google/wiki40b huggingface dataset:
Alberto Ascari

Formula 1 -ura

Ascari sijoittui ensimmäisessä F1-sarjan kilpailussaan Monacon Grand Prix'ssa 1950 toiseksi.
Kaudella 1951 Ascari sijoittui loppupisteissä toiseksi. Kahdella seuraavalla kaudella hän voitti kaksi mestaruuttaan. Hän voitti molemmat mestaruutensa Ferrarilla. Hänestä tuli ensimmäisen mestaruutensa myötä ensimmäinen Ferrarilla mestaruuden voittanut kuljettaja. Edelliset mestaruudet kun oli voitettu Alfa Romeolla.
Mestaruuksien jälkeen kaudet 1954 ja 1955 eivät sujuneet hyvin: hän keskeytti jokaisen kilpailun, johon hän osallistui. Kauden 1954 pisteisiin Ascarille jäi ”kummittelemaan” 0,14 pistettä. Kyseiset pisteet hän sai Britannian Grand Prix'sta, jossa seitsemälle kuljettajalle merkittiin kilpailun nopein kierrosaika. Tuolloin nopeimmasta kierroksesta oli jaossa yksi piste. Tämä piste jaettiin näiden seitsemän kuljettajan kesken, ja jokainen sai 1/7 pistettä.
Ascari piti pitkään hallussaan ennätystä MM-osakilpailujen peräkkäisten voittojen määrässä. Hän voitti kausina 1952–1953 seitsemän F1-osakilpailua peräkkäin: kauden 1952 kuusi viimeistä GP:tä ja kauden 1953 avauskisan. Ascarin voittoputki kuitenkin katkesi, kun hän ei (monien muiden kuljettajien tapaan) osallistunut vuoden 1953 Indianapolis 500 -kisaan, joka oli mukana formula ykkösten MM-sarjan toisena osakilpailuna. Ascari voitti myös Indy 500 -kisaa seuranneet Hollannin ja Belgian GP:t. Ascarin ennätystä sivusi ensimmäisenä Michael Schumacher vuonna 2004 ja uuden voittoennätyksen (9 voittoa) teki Sebastian Vettel vuonna 2013.
Ascari kuoli Monzassa testatessaan ystävänsä Eugenio Castellottin Ferrari 750 Monza-urheiluautoa 26. toukokuuta 1955. Hän menetti auton hallinnan ja rajun törmäyksen jälkeen hän lensi autostaan radalle. Onnettomuusmutka Curva di Vialone nimettiin uudestaan Variante Ascariksi hänen mukaansa.
Jussi Tenkku

Juho Alfred ”Jussi” Tenkku (28. helmikuuta 1917 Nivala – 6. heinäkuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen filosofian professori. Hän oli erikoistunut käytännölliseen filosofiaan sekä filosofian historiaan ja julkaisi laajasti erityisesti etiikan alaan kuuluvia teoksia.
Tenkun puoliso oli musiikkikasvatuksen professori Liisa Tenkku (1918–2017).

Tuotanto

Teoksessaan Alaston ihminen murrosajan kuvastimessa (1945) Tenkku pohtii sota-aikaisia kokemuksiaan sosiaalipsykologian ja arvofilosofian valossa. Hänen väitöskirjansa The Evaluation of Pleasure in Platos Ethics (1956) valmistui Georg Henrik von Wrightin ja Oiva Ketosen ohjauksessa. Se käsittelee Platonin käsityksiä hedonismista. Myöhemmässä tuotannossa Tenkku muun muassa tutkii Kantin arvofilosofiaa ja vertaa moraalia ja rikkautta onnen perustana keskenään. Oikeus ja elämän arvo (1963) paneutuu aatehistoriaan, ja Vanhan ja keskiajan moraalifilosofian historia (1981) puolestaan on etiikan historian oppikirja.
Oppilaat pitivät Tenkkua inspiroivana ja suvaitsevaisena opettajana. Suomalaisen käytännöllisen filosofian nousu 1980-luvulla pohjasi voimakkaasti hänen tekemäänsä työhön. Tenkun ja hänen vaimonsa Liisan jatkosodan aikaisia kokemuksia sotilaspastorina ja rintamalottana peilaava päiväkirja Inkeriläisiä siirtämässä: Jussi ja Liisa Tenkun päiväkirjat 1943–1944 ilmestyi 2008.
Matthew Perry (upseeri)

