google/wiki40b huggingface dataset:
Pop Story

Pop Story oli ensimmäinen suomalainen värivideotekniikalla toteutettu televisio-ohjelmasarja. Sitä tehtiin monikameratuotantona vuosina 1971–1972 Yleisradion Pasilan tv-keskuksen studio 4:ssä, joka oli juuri muunnettu mustavalkoisesta videotekniikasta PAL-värijärjestelmään. Tätä Yle TV1:n Viihdetoimituksen ohjelmaa tuottivat, toimittivat ja ohjasivat Erkki Pohjanheimo ja Uolevi Taskinen .
Ohjelmassa esitettiin suomalaista pop- ja rockmusiikkia sekä tuoreita ulkomaisia musiikkivideoita. Kaikki kotimainen musiikki pyrittiin nauhoittamaan ”livenä” ainutkertaisuuden saavuttamiseksi. Ohjelmassa esiintyi Suomen suosituimpia solisteja kuten Danny, Kirka, Kristiina Hautala, Frederik, Raya sekä huipulla olevia tai sinne nousevia rockyhtyeitä kuten Eero & Jussi and The Boys, Elonkorjuu, Noidannuoli ja The Forerunners . Pop Storyn kotibändinä oli Lyly Rajalan Made in Finland –yhtye, jossa soitti joukko tunnettuja muusikoita, kuten kosketinsoittaja Veikko Samuli, saksofonisti Kalle Fält ja kitaristi Seppo "Kala" Alajoki. Pohjanheimo ja Taskinen myös haastattelivat esiintyviä artisteja.
Studio 4:ssä oli vain kaksi värivideokameraa, mutta Pohjanheimo ja Taskinen hyödynsivät kuvanauhoitusta käyttämällä niin sanottua playback-tekniikkaa. He kuvasivat kunkin esityksen ensimmäisessä otossa keskimäärin vain joka toisen kuvan ja ajamalla tämän masteroton uudelleen studioon lisäsivät siihen joka toisen kuvan. Näin saatiin aikaan tilanne, jossa musiikkinumeroita oli kuvattu neljällä kameralla.
Jouko Sorva

Mauno Ikäheimonen, kirjailijanimeltään Jouko Sorva, (s. 19. elokuuta 1927 Savonlinna) on suomalainen toimittaja ja kirjailija, joka on käyttänyt myös nimimerkkiä Maks.
Ikäheimosen vanhemmat olivat piiriesimies Emil Ikäheimonen ja Hilda Maria Makkonen. Hän kävi Kuopion lyseota 1939–1944.
Ikäheimonen oli toimittajana Savon Sanomissa.
Lametz

Lametz on kunta Ardennesin departementissa Champagne-Ardennen hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 77 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Lametzin pinta-ala on yhdeksän neliökilometriä.
Sturmhaubitze 42

Historia

StuH 42 suunniteltiin StuG III f-mallin pohjalta tukemaan jalkaväkeä ja StuG III vaunuja. Vuonna 1943 StuH vaunuja ryhdyttiin valmistamaan StuG III g-mallin perusteella, jolloin esimerkiksi etupanssarointi vahvistui 50 millimetristä 80:neen ja vaununjohtajan tähystyslaitteistoa paranneltiin. Kaikki StuH-rynnäkkötykit valmisti Alkett.
Michelsonin–Morleyn koe

