google/wiki40b huggingface dataset:
Quban kaanikunta

Quban kaanikunta (azeriksi Quba xanlığı) oli Quban kaanin hallitsema feodaalivaltio nykyisen Azerbaidžanin tasavallan koillisosassa.
Persian šaahi Suleiman Safavi nimitti Kaitagin utsmiperheseen kuuluneen Husainin Quban ja Salyanin kaaniksi. Husain rakensi linnansa Xudatiin. Hänen pojanpoikansa Husain Ali siirsi pääkaupungin Qubaan ja liitti kaanikuntaan Şabranin ja Kulhanin. Husain Alin kuoltua vuonna 1758 hänen poikansa Fath Ali (azeriksi Fətəli) vakiinnutti asemansa Venäjän avulla, liitti kaanikuntaan Širvanin ja saavutti laajan vaikutusvallan lähialueilla. Fath Ali kuoli vuonna 1789. Hänen poikansa Ali Agha taisteli venäläisiä vastaan, jotka miehittivät alueen vuonna 1806. Vuonna 1813 solmitussa Gulistanin rauhassa Persia luovutti Quban kaanikunnan Venäjälle.
Ebba Brahe

Ebba Magnusdotter Brahe (16. maaliskuuta 1596, Lerjeholm – 5. tammikuuta 1674, Tukholma) oli ruotsalainen hovineiti. Hän oli kuningas Kustaa II Aadolfin rakastettu tämän ollessa prinssi, mutta hänet kuitenkin naitettiin sotamarsalkka Jakob De la Gardielle, sillä kuningatar Kristiina ei pitänyt häntä tarpeeksi hienona puolisona prinssille.
Jakob De la Gardie ja Ebba saivat 14 lasta, joista 7 kuoli varhain. Kuuluisin lapsista oli Magnus Gabriel De la Gardie. Miehensä kuoleman jälkeen Ebba Brahe jatkoi tämän keskeneräisiä töitä ja muun muassa perusti Pietarsaaren, jolle antoi nimen (Jakobstad) miehensä mukaan.
Kaura

Kasvatus

Kauraa kasvatetaan nykyisin lähes koko lauhkean ja subtrooppisen ilmaston alueella. Eri kauralajikkeet pärjäävät vähemmällä lämmöllä ja kestävät sadetta paremmin kuin muut viljakasvit, joten ne ovat tärkeitä paikoissa, joissa kesät ovat viileitä ja sateisia. Onpa kauraa kasvatettu onnistuneesti Islannissakin. Kaura kylvetään aikaisin keväällä ja korjataan syksyllä. Lyhyen talven maissa tunnetaan myös syyskaura, joka kylvetään syksyllä ja korjataan loppukesästä. Rikkakasvit eivät yleensä juuri häiritse kauran kasvua, sillä se tukahduttaa ne nopean kasvutapansa ansiosta. Kaura kuluttaa maaperästä paljon typpeä.

Tuholaiset ja kasvitaudit

Suomessa kauran tuholaisista yleisimpiä ovat tuomikirva (Rhopalosiphum padi) ja kahukärpänen (Oscinella frit) sekä harvinaisempia viljakirva (Sitobion avenae) ja elokirva (Metopolophium dirhodum). Kauran tuholaisia ovat myös viljakukko (Oulema melanopus) ja viljakaskas (Calligypona pellucida).
Kauran merkittävin kasvitauti Suomessa on kauranlehtilaikku, jonka aiheuttaa Drechslera avenae -sieni. Muita kasvitauteja ovat kauranavonoki, jonka aiheuttaa jyvän kuoren alla säilyvä Ustilago avenae -sieni. Rengasruosteen eli aikaisemmalta nimeltä sarviruosteen aiheuttaa Puccinia coronata -sieni. Rengasruoste vaivaa voimakkaimmin myöhäisiä kauralajikkeita. Kääpiökasvuviroosi on Suomessa yleisin viljojen virustauti ja sitä aiheuttaa viljan kääpiökasvuvirus (BYDV).

