google/wiki40b huggingface dataset:
Sami Hopponen

Sami Hopponen (s. 7. syyskuuta 1987 Polvijärvi) on suomalainen harmonikansoittaja.
7-vuotiaasta asti harmonikkaa soittanut Hopponen voitti Hopeinen Harmonikka -kilpailun Ikaalisissa vuonna 1997 ja Kultainen Harmonikka -kilpailun vuonna 2007. Hopposen muita saavutuksia ovat useat Pohjoiskalotin avoimen Viihdeharmonikkakilpailun voitot, useat Suomen pelimannimestaruudet, Lieto accordeon vuosina 1998, 1999, 2000 ja 2001 sekä Suomen Tangohanuristi -titteli vuonna 2006. Hän on uransa aikana voittanut yhteensä 14 valtakunnallista harmonikkakilpailua. 
Hopponen keikkailee ympäri Suomea yksin ja Karavaani-orkesterin kanssa ja on myös esiintynyt ulkomailla, muun muassa Ruotsissa ja Portugalissa.

Levytykset ja sävellykset

Hopposen ensimmäinen levy ilmestyi hänen ollessaan 12-vuotias. Levyllä olevat kappaleet "Valssi ystävälle" ja "Syksyn tunteita" ovat Hopposen itsensä säveltämiä. Vuonna 2008 Hopposelta ilmestyi "Myrsky", joka on kahdentoista kappaleen pitkäsoitto.
Guilherme Siqueira

Seurajoukkueura

11. elokuuta 2006 Siqueira siirtyi yhteisomistussopimuksella Udineseen 750 000 euron siirtokorvauksella. Hän teki ensiesiintymisensä Serie A:ssa 10. syyskuuta 2006 ottelussa Messinaa vastaan. Kauden 2008–2009 hän pelasi lainasopimuksella Anconassa.
30. kesäkuuta 2011 Siqueira teki nelivuotisen sopimuksen Granadan kanssa.
Atauro

Maantiede

Atauro on melko harvaan asuttua seutua, ja asutus on keskittynyt saaren rannikolle. Suurin saaren asutuskeskittymistä on Vilan kylä, joka tunnettiin ennen nimellä Maumeta. Muita saaren kyliä ovat muun muassa Anartutu ja Makili. Atauturolla on myös korkeampia seutuja ja sen vuorialue kulkee saaren päästä päähän. Korkein kohta saarella on Mano Côco, joka kohoaa 999 metriä merenpinnasta. Saari ei ole kovin metsäinen, ja suuri osa siitä on kuivaa puutonta aluetta. Vettä on saarella ylipäätään vähän. Saaren edustalla on koralliriutta, joka ulottuu itärannikolta länsirannikon pohjoisosiin. 
Atauron väestö on muun Itä-Timorin tapaan lähinnä kristittyjä. Pääosa on protestantteja, toisin kuin muualla maassa, missä väestö on pääasiassa katolilaisia. Merkittävä osa on kuitenkin myös Ataurolla katolilaisia ja uskontoryhmien määrä vaihtelee paljon kylittäin.

Historia

1500-luvulla portugalilaiset käyttivät saarta vankisiirtokuntana. Portugalin valta saarella päättyi Indonesian hyökkäykseen Itä-Timoriin vuonna 1975, jolloin alueen portugalilainen kuvernööri ja maan virkamiehet pakenivat pääsaarelta Ataurolle. Mukana oli myös kaksi sota-alusta, korvetit Joao Roby ja Alfonso Cerqueira. Ne eivät kuitenkaan vastustaneet indonesialaisia, jotka saapuivat saarelle 7. joulukuuta 1975. Sen sijaan ne pakenivat Darwiniin Australiassa. Indonesian vallan alaisuudessa vuosina 1981-1986 saarella pidettiin noin 3 000:ta vankia. Vuonna 1999 väkivalta Itä-Timorin pääsaarella kiihtyi, mutta Ataurolla se vaikutti vain vähän.
Ajuraan