Michelsonin-Morleyn koe (1887) oli kuuluisa koejärjestely, jolla pyrittiin selvittämään ns. eetterituulen vaikutus valon nopeuteen. Kokeen tuloksena eetterituulta ei löydetty. Albert Michelson sai tämän tutkimuksen ansiosta Nobelin palkinnon 1907.
Kokeen lähtökohtana oli ajatus siitä, että maailmankaikkeuden täyttäisi jonkinlainen eetteriksi kutsuttu massaton väliaine, jossa sähkömagneettinen säteily voisi liikkua. Tällöin maapallon liikkeen eetterin suhteen pitäisi aiheuttaa Maan pinnalla havaittava "eetterituuli". Valon suunnan ja eetterituulen välisen kulman pitäisi vaikuttaa valon nopeuteen. Kokeen tarkoituksena oli havaita "sivutuuleen" ja "vastatuuleen" liikkuneiden valonsäteiden eri nopeuksista aiheutunut vaihe-ero. Kokeessa ei kuitenkaan onnistuttu saamaan varmaa tulosta, sillä vaikka laitteella mitattiin pieni "nopeus", se mahtui mittausvirheen rajoihin. Koetta pidetään yhtenä kuuluisimmista epäonnistuneista kokeista.
Nykyisen suhteellisuusteoreettisen tietämyksen mukaan valonnopeus on absoluuttinen, eikä tällaista vaihe-eroa siten synny. Suhteellisuusteorian mukaan eetterin olemassaoloa tai -olemattomuutta on mahdotonta osoittaa todeksi.
Alinen Äimäjärvi

Maantiede

Järven pinta-ala on 3,7 hehtaaria ja sen pituus on 500 metriä ja leveys 130 metriä. Järveen ei laske ojia ja sen luusua sijaitsee järven kaakkoisrannalla, josta saa alkuunsa 1,1 kilometriä pitkä laskuoja Kortejärveen.
Järven rantaviiva on 1,0 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannoilla on kaksi loma-asuntoa, joille johtaa tiet Pikku-Hyynilän käylästä.
Hippon

Hippon (m.kreik. Ἵππων) (400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen esisokraatikkoihin lukeutuva filosofi. Hänen on kuvattu olleen joko rhegionlainen, metapontionlainen, samoslainen tai krotonlainen. Siksi on mahdollista, että tuolloin vaikutti useampi samanniminen filosofi.
Hippon harjoitti muiden esisokraatikkojen lailla ennen kaikkea luonnonfilosofiaa. Aristoteles ei kuitenkaan lukenut häntä suurten esisokraatikkojen joukkoon ”hänen ajattelunsa pinnallisuuden vuoksi”. Hippolytoksen mukaan Hippon katsoi veden ja tulen olevan ensisijaiset alkuaineet. Hän katsoi, että tuli saa alkunsa vedestä, ja näistä kahdesta puolestaan saa alkunsa koko muu kaikkeus. Myös Simplikioksen mukaan Hippon katsoi veden olevan kaiken alkuperusta. Keskiaikainen Aristofaneen Pilvistä tehty skolia laittaa Hipponin nimiin näkemyksen, jonka mukaan taivaat ovat kuin uunin (πνιγεὐς) kupu Maan yllä.
Monet kuvaukset Hipponin ajattelusta antavat ymmärtää, että hän oli kiinnostunut biologisista asioista. Hän katsoi, että kaikissa elävissä asioissa oli sopiva määrä kosteutta, ja sairaudet saivat alkunsa siitä, että kosteuden määrä oli epätasapainossa. Sielun hän katsoi saavan alkunsa mielestä ja vedestä.
Jossain vaiheessa Hipponia syytettiin ateismista. Hänen teoksensa ovat kuitenkin kadonneet, joten syytä tähän ei tiedetä. Komediarunoilija Kratinos syytti Hipponia jumalattomuudesta teoksessaan Panoptai.
Timo Tarhila

