google/wiki40b huggingface dataset:
Jalkapalloseura Rakuunat

Historiaa

Rakuunat syntyi vuonna 1992 Lappeenrannan Pallon ja Lauritsalan Työväen Palloilijoiden yhdistettyä edustusjoukkuetoimintansa. Uusi joukkue peri LaPan sarjapaikan Kakkosessa ja pelasi kaudet 1992–1993 nimellä FC Lappeenranta kunnes kaudeksi 1994 nimeksi vaihtui Rakuunat. Joukkue voitti ensimmäisellä tällä nimellä pelatulla kaudella Kakkosen itälohkon ja nousi Ykköseen, jossa se säilyi kahden kauden ajan. Samaan aikaan sarjassa pelasi Rakuunoiden paikallisvastustaja, joutsenolainen Kultsu.
Rakuunat voitti kaudella 1999 jälleen Kakkosen itälohkon ja palasi kaudeksi 2000 Ykköseen. Kaudella 2001 joukkue karsi jo noususta Veikkausliigaan sijoituttuaan Ykkösen etelälohkon toiseksi, mutta Hämeenlinna oli karsinnan välierävaiheessa parempi yhteismaalein 4–0. Rakuunat pysyi Ykkösen keskikastissa kauteen 2005 asti, mutta kaudella 2006 se sijoittui sarjan viimeiseksi ja putosi Kakkoseen. Venäläistyneen ja velkaantuneen seuran alamäki jatkui kaudella 2008, kun joukkue putosi Kolmoseen. Huhtikuussa 2009 Palloliiton Kaakkois-Suomen piiri erotti Rakuunat maksamattomien jäsen- ja osallistumismaksujen vuoksi viikkoa ennen kauden alkua.

Rakuunat Juniorit

Rakuunoiden vuonna 2005 omaksi yhdistykseksi eriytynyt junioriorganisaatio Rakuunat Juniorit yhdistyi toisen lappeenrantalaisseuran PEPOn kanssa vuoden 2009 alussa. Seurat tekivät yhteistyötä jo kaudella 2008, jolloin ne osallistuivat Lappeen Jalkapalloklubiksi (Lappee JK) nimetyllä joukkueella B-junioreiden Ykköseen. Rakuunat Junioreiden oma miesten edustusjoukkue pelasi parhaimmillaan Vitosessa, jossa se saavutti lohkovoiton kaudella 2008, ja naisten edustusjoukkue Kakkosessa.
Nenohi (1905)

Palvelus

Alus luokiteltiin 28. elokuuta 1912 kolmannen luokan hävittäjäksi ja se poistettiin ensilinjan tehtävistä. Se muutettiin 1. joulukuuta 1924 miinanraivaajaksi ja alus poistettiin palveluksesta 1. huhtikuuta 1928.
Grignardin reagenssi

