google/wiki40b huggingface dataset:
Curt Wasastjerna

Curt Gustaf Victor Wasastjerna (15. heinäkuuta 1918 Turku – 12. toukokuuta 1998 Vaasa) oli suomalainen lääkäri.
Wasatjernan vanhemmat olivat hovioikeudenneuvos Victor Waldemar Wasastjerna ja Ebba Hildegard (Hildi) Öhrbom. Hänen puolisonsa oli Pia Maria Linquist, taiteilija Rurik Lindquistin tytär. Wasastjerna tuli ylioppilaaksi Turun ruotsalaisesta lyseosta 1935, valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1945 ja väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1951. Sisätautien erikoislääkärin pätevyyden hän sai 1950 ja oli sisätautien dosentti Helsingin yliopistossa vuodesta 1956. Wasastjerna työskenteli Vaasan keskussairaalan ylilääkärinä 1956–1967 ja 1976–1982 ja Helsingin IV klinikalla 1967–1968. Vuosina 1968–1975 Wasastjerna toimi Kivelän sairaalassa, vuodesta 1972 ylilääkärinä. Helsingin yliopiston apulaisprofessori hän oli 1975–1976 III sisätautien klinikalla. Hänen tieteellinen työnsä käsitteli veritauteja, sytologiaa ja immunologiaa ja hän oli keskeisessä asemassa luotaessa Suomessa leukemian diagnosointia ja hoitoa. Professorin arvonimen Wasastjerna sai 1973. Sotilasarvoltaan Wasastjerna oli lääkintäluutnantti (1941).
Florence Foster Jenkins

Teatteri ja elokuva

Chris Ballancen Jenkins-näytelmää esitettiin vuonna 2001 Edinburgh Fringe -taidefestivaaleilla.
Peter Quilterin kirjoittama Jenkins-komedia Suurenmoista sai Suomen-ensi-iltansa lokakuussa 2006 Helsingin kaupunginteatterissa, pääosassa Riitta Havukainen. Syksyllä 2009 näytelmä sai ensiesityksensä Åbo Svenska Teaterissa, pääroolissa Pirkko Mannola. Näytelmän kantaesitys oli Lontoossa vuonna 2005.
Stephen Frearsin ohjaamassa elokuvassa Florence (2016), Jenkinsiä näyttelee Meryl Streep. Xavier Giannolin komediaelokuva Marguerite (2015) noudattaa Jenkinsin tarinaa löyhästi. Aikakausi on sama, 1920-luku, mutta ympäristönä on Ranska, ja tarinassa Marguerite on vakuuttunut kyvyistään. Elokuva on saanut lukuisia palkintoja.
Kulttuurirelativismi

Kulttuurirelativismi on näkemys, jonka mukaan ihmisyksilön tekoja ja käsityksiä tulee tarkastella ja arvostella yksilön oman kulttuurin kautta. Ajattelutavan tiettävästi varhaisin akateeminen esittäjä oli antropologi Franz Boas, joka tosin ei itse käyttänyt termiä kulttuurirelativismi. Boas kirjoitti vuonna 1887: ”Sivilisaatio ei ole absoluuttista, vaan – – suhteellista ja – – omat käsityksemme ovat tosia vain oman sivilisaatiomme puitteissa.”
Kulttuurirelativistinen ajattelutapa esittää, että erilaiset kulttuurit ovat samanarvoisia ja että esimerkiksi vallitseva moraali riippuu kulttuurisista tekijöistä. Jos moraali on lähtöisin kulttuurista ja kietoutunut siihen, kulttuuri myös sitoo moraalia. Universaalia moraalia ei kulttuurirelativistien mukaan ole olemassa.
Sohvi Reijonen

Sofia (Sohvi) Elisabeth Reijonen (14. helmikuuta 1864 Nurmes – 13. lokakuuta 1930) oli suomalainen opettaja, rehtori ja kirjallisuuden suomentaja.
Reijonen toimi Värtsilän Suomalaisen Reaaliyhteiskoulun rehtorina 1907–1908.
Reijonen suomensi erityisesti lapsille ja nuorille tarkoitettua kirjallisuutta.
Ines Lutz

Ines Arabella Lutz (15. kesäkuuta 1983 München) on saksalainen näyttelijä.

