google/wiki40b huggingface dataset:
Wilhelm Maximilian Carpelan

Elämäkerta

Carpelanin vanhemmat olivat luutnantti, vapaaherra Axel Maximilian Carpelan ja Barbro Elisabeth o.s. Toll. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1824 Emanuela Sophia o.s. Scherman. Heille syntyi kolme lasta, joista ainoastaan esikoinen Vilhelm Axel Zakarias Carpelan (1825–1892) selvisi aikuisikään.
Carpelan aloitti sotilasuransa Porin rykmentissä ja liittyi vasta perustettuihin maanmittausjoukkoihin. Suomen sodan jälkeen hän muutti Ruotsiin.
Hän teki kivipiirrokset julkaisuihin Voyage pittoresque aux alpes Norvegiennes (1821–1822) ja Vues Norvegiennes. Hän oli vakituisessa palveluksessa armeijassa everstiluutnanttina ja toimi myöhemmin kartanpiirtäjänä.
Carpelan toimi Norjassa 1819–1824 valtakunnanhoitajan adjutanttina. Ruotsissa hän oli sotatiedeakatemian jäsen. Norjassa syntyivät kuvat hänen teokseensa Voyage pittoresque aux alpas norvégiennes. Hän teki teoksensa kuvat hyvin tottuneesti akvatintamenetelmällä. Ruotsissa ja Norjassa toimiessaan hän näyttää "eurooppalaistuneen" taiteessaan.
Pekka Puupää poliisina

Juoni

Justiina passittaa Pekka Puupään ilmoittautumaan täydennyspoliisiksi vakituisen poliisikunnan ollessa sairaana. Samaan aikaan myös Puupäiden naapuri, Pukkila, ilmoittautuu täydennyspoliisiksi. Pekasta ja naapurista tulee poliisiparivaljakko, jotka rupeavat tekemään poliisin töitä.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen sanoo elokuvan edustavan ”tunnettua porilaista laatua” ja antaa sille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
USS Forrestalin tulipalo

USS Forrestalin tulipalo tapahtui 29. kesäkuuta 1967. Siinä kuoli 134 merisotilasta, 161 loukkaantui ja useita lentokoneita tuhoutui sekä lentotukialus USS Forrestal vaurioitui pahoin. Alus oli ollut operaatio Rolling Thunderissa (suom. Jyrisevä Ukkonen) Tonkininlahdella Vietnamin sodassa.

Tulipalo

Alus lähti 6. kesäkuuta 1967 Norfolkin laivastotukikohdasta Virginiasta ensimmäiselle taistelumatkalleen. Alus saapui Yankee-alueelle 25. heinäkuuta aloittaen välittömästi taistelulennot. Aluksen lentokoneet lensivät neljän päivän aikana 150 taistelulentoa ilman tappioita.
Hieman ennen yhtätoista 29. heinäkuuta aluksen koneiden valmistautuessa päivän toiseen tehtävään F-4 Phantomin viiden tuuman Zuni Mk.32 -raketti laukesi itsekseen. Raketti osui lentokannen toisella puolella olleen kapteeniluutnantti Fred Whiten A-4 Skyhawk -hävittäjäpommittajan 400 gallonan lisätankkiin, joka räjähti aloittaen tulipalon. Tuulen voimistama tulipalo levisi nopeasti. Neljän ja puolen eekkerin alue lentokannesta peittyi lentokoneista irronneista kappaleista miehistön yrittäessä poistaa paloalueelta pommeja ja muita ampumatarvikkeita heittämällä ne yli laidan.
Kapteeniluutnantti John McCainin A-4-koneesta putosi 1000 naulan pommi kannelle. Liekit räjäyttivät pommin. McCain kiipesi ohjaamosta ja siirtyi lentokoneen kiinteää tankkauspuomia pitkin turvaan. Lentäjät pakenivat liekkien saartamista koneistaan. Palon aikana lentokannella räjähti kaikkiaan seitsemän pommia. Lentokannen alapuolella ollut hangaari muuttui kuolemanloukuksi viidellekymmenelle miehistönjäsenelle palavan polttoaineen valuttua lentokannelta.
Lähellä olleet alukset tarjosivat apuaan sammutustöissä. Muun muassa vuotta aiemmin vastaavassa onnettomuudessa ollut USS Oriskany avusti sammutustöissä ja tarjosi mahdollisuutta loukkaantuneiden hoitamisessa. Saattaneet hävittäjät ruiskuttivat vettä palavalle kannelle. Palo saatiin kannella hallintaan noin tunnissa, mutta hangaarikannen palopesäkkeiden sammuttamiseen meni vielä kaksitoista tuntia.

