google/wiki40b huggingface dataset:
Johannes Hovilainen

Johannes (Johan) Hovilainen, aik. Hovila (20. syyskuuta 1860 Laukaa – 5. marraskuuta 1935 Tampere) oli suomalainen kirkkoherra ja lääninrovasti.
Hovilaisen vanhemmat olivat talollinen Juho Hovila ja Eeva Liisa Ring. Hän pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1880 ja suoritti Helsingin yliopistossa teologian erotutkinnon 1883. Hovilainen vihittiin papiksi 1884.
Hovilainen oli Sortavalan maaseurakunnan kirkkoherran apulaisena 1884–1885, vt. apulaisena Enonkoskella 1885–1890, Elimäen pitäjänapulaisena 1890–1899 sekä Anttolan kirkkoherrana 1899–1910 ja Jämsän kirkkoherrana 1910–1935. Hän oli Jyväskylän rovastikunnan lääninrovastina vuodesta 1923 alaken ja Tampereen hiippakunnan tuomiokapitulin asessorina 1924–1927.
Suomen sisällissodan aikana Jalmari Saari, Johannes From ja Veikko Sippola ampuivat Saaren talossa vankina olleita punaisia maaliskuusta 1918 alkaen öisin Jämsän kirkon kivisen kellotapulin paksuseinäisessä alakerrassa koska Saaren mukaan ammuskelu Saaren talon pihapiirissä herätti liikaa huomiota. Jämsän haudankaivaja Aleksander Mäkinen huolehti ammuttujen hautaamisesta ja hän ilmoitti aamuisin kirkkoherra Hovilaiselle edellisenä yönä ammuttujen lukumäärän. Mäkisen mukaan kellotapulissa ammuttuja oli maaliskuun ja toukokuun 1918 välisenä aikana yhteensä 70. Hovilainen kertoi myöhemmin ettei hän tiennyt keitä hänelle pelkkinä numeroina ilmoitetut ammutut olivat. Hovilainen ei oman kertomansa mukaan voinut asialle mitään ja saattoi vain myöhemmin käydä siunaamassa ruumiit. Toisaalta hänen kerrotaan sanoneen nähtyään kellotapulin lattialla kaksi ammuttujen ruumista "Siinä on kaksi punikkia. Olette saaneet palkkanne. Tämä on Jumalan vitsa, joka on teitä rangaissut". Ammuttujen punaisten hautapaikalle pystytettiin Jämsän hautausmaalle muistokivi vähän ennen jatkosodan alkua 1941.
Hovilainen oli naimisissa 1884–1923 Gustava (Vava) Wilhelmina Christianssonin (k. 1923) kanssa.
Thomas Becket

Pyhä Thomas Becket (21. joulukuuta noin 1118 – 29. joulukuuta 1170) oli englantilainen kirkonmies, joka toimi Canterburyn arkkipiispana vuosina 1162–1170. Surmatuksi joutunut Becket kanonisoitiin pyhäksi vuonna 1173.
Becketillä oli pitkä ja ongelmallinen suhde Englannin kuninkaaseen Henrik II:seen. Tämä koitui lopulta Becketin kuolemaksi, sillä hän ei voinut hyväksyä maallisen kuninkaan ylivaltaa kirkon asioissa. Hän lähti vuonna 1164 maanpakoon Ranskaan, mutta palasi 1170. Saman vuoden joulukuussa neljä ritaria, jotka uskoivat noudattavansa kuninkaan toivetta, surmasi hänet Canterburyn katedraalissa.
Murhaajat pakenivat Hugh de Morvillen hallitsemaan Knaresboroughin linnaan, josta he valmistautuivat siirtymään Skotlantiin. Ilmeisesti Henrik otti vastuun teosta, koska ei käskenyt pidättää ritareita. He matkustivat Roomaan tapaamaan paavia, joka rangaistukseksi määräsi heidät 14 vuoden ristiretkelle Pyhään maahan.

