google/wiki40b huggingface dataset:
Rango

Kriitiikki

Elokuva sai Suomessa hyvän vastaanoton. Allerin Tommi Pietarinen antoi elokuvalle täydet viisi tähteä ja kehui sen toimintaa kekseliääksi. MTV3:n kriitikko Outi Heiskanen puolestaan antoi elokuvalle neljä tähteä. Iltalehden Tuomas Riskala antoi elokuvalle kolme tähteä ja kirjoitti sen olevan ”parhaimmillaan nerokas parodia italialaisista spagettiwesterneistä”, mutta että ”elokuvasta on tehty tuhansien yksityiskohtien melskaava ja ylitsevuotava kokonaisuus, josta ei jää hallittua jälkimakua”. V2.fi-pelisivuston Jari Tapani Peltonen antoi elokuvalle neljä tähteä ja luonnehti elokuvaa näppäräksi ja hallituksi. Episodi-lehden arvostelussa elokuva sai myös neljä tähteä. FilmiFIN-verkkojulkaisu antoi elokuvalle täydet viisi tähteä ja kommentoi elokuvaa ”hauskaksi ja hillittömän hyväntuuliseksi, jollaista ei ole aiemmin nähty”. Filmgoer antoi elokuvalle kolme tähteä. Ilta-Sanomien Tarmo Poussu antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä ja kritisoi elokuvan suomenkielistä ääninäyttelyä.
Rotten Tomatoes -verkkosivustolla elokuva sai 89-prosenttisesti hyväksyvän arvion perustuen 168 arvosteluun. Sivustolla mainittiin elokuvasta seuraavaa: ”Se ei ehkä ole niin viehättävä kuin luullaan – ja se ei todellakaan ole lapsille – mutta Rango on älykkäästi ja kauniisti animoitua viihdettä”.

Lipputulot

Elokuva sai ensi-iltansa Suomessa perjantaina 18. maaliskuuta 2011 ja sen kävi kolmipäiväisenä viikonloppuna katsomassa yli 9 000 henkilöä 61 salissa tuottaen 92 265 euron lipputulot. Rango päihitti viikonlopun toisen ensi-iltaelokuvan I Am Number Four.
Yhdysvalloissa ja Kanadassa elokuvaa esitettiin ensi-iltaviikonloppuna 3 917 teatterissa ja se tuotti runsaan 38 miljoonan dollarin lipputulot. Se oli viikonlopun katsotuin elokuva.
Elokuva tuotti teatterilevityksessä maailmanlaajuisesti kaikkiaan runsaat 245,7 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Suomessa se oli tuottanut 17. huhtikuuta 2011 mennessä 339 690 euroa.

Konsolipeli

Electronic Arts on julkaissut elokuvaan perustuvan videopelin. Peli julkaistiin PlayStation 3-, Xbox 360-, Nintendo DS- ja Wii-pelikonsoleille.

Online-peli

Funtactix lanseerasi Rango: The World -selainpelattavan Rango-virtuaalimaailman elokuvan julkaisupäivänä 4. maaliskuuta 2011.
Rinnemarjastaja

Levinneisyys

Rinnemarjastajaa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa Uuden-Guinean saarella. Lajin on raportoitu olevan harvinainen tai paikallisesti yleinen. Sen ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Maria Itävaltalainen (Unkari)

