google/wiki40b huggingface dataset:
Demba Ba

Seurajoukkueura

Ban ensimmäinen ammattilaisseura oli ranskalainen FC Rouen, josta hän siirtyi belgialaiseen R.E. Mouscroniin 2006. Muscronissa Demba Ba pelasi erinomaisesti, ja elokuussa 2007 hän siirtyi Saksan Bundesliigan TSG 1899 Hoffenheimin joukkueeseen. Ba teki joukkueessa lopullisen läpimurtonsa. Hän auttoi ensin Hoffenheimia nousemaan Bundesliigaan ja kaudella 2008–2009 teki 14 maalia Hoffenheimin sijoittuessa seitsemänneksi.
Tammikuussa 2011 hän siirtyi Englannin Valioliigassa pelaavaan West Ham Unitediin kolmen vuoden sopimuksella. Hän teki ensimmäiset maalinsa West Hamille 12. helmikuuta West Bromwich Albionia vastaan pelatussa ottelussa, joka päättyi 3–3-tasapeliin. West Ham putosi kauden päätteeksi ja kesällä 2011 Ba siirtyi Newcastle Unitediin.
Tammikuussa 2013 englantilainen jalkapalloseura Chelsea FC ja senegalilaishyökkääjä solmivat kolmen ja puolen vuoden sopimuksen. Ban sopimukseen sisältyi ulosostopykälä, jonka Chelsea päätti hyödyntää.

Maajoukkueura

Ba debytoi Senegalin maajoukkueessa 2007. Hän on pelannut 12 maaottelua, joissa hän on tehnyt viisi maalia.
Isidor Svertškov

Isidor Dmitrijevitš Svertškov (kirjoitetaan myös Svertschkoff; 26. toukokuuta 1837 Turku – 29. maaliskuuta 1907 Kiova) oli suomenvenäläinen jalkaväenkenraali, joka toimi vuosina 1900–1904 Hämeen läänin kuvernöörinä.
Svertškovin venäläinen upseerisuku oli asettunut Suomeen 1800-luvun alussa. Isidor Svertškovin isä oli kenraalimajuri Dmitri Svertškov. Svertškov kävi Helsingissä Helsingfors Lyceumin ja jalkaväen junkkarikoulun, josta valmistui vuonna 1853 upseeriksi. Krimin sodan aikana hän palveli vänrikkinä Helsingin alueen puolustuksessa ja sen jälkeen Venäjällä. Vuonna 1888 hänet nimitettiin everstiksi ylennettynä Mogiljovin alueen sotilaskäskynhaltijaksi. 1890-luvulla Svertškov palveli Baltiassa, ensin Vilnan sotasairaalan päällikkönä ja vuodesta 1898 Väinänsuun linnoituksen komendanttina. Hänet ylennettiin 1894 kenraalimajuriksi ja 1900 kenraaliluutnantiksi. Svertškov nimitettiin toukokuussa 1900 Hämeen läänin kuvernööriksi. Hän oli tässä virassa, kunnes jäi helmikuussa 1904 eläkkeelle ja sai siinä yhteydessä jalkaväenkenraalin arvon. Eläkepäiviään hän vietti Kiovassa.
Isidor Svertškovin veli oli taidemaalari Wladimir Swertschkoff (Vladimir Svertškov).
Aino Takala (laulaja)

Aino Sisko Takala (s. 30. huhtikuuta 1938 Ylihärmä) on suomalainen oopperalaulaja, joka äänialaltaan on mezzosopraano.
Takala opiskeli vuosina 1958–1960 Etelä-Pohjanmaan musiikkiopistossa ja 1960–1964 Sibelius-akatemiassa, jossa hänen opettajinaan toimivat Lahja Linko ja Jolanda di Maria Petris. Myöhemmin 1960-luvulla Takala täydensi opintojaan vielä Italiassa ja Länsi-Saksassa. Suomen kansallisoopperaan hänet kiinnitettiin vuonna 1963. Lisäksi Takala on esiintynyt lukuisissa ulkomaisissa oopperataloissa.
Hän esiintyy lyhyesti oopperalaulajana myös elokuvissa Runoilija ja muusa (1978) ja Rikos ja rangaistus (1983).
Aino Takalan isoisä oli tolstoilaisena tunnettu kansanmuusikko ja hevosmies Matti Edvard Takala.
Turun Pallokerho

