google/wiki40b huggingface dataset:
Frédéric Beigbeder

Frédéric Beigbeder (s. 21. syyskuuta 1965) on ranskalainen kirjailija ja kriitikko. Hän on kirjoittanut mainosmiehen uransa jälkeen useita romaaneja, joista on suomennettu teokset 24,99 € (2004) ja Apua anteeksi (2008).
André Lecat

André Lecat (s. 2. maaliskuuta 1920) on entinen ranskalainen este- ja maastojuoksija.
Lecat sijoittui maastojuoksun MM-kilpailuja edeltäneessä kansainvälisessä maastojuoksumestaruuskilpailussa 15:nneksi vuonna 1953 ja 12:nneksi vuonna 1954. Molemmilla kerroilla Ranska sijoittui joukkuekilpailussa toiseksi.
Lecat voitti Ranskan mestaruuden 3 000 metrin estejuoksussa vuonna 1951. Hän juoksi syyskuussa 1954 estejuoksun ensimmäiset viralliset Ranskan ennätykset 9.20,4 ja 9.17,2. Jälkimmäisen ennätyksen rikkoi Julien Soucours seuraavan vuoden elokuussa. Uransa nopeimman estejuoksun Lecat suoritti vuonna 1951 juostessaan ajan 9.11,0, mutta tuolloin ei vielä noteerattu virallisia ennätyksiä.
Seuratasolla André Lecat edusti US Marquettea.
Etäopiskelu

Etäopiskelu korkeakouluasteella Suomessa ja ulkomailla

Etäopiskelu ei ole vielä Suomessa laajalti yleistynyt, vaikka tietotekniikkainfrastruktuuri on antanut siihen mahdollisuuden jo vuosia. Esimerkiksi Britanniassa, Yhdysvalloissa, Etelä-Afrikassa ja useissa muissa maissa etäopiskeluna on voinut suorittaa jo kymmenien vuosien ajan kokonaisia korkeakoulututkintoja, mutta Suomessa tämä ei ole ollut mahdollista. Ensimmäiset yliopistot aloittivat etäopintojen tarjoamisen kirjeenvaihtokursseina jo 1800-luvulla. Esimerkiksi Lontoon yliopisto aloitti etäopintojen tarjoamisen 1858 ja University of South Africa 1946.  Tällä hetkellä eritasoisia alempaan tai ylempään korkeakoulututkintoon johtavia opiskeluohjelmia on todella paljon.
Suomessa on ollut vuodesta 1991 lähtien mahdollista etäopiskella joko suorittamalla yksittäisiä kursseja tai opintokokonaisuuksia. Kokonaisten ammatillisten tutkintojen tarjoaminen on aloitettu vasta hiljattain. Kemi-Tornion ammattikorkeakoulu aloitti vuonna 2003 täysin virtuaaliset tradenomiopinnot, joissa erikoistutaan verkkosisällön tuotantoon ja tietoturvaanja myös Hämeen ammattikorkeakoulussa alkaa vuonna 2007 virtuaalisesti toteutettava tietojenkäsittelyn tradenomikoulutusohjelma.

Etäopiskelun arvostus

Diploma mill -tyyppiset huijaukset ovat osaltaan laskeneet etäopiskelun arvostusta ja pelkästään tietoverkkojen välityksellä suoritettujen opintojen laatua usein epäillään ja niitä ei pidetä samantasoisena kuin korkeakouluissa itse paikalla järjestettävä opetus. Ongelmaan on yritetty etsiä ratkaisua ja väärien tutkintotodistusten myynti tai niiden käyttö esimerkiksi työtä hakiessa on kriminalisoitu useissa Yhdysvaltojen osavaltioissa ja monissa maissa. Lisäksi oppilaitokset ja opetusviranomaiset ovat tehneet paljon työtä etäopiskelun statuksen nostamiseksi esimerkiksi akkreditointien avulla. Akkreditoinneilla on pyritty erottelemaan ns. oikeat yliopistot oppilaitoksista, jotka järjestävät etäkoulutusta, jonka laatu ei täytä asetettuja kriteereitä.