Perintö

Becketin elämästä on kirjoitettu paljon kaunokirjallisuutta, mm. T. S. Eliot teki näytelmän Murha katedraalissa, ja Jean Anouilh näytelmän Becket, jonka filmatisoinnissa esiintyivät Richard Burton ja Peter O'Toole. Geoffrey Chaucerin Canterburyn tarinoita kertoo pyhiinvaeltajien matkasta Becketin haudalle.
Becketille omistettuja kirkkoja on Widcombessa, Capelissa ja Oxfordissa. Portsmouthissa, Southsean kaupunginosassa, on yhä Pyhälle Thomas Beckettille nimetty hautausmaa.
Ruba

Liikenneyhteydet

Maantieyhteyksistä merkittävin on valtatie M8 (E 85), joka ohittaa Ruban itäisen taajaman aivan sen itäpuolitse. Taajaman Väinäjoen molemman rannan osista johtaa myös paikallistieyhteys Vitsebskiin. Vitsebskistä saapuva rautatie ulottuu itäisemmän Ruban taajaman eteläpuolelle, mutta rata on lähinnä kaivosteollisuuden tarpeisiin.

Kaivospaikkakunta

Valtatien itäpuolella sijaitsee laaja avokaivos, joka on itäeurooppalaisittain merkittävän, dolomiittimursketta ja -jauhetta valmistavan OAO Dolomit -tehtaan maa-aineksen ottoalue. Taajaman nimi Ruba tarkoittaa venäjän kielessä malmia.
Baleares (1931)

Palvelus

Alus kohtasi 12. heinäkuuta 1937 lähellä Valenciaa kuusi tasavaltalaisten hävittäjää, jotka suojasivat kahta rahtialusta. Lyhyen kahakan jälkeen tasavaltalaiset vetäytyivät.
Iltapäivällä 7. syyskuuta alus kohtasi Algerian rannikolla neljä tasavaltalaista rahtialusta, joita suojasivat risteilijät Libertad ja Méndez Núñez sekä kuusi hävittäjää. Seuranneessa Cape Cherchellin taistelussa hävittäjien suojaamat rahtialukset pakenivat ja risteilijät tulittivat toisiaan. Baleares vaurioitui Libertadin tykkitulessa pahoin ja sen ammusvarastossa syttyi tulipalo, mutta alus kykeni vaurioistaan huolimatta irtautumaan taistelusta.
Maaliskuussa 1938 Baleares, Canarias ja Almirante Cervera kohtasivat Cartagenan edustalla Libertadin ja Méndez Núñezin, joiden tukena oli viisi hävittäjää. Seuranneessa Cape Palosin taistelussa risteilijät tulittivat tuloksetta toisiaan. Tasavaltalaisten hävittäjät Sánchez Barcáiztegui, Lepanto ja Almirante Antequera laukaisivat torpedonsa. Kaksi tai kolme Lepanton laukaisemaa torpedoa osui Balearesiin A- ja B-tornin väliin laukaisten etummaisen ammusvaraston ja upottaen risteilijän. Aluksella olleista 1 206 miehistönjäsenestä sai surmansa 765. Surmansa saaneiden joukossa oli risteilijäosaston komentaja vara-amiraali Manuel Vierna Belando.
Britannian kuninkaallisen laivaston hävittäjät HMS Boreas ja HMS Kempenfelt osallistuivat eloonjääneiden pelastamiseen merestä. Pelastustyöt keskeytti tasavaltalaisten lentokoneiden hyökkäys, jossa sai surmansa yksi brittiläinen merimies.

