google/wiki40b huggingface dataset:
Metsänväki

Metsän väki eli metsänväki on suomalaisen kansanperinteen metsässä asuvia haltijoita ja olentoja sekä metsään liittyvä sairauksiakin aiheuttava taikavoima. Itä-Suomessa yleensä miespuolinen metsänhaltija, metsän väen jäsen oli metsähinen. Metsän väkeen kuuluu eläimistä huolehtivia riistanhaltijoita ja metsää kaunistavia olentoja, mutta myös inhottavia tai vaarallisia olentoja. Lisäksi metsän väki on taikavoimaa, jota on eri puolilla metsässä.

Metsän haltijat ja olennot

Metsän haltijoilla oli usein johtaja, metsän kuningas, joka oli monissa perinteissä nimeltään Tapio. Hänen emäntänsä oli Mielikki. Joskus metsän johtaja oli naispuolinen Tapiotar. Hyviä olentoja ja metsän johtajien palvelijoita tai lapsia ovat esimerkiksi metsän piiat, sinipiiat, metsän tyttäret, metsänneitsyet ja metsän pojat. Näiden tehtävänä oli usein metsän siivous ja kaunistus. Varsinkin naispuoliset olennot olivat usein itsekin lumoavan kauniita. Metsässä asui myös riistanhaltijoita, joilta pyydettiin riistaa uhrein ja loitsuin. Myös metsän kuninkaalta pyydettiin riistaa. Useissa muistiinmerkityissä loitsuissa metsän kultaista kuningasta pyydetään tulemaan avuksi iso kurikka kädessään.
Metsässä oli myös arvaamattomampia tai vihamielisiä olentoja, kuten maahisia, metsähiisiä, menninkäisiä ja keijuja. Nämä saattoivat sairastuttaa, eksyttää tai lumota ihmisen, joka kulki metsässä tai tuli näiden valtapiirille. Menninkäiset saattoivat eksyttää metsässä kulkevan nurinkuriseen maailmaan. Metsässä saattoi olla myös noidankehä, alue, johon joutunut lumoutui. Noidankehää saattoi merkitä esimerkiksi sienien kehä.

Taikavoima

Metsän väki saattoi tarttua ihmiseen, jos metsässä ei käyttäytynyt kunnioittavasti tai jos loukkaantui tai pelästyi metsässä. Väki aiheutti sairauden, joka tunnettiin muun muassa metsän väkenä tai metsän vihana. Tässä merkityksessä väki merkitsi pikemminkin taikavoimaa, mutta ilmeisesti ainakin toisinaan mukana katsottiin olevan myös olentoja. Olennot olivat vain näkymättömiä tai äärimmäisen pieniä. (Katso myös: Väki)

Mistä metsän väkeä löytää

Metsän väkeä on eniten kaukaisimmissa korpimetsissä. Luonnonkohteista väkeä asuu paljon muun muassa muurahaiskeoissa, puunkoloissa, kivenkoloissa, juurakoissa ja suurissa kannoissa. Metsän väen taikavoimaa saattoi löytää myös myrskyn katkaisemien puiden murtumakohdista tai yhteenkasvaneista puista. Myös avoimella paikalla kasvava yksinäinen puu oli tärkeä metsänväen kokoontumispaikka.
Kalela

Kalela on taiteilija Akseli Gallen-Kallelan entinen erämaa-ateljee, joka sijaitsee Ruovedellä Näsijärven Isonselän rannalla noin kahdeksan kilometriä Ruoveden keskustasta itään. Gallen-Kallelan itse suunnittelema kelohonkarakennus rakennettiin 13 kirvesmiehen voimin vuosina 1894–1895. Rakennus on ulkomitoiltaan 18 × 18 metriä, ja sen harjakorkeus on 13 metriä. Gallen-Kallela asui Kalelassa perheineen vuosina 1895–1900, sitten kesällä 1905 ja viimeksi vuosina 1915–1921. Gallen-Kallela maalasi Kalelassa tärkeimmät Kalevala-aiheiset maalauksensa ja suunnitteli tekstiilit, huonekalut ja freskot vuoden 1900 Pariisin maailmannäyttelyn Suomen paviljonkiin.
Kun Gallen-Kallela lähti Kalelasta syyskuussa 1921, rakennus jäi autioksi 15 vuoden ajaksi ja kärsi tällöin sekä luonnonvoimien että ihmisten aiheuttamia vaurioita. Gallen-Kallelan poika, taiteilija Jorma Gallen-Kallela, muutti perheineen Kalelaan kesällä 1937 ja käynnisti talossa korjaus- ja entisöintityöt, joiden ensimmäinen vaihe valmistui vuonna 1939. Jorma Gallen-Kallela kaatui talvisodan alkupäivinä Terijoella 1. joulukuuta 1939, mutta hänen aloittamaansa työtä jatkoivat hänen puolisonsa Pirkko Gallen-Kallela (1905–1999) ja myöhemmin tytär, sisustusarkkitehti Aivi Gallen-Kallela.
Kotimuseona toimiva Kalela oli avoinna yleisölle lähes joka vuosi vuodesta 1965 alkaen. Siellä järjestettiin jokavuotisia vaihtuvia kesänäyttelyitä, joissa esiteltiin eri taiteilijoiden tuotantoa. Nykyään Kalela ei ole enää vuosiin ollut avoinna yleisölle.
Kiekuu