Kirjekurssi

Kirjekurssi on opiskelua kirjeiden välityksellä. Kirjekurssit ovat olleet ennen etä- tai monimuoto-opetuksen yleistymistä suosittu tapa opiskella kotona silloin kun opiskelijalle sopii. Ne ovat pääasiallisesti yleissivistystä kohottavia kursseja ja tarkoitettu kenelle tahansa. Kirjekurssin voi suorittaa omaan tahtiin. Kirjekurssina voi saavuttaa muun muassa oppaan valmiudet.
Kirjekurssissa oppimismateriaali lähetetään opiskelijalle postitse kotiin. Opiskelija tutustuu materiaaliin. Sen jälkeen hän suorittaa kurssin mukana tulleen kokeen ja palauttaa sen järjestäjälle. Järjestäjä arvioi koesuorituksen. Sen jälkeen järjestäjä lähettää opiskelijalle todistuksen käydystä kurssista.
Suomessa tunnetuin kirjekursseja järjestävä instituutio on Kansanvalistusseuran kirjeopisto. Se on toiminut jo pitkään Kansanvalistusseuran Etäopiston nimellä. Nyt ollaan siirtymäajan kuluessa ilmeisestikin siirtymässä myös lähipäiviä sisältävään opetukseen.
Tuomittu keidas

Juoni

David Thomas - itselleen Whittaker - on Borstalin nuorisovankilan kasvatti joka pakenee laitoksestaan. Hän menee äitinsä luo ja siellä syntyy riita jonka huipuksi hän pieksee pahasti äitiään pahoinpidelleen isäpuolen joka kuolee ambulanssissa. 
Tarinan kokijahahmo, asianajaja George Grant, yrittää auttaa poikaa. Tämä karkaa asianajajan hiljaisella avulla maasta ja päätyy Arabiaan, Saraifan pikkuvaltioon jossa hänen ja kaksoissiskon oikea isä, eversti Whittaker oleskelee. Saraifan ja Haddin pikkuvaltioiden välillä nousee pienimittainen sota johon poika sekaantuu. Asianajaja Grant seuraa häntä ja pitkän kehityksen kautta selviää että eversti Whittaker onkin oman etunsa tavoittelija joka vaihtaa puolta heti kun kuumenee. Tästä nousee isän ja pojan välille todella raivoisa riita joka päättyy vihaa pitäen eroon. Pienin syy ei ole se että eversti on oman etunsa vuoksi kääntynyt islamin uskoon ja poika - ilmeisesti häntä uhmatakseen - on jopa korostetusti kristitty.  
Ja heti perään Haddin väki katkaisee Saraifan elintärkeät vuorilta tulevat vesijohdot. David, Grant ja neljä Saraifan arabia - vanha Salim, Ali, Hamid ja Ben Suleiman ratsastavat räjäyttämään Haddin kaivot kostona vesijohtojen katkaisulle. Seuranneissa kahakoissa Saraifan sheikki Mahmud, hänen veljensä Sultan ja poikansa Khalid saavat surmansa.  
Aikanaan päästään pattitilanteesta rauhanneuvotteluihin. Eversti on kuitenkin kateissa ja hänen vanha poratorninsa on tuhottu. Neuvottelujen aikana Haddin emiiri heitättää everstin ruumiin vastapuolen jalkoihin. 
Nyt mennään oikeuteen ja Davidia syytetään isänsä murhasta; hänet kuitenkin vapautetaan salavihkaa kesken kaiken ja hän katoaa. Olennaisessa osassa oleva öljy-yhtiö GODCO:n johtaja Sir Philip Gorde kieltäytyy tietämästä asiasta mitään ja asia jää siihen. 
Grant ja pojan Dubaissa sairaanhoitajana työskennellyt kaksoissisar menevät naimisiin. He saavat häälahjana öljy-yhtiön kautta hopeisen arabialaisen kahvikannun, jonka saatekirjeen on allekirjoittanut Saraifan uusi hallitsija, šeikki Khalidin veli  eli selvästi kadonnut David.
Jarno Jokinen

Jarno Jokinen (s. 21. maaliskuuta 1978 Vantaa) on suomalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa Tarkkis, Kaatis, Kyllä isä osaa, Kaikki kotona ja Ihme juttu. Hänet nähtiin myös Mummo tv-sarjan ensimmäisessä jaksossa. Jarno Jokisen isä on näyttelijä Ahti Jokinen.
Mässkär

Tunnusmajakka

Ensimmäinen tunnusmajakka Mässkärille pystytettiin 1700-luvulla. Nykyinen puinen tunnusmajakka on rakennettu 1856 samaan aikaan kun saarelle rakennettiin luotsitupa. Kuusikulmainen tunnusmajakka on punainen, katto on musta.