Ura

Tarhila oli Lauritsalan Työväen Palloilijoiden kasvatti. Hän pääsi seuran edustusjoukkueeseen kaudella 1984, jolloin joukkueen sarjataso oli II divisioona (myöhemmältä nimeltään Kakkonen). Seuraavaksi kaudeksi joukkue nousi I divisioonaan (Ykkönen), jossa Tarhila pelasi ensimmäiset ottelunsa kaudella 1986.
Kaudeksi 1988 Tarhila siirtyi naapurikuntaan II divisioonan Joutsenon Kullervoon, jonka kanssa hän saavutti sarjanousun I divisioonaan kaudella 1989. Hän oli JoKun eli Kultsun ykkösmaalivahti lähes koko 1990-luvun ajan. Ainoat pääsarjaottelunsa Veikkausliigassa, yhteensä 14, Tarhila pelasi kaudella 1996 Mikkelin Palloilijoissa. Liigadebyyttinsä hän teki 1–2-tappioon päättyneessä kotiottelussa Ilvestä vastaan 28. huhtikuuta 1996. MP:n putoamiseen päättyneellä kaudella Tarhila jakoi torjuntavastuun nuoren Antti Kuismalan kanssa.
Myös Kultsu putosi kaudella 1996, joten Tarhilan palatessa joukkueeseen kaudeksi 1997 sarjatasona oli Kakkonen. Ykkösessä hän pelasi Kultsun kanssa jälleen kaudet 1998–1999 ja Kultsun edustusjoukkuetoiminnan lakkauttamisen jälkeen Rakuunoissa kauden 2000. Ykkösen otteluita Tarhila pelasi urallaan yhteensä 201, joista 144 Kultsussa. Kova- ja tarkkapotkuinen maalivahti teki Kultsulle Ykkösessä viisi maalia, kaikki rangaistuspotkusta, ja Rakuunoillekin yhden. Vielä kaudella 2006 hän kuului Kolmosessa pelanneeseen Kultsu FC:n joukkueeseen.
Tarhila pelasi myös futsalia. Hän saavutti useiden muiden Kultsun pelaajien tapaan lajin Suomen-mestaruuden IFK Willmanstrandin kanssa vuonna 2000.
Mustamaluri

Levinneisyys

Mustamaluria tavataan Uuden-Guinean saarella Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu yleiseksi ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Jouko Tolonen

Jouko Paavo Kalervo Tolonen (2. marraskuuta 1912 Porvoo – 23. heinäkuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä, pianisti ja musiikkitieteilijä.
Paitsi säveltäjänä ja pianistina Tolonen toimi myös Ylen musiikkipäällikkönä 1946–1955 ja Kansallisoopperan pääjohtajana 1955–1960. Myöhemmin hän työskenteli Sibelius-Akatemiassa lehtorina (1960–1966) ja Turun yliopistossa musiikkitieteen lehtorina ja professorina (1966–1977). Sävellystuotanto jäi näiden tehtävien ohella suppeaksi. Pianistina hän esitti muun muassa Ahti Sonnisen pianokonserttoa.
Tolonen oli valmistunut filosofian kandidaatiksi vuonna 1939 ja jatkoi akateemista uraansa 1960-luvulla: hän väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1969 väitöskirjalla Mollisoinnun ongelma ja unitaarinen intervalli- ja sointutulkinta. Tolonen pyrki yhdistämään psykologista ja matemaattispohjaista sointuteoreettista näkökulmaa.
Jouko Tolosen lapset ensimmäisestä avioliitosta Lidia Soldareffin kanssa ovat konemestari, mus.teorianopettaja Timo Tolonen (s. 1936) ja kanttori-urkuri, mus. teorianopettaja Osmo Tolonen (s. 1943).
Jouko Tolosen lapset toisesta avioliitosta Väinö Kunnaksen tyttären Alila Kunnaksen kanssa ovat suunnittelija Tiiti Tolonen, toimittaja Pekka Tolonen, tuottaja Aini Tolonen ja ekonomi Jukka Tolonen.