Matthew Calbraith Perry (1794–1858) oli Yhdysvaltain laivaston kommodori, joka osallistui Kanagawan sopimuksen solmimiseen 1854. Sopimuksella Japanin tietyt satamat avattiin myös ulkomaisille aluksille. Hänen mukanaan olleita neljää sotalaivaa, Mississippiä, Plymouthia, Saratogaa ja Susquehannaa, kutsutaan Japanissa nimellä kurofune, ”Mustat laivat”.
Ennen lähtöään Japaniin Perry osallistui aktiivisesti laivaston kehittämiseen. Hän loi sille koulutusjärjestelmän ja ajoi kaluston modernisointia höyrylaivojen aikakaudelle.
Maikki Harjanne

Maija-Liisa (Maikki) Harjanne (o.s. Saksman, s. 21. joulukuuta 1944 Sippola) on suomalainen lastenkirjailija ja kuvittaja. Hän valmistui vuonna 1970 Taideteollisesta korkeakoulusta kuvaamataiteen opettajaksi. Maikki Harjanne kuuluu Suomen suosituimpiin lastenkirjailijoihin.
Harjanteen Minttu-lastenkirjasarja luetaan suomalaisen lastenkirjallisuuden moderneihin klassikoihin kuuluvaksi.
Maikki Harjanteen puoliso vuosina 1966–1972 oli kirjailija Hannu Mäkelä ja vuodesta 1975 lähtien elokuvaohjaaja Mikko Harjanne.
Vuodenvaihde

Vuodenvaihteeksi kutsutaan ajankohtaa, jolloin vanha vuosi päättyy ja uusi alkaa. Kalenterivuoden viimeinen päivä on 31. joulukuuta ja ensimmäinen päivä on  1. tammikuuta. Luterilaisen kirkon kirkkovuosi vaihtuu 1. adventtisunnuntaina. Lukuvuosi vaihtuu syyslukukauden alussa, yliopistoissa ja korkeakouluissa yleensä 1. syyskuuta. Yritysten, yhdistysten ja osuuskuntien tilikausi eli tilivuosi on Suomessa yleensä kalenterivuosi. 
Vuoden ensimmäinen viikko (viikko 1) on se viikko jossa on vähintään 4 päivää, eli 1.1 on maanantai, tiistai, keskiviikko tai torstai.
Vuosiluku ei ole välttämättä vaihtunut vuodenvaihteessa. Hallitsijan hallitusvuosia laskettaessa vuosiluku on vaihtunut valtaan nousun vuosipäivänä tai kruunajaispäivänä. Sama käytäntö säilyi siirryttäessä nykyiseen ajanlaskuun, vuosiluku saattoi vaihtua jouluna (25. joulukuuta), pääsiäisenä tai Marian ilmestyspäivänä (25. maaliskuuta, tasan 9 kuukautta ennen joulua). Koska pääsiäinen on eri vuosina kuun vaiheesta riippuen eri aikaan, saman vuosiluvun aikana on voinut olla kaksi kertaa sama päivämäärä. 
Vuodenvaihteeseen liittyy kaikissa kulttuureissa erilaisia juhlallisuuksia. Tulevaisuuden ennustaminen tinaa valamalla ja tulevaisuudenlupausten tekeminen ovat nykyisiä suomalaisia tapoja, samoin kuin ilotulitusrakettien ampuminen ja paukuttelu.
Talonpoikainen vuosi vaihtui Suomessa marraskuun alussa, kun elonkorjuu ja karjan teurastus oli saatu päätökseen. Palvelusväellä oli silloin viikon loma ja he saattoivat vaihtaa palveluspaikkaa. Marraskuun alussa olevaa vuodenvaihteen juhlaa kutsutaan kekriksi, siihen on vanhastaan liittynyt nykyisin jouluun liitettyjä tapoja. 
1. tammikuuta vuodenvaihteen ajankohtana on otettu käyttöön Suomessa 1500-luvulla alun perin kuninkaan voutien tilivuoden alkupäivänä. Vuosi vaihtuu keskiyöllä kello 24.00.
Matthew Peca