Muistomerkit

Balearesin upotessa surmansa saaneiden muistoksi on pystytetty monumentti Palma de Mallorcaan. Baskikaupunki Ondárroaan, mistä monet surmansa saaneista oli kotoisin, on pystytetty kaksi muistomerkkiä: satamaan ja hautausmaalle.
Tetrafobia

Tetrafobialla tarkoitetaan numeron 4 pelkoa. Tämä taikauskoinen pelko on yleisin Itä-Aasian maissa, kuten Kiinassa, Japanissa, Koreassa ja Taiwanissa. Kiinan kielellä sana neljä (四, pinyin: sì) muistuttaa äänneasultaan huomattavasti sanaa kuolema (死, pinyin: sǐ) monissa puhutun kiinan kielissä. Vastaavasti sana neljä on japaniksi (shi) ja koreaksi (사, sa) ääntämykseltään täysin sama kuin kunkin kielen kuolemaa tarkoittava sana.
Tetrafobian vuoksi Itä-Aasiassa vältetään numeroa 4 juhlapäivien ja perheenjäsenen sairauden aikana. Jälkimmäisellä on huomattava rooli erityisesti kiinalaisessa kulttuurissa. Luvun 4 pelon vuoksi myös muut numerot, joissa 4 esiintyy (14, 24 jne.) ovat pannassa. Edellä mainituissa maissa luvun 4 sisältävät numerot jätetään pois rakennuksissa, kuten hotelleissa, toimistoissa ja sairaaloissa. Pöytänumerot 4, 14, 24 jne. jätetään usein pois hääaterioilla ja muissa sosiaalisissa tapahtumissa. Monissa asuinrakennuskomplekseissa rakennusnumerot 4, 14, 24 jne. korvataan usein kirjaimen ja numeron yhdistelmällä: rakennuksesta 4 tulee rakennus 3A, 14:stä 13A ja niin edelleen.
Hongkongissa joistain rakennuksista, kuten pilvenpiirtäjistä Vision City ja The Arch, puuttuu kokonaan kerrosnumerointi kerroksista 40–49. Tämän kulttuurisen fobian ulkopuolella kasvaneelle menetelmä antaa vaikutelman kuin joitain kerroksia puuttuisi kokonaan, sillä 39/F-kerrosta seuraa 50/F. Kiinalaisten armeijalentokoneiden nimi alkaa aina numerolla 5, kuten taistelukone ”Shenyang J-5”. Vastaavasti taiwanilaiset ja eteläkorealaiset merivoimat eivät käytä numeroa 4 antaessaan aluksilleen viirinumerot. Kaupungeissa, joissa itäaasialainen ja länsimainen kulttuuri sekoittuvat (kuten Hongkong ja Singapore), on mahdollista, että joissain rakennuksissa sekä numero 13 että numero 4 kaikkine variaatioineen jätetään pois.
Koreassa tetrafobia on Kiinaan verrattuna vähäisempi, joskin kerrosnumero 4 hypätään yli lähes aina sairaaloissa ja muissa julkisissa rakennuksissa. Muissa rakennuksissa neljännen kerroksen numerona on kirjain F (englannin kielen sanasta four) numeron 4 sijaan, samoin hisseissä. Asunnon numeroita, joissa on useampi nelonen (kuten 404), pyritään välttämään. Tetrafobiassa voidaan mennä jopa niin pitkälle, että kiinteistön arvo putoaa.
Tie Domi

Peliura

Domi aloitti NHL-uransa kaudella 1989–1990 Torontossa. Domi on tunnettu aggressiivisuudestaan ja jääräpäisyydestään, mistä saatiin esimerkki jo hänen debyyttikaudellaan. Hän pelasi vain kaksi ottelua, mutta keräsi niissä yhteensä 42 jäähyminuuttia. 
Torontosta Domi siirtyi ensimmäisen kauden jälkeen New York Rangersiin, jossa hän pelasi seuraavat kolme kautta. Hän kuitenkin siirtyi kesken kauden Winnipeg Jetsiin Teemu Selänteen suojelijaksi ja pelasi Winnipegissä kolme kautta. Kaudella 1994–1995 Domi palasi Toronto Maple Leafsiin, jossa pelasi uransa loppuun asti. 
Domin paras kausi pisteiden valossa oli kausi 2002–2003, jolloin hän teki 29 pistettä. Viimeiseksi jäänyt kausi 2005–2006 oli jo selvästi rauhallisempi kuin edeltävät kaudet. Domi ilmoitti uransa päätöksestä syyskuussa 2006.
Domi oli peliurallaan yksi NHL:n kovimpia tappelijoita. Hänen ja Detroit Red Wingsin kovanaaman Bob Probertin välillä oli useita yhteenottoja. Domi kävi myöhemmällä urallaan jopa yleisössä olleen katsojan kimppuun Philadelphiassa.
Ylikainuun kunta

