google/wiki40b huggingface dataset:
Jalmari Haapanen

Jalmari Haapanen (18. marraskuuta 1882 Kivijärvi – 24. helmikuuta 1961 Haapajärvi) oli suomalainen kansanedustaja. Hänet valittiin vuoden 1917 eduskuntavaaleissa maalaisliiton ehdokkaana Oulun läänin eteläisestä vaalipiiristä. Haapanen toimi tasavallan presidentin valitsijamiehenä vuosina 1925 ja 1931.
Marshallinsaarten vaakuna

Marshallinsaarten vaakuna on Marshallinsaarten tunnus lipun ja kansallislaulun ohella.
Sinetin keskellä on rauhan enkeli avoimin siivin. Sen yläpuolella on 24-sakarainen tähti, joka on myös maan lipussa. Sen sakarat symboloivat maan alueita. Tähden molemmilla puolilla on säteet, jotka ovat myös maan lipussa. Oranssi symboloi rohkeutta ja valkoinen rohkeutta sekä kahta saariryhmää. Siipien yläpuolella oikealla on simpukankuori ja vasemmalla kalastusverkko kuvaamassa kalan merkitystä maalle. Keskellä oikealla on saari, jolla kasvaa kookospalmu, ja vasemmalla kanootti. Alhaalla on marshallinsaarelainen tikuista koottu merikartta. Sen alapuolella lukee seal. Sinettiä kiertää kaksi tekstiä, Republic of the Marshall Islands, ja Jepilpilin ke ejukaan. Uloimpana on ketju, joka kuvaa saarten yhtenäisyyttä.
Roman Galay

Roman Galay (s. 20. elokuuta 1998 Pietari, Venäjä) on venäläis-suomalainen taitoluistelija. Hän edustaa Etelä-Vantaan Taitoluistelijoita (EVT).
Pietarilaissyintyisen Galayn yrittäjäisä asuu Pietarissa, äiti ja sisar Lappeenrannassa. Galay aloitti taitoluistelun viisivuotiaana ja kilpailemisen kuusivuotiaana. Hän on suorittanut keväällä 2018 Vierumäen urheiluopistossa ylioppilastutkinnon ja liikunnanohjaajan tutkinnon. Hän aloitti syksyllä 2018 opinnot Pietarin yliopistossa, jossa hän opiskelee liikuntatieteitä ja harjoittelee taitoluistelua.
Galay edustaa taitoluistelussa Suomea. Hänen valmentajansa on Sirkka Kaipio. Galay sai hopeamitalin vuonna 2015 taitoluistelun nuorten Suomen-mestaruuskisoissa. Hänen jalkansa veneluu murtui tammikuussa 2016, ja hän oli poissa julkisuudesta joulukuuhun 2018. Miesten Suomen-mestaruuskilpailuissa 2018 hän voitti kultamiltalin.
Galay osallistui taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailuihin tammikuussa 2019 Minskissä, ja seuraavaksi sen jälkeen hän osallistuu taitoluistelun vuoden 2019 Pohjoismaiden-mestaruuskipailuihin. Hän ei menestynyt EM-kilpailujen miesten lyhytohjelmassa eikä päässyt siten jatkamaan vapaaohjelmaan. Hän esiintyi ensimmäisenä ja sai pisteitä 55,40.
Sabine Kuegler

Sabine Kuegler (s. 25. joulukuuta 1972 Patan, Nepal) on saksalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut kaksi kirjaa, joissa hän kertoo lapsuudestaan vanhempiensa ja sisarustensa kanssa länsipapualaisessa viidakossa keskellä fayu-kansan ihmissyöjäheimoja.
Hänen vanhempansa päättivät ensimmäisinä valkoihoisina asettua asumaan tuon 400-henkisen heimon keskuuteen. Fayu-heimo eli hyvin alkukantaista ja sotaisaa elämää keskellä vaikeapääsyistä viidakkoa. Kueglerit olivat tulleet lähetyssaarnaajina ja myös tutkimaan heimon kieltä. Hänen sairaanhoitajaäitinsä toimi heimon parissa mm. kätilönä.
Kuegler muutti 17-vuotiaana pois Irian Jayasta ja asettui asumaan Sveitsiin, jossa hän kävi koulua sisäoppilaitoksessa. Kueglerillä on neljä lasta kahdesta avioliitosta. Hän asuu Münchenissä eronneena.
Kirkkoherrakunta

