google/wiki40b huggingface dataset:
BlackBerry (yritys)

Historiaa

Yritys perustettiin nimellä Research In Motion vuonna 1984. Ennen BlackBerryn kehittämistä yritys työskenteli RAM Mobile Datan ja Ericssonin kanssa Mobitex-verkkojen kaksisuuntaistamiseksi mobiiliin tiedonsiirtoon ja sähköpostipalveluun. RIM esitteli vuonna 1995 laitteen, jolla käyttäjä kykeni lähettämään ja vastaanottamaan viestejä langattomasti internetin välityksellä. Ensimmäinen BlackBerry-laite esiteltiin vuonna 1999, jolloin se oli kaksisuuntainen tekstihakulaite. Niin sanotuksi älypuhelimeksi se kehittyi vuonna 2002, jolloin siihen lisättiin puhelinominaisuus, tekstiviestit, verkkoselain ja sähköposti.
Research In Motion osti QNX Software Systems -yhtiön vuonna 2006 ja sai haltuunsa QNX reaaliaikaisen käyttöjärjestelmän.
Yritys on toiminut nimellä BlackBerry tammikuusta 2013 alkaen.
Yhtiö ilmoitti syyskuussa 2016 lopettavansa älypuhelimien valmistamisen ja jatkossa ainoastaan lisensoivansa alustaansa muille valmistajille.
BlackBerry ja Renesas Electronics ovat julkistaneet aikomuksen kehittää itseajavaa autoa perustuen QNX-käyttöjärjestelmään ja -teknologiaan.
Tunisiankilpikonna

Ulkonäkö

Tunisiankilpikonnan pystyy tunnistamaan muun muassa kilpikonnan päälaen suomuista. Tunisiankilpikonnalla on silmien välissä päälaessa kolmiomainen joukko vaaleankeltaisia suomuja. Kilpikonnan raajoissa on yleensä myös muutamia tummia suomuja.
Tunisiankilpikonna on muihin kannuskilpikonniin nähden pienikokoinen. Urosten koko täysikasvuisena on noin 13cm ja naaraiden 16cm. Tunisian maakilpikonnat ovat muihin maakilpikonna lajeihin nähden hoikempia. Tunisiankilpikonna ei talvehdi eikä siksi tarvitse ylimääräistä rasvaa.

Lemmikkinä

Tunisiankilpikonna on suosittu lemmikki pienen kokonsa, värityksensä ja aktiivisuutensa vuoksi. Lajia tulee hoitaa hellävaraisemmin kuin muita maakilpikonnalajeja, eikä laji siksi sovellu lemmikiksi kokemattomalle omistajalle. Laji on todella herkkä muiden maakilpikonnalajien bakteereille, eikä siksi tulisi asustaa samassa terraariossa muiden maakilpikonnalajien kanssa.
Laji vaattii riittävästi lämpöä ja oikeanlaisen elinympäristön. Tunisiankilpikonna asustaa luontaisesti trooppisella aavikkomaastolla, eikä talvehdi. Tunisiankilpikonnan horrostaminen vankeudessa on todettu johtamaan kilpikonnan kuolemaan. Kilpikonna tarvitsee lämpimän ja hyvinvalaistun terraarion talvellakin. Ulkona kilpikonnaa voi pitää kesäisin, kun on riittävän lämmintä. Kilpikonnaa ei saa altistaa kylmälle, vedolle tai jatkuvalle kosteudelle.