Kuntajaon kehitys

Ylikainuun pitäjä erotettiin Kainuun pitäjästä vuonna 1637. Ylikainuun rajoja ei muutettu vuosien 1952 ja 1971 kuntauudistuksissa. Kunnan rajat ovat olleet samat vuodesta 1870 lähtien, jolloin osa kunnasta liitettiin vasta perustettuun Korpilompolon maalaiskuntaan.

Piirit

Vuodesta 2016 alkaen kunnassa on yksi piiri, Ylikainuun piiri (Överkalix distrikt).
Samuli Mansikka

Samuli Mika Mansikka (28. heinäkuuta 1978 Helsinki – 24. maaliskuuta 2015 Annapurna, Nepal) oli suomalainen vuorikiipeilijä. Mansikka aloitti kiipeilyuransa vuonna 2000 kiipeämällä Mont Blancille ja Matterhornille. Alpeilla Mansikka kiipesi toistasataa kertaa yli neljän kilometrin korkeuteen. Vuonna 2004 Mansikka kiipesi Pohjois-Amerikan korkeimmalle vuorelle, Mount McKinleylle Alaskassa. Vuonna 2006 Mansikka kiipesi ensimmäisen kerran yli kahdeksan kilometrin korkeuteen. Tämä tapahtui Cho Oyulla Himalajan vuoristossa. Mansikka ehti saavuttaa kymmenen yli kahdeksan kilometrin korkuista vuorta, joita maailmassa on kaikkiaan 14. Mansikka sai surmansa maaliskuussa 2015 Annapurna-vuorella pudotessaan 7 000 metrin korkeudessa vuoren rinnettä alas. Samassa turmassa kuoli myös nepalilainen Pemba Sherpa.
Kraasnan virolaiset

Historia

Ensimmäiset tiedot virolaisten laajamittaisesta muutosta alueelle ovat 1500-luvulta. Heidän elämää ja oloja tutkineen Oskar Kallaksen mukaan he olivat moisionomistajien alueelle siirtämiä talonpoikia, tai tuolloin tyhjälle alueelle muuttaneita vapaita talonpoikia. Kallas teki tutkimusmatkan alueelle vuonna 1902 ja laski 32 kylää, joissa asui yhteensä 1977 virolaista. Heistä miehiä oli 999 ja naisia 978. Viroa osasi kuitenkin vain 85 miestä ja 14 naista. Pian tämän jälkeen viimeisetkin puhujat katosivat.
Kansainväliset pakotteet

Kansainväliset pakotteet ovat poliittisia rajoituksia, jotka valtio tai valtioiden liittouma voi kohdistaa tiettyyn valtioon tai ihmisryhmään, jonka he katsovat uhkaavan kansainvälistä rauhaa ja turvallisuutta. Pakotteet voivat olla luonteeltaan esimerkiksi taloudellisia tai diplomaattisia, ja niiden tarkoitus on saada pakotteiden kohde muuttamaan harjoittamaansa politiikkaa tai toimintaa.