Seuraukset

Liekkien sammuttua 134 miestä oli saanut surmansa ja lisäksi 60 miehistönjäsentä oli pahoin loukkaantunut. Lentotukialuksella tuhoutui 21 lentokonetta ja 41 vaurioitui. Forrestal matkasi Filippiinien kautta Norfolkiin, jonne se saapui 14. syyskuuta. Alus oli seitsemän kuukautta telakalla korjattavana, mikä maksoi 72 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Alus ei telakalta vapauduttuaan enää osallistunut Vietnamin sotaan.
Revisioneuvos

Revisioneuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 8. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko 6 200 euroa tai 1 550 euroa.
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1946 toimistopäällikkö Gustaf Fältmarsille. Vuosien 1918–2013 aikana revisioneuvoksen arvonimi on myönnetty 42 henkilölle.
Taipaleen kanava

Taipaleen kanava on puoli kilometriä pitkä sulkukanava Varkaudessa, Unnukan ja Haukiveden Siitinselän välillä.

Rakentaminen

Rakennustyöt alkoivat maaliskuussa 1835. Työmaan johtajana toimi Svante Vestling. Taipaleen kanava oli Suomen ensimmäinen kanava, jossa oli sulkuportit. Taipaleen kanavan rakennustyömaalla oli myös Suomen ensimmäinen rautatie vuosina 1836–1840. Kanavan juhlalliset avajaiset olivat 6. heinäkuuta 1840.
Alkuperäinen kanava on nykyään museokanavana noin sata metriä itään toimivasta kanavasta.

Uuden kanavan rakentaminen

Saimaan kanava oli valmistunut vuonna 1856. Se johti liikenteen lisääntymiseen ja Taipaleen kanava kävi ahtaaksi. Päätös uuden kanavan rakentamisesta tuli keisarillisena käskykirjeenä heinäkuussa 1865.
Rakennustöiden alkaminen siirtyi joulukuulle 1867. Työt osuivat siis suurten nälkävuosien ajalle. 
Tieto työmahdollisuudesta ja palkan maksamisesta viljana kiiri laajalle. Työmaalle tuli miehiä kaikkiaan 51 pitäjästä Pohjanmaata myöten. Tammikuussa 1868 töissä oli 600 miestä, monilla heistä vielä perhe mukana. Useat asuivat maakuopissa. Alkeelliset olosuhteet ja taudit saivat aikaan murhenäytelmän, yksin huhti - toukokuun 1868 aikana haudattiin 281 henkeä.
Varkauden seurakunta pystytti vuonna 1936 työmaalla kuolleiden muistomerkin hautapaikalle Varkausmäkeen.
Kanava avattiin uudessa paikassa 16. syyskuuta 1871. Se oli 564 metriä pitkä ja siinä oli kaksi sulkua.

Nykytilanne

Kanava modifioitiin vuosina 1962–1967. 
1960-luvun muutoksissa sulkukammion kokoa laajennettiin suuremmaksi, yhdistämällä vanhat 35 metrin sulut ja niiden välissä ollut tasausallas yhdeksi 120 metrin suluksi. Muutos mahdollistaa useimpien Saimaan kanavan kautta saapuvien alusten pääsyn kanavan läpi pohjoiseen Leppävirran reitille. Kanava kuuluu osana 4,35 metrin Saimaan syväväylään, joka kulkee Savonlinnasta Kuopioon ja Siilinjärvelle asti.
Kanavan sulkuja hoidetaan vieressä olevasta ohjauskeskuksesta. Vaikka sulutus toimii vesiliikennekaudella 24 tuntia vuorokaudessa, niin kanavan yhteydessä olevaa maantiesiltaa ei avata tieliikenteen ruuhka-aikoina pelkästään huvialuksia varten.
Vieressä sijaitsevassa Taipaleen kanavamuseossa on sisätiloissa näyttely vesiteiden ja kanavien historiasta. Museoon kuuluu myös vanhan ja uuden kanavan rantaa kiertävä polku opasteineen.
Nykyisen kanavan ylittävät avattava maantiesilta, joka on läppäsilta (alikulkukorkeus 4,5 metriä), sekä avattava rautatiesilta, joka on kääntösilta (alikulkukorkeus 4,7 metriä).
Eugent Bushpepa

Lapsuus ja nuoruus

Bushpepa syntyi 2. heinäkuuta 1984 Rrëshenissä, Albaniassa. Pienestä pitäen hän piti laulamisesta ja koulun jälkeen hän jätti Albanian muutamaksi vuodeksi ja muutti Italiaan. Palattuaan Albaniaan vuonna 2006 hän aloitti laulajana työskentelemisen Top Channelin keskusteluohjelmassa.

