google/wiki40b huggingface dataset:
Vivica Bandler

Vivica Aina Fanny Bandler (o.s. von Frenckell; 5. helmikuuta 1917 Helsinki – 30. heinäkuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen teatteriohjaaja ja teatterinjohtaja. Hän johti Lilla Teaternia 1955–1967 ja toi avantgarden suomalaiseen teatterimaailmaan.

Nuoruus

Vivica von Frenckell oli kaupunginjohtaja Erik von Frenckellin ja teatterihistorian tutkija Ester-Margaret Lindbergin tytär. Hän opiskeli agronomiksi ja hoiti sukunsa omistamaa Saaren kartanoa Tammelassa. Sodan aikana hän toimi lääkintälottana rintamalla ja meni vuonna 1943 naimisiin itävaltalaisen pakolaisen diplomiekonomi Kurt Bandlerin (1917–1987) kanssa; avioliitto päättyi eroon vuonna 1963.

Teatterintekijä

Bandler oli 1930-luvulla Pariisissa elokuvaohjaajien Jacques Feyderin ja Maurice Clochen assistenttina. Vuonna 1939 hän perusti Studentteaternin, Helsingin ruotsinkielisen ylioppilasteatterin, jossa hän myös ohjasi. Samana vuonna elokuvista kiinnostunut ja kielitaitoinen Bandler puhui itsensä työryhmän tulkiksi, kun ranskalainen ohjaaja Jacques Feyder tuli Ruotsin Lappiin kuvaamaan elokuvaansa Pako pohjoiseen (La loi du nord). Hän oli ohjaajan assistenttina myös Ruotsissa 1940-luvulla.
Sodan jälkeen Bandler tutustui Pariisin teatterielämään ja mm. Louis Jouvet'n ja Jean-Louis Barrault’n ohjauksiin. Teatteriohjaajan ura alkoi Svenska Teaternissa Helsingissä 1948. Bandlerin ansiosta muumit päätyivät Svenska Teaternin lavalle 1949 Tove Janssonin käsikirjoittamassa, lavastamassa ja puvustamassa näytelmässä kirjasta Muumipeikko ja pyrstötähti. Bandlerilla ja Janssonilla oli lyhyt suhde vuonna 1947. Hahmot Tiuhti ja Viuhti viittaavat tähän suhteeseen Janssonin      
Muumi-kirjoissa.  
Tammelan harrastajateatterin ohjauksensa Seitsemän veljestä hän vei Pariisiin vuonna 1951. Hän toimi vielä toisenkin elokuvaryhmän tulkkina mutta ei nähnyt elokuva-alalla sotien jälkeen työmahdollisuuksia naiselle vaan keskittyi teatteriin.
Lilla Teatern syntyi Svenska teaternin revyistä ja Helsingin olympialaisten yhteydessä järjestetyistä erikoisnäytöksistä. Bandler kuului teatterin hallitukseen sen perustamisesta asti ja osti teatterin itselleen vuonna 1955. Bandlerin suhteilla taloon saatiin nimekkäitä ulkomaalaisia vierailijoita, muun muassa Dario Fo ja Eugène Ionesco. Hänet palkittiin vuonna 1962 Pro Finlandia -mitalilla, ja hän sai taiteen akateemikon arvonimen vuonna 1999.
Lillanin jälkeen Bandler johti 1967—1969 Oslon ja 1969—1980 Tukholman kaupunginteatteria, Ruotsin teatteriakatemiaa ja Tampereen teatterikesää. Yhteistyössä Tove Janssonin kanssa hän toteutti ja ohjasi useita muumiaiheisia näytelmiä, mm. Troll i kulisserna (1958), Lillaniin, ja suomalainen (suomenruotsalainen) ryhmä esitti niitä muissakin pohjoismaissa.

