google/wiki40b huggingface dataset:
Tuuletin

Tuuletin on tyypillisesti sähkömoottorin pyörittämä potkuri, joka panee ilman tai muun kaasumaisen aineen liikkeeseen. Yleisimmin tuuletinta käytetään ilmastoinnissa ja kaasun siirtämisessä teollisuudessa. Tuuletinta käytetään usein lämpimässä ilmastossa ilmavirran luomiseksi ja siten viileyden tunteen luomiseksi. Tuuletinta käytetään myös esimerkiksi kuivaamiseen, pölyn poistamiseen (esimerkiksi imurin avulla) ja tulen kohentamiseen.

Käyttö tietotekniikassa

Tuuletinta käytetään myös tietotekniikassa tietokonekomponenttien luoman hukkalämmön poistamiseksi tietokoneen kotelosta, sillä liian suuri lämpö ei ole hyväksi tietokoneen toiminnalle; sen johdosta tietokoneen vakaus alkaa kärsiä. Tietokoneisiin on saatavana monenlaisia tuulettimia. Noin 40 mm:n kokoisista massiivisiin 200 mm:n tuulettimiin. Standardikokoja ovat 80 mm, 92 mm ja 120 mm. Tuulettimia on saatavana myös LED-valoilla varustettuna.
Carrowmore

Carrowmore on kivikautinen löytöpaikka Irlannin pohjoisrannikolla Knocknarean niemimaalla Luoteis-Irlannissa Sligon kreivikunnassa. Se on Irlannin laajin, ja luultavasti myös vanhin megaliittinen löytöpaikka. Paikka on hautauspaikka.
Herttoniemen kaatopaikka

Herttoniemen kaatopaikka oli Helsingin Herttoniemen pohjoisimmassa osassa vuosina 1948–1953 toiminut pienehkö Helsingin kaupungin kaatopaikka. Se sijaitsi vanhassa sorakuopassa Siilitien ja Viikintien risteyksessä. Se tunnettiin myös nimellä Sopulitien kaatopaikka.
Entisen kaatopaikan alue on kooltaan 5 700 m², sen luonnonmaa oli hiekkaa, eikä alueella sijainnut luokiteltuja pohjavesialueita. Tälle kaatopaikalle tuotiin ainakin yhdyskunta- ja teurastamojätteitä. Sen historia jäi lyhyeksi, sillä alueen omakotitalojen, etenkin Kitusentien asukkaat, alkoivat valittaa kaatopaikan aiheuttamista hajuhaitoista. Herttoniemeläisten sitkeyden ansiosta heidän lähellään sijainnut kaatopaikka suljettiin, ja uusi avattiin Botbyhöjdenin sorakuoppaan. Se tuli tunnetuksi Vartiokylän kaatopaikkana.
Tämän kaatopaikan täyttö sai maatua rauhassa vuodet 1953–2002. Tämän jälkeen alueelle tehtiin kaavamuutos, jossa sille kaavoitettiin kerrostaloja. Kaatopaikan koko aines poistettiin peruskalliota myöten ja tilalle tuotiin puhdasta maata. Kunnostus suoritettiin vuoden 2002 aikana.
Täyttöaines kuljetettiin nykyaikaiselle kaatopaikalle. Aines oli jo tätä ennen täysin maatunutta. Vain lasin, posliinin, filmin ja metalliesineiden kaltaisia jätteitä oli tunnistettavissa. Maa-aines ei ollut merkittävässä määrin saastunutta. Joitakin vaarallisia aineita kuitenkin oli tavattu. Niitä olivat PAH-yhdisteet ja raskasmetallit.
Itä-Preussi

