google/wiki40b huggingface dataset:
Sabine Meyer

Sabine Meyer (s. 30. maaliskuuta 1959 Crailsheim) on saksalainen klarinetisti.
Meyer sai varhaisimman musiikkikasvatuksensa isältään, klarinetisti Karl Meyeriltä, ja jatkoi opintojaan Otto Hermannin johdolla Stuttgartissa sekä Hans Deinzerin johdolla Hannoverissa. Hän teki ammattimaisen debyyttinsä 16-vuotiaana. Hän liittyi joksikin aikaa Baijerin radion sinfoniaorkesteriin, kunnes Herbert von Karajan nimitti hänet vuonna 1982 Berliinin filharmonikkojen sooloklarinetistiksi. Hän kuitenkin toimi orkesterissa vain vuoden, koska hänen kysyntänsä muiden orkesterien ja kamarikokoonpanojen solistina kasvoi. 
Meyer on esiintynyt säännöllisesti Euroopassa, Pohjois-Amerikassa ja Japanissa. Hän on matkustanut esiintymisten merkeissä myös Brasiliaan, Afrikkaan, Israeliin ja Australiaan. Hänen kanssaan yhteistyötä ovat tehneet kamarimusiikin alalla muiden muassa Barbara Hendricks, Gidon Kremer, Tabea Zimmermann, Heinrich Schiff, Oleg Maisenberg ja Lars Vogt. Hän on soittanut Alban Berg -kvartetin sekä muiden jousikvartettien seurassa ja tehnyt vuosina 2001–2002 kiertueen Tokion jousikvartetin kanssa. Vuonna 1983 hän perusti veljensä Wolfgang Meyerin ja miehensä Reiner Wehlen kanssa Trio di Claronen, vuonna 1988 Bläserensemble Sabine Meyerin. Trio di Claronen toiminnan yhteydessä Meyer on levyttänyt jazzklarinetistien Eddie Danielsin ja Michael Riesslerin kanssa. Meyer on saanut levytyksillään lukuisia ECHO-palkintoja. Hänen levyttämiensä teosten joukossa on klarinetin vakiohjelmistoon kuuluvia konsertto-, soolo- ja kamariteoksia, mutta hän on työskennellyt myös nykysäveltäjien kanssa uusien teosten parissa. Hänen palkittu Modern Works for Wind Ensemble -albuminsa pitää sisällään tulkintoja Edison Denisovin, Toshio Hosokawan, Niccolò Castiglionin, Michael Obstin ja Aleksandr Raskatovin teoksista. Hän on kantaesittänyt lisäksi Harald Genzmerin, Marc-André Dalbavien ja Manfred Trojahnin teoksia. 
Vuonna 1993 Meyer nimitettiin Lyypekin musiikkiakatemian professoriksi. Hän asuu miehensä ja kahden lapsensa kanssa Lyypekissä, jossa myös kasvattaa hevosia.
Rengasmureena

Ulkonäkö ja koko

Rengasmureena kasvaa noin 60 cm pitkäksi. Sillä on punaruskealla pohjalla vaaleampia pilkkuja, joita reunustaa tumma rengas.

Alkuperä

Rengasmureena on kotoisin Tyynenmeren itäosista: sitä tavataan Kalifornianlahden ja Perun välisellä alueella, kuten Galapagossaarilla.

Käyttäytyminen

Rengasmureena on kestävä, mutta aggressiivinen ja aktiivinen akvaariokala. Se karkaa helposti, joten allas on peitettävä huolellisesti. Se syö useimmat saman akvaarion kalat – myös toiset mureenat.