Muuta

Tuija-Maija Niskasen vuonna 1982 ohjaama elokuva Jäähyväiset (Avskedet) perustuu Vivica Bandlerin nuoruusmuistoihin.
Stadin Slangi ry. valitsi Bandlerin vuoden 2002 Stadin Friiduksi Helsinki-päivänä 12. kesäkuuta 2002.
Bandler on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin. Hautakiveen on poikkeuksellisesti kirjoitettu nimen yläpuolelle vain sana "människan" (ihminen).
Jääkiekko talviolympialaisissa 2018 – miesten karsinnat

Ennakkokarsinta

Ennakkokarsintaturnaukset pelattiin 5.–8. marraskuuta 2015.

Esikarsinta

Esikarsintaturnaukset pelattiin 11.–14. helmikuuta 2016.

Karsinnan lopputurnaus

Karsinnan lopputurnaus pelattiin 1.–4. syyskuuta 2016.
Nidda

Nidda on hepreankielinen käsite, joka sananmukaisesti tarkoittaa erottautumista. Juutalaisuudessa sanaa käytetään naisten kuukautisiin liittyvistä säännöistä. Toinen nimi näille säännöille on taharat hamishpacha, eli perhepuhtauslait. Sana voi tarkoittaa myös naista, jolla on ollut kuukautiset, mutta joka ei ole suorittanut mikvessä upottautumisen rituaalia. 
Toora kieltää 3. Mooseksen kirjassa sukupuolisuhteet naisen kanssa, joka on nidda.(3. Moos. 18:19) Tooran mukaan nainen ja mies, jotka harrastavat seksiä, kun nainen on niddah, saavat molemmat rangaistukseksi karetin. (3. Moos. 20:19) Toorassa on myös muita kuukautisiin liittyviä kieltoja, joita ei nykyjuutalaisuudessa noudateta. Nykyään ortodoksijuutalaisuudessa noudatettavien sääntöjen mukaan naisesta tulee nidda, kun hänen kuukautisensa alkavat tai hän näkee verta, joka tulee ulos hänen kehostaan.  Kuukautisten päättymisen jälkeen naisen tulee laskea seitsemän päivää, joita kutsutaan seitsemäksi puhtaaksi päiväksi. Niiden aikana naisen tulee tehdä sisäisiä tutkimuksia, joilla hän tarkistaa valkoisen kangaspalan avulla, että kuukautisvuoto on päättynyt. Näiden seitsemän päivän jälkeen hänen tulee puhdistautua ja sen jälkeen upottautua mikveen. Mikvessä upottautumista edeltää aina peseytyminen ja puhdistautuminen, koska halachan mukaan veden ja ihmisen välissä ei tule olla mitään, esimerkiksi likaa, vaatteita tai koruja. Mikvessä upottautumisen yhteydessä lausutaan siunaus tähän mitsvaan liittyen. Yleensä mikvessä upottautumisen aikana paikalla on toinen nainen, joka tarkistaa että pää ja hiukset ovat veden alla, eikä nainen koske mikven reunoihin.  
Vain näiden vaatimusten täyttyessä upottautuminen on halachisesti pätevä. 
Naisen kuukautisen alkamisen ja mikvessä upottautumisen välisen ajan hän on nidda, ja aviomiehen ja vaimon on kiellettyä harrastaa seksiä. Tähän aikaan liittyy myös muita sääntöjä, joita vaihtelevasti noudatetaan ortodoksijuutalaisten ja konservatiivijuutalaisten keskuudessa. Ortodoksijuutalaisuudessa aviomiehen ja vaimon on kielletty koskea toisiaan, kun vaimo on nidda. Monet ortodoksijuutalaiset avioparit muun muassa välttävät antamasta tavaroita toisilleen tai näkemästä toisiaan vähäpukeisena nidda-ajan aikana.
Haploryhmä H (mtDNA)

Alkuperä

Mitokondrio-DNA:n äitilinjan haploryhmän tyyppi H kehittyi 33000-26000 vuotta sitten pohjoisessa Lähi-Idässä. Tyyppi H saapui Eurooppaan luultavasti Gravetten kulttuurin kanssa. H1, H3 ja HV levisivät Ranskan ja Espanjan seuduille noin 13000 vuotta sitten ehkä Madeleinen kulttuurin mukana.
Norjan energiapolitiikka

Liikenne

Norjan tavoite on, että 2017 kolmasosa uusista autoista on sähköautoja tai hybridejä.