Kirkkoherrakunta oli entisaikaan kirkkoherran johdettavana ollut kirkollinen alue. Siihen kuului emäseurakunta ja mahdollisesti yksi tai useampia pienempiä alueita eli kappeleita. Kappeliseurakuntien ohella kirkkoherrakuntaan saattoi kuulua myös annekseja ja rukoushuonekuntia. Emäseurakunta eli emäkirkko tarkoitti seurakunta-alueen pääkirkkoa tai kantaseurakuntaa. Suomessa oli vuonna 1906   392 kirkkoherrakuntaa.

Perustaminen

Kirkkoherrakunnan perustaminen ja samalla seurakunnan itsenäistyminen oli toisinaan pitkä ja monivaiheinen tapahtuma. Kuusjoen kappeliseurakunnalla oli velvollisuus osallistua Perttelin kirkkoherran palkkaukseen ja Perttelin pappilan kunnossapitoon. Koska se koettiin hankalaksi, haluttiin asiaan muutos. Kuusjoen kirkonkokous päätti 12. joulukuuta 1907 asettaa toimikunnan edistämään asiaa ja laatimaan ehdotus tulevan kirkkoherran palkkauksesta. Kirkonkokous hyväksyi 21. tammikuuta 1908 toimikunnan ehdotuksen. Seuraavaksi anottiin tuomiokapitulilta, että se määräisi pidettäväksi asian vaatimat kirkonkokoukset Kuusjoella ja Perttelissä.
Lääninrovasti Karl Troberg piti huhtikuussa 1908 kirkonkokoukset molemmissa seurakunnissa. Molemmissa kokouksissa kannatettiin Kuusjoen itsenäistymistä ja niin tuomiokapituli saattoi tehdä esityksen senaatille 11. kesäkuuta 1908. Koska myös Turun ja Porin läänin kuvernööri puolsi lausunnossaan asiaa, senaatti saattoi antaa myönteisen päätöksen 3. syyskuuta 1908. Päätöksen mukaan Kuusjoen seurakunnasta tuli itsenäinen kirkkoherrakunta sitten, kun virassaan olevat Perttelin kirkkoherra Vihtori Korpela ja Kuusjoen kappalainen Antti Fabian Oja poistuisivat viroistaan. Kun Korpela valittiin syksyllä 1911 toiseen virkaan, päätti Kuusjoen kirkonkokous 3. joulukuuta 1911 sopia Ojan kanssa, että tämäkin irtisanoutuisi virastaan. Sopimus tehtiin tuomiokapitulin määräämässä kirkonkokouksessa 27. helmikuuta 1912. Ojan asettama ehto sopimiselle oli, että jollei hän tulisi valituksi uuteen Kuusjoen kirkkoherran virkaan, Kuusjoen seurakunta maksaisi hänelle vuosittaisen korvauksen, kunnes hänet valittaisiin yhtä hyvään vakinaiseen virkaan toisaalla. Tuomiokapituli hyväksyi ja senaatti vahvisti sopimuksen. Kun Oja irtisanoutui kappalaisen virastaan, voitiin Kuusjoen kirkkoherran virka julistaa haettavaksi. Virkaan valittiin Oja ja niin Kuusjoen kirkkoherrakunta saattoi aloittaa toimintansa toukokuun alussa 1913.
Iso Vehkajärvi (Hämeenlinna)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 32 hehtaaria ja se on 1,3 kilometriä pitkä ja 650 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 3,5 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Ekojärven valuma-alueeseen (35.787) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 127,5 metriä mpy.
Helvi Karahka

Helvi Linnea Karahka (s. 25. tammikuuta 1912 Loimaa) on suomalainen toimittaja sekä lasten- ja nuortenkirjailija.
Duane Harmer