Musiikkiura

Vuonna 2006 Bushpepa liittyi Top Channeliin laulajana ja on siitä lähtien ollut osa Albanian musiikkinäyttämöä. Hänestä on vähitellen tullut yksi Albanian tunnetuimmista laulajista. TOP SHOW -nimisessä keskusteluohjelmassa Bushpepa on pysyvä laulaja ja hän laulaa suurimmaksi osaksi kappaleiden coverversioita. Kriitikoiden mukaan Bushpepan voimakkaan ja kauniin äänen ansiosta hän on tehnyt lukuisia korkealaatuisia coverversioita. Viikonloppuisin Bushpepa ja hänen bändinsä esiintyvät tunnetuimmissa yökerhoissa. Cover-laulajan uran lisäksi hän työskentelee sooloartistina tarjoten yleisölle musiikkia, jota albaniankielinen yleisö kuvailee hyväksi ja mieleenpainuvaksi. Hänen uransa alkoi vuonna 2007, kun hän julkaisi albaniankielisen rock-kappaleensa nimeltä "Maska e Madheshtise" Top Fest 4 -kilpailun aikana. Samassa kilpailussa Bushpepa osallistui myös Sunrise -nimisen rockbändin kanssa esittäen kappaleen nimeltä "Engjell". Menestyksekkään ensiesiintymisen jälkeen hän osallistui myös muihin kilpailuihin ja työskenteli uuden musiikin parissa. Bushpepa on tehnyt yhteistyötä lukuisien albanialaisten artistien kuten Rovena Dilon, Andosin ja Gledi Mikerezin kanssa.
Vuonna 2009 oli joitakin huhuja, että Bushpepa olisi italialaisen Seven Gates -nimisen metalbändin uuden kappaleen "Betrayerin" laulaja. Kumpikaan ei kuitenkaan vahvistanut tätä huhua. Maaliskuussa 2007 Bushpepa ja hänen bändinsä oli Deep Purple -nimisen rockbändin tukibändi heidän Rapture of the Deep -kiertueen Albanian konsertin aikana.
1. kesäkuuta 2011 Bushpepan kansainvälinen ura voimistui kun häntä pyydettiin olemaan Duff McKaganin tukibändi McKaganin Loaded-kiertueen Tirana-konsertin aikana. 18. elokuuta 2013 Korçën perinteisen olutfestivaalin aikana Bushpepa esiintyi Guns N’ Rosesin kitaristin Ron Thalin kanssa. Bushpepan kansainvälisen uran kohokohta tähän mennessä oli vuonna 2014 kun hän liittyi Darkology -nimisen bändin laulajaksi. Bändi tuki Overkillia heidän Kill Fest 2014 Euroopan kiertueen aikana.
Bushpepa edusti Albaniaa kappaleella "Mall" vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa Lissabonissa, Portugalissa

Palkinnot

2008: Best Male Top Fest 5. Enderr Reale ft. Gledis (Gledi Merkezi)
2009: Vodafone Club Top Fest 6. Stine Dreqi
2011: Best Male Top Fest 8. Rebel pa Hije Cmimi
2015: Cmimi Honorifik #TopFestiFundit Top Fest 12. Prane Finishit
Hurrikaani Juan

Hurrikaani Juan oli vuoden 2003 Atlantin hurrikaanikauden kuudes hurrikaani. Se pyyhkäisi Kanadan Atlantin rannikon yli syyskuun lopussa 2003. Suurimmat tuhot se aiheitti Prinssi Edwardin saarella ja Nova Scotian keskiosissa. Kahdeksan henkeä sai surmansa sen kourissa: kaksi jäi kaatuvien puiden alle, kaksi hukkui merellä kalastusaluksessa. kolme menehtyi tulipalossa ja kahdeksas joutui onnettomuuteen pelastustöiden aikana.
Juan muodostui Bermudalla ja liikkui lähes suoraan pohjoiseen. Voimakkaimmillaan se oli viisiportaisella Saffirin-Simpsonin hurrikaaniasteikolla 2. luokan hurrikaani.
Jeanne Loriod

