google/wiki40b huggingface dataset:
Antti Tervo

Antti Tervo (9. joulukuuta 1842 – 24. joulukuuta 1892) oli suomalainen runoilija, toimittaja ja kansakoulunopettaja. Hänen runojaan ja laulujaan julkaistiin pääasiassa sanomalehdissä. Tervo oli myös yksi tamperelaisen Koi-lehden perustajista.

Henkilöhistoria

Antti Tervo syntyi Sotkamossa maanviljelijäperheeseen. Hänen vanhempansa olivat talollinen Pekka Tervo ja Kaisa Korhonen.
Antti Tervo opiskeli Jyväskylän seminaarissa vuodesta 1863 lähtien ja valmistui kansakoulunopettajaksi 1868. Hän sai heti valmistuttuaan opettajantyötä Tampereelta, josta tuli hänen kotikaupunkinsa. Tervo oli mukana opetusta tukevassa hyväntekeväisyystyössä pitämällä luentoja ja järjestämällä rahankeruuta mm. Helsingin suomalaisen alkeisopiston hyväksi.
Tervon ensimmäiset sanomalehdissä ilmestyneet runot julkaistiin Tampereen Sanomissa 1870 nimimerkillä Trv, jota Tervo käytti muissakin sanomalehtirunoissaan. Runoissa korostuivat isänmaallisuus ja luonto, ja niiden joukossa oli mukaelmia vieraskielisistä runoista. Useat runot oli laadittu tuttujen laulujen sävelmille, sillä Tervo oli kiinnostunut myös musiikista. Ainoaksi jääneen laulukokoelmansa Kuusen kukkia ja kukkais-kieltä Tervo julkaisi omalla kustannuksellaan 1876. Sen lisäksi hän suomensi kaksi melko tuntematonta romaania.
Opettajantyönsä ohessa Tervo kiinnostui sanomalehden perustamisesta. Niinpä hän perusti opettajakollegoidensa August Favénin ja Herman Niemen kanssa Koi-nimisen sanomalehden kilpailemaan seudun sanomalehtikenttää yksin hallinneen Tampereen Sanomien kanssa. Lehden näytenumero ilmestyi 14. marraskuuta 1879 ja ensimmäinen varsinainen numero heti seuraavan vuoden alussa. Koi oli Tampereen seudun paikallislehti ja ajoi myös suomalaisuusasiaa. Lehden taru jäi kuitenkin melko lyhyeksi, sillä se lakkautettiin kannattamattomana toukokuussa 1881.
1884 Tervo siirtyi Tampereen reaalilyseon laulunopettajaksi ja opetti laulua vuoteen 1889 asti. Hän kuoli Tampereella jouluaattona 1892 50-vuotiaana.
Antti Tervon nuorempi veli Juho Pietari Tervo kävi myös opettajaseminaarin ja toimi opettajana Nokian paperitehtaan koulussa.
Afganistan kesäparalympialaisissa 2008

Afganistan osallistui Pekingin kesäparalympialaisiin vuonna 2008 yhden urheilijan joukkueella, eli kaikkien aikojen pienimmällä joukkueellaan. Kyseessä oli maan kolmas esiintyminen paralympialaisissa. Maan ainoa edustaja Mohammad Fahim Rahini toimi samalla myös joukkueen lipunkantajana avajaisissa sekä päättäjäisissä, eikä hän saavuttanut mitaleita.
Vuoden 1963 konklaavi