Öljyrahasto

Norjan valtion eläkerahasto, jota kutsutaan Norjan valtion öljyrahastoksi oli 277 mrd € vuonna 2009. Helsingin Sanomien mukaan se on Euroopan suurin osakerahasto ja maailman toiseksi suurin valtion rahasto Yhdistyneiden Arabiemiraattien rahaston jälkeen. Vuonna 2009 öljyrahaston suurimmiksi sijoituksiksi mainittiin Shell, Nestle ja HSBC-pankki. Britannian ja Yhdysvaltojen valtion lainoja rahastolla oli noin 9 mrd € kumpaakin. Syksyllä 2009 öljyrahasto keskusteli ympäristöasioista sijoitusyrityksissään.

Tuulivoima

Norjalaisten energiatutkijoiden mukaan tulevaisuudessa tuulivoimalla tuotetusta sähköstä voi tulla maalle yhtä merkittävä vientituote kuin öljystä. Maan tuulivoimapotentiaalin arvioidaan olevan 14 000 TWh. Asiantuntijat ennustavat tuotannoksi 20 TWh vuonna 2020. Öljyä viedään nyt 2 500 TWh vuodessa.
Aker Kværner on osallistunut Ranskan ja Saksan merituulivoiman rakentamiseen. StatoilHydro kehittää tuulivoimaa Enovan tuella.  Norjan energiaministeri sai vuonna 2008 raportin, jossa suunniteltiin 5 000-8 000 MW:n merituulipuistoja (28 mrd euroa) vuoteen 2025 mennessä. Tavoite on myydä sähkö Eurooppaan. Ruotsalainen SCA ja norjalainen energiayhtiö Statkraft tekivät sopimuksen 2 800 GWh tuulivoimaa Jämtlannin ja Norrlannin lääneissä syyskuussa 2007.

Aurinkoenergia

Norjalainen Renewable Energy Corporation (REC) on aurinkoenergialaitteita valmistava yritys.

Bioenergia

Norjan bioenergiatavoite on 14 TWh vuoteen 2020 mennessä.
Norjalainen työryhmä arvioi vuonna 2006 laajamittaisen kotimaisen biopolttoainetuotannon puusta mahdolliseksi 4-6 vuoden päästä ja tuotannoksi 10-20 vuoden päästä 20-30 % kotimaista polttoainetta. Tuotanto luo 10 000 työpaikkaa. Norsk Hydro ja Norske Skog tutkivat vuonna 2006-7 biodieselin valmistusta puusta. Kaupallista tehdasta ennustettiin vuosiksi 2013-16 (100-200 milj. l/a, 2 milj. m³ puuta/v). Vuonna 2006 hinta arvioitiin 20 % soija- tai rypsiöljydieseliä kalliimmaksi.
Manuel Prado Ugarteche

Manuel Prado Ugarteche  (21. huhtikuuta 1889 – 15. elokuuta 1967)  oli Perun presidentti  vuosina 1939–1945 ja 1956–1962. 
Hän oli varakas pankkiiri vaikutusvaltaisesta perheestä, ja entisen presidentin Mariano Ignacio Pradon poika. Pian hänen valintansa jälkeen Peru joutui rajakiistaan Ecuadorin kanssa. Se kärjistyi vuonna 1941 lyhyeen sotaan, jonka Peru voitti. Sisäpolitiikassa Prado lievensi vasemmistopuolue APRAn (Alianza Popular Revolucionaria Americana) vastaisia pakotteita, ja vuonna 1945 salli sen jälleen rekisteröityä puolueeksi. Vuonna 1945 Pradon kauden päättyessä José Luis Bustamante y Rivero valittiin presidentiksi liittoumassa, jonka jäsen myös APRA Oli.
Vuoden 1956 vaaleissa APRA tuki Pradoa vastineeksi siitä että se saisi jälleen laillisen aseman.
Massaylijäämä