Joukkueet

Kaudella 2019 seuran edustusjoukkue pelaa Länsi-Suomen piirin Kolmosessa, kakkosjoukkue Vitosessa ja kolmosjoukkue Kutosessa. Seuran futsalin edustusjoukkue pelaa Futsal-Ykkösessä kaudella 2019–2020. 
Seuralla on juniorijoukkueet B-pojissa (2002- ja 2003-syntyneet), C-pojissa (2004- ja 2005-syntyneet) ja D-pojissa (2006- ja 2007-syntyneet). Vuosittain perustetaan joukkueita uusille ikäryhmille. Monet seuran juniorijoukkueista pelaavat myös futsalia.

Tapahtumat

Vuodesta 1995 lähtien seura on järjestänyt kesäisin oman junioriturnauksen Soccer Cupin ja vuonna 2018 ensimmäistä kertaa myös futsalturnauksen TPK Futsal Cupin, josta seura aikoo tehdä perinteen. TPK järjestää kesäisin myös jalkapallokouluja.

Historia

Turun Pallokerho perustettiin vuonna 1935, Mikaelin seurakunnan nuorisotoiminnasta alkunsa saanut poikien jalkapalloharrastus itsenäistyi omaksi seuraksi. TPK pelasi jalkapallon mestaruussarjassa kausina 1951 ja 1952. Seura voitti vuonna 1951 jalkapallon SM-pronssia. 
Futsal-liigassa TPK saavutti hopeaa vuonna 2005 sekä pronssia 2006, 2008 ja 2010.
Mustalampi (Multia, Väätäiskylä)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,1 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Pussijoen valuma-alueella (35.64), jonka Suolamminjoen valuma-alueeseen (35.643) se kuuluu.
Annina Antikainen

Annina Keinonen, o.s. Antikainen, (s. 10. kesäkuuta 1989) on suomalainen lentopalloilija, joka edustaa ranskalaista Volleyball Romansia kaudella 2016-2017. Aiemmin hän on edustanut urallaan Hämeenlinnan Pallokerhoaa,  Pieksämäki Volleyta ja Oriveden Ponnistusta. Keinonen on voittanut SM-kultaa vuosina 2007,2008 ja 2016 sekä Suomen Cupin 2006. Lisäksi Keinonen on saavuttanut SM-hopeaa 2014 ja pronssia 2011. Hän on pelipaikaltaan passari ja hänen pituutensa on 174 senttimetriä.
Ulrika Jonsson

Eva Ulrika Jonsson (s. 16. elokuuta 1967 Sollentunan kunta, Ruotsi) on Isossa-Britanniassa asuva ruotsalaissyntyinen televisiojuontaja. Hän tuli tunnetuksi säätyttönä brittiläisessä aamuohjelmassa TV-am, jonka lisäksi hän on juontanut muun muassa Gladiaattoreiden brittiläistä versiota vuosina 1992–2000.
2. tammikuuta 2009 Jonsson osallistui Britannian julkkis–Big Brotheriin ja tuli voittajaksi 23. tammikuuta järjestetyssä finaalissa. Hän sai 57 % annetuista äänistä.
Jonsson toimi juontajana vuoden 1998 Eurovision laulukilpailussa Birminghamissa juontajaparinaan Terry Wogan.
Ivar Jokinen