Ura

Harmer teki pitkän uran Pohjois-Amerikassa, jossa hän pelasi pääasiassa ECHL:ää, mutta pääsi pelaamaan muutamaan otteeseen myös AHL:ssä. Harmerin kohtalo oli jäädä ECHL:ään joten hän lähti pelaamaan Eurooppaan. Hän pelasi kaksi kautta Norjassa jonka jälkeen kävi Saksassa josta palasi Trondheimiin. Harmer teki läpimurtonsa melko vanhana kun vasta kaudella 2006-2007 vakiinnutti paikkansa Skellefteå AIK:ssa Elitserienissä. Sieltä Harmer siirtyi kaudeksi 2007-2008, Södertäljeen josta hän sai sopimuksen Tapparaan kaudeksi 2008-2009. Tappara-kauden jälkeen Harmer oli alkukauden 2009–2010 pelaamatta ja siirtyi vasta tammikuussa 2010 Norjan I-divisioonassa pelanneeseen Rosenborgiin. Harmer lopetti uransa Rosenborgissa keväällä 2010.
Guiraut de Bornelh

Guiraut de Bornelh (n. 1140 – n. 1200) oli ranskalainen trubaduuri. Hän oli mahdollisesti kotoisin Limousinin alueelta ja hänen tiedetään toimineen Aragonian Alfonso II:n hovissa.
Guiraut de Bornelhin elämänvaiheista on hyvin vähäisesti tietoa, ja vain muutamat hänen teoksensa ovat säilyneet näihin päiviin asti. Niistä tunnetuin lienee Reis glorios.
Kavajärvi

Maantietoa

Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueella. Tämän sisällä se kuuluu Kortejärven–Rutajärven alueeseen. Järvi sijaitsee pääosin Urjalan Velkalan kylässä, mutta sitä ympäröivä avosuoalue ulottuu pohjoisosastaan myös Urjalan Honkolan kylään. Lammen vedenpinnan korkeus on 98,9 metriä meren pinnan yläpuolella ja se sijaitsee mäkien välisessä notkossa ojitettujen Kavajärvenrahkan ja Karjusillanrahkan välissä. Suurehkoa suoaluetta kiertää reunusojat, jotka keräävät itseensä ympäristöstä tulevat vedet ja johtavat ne järven laskuojaan koillisessa. Suoalueen keskellä sijaitsee kuivuneen järven jääne, joka on 350 metriä pitkä, 200 metriä leveä ja jonka pinta-ala on 2,9 hehtaaria.

Historiaa

Järven nimenä peruskartan ensimmäisessä laitoksessa vuodelta 1959 on Kavatjärvi. Sama muoto kirjoitusasussa Kavat Iervi esiintyy myös rekognosointikartoissa 1700-luvun lopulta. Vielä 2000-luvulla järven luona on talonnimi Kavatjärvi.
Aiemmin järven avovesialue on ollut laajempi, pituudeltaan noin 900 metriä, ja näyttää vastanneen  järven avovesialuetta 2000-luvun ilmakuvissa ympäröivää avosuota. Tämä järven alkuperäinen laajempi alue näkyy vielä 1700-luvun lopulla kartoitetussa ruotsalaisissa rekognosointikartoissa ja likimain samalta ajanjaksolta oleviin isonjaon karttoihin perustuvassa pitäjänkartastossa 1800-luvulta.
Järveä on kuivattu ojittamalla ainakin 1900-luvulla, mutta ojituksen osoittauduttua kannattamattomaksi, järvi jäi 1940-luvun lopulla vesijättömaaksi ja tuli osaksi Kavatkankaan yhteislaidunta. Vielä 1950-luvun lopussa ja 1970-luvun alkupuoliskolla järveä ympäröivä avosuo oli  niityn reunustama.  2000-luvulla järveä ympäröivä avosuo on luonnonsuojelualueena ja sen reunus on puustoittunut.
Henry Aruna