Kauran hinta

Kauran hinta määräytyy vapaasti maailmanmarkkinoilla kysynnän ja tarjonnan mukaan. Kauran futuureja noteerataan Chicagon viljapörssissä (Chicago Board of Trade).
De Gamlas Hem (Tampere)

De Gamlas Hem on Tampereella Kaakinmaan eteläosassa sijaitseva kaksikerroksinen jugendtyylinen vuonna 1905 valmistunut entinen vanhainkotirakennus, jossa nykyisin toimii Pirkanmaan musiikkiopisto. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Birger Federley. Rakennus sijaitsee tontilla, jota rajaavat Kurilankatu, Papinkatu, Eteläpuisto ja Koulukatu.
Talon rakennutti Tampereen ruotsinkielisten perustama De Gamlas Hem -yhdistys vanhainkodiksi iäkkäille ruotsinkielisille naisille. Kaksikerroksinen rapattu tiilirakennus valmistui kesällä 1905, ja talossa oli tilat 23 asukkaalle. Talon henkilökunta, johon kuului johtajatar, talonmies, keittäjä, sisäkkö ja piika, asui myös rakennuksessa. Federley suunnitteli rakennukseen myös kiinteää sisustusta ja irtokalusteita. Taloa ympäröi muotopuutarha, joka on myöhemmin osaksi villiytynyt. 
Talo toimi vanhainkotina vuoteen 1983 saakka, jolloin valmistui vanhainkotia hallinnoivan säätiön rakennuttama uudisrakennus Kyttälään Rongankatu 9:ään. Uudessa talossa jokaisella asukkaalla on oma pieni asunto ja asukkaiksi pääsevät myös miehet ja pariskunnat. De Gamlas Hem -vanhainkodin toiminta jatkuu edelleen uusissa tiloissa.
Tampereen kaupunki osti 1982 vanhan De Gamlas Hem -rakennuksen tontteineen, ja tilat peruskorjattiin arkkitehti Harry W. Schreckin suunnitelmien mukaan Pirkanmaan musiikkiopiston käyttöön. Musiikkiopisto on toiminut talossa vuodesta 1984 alkaen.
De Gamlas Hem -nimisiä ruotsinkielisille tarkoitettuja vanhainkoteja rakennettiin myös Ouluun (1906), Kristiinankaupunkiin (1915) ja Poriin (1922). Nämä rakennukset olivat yksikerroksisia puurakennuksia.
LaVern Baker

LaVern Baker (oikealta nimeltään Delores Williams, 11. marraskuuta 1929 Chicago, Illinois – 10. maaliskuuta 1997 New York) oli yhdysvaltalainen rhythm and blues -laulaja.
Laulajanuransa alussa Baker käytti taiteilijanimiä ”Little Miss Sharecropper” ja Bea Baker. Nimen LaVern Baker hän otti  käyttöön vuonna 1952 liityttyään Todd Rhodesin yhtyeeseen laulajaksi. Hän teki sopimuksen Atlantic Recordsin kanssa vuonna 1953 ja julkaisi ensisinglensä ”Soul on Fire”. Latinalaistempoinen ”Tweedle Dee” (1955) nousi sekä R&B- että poplistoille. Myös seuraavat singlet ”Bop-Ting-A-Ling”, ”Play It Fair”, ”Still” ja ”Jim Dandy” nousivat R&B-listan top-10:iin. Baker esiintyi myös television musiikkiohjelmissa kuten Ed Sullivan Show’ssa sekä Alan Freedin rock-elokuvissa Rock, Rock, Rock ja Mr. Rock & Roll.
Bakerin seuraavia hittisinglejä olivat esimerkiksi ”I Cried a Tear” (1958) sekä Leiberin ja Stollerin kirjoittama ”Saved” (1960). Hän levytti myös Bessie Smith -tribuuttialbumin. Vuonna 1964 Baker jätti Atlanticin. Hän jatkoi levyttämistä ja konsertoimista vuoteen 1969 saakka. Sen jälkeen hän muutti Filippiineille ja työskenteli siellä Yhdysvaltain armeijan upseerikerhon managerina.
Palattuaan Yhdysvaltoihin vuonna 1988 Baker lauloi Dick Tracyn soundtrackilla, esiintyi pääosassa Broadway-musikaalissa Black & Blue, julkaisi paluualbumin ja esiintyi Chicagon bluesfestivaalilla.
Baker nimettiin Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 1991. Hän kuoli vuonna 1997.
Kontrafagotti