Ravinto

Rengasmureenaa ruokitaan lihapitoisella ruoalla muutaman kerran viikossa.
Työmatkavähennys

Työmatkavähennys on verotettavasta tulosta työmatkakulujen perusteella tehtävä vähennys. Verovelvollinen tekee sen veroilmoitukseen. "Työmatkavähennys" on tässä yhteydessä eri asia kuin kodin ja työpaikan välisen matkan perusteella tehtävät verovähennykset.
Työmatka tarkoittaa tässä tilapäisiä matkoja työtehtävien tilapäiselle suorituspaikalle (esimerkiksi matkat työpaikalta asiakkaiden luokse). 
Veroviranomaisten mukaan tilapäisistä matkoista erityiselle työntekemispaikalle aiheutuneet kustannukset, joita ei ole verovapaasti korvattu, vähennetään niin sanottuina luonnollisina vähennyksinä. Matkakustannukset vähennetään tällöin todellisten kulujen, esimerkiksi oman auton käytön mukaan, eikä niihin sovelleta 600 euron omavastuuta ja 7 000 euron enimmäisrajoitusta.
Yoknapatawpha

Yoknapatawpha on kuvitteellinen Mississippin osavaltion luoteinen piirikunta, jonne yhdysvaltalainen kirjailija William Faulkner sijoitti useimpien romaaniensa tapahtumat.
Yoknapatawphan pääkaupunki on Jefferson. Piirikuntaa rajoittaa pohjoisessa Tallahatchie River ja etelässä Yoknapatawpha River ja sen pinta-ala on noin 6 000 neliökilometriä. Valkoisia asukkaita on 6 298 ja mustia 9 313. Faulknerin piirtämä Yoknapatawphan kartta on julkaistu teoksen Absalom, Absalom suomennoksen loppusivuilla.
Jagdish Singh

Jagdish Singh (s. 1. heinäkuuta 1991) on intialainen maastohiihtäjä.
Singh sijoittui Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 vapaan hiihtotyylin 15 kilometrillä 143:nneksi. Vuoden 2018 talviolympialaisissa hän hiihti vapaan hiihtotyylin 15 kilometrillä 103:nneksi.
Massey-Harris

Massey-Harris oli Kanadassa vuonna 1891 muodostunut yritys, jossa Massey Manufacturing Co. ja Harris, Son & Co. Ltd yhdistyivät. Yrityksestä tuli Brittiläisen kansainyhteisön suurin maatalouskonevalmistaja ja vuonna 1910 se avasi tehtaan myös Yhdysvaltoihin. Vuonna 1953 yritys yhdistyi Ferguson Companyn kanssa muodostaen Massey-Fergusonin.
Suomessa Massey-Harrista toi maahan, tukkumyi ja vähittäismyi Keskustaosuusliike Hankkija 1950–1956. Massey-Harris 744 oli Suomen ensimmäinen dieselmoottorilla varustettu maataloustraktori. Muut traktorit olivat petroolimoottorilla tai bensiinimoottorilla vastustettuja. Kyseistä Massey-Harrista oli saatavissa niin neli- kuin kuusisylinterisenä.

Museotraktoreita

Museotraktoreita Suomessa on nähtävissä muun muassa Uitonkulman Siivapyörämiesten kokoelmassa Tarvasjoella.
Hokajärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 8,4 hehtaaria ja se on 600 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kaksi saarta. Sen rantaviivan pituus on 2,2 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Ekojärven valuma-alueeseen (35.787) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 141,2 metriä mpy.
Ben Johnson (jääkiekkoilija)