Historia

Tarun mukaan Ajuran dynastia olisi syntynyt Balad-nimisen arabikauppiaan ja merkalaisen päällikön Jamballe Hawiyen tyttären avioliitosta. Nykykäsityksen mukaan ajuranit saapuivat Somaliaan noin 900-luvulla muiden somaliklaanien mukana. Klaanin alkukodista kiistellään paljon, mutta heidän arvellaan olleen tulleen joko Egyptistä tai Sudanista, josta myös Hawiye-klaani on saapunut.
Rihei Sano

Jalkapallomaajoukkue

Sano osallistui muun muassa kesäolympialaisiin 1936.
M/S White Rose

M/S White Rose oli suomalainen vuonna 1954 valmistunut rahtimoottorilaiva jonka omisti Henry Nielsenin varustamo Helsingfors Steamship Co. Ltd. Sitä kutsuttiin epävirallisesti "Suomen kauppalaivaston legendaksi" koska kertoman mukaan ei ollut maailmassa satamaa, missä White Rose ei olisi käynyt. 
White Rose valmistui toukokuussa 1954 De Merweden telakalta Hardinxveldissä Hollannissa ja se oli alun perin tarkoitettu Suomen ja Kauko-Idän väliseen liikenteeseen. Laiva oli suomalaisomistuksessa vuoteen 1973 saakka jolloin se myytiin Hongkongissa kyproslaiselle Famagustassa toimineelle Tenaro Maritime Co. Ltd ja se sai uudeksi nimekseen Dina. Vuonna 1978 laivan omistajaksi tuli kreikkalainen varustamo Dina Ned Shipping Co. Ltd ja laivan nimeksi muuttui Dina Ned. Laiva vaihtoi vuonna 1980 nimeä kahteen kertaan, ensin se oli Mercury 1 ja sitten Zea Port. Vuonna 1981 viimeiseksi omistajaksi tuli kreikkalainen Piraeuksessa toiminut varustamo Stamata Hill Shipping Co. S.A. ja laivan nimeksi tuli Stamata. Laiva ajoi karille Intian länsirannikolla Kandlan edustalla heinäkuussa 1981. Kone- ja runkovaurioita kärsinyt laiva oli syksyllä 1981 ankkuroituna Karachin redillä Pakistanissa. Laiva romutettiin toukokuusa 1982 Gadani Beachilla Pakistanissa.
White Rosen pituus oli 139,30 metriä, leveys 17,82 metriä ja syväys 7,61 metriä. Sen bruttovetoisuus oli 5 251 tonnia, nettovetoisuus 2 903 tonnia ja kuollut paino 9 041 tonnia ja moottoriteho 4 900 hevosvoimaa.
Saara Törmä

Saara Törmä on suomalainen sanoittaja ja ruokatoimittaja.
Tunnetuimpia Törmän sanoittamia kappaleita ovat Kaija Koon ”Kaunis rietas onnellinen”, Antti Tuiskun 
”Mä Hiihdän”, Rahan takii, Hanuri, ”Rakkaus on.” ja ”Hyökyaalto” sekä Jesse Kaikurannan ”Järjetön rakkaus” ja ”Vie mut kotiin”. Hän on sanoittanut kappaleita myös Lauri Tähkälle, Laura Närhelle, Robinille, Jannalle, Johanna Kurkelalle, Mikael Konttiselle, Pete Parkkoselle, Tundramatiksille, Anne Mattilalle, Katri Ylanderille, Mitra Kaislarannalle ja Vicky Rostille. Suuren osan Törmän sanoittamista kappaleista on säveltänyt hänen puolisonsa Aku Rannila. Useita kappaleista on säveltänyt myös Matti Mikkola. Törmä on osallistunut myös itse muutaman kappaleen sävellystyöhön. Törmä on sanoittanut kappaleita myös yhdessä Heidi Maria Paalasen kanssa.
Törmä ja Rannila ryhtyivät kokopäiväisiksi lauluntekijöiksi vuonna 2010. Ennen tätä Törmä työskenteli ruokatoimittajana Vihreässä Langassa ja kirjoitti keittokirjoja.
Family

