google/wiki40b huggingface dataset:
Työnjohto-oikeus

Työnjohto-oikeus eli direktio-oikeus on työnantajalle työlain takaama oikeus johtaa työtä ja antaa työnjohdollisia ohjeita ja määräyksiä työntekijöille: työnantaja päättää mitä, miten, missä, mihin aikaan ja ketkä työtä tekevät. Toisaalta työntekijä, työsopimuksen toinen osapuoli, joka sitoutuu tekemään työtä toiselle osapuolelle, työnantajalle, tämän johdon ja valvonnan alaisena, sovittua (tyypillisesti rahallista) korvausta vastaan kuuliaisesti (nk. kuuliaisuusvelvoite, Työsopimuslaki 3:1§).
Direktiovallan rajoja ei ole missään kirjallisessa oikeuslähteessä tarkkaan määritelty, mistä on seurauksena tietty rajojen epämääräisyys ja vaihtelevuus. Työnjohtovallan laajuus ratkaistaan aina tapauskohtaisesti ja luonteeltaan sopimuksenvaraisena asiana siitä voidaan niin laajentavasti kuin rajoittavastikin sopia muun muassa työsopimuksella tai työehtosopimuksella (TES). Työtehtävän kannalta tarpeelliset, vähäiset muutokset työsopimuksen rajoissa ovat sallittuja. Työnantajan työnjohtovaltansa rajoissa antama määräys tulee voimaan heti, jos työnantajalla on oikeus yksipuolisesti muuttaa työsuhteen ehtoa.

Direktio-oikeuden rajoitukset

Työnantajan direktio-oikeuden puitteissa annettujen määräysten tulee olla asiallisia, johdonmukaisia, objektiivisesti arvioiden kohtuullisia ja kohdella työntekijöitä tasapuolisesti. Työnantajan tulee ottaa huomioon kunkin työntekijän fyysiset ja ammatilliset edellytykset suoriutua annettavasta työtehtävästä käyttäessään työnjohto-oikeuttaan. Toisaalta työntekijän kieltäytymistä on säännelty laissa: työntekijä voi pidättäytyä työstä vain erityisin perustein; esimerkiksi työntekijällä on oikeus pidättäytyä työstä, jota hän pitää vaarallisena omalle tai muiden työntekijöiden hengelle tai terveydelle. Työnantaja ei saa direktio-oikeutensa perusteella olennaisesti muuttaa työsuhteen ehtoja, mutta toisaalta oikeutta muuttaa työsuhteen ehtoja sopimuksen sisällä. Mikäli työsopimus on väljä, eikä työsuhteen ehtoja ole tarkasti määritelty, direktion perusteella voidaan tehdä suuriakin muutoksia työsopimuksen ehtoihin. Kuitenkin sopimuksen ehdoksi voi muodostua myös työnantajan ja työntekijän välillä pitkään noudatettu vakiintunut käytäntö.
Toisaalta työoikeudellisessa kirjallisuudessa on luotu ristiriitatilanteissa tapahtuvaa normivalintaa varten tietty teoreettinen normien etusijajärjestys, jossa työnantajan yksipuoliset käskyt ja määräysvalta sijoittuvat hierarkian alimmalle portaalle. Mikäli samaan tilanteeseen tai asiaan nähden on pätevästi voimassa useita erisisältöisiä normeja, tulevat aina lain- tai työehtosopimuksen tasoiset säännökset sovellettaviksi ennen työnantajan käskyjä. Jopa vakiintuneet tavanomaisen oikeuden (ns. tapaoikeus) normit ovat niiden edellä.

