google/wiki40b huggingface dataset:
Rikkitukaani

Koko ja ulkonäkö

Rikkitukaani kasvaa 45–56 cm pitkäksi. Sen suurikokoinen ja värikäs nokka on 12–15 cm pitkä ja se voi käsittää jopa kolmanneksen linnun koko pituudesta. Rikkitukaani on Ramphastos-suvun värikkäin edustaja. Sen höyhenpeitteen pääasiallinen väri on musta, mutta sen rinnan ja poskien höyhenet ovat rikinkeltaiset ja rinnan ja vatsan välissä on punainen viiru. Nokka on hyvin kirjava: siinä on vihreän, oranssin, punaruskean ja turkoosin sävyjä. Nuoret linnut ovat aikuisia värittömämpiä. Niiden nokka kasvaa vielä pesästä lähdön jälkeen.

Levinneisyys

Rikkitukaani elää alueella Meksikon trooppisista osista pohjoiseen Kolumbiaan ja luoteiseen Venezuelaan 1 900 metrin korkeuteen asti.

Elinympäristö

Rikkitukaani elää trooppisissa metsissä, metsänreunoilla, harvapuisilla avomailla ja viljelyksillä.

Ravinto

Rikkitukaanit syövät urpuja, erilaisia marjoja ja hedelmiä. Ne saalistavat myös hämähäkkejä ja hyönteisiä, mutta joskus myös käärmeitä, liskoja, puusammakoita, munia ja linnunpoikasia.

Lisääntyminen

Rikkitukaaninaaras munii 2–4 valkoista munaa, joita se hautoo 15–20 päivää. Aikuiset hoitavat poikasia 8–9 viikkoa.
Dubai Autodrome

Kilparadat

Alla olevilla radoilla on mukana varikkoalue.

Kilpailuja radalla

Tunnetuin kilpailu, joka on ajettu Dubai Autodromella, tapahtui 9.-11. päivä joulukuuta 2005, jolloin uusi A1GP-sarja vieraili Dubaissa. Lauantaina ajetun sprinttikilpailun voitti Sveitsi, sekä sunnuntaina ajetun normaalikilpailun voiton vei Ranska, joka hallitsi muutenkin sarjaa kaudella 2005/2006. Vuosittain järjestetään myös kestävyysautojen kilpailu Dubain 24 tunnin ajo.

Kartdrome

Dubai Autodromen kupeeseen on rakennettu myös karting-rata, joka kantaa nimeä Dubai Kartdrome. Se sijaitsee virallisen radan vieressä, aivan parkkialueen itäpuolella. Pitkällä kartdromella on mittaa 1,2 km ja siinä on 17 mutkaa, mutta se sisältää myös kaksi lyhyempää versiota (720 m ja 525 m). Radalla ajetaan muun muassa Endurance Championshipiä, sekä Ramadan Karting Championshipiä.
Conchata Ferrell

Conchata Galen Ferrell (s. 28. maaliskuuta 1943) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan taloudenhoitaja Bertana Miehen puolikkaissa. Hän on näytellyt sarjassa vuodesta 2003 lähtien. Ferrell on myös muun muassa esiintynyt sivuroolissa sarjassa Frendit vuonna 1999. Ferrell syntyi Charlestonissa Länsi-Virginiassa, vanhemmilleen Mescal Lorainelle ja Luther Martin Ferrellille. Hän opiskeli Länsi-Virginian yliopistossa ja suoritti tutkinnon yhteiskuntaopista. Hän on naimisissa Arnie Andersonin kanssa ja heillä on yksi tytär, Samantha.
SLDRAM

