google/wiki40b huggingface dataset:
Søgne

Luonto

Kunta on tunnettu saaristostaan, jossa 1229 saarta ja luotoa salmineen on vilkasta veneilyaluetta. Korkein kohta on kunnan pohjoisosan Spjotheia (278 m). Rantaviivaa rikkovat lukuisat niemet ja vuonot, joista pisin, Trysvuono, ulottuu 7 km sisämaahan.

Historia

Kunta on saanut nimensä vanhan Sygna-joen (Søgneelva) mukaan. Søgne on ollut oma hallinnollinen alueensa jo vuodesta 1837. Kuntaan on alun perin kuulunut myös Greipstad, joka erosi omaksi kunnakseen 1913 (muodostaen myöhemmin osaltaan Songdalenin kunnan). Vuosina 1996-1997 Hummervikin salmesta maihinlaskupaikalta löydettiin luurangonjäänteitä, jotka kuuluivat noin 6500 eaa. eläneelle naiselle. Löytö on vanhin Norjasta löydetty ihmisluurangon osa.
Norjan kansalliskirjailijoihin kuuluvan Bjørnstjerne Bjørnsonin isä Peder Bjørnson toimi Søgnen kirkkoherrana 1852-1869, minkä johdosta Bjørnstjerne asui ja vietti aikaa kunnassa useaan kertaan kyseisten 16 vuoden aikana. Hän kirjoitti kunnassa mm. näytelmän "Mellem Slagene", osia näytelmästä "Halte-Hulda", sekä novellin "Isä". Søgnen miljöö on myös lyönyt leimansa hänen talonpoikaiskertomukseensa "Arne".

Koulutus

Søgnessä toimivat kolme ala-astetta, kaksi yläastetta, lukio, Agderin kansanopisto sekä kulttuurikoulu.

Elinkeinoelämä

Perinteisiä elinkeinoja ovat edelleen maatalous, kalastus ja merenkulku. Palveluelinkeinot ovat nykyisin tärkein elinkeino. Kristiansandin kaupungin läheisyys vaikuttaa myös Søgneen ja kunnan väkiluku on kasvusuunnassa. Kunnan keskustaajama Tangvall E-39-valtatien varrella on kasvanut voimakkaasti viime vuosina houkutellen myös liike-elämää. Majoituspalveluja tarjoavat Årosin leirintäalue, sekä Trysnesin veneily- ja lomakeskus.
Jouluyö, juhlayö

Suomennokset ja niiden erot

Lauluun on tehty ainakin viidet eri suomalaiset sanat.
G. O. Schöneman julkaisi vuonna 1883 ensimmäisen suomennoksen. Se on varsin vapaasti saksasta suomeen käännetty ja alkaa seuraavasti:

Jouluyö, juhlayö!

Päättynyt kaik on työ.
Matti Pesonen julkaisi vuonna 1938 sanat, jotka alkavat:

Jouluyö hiljainen

Uupuu kaikk' unehen
Matti Pesonen julkaisi uudet vuonna 1944 sanat, jotka alkavat:

Jouluyö juhlayö

Hiljennyt kaikk' on työ
Anna-Maija Raittila julkaisi vuonna 1982 sanat, jotka alkavat:

Jouluyö juhlayö

Kansojen rauhan yö
Melko tarkan suomennoksen ensimmäisen säkeistön sanat ovat seuraavat:

Jouluyö, juhlayö

päättynyt arjen työ

kaks vaan ihmistä valveillaan

valo lapsella hiuksissaan

nuku rauhassa vain

nuku rauhassa vain
Bengt Mårteninpoika

Bengt Mårteninpoika eli Bengt Mårtenson oli Raaseporin linnan vouti, ja hänet mainitaan asiakirjoissa voutina 1440-luvun alkuvuosina ja sijaisena vuonna 1450. Vuonna 1448 hän toimi Sune Sunenpojan (Ille) sijaisena laamannina Pohja-Suomen laamannikunnassa. Hän kuoli viimeistään 1456. Hänen vaimonsa oli Valborg Sunedotter, joka oli laamanni ja valtaneuvos Sune Sunenpojan tytär. Heidän lapsena olivat Hans, Mårten ja Ingrid.
Vaakuna: Pöllö
Hans Bengtsson oli käräjätuomari Hattulan pitäjässä Hämeessä 1454-1482. Hänen säteri oli Merven kartano Hattulassa. Hän kuoli aikaisintaan 1483.
Mårten Bengtsson oli rälssitarkastajana Hauhon pitäjässä Hämeessä.
Pekka Kuvaja