Pakotetyypit

Talouspakotteisiin kuuluvat esimerkiksi tuonti- ja vientirajoitukset sekä pankki-, rahoitus- ja vakuutussektorin rajoitukset. Tuontirajoituksilla pyritään rajoittamaan pakotteiden kohteen tulojen hankintaa, jos näitä tuloja käytettäisiin pakotteilla vastustettavan toiminnan rahoittamiseen. Vientirajoituksia kohdistetaan tyypillisesti sotatoimissa tarvittaviin välineisiin, kuten aseisiin ja puolustustarvikkeisiin sekä ydinteollisuudessa, öljy- ja maakaasuteollisuudessa ja telakkateollisuudessa tarvittaviin tuotteisiin. Historiallisesti talouspakotteena on käytetty myös kokonaisvaltaisia taloussaartoja, joissa kaikki kaupankäynti pakotteiden kohteen kanssa on estetty. Ainakin YK ja Euroopan unioni ovat kuitenkin luopuneet tästä käytännössä kokonaan.
Pankki-, rahoitus- ja vakuutussektorin rajoituksien avulla pyritään estämään rahoituksen, vakuutusten ja näihin liittyvien palveluiden järjestäminen tuonti- ja vientirajoitusten kohteena olevien tuotteiden hankkimista varten. Pakotteita voidaan myös kohdistaa sellaisiin henkilöihin tai yhteisöihin, joiden katsotaan olleen vastuussa pakotteiden asettamisen syynä olevasta toiminnasta. Taloudellisten pakotteiden lisäksi näiden henkilöiden liikkumista voidaan rajoittaa maahantulo- ja kauttakulkurajoituksien avulla.
Pakotteita voidaan kohdistaa myös liikennöintiin, jolloin esimerkiksi pakotteiden kohteena olevan valtion yritysten lentokoneille ei myönnetä lupaa laskeutua pakotteiden asettajan hallinnoimille lentokentille.
Bryn Terfel

Bryn Terfel (oik. Bryn Terfel Jones; s. 9. marraskuuta 1965 Pantglas, Wales, Britannia) on brittiläinen konsertti- ja oopperalaulaja, äänialaltaan bassobaritoni. Hän oli uransa alussa erityisesti Mozart-laulaja, mutta on laajentanut myöhemmin Wagneriin.
Terfel selviytyi finaaliin Cardiffin BBC Singer of the World -kilpailussa 1989, kilpailun voitti Dmitri Hvorostovski mutta Terfel voitti lied-palkinnon. Oopperadebyyttinsä hän teki Welsh National Operassa 1990 Così fan tuttessa.
Terfel on levyttänyt myös viihdemusiikkia. Hän on perustanut Faenol Festivalin lähelle Walesiin Snowdoniaa.
Aleksei Konstantinovitš Tolstoi

Aleksei Konstantinovitš Tolstoi (ven. Алексей Константинович Толстой; 5. syyskuuta (J: 24. elokuuta) 1817 Pietari – 10. lokakuuta (J: 28. syyskuuta) 1875 Krasni Rog) oli venäläinen kirjailija, kuuluisamman Leo Tolstoin etäinen sukulainen. 
Hän valmistui Moskovan yliopistosta 1836. Tolstoi vietti suurimman osan elämäänsä hovissa, ensin seremoniamestarina, myöhemmin metsästyksen yliohjaajana. Hän jäi eläkkeelle 1861 saadakseen lisää aikaa kirjoitustyölle. Hän kirjoitti runoja, balladeja ja historiallisen romaanin sekä kolmiosaisen näytelmäsarjan Venäjän historiasta.
Bahtšisarai

Historia

Bahtšisarai mainitaan historiallisissa lähteissä ensi kerran 1502, mutta ympäröivässä Tšuruk-su-joen laaksossa oli ollut merkittävää asutusta jo toistatuhatta vuotta. Kaani Sahib I Giray perusti tukikohtansa ja palatsinsa alueelle 1532, mistä lähtien Bahtšisarai toimi Krimin kaanikunnan pääkaupunkina ja Krimin tataarien kulttuurin keskuksena. Venäjän imperiumi laajentui Krimille 1783, minkä jälkeen Bahtšisarai menetti merkityksensä ja itsenäisyytensä. Tataarikulttuuri kukoisti alueella kuitenkin vielä pitkään, kunnes heidät pakkosiirrettiin Uzbekistanin neuvostotasavaltaan ja muualle 1944. Toimenpidettä kutsutaan tataarien keskuudessa nimellä Sürgün.