Family on englantilainen rockyhtye, joka toimi vuosina 1967–1973. Yhtyeen musiikkia on luokiteltu progressiiviseksi rockiksi, mutta vaikutteita on tullut folkista, psykedeelisestä rockista, fuusiojazzista ja tavallisesta rock ’n’ rollista. Yhtye ei ollut koskaan erityisen suosittu Yhdysvalloissa, lähinnä se sai suosiota Britanniassa.
Family esiintyi Suomessa Ruisrock-festivaaleilla vuonna 1970.
SLC6A4

SLC6A4 on eräs geeneistä. Eräs geenin alleeleista liittyy voimakkaasti alkoholin kertakulutukseen. Geenin alkoholinkulutukseen vaikuttava alleeli on T-Alleeli. T-Alleeli aiheuttaa serotiinin takaisinottajamolekyylin vähäisemmän ilmestymisen.
Geeni koodaa integraalista kalvoproteiinia. Koodattu proteiini estää serotoniinin toiminnan. Proteiini on psykomotoristen stimulanttien kohteena. SLC6A4 Geenin on todettu vaikuttavan serotoniinin takaisinottoon ja geenillä voi olla vaikutusta kätkytkuolemassa Alzenheimerin taudissa esiintyvässä aggressiivisessa käyttäytymisessä sekä emotionaalisen trauman kokeneen ihmisen masennuksessa.
Battery (energiajuoma)

Kansainvälistyminen

Suomessa kehitettyä ja tammikuussa 1997 markkinoille tuotua Batteryä on alusta asti viety muihinkin maihin. Vuoden 1997 kesällä Batteryä alettiin myydä Virossa, Latviassa ja Liettuassa ja seuraavana vuonna muualla Norjassa ja Ruotsissa.
Vuonna 2016 Battery-juomia vietiin 20 maahan, mikä teki siitä Sinebrychoffin kansainvälisimmän tuotemerkin. Enimmillään Batterya on myyty yli 40 maassa. Yksi vahvimpia Battery-markkinoita on Chile sen jälkeen, kun pari chileläistä maailmanympärimatkaajaa oli Helsingissä keksinyt alkaa tuoda sitä kotimaahansa.
Vuonna 2011 avattiin Battery-verkkokauppa, joka toimii yhteistyössä Amazon.com- ja Suomikauppa.fi-sivustojen kanssa. Kaupan kautta voi kuka tahansa tilata Batteryn tuotteita mihin maahan tahansa. 
Tuoteominaisuuksissa ja -promootioissa voi olla paikallisia erikoisuuksia: esimerkiksi Jemenissä tölkin ulkoasua on mukautettu arabikulttuuriin siten, että plus-merkin tilalla on salama.
Tulikuusio

Ulkonäkö ja koko

Tulikuusio kasvaa 2–10 senttimetriä korkeaksi. Sen varsi on karvaton ja punaruskea. Lehdet ovat pariliuskaiset, tyvilehdet ovat suhteellisen suuret, varsilehdet pienet. Tulikuusion kukinto on tähkä, joka on kapea ja vähäkukkainen. Kukkien teriö on 10–12 millimetriä pitkä, väriltään keltainen, ylähuulesta ruskeanvioletti.

Levinneisyys

Tulikuusiota esiintyy Pohjois-Kanadassa, Grönlannin rannikoilla, Pohjoismaissa Islannissa ja harvinaisena Skandien pohjoisosassa Ruotsissa ja Norjassa.  Sitä ei tunneta Suomesta, lajia kasvaa silti Enontekiön Kilpisjärveltä katsottuna lähimmillä Norjan tuntureilla.
Kenny Miller

Hibernian

Miller aloitti pelaajauransa pääsarjatasolla edinburghilaisessa Hibernianissa tehden debyyttinsä vuonna 1998. Hibernianista Miller siirtyi samana vuonna lainalle Stenhousemuiriin, jossa tulleiden onnistumisien myötä hän palasi takaisin Hibernianin kokoonpanoon heti seuraavana vuonna. Kaudella 1999–2000 Miller oli joukkueensa paras maalintekijä ja voitti Skotlannin parhaan nuoren pelaajan palkinnon.