Historia

Itä-Preussia asuttivat rautakaudella balttilaista kieltä puhuneet muinaispreussilaiset eli prussilaiset. Pitkällisen sodan jälkeen Saksalainen ritarikunta alisti ja pakkokäännytti heidät 1200-luvulla. Alueen merkittävimpiin kaupunkeihin lukeutui keskiajalta lähtien Königsberg eli nykyinen Kaliningrad. Ritarikuntavaltion hajottua 1500-luvulla perustettiin Preussin herttuakunta, joka oli vuoteen 1660 saakka Puolan kuninkaan ylivallan alainen, mutta sitten itsenäistyi. Tuolloin sillä ja Brandenburgin vaaliruhtinaskunnalla oli yhteinen hallitsija, ja nämä kaksi yhdistettiin Preussin kuningaskunnaksi vuonna 1701. Preussin kuningaskunnalta Itä-Preussi periytyi vuonna 1871 perustetulle Saksan keisarikunnalle.
Ensimmäisessä maailmansodassa vuonna 1914 Itä-Preussiin tunkeutuivat venäläiset, mutta Saksa voitti heidät Tannenbergin ja Masurian järvien taistelussa. Vuonna 1919 Saksa menetti Itä-Preussiin kuuluneet Memelin alueen ja Soldaun. Muu osa Itä-Preussista jäi Saksalle, mutta se jäi muusta Saksasta erilliseksi saarekkeeksi, koska suuri osa Länsi-Preussista liitettiin Puolan käytävänä tuolloin itsenäistyneeseen Puolaan. Itä-Preussiin liitettiin myös Saksalle jäänyt Länsi-Preussin koillisosa.
Maaliskuussa 1939 Saksa painosti Liettuan luopumaan Memelin alueesta. Näin tapahtunut Itä-Preussin laajentaminen oli Hitlerin viimeinen aluelaajennushanke, joka onnistui aiheuttamatta sotaa.
Toisen maailmansodan päättyessä vuonna 1945 Itä-Preussin alue oli Neuvostoliiton joukkojen hallussa. Sodan jälkeen Memelin eli Klaipėdan alue palautettiin Liettualle, joka oli tällä välin liitetty Neuvostoliittoon sosialistisena neuvostotasavaltana. Loput Itä-Preussista jaettiin Puolan ja Neuvostoliiton kesken siten, että Neuvostoliiton osuudesta muodostettiin Venäjän sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan eksklaavi, Kaliningradin alue.
Itä-Preussin virallinen paikannimistö muutettiin 1940-luvun lopun aluejärjestelyjen myötä uusien valtasuhteitten mukaiseksi. Esimerkiksi Allensteinin viralliseksi nimeksi tuli Olsztyn, Königsbergin kaupunki nimettiin Mihail Kalininin mukaan Kaliningradiksi ja Memelin viralliseksi nimeksi tuli uudelleen Klaipėda. Näistä nimistä Puolan- ja liettuankielisillä oli historiallista taustaa, mutta venäjänkielinen nimistö luotiin neuvostoliittolaisten käytäntöjen mukaan, samaan tapaan kuin Karjalankannaksen nimistö.
Vastaavuuksia

Vastaavuuksia on Markku Pääskysen viides romaani. Se on ilmestynyt vuonna 2008 Tammen kustantamana.
Kirja kertoo kahdesta pariskunnasta: Tarusta ja Martinista sekä Kaarinasta ja Jaakosta. Taru on taidemaalari, ja Martin on runoilija. Kirjan alussa Taru jää auton alle ja joutuu sairaalaan, minkä jälkeen hän on pitkään kotona toipilaana. Paljastuu, että Martinilla on suhde Kaarinan, Tarun ystävän kanssa. Martin juo liikaa, eikä hänen uudesta kirjastaan tule mitään.
Kirjassa ei ole varsinaista juonta tai suuntaa, vaan se perustuu irrallisiin kohtauksiin ja assosiatiiviseen logiikkaan. Tämä kuvaa tilannetta, jossa henkilöillä ei ole varsinaista päämäärää ja asiat vain tapahtuvat satunnaisesti ja epäloogisesti.
Kirja on saanut osakseen ristiriitaisia kommentteja: Esimerkiksi Kristiina Malmion mukaan kirjan kieli on "toisaalta jäntevää ja tarkkaa, ja toisaalta aivan tyhjää täynnä, poeettista jahkailua." Iida Rauma kirjoittaa, että kielikuvat ovat ajoittain "vaikuttavia ja osuvia", mutta "välillä ne taas tekevät lukemisesta raskasta". Kirjaa on pidetty "vaativana" ja "hämäränä" muun muassa siksi, että siinä on useita kertojia, joita on vaikea erottaa toisistaan, ja jotkut kohtaukset ovat unenomaisia.  Putte Wilhelmssonin mukaan kirja on "kohtuuttomasti laajennettu novelli" , ja Juhani Ruotsalo kutsuu sitä "kunnialliseksi epäonnistumiseksi".
Ortoklaasi

