Mooses

Mooses (hepr. ‏משה‎, Moše, kreik. Μωυσῆς, Moyses) oli Vanhan testamentin mukaan israelilainen kansanjohtaja, lainlaatija, kymmenen käskyn ilmoittaja, profeetta ja yksi Vanhan testamentin päähenkilöistä.
Mooseksesta kerrotaan Raamatun 2.–5. Mooseksen kirjoissa. Historioitsijoiden yleisen näkemyksen mukaan Mooses ei ollut historiallinen henkilö. Perinteisissä uskonnollisissa näkemyksissä hänen on arveltu eläneen 1500-luvun eaa. ja 1200-luvun eaa välisenä aikana. Mooseksen aikaan faraona on yleisimmin arveltu olleen Ramses II (hallitsi 1279 eaa.–1213 eaa.) Kuitenkin mm. egyptologi David Rohl on esittänyt teorian, jonka mukaan exodus olisi tapahtunut jo huomattavasti ennen Ramseksen aikaa, ja faaraona olisikin ollut silloin Dedumose II. Myös erään teorian mukaan Amenhotep II (hallitsi 1427 eea.–1401 eaa.) olisi ollut exoduksen aikainen faarao.
Mooses eli Raamatun mukaan 120-vuotiaaksi.

Mooseksen historiallisuus

Moosesta ei yleisesti pidetä historiallisena henkilönä: Hänestä ei ole mainintoja ajankohtaa koskevissa lähteissä. Egyptiläisissä lähteissä ei ole viitettä Moosekseen tai Viidennessä Mooseksen kirjassa kuvattuun Exodukseen. Myöskään kertomusta tukevia arkeologisia löytöjä ei ole. Mooses-lapsen löytämistä koskevan tarinan motiivi on ollut tunnettu Lähi-Idän muinaisissa lähteissä. Ensimmäiset maininnat Mooseksesta ovat vasta Babylonian pakkosiirtolaisuuden ajalta.

Etymologia

Kielitieteilijöiden mukaan nimi Mooses on muinaisegyptiläinen sana ja merkitsee poikaa, sukulaisuus­suhteen merkityksessä. Heprean mšh tai maša puolestaan merkitsee nostaa vedestä. Raamatun mukaan faraon tytär, joka adoptoi tämän omaksi pojaksensa, antoi hänelle nimen Mooses, koska hän oli sanonut: "Minä olen vetänyt hänet ylös vedestä".

Lapsuus

Mooses kuului leeviläisten sukuun. Raamatun mukaan Mooses oli Amramin ja Jokebedin lapsi. Amramin muita lapsia olivat Aaron ja Mirjam. Hänen syntymänsä aikoihin israelilaiset olivat orjina Egyptissä. Koska Egyptin farao pelkäsi, että he saattaisivat sodan syttyessä liittoutua Egyptin vihollisten kanssa, hän oli antanut käskyn, että kaikki israelilaisten poikalapset oli surmattava. Tämän vuoksi  Mooseksen äiti piilotteli häntä kertomuksen mukaan kolme kuukautta, jonka jälkeen jätti hänet kaislakorissa Niilin rantakaislikkoon. Sieltä kuitenkin faaraon tytär löysi ja adoptoi hänet ja antoi hänelle nimen Mooses.

Mooses aikuisena

Vanhan testamentin kertomusten mukaan Mooseksen vartuttua jo aikuiseksi hän meni kerran vierailemaan oman kansansa keskuudessa ja näki heidän työskentelyolosuhteensa. Nähtyään egyptiläisen työnjohtajan lyövän israelilaista miestä tulistunut Mooses iski egyptiläisen hengiltä ja kätki tämän ruumiin hiekkaan. Asia ei tietenkään pysynyt salassa, vaan kantautui faaraonkin korviin. Kuultuaan tapahtuneesta faarao aikoi teloituttaa Mooseksen, mutta tämä pakeni faaraon kostoa midianilaisen papin suojiin. Mooses avioitui papin tyttären, Sipporan, kanssa ja paimensi appensa lampaita.
Vanhan testamentin mukaan faarao kieltäytyi orjuutettujen israelilaisten vapauttamisesta, minkä seurauksena Jumala lähetti Egyptiin toisessa Mooseksen kirjassa kuvatut kymmenen vitsausta. Israelilaisten lopulta vapauduttua Mooses sai tehtäväkseen johdattaa heidät Egyptistä Luvattuun maahan. Juutalaisessa traditiossa tästä käytetään nimitystä exodus. Vaelluksella sattui tarinan mukaan muun muassa tunnettu tapaus, jossa israelilaiset pääsivät ylittämään meren sen jakauduttua kahtia. Faaraon joukkojen pyrkiessä ylittämään aluetta vedet palautuivat nopeasti ja hukuttivat miehet. Matkalla luvattuun maahan israelilaiset jäivät neljäksikymmeneksi vuodeksi harhailemaan aavikolle, jossa he elivät löytämällään ruoalla, mannalla.
Siinain vuorella Mooses sai kivilaatoilla Jumalan ilmoittamiksi väitetyt kymmenen käskyä, joista ensimmäisellä hän vakiinnutti juutalaisen uskon yksijumalisuuden eli monoteismin.
Israelilaiset vaelsivat Siinain autiomaassa 40 vuotta. Tämän ajan lopussa Mooses kutsui luokseen Joosuan ja sanoi hänelle kaikkien israelilaisten ollessa läsnä: Ole vahva ja rohkea. Sinä viet tämän kansan siihen maahan, jonka Herra esi-isillemme vannomallaan valalla sille lupasi, ja sinä jaat sen maan israelilaisille perinnöksi. Mooses kuoli Moabin maassa, Nebon vuorella, Pisgan huipulla, vastapäätä Jerikoa. Kuollessaan Mooses oli 120 vuotta vanha. Israelilaiset itkivät Moosesta Mooabin arolla kolmekymmentä päivää.

Mooseksen sarvet

Keskiaikaisessa läntisessä kirkkotaiteessa Moosekselle on usein kuvattu otsaan sarvet. Näin on mm. kuuluisassa Michelangelon Mooses-patsaassa. Myös Laukaan kirkon R. W. Ekmanin maalaamassa alttaritaulussa Mooseksella on pienet sarvet.
Sarvet johtuvat heprean käännösvirheestä. Kun Hieronymus käänsi 300-luvulla Vulgataa hepreasta, hän kohdassa 2. Moos 34:29 luki virheellisesti sanan "kirkkaus" tilalle "sarvet". Konsonanttikirjoituksessa heprean kielen sanat qaran (loisti) ja qeren (sarvet) ovat lähellä toisiaan.

Mooseksen rooli muissa uskonnoissa

Moosesta kunnoitetaan profeettana kuudessa uskonnossa: juutalaisuus, kristinusko, islam, mormonismi, jehovan todistajat ja bahá'í.