Andre Agassi

Lapsuus ja nuoruus

Agassin isä on Emmanuel ”Mike” Agassi (oikealta nimeltään Aghassian), joka oli armenialainen ja kotoisin Iranista. Hänen isänsä edusti Irania vuosien 1948 ja 1952 olympialaisissa nyrkkeilyssä. Yhdysvaltoihin muuttanut ja tenniksestä kiinnostunut isä rakensi takapihalleen täysikokoisen tenniskentän ja syöttökoneen, joka ampui palloja normaalia nopeammin. Nuorimmasta pojastaan Andresta hän halusi tehdä tennisammattilaisen. Koulutus sai kummallisiakin piirteitä: isä teippasi kaksivuotiaan poikansa käteen tennismailan ja kiinnitti tennispallon hänen sänkynsä päälle.
Jo kolmevuotiaana nuorta Agassia pidettiin lupauksena. Kymmenvuotiaana hän voitti otteluissa jo monia tulevia tennistähtiä, kuten Pete Samprasin ja Michael Changin. Agassi pääsi Nick Bollettierin tennisakatemiaan opiskelemaan jo 13-vuotiaana. Bollettieri toimi hänen valmentajanaan seuraavat yhdeksän vuotta.

Alku ja läpimurto

Agassi aloitti ammattilaisuransa jo 16-vuotiaana 1987. Hän nousi nopeasti lajin huipulle ja sijoittui ATP-listalla kolmanneksi vain vuotta myöhemmin 1988. Agassi ei osallistunut Wimbledonin tennisturnaukseen uransa alkuvuosina 1988–1990, koska hän ei pitänyt nurmikkoalustasta eikä halunnut pukeutua turnauksen sääntöjen vaatimaan kokovalkoiseen pukuun. Hän jättäytyi pois myös olympialaisista 1988 ja 1992.
Agassi voitti ensimmäisen turnauksensa, brasilialaisen Itaparican, jo vuonna 1987. Vuonna 1988 hän oli mukana voittamassa Davis Cupia yhtenä nuorimmista Yhdysvaltain joukkueen jäsenistä ja voitti kaikki vastustajansa kaksinpelissä massakentällä. Hän otti sen lisäksi kuusi muuta turnausvoittoa seitsemästä mahdollisesta. Vuonna 1989 hän voitti yhden turnauksen. Pahan pojan imago ja omaperäinen, rocktähteä muistuttava tyyli tekivät hänestä tunnetun, vaikkei hän ollut voittanut yhtään Grand Slam -turnausta. Hänen esiintymisellään oli suuri vaikutus lajin näkyvyyteen, vaikka ensimmäinen suuri voitto tulikin vasta vuonna 1992.

Ikuisesta häviäjästä Wimbledon-voittoon

Agassi selviytyi ensimmäistä kertaa Grand Slam -finaaliin vuonna 1990 Ranskan avoimissa, mutta hävisi. Vuoden lopussa Yhdysvaltain avoimissa tarjoutui toinen mahdollisuus voittoon, mutta Agassi hävisi finaalissa Pete Samprasille. Vuoden merkittävin saavutus oli toinen Davis Cup -voitto Yhdysvaltain joukkueessa.
Viime hetkillä vuonna 1992 hän ilmoittautui Wimbledonin turnaukseen, josta tuli hänen ensimmäinen suuri voittonsa ja läpimurtonsa. Agassi lähti turnaukseen 12. sijoitettuna, mutta nousi finaaliin asti, jossa kohtasi ”maailman parhaaksi syöttäjäksi” kutsutun Goran Ivaniševicin. Agassia pidettiin tuolloin maailman parhaana syötönpalauttajana. Kaikkien yllätykseksi ”ikuiseksi häviäjäksikin” kutsuttu Agassi voitti ottelun ja sai ensimmäisen Grand Slam -voittonsa. Samana vuonna Agassi voitti myös kolmannen Davis Cupinsa.

Uran huippu

Vuosi 1993 meni kehnosti, minkä seurauksena Agassin ja hänen pitkäaikaisen valmentajansa Nick Bollettierin tiet erosivat. Yhdeksän vuotta Agassin valmentajana toiminut Bollettieri erosi tehtävästään vapaaehtoisesti ja on myöhemmin kuvaillut päätöstään ”uransa suurimmaksi virhearvioinniksi”. Uudeksi valmentajakseen Agassi palkkasi Brad Gilbertin, jonka valmennuksessa Agassi nousi vuonna 1994 1930-luvun jälkeen ensimmäiseksi sijoittamattomaksi pelaajaksi, joka on onnistunut voittamaan Yhdysvaltain avoimet.
Vuonna 1995 Agassi voitti Australian avoimet ja nousi ensimmäistä kertaa urallaan tenniksen ATP-listan ensimmäiselle sijalle. Hän voitti finaalissa entisen maailmanlistan ykkösen  Pete Samprasin, jonka kanssa Agassi kilpaili ensimmäisestä sijasta koko loppuvuoden. Vuosi 1995 oli hänen uransa paras, sillä Agassi voitti kauden aikana 82 ottelua ja hävisi vain 9.
Pete Sampras katkaisi Agassin neljän turnauksen ja 26 ottelun mittaisen voittoputken Yhdysvaltain avoimien finaalissa ja otti takaisin ykkössijan ATP-listalla.