Luotsiasema

Vuonna 1858 rakennettu luotsitupa korvattiin 1956–1958 rakennetulla luotsiasemalla jossa toimi myös merivartioasema. Merivartioasema siirtyi pois 1991 ja vuonna 1994 myös luotsiasema siirtyi Alholmaan. Entisellä luotsiasemalla toimii nykyisin Mässkärin Luontoasema jota ylläpitää Föreningen Mässkärs lotsstation r.f.-yhdistys. Luontoasemalla on kahvila-ravintola, majoitustiloja, saunaosasto ja kokoustiloja. Luontoasemalla on vakinainen miehitys toukokuusta elokuulle, muina aikoina se on käytössä sopimuksen mukaan. Saarella on myös luontopolku opasteineen.
Commando (elokuva)

Tarina

Eläkkeellä olevan kommandon John Matrixin (Arnold Schwarzenegger) tytär Jenny (Alyssa Milano) kaapataan. Kaappauksen takana on Val Verden presidentiksi haluava Arius (Dan Hedaya). Kaappauksessa on mukana myös kuolemansa lavastanut entinen palkkasotilas Bennett (Vernon Wells), jonka Matrix uskoi kuolleen. Nyt Bennett hautoo kostoa Matrixille, koska Matrix erotti tämän. Ariuksen vaatimuksena on että Matrix tappaisi Val Verden nykyisen presidentin. Tämän tehtyään Matrix saisi tyttärensä takaisin. 
Matrix laitetaan lentokoneeseen Val Verdeen. Matrix pakenee koneesta ja lähtee seuraamaan Sullya (David Patrick Kelly), joka on mukana Jennyn kaappauksessa. Matrixin mukaan tulee lentoemäntä Cindy (Rae Dawn Chong). Lopulta Matrix saa Sullyn kiinni ja vaatii tietoja tyttärensä olinpaikasta. Lopuksi Matrix eliminoi Sullyn. 
Matrix saa selville missä Ariuksen päämaja on. Hän menee sinne hyvin aseistautuneena. Arius saa tietää että Matrix on paennut lentokoneesta, joten hän käskee Bennetiä tappamaan Jennyn. Jenny on kuitenkin päässyt pakoon huoneesta, jossa hän on ollut vankina. Bennett lähtee perään. Matrix taistelee Ariuksen sotilaita vastaan. Matrix kohtaa myös aseistautuneen Ariuksen. Matrix onnistuu ampumaan Ariuksen. Sen jälkeen hän kohtaa Bennetin, jolla on Jenny vankina. Matrix ja Bennett ottavat yhteen, jonka päätteeksi Matrix tappaa Bennetin.
Elokuvan lopussa Matrix, Jenny ja Cindy nousevat lentokoneeseen ja lähtevät saarelta.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa sarjakuvamaiseksi rutiinitoiminnaksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Kudosluovutuskortti

Kudosluovutuskortti on samanlainen kuin elinluovutuskortti: sen avulla autetaan elinsiirtoa odottavia potilaita sekä sairauksien tutkimista ja parantamista. Lisäksi sen avulla voi elinten lisäksi luovuttaa myös kudoksia lääketieteellisiin tutkimuksiin. Kudokset otetaan vasta kuoleman jälkeen. Tämä edesauttaa uutta vaihtoehtoa eläinkokeille. Kudosluovutuskortin ottaja toivoo erityisesti, että luovuttamalla kudoksiaan hän poistaa koe-eläinten kärsimystä ja vähentää eläinkokeita. Kudosluovutuskortin voi ottaa kuka vain, myös alaikäinen, ja sen on ottanut käyttöön Juliana von Wendtin säätiö.
Taatala