Tulkintaetuoikeus

Oikeuskirjallisuudessa on katsottu, että työsopimuksen ehtojen muuttamisen muotona voidaan pitää myös työnantajan tulkintaetuoikeutensa nojalla antamia määräyksiä työsuhteen ehdon tulkinnasta.
Ro-20 (1920)

Palvelus

Alus nimettiin 1. marraskuuta 1924 Ro-20:ksi. Se poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1934.
Lambretta (skootteri)

Ominaisuudet

Lambretta eroaa aikalaisestaan ja pahimmasta kilpailijastaan Vespasta monissa perusratkaisuissaan, vaikka molemmat luetaan klassisiin peltiskoottereihin . Lambrettassa käytetään moottoripyöristä tuttua putkirunkoa ja toisiovedossa ketjuja, toisin kuin Vespassa, jossa on automainen itsekantava monokokki  ja suoraveto. Lambrettan moottori on suoraan istuimen alla, kun taas Vespassa se sijaitsee epäkeskosti oikeassa sivuposkessa. Parhaita Lambrettoja pidettiin Vespaa urheilullisempana vaihtoehtona , mutta usein luotettavuuden kustannuksella.

Mallit

Innocentin valmistamiin Lambrettoihin kuuluvat muun muassa katetut mallisarjat Li 125 ja 150, TV 175 ja SX 200. Innocenti aloitti kuitenkin paljailla Lambretta-malleilla, joissa tekniikka oli näkyvissä. Näihin lukeutuvat muun muassa varhaistuotannon alkupään sarjat A, B, C, D, E, F, sekä myöhemmät 50–75-kuutioiset Luna, Vega ja Cometa. Viimeinen italialaisvalmisteinen malli oli 1969 esitelty GP 200 (DL 200) .

Lisenssivalmistajat

Lambrettoja tehtiin Innocentin valtuuttamana lisenssivalmistajalla Espanjassa 1952–1989 - kauan emoyhtiön sulkemisen jälkeen. Valmistajana toimi Lambretta Locomociones SA Eibarissa, mutta pian yhtiö ryhtyi käyttämään tuotantonimeä Serveta. Serveta valmisti Li 150 Series II ja SX 200 -malleja (nimellä Jet 200). 
Ensimmäinen intialainen lisenssivalmistaja oli API (Auto Products of India), joka aloitti tuotannon ainoastaan kotimarkkinoille tarkoitetulla, Euroopassa vanhentuneella D-mallilla. Myöhemmin API jatkoi Li-malliin perustuvilla tuotteilla, jotka kantoivat nimeä Lamby Polo, koska oikeudet Lambretta-nimeen olivat SIL:llä. 
SIL (Scooters India Ltd.) osti Innocentilta muotit ja työkalut 1970-luvun alussa ja aloitti GP 200 -mallin valmistamisen Intiassa vuosikymmenen puolivälissä. GP-mallin valmistus maassa jatkui 2000-luvun vaihteeseen saakka.

Jälkimaine

Nykyään Lambrettan skootterit ovat arvostettuja keräilykohteita ja eräille skootterismin kulttiesineitä . Merkin ympärille on kehittynyt vilkas kerhotoiminta ja entisöintiharrastus.

Lambretta populaarikulttuurissa

Maineensa huipulla 1960–luvun alussa Lambretta oli modien suosima kulkuneuvo. Quadrophenia-elokuvan pääosan esittäjä Jimmy (Phil Daniels) ajoi Lambrettalla .
Bas Dost