Musiikki

Jouko Tolosen sävellyksenopettajia olivat Ilmari Krohn, Leevi Madetoja ja Nils-Eric Fougstedt. Tolonen kuului neljän säveltäjän ryhmään, jonka muut jäsenet olivat Taneli Kuusisto, Einari Marvia ja Ahti Sonninen; he pitivät yhteisiä sävellyskonsertteja. Tolonen sai jonkin verran vaikutteita Uuno Klamilta, Béla Bartókilta ja Dmitri Šostakovitšilta.
Suurimman osan tuotannostaan Tolonen sävelsi 1940- ja 1950-luvulla. Hän sävelsi muun muassa uusklassisisia orkesterimusiikkiteoksia, joista mainittakoon Andante ja Rondo alla burla (1948) ja sinfonia (1952); viimeiseksi jäi Kolme arabeskia (1953).
Tolosen tuotantoon kuuluu myös vokaalimusiikkia, kuten kantaatti Notku, nuori neitsykäinen vuodelta 1955 Martti Haavion tekstiin. Kantaatti on aikansa ainoita suomalaissävellyksiä, joista kuuluu Carl Orffin vaikutus ”primitiivisenä” rytmisyytenä.
Käpyrauhanen

Käpyrauhanen eli käpylisäke (lat. glandula pinealis, corpus pineale, epiphysis cerebri) on väliaivojen yläosassa, kolmannen aivokammion takaseinämässä sijaitseva pieni, noin 0,1–0,2 g painava rauhanen, joka erittää vereen muun muassa melatoniinia, joka puolestaan toimii ruumiin 'sisäisenä kellona' määrittäen vuorokausirytmin. Valo vaikuttaa silmien ja hermoston kautta käpyrauhaseen ja estää melatoniinin eritystä. Melatoniinihormonin määrä on suurimmillaan yöllä ja pienimmillään päivällä. Käpyrauhasen muu hormonaalinen toiminta ihmisen fysiologiassa ei ole täysin selvillä.
Käpyrauhanen on aivojen ainoa osa, joka on täysikasvuisilla ihmisillä useimmiten normaalisti kalkkiutunut ja siten se erottuu tavallisessa röntgenkuvassa selvästi aivojen muista osista. Liiallinen kalkkiutuminen saattaa kuitenkin viitata esimerkiksi pinealoomaan eli kasvaimeen käpyrauhasessa.
Käpyrauhasen sijainti syvällä aivoissa on perinteisesti herättänyt paljon filosofista kiinnostusta, jonka kautta siihen on liitetty erilaisia myyttisiä, taikauskoisia ja metafyysisiä teorioita. Joidenkin uskomusten mukaan käpyrauhanen on surkastunut ”kolmas silmä”, joka liittyy paranormaaleihin psyykkisiin kykyihin kuten telepatiaan. Näiden uskomusten perusteena on käpyrauhasen synty alkion kehityksen aikana. Tällöin käpyrauhasessa tapahtuvan kuroutumisen on katsottu muistuttavan silmän syntyä.
René Descartes kuvasi käpyrauhasta ”sielun istuimeksi” uskoen, että juuri se toimisi ainoana yhdyssiteenä ihmisen ruumiin ja sielun välillä.  Tämä käsitys perustui siihen, että käpyrauhanen oli hänen käsityksensä mukaan ainoa aivojen osa, jota ei ollut samankaltaisena sekä oikealla että vasemmalla puolella. Käpyrauhaseen liittyy myös joogassa otsachakra.
Rick Strassman on esittänyt käpyrauhasen erittävän dimetyylitryptamiinia eli DMT:tä, joka on vahva hallusinogeeni. Sisäsyntyistä DMT:tä on tutkittu 1960-luvulta asti. Keho pystyy tuottamaan kemikaalia monissa eri elimissä, Strassman vain olettaa käpyrauhasen olevan tärkeä DMT:n tuottaja muun muassa sijaintinsa takia. On muitakin nykytutkijoita, jotka ovat kiinnostuneita vähän selvitetystä aiheesta. Sisäsyntyisenä DMT:n on arveltu vaikuttavan osallisena muun muassa unien näkemisessä sekä kuolemanrajakokemuksissa. Teoria ei ole kuitenkaan toistaiseksi saanut tieteellistä vahvistusta. Strassmanin johtama tutkimussäätiö kehittää kuitenkin parhaillaan parempia metodeja sisäsyntyisen DMT:n mittaukselle kehosta ja aikoo soveltaa niitä koehenkilöihin erilaisissa luonnollisissa muuntuneissa tietoisuudentiloissa. Vuonna 2013 tutkimusryhmä, jonka jäsen Strassman on, ilmoitti löytäneensä mikrodialyysin avulla rotan käpyrauhasesta DMT:tä
Dapsoni