Kontrafagotti on matalaäänisin puupuhallinsoitin, joka on kooltaan fagottia suurempi, pituudeltaan kaksinkertainen, ja soi oktaavia matalammalta kuin fagotti.
Kontrafagotti kehitettiin 1600-luvun puolivälissä. Ludwig van Beethoven kirjoitti viidennessä sinfoniassaan erikseen kontrafagottiosuuden, ja myöhemmin soitinta on käytetty mm. Gustav Mahlerin, Richard Straussin ja Dmitri Šostakovitšin sinfonioissa kuten myös eräissä Alban Bergin, Benjamin Brittenin, Maurice Ravelin ja Paul Dukasin teoksissa. Tiettävästi ensimmäisen kontrafagottikonserton sävelsi Gunther Schuller vuonna 1978. Myös Kalevi Aho on säveltänyt soittimelle oman konserttonsa. Schullerin ja Ahon konsertot on omistettu Lewis Lipnickille. Daniel Dorff on säveltänyt kontrafagotille paitsi konserton, myös teokset A Deep Funk: Dance Set for Unaccompanied Contrabassoon ja Sonatina d'Amore, joista jälkimmäisessä on kaksi kontrafagottia.
Kontrafagotti on pääasiallisesti orkesterisoitin, ja se on monesti sinfoniaorkesterin matalaäänisin soitin. Soittimen putken pituus on miltei kuusi metriä.
Nuotinnus kontrafagotille tehdään kuten tavallisellekin fagotille. Soittimen esimuotona pidetään doppelfagottia, joka on peräisin 1500-luvulta.
Ludacris

Uran alku

Ludacris aloitti räppäämisen 9-vuotiaana. Ensimmäiset ammatilliset kokemuksensa musiikin parissa hän sai työskennellessään DJ:nä paikallisella radiokanavalla Hot 97.5:llä (myöhemmin Hot 107.9) nimellä DJ Chris Lova Lova. Nykyisen artistinimensä Ludacris otti englanninkielen sanasta "ludicrous" joka tarkoittaa hullunkurista. Ensimmäisen rap-kappaleensa "Phat Rabbit" hän julkaisi Timbalandin albumilla Tim's Bio: Life From Da Bassment. Vaikka Ludacris oli saanut tarjouksia levy-yhtiöiltä hän päätti julkaista esikoisalbuminsa Incognegro itsenäisesti vuonna 1999. Albumi myi yli 50 000 kappaletta, ja suurimman osan levyistä hän myi itse.

Myöhempi ura

Vuonna 2015 Ludacris julkaisi studioalbumin Ludaversal. Albumi nousi Billboard 200-listalla kolmannelle sijalle.
Elän haaveistain

Elän haaveistain on Kurren eli Kurt Westerlundin albumi vuodelta 1992.
Ida Pfeiffer

