Nakajima Ki-43 Hayabusa

Suunnittelu ja kehitys

Nakajima Ki-43:n kehittäjänä toimi Hideo Itokawa, joka oli myöhemmin yksi Japanin avaruus- ja rakettitieteen pioneereja. Koneen kehitystyö oli Nakajiman vastaus Nakajima Ki-27:n korvaajaksi. Vaatimuksiin kuuluivat muun muassa 500 km/h vaakalentonopeus, 800 kilometrin toimintasäde ja nousunopeutena 5 000 metriä viidessä minuutissa.
Ensilento tammikuussa 1939 oli pettymys. Japanilaiset testilentäjät raportoivat koneen olevan kömpelömpi ja vain hieman nopeampi kuin Ki-27, joka sen oli tarkoitus korvata. Tämän seurauksena Nakajima tuotti sarjan uusia prototyyppejä, joista 13. sisälsi niin sanotut perhostyyppiset laskusiivekkeet. Koelennot osoittivat uusien laskusiivekkeiden parantaneen Ki-43:n kaarto-ominaisuuksia ja liikehtimiskykyä ratkaisevasti.
Ensimmäisen tuotantoversion nimeksi tuli Ki-43-Ia, ja toimitukset Nakajiman Otan tehtailta alkoivat huhtikuussa 1941. Alusta asti Ki-43-I:llä oli erinomainen suorituskyky aikansa vastaaviin hävittäjiin verrattuna. Koneen keveys johti hävittäjäkoneiden parhaimmistoon kuuluviin kaarto- ja nousukykyarvoihin. Voimanlähteenä toimi 925 hevosvoiman kaksirivinen tähtimoottori Nakajima Ha-25. Potkuri oli kiinteäsäätöinen ja kaksilapainen, mutta pian se vaihdettiin säätyvälapaiseksi. Aseistuksena oli aluksi kaksi potkurikehän läpi ampuvaa 7,7 mm:n konekivääriä moottoripellityksen päällä. Koneen aseistus vaihteli kahden 7,7 mm:n, yhden 7,7 mm:n, yhden 12,7 mm;n sekä kahden 12,7 mm:n konekiväärin välillä. Alitehoinen asekuorma oli yksi Hayabusan heikkouksista, edes räjähtävillä ammuksilla ladatulla 12,7 mm konekiväärillä ei ollut tuhoisaa vaikutusta Yhdysvaltain vahvarakenteisiin koneisiin.

Sotilaskäyttö

Tammikuussa 1939 ensilentonsa lentänyt Ki-43 oli eräs eniten tuotetuista japanilaiskoneista. Sitä käytettiin kaikkialla Tyynenmeren alueella, erityisesti Kiina–Burma–Intia-alueella ja sen nopeus ja ketteryys tekivät siitä vaarallisen vastustajan liittoutuneiden sodan alun hitaille hävittäjille. Tilanne kuitenkin muuttui sodan edetessä, ja lopulta Ki-43, tai ”Oscar”, jolla nimellä liittoutuneet konetta kutsuivat, jäi pahasti alakynteen amerikkalaisia Vought F4U Corsair- ja P-38 Lightning -hävittäjiä vastaan taisteltaessa. Toisen maailmansodan jälkeen Indonesian vapautusarmeija taisteli ”Oscareilla” isäntämaansa Alankomaiden ilmavoimia vastaan Indonesian itsenäistymissodan aikana vuonna 1946. Toisaalta Ranskan ilmavoimat taisteli sillä Indokiinassa vuosina 1945–1946 vietnamilaisia itsenäisyystaistelijoita vastaan. ”Oscarilla” oli kaksi pahaa heikkoutta: huono aseistus ja panssaroinnin puuttuminen.
Ki-43 oli helppo ampua alas – kunhan sen vain sai ensin kiinni. Aseistusta paranneltiin sodan aikana tuotantoon tulleiden uusien Ki-43-versioiden kohdalla. Koneen alhainen siipikuormitus sekä elohopeatoimiset kaartolaipat merkitsivät kuitenkin, että kone oli erittäin ketterä, ja taitava lentäjä pystyi selviämään sillä hengissä ylivoimaisia vihollisia vastaan.
Eniten ilmavoittoja Hayabusalla saavutti vääpeli Satoshi Anabuki, 51 kappaletta.
Konetta valmistettiin yhteensä 5 878 kappaletta, joista 3 200 Nakajiman ja 2 629 Tachikawan lentokonetehtailla. Ki-43:n korvaajaa alettiin kehittää vuonna 1942 ja tuloksena oli erinomainen Nakajima Ki-84 Hayate (liittoutuneiden raportointinimi ”Frank”).