Iivar Jokinen (2. syyskuuta 1874 – 27. helmikuuta 1918) oli jämsäläinen paperitehtaan työmies ja Jämsänkosken punakaartin päällikkö Suomen sisällissodassa. Hän pakeni Jämsästä Tampereelle ja liittyi punakaartiin, sai komentoonsa Oriveden punakaartiin liitetyn jämsäläiskomppanian, ja otti osaa Länkipohjan taisteluun. Hän antautui vapaaehtoisesti vangiksi taistelussa, kuljetettiin vankina Jämsään, jossa Jokinen joutui vankina Hjalmar Saaren eli Saaren Jallun omistamaan kartanoon. Jokinen murhattiin pian tämän jälkeen.
Katariinankatu

Katariinankatu (ruots. Katarinegatan) on 120 metriä pitkä katu Helsingin kantakaupungissa Kruununhaassa. Sen eteläinen päätepiste on Kauppatorin reunaa pitkin kulkeva Pohjoisesplanadi, pohjoisessa se päättyy Aleksanterinkadulle Senaatintorin kaakkoisnurkassa. Sen suorana, mutta leveämpänä jatkeena pohjoiseen on Siltavuorelle saakka kulkeva Snellmaninkatu.
Katariinankadun länsipuolinen kortteli on nimeltään Leijona ja itäpuolinen Elefantti. Ympäröivä rakennuskanta on empiretyylistä ja kuuluu kaikista vanhimpaan Helsingissä. Katu onkin siitä Suomen oloissa harvinaislaatuinen, että sen kaikki kaikki rakennukset ovat joko 1800- tai 1700-luvulta. Rakennuksiin kuuluvat länsipuolella mm. Helsingin kaupungintalo (C. L. Engel, 1833) Kauppatoria vasten ja Bockin talo (1763) Senaatintoria vasten ja itäpuolella mm. entinen Kleinehin talo (Pehr Granstedt, 1815) Kauppatoria vasten ja Sederholmin talo (1757) Aleksanterinkadun kulmassa.
Katariinankatu on Helsingin keskustan useimpia muita katuja selvästi kapeampi. Se on yksisuuntainen etelästä pohjoiseen, ja sitä pitkin kulkee raitiolinja yhteen suuntaan. Liiketoimintaa kadun varrella ei juuri ole. Katu muuttui kävelykaduksi syyskuussa 2011, mutta raitiovaunut kulkevat sitä pitkin edelleen. Katariinankatu on osa Helsingin vanhan keskustan elävöittämishanketta.

Nimen alkuperä

Katu oli olemassa jo 1600-luvulla, mutta tuolloin sillä ei ollut nimeä. Vuonna 1820 sille vahvistettiin nimi Catherine Gatan, myöhemmin se kirjoitus­asu vaihteli, kunnes muoto Katarine Gatan vakiintui 1800-luvun lopulla. Ei tiedetä varmuudella, kenen mukaan katu sai nimensä. Toden­näköisesti nimen aiheena oli Venäjän keisarinna Katariina II Suuri, mutta eräiden arvelujen mukaan kadun­nimiäkin antamassa olleen valtio­neuvos Johan Albrecht Ehrenströmin äiti Christina Catharina Sederholm tai puoliso Hedvig Catharina Lagerborg.
Suomenkielinen nimi Katriinan­katu vahvistettiin 1909 ja muutettiin Katariinan­kaduksi 1928.
Pentti Lainela

Pentti Johannes Lainela (24. marraskuuta 1914 Helsinki – 14. syyskuuta 1994) oli suomalainen pesäpalloilija ja Eduskunnan vahtimestari.
Pepe Lainela voitti Nuorten suomenmestaruuden 1930 ja pelasi kaudesta 1931 lähtien yli kymmenen vuotta Pallo-Tovereiden edustusjoukkueessa, jossa 1931 saavutti SM-pronssia. Itä–Länsi-otteluun Lainela valittiin 1934 sekä vaihtopelaajaksi 1933.
Lainela työskenteli Eduskunnassa 40 vuoden ajan, josta 20 vuotta vanhempana vahtimestarina ja kymmenen vuotta ylivahtimestarina. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1977. Lainela toimi Eduskunnan urheilukerhon toiminnanjohtajana ja Suomen Olympiavoittajat ry:n rahastonhoitajana ja toiminnanjohtajana. Hänelle on myönnetty Suomen Urheilun hopeinen ansioristi.
Niassa Company