Ruokavalio

Tunisianmaakilpikonna syö ainoastaan kasviksia. Vankeudessa elävälle maakilpikonnalle tulisi syöttää 80% vihreitä kasviksia ja 20% vihanneksia kuten tomaattia ja paprikaa. Ruuaksi kelpaavat Suomalaiset rikkakasvit, voikukasta piharatamoon.
Rachel Podger

Rachel Podger (s. 1968 Englanti) on brittiläinen viulisti.
Podger kävi Steiner-koulua Saksassa ja aloitti siellä varhain viulunsoiton. Englannissa hän opiskeli Guildhall School of Music and Dramassa Pauline Scottin ja David Takenon johdolla. Hän haki ensimmäisenä vuonnaan suorittamaan barokkiviuluopintoja, mutta hänelle kerrottiin, että koulun ainoa barokkiviulu oli jo annettu toiselle opiskelijalle. Podger kuitenkin hankki instrumentin ja sai Micaela Combertilta epävirallista opetusta sen soitossa. Lopulta hän pääsi suorittamaan barokkiviulussa muodollisia opintoja ja suuntautui uralle solistina sekä kamarimuusikkona. 
Podger on työskennellyt eri kokoonpanoissa, jotka ovat erikoistuneet historiallisesti autenttiseen esittämiseen. Varhaisella urallaan hän oli mukana perustamassa Florilegiumia vuonna 1991, soitti Palladian Ensemblessä, esiintyi London Baroquen kanssa ja johti vuosina 1997–2002 The English Concertia. Sittemmin hän on usein samanaikaisesti soittanut ja johtanut barokkikokoonpanoja. Hän on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Orchestra of the Age of Enlightenmentin, Santa Fe Pro Musican, Musica Angelican, Academy of Ancient Musicin, Robert Levinin, Jordi Savallin ja Masaaki Suzukin kanssa. Vuonna 2007 Podger perusti Johann Sebastian Bachiin ja tämän aikalaisiin erikoistuneen Brecon Baroquen.
Podger aloitti vuonna 2008 toimimisen barokkiviulun professorina Royal Academy of Musicissa. Hän on opettanut myös muissa oppilaitoksissa Isossa-Britanniassa, Saksassa ja Tanskassa. Hän on levyttänyt usein Channel Classics -levymerkille. Hänen levyttämänsä ohjelmisto on koostunut enimmäkseen suosituista barokkiteoksista, mutta hän on levyttänyt myös Wolfgang Amadeus Mozartin musiikkia. Podger on saanut monia palkintoja, kuten useita Diapason d'Oreja. Vuonna 2018 Gramophone-lehti valitsi hänet Vuoden taiteilijaksi.
Myös Podgerin veli Julian on luonut musiikkiuran.
M109 (panssarihaupitsi)

M109 on yhdysvaltalainen panssarihaupitsi eli telahaupitsi. Asetyyppi on ollut laajalti käytössä Nato-maissa ja muissa Yhdysvaltain liittolaismaissa, lisäksi sitä vietiin arviolta 30 eri maahan. M109 -panssarihaupitsin kehittelytyöt aloitettiin vuonna 1952 esitettyjen vaatimusten pohjalta. Panssarihaupitsin tuotanto aloitettiin 1962. M109 koki suuren määrän erinäisiä päivityksiä ja modernisointeja. Nämä pidensivät asetyypin käyttöikää ja palvelusaikaa, tehden siitä omassa luokassaan maailman eniten käytetyn. M109:n edeltäjiä ovat M41 ja M44. Panssarihaupitsin pääase on 155 mm haupitsi. Tukiaseena toimii 12,7 mm konekivääri, jota voidaan käyttää ilmatorjuntaan. Taktisia ydinkranaatteja ampumaan kykenevä panssarihaupitsi on käytössä vielä 2000-luvun aikakaudella.
Cassie Steele

Cassandra Samantha Steele (s. 2. joulukuuta 1989 Ontario, Kanada) on kanadalainen näyttelijä, joka on näytellyt yhdysvaltalaisessa draamasarjassa Degrassi: The Next Generation. Hän on näytellyt sarjassa Manny Santosia vuodesta 2001 lähtien. 
Muusikkona Steele julkaisi debyyttialbuminsa (How Much for Happy) vuonna 2005.
Tekijämonoidi

Algebrassa monoidin E tekijämagma E/R on monoidi, ja tätä sanotaan E:n tekijämonoidiksi. Tällöin kanoninen surjektion p:E\to E/R on monoidihomomorfismi.
Bentsoehappoanhydridi

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa bentsoehappoanhydridi on värittömiä kiteitä. Yhdiste liukenee vain hyvin pienessä määrin veteen, mutta liukenee useimpiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja dietyylieetteriin. Erityisesti kuumassa vedessä tai emäksisissä olosuhteissa yhdiste hydrolysoituu bentsoehapoksi.