Armas Petter (Pekka) Kuvaja (15. kesäkuuta 1921 Heinävesi – 21. marraskuuta 2003 Tampere) oli menestynyt maastohiihtäjä. Hän edusti Suomea kaksissa olympiakisoissa ja voitti Vaasa-hiihdon ensimmäisenä ulkomaalaisena hiihtäjänä.
Kuvaja oli parhaimmillaan pitkillä hiihtomatkoilla. Hän hiihti 50 kilometriä yksissä MM-kisoissa ja kaksissa olympiakisoissa sijoittuen aina kymmenen parhaan joukkoon. Ruotsissa järjestettävässä, 90 kilometriä pitkässä Vaasa-hiihdossa hän sijoittui toiseksi 1951 ja 1952, ja 7. maaliskuuta 1954 Kuvaja voitti Vaasa-hiihdon ensimmäisenä ulkomaalaisena hiihtäjänä. Toiseksi sijoittunut Anders Törnkvist hävisi hänelle yli yhdeksän minuuttia.
Kuvaja hiihti 1951 Holmenkollenilla 50 kilometrillä viidenneksi. Hän voitti samana vuonna Puijon 50 kilometrin hiihtokilpailun.
Hiihtouransa jälkeen Kuvaja toimi Suomen Hiihtoliiton ja Ampumahiihtoliiton johtotehtävissä. Lammin kunnanvaltuuston jäsen hän oli 1965–1984 ja kunnanhallituksen jäsen 1965–1980 (puheenjohtaja 1977–1980). Kokoomuksen kansanedustajaehdokkaana hän oli 1966.
Vuonna 1987 Kuvaja sai Suomen Hiihtoliiton jakaman Hannu Koskivuori -mitalin kolmantena henkilönä.
Kuvajan poika Jukka Kuvaja on edustanut Suomea olympiakisoissa yhdistetyssä hiihdossa.
Joškar-Ola

Historia

Alue oli ollut marien asuttama osa Kazanin kaanikuntaa. Venäjän Iivana Julma valloitti alueen 1552. Tsaari Fjodor I perusti vuonna 1584 paikalle kaupungin sotilaslinnoitukseksi varjelemaan jokiliikenteelle tärkeää kulkureittiä ja pitämään paikallisia asukkaita kurissa.  Kaupunki pysyi pitkään varsin pienenä varuskuntakaupunkina ja samalla venäläisten tärkeimpänä keskuksena marien alueella. Väkiluku kasvoi merkittävästi vasta neuvostoaikoina: 1 700 (vuonna 1897), 4 300 (v. 1926), 27 000 (v. 1939), 89 000 (v. 1959), 166 000 (v. 1970) ja  201 000 (v. 1979). 
Neuvostoliiton aikoina kaupunki oli alueensa teollisuuden, liikenteen ja kaupan keskus. Toisen maailmansodan aikana sitä pidettiin syrjäisenä paikkana, ja sinne siirrettiin turvaan strategista teollisuutta. Neuvostoliiton romahduksen myötä teollisuus kuihtui ja monet ammattilaiset muuttivat muualle. Viime vuosina elinkeinoelämä on alkanut jälleen virkistyä.

Maantiede

Kaupunki sijaitsee Volgan sivujoen Malaja Kokšagan varrella, keskellä tasankoaluetta noin 100 metriä merenpinnan yläpuolella. Ilmasto on mantereinen: kuumat kesät ja kylmät talvet.