Ortoklaasi (KAlSi₃O₈) on tärkeä hohkasilikaattimineraali, joka muodostaa magmakiviä. Ortoklaasi on yksi kalimaasälvän polymorfeista. Sitä esiintyy tavallisesti graniitissa ja siihen liittyvissä kivissä.
Ortoklaasin nimi tulee kreikan sanoista ”suora murtuma”, sillä sen kaksi lohkeavuutta ovat suorassa kulmassa toisiinsa nähden.  Ortoklaasi kiteytyy monokliinisessä kidejärjestelmässä. Sen kovuus on 6, ja sen ominaispaino on 2.56–2.58, ja sen kiilto vaihtelee lasimaista helmiäiseen. Väriltään ortoklaasi voi olla valkoinen, harmaa, keltainen, vaaleanpunainen tai punainen, ja harvoin vihreä. Kiteiden kaksostuminen on melko tavallista. Ortoklaasi on tavallinen aineosa enimmissä osassa graniitteja ja muita felsisiä magmakiviä, ja se esiintyy usein valtavina kiteinä ja suurina määrinä pegmatiittimassoissa. 
Tyypillinen ortoklaasi on puhtaan kaliumpäätejäsenen ja natriumpäätejäsenen (albiitti NaAlSi₃O₈) välillä oleva isomorfinen seossarja. Maassa tapahtuvan hitaan jäähtymisen aikana runsasnatriumiset albiittilamellit muodostuvat suotautumalla, ja jäljelle jäävä ortoklaasi on kaliumpitoisuudeltaan korkeampaa. Tästä syntyvää kahden maasälvän yhteenkasvettumaa kutsutaan pertiitiksi.
Ortoklaasin korkean lämpötilan muoto on sanidiini. Sanidiini on yleinen nopeasti jäähtyneissä vulkaniiteissa kuten obsidiaanissa ja felsisissä pyroklastisissa kivissä. Alhaisen lämpötilan polymorfi puolestaan on mikrokliini.
Yhdessä muiden kalimaasälpien kanssa ortoklaasi on yleinen raaka-aine joissakin laseissa ja keramiikassa, kuten posliinissa.
Bakersfield

Maantiede

Yhdysvaltojen Census Bureaun mukaan Bakersfieldin pinta-ala on 296,3 km² josta 292.9 km² maata ja 3,4 km² vettä. Veden osuus on 1,14%. Kaupungin koordinaatit ovat 35° 21′ 26″ N, 119° 1′ 54″ W.
Mommie Dearest

Mommie Dearest on yhdysvaltalaisen Christina Crawfordin kirjoittama muistelma- ja paljastusteos, joka kertoo hänen elämästään adoptioäitinsä, näyttelijä Joan Crawfordin kanssa. Teos julkaistiin ensimmäistä kertaa vuonna 1978, ja se herätti aikanaan valtavan kohun. Mommie Dearestin pohjalta on tehty elokuva Äiti kulta, joka sai ensi-iltansa vuonna 1981.

Sisältö

Mommie Dearest kertoo Christina Crawfordin lapsuudesta ja elämästä äitinsä Joan Crawfordin kanssa. Teoksessa Crawford väittää äitinsä olleen sadistinen ja väkivaltainen alkoholisti, joka pahoinpiteli lapsiaan. Kaiken kaikkiaan kirja kuvaa Joan Crawfordin epätasapainoisena naisena, jolle ura näyttelijänä merkitsi enemmän kuin omat lapset. Teoksessa Crawford esittääkin, että hänen äitinsä adoptoi lapsia ainoastaan julkisuustempauksena uraansa edistääkseen. Crawfordin adoptioveli Christopher tuki kirjan väitteitä, kun taas hänen adoptiosisarensa Cynthia ja Cathy kiistivät ne.