SLDRAM on RDRAM:n ohella varteenotettava kilpailija uudeksi muististandardiksi. Tämän uuden teknologian kehittäjänä on SLDRAM Consortium, noin 20 komponenttivalmistajan ryhmä, joka on ilmoittanut päämääräkseen suunnitella suuren muistikapasiteetin omaavan DRAM-piirin mahdollisimman halvalla.
SLDRAM-piirin suunnittelussa on hyödynnetty osaksi vanhaa RAM-teknologiaa, joten sen tuomat uudistukset muistipiireihin eivät ole aivan niin radikaaleja kuin RDRAM:n. SLDRAM pystyy operoimaan nopeammalla 200 MHz:n väylällä kuin perus-SDRAM. Kuten DDR-SDRAM, tämäkin muisti operoi kahdesti kellosignaalin ajassa. Niinpä tiedonsiirto tapahtuu 400 MHz:n, ehkä pian jo 800 MHz taajuudella.
Verrattaessa RDRAM:iin SLDRAM:lla on monia etuja. Avoimena standardina se on halvempaa. Kellotaajuuden ollessa pienempi kuin RDRAM:lla on häiriöiden merkitys pienempi ja lisäksi sen viive on pienempi. SLDRAM:n periaatteellinen nopeus on jopa 3,2Gt/s joka on huomattavasti enemmän kuin RDRAM:n 2,1Gt/s.
AppleGarden

AppleGarden on Timo Railon 1991 perustama Mac-käyttäjille suunnattu BBS-palvelu, joka toimi alkuun tekstipohjaisena, käyttäen Hermes BBS-ohjelmistoa. Vuonna 1992 AppleGardenista tuli Suomen Macintosh-käyttäjien yhdistyksen fiMUG:n virallinen BBS. Pian tämän jälkeen ohjelmistoksi vaihtui graafinen FirstClass-ohjelmisto. Tekstipohjaisen AppleGardenin käyttäjämäärä oli enimmillään reilu kolmesataa käyttäjää ja FirstClassin käyttöönoton jälkeen palvelu kasvoi varsin nopeasti yli kolmeentuhanteen käyttäjään.
Nykyään AppleGardenilla on noin kahdeksansataa käyttäjää, ja yhteyden voi ottaa modeemilla AppleGardenin kaksilinjaiseen soittosarjaan tai Internetin kautta. Enimmillään AppleGardenin soittosarjassa on ollut neljätoista linjaa ja rekisteröityneitä käyttäjiä yli kaksi tuhatta. Modeemisoittosarja lakkautettiin marraskuun 2005 lopussa, mutta purkki jatkaa toimintaa Internet-verkon kautta, johon se liitettiin kiinteällä yhteydellä 90-luvun jälkimmäisellä puoliskolla.
AppleGardenissa kirjoittajat esiintyvät omalla etunimellä ja sukunimellä. Keskusteluissa on noudatettu perinteisesti hyviä tapoja, muun muassa top-postaamisen käyttö on ollut harvinaista.
Zhiyuan

Palvelus

Kiinaan saavuttuaan alus liitettiin vuonna 1888 sisaraluksensa Jingyuanin kanssa Beiyangin laivastoon. Seuraavana kesänä alus kuului amiraali Ding Ruchangin johtamaan osastoon, joka vieraili Venäjän keisarikunnan laivaston tukikohdassa Vladivostokissa.
Ensimmäisen Kiinan-Japanin sodan puhjettua alus kuului 17. syyskuuta 1894 amiraali Dingin taistelulinjaan Jalujoen taistelussa, minkä alussa Zhiyuanin päällikkö Deng Schichang pyrki tuhoamaan keisarillisen Japanin laivaston komentajan aluksen Saikyōmarun aiheuttaen sille suurta vahinkoa. Zhiyuan joutui japanilaisen komentoalusta suojaamaan saapuneen amiraali Tsuboi Kōzōn risteilijä osaston kohteeksi. Risteilijät Yoshino, Takachiho, Naniwa ja Akitsushima kiersivät uhriaan aiheuttaen pikatykeillään runsaasti vahinkoa. Alukseen osunut kranaatti räjäytti lopulta aluksen, jolloin 245 miehistönjäsentä sai surmansa.
Beth Broderick

Beth Broderick (s. 1959) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on tunnettu televisiosarjan Sabrina, teininoita Zeldana. Broderick kasvoi ja opiskeli Kaliforniassa. Hän on esiintynyt Sabrinan lisäksi televisiosarjoissa The Five Mrs. Buchanans, Hearts Afire ja Glory Days.
Pohjois-Tapiola