Liikenne

Joškar-Olan lentoasemalta on suoria lentoja Moskovaan, Saratoviin ja Nižni Novgorodiin. Kaupungingissa on rautatieasema; sinne johtaa Jaranskiin vievä pistoraide Moskovan ja Kazanin väliseltä pääradan Zelenodolskista. Maantieyhteydet ovat kattavat eripuolille Venäjää ja Marinmaata. Venäjän päävaltatieverkostoon kuuluva Vjatka-maantie saapuu Volgalta Joškar-Olaan ja jatkaa pohjoisessa Kirovin kautta edelleen Komin tasavaltaan ja sen pääkaupunki Syktyvkariin.

Pyhäköt

Kaupungissa on sekä ortodoksisia kirkkoja että marilaista muinaisuskoa varten uhrimetsikkö keskustan ulkopuolella.
Isabela Moner

Nuoruus

Isabela syntyi Katherine ja Patrick Monerille vuonna 2001. Hänet hyväksyttiin collegen 15-vuotiaana.

Näyttelijänä

Moner teki ensimmäisen Broadway-roolin kymmenenvuotiaana Evita-näytelmässä.
Vuonna 2014 hän esitti J. K. Simmonsin ja Jenna Elfmanin hahmojen tytärtä, Jennyä tilannekomediasarjassa Growing Up Fisher. Seuraavaksi Moner valittiin tähdittämään Nickelodeonin nuortensarjassa 100 Things to Do Before High School, jossa hän esitti CJ Martinia.
Toukokuussa 2016 kerrottiin Monerin saaneen roolin vuonna 2017 julkaistusta Transformers: Viimeinen ritari -elokuvasta. Hän toimii ääninäyttelijänä vuonna 2017 julkaistavassa tietokoneanimaatioelokuvassa Suuri pähkinäryöstö 2. Vuonna 2018 hän esitti Isabela Reyesia toimintaelokuvassa Sicario 2: Soldado.
Toukokuussa 2018 kerrottiin Monerin saaneen roolin vuonna 2019 julkaistavasta Seikkailija Dora -animaatiosarjan näytellystä versiosta Dora: Kadonnut kaupunki.

Laulajana

Moner julkaisi Stopping Time esikoisalbuminsa syyskuussa 2015 Broadway Recordsin kautta.
Käsivarsi

Käsivarsi (lat. membrum superior) on kädellisten yläraajan osa. Se sijaitsee olkapään (lat. articulatio humeri) ja kainalon sekä käden (lat. manus) välissä. Siihen kuuluu olkavarsi (lat. brachium), kyynärpää (lat. olecranon), kyynärvarsi (antebrachium) ja ranne (articulatio radiocarpalis).
Emerich Jenei

Ura pelaajana

Jenei aloitti pelaajauransa Flamura Roșie Aradissa 1955. Puolustavana keskikenttäeplaajana pelannut Jenei siirtyi 20-vuotiaana suurseura FC Steaua Bukarestiin, jota hän edustikin 12 vuoden ajan. Jenei pelasi Steauassa 254 ottelua ja voitti kolme Romanian mestaruutta. Hän siirtyi 1969 turkkilaiseen Kayserisporiin, jossa lopetti uransa 34-vuotiaana 1971.
Romanian maajoukkueessa Jenei esiintyi urallaan 12 A-maaottelussa. Hän oli mukana olympialaisissa 1964 Romanian sijoittuessa viidenneksi.

