google/wiki40b huggingface dataset:
Kid Icarus

Kehityshistoria

Kid Icarus perustuu Metroidin pelimoottorille sisältäen vaakasuoraan ja pystysuoraan rullaavaa pelikuvaa. Molemmat pelit julkaistiin samana päivänä samalla "Password Pak" -myyntivaltilla (Famicom Disk Systemin versiossa oli tallennuspaikat, toisin kuin NES-versiossa, jossa oli salasanajärjestelmä tallentamiseen). Metroidista tuli yksi Nintendon tärkeimmistä pelinimikkeistä ja Kid Icaruksesta kulttiklassikko.
Kid Icarukselle julkaistiin Game Boylle vuonna 1991 jatko-osa nimeltään Kid Icarus: Of Myths and Monsters. Peli on lähes identtinen NES-pelin kanssa, mutta sisältää joitakin uusia ominaisuuksia, kuten hypyn jälkeen mahdollisuuden leijua hitaammin maahan. Lisäksi pelissä on mahdollistaa tallentaa. Vuonna 2011 julkaistulle Nintendo 3DS -käsikonsolille on ilmestynyt jatko-osa nimeltään Kid Icarus: Uprising.
Huolimatta Metroidin varjoon jäämisestä Kid Icarus on yleisesti tunnustettu hyväksi peliksi. Se oli 84. sijalla IGN-sivuston vuoden 2003 "Top 100 Games of All Time" (sata parasta peliä kautta aikojen) ja oli myös GameSpy-sivuston Hall of Famessa.
10. elokuuta 2004 Kid Icarus julkaistiin Japanissa uudestaan osana Famicom Mini Series -pelisarjaa. Peli oli yksi marraskuussa 2016 julkaistun Nintendo Classic Mini -pelikonsolin peleistä.
Hautajärvi

Hautajärvi on Sallan kunnassa sijaitseva kylä. Kylä on Etelä-Sallan suurin, asukkaita oli vuonna 2000 noin 270. Kylä sijaitsee Sallan kirkonkylästä noin 40 kilometriä etelään. Kylässä on toiminnassa Karhunkierroksen luontokeskus , kievari Karhunkierros, parturi-kampaamo,  rajaseutukirkko sekä kylätalo Seutula. Kylä sijaitsee Oulangan kansallispuiston rajalla, ja Suomen suosituimman vaellusreitin Karhunkierroksen aloituspiste on myös Hautajärvellä.
Hautajärven koulu lakkautettiin 2014. Viimeisenä vuonna koulussa oli 15 oppilasta .
Hautajärven alueelta on tehty uraanilöydöksiä. Alueelta vuonna 2005 otettujen näytteiden uraanipitoisuudet olivat korkeimmillaan 1,8 %, kaikkien näytteiden keskiarvon ollessa 0,2 %.
Hautajärvelle on myös suunnitteilla PAN Parks Accomodationin ylläpitämä lomakylä ja leirintäalue. Lomakylälle varattu tila on luontotalon läheisyydessä, maa-alueen pinta-ala on 10 hehtaaria, ja vuodepaikkoja on alustavasti tulossa 250–300. Toistaiseksi PAN Parks -lomakylän tulo Hautajärvelle on jäissä, koska rahoittaja puuttuu.
Kylästä erkanevan Niitselyksentien varrella sijaitsee kymmenkunta asuintaloa ja entinen raja-asema.
Viron korkein oikeus

Viron korkein oikeus (vir. Riigikohus) on Viron korkein tuomioistuin. Se on sekä muutoksenhakutuomioistuin (kassaatiotuomioistuin) että perustuslakituomioistuin. Korkein oikeus sijaitsee Tartossa.