Ida Pfeiffer  (1797–1858) oli itävaltalainen tutkimusmatkailija ja matkakirjailija, joka teki kaksi maailmanympärimatkaa. Vuodesta 1842 kuolemaansa saakka hän matkaili etäisissä maailmankolkissa ja tarjosi lukijoilleen viihdettä ja tietoja kaukaisista maista.
Ida Pfeiffer, omaa sukua Reid, kasvoi kuuden veljen kanssa, ja sai samanlaisen kohtelun ja koulutuksen kuin veljensä. 22-vuotiaana hän meni naimisiin huomattavasti itseään vanhemman virkamiehen kanssa. He saivat kaksi poikaa. Vuonna 1835 puolisot muuttivat erilleen, 1842 pojat olivat aloittaneet oman elämänsä ja Ida Pfeiffer saattoi vapaana perhevelvoitteista aloittaa itsenäisen matkailun.
Ensimmäinen matka oli eräänlainen pyhiinvaellus Raamatun paikkoihin. Hän matkasi Tonavaa pitkin Mustalle merelle, sieltä Istanbuliin (silloinen Konstantinopoli), Jerusalemiin ja Kairoon. Sieltä hän jatkoi Suezin niemimaalle ja Italian kautta kotiin. Matkakertomus ilmestyi vuonna 1846, ja siitä saamillaan tuloilla Pfeiffer rahoitti seuraavan matkansa Islantiin. Islannin ja Skandinavian matkan jälkeen hän päätti kiertää koko maailman. Reitti vei Etelä-Amerikkaan ja sieltä Tahitille, Kiinaan, Intiaan ja Persian ja Venäjän kautta kotiin. Toinen matka alkoi Etelä-Afrikasta, mistä hän matkusti Singaporeen, Borneolle, Indonesiaan, San Franciscoon, Andeille ja neljän vuoden kuluttua kotiin. Tästä matkasta tehdystä kirjasta tuli menestysteos. Hänet kutsuttiin Berliinin ja Pariisin maantieteellisten seurojen jäseneksi, mutta Britanian Royal Geographical Society ei vieläkään hyväksynyt naisia jäsenikseen.
Viimeisellä matkallaan Madagaskarille Pfeiffer jäi vangiksi, sairastui trooppiseen kuumeeseen johon hän kuoli kotona Wienissä.
Jakson 3 alkuaine

Jakson 3 alkuaine on alkuaine, joka löytyy kolmannelta riviltä jaksollisesta järjestelmästä.
Kolmas rivi sisältää kahdeksan alkuainetta: natrium, magnesium, alumiini, pii, fosfori, rikki, kloori ja argon. 3. rivin alkuaineet toteuttavat oktettisäännön. Kvanttimekaanisen atomimallin mukaan orbitaalit täyttyvät järjestyksessä: 3S ja 3P. Kaikilla 3. rivin alkuaineilla esiintyy luonnossa ainakin yksi vakaa isotooppi.
Jakson alkuaineista natrium, magnesium ja alumiini ovat metalleja, pii puolimetalli ja loput epämetalleja. Tavallisissa lämpötiloissa kloori ja argon ovat kaasuja, muut tämän jakson alkuaineet kiinteitä aineita.

Alkuaineet

3. rivin alkuaineet ja niiden elektronirakenteet Bohrin atomimallin mukaan.

Atomisäde

Kun järjestysluku kasvaa kolmannessa jaksossa, atomisäde pienenee.

Ionisoitumisenergia

Kun järjestysluku kasvaa kolmannessa jaksossa, kasvaa myös ionisoitumisenergia.
Saint-Étienne

Urheilu

Jalkapallojoukkue AS Saint-Étienne pelaa Ranskan pääsarjassa. Vuoden 2005 maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Saint-Étiennessä ja Saint-Galmierissa.
Keskikiina

Keskikiina (Middle Chinese) on alkuaan vuonna 601 julkaistussa Qieyun-riimisanakirjassa kuvailtu kiinan kielen varhaismuoto. Kirjoitusjärjestelmän luonteen johdosta itse lausuminen sekä äänteistö on jouduttu rekonstruoimaan. Aiemmasta muinaiskiinasta poiketen keskikiinaan oli kehittynyt toonijärjestelmä, jossa on neljä toonia. Monet nykyisistä kiinan murteista ovat kehittyneet keskikiinasta; poikkeuksiakin tosin on, ja niihin lukeutuu muun muassa min-kiinan muodot.
Yksi merkittävistä keskikiinaa tutkineista kielitieteilijöistä on ollut ruotsalainen Bernhard Karlgren.
Caudillo

