google/wiki40b huggingface dataset:
Alice Lyly

Alice Lyly (o.s. Jacobsson; 11. syyskuuta 1899 Riika – 22. lokakuuta 1976) oli suomalainen näyttelijä. Hän teki pitkän uran Oulun Näyttämöllä näyttelijänä, ohjaajana ja teatterinjohtajana. Lisäksi hän näytteli sivuosia useissa suomalaisissa elokuvissa vuosina 1946–1962.

Elämä ja ura

Alice Lylyn vanhemmat olivat liikkeenharjoittaja Georg Jacobsson ja Dorothea Sarin. Oppikoulun jälkeen Lyly opiskeli teatteritaidetta Kaarola Avellanin, Olga Salon ja Annikki Uimosen opastuksella. Vuosina 1925–1931 hän teki useita opintomatkoja Ruotsiin. Alice Lyly avioitui lehtori Erkki Lylyn kanssa 1923, liitto päättyi puolison kuolemaan 1944.
Uransa alussa Alice Lyly näytteli useissa teattereissa: Jyväskylän Teatteri 1918–1919, Oulun Teatteri 1919–1922 ja Joensuun Teatteri 1922–1923. Vuonna 1931 hän siirtyi Oulun Näyttämölle, jossa hän näytteli vuoteen 1947. Vuosina 1947–1949 Lyly toimi samaisessa teatterissa johtajana ja vuodesta 1949 näyttelijä-ohjaajana.
Alice Lylyn näyttämötehtäviä olivat muun muassa Kristiina (kappaleessa Kunnian vuoksi), Kirsti (Elinan surma), Katri (Daniel Hjort), Theresa (Onni alkaa huomenna) ja Lihava Sohvi (Nuori mylläri). Artturi Järviluoman menestysnäytelmässä Pohjalaisia hän tulkitsi Liisan, Maijan ja Kaisan roolit. Lylyn teatteriohjauksiin kuuluivat muun muassa Serpin epookkikomedia Katupeilin takana, Hella Wuolijoen talonpoikaisdraama Niskavuoren nuori emäntä sekä Maan jumala, Conwayn perhe, Älkää surko ja Nuori mylläri.
Teatteriuransa ohella Lyly näytteli useissa elokuvissa, yleensä sivuosia täti- ja rouvarooleissa. Vuonna 1946 hänellä oli sivuosa vallensmanskana Valentin Vaalan elokuvassa Loviisa – Niskavuoren nuori emäntä. Vuosina 1955–1962 hänellä oli yksitoista elokuvatehtävää, kuten kotiapulainen Tekla Matti Kassilan komediassa Isän vanha ja uusi (1955) ja Martan osa Vaalan värillisessä Aleksis Kivi -filmatisoinnissa Nummisuutarit (1957). Lylyn elokuvaura päättyi tarkemmin nimeämättömään sivuosaan Ossi Skurnikin elokuvassa Tie pimeään (1962).
Carl Pursell

Carl Duane Pursell (19. joulukuuta 1932 – 11. kesäkuuta 2009) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneessa Michiganin toisesta vaalipiiristä vuosina 1977–1993. Edeltäjä oli Marvin L. Esch ja seuraaja Pete Hoekstra.
Pursell, syntyperäinen michiganilainen, istui jo ennen uraansa liittovaltiollisessa kongressissa Michiganin senaatissa vuodesta 1971.
Z14 Friedrich Ihn

Valmistus

Alus tilattiin 9. tammikuuta 1935 Blohm + Vossilta Hampurista. Sen köli laskettiin vielä samana vuonna 30. toukokuuta ja alus laskettiin vesille 5. marraskuuta 1936. Alus valmistui 6. huhtikuuta 1938.

Palvelus

Alus myytiin romutettavaksi 1960-luvulla.
Kivelän seisake

Kivelä (ratakm 237+000) on lakkautettu seisake Haminan kaupungissa Haminan vanhalla radalla tasan kahden kilometrin päässä Haminan vanhalta rautatieasemalta.
Liikennepaikka avattiin 1. maaliskuuta 1946 ja lakkautettiin 26. toukokuuta 1968. JuHa-radan myötä Kivelä on jäänyt rataverkon ulkopuolelle.
Renée Vivien

Renée Vivien, oikealta nimeltään Pauline Mary Tarn (11. kesäkuuta 1877 – 18. marraskuuta 1909) oli englantilaissyntyinen runoilija.