Elämä

Henry Aruna syntyi 2. elokuuta 1964 Yemandussa Sierra Leonessa. Hänen vanhempansa olivat katolinen pariskunta Matthew J. Aruna ja Margaret M. Aruna. Henry Aruna kastettiin vuonna 1968 Pyhän Hengen seurakunnassa Kenemassa silloisessa College Chapelissa. Aruna kävi ensin koulua St. Paul’s Primary School Kenemassa. Sen jälkeen hän kävi katolista koulua Kanikessa, katolista koulua Fadugu]ssa ja katolista koulua Kabalassa 1970-luvun aikana. Suorittaessaan toisen asteen opintojaan Keneman Holy Trinity Secondary Schoolissa hän alkoi tuntea kutsumusta katolisen kirkon pappisvirkaan. Tämän vuoksi hän alkoi opinnot St. Kizito’s Junior Seminaryssa Kenemassa. Jatkettuaan St. Kizito’s Pre- Major Seminaryssa hän siirtyi Liberian Gbarngaan St. Paul’s Major Seminaryyn vuonna 1985. Hän päätti seminaari-opintonsa Makenissa ja piispa George Biguzzi vihki hänet diakoniksi Makenissa vuonna 1992. 16. huhtikuuta 1993 piispa John O’Riordan vihki hänet Kenemassa papiksi.
Pappisvihkimyksensä jälkeen Aruna työskenteli Keneman hiippakunnassa vuosina 1993-1994, Freetownin ja Bon arkkihiippakunnassa vuosina 1994-1995, Kankanin hiippakunnassa Guineassa vuosina 1995-1996 sekä Makenin hiippakunnassa vuosina 1996-1999. Hän työskenteli myös pappiskoulutuksen parissa St Paul’s Major Seminaryssa Makenissa sekä Freetownissa, missä hän palveli 13 vuotta. Seminaarissa hän piti kursseja historiasta ja systemaattisesta filosofiasta. Hän toimi seminaarissa myös hallinnollisissa tehtävissä pastoraalityön johtajana, opiskelijadekaanina ja seminaarin taloudenhoitajana.
7. tammikuuta 2012 Aruna valittiin Makenin hiippakunnan piispaksi. Hän oli kolmas kyseisessä virassa ja ensimmäinen syntyperäinen sierraleonelainen. Piispaksi vihkiminen seurasi 5. tammikuuta 2013. Pääkonsekraattorina toimi Protase Rugambwa, jota avustivat George Antonysamy ja Patrick Daniel Koroma. Hän toimi virassa 18. heinäkuuta 2015 asti, jolloin hänestä tuli Keneman hiippakunnan apulaispiispa ja Nasbincan titulaaripiispa. 26. tammikuuta 2019 hänet valittiin Keneman piispaksi.
Akaan aurinkokuntamalli

Akaan aurinkokuntamalli on vuonna 2017 Akaan keskustaajamaan, Toijalaan valmistunut aurinkokunnan pienoismalli. Pienoismallin mittakaava on 1 : 3 000 000 000 (yhden suhde kolmeen miljardiin), joten yksi senttimetri pienoismallissa vastaa 30 000 kilometriä luonnossa.
Valonnopeus on pienoismallin mittakaavassa tasan 10 cm per sekunti, joten 50 metrin kävelymatka Auringon pienoismallilta Maan pienoismallille "valonnopeudella" kestää 8 minuuttia ja 20 sekuntia.

Pienoismallin rakenne

Pienoismallin lähtöpiste, Aurinko, on Akaan keskustaajaman Toijalan keskustassa, Toijalan yhteiskoulun pihassa Köyvärintiellä. Aurinkoa kuvaava teräskehikko on halkaisijaltaan 46,4 senttimetriä. Planeetat on sijoitettu matalien betonitolppien päähän sellaisille paikoille, että niiden etäisyydet Auringosta ovat pienoismallin mittakaavassa. Planeetat ovat myös kooltaan mittakaavan mukaisia.
Akaan pienoismallin mittakaava on valittu siten, että suurin osa kohteista on kävelymatkan etäisyydellä. Planeettojen sijainnit muodostavat keskustan alueella yhtenäisen kävelyreitin. Akaan aurinkokuntamallin ja oheismateriaalit on suunnitellut ja toteuttanut pälkäneläinen tähtitieteen harrastaja Kari-Pekka Arola. Akaan kaupunki on ollut mukana tukemassa hankkeen materiaalikustannuksissa ja pystytystöissä.
Pienoismallissa on Auringon ja kahdeksan planeetan lisäksi myös kääpiöplaneettoja, jotka edustavat sitä Aurinkokunnan vyöhykettä missä ne sijaitsevat: Ceres asteroidivyöhykkeellä, Pluto Kuiperin vyöhykkeellä ja Eris Hajanaisessa kiekossa. Lisäksi kauimmaisena, Viialan taajamassa 7 km:n päässä Auringon pienoismallista on Voyager 1 -avaruusaluksen sijaintia suhteessa Aurinkokuntaan vuonna 2017 (eli pienoismallin pystytyshetkellä) edustava betonipilari . Lisätietoa pienoismallista on saatavilla android-opasohjelmasta "Akaan aurinkokuntamalli", joka on ladattavissa ilmaiseksi Google Play -kaupasta.

