google/wiki40b huggingface dataset:
Olli Aulanko

Olli Sakari Aulanko (30. elokuuta 1921 Helsinki – 30. huhtikuuta 1964 Valkeakoski) oli suomalainen panssariässä, kansanedustaja ja Mannerheim-ristin ritari. 
Aulanko palveli jatkosodassa Panssaridivisioonan Rynnäkkötykkipataljoonassa vaunun- ja joukkueenjohtajana. Kannaksen suurhyökkäyksen aikana käydyn Kuuterselän taistelun tekojen perusteella luutnantti Aulanko nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 26. kesäkuuta 1944 numerolla 133. Nimitysperusteluissa mainitaan muun muassa joukkueen johtaminen rohkeasti ja taitavasti. Sodan jälkeen Aulanko toimi Päivölän kansanopiston johtajana vuosina 1949–64 sekä kokoomuksen kansanedustajana vuosina 1958–64 edustaen Hämeen läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän työskenteli myös Sääksmäen kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Presidentin valitsijamiehenä Aulanko oli vuosien 1956 ja 1962 vaaleissa. Hän kuoli vuonna 1964. Oppiarvoltaan hän oli valtiotieteen maisteri.
Aulanko joutui tiedotusvälineissä kovan arvostelun kohteeksi kun hän alkoholia nautittuaan törmäsi autollaan kylätiellä pyöräilijään ja pakeni paikalta. Mannerheim-ristin ritareista matrikkelin tehneen kirjailija Seppo Porvalin mukaan Aulanko murtui tapauksen jälkeen henkisesti, ryhtyi raivoraittiiksi ja alkoi tehdä ylipitkiä juoksu- ja hiihtolenkkejä kunnes sai sydänkohtauksen ja kuoli.
Aulanko esiintyy Mauri Sariolan varhaisteoksessa Joka tuulen kylvää... nimellä Olavi Aulamo, Sariola itse nimellä Esko Arra. Olli Aulanko ja Mauri Sariola olivat läheiset ystävät jo kouluajoista lähtien. Sariola lähetti jokaisen uuden teoksensa Aulangolle omistuskirjoituksin. Myös ympäristöfilosofi Pentti Linkola kuului Olli Aulangon ystäväpiiriin.
James R. Schlesinger

James Rodney Schlesinger (15. helmikuuta 1929 New York, New York – 27. maaliskuuta 2014 Baltimore, Maryland) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän toimi vuosina 1973–1975 maansa puolustus- ja vuosina 1977–1979 energiaministerinä. Vuosina 1971–1973 hän oli Yhdysvaltain atomienergiakomission puheenjohtaja ja vuonna 1973 keskustiedustelun johtaja.
Schlesinger syntyi juutalaiseen perheeseen New Yorkissa, mutta kääntyi myöhemmin luterilaiseen kristinuskoon. Hän opiskeli taloustiedettä Harvardin yliopistolla ja opetti sitten alaa itse. 1960-luvulla hän työskenteli RAND Corporationille. Sittemmin hän työskenteli muun muassa vanhempana neuvonantajana Lehman Brothersille.
Schlesinger meni vuonna 1954 naimisiin Rachel Line Mellingerin (k. 1995) kanssa. Pari sai kahdeksan lasta.
Belle Dingle

Hahmon tausta

Belle syntyi joulupäivänä vuonna 1998 Zak ja Lisa Dinglelle. Lisa ei tiennyt olevansa raskaana ja paikallinen eläinlääkäri Paddy Kirk, joka oli viettämässä joulupäivää Dingleillä, auttoi synnytyksessä. Vaikka hän onkin kasvanut yhdessä sarjan häiriintyneimmistä perheistä, hän on silti ehkäpä tasapainoisin lapsi Emmerdalessa.