Ominaisuudet ja käyttökohteet

Dapsoni on huoneenlämpötilassa valkoista kiteistä ainetta. Se liukenee huonosti veteen ja paremmin suolahappoliuoksiin sekä orgaanisista liuottimista etanoliin ja asetoniin.
Dapsonin antibioottiset vaikutukset perustuvat bakteerien foolihapon synteesin estoon. Yhdiste inhiboi dihydropteroaattientsyymiä, jota bakteerit tarvitsevat foolihapon synteesiin. Dapsonia käytetään muun muassa lepran hoitoon usien yhdessä rifampisiinin tai klofatsimiinin kanssa. Muita käyttökohteita ovat muun muassa ihokeliakian hoito, reuman ja tukikudossairauksien hoito, malarian hoitoon yhdistelmänä pyrimetamiinin kanssa, keuhkokuumeen hoitoon trimetopriimin kanssa, psoriasikseen ja aknen hoito. Lääketieteen ulkopuolella dapsonia käytetään epoksihartseja kovettavana yhdisteenä.

Haittavaikutukset

Tyypillisin dapsonin aiheuttama haittavaikutus on maksavaurio, joka on glukoosi-6-fosfaattidehydrogenaasientsyymin puutosta sairastavilla potilailla vaarallinen. Muita mahdollisia sivuvaikutuksia ovat huonovointisuus, näköhäiriöt, pääkipu, hermostuneisuus, suoliston ärsytys, hemoglobiinipitoisuuden lasku ja harvinaisehko, mutta vakava allergia. Dapsonihoidon aikana veriarvoja seurataan.

Valmistus

Dapsonisynteesin lähtöaine on p-kloorinitrobentseeni. Ensimmäisessä vaiheessa se reagoi natriumsulfidin kanssa 4-amino-4′-nitrodifenyylisulfidiksi. Tämän jälkeen aminoryhmä suojataan asetyyliamidina ja yhdiste hapetetaan vetyperoksidin avulla sulfoniksi. Muodostuvasta yhdisteestä saadaan dapsonia nitroryhmän pelkistyksen ja asetyyliryhmän hydrolyysin jälkeen.
Château-Ville-Vieille

Nähtävyyksiä

Kunnan nähtävyyksiä on alkujaan keskiaikainen linna Fort Queyras, jota Vauban myöhemmin rakennutti paremmaksi.
Alioramus

Piirteet

Kun useimmilla muilla tyrannosaureilla oli korkea kallo ja lyhyt kuono, niin Alioramuksen kallo oli pitkä ja kapea ja siinä oli luisia nystyröitä kuonossa ja silmien lähellä. Pitkissä leuoissa oli paljon enemmän hampaita – 16 hammasta ylemmässä leukaluussa ja 18 alemmassa – kuin muilla tyrannosaurideilla, mikä osoittaa sen olleen hyvin primitiivinen heimon jäsen. Silmät olivat suuret ja soveltuivat myös metsästykseen.
Polykso

Danauksen puoliso

Polykso oli Niilin najadi ja yksi Danaoksen useista puolisoista. Hän synnytti miehelleen kaksitoista tytärtä: Autonoen, Theanon, Elektran, Kleopatran, Eurydiken, Glaukippen, Antheleian, Kleodoren, Euippen, Eraton, Stygnen ja Bryken. Nämä puolestaan menivät naimisiin Aigyptoksen kahdentoista pojan kanssa, mutta murhasivat nämä heti hääyönään isänsä käskystä.