Elämä

Renée Vivien oli amerikkalaissyntyisen äidin, Mary Bennettin, ja brittiläisen perijän, John Tarnin, esikoinen. Hän eli lapsuutensa Lontoossa ja Pariisissa. Isä kuoli Vivienin ollessa yhdeksän ja jätti tyttärilleen perinnön, jonka he lunastaisivat täysi-ikäisinä. Tämä antoi Vivienille aikuisena vapauden elää omaehtoisesti Pariisissa.
Vivienillä oli suhde Natalie Clifford Barneyn kanssa, minkä on arveltu johtaneen Vivienin elämän alamäkeen ja lopulta kuolemaan.

Runous

Renée Vivien oli Pauline Tarnin kirjailijanimi, joka tarkoitti 'uutta elämää'. Hän kirjoitti myös nimellä Paule Riversdale.
Vivien kirjoitti runonsa ranskan kielellä, joka tyyliltään 'oli vanhentunutta jo syntyessään', seuraten symbolismin ja Sapfon oppeja.
Rankaiseva psykiatrinen sairaalahoito Neuvostoliitossa

Rankaiseva psykiatrinen sairaalahoito Neuvostoliitossa oli poliittisesti toisin­ajattelijoiksi leimattuihin kohdistuvaa sortoa ja mielivaltaa, jossa heitä suljettiin psykiatrisiin hoitolaitoksiin. Neuvostoliitossa kehitettiin toisinajattelijoille diagnoosi hiipivä skitsofrenia.
1960-luvulta vuoteen 1986 raportoitiin poliittisesta vainosta, jossa Itä-Euroopassa käytettiin psykiatriaa toisinajattelijoita vastaan Neuvostoliitossa, Tšekkoslovakiassa, Romaniassa, Unkarissa ja Jugoslaviassa. Ihmisoikeuksia on rikottu käyttämällä psykiatrian keinoja poliittisesti väärästä toiminnasta rankaisemiseksi.
Psihuška (suom. pikkusairaala) oli mielisairaalan venäjänkielinen halventava nimitys. Ensimmäinen psihuška oli Kazaniin vuonna 1939 rakennettu vankimielisairaala. Se oli Lavrenti Berijan komentaman NKVD:n alainen laitos. Neuvostoliitossa mielisairaaloita käytettiin vankiloina.
Neuvostoliiton salainen poliisi alkoi Andrei Vyšinskin johdolla käyttää psykiatriaa poliittisesti toisinajattelijoita vastaan vuonna 1948. Menetelmä vakiintui Stalinin hallinnon viimeisinä vuosina. Rankaiseva psykiatria oli osa Neuvostoliiton Gulag-järjestelmää ja sisäministeriön työleirejä.
Psykiatri Andrei Snežvenski ryhtyi toteuttamaan ”diagnoosia” hiipivä skitsofrenia toisinajattelijoille. Vladimir Bukovski lähetti 150-sivuisen dokumentin tietoa toisinajattelijoihin kohdistuvasta psykiatrista länsimaihin vuonna 1971. Vetoomukset psykiatrian väärinkäytön lopettamisesta Maailman psykiatrien liiton kokouksissa johtivat Neuvostoliiton eroamiseen järjestöstä vuonna 1983.
Kosti Kankainen