Ura valmentajana

Valmennusuransa Jenei aloitti FC Steaua Bukarestin apuvalmentajana 1972. Hän siirtyi päävalmentajaksi 1975 ja voitti seuran kanssa mestaruuden kauden päätteeksi. Hän jatkoi päävalmentajana myös kaksi seuraavaa kautta voittaen toisen mestaruutensa 1978. Menestyksestä huolimatta hän sai lähteä kauden jälkeen. Kaudella 1978–1979 Jenei toimi FC Bihorin päävalmentajana, mutta seura jäi hänen johdollaan liigan viimeiseksi ja Jenei sai potkut kauden jälkeen. Valmennettuaan tämän jälkeen lyhyen aikaa FCM Târgoviștea Jenei palasi Steauan päävalmentajaksi 1983. Kausi ei tuonut mestaruutta ja Jenei sai jälleen potkut, mutta palasi jo seuraavana syksynä valmentajaksi. Hänen johdollaan Steaua voitti mestaruuden 1985 ja eteni kaudella 1985–1986 sensaatiomaisesti Euroopan cupin finaaliin, jossa se kaatoi FC Barcelonan rangaistuspotkukilpailun jälkeen.
Menestyskauden jälkeen Jenei siirtyi Romanian maajoukkueen päävalmentajaksi yhdessä Mircea Lucescun kanssa. Lucescu sai kuitenkin potkut pian pestin alkamisen jälkeen ja Jenei jatkoi yksin päävalmentajana. Hänen johdollaan Romania jäi ulos EM-kisoista 1988, mutta selvisi MM-kisoihin 1990. Lopputurnauksessa Romania eteni alkulohkostaan jatkoon jättäen taakseen Argentiinan ja Neuvostoliiton. Tie katkesi kuitenkin toisella kierroksella rangaistuspotkukilpailulla kärsittyyn tappioon Irlannille. Kisojen jälkeen Jenei jätti tehtävänsä.
Huhtikuussa 1991 Jenei palasi jälleen Steaua Bukarestin päävalmentajaksi, mutta sai potkut jo saman vuoden joulukuussa. Seuraavana vuonna hän siirtyi Unkarin maajoukkueen päävalmentajaksi ja johdatti joukkueensa Kirin Cupin voittajaksi 1993. Muutoin tulokset olivat kuitenkin heikkoja ja hän sai potkut 1993. Hän toimi tämän jälkeen lyhyen aikaa FC Féhérvárin päävalmentajana, kunnes siirtyi jälleen Steauan peräsimeen elokuussa 1993. Kauden päätteeksi hän voitti viidennen mestaruutensa Steauassa.
Seuraavina vuosina Jenei toimi Panioniosin ja FC Universitatea Craiovan päävalmentajana ilman suurempaa menestystä. Hän palasi vielä kerran Steauaan 1998, mutta ei tällä kertaa onnistunut voittamaan mestaruutta. Vuonna 2000 hänet palkattiin pikakutsulla Romanian maajoukkueen päävalmentajaksi, kun joukkueen EM-kisoihin 2000 johdattanut Victor Pițurcă sai potkut. Jenein johdolla Romania teki historiansa parhaimman saavutuksen EM-tasolla etenemällä puolivälieriin, joissa se kärsi 2–0-tappion Italialle. Kisojen jälkeen Jenei jätti tehtävänsä ja lopetti samalla pitkän valmennusuransa.
Valmennusuransa jälkeen Jenei on toiminut mm. Romanian jalkapalloliiton konsulttina.
Post-apocalypse

Post-apocalypse eli post-apokalypsi on fantasian ja science fictionin lajityyppi, jossa järjestäytynyt tekninen sivilisaatio on tuhoutunut esimerkiksi ydinsodan, pandemian tai luonnonkatastrofin aiheuttaman totaalisen tuhon vaikutuksesta. 
Usein käsite yhdistetään elokuvaviihteeseen, jossa tämä lajityyppi yhdistelee science fictionia ja toimintaelokuvaa seikkailuelokuvien vaikutteisiin. Tyypillisessä juonikuviossa ihmiskunta on hajonnut pieniksi toisiaan vastaan taisteleviksi yhteisöiksi. Päähenkilönä toimii usein omapäinen ja rohkea seikkailija, joka tyypillisesti välittää enemmän rahasta kuin sankaruudesta ja keinottelee eri ryhmien välillä. Post-apocalypse-elokuvan lajityyppi syntyi Pako New Yorkista- ja Mad Max -elokuvien tapaisten elokuvien innoittamana 1970-luvun ja 1980-luvun vaihteessa, ja sitä suosivat erityisesti italialaiset b-elokuvaohjaajat. Myös The Warriors ja Blade Runner olivat merkittävä vaikuttajia. Italian ulkopuolella esimerkiksi filippiiniläinen Cirio H. Santiago teki useita postapokalyptisiä toimintaelokuvia.
Sapelileuat