Maria Itävaltalainen (1505–1558) oli Habsburg-sukuun kuulunut prinsessa, josta tuli Ludvig II:n puolisona Unkarin, Böömin ja Kroatian kuningatar.
Hänen isänsä oli Burgundin arkkiherttua Filip Komea ja äitinsä Johanna, jota on kutsuttu Mielipuoleksi hermostollisten vaikeuksiensa takia. Filip kuoli vuonna 1506 ja Joanna oli kyvytön huolehtimaan lapsistaan, joten Maria ja hänen sisaruksensa kasvoivat tätinsä Margareeta Itävaltalaisen hovissa. Margaret toimi Alankomaiden käskynhaltijana Marian veljen Kaarlen nimissä.
Avioliitto oli osa Marian isoisän, Maksimilian I:n suunnitelmaa laajentaa Habsburgien vaikutusvaltaa Unkariin. Maria ja Ludvig vaihtoivat sormuksia jo yhdeksänvuotiaina näyttävissä kaksoishäissä Wienissä. Ludvig julistettiin täysi-ikäiseksi vuonna 1521, mutta teini-ikäinen kuningaspari keskittyi ilonpitoon valtiollisten asioiden sijaan. Ludvig sai surmansa sodassa ottomaneja vastaan vuonna 1526.
Leskeksi jäätyään Maria palasi Alankomaihin tätinsä Margaretin luo. Veljestä oli tullut täysi-ikäinen Kaarle V, mutta hänen valtakuntansa oli niin laaja että Margaret toimi edelleen hänen sijaisenaan Alankomaissa. Margaret kuoli vuonna 1530, ja Kaarle pyysi Mariaa ottamaan tämän tehtävän. Maria oli harkitsevainen, viisas ja pidetty hallitsija, jonka koettiin välittävän alamaistensa asioista. Kaarlen poika Filip II vietti muutamia vuosia hänen hovissaan, ja oli niin vaikuttunut, että noustuaan valtaan  hän pyysi Mariaa jatkamaan edelleen Alankomaiden käskynhaltijana.
Guillaume Rocquelin

Guillaume Rocquelin on ranskalainen Red Bullin Formula 1 -tallin insinööri. Rocquelin on työskennellyt Red Bullilla vuodesta 2006 lähtien David Coulthardin kisainsinöörinä jossa toimi vuoteen 2008 saakka. Kausilla 2009–2014 hän toimi Sebastian Vettelin kisainsinöörinä. Vuonna 2015 hänet ylennettiin tallin pääkilpainsinööriksi.
Lehtolampi (Parkano)

Maantietoa

Lammen pituus on 250 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 1,6 hehtaaria. Se sijaitsee suon keskellä 3,5 kilometriä kaakkoon Kuivasjärvestä ja puoli kilometriä Nivusjärvestä länteenpäin. Suon laidat ovat ojitettuja, mutta yksikään oja ei ole kaivettu lampeen asti. Lammesta yli vuotavat vedet imeytyvät kuitenkin ojiin, jotka virtaavat luoteessa sijaitsevaan Pitkäjärveen. Sieltä ne jatkavat Pitkäjärven laskuojaa myöten Vatajanjokeen ja Kuivasjärveen. Rantaviivan pituus on 550 metriä. Soiset rannat ovat autiot eikä lammen lähelle johda teitä.
Calle Andersson

Seuraura

Andersson on HC Luganon kasvatti. Hän pelasi myöhemmät juniorivuotensa kuitenkin lähinnä Ruotsissa. Andersson pelasi Malmö Redhawksin junioreissa, kunnes hän siirtyi 17-vuotiaana kaudeksi 2011–2012 Färjestads BK:hon. Andersson jakoi tehoilla 12+24=36 J20 SuperElitin puolustajien pistepörssin toisen sijan Brynäs IF:n Dennis Frölandin kanssa edellään vain Luleå HF:n Marcus Fagerudd. Huhtikuussa 2012 hän teki vuoden mittaisen Elitserien-sopimuksen Färjestadin kanssa. New York Rangers varasi Anderssonin neljännellä kierroksella 119. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2012. Samana kesänä hänet varasi myös SKA Pietari KHL:n varaustilaisuudessa. 
Kaudella 2012–2013 Andersson debytoi Elitserienissä, jossa tulokaskausi toi 34 runkosarjaottelussa tehot 1+1=2. Hän pelasi miesten pelejä myös yhdeksän ottelua lainalla sarjatasoa alempana Malmön HockeyAllsvenskan-joukkueessa. Andersson pelasi ison osan kaudestaan myös Färjestadin J20-junioreissa, joissa hän teki runkosarjassa yli piste per peli -tahdilla 22 ottelussa tehot 11+16=27. Andersson jakoi J20 SuperElitin puolustajien pistepörssin viidennen sijan AIK IF:n Jacob Spångbergin kanssa. Kevään 2013 pudotuspeleissä hänellä oli Frölundan paras teholukema (+4). Andersson voitti kauden päätteeksi J20 SuperElitin pronssia.
Kaudella 2013–2014 Andersson jatkoi uraansa vuoden mittaisella sopimuksella Malmö Redhawksin Allsvenskan-joukkueessa, jonka kanssa hän eteni Kvalserieniin saakka joukkueen jäätyä kuitenkin ilman sarjanousua. Kaudeksi 2014–2015 Andersson siirtyi Sveitsin National League A:n EV Zugiin. Hänellä oli Sveitsissä vietettyjen juniorivuosien ansiosta ns. Sveitsin pelaajalisenssi, joten hän ei vienyt paikkaa joukkueen ulkomaalaiskiintiöstä. Kesäkuussa 2014 Andersson teki tulokassopimuksen New York Rangersin kanssa, joten hän pelasi Zugissa lainalla seurasta. Kesken kauden, marraskuussa 2014 Andersson vaihtoi kuitenkin NLA-seuraa Zugista HC Luganoon. Hän teki runkosarjan aikana yhteensä tehot 6+14=20, joilla Andersson jakoi NLA:n puolustajien pistepörssin yhdeksännen sijan kolmen muun pelaajan kanssa.