Kosti Aarno Aleksi Kankainen (9. huhtikuuta 1894 Turku – 20. heinäkuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen pappi ja poliitikko. Hänen puolueensa oli Kansallinen Kokoomus.
Kankainen vihittiin papiksi vuonna 1917. Hän suoritti teologian erotutkinnon vuonna 1916 ja pastoraalitutkinnon vuonna 1919. Hän työskenteli 1917–1921 virkaa tekevänä kappalaisena Paattisissa, minkä jälkeen hän aloitti Nurmijärven seurakunnassa. Vuosina 1921–1926 hän oli Nurmijärven kappalainen ja 1928–1964 Nurmijärven kirkkoherra. Hän sai rovastin arvonimen vuonna 1936. Kankainen työskenteli myös Suomen Nuorten Kristillisen Liiton virkaa tekevänä pääsihteerinä ja Nuorten airut -lehden päätoimittajana vuosina 1926–1927 sekä Suomen evankelis-luterilaisen sisälähetyssäätiön toiminnanjohtajana vuodesta 1964.
Kankainen työskenteli papintyönsä ohella opettajana. Hän toimi 1929–1964 Nurmijärven yhteiskoulun uskonnon ja laulun opettajana, 1929–1933 ja 1939–1942 kyseisen koulun rehtorina ja 1962–1964 Nurmijärven kansalaiskoulun opettajana.
Huhtikuusta 1945 heinäkuuhun 1948, eduskuntavaalien 1945 jälkeen, Kankainen toimi kansanedustajana Uudenmaan läänin vaalipiiristä. Hän oli lakivaliokunnan ja sivistysvaliokunnan jäsen. Hän toimi poliittisella urallaan myös Nurmijärven kunnanvaltuutettuna ja vuonna 1950 presidentin valitsijamiehenä.
Kankainen oli naimisissa kahdesti. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli Helmi Eva Maria Ervo (vuosina 1919–1943) ja toinen puolisonsa Toini Alina Rissanen (vuodesta 1946).
Kankainen oli pappina ja ihmisenä pidetty. Hänestä syntyikin lentävä lause:
»Nurmijärvellä on puinen kirkko ja kankainen pappi!»
Michael Tinsley

Ura

Tinsley sijoittui kolmanneksi Yhdysvaltain ulkoratojen mestaruuskilpailuissa vuonna 2010 ajalla 48,46 sekuntia. Hän voitti vuonna 2012 Yhdysvaltain olympiakarsinnan ja ansaitsi paikan olympiajoukkueessa.
Tinsley voitti olympialaisissa alkueränsä ajalla 49,13 sekuntia. Semifinaalissa hän juoksi oman kauden parhaan aikansa 48,13. 6. elokuuta hän sijoittui finaalissa hopealle juoksemalla ennätyksensä 47,91. Sitä ennen hänen ennätyksensä oli 48,02 vuodelta 2007.
Tinsley voitti Yhdysvaltojen-mestaruuden 2013. Moskovan MM-kilpailuissa hän sai hopeaa ennätyksellään 47,70. Hän hävisi kilpailun voittaneelle Jehue Gordonille vain sadasosasekunnin.
Tinsley sijoittui kahdeksanneksi Pekingin MM-kilpailuissa 2015. Hän sijoittui 2016 Yhdysvaltojen-mestaruuskilpailuissa kolmanneksi. Rio de Janeiron olympialaisissa hän karsiutui alkuerissä.
Bentsotrifluoridi

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa bentsotrifluoridi on väritöntä nestettä. Yhdiste liukenee vain niukasti veteen, mutta paremmin useisiin orgaanisiin liuottimiin ja kykenee liuottamaan monia orgaanisia yhdisteitä. Yhdiste reagoi elektrofiilisilla aromaattisilla substituutioreaktioilla esimerkiksi se voidaan nitrata ja halogenoida. Näissä reaktioissa trifluorimetyyliryhmä on inaktivoiva ja metaohjaava. Voimakkaat happoliuokset hydrolysoivat bentsotrifluoridin bentsoehapoksi.