Ydinfysiikassa nuklidin massaylijäämä on atomi­ytimen todellisen, atomimassayksikköinä ilmaistun massan ja sen massa­luvun erotus. Sitä käytetään usein atomiydinten massojen taulukoinnissa. Ytimen massa atomi­­massa­yksikköinä on kaikissa tapauksissa lähellä sen massa­lukua eli siinä olevien protonien ja neutronien luku­määrien summaa, koska nämä hiukkaset muodostavat valtaosan ytimen massasta ja molempien massa on lähellä yhtä atomi­massa­yksikköä. Ytimen massa­yli­jäämä mittaa täten sitä, kuinka paljon suurempi tai pienempi ytimen sidosenergia nukleonia kohti on verrattuna hiili-12-atomiin, jonka mukaan atomi­massa­yksikkö on määritelty. Jos massa­yli­jäämä on negatiivinen, ytimen sidos­energia on suurempi kuin hiili-12:n, ja jos se on positiivinen, sidos­energia on pienempi kuin hiili-12:n. Jos ytimen massa­yli­jäämä on selvästi suurempi kuin jonkin sitä kevyemmän ytimen, se voi hajota radio­aktiivisesti luovuttaen energiaa.

Ydinreaktioiden energia-asteikko

Massaylijäämän tärkein merkitys on siinä, että sen avulla voidaan laskea, kuinka paljon energiaa ydinreaktioissa vapautuu tai sitoutuu. Kuten Einsteinin osoittamasta massan ja energian ekvivalenssista (E=mc²) seuraa, vapautuva tai sitoutuva energia on yhtä suuri kuin massojen erotus kerrottuna valon­nopeuden neliöllä. Ydin­reaktioissa kuitenkin vapautuu tai sitoutuu vain pieni osa, yleensä 0,01 ... 0,1 %, ydinten kokonais­massoja vastaavasta energiasta, jota paitsi protonien ja neutronien kokonais­luku­määrien summa (eli massa­lukujen summa) säilyy. Tämän vuoksi ydin­reaktioiden vapautuvaa energiaa laskettaessa voidaan ydinten massojen ja niiden erotusten sijasta käyttää niiden massa­yli­jäämiä ja niiden erotuksia, jolloin pelkästään siirtyvien tai irtoavien nukleonien massaa vastaava osuus jätetään pois laskuista.
Atomi- ja ydinfysiikassa energian yksikkönä käytetään tavallisesti elektronivolttia, mikä johtuu pitkälti hiukkas­kiihdyttimien tärkeästä merkityksestä tutkimusv­älineinä. Massan ja energian ekvivalenssin vuoksi ydinten ja alkeis­hiukkasten massankin yksikkönä käytetään usein megaelektronivolttia jaettuna valon­nopeuden neliöllä (MeV/c²). Tämä on kuitenkin hyvin pieni massan yksikkö sillä jo protonin massa on noin 938,27 MeV/c². Tämänkin vuoksi laskut on helpompi suorittaa käyttämällä ydinten taulukoituja massaylijäämiä.
Yakari

Yakari on lapsille suunnattu intiaanisarjakuva. 
Alun perin Yakaria tekivät sveitsiläisen sarjakuvataiteilija Derib (Claude de Ribaupierre) ja käsikirjoittaja Job (André Jobin). Vuodesta 2016 käsikirjoittajana on toiminut Joris Chamblain. Yakaria on ilmestynyt vuosina 1973–2016 yhteensä 39 albumia. Yakarista on tehty myös animaatiosarjoja.

Yakarin hahmo

Yakari on pieni siouxintiaanipoika, jonka erityispiirre on, että hän osaa eläinten kieliä. Myös eläimet ymmärtävät toisiaan, ja niillä voi olla taikavoimia. Yakarin toteemieläin on Suuri Kotka, joka antaa usein kryptisiä neuvoja. Tapahtumat sijoittuvat Pohjois-Amerikkaan. Valkoisia ei sarjassa vielä näy, mutta hevosia jo.