Tlepolemoksen puoliso

Polykso oli Tlepolemoksen puoliso ja syntyjään Argoksesta. Kun hänen miehensä joutui jättämään Argoksen kuninkuuden ja pakenemaan Rodokselle, hän seurasi miehensä mukana. Tlepolemoksen kuoltua Troijan sodassa, Polykso jäi yksi suremaan poikansa kanssa. Katkeroituneena miehensä kuolemasta Polykso halusi kostaa Helenalle, joka sodan jälkeen jäi hänen armoilleen. Niin hän lähetti palvelijattariaan fuurioiksi pukeutuneena Helenan luo tämän ollessa kylvyssä, jä nämä ottivat Helenan kiinni ja hirttivät hänet puuhun.

Hyadi

Polykso oli yksi seitsemästä hyadista.

Nykteuksen puoliso

Polykso oli Nykteuksen puoliso, joka synnytti miehelleen Antiopen.

Hypsipylen hoitaja

Polykso oli Lemnoksen kuningatar Hypsipylen hoitaja. Hän oli myös Apollonin papitar, jota kunnioitettiin ennustustaitonsa vuoksi.
Ilma-vesilämpöpumppu

Ilma-vesilämpöpumppu (lyhenne IVLP) siirtää lämpöenergiaa ulkoilmasta rakennuksen vesikiertoiseen lämmitykseen. Sillä voidaan lämmittää myös käyttövettä. Ilma-vesilämpöpumppu voi toimia talon päälämmönlähteenä, mutta se tarvitsee Suomen ilmastossa tuekseen varajärjestelmän.
Motivan arvion mukaan perinteisestä kotitalouden lämmöntuotannosta voidaan säästää 40–66 % energiaa lämpöpumppua hyödyntämällä.

Toimintaperiaate

Ilma-vesilämpöpumppu toimii samalla periaatteella kuin ilmalämpöpumppu, mutta lämpö siirretään ilman sijasta veteen. Ilma-vesilämpöpumpun säästöpotentiaali on suurempi kuin ilmalämpöpumpun, koska myös talon käyttövesi pystytään lämmittämään ilma-vesilämpöpumpulla. Ilma-vesilämpöpumppua on kuitenkin hankalampaa soveltaa käytettäväksi talon jäähdytykseen kuin ilmalämpöpumppua.

Kylmäaine

Kylmäaine kiertää ulkoyksikön höyrystimen läpi ja kerää lämpöä. Käytetty kylmäaine vaikuttaa lämpöpumpun ominaisuuksiin. Markkinoilla olevissa pumpuissa käytetään pääasiassa joko R410A- tai R744-kylmäainetta (ts. hiilidioksidi). On olemassa myös muita vaihtoehtoja.
"R744 järjestelmät toimivat hieman alemmalla lämmityksen hyötysuhteella, mutta niiden suurempi teho kovilla pakkasilla vähentää vähemmän tehokkaan varajärjestelmän tarvetta. (suom.)"  Varajärjestelmäksi sopivat esimerkiksi sähkövastukset, joilla tuotetaan lisälämpö silloin, kun ilma-vesilämpöpumpun teho ei riitä.
Kylmäaineet tarvitsevat paineen putkistoon toimiakseen. R744-tekniikan hiilidioksipohjaiset (CO₂) ilma-vesilämpöpumput vaativat korkeahkon paineen. R410A-tekniikalla riittää matalampi paine.
Kummatkin kylmäaineet ovat otsonineutraaleja. Ne eivät siis tuhoa otsonikerrosta päästessään ilmakehään – ominaisuus, joka on tyypillinen monelle käytössä olleille, nyt jo kielletyille kylmäaineille.
R410A on kuitenkin 1 720 kertaa voimakkaampi kasvihuonekaasu kuin hiilidioksidi. Tämä tarkoittaa, että yksi kilo R410A-kylmäainetta ilmakehässä vastaa elinkaarensa aikana 1 720 kiloa hiilidioksidia. Pienkäyttöön tarkoitettu ilma-vesilämpöpumppu sisältää noin 1–3 kiloa kylmäainetta. Kylmäaineen vuotaminen voi johtua joko valmistus-, asennus-, käyttö- tai kierrätysvirheestä.
Mbeya