Jeanne Loriod (13. heinäkuuta 1928 – 3. elokuuta 2001) oli ranskalainen muusikko. Hän oli ondes Martenot'n tunnetuin taitaja ja yksi harvoista sitä päätyökseen soittaneista muusikoista.
Loriod syntyi Houillesissa, Pariisissa. Hänen sisarensa, pianisti Yvonne Loriod oli säveltäjä Olivier Messiaenin toinen vaimo. Yvonnen tavoin Jeanne tulkitsi  runsaasti Messiaenin tuotantoa – tunnettuja ondes Martenot'lle kirjoittaneita säveltäjiä on varsin vähän.
Loriod esitti ja levytti useampaan otteeseen Messiaenin Turangalîla-sinfonian. Sekä pianolla että ondes Martenot'lla on kyseisessä teoksessa huomattavat osuudet. 
Vuonna 1988 Loriod'lta ilmestyi ondes Martenotia käsittelevä kirja Technique de l’onde electronique type martenot. Hieman ennen äkillistä kuolemaansa 73-vuotiaana hänellä oli ollut haavenaan päästä esiintymään Radioheadin kanssa.
Ranskanbolonka

Ulkomuoto

Ranskanbolonka muistuttaa erittäin paljon bichon frisétä, mutta eroaa siitä muutamissa asioissa. Se on erittäin hoikka ja rakenteeltaan neliömäinen. Sen pää on pyöreä ja kuono lyhyt ja kapeneva. Korvat ovat pienet ja tiiviisti päänmyötäiset. Häntä kaartuu selän ylle. Karvapeite voi olla joko kiharaa tai aaltoilevaa, mutta sen tulee aina olla väriltään valkoinen. Säkäkorkeus on 20–26 cm.

Alkuperä

Renessanssin aikakaudelta lähtien bichonien ja bolognesejen tyyppiset sylikoirat olivat erittäin suosittuja kuninkaallisten keskuudessa. Koska Ranskan ja Venäjän kuninkaallisilla oli keskenään läheiset välit, ranskalaisten hienostonaisten sylikoira kulkeutui venäläisten tsaarien palatseihin. Esimerkiksi Katariina Suuri piti lemmikkinään juuri tätä rotua. Romanov-suvun valtakaudella sen edustajia oli talossa useampi kappale.
Vuoden 1917 vallankumouksen jälkeen maiden väliset kauppasuhteet katkesivat ja Venäjän koirakanta jäi eristyksiin ranskalaisista koirista. Tämän vuoksi paikallisten kasvattajien oli käytettävä jalostukseen ainoastaan jo maahantuotuja ranskalaisia koiria ja he joutuivat turvautumaan myös sisäsiitokseen.
Ranskanbolonkan maastavienti oli erittäin tiukasti rajoitettua, mutta siitä huolimatta muutama itäsaksalainen kasvattaja onnistui hankkimaan rodun edustajia itselleen diplomaattisten suhteiden avulla. 1980-luvulla ranskanbolonkoja alettiin viedä enemmän Itä-Saksaan, missä Verband der Kleingärtner, Siedler und Kleintierzüchter (VKSK) rekisteröi sen nimen bolonka franzuska alle. Se oli yksi Itä-Saksan suosituimmista kääpiökoiraroduista, ja yli 2 500 pentua kirjattiin viralliseen rekisteriin.
Vuonna 1982 ensimmäinen rodunedustaja, venäläissyntyinen koira nimeltä Julia, vietiin Länsi-Saksaan ja rekisteröitiin siellä Verbands Deutscher Kleinhundezüchter (VK) -yhdistyksen kantakirjaan virallisesti bologneseksi. Alkuperäisten venäläisten tuontikirjojen mukaan se oli kuitenkin rodultaan ranskanbolonka.
BI-Lexicon Hunderassenin mukaan Itä-Saksassa vuonna 1985 suoritettu perusteellinen tutkimus osoitti, että ranskanbolonkan syntyyn on varmasti vaikuttanut bichon frisé. Näin ollen jäljelle jäi kaksi vaihtoehtoa: joko alkaa rekisteröidä näitä koiria bichon friséinä tai tunnustaa ne omaksi rodukseen. VKSK:hon rekisteröidyt koirat siirrettiin vuonna 1990 bolognese-rodun nimiin ja VK noudatti edelleen samaa linjaa.
Kattilalahti (Juupajoki)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 19,2 hehtaaria ja se on 700 metriä pitkä ja 450 metriä leveä. Se sijaitsee Salokunnan peltoaukealla keskellä vanhaa kulttuurimaisemaa, jonka pohjoispuolella kohoaa 60 metrin korkeutaeen kallioinen Pusuvuori. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järven poikki vastarannan suuntaan työntyy Juupajoen sedimenteistä syntynyt lietteinen niemi, jonka keskellä virtaa joki itse. Sen rantaviivan pituus on 2,8 kilometriä ja sen länsirannat ovat alavaa ja kosteaa pellonreunaa, jota on ojittamalla yritetty kuivata. Itäinen vastaranta on pellonrinnettä, joka viettää järveen. Järven rinteillä sijaitsee kolme maatilaa ja rannoille on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet yhdystieltä 3413 tai siitä haarautuvalta Kokkilaan kulkevalta tieltä. Kokkilantie ylittää järven luusuan siirtyessään itärannalle.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Kokkilanselän alueeseen (35.752) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 89,2 metriä mpy. Järven läpi virtaavat Juupajoen vedet ja Pusujoen kautta Kopsamon ja Kylmälammin kautta laskevat Sahajoen vedet. Kylmälammen vedenpinnan korkeus on sama kuin Kattilalahdella. Pienen lisän tuo Eerikkilänvuoren takaa Iilijärven kosteikolta alkava oja. Järven lasku-uoma lähtee sen eteläpäästä ja se laskee 250 metrin mittaisena Mellinselän Jaarilanlahteen. Vesireitti jatkaa siitä eteenpäin laskien lopulta Koljonselkään.