Katoaminen

Vuoden 2005 joulupäivänä Belle katosi. Hän oli kotona setänsä Shadrachin kanssa kun Daz Eden tuli kyläilemään lemmikkifrettinsä kanssa. Vaikka Daz kielsi Belleä koskemasta frettiin, hän kuitenkin päästi sen pois häkistä. Fretti juoksi ulos avoimesta ovesta Belle perässään, ja Daz Bellen perässä. Belle putosi juostessaan vanhan kaivoskuilun kansipeltien läpi. Daz yritti pelastaa hänet kuilusta pudoten itsekin vanhaan kaivokseen. Koko kylä osallistui heidän etsimiseensä ja heidät löydettiinkin juuri ajoissa ennen kuin kaivon rankkasateen takia nouseva vesi nousi liian korkealle. Belle ja Daz vietiin sairaalaan tarkastukseen ja Belle pääsi jo samana iltana kotiin Dazin joutuessa jäämään sairaalaan yön yli.

Takaisin kotona

Tammikuussa pian kotiinpaluunsa jälkeen Belle sai ilonaihetta, kun Sam ja hänen morsiamensa Alice saivat pienen Samson vauvan. Helmikuussa Belle sai kunnian olla sormustyttönä serkkunsa Marlonin ja Donna Windsorin häissä. Kun Alicen syöpä oli edennyt terminaalivaiheeseen, Dinglet katsoivat parhaaksi lähettää Belle asumaan Marlonin luo. Kun Belle ei suostunut menemään kylpyyn Toni haastoi hänet ankkakisaan. Jos Tonin ankka voittaisi, Bellen täytyisi mennä kylpyyn. Melkein koko kylä osallistui ankkakisaan, ja Bellen ankka voitti kuin voittikin. Ilo jäi kuitenkin lyhyeksi Zakin ja Lisan tullessa kertomaan, että Alice oli kuollut.

Koulunkäyntiongelmat

Belle alkoi jäädä luvatta pois koulusta pyytäen Shadrachia esittämään hänen isäänsä ja valehtelemaan puolestaan. Hän väitti olevansa sairas, mutta hänen opettajansa tuli käymään heillä kotona ja kertoi Shadrachille, ettei Belle enää ollut koulussa kovin usein, eikä keskittynyt opetukseen koulussa ollessaan. Opettaja pyysi Bellen vanhempia tulemaan käymään koululla ja ensiksi Shadrach kävi yksin opettajan juttusilla. Loppujen lopuksi valheet paljastuivat, ja Zak ja Lisa kävivät tapaamassa opettajaa. Heille kerrottiin, että Belle häiritsi opetusta ja valitti olevansa pitkästynyt, mutta hänelle sanottiin ettei koulussa käydä huvin vuoksi. Kotona hän lupasi Zakille ja Lisalle olla kiltisti koulussa.
Pian Zak ja Lisa saivat toisen kutsun tapaamiseen koululle. Belle oli ATK-tunnilla poistanut lapsilukon koulun verkostosta ja näyttänyt luokkatoverilleen aikuissivustolta kuvia. Belle väitti ettei ymmärtänyt mitä oli tehnyt, mutta rehtori sanoi Bellen valehtelevan. Zak puolusti Belleä, väittäen että häntä syrjitään koska hän on Dingle, mutta Belle erotettiin silti koulusta.
Zak alkoi antaa Bellelle kotiopetusta erikoisin menetelmin. Muun muassa matematiikkaa opeteltiin käyttäen esimerkkinä uhkapelejä tai kalastusta.
Henri Antoine Marie Teissier

Henri Antoine Marie Teissier (s. 21. heinäkuuta 1929 Lyon) on ranskalainen, Algeriassa toiminut roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Algerin arkkihiippakuntaan 24. maaliskuuta 1955 ja nimitettiin Oranin hiippakunnan johtoon 30. marraskuuta 1972. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. helmikuuta 1973. Pääkonsekraattorina toimi Léon-Étienne Duval, jota avustivat Sante Portalupi ja Hans-Georg Braun.
20. joulukuuta 1980 Teissier sai nimityksen Algerin koadjuuttoriarkkipiispaksi, ja 19. huhtikuuta 1988 hänestä tuli sen arkkipiispa. Hän jäi eläkkeelle 24. toukokuuta 2008.
Konveksi joukko