Jalkapallo

Tansanian ylimmässä jalkapallosarjassa, Vodacom Premium Leaguessa, Mbeyaa edustavat joukkueet Mbeya City ja Prisons FC.
Muinaistulokas

Muinaistulokas eli arkeofyytti on kasvilaji, joka on levinnyt ihmisen myötävaikutuksella uudelle maantieteelliselle alueelle niin varhain, että saapumisesta ei ole muistiinpanoja ja jonka kulkeutumista ei voi päätellä muutenkaan suhteellisen äskettäiseksi. 
Suomessa muinaistulokkaana pidetään kasvilajia, joka on kulkeutunut maahan ihmisen myötävaikutuksella 1600-luvun alkupuolella tai sitä ennen. Rajaa on pidetty Pohjoismaihin soveltuvana muinais- ja uustulokkaan karkeana aikarajana. Britteinsaarilla rajana pidetään vuotta 1500. Sekä uus- että muinaistulokkaat ovat vieraslajeja.
Muinaistulokkaiden ja alkuperäiskasvien erittely on usein vaikeata. Samassa maassakin kasvilaji saattaa olla sekä luontaisesti levinnyt että muinaistulokas. Muinaistulokkuus tai uustulokkuus ei riipu maasta, vaan alueesta. Näin ollen esimerkiksi Ahvenanmaalla alkuperäinen kasvi voi olla Manner-Suomessa muinaistulokas tai Pohjois-Suomessa uustulokas.
Muinaistulokas voi olla myös kasvi, joka ei enää kasva alueella ilmaston muuttumisen vuoksi, mutta josta voi olla arkeologisia jäännöksiä. Suomessa vesipähkinä on muinaistulokas, jota ei enää esiinny luonnossa ja joka hävisi Etelä-Ruotsin Skånestakin vuonna 1918. Sitä esiintyy kuitenkin muun muassa Latvian eteläosissa.
Muinaistulokkaiden avulla voidaan paikantaa esihistoriallisia ja historiallisia asuinpaikkoja.
Heinärattaat (maalaus)

Heinärattaat (engl. The Hay Wain) on englantilaisen John Constablen maalaus vuodelta 1821. Se on Constablen tunnetuimpia töitä ja eräs kuuluisimmista englantilaisista maisemamaalauksista.
Maalaus esittää matalaa jokea ylittäviä heinärattaita maalaismaisemassa. Vasemmalla on mökki. Kuvan oikeassa laidassa on niitty, jonka takana näkyy kaukana heinätöissä olevaa väkeä. Kyse on vauraasta viljelysseudusta. Maalaus on elävä ja monipuolinen sekä sisällöltään että tyyliltään. Constable on käyttänyt sekä pitkiä että lyhyitä ja sekä karheita että tasaisia siveltimenvetoja. Maalauksen kuvaama päivä näyttää olevan sekä auringonpaisteinen että pilvinen. Constablen on sanottu tavoittaneen maalauksissaan hyvin Englannille tyypilliset maalaismaisemat.
Maalauksen maiseman esikuvana on eräs paikka lähellä Suffolkin Flatfordia, Stourjoen varrella. Maalauksen mökin omisti tuolloin maanviljelijä Willy Lott ja se sijaitsee Flatfordin myllyn takana. Constable teki luonnokset paikan päällä, mutta maalasi lopullisen taulun ateljeessaan Lontoossa. Työ kesti kaikkiaan noin viisi kuukautta. Maalaus on osa kuuden maisemataulun muodostamaa sarjaa. Heinärattaiden kuvaama maisema ja mökki ovat säilyneet tähän päivään saakka tunnistettavina. Koko paikan omistaa nykyään National Trust, joka pyrkii säilyttämään sen mahdollisimman samannäköisenä.
Maalaus oli valmistuttuaan vuonna 1821 esillä Lontoon Royal Academy of Artsissa, mutta sille ei löytynyt ostajaa. Vuonna 1824 Constable asetti sen näytteille Pariisin salonkiin, jossa se voitti kuningas Kaarle X:n myöntämän kultamitalin.
Öljymaalauksen leveys on 185,4 senttimetriä ja korkeus 130,2 senttimetriä. Sen on omistanut vuodesta 1886 Lontoon National Gallery. Maalaus joutui 28. kesäkuuta 2013 turmelun kohteeksi, kun Fathers4Justice-nimiseen järjestöön kuulunut mies liimasi taidegalleriassa poikansa valokuvan sen päälle. Teos ei kärsinyt pysyviä vahinkoja.
Sia Tolno