Historia

1960-luvulla rakennetut kerrostalovaltaiset alueet Pohjantorin ympärillä (Ukonvaaja ym), Keijumäki ja Sepontien ympäristö liittyvät historialtaan alkuperäiseen Tapiolaan, ja ne on rakennuttanut Asuntosäätiö. Keijumäen pohjoispuolinen omakotitaloalue Valkjärventiestä Kyyrölänkujalle on Etelä-Laajalahtea.
Tämän alueen historiallinen tausta on sama kuin Laajalahden.  Valkjärventien pohjoispuolinen Laakakiven alue on tiiviisti rakennettua pientaloaluetta. Tämän pohjoispuolisella Pyhäristi-nimisellä alueella sijaitsee suurempi yhtenäinen metsä, jota Laajalahteen menevä ajorata ja bussilinja kiertävät.
Visamäki on 1980-luvulla rakennettu alue Pohjois-Tapiolan länsiosassa, jonne kulkuyhteydet ovat Koivuviidantien (Mankkaan puolelta Vanhan Mankkaantien) kautta. Aiemmin (nimistön mukaisesti) Visamäkeä ja Koivumankkaatakin pidettiin Mankkaaseen kuuluvana. Lukuun ottamatta Visamäen kerrostaloja Pohjois-Tapiolan länsiosa on pientaloaluetta.
Pohjois-Tapiolan itäosassa on paljon Otaniemen ympärille laajentunutta tietotekniikkateollisuutta, kuten Kehä I:n varrella sijaitsevassa toimistokiinteistö Spektrissä toimivat yritykset. Keijumäen ja Kalevalantien välissä Pohjantien itäpuolella on asukaspuisto ja laaja ruohokenttä, joka on joskus ollut yhteydessä Silkkiniittyyn ja ulottunut Tapiolan keskukseen asti, mutta nykyään niityt erottaa Kalevalantie, jossa on alikulkutunneli ja sen jälkeen pieni metsäkaistale ennen silkkiniittyä. Pohjois-Tapiolassa sijaitsevia koulurakennuksia ovat Sepon koulun ala-aste sekä Pohjois-Tapiolan yläaste ja lukio. Pohjois-Tapiolan, Laajalahden ja Mankkaan välisellä entisen kaatopaikan alueella sijaitsee Tapiola Golf -niminen golfkenttä.
Pohjois-Tapiolan asunnoista suurin osa on rakennettu 1960- ja 1990-lukujen välillä. Alueen asunnot ovat jakautuneet melko tasaisesti eri talotyyppien välille, yleisimmän tyypin ollessa asuinkerrostalot.

Väestö

YLE:n tulokoneen mukaan vuoden 2013 verotietojen perusteella Pohjois-Tapiolassa asuu suomen korkeimmin koulutettu väestö. Tutkijakoulutuksen on suorittanut 5.6% väestöstä.
Sven Laine