Kiekuu oli Yle Radio Suomessa esitettävä suora lähetys, joka kuultiin maanantaista perjantaihin klo 5.00-6.30. Ensimmäinen lähetys kuultiin 2. tammikuuta vuonna 2007. Aluksi ohjelmaa toimittivat vuorotellen Mikko Kekäläinen nimellä "Mikkokiekuu"  ja Minna Hakala nimellä "Minnakiekuu". Maaliskuussa 2009 Minna Hakalan tilalle tuli Juha Blomberg. Heitä tuurasivat myös muut toimittajat, mm. Petri Rinne ja Maija Salminen.
Ohjelmaan sisältyivät sähkeuutiset klo 5.00, 5.30 ja 6.00. Kello 5.30 on kyseessä Radio Suomen ainoa säännöllinen ja valtakunnallinen uutislähetys, joka alkaa puolelta. Kello 5.50 kuultiin Merisää. 
Kappaleiden välillä kuultiin musiikkijuontoja ja puheosuuksia, joihin sisältyi katsauksia aamun sanomalehtiin. Kuuntelijat saivat osallistua Kiekuuhun tekstiviestein, sähköpostein ja puhelimitse ottaen kantaa toimittajan ehdottamaan aiheeseen. Viikonloppuisin Kiekuun tilalla kuultiin ohjelma Ylen Aamu.
2.5.2008 Mikko Kekäläinen järjesti ohjelmassa Hota-pulveri -arpajaiset. Muuan kuuntelija oli lainsäädäntöä paremmin tuntevana kannellut arpajaisista Lääkelaitokselle. Ohjelmajohto joutui laatimaan kirjallisen vastauksen Lääkelaitokselle. Tällaisia lääkearpajaisia ei saanut järjestää. Palkinto vaihdettiin ja arpajaisia varten saatu Hotapaketti jäi Kekäläisen kaapin päälle. 
Viimeinen Kiekuun lähetys kuultiin juhannusaattoaamuna 25.6.2010.
Schrödingerin kissa

Schrödingerin kissa on Erwin Schrödingerin kehittelemä ajatuskoe, joka yrittää kuvata kvanttimekaniikan epätäydellisyyttä siirryttäessä atomitasolta makroskooppisiin systeemeihin. Ajatuskokeen hän esitteli kolmiosaisessa esseessä nimeltä Die gegenwärtige Situation der Quantenmechanik vuonna 1935. Kirjoitus julkaistiin saksalaisessa Naturwissenschaften-lehdessä.
Ajatuskokeen sisältö on seuraava: ”Suljetussa laatikossa on kissa. Laatikkoon on kytketty laitteisto, joka koostuu radioaktiivisesta ytimestä ja myrkkykaasuastiasta. Koe on järjestetty niin, että 50 prosentin todennäköisyydellä ydin hajoaa tunnin sisällä. Jos ydin hajoaa, se lähettää hiukkasen, joka käynnistää laitteiston avaten myrkkyastian, mistä syystä kissa kuolee. (Kvanttimekaniikan mukaan ei-havainnoitua ydintä kuvaillaan hajonneen ja hajoamattoman ytimen superpositioksi). Kuitenkin kun laatikko sitten avataan, nähdään vain joko ”hajonnut ydin / kuollut kissa” tai ”hajoamaton ydin / elävä kissa”.
Kysymys kuuluu: "milloin systeemi lakkaa olemasta näiden kahden tilan sekoitus ja muuttuu vain toiseksi niistä?”
Kokeen tarkoituksena on osoittaa, että kvanttimekaniikka on epätäydellistä ilman sääntöjä, jotka kuvaavat, milloin aaltofunktio romahtaa ja kissa kuolee tai säilyy hengissä sen sijaan, että olisi kumpaakin.
Vastoin yleistä luuloa Schrödinger ei tarkoittanut tällä kokeella, että hänen mielestään kissa voisi olla sekä kuollut että elävä samanaikaisesti. Schrödinger oli ennemminkin sitä mieltä, että kvanttimekaniikan teoria oli epätäydellinen, eikä pystynyt kuvaamaan todellisuutta tässä tapauksessa. Koska kissan täytyy olla joko kuollut tai elävä, saman pitää päteä myös ytimeen: sen pitää olla joko hajonnut tai ehjä.
Buddy Van Horn