Rangers

Miller siirtyi Hibernianista glasgowlaiseen Rangersiin kesäkuussa 2000 kahden miljoonan punnan siirtosummalla. Ensimmäisellä Rangersin kaudellaan hän teki Skotlannin valioliigan ennätyksen iskemällä viisi maalia ottelussa St. Mirreniä vastaan. Muuten maaleja ei syntynyt odotetulla tahdilla, minkä vuoksi Miller siirtyi syyskuussa 2001 kolmen kuukauden lainasopimuksella Wolverhampton Wanderersiin.

Wolverhampton Wanderers

Heti lainasopimuksensa alkuvaiheessa Miller mursi solisluunsa ja joutui täten pitkäksi aikaa pois pelikentiltä. Wolverhampton päätti kuitenkin kiinnittää Millerin riveihinsä kolmen miljoonan punnan siirtosummalla neljäksi ja puoleksi vuodeksi. Hän pysyi Wolverhamptonissa koko sopimuskauden ajan ja pelasi yhteensä 162 sarjaottelua tehden niissä 50 maalia.

Celtic

Wolverhampton-sopimuksensa päätyttyä Miller siirtyi vapaalla siirrolla Celticin riveihin. Näin hänestä tuli yksi harvoista pelaajista, jotka ovat edustaneet molempia Glasgow'n suurseuroista. Celticissä pelaamissaan 33 sarjaottelussa hän onnistui maalinteossa seitsemän kertaa.

Derby County

Vuonna 2007 Miller siirtyi Celticistä jälleen Englantiin, tällä kertaa juuri Valioliigaan nousseeseen Derby Countyyn. Derbyssä hän ei kuitenkaan menestynyt erityisen hyvin ja siirto takaisin Skotlantiin alkoi jo pian näyttää todennäköiseltä.

Paluu Rangersiin

Kesäkuussa 2008 julkistettiin Millerin siirto Derbystä Rangersiin kahden miljoonan punnan siirtosummalla. Rangersissa hän on vakiinnuttanut paikkansa avauskokoonpanossa ja onnistunut myös maalinteossa tasaisella tahdilla.

Maajoukkueura

Skotlannin maajoukkueessa Miller esiintyi ensimmäistä kertaa huhtikuussa 2001 ystävyysottelussa Puolaa vastaan. Seuraava maajoukkuekomennus tuli vasta vuonna 2003, mutta siitä eteenpäin Miller on kuulunut maajoukkueen vakiomiehistöön. Hän on pelannut kaikkiaan 69 maaottelua ja tehnyt niissä 18 maalia.
Horten Ho 229