Sven Alf Leo (Svenkka) Laine (s. 1922 Iitti – k. 1980-luvulla) oli suomalainen 1950-1980-luvulla vaikuttanut liikemies ja rikollinen.
Laine keräsi mustia listoja vasemmistolaisina pidetyistä työntekijöistä ja myi luotettavuuslausuntoja työnantajille perustamansa Työturvallisuusliitto-nimisen yrityksen kautta. Laine kokosi muun muassa vihreänä kirjana tunnetun luettelon Sirola-opiston käyneistä henkilöistä. 
Laine keräsi rahaa Sodissamme Kaatuneitten Omaisten Tukijärjestö Ry:n nimissä muun muassa sotaveteraaneille, poliisille, luonnonsuojeluun ynnä muihin kohteisiin, mutta kaikissa tapauksissa keräyksen tuotto jäi Laineen haltuun. Hän sai useita vankeustuomioita rahankeruupetoksista. Hän myi monistettuna piraattiversiona entisen sisäministeri Yrjö Leinon muistelmakirjaa Kommunisti sisäministerinä, jonka julkaisu oli kielletty ja painos tuhottu. Tuottojen saajaksi mainittiin Sodissamme Kaatuneitten Omaisten Tukijärjestö. Leinon omaiset nostivat Lainetta vastaan oikeusjutun.
Laine keräsi myös rahaa Urho Kekkosen vuoden 1962 presidentinvaalikampanjaa varten. Samalla hän sai haltuunsa nimilistan Kekkosen kampanjan tukijoista, jonka kopioita myi Honka-liiton edustajille. 
Laine sai 1960-luvulla vankeustuomion ns. metyylijutussa. Laineen omistama yritys Laivateknillinen Palvelu hankki laittomasti metyylialkoholia ja myi sitä eteenpäin. Ainakin kolme ainetta ostanutta ja korvikealkoholina käyttänyttä henkilöä kuoli. 
Laine pyrki luomaan suhteita päättäjiin järjestämällä juhlia valituille poliisijohdon edustajille ja virkamiehille. Juhlissa oli mukana alaikäisiä tyttöjä, ja Laine pyrki näiden avulla saamaan kiristysotteen virkamiehistä. Hänen kerrotaan nauttineen erikoiskohtelua vankilassa näiden viranomaissuhteidensa ansiosta. Metyylijutun tutkimusten aikana 1966 ylipoliisipäällikkö Fjalar Jarva tuli poliisiasemalle vaatimaan pidätetyn Laineen vapauttamista, mihin aseman päivystävä komisario ei kuitenkaan suostunut. Laineella oli hyvät suhteet myös Helsingin poliisikomentajaan Nils Olof Söderströmiin. Laineen tuttavapiiriin kuuluivat myös Suomenlahden Koneen konkurssijutussa mainetta saaneet liikemiehet Aarne Mantila ja Tuomas Tapala, joiden järjestämissä juhlissa Laine oli usein vieraana.
Viimeisen vankeustuomionsa Laine sai 1980-luvun puolivälissä eläkepetoksesta.
Kaupunki nimeltä Peyton Place

Hahmot ja tarina

Pääjuoni kuvaa kolmen naisen elämää. He ovat yksinäinen ja ahdistunut Constance MacKenzie, hänen au-tyttärensä Allison ja työntekijänsä Selena Cross, takamaiden eli mökin tyttö. Romaani kuvaa, kuinka he sopeutuvat rooliinsa naisina ja seksuaalisina olentoina pienessä Uuden-Englannin kaupungissa.Tekopyhyys, yhteiskunnallinen eriarvoisuus ja luokkaetuoikeudet ovat toistuvia teemoja tarinassa, jossa on insestiä, abortteja, aviorikoksia, himoa ja murhaa. Sanat "Peyton Place" alkoivat tarkoittaa yhteisöä, jonka asukkailla on rumia salaisuuksia.
Osa henkilöhahmoista ja tapahtumista perustuu lähikaupunkien tapahtumiin ja Metaliousin tuntemiin ihmisiin. Selena Crossin esikuva on 16-vuotias Barbara Roberts Gilmanton Ironworksin kylästä. Hän murhasi isänsä Sylvesterin vuosien seksuaalisen hyväksikäytön jälkeen ja hautasi ruumiin lammaskarsinaan. Romaanissa Selena tappaa isäpuolensa, sillä insesti oli sen ajan lukijoille liian suuri tabu. Muutoksen teki Metaliousin kustannustoimittaja Kitty Messner kirjailijan kauhistukseksi ja vastoin tämän mielipidettä.
Free Software Song

Free Software Song on Richard Stallmanin sanoittama filk-kappale, joka kertoo Free Software -liikkeestä. Kappaleen melodia on bulgarialaisesta kansanlaulusta ”Sadi moma bela loza”.

Sanoitus

Join us now and share the software;

You’ll be free, hackers, you’ll be free.

Join us now and share the software;

You’ll be free, hackers, you’ll be free.
Hoarders can get piles of money,

That is true, hackers, that is true.