Konklaavin taustaa

Vuoden 1963 konklaavi kokoontui valitsemaan seuraajaa kuolleelle Johannes XXIII:lle, joka oli ollut ns. "välikauden paavi". Kardinaalikollegion kokoontuessa kardinaaleja oli 80, eli enemmän kuin koskaan aikaisemmin. Edellisessä eli vuoden 1958 konklaavissa kardinaalit olivat keski-iältään hyvin vanhoja, eikä uusia kardinaaleja ollut nimitetty vuosiin, mutta vuoden 1963 konklaavissa tilanne oli toinen. Paaviksi tultuaan Autuas Johannes XXIII oli heti nimittänyt 23 uutta kardinaalia, joiden joukossa oli mm. Milanon kardinaaliarkkipiispaksi kohotettu Giovanni Battista Montini. Vuoden 1963 konklaavissa kardinaalikollegio oli jakautunut vanhoillisiin sekä uudistusmielisiin kardinaaleihin.
Pääehdokkaina vuoden 1963 konklaavissa olivat vanhoillisten ehdokas Ildebrandi Antoniutti sekä uudistusmielisten Giacomo Lercaro ja Giovanni Battista Montini. Ehdokkaista Montinilla olisi voinut olla hyvät mahdollisuudet voittaa jo vuoden 1958 konklaavi, mutta silloin häntä ei ollut vielä nimitetty kardinaaliksi, eikä hän siten ollut sovelias paaviehdokas. Autuas Johannes XXIII:n nimitettyä hänet kardinaaliksi hänellä oli nyt realistinen mahdollisuus nousta paaviksi.

Konklaavin kulku

Kuten useimmista muistakin konklaaveista, ei vuoden 1963 konklaavin kulusta ole kovin tarkkoja tietoja. Konklaavi pidettiin tavalliseen tapaan Sikstuksen kappelissa, eivätkä ulkopuoliset päässeet seuraamaan salaista äänestystä.
Äänestyksen ensimmäisillä kierroksilla uudistusmielisten kardinaalien äänet jakautuivat Giacomo Lercaron ja Giovanni Battista Montinin kesken. Kolmannessa äänestyksessä Lercaron kannattajat siirtyivät tukemaan Montinia, mutta tämän saama kannatus ei vielä ylittänyt tarvittavaa kahden kolmanneksen enemmistöä. Vaikutti siltä, että konklaavi saattaisi lukkiutua, elleivät joko konservatiivit tai uudistusmieliset antaisivat periksi ja suostuisivat toista näkökantaa edustavaan paaviin. Kuudennella äänestyskerralla konservatiivit suostuivat kannattamaan Montinia ja tämä valittiin seuraavaksi paaviksi.
Vappu Pimiä

Ura

Vappu Pimiä valmistui ylioppilaaksi Pohjois-Haagan yhteiskoulun lukiosta vuonna 1997. Pimiä näytteli Noora Uusitaloa vuonna 1995 ilmestyneessä elokuvassa Tyttöjä ja jäätelöä, ja lukion jälkeen hän haki teatterikouluun, muttei yltänyt opiskelupaikkaan. Pimiä valmistui HEO:n radiotoiminnan linjalta vuonna 2000, minkä lisäksi hän on käynyt erilaisia esiintymiseen liittyviä kursseja.
Pimiä toimi MTV3 Chat -ohjelman juontajana vuosina 2001–2003, jonka jälkeen hän siirtyi töihin Kiss FM:lle ja myöhemmin Voicelle. Vuosina 2007–2010 Pimiä juonsi Voicella omaa nimeään kantanutta iltapäivälähetystä.
Vuosina 2005–2006 Pimiä toimi Big Brother -tositelevisio-ohjelman Big Brother Extran juontajana. Vuosina 2007–2009 hän juonsi Big Brother Talk Show’ta.
Vuoden 2008 keväällä Pimiä kilpaili Tanssii tähtien kanssa -ohjelman kolmannella tuotantokaudella sijoittuen parinsa Jani Rasimuksen kanssa kuudenneksi. Pimiä juonsi keväällä 2009 Tanssii tähtien kanssa -ohjelman neljännen kauden juontajaparinaan Marco Bjurström. Pimiä juonsi myös syksyllä 2010 esitetyn viidennen tuotantokauden Mikko Leppilammen kanssa ja jatkoi Leppilammen kanssa juontajana myös syksyllä 2011 esitettävällä kuudennella tuotantokaudella. Lisäksi Pimiä juonsi syksyllä 2010 Tanssii tähtien kanssa -ohjelmaan liittyvää talk show’ta Vappu tähtien kanssa. Pimiä palasi juontajaksi sarjan kahdeksannelle kaudelle.
Pimiä on toiminut Miss Suomi -kilpailun juontajana vuosina 2010 ja 2011.
Vuosina 2011–2013 Pimiä ja Jenni Pääskysaari juonsivat talk show’ta Korkojen kera. Neljäs ja sarjan viimeinen tuotantokausi esitettiin keväällä 2013.
Pimiä toimi kesällä 2011 Radio Novan Los Angelesin kirjeenvaihtajana ja bloggaajana. Pimiä palasi takaisin The Voice -radiokanavan juontajaksi kesän 2012 ajaksi. Pimiä on juontanut myös syksyllä 2012 alkanutta AVA:lla esitettävää Erilaiset äidit -vauvaohjelmaa. Vuonna 2014 hän esiintyi ruokaohjelmassa Vapun valtakunta. Tammikuusta 2016 Pimiä on toiminut yhtenä Mitä tänään syötäisiin? -ohjelman juontajista. Pimiä on juontanut Maajussille morsian -ohjelmaa vuodesta 2017 lähtien. Hän toimii myös toisena juontajana, yhdessä Marja Hintikan kanssa, Vappu ja Marja Live -talk showssa, joka alkoi AVA- ja MTV3-kanavilla helmikuussa 2019.