Valmistus ja käyttö

Bentsotrifluoridia valmistetaan fluoraamalla bentsotrikloridia joko antimonipentafluoridin avulla tai vedettömällä vetyfluoridilla 80–110 °C:n lämpötilassa ja 1,2–1,4 MPa:n paineessa. Katalyyttinä voidaan käyttää siirtymämetallioksidien ja alumiinioksidin seosta ja saantoa parannetaan myös lisäämällä reaktioseokseen hieman heksametyleenitetramiinia.
Bentsotrifluoridia voidaan käyttää useiden väriaineiden ja maatalouskemikaalien synteeseissä. Lisäksi sitä voidaan käyttää polymeerikemiassa ja dielektrisissä nesteissä. Bentsotrifluoridia voidaan käyttää liuottimena useissa reaktioissa dikloorimetaanin sijasta ja se ei ole yhtä myrkyllistä kuin monet klooratut orgaaniset liuottimet. Bentsotrifluoridin toimiessa liuottimena myös saannot ja selektiivisyydet ovat usein paremmat verrattuna moniin muihin orgaanisiin liuottimiin.
Asti (viini)

Asti-viinit ovat italialaisia viinejä, joita tuotetaan Astin seudulla Piemontessa Luoteis-Italiassa. Viinit ovat DOCG-laatuluokiteltuja valko-, kuohu- tai jälkiruokaviinejä, jotka valmistetaan vaaleasta Moscato-rypäleestä. Asti DOCG -viinejä tuotetaan noin 100 neliökilometrin alueella vuosittain noin 60 miljoonaa litraa (vuonna 2016).

Asti-viinit

Asti-viinit ovat suurimmalta osin (64 %) kuohuviinejä (Asti Spumante). Valkoviinejä (Moscato d’Asti) on noin kolmannes tuotantomäärästä. Jälkiruokaviinin (Vendemmia Tardiva) tuotanto on vähäistä.
Ontuva Eriksson

Ontuva Eriksson on Tapio Rautavaaran säveltämä laulu, jonka hän levytti vuonna 1951. 
Teksti on Oiva Paloheimon runosta "Kerjäläislegenda", joka on julkaistu Paloheimon ensimmäisessä, vuonna 1935 ilmestyneessä runokokoelmassa Vaeltava laulaja. Rautavaara ja Paloheimo asuivat kumpikin Helsingin Oulunkylässä, vain vähän matkan päässä toisistaan. Rautavaara kysyi Paloheimolta luvan runon levyttämiseen ja samalla nimen muuttamiseen päähenkilön, puistojen porteilla kerjäävän raajarikon mukaiseksi. Rautavaara työsti sävelmää pitkin kevättä 1951, yhtä aikaa saman levyn kääntöpuolelle tulleen Isoisän olkihatun kanssa. Levy-yhtiön tuottaja Toivo Kärki piti laulusta, mutta ei ehtinyt itse laulun sovittajaksi, joten hän kehotti Rautavaaraa kääntymään Georg Malmsténin puoleen. Sovituksesta tuli synkän ja surumielisen tekstin mukainen tummasävyinen piano- ja viulutausta. 
Laulu mielletään laveasti työväenmusiikiksikin. 
Rautavaaraa harmitti, että runo ei kokonaisuudessaan mahtunut levylle, yksi säkeistö piti jättää pois. Puuttuva viimeinen säkeistö kuuluu:
»Hän rauhassa aamulla mennä saa

taas taivaan porttien luo.

Tosin vainajat tänne mukanaan
 
ei kukkaroita tuo.

Mutta tyhjä hattu ennenkin

sinun ansios ollut on.

Saat nukkua maksutta kuitenkin,

vai saatkohan, Eriksson?» 
Rautavaara suunnitteli laulun levyttämistä – pois jäänyt säkeistö mukaan lukien – uudelleen, kun kehittynyt tekniikka mahdollisti kolmea ja puolta minuuttia pitempien kappaleiden taltioinnin samalle levypuolelle. Aika ehti kuitenkin ajaa synkän ja surumielisen laulelman ohi ja ajatus jäi toteuttamatta.
Hossam Ghaly