But they cannot help their neighbors;

That’s not good, hackers, that’s not good.
When we have enough free software

At our call, hackers, at our call,

We’ll kick out those dirty licenses

Ever more, hackers, ever more.
Join us now and share the software;

You’ll be free, hackers, you’ll be free.

Join us now and share the software;

You’ll be free, hackers, you’ll be free.
Hirvikärpäsihottuma

Hirvikärpäsihottuma on hankala, voimakkaasti kutiava allerginen ihottuma, jonka aikaansaa hirvikärpäsen toistuva purema. Hirvikärpäsellä ei kuitenkaan ole purevia leukaosia vaan imukärsä, jonka se työntää ihon läpi verta imeäkseen, samaan tapaan kuin vaikkapa hyttynen.
Ihottuma ilmaantuu hirvikärpäsen puremakohtaan. Ihminen ei ole varsinainen hirvikärpäsen isäntäeläin, mutta tämä hirvieläimillä loisiva hyönteinen – paitsi että sitä pidetään yleisesti inhottavana – voi ottaa myös ihmisen verta. Puremakohtaan erittyy allergeenia, jolle metsässä liikkuva ihminen voi altistua niin sanotun viivästyneen yliherkkyyden mekanismilla ja muun muassa immunoglobuliini E -vasta-aineiden välityksellä.
Vaikka esimerkiksi Sveitsissä on todettu hirvikärpäsen voivan kantaa Bartonella-suvun bakteereita, ei toistaiseksi pidetä todennäköisenä, että hyönteinen levittäisi bakteeri-ihottumaa, vaan herkistyminen kohdistunee itse kärpäsen syljessä olevaan proteiiniin.
Hirvikärpäsihottuman kehittyminen kestää vähintään vuoden. Ensin herkistyneelle henkilölle ilmaantuu puremakohtan punainen jopa kuukauden verran kutiava näppy. Sen jälkeen näppy voi muuttua valkeaksi ja säilyä huomattavan kauan. Histologisen koepalan eosinofiiliset valkosolut antavat viitteen puremareaktiosta, mutta joukossa voi tavata myös atyyppisiä eli epämääräisen kaltaisia valkosoluja, jotka voivat virheellisesti viitata jopa pahanlaatuiseen lymfoomaan.
Hirvikärpänen ei muni isäntäeläimeen, vaan muna kuoriutuu ja toukka kehittyy koteloksi asti hirvikärpäsnaaraan sisällä. Valmis kotelo putoaa synnytyksen jälkeen isännän turkista maahan, jossa kotelo talvehtii ja kehittyy. Jos kaikesta huolimatta epäilet, että hirvikärpänen on muninut, ota yhteys lääkäriin.
Ihottumaa voi hoitaa jo ennalta ehkäisevästi antihistamiinivalmisteilla sekä paikallisesti vahvoilla kortisonivoiteilla. Joskus annetaan kortisonia jopa suun kautta. Hirvikärpäsen puremia voi estää myös kattavalla, mieluummin vaalealla vaatetuksella ja tarvittaessa pysymällä pois metsästä hirvien läheisyydestä syyskesällä ennen pakkasia.
Nordzucker

Nordzucker on saksalainen sokeria tuottava yritys. Yhtiön päätoimipaikka on Braunschweigissa. Vuoden 2005 lopussa yhtiöllä oli liikevaihtoa 1,2 miljardia euroa, 3 600 työntekijää. Sen toiminnan piirissä oli 14 300 sokerijuurikkaan viljelijää, jotka kasvattivat juurikkaita 199 000 hehtaarin alalla. Yhtiöllä oli 15 sokeritehdasta Saksassa, Puolassa, Serbiassa, Slovakiassa ja Unkarissa. Lisäksi sillä oli kaksi osakkuustehdasta Tšekissä.