Yksityiselämä

Pimiä avioitui reilun 12 vuoden seurustelun jälkeen miehensä kanssa vuonna 2006, mutta pari jätti yhdessä avioerohakemuksen vuonna 2008. Pimiä avioitui 2013 liikemies Teemu Huuhtasen kanssa.  Heillä on vuosina 2012 ja 2015 syntyneet tyttäret. Pimiän appi on lääkäri ja entinen kansanedustaja ja ministeri Jorma Huuhtanen.
Karsinnat jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuihin 1999

IIHF:n linjauksen mukaan vuonna 1998 ei jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuista pudotettu yhteen joukkuetta suoraan, vaan kuusi heikointa joutui karsimaan sarjapaikastaan B-sarjan parhaiden kanssa loppuvuodesta. Karsinnat järjestettiin niin, että Kaukoidälle jäi yksi ns. kiintiöpaikka. Koska isäntämaa Norja vei automaattisesti yhden paikan lopputurnauksessa jäi karsijoille taisteltavaksi viisi paikkaa. Ainoa karsintojen kautta noussut joukkue oli Ukraina, kun taas Saksa ja Kazakstan siirtyivät B-sarjaan.
ReStart (tapahtuma)

ReStart on syksyisin Kuopiossa järjestettävä yksipäiväinen kristillinen festari. Tapahtumapaikkana toimii Kulttuuriareena 44 (Kauppakatu 44). ReStartin järjestäjiä ovat kristilliset järjestöt Kuopion OPKO, Pohjois-Savon ev. lut. Kansanlähetys ja Suomen luterilainen evankeliumiyhdistys (Sley) (sekä Suomen Raamattuopisto vuoteen 2016 saakka). ReStart-tapahtuma on perustettu vuosina 2006-2011 järjestettyjen Älä pelkää -tapahtumien pohjalta.

Älä pelkää -tapahtumat

Älä pelkää -tapahtuma järjestettiin yhteensä viidesti (2006-2011). Tapahtumapaikkana oli Savon Ammatti- ja aikuisopisto (Presidentinkatu 1). Järjestäjätahoihin kuului Suomen ev. lut. Kansanlähetyksen ja OPKOn lisäksi myös Kuopion evankelisluterilainen seurakuntayhtymä (sekä Suomen Lähetysseura). Vuoden 2011 jälkeen järjestäjätahoissa tapahtui merkittäviä muutoksia, joiden seurauksena tapahtumaa päätettiin jatkaa uudistuneella profiililla ja nimellä. Samalla vaihtui myös tapahtumapaikka.
Liskiökasvit