Ura

Al-Ahlyn nuorisojoukkueesta edustusjoukkueeseen vuonna 2001 murtautunut Ghaly siirtyi Feyenoord Rotterdamiin vuonna 2003. Kolmen vaivalloisen kauden jälkeen Alankomaissa Ghaly siirtyi tammikuussa 2006 Tottenhamiin.
Toukokuussa 2007 Ghaly sai kyseenalaisella teollaan Tottenhamin kannattajien vihan ylleen. Toukokuisessa pelissä hänet vaihdettiin kentälle ja vielä myöhemmin samassa pelissä kentältä pois. Ghaly menetti hermokontrollinsa pois vaihtamisen johdosta ja heitti pelipaitansa kentälle, ikään kuin hän ei olisi arvostanut Tottenhamia seurana. Toistaiseksi tuo on jäänyt Ghalyn viimeseksi peliksi Tottenhamissa. Tammikuussa 2008 Ghaly siirtyi loppukaudeksi lainalle Valioliigassa kaudella 2007/2008 pelanneeseen Derby Countyyn. Tammikuussa 2009 Tottenhamin manageri Harry Redknapp pyysi Tottenhamin faneilta että he antaisivat Ghalylle anteeksi ja unohtaisivat Ghalyn tempun.
26. tammikuuta 2009 Ghaly siirtyi Saudi-Arabiaan Nassr Saudi Clubiin.

Maajoukkueura

Ghaly on edustanut Egyptin maajoukkuetta 31 kertaa.
Solar Fields

Ura

Götenborgista kotoisin oleva säveltäjä, äänisuunnittelija ja multi-instrumentalisti Magnus Birgersson loi Solar Fieldsin 90-luvun lopulla. Magnus kasvoi musiikillisessa perheessä ja on itse soittanut pianoa ja syntetisaattoria 70-luvulta lähtien. 80-luvun puolivälissä hän alkoi hyödyntämään tietokoneita syntetisaattorien kanssa. Ambient-julkaisuidensa lisäksi hän on myös ollut kitaristina useissa rock-yhtyeissä, pianistina jazz -yhtyeissä sekä kosketinsoittajana drum and bass -yhtyeissä. Nykyään hän tekee lisäksi yhteistyötä Vincent "Aes Dana" Villuisin, H.U.V.A. Network- sekä T.S.R.-yhtyeiden kanssa. Jälkimmäisessä ovat mukana myös Daniel Segerstad ja Johannes Hedberg Carbon Based Lifeforms -yhtyeestä.
Solar Fields -nimen alla hän on julkaissut yli viisitoista albumia sekä vieraillut yli kuudellakymmenellä eri julkaisulla. Hänen ensimmäinen studioalbuminsa oli Reflective Frequencies, joka julkaistiin Ultimae Records -yhtiön kautta vuonna 2001. Kaksi vuotta myöhemmin hän julkaisi toisen albuminsa Blue Moon Station, mikä edeltäjänsä tavoin oli yhdistelmä downtempoa, ambientia ja trancea.
Vuoden 2005 lopulla Solar Fields julkaisi albumit Leaving Home ja Extended, joista jälkimmäinen on saatavilla vain rajoitettuna painoksena.
Hänen viides albuminsa EarthShine, joka julkaistiin vuonna 2007, sisälsi edellisiin albumeihinsa nähden huomattavasti enemmän progressivisen trancen elementtejä. Pian tämän jälkeen Electronic Arts ja DICE tarjosivat Solar Fieldsille mahdollisuuden säveltää Mirror's Edge -videopelin soundtrack, joka julkaistiin 14. marraskuuta 2008. Soundtrack pääsi muun muassa VGChartz-sivuston "Top 20 Original Soundtracks in Gaming" -listan sijalle 16.
Seuraavan vuonna 2009 Solar Fields sävelsi ja julkaisi seuraavana albuminsa Movements. Albumi äänestettiin kymmenen parhaan joukkoon Echoes-radion kuuntelijoiden äänestyksessä ja se toimi lisäksi kanadalaisen studion Alientrapin vuonna 2011 julkaiseman Capsizedin-pelin soundtrackina.
Vuonna 2010 hän julkaisi Movements-albumin pohjalta uudelleenmiksatun version nimeltä Altered - Second Movements, sekä aloitti Origin-albumisarjan säveltämisen. Kyseinen sarja koostuu neljästä albumista, jotka sisältävät aiemmin keskeneräisiksi jääneitä ja julkaisemattomia kappaleita. Until We Meet the Sky ja Random Friday sävellettiin lisäksi samaan aikaan.
2013 Solar Fields julkaisi toisen osan Origin-sarjasta, albumin nimeltä Origin #02. Hän julkaisi myös "Cluster"-demon saman vuoden lopulla. "Pulse"-kappale julkaistiin 30. kesäkuuta 2014 Joof Recordings -yhtiön kautta.
2014 Solar Fields julkaisi kolme albumia nimillä RED, GREEN ja BLUE. Albumit sisältävät artistin aiemmin julkaisemattomia kappaleita sekä remixejä.
Hän sävelsi myös 9.6.2016 (Euroopassa, 7.6.2016 Pohjois-Amerikassa) Mirror's Edgen jatko-osan (Mirror’s Edge Catalystin).
Mike Enzi