Sia Tolno (s. 21. helmikuuta 1975) on guinealainen laulaja.   
Tolno on alkujaan kotoisin eteläisestä Guineasta, mutta varttui Sierra Leonessa, jossa hänen isänsä työskenteli ranskanopettajana. Sierra Leonen sisällissodan alkaessa perhe palasi Guineaan. Tolno alkoi laulaa Conakryn kabaree- ja pianobaareissa. Lisäksi hän sävelsi ja sanoitti lauluja. Vuonna 2002 eräs tuottaja löysi hänet, ja esikoisalbumi La voix de la forêt ilmestyi pian tämän jälkeen.
Vuonna 2008 Tolno esiintyi Africa Star -televisioshow’ssa Librevillessä ja sijoittui neljänneksi. Tällöin hän sai Pierre Akendenguén huomion. Akendengué kehotti ystäväänsä, tuottaja José Da Silvaa tekemään sopimuksen Tolnon kanssa, ja vuonna 2009 tämä julkaisi Lusafrica-levymerkillä albumin Eh Sanga. Vuonna 2011 hän levytti uuden albumin My Life.
Ikkelinlahti

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,1 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Heinäjoen valuma-alueeseen (35.786) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 127,2 metriä mpy.
Nadine Coyle

Lapsuus ja nuoruus

Nadine Coyle syntyi Derryssa, Pohjois-Irlannissa, 15. kesäkuuta 1985. Hänen vanhempansa ovat Lillian ja Niall Coyle, jotka huomasivat tyttärensä laulunlahjat hänen ollessaan vasta kaksivuotias laulaessaan The Drifters -nimisen kappaleen "Saturday Night at the Movies". Coyle ei ollut kiinnostunut opiskelusta, mutta sai kuitenkin hyviä arvosanoja. Hän teki demon, joka sisälsi cover-versiot kappaleista "Fields of Gold", Somewhere Over the Rainbow", "Love Is" sekä aarian "Summertime".

Girls Aloud

Opiskellessaan vuonna 2001 Nadine Coyle osallistui Irlannin versioon laulukilpailusta "Popstars", jossa pääsi loppuun saakka lunastaen paikkansa yhtyeessä "Six", johon kuului nimen mukaisesti kuusi voittajajäsentä: kolme miestä ja kolme naista. Tulosten selvittyä paljastui kuitenkin, että Nadine oli valehdellut ikänsä - hän oli vasta 16-vuotias, kun alaikäraja kilpailuun osallistumiselle oli 18 vuotta. Nadine joutui palaamaan koulunpenkille ja hänet korvattiin toisella naislaulajalla.
Vuonna 2002 alkoi Englannin toisen Popstars-tuotantokauden koelaulut, joissa oli tuomarina myös Irlannin versiosta tuttu Louis Walsh. Walsh houkutteli Nadinen osallistumaan kilpailuun. Lopputuloksena oli jälleen finaali - ja tällä kertaa katsojien äänestämänä - paikka viisihenkisessä tyttöbändissä.