Muuta

Anderssonin pikkuveli Rasmus pelaa OHL-joukkue Barrie Coltsissa. Veljesten isä Peter Andersson pelasi omalla urallaan NHL:ssä asti ja hän toimii nykyään HC Luganon apuvalmentajana.
Manipuli

Manipuli (lat. manipulus) oli Rooman tasavallan aikaan roomalaisen legioonan taktinen perusyksikkö, jonka roomalaiset ottivat käyttöön samnilaissotien (343–290 eaa) jälkeen.
Tasavallan aikainen legioona koostui 4 200 jalkaväki- ja 300 ratsumiehestä. Näistä 1 200 oli kevyen jalkaväen sotilaita eli velites-joukkoja. Legioonan päävoima oli kuitenkin tiiviissä muodostelmassa taistelevissa jalkaväen rivistöissä, jotka oli järjestetty kolmeen riviin. Ensimmäinen rivistö eli hastatis koostui nuorimmista ja kokemattomimmista miehistä, jotka kohtasivat vihollisen ensimmäisenä. Toinen rivistö oli principes, joka koostui 20–40-vuotiaista miehistä. Viimeinen rivistö oli triarii, johon kuului legioonan kokeneimpia sotilaita.
Kaksi ensimmäistä rivistöä eli hastatis ja principes koostuivat kumpikin 1 200 miehestä mutta triarii vain 600 miehestä. Kukin rivistö oli jaettu kymmeneen manipuliin, joten legioonassa oli yhteensä 30 manipulia.
Manipuli koostui 120–160 miehestä, jotka oli jaettu kahteen 60–80 miehen kenturiaan. Kutakin kenturiaa komensi kenturio, jonka lisäksi kussakin kenturiassa oli aliupseeri (optio), sotamerkinkantaja (signifer) ja vartiopäällikkö (tesserarius).
Manipuleihin jaettu legioona oli paljon joustavampi verrattuna helleeniseen falangiin, joka tarvitsi taistelukentäkseen tasaisen kentän. Manipulilegioona taas pystyi järjestäytymään nopeasti  epätasaisessakin maastossa.
Mariuksen uudistusten jälkeen manipulin korvasi suurempi taisteluyksikkö kohortti, joka oli taktisesti ja strategisesti vielä joustavampi kuin manipulit.
Georgi Dementjev

Georgi Petrovitš Dementjev (ven. Георгий Петрович Дементьев, 5. heinäkuuta 1898 Pietarhovi – 14. huhtikuuta 1969 Moskova) oli neuvostoliittolainen lintutieteilijä.
Dementjev ei koskaan saanut varsinaista biologin koulutusta. Hän toimi Mihail Menzbierin avustajana ja oppilaana, ja pääsi Moskovan yliopiston eläintieteelliseen museoon vuonna 1927 avustamaan Sergei Buturlinia tämän valmistellessa teostaan Polnyi opredelitel ptits SSSR (”Neuvostoliiton lintujen täydellinen käsikirja”, 1934-1941). Dementjev toimi museon lintukokoelmien kuraattorina vuosina 1932–1947, jolloin jälkeen hän siirtyi biologisen tiedekunnan alkionkehitysoppiosastolle. Hän organisoi uudelleen selkärankaisosaston lintutieteellisen laboratorion, ja jatkoi lintutieteen kuraattorina kuolemaansa saakka.
Dementjev tutki ennen kaikkea lintujen luokittelua ja lajistoa. Hän oli niin sanottu nojatuolitutkija, joka keskittyi teoreettisiin kysymyksiin. Jalohaukat olivat Dementjevin suosikkilintuja. Hän keräsi erinomaisen kokoelman niiden nahkoja ja kaikkea haukkametsästykseen liittyvää, myös kirjaston. Hän julkaisi kirjan omista ampuhaukoistaan. Kokoelma on talletettu Moskovan eläintieteelliseen museoon, missä osa siitä on pysyvästi näytteillä.
Dementjev ja Nikolai Gladkov toimittivat suurteoksen Ptitsy Sovetskogo Sojuza (”Neuvostoliiton linnut”) vuosina 1951–1954. Dementjev julkaisi lukuisia lintutieteellisiä artikkeleita, sekä osallistui useiden kirjojen kirjoittamiseen, muun muassa Guide to the Birds of the USSR (venäjäksi) (1948), Bird and Mammal Migrations ja About the Mongolian saker and about the taxonomic position of the Altai gyrfalcon ([venäjäksi), yhdessä A. Shagdarsurenin kanssa, 1964.
Fort Waynen vanha kaupungintalo