Seurajoukkueura

Dost aloitti uransa vuonna 2007 Alankomaiden toiseksi korkeimman sarjatason FC Emmenissä, jota hän edusti vuodet 2007–2008 pelaten 23 ottelua, joissa syntyi kuusi maalia. Yhdessä vaiheessa Dost oli siirtymässä Veikkausliigan RoPS:iin, jossa oli valmentajana Emmenissäkin toiminut Tom Saintfiet. Siirto kuitenkin kaatui siihen, ettei RoPS halunnut pelaajaa.
Heinäkuussa 2008 Dost siirtyi Eredivisien Heracles Almeloon. Hän teki pääsarjadebyyttinsä elokuussa 2008 Feyenoordia vastaan ja avausmaali syntyi jo seuraavassa kuussa SC Heerenveenin verkkoon. Dost pelasi Heraclesin paidassa kahden kauden aikana 63 ottelua, joissa hän löysi maaliverkon 18 kertaa.
Kesän 2010 siirtoikkunassa Dost siirtyi SC Heerenveeniin, joka sekin pelasi maan korkeimmalla sarjatasolla Eredivisiessä. Debyytti Heerenveenin paidassa tapahtui elokuussa 2010 PSV Eindhovenia vastaan ja avausmaali tuli vielä samassa kuussa NAC Bredaa vastaan. Tuossa ottelussa Dost onnistui kahdesti. Ensimmäisellä kaudellaan hän teki 32 pelissä 13 maalia ollen seuran kauden paras maalintekijä. Seuraava kausi eli kausi 2011–2012 oli Dostin uran paras. Hän teki 34 ottelussa 32 maalia ja voitti näin ollen Eredivisien maalikuninkuuden. Dost teki kolmessa ottelussa kauden aikana kolme maalia tai enemmän ja joulukuussa 2011 hän viimeisteli joukkueensa kaikki maalit 0-5-voitossa SBV Excelsioria vastaan.
Kesän 2012 siirtoikkunassa Dost vaihtoi seuraa. Hän siirtyi Saksan Bundesliigan VfL Wolfsburgiin. Debyytti Bundesliigassa tapahtui elokuussa 2012 VfB Stuttgartia vastaan. Tuossa ottelussa Dost iski myös avausmaalinsa Bundesliigassa. Ensimmäisellä kaudellaan Dost teki 28 ottelussa kahdeksan osumaa. Toisella kaudellaan eli kaudella 2013–2014 Dost pelasi vain 13 ottelua onnistuen maalinteossa neljästi. Tammikuussa 2015 Dostista tuli ensimmäinen pelaaja yli 100 otteluun, joka onnistui kahdesti Bayern Müncheniä vastaan, kun Wolfsburg voitti hallitsevan mestarin peräti 4-1. Saman vuoden helmikuussa Dost teki neljä osumaa Wolfsburgin voitettua Bayer Leverkusenin 5-4. Dostin ura Wolfsburgissa päättyi vuonna 2016.
Kaudeksi 2016–2017 Dost siirtyi nykyiseen seuraansa Sporting Lissaboniin.

Maajoukkueura

Dost on pelannut sekä Alankomaiden alle 20- että alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Alle 20-vuotiaissa hän pelasi vuonna 2009 neljä ottelua tekemättä maaleja ja alle 21-vuotiassa vuosina 2009-2011 kymmenen ottelua tehden viisi maalia. Elokuussa 2012 Alankomaiden jalkapallomaajoukkueen silloinen päävalmentaja Louis van Gaal kutsui Dostin mukaan harjoitusotteluun Belgiaa vastaan. Dost ei kuitenkaan debytoinut ottelussa. Hän debytoi maajoukkueessa maaliskuussa 2015 EM-karsintaottelussa Turkkia vastaan.
Akureyrin yliopisto

Akureyrin yliopisto (isl. Háskólinn á Akureyri) on islantilainen oppilaitos, joka on perustettu 5. syyskuuta 1987.
Yliopisto sijaitsee Akureyrin kaupungissa Pohjois-Islannissa. Se on laajentunut varsinkin viime vuosina, kun sinne on perustettu uusia tiedekuntia. Syksyllä 2006 yliopistossa oli 1 486 opiskelijaa. Toistaiseksi yliopistosta on valmistunut alemman B. C., B. A. ja B. Ed. -tutkinnon sekä ylemmän M. C. ja M. A. -maisteritutkinnon suorittaneita. Tohtoreita ei ole vielä valmistunut.
Vaijeri

Vaijeri (< engl. wire 'metallilanka') on metallilangoista, useimmiten teräslangoista kierretty köysi. Vaijereita käytetään lukuisissa sovelluksissa, muun muassa sähköjohtoina, vinssien vetoköysinä, hissien ja nostureiden nostoköysinä sekä mastojen, riippusiltojen ja muiden rakenteiden tukiköysinä.
Lankojen määrä ja halkaisija määrittävät vaijerin ominaisuuksia. Paksummat langat antavat vaijerille korroosion- ja kulutuksenkestävyyttä ja ohuemmat langat tekevät vaijerista notkeamman ja helpomman käsitellä. Vaijeri päättyy usein koussin suojaamaan silmukkaan tai vaijerin kiristys- ja lukitusmekanismiin.
Embassy Hill