Konetyypin historia

Hortenin veljekset aloittivat erilaisten lentävä siipi -tyyppisten konemallien suunnittelun 1920-luvulla. Kyseisen mallin suunnittelu aloitettiin jo vuonna 1931, mutta keskeytettiin. Suunnittelu alkoi uudelleen 1943 Horten Ho IX -nimellä ja Saksan ilmailuministeriö RLM teki tilauksen 40 koneesta. Joulukuussa 1944 Ho 229 V1 saatiin valmiiksi Gothaer Waggonfabrikissa (entinen autotehdas Gothassa). Ensimmäinen koelento 18. joulukuuta 1944 onnistui ongelmitta. Toinen (V2) koelento päättyi maahansyöksyyn toisen moottorin sammuttua. Juuri ennen sodan loppua 1945 koneen kehitystyö julistettiin saatetuksi valmiiksi. Ho 229 V3 runko oli lähes valmis kun Yhdysvaltojen joukot löysivät sen 14. huhtikuuta 1945. Siivet löytyivät eri paikasta lähialueelta. Keskeneräiset prototyyppiversiot V4, V5 ja V6 olivat yökäyttöön suunniteltuja.
Ho 229:n tuotantoversiossa olisi ollut paineistettu ohjaamo ja moottoreiksi suunniteltiin BMW 003 -suihkumoottoreita. Moottorityyppi ei kuitenkaan ehtinyt valmistua, joten prototyypeissä käytettiin Junkers Jumo 004 -suihkumoottoreita. Prototyypin paineistamattoman ohjaamon vuoksi pilotin oli käytettävä painepukua lennon aikana. Sodasta säästynyt prototyyppi kuljetettiin sodan jälkeen operaatio Paperclipin puitteissa Yhdysvaltoihin. Kone on esitteillä Udvar-Hazy Centerissä Washingtonin ilmailu- ja avaruusmuseossa, jossa se on restauroitavana.
Koneen suunnittelussa yksi lähtökohta ilmanvastuksen vähentäminen, jota olisi ainoastaan siiven tuottaman nosteen sivuvaikutuksena.
Ho 229 olisi lähes täyttänyt Hermann Göringin 1 000-1 000-1 000-vaatimuksen (1 000 kilometrin tuntivauhti, 1 000 kilometrin lentomatka, 1 000 kilon pommikuorma) ja sai rahoituksen. Göring oli ilmoittanut ettei aio enää hyväksyä uusia kaksimoottorisia elleivät ne täyttäisi tätä vaatimusta.
Koneen muotoilu oli edistyksellinen, heijastaen vähän tutka-aaltoja takaisin ja sitä voidaan täten kutsua ensimmäiseksi häivelentokoneeksi. Hortenin veljekset olivat siis kehittämässä tutkalle lähes näkymätöntä lentokonetta. Tätä tarkoitusta edistämään koneen pinta pinnoitettiin ohuella sahanpurun ja hiilipölyn seoksella. Tavoite oli absorboida tutkajärjestelmien elektromagneettista säteilyä, kuten brittien käyttämän Chain Home varoitusjärjestelmän tapauksessa. Seoksen esiintymistä käytetyissä prototyypeissä on tutkittu, ja eräissä kohdissa on havaittu heikkoa absorboitumista.
Koneen teknologiassa oli kuitenkin aikansa rajoitteita ja piiloutuminen tutkalta oli rajattu tiettyyn suuntaan koneen ja tutkan välillä. Kone kuitenkin oli riittävän vaikeasti havaittava ja riittävän nopea, jotta se olisi ehtinyt Lontooseen ennen torjuntahävittäjien nousua ilmaan.
Tito Ortiz

Perhe

Ortiz oli naimisissa ensimmäisen vaimonsa Kristin Ortizin kanssa kymmenen vuotta ja heillä on poika nimeltä Jacob. Vuonna 2006 Ortiz alkoi tapailla entistä pornotähteä Jenna Jamesonia ja pari sai kaksospojat 16. maaliskuuta 2009.
Arnold Palmer

Arnold Daniel Palmer (10. syyskuuta 1929 Latrobe, Pennsylvania, Yhdysvallat – 25. syyskuuta 2016 Pittsburgh, Pennsylvania, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen golfaaja. Hän syntyi Pennsylvaniassa ja opiskeli Wake Forest Universityssa.
Palmer aloitti ammattiuransa 1950-luvulla. 
Palmer voitti The Masters Tournamentin neljästi (1958, 1960, 1962, 1964), U.S. Openin kerran (1960) ja British Openin kahdesti (1961, 1962). Hänelle myönnettiin myös neljä Vardon-palkintoa vuosina 1961, 1962, 1964 ja 1967.
Golf Digest nimesi Palmerin vuonna 2000 kaikkien aikojen kuudenneksi loistokkaimmaksi golfaajaksi. Hänellä on PGA Tour Lifetime Achievement Award (1998) sekä vuonna 1974 myönnetty paikka World Golf Hall of Famessa. Hän on myös saanut Presidential Medal of Freedomin.
Frederick Nutter Chasen