Valmistus ja käyttö

Suuressa mittakaavassa bentsoehappoanhydridiä valmistetaan pääasiassa bentsoehapon tai natriumbentsoaatin ja bentsoyylikloridin välisellä reaktiolla. Muita tapoja valmistaa yhdistettä on kuumentaa bentsoehappoa etikkahappoanhydridin kanssa fosforihapon toimiessa katalyyttinä ja diketeenin ja bentsoehapon välinen reaktio.
Bentsoehappoa käytetään bentsoyloimisreagenssina orgaanisissa synteeseissä esimerkiksi valmistettaessa lääkeaineina käytettäviä yhdisteitä. Se soveltuu käytettäväksi bentsoyylikloridin sijasta silloin kuin halutaan välttää vetykloridin muodostumista reaktion sivutuotteena tai bentsoyylikloridin reaktiivisuus olisi liian suuri.
Yorkton

Historia

Kaupungin juuret juontavat vuoden 1882 alkupuolelle, jolloin joukko torontolaisia liikemiehiä suunnittelivat läntisen Kanadan ja etenkin Luoteisterritorioissa sijainneen uuden Assiniboian piirin avaamista siirtolaisille. Liikemiehet perustivat 12. toukokuuta 1882 York Farmers Colonization Company -yhtiön, joka hankki 300 000 dollarilla Kanadan valtiolta maa-alueen nykyisen Yorktonin ympäriltä. Yhtiö houkutteli lukuisia siirtolaisia eteläisestä Ontariosta ja etenkin Yorkin piirikunnasta sekä Quebecista, Atlantin rannikon provinsseista, Manitobasta, Britanniasta ja Yhdysvalloista. Ensimmäiset siirtolaiset saapuivat seuraavana kesänä, mutta suurin osa heistä kuitenkin palasi takaisin seuraavaan talveen mennessä. Ainoastaan neljä siirtolaista vietti ensimmäisen talven alueella ja kutsuivat aluetta nimellä Yorkin siirtokunta (York Colony). He saivat talven aikana ruoka-apua paikallisilta intiaaniheimoilta.
Yorkin kaupunki (York City) perustettiin noin 4,6 kilometriä nykyisen Yorktonin pohjoispuolelle. 1. tammikuuta 1884 kaupunkiin perustettiin postitoimisto ja kaupungin nimi vaihdettiin Yorktoniksi. Rautatie itäisestä Kanadasta rakennettiin nykyisen kaupungin läpi vuonna 1890, ja tämän vuoksi Yorktonin kaupunki päätettiin siirtää sekä osa sen rakennuksista siirrettiin nykyiselle paikalle. 1890-luvulla alueelle saapui jälleen runsaasti uusia siirtolaisia muun muassa Puolasta, Venäjältä, Saksasta, Unkarista, Ruotsista, sekä suurempi joukko Ukrainasta.
Varantovaluutta

Yhdysvaltain dollari

Yhdysvaltain dollari on merkittävin varantovaluutta. Viime vuosikymmenenä noin kaksi kolmasosaa maailman valuuttavarannoista oli dollareissa. Tämä johtuu vuonna 1944 solmitusta Bretton Woodsin sopimuksesta ja petrodollarista. Tämän katsotaan osaltaan mahdollistaneen Yhdysvaltain korkean kauppavajeen, jonka taloudelliset seuraukset ovat lykkäntyneet. Jos ulkomaiset toimijat alkavat siirtää varantojaan pois dollarista, pidetään sen seurauksia vakavana Yhdysvaltain taloudelle.