Vastaanotto

Mommie Dearest oli yksi ensimmäisistä julkisuuden henkilöistä kirjoitetuista paljastuskirjoista. Sen kiistanalainen sisältö ja sen esittämät väitteet kuuluisasta elokuvatähdestä herättivät aikanaan valtavan kohun ja laajaa keskustelua puoleen ja toiseen erityisesti Crawfordista esitettyjen väitteiden todenmukaisuudesta. Monet Joan Crawfordin tunteneet nousivat kirjan julkaisun jälkeen puolustamaan häntä. Muun muassa Crawfordin pitkäaikainen ystävä Myrna Loy ja ensimmäinen aviomies Douglas Fairbanks Jr. kiistivät molemmat teoksen väitteet, vaikkakin myönsivät Crawfordin olleen kunnianhimoinen ja kärsineen alkoholismista. Toiset Crawfordin ystävät ja kollegat taas myönsivät osan väitteistä pitävän paikkansa. Muun muassa näyttelijä Betty Hutton vahvisti nähneensä Crawfordin pahoinpitelemässä lapsiaan, ja näyttelijä Eve Arden kyseenalaisti Crawfordin kyvyn toimia äitinä. Osittain saamansa julkisuuden ansiosta kirjasta tuli suuri myyntimenestys ja bestseller.
Don Page

Don N. Page on kanadalainen fyysikko, joka työskentelee Albertan yliopistossa Kanadassa. Hänen työnsä keskittyvät kvanttikosmologiaan ja teoreettiseen painovoimafysiikkaan. Hän väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1976 Kalifornian teknisessä yliopistossa (Caltech).
Duncan Hamilton

Duncan Hamilton (30. huhtikuuta 1920 Corkin kreivikunta, Irlanti – 13. toukokuuta 1994 Sherborne, Dorset) oli brittiläinen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui viiteen F1-osakilpailuun kausina 1951–1953 ja oli parhaimmillaan 7. Hollannin GP:ssä 1952. Hän osallistui myös 18 MM-sarjaan kuulumattomaan kilpailuun ollen parhaimmillaan 4. Zandvoortin GP:ssä 1948, 3. Richmond Trophylla 1951, 2. BRDC International Trophylla 51 ja 4. ADAC Internationales Eifelrennenissä 1952.
Duncan osallistui myös Le Mansin 24 tunnin kilpailuihin 9 kertaa voittaen vuoden 1953 Le Mansin kilpailun yhdessa Tony Roltin kanssa. Samassa kilpailussa lintu lensi Duncania kasvoihin 130 mailin tuntinopeudella, jolloin hänen nenänsä murtui. Duncan ja Tony ajoivat kilpailussa alkoholin vaikutuksen alaisina. Hänen tiiminsä yritti raitistaa häntä antamalla hänelle kahvia varikkokäynneillä, mutta Duncan kieltäytyi sanoen sen saavan hänen kätensä kutiamaan. Sen sijaan hänelle annettiin brandyä.
Duncan voitti vuoden 1956 Rheimsin 12 tunnin kilpailun Jaguarilla. Lopetettuaan kilpailemisen vuoden 1958 jälkeen hän keskittyi omaan autokorjaamoyritykseensä. Hänen poikansa Adrian Hamilton, klassinen automyyjä, johtaa nyt yritystä. Duncan Hamilton kirjoitti kirjan nimeltään Touch Wood.
Angry Birds Seasons