Elämä

Ines Lutz varttui kotiseudullaan Münchenissä, mutta kävi lukion St. Claire Collegessa Oxfordissa, Britanniassa. Siellä hänen pääaineenaan oli näytteleminen. Koulunsa päätettyään Lutz palasi takaisin Saksaan, jossa hän näytteli sarjassa "Lindenstraße" Franziska Benneriä 2001–2005 ja palasi hetkeksi sarjaan vuonna 2009. Vuodesta 2006 vuoteen 2009 hän kävi koulua Essenissä Folkwang-Hochschulessa. 2011–2012 hän näytteli saksalaisessa saippuasarjassa Lemmen viemää Theresa Burgeria. Vuodesta 2013 hän on näytellyt roolia "Anne Meierling" sarjassa Vuoristolääkärit (Der Bergdoktor).
Rauhanajo

Rauhanajo (saks. Friedensfahrt, tšek. Závod Míru, puol. Wyścig Pokoju, ransk. Course de la Paix) oli vuosittain toukokuussa järjestetty pyöräilytapahtuma. Perinteisesti kilpailu järjestettiin Saksassa, Puolassa ja Tšekissä, mutta loppuvuosina kilpailu vieraili myös muissa maissa. Kilpailu kuului UCI Europe Tour -sarjaan.
Ensimmäisen kerran kilpailu järjestettiin vuonna 1948, jolloin pidettiin kaksi kilpailua: toinen Varsovasta Prahaan ja toinen Prahasta Varsovaan. Varsovan ja Prahan välisen kilpailun voitti August Prosinek ja Prahan ja Varsovan välisen kilpailun Alexander Zoric. Kylmän sodan aikana kilpailu tunnettiin ”idän Ranskan ympäriajona”.
Itäblokin maista tulevien ajajien ei sallittu kilpailla ammattilaisina, joten kilpailu järjestettiin amatöörikilpailuna. Kilpailu houkutteli kommunistimaiden parhaita ajajia, mutta myös vierailevia ei-kommunistisia maita edustavia joukkueita. Pääsääntöisesti kommunistimaiden edustajat hallitsivat kilpailua, mutta vuonna 1952 britti Ian Steel voitti kilpailun ja brittiläinen joukkue British Leaque of Racing Cyclists voitti joukkuekilpailun.
Erityiseksi muodostui Kiovasta vain kymmenen päivää Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden jälkeen käynnistynyt vuoden 1986 Rauhanajo, johon akuutin säteilyvaaran vuoksi kieltäytyivät osallistumasta kaikki läntiset joukkueet Ranskaa lukuun ottamatta sekä Romania ja Jugoslavia. Korvikkeeksi suostuteltiin viime hetkellä Suomen joukkue, jonka ei ollut alun perin ollut tarkoitus lainkaan osallistua mutta joka oli tuolloin läheisessä suhteessa Neuvostoliittoon seuraavana alkamassa olleen yhteisen Itämeren ystävyysajon vuoksi.
Vuonna 1980 kilpailun voitti Sergei Sukhoruchenkov, joka voitti samana vuonna olympiakultaa maantieajossa Moskovan olympialaisissa.
Kilpailun menestyneimpiä ajajia olivat Puolan Ryszard Szurkowski ja Itä-Saksan Uwe Ampler, jotka voittivat kilpailun neljä kertaa. Eniten voittoja on Steffen Wesemannilla, joka voitti kilpailun viidesti.
Kylmän sodan päättymisen jälkeen kilpailu menetti nopeasti merkitystään, kun entistä tarvetta amatöörikilpailulle ei enää ollut. Vuonna 2005 kilpailua ei järjestetty lainkaan ja vuoden 2006 kilpailu osoittautui toistaiseksi viimeiseksi. 13.–20. toukokuuta 2006 järjestetty kilpailu alkoi Itävallan Linzistä ja eteni Tšekin kautta Saksaan Hannoveriin.
100 Greatest Britons