Euro

Euro on maailman toiseksi yleisin varantovaluutta noin neljänneksen osuudella. Euro peri pitkälti Saksan markan aseman varantovaluuttana. Viime vuosina sen asema on vahvistunut Euroalueen kasvun myötä ja keskuspankkien hajauttaessa reservejään. Muun muassa Yhdysvaltain keskuspankin entinen pääjohtaja Alan Greenspan totesi syyskuussa 2007, että euro saattaa korvata dollarin ensisijaisena varantovaluuttana tai voi nousta yhtä merkittäväksi.

Kiinan juan

IMF hyväksyi Kiinan juanin varantovaluutaksi marraskuussa 2015. Lokakuusta 2016 alkaen sen osuus tulee olemaan 10,92 % IMF:n kansainvälisestä valuuttakorista.

Muut valuutat

Muita merkittäviä valuuttoja ovat Englannin punta, Japanin jeni ja Sveitsin frangi. Punta oli toiseen maailmansotaan asti paljon nykyistä merkittävämpi valuutta. 1900-luvulla sen asemaa heikensivät muun muassa maailmansotien rasitukset ja Yhdysvaltain nousu suurimmaksi taloudeksi. Viime vuosina se on parantanut asemiaan osin euroalueen läheisyyden ja toisaalta Japanin talousongelmien seurauksena. Sveitsin frangin asemaa selitetään sen vakaudella.

Varantovaluuttojen vertailua

Yhdysvaltojen dollarin hegemonisen aseman varteenotettavia haastajia ovat euro, jeni ja juan. Jokaiseen niistä kuitenkin liittyy omat ongelmansa. Euron pitkän aikavälin näkymät ja vakaus eivät ole varmoja, Japani on ollut kaksi vuosikymmentä talouskurimuksessa ja Kiina ei ole läpinäkyvä ja juan ei ole täysin vaihdettavissa. Kiina on pyrkinyt edistämään juanin kansainvälistä käyttöä ja tämä on selvä kehityssuunta. Kiinan tavoitteena on että juan on täysin vaihdettavissa vuonna 2020.
Tasmanialaiset kielet

Tasmanialaiset kielet on kielikunta, johon kuuluvia kieliä puhuttiin Tasmanian saarella ennen eurooppalaisten tuloa 1700-luvun lopulla. Siihen kuuluvat kielet sammuivat 1800-luvun loppuun mennessä tasmanialaisten häviämisen myötä, ja vain joitain niukkoja sanaluetteloita on kielistä enää jäljellä. Tasmanialaisia kieliä arvioidaan olleen viidestä kahteentoista tai kuuteentoista. Niiden sukulaisuutta australialaisiin kieliin ei ole pystytty todistamaan.
Kun tasmanialaiset oli karkotettu Flindersin ja Cape Barrenin saarille, he puhuivat vielä keskenään tasmanialaiskielistä muodostettua lingua francaa, kunnes senkin viimeinen käyttäjä kuoli 1900-luvun alussa.
Promatsiini

Käyttö

Promatsiinia on käytetty skitsofrenian hoidossa, mutta sen ovat suuremmalta osin korvanneet uudemmat antipsykootit, kuten esimerkiksi olantsapiini ja ketiapiini. Promatsiinin ovat korvanneet myös sen johdannaiset levomepromatsiini (Levozin®) ja klooripromatsiini (Klorproman®, Thorazine®) joilla on hyvin samantyyppinen vaikutus kuin promatsiinilla, ne ovat kuitenkin antipsykoottisilta vaikutuksiltaan promatsiinia parempia, esimerkiksi skitsofrenian ja harhojen hoidossa.
Promatsiinia käytetään nykyisin esimerkiksi unilääkkeenä, kuten sen johdannaista levomepromatsiinia, ja esimerkiksi kaksisuuntaista mielialahäiriötä sairastavien maniavaiheiden hoidossa.

