google/wiki40b huggingface dataset:
Se (minisarja)

Juoni

Elokuva kertoo joukosta nuoria joille ilmestyy Pennywise-niminen demoni, usein ulkomuotonaan klovni. Pennywise toteuttaa nuorten pahimmat pelot. Lähes toivonsa menettäneet 7 nuorta tekevät suunnitelman tämän ilkeän klovnin tuhoamiseksi ja päättävät toimia tehdäkseen lopun Sen ilkeistä teoista.
30 vuotta myöhemmin ainut seitsikosta Derryyn jäänyt huomaa yhteyksiä katoamisien ja kuolemien välillä ja on siten varma että Se on palannut. Hän päättää muistuttaa muita seitsikon jäseniä 30 vuoden takaisesta sopimuksesta, jonka he antoivat mikäli Se palaisi.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano valittaa pitkän minisarjan latistuvan loppua kohti ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Vuoden 2017 ja 2019 elokuvasovitusten, Se ja Se: Toinen luku elokuvien ohjaaja Andrés Muschietti on ilmaissut Variety-lehden haastattelussa, ettei arvosta lainkaan vuoden 1990 minisarjaa ja määrittelee sitä muutenkin "vesitetyksi Stephen Kingiksi", joka ei palvele kirjaa riittävän hyvin.
Europa Point

Europa Point (myös Great Europa Point, esp. Punta de Europa) on Britannian merentakaisen alueen Gibraltarin eteläisin paikka. Myös Gibraltarinvuori päättyy Europa Pointissa. Europa Pointista on selkeällä säällä mahdollista nähdä Gibraltarinsalmen toisella puolella Pohjois-Afrikassa sijaitsevat Ceutan Espanjalle kuuluva kaupunki ja Marokolle kuuluvat Rif-vuoret sekä Gibraltarinlahden ja kaupungit sen rannalla.
Europa Pointissa on kolme merkittävää rakennusta: Ibrahim-al-Ibrahim-moskeija, roomalaiskatolinen 1400-luvulla perustettu Shrine of Our Lady of Europe -pyhäkkö sekä vuosina 1838–1841 rakennettu majakka. Moskeija on lahja Saudi-Arabian kuningas Fahdilta.
Aikaisemmin Europa Point oli yhteydessä Gibraltarinvuoren itäpuolelle, jossa muun muassa Sandy Bay ja Catalan Bay sijaitsevat, Dudley Ward Tunnel -nimisellä tunnelilla. Vuonna 2002 sattuneen kivivyöryn vuoksi tunneli suljettiin.
Irtolastialus M/S Fedra ajautui lokakuussa 2008 päin Europa Pointia ja halkesi kahtia.
HMS Prince Regent (1823)

Palvelus

Alus otettiin palvelukseen 6. joulukuuta 1822 Noreen vara-amiraali Sir Benjamin Hallowellin lippulaivaksi päällikkönään William Henry Webely Parry. Se oli Noressa aina vuoteen 1831. Alus oli vuoden 1832 alussa Lissabonissa ja se poistettiin palveluksesta helmikuussa.
Alus muutettiin potkurialukseksi vuonna 1861 ja se romutettiin vuonna 1873.
Dendermonden päiväkotipuukotukset

Oikeudenkäynti

Vuonna 2013 aloitetussa oikeudenkäynnissä De Gelderiä syytettiin neljästä murhasta ja 25:stä murhan yrityksestä. Asianajajansa mukaan De Gelder ei ollut mielenvikaisuuden vuoksi vastuussa teoista.
Kaksitoistajäseninen valamiehistö katsoi maaliskuussa 2013, että De Gelder ei ollut mielisairas, ja tuomitsi hänet elinkautiseen vankeuteen.
Hradčany