Michael Bradley "Mike" Enzi (s. 1. helmikuuta 1944 Bremerton, Washington) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko ja nykyinen Yhdysvaltain senaattori Wyomingin osavaltiosta. Hän aloitti senaatissa 7. tammikuuta 1997 ja on tullut valituksi uudelleen vuosina 2002, 2008 ja 2014. Hänen nykyinen kautensa päättyy vuonna 2021.
Enzi on syntynyt Bremertonissa, Washingtonissa, Dorothy M. Bradleyn ja Elmer Jacob Enzin pojaksi. Hän kävi kouluja Thermopolisissa sekä Sheridanissa ja valmistui Sheridan High Schoolista vuonna 1962. Hänellä on Eagle Scoutin arvo, ja hänelle on myönnetty Yhdysvaltain partiopoikien Distinguished Eagle Scout Award. 
Enzi valmistui 1960-luvun lopulla George Washingtonin yliopistosta ja Denverin yliopistosta. Hän toimi Gilletten pormestarina vuosina 1975–1982. Hän istui Wyomingin osavaltion edustajainhuoneessa 1987–1991 ja sen jälkeen osavaltion senaatissa ennen kuin tuli valituksi Yhdysvaltain senaattiin vuonna 1996.
Enzi meni 7. kesäkuuta 1969 naimisiin Diana Buckleyn kanssa. Pari sai kolme lasta: tyttäret Amyn ja Emilyn sekä yhden pojan, Bradin.
Suuri onnettomuus viljavarastossa

Juoni

Keinotteleva viljakauppias ahtaa varastonsa liian täyteen. Kun rakennus sortuu ja syttyy tuleen, hän jää liekkien vangiksi. Kauppias kutsuu puhelimella apua, ja hänen tyttärensä ja tämän sulhanen pelastavat hänet. Kauppiasta tavoitellut femme fatale saa surmansa takaa-ajossa.

Tuotanto

Filmfabriken Danmarkin tuottama Suuri onnettomuus viljavarastossa valmistui vuonna 1916, mutta sai Tanskan ensi-iltansa vasta kahta vuotta myöhemmin. Vilhelm Glückstadtin ohjaajuutta ei pidetä täysin varmana.
Puutteellisena kopiona säilyneen elokuvan ansioita ovat sen kuvaus ja leikkaus, jotka tuovat mieleen 1920-luvun saksalaisen ekspressionismin. Suomessa ”jännittävää nykyajan draamaa” esitettiin pian sen valmistuttua syksyllä 1916.
Elokuva on nähtävissä European Film Gateway -sivustolla.
Suojeluraha

Suojeluraha on laitonta rahoitusta, suojelumaksua minkä laittomat toimijat voivat periä yleensä laillisilta toimijoilta. Rikolliset liigat (kuten Venäjän mafia, triadit, yakuza, huumekartellit) voivat tällä tavoin omaa toimintaansa rahoittaa. Yleensä suojelurahan perimiseen liittyy: joko henkeen tai terveyteen, tai myös taloudellisen liiketoimintaan liittyvä uhkailu. Suojeluraha voi kohdistua monenlaiseen toimintaan. Se voi kohdistua myös laittomuuksiin, kuten esimerkiksi luvattomaan seksibisnekseen tai ilman työlupaa/viisumia toimimiseen ansiotyössä. Terminä suojeluraha on tullut tunnetuksi lähinnä mafiaan liittyneistä uutisoinneista ja sitä kautta julkisuuteen nousseista tapauksista.
Y. W. Jalander