100 Greatest Britons oli Britannian yleisradioyhtiö BBC:n syksyllä 2002 järjestämä kilpailu, jossa katsojat saivat valita äänestämällä ”historian merkittävimmät britit”. Kymmenen eniten ääntä saanutta henkilöä esiteltiin sen jälkeen Great Britons -nimisessä television dokumenttisarjassa. Ohjelman formaatti kopioitiin seuraavina vuosina useisiin maihin. Suomessa Yleisradio järjesti vuonna 2004 vastaavan äänestyksen nimellä Suuret suomalaiset.
100 Greatest Britons -äänestyksen loppukilpailussa annettiin kaksi miljoonaa ääntä ja sen voitti pääministeri Winston Churchill (1874–1965). Kymmenen kärkeen sijoittuivat myös insinööri Isambard Kingdom Brunel, Walesin prinsessa Diana, luonnontieteilijä Charles Darwin, näytelmäkirjailija William Shakespeare, tiedemies Isaac Newton, kuningatar Elisabet I, muusikko John Lennon, amiraali Horatio Nelson ja lordiprotektori Oliver Cromwell.
Karhu-Korhosen kirjasto

Karhu-Korhosen kirjasto (myös Jäkäläpään kulttuurikeskus) on Inarin kunnassa Lemmenjoen kansallispuiston Jäkäläpään tunturilla sijaitseva pieni kirjasto, joka palvelee alueella toimivia kullankaivajia ja siellä liikkuvia matkailijoita. Kirjasto sijaitsee kansallispuistossa kulkevan Kultareitti-vaellusreitin varrella kultakaivantoja palvelleen Jäkäläpään lentopaikan huoltorakennuksessa, joka on jäänyt vähemmälle käytölle mönkijöiden yleistymisen myötä. Kirjastolla on sivutoimipiste noin kuuden kilometrin päässä sijaitsevalla Martin Iskon palo -tunturilla, missä kirjastorakennus on niin ikään entinen erämaalentopaikan huoltorakennus. Suomen syrjäisimmäksi nimitetty kirjasto on kaksihuoneinen rakennus, joista vasemmanpuoleisessa on noin 25 hyllymetrinen, muutamasta tuhannesta niteestä koostuva kirjakokoelma. Kirjaston peruskokoelma on Oulun kaupunginkirjastolta lahjoituksena saatuja poistoja, ja se on myöhemmin laajentunut alueen kullankaivajien jättämillä teoksilla. Oikeanpuoleinen huone on kirjaston lukusali, jossa sijaitsi aiemmin lentopaikan erämaapuhelin.
Oululainen kultaseppä Janne Kannisto kunnosti molemmat rakennukset kirjastoiksi vuonna 2002. Projekti oli 80-vuotislahja Lemmenjoella pitkällisesti kullankaivajana toimineelle Yrjö  ”Karhu” Korhoselle.
Ruunaanjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1 250 hehtaaria eli 12,5 km². Se on 13,3 kilometriä pitkä ja 1,9 kilometriä leveä. Järven selkä on melko avoin, mutta sen kaakkoispuoliskossa on saaria. Järvessä on laskettu olevan yhteensä 25 saarta. Suurin saari on Suusaari, jonka pinta-ala on 20 hehtaaria. Se on 900 metriä pitkä ja 430 metriä leveä. Sen ympärillä on 350 metriä pitkä Tiaisen saari sekä yksitoista pienempää saarta. Järven eteläpäässä sijaitsee 400 metriä pitkä Kotasaari ja pieni Kuikkasaari. Pohjoispäässä järveä sijaitsevat kuin jonossa Vahtisaaret, Vihtasaari, Koirasaari, Juuppulasaari ja 700 metriä pitkä Marjosaari. 
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 51 miljoonaa m³ eli 0,051 km³. Järven keskisyvyys on 4,1 metriä ja suurin syvyys on 22,5 metriä. Järvenselällä voi silti olla vain metrinkin syvää.
Järven rantaviivan pituus on 45 kilometriä. Sen rannat ovat pääasiassa matalaa metsämaata, jota pienet suoalueet katkovat. Järven kaakkoispäässä jokien suistoissa on avosuota. Järvelle erottuu korkea mäki Ruunaanvaara, joka kohoaa 65 metriä järven vedenpintaa korkeammalle. Järvellä on yhden kiinteän asunnon lisäksi muutama vapaa-ajan asunto.