Daniscon sokeriliiketoiminta

Nordzucker osti heinäkuussa 2008 tanskalaisen Daniscon sokeriliiketoiminnan, johon kuuluu muun ohessa koko Suomen sokerintuotanto. 30. huhtikuuta 2008 päättyneen Daniscon tilikauden mukaan sen sokeriliiketoiminnan liikevaihto saavutti miltei 940 miljoonaa euroa ja voitto ennen pääomien korkoja ja veroja 60 miljoonaa euroa. Nordzuckerin liikevaihto oli 2007 päättyneellä tilikaudella 1,3 miljardia euroa ja voitto ennen pääomien korkoja ja veroja 110 miljoonaa euroa. Kaupan arvoksi Danisco ilmoitti 750 miljoonaa euroa, minkä lisäksi Danisco saa vielä 80 miljoonaa euroa siirtäessään tuotantoonsa liittyvät Euroopan unionin yhteiseen maatalouspolitiikkaan liittyvät sokerintuotantokiintiöt. 
MTK:n sokerijuurikasvaliokunnan puheenjohtaja piti kauppaa suomalaista sokerijuurikkaan tuotantoa turvaavana tekijänä.
Washington Irving

Washington Irving (3. huhtikuuta 1783 – 28. marraskuuta 1859) oli yhdysvaltalainen kirjailija, esseisti ja historioitsija. Irving julkaisi vuonna 1820 novellin The Legend of Sleepy Hollow, joka kertoo goottilaisesta päättömän ratsumiehen legendasta. Novelli aloitti uuden aikakauden pimeän romantiikan tarinankerronnassa. Irving kokosi tarinan asuessaan Britanniassa, ja tarina perustui kertomuksiin, joita kertoivat tanskalaiset uudisraivaajat, jotka asuivat New Yorkin Hudson-joen laaksossa. Novellista tehtiin vuonna 1922 elokuva, jossa Will Rogers esitti hiljaista ja vähäeleistä Ichabod Cranea.
Vaikka päättömästä ratsumiehestä ohjattiin toinen näytelmäelokuva vuonna 1980, Tim Burton käsitteli aihetta rikkaammin vuoden 1999 elokuvassa Päätön ratsumies.
Saksan jalkapallon 1. Bundesliiga 1966–1967

Sarjajärjestelmä

Jokainen joukkue pelasi kaksi peliä toisiaan vastaan, yhden kotona ja yhden vieraissa. Joukkueet saivat voitosta kaksi pistettä ja yhden pisteen tasapelistä. Jos kaksi tai useampia joukkueista oli tasapisteissä, sijoitus määräytyi maalikeskiarvolla. Joukkue, jolla oli eniten pisteitä kruunattiin mestariksi ja kaksi  vähiten pisteitä kerännyttä putosivat seuraavaksi kaudeksi Regionalligaan.

Joukkuemuutokset kaudesta 1965–1966

Borussia Neunkirchen ja Tasmania Berlin putosivat Regionalligaan edellisen kauden päätteeksi. Heidän tilalleen nousivat Fortuna Düsseldorf ja Rot-Weiss Essen.

Kauden yhteenveto

Kauden 1966–1967 voitti yllättäin Eintracht Braunschweig. Keskikastissa aiemmin taistelleelle joukkueelle ei alkuun povattu menestysmahdollisuuksia. Vahva puolustus ja erittäin tasainen sarja toivat kuitenkin tulosta. Joukkue päästi 34 ottelussa ainoastaan 27 maalia. Tasaisuudesta kertoo se, että esimerkiksi toiseksi sijoittunut 1860 München oli vielä sijalla 17, kun kolmasosa kaudesta oli pelattu.
Sarjataulukon alakastissa nousijajoukkueet Fortuna Düsseldorf ja Rot-Weiss Essen jäivät putoajien paikoille ja joutuivat jättämään pääsarjan yhden kauden jälkeen. Ammattimaisen Bundesliigan ja puoliammattimaisenRegionaligan erot näkyivät selvästi ja putoajilla ei ollut saumoja taistella pääsarjapaikastaan.
Pienenä huomautuksena todettakoon, että Meidericher SV vaihtoi nimensä MSV Duisburgiksi vuoden 1967 alussa.
Saksanpähkinä