Ura

1. huhtikuuta 2015 Peca siirtyi kahden vuoden tulokassopimuksella hänet varanneeseen Tampa Bay Lightningiin.
Gustav Bygglin

Hans Gustav Anders Bygglin (s. 20. kesäkuuta 1951 Helsinki) on entinen Suomen korkeimman oikeuden jäsen.
Bygglin valmistui oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1974 ja lisensiaatiksi vuonna 1979 Helsingin yliopistosta. Hän toimi Porvoon tuomiokunnan apulaisena ja notaarina 1974–1977 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1978. Vuosina 1976–1979 Bygglin oli assistentti Helsingin yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa.
Vuosina 1980–1983 Bygglin toimi korkeimman oikeuden esittelijänä ja 1983–1992 oikeusministeriön lainvalmisteluosaston lainsäädäntöneuvoksena. Vuosina 1990–1992 hän toimi osakeyhtiölakitoimikunta 1990:n puheenjohtajana. Vuosina 1993–1995 Bygglin oli Eftan tuomioistuimen presidentin lakimiesavustaja Genevessä ja vuonna 1995 tuomari. Suomen liityttyä Euroopan unioniiin Bygglin työskenteli tuomarin lakimiesavustajana EY-tuomioistuimessa Luxemburgissa 1995–1997.
Bygglinistä tuli vuonna 1985 nuorempi oikeussihteeri, vuonna 1992 vanhempi oikeussihteeri ja vuonna 1995 esittelijäneuvos. Hänestä tuli korkeimman oikeuden jäsen ja oikeusneuvos 1. kesäkuuta 1999.
Gustav Bygglin avioitui vuonna 1976 varatuomari Eva Elisabeth Bygglinin (o.s. Modeen, s. 1951) kanssa. Hän on toiminut mm. Porvoon käräjäoikeuden käräjätuomarina vuosina 1985-1986, Espoon käräjäoikeuden käräjätuomarina vuosina 1988-1989 ja 1994-2003 sekä Helsingin hovioikeudessa hovioikeudenneuvoksena vuosina 1984-1994 ja vuodesta 2003 lähtien. Elisabeth Bygglinin äiti oli Aili Modeen (o.s. Ignatius, 1915-2003), veljensä varatuomari, teollisuuslakimies Rolf Hjalmar Modeen (1940-2009) ja isänsä, Viking Henrik Albert Modeen (1908-1983) toimi Korkeimman oikeuden jäsenenä eli oikeusneuvoksena vuosina 1961-1978.
Gustav Bygglinin äiti on sihteeri Margareta Bygglin (o.s. Backström, s. 1916) ja isä varatuomari Lars Anders Bygglin (1916-1979) joka työskenteli mm. Helsingin hovioikeudessa hovioikeudenneuvoksena. Gustav ja Elisabeth Bygglinillä on kaksi lasta, joista toinen on vanhempiensa tavoin varatuomari, asianajaja Anders Bygglin (s. 1978). Sotilasarvoltaan Gustav Bygglin on luutnantti. Nykyään hän on pitkäaikaisin ja myös ainoa Korkeimmassa oikeudessa oleva oikeusneuvos, joka on toiminut tehtävässään 1990-luvulta saakka.
Pitsku

Pitsku on eräänlainen kevytversio pesäpallosta. Se on suunniteltu erityisesti pienille pelaajille. Pitskua pelataan etenkin Keski-Suomessa ja Pohjanmaalla.