Historia

Tallin historia alkoi vuonna 1972, kun vaikeista ja kohtalaisista kausista kärsinyt Graham Hill perusti omaa nimeään kantavan tallin Formula 2 -sarjaan. Brabham valmisti autot ja sponsorina toimi Jägermeister. 
Kaudella 1973 Hill ilmoitti tallinsa Formula 1 -sarjaan, hankki sponsoriksi Embassy-savukefirman ja ajoi itse Shadow-tallin autolla kahdessatoista kilpailussa, joista hän menestyi parhaiten Belgian GP:ssa ollen yhdeksäs.
Kausi 1974 toi mukanaan tallille Lolan valmistamat autot. Hill myös palkkasi talliinsa muita kuljettajia itsensä lisäksi. Guy Edwards ajoi kymmenessä kilpailussa ollen parhaimmillaan seitsemäs Ruotsin GP:ssa, jossa Hill oli kuudes. Saksalainen Rolf Stommelen ajoi kauden neljässä viimeisessä kilpailussa, joissa hän oli parhaimmillaan 11. sijalla. Myös Peter Gethin ajoi yhdessä kilpailussa, jossa hän keskeytti.
Kaudeksi 1975 talli kehitti Lolan autosta oman GH1-mallin, jolla Tony Brise ja Alan Jones saavuttivat kolme MM-pistettä. Tallin hyvät tulevaisuuden näkymät romuttuivat kuitenkin marraskuussa 1975, kun tallin väki oli palaamassa Ranskasta ajetuista testeistä ja Hillin ohjaama lentokone putosi sumuisella säällä maahan Lontoon lähellä. Kaikki koneessa olleet kuolivat, mukaan lukien Hill ja Brise.
Ympäristötoksikologia

Ympäristötoksikologia on tieteenala, joka tutkii aineiden kemiallisia, biologisia ja fysikaalisia vaikutuksia eläviin organismeihin. Ympäristötoksikologian eräs tieteenhaara on ekotoksikologia, joka tutkii haitallisten aineiden vaikutuksia populaatioihin ja ekosysteemeihin. Rachel Carsonia voidaan pitää ympäristötoksikologian perustajana. Hän käsitteli vuonna 1962 kirjassaan Silent Spring DDT:n liikakäytön vaikutuksia.
Hans Selo

Hans Selo (oik. Hans Selonen, 2. marraskuuta 1945 Helsinki – 14. tammikuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen Helsingissä asunut kirjailija, joka nousi hetkessä kuuluisaksi vuonna 1970 J. H. Erkon palkinnon saaneella esikoisteoksellaan Diiva. Siinä Selo käytti omaperäistä koukerokieltä ja tajunnanvirtatekniikkaa. 
Helsingin Sanomissa oman konsernin palkinnolla huomioitu teos sai paljon palstatilaa, kuten Harry Forsblomin kahdeksan palstan levyisen arvostelun, jossa esikoisromaania kuvattiin ”meteoriksi vieraalta planeetalta”. Paria kuukautta myöhemmin samassa lehdessä Pentti Holappa piti Diivaa taitavasti sommiteltuna, vauhdikkaana ja paikoin kauniina. Molempien arvioijien mukaan Selon tyyli oli velkaa Marcel Proustille ja varsinkin Claude Simonille.
Keikarimaisesti pukeutunut Selo oli värikäs henkilö, joka 1970-luvulla oli paljon esillä aikakauslehdissä, skandaalilehdistössä jopa tekaistuine polttoitsemurhineen. Hän kuului näyttelijä Ella Erosen tuttavapiiriin. Aloha!-lehden haastattelussa 1985 Selo kertoi Diiva-kohun jälkimainingeissa saaneensa suuria palkkioita eri medioiden haastatteluista.
Selon toinen teos Pilvihipiäinen ilmestyi 15 vuotta esikoisteosta myöhemmin, vuonna 1985. Siitäkin Harry Forsblom kirjoitti puolen sivun laajuisen arvostelun Helsingin Sanomiin. Kirjan piti olla trilogian aloitusosa, mutta jäi Selon viimeiseksi teokseksi.
Vlado Ilievski