Caudillo tai caudilho (suom. johtaja) on eteläamerikkalainen poliittinen johtajatyyppi, joka syntyi maanosan maiden itsenäisyyssotien myötä 1800-luvulla. Caudillot eivät perinteisesti olleet sitoutuneet mihinkään tiettyyn poliittiseen ideologiaan tai liikkeeseen ja vaikka he usein uransa alussa vastustivat maan vallitsevaa oligarkiaa, he lähes poikkeuksetta nousivat itse oligarkeiksi ja harvoin horjuttivat vallitsevaa sosioekonomista järjestystä. 
Ensimmäiset caudillot olivat omia yksityisiä armeijoitaan johtaneita kenraaleita ja suurmaanomistajia (hacendado), jotka käyttivät sotilaallista voimaansa noustakseen valta-asemiin vastaitsenäistyneissä valtioissa.
Lähes kaikissa Etelä-Amerikan valtiossa on jossain vaiheessa ollut caudilloja, joista tunnetuimpia ovat  argentiinalaiset Juan Manuel de Rosas ja Juan Facundo Quiroga, ecuadorilainen Gabriel García Moreno ja meksikolaiset Antonio López de Santa Anna ja Porfirio Díaz sekä dominikaanilainen Rafael Leónidas Trujillo.
Espanjassa Francisco Franco käytti itsestään termiä el Caudillo ilman sen latinalaisamerikkalaisia negatiivisia konnotaatioita.
Max Kronqvist

Max August Kronqvist (12. heinäkuuta 1894 Pietarsaari – 25. kesäkuuta 1916 Latvia) oli suomalainen jääkäri.

Perhetausta

Hänen vanhempansa olivat työmies August Vilhelm Kronqvist ja Ida Augusta Wörgren.

Opinnot ja harrastukset

Hän kävi kansakoulun ja Pietarsaaren käsityökoulun. Vapaa-aikanaan hän oli kova urheilumies ja perustikin aikanaan urheiluseura Sportin, minkä johtokunnan jäsenenä hän myös toimi. Hän oli myös Jakobstads brottningsklubb-nimisen painiseuran perustaja.

Jääkärikausi

Kronqvist työskenteli tehdastyöläisenä Pietarsaaressa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 11. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, missä hän koki kohtalonsa joutumalla omalla vartiovuorollaan vihollisen kovaan rumputuleen 25. kesäkuuta 1916 ja menehtyi samalla saamiinsa haavoihin. Kuollessaan hän oli naimaton. Kronqvist haudattiin Gallingin sotilashautausmaahan. Kunniamerkit: Jääkärimerkki.
Tahar el-Khalej

Ura

El-Khalej edusti kotimaassaan neljän kauden verran Kawkab Marrakechia, josta hän siirtyi Portugaliin vuonna 1994. El-Khalej edusti aluksi UD Leiria ja sittemmin Benficaa, josta hän siirtyi kesken kauden maaliskuussa 2000 Englantiin Southamptoniin. El-Khalej päätti uransa Charltonissa vuonna 2003.
El-Khalej kuului myös Marokon maajoukkueeseen vuosien 1994 ja 1998 MM-kisossa.
Parnadžom

Parnadžom (georg. ფარნაჯომი) tai Parnadžob (georg. ფარნაჯობი, kuoli 90 eaa.) oli Kartlin eli antiikin lähteiden Iberiana tunteman kuningaskunnan hallitsija. Hänen hallintonsa mahdollinen ajankohta oli vuosina 109–90 eaa. Hän oli neljäs Parnavaziani-dynastian kuningas. Hänet tunnetaan ainoastaan keskiaikaisten georgialaisten kronikoiden kuningasluetteloista.
Hän seurasi valtaistuimelle isäänsä Mirian I:stä vuonna 109 eaa. Hänen sanotaan lisänneen uuden jumaluuden, Zadenin, iberialaiseen esikristilliseen pantheoniin ja rakentaneen linnoituksen Zadenin jumalankuvalle. Vieraan uskonnon tuomisen kerrotaan johtaneen kansannousuun. Kronikka kertoo sen jälkeen Parnadžomin ja aatelisten välisestä suuresta taistelusta, jossa Parnadžom voitettiin ja surmattiin ja jonka jälkeen kruunu annettiin hänen langolleen Aršakille, Armenian kuninkaan pojalle ja kapinallisten liittolaiselle. Parnadžomin poika Mirian kuitenkin selviytyi ja kasvoi aikuiseksi Persian hovissa.
Juhan Talve