Taatala on Tampereen kaupunginosa, joka sijaitsee noin kolmen kilometrin päässä keskustasta. Taatala rajautuu lännessä Rautaharkkoon, idässä Koivistonkylään, etelässä Nirvaan ja pohjoisessa Vihiojaan. Taatalassa oli 31. joulukuuta 2014 1 000 asukasta.
Taatalan kaupunginosa on nimetty alueella sijainneen Taatalan tilan mukaan. Taatala oli entinen Messukylän henkikirjakylään kuulunut torppa. Alue siirtyi Tampereen kaupunkiin vuoden 1947 alussa osana Messukylän kuntaa ja sen asemakaava vahvistettiin 1950-luvulla. Taatalan tilan rakennukset sijaitsivat nykyisen Taatalantien itäpäässä.
Jacobus Vide

Jacobus eli Jacques Vide oli flaamilaisen koulukunnan säveltäjä 1400-luvulla.
Vide syntyi 1300-vuosisadan lopussa. Varhaisin säilynyt maininta hänestä on vuodelta 1405, jolloin hänen uskotaan toimineen kuoropoikana Notre Damen katedraalissa Pariisissa. Hän työskenteli tämän jälkeen mm. Bruggessa. Vide palveli Burgundin hovia ja kuoli vuonna 1433 tai myöhemmin.
Kaikki Viden säilyneet kahdeksan teosta ovat rondeau-kappaleita.
Rafael Paro

Rafael Paro (25. helmikuuta 1937 Vaasa – 5. kesäkuuta 2003) oli suomalainen toimittaja.
Paro valmistui ylioppilaaksi vuonna 1955, minkä jälkeen hän luki lakia Helsingin yliopistossa vuoteen 1960 asti. Hänen toimittajanuransa alkoi iltapäivälehti Nya Pressenissä, jossa hän työskenteli aluksi kesätoimittajana. Vuonna 1963 hän siirtyi Hufvudstadsbladetin palvelukseen, jossa työskenteli suurimman osan urastaan. Vuodet 1965–1966 hän toimi Aftonbladetin apulaistoimitussihteerinä Tukholmassa, minkä jälkeen hän palasi Helsinkiin ja Hufvudstadsbladetiin. Hän toimi lehden ulkomaantoimittajana ja pääkirjoitustoimittajana vuodesta 1966 alkaen sekä myöhemmin myös apulaispäätoimittajana ennen kuin tuli vuonna 1995 nimitetyksi lehden vastaavaksi päätoimittajaksi edeltäjänsä Bo Stenströmin kuoleman jälkeen. Paro jäi eläkkeelle vuonna 1997, kun oli täyttänyt 60 vuotta.
Helsingin Sanomien Timo Hämäläisen mukaan ulkopolitiikka oli Paron ominta aluetta. Hän kirjoitti aiheesta runsaasti kolumneja ja pääkirjoituksia sekä kuului aihetta pohtineisiin seuroihin ja komiteoihin, muun muassa alkuperäisen Ulkopoliittisen instituutin hallitukseen. Parolle myönnettiin tunnustuksena pitkästä urastaan valtion journalistipalkinto vuonna 1997.
Paro kuoli vuonna 2003, 66-vuotiaana, keuhkosyöpään.
Heli Ruotsalainen

Heli Ruotsalainen (s. 10. joulukuuta 1979 Nilsiä) on suomalainen iskelmälaulaja. Hänet valittiin Iskelmäprinsessaksi Iskelmän SM-kilpailussa 2000. Koulutukseltaan hän on esinesuunnitteluartenomi. Hän asuu nykyisin Tampereella.
Heli Ruotsalainen julkaisi ensimmäisen singlensä vuonna 2005. Ensimmäinen albumi Tuulen suuntaan on vuodelta 2007. Kappaleita on julkaistu mm. Iskelmäradion kokoelmalevyillä. Laulamisen lisäksi artisti myös itse säveltää ja sanoittaa. Esimerkiksi vuonna 2007 julkaistu single Kristian on hänen tekemänsä.
Kiihtelysvaara