Proxima Centauri -tähden pienoismalli Australiassa

Vuonna 2018 pienoismalliin lisättiin Aurinkoa lähimmän naapuritähden, Proxima Centaurin pienoismalli. Proxima Centauri on punainen kääpiötähti joka sijaitsee meistä 4,24 valovuoden etäisyydellä. Pienoismallin mittakaavassa tähden halkaisija on noin 72 mm ja etäisyys Akaasta noin 13 370 km. Tämä etäisyys on maanpintaa pitkin mitattuna keskellä Australiaa ja hyvin lähellä kuuluisaa Ayers Rockin kalliomuodostelmaa eli Ulurua. Proxima Centauri -tähden pienoismalli on sijoitettu Ulurun vieressä sijaitsevaan Yularan pikkukaupunkiin ja siellä "Town Square" -infopisteen yhteyteen. Australiaan sijoitettuna naapuritähden pienoismalli havainnollistaa pienoismallissa planeettojen välisten etäisyyksien lisäksi myös tähtienvälisiä etäisyyksiä samassa mittakaavassa.
Padise

Väestö

Vuonna 2011 Padisen kunnassa oli 1 528 asukasta, joista 1 449 (94,8 %) oli virolaisia, 51 (3,3 %) venäläisiä ja 27 (1,8 %) muita kansallisuuksia.

Nähtävyydet

Padisen nähtävyyksiä ovat sisterssiläisluostarin rauniot sekä Padisen kartano.
Kåre Valebrokk

Kåre Valebrokk (17. joulukuuta 1940 Kristiansand, Norja – 9. helmikuuta 2013 Oslo) oli norjalainen liikemies, journalisti, päätoimittaja ja televisiojohtaja. Hänellä oli merkittävä rooli Dagens Næringsliv -lehden elvyttämisessä toimiessaan lehden johtajana 1985–1999. Lehti muutti nimensä Norges Handels- og Sjøfartstidende:stä vuonna 1987 ja nousi Valebrokkin johdolla maan eniten luetuksi talouslehdeksi. Hän siirtyi Norjan TV 2:n vastaavaksi toimittajaksi ja johtajaksi 1999 ja toimi asemassa kesäkuuhun 2007 saakka.
Valebrokk aloitti työuransa laivojen siivoojana Kristiansandissa ja toimi myöhemmin muun muassa kaivureiden myyntiyrittäjänä. Hänellä oli parhaimmillaan jopa 50 työntekijää. Hän suoritti talousopinnot työn ohessa. Valebrokk sairastui keuhkosyöpään vuonna 2012, toipui siitä kohtuullisesti, mutta kuoli jonkin ajan päästä syöpähoitojen yhteydessä saamaansa virustautiin.
Emmanuel Eboué