Grignardin reagenssi on organometalliyhdiste, joka koostuu alkyyli- tai aryylimagnesiumhalidista. Yhdiste on saanut nimensä kehittäjänsä Victor Grignardin mukaan.
Kun alkyyli- tai aryylihalidi (RX) reagoi magnesiumin (Mg) kanssa vedettömässä ja alkoholittomassa dietyylieetterissä tai tetrahydrofuraanissa, tuloksena on organometalliyhdiste, jota yleisesti nimitetään Grignardin reagenssiksi (RMgX). Alkyyli on alkaanista muodostunut tyydyttynyt hiiltä ja vetyä sisältävä yhdisteen osa. Aryyli on aromaattisesta yhdisteestä syntynyt yhdisteen osa. Halidi on esimerkiksi kloridi, bromidi tai jodidi.
RX + Mg → RMgX
Reagenssin spesifi nimi noudattaa muotoa alkyyli- tai aryylimagnesiumhalidi reagenssin alkyylin, aryylin ja halidin mukaan, esimerkiksi CH₃MgI on nimeltään metyylimagnesiumjodidi.
Magnesium liittyy alkyylin tai aryylin samaan hiiliatomiin jossa halidi oli aiemmin. Tämän vuoksi alkyyli muilta osin jää koskemattomaksi. Hiili-magnesium -sidoksessa hiili vetää magnesiumin elektroneja puoleensa, joten magnesiumin ja halidin välinen sidos on ioninen ja halidipää on siis negatiivinen. Yhdisteen orgaaninen osa on nukleofiilinen eli sillä on negatiivinen osittaisvaraus.
Liuotineetteri näyttelee merkittävää osaa reagenssin rakenteessa sen stabiloivan vaikutuksen takia. Eetterin on oltava vedetön ja alkoholiton; jos ne ovat läsnä, magnesium reagoi niiden kanssa ja reagenssia ei pääse muodostumaan. Lisäksi Grignardin reagenssi reagoi mm. hapen kanssa ja tästä syystä reagenssi valmistetaan usein typpikaasukehässä.
Grignardin reagenssit ovat tärkeitä ja hyödyllisiä synteesien lähtöaineita. Hiilivetyjä, eettereitä ja tertiäärisiä amiineja lukuun ottamatta melkein kaikki orgaaniset yhdisteet reagoivat Grignardin reagenssin kanssa. Esimerkiksi karbonyyliyhdisteet reagoivat Grignardin reagenssien kanssa muodostaen alkoholeja. Tätä reaktiota kutsutaan Grignard-reaktioksi.
Benji Madden

Elämä

Hän syntyi 11. maaliskuuta 1979 Marylandin Waldorfissa vain viisi minuuttia ennen kaksoisveljeään Joel Maddenia, joka toimii laulajana ja sanoittajana Good Charlottessa. Joelin lisäksi Benjillä on kaksi muuta sisarusta: isoveli Josh, joka toimii DJ:nä Good Charlottessa, ja nuorempi sisko Sarah, jolla on oma bändinsä Her Daily Obsession.
Teini-iässään Benji ja Joel vaihtoivat sukunimensä isänsä 'Combsista' äitinsä sukunimeen 'Madden'. Kerrang!-lehden painoksessa Benji Madden paljastaa omistavansa vielä bändin pakettiauton, jota he käyttivät matkaamiseen bändin ensimmäisille keikoille. Hänellä on monia tatuointeja ympäri kehoaan kunnianosoituksena uskonnolleen. Hän seurusteli perijäkaunotar Paris Hiltonin kanssa. Lisäksi hän toimii PETA:ssa vahvasti eläinten oikeuksien puolustajana.
Benji asuu tällä hetkellä Californian Glendalessa – samalla kadulla kuin veljensä Joel.
Benji esiintyi vuonna 2007 MTV Cribsissä. Good Charlotte esiintyi Helsingissä 3.4.2008. Benji Madden teki keikan jälkeen oman DJ-esiintymisen Helsingin Lux-yökerhossa.
Zarah Leander

Alkuvaiheet

Leanderin esiintyjänura alkoi vuonna 1929 Ernst Rolfin kabareekiertueella, jolle hänet oli värvätty kiertueen primadonnan Margit Rosengrenin sijaiseksi. Hän esitti Greta Garbon roolissa kappaleen ”Vill ni se en stjärna?”, josta oli tuleva hänen nimikkolaulunsa. Seuraavana vuonna hän esiintyi neljässä kabareessa Tukholmassa, näytteli elokuvassa ja teki ensimmäiset levytyksensä, joiden joukossa oli versio Marlene Dietrichin tunnetuksi tekemästä kappaleesta ”Falling in Love Again”. Läpimurto tapahtui vuonna 1931 Lehárin operetissa Iloinen leski, jossa hän esiintyi Hanna Glavarin roolissa. Seuraavina vuosina häntä kysyttiin niin Skandinaviaan, Keski-Eurooppaan kuin Hollywoodiinkin, jossa työskenteli siihen aikaan useita muitakin ruotsalaisia näyttelijöitä ja ohjaajia. Kahden kouluikäisen lapsen äitinä hän ei pitänyt Hollywoodia sopivana vaihtoehtona, vaan lähti töiden perään Manner-Eurooppaan. Kansainvälisenä läpimurtona oli Ralph Benatzkyn operetti Axel an der Himmelstür, jota esitettiin Wienin Theater an der Wienissä vuonna 1936.