Myynti

Promatsiinia on myyty kauppanimellä Sparine, mutta vähäisen menekin vuoksi kyseisen lääkkeen valmistus on lopetettu. Lääkkeelle on kuitenkin ollut kysyntää, ja nykyisin sitä valmistaa Yliopiston Apteekki ilman tuotemerkkiä nimellä Promazin.hydrochlorid. 50 mg.
Sairaaloissa käytetään myös Prazine 25 mg -tabletteja.

Sivuvaikutukset

Promatsiinilla on pääosin antikolinergisia sivuvaikutuksia, mutta myös ekstrapyramidaalisia sivuvaikutuksia esiintyy. Promatsiini on myös johdannaistensa tavoin yliannoksina, ja erityisesti alkoholin kanssa, hyvin myrkyllinen lääkeaine.
Nukketeatteritalo Musta & Valkea Ratsu

Nukketeatteritalo Musta & Valkea Ratsu on Sysmässä toimiva nukketeatteri, jota johtaa Eevaliisa Holma-Kinnunen.
Nukketeatteritalo numero 1 (Onkiniementie 230) tehtiin vanhaan yksikerroksiseen osuuskauppaan 1975 Nestor Holman ja hänen poikiensa piirtämänä peruskorjauksena kahteen kerrokseen. Yläkerrokseen tuli nukketeatteri, johon Lahden kaupunginteatterin ja ohjaaja Sirkka-Liisa Wilenin toimesta laitettiin säädettävä valaistus. Kymmenen vuoden aikana talossa (Valkea Ratsu) kävi eniten Heinolan Kurssikeskuksen opettajaryhmiä Kalevi Peltolan johdolla 1975–1985.
Nukketeatteritalo numero 2 (Onkiniementie 223) tehtiin vuonna 1939 rakennettuun vanhaan kaupparakennukseen (Aron kauppa) 1985, johon tuli myös kaksi kerrosta: alakertaan isompi (varsinainen teatteri ns. "lurex-menetelmällä", ja yläkertaan pieni kokeiluteatteri. Eevaliisa Holma-Kinnusen veli, arkkitehti Sakari Holma piirsi Nukketeatteritalo Musta & Valkea Ratsun peruskorjauksen.
Talossa on 500 Eevaliisa Holma-Kinnusen ideoimaa, suunnittelemaa ja valmistamaa nukkea, joista 150 on lasten ja aikuisten kokeilukäytössä. "Lurex-menetelmä" tarkoittaa sitä, että nukettaja itse piilossa ollen näkee lurex-kankaan läpi yleisönsä ja voi kohdistaa artikulaationukella improvisoidun dialogin tiettyyn suuntaan. Menetelmän kehitti Eevaliisa Holma-Kinnunen kumppaneineen toimiessaan 1973–2006 Suvi-Pinxin kesäteatterissa, jossa hänen nukkejaan oli noin 100–200 yleisön improvisointikäytössä. Siellä entisen Ilolan kansakoulun pihapiirissä oli nukketeatteri Valkea Ratsu vuosina 1973–2006 ja sitä johti Eevaliisa Holma-Kinnunen.
Theodor Reik

Theodor Reik (12. toukokuuta 1888 Wien — 31. joulukuuta 1969 New York) oli itävaltalais-saksalainen kirjallisuustieteilijä ja psykoanalyytikko, niin kutsutun maallikkoanalyysin uranuurtaja.