Eteneminen

Lyöjän ja etenijän on lähdettävä heti ensimmäisestä osumasta. Kärkkyminen on kielletty.
Scooby Goes Hollywood

Juoni

Shaggy yrittää vakuuttaa Scooby-Doolle, että molemmat ansaitsevat parempaa, kuin olla tähtiä hänen mielestään ala-arvoisessa lauantaiaamu ohjelmassa. Shaggy yrittää tyrkyttää useita mahdollisia parhaan katseluaikaan olevia ohjelmia televisioyhtiön johtajalle C.J.:lle. Hänen ja Scooby-Doon ohjelmat ovat usein parodioita televisiosarjoista ja elokuvista, kuten Onnen päivät, Teräsmies ja Charlien enkelit. Lukuisten vierailujen jälkeen C.J. päättää yrittää muuttaa viimeisen kerran kaksikon mieltä huomauttamalla Shaggylle ja Scooby-Doolle heidän suuresta ja uskollisesta fanipohjasta. Lopulta kaksikko päättää suuren yleisöjoukon nähdessään palata takaisin lauantaiaamun ohjelman pariin.
Rusolehtimittari

Koko ja ulkonäkö

Rusolehtimittarin siipien pohjaväri vaihtelee vaaleanruskeasta punaruskeaan ja jopa ruskehtavan vaaleanpunaiseen. Etusiivessä erottuvat tummanruskeina tai tumman punaruskeina selvästi kolme ja takasiivissä kaksi poikkiviirua. Ulomman poikkiviirun ulkopuolelta siipi on selvästi tummempi. Takasiivissä on tumma keskipilkku. Siipiripset ovat punertavat. Siipiväli 18–20 mm.

Levinneisyys ja lentoaika

Rusolehtimittaria tavataan Pohjois-Afrikasta ja Espanjasta Etelä- ja Keski-Euroopan poikki Skandinavian eteläosiin, Baltiaan, Venäjälle ja Etelä-Siperiaan saakka. Suomessa laji on nykyiseltä levinneisyydeltään etelä- ja itäpainotteinen pohjoisimpien löytöjen ollessa Pohjois-Pohjanmaalta. Keski-Suomesta ja Lapista se puuttuu. Perhoset ovat lennossa kahtena, osin päällekkäisenä sukupolvena kesä-heinäkuussa ja heinä-syyskuussa. Toinen sukupolvi on yksilömäärältään ensimmäistä suurempi.

Elinympäristö ja elintavat

Rusolehtimittari vaatii kuivan ja lämpimän elinympäristön ja sille sopivien ympäristöjen umpeenkasvu uhkaa lajin säilymistä. Esiintymät ovat tavallisesti paikoittaisia, mutta niiden yksilömäärät voivat olla suuriakin. Laji on pääasiassa yöaktiivinen, mutta lähtee häirittynä helposti lentoon myös päivällä. Täysikasvuinen toukka talvehtii ja koteloituu maahan toukokuussa.
Suomessa rusolehtimittari on luokiteltu vaarantuneeksi, Ruotsissa se on silmälläpidettävä.

Ravintokasvi

Toukka elää syöden erilaisia matalia kasveja.
Thiniittikausi

Thiniittikausi

Luultavasti Narmer yhdisti Egyptin, ja häntä seurasi Horus Aha. 
Valtakunnan kaksijakoisuus näkyi kaikessa. Ensimmäisen dynastian kuninkaat kruunattiin Memfisissä Ala-Egyptin punaisella kruunulla, ja Hierakonpoliksessa (Thinisissä) Ylä-Egyptin valkoisella kruunulla.
Kuninkaalla oli sekä Ylä- ja Ala-Egyptin visiirit ja näiden alaiset Valkoinen ja Punainen talo. Kuninkaan hautoja oli kaksi, Ala-Egyptin Memfisin ja Ylä-Egyptin Abydoksen haudat. Faaraoiden kuollessa palvelusväkeä uhrattiin mukana, mistä tavasta luovuttiin 1. dynastian viimeisen kuninkaan Horus Kan hallitessa maata. Horus Ka ympäröi ensimmäistä kertaa hautansa savitiilillä.
2. dynastia oli hajanainen, koska pohjoinen ja etelä, "Horus ja Seth", taistelivat vallasta. Tältä ajalta on löydetty vain kaksi kuningashautaa, muut on ehkä tuhottu tarkoituksella sisällissodassa. 2. dynastian viimeinen kuningas Horus Seteh Khasekhemui rakennutti suuren haudan Abydokseen.
Jaroslav Popovytš

