolla. Vuodet 1990–1993 Rađa pelasi kuitenkin vielä Euroopassa siirryttyään Italiaan. Vuosina 1993–1997 Rađa pelasi NBA:ssa Celticsissä. Tämän jälkeen hän pelasi kroatialaisissa ja kreikkalaisissa seurajoukkueissa kunnes lopetti pelaajauransa vuonna 2003.

Maajoukkue

Rađa oli Jugoslavian ja Kroatian maajoukkueiden pelaajana mukana voittamassa olympiahopeaa Soulissa 1988 ja Barcelonassa 1992. Maailmanmestaruuskilpailuista hän voitti pronssia Kanadasta 1994 ja EM-kilpailuista kahden mestaruuden (Jugoslavia 1989 ja Italia 1991) lisäksi kolme pronssia (Kreikka 1987, Saksa 1993 ja Kreikka 1995).