Hradčany [ˈɦrat͡ʃanɪ] eli Prahan linnan alue, Tšekin kuninkaiden valtaistuin kautta aikojen, käsittää monia rakennuksia, mukaan lukien goottilaisen Pyhän Vituksen katedraalin (Prahan tunnetuimman maamerkin), useita palatseja, luostarin, museoita ja gallerioita, näkötorneja, Pyhän Yrjön basilikan sekä Kultaisen kujan.
Liikehermo

Liikehermo on lihaksia hermo-lihasliitoksin hermottavien liikehermosolujen aksonien muodostama hermosolukimppu, joka välittää hermoimpulsseja keskushermostosta hermottamiinsa lihaksiin. Liikehermo on toinen kahdesta hermotyypistä, toinen on tuntohermo.
Sörnäisten rantatie

Sörnäisten rantatie (ruots. Sörnäs strandväg) on leveä katu Helsingin Sörnäisissä. Se johtaa Hakaniemen torilta Suvilahteen lähelle Kalasataman metroasemaa.
Suurimmalta osaltaan Sörnäisten rantatie on vilkasliikenteinen liikenneväylä, joka yhdistää Itäväylän  Helsingin keskustaan. Se on myös osa E75-tietä. Itäväylän lisäksi sen pohjoispäässä olevasta eritasoliittymästä alkaa myös kohti Lahdenväylää johtava Hermannin rantatie. Hakaniemen silta yhdistää Sörnäisten rantatien Pohjoisrantaan, joka johtaa Kauppatorille.
Nykyään Sörnäisten rantatie on tärkein itäisen ja koillisen Helsingin säteittäisten sisääntuloväylien (Tuusulanväylä, Lahdenväylä, Itäväylä) liikenteen keskusta-alueelle johtava tieyhteys.
Sörnäisten rantatien läntisin, lähimpänä Hakaniemen toria oleva osuus on jäänyt liikenteellisesti muusta erilleen, vähäliikenteiseksi sivukaduksi. Alueelle laaditun asemakaavaehdotuksen mukaan tämän osuuden nimi aiotaan muuttaa Miina Sillanpään kaduksi. Uudelleen rakennetulta Hakaniemen sillalta Sörnäisten rantatielle johtaa suunnitelman mukaan lyhyt Merihaankatu.

Historia

Aikaisemmin Sörnäisten rantatie oli lähinnä teollisuus- ja satama-alueen sisäinen katu, jonka reunaa pitkin kulki myös Sörnäisten satamaradasta haarautunut, Hakaniemen torille johtanut sivuraide.  Suureksi liikenneväyläksi sitä alettiin rakentaa 1950-luvun alussa samaan aikaan kuin uutta Kulosaaren siltaa rakennettiin; myöhemmin (vuonna 1961) valmistui myös Hakaniemen silta, joka yhdistää sen Kruununhakaan. Koska aluksi liikenne meni Hakaniemenrannan kautta Pitkällesillalle, Hakaniemenrannan katu on vielä nykyäänkin nelikaistainen, vaikka liikennemäärät eivät sitä enää perustele.
Rantatie yhdisti sillat toisiinsa ja loi pääreitin Itäiseltä moottoritieltä (nyk. Itäväylä) Helsingin keskustaan uusien itäisten kaupunginosien kasvaessa entiselle haja-asutusalueelle. Kasvaneiden liikennemäärien myötä 1960–1970-luvuilla  tietä levennettiin vaihe vaiheelta kaikkiaan kuusikaistaiseksi.
Ajoneuvomäärät niin Itäväylällä kuin Sörnäisten rantatielläkin vähenivät olennaisesti, kun Helsingin metro avattiin vuonna 1982.
V. I. Lenin asui osoitteessa Sörnäisten rantatie 1 elo–syyskuussa 1917 Helsingin miliisipäällikkö Kustaa Rovion kotona.
Vuosina 1995–1997 Helsingin Sörnäisten rantatien tuntumassa 3,3 kilometrin katuradalla ajettiin kansainvälinen autokilpailu Helsinki Thunder.
Carl Gustaf Tawaststjerna