Frederick Nutter Chasen (1896 Norfolk–1942 merellä Singaporen edustalla) oli englantilainen eläintieteilijä.
Chasen työskenteli Norwich Museumissa 1919–1921 yhteistyössä Frank Leneyn kanssa. Tammikuussa 1921 hänet nimitettiin Raffles Museumin apulaiskuraattoriksi Singaporeen ja 1932 museon johtajaksi. Hän toimi johtajana kuolemaansa saakka. Hän seurasi virassa Cecil Boden Klossia.
Chasen julkaisi runsaasti tieteellisiä kirjoituksia ja tiedonantoja Malesian linnuista. Vuonna 1936 hän julkaisi, yhdessä Herbert Christopher Robinsonin kanssa, kolmannen osan teoksesta The Birds of the Malay Peninsula, ja neljännen osan yksin vuonna 1939. Chasenin ehkä merkittävimmät kirjoitukset olivat kuitenkin luettelot Malesian linnuista ja nisäkkäistä (Handlists of Malaysian Birds and Mammals), jotka hän julkaisi Bulletin of Raffles Museum-sarjassa (numerot 11/1935 ja 15/1940).
Chasen nimesi ja kuvaili linnuista muun muassa jaavantyllin (Charadrius javanicus) ja yhdessä Klossin kanssa siporanpöllösen (Otus mentawi). Nisäkkäistä hän nimesi ainakin kolme liito-oravalajia: sipurasaarenliiturin (Hylopetes sipora), jaavanliiturin (Hylopetes bartelsi) ja mentawainliiturin (Iomys sipora), viimeksi mainitun yhdessä Klossin kanssa.
Chasen kuoli laivan upottua sotatoimissa pian lähtönsä jälkeen lähellä Singaporea.
Eskimolokki

Ulkonäkö

Eskimolokki on kookas harmaaselkäinen lokki. Ruumiin pituus on 58–63 cm, siipien kärkiväli on 130–140 cm ja se painaa 0,72–1,5 kg. Kesäpuvussa linnun pää ja kaula ovat valkoisia. Nokka on kirkkaankeltainen, ja sen alaosassa on iso punainen täplä. Selkä on harmaa ja jalat vaaleahkon punaiset.
Nuoret linnut ovat ruskehtavia, nokka ja jalat ovat mustat. Jalat muuttuvat ennen muuta pukukehitystä aikuisen jalkojen värisiksi.

Pesiminen

Eskimolokki rakentaa pesän risuista ja kasvin osista tai se pesii vain ruoholla. Pesä on aina maassa. Naaras munii 3 sinertävää tai vihertävää munaa.
Eskimolokki kuuluu lokkiryhmään, jonka taksonomia on huonosti tunnettu, mutta jota tutkitaan paljon. Ennen sitä pidettiin grönlanninlokin (Larus glaucoides) ja tämän alalajin (Larus glaucoides kumlieni) risteytymänä.
Mikael Agricolan kirkko

Kirkon muoto

Kirkko on muurattu punatiilestä. Torni on sisäänkäyntipäässä Tehtaankadun puolella. Kirkon yhteydessä on kolmikerroksinen siipirakennus tontilla olevan pienen sisäpihan ympärillä.
Mikael Agricolan kirkon torni, jonka seinät kaartuvat alaosastaan hiukan ulospäin, kohoaa 97 metrin korkeuteen, 103 metriin merenpinnasta. Tornin 30-metrisen piikin voi tarpeen vaatiessa laskea alas, sillä se mahtuu tornin sisälle. Näin tehtiin talvi- ja jatkosodassa, ettei kirkko olisi toiminut selvänä maamerkkinä vihollispommittajille.
Kirkkosali on kolmilaivainen, sivulaivat ovat hyvin kapeat. Kirkon kuoriosa on muuta kirkkosalia ylempänä, kuorin ja kirkkosali välissä on kaari. Muun muassa kaaren ja sivulaivojen pylväiden koristelu on klassistista.
Kirkon nykyiset urut ovat 40-äänikertaiset, ne on rakentanut Veikko Virtasen urkurakentamo. Urut on hankittu vuonna 1968 tehdyn korjauksen yhteydessä. Kirkko on peruskorjattu myös vuosina 2003–2004.
Alttariveistoksen on tehnyt Bruno Tuukkanen, samoin kuin sivulaivojen holvikaarimaalaukset. Arvo Muroma on suunnitellut kirkon messinkiset kolmikerroksiset kattokruunut. Kirkossa on muun muassa Dora Jungin, Greta Skogster-Lehtisen ja Päikki Prihan suunnittelemia kirkkotekstiilejä. Gunilla Jung on suunnitellut ehtoollisvälinesarjan. Kirkossa on myös votiivilaiva.
Kirkko tunnetaan Tuomasmessun kotipaikkana. Kirkon entisen seurakuntasalin tiloissa on lounaskahvila Cafe Agricola. Myös Suomen Anglikaaninen kirkko toimii Mikael Agricolan kirkon tiloissa.