Pohjakosketus ja uusi nousu

Vuonna 1996 Agassi ei voittanut yhtäkään Grand Slam -turnausta, mutta onnistui voittamaan kultaa Atlantan olympialaisten miesten kaksinpelistä. Vuosi 1997 jatkui yhä huonommin, sillä huonojen ottelujen ja loukkaantumisten takia Agassi putosi 141. sijalle ATP-listalla. Agassi on myöhemmin tunnustanut alkaneensa tuolloin käyttää metamfetamiinia. Hän myös kärähti doping-testissä, mutta sälytti syyllisyyden tapauksesta avustajalleen, jolloin hänet armahdettiin. Agassi myönsi huumeiden käytön omaelämäkerrassaan vasta uransa loputtua.
Vuonna 1999, avioeronsa jälkeen, Agassi aloitti kovan harjoittelun noustakseen takaisin huipulle. Hänestä tuli saman vuoden kesäkuussa viides pelaaja, joka on voittanut kaikki Grand Slam -turnaukset vähintään kerran. Vuoden lopulla voitettuaan Yhdysvaltain avoimet hänet oli sijoitettu ATP-listan ykköseksi, mikä teki hänestä suurimman nousun yhden vuoden aikana tehneen tennisammattilaisen modernin ATP-listauksen aikana.
Vuosina 2000–2001 Agassi voitti Australian avoimet kahdesti. Vuoden 2002 Yhdysvaltain avointen finaalissa hän kohtasi tunnetuimman vastustajansa Pete Samprasin viimeistä kertaa. Agassi hävisi ottelun, mutta sijoittui vuoden lopussa ATP-listan kakkoseksi. Hänestä tuli samalla kaikkien aikojen vanhin pelaaja joka on pystynyt tähän. Vuonna 2003 Agassi voitti kahdeksannen Grand Slam -turnauksensa voitettuaan Australian avoimet kolmannen kerran peräkkäin. Hän voitti myös kuudetta kertaa Miami Masters -turnauksen, ja rikkoi vaimonsa Steffi Grafin viiden voiton ennätyksen. Vuonna 2004 Agassi voitti Cincinnati Masters -turnauksen.

Uran lopettaminen

Vuonna 2005 Agassi selviytyi Shanghaissa järjestetyn Masters Cup -turnauksen karsinnoista, mutta vetäytyi kilpailusta nivelsiteensä revettyä. Loukkaantumisen takia hän joutui jättämään väliin monia turnauksia ja toivuttuaan ilmoitti 24. kesäkuuta 2006 lopettavansa uransa saman vuoden Yhdysvaltain avointen jälkeen. Agassin yli 20 vuotta kestänyt ura päättyi 3. syyskuuta 2006, kun hän hävisi kolmannella kierroksella saksalaiselle Benjamin Beckerille nelieräisessä ottelussa.
Agassi voitti uransa aikana 60 turnausta ja 870 ottelua. Hän hävisi 274 ottelua. Uransa aikana Agassi ansaitsi 31 152 975 dollaria palkintorahoina.

Yksityiselämä

Agassi oli vuosina 1997–1999 naimisissa näyttelijä Brooke Shieldsin kanssa. Vuodesta 2001 hän on ollut naimisissa tennispelaaja Steffi Grafin kanssa. Heillä on kaksi lasta: poika Jaden Gil ja tytär Jaz Elle.

Merkitys

Sports Illustrated sijoitti Agassin seitsemänneksi listallaan maailman parhaista tennispelaajista. Agassia pidetään yhtenä parhaista syötönpalauttajista tenniksen historiassa. Hän on yksi seitsemästä pelaajasta, joka on voittanut jokaisen Grand Slam -turnauksen vähintään kerran, minkä lisäksi Agassi ja Rafael Nadal ovat ainoat miespelaajat, jotka ovat pystyneet tenniksen avoimena aikakautena uransa aikana voittamaan kaikki neljä Grand Slam -turnausta sekä olympiakultaa. Agassi on International Tennis Federationin maailmanmestari vuodelta 1999.