Fort Waynen vanha kaupungintalo (engl. Fort Wayne Old City Hall Building) on Fort Waynen kaupungin entinen kaupungintalo, joka toimii nykyään museona. Rakennus on rakennettu paikallisesta hiekkakivestä. Rakennus avattiin kaupungintaloksi vuonna 1893 ja rakennus toimi virastokäytössä vuoteen 1971 asti. Rakennus otettiin National Register of Historic Places -rekisteriin vuonna 1973. Rakennus sijaitsee E Berryn kadulla Fort Waynen kaupungissa Indianan osvaltiossa Amerikan Yhdysvalloissa.
Transcendence (albumi)

Taustaa

Tammikuussa 2016 Townsend ilmoitti tulevan studioalbumin nauhoitusten alkavan 27. maaliskuuta Vancouverissa, Kanadassa. 19. maaliskuuta 2016 Townsend julkaisi Twitter-tilillä viestin, jossa hän valotti albumin teeman olevan nykyaikaisesta, kaoottisesta ajanjaksosta selviämisestä sekä itsensä ja omien pelkojensa ylittämisestä. Toukokuun puolen välin tienoilla albumin julkaisupäivämääräksi kerrottiin 2. syyskuuta, mikä siirtyi myöhemmin viikolla. Samalla julkistettiin albumin kansitaide, jonka toteutti aiemminkin Townsendin kanssa työskennellyt Anthony Clarkson.
Olavi Lähteenmäki

Frans Olavi Lähteenmäki (13. heinäkuuta 1909 Turku – 22. kesäkuuta 2006) oli suomalainen pappi ja poliitikko. Hän toimi kokoomuksen kansanedustajana Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä vuosina 1958–1975.

Henkilöhistoria

Lähteenmäen vanhemmat olivat maanviljelijä Frans Oskar Lähteenmäki ja Matilda Maria Ristimäki. Lähteenmäki kävi keskikoulun Loimaalla ja valmistui ylioppilaaksi Turun suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1929. Hän opiskeli Helsingin yliopiston teologisessa tiedekunnassa ja osallistui aktiivisesti ylioppilaselämään ollen muun muassa Varsinaissuomalaisen osakunnan kuraattori 1934–1936 ja ylioppilaskunnan puheenjohtaja vuonna 1936. Opiskeluaikanaan Lähteenmäki liittyi myös Akateemiseen Karjala-Seuraan ja vaikutti seuran toiminnassa sen lakkauttamiseen saakka.
Lähteenmäki suoritti teologian erotutkinnon 1934. Hänet vihittiin papiksi vuonna 1936. Pastoraalitutkinnon Lähteenmäki suoritti vuonna 1943. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1945 ja maisteriksi 1950 sekä teologian kandidaatiksi ja lisensiaatiksi 1948. Vuonna 1955 Lähteenmäki väitteli teologian tohtoriksi. Lähteenmäki työskenteli vuonna 1936 ylimääräisenä pappina Helsingin Sörnäisten suomalaisessa seurakunnassa, vuosina 1936–1945 Suomen pyhäkouluyhdistyksen pääsihteerinä ja 1943–1953 Töölön seurakunnan apulaisena. Vuosina 1948–1949 hän oli Helsingin opettajakorkeakoulun uskonnonopettaja ja vuosina 1949–1953 uskonnon lehtori. Vuosina 1953–1972 Lähteenmäki toimi Turun opettajakorkeakoulun rehtorina ja kasvatusopin sekä etiikan opettajana. Vuonna 1968 hänelle myönnettiin professorin arvonimi. Lähteenmäki oli Pyhäkoululehden päätoimittaja 1936–1945 ja Vartijan toimitussihteeri 1940–1945.
Eduskuntaan Lähteenmäki valittiin vuoden 1958 vaaleissa. Hän johti kokoomuksen eduskuntaryhmää vuosina 1966–1971 ja oli vuosina 1970–1975 eduskunnan toinen varapuhemies.
Lähteenmäki oli naimisissa Kaarina Mirjam Ilona Pietilän kanssa vuosina 1936–1989. Avioliitto päättyi vaimon kuolemaan. Vuodesta 1991 Lähteenmäen puoliso oli Sirkka Helena Sonck. Lähteenmäellä oli neljä vuosina 1939–1948 syntynyttä tytärtä.
Jelena Serova