Yakari suomeksi

Yakari ilmestyi suomeksi ensimmäisen kerran jatkosarjana Non Stop -lehdessä vuosina 1977–1978. Yakari ja valkoinen biisoni ilmestyi Non Stop -albumina 7/1978. Otava on julkaissut nämä ja kuusi muuta albumeina.
The Chili Con Carne Club

The Chili Con Carne Club on vuonna 1995 kuvattu puolituntinen lyhytelokuva. Elokuvan pääosia esittävät John Philbin, Kristy Swanson, Martin Charles Warner, Kathleen Wilhoite, John Bizarre, Mel Gibson, Alan Palo ja Jeffrey Anderson-Gunther. Elokuvan on ohjannut Jonathan Kahn.
Kummitussimput

Lajit ja anatomia

Kummitussimppujen heimoon kuuluu 1 suku ja noin 10 lajia, muun muassa piikkikummitussimppu (Hoplichthys acanthopleurus). Heimon kalat ovat ruumiirakenteeltaan pitkulaisia ja litteitä kaloja. Suurin heimon lajeista H. haswelli voi kasvaa 43 cm pitkäksi. Tyypillisiä piirteitä heimon kaloille ovat kookas ja litteä pää, 2 selkäevää, joista taaempi on hyvin pitkä, hyvin pitkä peräevä ja suomuton ruumis. Kylkiviivalla on piikkejä. Väriltään kummitussimppulajit ovat tyypillisesti kelaisia, vaaleanpunaisia tai ruskeita ja ruumiissa voi olla epäsäännöllisiä laikkuja.

Levinneisyys ja elintavat

Kummitussimppulajeja tavataan indopasifiselta merialueelta. Ne elävät lähellä pohjaa niin matalissa kuin syvissäkin vesissä, tyypillisesti noin 10–1 500 metrin syvyydessä. Nuoret kalat liikkuvat aikuisia matalammalla. Kummitussimppujen ravintoa ovat kalat ja äyrisiäset. Kummitussimppujen liha on syötävää, mutta ne eivät ole kaupallisesti merkittäviä kalastuksen kohteita.
Vironmaan kuvernementti

Vironmaan kuvernementti (vir. Eestimaa kubermang, ven. Эстляндская губерния, Estljandskaja gubernija) oli vuosina 1721–1917 Venäjän keisarikunnan kuvernementti. Viron kuvernementin alue kattoi Vironmaan eli nykyisen Pohjois-Viron. Alueen hallintokeskus oli Rääveli eli nykyinen Tallinna.
Venäjän helmikuun vallankumouksen jälkeen vuonna 1917 Viron kuvernementtiin yhdistettiin Liivinmaan kuvernementin pohjoisosat ja näin muodostettiin Viron autonominen kuvernementti, joka itsenäistyi 1918 Viron tasavallaksi.
Prince of Persia (vuoden 1989 videopeli)

Vastaanotto

Pelin Amiga-versio on saanut CU Amiga -lehden arvostelussa arvosanaksi 94%.
Derek Bailey

Derek Bailey (29. tammikuuta 1930 – 25. joulukuuta 2005) oli brittiläinen jazzmuusikko. Hän kuului kitaristina vapaan improvisaation merkkinimiin.
Bailey syntyi Sheffieldissä musikaaliseen sukuun ja aloitti instrumenttinsa soiton lapsena. Hän sai opetusta muiden muassa John Duartelta ja muutti Lontooseen vuonna 1966.
Bailey perusti 1970-luvulla Incus-levy-yhtiön, Musics-lehden ja kokoonpanoltaan nopeasti vaihdelleen Company-ryhmän. Hänen ylläpitämäänsä improvisaatiojuhla Company Weekiä pidettiin vuoteen 1994. Hän julkaisi kirjan Improvisation: Its Nature and Practice (1980), josta tehtiin 1990-luvun alussa myös televisioversio.
Bailey soitti taidokkaasti sekä akustista että sähkökitaraa. Hän kuoli motoneuronitautiin Lontoossa.
Aleksei Berezutski