Carl Gustaf Tawaststjerna (1774–1855) oli suomalainen virkamies. Hän oli Ruotsin kenttämaanmittausviraston opetusupseeri ja hoiti ja järjesti vuodesta 1805 alkaen perustettua sota-arkistoa. Hän mutti 1810 Suomeen, ja oli ensin sotilasuralla vuosina 1823–1828. Erotessaan hän oli everstiluutnantin arvoinen. Hänestä tuli ensin päämaanmittauskonttorin vt ylijohtaja, sitten vakituinen. Valtioneuvos hänestä tuli 1849.
Kra (suomalainen yhtye)

Kra on suomalais-ruotsalainen vuonna 1981 perustettu progeyhtye, joka sekoittaa musiikissaan mm. reggaeta, renessanssia, poppia, jazzia, Indonesian gamelania, rockia, klassista, huumoria ja vakavaa musiikkia. Kra on julkaissut 2 LP-levyä, 4 singleä, live-kasetin sekä yhden CD:n jossa on 4 kappaletta.
Kärnjärv (Võru)

Maantietoa

Järvi sijaitsee aivan Võhandu jõgen vierellä tasaisessa maastossa. Sen pinta-ala on 7,9 ha (hehtaaria) ja se on 450 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Siihen laskee kaksi lyhyttä metsäojaa ja sen laskuoja yhtyy 200 metrin päässä jokeen. Se on luodattu ja sen keskisyvyys on 8,7 metriä ja suurin syvyys 26,3 metriä. Syvin kohta sijaitsee kaakkoispään puolella keskellä järveä. Järven tilavuudeksi on arvioitu 0,000722 km³ (kuutiokilometriä) eli 0,722 miljoonaa m³. Järven rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä ja sen rannat ovat metsää lukuun ottamatta kahta pelto-osuutta. Rannat ovat vedessä jyrkkiä ja vesi syvenee nopeasti. Rannat ovat hiekkapohjaisia, mutta järven pohja on mustaa mutaa ja savea. Järvi on autio, vaikka sen lähellä on maatila. Sen pohjoisrantaan tulee tie.

Järven luokittelu ja ekologia

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (viroksi Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu (viroksi keskmise karedusega kihistunud veega järv).
Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä kovavetiseksi järveksi että miksotrofiseksi järveksi  (viroksi kalgiveeline miksotroofne tai kalgiveeline segatoiteline, KM). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on joko keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on tällöin rehevöitynyt. Järven vedessä on myös korkea humuspitoisuus.

Luontoarvot

Vesi on kirkasta ja näkösyvyys oli vuonna 1977 3,5 metriä. Järvi on tunnetusti kalaisa. Siinä esiintyy runsaina ahven, hauki, lahna, suutari, kiiski ja salakka. Siinä tavataan myös ruutanaa, sorvaa, rantanuoliaista ja kivisimppua.
Valkeajärvi (Virrat, Jähdyspohja)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 26 hehtaaria, se on 1,1 kilometriä pitkä ja 450 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,6 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Siekkisjärven valuma-alueeseen (35.417) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 109,1 metriä mpy.
Charles Allan Gilbert

Charles Allan Gilbert (3. syyskuuta 1873 – 20. huhtikuuta 1929), paremmin tunnettu nimellä C. Allan Gilbert, oli yhdysvaltalainen kuvittaja. Hänet muistetaan erityisesti piirroksesta All is Vanity vuodelta 1892. Piirroksessa nainen katsoo itseään isosta peilistä. Piirroksesta löytyy jäljitelmä muun muassa punkyhtye The Damnedin singlen Stretcher Case Baby kannessa sekä hardrockyhtye Def Leppardin kokoelmalevyn Retroactive kansikuvassa.
Enrique Barón Crespo