Elämänvaiheet

Theodor Reik syntyi Wienissä juutalaiseen virkamiesperheeseen. Hän opiskeli Wienin yliopistossa psykologiaa ja kirjallisuustiedettä. Opiskeluaikanaan hän tutustui Sigmund Freudin teokseen Unien tulkinta ja kiinnostui psykoanalyysista niin paljon, että päätti soveltaa sitä väitöskirjassaan erääseen Gustave Flaubertin kertomukseen. Väitöskirja kohtasi tiettyä vastustusta, ja se hyväksyttiin vasta vuonna 1912; kyseessä on ensimmäinen psykoanalyyttinen väitöskirja. Reik tutki myös Arthur Schnitzlerin ja Richard Beer-Hoffmannin tuotantoa.
Reik tapasi Freudin ensi kertaa vuonna 1910, ja hänet otettiin Wienin psykoanalyyttisen yhdistyksen jäseneksi seuraavana vuonna. Freud tuki Reikia usean vuoden ajan, kun tämä opiskeli psykoanalyytikoksi ja kävi Karl Abrahamin koulutusanalyysissa. Reikin ja Freudin välinen ystävyys jatkui Freudin kuolemaan (1939) saakka. Vuonna 1915 Reik julkaisi tutkimuksen Die Pubertätsriten der Wilden, jossa psykoanalyysia sovellettiin kansatieteeseen. Hän julkaisi tutkimuksia myös uskontopsykologiasta ja kriminologiasta. Hän esitteli tiedostumattoman tunnustamispakon ja rangaistuksenkaipuun käsitteet teoksessaan Geständniszwang und Strafbedürfnis: Probleme der Psychoanalyse und der Kriminologie (1925).
Osallistuttuaan ensimmäiseen maailmansotaan Reik työskenteli Wienin psykoanalyyttisen yhdistyksen kirjastonhoitajana ja piti psykoanalyyttista vastaanottoa. Koska hänellä ei ollut lääkärinkoulutusta, häneltä kiellettiin potilaiden hoitaminen vuonna 1925 Itävallan "puoskarointilain" nojalla. Reik valitti päätöksestä ja jatkoi vastaanottoaan. Vuoden 1926 keväällä häntä vastaan nostettiin rikossyyte puoskaroinnista eli oikeudettomasta lääkärintoimen harjoittamisesta. Freud asettui tukemaan Reikia ja maallikkoanalyysia (ei-lääkäreiden harjoittamaa psykoanalyysia) ja julkaisi kirjan Maallikkoanalyysin kysymys. Freudin myötämielinen kanta jäi kuitenkin vähemmistöön, sillä monet lääkäri-psykoanalyytikot vastustivat maallikoiden analyysitoimintaa. Vuoden 1927 keväällä syytteet hylättiin.
Reik siirtyi vuonna 1928 Berliiniin ja työskenteli opettajana psykoanalyyttisessa koulutuslaitoksessa. Vuonna 1933 hän joutui pakenemaan kansallissosialisteja Hollantiin ja vuonna 1938 edelleen Yhdysvaltoihin.
Yhdysvalloissa maallikkoanalyysiin suhtauduttiin erityisen kielteisesti, ja Reikin analyysitoiminta kohtasi jälleen vaikeuksia ja oikeusjuttuja. Hän perusti New Yorkiin uuden psykoanalyyttisen yhdistyksen National Psychological Association for Psychoanalysis, jossa analyytikkokoulutusta tarjottiin myös ei-lääkäreille. Hän julkaisi Yhdysvalloissa englanniksi kirjoja ja artikkeleita muun muassa rakkauden ja seksuaalisuhteiden psykologiasta, sadomasokismista, kirjallisuuden- ja musiikintutkimuksesta sekä psykoanalyysin metodologiasta.
Mustat donkkaa tykimmin

Vastaanotto

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano pitää elokuvaa ”katu-uskottavana kisailuna” ja antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.

Suomenkielinen nimi

Mustat donkkaa tykimmin on herättänyt huomiota alkuperäistä (”Valkoiset miehet eivät osaa hypätä”) hauskemmalla ja mieleenjäävällä suomenkielisellä nimellään. Cinema Mondon johtaja Mika Siltala muistelee, miten elokuvan maahantuojalla oli vaikeuksia keksiä elokuvalle nimeä, ja se oli pian tulossa Mondon festivaaliohjelmistoon. ”Parin baari-illan jälkeen se keksittiin”, sanoo Siltala Helsingin Sanomissa 2014.
Kansallinen poninäyttely