Ura Saksassa

Seuraavana vuonna hän teki ensimmäisen elokuvaroolinsa Saksassa. Kansallissosialistisen Saksan Universum Film AG -yhtiölle tehtyjä, melodramaattisiksi luokiteltavia elokuvia kertyi yhteensä kymmenen. Lisäksi hän teki lukuisia suosittuja levytyksiä Saksassa, joukossa kappaleet ”Ich steh’ im Regen”, ”Ich weiss es wird einmal ein Wunder gescheh’n”, ”Nur nicht aus Liebe weinen” ja ”Der Wind hat mir ein Lied erzählt”. Leanderin hyvä saksan kielen taito perustui Riian-vuosiin, jolloin hän oli opiskellut laulua.

Toisen maailmansodan jälkeen

Leander palasi Ruotsiin vuonna 1943, mutta häneen suhtauduttiin kylmäkiskoisesti monen vuoden ajan, koska hän oli työskennellyt natsien palveluksessa. Hänen uransa saattoi jatkua Ruotsissa vasta 1950-luvun puolella.
Sittemmin Leander teki konttoritöitä Tukholmassa. Hän esiintyi useasti myös Suomessa ja järjesti jäähyväiskiertueensa vuonna 1973. Hän jäi eläkkeelle viihdemailmasta vuonna 1981. Samana vuonna hän kuoli Tukholmassa aivohalvaukseen.

Yksityiselämä

Zarah Leander oli naimisissa kolmesti: näyttelijä Nils Leanderin, lehtimies Vidal Forsellin ja viimeksi suomalaistaustaisen pianisti-kapellimestarin Arne Hülphersin (1904–1978) kanssa. Hänen kaksi lastaan, Göran ja Boel, olivat syntyneet ensimmäisestä avioliitosta Nils Leanderin kanssa.
Magnus Kahnberg

Seuraura

Kahnbergin kasvattajaseura on Kållereds SK. Hän kuitenkin pelasi ensimmäiset miesten pelinsä II-divisioonajoukkue Mölndal Hockeyssä kaudella 1996–1997. Kahnberg siirtyi seuraavaksi kaudeksi Frölunda HC:n J20-junioreihin. Hän sijoittui kaudella 1998–1999 tehoilla 23+18=41 J20 SuperElitin maalipörssissä kolmanneksi ja pistepörssissä kuudenneksi. Kaudella 1999–2000 Kahnberg voitti koko J20 SuperElitin piste- ja maalipörssin tehoilla 45+21=66 sekä tehotilaston lukemalla +49. Hänen maalimääränsä on koko sarjan yhden kauden ennätys runkosarjassa. Kahnberg voitti myös J20 SuperElitin mestaruuden. Samalla kaudella hän debytoi myös Elitserienissä, jossa pelejä kertyi neljä. Carolina Hurricanes varasi Kahnbergin seitsemännellä kierroksella numerolla 212 NHL:n varaustilaisuudessa 2000. 
Kausi 2000–2001 oli Kahnbergin tulokaskausi Elitserienissä ja se toi hänelle 50 runkosarjaottelussa tehot 8+6=14. Kahnberg voitti Ruotsin-mestaruuden vuosina 2003 ja 2005 sekä hopeaa vuonna 2006, mutta Kahnbergin pisteiden valossa paras kausi oli 2003–2004, jolloin hän voitti tehoilla 33+16=49 koko Elitserienin piste- ja maalipörssin. Hän teki myös eniten voittomaaleja runkosarjassa yhdeksällä osumallaan. Kahnberg muodosti kyseisellä kaudella Frölundassa tunnetun "Dragkedjanin" Joel Lundqvistin ja Jari Tolsan kanssa. Hänet palkittiin kauden päätteeksi Elitserienin arvokkaimpana pelaajana Guldhjälmenillä ja valittiin Ruotsin tähdistökentälliseen.
Kahnbergin oikeudet kaupattiin St. Louis Bluesiin tammikuussa 2006, jolloin Blues sai myös Michael Zigomanisin, Jesse Boulericen, ensimmäisen kierroksen varausvuoron kesälle 2006 ja neljännen kierroksen varausvuoron kesälle 2007. Vaihdossa Hurricanes sai Doug Weightin ja Erkki Rajamäen. Kahnberg siirtyi kaudeksi 2006–2007 vuoden mittaisella tulokassopimuksella St. Louis Bluesin organisaatioon. Hän pelasi Bluesin farmijoukkue Peoria Rivermenissä, AHL:ssä 17 ottelua, kunnes palasi kesken kauden Frölunda HC:hen joulukuussa 2006 kolmivuotisella sopimuksella.
Maaliskuussa 2009 Kahnberg teki kaksivuotisen sopimuksen Brynäs IF:n kanssa. Kaudella 2009–2010 hän oli 20 osumallaan joukkueen paras maalintekijä Stephen Dixonin kanssa. He sijoittuivat Elitserienin maalipörssissä neljänneksi kolmen muun pelaajan kanssa. Kaudeksi 2011–2012 Kahnberg palasi kaksivuotisella sopimuksella Frölundaan. Näin ollen myös "Dragkedjan" saatiin taas yhteen. Kahnbergin runkosarja jäi kuitenkin vain 29 ottelun mittaiseksi päävamman takia. Kaudella 2012–2013 hän oli tehoilla 11+15=26 Frölundan toiseksi paras pistemies Joel Lundqvistin jälkeen. Helmikuussa 2013 Kahnberg teki kaksivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.
Kaudella 2013–2014 Kahnberg oli tehoilla 18+15=33 Frölundan paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies.