Niassa Company (port. Companhia do Niassa) oli Portugalin valtion perustama yhtiö, joka hallitsi Mosambikin nykyisiä Niassan ja Cabo Delgadon maakuntia vuodesta 1891 vuoteen 1929 maan siirtomaa-aikana. Yhtiö perustettiin Portugalissa, mutta ei kyennyt keräämään siellä riittävästi pääomaa, ja vuonna 1897 kun yhtiö vihdoin aloitti toimintansa, sen johto oli englantilainen ja omistajat pääosin brittejä ja ranskalaisia.
Yhtiön tarkoitus oli käyttää halpaa afrikkalaista työvoimaa puuvillan ja muiden maataloustuotteiden kasvatukseen, perustaa kaivoksia ja verottaa alueella käytävää kauppaa ja alueen asukkaita.
Yhtiö toimi aluksi lähinnä rannikolla, ja sisämaan yaot ja makondet eivät olleet sen määräysvallassa. Vuonna 1901 valmistui lennätinlinja rannikolta Njassajärvelle, ja suunnitelmat vetää rautatie samaa reittiä. Yhtiö rakennutti vuonna 1904 Porto Amelian kaupungin (nykyinn Pemba) ja piti siellä päämajaansa.
USS Kraken (SS-370)

Espanjan laivasto

Espanjan laivasto otti aluksen palvelukseen 25. lokakuuta 1959 nimellä Almirante García de los Reyes (E1). Natoon liittymisen jälkeen laivasto otti 1961 käyttöön uuden runkonumeroinnin, jolloin aluksen runkonumeroksi tuli S31. 1960-luvulla alus oli laivaston ainoa modernisukellusvene. Sukellusvenelaivaston muut alukset olivat saksalainen tyypin VIIC (U-573) ja kolme vanhaa D-luokan venettä.
Alus matkasi Pearl Harborista Panaman kanavan kautta Cartagenaan, jonne se saapui tammikun lopulla 1960. Espanja osti aluksen 16. syyskuuta 1974 ja Yhdysvaltain laivasto poisti sen alusluettelosta 1. marraskuuta 1974. Oston yhteydessä alus poistettiin palveluksesta ja siitä piti tulla vara-osa, mutta alus kunnostettiin ja palautettiin palvelukseen 1. syyskuuta 9175 korvaamaan Narciso Monturiol (S33) ex-USS Picuda (SS-382), jossa tapahtui vakava konerikko edellisenä keväänä. Alus poistettiin palveluksesta huhtikuussa 1981 ja romutettiin.
Moraalinen varustautuminen