Liikenne

Kiihtelysvaaran pohjoisosan halki kulkevat Joensuun ja Ilomantsin välinen rautatie ja kantatie 74. Kiihtelysvaaran kirkonkylä sijaitsee suunnilleen keskellä entisen kunnan aluetta, ja muita maininnan arvoisia asutuskeskittymiä ovat Heinävaaran ja Huhtilammen kylät. Kiihtelysvaaran kirkonkylästä on runsaan 30 kilometrin matka Joensuun keskustaan.

Maantiede

Pääosa Kiihtelysvaarasta kuuluu Venäjän puolelle laskevan Jänisjoen vesialueeseen. Lähellä Tohmajärven rajaa jokeen yhtyy lännestä Viesimonjoki. Muutamat Kiihtelysvaaran luoteisosan järvet laskevat Pielisjokeen. Luoteessa sijaitsevaa Jukajärveä lukuun ottamatta koko Kiihtelysvaaran alue on yli 100 metriä merenpinnan yläpuolella, ja korkeimmat vaarat ulottuvat yli 200 metrin korkeuteen merenpinnasta. Soiden osuus pinta-alasta on huomattava ja ne ovat rajoittaneet asutuksen leviämistä. Varsinkin etelässä ja lounaassa on laajoja asumattomia alueita.
Jänisjoessa ovat entisen Kiihtelysvaaran alueella Pohjois-Karjalan Sähkön omistamat Ruskeakosken ja Vihtakosken voimalaitokset.

Historiaa

Kiihtelysvaaran alueelta on tehty muutamia esihistoriallisia löytöjä, ja vanhasta asutuksesta kertovat tervahautojen ja raudantekopaikkojen rauniot. Seutu kuului 1500-luvulla venäläisten veronkantoalueisiin. Vuoden 1617 Stolbovan rauhan jälkeen suurin osa kreikkalaiskatolisesta väestöstä siirtyi rajan itäpuolelle, ja heidän tilalleen tuli uudisasukkaita Savosta, mutta myös Hämeestä ja Pohjanmaalta saakka. Venäläiset kävivät ryöstelemässä Kiihtelysvaaran taloja 1600-luvun puolivälistä lähtien, ja uudelleen pitäjä joutui hävityksen ja ryöstelyn kohteeksi isonvihan aikana. Pikkuvihan aikana tuho oli vielä pahempaa, ja Jänisjoen Oskolankosken rannalla on sen aikaisten sissipäälliköiden Erkki Sallisen ja Antti Roivaan muistomerkki.
Kiihtelysvaara muodostettiin Tohmajärven kappeliseurakunnaksi ennen vuotta 1693, ja itsenäinen seurakunta siitä tuli vuonna 1857. Ensimmäinen oma kirkkoherra saatiin kuitenkin vasta vuonna 1896. Kiihtelysvaaran ensimmäinen kirkko rakennettiin vuoden 1680 tienoilla, ja sen tilalle valmistui kirkko vuonna 1770. Tämä kirkko paloi 23.9.2018. Alkuperäinen kellotapuli paloi vuonna 1813, ja vuonna 1856 valmistui uusi kellotapuli, joka korjattiin perusteellisesti vuonna 1931. Pyhäselkä erosi Kiihtelysvaarasta omaksi kunnakseen ja seurakunnakseen vuonna 1925. 
Kiihtelysvaaran ensimmäinen kansakoulu aloitti toimintansa kirkonkylässä vuonna 1877. Kiihtelysvaaran asukasluku oli suurimmillaan 1950-luvulla; vuonna 1955 asukkaita oli 4 508. Voimistuva maaltamuutto vähensi väkilukua, ja vuonna 1969 asukkaita oli enää 3 298.

Kylät

Alavi, Heinävaara, Huhtilampi, Keskijärvi, Kiihtelysvaara, Oskola, Palo, Hyypiä, Röksä ja Uskaljärvi.