Ura

Johnson kävi High schoolin kotikaupungissaan Calumet High Schoolissa. USHL-joukkue Fargo Force varasi hänet 53. pelaajana kesällä 2010. Johnson jakoi kauden 2010–2011 päätteeksi koko osavaltion parhaalle high school -pelaajalle myönnettävän Michigan Mr. Hockey -palkinnon Wyandotte Roosevelt High'n Gerald Mayhew'n kanssa. Hänet valittiin myös sarjan ensimmäiseen tähdistökentälliseen ja palkittiin urheiluhenkisimpänä pelaajana Hobey Baker Character Awardilla. Samalla kaudella Johnson pelasi myös USHL:ää sekä hänet varanneessa Fargo Forcessa että Yhdysvaltain maajoukkueen kehitysohjelman mukana.
Kaudeksi 2011–2012 Johnson siirtyi varaamattomana pelaajana OHL-joukkue Windsor Spitfiresiin. Hänen tulokaskautensa toi runkosarjassa 38 tehopistettä. New Jersey Devils varasi Johnsonin kolmannella kierroksella 90. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2012. Kaudella 2012–2013 hän oli 20 osumallaan Spitfiresin kolmanneksi paras maalintekijä Brady Vailin kanssa. Kaudella 2013–2014 Johnson oli tehoilla 28+25=53 joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä ja jakoi sisäisen pistepörssin kolmannen sijan Slater Koekkoekin kanssa. Pudotuspeleissä hän oli Spitfiresin paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 4+2=6. OHL-kauden jälkeen, huhtikuussa 2014 Johnson siirtyi amatööritry-out -sopimuksella AHL-joukkue Albany Devilsiin, jossa hän pelasi viisi ottelua tehden yhden syöttöpisteen.
Toukokuussa 2014 Johnson teki kolmivuotisen tulokassopimuksen New Jersey Devilsin kanssa. Hän aloitti kauden 2014–2015 Albany Devilsin AHL-joukkueessa, jossa Johnson pelasi kauden aikana 28 runkosarjaottelua tehopistein 1+1=2. Maaliskuussa 2015 hänet lähetettiin ECHL-joukkue Orlando Solar Bearsiin, jonka vahvuudessa Johnson vietti valtaosan loppukaudestaan. Hän voitti pudotuspeleissä joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +4. Kaudella 2015–2016 Johnson pelasi Alabny Devilsissa 16 ottelua tehopistein 5+2=7, mutta suurin osa hänen kevätkaudestaan eteni kuitenkin ECHL:n Adirondack Thunderissa.

Syyte seksuaalisesta hyväksikäytöstä

Syyskuussa 2016 Kanadan Ontarion Windsorissa järjestetyn 10 päivän mittaisen oikeudenkäynnin päätteeksi Johnson todettiin syylliseksi 16-vuotiaan tytön seksuaaliseen hyväksikäyttöön sekä pahoinpitelyyn. Rikos tapahtui maaliskuussa 2013 ontariolaisen baarin WC-tiloissa, jolloin Johnson pelasi vielä Windsor Spitfiresin OHL-joukkueessa. Baari-illan jälkeen hän oli pakottanut ala-ikäisen uhrin suuseksiin ennen kuin hän pahoinpiteli tytön. CTV Newsin mukaan uhrin kaverit todistivat, että tyttö oli ollut humalassa ja Johnsonin oli pitänyt tietää, ettei tyttö ollut suostunut seuranneisiin vaiheisiin. Hänet vapautettiin takuita vastaan. Johnson itse kuitenkin kiisti olleensa uhrin kanssa seksuaalisessa kanssakäymisessä. Syyttäjän mukaan väite ei kuitenkaan ollut todisteiden valossa uskottava. Syylliseksi toteamisen johdosta New Jersey Devils purki automaattisesti Johnsonin sopimuksen.

Muuta

Johnsonin serkku on hänen kanssaan AHL-joukkue Albany Devilsissa pelannut Blake Pietila.
Daniil Granin

Daniil Aleksandrovitš Granin (ven. Дании́л Алекса́ндрович Гра́нин, oikea sukunimi German, Ге́рман; 1. tammikuuta 1919 nykyisen Kurskin alueen Volyn – 4. heinäkuuta 2017 Pietari) oli venäläinen kirjailija.
Daniil Granin syntyi metsänhoitajan perheeseen. Isä karkotettiin Siperiaan ja äiti elätti perhettä ompelijana Leningradissa. Vuonna 1940 Daniil valmistui Leningradin polyteknisen instituutin sähkötekniikan tiedekunnasta. Hän työskenteli insinöörinä Kirovin tehtaalla ja osallistui toiseen maailmansotaan panssarijoukkojen komentajana. Vuonna 1942 hän liittyi Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen. Sodan jälkeen Granin työskenteli sähköverkkolaitoksen päällikkönä ja suoritti jatko-opintoja.
Graninin kirjailijanura alkoi vuonna 1949. Hänen tuotantonsa keskeinen teema ovat tiedemiesten, insinöörien ja keksijöiden työhön liittyvät eettiset ja yhteiskunnalliset ongelmat. Ensimmäinen menestysteos, romaani ”He etsivät” (Iskateli, 1954) kertoo ihanteellisesti byrokratiaa, välinpitämättömyyttä ja pyrkyryyttä vastaan taistelevasta tiedemiehestä. ”Häiden jälkeen” (Posle svadby, 1958) kuvaa komsomolin maaseudulle lähettämän nuoren keksijän kokemuksia. Nikita Hruštšovin suojasään hengessä kirjoitetun romaanin ”Päin ukkosta” (Idu na grozu, 1962) aiheena on uuden ja vanhan ajattelun kamppailu tiedemaailmassa. Sodanvastaista tuotantoa edustaa Ales Adamovitšin kanssa laadittu dokumentaarinen teos ”Leningradin piiritys” (Blokadnaja kniga, 1979). Granin työskenteli myös matkakirjailijana ja esseistinä. Hänen teostensa pohjalta on tehty useita elokuvia.
Kirjailijalle myönnettiin sosialistisen työn sankarin arvonimi, kaksi Leninin ja useita muita kunniamerkkejä sekä Neuvostoliiton (1977) ja Venäjän (2001) valtionpalkinnot. Hän toimi aktiivisesti Neuvostoliiton kirjailijaliitossa ja kansalaisjärjestöissä. Gorbatšovin aikana Granin valittiin Neuvostoliiton kansanedustajaksi.
Vanilla Sky