Buddy Van Horn (s. 20. elokuuta 1929) on yhdysvaltalainen sijaisnäyttelijä ja elokuvaohjaaja. Hän tuli tunnetuksi pitkäaikaisesta yhteistyöstään Clint Eastwoodin kanssa. 
Eastwoodilla oli myös pääosat Van Hornin ohjaamissa elokuvissa Lällärit lakoon (1980), Likainen Harry ja murhapooli (1988) ja Pink Cadillac (1989).
Savela (Helsinki)

Savela (ruots. Lerstrand) on parintuhannen asukkaan asuinalue Koillis-Helsingissä, pääradan ja Vantaanjoen välissä, Pukinmäen kaupunginosassa.

Historiaa

Savela eli Savikylä on perustettu Pukinmäen kartanon Söderäng- eli Eteläniitty-nimiselle alueelle vuosien 1907-1912 välisenä aikana. Suunnitelmissa oli palstoittaa pienempiä tontteja junaradan eteläpuolelta Savelasta suomenkielisille työläisille. Radan pohjoispuolella Pukinmäessä tuli myyntiin suurempia tontteja ruotsinkieliselle herrasväelle. Kielijako ei kuitenkaan toteutunut aivan suunnitelmien mukaan.
Savelan maaperä on hyvin savista, mistä juontuu alueen nimikin. Tonttien alla saattaa olla savea jopa 30 metriä. Ensimmäiset talot olivat puisia omakotitaloja. Vuoden 1942 rakennussuunnitelmassa alue vahvistettiin asuinalueeksi. 1960-luvulla vanhat talot olivat jo rappeutuneet. Alueelta puuttui kunnallistekniikka ja se oli Vantaanjoen tulva-aluetta. Savelaa uhkasikin 1960- ja 1970-luvun vaihteessa kaavoitus osittain viheralueeksi ja omakotitonttien joutuminen kaupungille. Lopulta alue muutettiin kuitenkin omakotialueesta kerrostaloalueeksi.
1980- ja 1990-luvuilla alueelle on rakennettu lähinnä matalia kerrostaloja.

Palvelut

Savelassa on skeittipuisto, ruokakauppa, Hesburger sekä Shell Pukinmäki.
Garam masala

Garam masala on intialaisessa keittiössä käytetty maustesekoitus. 
Garam masalan tyypillisiä ainesosia ovat muun muassa roomankumina (juustokumina eli jeera), kardemumma, musta kardemumma, kaneli, korianteri, anis,  tähtianis, fenkoli,  neilikka,  mustapippuri ja pitkäpippuri . Reseptit kuitenkin vaihtelevat suuresti.
Erkki Suokko

Erkki Suokko (s. 3. huhtikuuta 1939) on entinen suomalainen pääsarjatason jääkiekkoilija. Hän teki ennätyksellisen nopeat kolme peräkkäistä maalia 50 sekunnin sisään tapaninpäivänä 1961 pelatussa SM-sarjaottelussa TK-V:n ja HIFK:n välillä. Peli päättyi TK-V:n, nykyisen KooVeen, voittoon maalein 13–2. Pelicansin puolustaja Juha Leimu siirsi Suokon maaliennätyksen historiaan 15.12.2015 pelatussa ottelussa JYP–Pelicans tehtyään kolme maalia 44 sekunnissa.
Palkkaluokka

Palkkaluokka on työehtosopimuksesta löytyvä peruspalkkataso, joka määräytyy työntekijälle alaan liittyvän työkokemuksen määrän ja koulutuksen perusteella. Mitä korkeampi työntekijän palkkataso on, sitä enemmän hän saa myöskin palkkaa. Esimerkkinä Matkailu- ja ravintola-alan työehtosopimuksessa ykköspalkkatasoon kuuluva työntekijä (Pikkolot ja apuntyöntekijät) saavat korkeintaan kahden vuoden työkokemuksella peruspalkkaa 9,96 euroa tunnilta. Kun taas kokemusta on yli kaksi vuotta, nousee palkka 10,24 euroon tunnilta.
Delphine Cascarino