Yrjö Wilhelm Jalander (19. toukokuuta 1874 Helsinki – 6. heinäkuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen apteekkari ja Oy Merijal Ab:n sekä lääketehdas Leon perustaja.
Jalanderin vanhemmat olivat hovineuvos Fredrik Wilhelm Jalander ja Thecla Alexandra Forsell (1850–1910). Hänen vanhempi veljensä oli kenraalimajuri, maaherra ja ministeri Bruno Jalander.
Jalander valmistui proviisoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1900, ja hän suoritti vielä kemian tutkinnon Leipzigissa 1904. Jalander piti apteekkia Ruukissa 1900–1903, Karstulassa 1908–1910 ja Maarianhaminassa 1911–1915. Hänellä oli sitten apteekki Oulussa vuodesta 1914 lähtien ja Helsingissä vuodesta 1918 alkaen. Jalander osti Helsingistä Korkeavuorenkadun ja Ratakadun kulmatontin, jonne hän rakennutti punatiilisen vuonna 1920 valmistuneen, Jalanderin talona tunnetun asuintalon. Jalander avasi tässä talossa 1921 Leijona-apteekin, joka toimi samassa paikassa vuoteen 2007 saakka. Jalander perusti myös Oy Merijal Ab:n teknokemian tehtaan Ouluun 1915 ja lääketehdas Leon Helsinkiin 1922.
Jalander oli 1930-luvulla mukana kansallissosialistista ja juutalaisvastaista kirjallisuutta julkaisseen Kustannus Oy Vasaran toiminnassa. Hän oli jonkin aikaa myös Vasaran julkaiseman Siniristi-lehden päätoimittajana 1938–1939.
Jalander kehitti 1934 terva-aromilla maustetun yskänpastillin, jonka hän nimesi Helsingissä ja Oulussa omistamiensa Leijona-apteekkien mukaan. Näistä Tervaleijona-pastilleista tuli Merijalin valmistamina suosittuja, ja niitä valmistettiin Merijalin Oulun tehtaassa vuoteen 1996 saakka. Leaf Suomi Oy osti Merijalin 1992 ja siirsi Tervaleijona-pastillien valmistuksen 1996 Turkuun ja myöhemmin Auraan.
St. Helensin purkaus 1980

Ennen purkausta

Vuorella ei mitattu maanjäristyksiä ennen vuotta 1972, jolloin sinne asennettiin seismometrit. Vuosina 1975–1980 mitattiin yhteensä 44 järistystä vuoren läheisyydessä.
Ensimmäinen merkki tulivuoren heräämisestä oli 4,2 magnitudin maanjäristys 20. maaliskuuta, jota edelsi muutama pienempi järistys. Vuoresta purkautui samoihin aikoihin satoja freaattisia purkauksia, jotka aiheutuivat kuuman vesihöyryn pyrkiessä pinnalle. Kyseessä oli ensimmäinen suuri purkaus Yhdysvaltain mannerosissa sitten Lassen Peakin vuosien 1914–1917 purkauksen.

Seuraukset

Purkausten mittaamiseen ja vertailuun käytettävä vulkaaninen räjähdysasteikko ottaa huomioon purkaustuotteiden määrän ja leviämisen ilmakehässä. Asteikko ulottuu nollasta kahdeksaan. St. Helensin purkaus määritettiin luokkaan VEI 5, mutta vain täpärästi, koska voimakkaasta purkauksesta huolimatta sen magman määrä jäi vähäiseksi. Tämän tason purkauksia tapahtuu keskimäärin kerran kahdessa vuosikymmenessä. Purkauksen seurauksena kuoli 57 ihmistä, mikä on vähän verrattuna muihin vastaavan laajuisiin purkauksiin. Kuolleiden määrä olisi ollut huomattavasti suurempi, jollei olisi annettu uhkavaroitusta ja rajoitettu pääsyä vaara-alueelle. Purkauksessa vapautuneen lämpöenergian määräksi arvioidaan 24 megatonnia, josta 7 megatonnia räjähdyksen seurauksena. Ilmakehään vapautui noin 1,07 km³ tuhkaa.
Presidentti Jimmy Carter totesi alueen näyttävän Kuutakin autiommalta. Kongressi perusti vuoren alueelle Mount St. Helens National Volcanic Monument -suojelualueen, jonka pinta-ala on 445 km².
Interstate 90 -tie Seattlen ja Spokanen välillä oli suljettu viikon ajan, ja Washingtonin itäosissa suljettiin useita lentokenttiä tuhkan ja huonon näkyvyyden vuoksi.
Union Pacific Railroad