Itsenäisyyden aika (1919–1940)

Viron perustava kokous perusti Viron korkeimman oikeuden muutoksenhakutuomioistuimeksi 21. lokakuuta 1919. Tuomioistuimen ensimmäiset tuomarit olivat Kaarel Parts (presidentti), Paul Beniko, Rein Koemets, Jaan Lõo, Hugo Reiman, Martin Taevere ja Peeter Puusepp. Tuomioistuin piti ensimmäisen istuntonsa Tarton raatihuonessa 14. tammikuuta 1920. Kun valtaa keskitettiin 1935, Korkein oikeus siirrettiin Tallinnaan, jossa se sijaitsi tarkoitukseen remontoidussa rakennuksessa Wismari tänavilla. Tuomioistuimen viimeinen istunto pidettiin 31. joulukuuta 1940, jolloin se hyväksyi Viron sosialistisen neuvostotasavallan määräyksen lopettaa toimintansa 1. tammikuuta 1941.

Itsenäisyyden palauttamisen jälkeinen aika (vuodesta 1992)

Kun Viron neljäs perustuslaki hyväksyttiin kansanäänestyksessä, siinä luotiin korkeimman oikeuden uudelleen perustamisen oikeudellinen perusta. Ensimmäiseksi presidentiksi nimitettiin Rait Maruste. Uudelleen perustettu tuomioistuin piti ensimmäisen istuntonsa Tarton raatihuonessa 27. toukokuuta 1993.

Rakennus

Viron hallitus osoitti vuonna 1919 korkeimman oikeuden käyttöön Tarton Aia tänavilla olevan rakennuksen. Muutto lykkääntyi, sillä rakennuksessa neuvottelivat juuri Viron ja Venäjän edustajat. 2. helmikuuta 1920 rakennuksessa allekirjoitettiin Tarton rauhansopimus. Korkein oikeus toimi Aia tänavin rakennuksessa vuosina 1920–1935. Nykyisin rakennuksessa on koulu, Tartu Jaan Poska Gümnaasium. Vuodesta 1935 lakkauttamiseensa saakka, vuoteen 1940, tuomioistuimen istunnot pidettiin Tallinnassa rakennuksessa nykyisellä Wismari tänavilla.
Korkein oikeus muutti 1993 nykyiseen rakennukseen, joka on entinen kasarminsairaala osoitteessa Lossi 17.

Nimittäminen

Korkeimman oikeuden presidentin nimittää Riigikogu Viron presidentin esittelystä. Tuomioistuimia käsittelevän lain §27 mukaan oikeuden presidentti nimitetään yhdeksäksi vuodeksi, eikä samaa henkilöä voi nimittää toiseksi peräkkäiseksi kaudeksi.

Nimitys

Korkeimpaan oikeuteen voidaan valita kokenut ja tehtävänsä hyvin hoitanut juristi julkisen kilpailun kautta. Riigikogu nimittää siinä menestyneen korkeimman oikeuden presidentin esityksestä.
Bambusieppokerttu

Levinneisyys

Bambusieppokerttua tavataan Bhutanissa, Kiinassa, Intiassa, Laosissa, Myanmarissa, Nepalissa, Thaimaassa ja Nepalissa. Lajin on raportoitu olevan paikallisesti yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kuopion kauppaopiskelijat

Toiminta

Perustamisen yhteydessä kirjattiin ylös Toverikunnan toiminta-ajatus, joka on säilynyt ohjenuorana nykypäivään asti. Toverikunnan tuli "tarjota jäsenilleen tilaisuus yhteiseen virkistävään seurusteluun iltamissa sekä muissa tilaisuuksissa ja siten vaikuttaa lähemmän toveruuden aikaansaamiseksi jäseniensä kesken".
Yhdistys on perustanut muun muassa oppilaitoksensa ruokalan, kahvion ja kirjakaupan. Näistä ruokala siirtyi 2000-luvun alussa kaupungille. Aikaisempiin, jo päättyneisiin liike- ja harrastetoiminnan muotoihin kuuluvat myös kirjasto, laulukuoro, raittiusseura, orkesteri, urheiluseura, vekseliluottopankki, elokuvakerho ja kioski. Kahvion, kioskin sekä kirjakaupan toiminta loppui keväällä 2009 kauppaopiskelijoiden hävittyä tarjouskilpailussa Amicalle, joka jatkaa kahvilan pitoa.