Pelaaminen

Angry Birds Seasonsin idea on sama kuin Angry Birdsissä. Pelaajan täytyy tuhota erilaisissa rakennelmissa olevat vihreät siat ampumalla lintuja ritsalla. Pelaaja saa tietyn määrän lintuja tietyssä järjestyksessä, joiden avulla pitää läpäistä kenttä. Pelissä esiintyi ensimmäistä kertaa oranssi lintu ja pinkki lintu. Oranssi lintu osaa pullistua pallokalan tavoin. Se lisättiin Angry Birdsiin myöhemmin versiossa 2.0.0 ja Angry Birds Rioon versiossa 1.4.2. Versiossa 2.5.0 esitelty pinkki lintu taas puhaltaa ampumisensa jälkeen saippuakuplia, jotka nostavat ympärillään olevia kappaleita ilmaan ja pudottavat ne myöhemmin maahan. Pinkki lintu lisättiin alkuperäiseen Angry Birdsiin versiossa 3.0.0.
Pihlajajärvi (Ruovesi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 6,9 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Paloveden alueella (35.32), jonka Paloveden lähialueeseen (35.321) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 101,6 metriä mpy.
WonderSwan Color

Julkaisut

Kuten aiempaa WonderSwania, Coloriakin julkaistiin erivärisissä kuorissa. Se oli saatavilla viidessä perusvärivaihtoehdossa: sininen, kristallinsininen, kristallinmusta, kristallinoranssi ja vaaleanpunainen. Konsolista tehtiin harvinaisempiakin limited edition -väriversioita.
WonderSwan Coloria julkaistiin myös bundle-pakkauksissa, joita oli saatavilla rajoitetuin määrin. Jokaisen konsolin kuorilla oli oma teemansa, joka liittyi laitteen kanssa myytävään peliin. Tunnetuimpia bundle-pelejä olivat Final Fantasy I ja II.
Rullajarru

Rullajarru (engl. Roller brake) on Shimanon tuotemerkki perinteisen käsikäyttöisen rumpujarrun muunnelmalle, jonka toiminta perustuu jarrukenkien puristamiseen jarrurumpua vasten epäkeskon avulla. Polkupyörän etu- ja takanapoihin tarkoitettua rullajarrua operoidaan normaalisti jarrukahvoista, joista voima johdetaan jarrulle jarruvaijerin välityksellä. Toisin kuin normaali rumpujarru, rullajarru voidaan helposti irrottaa navasta.
Useimmat rullajarrut on varustettu tehonrajoittimella, ja niitä markkinoidaan toisinaan ”polkupyörien ABS-jarruina”. Osa valmistajista on pyrkinyt tarkoituksella vähentämään etenkin etunavoissa käytettävien rullajarrujen tehoa siitä aiheutuvan ylijarrutuksen vuoksi. Ylijarrutuksessa etujarru jarruttaa polkupyörän kulkua niin paljon, että takapyörä pyrkii nousemaan ylös. Tästä puolestaan aiheutuu kokonaisjarrutustehon väheneminen ja pahimmassa tapauksessa eteenpäin kaatuminen.
Pentti Isotalo

Pentti Veijo Isotalo (s. 17. helmikuuta 1927 Tampere) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja ja erotuomari.
Isotalo edusti koko aktiiviuransa Tampereen Ilvestä 1942–1958. Hänet tunnettiin rauhallisena ja järkevänä puolustajana. SM-sarjassa Isotalo keräsi 91 ottelussa tehot 25+7. Isotalolla on seitsemän Suomen-mestaruutta, joka oli pitkään Suomen ennätys.
Maajoukkueessa Isotalo pelasi yhdet MM-kisat ja olympiakisat vuonna 1952 Oslossa. Yhteensä Isotalo edusti Suomea 38 maaottelussa.
Peliuransa jälkeen Isotalosta tuli yksi Suomen arvostetuimpia erotuomareita. Hän tuomitsi muun muassa seitsemän kertaa MM-kisoissa ja hänet valittiin vuonna 1971 SM-sarjan parhaaksi tuomariksi. SM-liiga on jakanut vuosittain kaudesta 1979–1980 Pentti Isotalo -palkintoa, joka myönnetään liigan parhaalle linjatuomarille. Isotalo pelasi myös jalkapalloa Ilveksessä yhdessä Aarne Honkavaaran kanssa.
Nordhausen

Tunnettuja ihmisiä

Volker Beck (1956-), yleisurheilija Ariane Friedrich (1984-), korkeushyppääjä
Private Skies