Ura

Ilievski aloitti koripallon KK Nemetali Strumican juniorijoukkeissa, joista hän nousi edustusjoukkueeseen jo kaudella 1995–1996. Kauden 1997–1998 Ilievski pelasi lukiokoripalloa Connecticutissa, mutta palasi seuraavaksi kaudeksi Eurooppaan, jossa hän siirtyi KK Partizaniin. Hän pelasi seurassa kaksi ja puoli kautta, ja siirtyi joulukuussa 2000 turkkilaiseen Antbirlik Antalyaan. Antalyassa Ilievski teki 16,4 pistettä ottelua kohden ja siirtyi seuraavaksi kaudeksi KK Union Olimpijaan, jossa hän vietti kaksi kautta. 
Vuonna 2003 hän liittyi FC Barcelonan joukkueeseen, jossa hän voitti Espanjan-mestaruuden. Kahden kauden jälkeen Ilievski vaihtoi seuraa italialaiseen Pallacanestro Virtus Romaan, josta hän siirtyi tammikuussa 2007 Virtus Bolognaan. Kauden 2007–2008 Ilievski pelasi Mens Sana Basketissa, jonka jälkeen hän siirtyi takaisin Union Olimpijaan. Tammikuussa 2009 hän siirtyi loppukaudeksi Saski Baskoniaan, josta hän palasi jälleen Union Olimpijaan. Ilievski edusti seuraa vuoteen 2011 asti, jonka jälkeen hän liittyi Anadolu Efesiin.
Eeva Sederholm

Eeva Sederholm (s. 1978) on suomalainen toimittaja ja Etelä-Karjalan maakuntalehden Etelä-Saimaan vastaava päätoimittaja huhtikuusta 2016 alkaen.
Sederholm on työskennellyt Etelä-Saimaassa vuodesta 2004 alkaen ja toiminut myös lehden uutispäällikkönä ja toimituksen päällikkönä. Hänestä tuli lehden vastaava päätoimittaja Pekka Lakan siirtyessä lehteä julkaisevan Kaakon Viestinnän sisältöjohtaksi. Sederholm on työskennellyt toimittajana myös Suomen Tietotoimistossa ja Iltalehdessä.
Sederholm on koulutukseltaan filosofian maisteri Jyväskylän yliopistosta pääaineenaan journalistiikka.
José Javier Barkero

Ura

Barkero on Real Sociedadin junioriakatemian kasvatteja ja ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa hän teki kaudella 1998–1999. Hän pelasi Real Sociedadissa yhteensä kuusi kautta vuosina 1998–2006 aikana. Kaudet 2000–2001 ja 2001–2002 hän pelasi lainalla Toulousen ja Eibarin riveissä.
Vuonna 2006 Barkero siirtyi Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelanneeseen Albaceteen. Hän pelasi joukkueessa yhteensä kahden kauden ajan ja oli yksi kiistattomia avainpelaajia.
Numancian kiinnitettyä huomionsa Barkeroon hän siirtyi joukkueeseen heinäkuussa 2008. Ensimmäisen kauden aikana Numanciassa Barkero teki muun muassa upean kaukolaukausmaalin hallitsevaa mestarijoukkue Real Madridia vastaan.
Kesällä 2011 Barkero teki kaksivuotisen sopimuksen Levanten kanssa.
AberMUD

AberMUD on ensimmäinen laajempaa suosiota saanut MUD-pelien lajityyppi. Alkuperäisen AberMUDin kirjoitti pääasiassa Alan Cox (myöhemmin merkittävä Linux-kehittäjä) Honeywell L66 -suurtietokoneelle Walesin yliopistolla, Aberystwythissa vuonna 1987. Peli julkaistiin yleiseen levitykseen seuraavana vuonna, ja se on sittemmin inspiroinut ainakin DikuMUDia ja LPMudia sekä luultavasti myös jossain määrin TinyMUDia.
AberMUDeja ei ole verkossa enää kovinkaan paljoa. Olemassa olevista peleistä suurin osa perustuu Aberin Dirt-muunnelmaan.
H. H. Holmes