Jäsenet

Yhdistyksen jäseniksi voivat kuulua Kuopiossa opiskelevat Savon ammatti- ja aikuisopiston datanomi- ja merkonomiopiskelijat. Kuopion kauppaopiskelijoiden jäsenet kuuluvat myös Suomen Opiskelija-Allianssi ry – OSKUun.
Íklaina

Mykeneläinen kaupunki

Íklaina on myös mykeneläisaikaisen kaupungin arkeologinen kohde, joka sijaitsee kylän lähellä ja on saanut siitä nimensä. Kaupunki on tutkijoiden mukaan ollut merkittävä paikallinen keskus myöhäisellä pronssikaudella noin 1600–1100 eaa. Paikalla on saattanut olla palatsikeskus. Rakennuksiin kuuluu muun muassa megaron, muita rakennuksia, kyklooppimuurilla tuettu pengerrys sekä ulkoilmapyhäkkö. Muihin löytöihin kuuluu mm. seinämaalauksia, keramiikkaa ja metalliesineitä. Íklainasta on löydetty myös mm. toistaiseksi vanhin tunnettu lineaari-B-kirjoitusta sisältävä savitaulu. Se on ajoitettu LH IIB/IIIA1 -kausille tai kauden LH IIIA2 alkuun eli noin vuosiin 1450–1350 eaa.
Íklainan arkeologisia kaivauksia on suorittanut Ateenan arkeologinen seura. Nestorin palatsin eli mykeneläisaikaisen Pyloksen arkeologinen kohde sijaitsee vain noin neljä kilometriä luoteeseen Íklainasta.
Kilkíksen arkeologinen museo

Kokoelmat

Museon kokoelmiin kuuluu esineitä esihistorialliselta ajalta antiikin ajan lopulle. Museossa on löytöjä paitsi Kilkíksen kaupungista myös muualta Kilkíksen alueyksikön alueelta. Salissa 1 on esihistoriallisen ajan löytöjä, kuten figuriineja ja työkaluja, muun muassa Kolchíksen neoliittisen kauden asutuksesta. Salissa on myös varhaisen rautakauden pronssiesineitä, kuten koruja, sekä antiikin ajan löytöjä. Salissa 2 on Palaió Gynaikókastron rautakautisen hautausmaan löytöjä, mukaan lukien hautauhreja, aseita ja koruja. Salissa 3 on historiallisen ajan löytöjä, kuten veistoksia, keramiikkaa, koruja ja arkipäiväisiä esineitä.
Merkittävimpiin museoesineisiin kuuluvat muun muassa suurikokoinen niin kutsuttu Evropóksen kuros 500-luvulta eaa.; Dionysosta esittävä veistos Palatianósta; Apollonia esittävä veistos Mikró Dásoksesta; Afroditea esittävä veistos Chorýgista; neljä veistosta Palatianósta löydetystä heroonista 100-luvulta jaa.; Filyriásta tehdyt hautalöydöt; sekä Morryloksen (nykyinen Áno Apóstoloi) kaupungista löydetty kunniapiirtokirjoitus.
Haapajärvi (Kirkkonummi)

Haapajärvi on kylä läntisellä Uudellamaalla, Kirkkonummen kunnan pohjoisosassa samannimisen järven itärannalla. Kylän pohjoispuolella on Veikkolan kylä ja Navalanmäen kukkula.
Kylän talot sijaitsevat pääosin yhdystie 1130:n eli Lapinkyläntien varrelle. Haapajärven tiloja ovat Nissilä, Seppälä, Pussila ja Skinnars sekä Navala ja Maula, joiden mailta on tehty kivikautisia muinaislöytöjä. Varhaisin maininta Haapajärven kylästä on vuodelta 1540, jolloin asutuksen yleisluettelossa mainitaan kylässä olleen kolme taloa. 
Kylässä on oma Haapajärven kirkko, joka toimi vuosina 1944–1956 Kirkkonummen seurakunnan pääkirkkona, koska Kirkkonummen kirkko oli suomalaisilta suljetulla Porkkalan vuokra-alueella. Kylän entisen kappelin paikka sijaitsee nykyisestä kirkosta lounaaseen, Lapinkyläntien ja järven välisellä kumpareella.
Kylän länsipuolella oleva Haapajärvi suojeltiin vuonna 2005.
Fenyylipropanoliamiini