Jaroslav Popovytš (ukr. Ярослав Попович, s. 4. tammikuuta 1980 Drohobytš) on ukrainalainen maantiepyöräilijä, joka edustaa UCI World Tour -tasolla kilpailevaa Trek-Segafredo -tallia.
Popovytš voitti 23-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 2001 ja siirtyi ammattilaiseksi Landbouwkrediet - Colnago -talliin seuraavana vuonna. Hän sijoittui Italian ympäriajossa kolmanneksi 2003 ja viidenneksi 2004. Siirryttyään Discovery-joukkueeseen 2005 hän voitti Katalonian ympäriajon kokonaiskilpailun. Saman vuoden Ranskan ympäriajossa hän voitti valkoisen paidan parhaana nuorena ajajana sekä oli Discoveryn joukkueessa voittamassa joukkueaika-ajoa kilpailun neljännellä etapilla. Vuoden 2006 Tour de Francessa Popovytšin odotettiin olevan yksi Discoveryn neljästä johtavasta ajajasta, mutta sen paremmin hänen, José Azevedon, Paolo Savoldellin kuin George Hincapienkaan ympäriajo ei sujunut odotetusti. Popovytš kuitenkin voitti 12. etapin karattuaan irtiottokumppaneiltaan Alessandro Ballanilta, Oscar Freireltä ja Christophe Le Méveliltä.
Popovytš siirtyi kaudeksi 2008 Silence-Lotto-talliin. Seuraavan vuoden hän edusti Astana-joukkuetta ja vuodesta 2010 RadioShackia / Trek Factory Racing / Trek-Segafredoa.
Astrahanin tataarit

Astrahanin tataarit (tataariksi Әстерхан татарлары, Əsterxan tatarları) ovat yksi tataarien kolmesta alueellisesta pääryhmästä. He jakautuvat edelleen kolmeen etniseen alaryhmään: Jurtovin ja Kundrovin tataareihin sekä karagašeihin. Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan Astrahanin alueella asui 71 700 tataaria.
Astrahanin tataarien etnisestä alkuperästä on olemassa erilaisia käsityksiä. Yhden teorian mukaan Jurtovin tataarit ja karagašit polveutuvat nogaista. Toisen teorian mukaan Jurtovin tataarit ovat Astrahanin kaanikunnan asukkaiden jälkeläisiä. Jurtovin tataareihin on myöhemmin liittynyt muita ryhmiä (Kundrovin ja Bešaulin tataarit ym.), jotka yhdessä muodostavat Alabugatin tataariryhmän. Jälkimmäiset ovat alkuperältään etupäässä nogaita, joihin on sulautunut kazakkeja ja turkmeeneja.
Jurtovin tataareihin ovat sulautuneet jemekit, jotka olivat Astrahanin tataarien sotavangeiksi ottamien Kazanin ja krimintataarien jälkeläisiä. Muualta tulleita ryhmiä ovat myös agryžanilaiset, gilanilaiset ja buharalaiset, jotka asuivat Astrahanissa jo 1570-luvulla. Agryžanilaiset olivat alkuperältään Astrahaniin Multanista muuttaneita hindulaisia, jotka menivät 1760–1770-luvuilla tataarien kanssa naimisiin. Gilanilaiset olivat Iranin Gīlānin maakunnasta muuttaneita kristittyjä tateja. Buharalaisryhmän muodostivat islaminuskoiset uzbekit. Nämä kolme ryhmää sulautuivat Jurtovin tataareihin 1800-luvun lopulla.
Huomattava osa Astrahanin tataareista on alueelle 1700–1900-luvuilla muuttaneiden Volgan tataarien jälkeläisiä. Jo vuonna 1702 Astrahanista mainitaan paikallisten naisten kanssa naimisiin menneitä Kazanin tataareja. 1700-luvun lopulla Volgan ja Uralin tataareja alkoi muuttaa maaseudulle, missä he perustivat uusia kyliä tai asettuivat paikallisten tataarien kanssa samoihin kyliin. 1900-luvun alkuun mennessä lähinnä Jurtovin tataarien kanssa sekoittuneet uudisasukkaat muodostivat jo yli kolmasosan paikallisesta tataariväestöstä.
Send In the Clowns