Moraalinen varustautuminen, MRA (engl. Moral Re-Armament) oli kansainvälinen korkeakirkollinen uskonnollinen järjestö, joka syntyi 1938 pastori Frank N. D. Buchmanin johtamasta Oxfordin ryhmäliikkeestä. Buchman johti järjestöä 23 vuotta, 1938–1961.
Alkuun järjestö koostui Buchmanin omista kannattajista, ja nimi oli vain lisäys. Nimeä käytti ensimmäisenä 1938 H. W. Austin toimittamassaan kirjassa Moral Rearmament (The Battle for Peace). Buchman ja muut Oxfordin ryhmäliikkeen johtajat mieltyivät siihen, ja niin entisestä Oxfordin ryhmäliikkeestä tuli Moral Re-Armament eli Moraalinen varustaututuminen. Järjestö kannusti jäseniään osallistumaan politiikkaan ja yhteiskunnalliseen toimintaan ja keskusteluun. Varsinkin kylmän sodan aikana sen keskeisiä ajatuksia oli, että maailman muutos lähtee ihmisestä itsestään.
MRA:n jäsenet perustivat Up with People -nimisen kuoron, jonka taustalla on samanniminen järjestö. MRA rahoitti sitä.
Suomessa MRA oli voimakkaimmin julkisuudessa 1950- ja 1960-luvuilla, ja sen näkyvimpiä edustajia oli Kokoomuksen kansanedustaja Margit Borg-Sundman. MRA alkoi tuolloin kylmän sodan hengessä vetää jyrkkää rajaa kommunismiin. MRA:n suomalaisten kannattajien tausta oli kommunisminvastainen ja länsimyön­teinen, he olivat usein talouselämän pii­ristä.
Järjestön uusi englanninkielinen nimi on vuodesta 2001 ollut Initiatives of Change.
Ritajärven luonnonsuojelualue

Alueen kuvaus

Ritajärven metsäalue on säilyttänyt erämaisuutensa varsin hyvin. Vaihtelevassa maastossa on silmiin pistävää siirtolohkareiden runsaus. Suot ovat pääsääntöisesti ojittamattomia ja alueella on vain neljä vapaa-ajan asuntoa. Metsäalue ympäröi kolme alueen merkittävintä järveä Valkeajärveä, Ylistä Ritäjärveä ja Alinta Ritajärveä. Nämä eivät sisälly suojelualueeseen, kuten eivät myöskään kuullu suojellun alueen erillisalueilla olevat Ritarijärvi ja Heinijärvi. Suojeltu on myös Ritajärvenoja ja sen ympäristö, kun se laskee Heinijärveen.

Retkeilyreitit

Alueen kolmea suurta järveä kiertävät viitoitetut retkipolut. Niiden varrella on seitsemän nuotiopaikkaa, joista yksi sijaitsee huoltotien päässä. Sinne on rakennettu huoltotieltä liikuntaesteellisille pitkospuut, kaiteet ja kulkulaiturit. Paikoitusalueita on kolme, autiotupia kaksi, sekä kota ja laavu. Alueella voi merkityissä paikoissa yöpyä.
Shottonin rautatieasema

Historia

Ensimmäisenä paikalle avattiin ylätason asema lokakuussa 1891. Sen nimi oli alun perin Connah’s Quay and Shotton. Alatason asema avattiin vuonna 1907, ja se tunnettiin nimellä Shotton. Alataso sai uudeksi nimekseen Shotton Low Level 15. syyskuuta 1953, ja ylätasosta tuli Shotton High Level vuonna 1953.
Molempia asemia ehdotettiin vuoden 1963 Beechingin leikkausten ensimmäisessä raportissa suljettavaksi. Shotton High Leveliä ei lopulta suljettu, mutta Shotton Low Levelin liikenne loppui 14. helmikuuta 1966. Se avattiin kuitenkin uudelleen 17. elokuuta 1972, ja molemmat asemat yhdistettiin Shotton-nimen alle, jota Shotton High Level oli alkanut käyttää Low Levelin sulkemisen jälkeen.
Ruokojärvi (Hämeenlinna)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 76 hehtaaria ja se on 1,4 kilometriä pitkä ja 700 metriä leveä. Se sijaitsee muutaman mäen keskellä Ruokojärvensuon, Paju- ja Porrsasuon puristuksessa. Vaimaroisen ja Valajärven kautta kylkeva harjujakso ohittaa järven sen koillispuolelta. Järven keskellä sijaitsee luotomainen autio saari. Sen rantaviivan pituus on 4,7 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, johon Ruokojoen valuma-alue kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 117,1 metriä mpy. Suurin osa järveen johdetuista ojista tulee Ruokojärvensuolta. Suon koillispuolella oleva harjujakson pohjavesi syöttää vettä suon kautta järveen. Järven laskuoja Riihioja lähteen sen eteläpäästä ja se yhtyy Metsäläistenojaan juuri ennen sen yhtymistä Ruokojokeen. Ruokojoki yhtyy Ootanjokeen, joka laskee Lairoon.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Rasko järvi”. Kartassa sen pohjoisrannat oli raivattu niityiksi ja etelärannassa oli jo muutama niitty. Järvi oli autio. Järven pohjoispuolella kulkevan Hämeen härkätien varressa oli kuusi torppaa,
joiden niityt ulottuivat järvelle. Vuoden 1961 peruskartassa oli rantaan rakennettu yksi mökki, mutta myöhemmin niitä oli jo yli 10.
Haldeninajokoira