Union Pacific Railroad (AAR-lyhenne: UP) on Yhdysvaltojen laajin rautatieyhtiö. Yhtiön pääjohtaja on James R. Young. UP:n rataverkko kattaa keskisen ja läntisen osan Yhdysvalloista Tyynenvaltameren rannikolta Chicagoon ja New Orleansiin. Yhtiö on saavuttanut laajuutensa ostamalla muita rautatieyhtiötä kuten Southern Pacific, Missouri Pacific, Chicago and North Western, Western Pacific, Missouri-Kansas-Texas ja Denver and Rio Grande Western.
BNSF Railway on UP:n merkittävin kilpailija.

Historia

Union Pacific Railroad perustettiin 1. heinäkuuta 1862.
Capitán Prat (1890)

Valmistus

Chilen kansalliskongressi vahvisti 22. elokuuta 1887 lain, joka valtuutti tilaamaan kaksi uutta alusta laivaston modernisoimiseksi. Tilaus päätettiin kohdentaa taistelulaivatilaukseen ulkomaiselta telakalta. Tarjouspyyntö toimitettiin Britteinsaarten, Ranskan ja Saksan telakoille.
Alus tilattiin 18. huhtikuuta 1889 Ranskasta Société Nouvelle de Forges et Chantiers de la Mëditerranéen La Seynen telakalta, missä köli laskettiin vielä samana vuonna. Alus laskettiin vesille 20. joulukuuta 1890 ja otettiin palvelukseen 1891. Alus saapui Chileen toukokuussa 1893.

Palvelus

Alus oli 1909-1910 modernisoitava, jolloin sille asennettiin vanhojen kattiloiden tilalle kaksitoista uutta Babcock & Wilcox -kattilaa. Kattiloiden vaihto kasvatti aluksen huippunopeuden 19,5 solmuun. Lisäksi aluksen savuhormien pituutta piti kasvattaa.
Aluksella tapahtui 11. maaliskuuta 1916 ammusvaraston räjähdys sen ollessa ankkurissa Valparaisossa. Alus luokiteltiin 1926 rannikkopuolustusalukseksi ja edelleen 1928 sukellusveneiden emälaivaksi H- ja Capitan O'Brien -luokkien veneille, missä tehtävässä se oli pari vuotta. Aluksen aseistus riisuttiin 1935, minkä jälkeen se oli mekaanikkokouluna. Vuonna 1942 alus myytiin romutettavaksi.
Nimismiehen kiharat

Nimismiehen kiharat on auktorisoimaton elämäkerrallinen teos Sauli Niinistöstä.
Eetu Aaltio

Eetu Kyösti Aaltio (sukunimi aik. Nordqvist; 9. maaliskuuta 1873 Oulu – 16. tammikuuta 1926 New York, Yhdysvallat) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija.
Aaltion vanhemmat olivat tullivartija Karl Gustaf Nordqvist ja Fredrika Karolina Bohm. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1894 ja valmistui Helsingin yliopistosta 1907 filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi.
Aaltio työskenteli toimittajana sekä Suomessa että Yhdysvalloissa. Hän oli Kokkolan Lehden, Turun Sanomain ja Pohjanmaan päätoimittajana sekä New Yorkin Uutisten päätoimittajana. Aaltio toimi myös Suomen pääkonsulina Brasiliassa.
Eetu Aaltio oli naimisissa vuodesta 1904 Olga Vikmanin kanssa.