Konveksi joukko on topologinen käsite, jolla tarkoitetaan joukkoa, jonka alkiot voidaan lausua toistensa konveksikombinaatioina. Joukko  on konveksi joukko, jos kaikilla  pätee:
.
Euklidisessa avaruudessa joukko on konveksi, jos jokainen sen alkioiden välinen jana sisältyy myös samaan joukkoon. Siten esimerkiksi ympyrän tai kuution muotoiset kappaleet ovat konvekseja, mutta renkaan tai sirpin muotoiset joukot eivät ole konvekseja.
Finnhits

Finnhits on kokoelma suomalaisia 1970- ja 1980-luvun suosikki-iskelmiä. Kokoelma oli jatkoa Finnlevyn 1960-luvun alkupuolelta lähtien julkaisemille Toivekonsertti-kokoelmille.
1970-luvun Finnhits käsittää 10 albumia, jotka julkaistiin LP-levyllä ja C-kasetilla. Myöhemmin myös 1980-luvun alun suosikki-iskelmistä ilmestyi 80-luvun Finnhits -kokoelmia neljä albumia. Kokoelmat ovat saatavissa myös CD-levyinä.
Vuonna 1986 ilmestyi vielä albumi Finnhits – 15 huippuhittiä (1986).
Finnhits-kappaleita löytyy nykyään myös karaokelevyiltä.
Vastapainevoimalaitos

Vastapainevoimalaitos on sähkön ja lämmön yhteistuotantolaitos. Voimalaitosta ei optimoida maksimaaliseen sähköntuotantoon kuten lauhdevoimalaitosta. Osa kattilaan syötetystä energiasta käytetään prosessihöyrynä tai kaukolämpönä. Tämän vuoksi laitoksen kokonaishyötysuhde saadaan jopa yli 90 %:iin. Verrattuna lauhdevoimalaitosten parhaimmillaankin alle 45 %:iin on hyötysuhde yli kaksinkertainen. Lämmön ja sähkön tarpeen suhteen vuoksi tarvitaan kuitenkin myös lauhdevoimalaitoksia. Myös lämmönsiirto laitoksen ja kulutuskohteen välillä rajoittaa vastapainevoimalaitosten osuutta energian tuotannossa.
Helsingin Energia omistaa tuotemerkin hyötysähkö jota se käyttää yhteistuotannon markkinointiin. Tuotemerkin käyttöoikeus on myös 12 muulla energialaitoksella.

Kaukolämpövoimalaitos

Syöttövesipumpulla paineistettu vesi höyrystetään kattilassa ja yleensä myös tulistetaan, eli lämmitetään höyrystymislämpötilaa korkeampaan lämpötilaan. Höyryllä pyöritetään vastapaineturbiinia. Höyryn annetaan paisua eli sen paineen laskea tiettyyn paineeseen, jonka määrittää tarvittavan kaukolämpöveden lämpötila. Esimerkiksi, jos tarvitaan 100-asteista vettä, höyry paisutetaan noin 1 baarin paineeseen. Mitä korkeampi lämpötila sitä suurempi paine tarvitaan. Vastapainevoimalaitoksen nimi tulee tästä paineesta, jossa höyry lauhdutetaan. Kaukolämmönvaihtimessa höyry lauhdutetaan eli se tiivistyy takaisin nesteeksi. Lämmitetty kaukolämpövesi johdetaan kulutuskohteisiin, joista se palaa uudelleen lämmitettäväksi.

Teollisuuden vastapainevoimala

Teollisuudessa käytettävät voimalaitokset vastaavat pitkälti kuin kaukolämpövoimalaitoksia, paitsi että höyry lauhdutetaan teollisen prosessin lämpötarvetta vaativassa kohdassa. Usein höyryä otetaan turbiinista väliotoista, vain osa höyryvirrasta ja annetaan lopun paisua edelleen.
Työväen Urheiluseurojen Keskusliitto

Työväen Urheilusseurojen Keskusliitto (lyh. TUK) oli suomalainen työläisurheiluseurojen keskusjärjestö. Liiton perustivat Työväen Urheiluliitosta eronneet sosiaalidemokraattijohtoiset seurat 13. joulukuuta 1959. TUK toimi itsenäisenä järjestönä aina 1970-luvun lopulle, jolloin se yhdistyi takaisin TUL:ään. Yhdistymisratkaisu hyväksyttiin lopullisesti TUK:n viimeisessä ylimääräisessä liittokokouksessa 25. toukokuuta 1979.