Seurajoukkueura

Eboué voitti kotimaansa mestaruuden ASEC Mimosasissa 2002. Hän pelasi kauden aikana 25 ottelua, joissa teki kolme maalia. Seuraavat kolme kautta hän pelasi Jupiler Pro Leaguen KSK Beverenissä tehden 70 pelaamassaan Belgian pääsarjan ottelussa neljä maalia. Hän pelasi seurassa myös viisi UEFA Cupin ottelua. Hän herätti Arsenalin valmentaja Arsène Wengerin kiinnostuksen peliotteillaan Beverenin pelipaidassa ja teki sopimuksen Arsenalin kanssa 1. tammikuuta 2005. Tämän siirron johdosta hän seurasi maanmiehensä Kolo Tourén jalanjälkiä Highburylle.
Ebouén debyytti Arsenalissa tapahtui vain päiviä siirron jälkeen FA Cupin ottelussa Stoke Cityä vastaan. Hän pelasi FA Cupin kolmella ensimmäisellä kierroksella Arsenalin voittaessa lopulta cupmestaruuden. Kauden ainoan valioliigaottelunsa hän pelasi helmikuussa Southamptonia vastaan. Hän teki ensimmäisen maalinsa Arsenalissa Liigacupin ottelussa Sunderlandia vastaan 25. lokakuuta 2005. Samalla kaudella hän pelasi Mestarien liigassa yksitoista ottelua mukaan lukien tappiollinen loppuottelu Barcelonaa vastaan. Hän pelasi Arsenalissa seitsemän kauden aikana kaikkiaan 132 valioliigaottelua, joissa teki viisi maalia. Mestarien liigassa hän pelasi karsintaottelut mukaan lukien 54 ottelua, joissa teki kolme maalia.
Kesällä 2011 Eboué siirtyi turkkilaiseen Galatasaray SK:hon. Hän voitti kahdella ensimmäisellä kaudellaan Turkin Superliigan mestaruuden. Hän pelasi 31 ottelua kaudella 2011–2012 ja 28 ottelua kaudella 2012–2013. Seuraavalla kaudella hän pelasi Turkin pääsarjassa 18 ottelua ja Galatasarayn voittoon päättyneessä Turkin Cupissa kolme ottelua, ei kuitenkaan finaalia. Kaudella 2014–2015 hän ei pelannut yhtään ottelua. Maaliskuussa 2016 hän siirtyi Valioliigan Sunderlandiin, muttei pelannut seurassa kuin yhden ottelun alle 21-vuotiaiden joukkueessa.
Maaliskuun 2016 lopussa Eboué aloitti vuoden pelikiellon, koska on "huomattavan summan" velkaa entiselle agentilleen Sébastien Boisseaulle. Pelikielto päättyy aiemmin, jos hän maksaa velkansa.

Maajoukkueura

Eboué pelasi ensimmäisen ottelunsa Norsunluurannikon maajoukkueessa MM-karsintaottelussa Sudania vastaan syyskuussa 2004. Hän pelasi viisi ottelua Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2006 mukaan lukien tappioon päättynyt loppuottelu Egyptiä vastaan. Saman vuoden MM-kilpailuissa hän pelasi täydet minuutit Norsunluurannikon kaikissa kolmessa ottelussa. Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2008 hän pelasi muut ottelut paitsi tappioon päättyneen pronssiottelun. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki ystävyysottelussa Saksaa vastaan marraskuussa 2009. Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2010 hän pelasi kaksi ottelua. Saman vuoden MM-kilpailuissa hän pelasi avauskokoonpanossa Norsunluurannikon kaikissa kolmessa ottelussa. Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2012 hän pelasi kahdessa ottelussa, ei kuitenkaan tappioon päättyneessä loppuottelussa. Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2013 hän pelasi Norsunluurannikon kaikissa neljässä ottelussa. Noiden kisojen jälkeen hän ei ole pelannut maajoukkueessa. Kaikkiaan hän on pelannut 72 maaottelua ja tehnyt kolme maalia.
Alfred La Liberté

Joseph-François Alfred La Liberté (10. helmikuuta 1882 Saint-Jean, Québec, Kanada – 7. toukokuuta 1952 Montreal, Québec, Kanada) oli kanadalainen säveltäjä, pianisti, pedagogi ja luennoitsija. Hän aloitti pianonsoiton opiskelun aikuisiällä, ja hänen opettajiensa joukossa olivat Dominique Ducharme ja Émiliano Renaud. Le Passe-Temps julkaisi 26. huhtikuuta 1902 hänen isänmaallisen laulunsa Le Canada, jonka tekstin oli kirjoittanut Octave Crémazie.