Uudelleenfilmatisointi

Filmi on englanninkielinen toisinto vuoden 1997 espanjalaisesta elokuvasta Avaa silmäsi (esp. 'Abre los ojos'), jonka kirjoittivat Alejandro Amenábar ja Mateo Gil. Penélope Cruz näyttelee molemmissa versioissa.

Juoni

Elokuva kertoo ökyrikkaan lehtitalon omistajan perijästä, jonka sielunmaisemaa kuvataan monenkirjavissa tilanteissa. Elokuva on kuvaukseltaan poikkeuksellinen ja sitä on kuvailtu osittain musiikkivideon tai unimaailman tapaiseksi.
Mourad Bouzidi

Ura

Bouzidi syntyi Haagissa vuonna 1984 tunisialaisille vanhemmille. Bouzidin äiti on kotoisin Tozeurista ja isä Kasserinesta. Hän aloitti thainyrkkeilyn harjoittelemisen 10-vuotiaana ja kilpailemisen 13-vuotiaana. Bouzidi harjoitteli alku vaiheessa Team Aertsissa, jossa häntä valmensi kolminkertainen K-1 World GP:n mestari Peter Aerts. Sittemmin 2010-luvulla Bouzidi perusti oman salin Team Bouzidi.
Hän voitti ensimmäisen Euroopanmestaruuden DRAKA liiton järjestämänä vuonna 2004 kukistettuaan loppuottelussa Szilard Szecsein tuomariäänin. Bouzidi on myös WFCA liiton kaksinkertainen maailmanmestari, joista viimeisin mestaruus on vuodelta 2005. Kaksi vuotta myöhemmin hän voitti ensimmäisen Hollannin-mestaruuden thainyrkkeilyssä. Mestaruusottelussa hän voitti Henriques Zowan tuomariäänin. Bouzidi pääsi sittemmin ottelemaan W5 Grand Prix'n mestaruudesta, mutta hävisi mestaruuden Pavel Zhuravleville tuomariäänin.
Helmikuussa 2010 Bouzidi otteli It's Showtime raskaansarjan mestaruudesta Badr Haria vastaan. Bouzidi kuitenkin hävisi mestaruuden toisessa erässä tyrmäyksellä.