Järjestön synty

TUK:n syntyyn vaikuttivat Työväen Urheiluliiton sisällä valinneet ristiriidat ja ennen kaikkea sosiaalidemokraattisen puolueen sisäiset valtataistelut. Ajankohdan kiistojen keskeinen henkilö oli silloinen TUL:n puheenjohtaja Väinö Leskinen, joka toimi samaan aikaan SDP:n puoluesihteerinä. Lähtölaukauksena TUK:n synnylle on pidetty tammikuussa 1952 käynnistynyttä tapahtumaketjua: erikoisliitot olisivat menettäneet valtansa ja sosiaalidemokraatit olisivat merkittävästi vahvistaneet urheilupoliittista asemaansa. 
Leskisen ryhmän menetettyä valta-asemansa TUL:n johdossa uudelle puheenjohtaja Penna Tervon ja hänen kuolemansa jälkeen Pekka Martinin johtamalle ryhmälle Leskisen ryhmä perusti kokouksessaan kesäkuussa 1956  Urheilun Tuki r.y.:n. 
Urheilun Tuki aatteellisena yhteistyöelimenä ei voinut olla pitkään ratkaisu TUL:n ulkopuolelle ajatuneille seuroille, sillä tiukat parlamentaariset kytkökset synnyttivät painetta oman keskusjärjestön perustamiseen. Erikoisliitoissa Urheilun Tuen-piirissä toimiville seuroilla ei ollut juurikaan sananvaltaa. Myös valtionavun saaminen edellytti keskusjärjestöä. 
Ratkaisevaksi TUK:n synnylle muodostui kesällä 1959 pidetyn TUL:n XIV liittokouksen päätös sanoa irti kaikki yhteistoimintasopimukset SVUL:n erikoisliittojen kanssa. Oman keskusliiton avulla leskisläinen oppositio uskoi saavansa TUL:stä lisää seuroja, jotka kannattaisivat erikoisliittopohjaista yhteistyötä.

Uusi urheilun keskusjärjestö TUK

Työväen Urheiluseurojen Keskusliiton TUK:n perustava kokous pidettiin Kauppakorkeakoululla Helsingissä 13. joulukuuta 1959. Läsnä oli 34 seuran edustajia, lähinnä TUL:sta erotetuista seuroista. Puheenjohtajaksi valittiin Arvi E. Heiskanen ja varapuheenjohtajaksi Pajulahden urheiluopiston rehtori Pentti Anttila.
Merkittäviä TUL:sta TUK:oon siirtyneitä pääkaupunkilaisseuroja olivat m.m. Helsingin Työväen Uimarit (HTU), Helsingin Tarmo, Työväen Mailapojat (TMP), Helsingin Kisa-Toverit (HKT), Töölön Vesa, Pitäjänmäen Tarmo, Elannon Isku. Muualla Suomessa nimekkäitä entisiä TUL:n seuroja uudessa TUK:ssa oli sitten vähemmän, kuten esim. Turun Toverit, Porin Pyrintö, Euran Raiku, Lahden Sampo, Tainionkosken Tähti, Vuoksenniskan Vesa, Kotkan Reipas, Kuusankosken Puhti, Vaasan Kiisto, Seinäjoen Sisu, Kokkolan Jymy ja Rovaniemen Reipas. Erityisesti jalkapallossa menestyneitä entisiä TUL:laisseuroja olivat m.m. Kotkan Työväen Palloilijat, Mikkelin Pallo-Kissat, Oulun Työväen Palloilijat.   
Vuoteen 1963 mennessä suurin osa TUL:stä erotetuista ja eronneista 115 seurasta liittyi TUK:hon. Vuonna 1968 TUK ilmoitti jäsenmääräkseen noin 67 000. Valtion rahanjakoon TUK pääsi mukaan vuonna 1961.
DB (automerkki)