Kansallinen poninäyttely on suomalainen vuosittain järjestettävä useiden poni- ja pienhevosrotujen yhteinen näyttely. Ensimmäinen näyttely järjestettiin vuonna 1978 Ypäjällä. Aluksi tapahtumaa järjestivät eri rotuyhdistykset, Suomen Hippos, Suomen Poniseura ja Ratsujalostusliitto. Vuodesta 1998 alkaen näyttelyn järjestämisestä on huolehtinut Poninäyttely-yhdistys PONY. Poninäyttely-yhdistyksen jäseninä ovat ponirotuyhdistykset, jotka nimeävät vuosittain edustajansa PONYn työryhmään. Näyttely on pidetty vuodesta 1997 alkaen Vermon raviradalla, ja tapahtumaa kutsutaankin usein ”Vermon poninäyttelyksi”.

Tapahtuma

Näyttelyyn osallistuvien ponien määrän kasvettua satoihin myös näyttelyn puitteita on pitänyt laajentaa. Näyttely on nykyisin kaksipäiväinen. Lauantaina arvostellaan nuoret eli 1–3-vuotiaat ponit ja sunnuntaina aikuiset ponit sekä maitovarsat. Nuoret ponit on rotukehän lisäksi mahdollista käyttää myös Suomen Hippoksen kehässä arvioitavana. Tuomareita tarvitaan useita, ja ne pyritään saamaan rotujen alkuperämaista. Ponit arvostellaan rodun ja iän mukaan määräytyvissä luokissa. Kunkin rodun paras poni pääsee Best In Show -kehään, jossa näyttelyn päätteeksi kaikki tuomarit yhdessä valitsevat parhaan ponin. Vuonna 2009 tuomareita oli Ruotsista, Britanniasta, Ranskasta ja Suomesta. Roduista olivat mukana shetlanninponi, welshit (kaikki sektiot sekä welsh part bred), ratsuponit, connemara, gotlanninruss, new forest sekä suomenpienhevonen. Määrällisesti eniten oli shetlanninponeja. Rakennearvostelun lisäksi oli ratsastusluokkia sekä  lapsiesittäjien taitoja mittaava junior handler -luokka.

Historia

Alkuvuosina näyttelyä järjesti Suomen Poniseura ja sen jälkeen eri rotuyhdistykset vuorotellen. Järjestäjän lisäksi myös näyttelypaikka vaihteli vuoteen 1997 saakka. Sitä ennen näyttely järjestettiin Ypäjällä (1978, 1980–1986), Kotimäen Ponitallilla Littoisissa (1987–1991, 1993, 1994), Kouvolassa (1992, 1996), Hämeenlinnassa (1979) ja Orimattilassa (1995). Osallistuvien ponien määrä on vuosien varrella kasvanut muutamasta kymmenestä nykyiseen yli neljäänsataan. Tämän vuoksi näyttelypaikaksi vakiintui Vermon ravirata, jossa on käytettävissä riittävän suuri alue sekä karsinapaikkoja.
Näyttelyyn on alusta saakka kutsuttu tuomareita ulkomailta. Ensimmäisessä näyttelyssä tuomarina oli ruotsalainen Herman Friedländer.  Ensimmäisissä näyttelyissä poneja ei jaettu luokkiin roduittain vaan ikäryhmittäin. Osallistuvat rodut ovat vuosien varrella vaihdelleet, mutta alkuvuosista saakka mukana ovat olleet shetlanninponi, gotlanninruss, new forest, connemara, welshit sekä risteytysponit (nykyisin ratsuponi). Välillä näyttelyssä on esitetty myös dartmooreja ja islannihevosia. Poninäyttely-yhdistyksen perustamisen jälkeen roduiksi ovat vakiintuneet shetlanninponi, russ, new forest, connemara, welshit, ratsuponit, suomenpienhevonen ja vuonohevonen. Näyttelyluokkien lisäksi joinain vuosina on järjestetty ratsastus- ja ajokilpailuja.
Theodorus II