Lajit ja anatomia

Sapelileukojen heimoon kuuluu 3 sukua ja 7 lajia. Kooltaan heimon lajit ovat pienehköjä ja kasvavat suurimmillaan noin 13–19 cm:n mittaisiksi. Ruumiinrakenteeltaan sapelileuat ovat pitkänoamisia kaloja. Tyypillisiä piirteitä ovat usein teleskooppimaiset silmät, suuri, silmän taakse ulottuva suu ja kookkaat terävät hampaat, lyhyehkö selkäevä, rasvaevä, voimakkaasti haarautunut pyrstöevä ja pitkä peräevä. Heimon lajeilla ei ole uimarakkoa. Sapelileukalajeilla ei ole suomuja ja väriltään kalat ovat harmaita, ruskeita tai tummanruskeita. Heimon kalat ovat hermafrodiitteja.

Levinneisyys ja elintavat

Sapelileukalajeja tavataan Atlantista, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä. Ne elävät trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla tyypillisesti noin 400–1 000 metrin syvyydessä. Öisin ne voivat tulla lähemmäs pintaa saalistamaan. Sapelileukojen ravintoa ovat kalat ja kalmarit.
Observatorio

Observatorio (lat. observatorium, havainnointipaikka) on luonnon ja tähtitaivaan ilmiöiden havaitsemiseen tarkoitettu paikka tai rakennus.

Tähtitieteellinen observatorio

Yleisimmin observatoriolla tarkoitetaan pelkistetysti tähtitornia, jossa maapallon ulkopuolisia kohteita voidaan tutkia tähtikaukoputken avulla. Observatoriot ja niissä käytetyt teleskoopit ovat kalleutensa vuoksi yliopistojen, valtioiden, järjestöjen ja avaruustutkimuslaitosten (NOT, ESO, ESA) yhteisiä tutkimuskeskuksia, joissa tähtitieteilijät tutkivat hyvinkin kaukaista ulkoavaruutta käyttäen myös silmälle näkymättömiä valon aallonpituuksia (infrapuna) ja muuta sähkömagneettista säteilyä.
Tähtitornit sijoitetaan yleensä kauaksi taajamista sellaiseen paikkaan, jossa valosaaste on mahdollisimman vähäistä. Parhaat tähtitornit ja teleskoopit sijaitsevat korkeilla vuorilla pilvien yläpuolella tai jopa avaruudessa maapallon kiertoradalla (Hubble), jolloin ilmakehä ja sääilmiöt eivät häiritse avaruuden tutkimista. Suomessa ei ole mahdollista sijoittaa tähtitornia näin korkealle, koska Suomen tunturit ovat suhteellisen matalia.
Moni yleisötähtitorni on rakennettu korkeaan rakennukseen, kuten vesitorniin. Näin saadaan hyödynnettyä rakennus kahteen tarkoitukseen. Korkeudesta on myös hyötyä: horisontin madaltuminen ja valosaasteen väheneminen. Usein kuitenkin rakennetaan oma rakennus, jonne kaukoputki sijoitetaan.
Suurin osa Suomen tähtitorneista on lähinnä harrastekäytössä ja ne omistaa usein paikallinen tähtiharrastusyhdistys. Moni tähtitorni on myös yleisölle avoin.
Ammattitutkijoiden käytössä Suomessa on Turun lähellä Tuorlan observatorio ja Kirkkonummella Metsähovin havaintokeskus, jossa on Helsingin yliopiston kolme tähtitornia, Aalto-yliopiston radioteleskooppi ja aiemman Geodeettisen laitoksen havaintoasema. Helsingin yliopiston vanha observatorio Tähtitorninmäellä on ollut opetus- ja tutkimuskäytössä.
Avenue Q