Tuntomerkit

Liskiökasvit ovat juurakollisia tai rönsyllisiä ruohoja. Lehdet ovat usein aromaattisia, melko möyheitä, leveätyvisiä, kourasuonisia ja korvakkeellisia; korvakkeet ovat intrapetiolaarisia, so. sijaitsevat ruodin sisäpuolella, sen ja varren välissä. Tähkämäisen kukinnon tyvellä on tavallisesti kookas ja terälehtimäinen suojus; kukat sen sijaan ovat pieniä ja teriöttömiä. Heteitä on usein kolme, mutta myös kuusi tai kahdeksan kahdessa kiehkurassa, ja ne ovat toisinaan enemmän tai vähemmän pareittain yhtyneitä ja/tai sikiäimeen kiinnittyneitä. Erillisiä emilehtiä on neljä tai emiö on kolmen tai neljän emilehden yhteenkasvettuma; joskus sikiäin on kehänalainen. Istukat ovat laitaistukoita, joihn kiinnittyy muutama tai joukko siemenaiheita. Hedelmä on kuiva, pähkylä tai tuppilo.

Levinneisyys

Liskiökasvit ovat pohjoisen lauhkean vyöhykkeen kasveja.

Luokittelu ja fylogenia

Liskiökasvien heimo käsittää viisi sukua ja kuusi lajia. Sen lähin sukulainen on pippurikasvien heimo (Piperaceae). 
Erään DNA-jakson (matR) analyysin mukaan Houttuynia and Anemopsis muodostavat heimon evoluutiopuussa sisarusparin, joka puolestaan on rinnakkainen koko muulle heimolle. Kyseinen sisaruspari ilmenee myös kolmen geenin analyysissä, jossa suvut Saururus ja Gymnotheca muodostavat myös parin. Nämä kaksi sukuparia ilmenevät myös muissa molekyylitutkimuksissa, mutteivät morfologian analyysissä. 
Seuraavat suvut kuuluvat liskiökasvien heimoon:

*  Anemopsis Hook. & Arn.
*  Circaeocarpus C.Y.Wu
*  Gymnotheca Decne.
*  Houttuynia Thunb. - kameleonttilehdet
*  Saururus L. - herttalehdet
Beata Sofia Gyldén

Beata Sofia Gyldén o.s. Wrede af Elimä (5. joulukuuta 1804 Anjala – 5. kesäkuuta 1864 Jena, Saksa) oli ruotsiksi kirjoittanut suomalainen runoilija.
Gyldénin vanhemmat olivat vapaaherra, everstiluutnantti Gustaf Wrede af Elimä ja  Fredrika Lovisa Georg-Fredrikintytär Tigerstedt. Hän meni 1837 naimisiin Nils Abraham Gyldénin kanssa josta tuli 1847 Helsingin yliopiston kreikan kirjallisuuden professori. Heidän poikansa Johan August Hugo Gyldén (1841–1896) oli Ruotsin tiedeakatemian astronomi ja Tukholman observatorion johtaja. 
Gyldén julkaisi runojaan vuonna 1853 ilmestyneessä albumissa Insjövågen jossa kirjoittajat esiintyivät yhteisen Fruntimmer nimimerkin takana. Muita albumiin kirjoittajia olivat ainakin Sara Karolina Gadolin (o.s. Ekman, 1800–1875) ja oululainen Lucina Constantia Ingeborg Wallenius (1832–1913). Albumi sai nuivan vastaanoton Helsingin lehtien palstoilla ja tekijöitä syytettiin jopa itsekritiikin puutteesta.
Arthur Alfred Neovius