Aleksei Vladimirovitš Berezutski (ven. Алексей Владимирович Березуцкий, s. 20. kesäkuuta 1982 Moskova) on venäläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän aloitti uransa veljensä Vasilin kanssa Smenan nuorisoakatemiassa. Hän pelaa seurassaan numerolla kuusi ja edustaa nykyisin syntymäkaupunkinsa PFK TsSKA Moskovaa sekä on edustanut aiemmin myös FK Moskovaa ja FC Tšernomorets Novorossijskiaa. Hän on edustanut vuodesta 2003 lähtien Venäjän maajoukkuetta numerolla viisi.
Joulukuussa 2009 Berezutski sai yhdessä Sergei Ignaševitšn kanssa yhden ottelun kilpailukiellon piristeen käytöstä. Piriste oli peräisin heidän käyttämästä yskänlääkkeestä.
Kokemäenjoki-triptyykki

Syntyhistoria

Satakuntalaisesta maisemasta innoittunutta luomiskautta elänyt Into Linturi piti yksityisnäyttelyn Porissa vuonna 1937. Myönteisen vastaanoton saaneen näyttelyn jälkeen hän sai merkittävän tilauksen osuuskunta Elon ravintolaan. Ravintolasaliin tilattava seinämaalaus olisi kooltaan 6,0×1,8 metriä. Linturi valitsi aiheeksi peltojen keskellä virtaavan Kokemäenjoen. Taiteilija aloitti työn syksyllä 1937, mutta se sujunut. Linturi matkusti Nakkilaan tekemään uudet luonnokset, minkä jälkeen hän maalasi ensimmäisen version yli ja aloitti alusta. Linturi maalasi teosta toisinaan ulkona saadakseen kuusi metriä leveään teokseen riittävästi etäisyyttä. Työ alkoikin sujua, ja Linturi oli lopputulokseen tyytyväinen. Kesällä 1938 hän totesi, että ”Voitto on oleva sittenkin minun. Kyllä tämä työ on ollut minulle kuin painajainen - olen ollut koko kevään äärimmäisen epätoivon vallassa, mutta ihmeellinen totuus tuntuu kätkeytyvän sanoihin: taito kasvaa vaikeuksien mukana.”
Syksyllä 1938 Kokemäenjoki-triptyykki asetettiin näytteille Porissa Linturin yksityisnäyttelyssä. Kritiikki näyttelyä kohtaan oli suopeaa, ja Kokemäenjoki-triptyykki herätti erityistä huomiota. Lallin kriitikko V. S. kirjoitti työn olevan monumentaalinen, värikauneutta uhkuva ja siten suureksi kunniaksi tekijälleen. Lisäksi Lalli kiitteli triptyykkiä osoituksena Linturin kykyvystä käsitellä suuria pintoja. Satakunnan Kansa kirjoitti: ”työ oli uskottu Linturille, sillä onhan taiteilija Linturin mielityönä aina ollut juuri läntisen Satakunnan aukeiden maisemien esittäminen." Lisäksi Satakunnan Kansan kriitikko totesi, että "sopivampaa aihetta kuin tämä Harjavallasta saatu ei kai olisi voinut löytää”.

Myöhemmät vaiheet

Ravintolatoiminnan loputtua osuuskunta Elo lahjoitti triptyykin Porin suomalaiselle yhteislyseolle. Koulu on kirjannut vastaanottaneensa lahjoituksen lukuvuonna 1947–48. Koulun juhlasaliin sijoitettu teos kärsi vuosien saatossa vaurioita salin ollessa liikuntatuntien käytössä, ja teos siirrettiin turvaan varastoon. Koulun peruskorjauksen yhteydessä Kokemäenjoki-triptyykki konservoitiin ja kehykset uusittiin. Kunnostuksesta vastasi konservaattori Nina Jolkkonen-Porander. Kokemäenjoki-triptyykki ripustettiin esille peruskorjatun Porin suomalaisen yhteislyseon Linturiksi nimettyyn suuropetustilaan 9.8.2016.
Vierumäki (Heinola)

Vierumäki on kylä/kaupunginosa ja taajama Heinolan kaupungin eteläosassa. Asukkaita Vierumäellä on noin 900–1 000. Vierumäeltä on matkaa Heinolan keskustaan noin 13 kilometriä ja Lahteen 25 kilometriä. Sen lähikyliä ovat Vuolenkoski Iitissä, Myllyoja Heinolassa, Mäkelä Nastolassa) ja Urajärvi Asikkalassa.
Vierumäki valittiin Päijät-Hämeen vuoden kyläksi vuonna 2011.