Send In the Clowns on yhdysvaltalaisen Stephen Sondheimin säveltämä ja sanoittama laulu musikaalista A Little Night Music vuodelta 1973. Laulusta on tullut Sondheimin tunnetuin sävellys, jonka ovat levyttäneet kymmenet kansainväliset artistit, muun muassa Frank Sinatra (1973), Judy Collins (1975, sai vuoden parhaan laulun Grammy-palkinnon), Bing Crosby (1975) ja Barbra Streisand (1985), jota varten Sondheim kirjoitti lauluun lisäsäkeistön. Laulusta on tullut myös jazzstandardi, jonka ovat levyttäneet muun muassa Benny Goodman, Count Basie ja Sarah Vaughan.

Syntyhistoria

Sondheimin musikaali A Little Night Music perustuu Ingmar Bergmanin elokuvaan Kesäyön hymyilyä vuodelta 1955. Laulu ”Send In the Clowns” syntyi vasta musikaalin kantaesityksen harjoitusvaiheessa, kun Sondheim ja ohjaaja Hal Prince tunsivat, että toiseen näytökseen tarvitaan dramaturgian takia yksi laulu lisää. Siinä henkilöhahmo Desirée (esittäjänä Glynis Johns, joka palkittiin roolistaan Tonylla) pahoittelisi nolona juuri tekemäänsä avioliittoehdotusta lakimies Fredrikille, jonka kosinnan on vuosia sitten itse torjunut. Sävelmä kerrataan lopun kohtauksessa, jossa Fredrikin nuori vaimo karkaa tämän pojan mukaan ja Desirée saa kuin saakin Fredrikin. Sondheim kirjoitti laulun samana iltana ja toi sen harjoituksiin seuraavana päivänä.
Viisi vuotta Broadway-ensi-iltaa myöhemmin Hal Prince ohjasi musikaalin näyttämöversion myös elokuvaksi nimeltä Pieni yösoitto (A Little Night Music, 1977). Siinä laulun esittää Desiréen roolia näyttelevä Elizabeth Taylor.

Nimen merkitys

Desirée on tarinassa ammatiltaan näyttelijä ja käyttää teatterialan sanontoja. Englannin kielen send in the clowns! (vap. suom. klovnit lavalle!) on sirkuksessa käytetty toimintatapa: kun jokin menee pieleen ja esitys keskeytyy, klovnit komennetaan äkkiä lavalle viihdyttämään yleisöä ja siirtämään sen huomio pois tapahtuneesta. Sanonta on jäänyt elämään sosiaalisissa tilanteissa, joissa pitää äkkiä unohtaa äskeinen epäonnistuminen ja mennä eteenpäin. Suunnilleen samaa tarkoittava sanonta on show must go on, ”esityksen täytyy jatkua”.