Arthur Alfred Neovius (26. kesäkuuta 1869 Moskova, Venäjän keisarikunta – 20. huhtikuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen juristi, Liittopankin toimitusjohtaja ja Suomen pankkiyhdistyksen asiamies.
Neoviuksen vanhemmat olivat kenraaliluutnantti Frithiof Alfred Neovius (1830–1895) ja Anna Natalie Geschwend (1829–1887). Hän pääsi ylioppilaaksi 1885 Suomen kadettikoulusta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1888, filosofian maisteriksi 1890 ja molempien oikeuksien kandidaatiksi 1892.
Neovius oli Porin kauppaopiston johtajana 1893–1895 ja Suomen Yhdyspankin pääkonttorissa kamreerina 1896–1906. Hän oli Suomen Kauppapankin pääjohtajana 1907–1914, Suomen pankkiyhdistyksen asiamiehenä 1914–1917, Turun Osakepankin Helsingin konttorin pääjohtajana 1917–1920 sekä Liittopankin Helsingin konttorin pääjohtajana 1921–1924. Viimeksi Neovius toimi Suomen pankkiyhdistyksen asiamiehenä vuodesta 1926 alkaen.
Neovius oli Helsingin rahatoimikamarin jäsenenä 1917–1918 ja Suomen senaatin raha-asiain edustajana Saksassa ja kauppatoimikunnan jäsenenä Berliinissä 1918. 
Arthur Alfred Neovius oli naimisissa vuodesta 1893 Nina Gabriella Geitlinin kanssa ja avioeron jälkeen toisen kerran naimisissa vuodesta 1919 Martha Rothen, o.s. Avellan kanssa.  Neoviuksen sisaruksia olivat toimittaja Arvid Neovius, arkkitehti Harald Leonard Neovius ja kansanedustaja, koulunjohtaja Dagmar Neovius.
Peter Patton

Bethune Minet "Peter" Patton (5. maaliskuuta 1876 – 1939) oli brittiläinen jääkiekkoilija ja urheiluvaikuttaja. Häntä pidetään Yhdistyneen kuningaskunnan kiekkoilun isänä ja miehenä, joka edesauttoi lajin leviämistä Eurooppaan. Hän lukeutui Kansainvälisen jääkiekkoliiton (IIHF) perustajajäseniin 1908 ja oli British Ice Hockey Associationin (BIHA) ensimmäinen puheenjohtaja 1914. Olympiavoittaja Patton on sekä IIHF Hall of Famen että British Ice Hockey Hall of Famen jäsen.
Ester Ax-Tokkola

Ester Ax-Tokkola (25. kesäkuuta 1906 Laukaa – 15. heinäkuuta 1946) oli suomalainen opettaja ja tekstiilisuunnittelija, joka toimi vuosina 1931–27 Kotiteollisuusopiston piirustuksen, tyyliopin, kaunokirjoituksen ja tekstauksen opettajana sekä mallien suunnittelijana. Ester Ax suunnitteli 1930-luvulla muun muassa ryijyjä.
Espoonlahden kirkko

Urut

Kirkon urut on sijoitettu kirkkosalin etuosaan alttarin viereen, vastapäätä saarnastuolia. Urkujen asennus kirkkoon alkoi keväällä 1982 ja äänitys seuraavan vuoden alussa. Urut on vihitty käyttöön 22. toukokuuta 1983. Ne on rakentanut Urkurakentamo Veikko Virtanen ja niiden julkisivun suunnittelu on arkkitehtien Timo ja Tuomo Suomalaisen ja Virtasen urkurakentamon yhteistyötä.
Urut ovat 40-äänikertaiset. Pillejä on kaikkiaan 2 942, 24 niistä on puisia. Urkupillistön julkisivussa oleva pisin pilli on 600 senttimetriä pitkä ja halkaisijaltaan 27 senttimetriä. Urkujen kokonaiskorkeus on 11 metriä.
Urkujen eri pillistöjen äänikertavalikoiman ja äänityksen on kuvailtu edustavan tyylitään neobarokkista ja pohjoismaalaista ihannetta ja romantiikkaa. Espoonlahden kirkossa on useana vuonna ollut urkukonserttisarja Kesäillan Urkumusiikkia.
Spyro 2: Gateway to Glimmer