Muuta

Kahnbergin serkku Nicklas Lasu pelaa SM-liigaa Oulun Kärpissä.
KNM Laugen (1918)

Palvelus

KNM Laugen oli edelleen palveluksessa 1. meripuolustusalueen 1. miinalaivueessa päällikkönään E. W. Schramm Saksan hyökätessä Norjaan huhtikuussa 1940.  Alus antautui 14. huhtikuuta Melsomvikissä sisaraluksensa KNM Glommenin kanssa. Saksan laivasto muutti sen ilmatorjunta-aluksensa nimeten sen NKi-05:ksi, mutta se palveli edelleen miinalaivana Hafenschutzflotille Narvikissa. Aluksen nimeksi tuli myöhemmin M22. Euroopan sotatoimien päättyessä Saksan antautumiseen alus palautettiin Norjalle.
Alus palasi Norjan laivaston palvelukseen vanhalla nimellään, kunnes se poistettiin palveluksesta 1948. Alus myytiin 1950 Br. Andalle Stavangeriin. Alus myytiin edelleen 1950 Rosenbergin mekaniske verkstadille Stavangeriin, joka muutti sen rahtialukseksi nimellä SS Rosenberg VI. Alus myytiin romutettavaksi Br. Andalle maaliskuussa 1978, mutta Norjan ilmavoimat lunasti seuraavana vuonna aluksen maalilaivaksi. Se tuhoutui 6. kesäkuuta maalilaivana testattaessa ilmasta maahan ohjuksia Vigdelin ohjusten ampuma-alueella.
Claire Foy

Ura

Foy teki televisiodebyyttinsä jo opiskellessaan Oxford School of Dramassa. Televisiodebyyttinsä jälkeen hän siirtyi teatterin puolelle ja näytteli Royal National Theatressa, Lontoossa. Hän esiintyi myös televisioelokuvassa Terry Pratchett’s Going Postal sekä elokuvassa Musta noita. 
Foy esittää nuorta Britannian kuningatarta Elisabet II:ta Netflixin vuonna 2016 alkaneen The Crown -sarjan pääosassa. Tammikuussa 2017 hänet palkittiin roolistaan Golden Globella ja SAG-palkinnolla.