Elämä

Vuonna 1902 La Liberté lähti Berliiniin jatkamaan opiskelua Paul Lutzenkon, Ernst Baekerin ja Wilhelm Klatten johdolla. Hän pääsi hoveihin esiintymään, mutta palasi Kanadaan, piti 22. marraskuuta 1906 hyvin menestyksekkään resitaalin ja ryhtyi opettamaan sekä Montrealissa että Ottawassa. Kuultuaan Aleksandr Skrjabinin saapumisesta New Yorkiin La Liberté kirjoitti tälle helmikuussa 1907 ja lähti ihailemansa säveltäjän kutsumana New Yorkiin. Skrjabinin kehotuksesta hän lähti takaisin Eurooppaan, jossa hän vietti lisää aikaa Berliinissä ja työskenteli Teresa Carreñon kanssa. Brysselissä hän kohtasi jälleen Skrjabinin ja ryhtyi opiskelemaan tämän johdolla. La Liberté piti resitaaleja Lontoossa.
Palattuaan Montrealiin vuonna 1911 La Liberté avasi studion ja ryhtyi edistämään Skrjabinin teosten tunnettavuutta. Kaksi vuotta myöhemmin hän perusti studion New Yorkiin, jossa hänen työskentelynsä lopetti ensimmäinen maailmansota. Montrealissa La Liberté opetti vuosina 1926–1935 Vincent d'Indy -koulussa. Hänen oppilaidensa joukossa olivat Hélène Baillargeon, Morris Davis, Gérald Desmarais, Hector Gratton, Djane Lavoie-Herz, Antonio Létourneau, Marie-Thérèse Paquin, Wilfrid Pelletier ja Bernard Pinsonneault.
Skrjabinin ja La Libertén ystävyys oli niin syvää, että Skrjabin uskoi jotkin käsikirjoituksensa ystävänsä haltuun. Ekstaasin runoelman ja viidennen pianosonaatin käsikirjoitukset pysyivät Montrealissa vuoteen 1972, jolloin La Libertén leski sijoitti ne Skrjabinille omistettuun museoon Moskovaan. La Liberté ihaili paitsi Skrjabinia, myös Nikolai Medtneriä ja Marcel Dupréa. Molemmat omistivat hänelle teoksiaan.

Tuotanto

Harvat La Libertén suurimuotoista töistä tulivat valmiiksi. Kunnianhimoisin teos Soeur Béatrice on kolminäytöksinen ooppera, josta kuitenkin on olemassa vain pianonuotinnos. Osia on esittänyt konsertissa Rodolphe Plamondon.
Ariete (D36)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1966.
Yhdysvaltain urheilu

Urheilu on merkittävä osa Yhdysvaltain kulttuuria. Maan suosituimmat joukkuelajit ovat amerikkalainen jalkapallo, baseball ja koripallo, jotka ovat kaikki myös syntyneet Yhdysvalloissa. Amerikkalainen jalkapallo on näistä katsotuin. Amerikkalaisen jalkapallon mestaruusottelu, Super Bowl on yksi Yhdysvaltain suurimmista tapahtumista. Suuri osa maailman parhaiten palkatuista urheilijoista on yhdysvaltalaisten joukkuelajien pelaajia. Joukkuelajien rinnalla NASCAR-autoilu on suosittua, ja se onkin amerikkalaisen jalkapallon jälkeen toiseksi seuratuin laji televisiossa. Toinen suosittu autourheilusarja on Indy Racing League, ja sen Indianapolis 500 -tapahtumaa on ajettu vuodesta 1911.
Yhdysvallat toimii isäntänä myös muille huomattaville urheilutapahtumille muun muassa golfissa ja tenniksessä (US Open). Uinti on maan menestyksekkäimpiä lajeja. Kolme suosituinta lautailuharrastusta – lainelautailu, rullalautailu ja lumilautailu – on luotu Yhdysvalloissa. Niistä järjestetään kansalliset kilpailut ja niiden yhteyteen on syntynyt laaja alakulttuuri.
Yhdysvalloissa on isännöity kahdeksat olympiakisat. Maa on saanut kesäolympialaisissa eniten mitaleja kautta aikojen ja talviolympialaisissa toiseksi eniten. Uimari Michael Phelps on olympiahistorian eniten kultamitaleita saavuttanut urheilija. Hänellä on 18 kultaa ja yhteensä 22 mitalia.
Urheilulla on merkittävä asema myös Yhdysvaltalaisissa yliopistoissa ja collegessa. Vuosittain noin 126 000 urheilijaa saa joko täyden tai osittaisen stipendein opiskeluja varten. Miesten suosituimmat yliopistolajit ovat amerikkalainen jalkapallo, koripallo, yleisurheilu, baseball ja jalkapallo ja naisten koripallo, yleisurheilu, lentopallo, softball ja jalkapallo.
Petäjäjärvi (Virrat)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 6,4 hehtaaria, se on 600 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Toisveden lähialueeseen (35.421) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 130,9 metriä mpy.