Enrique Barón Crespo (s. 27. maaliskuuta 1944 Madrid) on espanjalainen Sosialistisen työväenpuolueen poliitikko ja lakimies.
Crespo valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Madridin Complutense-yliopistosta vuonna 1965. Hän on istui Euroopan parlamentissa yhtämittaisesti vuodeasta 1986 vuoteen 2009. Sitä ennen hän oli  Espanjan parlamentin jäsen. Crespo toimi vuosina 1982–1985 maansa liikenne-, matkailu- ja tietoliikenneministerinä. Hän oli vuosina 1989–1992 Euroopan parlamentin puheenjohtaja.
Filokalia

Filokalian kirjoittajista

Filokalian suomenkieliseen laitokseen valittujen tekstien kirjoittajista 24 on voitu varmasti tunnistaa. Heistä 18 kirkko on tunnustanut pyhiksi, viisi on ”kunnioitusta nauttivaa” ja on joukossa yksi harhaoppinenkin. Kaikki kirjoittajat ovat munkkeja. Erakkoelämä on hengellinen korkeakoulu, mysteeri, jossa ihminen elää jo tämän- ja tuonpuoleisen rajalla. ”Vaitiolo on tulevan ajan mysteeri, sanat taas tämän ajan apuvälineitä”, sanoi Iisak Syyrialainen.
Kirjoittajista varhaisin on Jesaja Erakko 300-luvulta, kotoisin Egyptin Thebasta ja alun pitäen orja. Abba Jesajan aikalainen on myös Filokalian harhaoppinen Euagrios Pontoslainen, joka vietti nuoruutensa Kappadokian suurten esipaimenten vaikutuspiirissä ja eli myöhemmin autiomaassa. Euagrios kehitti erämaan demonologiaa.
Johannes Cassianus syntyi vuoden 350 paikkeilla varakkaaseen perheeseen ja asui Beetlehemissä ja Egyptissä. Hän perusti ensimmäiset Gallian luostarit. Cassianus on tunnettu erityisesti arvostelukykyä käsittelevästä opetuksestaan.
Filokalian toisen osan kirjoittaja on pyhä Maksimos Tunnustaja, joka syntyi 580 Konstantinopolissa aatelisperheeseen. 82-vuotiaana häneltä leikattiin kieli, ettei hän pystyisi puhumaan, ja hänet kuljetettiin korissa keikkuen muulin selässä Skemaronin linnoitukseen. Filokaliassa on hänen tuotannostaan ”400 kohtaa rakkaudesta” ja kreikkalaisessa Filokaliassa myös 700 kohtaa teologiasta.
Kolmannen ja neljännen osan kirjoittajien joukossa on Simeon Uusteologi (949–1022), joka syntyi Vähä-Aasian Paflagoniassa maalaisaateliin. Hän oli aikansa moderni nuori mies, joka halusi löytää henkilön, joka auttaisi etsiessään yhteyttä Jumalaan. Kirkollinen elämä oli rutinoitua Bysantissa. Eräänä iltana hän seisoi rukoilemassa ja unohti täysin ajan ja paikan. Kaikkialla hän näki valoa eikä tuntenut maata jalkojensa alla. Hän ei pelännyt putoavansa ja täyttyi ilolla. Valokokemukset uusiutuivat myöhemmin. ”Älkää sanoko, ettei Jumala näyttäydy ihmisille!”

Filokalian osat

Tässä luetellut osat ovat suomenkielisen käännöksen mukaisia.
Partanilkat

Taksonomia

Vanhimmat partanilkkoihin kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu tertiäärikauden varhaisvaiheille. Tällaisia sukuja ovat muun muassa Ampheristus ja Hoplobrotula. Nykyään heimossa elää lähteestä riippuen 209–222 lajia, jotka jaetaan 46–48 sukuun. Partanilkkojen heimo jaetaan neljään alaheimoon, jotka ovat Brotulinae, Brotulotaeniinae, Ophidiinae ja runsaslajisin Neobythitinae. Neobythitnae-alaheimo ei kuitenkaan ole monofyleettinen. Lajeja ovat muun muassa kapinpartanilkka (Genypterus capensis), rusopartanilkka (Genypterus blacodes) ja käärmepartanilkka (Ophidion barbatum).