Historiaa

Vuoden 1957 peruskartassa Pusujoki oli nimeltään Pusuoja ja Ilijärvi Lililampi. Lammessa oli silloin vielä avovettä.
Koivulehtomittari

Koko ja ulkonäkö

Koivulehtomittari on pienehkö perhonen. Sen siipien kärkiväli on noin 19–24 millimetriä. Laji on rakenteeltaan hoikka ja sen siivet ovat suhteellisen leveät. Siipien yläpinnan väri on hennon vaalean vihreä, alapuolelta siivet ovat lähes valkoiset. Vanhemmiten siipien väri haalistuu lähes valkoiseksi.
Koivulehtomittarin kanssa lähes saman näköinen laji on samaan sukuun kuuluva mustikkalehtomittari. Jälkimmäisestä lajin erottaa kuitenkin siitä, että koivulehtomittarilla siipien poikkiviirut ovat muodoltaan lähes hampaattomat. Samoin lajin vaalean ruskea otsa on alareunastaan ja sivuiltaan valkeahko, toisin kuin mustikkalehtomittarilla. Lähisukuisesta kanervamittarista lajin puolestaan erottaa takasiiven sisäänpäin kääntyvästä kaarijuovasta sekä koiraan kaksoiskampahampaisista tuntosarvista.

Levinneisyys

Koivulehtomittari on levinnyt lähes koko Euraasiaan: sitä tavataan lännessä Irlannista keskisen Euroopan yli Venäjälle. Idässä levinneisyysalue ulottuu Sahalinille, Kiinaan ja Japaniin. Venäjän pohjoisosista laji puuttuu. Suomessa koivulehtomittari on jokseenkin yleinen Etelä- ja Keski-Suomen laji.