Toimiala

Yritys on niin sanottu ”Air Charter Broker”, joka välittää lentopalveluita ja on rekisteröity toimialalle Tilauslentoliikenne (51102). Palvelu perustuu puolueettomaan lennon kilpailutukseen, eli yritys hankkii hintatiedot kaikilta sopivilta tilauslentoyhtiöiltä ja sitten tarjoaa asiakkaallensa parasta vaihtoehtoa. Ansainta on komissiopohjaista. Yrityksen tilauslentopalveluihin kuuluu liikelennot, charter, helikopterilennot, rahti ja shuttle.

Historia

Osakeyhtiö on rekisteröity kaupparekisteriin 3. huhtikuuta 2014. Hallituksen puheenjohtaja on yhtiön perustaja Roope Kekäläinen. Private Skiesin toimitusjohtaja on kesäkuusta 2015 asti toiminut Christian Krohn. Päätoiminimen (Private Skies Oy) rinnakkaistoimini on Private Skies Ltd.
Kauden 2014–2015 Jääkiekon SM-liigan play-off-pelien joukkuista lähes jokainen lensi otteluihin Private Skiesin järjestämillä lennoilla.
Ensimmäisenä tilikautena osakeyhtiön liikevaihto nousi yli 0,5 miljoonaan ja tulos 21 000 euroon.
USS O'Kane (DDG-77)

Palvelus

Alus on palveluksessa.
HMS Cossack (1854)

Valmistus

Venäjän keisarikunta tilasi aluksen W. & H. Pitcherin telakalta Northfleetistä Itämeren laivastolle. Aluksen nimeksi oli suunniteltu Witjas. Krimin sodan sytyttyä Britannia kuitenkin takavarikoi edelleen telakalla olleen aluksen ja luovuttaen sen Kuninkaalliselle laivastolle 5. huhtikuuta 1854.

Palvelus

Cossackin kapteeniksi määrättiin 19. elokuuta 1854 palvelukseen otettaessa Chathamissa Edward Gennys Fanshawe, jonka tehtävänä oli purjehtia Itämerelle. Alusta käytettiin Venäjän Itämeren laivastoa vastaan Oolannin sodassa. Aluksen päälliköksi määrättiin 21. elokuuta 1855 James Horsford Cockburn. Alus määrättiin heinäkuussa 1856 Pohjois-Amerikan ja Länsi-Intian asemalle, jossa sen kotisatamana oli pääosan ajasta Greytown Nicaraguassa. Alus palasi Englantiin, jossa se poistettiin palveluksesta 15. heinäkuuta 1857 Sheernessissä.
Alus palasi palvelukseen 16. kesäkuuta 1859 Sheernessissä komentajanaan Richard Moorman. Alus palasi Pohjois-Amerikan ja Länsi-Intian asemalle ja sieltä edelleen Kiinaan. Se palasi vuoden 1861 alussa Englantiin ja se poistettiin palveluksesta 22. elokuuta 1862 Sheernessissä.
Alus palasi palvelukseen  19. toukokuuta 1863 Välimeren laivastoon komentajanaan William Rae Rolland. Aluksen päälliköksi määrättiin 26. toukokuuta 1865 Richard Dunning White. Alus palasi Englantiin ja se poistettiin palveluksesta 23. helmikuuta 1867 Sheernessissä.
Alus palasi palvelukseen 9. joulukuuta 1868 komentajanaan John Edward Parish määrättynä Itä-Intian asemalle. Aluksen päälliköksi määrättiin 12. elokuuta 1871 australialainen Robert Gordon Douglas. Alus palasi Englantiin, jossa se poistettiin palveluksesta 18. heinäkuuta 1873 Sheernessissä ja se myytiin romutettavaksi 19. toukokuuta 1875 Castlelle Charltoniin.
Koulusiteet

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano sanoo elokuvan kiteyttävän hienovaraisesti ajan henkeä mutta jäävän sanomaltaan keskeneräiseksi. Hän antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. VideoHound’s Golden Movie Retriever ihastelee miten tavanomaisista teinielokuvan aineksista on saatu aikaan vahva antisemitistinen puheenvuoro.
Maksapaise