Ulkonäkö

Haldeninajokoira on ruumiinrakenteeltaan suorakaiteen muotoinen, ja siitä saa ylvään ja voimakkaan vaikutelman, mutta se ei ole kuitenkaan raskas. Pohjavilla on tiheä, peitinkarva on lyhyt, tiheä ja suora. Kolmivärinen, selkeästi musta ja parkinruskea kuvioinen karvapeite on huomiota herättävä: perusväri on valkoinen, ja siinä on mustia läiskiä. Lisäksi päässä ja jaloissa on ruskeita läiskiä.

Luonne ja käyttäytyminen

Muiden norjalaiskoirien tapaan haldeninajokoirakaan ei ole ajue koira, vaan se ajaa jäniksiä itsenäisesti omistajansa kanssa. Se on, kuten muutkin norjalaisrodut, rauhallinen ja miellyttävä. Se suhtautuu usein erityisen rakastettavasti ihmisiin ja on harvoin ärtyisä, mutta sitä kuten useimpia rotuja tulisi valvoa kun se tapaa sille ennestään tuntemattomia lapsia.

Alkuperä

Rotu on jalostettu Haldenin kaupungissa norjalaisten ajokoirien ja englanninkettukoirien välisistä risteytyksistä.

Hoito

Vaikka turkki tarvitsee vain vähän hoitoa, se ei ole yhtä paksu kuin pohjoisilla pystykorvaroduilla, ja haldeninajokoiraa pitääkin suojata oikein kovilla pakkasilla.
Zorb-pallo

Zorb-pallo (engl. zorbing) eli ns. ihmispallo on noin kolme metriä halkaisijaltaan oleva läpinäkyvä muovinen pallo, jonka sisään mahtuu 1-3 henkilöä. Sitä käytetään mäen tai muun kaltevan pinnan laskemiseen.
Zorb-pallo koostuu kahdesta sisäkkäin olevasta pallosta. Niiden välissä oleva ilmakerros toimii iskunvaimentimena ja suojaa sisällä olijaa. Zorb-pallossa voi olla myös valjaat, joilla "zorbbaaja" kiinnitetään paikoilleen laskun ajaksi.
1990-luvun alussa Uudessa-Seelannissa kehitetty laji on suosittua elämysurheilua erityisesti Keski-Euroopassa. Zorb-palloja löytyy myös Suomesta, muun muassa Vuokatista sekä useilta elämysmatkailua tarjoavilta yrityksiltä.
Zorb-palloilla laskeminen on myös vaatinut kuolonuhreja. Esimerkiksi tammikuussa 2013 uutisoitiin venäläismiehen laskeneen pallolla alas laskettelurinteessä olleelta jyrkänteeltä ja menehtyneen.
Niko Toiskallio