Liikenne

Simferopolista Sevastopoliin kulkeva valtatieyhteys (M26), samoin kuin samansuuntainen Ukrainan rautateiden rautatiekin, kulkevat Bahtšisarain kautta.
Pavut

Pavut arkikielessä

Suomen papu-sana on alkuaan tarkoittanut vain härkäpapua, jota on Suomessa viljelty ainakin 600-luvulta eli merovingiajalta saakka. Biologit ovat kuitenkin myöhemmin kehittäneet kasvien tieteellistä luokittelua ja alkaneet käyttää papu-sanaa eri asiasta, joten härkäpapu ei nykyisessä kasvien biologisessa jaottelussa kuulu papujen sukuun.
Yleiskielessä papuja ovat yksinkertaisesti pavun näköiset kasvinosat, kasvien keskinäisistä biologisista suhteista välittämättä. Sanalla papu viitataan usein yhtä lailla kasvin palkoon kuin sen sisältä löytyviin siemenen- tai marjankaltaisiin osiin. 
Eräissä murteissa myös tavallisia herneitä sanotaan pavuiksi.
Yleiskielessä pavuiksi nimitetään näin ollen useita hernekasvilajeja ja niiden siemeniä, muun muassa härkäpapua ja soijaa, sekä mungopapua, joka aiemmin luokiteltiin papujen sukuun mutta nykyään omaansa. Lisäksi täysin eri heimoon kuuluvan kahvipensaan siemeniä nimitetään yleensä kahvipavuiksi ja kaakaopuun hedelmien siemeniä kaakaopavuiksi.
Jelle Vossen

Seurajoukkueura

Genkin junioreista edustusjoukkueeseen noussut Vossen pelasi kauden 2009–2010 lainasopimuksella Cercle Bruggessa. Osana kauppaa Thomas Buffel siirtyi Genkiin. Kauden 2014–2015 Vossen pelasi lainalla englantilaisseura Middlesbrough'ssa ja kesällä 2015 hän siirtyi Burnleyyn, josta hän jo muutaman ottelun jälkeen palasi Belgiaan ja tällä kertaa Club Bruggeen.

Maajoukkueura

Vossen teki ensiesiintymisensä Belgian maajoukkueessa 29. toukokuuta 2009 ystävyysottelussa Chileä vastaan.
Colourpoint

Colourpoint on yksi persialaisen kissan värimuunnoksista. Hyväksyttyjä naamiovärejä ovat ruskea, sininen, suklaa, lila, punainen, creme, kilpikonna ja sinikilpikonna sekä vastaavat tabbynaamiot. Väritys on kissan kasvoissa, korvissa, jaloissa ja hännässä. Vartalon väri on vaalea. Turkki on pitkä, tuuhea ja pehmeä. Colourpointin vartalo on tanakka, jalat matalat ja vankat. Pää on pyöreä ja massiivinen, nenä lyhyt ja leveä. Korvat ovat pienet ja niiden sisällä on tupsut. Silmät ovat avoimet, pyöreät ja väriltään siniset. Häntä on lyhyt ja pensasmaisen tuuhea. Colourpoint on luonteeltaan lauhkea ja hyväntahtoinen kissa, joka kiintyy syvästi omistajaansa. Se on ihanteellinen lemmikki. Colourpoint exotic on lyhytkarvainen muunnos. Colourpoint exoticilla hyväksytään samat naamiovärit kuin pitkäkarvaisilla. Molemmilla kissoilla on sama rakenne, samoin silmien väri, vain turkissa on eroa. Exoticin turkki lyhyt ja tuuhea.