Avenue Q on Broadway-musikaali, jonka ideoivat Jeff Marx ja Robert Lopez. Se esitettiin ensimmäisen kerran keskikokoisessa Vineyard -teatterissa New Yorkissa maaliskuussa 2003. Broadway-kokoiseen teatteriin se tuli ensimmäisen kerran 31. heinäkuuta 2003 John Golde -teatterissa. Esitykseen kuuluu uskallettuja kappaleita, joiden aiheina on muun muassa rasismi, internetporno, homoseksuaalisuus ja elämän vaikeudet. Kaikki paitsi kolme hahmoa näytellään käsinukeilla. Avenue Q sai vuonna 2004 kolme Tony-palkintoa parhaasta musikaalista, parhaasta partituurista ja parhaasta käsikirjoituksesta, voittaen ennakkosuosikki Wickedin.
Musikaalin sävelsivät ja sanoittivat Robet Lopez ja Jezz Marx. Sen käsikirjoitti Jeff Whitty. Alkuperäisen tuotannon ohjasi Jason Moore. Sen koreografi oli Ken Roberson. Käsinuket suunnitteli ja valmisti alkuperäiseen esittäjäkaartiin kuulunut Rick Lyon.
PBS:n Seesamtie oli musikaalin tekijöille suuri innoittaja, ja jotkin hahmoista ovat selkeästi parodioita Muppet-hahmoista. Esimerkiksi Rod ja Nicky ovat aikuisversiot Bertistä ja Erniestä. Myös monet musikaalin kappaleista esitetään tavalla, joka muistuttaa Seesamtien lauluja.
Koska musikaali sisältää uskallettuja kohtauksia, ja nuket esiintyvät pariin otteeseen alastomina, sen yhteydessä korostetaan, ettei musikaali liity mitenkään The Jim Henson Companyyn tai Sesame Street Workshopiin. Sekä Marx että Lyon ovat tosin aiemmin työskennelleet Seesamtiessä, kuten muutkin alkuperäisen kokoonpanon jäsenet. The Timesin haastattelussa Marx kertoi kutsuneensa Jim Hensonin lesken ja lapset yhteen ensimmäisistä ennakkonäytöksistä ja uskoi näiden ymmärtäneen, että Avenue Q on "kunnianosoitus ja rakkauskirje Seesamtielle".

Sijainti

Avenue Q on fiktiivinen katu New Yorkissa, "jossakin Queensin tai Brooklynin tietämillä".
Manhattanilla on joukko tunnettuja katuja nimiltään Avenue A, B, C ja D. Ne muodostavat Alphabet City -nimisen kaupunginosan, jota nykyään pidetään osana East Villagea. Joidenkin mukaan Avenue Q on kuviteltu jatke noille kaduille ja sijaitsisi kaukana Manhattanilta, missä vastavalmistuneilla college-opiskelijoillakin olisi varaa vuokraan.
Avenue Q voisi sijaita myös Midwoodin ja Gravesendin alueella Brooklynissä, missä on myös sarja katuja, joiden nimet alkavat Avenue A:sta, B:stä ja C:stä ja päättyvät Avenue Z:aan. Joukossa on joitakin poikkeuksia, ja Avenue Q on yksi niistä; Avenue P:n ja Avenue R:n välisen kadun nimi on Quentin Road Theodore Rooseveltin nuorimman pojan mukaan. New Yorkin metron linja Q (jonka logona oli aiemmin Q-kirjain oranssissa ympyrässä; musikaalin logo on samanlainen, mutta ympyrä on karvainen) kulkee tämän alueen läpi.
Musikaalin tekijät ovat ilmoittaneet, että Avenue Q on kuvitteellinen eikä liity millään tavalla mihinkään tiettyyn katuun.
Chalmersin teknillinen korkeakoulu