Juhan Kristjan Talve (26. marraskuuta 1951 Tukholma – 26. maaliskuuta 2003 Turku) oli virolainen pakolainen, juristi, toimittaja ja kirjailija. Talve levitti länsimaihin tietoa neuvostovallan toiminnasta Virossa. Hän käytti pseudonyymia Sirje Sinilind. Talve toimi pitkään Radio Free Europen toimittajana ja Viron itsenäistyessä hänet valittiin Viron kongressin jäseneksi.

Henkilöhistoria

Juhan Talven isä oli kansatieteilijä Ilmar Talve. Talve opiskeli Turun yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa. Vuosina 1978–1999 hän oli töissä eläkevakuutusyhtiö Verdandissa (nyk. Veritas).

Poliittinen toiminta

Juhan Talve toimi Virossa asuvien toisinajattelijoiden yhteyshenkilönä ja levitti länsimaihin informaatiota Viron tilanteesta. Suomessa hän oli Kansallisen Kokoomuksen jäsen ja toimi muun muassa Kokoomuksen Varsinais-Suomen piirin pääsihteerinä vuosina 1970–1976.
Viron itsenäistyessä hän tuli valituksi yli 500-henkisen Viron kongressin jäseneksi yhtenä 35 ulkovirolaisesta. Hän oli mukana muun muassa kirjoittamassa Viron tasavallalle perustuslakia. Myöhemmin hän oli mukana perustamassa Viron kansallista kokoomuspuoluetta "Isänmaa". Myöhemmin, vuosina 1998–1999, hän toimi Viron ulkoministeriössä analyytikkona.

Toiminta toimittajana ja kirjailijana

Juhan Talve on julkaissut lukuisia artikkeleja Suomen, Ruotsin ja Viron mediassa, luennoinut ja kouluttanut. Radio Vapaalle Euroopalle hän kirjoitti parinkymmenen vuoden aikaan yli tuhat kommenttia demokratian olemuksesta ja totalitarististen diktatuurien ihmisvihamielisestä luonteesta. Hän oli muun muassa Viron presidentti Toomas Hendrik Ilvesen suuresti arvostama kollega.
Vuonna 1983 ilmestyi Tukholmassa pseudonyymilla 'Sirje Sinilind' hänen teoksensa "Viro ja Venäjä: havaintoja Neuvostoliiton kansallisuuspolitiikasta Virossa 1940–1984", joka käsittelee systemaattisesti neuvostovallan rikollista politiikkaa Viron alueella vuodesta 1940 alkaen. Suomen mediassa teos katkaisi vaikenemisen todellisuudesta miehitetyssä Virossa, kun se esiteltiin avoimen myönteisesti mm. Helsingin Sanomissa ja Yleisradion Ajankohtaisessa kakkosessa. Tämä suomeksi, englanniksi ja unkariksi käännetty teos hermostutti suuresti Viron Neuvostotasavallan johtoa. Teoksen julkaisi Kauko Kareen kustannusyhtiö Alea-Kirja. 
Lisäksi hän on kääntänyt muun muassa Joseph Brodskya ja Stig Dagermania viroksi. Ja suomeksi Jakov Vinkovetskia.
Allan a Dale

Allan-a-Dale tai Allen a Dale on hahmo Robin Hoodista kertovissa tarinoissa. Hän esiintyy Robin Hood -balladeissa vain yhden kerran, 1600-luvun loppupuolen balladissa, jossa Robin pelastaa Allanin rakastetun joutumasta naimisiin vanhan ritarin kanssa. Myöhemmissä moderneissa romaaneissa ja lastenkirjoissa hän on yksi Robin Hoodin iloisista veikoista eli Sherwoodin metsässä elävistä lainsuojattomista metsäsisseistä ja usein kiertävä laulaja minstreli.
Vincent Ford