Maksapaise (abscessus hepatis) on maksassa sijaitseva märkäpesäke. Arviolta 8-15 ihmistä 100 000:sta saa joskus elämässään maksapaiseen. Maksapaise johtaa joskus kuolemaan, mutta se voidaan hoitaa muun muassa leikkauksella. Maksapaiseen syitä ei juuri tunneta, mutta diabeetikoilla on muita suurempi riski saada sellainen. Sairauden oireita ovat kuume, kipu ja joskus painon väheneminen.
Papa Roach

Historia

Papa Roach sai alkunsa, kun Jacoby Shaddix (laulu) sekä Dave Buckner (rummut) tapasivat toisensa Vacacillen jalkapallo-ottelussa. Mukaan riveihin otettiin Will James (basso) ja Ben Luther (pasuuna). 
Jerry Horton (kitara) tuli Ben Lutherin tilalle. Vuonna 1995 bändiin liittyi Will Jamesin tilalle Tobin Esperance (basso), joka oli toiminut bändin roudarina aikaisemmin. Dave Bucknerin ja Papa Roachin tiet erkanivat lopullisesti vuonna 2007, jolloin hänen tilalleen tuli Tony Palermo.

Musiikki

Papa Roach yhdistelee musiikissaan punkin, metallimusiikin ja rockin ominaisuuksia. Myös rap-musiikista on otettu joitain vaikutteita. Papa Roach on niittänyt Yhdysvalloissa paljon mainetta, mutta Euroopassa yhtye ei ole ollut paljoa esillä. Jacoby juontaa myös MTV:ltä tuttua sarjaa Scarred.
Yhtye tuli tunnetuksi albumillaan Infest vuonna 2000 joiden kappaleet Last Resort ja Between Angels & Insects nousivat suuriksi hiteiksi, myös Euroopan puolella. Toinen albumi Lovehatetragedy vuonna 2002 ei ollut aikaisemman kaltainen suuri menestys, mutta sekin myi erittäin hyvin ja kappaleet She Loves Me Not ja Time and Time Again nousivat hiteiksi. Kolmas albumi Getting Away with Murder vuodelta 2004 on myynyt myös hyvin, jonka nimikkokappale ja varsinkin balladimainen Scars nousivat hiteiksi. Vuoden 2006 The Paramour Sessions oli kaupallinen pettymys, vaikka Forever ja ...To Be Loved olivatkin kotimaassaan hittejä, mutta albumi sai vieläkin vaisumman vastaanoton muualla maailmassa.
Yhtyeen kappale ...To Be Loved oli pitkään showpainiohjelma Monday Night Rawin tunnusmusiikkina.
Reijo Alatörmänen

Reijo Kalevi Alatörmänen (s. 27. marraskuuta 1938 Kittilä) toimi Pohjolan Sanomat -lehden toimittajana, toimitussihteerinä, toimituksen päällikkönä ja päätoimittajana.
Alatörmäsen vanhemmat olivat maanviljelijä Esko Abiel Alatörmänen ja opettaja Eeva Luomala. Hänen puolisonsa vuodesta 1963 on Suoma Irene Salmela. Alatörmänen tuli ylioppilaaksi 1960 ja harjoitti sanomalehtiopintoja Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa 1965. Toimittuaan opettajana Rovaniemen maalaiskunnassa 1961–1962 ja Pellossa 1962–1963 hän tuli Pohjolan Sanomien toimittajaksi 1965. Lehden toimitussihteerinä Alatörmänen työskenteli 1967–1973 ja toimituksen päällikkönä 1973–1980, päätoimittaja hän oli 1980–1996.
Amstel Gold Race 2015

Amstel Gold Race 2015 oli järjestyksessään 50. maantiepyöräilyn Amstel Gold Race -kilpailu. Se käytiin 258 kilometrin reitillä Maastricht – Berg en Terblijt 19. huhtikuuta 2015. Michał Kwiatkowski voitti kilpailun oltuaan loppukirissä paras ennen Alejandro Valverdea ja Michael Matthewsia.
Janne Hyökyvaara