Glory

Bouzidi siirtyi vuonna 2012 ottelemaan Glory-organisaatioon ja kohtasi ensimmäisessä ottelussaan Gökhan Sakin Glory 2 -tapahtumassa. Hän kuitenkin hävisi ottelun päätöksellä. Uuden vuoden aattona Bouzidi osallistui Saitamassa pidettyyn Glory 4 potkunyrkkeilyturnaukseen. Hän kohtasi ensimmäisessä ottelussa entisen ohjaajansa Peter Aertsin, jonka Bouzidi voitti ensimmäisessä erässä teknisellä tyrmäyksellä, Aertsin loukattua kätensä. Bouzidi eteni seuraavalle kierrokselle, jossa hän kuitenkin hävisi Daniel Ghiţălle toisessa erässä loukattuaan kätensä. Bouzidi kohtasi Glory 6 -tapahtumassa Fabiano Cyclonen, jonka hän voitti teknisellä tyrmäyksellä, Cyclonen kulmamiesten päätettyä heittää pyyhe kehään. Se oli samalla Bouzidin toinen voitto Gloryn turnauksissa. Voiton myötä hän eteni puolivälieriin, jossa Bouzidi kohtasi Danyo Ilunga kesäkuussa 2013. Ottelu kesti täydet minuutit, mutta Bouzidi hävisi lopulta yksimielisesti tuomariäänin. Marraskuussa 2013 Bouzidi sai viime hetken kutsun tulla korvaavaksi ottelijaksi Glory 12 -tapahtumaan Saulo Calavaria vastaan. Bouzidi hävisi ottelun heti ensimmäisessä erässä tyrmäyksellä.
2014 Bouzidi otteli vain kerran Glory 15: Istanbul tapahtumassa, jossa hän kohtasi kevyen raskaansarjan ottelussa Randy Blaken. Bouzidi voitti ottelun tuomariäänin. Vuotta myöhemmin huhtikuussa 2015 Bouzidi otteli toista yhdysvaltalaista Dustin Jacobya vastaan raskaassasarjassa. Glory 20: Dubaissa käyty kamppailu päättyi myös Bouzidin voittoon tuomariäänin. Bouzidi jatkoi voittokulkuaan myös Glory 22 -tapahtumassa, jossa hän voitti Filip Verlindenin tuomariäänin. 2015 joulukuussa Glory 26 -tapahtumassa Bouzidi kohtasi Danyo Ilungan, jolle hän oli aiemmin hävinnyt tuomariäänin vuonna 2013 Glory 9 -tapahtumassa. Tällä kertaa Bouzidi voitti ottelun hajaäänin.
Edward Idris Cassidy

Edward Idris Cassidy (s. 5. heinäkuuta 1924) on australialainen pappi. Hänet vihittiin 23. heinäkuuta 1949 ja nimitettiin kardinaaliksi 28. kesäkuuta 1991.
Cassidy ei voinut osallistua uuden paavin valintaan vuoden 2005 konklaavissa, sillä hän oli ylittänyt 80 vuoden ikärajan heinäkuussa 2004.
Cassidy on luonut huomattavan uran Vatikaanin diplomaattisissa tehtävissä.
Juttila

Juttila on yksi entisen Tuuloksen kunnan kylistä Hämeenlinnan kaupungissa. Kylä sijaitsee Pyhäjärven ja Leheejärven välisellä kannaksella. Kylän keskus sijaitsee Leheejärven ja Pyhäjärven välissä, mutta kylä jatkuu pitkälle länteen Kopsjoen taakse. Kylässä on rautakautinen Linnavuori nimeltään Laurinkallio. Kylän maisemaa hallitsevat havumetsien reunustamat pellot. Kylässä ei ole julkisia palveluja.
Jämsänjoki

Jämsänjoki laskee Kankarisvedestä Päijänteeseen Jämsänkosken ja Jämsän kautta. Joella on pituutta noin 15 kilometriä. Joen valuma-alue on 1448,3 km²; valuma-alueen soista peräisin oleva humus värjää joen veden ruskeaksi.
Jämsänjoen varrelle 1950-luvulta alkaen rakentunut paperiteollisuuden tuotanto kuormitti jokea huomattavissa määrin. Vasta 1980-luvulla alettiin ongelmaan kiinnittää huomiota, ja veden laatu alkoi hiljalleen palautua. Nykyään Jämsänjoki on virkistyskalastuksen kannalta melko merkittävä joki. Vaelluskala ei kuitenkaan pääse nousemaan jokea ylös, sillä Jämsänkoskella ja Koskenpäällä joki on padottu. Jämsänjoki ja sen latvavedet muodostavat tunnetun Wanhan Witosen melontareitin.
Joen varrella on ollut asutusta jo esihistoriallisella ajalla. Muun muassa Virmapyhän uhri- ja palvontapaikka sijaitsee Jämsänjoen varrella.
Tielman Susato