Vincent Ford (1940 – 28. joulukuuta 2008) oli jamaikalainen muusikko, joka on merkitty Bob Marleyn sanoittaman ja esittämän kappaleen "No Woman No Cry" säveltäjäksi, kuten myös ainakin kolme muunkin kappaleen. On väitetty, että säveltäjäkin olisi ollut todellisuudessa Marley itse, mutta väitteelle ei ole todisteita ja tekijänoikeusmaksut ovat olleet Fordin nimissä. Yleisen käsityksen mukaan Marley antoi tekemänsä laulun ystävänsä Fordin nimiin, sillä hänellä oli tapana antaa yhtyetovereilleen ja ystävilleen nimellisen kunnian laulujensa kirjoittamisesta välttääkseen rojaltien menemisen Cayman Musicille, jonka kanssa hänen lauluntekijänsopimuksensa oli yhä voimassa.
"No Woman No Cry" ilmestyi ensi kerran 1974 albumilla Natty Dread. Kolme muuta hänen sävellystään on albumilla Rastaman Vibration (1976).
Ford sairasti diabetesta, jonka komplikaatioihin hän kuoli.
Äkäsjokisuu

Äkäsjokisuu (myös Äkäsjoensuu) on kylä Kolarissa lähellä Muonion rajaa. Kylä sijoittuu molemmin puolin Muonionjokeen laskevaa Äkäsjokea. Asukkaita kylässä nykyään on alle kaksisataa.
Kylällä toimi 1960-luvun puolivälissä rakennettu Partekin sementtitehdas, joka lopetti toimintansa vuonna 1989. Parhaimmillaan sementtitehtaalla on ollut työntekijöitä jopa lähes 200.
Kylällä on muun muassa ollut oma koulu sekä kolme pankkia. Kylässä sijainnut Äkäsjoen ratapiha oli Suomen rataverkon pohjoisin liikennepaikka vuosina 1967–1973 sekä toiseksi pohjoisin vuoteen 2005 saakka.
John Fox

John Fox (s. 8. helmikuuta 1955 Virginia Beach, Virginia) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja. Hän valmensi NFL:n Carolina Panthersia vuosina 2002-2010, Denver Broncosa vuosina 2011-2014 ja Chicago Bearsia vuosina 2015-2017.
John muutti synnyinkaupungistaan pois 15-vuotiaana San Diegoon, Kaliforniaan, jossa hän kävi Castle Parkin koulua Chula Vistassa. Koulun joukkueessa Fox sai pelata kahden legendaarisen valmentajan alaisuudessa, Reldon Dawsonin ja Gil Warnerin. Valmentajat tasoittivat tietä Foxille ja auttoivat häntä pääsemään pelaamaan amerikkalaista jalkapalloa Southwestern Collegeen Chula Vistaan. Yliopistokaudella 1974-1975 Fox pääsi opiskelemaan ja pelaamaan San Diegon yliopistoon, lähinnä suositusten ansiosta. San Diegossa Fox pelasi yhdessä tulevan NFL-pelaajan ja valmentajan Herman Edwardsin kanssa.
Vuonna 1989 Fox palkattiin Pittsburgh Steelersin kakkosvalmentajaksi. Foxin toimiessa puolustuksen koordinaattorina New York Giantsissa joukkue selviytyi loppuotteluun eli Super Bowl XXXV:een, mutta hävisi sen.

Carolina Panthers

Vuonna 2002 Foxista tuli Carolina Panthersin historian kolmas päävalmentaja. Edellinen valmentaja George Seifert sai potkut huonon kauden 2001 jälkeen (16 peliä, vain 1 voitto). Foxin ura Carolinassa lähti käytiin nousujohteisesti. Vuonna 2003 Pantterit voittivat jopa oman konferenssinsa (NFC) ja pääsivät Super Bowliin New England Patriotsia vastaan. Finaalissa Patriots kuitenkin kukisti Panthersin Adam Vinatierin viime hetken potkumaalilla numeroin 32-29. Vuonna 2005 Carolina Panthers ylsi jälleen NFC:n mestaruusotteluun saakka, mutta hävisi Super Bowl XL:een edenneelle Seattle Seahawksille. Kaudella 2010 Panthers voitti vain kaksi ottelua ja joukkue päätti olla jatkamatta Foxin sopimusta.