Ura

Toiskallio on osa rap-ryhmittymä Ritarikuntaa, joka on julkaissut 2000-luvulla neljä albumia ja kaksi EP:tä.
1990-luvun alkupuolella Toiskallio teki kaupallisesti menestyneimmät levytyksensä nimellä MC Nikke T (myöhemmin Nikke T). MC Nikke T oli yhdessä Pääkkösten ja Raptorin kanssa ensimmäisiä valtakunnalliseen suosioon nousseita suomalaisia rap-artisteja. Edellisten tapaan MC Nikke T:n hitit ”Jos haluu saada” ja ”Ihminen ei voi elää vetämättä” olivat lähinnä huumorimusiikkia, vaikka Toiskallio oli julkaissut jo vuonna 1988 myös ”vakavampaa” räppiä englanniksi nimellä Positive Noise Orchestra. MC Nikke T:n debyyttialbumi, Jos haluu saada... Vol. 1 myi kultaa vuonna 1990. Seuraavana vuonna nimellä Nikke T ilmestynyt kakkosalbumi, Muistomyymälän avajaiset ei saavuttanut vastaavaa menestystä. 1990-luvun puolivälissä Toiskallio vaikutti myös Kevyt Jee -yhtyeessä Jaakko Salovaaran kanssa . 
Vuonna 2007 antamassaan haastattelussa Toiskallio kutsui huumorirap-kauttaan elämänsä ”suurimmaksi mokaksi”. Hän tulkitsee 1990-luvun huumoriräpin tappaneen Suomen vakavasti otettavan rap-skenen, eikä hän aio tehdä nostalgia-esiintymisiä Nikke T:nä, vaikka pyyntöjä on tullut.
Vuonna 2003 Toiskallio julkaisi Chydeone-aliaksensa debyyttialbumin Vaihtelevaa ihmisyyttä omakustanteena. 
Chydeonen toinen albumi Kuilun partaalla julkaistiin Monsp Recordsilla 16. marraskuuta 2011. Albumin kappaleesta ”Suthrn Cumfrtt (Lasin läpi)” on julkaistu musiikkivideo.
Toiskallion seuraava soolojulkaisu Jekyll & Chyde julkaistiin 14. helmikuuta 2014 myös Monsp Recordsin kautta. Albumi nousi Suomen virallisen albumilistan 35. sijalle. Sen kappaleista ”Huuhdon kultaa” ja ”Se lähti siit” on julkaistu musiikkivideot.
Toiskallio toimitti YleX-kanavalla maanantaisin esitettyä radio-ohjelmaa Mestarisoundi tammikuusta 2005 joulukuuhun 2011 ja on avustanut Rumba-lehteä. Hän keikkailee myös DJ:nä nimellä djsucks. 
Niko pyörittää Turussa Kulttuurispotti Asemaa, joka on levykauppa, äänitysstudiona ja mainostoimisto, joka mm. tuottaa musiikkivideoita.
Toiskallio on sanoittanut Gimmelin kappaleen ”Baanalle” heidän albumilleen Pisaroita ja kyyneleitä vuodelta 2004.
Toiskallio esitti joulukuussa 2006 televisiossa aloitetun Grandiosa Massiivi -mainoskampanjan räpit.
Luna 10

Luotaimen tekemät havainnot

Luotain totesi kuun magneettikentän olevan alle 1/10 000 Maan magneettikentästä. Se myös havaitsi Kuun liikkuvan Maan aurinkotuulen venyttämän magneettikentän ”pyrstössä”. Kuun pinnan säteilymittausten mukaan sen pinta muistutti basalttikiveä, ainakin graniitti oli poissuljettu vaihtoehto. Kuun pinnan vaaleiden ylänköjen ja tummien merien välillä ei havaittu eroja. Luna 10:n radanmuutoksista pääteltiin maskonien, Kuun pinnan alaisten massatihentymien olemassaolo.
Paliskunta

Paliskunta on poronhoitoalueen paikallisorganisaatio. Poronhoitolain mukaan paliskunnan muodostavat poronhoitoalueella asuvat poronomistajat, joiden poroja hoidetaan paliskunnan alueella. Laki toteaa myös, että paliskunnan tehtävänä on huolehtia siitä, että paliskunnan osakkaiden porot hoidetaan paliskunnan alueella ja että paliskunnan osakkaiden harjoittamaan poronhoitoon kuuluvat työt tulevat tehdyiksi. Vuonna 2006 paliskuntia oli 56. Näistä 40 oli Lapin ja 16 Oulun läänissä. 
Paliskunnat muodostavat Paliskuntain yhdistyksen.
Kuoppala (Pylkönmäki)