Anatomia

Partanilkat ovat kooltaan 10–200 cm. Pisimmistä lajeista kapinpartanilkka voi kasvaa 1,6 metriä ja Lamprogrammus shcherbachevi 2 metriä pitkäksi. Ruumiinmuodoltaan ne ovat pitkulaisia ja muistuttavat ankeriaita. Selkä- ja peräevät ovat pitkät ja yhtyneet pyrstöevään. Joillakin lajeilla rintaevät puuttuvat ja eräillä ne ovat kapeat. Brotulinae-alaheimon lajeilla on kuonossa viiksisäikeitä. Toisin kuin monilla muilla partanilkkakalojen heimoilla partanilkoilla on pienet suomut.

Levinneisyys

Partanilkat ovat mereisiä kaloja ja lajeja tavataan Atlantin, Intian valtameren ja Tyynenmeren alueilta. Monet niistä elävät lähellä pohjaa melko matalissa vesissä, mutta heimoon kuuluu myös maailman syvimmällä elävä kala Abyssobrotula galatheae, joka on tavattu 8 370 metrin syvyydestä. Monet partanilkkalajit ovat tärkeitä kalastuksen kohteita.
Muotiala

Hurinki

Huringin talo sijaitsi Muotialantien ja Hallilantien risteyksessä. Nykyään se on Steinerkoulun käytössä.
Yhdystie 5870

Yhdystie 5870 on tie, joka kulkee Iisalmen Poskimäessä sijaitsevasta valtatien 27 risteyksestä saman kaupungin alueella sijaitsevan Parkatin kaupunginosan liikenneympyrään. Tie on hieman yli kilometrin pituinen ja se on liikennemääriltään sujuva sekä hyvälaatuinen. Ensimmäisen kolmensadan metrin verran tie kulkee nimellä Kilpivirrantie, jonka jälkeen lopun matkaa nimellä Ratakatu.
Tuhatkaunon tapaus

Juoni

Ukkosmyrskyn aikana Moulinsartin linnan lasi- ja posliiniesineet särkyvät salaperäisesti. Linnaan tulee suojaan myös Vakuutusyhtiö Turmalle työskentelevät Séraphin Lampion, jota kapteeni Haddock ei voi sietää. Linnan ulkopuolella kuuluu laukauksia, minkä jälkeen Tintti ja Haddock löytävät linnan pihalta haavoittuneen ulkomaalaisen miehen, joka pian katoaa. Seuraava aamuna, professori Tuhatkauno lähtee ydinfyysikkojen kokoukseen Geneveen. Tintti ja Haddock menevät tutkimaan Tuhatkaunon laboratoriota. Laboratoriossa heidän kimppuunsa hyökkää tuntematon mies, minkä perusteella Tintti ja Haddock päättelevät Tuhatkaunon olevan vaarassa. He lähtevät Milou mukanaan Geneveen, mistä Tuhatkauno on matkannut Nyoniin tapaamaan professori Topolinoa, ultraäänien asiantuntijaa. Tintti, Milou ja Haddock matkustavat sinne taksilla, mutta miehet eräässä toisessa autossa tönäisevät auton Genevenjärveen. He selviävät hyökkäyksestä, mutta saapuessaan Nyoniin, he löytävät professori Topolinon sidottuna. Topolinon kuulustelemisen aikana talo räjähtää, mutta he selviävät.
Tintti ja Haddock tapaavat etsiväkaksikon Dupondtin ja Dupontin, jotka paljastavat Moulinsartin linnasta löytyneen haavoittuneen miehen olevan Syldaviasta. Tintti ymmärtää Tuhatkaunon kehittänen ultraäänilaitteen, jota sekä Syldavian että Bordurian agentit tavoittelevat käyttääkseen sitä joukkotuhoaseena. Bordurialaiset kaappaavat Tuhatkaunon ja vievät tämän suurlähetystöönsä. Tintin ja Haddockin yrittäessä pelastaa tämän, Tuhatkauno joutuu syldavialaisten käsiin, jotka pakenevat lentokoneella kotimaahansa. Tintti ja Haddock saavat kuitenkin selville bordurialaisten hävittäjien ampuneen lentokoneen ja vieneen Tuhatkaunon Bordurian pääkaupunkiin Szohôdiin.
Kaupungissa Bordurian salaisen poliisin miehet saattavat heidät hotellille eversti Sponszin käskystä. Tietäen olevansa tarkkailun alla, Tintti ja Haddock pakenevat hotellista ja piilottelevat oopperatalolla, missä Bianca Castafiore auttaa heitä piiloutumaan Sponszilta. Tintti onnistuu samalla varastamaan Tuhatkaunon vapautuspaperit. Naamioituneena Punaisen Ristin virkamiehiksi he pakenevat lopulta rajan yli panssarivaunulla. Moulinsartissa Tuhatkauno paljastaa unohtaneensa ottaa mukaan Geneveen ultraäänilaitteen piirustukset, jotka oli tarkoitus piilottaa sateenvarjon sisään. Hän tuhoaa piirustukset, jotta niitä ei voi käyttää aseena.
Österåkerin kunta