Tarina

Voitettuaan ilkeän Gnasty Gnorcin Gnorc-armeijoineen päättää Spyro kumppaninsa Sparxin kanssa lähteä hyvin ansaitulle lomalle Dragon Shores -nimiseen lomakohteeseen. Matka saa kuitenkin yllättävän käänteen, kun rannikolle vievä portaali heittääkin Spyron toiseen maailmaan, keskelle Glimmeriä, kaukaisen Avalarin syrjäiseen kolkkaan. Perillä Spyro saa tietoonsa, että Avalarin asukkaat olivat luoneet portaalin, joka imaisee satunnaisen lohikäärmeen heidän maailmaansa. Spyro sattui olemaan juuri tämä kyseinen lohikäärme. Asukkaat selittävät, että halusivat lohikäärmeen, jotta tämä voisi kukistaa Avalarin maailmaa terrorisoivan Ripton, pirullisen pienen otuksen, joka apureidensa Crushin ja Gulpin sekä varastetun taikavaltikan avulla aikoo ryhtyä Avalarin diktaattoriksi. Asukkaat joutuvat tyytymään suuren massatuhoajaliskon sijaan pikkuruiseen Spyroon, sillä Ripto saapui juuri sillä hetkellä paikalle ja tuhosi taikaportaalin palasiksi. Elora antaa Spyrolle Avalarin karttakirjan ja toivottaa onnea matkaan. Spyro ja Sparx eivät voi muutakaan kuin yrittää syöstä Ripton vallasta päästäkseen takaisin kotiin.

Pelaaminen

Matkalla Spyron täytyy entiseen tapaan keräillä jalokiviä, mutta lohikäärmeiden vapauttamisen sijaan on tällä kertaa tarjolla kultakoristeisten vihreiden jalokivipallojen ja talismaanien metsästystä. Uutuutena ovat liuta uusia taitoja, jotka Spyro tulee oppimaan toisen seikkailunsa varrella. Yksi tärkeimmistä taidoista on sukeltaminen, onpa pelissä kenttiäkin jotka ovat suurimmaksi osaksi veden alla.
Spyro 2:sen on sanottu olevan pelisarjan mullistavin osa, sillä se tuo mukanaan enemmän uudistuksia ensimmäiseen peliin nähden kuin yksikään myöhemmistä peleistä siihen. Esimerkiksi kolmannessa osassa on havaittavissa kaikki samat elementit kuin kakkospelissä. Pelissä on tällä kertaa mukana kyseisen pelattavan tason kartta, joka näkyy ruudun vasemmassa alalaidassa helpottaen pelaamista. Spyro pystyy myös eräissä vaiheissa syöksemään jäätä ja keräämään suuhunsa syljettäviä esineitä, kuten kiviä ja ohjuksia. Vastukset ovat vaikeampia ja niillä on omat elämäpalkit. Lisäksi Guidebook (suom. Opaskirja), jonka Spyro saa pelin alussa Eloralta, sisältää muutamia uusia asioita.
Uudistusten lisäksi peli tuo mukaan myös runsaasti uusia hahmoja, joista päähenkilöt ovat Elora, Avalarissa korkeassa asemassa oleva naarasfauni. Hän joutui kauan sitten eroon vanhemmistaan ja on lajinsa viimeinen. Hunter, notkea ja nopea, mutta joskus pelkurimainen gepardi. Hän oli Avalarin nopein juoksija, mutta menetti juoksukenkänsä kun alkemisti väitti voivansa muuttaa ne kullaksi ja epäonnistui. Zoe, keiju, joka tallentaa Spyron tilanteen aina siihen kohtaan, missä Spyro hänet viimeksi näki. Jos Spyro menettää yhden elämän, hän palaa välittömästi tähän paikkaan. Moneybags, raha-ahne pankkiirikarhu, joka kiskoo hirveitä hintoja Spyrolle opetettavista kyvyistä ja esteiden yli pääsystä. Professori, viisas ja hajamielinen myyrätiedemies, joka auttaa korjaamaan tarvittavia portaaleja ja ajoneuvoja.
Mikaela Valtersson