Yksityiselämä

Serova on naimisissa kosmonautti Mark Serovin kanssa. Heillä on yksi tytär. Serova oli yksi neljästä kosmonautista, jotka valittiin kantamaan venäjän lippua Sotšin talviolympialaisissa 2014.
Vuonna 2001 hän valmistui Moskovan ilmailuinstituutista insinööriksi ja vuonna 2003 MSUIECS:sta ekonomistiksi.
HMS Ardent (1913)

Palvelus

Alus liitettiin palvelukseen otettaessa 4. hävittäjälaivueeseen, jonka mukana se palveli ensimmäisessä maailmansodassa Suuressa laivastossa. Saksan keisarikunnan laivaston taistelulaiva SMS Westfalenin apuaseiden tuli upotti aluksen Skagerrakin taistelussa 1. kesäkuuta 1916.
Ermal Meta

Biografia

Ermal Meta syntyi Fierissä, Albaniassa ja muutti 13-vuotiaana Bariin, Mezzogiornoon yhdessä perheensä kanssa. Meta esiintyi ensimmäisen kerran kitaristina osana italialaista Ameba4 -yhtyettä, joka kilpaili vuoden 2006 San Remon musiikkifestivaalien nuorten kategoriassa kappaleella "Rido... forse mi sbaglio". 
Vuonna 2007 Ermalista tuli La Fame di Camilla -yhtyeen keulamies, päälaulaja ja -lauluntekijä. Vuonna 2009 Universal Music Group julkaisi yhtyeen debyyttialbumin nimeltä La Fame di Camilla. Myöhemmin bändi julkaisi albuminsa nimeltä Buio e luce ja samannimisen kappaleen joka kilpaili vuoden 2010 San Remon musikkifestivaalien nuorten kategoriassa, sekä albumin nimeltä L'attesa (2012). Bändi hajosi vuonna 2013.
Meta aloitti soolouransa sen jälkeen kun hän oli kirjoittanut kappaleita lukuisille italialaisille artisteille kuten Marco Mengonille, Emma Marronelle, Chiara Galiazzolle, Annalisa Scarronelle, Patty Pravolle sekä Lorenzo Fragolalle. Heinäkuussa 2013 hän esiintyi featuring-artistina Patty Pravon singlellä nimeltä "Non mi interessa".  Vuonna 2014 hän osallistui italialaisen tv-sarjan nimeltä Braccialetti rossi musiikin tekemiseen, esittäen kappaleen nimeltä "Tutto si muove". Vuonna 2016 Meta osallistui 66. San Remon musiikkifestivaaleihin kappaleella "Odio le favole" sijoittuen kolmanneksi nuorten kategoriassa. "Odio le favole" oli osa hänen debyyttialbumia nimeltä "Umano". Hän palasi kilpailuun vuonna 2017 kappaleella "Vietato morire" kilpaillen ensi kertaa "Big Artists" -kategoriassa. Kilpailun kolmannessa jaksossa hän esitti cover-version Domenico Modugnon kappaleesta "Amara terra mia" saaden "Best Cover Performance" -palkinnon. Meta sijoittui kilpailussa kolmanneksi ja sai kriitikoiden "Mia Martini" -palkinnon. Hänen toinen albuminsa nimeltä Vietato morire julkaistiin 10. helmikuuta 2017. Albumi sisältää dueton italialaisen laulaja-lauluntekijän Elisa Toffolin kanssa.
Maaliskuussa 2017 Meta valittiin tuomariksi italialaisen talentkilpailun nimeltä Amici di Maria De Filippi 16. tuotantokaudelle.
11. helmikuuta 2018 Meta yhdessä Fabrizio Moron kanssa voittivat San Remon "Big Artists" -kategorian kappaleella "Non mi avete fatto niente" ja näin edustivat Italiaa vuoden 2018 Euroviisuissa.
Johan Junnelius