Kuntajaon kehitys

Österåkerin maalaiskunta muodostettiin Österåkerin pitäjästä vuoden 1862 kuntauudistuksessa. Tuolloin kunta kuului Åkers skeppslag -nimiseen hallintoalueeseen, joka vastasi kihlakuntaa. Kunnan aikaisempi asutus lähellä Åkerin kanavan suurta Garnsvikenillä menetti merkitystään, kun Roslagenin rautatie rakennettiin ja Åkersbergan rautatieasemasta tuli kunnan suurin asutuskeskus.
Vuoden 1952 kuntauudistuksessa Österåkerin maalaiskuntaa liitettiin Östra Rydin maalaiskunta; Österåkerissa oli tuolloin 3 470 ja Östra Rydissä 670 asukasta. Vuonna 1962 tehtiin päätös toisesta valtakunnanlaajuisesta kuntauudistuksesta, joka toteutettiin asteittain. Jo vuonna 1967 Ljusterön maalaiskunta (937 asukasta) ja Roslags-Kullan maalaiskunta (360 asukasta) liitettiin Österåkeriin (9 789 asukasta ennen liitosta). Roslags-Kulla oli ennen liitosta kuulunut vuonna 1952 muodostettuun Roslags-Lännan maalaiskuntaan.
Vuonna 1974 yhdistettiin vielä Vaxholmin kunta (4 952 asukasta) ja Österåkerin kunta (19 806 asukasta). Vaxholm oli entinen kaupunki, joka ei olisi halunnut luopua itsenäisyydestään. Kuntaliitoksessa muodostettu kunta nimettiin Vaxholmiksi, mutta Åkersberga pysyi keskustaajamana. Tämä kuntaliitos ei ollut kestävä, sillä entisen Vaxholmin alue halusi erota kunnasta. Noin 5 000 asukkaan väestöpohjaa pidettiin kuitenkin liian pienenä. Ratkaisuksi tuli erottaa Bogesundslandet (196 asukasta) Östra Rydin seurakunnasta ja Resarön saari (903 asukasta) Österåkerin seurakunnasta. Vuonna 1983 nämä alueen liitettiin Vaxholmin seurakuntaan, ja yhdessä ne muodostivat uuden 6 061 asukkaan Vaxholmin kunnan. Kunnan jäljelle jääneessä osassa asukkaita oli 25 039 ja sen nimeksi otettiin uudelleen Österåker. Österåkerin ja Östra Rydin seurakunnan yhdistettiin vuonna 1952 Österåker-Östra Rydin seurakunnaksi.
Serbokroaatin kieli