DB (Deutsch et Bonnet) oli ranskalainen autonvalmistaja, joka tuotti autoja vuosina 1938–1961. Yhtiön perustivat Charles Deutsch ja René Bonnet. Aluksi DB valmisti urheiluautokoreja Citroënin moottoreihin. Suurin menestys tuli kuitenkin lasikuitukorisista urheiluautoista, joissa oli Panhardin moottori.
DB oli akiivinen autourheilussa erityisesti Le Mansin 24 tunnin ajoissa. Deutsch esitteli muutamia hyvin tehokkaita ja vaikuttavia ilmanvastusta alentavia muotoilullisia seikkoja. Pienen ilmanvastuksen vuoksi DB:n valmistajat saavuttivat korkean huippunopeuden pienellä Panhardin kaksisylinterisellä "flat-twin" -moottorilla.
Deutschilla ja Bonnetilla oli erimielisyyttä siitä tulisiko heidän valmistaa etuvetoisia autoja vai autoja, joissa on keskimoottori.
Deutsch jätti DB:n vuonna 1961 perustaakseen oman autofirmansa. DB jatkoi nimellä Automobiles René Bonnet tuottaen autoja, joiden moottorit toimitti Renault. Myöhemmin Automobiles René Bonnetista tuli osa Matra Automobilesia.
Ragnar Nurkse

Ragnar Nurkse (5. lokakuuta 1907 Käru, Viro – 6. toukokuuta 1959 Mont Pèlerin, Chardonne, Vaud, Sveitsi) oli virolainen taloustieteilijä ja yksi tunnetuimmista virolaisista tiedemiehistä.
Ragnar Nurksen isä oli ammatiltaan metsuri ja äiti kuului Viron ruotsinkieliseen vähemmistöön. Nurkse kävi koulunsa Tallinnan perinteisessä huippukoulussa Domschule zu Revalissa ja valmistui erinomaisin arvosanoin. Sieltä hän siirtyi jatkamaan opintojaan Tarton yliopistoon, missä hän opiskeli sekä lakia että taloustiedettä. Taloustieteiden opintojaan Nurkse jatkoi Edinburghissa ja vuosina 1932–1934 Wienissä. Vuodet 1934–1945 hän työskenteli Kansainliiton sihteeristössä vastuualueenaan talousasiat ja vuosittaisen talouskatsauksen toimittaminen.
Toinen maailmansota ja Viron neuvostomiehitys saivat Nurksen siirtymään pysyvästi ulkomaille ja luomaan uraa Yhdysvalloissa. Vuonna 1946 hän avioitui Harriet Bergerin kanssa ja liitosta syntyi kaksi poikaa, joista Dennis Nurkse on luonut uraa runoilijana. Vuonna 1947 Ragnar Nurkse nimitettiin Columbian yliopiston professoriksi. Vuonna 1953 hän julkaisi teoksen ”Pääoman muodostumisen ongelmista alikehittyneissä maissa”, jota pidetään alansa klassikkona. Kuuluisuutta saavutti myös hänen 1944 ilmestynyt tutkimuksensa maailmansotien välisten vuosien talousolosuhteista.
Nurksea muistettiin syntymänsä satavuotispäivänä paljastamalla hänen lapsuuspaikkakunnallaan Kärussa muistokivi.
Anastasija Zavorotnjuk