Yksityiselämä

Foy syntyi Stockportissa ja kasvoi Manchesterissä sekä Leedsissä. Hän oli nuorin perheensä kolmesta lapsesta. Foyn vanhemmat erosivat hänen ollessaan kahdeksanvuotias. Hän opiskeli draamaa Liverpoolin John Mooresin yliopistossa sekä näyttelemistä vuoden pituisessa opinto-ohjelmassa Oxford School of Dramassa. Hän valmistui vuonna 2007 ja muutti ystäviensä kanssa Peckhamiin, Lontooseen.
Foy tapasi puolisonsa, näyttelijä Stephen Campbell Mooren, Mustan noidan kuvauksissa. Heillä on tytär, joka syntyi hiukan ennen The Crownin ensimmäisen kauden kuvauksia.
Erik Højsgaard

Erik Højsgaard (s. 1954 Aarhus) on tanskalainen säveltäjä. Hän opiskeli Per Nørgårdin johdolla sävellystä Aarhusin kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa vuosina 1973–8 ja sai diplominsa vuonna 1978. Lisäksi hän opiskeli säveltapailua ja solmisaatiota Tanskan kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa Kööpenhaminassa, jossa hän sai diplomin vuonna 1984.
Højsgaardista tuli vuonna 2002 Tanskan kuninkaallisen musiikkiakatemian professori. Hän on lisäksi toiminut muun muassa Kongegaard-säätiön hallituksen jäsenenä.
Højsgaardin tuotantoon kuuluu muun muassa kaksi sinfoniaa, konsertot pianolle ja sellolle sekä ooppera Don Juan vender tilbage fra krigen. Hänen muita teoksiaan ovat Fragment kamariorkesterille, kamarimusiikkiteokset, kuten kaksi jousikvartettoa sekä teokset soolosoittimille, kuten C’est la mer mêlée au soleil kitaralle ja Épreuve harmonikalle.
Georgia Guidestones

Georgia Guidestones on vuonna 1980 paljastettu, tuntemattomien tekijöiden ja rahoittajien pystyttämä iso graniittimonumentti Yhdysvalloissa Georgian osavaltion Elbertin piirikunnassa. Monumenttiin on kirjoitettu opastava viesti kahdeksalla nykykielellä. Lyhyempi viesti on kirjoitettu rakennelman yläosaan neljällä muinaisella kielellä. Nämä kielet ovat babylonia, klassinen kreikka, sanskriitti ja egyptiläiset hieroglyfit.
Rakennelmaa on joskus kutsuttu Amerikan Stonehengeksi. Se on 5,87 metriä korkea ja rakennettu kuudesta graniitinkappaleesta, jotka painavat yhteensä yli 110 tonnia. Pylväsmäinen osa seisoo keskellä, neljä tekstiä sisältävää pystylaattaa ovat sen ympärillä ja ylin kivilaatta lepää vaakasuorassa asennossa näiden viiden kivilaatan päällä. Pystylaatat on järjestetty astronomisesti. Maassa jonkin matkan päässä rakennelmasta länteen on erillinen kivilaatta, jossa kerrotaan hieman rakennelman historiasta ja tarkoituksesta.
Namtar

Namtar oli Mesopotamian mytologiassa ruton ja kohtalon jumala. Namtar on manalan jumalatar Ereškigalin ja tuulen jumala Enlilin poika.
Kun ihmisten kaupungit kasvoivat, niiden melu alkoi häiritä jumalia. Silloin Enlil lähetti Namtarin maan päälle. Ruttojumala kuitenkin häkeltyi hänelle osoitetuista uhrilahjoista eikä uskaltautunut ihmisten eteen.
Namtarin nimi merkitsee sumeriksi "se joka on leikattu pois" ja sumerien ajattelussa se tarkoittaa kohtalon henkilöitymää. Namtar nähtiin Ereškigalin sanansaattajana, joka tuo kuoleman kuolevaisille.
Pariisin salonki