Historia

Nimi 'serbo-kroaatti' on mainittu ensi kerran filologi Jernej Kopitarin kirjeessä vuonna 1836, mutta on mahdollista että hän on nähnyt sen aiemmin Pavol Jozef Šafárikin vielä julkaisemattomassa käsikirjoituksessa ”Slovanské starožitnosti”.
1800-luvun puolivälissä serbi Vuk Stefanović Karadžić ja Illyrismi-liikkeen kroaattikirjailijat ja tieteilijät kroaatti Ljudevit Gajin johdolla ehdottivat yleisimmän štokaavi-murteen käyttöä yhteisen kirjakielen perustana. Karadžić otti käyttöön kyrillisen kirjaimiston, kun taas kroaatit latinalaisen kirjaimiston.
Vuonna 1850 serbi- ja kroaattikirjailijat solmivat Wienin kirjallisuussopimuksen, jossa sovittiin eräistä oikeinkirjoituksen asioista, tavoitteena yhtenäistää kirjakieli. Sopimus ei virallisesti sitonut ketään, ja etenkin Serbiassa kansankielen tuonti kirjakieleksi herätti vastustusta. Tätä ennen Serbiassa oli käytetty kirjakielenä kirkkoslaavia, jota oli höystetty venäläisillä lainasanoilla.
Kun Jugoslavian kuningaskunta ensimmäisen maailmansodan jälkeen vuonna 1918 perustettiin, sen viralliseksi kieleksi määrättiin serbo-kroaatti-slovenia. Vuonna 1944 Jugoslavian antifasistinen kansanvapautuskomitea vahvisti tämän kannan.
Vuonna 1954 serbi- ja kroaattikirjailijat allekirjoittivat Novi Sadin julistuksen, jossa serbien, kroaattien ja montenegrolaisten kirjakieli julistettiin yhdeksi ja sitä kehitettävän kahden eri lausuntatavan: ijekaavin (ijekavica) ja ekaavin (ekavica) mukaisesti. Tästä tuli Jugoslavian kirjallisuuspolitiikan perusta. Vastauksena serbialaisten sanojen ja idiomien leviämiselle julkaisivat vuonna 1967 kroaattikirjailijat julistuksen kroatian kielen puolesta ja vaativat kieltä käytettävän kouluissa ja mediassa.
Jugoslavian hajoamisen jälkeen kieltä on nimitetty eri valtioissa bosniaksi, kroatiaksi, serbiaksi ja montenegroksi. Serbiassa käytettiin nimeä serbokroatia vuoteen 1997 asti, jolloin Matica srpska julkaisi ensimmäisen nimenomaan serbian kielen sanakirjan. Serbian perustuslaki nimesi maan viralliseksi kieleksi serbokroatian vuoteen 2006 asti, kun taas Montenegron virallinen kieli oli serbia ijekavilaisella ääntämyksellä vuoteen 2007.
Kielten samankaltaisuuden vuoksi niitä edelleen pyritään niputtamaan yhteen. Suomalaisessa yliopisto-opetuksessa niitä on opetettu yhdessä kielten alkukirjaimiin perustuvan BKMS-nimikkeen alla.
YK:n Jugoslavia-tuomioistuin käyttää työkielenään BCS-kieltä (bosnia-kroatia-serbia), jonka se katsoo olevan kaikkien syytettyjen pääkieli.
Zuniceratops

Ulkonäkö ja koko

Zuniceratops-suvun dinosaurukset olivat noin 3,5 metriä pitkiä, metrin korkuisia ja painoivat noin 200–250 kilogrammaa. Eläin muistutti Protoceratopsia ja Montanoceratopsia, mutta oli niitä kevytrakenteisempi. Dinosauruksella oli pitkälle kehittynyt kauluri, jossa oli suuret aukot. Zuniceratops on vanhin tunnettu sarvinaamasuku, jolla oli pari sarvia silmien yläpuolella, mutta kuonosarvea sillä ei kuitenkaan ollut. Tämä viittaa siihen, että sarvinaamojen kulmasarvet kehittyivät Pohjois-Amerikassa, eivätkä Aasiassa. Eräs Zuniceratopsin erikoinen piirre on se, että poikasten hampaissa oli yksinkertaiset juuret, jotka vasta eläimen vanhetessa kehittyivät sarvinaamoille tyypillisiksi kaksinkertaisiksi juuriksi.