Chalmersin teknillinen korkeakoulu (ruots. Chalmers tekniska högskola, CTH) on Göteborgin kaupungissa Ruotsissa, sijaitseva yksityinen teknillinen yliopisto. Se perustettiin 5. marraskuuta 1829 William Chalmersin lahjoitusten avulla. Vuonna 1937 yliopisto siirtyi valtion omistukseen, mutta 1994 se muuttui takaisin yksityiseksi säätiön omistamaksi yliopistoksi.
Nykyisin yliopistolla on noin 2 500 työntekijää ja noin 11 000 opiskelijaa. Yliopistolla on kaksi kampusaluetta, Johanneberg ja Lindholmen. Koulun rehtorina on toiminut vuodesta 2006 alkaen Karin Markides.
Maailman viidensadan huippuyliopiston Shanghai-yliopistovertailussa Chalmersin teknillinen korkeakoulu sai vuonna 2014 sijaluvun 301–400.
Hans Leberecht

Hans Leberecht (1. joulukuuta 1910 Pietari – 10. marraskuuta 1960 Tallinna) oli virolainen neuvostokirjailija. Hän kirjoitti viron lisäksi myös venäjäksi.
Hans Leberecht syntyi työläisperheeseen. Vuosina 1935–1937 hän opiskeli Leningradin Gorkille nimetyssä kirjallisuusopistossa. Toiseen maailmansotaan hän osallistui puna-armeijan virolaisjoukoissa. Vuonna 1945 hänet hyväksyttiin NKP:n jäseneksi.
Leberechtin tunnetuin teos on Viron maatalouden kollektivisointia kuvaava pienoisromaani ”Valo Koordissa” (Valgus Koordis, 1948), jota aikoinaan pidettiin yhtenä ”sosialistisen realismin maineikkaimmista teoksista”. Vuonna 1949 Leberecht sai siitä Stalin-palkinnon. Kirjailijan myöhempiä teoksia ovat romaanit Kaptenid (”Kapteenit”, 1954), Sõdurid lähevad koju (”Sotilaat tulevat kotiin”, 1956), Vassarite paleed (”Vassarien linnat”, 1960) sekä pienoisromaani Ühes majas (”Eräässä talossa”, 1957).
Herbert Rappaport ohjasi vuonna 1951 ”Valo Koordissa” -teoksen pohjalta samannimisen elokuvan, joka myös sai Stalin-palkinnon.
Ryan Owens

Nuoruusvuodet

Owens aloitti lentopallon pelaamisen vasta 16-vuotiaana lukioikäisenä. Vuotta myöhemmin valmistuessaan lukiosta Owens siirtyi yliopistoon, jossa hän jatkoi lentopallouraansa. Hän pelasi kahdessa eri yliopistojoukkueessa: Dominican  Universityssa ja Kendall Collegessa.

Ammattilaisura

Opiskeluvuosien jälkeen Owens aloitti ulkomailla mittavan kansainvälisen uransa. Hän pelasi ensimmäisen kautensa kansainvälisillä kentillä Belgian liigassa, VBC Guibertin joukkueen riveissä. Seuraavan kautensa hän pelasi Saksan Bundesliigassa, VC Markranstaedtin riveissä siirtyen tämän jälkeen Tanskan pääsarjaan, josta ura jatkui Qatarin pääsarjaan ja Tšekin A1-liigaan. Kaudella 2005-06 Owens pelasi Puerto Ricon Superliigassa, jonka jälkeen hän siirtyi Brasilian Superliigaan.
Tämän jälkeen Owens matkasi takaisin Eurooppaan, Kreikan pääsarjaan Ethnikos Alexandroupolis riveihin. Kreikka-pestin jälkeen hän teki sopimuksen Tampereen Isku-Volleyn kanssa, SM-liigaan. Suomessa vietetyn kauden jälkeen Owens palasi Kreikan pääsarjaan jatkamaan ammattilaisuraansa kahdeksi vuodeksi. Sen jälkeen koitti kausi Korean pääsarjassa ja Italian A1-liigassa. Kaudella 2014-15 amerikkalaispelaaja pelasi kotimaassaan.