Herman Webster Mudgett (16. toukokuuta 1861 – 7. toukokuuta 1896), joka tunnetaan paremmin nimellä Dr. Henry Howard Holmes, oli yhdysvaltalainen sarjamurhaaja. Holmes rakennutti Chicagon vuoden 1893 maailmannäyttelyalueen läheisyyteen hotellin jossa oli kaasukammioita, holveja ja salaovia. Hotellissa hän murhasi uhrinsa, joita arvioiden mukaan saattoi olla jopa satoja. Holmes tunnusti 27 murhaa joista vain yhdeksän on voitu todentaa.
Holmes oli ammatiltaan lääkäri, ja hän muun muassa myi puhdistamiaan uhriensa luurankoja lääketieteellisiin oppilaitoksiin.
Rangaistuksena murhista H. H. Holmes hirtettiin 7. toukokuuta 1896. Hänen niskansa ei katkennut ja hän kärsi hitaan kuoleman: hänet julistettiin kuolleeksi vasta 20 minuuttia luukun aukaisemisesta. Holmes pelkäsi, että hänen ruumiinsa leikeltäisiin kuoleman jälkeen tutkimustarkoituksessa, joten hän oli esittänyt viimeisenä toiveenaan, että hänet haudattaisiin betoniin valettuna. Pyyntöön suostuttiin: Holmesin arkku ja hauta täytettiin betonilla.
3JS

3JS on hollantilainen yhtye Volendamista, Pohjois-Hollannista. Yhtyeeseen kuuluvat Jan Dulles, Jaap Kwakman sekä Jaap de Witte. Yhtye tuli suosioon heidän debyyttialbumistaan, Watermensonista (2007). Sen lisäksi he ovat julkaisseet kaksi muuta albumia, Kamers van m'n hart (2008) sekä Dromers en dwazen (2010). Lisäksi he ovat julkaisseet useita singlejä.

Eurovision laulukilpailu 2011

Alankomaiden televisioyhtiö TROS ilmoitti kesällä 2010, että 3JS edustaa maata vuoden 2011 Eurovision laulukilpailussa. Yhtye esitti Alankomaiden karsinnassa viisi kappaletta, joista katsojat äänestivät maan edustuskappaleeksi "Je vecht nooit alleen". Euroviisuissa yhtye ei selviytynyt semifinaalista finaaliin.
Laulu kuolleesta rakastetusta

Laulu kuolleesta rakastetusta on Kaj Chydeniuksen säveltämä ja Marja-Leena Mikkolan sanoittama laulu elokuvasta Käpy selän alla (1966). Laulu alkaa sanoilla ”Minä kuljen yksinäin, on kuollut rakastettuni”.
Elokuvassa teemaa kuullaan useina eri versioina: Otto Donnerin studio-orkesterisovituksena, Chydeniuksen pianoteemana, Chydeniuksen laulamana sekä Kirsti Wallasvaaran esittämänä huuliharpun ja studio-orkesterin säestyksellä. Huuliharppua soittaa kuvassa Eero Melasniemi mutta todellisuudessa ääniraidalla Kaarlo Reinikainen.
Laulun ovat levyttäneet Kaj Chydenius (1966), Anki Lindqvist (1967), Kaisa Korhonen (1969), Kristiina Halkola (1973 ja 1975), Maarit Hurmerinta (1973), Seija Simola (1979) ja Pepe Willberg (1999).
Iljušin DB-3