Historia

Geneetikot yrittivät aikaansaada pitkäkarvaisen naamiokissan jo vuonna 1927 risteyttämällä siamilaisen ja pitkäkarvakissan. Tuloksena oli aina naamioton kissa ja siihen innostus loppui. Vasta vuonna 1953 geneetikot keksivät risteyttää ensimmäisen polven naamiottomat kissat keskenään ja maailman ensimmäinen colourpointpentu syntyi. Uusi rotu hyväksyttiin Englannissa vuonna 1955. Amerikassa kissaa alettiin kutsua Himalayan- kissaksi. Suomeen tuotiin ensimmäinen colourpoint vuonna 1962 ja ensimmäinen pentue syntyi syksyllä 1964.
Irtolaislainsäädäntö

Irtolaislaki Suomessa

Irtolaislaki (17.1.1936/57) oli Suomessa vuonna 1936 säädetty ja vuosina 1937–1986 voimassa ollut laki, joka koski irtolaisten hoitoa ja valvontaa yhteiskunnassa. Irtolaisen määritelmä sisältyi lakiin. Irtolaisella tarkoitettiin esimerkiksi yhteiskunnan ulkopuolelle jättäytyneitä, prostituoituja tai kerjäläisiä.
Irtolaislain nojalla henkilö voitiin saattaa ns. irtolaisvalvonnan alaiseksi. Tämä tarkoitti, että henkilölle voitiin antaa määräyksiä mm. hänen asuinpaikastaan. Irtolaiset merkittiin erityiseen irtolaisrekisteriin. Mikäli valvonta ei tehonnut, irtolaisia saatettiin lähettää määräajaksi työlaitokseen. Erityistä irtolaislain soveltamisessa oli, että täytäntöönpanoon ei tarvittu tuomioistuimen päätöstä, vaan työlaitokseen voitiin lähettää hallinto-oikeudellisella päätöksellä.
Kalle Päätalo kertoo kirjassaan Täysi tuntiraha mielisairaan isänsä Hermannin lähettämisestä Pelsonsuon varavankilaan n. 1935. Tämä johtui siitä, että häntä pidettiin työtä vieroksuvana, ei mielisairaana. Irtolaislaki olisi mahdollistanut tällaisen toimenpiteen. Irtolaislaki ei tässä kuvatussa muodossa kuitenkaan tuolloin ollut vielä voimassa.
Irtolaisasioista oli säädöksiä myös ennen tätä lakia. Laki korvasi 2. huhtikuuta 1883 annetun asetuksen irtolaisista sekä eräitä muita säädöksiä. Sosiaalihuollon kehittyessä irtolaislainsäädäntö menetti merkityksensä, ja se kumottiin vuoden 1987 alusta päihdehuoltolain säätämisen yhteydessä. Tällöin voimaan tullut päihdehuoltolaki (41/1986) kumosi vuoden 1936 irtolaislain ja siihen myöhemmin tehdyt muutokset ja lisäykset.
Myös vuosina 1946–1948 oli voimassa niin sanottu pinnarilaki, jossa säädettiin työtä vieroksuvien henkilöiden määräämisestä työhön tai erikoistyölaitokseen. Lain avulla viranomaisten kynnys puuttua epäilyttävinä pitämiensä henkilöiden elämään madaltui, sillä esimerkiksi alkoholisti- ja irtolaislainsäädännön soveltamisala oli rajatumpi.

Irtolaisasetus 1936

Irtolaisasetus (8.5.1936/204) oli irtolaislain nojalla annettu asetus, jossa annettiin tarkempia määräyksiä lain soveltamisesta. Siinä säädettiin hyvin erityyppisistä asioista, muun muassa valvonnan alaisille irtolaisille annetuista valvontakirjoista sekä hakumenettelystä, jolla laitos voidaan hyväksyä irtolaislain tarkoittamaksi työlaitokseksi tai pakkotyölaitokseksi.