Johan Junnelius (1694 Tervola – 10. kesäkuuta 1755 Oulu) oli pohjoissuomalainen pappi, joka toimi kirkkoherrana sekä Koutokeinossa että Oulussa. Junnelius uudisti kristinuskon opetusta Ylä-Lapin alueella, joka oli Ruotsin vallan alaisuudessa.

Henkilötiedot

Johan Mattsinpoika Junneliuksen nimen kirjoitusasu vaihtelee, etunimenä on eri aikalaiskirjoituksissa mm. Johan, Johannes sekä Johannis Ostrobotniensis. Sukunimestä käytetty versioita Junna, Junelius, Junnelius ja Junttila.
Junnelius valmistui ylioppilaaksi Turussa 1715 ja siirtyi samana vuonna opiskelemaan Uppsalan yliopistoon teologiseen tiedekuntaan.
Junnelius avioitui Brita Isakintytär Tornbergin (1707-1768) kanssa. Perheeseen syntyi 10 lasta. Viimeisen leposijan Junnelius sain Oulunsalossa: Oulunsalon kirkon kirkkosalin seinässä on hautausmaalta 1960-luvulla löydetty, 1800-luvulla kaiverrettu, hautaristin laatta, jonka latinankielinen teksti suomennettuna kuuluu: "Tähän hautauurnaan on kätketty Oulun entisen kirkkoherran, hyvin kunnianarvoisan ja kuuluisan Johan Junneliuksen tomumaja".

Kirkkoherrana Pohjoiskalotissa

Ensimmäisessä pappisvirassaan Junnelius toimi kirkkoherrana Kautokeinossa 1719-1745 (nykyisin Norjan puolella). Seurakunnan alaisuuteen kuului mm. Aviovaaran, Kautokeinon, Utsjoen, Jukkasjärven ja Enontekiön seurakunnat. Enontekiöltä Johan hoiti virkaansa viimeiset kolme vuotta ennen Ouluun siirtymistä.
Johan Junnelius uudisti kristinuskon opetusta Ruotsille kuuluneella Ylä-Lapin alueella. Hän teki useita esityksiä Härnösandin hiippakunnalle 1740-1746. Esityksessä hän painotti, että kristinuskon opettajien tulee osata Ruotsin ja Lapin kieltä. Hänen esityksestään aloitettiinkin kristinuskon opettajien saamen kielen koulutus.
Johan Junnelius oli Kautokeinon kirkkoherrana kauemmin kuin kukaan muu, ja anoi vuonna 1741 siirtoa Ylitorniolle. Viranhakemustaan hän perusteli mm. edeltäjänsä Anders Tornensiksen kurjalla kohtalolla. Kirjeessä tuomiokapitulille Junnelius kirjoitti ”En halua lapsilleni samaa kohtaloa, kuin edeltäjäni Andersin lapset kokivat. He muuttuivat tavoiltaan lappalaisiksi ja elivät mitä kurjimmassa köyhyydessä ja halveksunnan alaisuudessa”. Junnelius ei saanut virkaa, mutta neljä vuotta myöhemmin 1744 hänet nimitettiin Oulun kirkkoherraksi.