Anastasija Jurjevna Zavorotnjuk (ven. Анастасия Юрьевна Заворотнюк, s. 3. huhtikuuta 1971 Astrahan, Neuvostoliitto) on venäläinen näyttelijä.
Zavorotnjuk syntyi taiteilijaperheeseen Etelä-Venäjällä. Isä Juri on televisioakatemian jäsen ja äiti Valentina työskenteli Astrahanin valtionteatterissa. Zavorotnjuk pyrki jo lapsesta esiintyvän taiteen alalle.
Zavorotnjukilla on lukuisia teatterirooleja. Ensiesiintyminen elokuvassa oli vuonna 1993 komediassa Lihaja parotška (Лихая парочка). Lännessä hän on tullut tunnetuksi Suomessa Nelosella näytettävästä komediasarjasta Venäläinen Nanny (Моя прекрасная няня, Moja prekrasnaja njanja), jossa hän esittää hemaisevaa lastenhoitajaa rikkaan yksinhuoltajaisän taloudessa. Tästä hän sai Kultainen Ostap -palkinnon parhaana naiskoomikkona. Vuonna 2007 valmistuneessa toimintaelokuvassa Kod apokalipsisa (Код апокалипсиса) Zavorotnjuk on pääosassa Vincent Pérezin kanssa.
Ecuadorin maakunnat

Ecuadorin maakunnat ovat maan ylimmän tason aluehallintoyksiköitä. Ne jaetaan edelleen kantoneihin ja nämä puolestaan piirikuntiin ( esp. parroquias ). Piirikunnat luokitellaan kaupunkikuntiin ja maalaiskuntiin ja niitä on kaikkiaan tuhat.
Jokaista maakuntaa johtaa prefekti, joka valitaan suoralla kansanvaalilla.
Maakunnat voidaan jakaa neljään alueeseen: 11 niistä sijaitsee ylänköalueella, kuusi rannikolla, kuusi Amazonin sademetsäalueella ja yhden muodostavat Galapagosin saaret.
Sing Song Sisters

Sing Song Sisters oli suomalainen laulutrio 1950-luvun lopulla. Trion tunnetuin kappale lienee heidän versionsa Nisse-polkka -joululaulusta.
Kokoonpano pysyi pitkään tuntemattomana - Gramexilla oli oma tili kappaleen tilityksiä varten odottamassa että kokoonpano selviäisi. Viihdemusiikin Ystävien Seura Ry teki tutkimuksia ja selvitti lopulta laulajien nimet.
Maattivuono

Maattivuono (ven. Малая Волоковая губа, Malaja Volokovaja guba) on Barentsinmeren vuono Petsamon kunnan pohjoisosassa Petsamon piirissä Murmanskin alueen luoteisosassa Venäjällä. Vuono sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle vuonna 1940 luovuttaman Kalastajasaarennon alueella ja oli Suomelle kuuluessaan osa Petsamon kuntaa. Maattivuono sijaitsee Kalastajansaarennon eteläisemmän osan Keskisaarennon ja mantereen välissä. Maattivuonon perukan ja Kalastajasaarennon eteläpuolella olevan Muotkavuonon erottaa toisistaan kapea kannas, joka yhdistää Keskisaarennon mantereeseen. Maattivuonon suulla vuonon etelärannalla mantereen puolella on Hirvasniemi ja pohjoisrannalla Keskisaarennon puolella Valasniemi. Vuonon pituus sen suulla sijaitsevien Valas- ja Hirvaniemien kohdalta vuonon perukkaan on noin kahdeksan kilometriä. Suomelle kuuluessaan vuonon pohjoisrannalla sijaitsi Maattivuonon kylä.
Saanko luvan? (vuoden 2004 elokuva)

Juoni

John Clarkilla (Richard Gere) on upea perhe ja hyväpalkkainen työ. Mutta silti hänestä jotain puuttuu. Joka ilta hän katsoo kuinka nuori nainen (Jennifer Lopez) katselee vastapäisen tanssikoulun ikkunasta. Eräänä päivänä John ei voi vastustaa kiusausta ja menee tanssikouluun. Siellä hän huomaa tanssin mukavaksi harrastukseksi.