Delphine Cascarino (s. 5. helmikuuta 1997) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Ranskan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 18 ottelua ja tehnyt niissä kolme maalia. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi avauskokoonpanossa kahdessa ottelussa ja tuli vaihtopelaajana kentälle kolmessa ottelussa. Vuonna 2012 hän oli voittamassa alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruutta.
Cascarino edustaa seuratasolla Olympique Lyonnais'ta.
Omat hommat

Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt Esa Helasvuo.
Teurulampi

Maantietoa

Lammen pituus on 800 metriä, leveys 350 metriä ja sen pinta-ala on 8,5 hehtaaria. Se sijaitsee Poltinjoessa ja on joen laajentuma eli läpivirtausjärvi. Poltinjoki on Leppäsjärven laskuojki, joka yhtyy alajuoksulla Parkanonjärven laskujokeen Vääräjokeen, joka laskee Kyrösjärveen. Rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä. Pohjoisranta kuuluu Ikaalisten golfkerholle ja lammen eteläranta on peltomaata tai niittyä. Lammen eteläpuolella sijaitsee kolme maatilaa ja rantaan on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa yhdystie 13271, joka haarautuu seututiestä 276.

Melontareitti

Järvi kuuluu osana opastettua melontareittiä Aurejärvi–Petäjäjärvi–Vahojärvi–Ruojärvi–Leppäsjärvi–Kyrösjärvi.
Hiesumoreeni

Hiesumoreeni on hienon maalajiryhmän maalaji. Hiesun raekoko vaihtelee 0,0002 mm:stä 0,002 mm:iin. Hiekanjyväsiä ei voi erottaa silmällä ja märkänä valavana ja kuivana hieno hietamoreeni kokkaroituu. Sormien välissä puristeltuna siitä voi pyöritellä 2 mm - 6 mm paksua hiekkapötköä.
Gastarbeiter

Gastarbeiter on saksankielinen sana joka tarkoittaa "vierastyöläistä". Sillä tarkoitetaan siirtotyöläisiä, jotka muuttivat Saksaan työhön 1950-1970-luvulla virallisen vierastyöohjelman Gastarbeiterprogramm puitteissa. He olivat eräänlaisia vieraita yhteiskunnassa, ja heidän odotettiin aikanaan palaavan kotimaahansa. Sen ansiota oli Saksan talousihmeen toteutuminen. Värväystoiminta alkoi 1955, sen huippukohtia oli vuosi 1961, ja se päättyi vuoteen 1973, ensimmäiseen öljykriisiin. Työvoiman lähtömaita olivat Italia, Espanja, Kreikka, Turkki, Portugali ja Jugoslavia.
Samantyyppistä järjestelmää sovellettiin eräissä muissakin Keski-Euroopan maissa, kuten Hollannissa, Belgiassa ja Sveitsissä.
.au

.au on Australian Internet-maatunnus. Tunnusta alkoi alun perin jakaa Jon Postel vuonna 1986 Kevin Robert Elzille Melbournen yliopistossa. .au-domainia ei ole mahdollista rekisteröidä suoraan toiselle tasolle.
Ville Niskanen

Ville Niskanen (9. elokuuta 1887 Maaninka – 17. tammikuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti.
Niskasen vanhemmat olivat maanviljelijä Paavo Niskanen ja Hedvig Rönkä. Hän pääsi ylioppilaaksi 1907 ja harjoitti myöhemmin kieliopintoja Lontoossa 1924 ja Pariisissa 1927–1928.
Niskanen oli nuorsuomalaisen puolueen sihteerinä 1911–1914, Keski-Savo-lehden päätoimittajana 1915–1917, Viipurin maalaiskunnan elintarvelautakunnan toimitusjohtajana 1917–1919 sekä toimi liikemiehenä 1919–1921. Hän oli ulkoasiainhallinnon palveluksessa vuodesta 1921 eri edustustoissa Tallinnassa, Lontoossa, Hampurissa, Berliinissä, Shanghaissa, Kapkaupungissa, New Yorkissa, Belgradissa ja Sofiassa. Niskanen oli Suomen Jugoslavian-lähettiläänä 1948–1953. Hän palveli kotimaassa ulkoministeriössä 1942–1945 ja uudelleen vuodesta 1953 alkaen.
Ville Niskasesta kerrotaan suurlähettiläs Paul Gustafssonin muistelmateoksessa Koulupoika, korpraali, konsuli (1995). Gustafsson palveli Niskasen alaisena Suomen lähetystön attašeana Belgradissa 1951–1953. 
Ville Niskanen oli naimisissa 1912–1916 Hulda Kuusamon (Klingsten) kanssa ja vuodesta 1918 Helmi Blasnialiksen kanssa.
Fridolf Gustafsson