Suomenkieliset versiot

Laulusta on tehty ainakin kolme suomennosta. Vexi Salmen suomennoksen ”Näytelmä” on levyttänyt Carola vuonna 1980, ja Esko Elstelän suomennoksen ”Klovnit jo tuo” Jarmo Alonen vuonna 1990.Juice Leskinen suomensi koko musikaalin, ja sitä on esitetty Turun kaupunginteatterissa vuonna 2011 nimellä Kesäyön hymyilyä ja Tampereen Työväen Teatterissa vuonna 2015 nimellä Desirée – Pieni yösoitto. Siinä ”Send In the Clowns” on saanut suomenkielisen nimen ”Niin hupaisaa”.
HMS Foresight (1904)

Palvelus

Alus myytiin romutettavaksi 1920.
Alkusuiset

Piirteet

Blastoporin kehityksen ohella alkusuisten ja jälkisuisten kehityksessä on muitakin eroja. Ensinnäkin alkusuisten alkion vakoutuminen eli hedelmöittyneen munasolun jakautuminen moniksi tytärsoluiksi on spiraalimainen ja determinatiivinen eli sen solujen erikoistuneisuus määräytyy jo varhaisessa vaiheessa, jolloin yhdenkin blastomeerin irtoaminen johtaa epänormaaliin kehitykseen. Spiraalinen jakautuminen taas tarkoittaa sitä, että vakoutumisessa syntyneet solut kerääntyvät päällekkäin noin 45 asteen kulmassa, jolloin alkio kehittyy kierreportaiden nousun tapaisesti. Kulma johtuu mitoosisukkulan järjestäytymisestä uudelleen alkion kehityksen alussa, jolloin solut jakaantuvat epätasaisesti. Jälkisuisilla taas vakoutuminen on määräämätöntä (mahdollisuus geneettisiin kaksosiin) ja säteittäistä eli jakaantuneet solut muodostavat suoran kulman toisiinsa nähden.
Mesodermi-solukerroksen kehityksessäkin on selvä ero. Alkiokehityksessä ekto- ja endodermin välisestä mesodermistä lopulta kehittyvät sydän, verisuonet, selkäjänne (tai selkäranka) ja verisolut. Mesodermin muodostuminen alkaa alkusuisilla niin sanoutuista mesentoblasteista (eli 4d-soluista), jotka sijaitsevat blastoporin molemmilla puolilla erikseen, jolloin ruumiin ontelotkin kehittyvät erikseen (engl. schizocoely). Jälkisuisilla mesodermi kehittyy varhaisen ruoansulatuskanavan (engl. archenteron) ympäröimän endodermin osasta (ruumiinontelon muodostuminen: engl. enterocoelous).
Nykytutkimuksen mukaan alkusuiset ja jälksuiset eivät ole evolutiivisessa mielessä sisarryhmiä. Alkusuiset eivät muodosta monofyleettistä taksonia, vaan ne muodostavat laajemman parafyleettisen perusjoukon, jonka parista jälkisuisten linja on kehittynyt. Vain osalla alkusuisiin luetuista lajeista on yllä kuvailtuja piirteitä. Esimerkiksi niveljalkaisista vain siimajalkaisilla ja joillakin leukakoukullisilla on spiraalinen vakoutuminen. Ongelmaa on pyritty korjaamaan jakamalla alkusuiset kahteen ryhmään (Aguinaldo et al., 1997): Lophotrochozoa (’värekarvalliset eläimet’) ja Ecdysozoa (’nahkansa luovat eläimet’).
Keskinäisinduktanssi

Keskinäisinduktanssi (tunnus M) on sähkömagnetiikassa suure, joka mittaa kahden johtimen, esimerkiksi kahden johdon tai kelan, välisen magneettisen vuorovaikutuksen voimakkuutta. Keskinäisinduktion vaikutuksesta toisessa johtimessa kulkevan virran muutoksen aiheuttama magneettikentän muutos indusoi toiseen johtimeen sähkömotorisen voiman. Keskinäisinduktanssin yksikkö on henry.
Andri Deštšytsja

Andri Bohdanovytš Deštšytsja (ukr. Андрій Богданович Дещиця; s. 22. syyskuuta 1965 Pervjatyši, Lvivin alue, Ukrainan SNT) on ukrainalainen diplomaatti, joka toimi Ukrainan vt. ulkoministerinä 27. helmikuuta 2014 – 19. kesäkuuta 2014. Ennen ministeriksi nimittämistään hän toimi muun muassa Ukrainan Suomen-suurlähettiläänä. Ulkoministeriytensä jälkeen hänet nimitettiin Ukrainan Puolan-suurlähettilääksi.
Invertaasi