Uudelleenfilmatisointi

Tämä amerikkalaistuotanto on uusintaversio japanilaisesta elokuvasta Shall We Dance? (Dansu wo Shimashou ka?) vuodelta 1996.
Keski-Häme

Keski-Häme on Hauholla, Hämeenkoskella, Lammilla ja Tuuloksessa torstaisin ilmestyvä tilattava paikallislehti. Lehti on perustettu 19.4.1956. Levikki vuonna 2012 oli noin 5 160 kappaletta. Lehden toimisto sijaitsee Lammilla. Keski-Hämeen julkaisija on Hämeen Paikallismedia Oy ja painopaikka Lehtisepät Oy.
Britannian siirtomaavirasto

Britannian siirtomaavirasto (Colonial Office) oli Yhdistyneen kuningaskunnan ministeriö, joka vastasi Brittiläisen imperiumin siirtokuntien hallinnoimisesta siirtomaista ja merentakaisista alueista vastaavan ministerin (Secretary of State for the Colonies) alaisuudessa.
Kouvolan hovioikeus

Kouvolan hovioikeus aloitti toimintansa vuonna 1978 kun Suomeen perustettiin kaksi uutta hovioikeutta, Kouvolaan ja Rovaniemelle. 1. huhtikuuta 2014 Kouvolan hovioikeus yhdistettiin Itä-Suomen hovioikeuteen. Itä-Suomen hovioikeudella on pysyvä istuntopaikka Kouvolassa.

Historiaa

Hovioikeus toimi piirinsä käräjäoikeuksien muutoksenhakutuomioistuimena. Hovioikeuden tehtävänä on lisäksi valvoa alueensa käräjäoikeuksien toimintaa. Hovioikeuden henkilökuntaan kuuluivat presidentin, hovioikeudenlaamannien, hovioikeudenneuvosten ja esittelijöiden lisäksi kansliapäällikkö, kirjaaja, apulaiskirjaaja, atk-suunnittelija, informaatikko, notaareja, osastosihteeri, toimistosihteerejä sekä virastomestareita. Hovioikeudessa oli yhteensä 58 virkaa. Alkuvuosina hovioikeus toimi vuokratiloissa, hovioikeus muutti uuteen sille suunniteltuun taloon huhtikuussa 1996. Hovioikeuden ensimmäinen presidentti oli Heimo Lampi ja viimeinen Pertti Nieminen. Kouvolan hovioikeuden jäsenenä, eli hovioikeudenneuvoksena on työskennellyt muun muassa Paavo Nikula. Aiemman Kouvolan hovioikeuspiirin kuuluivat Hyvinkään, Päijät-Hämeen, Etelä-Karjalan ja Kymenlaakson käräjäoikeudet. Hovioikeuspiirin asukasluku oli noin 700 000.
Nokkakärry

Nokkakärry on L-muotoinen, laatikoiden siirtämiseen tarkoitettu työntökärry, jossa on kädensijat toisessa päässä, pyörät L-mutkassa ja pieni taso lastille. Lastitaso on kärryjen pystyssä seistessä lattian mukainen. Lastattavia esineitä kallistetaan poispäin kärryistä ja kärryjen lastitaso työnnetään niiden alle. Kuljetettaessa lastattua kärryä kallistetaan taaksepäin ja lastin painoa tasapainoillaan pyörien päällä. Työkalu hyödyntää vipuperiaatetta.
Joissain nokkakärryissä on porrastelit, jotka on suunniteltu portaiden laskemiseen ja nousemiseen. Tällaiset nokkakärryt voivat olla raskaita kääntää tasaisella pinnalla, koska tällöin lastin paino lepää neljällä pyörällä.
Nokkakärryjä valmistetaan useista eri materiaaleista, mm. teräsputkista, alumiiniputkista ja muovista. Useimmat nokkakärryt ovat rakenteeltaan karuja ja mahdollisimman keveitä.
Alain Traoré

Ura

Traoré pelasi uransa alussa kotimaassaan Planete Championissa vuosina 2004–2005, jonka jälkeen hän siirtyi Ranskaan AJ Auxerren riveihin. Traoré pelasi vuonna 2009 lainalla Stade Brestoissa. Auxerren pudottua pääsarjasta kauden 2011/12 jälkeen Traoré siirtyi Lorientiin.