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa fenyylipropanoliamiini on kiteistä ainetta. Yhdiste on emäs, ja sen pKₐ-arvo on 9,44. Fenyylipropanoliamiini on sympatomimeettinen yhdiste ja sitoutuu adrenergisiin α- ja β-reseptoreihin. Se aktivoi keskushermostoa ja supistaa verisuonia. Vaikutukset ovat hieman vähäisempiä kuin efedriinillä. Fenyylipropanoliamiinia voidaan käyttää vähentämään nenän tukkoisuutta, koska se supistaa nenän limakalvoja ja vähentää siten turvotusta. 
Fenyylipropanoliamiinilla on myös ruokahalua vähentävä ominaisuus, minkä vuoksi sitä on käytetty laihdutuslääkkeenä. Tyypillisiä fenyylipropanoliamiinin aiheuttamia haittavaikutuksia ovat hermostuneisuus, unettomuus, huimaus ja pääkipu. Yhdisteen on havaittu kasvattavan aivoverenvuodon riskiä nuorilla naisilla, minkä vuoksi se vedettiin Yhdysvalloissa markkinoilta vuonna 2000 ja Kanadassa vuonna 2001. Huomiota on myös herättänyt fenyylipropanolin mahdollinen käyttö amfetamiinin valmistukseen. 
Fenyylipropanoliamiinia valmistetaan lähtien propiofenonista. Ensimmäisessä vaiheessa propiofenonista muodostetaan oksimiinojohdannainen, joka pelkistetään vedyttämällä jalometallikatalyyttien läsnä ollessa fenyylipropanoliamiiniksi.
Dušan Popov

Dušan "Dusko" Popov (Душан "Душко" Попов; 10. heinäkuuta 1912 Titel – 10. elokuuta 1981) oli serbialainen kaksoisagentti toisen maailmansodan aikana. Hän työskenteli brittien tiedustelupalvelu MI5:lle koodinimellä Tricycle ja saksalaisten Abwehrille koodinimellä Ivan. Popovia on sanottu tosielämän James Bondiksi.
Popopv oli lähtöisin varakkaasta serbialaisperheestä ja hän sai hyvän koulutuksen. Perhe asui Dubrovnikissa. Hän puhui sujuvaa saksaa opiskeltuaan useita vuosia Freiburgissa. Natsi-Saksan Abwehr palkkasi hänet 10. elokuuta 1941 ja lähetti hänet pian Yhdysvaltoihin tietämättä, että hän työskenteli myös brittien vakoojana. Yhdysvalloissa Popov yritti antaa FBI:lle varoituksen Pearl Harborin hyökkäyksestä, mutta häntä ei uskottu.
Vuonna 1943 Popov oli muutamien muiden kaksoisagenttien mukana keskeisesti mukana Operaatio Fortitude -nimisessä liittoutuneiden operaatiossa, jolla yritettiin saada saksalaiset uskomaan, että tuleva liittoutuneiden hyökkäys tehtäisiin Norjaan. Harhautusta pidettiin yllä vuoteen 1944 asti.
Marine Parade