Pariisin salonki (ransk. Salon de Paris) on Académie des beaux-artsin (taideakatemia) virallinen taidenäyttely.
Kuninkaan vahvistama ranskalainen taiteensuosimislaitos Académie royale de peinture et de sculpture (Kuninkaallinen maalaustaiteen ja kuvanveiston akatemia), joka on Ranskan kaunotaiteiden akatemian yksi osasto, piti vuonna 1673 ensimmäisen puolijulkisen näyttelyn Salon Carréssa. Vuodesta 1725 Salonki järjestettiin Louvren palatsissa, ja silloin se tuli tunnetuksi nimellä Salon de Paris.
Salongin alkuperäinen tarkoitus oli esitellä École des Beaux-Artsista valmistuneiden taiteilijoiden töitä. Koulun oli perustanut Ranskan pääministeri kardinaali Mazarin vuonna 1648. Salongilla oli merkittävä vaikutus Ranskan kulttuurielämään. Näyttely Salongissa oli ainakin seuraavan 200 vuoden ajan tärkeä jokaiselle taiteilijalle, joka halusi menestyä Ranskassa. Salongissa pidetty näyttely tarkoitti kuninkaallista hyväksymistä.
Vuonna 1737 näyttelyt muuttuivat julkisiksi, ja alkuun niitä pidettiin vuosittain, myöhemmin joka toinen vuosi parittomina vuosina. Ne alkoivat kuningas Ludvig IX:n kunniaksi vietettynä juhlapäivänä 25. elokuuta ja kestivät muutamia viikkoja. Kun näyttelytoiminta säännöllistyi ja muuttui julkiseksi, Salongin asemaa ei enää asetettu kyseenalaiseksi.
Salongissa oli esillä maalauksia koko seinän mitalta ja joka sentin täydeltä. Maalausten keskinäisen kilpailun takia taiteilijat saivat aiheita uusille maalauksille, kuten Pietro Antonio Martinin teokselleen Salonki vuonna 1785. Salongin painetut näyttelyluettelot ovat taidehistorioitsijoille tärkeitä lähteitä. Lehdissä julkaistut näyttelyistä kirjoitetut arviot olivat nykyaikaisen taidekritiikin alku.
1800-luvulla ajatus julkisesta Salongista laajeni vuosittaiseksi valtion rahoittamaksi uusien maalausten ja veistosten jurytetyksi näyttelyksi, joka pidettiin suurissa kauppahalleissa. Avajaisillan juhla oli merkittävä seurapiiritapahtuma ja juhla, josta lehdet saivat aihetta pilapiirroksiin.
Impressionistimaalarit eivät kuitenkaan saaneet töitään riittävästi esille, ja syntyneen hälyn vuoksi Napoleon III perusti näyttelyn Salon des Refusés (Hylättyjen salonki), jossa olivat esillä Salongin sinä vuonna hylkäämät teokset. Näyttely avattiin 17. toukokuuta 1863, jolloin avantgardismin katsotaan syntyneen. Impressionistit pitivät useina vuosina omia näyttelyjään. Vuonna 1881 Salonki menetti valtion rahoituksen, jolloin eräs taiteilijaryhmä perusti Société des artistes françaisin (Ranskan taiteilijaseura), joka otti näyttelyn pitämisen vastuulleen.
Vastauksena monien taiteilijoiden silloisiin ajatuksiin järjestön byrokraattisuudesta ja vanhoillisuudesta, ryhmä maalareita ja kuvanveistäjiä, johtajinaan Pierre-Auguste Renoir ja Auguste Rodin, perusti vuonna 1903 Salon d’Automnen (Syyssalonki).
A Sorta Fairytale

Taustaa

A Sorta Fairytale on Amosin vuonna 2002 ilmestyneen Scarlet's Walk -albumin toinen kappale. Scarlet's Walk on konseptialbumi, joka kertoo Scarlet-nimisen nuoren naisen elämästä ja matkasta ympäri Yhdysvaltoja.
Amos on sanonut, että kappaleessa Scarlet luulee löytäneensä sielunkumppanin tapaamastaan miehestä. He ajavat autolla 101-valtatietä San Fransciscoon ja heillä menee hyvin kunnes he tajuavat, että toinen ei ole sitä mitä on luullut. "Kyse ei ole siitä, etteikö suhteessa olisi tarpeeksi rakkautta vaan siitä ettei tiedä miten saisi sen toimimaan" Amos selittää kappaleen merkitystä. Toisaalta hän sanoo myös kappaleen kertovan siitä, että toiset tulevat ja lähtevät ihmisen elämästä, mutta heitä kantaa silti mukanaan sydämessään.
Pyhä sydän