Maajoukkueura

Traoré on pelannut Burkina Fason maajoukkueessa vuodesta 2006 lähtien. Hän pelasi ensimmäiset arvokisansa vuoden 2012 Afrikan mestaruuskisoissa, jossa hän teki myös maansa avausmaalin kisojen aikana Angolaa vastaan.
Lineaarinen funktio

Monotonisuus

Lineaarinen funktio on aidosti monotoninen. Funktio on aidosti kasvava, kun kulmakerroin   ja aidosti vähenevä, kun . 
Vakiofunktiolla  ja sen kuvaaja kulkee vaakasuoraan. Tällöin funktio on vain monotoninen. Se voidaan tulkita sekä kasvavaksi että väheneväksi funktioksi.

Lineaarinen funktio mallinnuksessa

Lineaarinen funktiota käytetään lineaarisessa mallinnuksessa, jolla approksimoidaan kohdefunktiota. Se on samalla yksi huonoimpia malleja, sillä se huomioi kohdefunktion ominaisuuksia minimaalisesti, mutta toisaalta se on nopea laskea. Siksi se on suosittu valinta tietokonesimulaatioissa. Funktion  parametrit a,b valitaan siten, että funktio kuvaa kohdefunktiota hyvin. Parametrien valintatapoja on erilaisia.

Korrelaatiosuora

Kohdefunktion tunnettuja arvoja voi approksimoida lineaarisella funktiolla, jonka kertoimet a,b määritetään regressioanalyysillä käyttäen pienimmän neliösumman menetelmällä . Kohdefunktion arvojen ja  lineaarisen funktion arvojen vastaavuutta voidaan mitata korrelaatiokertoimella. Jos korrelaatiokerroin on 1, on myös kohdefunktion arvot lineaarisesti riippuvia muuttujastaan x ja niiden kautta voidaan piirtää suora. Jos korrelaatiokerroin on alle 1, ei lineaarinen funktio kuvaa kohdefunktion arvoja tarkasti. 
Kohdefunktion lauseketta ei tarvitse tällä menetelmällä tuntea. Riittää, että tietää riittävästi (x,f(x))-pareja, joiden kulkua approksimoidaan tilastollisesti.
USS Pennewill

Palvelus

Läpäistyään koeajot USS Pennewill siirrettiin saattuetehtäviin Trinidadiin. Alus suojasi 20. marraskuuta saattueen TJ-15 Trindidadista Recifeen, jonne se saapui 5. joulukuuta. Alus kuului joulukuusta 1943 huhtikuuhun 1944 TG 42.2:een, jonka mukana se suojasi saattueita Trinidadin ja Recifen välillä.
Alus suoritti joitakin erikoistehtäviä, ja se suojasi 25.-27. joulukuuta Yhdysvaltain joukkojenkuljetusalus USS State of Marylandia Trinidadista San Juaniin Puerto Ricoon ja 21.-22. tammikuuta brittiläistä tankkeria Destinyä Recifen edustalla TG41.4 tankkauksen aikana.
USS Pennewill  saapui 26. huhtikuuta Bahiaan, josta se seuraavat kuukaudet operoi yhdessä USS Memphisin kanssa. Alus lähti 28. heinäkuuta Recifestä Nataliin, jossa se poistettiin Yhdysvaltain laivaston palveluksesta 1. elokuuta ja se otettiin Brasilian laivaston palvelukseen.

Bertioga

USS Pennewill nimettiin CTE Bertiogaksi (port. Contratorpedeiro de Escolta) runkonumerolla D-21. Alus palautettiin Yhdysvaltain laivastolle 30. kesäkuuta 1953 ja se annettiin heti takaisin. Alus poistettiin 1975 Brasilian laivastoluettelosta ja se romutettiin.
Sleptoni

Hiukkasfysiikassa sleptoni on hypoteettinen leptonin bosonipartneri, jonka olemassaolon supersymmetria ennustaa. Esimerkkejä ovat: selektroni, smyoni, stau ja sneutriinot.