Kaksi suunnittelukilpailua

Kirkon rakentamiseksi järjestettiin suunnittelukilpailu vuonna 1930 ja siihen tuli 56 ehdotusta. Palkintolautakunta oli harmistunut, koska ehdotuksissa oli suosittu funktionalismia eikä se ollut lautakunnan mieleen. Asemakaavakysymyksestä saatiin veruke järjestää uusi kilpailu vuonna 1932. Täällä kertaa palkintolautakunta esitti vaatimuksena, että kilpailuun osallistuvien tuli noudattaa "perinteisiä kirkkomuotoja" suunnittelussaan. Lautakuntaan otettiin vielä varmuuden vuoksi jäseneksi Bertel Jung, joka suhtautui krittisesti funktionalismiin. Ennakkovalmisteluista huolimatta kilpailun voitti Lars Sonckin pelkistetyn funktionalistinen työ, joka myös toteutettiin. Sonck oli kuulunut ensimmäiseen palkintolautakuntaan.
China Daily

Historia

China Dailyn ensimmäisenä julkaisijana toiminut Jiang Muyue ei itse puhunut englantia ja hänen asemansa jäikin lähinnä seremonialliseksi. Ensimmäisenä päätoimittajana toimi Liu Zhunqi. Lehden kehitykseen ehkä kuitenkin eniten vaikuttanut henkilö oli kuitenkin toimittaja Feng Xiliang, joka toimi myös lehden päätoimittajana vuosina 1984–1987. Hänen mukaansa lehden tarkoituksena oli auttaa ulkomaalaisia ymmärtämään Kiinaa ja kiinalaisia ymmärtämään maailmaa. China Dailyn ensimmäinen koepainos painettiin Australiassa vuonna 1980 kolmen vuoden suunnittelun jälkeen. Ensimmäinen varsinainen painos ilmestyi 1. kesäkuuta 1981 kahdeksansivuisena julkaisuna, jota painettiin 20 000 kappaletta. Lehden aloittaessa julkaisun Pohjois-Amerikassa kaksi vuotta myöhemmin sen levikki Kiinassa oli lehden mukaan 70 000. Tiananmenin aukion protestien aikaan vuonna 1989 China Daily julkaisi mielenosoittajista monien muiden pekingiläisten lehtien tapaan lähinnä myötämielisiä uutisia ja monet sen toimittajista olivat mukana mielenosoituksissa. Vuonna 1996 lehti aloitti verkkojulkaisunsa ja seuraavana vuonna se aloitti Hongkongin julkaisunsa. Vuonna 2006 lehden levikki oli lehden itsensä mukaan 300 000.

Toiminta

China Dailyä kuvaillaan usein ulkomailla Kiinan viralliseksi englanninkieliseksi lehdeksi. Lehti toimiikin ainakin periaatteessa Kiinan propagandaviranomaisten ja kommunistisen puolueen tarkkailun alla. Lehti itse kiistää kuitenkin olevansa pelkkä valtion äänitorvi.
China Dailyn itsensä lisäksi lehti julkaisee myös muita julkaisuja. Näihin kuuluvat englannin kielen opiskelijoille suunnattu 21st Century sekä Business weekly ja Beijing Weekend. Paikallisesti se julkaisee myös Shanghai Star -lehteä. Yhteensä China Daily julkaisee 16:ta eri paperijulkaisua.
Jussi Valkonen

Jussi Uolevi Valkonen (s. 14. toukokuuta 1947 Kokkola) on suomalainen kemisti ja kemian emeritusprofessori. Hän toimi Jyväskylän yliopistossa epäorgaanisen kemian professorina 1982–2011.