Suojelualue

Järven rantoja on liitetty Ruunaan suojelualueeseen, jossa voi rajoitetusti retkeillä. Suojelualueen eteläpuolella on tämän lisäksi Ruunaan retkeilyalue.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Vuoksen vesistössä (vesistöaluetunnus 04) Pielisen reitin valuma-alueen (04.4) Ruunaanjoen valuma-alueella (04.49), jonka Ruunaanjärven alueeseen (04.492) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 139,1 metriä mpy.
Vesistön valuma-alue saa pääosan vedestänsä Venäjän puolella olevista vesistöalueista, jotka laskevat Suomen puolelle Lieksanjokea pitki. Lieksanjoki työntyy Säynäsemän (165 ha) läpi ja laskee Ruunaanjärveen Mätäsjokea myöten. Järven kaakkoispäähän laskee kaksi jokea Suurijoki ja Särkkäjoki. Ne ovat pienten Suurjoen valuma-alueen (04.495) ja sitä hieman suuremman Särkkäjoen valuma-alueen (04.494) laskujokia. Pieni laskuoja on Muorinpuro. Järven luoteispää on nimeltään Oinasjärvi, joka laskee Polvijärveen (356 ha). Sen laskujoki on myös nimeltään Lieksanjoki. Järven pohjoispäästä on kaivettu uittokanava suoraan Lieksanjokeen.
Ruunaanjärven lähialueella on muutama yli hehtaarin kokoinen järvi tai lampi, joka laskee suoraan tai välillisesti järveen. Niistä huomattavimpia ovat Lietejärvi (34 ha) ja Muorinlampi (11 ha).
Pirttijärvi (Rauma)

Maantiede

Lähes umpeen kasvaneen suojärven pinta-ala on 3,0 hehtaaria ja sen pituus on 550 metriä. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkuunsa noin 6 kilometriä pitkä Lapinjokeen hieman Hautjärven yläpuolelle laskeva  Leppäjärvenoja. Järven rantaviiva on 680 metriä pitkä ja ranta on pääosin avosuota.

Luonto

Järvessä viihtyy ainakin jokirapu, hauki ja ahven, jotka ovat alkuperäisiä lajeja, sekä suutari, joka on istutettu laji.
Go-Nara

Taustaa

Go-Nara oli Go-Kashiwabaran toinen poika. Hänen äitinsä oli Fujiwara Fujiko. Go-Nara nousi keisariksi isänsä kuoltua vuonna 1526 ja oli vallassa 31 vuotta. Hän kuoli vuonna 1557, jolloin hänen vanhin poikansa Ōgimachi peri vallan.
Gustaf Adolf Langenskiöld