Marine Parade (kiin. 马林百列, tamiliksi மரின் பரேட்) on yksi Singaporen alueista (engl. urban planning area). Se sijaitsee Keskisellä suuralueella Etelä-Singaporessa. Marine Parade rajoittuu lännessä Marina Eastiin, luoteessa Kallangiin, pohjoisessa Geylangiin, idässä Bedokiin ja etelässä Singaporensalmeen. Marine Parade on suosittu asuinalue johtuen keskustan ja lentokentän läheisestä sijainnista. Alueella on aikaisemmin ollut muun muassa kookospähkinäviljelmiä. Alueella asuu paljon kiinalaisia, intialaisia ja malaijeja.
Marine Parade asukasluku vuoden 2010 väestölaskennassa oli 47 318 ja vuoden 2015 ennusteessa 48 730. Alueen pinta-ala on 6,12 km².
Arzamas

Historia

Iivana Julma perusti Arzamasin vuonna 1578 mordvien asuttamalle alueelle. Vuonna 1737 paikkakunnalla oli 7 000 asukasta, kun siitä tuli Moskovaan johtavan tien tärkeä kuljetuskeskus. Paikka oli tunnettu hanhistaan, sipuleistaan ja nahkatöistään.
Katariina Suuri antoi Arzamasille vuonna 1781 viralliset kaupunkioikeudet. 1800-luvun alkupuolella kaupungissa oli yli kaksikymmentä kirkkoa ja katedraalia. Kaupunki jouduttiin rakentamaan uudelleen 1812 Napoleonin jäljiltä. Uudelleenrakennuksessa käytettiin empiretyylistä arkkitehtuuria.
Kaupungissa toimi 1802–1862 Aleksandr Stupinin taidekoulu, ja monet kuuluisat venäläiset opiskelivat siellä, mm. Vasili Perov.
Pajunen (Heinola)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,0 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Tuusjärven valuma-alueeseen (14.173) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 113,6 metriä mpy.
Rahamänty (Pudasjärvi)

Rahamänty oli Pudasjärvellä Korentokankaalla Kuusamon tien varressa muutama kilometri ennen Iso-Syötteen tienhaaraa kasvanut mänty, joka lienee ollut noin 300-vuotias kaatuessaan vuonna 1996. Mänty sai nimensä, kun taidemaalari Akseli Gallen-Kallela teki siitä piirroksen tai maalauksen ohikulkumatkallaan. Väitetään myös, että piirros olisi ollut mallina suomalaisissa 10, 20 ja 50 pennin kolikoissa vuosina 1952–1990 esiintyneelle männylle. Rahamuseon mukaan todisteita sille, että kolikoissa kuvatulla puulla olisi mitään todellista esikuvaa, ei kuitenkaan ole.
Mänty on aikoinaan toiminut kokoontums- ja leiriytymispaikkana ja ns. rappasotien aikana se oli ruotsalaisten ja venäläisten rauhanneuvottelijoiden tapaamispaikkana. Männyn juurella oli noin kymmenen vuoden ajan 1950-luvulle saakka Lapin sodan aikana haavoihinsa kuolleen saksalaisen sotilaan hautapaikka. Rahamänty mainitaan myös kirjailija Kalle Päätalon Iijoki-sarjan kirjoissa. Männyn lähellä sijainnut Korennon talo toimii pitkään kestikievarina.
Rahamännyksi kutsuttuja puita on myös Pusulan Koisjärvellä ja Laihian Rudon kylässä.
Jonas Bergman

Jonas Bergman (s. 1724 Turku – k. 1810) oli suomalainen taidemaalari.
Hänen puolisonsa oli Ulrika Lang, ja heidät vihittiin 19. päivänä lokakuuta 1749. Bergman oli Ulrika Langin isän kirkkomaalari Claes Langin kisällinä.
Hänen julkisia taideteoksiaan ovat alttaritaulut ja osin muutakin seuraavissa kirkoissa: Sottungan 1753, Paimion, Teijon 1855, Nummen 1859, Maskun ja Öfverby kirkko. Hän on maalannut seuraavien kirkkojen lehterikuvat: Föglön 1859, Alastaron, Paimion ja Rymättylän kirkko 1866 sekä Teijon kirkon saarnastuolin koristelu.
Alex Rapp