Pähkinä

Itse pähkinä on iso ja aivojen muotoinen. Biologisesti pähkinä on hedelmän kivi (verrattavissa kirsikankiveen). Saksanpähkinä elää luonnonvaraisena Balkanilta aina Aasiaan asti. Hedelmässä on ohut raakana mehevä osa, joka pähkinän kypsyessä kuivuu pois. Sen kuorikalvosta saadaan väriainetta, ja tuoreet saksanpähkinät värjäävätkin helposti poimijoiden kädet, elleivät nämä käytä suojakäsineitä. Saksanpähkinöissä on paljon rasvaa, myös terveellisiä omega-rasvahappoja. Niitä syödään sellaisenaan mutta käytetään myös ruoanlaitossa, etenkin itämaisissa ruoissa. Saksanpähkinöistä valmistetaan myös öljyä, jota käytetään oliiviöljyn tapaan. Rasvainen saksanpähkinä ei säilykään kovin pitkään pilaantumatta, vaan se härskiintyy helposti.

Esiintyminen

Suomessa saksanpähkinä ei menesty pakkasen takia, vaikka muutamia kitukasvuisia yksilöitä etelärannikolta löytyykin ja Virossa puu menestyy. Sen sijaan eräät muut Juglans-suvun puut ovat Suomessakin suosittuja puistopuita. Toisaalta Himalajalla tiedetään puiden kestäneen jopa 45 pakkasastetta yli neljän kilometrin korkeudessa. Alueen maanviljelijät ovat onnistunet myös varttamaan saksanpähkinää muiden jalopähkinöiden juuriin.

Käyttö

Puistopuuna saksanpähkinä on suosittu isolehtisen ulkonäkönsä takia, mikä luo tropiikinomaista tunnelmaa. Saksanpähkinän puuta käytetään huonekaluteollisuudessa raaka-aineena ja koristeveistossa.
Saksanpähkinäöljy oli yksi tärkeimmistä öljyistä renessanssin maalareille. Se kuivuu nopeasti eikä kellastu yhtä paljon kuin muut öljyt (esim. pellavaöljy). Soveltuu hienosti öljymaalaamiseen ja pensseleiden puhdistukseen tärpätin tilalle. Härskiytymisen estämiseksi sitä säilytetään valolta suojattuna viileässä.
Olhavanlammen kalliomaalaus

Kallio ja sen sijainti

Repoveden kansallispuiston alueella sijaitseva Olhavanlampi rajautuu idässä jyrkkiin ja korkeisiin kallioseinämiin. Jylhimmän seinämän takana kohoaa Olhavanvuori. Seinämän eteläosassa on kalliokiipeilijöiden harjoituspaikka. Luodon kohdalta noin 20 metriä pohjoiseen sijaitsee maalauspaikka, minkä tunnistaa suuresta kallionkulmauksesta.

Maalaus

Komeista puitteista huolimatta itse maalaus käsittää vain noin kämmenen kokoisen punaväriläikän. Se sijaitsee noin kahden metrin korkeudella veden pinnasta. Punaväristä ei tunnista kuviota, mutta jälki on ihmisen tekemä. Eräät ovat tunnistavinaan siinä vasemman käden painauman.
Eräällä kallion juurelle pudonneessa lohkareessa on myös punaväriä, joka on tulkittu myös kämmenpainaumaksi.
Juho Jaakonaho