Ruokakulttuuri

Kiihtelysvaaran pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla pohjoiskarjalainen vasikanpaisti, lanttulohko, otrakokko, marjareimi ja tupinakukkoset.
Pikkutakiainen

Ulkonäkö ja koko

Pikkutakiainen kasvaa 50–130 senttimetriä korkeaksi. Sen alalehdet ovat leveän soikeat, onttoruotiset ja alapinnalta hieman nukkaiset. Pikkutakiainen voi muistuttaa seittitakiaista tai isotakiaista, joiden kanssa se myös risteytyy. Näihin verratuna pikkutakiaisen kukintomykeröstö on rakenteeltaan terttumainen eikä huiskilomainen. Laji voi olla myös hyvin samannäköinen harvinaisen lehtotakiaisen kanssa, joka kasvaa lähes aina pikkutakiaista suuremmaksi ja on suurempimykeröinen. Pikkutakiaisen pallomaiset mykeröt ovat kooltaan 1,8–2,8 cm ja yleensä karvattomat. Torvimaiset kehräkukat ovat punavioletteja. Hedelmät ovat ruskeita 5–7 millimetrin mittaisia pähkylöitä.

Pikkutakiainen Suomessa

Suomessa pikkutakiainen on erityisesti vanhan asutuksen seuduilla kasvava muinaistulokaskasvi. Se on melko yleinen Etelä-Suomessa, tavallisin Ahvenanmaalla. Lajin levinneisyyden pohjoisraja on Vaasan–Kuopion korkeudella. Siitä pohjoiseen pikkutakiaisesta on hyvin harvoja ja vanhoja satunnaishavaintoja.
Željko Petrović

Ura pelaajana

Petrović aloitti pelaajauransa FK Nikšićissä, mutta läpimurtonsa hän teki FK Budućnostissa, johon siirtyi vuonna 1987. Hän siirtyi kolmen kauden jälkeen suurseura Dinamo Zagrebiin, jossa pelasi kauden 1990/91 oikeana laitapakkina. Hyvät esitykset poikivat siirroon Espanjaan, jossa peliaika Sevillassa jäi kuitenkin vähiin ja yhden kauden jälkeen hän siirtyi FC Den Boschiin. Seura putosi Petrovićin debyyttikaudella Eerste Divisiehen, jossa miehen vastuu puolustuksessa kasvoi vaikka seuran kausi kokonaisuutena jäikin heikoksi.
Kesällä 1994 Petrović siirtyi RKC Waalwijkin, jossa hän pelasi kaksi loistavaa kautta nousevana laitapuolustajana. Maaleja syntyi 60 liigaottelussa yhteensä 13. Hyvät esitykset poikivat Petrovićille siirron suurseura PSV Eindhoveniin, jossa hän voitti kaudella 1996/97 Alankomaiden mestaruuden. Toisella kaudella peliaika väheni ja Petrović siirtyikin kauden jälkeen japanilaiseen Urawa Red Diamondsiin. Hän palasi kesällä 2000 takaisin RKC Waalwijkiin, jossa lopetti aktiiviuransa 38-vuotiaana kauden 2003/04 jälkeen.
Maajoukkuetasolla Petrović edusti Jugoslaviaa 18 A-maaottelussa. Hän oli mukana MM-kisoissa 1998 pelaten kaikissa neljässä ottelussa Jugoslavian edetessä neljännesvälieriin.