Jakob Alexander (Alex) Rapp (17. kesäkuuta 1869 Oulu – 11. heinäkuuta 1927) oli suomalainen taide- ja koristemaalari.
Rappin vanhemmat olivat maanviljelijä ja nahkuri Jakob Rapp ja Birgitta o.s. Vuoti. Hän kävi Taideteollista keskuskoulua vuosina 1888–1891 ja 1893–1894 sekä opiskeli Kööpenhaminassa A. von Beckerin johdolla Det klg. Akademiet for de Skönne Kunster-akatemiassa 1891–1893. Hän toimi Taideteollisen keskuskoulun opettajana vuosina 1905–1927 opettaen koristemaalausta sekä ammatti- ja ornamenttimaalausta.
Rapp osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosien 1900–1919 välillä sekä vielä 1925.
Alex Rappin pojat Aarne Rapp ja Eino Rapp olivat myös taidemaalareita sekä Alex Rappin veli Oskar Rapp toimi paitsi taidemaalarina niin myös ammatti-, kilpi-, koriste- ja mainosmaalarina.
Caitlyn Jenner

Urheilu-ura

Jenner syntyi Mount Kiscossa New Yorkin osavaltiossa 28. lokakuuta 1949. Hän sai amerikkalaisen jalkapallon stipendin Graceland Collegeen Iowassa. Collegessa hän alkoi harjoitella kymmenottelua. 22-vuotiaana hänet valittiin Yhdysvaltain olympiajoukkueeseen Münchenin kesäkisoissa vuonna 1972, ja hän sijoittui lajissa kymmenenneksi. 
Ensimmäisten olympialaistensa jälkeen ja valmistuttuaan collegesta Jenner muutti silloisen vaimonsa Chrystie Crownoverin kanssa San Joséen Kaliforniaan. Jenner harjoitteli kuudesta kahdeksaan tuntia päivässä. Vuoden 1976 Montrealin olympiakisoissa hän teki maailmanennätyksen kymmenottelussa ja voitti kultaa.
Olympialaisten kymmenottelun voittajana Jenneriä kutsuttiin maailman parhaaksi urheilijaksi (world's greatest athlete), ja häntä pidettiin Yhdysvalloissa sankarina.
Olympiavoittonsa jälkeen Jenner pysytteli julkisuudessa. Hän oli muun muassa urheilukommentaattorina, kirjoitti omaelämäkerran ja piti motivaatiopuheita. Hänen kuvansa oli Wheaties-muropaketin kannessa, ja häntä harkittiin Teräsmies-elokuvan pääosaan, johon valittiin lopulta Christopher Reeve.

Perhe

Jenner oli naimisissa Chrystie Crownoverin kanssa 1972–1981. Heillä on kaksi lasta, poika Burt ja tytär Casey.
Vuosina 1981–1986 Jenner oli naimisissa Linda Thompsonin kanssa, ja heillä on kaksi lasta, Brandon ja Sam (Brody) Jenner).
Vuonna 1991 Jenner meni naimisiin Kris Kardashianin (o.s. Houghton) kanssa. Heillä on kaksi tytärtä, Kendall ja Kylie Jenner. Lisäksi perheeseen kuuluu neljä lasta Krisin edellisestä avioliitosta: Kim Kardashian, Khloé Kardashian, Kourtney Kardashian ja Rob Kardashian. Jennerien avioero tuli voimaan maaliskuussa 2015.

Sukupuolen korjaus

Huhtikuussa 2015 Jenner kertoi Diane Sawyerin haastattelussa 20/20-ohjelmassa kokevansa itsensä naiseksi. Hän on ollut puolitoista vuotta hormoniterapiahoidossa, mutta ei ole tehnyt päätöstä sukupuolenkorjausleikkauksesta. Kaksituntista erikoisjaksoa katsoi Yhdysvalloissa lähes 17 miljoonaa katsojaa.
Kesäkuussa 2015 Jenner poseerasi Vanity Fair -lehden kannessa naisena ja kertoi ottaneensa nimekseen Caitlyn. Jennerin uusi Twitter-tili keräsi miljoona seuraajaa hieman yli neljässä tunnissa, mikä rikkoi Yhdysvaltain presidentin Barack Obaman vain pari viikkoa aikaisemmin tekemän ennätyksen.
26. heinäkuuta 2015 Yhdysvalloissa alkoi kahdeksanosainen dokumenttisarja I Am Cait, joka seuraa Caitlyn Jennerin elämää transnaisena.
15. syyskuuta 2015 Jenner jätti oikeuteen hakemuksen muuttaa sukupuolekseen virallisesti nainen ja nimekseen Caitlyn Marie Jenner; muutokset tulivat voimaan 25. syyskuuta.
Carin Bryggman