Fossiilit

Zuniceratopsin löysi ensimmäisenä Douglas Wolfe Zunin vesistöstä New Mexicossa, Yhdysvalloissa vuonna 1996. Hän löysi dinosauruksen yhdessä poikansa Christopherin kanssa Moreno-kukkulan muodostuman kallioista. Suvun nimesivät Wolfe ja Jim Kirkland vuonna 1998 ja se sai nimekseen Zuniceratops, joka tarkoittaa suomeksi kirjaimellisesti ”zuni-intiaanien sarvellista naamaa”. Laji on samalla yksi vanhimmista sarvinaamoihin kuuluvista lajeista Pohjois-Amerikassa.
Castlevania II: Belmont’s Revenge

Juoni

Edellisessä osassa vampyyrintappaja Christopher Belmont onnistui nujertamaan pahan kreivi Draculan ja tuhoamaan tämän linnan. Kuitenkaan Dracula ei vielä kuollutkaan vaan pakeni paikalta odottamaan, kunnes hänen voimansa kasvaisivat jälleen, jotta tämä voisi kostaa Christopherille ja tämän perheelleen. Kuluu viisitoista vuotta ja Transylvaniassa valmistaudutaan ilonpäivään, kun Christopherin poika Soleiyu Belmont on tulossa siihen ikään, jolloin hänen on määrä saada itselleen vampyyrinmetsästäjän arvon. Kuitenkin eräänä aamuna Soleiyu on kadonnut jäljettömiin. Christopher saa tietää, että Dracula oli jotenkin onnistunut kääntämään Soleiyun sisällä asustavan voiman, jolloin Soleiyu muuttui pahaksi ja Dracula sai sen myötä inhimillisen olomuodon jälleen itselleen. Draculan linnaa suojaa neljä esiin ilmestynyttä linna, jonne pahaksi muuttunut Soleiyu on asettanut pimeitä voimia voidakseen pitää huolen, ettei kukaan pääse Draculan linnaan tuhoamaan hänen herraansa. Christopher valmistautuu kuitenkin matkaan voidakseen vapauttaa koko Transylvania ja hänen oman poikansa Draculan kynsistä.

Pelistä

Belmont’s Revenge oli huomattava parannus edellisestä Game Boylle julkaistusta Castlevaniasta. Pelissä on viimein mukana lisäaseet ruoskan lisäksi ja lisäksi peli antaa pelaajalle mahdollisuuden valita aina tason ennen kuin pelaaja pääsee Draculan linnaan. Pelistä löytyy silti joitakin ominaisuuksia, joita Castlevania Adventure sisälsi, kuten köysillä kiipeäminen, joka oli korvannut NES-alustoilla esiintyneet portaat. Pelissä on mukana myös sopiva haastavuus, joka puolestaan uupui Adventuressa.
M/S Elisabeth Russ

Käyttöhistoria

24. huhtikuuta 1999 vastavalmistunut alus luovutettiin Ernst Russin omistukseen. Samana päivänä alus myös sai nykyisen Elisabet Russ -nimensä. 25. huhtikuuta Transfennica vuokrasi aluksen ja aloitti liikennöinnin sillä Hangon ja Lyypekin välillä.
Jäkkiharus

Jäkkiharus eli jäkkitaari on aluksessa purjeen kiinni sitomista varten raakapuuhun tai jonkin muuhun pyörpuuhun kiinnitetty metallinen tai puinen puikko tai rima.
USS Freedom (LCS-1)

Palvelus

Alus on palveluksessa.
Punaisen lokakuun metsästys

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen kehuu elokuvan näyttelijöitä ja kuvausta ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.