Pelaajaura

Laitapuolustajana pelannut Hyökyvaara oli Valkeakosken Nappulaliigan ja Valkeakosken Hakan kasvatti. Hän kuului muun muassa Jussi Nuorelan ja Sami Ristilän ohella menestyksekkääseen vuoden 1974 valkeakoskelaisikäluokkaan, joka voitti B-junioreiden SM-kultaa sekä E- ja A-junioreiden SM-pronssia.
Hyökyvaara edusti Hakaa myös suurimman osan huippu-urastaan ja saavutti seurassa SM-kultaa vuosina 1995 ja 1998–2000 sekä Suomen cupin mestaruuden vuonna 1997. Valkeakoskelta lähdettyään hän pelasi korkeimmalla sarjatasolla vielä kaksi kautta Myllykosken Pallossa, jossa mitalitili karttui SM-hopealla ja -pronssilla, ja yhden kauden Kuopion Palloseurassa. Hän esiintyi Veikkausliigassa kymmenenä kautena ja pelasi yhteensä 172 liigaottelua, joissa hän teki 16 maalia. Hyökyvaara nimettiin Veikkausliigan legendaksi vuonna 2011.
Hyökyvaara pelasi myös kolme maaottelua sekä Suomen poikamaajoukkueissa että olympiajoukkueessa.

Valmennusura

Kaudesta 2011 alkaen Hyökyvaara on toiminut Ykkösessä pelaavassa FC Hämeenlinnassa Jussi Lempisen apulaisvalmentajana. Kaudella 2012 hän aloitti Hämeenlinnan Härmän päävalmentajana ja onnistui pitämään seuran Kakkosessa ensimmäisellä kaudellaan.
Conor Coady

Seurajoukkueura

Coady toimi Liverpoolin 18-vuotiaiden joukkueen kapteenina. Edustusjoukkueessa hän oli ensimmäistä kertaa vaihtopenkillä Liverpoolin pelattua Sparta Prahaa vastaan Eurooppa-liigassa helmikuussa 2011.
Kauden 2011–2012 alla Coady pääsi mukaan edustusjoukkueen Aasian-kiertueelle. Hän teki debyyttinsä edustusjoukkueessa Cuangdong Sunray Cavea vastaan ja teki heti ensimmäisessä pelissään maalin. 
Coady pelasi kaksi virallista ottelua Liverpoolin ykkösjoukkueessa: Eurooppa-liigassa hän oli avauskokoonpanossa FK Anži Mahatškalaa vastaan marraskuussa 2012 ja Valioliigassa hän pelasi minuutin Fulhamia vastaan toukokuussa 2013.
Coady pelasi kauden 2013−2014 lainalla Ykkösliigan Sheffield Unitedissa, jossa teki 39 sarjaottelussa viisi maalia. FA Cupissa hän pelasi kaikki kahdeksan ottelua mukaan lukien tappiollisen välierän Hullia vastaan.
Coady siirtyi 470 000 euron siirtosummalla Huddersfieldiin elokuussa 2014. Hän pelasi kauden 2014−2015 aikana 45 Mestaruussarjan ottelua, ja teki kolme maalia. 
Kesällä 2015 Coady siirtyi 2,8 miljoonalla eurolla Mestaruussarjassa pelanneeseen Wolverhamptoniin. Hän nousi heti avauskokoonpanoon ja pelasi kolmella mestaruussarjakaudella yhteensä 122 ottelua, joissa teki yhden maalin. Wolverhamptonin noustua Valioliigaan hän pelasi kaudella 2018−2019 täydet minuutit jokaisessa Valioliigan, FA Cupin ja Liigacupin ottelussa. FA Cupissa Wolves eteni välieriin.

Maajoukkueura

Coady on pelannut lukuisissa Englannin ikäkausimaajoukkueissa. Hän pelasi kolme ottelua sekä alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2012 että alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2013.

Muuta

Myös Coadyn veli on pelannut Liverpoolin akatemiassa.