Gustaf Adolf Langenskiöld (6. marraskuuta 1852 Pietari – 13. kesäkuuta 1931 Helsinki) oli suomalainen senaattori, valtiopäivämies ja hovioikeuden asessori.
Langenskiöldin vanhemmat olivat senaattori, salaneuvos, vapaaherra Karl Fabian Theodor Langenskiöld ja Maria Magdalena af Björkstén. Hän pääsi ylioppilaaksi 1869 Helsingin yksityislyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa ylemmän oikeustutkinnon 1875. Langenskiöld sai varatuomarin arvon 1877.
Langenskiöld oli Viipurin hovioikeudessa kanslistina 1878–1884 ja notaarina 1884–1887, Raaseporin tuomiokunnan tuomarina 1887–1889 sekä Viipurin hovioikeuden asessorina 1889–1897. Hän oli Suomen senaatin oikeusosastolla senaattorina 1897–1900 ja toimi sen jälkeen asianajajana Helsingissä 1900–1907.
Langenskiöld oli Pohjoismaiden Osakepankin julkisena asiamiehenä 1894–1897 ja 1907–1917 sekä Kymin Oy:n hallintoneuvoston varapuheenjohtajana 1908–1918 ja puheenjohtajana 1918–1929.
Langenskiöld osallistui säätyvaltiopäiville ritariston ja aatelin edustajana 1882–1897 sekä 1900–1906. Hän oli Viipurin kaupunginvaltuuston jäsenenä 1893–1895. 
Langenskiöld oli naimisissa 1883–1923 Ida Rosida Zilliacuksen (k. 1923) kanssa jonka isä oli senaattori Henrik Wilhelm Johan Zilliacus.
Euenos

Euenos (lat. Evenus) viittaa kahteen eri hahmoon kreikkalaisessa mytologiassa.

Aitolialainen prinssi

Euenos oli aitolialainen prinssi. Hesiodos sanoo hänen olleen Okeanoksen ja Tethyksen poika. Muissa lähteissä isäksi mainitaan Ares ja äidiksi Apollodoros mainitsee Demodiken ja Plutarkhos Steropen.
Euenos sai Alkippen kanssa tyttären, Marpessan. Marpessan vartuttua naiseksi Idas ryösti tämän vaimokseen, jolloin Euenos lähti ajamaan heitä vaunuillaan takaa. Idas oli kuitenkin saanut Poseidonilta siivekkäät vaunut, eikä Euenos tavoittanut enää tytärtään. Saavuttuaan Lykormasjoelle Euenos surmasi hevosensa ja heittäytyi jokeen kuolemaan. Euenos muuttui kuitenkin kuolemattomaksi jokijumalaksi, ja Évinosjoki kantaa nykyään hänen nimeään.

Lyrnessoksen kuningas

Euenos oli Lyrnessoksen kuningas ja Selepoksen poika. Akilleus surmasi hänen poikansa Myneen ja Epistrofoksen hyökätessään kaupunkiin.
Gilles de Rais

Gilles de Rais (syyskuu 1405 – 26. lokakuuta 1440 Nantes) oli ranskalainen sarjamurhaaja, sotilas, aristokraatti ja vähän aikaa kansallissankari. Hänet tuomittiin satojen lasten kiduttamisesta, raiskaamisesta ja murhaamisesta. Yhdessä Erzsébet Báthoryn kanssa häntä on pidetty nykyaikaisten sarjamurhaajien edeltäjänä.

Elämä

Gilles de Rais syntyi Bretagnen ja Poitoun rajalla rikkaaseen Montmorency-Lavalin aatelisperheeseen 1404/1405. 
Vuosina 1427–1435 hän toimi komentajana kuninkaallisessa armeijassa ja oli mukana Jeanne d'Arcin joukoissa 1429. Joskus de Rais'n asemaa Jeanne d'Arcin armeijassa on suurenneltu, mutta todellisuudessa hän komensi vain noin kolmeakymmentä miestä: vastaavia komentajia oli kymmeniä. Hän ei myöskään toiminut Jeanne d'Arcin henkivartijana, kuten joskus on väitetty. Suurin de Rais'n näistä taisteluista saama kunnianosoitus oli puoliseremoniallinen marsalkan arvo, jonka hän sai yhdessä kolmen muun komentajan kanssa kuningas Kaarle VII:n kruunajaispäivänä 1429. 
Vuonna 1435 de Rais eläköityi armeijasta. Näihin aikoihin hän oman todistuksensa mukaan aloitti okkultistiset kokeilut Francois Prelati -nimisen miehen ohjauksessa. Prelati kertoi de Rais'lle, että tämä saisi tuhlaamansa varat takaisin uhraamalla lapsia Barron-nimiselle demonille. Vuonna 1440 de Rais kidnappasi erään pappismiehen, mikä johti Nantesin piispan tutkintaan, jonka yhteydessä de Rais'n vuosien aikana tekemät rikokset paljastuivat. De Rais tunnusti murhat sekä pedofiiliytensä ja homoseksuaalisuutensa, kun häntä uhattiin kiduttaa. De Rais ja hänen apurinsa Henriet ja Poitou teloitettiin Nantesissa 26. lokakuuta 1440.
Ihmisten mieliin de Rais ei silti jäänyt niinkään lastenmurhaajana kuin verenhimoisena Ritari Sinipartana, jonka pelättiin naivan rikkaita naisia ja murhaavan heitä perinnön vuoksi.