Invertaasi eli β-fruktofuranosidaasi on monissa kasveissa, sienissä ja bakteereissa esiintyvä entsyymi, joka katalysoi sakkaroosin hydrolyysiä glukoosiksi ja fruktoosiksi. Invertaasia käytetään paljon elintarviketeollisuudessa inverttisokerisiirapin valmistamiseen. Entsyymin EC-numero on EC 3.2.1.26.

Toiminta

Invertaasi on molekyylimassaltaan noin 50–170 kDa. Entsyymiä esintyy bakteerisoluissa sekä kasvien ja sienien kaikissa osissa, erityisesti kasvavissa ja erikoistuvissa soluissa. Entsyymi toimii parhaiten happaimssa olosuhteissa ja optimaalinen pH-arvo on 4,5. Sakkaroosi sitoutuu invertaasin N-terminaaliin, jossa sijaitsevat katalyyttisesti aktiiviset aminohapot. Tärkeitä katalyyttisesti aktiivisia aminohappoja ovat aspartaatti-ionimuodossa oleva asparagiinihappo ja glutamiinihappo. Aspartaatti-ioni reagoi nukleofiilina fruktoosirenkaan C2-asemaan ja glutamiinihappo luovuttaa protonin fruktoosin ja glukoosin välisen glykosidisen sidoksen happiatomille. Tämän jälkeen näiden kahden sokerin välinen sidos katkeaa ja glukoosimolekyyli irtoaa entsyymistä. Fruktoosi on sitoutuneena kovalenttisesti invertaasin asparagiinihappoon ja vesi hajottaa tämän sidoksen, jolloin myös fruktoosi vapautuu entsyymistä.Invertaasi kykenee hydrolysoimaan myös eräitä muita sakkarideja esimerkiksi raffinoosista muodostuu fruktoosia ja melibioosia.
Invertaasin tuottoa eliöissä säätelee lähinnä polysakkaridien sekä glukoosin ja fruktoosin määrä soluissa. Kasveissa esiintyy erityisiä invertaasin toimintaa estäviä inhibiittoriproteiineja, jotka sitoutuvat invertaasiin estäen sen toiminnan erityisesti, kun sakkaroosikonsentraatio on matala ja pH on alhainen. Suuri sakkaroosiiptoisuus ja korkeampi pH vapauttaa inhibiittoriproteiinin invertaasista.

Teollinen tuotanto

Parhaita invertaasin tuottajia ovat hiivat ja homeet ja teollisesti entsyymin tuotantoon käytetään joko leivinhiivaa tai Saccharomyces uvarum-hiivaa. Hiivaa kasvatetaan bioreaktorissa. Eliöt eivät eritä entsyymiä ulos solusta vaan invertaasi vapautuu liuokseen solujen autolyysin seurauksena. Tämän jälkeen liuos suodatetaan solujäänteistä ja invertaasi saostetaan etanolin, isopropanolin, asetonin tai natriumsulfaattiliuoksen avulla. Tämän jälkeen entsyymi puhdistetaan vielä suodattamalla aktiivihiilen läpi ja myydään joko kuivina rakeina tai vesiliuoksena.

Käyttö

Invertaasia käytetään makeiden fruktoosia ja glukoosia sisältävien inverttisokerisiirappien valmistamiseen. Lisäksi sitä käytetään pehmeäsisuksisten makeisten valmistuksessa, koska he hydrolysoi sakkaroosia ja estää täten sakkaroosin kiteytymisen valmistuksen ja varastoinnin aikana. Lisäksi yhdistettä käytetään melassisiirapeiden valmistuksessa niin ikään estämään sakkaroosin saostumista. Invertaasin E-koodi on E 1103.