Kuoppala on entisen Pylkönmäen kunnan kylä Saarijärven kaupungin länsiosassa, noin 23 kilometriä kaupungin keskustasta länteen ja kahdeksan kilometriä entisen Pylkönmäen keskustasta koilliseen. Karankajärven itärannalla sijaitsevan kylän osia ovat Ostolanperä, Alakylä, Yläkylä, Korpikylä ja Mutkalanperä. Vuonna 2012 Kuoppalassa asui 189 ihmistä, joista 49 oli yli 65-vuotiaita. 
Kyläyhdistyksen edeltäjä Kuoppalan kylätoimikunta perustettiin 1980-luvun alussa, ja kylätuvaksi saatiin vuonna 1986 entinen rukoushuone. Kylässä toimii myös vuonna 1926 perustettu ja 1980-luvulla uudelleen toimintaan herätetty pienviljelijäyhdistys ja vuonna 1958 perustettu metsästysseura Kuoppalan eränkävijät.
Klimovsk

Klimovsk (ven. Кли́мовск) on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee 55 kilometriä Moskovasta etelään. Kaupungin läpi kulkee Moskovan ja Serpuhovin välinen rautatie (Grivnon asema) ja M2-valtatie. Asukkaita on 55 800 henkeä (vuonna 2008).
1800-luvun alussa nykyisen kaupungin paikalla oli Klimovkan kylä, jonne vuonna 1883 ryhdyttiin rakentamaan kutomakoneita valmistavaa tehdasta. Tehtaan asutus sai taajaman statuksen vuonna 1928 ja vuonna 1940 siitä tuli Klimovskin kaupunki.
Nykyään tässä naukogradissa, tiedekaupungissa on koneenrakennus-, elintarvike- ja sotateollisuutta.
Ernest Johann Creutz

Ernest Johann Creutz vanhempi (20. toukokuuta 1619 –  24. helmikuuta 1684 Turku) oli suomalainen valtaneuvos, maaherra ja Turun hovioikeuden presidentti. Hänen poikansa oli valtioneuvos Ernst Johan Creutz nuorempi ja veljensä niin ikään maaherrana toiminut amiraali Lorentz Creutz.
Ernest Johann Creutz oli vuosina 1652–1666 Uudenmaan ja Hämeen läänin maaherra sekä vuonna 1666 lyhytaikaisesti Turun ja Porin läänin maaherra Erik von der Linden kuoltua. Hän siirtyi 1667 Ruotsin Västmanlandiin. Creutz nimitettiin valtaneuvokseksi ja Turun hovioikeuden presidentiksi vuonna 1674. Hän ajoi reduktiota ja puolusti Suomen etuja.
LÉ Niamh

Palvelus

LÉ Niamh teki 2002 vierailun Aasian vesille ensimmäisenä Irlannin laivaston aluksena. Purjehduksen aikana alus vieraili Kiinassa, Japanissa, Koreassa ja Malesiassa sekä teki huoltopysähdykset Intiassa ja Eritreassa olevien irlantilaisten rauhanturvaajien luona.
Alus oli 8. marraskuuta 2008 mukana operaatio Seabightissa, jossa takavarikoitiin 750 miljoonan euron kokaiinierä Irlannin rannikolla olleelta jahdilta Dances with Wavesilta.
Alus vieraili päällikkönään Kenneth Minehane Helsingin Jätkäsaaren laiturissa 29. toukokuuta 2009 ja oli avoinna yleisölle sekä lauantaina että sunnuntaina. Helsingistä se jatkoi Turkuun, missä viipyi tiistaista torstaihin.