Työnantajat ja palvelut

Vierumäen suuria työnantajia ovat Versowood eli entinen Vierumäen Teollisuus, Suomen urheiluopisto, Weckman Steel, Herrala talot ja Betset-yhtiöt (ent.Mikkelin Betoni).
Vierumäellä on monenlaisia palveluita, esimerkiksi lähikauppa Sale, Vikin baari, kahvila-baari Kelokota, koulu (luokat 1–6), kirjastoauto sekä Suomen urheiluopiston monenlaiset palvelut. 18. huhtikuuta 2013 avattiin Neste Matkakeidas.

Liikenne

Kylän kohdalla on Vierumäen liittymä valtatie 4:n moottoritieosuudella. Liittymässä sijaitsee linja-autojen pikavuoropysäkki.
Seututie 313 kulkee Vierumäeltä Asikkalan Urajärven ja Vesivehmaan kylien kautta Vääksyn taajamaan. Vierumäeltä on noin 16 kilometriä matkaa Vesivehmaan lentoasemalle, jossa matkustajaliikennettä ei ole säännöllisesti tarjolla.
Seututie 363 kulkee Vierumäeltä Jaalan kirkonkylällä sijaitsevaan kantatie 46:n liittymään noin 35 kilometrin matkan.
Lahti–Heinola-rata kulkee Vierumäen kautta. Vierumäellä on rautatieasema, joka on tavaraliikenteen käytössä. Vierumäen lähimmät henkilöliikenteen rautatieasemat sijaitsevat Lahdessa noin 23 kilometrin etäisyydellä ja Nastolassa noin 25 kilometrin päässä.
Väinö Iisakkala

Väinö Iisakkala (20. tammikuuta 1890 Viipurin maalaiskunta – 12. joulukuuta 1960) oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat työnjohtaja Kristian Iisakkala ja Emma Maria Pöntinen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1933 Salli Pärnäsen kanssa.

Opinnot

Hän kävi kansakoulun ja toimi koulun jälkeen autonkuljettajana ja asentajana. Hän suoritti viidennen luokan Viipurin reaalikoulussa vuonna 1920 ja kahdeksannen luokan Helsingin suomalaisessa lyseossa vuonna 1935. Haminan taistelukoulun hän suoritti vuonna 1918 ja jääkärialiupseereille järjestetyn aktiiviupseerikurssin Kadettikoulussa vuonna 1921 sekä taktiikan soveltamiskurssin Suojeluskuntain päällystökoulussa vuosina 1925 ja 1927. Taistelukoulun komppanianpäällikkökurssin hän suoritti vuonna 1929 ja komentajakurssin Suojeluskuntain päällystökoulussa vuosina 1932–1933.

Jääkäriaika

Hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 27. marraskuuta 1915, josta hänet siirrettiin pataljoonan 4. komppaniaan 21. joulukuuta 1915 ja vapautettiin sotapalveluksesta sairautensa takia 27. helmikuuta 1916.

Sisällissodan jälkeinen aika

Sisällissodan jälkeen hän palveli koulutusaliupseerina 4. Jääkärirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona n:o 4:ssä, jolla myöhemmin oli nimet Jääkäripataljoona n:o 2 ja Pohjolan jääkäripataljoona. Hänet siirrettiin 3. syyskuuta 1918 Karjalan kaartin rykmenttiin, missä hän toimi komppanianvääpelinä 5. komppaniassa. Armeijasta hän erosi 28. kesäkuuta 1919 ja oli sen jälkeen Muolaan suojeluskunnan paikallispäällikkönä 4. heinäkuuta – 15. syyskuuta 1919 välisen ajan, jonka jälkeen hän toimi Viipurin suojeluskuntapiirin piiriesikunnassa kiertävänä kouluttajana 16. syyskuuta 1919 – 14. helmikuuta 1921 välisen ajan. 19. alueen päällikkönä hän toimi 1. kesäkuuta 1921 – 15. heinäkuuta 1922 välisen ajan ja 9. alueen päällikkönä 15. heinäkuuta 1922 – 31. maaliskuuta 1932 välisen ajan. Hänet siirrettiin 1. huhtikuuta 1932 alkaen Kymenlaakson suojeluskuntapiirin 2. alueen päälliköksi ja 1. maaliskuuta 1934 alkaen Pohjois-Karjalan suojeluskuntapiiriin 2. sotilasohjaajaksi.