Kirkkoherrana Oulussa

Johan Junnelius ei ollut lainkaan ehdolla Oulun seurakunnan kirkkoherran vaaleissa vuonna 1745. Virkaan hänet nimitti kuningas Aadolf Fredrik. Hän vaikutti muun muassa Oulun kirkon uudisrakentamiseen. Muhoksen ja Oulunsalon miehet kokoontuivat vuonna 1750 pohtimaan uuden kirkon rakentamissuunnitelmia. Kirkkoherra Junnelius ehdotti tuolloin, että seurakunta tarvitsisi uuden ja tilavamman kirkon. Kivisen kirkon rakentaminen aloitettiin kuusitoista vuotta Junneliuksen kuoleman jälkeen. Se tuhoutui Oulun palossa 1822, mutta sen seinien varaan rakennettiin nykyinen Oulun tuomiokirkko.
Anna-Maria Helsing

Anna-Maria Helsing (s. 17. lokakuuta 1971 Södertälje, Ruotsi) on suomalainen kapellimestari. Hän on kotoisin Uudenkaarlepyyn Munsalasta. Helsing toimi Oulu Sinfonian taiteellisena johtajana 2010–2013. Hän on johtanut lähes kaikkia suuria suomalaisia orkestereita. Helsing on ensimmäinen suuren ammattisinfoniaorkesterin johdettavakseen saanut nainen Suomessa.
Helsing aloitti musiikkiopinnot Pietarsaaren konservatoriossa ja suoritti siellä 1992 viulunsoitonopettajan tutkinnon ja 1996 täydennystutkinnon. Hän suoritti diplomitutkinnon Puolassa Bydgoszczin musiikkiakatemiassa keväällä 2000 kunniamaininnalla. Syksystä 2004 hän opiskeli Sibelius-Akatemian kapellimestariluokalla ja suoritti syyskuussa 2007 Oulu Sinfonian vierailevana kapellimestarina orkesterijohdon A-tutkinnon erinomaisin arvosanoin. Hän on osallistunut kansainvälisiin viulukilpailuihin, ja 1999 hän voitti ensimmäisen palkinnon 1900-luvun musiikin kilpailussa nuorille muusikoille Varsovassa. Hän toimii viulunsoitonopettajana Svenska Yrkeshögskolassa.
Matti Suuronen

Matti Suuronen (14. kesäkuuta 1933 Lammi – 16. huhtikuuta 2013 Espoo) oli suomalainen arkkitehti. Hänen kansainvälisestikin tunnettu työnsä on lujitemuovista valmistettu Futuro-talosarja.
Suuronen valmistui Teknillisestä Korkeakoulusta 1961 ja perusti pian oman toimiston, Casa Finlandian, jossa oli enimmillään 12 työntekijää. Hän suunnitteli Gulfin huoltamoita, kioskeja, omakoti- ja rivitaloja ja myös julkisia rakennuksia. 
Futuron herättämän kansainvälisen kiinnostuksen imussa Polykem Oy lanseerasi kokonaisen sarjan Matti Suurosen suunnittelemia muovirakennuksia. Tähän Casa Finlandia -sarjaan kuuluivat huoltoasema CF-100/200 (1969), kioski CF-10 (1970) sekä asuin- tai liikerakennus Venturo (1971). Casa Finlandia -tuotteiden yhteisenä nimittäjänä oli ajatus tehdä sarjavalmisteisia, kestäviä, helposti kuljetettavia ja pystytettäviä rakennuksia. Numerot CF-sarjan rakennusten nimissä viittaavat sisätilojen neliömääriin.  
Säilyneitä Casa Finlandia -sarjan huoltoasemarakennuksia on nykyisin ainakin Vantaan Simonkylästä sekä St1-asema Lempäälästä Helsingintien (tie 130) varrelta. 
Suurosen puoliso oli pianisti Sirkku Suuronen, ja heillä oli kolme lasta.
Micheline Presle

Micheline Presle (s. 22. elokuuta 1922) on ranskalainen näyttelijä. Hän syntyi Pariisissa ja teki ensiesiintymisensä elokuvassa jo vuonna 1937. Hän voitti vuonna 1938 lupaavimman nuoren näyttelijättären Suzanne Bianchetti -palkinnon. 
Presle saavutti nopeasti suosiota Euroopassa rooleillaan sellaisissa elokuvissa kuin Paholainen ruumiissa (1946). Hän eteni Hollywoodiin ja teki uransa aikana lukuisia merkittäviä esiintymisiä sekä ranskan- että englanninkielisissä elokuvissa. Jälkimmäisistä esimerkki oli rooli elokuvassa Takaa-ajettuna (1963).
Yhdysvalloissa työskennellessään näyttelijätär on käyttänyt nimeä Prelle. Hän oli vuonna 1990 ehdolla parhaan naissivuosan César-palkinnon saajaksi ja voitti vuonna 2004 kunnia-Césarin.