Ura valmentajana

Valmennusuransa Petrović aloitti Ruud Gullitin apuvalmentajana Feyenoordissa kaudella 2004/05. Päävalmentajadebyyttinsä hän teki portugalilaisen Boavistan peräsimessä elokuussa 2006. Hän kuitenkin erosi tehtävistään jo lokakuussa. Kesäkuussa 2007 hän palasi vanhan seuransa RKC Waalwijkin palvelukseen päävalmentajaksi. Hän luotsasi seuran Eerste Divisien kakkoseksi, mutta seura ei nousukarsinnoissa onnstunut lunastamaan paikkaansa liigassa. Kauden jälkeen hän siirtyi RKC:sta Martin Jolin apuvalmentajaksi HSV:n joukkueeseen. Kausi 2008/09 sujui hyvin, mutta Jol valmennustiimeineen jätti seuran kesällä 2009.
Heinäkuussa 2010 Petrovićin valmennusura jatkui Englannin Valioliigassa West Ham Unitedin apuvalmentajana. Hän sai kuitenkin potkut seurasta jo marraskuussa 2010. Potkujensa jälkeen Petrović palasi Urawa Red Diamondsiin, kun hän aloitti tammikuussa 2011 seuran päävalmentajana. Joukkue vajosi hänen johdollaan Japanin liigan putoamiskamppailuun ja lopulta seurajohto erotti Petrovićin lokakuussa 2011.
Urawa-potkujensa jälkeen Petrović toimi Guus Hiddinkin apuvalmentajana FK Anži Mahatškalassa. Syksyllä 2014 hän toimi Dick Advocaatin apuvalmentajana Serbian jalkapallomaajoukkueessa ja jatkoi yhteistyötä Sunderlandissa kesällä 2015. Heikot tulokset johtivat kuitenkin Advocaatin valmennustiimin eroon lokakuussa 2015.
Kesäkuussa 2016 Petrovićista tuli ADO Den Haagin päävalmentaja. ADO vajosi Petrovićin johdolla Eredivisien häntäpäähän. Seurajohto antoi hänelle potkut helmikuun alussa 2017, kun ADO oli pudonnut putoamiskarsintaviivan alapuolelle.
Kesäkuussa 2019 Petrovićista tuli bulgarialaisen Botev Plovdivin päävalmentaja.
Linnavuori

Linnavuori on korkean ja jyrkkärinteisen mäen tai harjun päälle rakennettu muinainen puolustusvarustus. Linnavuoret voivat sijaita myös saaressa tai luodossa, jolloin niitä kutsutaan esimerkiksi linnasaareksi tai linnaluodoksi. Myös nimityksiä mäkilinna ja kukkulalinnake käytetään; käytännössä myös käsitettä muinaislinna käytetään useimmiten linnavuoreen viitattaessa. Linnavuoret ovat tyypillisiä Euroopassa, ja ne ovat olleet käytössä pääasiassa pronssi- ja rautakaudella ennen varsinaisten linnojen rakentamisen aikakautta. Muinaislinnoja käytettiin ja myös rakennettiin aina 1400-luvulle saakka. 
Linnoitusten varustuksiin ja valleihin on käytetty yleensä sijaintipaikasta saatavilla olevia materiaaleja, kuten kiveä tai maata. Myös linnojen muodot ovat olleet riippuvaisia linnojen sijaintipaikoista. Muinaislinnan yksinkertaisin muoto on ollut vallien ja hautojen rakentaminen linnaksi valitun paikan ympärille, niin että linnasta on tullut vaikeasti saavutettava. Muinaislinnoihin on saatettu myös rakentaa puiset tai kiviset tai molemmista materiaaleista tehdyt varustukset. Muinaislinnojen kiviset vallit ovat ilmeisesti toimineet monissa tapauksissa puisten rintavarustusten perustuksina sekä erilaisten arkkurakenteiden tukena. Muinaislinnat ovat luultavasti usein olleet nopeasti rakennettuja, tilapäisiä varustuksia, mutta linnavuorilla saattoi olla pysyväkin miehitys sekä asutusta. Baltian tunnetut linna-asuinpaikkakompleksit olivat paikallisten päälliköiden asumuksia ja suomenlahden eteläpuolella itämerensuomalaisten ja balttilaisten paikalliset johtajat pitivät muinaislinnoista käsin valtaa alueellaan. Muinaislinnojen pääasiallisena käyttöaikana rautakaudella sodankäynti perustui ryöstö- ja hävitysretkiin, joita vastaan ne olivat monessa tapauksessa todennäköisesti suunniteltu. Muinaislinnoja tuskin oli tarkoitettu kestämään pitkiä piirityksiä, mutta sellaisia tuskin rautakaudella yleisesti tehtiinkään. Tilanne kuitenkin muuttui Itämeren piirissä viimeistään 1200-luvulla, niin Suomessa kuin Baltiassa. 
Esi- tai varhaishistoriallisia mäkilinnoja tunnetaan monissa Euroopan maissa huomattavia määriä. Britanniasta on löydetty yli 2 000 rautakautista linnavuorta, joista noin 600 sijaitsee Walesissa. Linnavuoret ovat olleet tyypillinen puolustusratkaisu myös Pohjoismaissa ja Baltiassa. Ruotsista linnavuoria on löydetty noin 1 100, Norjasta noin 400, Virosta useita satoja, Suomesta noin 100 ja Tanskasta 26. Etenkin keltit rakensivat rautakaudella lukuisia mäkilinnoja.
Eksynyt sankari