Tielman Susato (nimi tunnetaan myös muodoissa Tilemannus Susato, Tylman Susato ja Thielman Suzato) oli flaamilainen musiikkikustantaja, säveltäjä ja soittaja. Susato syntyi Soestissa Dortmundin lähellä todennäköisesti vuosien 1510 ja 1515 välillä. Hän toimi kalligrafina Antwerpenin katedraalissa vuonna 1529, mikä on varhaisin tieto hänen elämästään. Susato toimi nuottien painajana Antwerpenissä. 1500-luvulla nuottien painaminen oli vielä vaivalloinen prosessi joka sisälsi kolme työvaihetta: ensin painettiin viivasto, sitten nuotit ja lopuksi teksti. Uransa aikana Susato julkaisi noin 60 kirjaa moniäänisiä chansoneita, psalmeja (soutekerliedekens) ja motetteja, joista tehtiin myöhemmin lukuisia uudelleenjulkaisuja. Hän myös sävelsi messuja, yli 90 moniäänistä chansonia sekä tanssimusiikkia, mm. pavanoita, gagliardoja ja allemandeja, jotka sisältyvät Het derde musyck boexken ... alderhande danserye -kokoelmaan (1551). Susato kuoli mahdollisesti Ruotsissa vuonna 1570 tai myöhemmin.
Susaton poika Jacob (Jacques) osallistui isänsä julkaisutoimintaan viimeistään vuodesta 1558 ja otti tämän yhtiön hallintaansa 1561, mutta julkaisi vain yhden sävellyskokoelman (Orlando di Lasson Le premier livre de chansons) ennen kuolemaansa 1564.
Kirkkoharjun koulu

Kirkkoharjun koulu on Kirkkonummen keskustassa sijaitseva yläaste. Koulu toimii neljässä eri rakennuksessa. Koulussa on 4-jaksoinen lukuvuosi. Koulu kuuluu Kirkkonummen koulukeskukseen, johon kuuluu Kirkkoharjun koulun yhteydessä olevat Porkkalan lukio ja Kirkonkylän koulun ala-aste. Nämä kolme oppilaitosta muodostavat Kirkkonummen koulukeskuksen.
Vuoden 2014 alusta Kirkkoharjun koulu ja Kirkonkylän koulu yhdistyivät yhtenäiseksi peruskouluksi, luokat 1-9. Oppilaita on noin 980. 
Kirkkoharjun koulussa on oppilaita noin 600 ja opettajia noin 50.
Jacob Tegengren

Jacob August Tegengren (28. elokuuta 1875 Vaasa – 25. marraskuuta 1956 Vöyri) oli suomenruotsalainen kirjailija, filosofian tohtori h.c. Hän julkaisi parikymmentä runokokoelmaa ja lisäksi novelleja ja esseitä. Hän oli harrastelija-arkeologi.

Henkilöhistoria

Jacob Tegengrenin vanhemmat olivat hovioikeudenneuvos Ernst Wilhelm Tegengren ja Aline Irene Boy. Kirjailija K. V. Tegengren ja kouluneuvos Gustav Tegengren olivat hänen veljiään. Jacob Tegengren  pääsi ylioppilaaksi 1896 ja valmistui agronomiksi Mustialan maanviljelysopistosta 1899. Tegegren toimi Ahvenanmaan kansanopiston johtajana 1900–1901 ja Närpiön kansanopiston johtajana 1901–1915. Hän oli sitten Pohjoismaiden Yhdyspankin Vöyrin konttorin esimiehenä 1915–1940.  Tegengren oli ruotsinkielisen virsikirjakomitean jäsenenä 1923–1927 ja hänestä tuli Suomen muinaismuistoyhdistyksen kunniajäsen 1946 sekä Åbo Akademin filosofian kunniatohtori 1948. Tegengren suoritti 1920- ja 1930-luvuilla rautakautisten löytöpaikkojen arkeologisia kaivauksia ruotsinkielisen Etelä-Pohjanmaan pitäjissä.  
Tegengren julkaisi useita runokokoelmia joissa korostuvat luontoaiheet ja uskonnollisuus.
Galvanoitu teräs