Rikokset

Gilles de Rais houkutteli pikkupoikia kartanoonsa, jossa hän raiskasi, kidutti ja silpoi heidät, joi heidän vertaan ja usein masturboi kuolevien uhriensa äärellä. De Rais'n surmaamien lasten määrää ei tarkasti tiedetä: sen arvioidaan olevan 140:n ja 200:n välillä. Uhrit olivat iältään kuuden ja kahdeksantoista välillä ja edustivat molempia sukupuolia: vaikka de Rais suosikin poikia, hän kaappasi myös tyttöjä, mikäli hänen palvelijansa Poitou ja Henriet eivät poikia onnistuneet saamaan.

Lavastusepäilyt

Jotkut ovat epäilleet, että kirkko lavasti de Rais'n murhaajaksi ja kerettiläiseksi, koska halusi hänen maansa. Kirkko ei kuitenkaan saanut de Rais'n maita, vaan ne jaettiin paikallisille aatelisille. Lisäksi de Rais tuomittiin sekä kirkollisessa että maallisessa oikeudessa. Salaliiton hänen lavastamisekseen olisi pitänyt olla hyvin laaja.
Mikko Pykäri

Mikko Pykäri (Salo) on suomalainen podcastaaja, muusikko ja musiikin tuottaja. Pykäri on tehnyt päätyönsä muusikkona, mutta läpimurto suuren yleisön tietoon tapahtui podcastaajana hänen tehdessään Kasper Strömmannin kanssa humoristista Suomen suosituinta podcastia. 
Pykäri toimii musiikin tuottajana ja julkaisee musiikkia sooloartistina nimellä Pykäri  ja soittaa Shine 2009 -yhtyeessä. Pykäri toimi aiemmin Regina-yhtyeessä.
Pykäri on palkittu Emma-patsaalla, hänen tuottamansa Reginan Soita mulle valittiin vuoden 2011 Emma-gaalassa vuoden alternative/-indiealbumiksi.
Pykäri oli aiemmin naimisissa Reginassa laulaneen Iisan kanssa

Tuottajana

Ruger Hauer - Mature  (2016)
Kierto

Kierto on operaatio puulle graafiteoriassa. Kierron lajeja ovat esimerkiksi kierto vasemmalle, kierto oikealle sekä kaksoiskierto vasemmalle ja kaksoiskierto oikealle.
Puu tasapainotetaan kiertämällä:

       D
      / \
     /   \
    B     E
   / \
  A   C
voidaan kiertää muotoon:

     B
    / \
   /   \
  A     D
       / \ 
      C   E 
Edellä oleva esimerkki on kierto oikealle. Vastaava operaatio päinvastoin on kierto vasemmalle.
Lisäksi puun tasapainottamiseksi voidaan tarvita kaksoiskiertoa oikealle tai kaksoiskiertoa vasemmalle. Kaksoiskierto oikealle suoritetaan suorittamalla ensin kierto vasemmalle vasemmanpuoleiselle lapsisolmulle ja sitten suorittamalla kierto oikealle solmulle itselleen. Seuraavassa esimerkissä tehdään solmulle (F) kaksoiskierto oikealle:

       F
      / \
     /   \
    B     G
   / \
  A   D
     / \
    C   E
Kierretään vasemmalle vasen lapsisolmu (B).