Pyhä sydän (lat. Sacrum Cor, ital. Sacro Cuore, ransk. Sacré-Cœur, saks. Heiliges Herz) tarkoittaa Jeesuksen ruumiillista sydäntä, jota katolisessa kirkossa palvotaan Jeesuksen ihmisiä kohtaan tunteman rakkauden symbolina. Palvonnasta on merkkejä jo keskiajan saksalaisessa mystiikassa, mutta varsinaisena palvonnan alkajana pidetään ranskalaista salesilaisnunnaa pyhää Marguerite-Marie Alaquoquea (1647–1690) ja hänen näkyjään 1673–1675. Paavit edistivät palvontaa varsinkin 1700-luvulla. Paavi Klemens XIII hyväksyi Pyhän sydämen juhlan 1765 ja Leo XIII lisäsi juhlan arvoa 1899, sekä omisti samana vuonna maailman pyhälle sydämelle. Monissa katolisissa kirkoissa on kuvia, joissa Jeesus kantaa orjantappurakruunun ympäröimää sydäntään. Pyhän sydämen juhlapyhää vietetään 3. perjantaina helluntain jälkeen, päivää ennen Jeesuksen äidin Neitsyt Marian tahrattoman sydämen muistopäivää. Katolisen kirkon lisäksi Jeesuksen sydäntä kunnioitetaan myös vanhakatolisessa, anglikaanisessa ja luterilaisessa kirkossa. Jeesuksen sydäntä kunnioitetaan nimenomaan pyhänä, kun sitä vastoin esimerkiksi hänen äitinsä Neitsyt Marian sydäntä kutsutaan tahrattomaksi. Kesäkuu on omistettu Jeesuksen pyhälle sydämelle. Pyhimyksiä, jotka tunnetaan hartaudesta pyhää sydäntä kohtaan ovat pyhä Bonaventura, pyhä Gertrude, pyhä Katariina Sienalainen, pyhä Jean Eudes ja pyhä Marguerite-Marie Alaquoque.

Historia

Vaikka Jeesuksen ristinkuoleman yhteydessä avautunutta kylkeä ja siitä evankelista Johanneksen mukaan virrannutta verta ja vettä mietiskeltiin jo varhaisina vuosisatoina, ei ole merkkiä siitä, että itse Jeesuksen haavoittunutta sydäntä oltaisiin palvottu mitenkään ensimmäisten kymmenen vuosisadan aikana. 1000- ja 1100-luvuilla hartaus kehittyi benediktiinisten ja sisterssiläisten luostareiden ilmapiirissä sekä 1200-luvulta 1500-luvulle sitä levitettiin, vaikka se ei vaikuttanut kehittyneen itsessään. Esimerkiksi fransiskaanien, dominikaanien ja kartusialaisten keskuudessa oli esimerkkejä sen harjoittamisesta. Se kuitenkin pysyi yksityisenä hartautena. Mystikot ja hurskaat ihmiset, kuten pyhä Francis Borgia, pyhä Peter Canisius, pyhä Aloysius Gonzaga ja pyhä Alphonsus Rodriguez harjoittivat sitä. 1600-luvulla pyhä Jean Eudes teki yksityisestä hartaudesta julkisen, kunnioitti sitä hetkipalveluksella ja laati sille juhlan. Samalla vuosisadalla pyhän Marguerite-Marie Alaquoquen oletetusti Jeesukselta saamat ilmestykset uudistivat hartautta ja aloittivat niin sanotun yhdeksän ensiperjantain hartauden, joiden seuraajille on annettu myös erityiset 12 lupausta.
Osuuspankki (yhtiömuoto)

Osuuspankki (lyhenne op) on yhtiömuoto, jolla harjoitetaan osuuskuntamuotoista luottolaitos- ja pankkitoimintaa. Osuuspankin asiakkaat voivat liittyä sen jäseniksi, jolloin he omistavat osuuden pankista. Osuuspankit eroavat liikepankeista ja säästöpankeista yhtiömuodon ja myös osuustoiminnallisuuden osalta.