Johannes ”Juho” Jaakonaho (1. syyskuuta 1882 Haapajärvi – 21. tammikuuta 1964 Haapajärvi) oli suomalainen maanviljelijä, suksiseppä ja maantiepyöräilijä. 
Pyöräilijänä Jaakonaho edusti Kälviän Tarmoa, Sievin Lylyä, Oulun Pyrintöä ja Kokkolan Veikkoja, sillä hänen kotipaikkakunnallaan Haapajärvellä ei ollut pyöräilyseuraa. Jaakonaho voitti pitkän kilpapyöräilyuransa aikana yhteensä 22 maantiepyöräilyn eri matkojen Suomen-mestaruutta, joista ensimmäisen viiden kilometrin matkalla vuonna 1910 ja viimeisen 30 kilometrin matkalla 49-vuotiaana vuonna 1931. Jaakonaho piti uransa aikana hallussaan Suomen ennätyksiä ainakin yhden, kymmenen, viidentoista, kahdenkymmenen, kahdenkymmenenviiden ja kolmenkymmenen kilometrin matkoilla. Jaakonaho kilpaili Suomen edustajana myös viidensissä kesäolympialaisissa Tukholmassa vuonna 1912, mutta joutui keskeyttämään henkilökohtaisen matkansa rengasrikkoon.
Jaakonaho voitti pyöräilyn SM-kisoissa 1910 kaikki kolme matkaa. Hänen voittoaikansa 1 kilometrillä oli 1.25,2, 10 kilometrillä 15.56,4 ja 30 kilometrillä 1.00.19,8. Seuraavana vuonna hän voitti jälleen kaikki kilpailumatkat, tällä kertaa neljä kappaletta. Voittoajat olivat 1 kilometrillä 1.30,3, 10 kilometrillä 16.50,7, 30 kilometrillä 51.06,0 ja 60 kilometrillä 1.49.08,0. Vuonna 1913 hän voitti kaksi SM-kultaa, 1 kilometrin ajalla 1.29,6 ja 10 kilometrin ajalla 15.53,0. Seuraavana vuonna hän voitti jälleen kaikki kilpailumatkat, 1 kilometrin ajalla 1.22,0, 10 kilometriä 15.23,0, 30 kilometriä 50.21,7 ja 60 kilometriä loppuajalla 1.46.07,8. SM-kisoissa vuonna 1915 Jaakonaho voitti 1 kilometrin kilpailun ajalla 1.26,8 ja 60 kilometriä ajalla 1.47.23,0. Vielä vuonna 1922 hän voitti kaksi henkilökohtaista Suomen-mestaruutta. Jaakonaho oli nopein 1 kilometrillä ajalla 1.26,1 ja 10 kilometrillä ajalla 16.20,2.
Jaakonahon muistomerkki, jonka jalustassa on taiteilija Bo Aurenin suunnittelema reliefi, paljastettiin Haapajärvellä Jaakonahon 100-vuotismuiston kunniaksi 1982.
Newfoundland ja Labrador

Maantiede

Newfoundlandin ja Labradorin välissä on Belle Islen salmi. Ranskalle kuuluva Saint-Pierre ja Miquelonin saariryhmä kalasatamineen sijaitsee aivan Newfoundlandin saaren eteläpuolella. 
Alueella vaikuttaa kylmä merivirta, ja elinolosuhteet ovat ankarat. Kalastus on tärkein elinkeino. Aiemmin harjoitettiin huomattavassa määrin myös valaanpyyntiä. Metsätaloudella on niin ikään suuri taloudellinen merkitys. 
Ankarien elinolosuhteiden vuoksi maasta on joskus käytetty nimitystä Kainin maa (engl. "The land God gave to Kain").

Väestö

Provinssin asukasluku on 519 716 (vuonna 2016), josta noin 90 prosenttia Newfoundlandin saarella. Siellä on myös vajaan 100 000 asukkaan pääkaupunki Saint John's. Saarella on omat englannin ja ranskan murteensa. Puhutaan lisäksi newfoundlandiniirin murteesta, joka on kelttiläisen iirin kielen murre, ja jonka ovat säilyttäneet alueelle runsain mitoin muuttaneet irlantilaiset. Erityisesti Labradorin puolella käytetään eskimokieliä kuten inuktitutia.

Hallinnollinen jako

Provinssin alueella on inuittien itsehallintoalue Nunatsiavut. Newfoundland ja Labrador jakautui ennen piirikuntiin. Piirikuntia tuli ajan myötä lisää ja niiden merkitys muuttui. Nykyisin piirikunnat ovat muuttuneet vaalipiireiksi, joita käytetään vaaleissa ja väestönlaskennassa. Provinssi ei jakaudu pienempiin hallintoalueisiin, mutta jokainen väestökeskus muodosta oman kuntansa. Paikallishallinto ei täten kata koko provinssia. Kuntia Newfoundland ja Labradorissa on yhteensä 280.