Akateeminen ura

Jussi Valkonen opiskeli Teknillisessä korkeakoulussa ja valmistui sieltä tekniikan tohtoriksi 1979. Valmistuttuaan hän toimi TKK:ssa tutkijana epäorgaanisen kemian laboratoriossa. Vuoden 1982 alussa hänet nimitettiin Jyväskylän yliopiston kemian professoriksi opetusalanaan epäorgaaninen kemia.
Aloittaessaan professorina Valkonen joutui perehtymään meneillään olevaan yliopistouudistukseen. Uudistuksen mukana otettiin mm. käyttöön opintoviikko, joka vastasi 40 tunnin opiskelua. Hallintomiehenä Valkonen puolusti yliopistodemokratian lisäämistä. Käytännössä kuitenkin byrokratia lisääntyi uudistuksen seurauksena.
Virkavuosinaan Valkonen ohjasi useita väitöskirjoja. Hänen kaudellaan Jyväskylän yliopiston kemian laitoksen epäorgaanisen ja analyyttisen kemian osastolla valmistui yli 30 väitöskirjaa.
Valkonen toimi virassaan vuoden 2011 loppuun, jolloin jäi eläkkeelle.

Hallintotehtävät

Professorintoimen ohella Valkonen osallistui Jyväskylän yliopiston kemian laitoksen hallintotehtäviin. Sen lisäksi hän toimi tiedekuntansa ja yliopiston hallinnossa. Kemian laitoksella hän toimi analyyttisen kemian osaston johtajana ja kemian laitoksen johtajana.
Laitoksen hallinnon keskeisiä tehtäviä olivat erilaiset laitehankinnat. Vuonna 1986 kemian laitokselle saatiin uusi yksikidediffraktometri, jonka hankintaan professori Valkonen osallistui. Jyväskylän yliopiston kemian laitoksen yksikide- ja pulveridiffraktiometrilaitteistot ovat liki koko ajan olleet Suomen parhaisiin kuuluvia. Vielä vuonna 2011 Valkonen osallistui uusien yksikidediffraktiometrilaitteiden hankintaprojektiin ja hän ehti nähdä niiden asennuksen.
Jyväskylän yliopiston matemaattis-luonnontieteellisessä tiedekunnassa Valkonen työskenteli varadekaanina ja dekaanina. Hän oli toiminut vasta vähän aikaa professorina, kun hänet 1986 valittiin tiedekunnan dekaaniksi. Hän toimi virassa vuoteen 1988 asti. Sitten hänet valittiin yliopiston vararehtoriksi. Vielä myöhemmin Valkonen oli vielä tiedekuntansa varadekaanina.

Tutkimusura

Professori Valkosen keskeinen tutkimuskohde oli erilaisten epäorgaanisten yhdisteiden ja koordinaatiokompleksien syntetiikka ja analysointi. Hän tutki näitä röntgenkristallografian avulla. Professorina hän pyrki aina siihen, että laitoksella on riittävä laitekanta tutkimuksia silmällä pitäen.
Valkonen julkaisi epäorgaanisen kemian alalta yli 130 tieteellistä artikkelia.
Juho Rikkonen

Johan (Juho) Rikkonen (11. joulukuuta 1874 Jääski – toukokuussa 1918 Viipuri) oli muurari ja sosiaalidemokraattinen kansanedustaja.
Rikkosen vanhemmat olivat itsellinen Paul Rikkonen ja Maria Rouhiainen. Hän työskenteli muurarina ensin Jääskessä vuoteen 1906 saakka ja sen jälkeen Ruokolahdella. Rikkonen oli naimisissa vuodesta 1896 Maria Vilhelmina Rautiaisen kanssa ja heillä oli yksi lapsi.
Rikkonen oli SDP:n kansanedustajana 1917 edustaen Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä. Hän oli myös tämän vaalipiirin sos.dem. piiritoimikunnan jäsen.
Suomen sisällissodan aikana Rikkonen vangittiin ja teloitettiin Viipurin vankileirillä toukokuussa 1918.