Iljušin DB-3 (Ильюшин ДБ-3, Ильюшин Дальний бомбардировщик 3, Iljušin Dalni Bombardirovštšik 3, Iljušin pitkänmatkan pommituskone 3) oli Iljušinin tehtaan valmistama kaksimoottorinen pommikone, jonka ensilento tapahtui 1935. Se oli aikanaan keskiraskas pommikone, muttei voinut kuljettaa isompia kuin 100 kg pommeja. DB-3f-versiosta alkaen koneen päätyypin versiot tunnetaan myös Iljušin Il-4:na (1940).
Koneessa oli kolmen hengen miehistö. Aseistus oli kolme 7,62 × 54 mm:n konekivääriä ja 2 500 kg pommeja.
DB-3-tyyppi osallistui myös Neuvostoliiton ensimmäisiin pommituksiin Berliiniin 8. elokuuta 1941. Isku oli lähinnä propagandavoitto Neuvostoliitolle, joka kaipasi kipeästi ”hyviä” uutisia rintamilta.
Koneita rakennettiin 1 528 kappaletta.
Koneen ohjausominaisuudet olivat raskaat, mutta se oli kuitenkin vakaa lennettävä. Erityisesti nousu vaati pilotilta käsivoimia.

Lapin sota

Lapin sotaa varten muodostettiin Lentoryhmä Sarko, joka sai komentoonsa Lentorykmentti 2:n ja Lentorykmentti 4:n. Jälkimmäiseen, pommituslentorykmenttiin, kuuluivat pommituslentolaivueet 42, 44, 46 ja 48. Näistä neljästä laivueesta pommituslentolaivue 46:lla oli kolme Dornier Do-17, kolme DB-3M:ää ja kolme DF-3f:ää. Pommituslentolaivue 46:n toiminta Lapin sodassa alkoi 2. lokakuuta 1944, kun luutnantti Lampelton johtama osasto pommitti saksalaisia joukkoja Kemin ja Rovaniemen välisellä alueella viidellä koneella, joista yksi oli Dornier Do-17, kaksi DB-3M:ää ja jaksi DB-3f:ää. DB-3M - ja DB-3F -koneiden käyttö Lapin sodassa päättyi 22. maaliskuuta 1945, kun yksi kumpaakin pommitti Kilpisjärven pohjoispuolella saksalaisten parakkialuetta.
Dennis Rasmussen

Seuraura

Rasmussen on Surahammars IF:n kasvatti. Hän pelasi myöhemmät juniorivuotensa kuitenkin Västerås IK:ssa, jossa Rasmussen voitti U16 SM:n hopeaa vuonna 2006. Hän jakoi kaudella 2008–2009 seuran J20-nuorten maalipörssin voiton 19 osumallaan Daniel Näslundin kanssa. Rasmussen debytoi samalla kaudella myös Västeråsin miesten joukkueessa. Hän debytoi Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa 28. lokakuuta 2008 vieraissa Bofors IK:ta vastaan. Kaikkiaan Rasmussen pelasi sarjassa kauden aikana 15 runkosarjaottelua tehopistein 2+1=3 ja viisi Kvalserien-ottelua tehopistein 3+1=4. Joukkue ei edennyt Elitserieniin, vaan jatkoi Allsvenskanissa, jossa Rasmussenin ensimmäinen kokonainen kausi 2009–2010 toi 44 runkosarjaottelussa tehot 4+13=17. Kaudella 2010–2011 hän nousi Västeråsin varakapteeniksi ja oli tehoilla 10+23=33 joukkueen kolmanneksi paras pistemies Fredrik Johanssonin kanssa.
Kaudeksi 2011–2012 Rasmussen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Elitserienin nousijajoukkue Växjö Lakersiin. Hän teki liigassa debyyttinsä kauden avauskierroksella 13. syyskuuta 2011 vieraissa Frölunda HC:ta vastaan. Rasmussenin tulokaskausi Elitserienissä toi 55 runkosarjaottelussa tehot 8+9=17. Kaudella 2012–2013 tehot 16+12=28 riitti joukkueen sisäisen maalipörssin voittoon ja Rasmussen oli Växjön toiseksi paras pistemies Tomi Kallion jälkeen. Tammikuussa 2013 hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.
Rasmussen nousi kaudella 2013–2014 Växjön varakapteeniksi ja hän teki Elitserienin/SHL:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 16+24=40, joilla Rasmussen voitti joukkueen sisäisen pistepörssin. Hän ei kuitenkaan jatkanut Växjössä toista jatkosopimuskauttaan, kun NHL-varaamaton Rasmussen teki vuoden mittaisen ja kaksisuuntaisen NHL-sopimuksen Chicago Blackhawksin kanssa kesäkuussa 2014. Hän pelasi kauden 2014–2015 kokonaan AHL-joukkue Rockford IceHogsissa, jossa tulokaskausi toi 73 runkosarja- ja seitsemässä playoff-ottelussa tehot 13+14=27. Heinäkuussa 2015 Rasmussen teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Blackhawksin kanssa.
Kaudella 2015–2016 Rasmussen debytoi Blackhawksin NHL-joukkueessa. Hän teki NHL-debyyttinsä 8. joulukuuta 2015 Nashville Predatorsia vastaan. Rasmussen sai ottelussa jääaikaa 8.33 minuuttia. Hän teki ottelussa myös NHL-uransa avausmaalin ensimmäisellä laukauksellaan.