Juoni

Kirjan alussa kuusitoistavuotias Jason Grace herää luokkaretkibussissa muistinsa menettäneenä. Hänen vieressään istuvat Piper McLean ja Leo Valdez. He väittävät olevansa Jasonin parhaita kavereita, jota Jason epäilee, sillä ei muista heistä ollenkaan mitään. Niin sanotun "Korpikoulun" luokka on menossa retkelle Grand Canyoniin, jossa he joutuvat myrskynhenkihyökkäyksen kohteeksi. Muut luokan oppilaat pääsevät turvaan, mutta kolmikko ja ryhmän johtaja, koutsi Hedge, jäävät terassille jumiin myrskynhenkien kanssa. Kaikkien hämmästykseksi Jason alkaa taistella myrskynhenkiä vastaan kuin ammattilainen, ja koutsista paljastuu hänen toinen puolensa, hän on Satyyri. Myrskynhenget onnistuvat kuitenkin viemään Hedgen. Hetkeä myöhemmin tulee paikalle lentävät vaunut, joissa on kyydissä kreikkalaiset puolijumalat Butch ja Annabeth, jonka poikaystävä Percy Jackson on kadonnut. He vievät kolmikon Puoliveristen leiriin, jossa heidänkaltaisensa saavat koulutuksensa. Piperin jumalvanhemmaksi paljastuu Afrodite ja Leon Hefaistos, mutta Jasonin kohdalla tilanne on hankala, sillä tulee ilmi, että hän ei oikeastaan ole kreikkalaisen jumalan poika, vaan roomalaisen. Hänen vanhempansa on Jupiter, kreikkalaisittain ja myös tunnetummin Zeus. Jason, Leo ja Piper joutuvat etsintäretkelle vapauttamaan jumalten kuningatarta Heraa, joka on vangittu. Leo onnistuu hankkimaan heille kulkupelin, metallisen lohikäärmeen, jonka hän nimeää Festukseksi, joka tarkoittaa latinaksi onnellista. Retkellä he joutuvat tapaamaan monenlaisia hirviöitä, kuten Medeian ja kyklooppeja. Lisäksi Jason alkaa muistaa asioita aikaisemmasta elämästään. Palattuaan onnistuneelta etsintäretkeltään kolmikko saa tietää, että heillä on vielä isompi tehtävä hoidettavana yhdessä neljän muun puolijumalan kanssa, joista yksi on Annabeth. Heidän täytyy käydä noutamassa roomalaisia puolijumalia ja Percy Jackson Juppiterin leiristä, jonka Jason muisti menneisyydestään, ja sen jälkeen purjehtia Kreikkaan pelastamaan maailma Gaialta, maan jumalattarelta.

Vastaanotto

Kirja sai julkaisunsa jälkeen pääasiassa hyviä arvosteluja. Kirja oli 14 viikkoa Yhdysvaltain nuortenkirjojen bestseller-listan ykkösenä.
Syvä kurkku (elokuva)

Juoni

Elokuva kertoo seksuaalisesti turhautuneesta naisesta (Linda Lovelace, joka elokuvan tietojen mukaan esittää ”itseään”). Kun seksijuhlista ei ole mitään apua, hänen ystävättärensä lähettää hänet tohtorin (Harry Reems) luo. Tohtori huomaa naisen klitoriksen sijaitsevan kurkussa. Elokuvan aikana nainen harrastaa suuseksiä lukuisten miesten kanssa, tohtorin harrastaessa seksiä sairaanhoitajansa kanssa.