Irtolaisasetus 1883

Irtolaisasetukseksi kutsutaan myös vuonna 1883 annettua asetusta irtolaisista, joka oli lain tasoisena voimassa Suomessa 1883–1936.
CAMS 55

Historia

CAMS-tehdas lähti kehittämään uutta tiedustelulentovenettä tehtaan aiemman CAMS 53 -kuljetuslentoveneen pohjalta. CAMS 55 -mallinimen saanut tyyppi teki ensilentonsa vuonna 1928, ja pääsi tuotantoon kaksi vuotta myöhemmin. Tyyppiä valmistettiin yhteensä 107 kappaletta useana eri versiona.
Joitakin säilyneitä koneita oli edelleen rajoitetussa palveluskäytössä toisen maailmansodan syttyessä. Viimeiset koneet romutettiin Ranskan antautumisen jälkeen kesäkuussa 1940.
Republikflucht

Republikflucht ("pako tasavallasta") oli nimitys ilmiölle, jossa DDR:n kansalaiset loikkasivat länteen elääkseen Länsi-Saksassa tai missä tahansa muussa Varsovan liiton ulkopuolisessa länsimaassa. Termiä käytettiin erityisesti Itä-Saksasta Berliinin kautta 1948−1961 pakeneista ihmismassoista sekä myös Berliinin muurin yli tai ohi yrittäneistä.
DDR:n rikoslain 213. pykälä säädettiin 12. tammikuuta 1968. Pykälässä kriminalisoitiin tasavallasta pakeneminen. Pykälää, oikealta nimeltään Ungesetzlicher Grenzübertritt (suom. laiton rajanylitys), kutsuttiin sekä Itä- että Länsi-Saksassa kansankielellä Republikflucht-pykäläksi. Lain mukaan Republikfluchtiin syyllistyvä voitiin tuomita jopa kahden vuoden vankeusrangaistukseen. Pykälää muutettiin sittemmin vuonna 1979 ja se kumottiin lailla vuonna 1990.

Republikflucht kulttuurissa

Ilkka Remeksen vaihtoehtotodellisuuteen sijoittuvassa romaanissa Pääkallokehrääjä Suomen Demokraattisessa Tasavallassa säädettiin helmikuussa 1958 Laki tasavallastapaosta, jonka mukaan rankaistiin Tornionjoen yli Ruotsiin paenneita lähtijöitä ja heidän perheitään.
Vladimir Farkas

Vladimir Farkas (aikaisemmin Vladimir Lőwy, 12. elokuuta 1925 Košice, Tšekkoslovakia – syyskuu 2002 Budapest, Unkari) oli sosialismin aikana Unkarin suojelupoliisin everstiluutnantti ja myöhemmin suojelupoliisin poliisitiedotustoimiston varajohtaja.

Elämäkerta

Farkas syntyi vuonna 1925 Tšekkoslovakian Košicessa juutalaisperheeseen. Hänen isänsä oli Mihály Farkas (aik. Lőwy). Vladimir Farkas nimettiin Vladimir Leninin mukaan. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Košicen kaupunki oli liitetty Tšekkoslovakiaan. Uudessa Tšekkoslovakiassa perhettä inhottiin juutalaisuutensa ja unkarilaisuutensa takia. Farkasin äiti pakeni Ranskaan, jossa hän liittyi Ranskan kommunistipuolueeseen, kun taas Farkas pakeni isänsä kanssa Neuvostoliittoon.
Farkas muutti Budapestiin vuonna 1945 ja otti sukunimekseen Farkas. Vuonna 1946 perustettiin Unkarin salainen poliisi (AVH), jossa hän työskenteli ensin kapteenina, sitten majurina ja lopuksi everstiluutnanttina.
Farkas oli osallisena ihmisten kidutuksiin ja murhaamisiin AVH:n päämajassa. Josif Stalinin kuoleman jälkeen Farkas pidätettiin, ja hän oli vankilassa vuoteen 1960 asti.