Muuta

Rasmussenin pikkuveli Emil pelaa maalivahtina Hockeyettania Surahammars IF:ssä.
Ennio Girolami

Ennio (Enio) Girolami (14. tammikuuta 1935 Rooma – 16. helmikuuta 2013 Rooma) oli italialainen näyttelijä.
Girolami esiintyi 1950-luvulta lähtien lukuisissa komedia- ja musiikkielokuvissa. Näyttelijä teki muutaman elokuvan muun muassa Federico Fellinin ja Giuseppe De Santisin kanssa, mutta useimmiten hänet nähtiin isänsä Marino Girolamin ja veljensä Enzo G. Castellarin ohjaustöissä. Toisinaan Girolami käytti taiteilijanimeä Thomas Moore.
Väinö Hupli

Elämäkerta

Huplin vanhemmat olivat sulunvartija Johan Hupli ja Rosa Prylig.  Viisi luokkaa lyseota käynyt Hupli toimi Työmies-lehden toimittajana Helsingissä 1906–1908 ja 1911–1916.  Hän oli Lappeenrannassa ilmestyneen Kansan Ääni -lehden päätoimittaja 1908–1909 ja toimittajana jyväskyläläisessä Sorretun Voima -lehdessä 1909–1911 ja vielä lyhyen aikaa Raivaaja-lehden päätoimittajana vuonna 1911. 1910 Hupli joutui vankilaan  majesteettirikosen vuoksi. 
Lehtimiesuransa jälkeen Hupli siirtyi osuustoimintaliikkeen palvelukseen. Hän oli Elannon sihteeri 1915–1916, Kulutusosuuskuntien Keskusliiton sihteeri 1916–1921 ja toimitusjohtaja 1921–1924. Samaan aikaan Hupli toimi myös Kuluttajain lehden päätoimittajana. Viimeksi Hupli oli Helsingin kaupungin rahatoimenjohtajana 1925–1934.
Sisällissodan jälkeen Hupli oli lyhyen aikaa SDP:n puoluesihteeri loppuvuonna 1918. Hupli oli SDP:n kansanedustaja vuosina 1919–1922. Kansanedustajauransa jälkeen hän toimi puoluejohdossa Tanneria vastustavan SDP:n sisäisen opposition johtohahmona. Vuonna 1926 Hupli ja hänen tukijansa saavuttivat enemmistön puoluetoimikunnassa ja näin ollen onnistuivat syrjäyttämään Tannerin puolueen puheenjohtajan paikalta, mutta Tannerin tukijat säilyttivät valtansa eduskuntaryhmässä.  Hän toimi kauppa- ja teollisuusministerinä Väinö Tannerin vähemmistöhallituksessa 1926–1927. Hupli toimi myös Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä vuosina 1919–1921.
Quake Live

Kehitys

Quakecon 2008:n keynotepuheessa, John Carmack kertoi ettei Quake Livessä tule olemaan tukea pelimodifikaatioille mutta sitä tullaan päivittämään jatkuvasti ja saattaa tulla sisältämään id:n hyväksymiä pelaajien tekemiä karttoja.