Mikaela Valtersson (o.s. Holmström, s. 1967 Avestan kunta) on ruotsalainen vihreä poliitikko.
Valtersson nousi Ruotsin valtiopäiville vuonna 2002, jolloin oli ympäristöpuolue vihreiden listan kolmas nimi Tukholman läänin vaalipiirissä. Hän uusi parlamenttipaikkansa valtiopäivävaaleissa 2006, joissa oli puolueensa listan kärkinimi Tukholman läänissä, ja valtiopäivävaaleissa 2010, joissa oli puolueensa listan toisella sijalla. Hän toimi viiden vuoden ajan toisena puolueensa valtiopäiväryhmän kahdesta puheenjohtajasta, 2006–2008 Mikael Johanssonin, 2008–2010 Ulf Holmin ja 2010–2011 Mehmet Kaplanin kanssa.
Valtersson pyrki vuonna 2011 puolueensa puheenjohtajaksi, muttei tullut valituksi. Myöhemmin samana vuonna hän päätti luopua valtiopäivien jäsenyydestä. Valtersson oli vuosina 2002–2006 varsinaisena jäsenenä valtiopäivien koulutusvaliokunnassa ja vuosina 2006–2011 valtiovarainvaliokunnassa.
Ennen valtakunnanpolitiikkaan siirtymistään Valtersson toimi Upplands Väsbyn kunnan kunnallispolitiikassa ja työskenteli lukion opettajana, aineinaan historia ja yhteiskuntaoppi. Hän varttui Järnassa ja Tukholmassa ja on asunut Upplands Väsbyn kunnassa vuodesta 1986. Hän on naimisissa Lars Valterssonin kanssa, jonka kanssa hänellä on kolme lasta, vuonna 1986 syntynyt poika ja vuosina 1990 ja 1993 syntyneet tyttäret.
Kozloduin ydinvoimalaitos

Kozloduin ydinvoimalaitos on Bulgariassa, Kozloduin kaupungissa sijaitseva ydinvoimalaitos, joka aloitti sähköntuotannon 4. syyskuuta 1974. Voimalassa on käytössä kaksi 1 000 megawatin VVER-1000-tyyppistä reaktoria, joista laitosyksikkö 5 käynnistettiin vuonna 1987 ja laitosyksikkö 6 vuonna 1991. Yksiköt 1 ja 2 suljettiin joulukuussa 2002 ja yksiköt 3 ja 4 joulukuussa 2006, osana Euroopan unionin Bulgarialle asettamia jäsenyysehtoja.
Voimalaitoksen sähköntuotto oli suurimmillaan vuonna 2002, jolloin se tuotti kuudella reaktorilla yhteensä 20 221 719 megawattituntia, joka muodosti 47,3 % Bulgarian koko sähköntuotannosta. Kozloduin ydinvoimalaitos on ainoa käytössä oleva ydinvoimalaitos Bulgariassa, mutta Belenen ydinvoimalaitoksen keskeytyksissä olleita rakennustöitä on tarkoitus jatkaa, ja sen olisi tarkoitus aloittaa kaupallinen sähköntuotanto vuonna 2014.
Pohjois-Karjalan Sähkö

Pohjois-Karjalan Sähkö Oy:n liiketoiminta koostuu kolmesta yksiköstä, joista Sähköliiketoiminta vastaa sähkön tuotannosta ja hankinnasta sekä sähkön myynnistä koko Suomeen. PKS Sähkönsiirto Oy vastaa sähköverkon rakentamisesta sekä kunnossapidosta Pohjois-Karjalassa ja itäisessä Savossa. Verkostourakointia harjoittaa siihen erikoistunut urakointiyhtiö ENERKE Oy. keskuskonttori sijaisee Joensuussa, yhtiön liikevaihto on noin 120 miljoonaa euroa ja sen palveluksessa on noin 260 henkilöä. Yhtiö omistaa maakunnassa kaikkiaan 10 vesivoimalaitosta, joista suurin on Kuurnan voimalaitos Pielisjoessa.
Yhtiö on perustettu 12. toukokuuta 1945 ja sen toimitusjohtajana toimii Jorma Korhonen. Yritys on saanut vihreän sähkön tuotteilleen Quarentee of origin-alkuperämerkinnän.