Elinympäristö ja elintavat

Koivulehtomittari on elinympäristönsä suhteen melko vaativa, eikä sitä tavata useinkaan lennossa kuin yksitellen. Lajin parhaimpia elinalueita ovat lehdot sekä lehtomaiset, avoimehkot metsät. Lajia tavataan myös edellä mainittujen metsien laidoilla, sekä puistoissa että puutarhoissa.
Lajin lentoaika alkaa Suomessa touko-kesäkuun vaihteessa ja jatkuu heinäkuun alkuun, Britanniassa lentoaikaa on touko-kesäkuu. Runsaimmillaan laji on lennossa illansuussa ja yöllä. Koivulehtomittarin toukat käyttävät ravinnokseen pääasiassa koivuja, mutta niitä tavataan myös monilla muilla lehtipuulajeilla, kuten pihlajalla, omenapuulla, tammella ja lehmuksella. Toukkia on joissain harvoissa tapauksessa havaittu myös juolukalla. Koivulehtomittari talvehtii kotelona.
Ruskoviiruorneero

Levinneisyys

Ruskoviiruorneeroa tavataan Kolumbiassa ja Ecuadorissa. Lajia on kuvattu harvinaiseksi, mutta sen kanta on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Emma Kirkby

Emma Carolyn Kirkby DBE (s. 26. helmikuuta 1949 Cambridge, Englanti) on brittiläinen taidemusiikin laulaja, äänialaltaan sopraano. Hän opiskeli antiikintutkimusta Oxfordin yliopistosta ja sai laulunopetusta Jessica Cashilta. Opiskeluaikoinaan hän lauloi harrastusluonteisesti kuoroissa ja pienissä kokoonpanoissa. Jo tuossa vaiheessa hän erikoistui renessanssi- ja barokkiaikojen ohjelmistoon.
Kirkby liittyi Taverner-kuoroon vuonna 1971 ja aloitti pitkäaikaisen yhteistyönsä Consort of Musicken kanssa vuonna 1973. Hän on tehnyt pitkälti toistasataa levytystä, jotka kattavat musiikkia Hildegard Bingeniläisen tuotannosta italialaisen ja englantilaisen renessanssiajan madrigaaleihin, barokin ajan kantaatteihin ja oratorioihin sekä Wolfgang Amadeus Mozartin ja Joseph Haydnin teoksiin.
Kirkbystä tehtiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan Dame vuonna 2007, ja hänelle myönnettiin Queen's Medal for Music vuonna 2011.
Egyptinkorpi

Egyptinkorpi on Lieksassa Pielisjärveltä Venäjän rajan yli ulottuva entinen korpi- ja suojalue, joka ulottuu myös Nurmeksen puolelle. Sotien jälkeen alue asutettiin pääasiassa Suojärven Salonkylästä tulleilla evakoilla sekä lähiseutujen rintamamiehillä, joita oli kaikkiaan 31 perhettä. 1949 valmistui kyläkoulu, jossa parhaimmillaan oli 120 oppilasta. 1970-luvulla kylä autioitui asukkaiden muutettua Etelä-Suomeen ja Ruotsiin. Nykyisin Egyptinkorvessa toimii muutamia maataloutta harjoittavia tiloja. Kylää halkoo Syväjoki.
Steelfest Open Air

Historia

Steelfest oli alun perin seitsemän henkilön järjestämä yksityistapahtuma. Tapahtumaa järjestettiin neljänä vuonna, kunnes viidentenä vuonna tapahtuma muuttui varsinaiseksi festivaaliksi ja avautui myös ulkopuoliselle yleisölle vuonna 2012.

2012

Festivaali järjestettiin 18.–19. toukokuuta. Esiintyjinä olivat  muun muassa Azaghal, Impaled Nazarene ja Deathchain. Osallistujamäärä oli noin 2 500.

2013

Festivaali järjestettiin 24.–25. toukokuuta. Esiintymislavoja oli kaksi, joista toinen sijoitettuna sisätiloihin. Samalla festivaali muuttui vain täysi-ikäisille sallituksi tapahtumaksi. Esiintyjinä oli yhteensä 31 yhtyettä, muun muassa Belphegor, Horna, Necromancer ja Mayhem. Osallistujamäärä oli noin 3 000.

2014

Festivaali järjestettiin 16.–17. toukokuuta. Tapahtuma oli loppuunmyyty. Esiintyjinä olivat muun muassa Mustan Kuun Lapset ja Vader.

2015

Festivaali järjestettiin 15.–16. toukokuuta. Tapahtuma oli lähes loppuunmyyty muutama viikko ennen tapahtumaa. Esiintyjiä oli yhteensä 24.