Galvanoitu teräs on sinkkikerroksella eletrolyyttisesti päällystettyä terästä. Tällaisesta elektrolyysin avulla tapahtuvasta metallin päällystämisestä suojaavalla ja hitaammin hapettuvalla metallilla, sinkillä, käytetään nimitystä galvanointi tai sähkösinkitys. (Toinen mahdollinen galvanointimenetelmä on teräskappaleen upottaminen sulaan sinkkiin, jolloin taas kyseessä on kuumasinkitys.)
Galvanoitu teräs kestää korroosiota sinkkikerroksen ansiosta ja on edullisempaa kuin ruostumaton teräs. Galvanoitua terästä on käytetty runsaasti peltikatoissa. Sitä käytetään myös esimerkiksi aidoissa, katuvalojen tolpissa, maanteiden kaiteissa, rakennustelineissä ja erilaisissa rakennustarvikkeissa, kuten kulmaraudoissa ja teräsputkissa. Galvanoidun teräksen tunnistaa kristallisaatiokuviosta ja sinisenharmaasta värisävystä.
Galvanoidun teräksen sinkkipinnoitteessa voi olla lyijyä. Galvanoitua terästä on käytetty vesijohtona, mikä voi aiheuttaa lyijymyrkytyksen varsinkin silloin kun vesijohdon alkupää on kuparia joka edistää lyijyn liukeamista.
Cissy

Cissy oli vuoden 1978 aikana toiminut suomalainen lauluduo, jonka muodostivat helsinkiläiset ystävykset Tuula Sipinen ja Carita Hautanen. 
Sipinen ja Hautanen olivat keväällä 1978 äänitysstudiossa seuraamassa Paula Koivuniemen albumin nauhoitusta, jolloin musiikkituottaja Timo Lindström kysyi tytöiltä, olisivatko he kiinnostuneita kokeilemaan laulamista levylle. Näin syntyi lauluduo Cissy, jonka ensisinglellä olivat diskotyyliset kappaleet Taas, taas (Dance Bunny Honey) ja Sua ilman (Livin' Without You). Duolle suunniteltiin omaa albumia syksyksi ja osallistumista Syksyn sävel -kilpailuun, mutta kumpikaan ideoista ei toteutunut eikä duosta enää sen jälkeen kuultu. Carita Hautanen (nyk. Virkkunen) aloitti kuitenkin seuraavana vuonna viisi vuotta kestäneen menestyksekkään soolouran nimellä Mona Carita.

Discografia

Taas, taas/ Sua ilman (1978)
Margit Rahkonen

Margit Elisabet Rahkonen (s. 9. tammikuuta 1949) on suomalainen pianisti.
Rahkonen on opiskellut pianonsoittoa Rimski-Korsakovin konservatoriossa Leningradissa 1968–69. Hän on suorittanut pianonsoiton III kurssitutkinnon Sibelius-Akatemiassa 1969, Bachelor of Music -tutkinnon New England Conservatoryssa Yhdysvalloissa 1973 sekä Master of Music -tutkinnon 1975 ja pianonsoiton diplomitutkinnon 1976 Juilliard Schoolissa New Yorkissa. Vuonna 1994 hän suoritti Sibelius-Akatemiassa Musiikin tohtorin tutkinnon.
Hän on toiminut pianomusiikin lehtorina Riihimäen musiikkiopistossa 1977-80 ja Sibelius-Akatemiassa vuodesta 1980, Sibelius-Akatemian solistisen osaston johtajana 1996–98 sekä Post-doc -tutkijana Sibelius-Akatemian DocMus-yksikössä vuodesta 1999.
Rahkonen piti ensikonserttinsa 1961. Hän sai toisen palkinnon Maj Lind -pianokilpailussa 1964. Hän on esiintynyt laajalti Suomessa, Euroopassa ja Yhdysvalloissa soolokonsertein, kamarimuusikkona ja merkittävimpien kotimaisten orkestereiden solistina. Lisäksi Rahkonen on tehnyt lukuisia radio- ja TV-nauhoituksia, soolonauhoja Finlandia-levy-yhtiölle sekä duolevytyksiä Finlandia-, Fuga-, BIS-, Nimbus-yhtiöille.
Rahkoselle myönnettiin Unkarin valtion Liszt-juhlavuoden mitali 1986. Hän on toiminut useiden kilpailujen tuomaristossa sekä pitänyt kesäkursseja, esitelmiä ja luentokonsertteja ja julkaissut artikkeleita.