Historiaa

Outokummun kuparikaivoksen perustamisella v. 1913 oli keskeinen sija maakunnan sähköistämisessä. Kaivoksen sähköntarve oli suuri ja sitä yritettiin aluksi tyydyttää oman höyryvoimalaitoksen avulla. Ennen pitkää sähköä tarvittiin kuitenkin enemmän, kuin oli mielekästä yrittää itse Outokummussa tuottaa. Imatran Voima Osakeyhtiö rakensi 110 kV johdon Imatralta Varkauteen ja Outokumpu Oy rakensi itse 45 kV johdon Varkauden ja Outokummun välille vuonna 1934. Tätä kautta saatua sähköä riitti jaettavaksi paitsi outokumpulaisille ja lähiympäristön asukkaille myös Liperiin. Johto oli myös yhteys valtakunnanverkkoon, millä olikin suuri merkitys Pohjois-Karjalan Sähkö Oy:tä perustettaessa.
Höytiäisen lasku-uomassa sijaitseva Puntarikoski oli ensimmäisiä kohteita Pohjois-Karjalassa, jonka vesivoima haluttiin valjastaa laajamittaiseen sähköntuotantoon. Koski varattiin aluksi Outokummun kaivoksen tarpeisiin ja sittemmin se oli vuokrattuna Joensuun kaupungille. 1930-luvun lamavuodet kuitenkin taittoivat kaupungin suunnitelmat voimalaitoksen rakentamisesta.
Liperissä toiminut Liperin Sähkövoima Oy oli aloitteentekijänä käynnistettäessä syksyllä 1942 neuvottelut Liperin ja Joensuun sekä niiden naapurikuntien yhteisestä voimayhtiöstä, joka ottaisi Puntarikosken rakentaakseen. Ajatuksella oli vastustustakin voitettavanaan, mutta sähköä kuitenkin haluttiin, ja kun Outokumpu Oy ilmoitti olevansa valmis toimittamaan sitä laajalle alueelle, alkoi käytännön työ maakunnallisen sähköyhtiön perustamiseksi. Pohjois-Karjalan Sähkö Oy:n perustava kokous pidettiin 12.5.1945. Kokoukseen osallistuivat useimmat Pohjois-Karjalan kunnista, kuntia Itä-Savosta, Joensuun kaupunki sekä joukko maakunnassa toimineita teollisuus- ja liikeyrityksiä.
Mike Matheson

Ura

Mathesonin junioriura alkoi QMAAA:ssa Lac Saint-Louis Lionsin joukkueessa, jossa hän pelasi vuodet 2009–2011. Sen jälkeen hän liittyi USHL-joukkue Dubuque Fighting Saintsiin, jossa hän oli puolustajien maalipörssin ykkönen kaudella 2011–2012. Seuraavalla kaudella hän pelasi NCAA:ssa Bostonin yliopiston riveissä. Hänet valittiin Hockey Eastin tulokkaiden tähdistöön. 8. toukokuuta 2014 hänet nimettiin joukkueen kapteeniksi kaudelle 2014–2015. Hän pelasi samalla kaudella viisi ottelua AHL-seura San Antonio Rampagessa.
Matheson pelasi kaudella 2015–2016 uransa kolme ensimmäistä NHL-ottelua Florida Panthersissa. Pääosan kaudesta hän pelasi AHL:n Portland Piratesissa. Hän kuului maailmanmestaruuden voittaneeseen Kanadan joukkueeseen MM-kilpailuissa 2016. Hän teki turnauksen kymmenessä ottelussa kaksi maalia ja antoi neljä maalisyöttöä. Hänet valittiin kilpailujen All Stars -joukkueeseen ja parhaaksi puolustajaksi.
Evan Bourne

Matthew Joseph Korklan (s. 19. maaliskuuta, 1983) on yhdysvaltalainen showpainija, joka tunnetaan paremmin nimillä Evan Bourne ja Matt Sydal. Bourne painii tällä hetkellä World Wrestling Entertainmentin (WWE) Raw-brändissä nimellä Evan Bourne.