2016

Festivaali järjestettiin 20.–21. toukokuuta. Esiintyjiä oli 26. Hieman teemasta poiketen festivaaleilla esiintyi myös Bat & Ryyd. Muita esiintyjiä olivat muun muassa Mörbid Vomit ja Saturnian Mist. Festivaali päättyi Gorgorothin esiintymiseen.
Prahan Kansallisteatteri

Prahan Kansallisteatteri (Národní divadlo) on aina ollut tärkeä Tšekin kulttuurillisen heräämisen symboli. Teatteri avattiin vuonna 1881, jolloin siellä esitettiin Bedřich Smetanan ooppera Libuše. Arkkitehti Josef Zitekin suunnittelema uusrenessanssityylinen teatteri paloi kaksi kuukautta myöhemmin, mutta se rakennettiin uudelleen ja kunnostettiin kahden vuoden sisällä. Näyttämön verho on Vojtich Hynaisin käsialaa ja kattomaalaukset František Ženíšekin tekemiä. Nykyään teatterissa esitetään balettia, oopperaa ja draamaa.
Kansallisteatterin Uuden Näyttämön rakensi arkkitehti Karel Prager 1970-luvulla. Se rakennettiin kuubalaisista marmorilaatoista ja lasista. Siellä sijaitsee Laterna Magica, yksi Prahan parhaiten tunnetuista teattereista.
Nemean arkeologinen museo

Kokoelmat

Museon kokoelmiin kuuluu löytöjä paitsi Nemean Zeuksen pyhäkköalueelta ja urheilupaikoilta, myös muista arkeologisista kohteista sen lähialueilta, kuten Fleiuksesta, Agía Eirínin asutuksesta sekä Aidónian mykeneläisaikaiselta hautausmaalta. Löydökset ajoittuvat varhaiselta neoliittiselta kaudelta bysanttilaiselle kaudelle saakka.
Kokoelmiin kuuluu muun muassa votiivipatsaita ja muita -esineitä, rakennusten koristeosia, esihistoriallisen ajan keramiikkaa, työkaluja ja aseita, sekä piirtokirjoituksia, rahoja, koruja, kulttiesineitä ja Nemean kisojen urheilukilpailuihin liittyviä esineitä. Merkittävimpiin museoesineisiin kuuluvat muun muassa Nemean vierastalosta eli ksenonista löydetty patsaan jalusta, jossa on arkaaisella bustrofedon-kirjoituksella tehty piirtokirjoitus, jossa lukee: ”Aristes omisti minut Zeukselle, kuningas Kronoksen pojalle, koska voitti pankrationin Nemean kisoissa neljästi, Feidonin poika Kleonaista” (noin 550 eaa.); pronssinen Zeukselle omistettu hydria 500-luvulta eaa.; marmorinen korinttilainen kapiteeli Zeuksen temppelin sisäosista; sekä pronssinen hellenistisen ajan pienoispatsas, joka esittää oletettavasti paikallista heerosta Ofeltesta. Kokoelmissa on myös vanhoja piirroksia ja valokuvia pyhäkköalueesta.
Juan Cáceres

Juan Ignacio Cáceres (s. 1. toukokuuta, 1984 Punta del Este) on uruguaylainen kilpa-autoilija.
Cáceres kilpaili euroopassa vuonna 2001 ja on ajanut muun muassa Italian Formula Renault-sarjassa ja Espanjan Formula 3-sarjassa. Formula BMW Junior Cupissa hän voitti sarjan mestaruuden vuonna 2003. Vuonna 2005 Cáceres toimi entisen Formula 1-talli Minardin testikuljettajana. Hän kilpaili samana vuonna Italian Formula 3000-sarjassa. Vuonna 2006 Cáceres ajoi yhden kilpailun ChampCar-sarjassa. Vuonna 2007 hän siirtyi kilpailemaan takaisin Etelä-Amerikkaan ajaen TC2000-sarjassa Argentiinassa.
Strč prst skrz krk

Strč prst skrz krk ([str̩tʃ pr̩st skr̩s kr̩k],  kuuntele ääntämys) on tšekin ja slovakin kielille yhteinen sanaleikki, joka tarkoittaa suomeksi käännettynä "työnnä sormi kurkun läpi". Sanaleikki on tunnettu siitä, ettei lauseessa ole yhtäkään vokaalia, ja se leikkimielisesti opetetaan kieltä opiskeleville.
Tšekin ja slovakin kielessä on muitakin vastaavia vokaalittomia lauseita, kuten "prd krt skrz drn, zprv zhlt hrst zrn", "kontiainen pakeni ruohon halki syötyään kourallisen jyviä".