Talvi- ja jatkosota

Talvisotaan hän osallistui komppanianpäällikkönä Jalkaväkirykmentti 36:n (JR 36) 2. konekiväärikomppaniassa ja 2. pataljoonan komentajan sijaisena ja osallistui taisteluihin Suojärvellä, Piitsoinojalla, Oumaantiellä, Pitkärannassa, Lemmetti-Itäisellä ja Siiralassa. Välirauhan aikana hän toimi päällikkönä Jalkaväenkoulutuskeskus 6:ssa, josta hänet siirrettiin toimistoupseeriksi 4. Armeijakunnan Taisteluvälinetoimistoon sekä palveli Pohjois-Karjalan suojeluskuntapiirissä. Jatkosotaan hän osallistui Laatokan meripuolustuksessa laiva OM 2. esikunnan päällikkönä, josta hänet siirrettiin huoltopäälliköksi Henkilötäydennyskeskus 3:een. Suurhyökkäyksen aikana hänet komennettiin Osasto Liliukseen ja myöhemmin takaisin Henkilötäydennyskeskus 3:een. Aktiivipalveluksesta hän erosi Jatkosodan päätyttyä ja asettui viettämään eläkepäiviään Lahteen johon hänet myös haudattiin.
Risto Rinne (professori)

Risto Rinne (s. 16. kesäkuuta 1952 Helsinki) toimii kasvatustieteen professorina sekä kasvatustieteen laitoksen johtajana Turun yliopistossa. Hän on myös Elinikäisen oppimisen ja koulutuksen tutkimuskeskuksen CELE:n (Centre for Research on Lifelong Learning and Education) johtaja. Rinne toimi kasvatustieteen apulaisprosessorina Turun yliopistossa vuosina 1987-1992 ja kasvatustieteen professorina Tampereen yliopistossa vuosina 1993-1996. Hän on toiminut myös vierailevana professorina Sheffieldin yliopistossa Isossa-Britannissa ja Aalborgin yliopistossa Tanskassa.
Rinteen tutkimusaloja ovat kasvatussosiologia ja koulutussosiologia, aikuiskoulutus ja elinikäinen oppiminen, kansainvälinen vertaileva koulutustutkimus, koulutuspolitiikka ja kasvatuksen historia.
Rinne on julkaissut noin 500 tieteellistä julkaisua.
Isle of Lewis

Isle of Lewis (gaeliksi Leodhàs) on Skotlannissa Hebridien saariryhmään kuuluvan Leodhàs agus na Hearadh -saaren pohjoisosa. Saaren ja samalla koko Hebridien suurin kaupunki on Stornoway, josta on lauttayhteys Ullapoolin kylään Skotlannin mannermaalle.
Riihijärvi (Ylöjärvi)

Maantieto

Järvi sijaitsee metsäisellä suoalueella. Sen pituus on 200 metriä, leveys on 140 metri ja sen pinta-ala on 2,2 hehtaaria. Ympäröivä suo on tiheästi ojitettu ja osa suo-ojista laskevat suoraan järveen. Laskuoja lähtee järven eteläpäästä ja se yhtyy peltojien kautta alueen valta-ojaan. Valtaoja virtaa kuivatetun Hanhijärven  kautta Ruonanjokeen. Järven itärannalle on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa, joille johtavat metsäautotiet Koivistonkylän kautta kulkevalta yhdystieltä 2771.