Carin Bryggman (5. huhtikuuta 1920 Helsinki – 7. huhtikuuta 1993 Turku) oli suomalainen sisustusarkkitehti.
Bryggman opiskeli Taideteollisessa oppilaitoksessa 1940–1944 (nyk. Aalto-yliopiston Taideteollinen korkeakoulu). Hän aloitti uransa työskentelemällä ensin Ruotsissa eri arkkitehtitoimistoissa ja sitten isänsä Erik Bryggmanin kanssa Turussa. Turkuun hän perusti vuonna 1949 myös oman sisustusarkkitehtitoimistonsa, ensimmäisenä naisena Suomessa.
Bryggman oli yli 40 vuoden ajan Turun linnan sisustusarkkitehti. Hän hoiti linnan restaurointia yhdessä isänsä kanssa ja suunnitteli linnaan runsaasti kiinto- ja irtokalusteita sekä valaisimia. Laajimpia muita töitä olivat Bryggmanin 1960-luvulla tekemät sisustussuunnitelemat Turun Sibelius-museoon ja Åbo Akademin kauppakorkeakouluun.
Vuosikymmenien aikana Bryggmanin toteuttamiin erilaisiin julkisten tilojen toimeksiantoihin kuului hotelleja, ravintoloita, kahviloita, apteekkeja, myymälöitä, pankkeja, toimistotiloja ja näyttelyitä. Turun linnan ohella historiallisesti merkittäviä sisustussuunnittelutehtäviä olivat muun muassa Turun Akatemiatalo ja arkkipiispan virka-asunto. Bryggman suunnitteli sisustuksia ja kalusteita myös yksityisiin tiloihin.
Bryggman sai valtion taideteollisuuspalkinnon vuonna 1982, Svenska kulturfondenin palkinnon vuonna 1986, Varsinais-Suomen liiton myöntämän Aurora-mitalin vuonna 1987 ja Turun kaupungin taidepalkinnon vuonna 1990. Hän oli sisustusarkkitehtien liiton SIO:n kunniajäsen.
Carin Bryggmanin puoliso vuodesta 1952 oli sisustusarkkitehti Uolevi Nuotio. Avioliitto päättyi eroon vuonna 1961. Avioliiton aikana he työskentelivät yhteisessä toimistossa.
Maalahden vaakuna

Maalahden kunnanvaakuna on Maalahden tunnus, ja sen on suunnitellut Karl-David Långbacka. Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä aaltokoroinen tyviö ja kolme lukkopeltiä asetettuina 2:1, kaikki hopeaa”, ja Maalahden kunnanvaltuusto hyväksyi sen 16. huhtikuuta 1982. Sisäasiainministeriö vahvisti päätöksen 1. heinäkuuta ja vaakuna otettiin käyttöön 9. heinäkuuta samana vuonna. Vaakunan aiheen kolme lukkopeltiä kuvaavat säästäväisyyttä ja yhdistettyjä Maalahden, Petolahden ja Pohjois-Pirttikylän kuntia, ja tyviön aaltokuvio Bergön saaristoa. Aiheella on myös historiallinen tausta; Kaarle IX:n perustettua Maalahden kunnan 9. lokakuuta 1607, sen sinetti asetettiin kolmen lukon taakse, joiden avaimia säilyttivät eri henkilöt; yhtä maalahtelaiset, toista sulvalaiset ja kolmatta kirkkoherra.
Alkuperäinen Maalahdelle 4. helmikuuta 1965 sisäasiainministeriön vahvistama ja Maalahden kunnanvaltuuston 29. lokakuuta 1964 hyväksymä vaakuna oli Gustaf von Numersin suunnittelema. Vaakunan aihe muistuttaa vanhasta rakennuskulttuurista ja erityisesti kyläseppien käsityötaidoista. Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä kaksi vastapielestä ulkonevaa saranarautaa; kaikki hopeaa.”
Glykogeneesi