         F
        / \
       /   \
      D     G
     / \
    B   E
   / \
  A   C
Kierretään oikealle solmu itse (D).

    
       D
      / \
     /   \
    B     F
   / \   / \
  A   C E   G
John Westerholm

John Odert Westerholm (s. 1950) on suomalainen maantieteilijä ja Helsingin yliopiston maantieteen professori. Hän on toiminut Helsingin yliopiston ruotsinkielisessä maantieteen professorin virassa vuodesta 1999. Westerholmin tieteellisen kiinnostuksen kohteisiin kuuluvat historiallinen maantiede, talousmaantiede ja aluemaantiede. Vuonna 2013 hän toimi Helsingin yliopiston geotieteiden ja maantieteen laitoksen johtajana.
Kirsti Simonsuuri

Opiskelu ja ura

Kirsti Simonsuuri kirjoitti ylioppilaaksi Tyttönormaalilyseosta vuonna 1965, suoritti Postgraduate Diploman Edinburghin yliopistossa Skotlannissa 1969 ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1971. Filosofian tohtoriksi (PhD) Simonsuuri väitteli Cambridgen yliopistossa Englannissa vuonna 1977.
Vuosina 1978–1981 Simonsuuri toimi kirjallisuuden apulaisprofessorina ja professorina Oulun yliopistossa. Simonsuuri työskenteli tutkijana Cambridgessa (1971–1977, 2003), Strasbourgissa, Bostonissa (1984–1986), New Yorkissa (1986–1988), Pariisissa (1989–1990), Berliinissä (1992–1993, 2001), Oxfordissa (1994), Budapestissa (2003–2004) ja Uppsalassa (2006–2007), johtajana Suomen Ateenan-instituutissa 1995–1997 sekä Suomen Akatemian akatemiatutkijana.
Kirsti Simonsuuren isä oli kansanrunouden tutkija Lauri Simonsuuri ja sisar geneetikko Marja Simonsuuri-Sorsa. Simonsuuri oli näyttelijä Pirkko Hämäläisen puoliso.
Kamil Glik

Seurajoukkueura

Glik siirtyi vuonna 2006 kotimaastaan Espanjan Tercera Divisiónin UD Horadadaan. Vuodet 2007-2008 hän pelasi suurseura Real Madridin organisaatiossa, jossa tilille kertyi 18 ottelua seuran C-joukkueessa. Heinäkuussa 2008 Glik palasi takaisin Puolaan ja Ekstraklasan Piast Gliwiceen. Glik edusti seuraa vuodet 2008-2010 tehden 54 pelaamassaan ottelussa kaksi maalia. 
Vuoden 2010 heinäkuussa Glik siirtyi Italian Serie A:n US Palermoon, jossa hän ei kuitenkaan pelannut koko kauden aikana yhtään ottelua Serie A:ssa, mutta debytoi kuitenkin Eurooppa-liigassa pelaten siinä kolme ottelua. Kevätkauden aikana Glik oli lainalla saman sarjan AS Barissa, jossa otteluita kertyi 16. 
Heinäkuussa 2011 Glik siirtyi Serie B:ssä tuolloin pelanneeseen perinneseuraan Torino FC:hen. Glik pelasi kaudella 2011-2012 Serie B:ssä 23 ottelua tehden kaksi maalia ja Torino nousi kauden päätteeksi takaisin Serie A:han. Glik teki uransa ensimmäisen Serie A-maalinsa lokakuussa 2012 SS Laziota vastaan. Kaudesta 2013-2014 lähtien Glik on toiminut torinolaisseuran kapteenina. Hän pelasi seuran paidassa Eurooppa-liigassa kymmenen ottelua tehden yhden maalin kaudella 2014-2015.
Heinäkuussa 2016 hän teki neljän vuoden sopimuksen AS Monacon kanssa.