Theodorus II oli paavina 20 päivän ajan joulukuulta 897 – saman vuoden joulukuulle tai vuoden 898 tammikuulle saakka. Hän oli Konstantinopolin partiarkan poika ja toimi pappina ennen paaviksi nousemistaan. Hän palautti pappisviran niille, joilta Stefanus VI oli sen riistänyt, täten palauttaen voimaan paavi Formosuksen päätöksiä. Hän järjesti myös Formosuksen ruumiille kristillisen uudelleenhautauksen Pietarinkirkkoon; ruumis oli kaivettu ylös, häväisty ja heitetty Tiber-jokeen, josta se löytyi läheltä Portoa.
Anna Hazare

Kisan Baburao Hazare  kuuntele ääntämys (marathiksi किसन बाबुराव हजारे) (s. 15. kesäkuuta 1937), tunnetaan nimellä Anna Hazare (marathiksi अण्णा हजारे), on intialainen sosiaaliaktivisti ja vuoden 2011 Intian korruption vastaisen liikkeen johtohahmoja. Hazare on osoittanut mieltään käyttämällä väkivallattomia menetelmiä Mahatma Gandhin opetuksia seuraten. Hazare on osallistunut myös Ralegan Siddhi -kylän kehittämiseen ja rakentamiseen, joka sijaitsee Parner Talukassa Ahmednagar-alueella Maharashtran osavaltiossa Intiassa. Anna Hazare sai Padma Bhushan -palkinnon – kolmanneksi korkeimman siviilipalkinnon – Intian hallitukselta vuonna 1992 työstään, minkä hän oli tehnyt perustamalla Ralegan Siddhi -kylän malliksi muille.
Anna Hazare aloitti syömälakon 5. huhtikuuta 2011 painostaakseen Intian hallitusta säätämään tiukan korruptionvastaisen lain, joka oli asetettu tavoitteeksi Jan Lokpal -laki. Hazaren paasto johti valtakunnallisiin protesteihin Hazaren tueksi. Paasto päättyi 9. huhtikuuta 2011, päivä sen jälkeen, kun hallitus oli hyväksynyt Hazaren vaatimukset. Daily News and Analysis (DNA) -lehti julisti Hazaren yhdeksi Mumbain vaikutusvaltaisimmista ihmisistä.
Häntä on kritisoitu hänen autoritaarisista oikeusnäkemyksistään, kuten korruptoituneiden virkamiesten kuolemanrangaistuksen kannattamisesta, ja lisäksi hänen on väitetty tukevan pakotettua vasektomiaa perhesuunnittelussa.
28. heinäkuuta valmistunut Jan Lokpal -lain luonnos ei kelvannut Hazarelle. Hazare aloitti syömälakon 16. elokuuta 2011 New Delhissä, Intiassa, saadakseen hallituksen hyväksymään hänen ajamansa Jan Lokpal Bill -version korruption kitkemiseksi Intiasta. Hazare lopetti 13 vuorokautta kestäneen lakon 28. elokuuta erityisistuntoon kokoontuneen parlamentin hyväksyttyä joukon Hazaren vaatimuksia.
Roni Remme

Roni Remme (s. 14. helmikuuta 1996) on kanadalainen alppihiihtäjä.
Nuorten talviolympialaisissa 2012 Remme saavutti hopeaa pujottelussa. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli parhaimmillaan syöksylaskussa 23:s. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui alppiyhdistetyssä viidenneksi ja pujottelussa 12:nneksi.
Alppihiihdon maailmancupissa Remme kilpaili ensimmäisen kerran Lake Louisen syöksylaskussa joulukuussa 2017. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Lienzin pujottelussa joulukuussa 2017 oltuaan 26:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kahdeksas Semmeringn pujottelussa joulukuussa 2018. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen maailmancupkauden 2018−2019 ainoassa alppiyhdistetyssä Crans-Montanassa.