Glykogeneesi on hiilihydraattien aineenvaihdunnan tapahtuma, jossa glykogeeniä muodostuu glukoosista, tai pikemminkin UDP-glukoosista. Ihmisillä ja monilla muilla eliöillä glykogeneesi tapahtuu lähinnä maksan ja luurankolihasten solujen solulimassa sillä vain näissä kudoksissa glykogeeniä on merkittävästi.
Glykogeneesillä keho pyrkii varastoimaan ylimääräistä verensokeria energiaksi glukoosin muodossa myöhempää käyttöä varten. Verensokeri on tavallisimmin kohonnut ruoan syömisen vuoksi. Siten glykogeneesi vastavuoroisesti alentaa syömisen kohottamaa verensokeria, jolloin sen kohoaminen jää lyhytkestoiseksi. Glykogeneesillä pyritään myös välttämään korkean verensokerin eli hyperglykemian haitallisia vaikutuksia, kuten ketoasidoosia.
Glykogeneesin aktivoi maksassa, lihaksissa ja muualla kehossa haiman tuottama insuliini, jota erittyy vereen verensokerin kohotessa. Säätelyyn osallistuu tosin muitakin vähemmän keskeisiä tekijöitä.

Aloitus

Uusi glykogeeni alkaa rakentua glykogeniinin ympärille. Tässä entsyymissä on keskeinen tyrosiinitähde Tyr-194 eli aminohappo numero 194 glykogeniinin aminohappoketjun N-terminaalista lukien.
Glykogeniini liittää Tyr-194 -tähteensä sivuketjun hydroksyyliryhmään UDP-glukoosin, josta poistuu liitosreaktiossa UDP ja jäljelle jää glukoosi. Glykogeniini liittää lisää UDP-glukooseja tähän glukoosiin perättäin ja yhden kerrallaan. Kustakin glukoosista poistuu UDP-molekyyli glukoosin sitoutuessa ketjun jatkoksi. Glukoosien sidokset ovat kunkin liittyneen glukoosiparin hiilten 1 ja 4 välisiä α-anomeerisia glykosidisidoksia, eli α1→4 -sidoksia. Glukooseja liittyy perättäin toistensa ei-pelkistäviin päihin (hiiliin numero 1) noin 10. Tätä enempää glykogeniini ei glukooseja pysty ketjuun lisäämään.

Ketjujen α1→4 sidosten muodostus

Glykogeniinin ketjun pidennystä jatkaa glykogeenisyntaasi samanlaisin α1→4 -sidoksin kuin aloitusvaiheessa.

Haarojen α1→6 sidosten muodostus

Glukogeenisyntaasi ei pysty tekemään glykogeenin haaroja aloittavaa α1→6 -sidosta, joita glykogeenin ketjuissa on noin 8–12 glukoosin välein. Haarasidoksen tekee 1,4-alfa-glukaanihaaroittaja (EC 2.4.1.18). Entsyymi siirtää α1→4 -sidoksin muodostuneesta ketjusta noin 6–7 glukoosin ketjun noin neljän glukoosin päähän jäljelle jäävästä α1→4 -ketjusta. Entsyymi muodostaa glukoosiin α1→6 -sidoksen. Glykogeenisyntaasit voivat sitten jatkaa normaalisti glykogeenin synteesiä, mutta nyt mahdollisia päitä, joita glykogeenisyntaasit voivat pidentää, on vähintään 2.