A-maajoukkue

Vuonna 2005 Owens valittiin kahdeksantoista pelaajan Yhdysvaltojen maajoukkueryhmään, johon hän kuului myös kausilla 2007 sekä 2008. Hän taisteli tiukasti paikasta Yhdysvaltojen vuoden 2008 olympiajoukkueeseen. Pekingin kisat jäivät lopulta haaveeksi. USA:n maajoukkueryhmässä Owens on ollut mukana myös kausilla 2010 ja 2013.

Muuta

Owens omaa kovan ulottuvuuden, kun hän ponnistaa peräti 365 senttimetrin korkeuteen. Hän on 201cm pitkä ja painaa 95kg.
Carl Öhman

Carl Hugo Öhman (s. 18. maaliskuuta 1930 Helsinki) on suomalainen teatterinjohtaja.
Öhman oli Helsingin Ruotsalaisen teatterin johtajana vuosina 1963−1982. Sen jälkeen hän toimi Finlandia-talon johtajana vuoteen 1988 ja viimeksi Tampere-talon johtajana. Öhman jäi eläkkeelle Tampere-talon johtajan virasta 1997. Carl Öhman oli vuosina 1973−1997 naimisissa viihdeartisti Marjatta Leppäsen kanssa. Vuonna 1994 Öhman sai professorin arvonimen ansioistaan suomalaisen ja suomenruotsalaisen kulttuurin hyväksi tehdystä työstä. Hän on saanut myös yli-intendentin arvonimen vuonna 1983.

Väitöskirjaskandaali

Syyskuussa 1995 ruotsalainen kirjallisuustutkija Björn Meidal käsitteli Scandinavica-aikakauslehdessä Öhmanin vuonna 1961 julkaistua kirjaa August Strindberg and the Origin of the Scenic Expressionism. Kirja oli lyhennelmä Öhmanin Michiganin yliopistossa vuonna 1961 julkaistusta tohtorinväitöskirjasta. Meidal löysi kirjasta pahoja puutteita: kyseistä väitöskirjaa ei löytynyt, ei myöskään teoksessa lähteinä mainittuja Strindbergin kirjeitä ja muistiinpanoja löytynyt arkistoista. Lisäksi kirja sisälsi tekaistuja haastatteluja.
Asian tultua julki ilmeni, ettei Michiganin yliopisto tuntenut Öhmania eikä hänen väitöskirjaansa löytynyt Yhdysvalloista. Öhman ilmoitti tämän jälkeen, ettei hän ole filosofian tohtori ”käsitteen suomalaisessa mielessä” vaan hän on saanut tohtoridiplomin yksityisestä amerikkalaisesta Putnay & Roberts Foundation -säätiöstä pidettyään luentosarjan Ann Arborissa vuonna 1961. Tuonnimistä säätiötä ja sen myöntämää tohtorindiplomia ei kuitenkaan löytynyt. Öhmanin mukaan diplomi oli hävinnyt muutossa, mutta hän kertoi löytäneensä kadoksissa olleet Strindbergin kirjeet talonsa ullakolta tyttärensä lelulaatikosta Barbie-nuken patjan alta.
Helsingin yliopiston rehtori asetti tässä vaiheessa asiantuntijaryhmän tutkimaan myös Öhmanin 1959 tekemää lisensiaatintyötä August Strindberg och teatern. Ryhmä sai työnsä valmiiksi 4. heinäkuuta 1996 ja totesi, että Öhmanin lisensiaatintyö perustui useisiin väärennettyihin lähteisiin. Öhman kiisti nämä väitteet. Yliopisto ei kuitenkaan hakenut KHO:lta Öhmanin lisensiaatinarvon peruuttamista, koska lisensiaatintyön valmistumisesta oli kulunut jo lähes 40 vuotta eikä Öhman tänä aikana ollut työskennellyt tieteellisen tutkimuksen parissa.