Osuuskassoista osuuspankeiksi

Vuoden 1970 alussa uuden pankkeja koskevan lainsäädännön  voimaan tullessa osuuskassat muuttuivat osuuspankeiksi. Hallituksen pyrkimyksenä oli saada kaikille pankkilaitostyypeille – osuuspankeille, säästöpankeille ja liikepankeille – samantapaiset vaatimukset ja velvollisuudet. Muutoksia tuli mm. osuuspankkien sääntöihin, omistussuhteisiin, vakavaraisuuteen, vakuusrahastoon ja kiinteistöomistukseen. Muutoksen yhteydessä Osuuskassojen Keskus Oy:stä tuli Osuuspankkien Keskuspankki Oy (OKO), Osuuskassojen Keskusliitosta Osuuspankkien Keskusliitto ja Osuuskassajärjestöstä Osuuspankkijärjestö.
Osuuspankkien ensimmäisenä toimintavuonna 1970 Suomessa oli 445 osuuspankkia.
Osuuspankkien haasteena oli 1970-luvulla heikko vakavaraisuus. Vakavaraisuusvaatimus 2 % asetettiin vuonna 1970, ja se tuli täyttää 10 vuoden kuluessa. Tuolloin osuuspankkien yhteenlaskettu vakavaraisuus oli 1,6 %. 1970-luvun lopulla päästiin jo 2,8 prosenttiin, mutta yksittäisillä pankeilla oli ongelma täyttää lain vaatimukset. 1980-luvun mittaan tilanne parani.
Osuuskassojen toiminnan loppuvaiheessa kassojen jäsenyyttä ei enää aktiviisesti markkinoitu uusille asiakkaille. Oltiin jopa tyytyväisiä, että uudet asiakkaat eivät hankeudu jäseniksi, koska heistä olisi voinut tulla uhka vanhoille valtakuvioille. Niinpä osuuspankkien jäsenkunnan ammateissa painottui vielä vuonna 1970 maa- ja metsätalous, vaikka koko asiakaskunta oli jo painottunut palkansaajiin. 1970-luvun mittaan osuuspankeissa kuitenkin hyväksyttiin uusi toiminta-ajatus, jossa maaseudun luotottajista tuli kaikkia asiakasryhmiä palvelevia yleispankkeja. Jäsenyyttä alettiin korostaa. Vuonna 1979 otettiin tavoitteeksi, että täysi-ikäisistä asiakkaista 35 % saataisiin myös jäseniksi.
1990-luvun alussa Suomeen iski pankkikriisi. Se koski myös osuuspankkeja. Tilanne oli synkimmillään vuonna 1993, jolloin tappiollisen tilinpäätöksen näytti 44 osuuspankkia, 14 % kaikista. Suurimman tappion teki Suur-Helsingin Osuuspankki. Ryhmän pelasti lamasta se, että edullisesti kehittynyt ottolainaus piti rahoituskatteen kunnossa. Talletuksia saatiin alueilta, joilla asiakkaiden korkotietoisuus ei ollut vahva, vaan he tyytyivät alhaisiin talletuskorkoihin. Suomen Säästöpankin osien ostolla oli myös positiivinen vaikutus. Osuuspankkien yrityskuva pysyi hyvänä pankkikriisivuosinakin ja pahimman kilpailijan, säästöpankkien, vaikeudet työnsivät asiakkaita osuuspankkileiriin. Laman lopputuloksena osuuspankkien markkinaosuus nousikin lähes viidellä prosenttiyksiköllä yli 34 prosenttiin. Osuuspankeista tuli Suomen suurin pankkiryhmä vuosiksi 1991–1996. Kaikesta huolimatta 50 osuuspankkia ajautui lamassa niin suuriin vaikeuksiin, että ne tarvitsivat osuuspankkiryhmän keskinäistä talousapua.