Maajoukkueura

Glik pelasi vuosina 2008-2010 Puolan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa 14 ottelua tehden niissä kolme maalia. Debyyttinsä Puolan jalkapallomaajoukkueessa hän teki tammikuussa 2010 King’s Cupin ottelussa isäntämaa Thaimaata vastaan onnistuen ottelussa myös maalinteossa. Glik on toiminut myös maajoukkueessa kapteenina.

Muuta

Glikin isoisä on kotoisin Ylä-Sleesiasta ja näin ollen Glikillä on myös Saksan passi, jossa hänen sukunimensä on muodossa Glück.
Tobias Winberg

Ura

Winberg on Helsingin IFK:n kasvatti. Winberg siirtyi Jokereiden C2-nuoriin kaudeksi 2012-2013, joka päättyi voitokkaasti C2-nuorten Suomenmestaruuteen. Kausi 2014-2015 päättyi Jokerit B:n kanssa SM-pronssiin. Kaudella 2015–2016 Winberg toimi Jokereiden B-nuorten varakapteenina. Hän oli viidellä osumallaan joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja Roope Laavaisen ja Eero Teräväisen kanssa.
Kaudeksi 2016–2017 Winberg siirtyi takaisin kasvattajaseuraansa, Helsingin IFK:n A-nuoriin. Kauden 2017–2018 päätteeksi hän voitti A-nuorten SM-pronssia. Winberg debytoi kauden aikana myös HIFK:n SM-liigajoukkueessa, jossa hän esiintyi kahdessa runkosarjaottelussa. Winberg sai tililleen ensimmäisen liigaottelunsa 15. joulukuuta 2017 vieraissa Rauman Lukkoa vastaan. Hänet merkittiin HIFK:n seitsemänneksi puolustajaksi, mutta Winberg jäi ottelussa kuitenkin ilman peliaikaa, kuten myös kauden toisessa ottelussaan.
Toukokuussa 2018 Winberg teki HIFK:n kanssa kolmivuotisen SM-liigasopimuksen. Hän sai ensimmäiset jääaikansa liigassa kauden 2018–2019 ensimmäisessä ja uransa kolmannessa ottelussaan 29. lokakuuta 2018 Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Winberg merkittiin taas HIFK:n seitsemänneksi puolustajaksi ja hän sai ottelussa jääaikaa 2.04 minuuttia. Hän pelasi kauden aikana SM-liigassa neljä runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen. Winberg pelasi suurimman osan alkukaudestaan HIFK:n A-nuorissa, kunnes tammikuussa 2019 seura lainasi hänet alustavasti viiden ottelun ajaksi yhteistyöjoukkueeseensa, Mestis-joukkue Jokipoikiin. Winberg pelasi joukkueessa kauden loppuun ja sai tililleen kaikkiaan 14 runkosarja- ja neljä playoff-ottelua tehden niissä yhden syöttöpisteen.
Turun luonnonsuojeluyhdistys

Toiminta

Yhdistys on osallistunut vieraslajien torjuntaan Turussa järjestämällä yhdessä kaupunginosayhdistysten kanssa jättipalsamien torjuntatalkoita. Paikallisen toiminnan lisäksi yhdistys on ollut Suomen herpetologisen yhdistyksen ja Suomen luonnonsuojeluliiton kanssa tekemässä ensimmäistä valtakunnallista kyiden talvehtimispaikkakyselyä. Kyselyn yhtenä tarkoituksena oli tutkia ympäristön muutosten vaikutusta talvehtimispaikkojen käyttöön.
Yhdistys on vuosikymmenten varrella toiminut näkyvästi roskaamista vastaan, Ruissalon ja muiden Turun alueiden luonnonarvojen suojelemiseksi ja kritisoinut Turun ympäristöhallinnon puoluepoliittisia, asiantuntemusta syrjiviä henkilövalintoja. 1980-luvun alussa TLSY oli mukana vastustamassa Vartiovuoren rinteen Suomen Talousseuran tontin rakentamista. 1990-luvulla yhdistys vastusti menestyksellisesti suunnitelmaa Muumimaailman rakentamiseksi Ruissaloon.