Denver Broncos

Denver Broncos palkkasi Foxin päävalmentajakseen 13. tammikuuta 2011. Foxin johdolla Broncos on esiintynyt joka vuosi pudotuspeleissä. Kaudella 2011 joukkueen pelinrakentajana toimi Tim Tebow, mutta kaudeksi 2012 seuran presidentti John Elway kaappasi Peyton Manningin Indianapolis Coltsista. Fox sai kesken kauden 2013 vakavia sydänoireita ja joutui olemaan sivussa 4 ottelua sydänleikkauksen takia. Silti Broncos selvisi kauden päätteeksi joukkue selvisi Super Bowliin, mutta joutui taipumaan Seattle Seahawksille lukemin 43-8. Broncos voitti kaudella 2014 divisioonansa, mutta hävisi pudotuspelien ensimmäisessä ottelussaan Indianapolis Coltsille. Ottelua seuraavana päivänä Broncosin toimitusjohtaja John Elway ja Fox kävivät keskustelun, jonka jälkeen Fox vapautettiin tehtävistään.
Differentiaali- ja integraalilaskenta

Differentiaali- ja integraalilaskenta on derivaatan ja integraalin käsitteeseen perustuva matematiikan haara, joka kehittyi algebrasta ja geometriasta. Sen kaksi keskeisintä laskutoimitusta ovat derivointi ja integrointi, jotka ovat toistensa käänteislaskutoimituksia.
Englannin kielessä differentiaali- ja integraalilaskenta tunnetaan nimellä calculus (suora suomennos olisi kalkyyli) . Se on analyysin osa-alue .
Differentiaali- ja integraalilaskennan keksivät Isaac Newton ja Gottfried Leibniz 1600-luvun lopulla.
Kyllikki Tapola

Elli Kyllikki Tapola (o.s. Marjamäki, 8. marraskuuta 1933 Kankaanpää – 19. syyskuuta 2018 Tampere) oli suomalainen yritysjohtaja ja lihanjalostusyhtiö Tapolan pitkäaikainen hallituksen puheenjohtaja ja hallituksen jäsen. Kyllikki Tapola tunnetaan ”mustanmakkaran äitinä”.
Tapola-yhtiö perustettiin vuonna 1953, ja Kyllikki Tapola oli alusta lähtien mukana miehensä Martti Tapolan kanssa. Kyllikki Tapola on saanut elämäntyöstään useita yrittäjyyspalkintoja, muun muassa yrittäjäristin timanttiristi 50 vuoden urasta yrittäjänä 2008. Hänelle myönnettiin vuonna 2015 Tampereen palkinto, jonka palkintoperusteluiden mukaan Kyllikki Tapolalla on ollut merkittävä osuus Tapola-yhtiön brändin kehittämisessä ja koko Tampereen elinkeinoelämässä.
Kyllikki Tapolalla on puolisonsa Martin kanssa lapset Mervi (s. 1954) ja Jarmo (s. 1956).
Achatocarpaceae

Tuntomerkit

Kasvit ovat puuvartisia, ja niiden sekundaarinen paksuuskasvu on tavanomainen poiketen monista muista Caryophyllales-lahkon heimoista. Kukat ovat yksineuvoisia ja hedekukassa on 10–20 hedettä, jotka voivat olla tyveltään kasvaneet yhteen. Emi koostuu kahdesta yhteen kasvaneesta emilehdestä. Hedelmä on yksisiemeninen marja. Siemenissä on pieni vaippa eli arillus.

Levinneisyys

Heimo on amerikkalainen. Lajit kasvavat Lounais-Yhdysvalloista Etelä-Amerikan pohjoisosiin ulottuvalla alueella sekä erillisellä alueella Etelä-Amerikan keskiosissa.