Fridolf Vladimir Gustafsson (19. kesäkuuta 1853 Pori – 16. maaliskuuta 1924 Helsinki) oli suomalainen professori ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija. Hän oli myös ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajana ensimmäisessä eduskunnassa.
Gustafssonin vanhemmat olivat lääninkanslisti Carl Gustafsson ja Maria Antoinette Rindell. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun lukiosta 1869 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1874 sekä filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1879.
Gustafsson toimi Helsingin ruotsalaisen normaalilyseon ja Helsingin ruotsalaisen reaalilyseon opettajana 1875 ja 1878–1891 sekä Helsingin yksityislyseon opettajana 1877–1879 ja 1880–1882. Hän oli Helsingin yliopiston roomalaisen kirjallisuuden vt. professori 1881–1882 ja professori 1882–1920. Gustafsson oli myös Finsk Tidskrift-aikakauslehden vastaava julkaisija 1887–1895.
Gustafsson oli ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajana ensimmäisessä eduskunnassa 1907–1908 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Gustafsson oli lisäksi Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä ja kirkolliskokouksen jäsenenä. Hän toimi ylioppilastutkintolautakunnan puheenjohtajana ja Kasvatusopillisen yhdistyksen puheenjohtajana ja sihteerinä.
Fridolf Gustafsson oli naimisissa vuodesta 1877 Ebba Amanda Rosalie Grönholmin kanssa. Hänet on haudattu Porin vanhalle hautausmaalle.
HMS Ingegerd

Valmistus

Alus laskettiin vesille vuonna 1862 Motalan telakalta ja se otettiin palveluksen vielä samana vuonna 10. heinäkuuta. Puusta ja teräksestä valmistettu alus oli varustettu kahdella mastolla, joihin oli mahdollista nostaa 279 neliömetrin purjeet.

Palvelus

Vuosina 1866-1867 aluksen pääaseet korvattiin yhdellä 96 millimetrin tykillä ja lisäksi mastot poistettiin. Muutostöiden jälkeen alus luokiteltiin tykkiskuunertiksi ja sen miehistön tarve laski 31:een. Alus palveli rannikkotykistössä Tukholman alueella. Alus poistettiin palveluksesta 22. maaliskuuta 1888, minkä jälkeen se muutettiin hiiliproomuksi.
Seibun Ikebukuro-linja

Seibun Ikebukuro-linja (jap. 西武池袋線, Seibu Ikebukuro-sen) on japanilaisen yksityisen rautatiyhtiön Seibun ylläpitämä rautatielinja. Se kulkee Ikebukuron rautatieasemalta Tokion luoteisosasta kaupungin luoteisiin lähikaupunkeihin Saitaman prefektuurissa. Nimellisesti se päättyy Aganon rautatieasemalle Hannōn kaupungissa. Seibun Chichibu-linja eteenpäin Aganon asemalta on käytännössä Ikebukuro-linjan jatke. Linjan pituus Ikebukurosta Aganoon on 57,8 kilometriä.
Chichibu-linjan lisäksi Ikebukuro-linjalla on kolme haaralinjaa: Toshima-linja, Yūrakuchō-linja ja Sayama-linja.
Yhdenkertainen kirjanpito

Liiketapahtumien kirjaaminen

Yhdenkertaiseen kirjanpitoon merkitään liiketapahtumina saadut tulot sekä maksetut menot, korot ja verot. Myös tavaroiden ja palvelujen oma käyttö on merkittävä liiketapahtumina kirjanpitoon. Yhdenkertainen kirjanpito on aina maksuperusteista eli menot ja tulot kirjataan sille päivälle, jona maksu tapahtuu. Tilikausi on kalenterivuosi.
Yhdenkertaisessa kirjanpidossa liiketapahtuma kirjataan yhdelle tilille, kun taas kahdenkertaisessa kirjanpidossa liiketapahtuman kohdalle merkitään sekä rahan käyttö että rahan lähde ja tapahtuma siis kirjataan kahdelle tilille.
Sumi Jo

Sumi Jo (kor. 조수미), alkuperäiseltä nimeltään Soo Kyong-jo (s. 22. marraskuuta 1962 Soul), on eteläkorealainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän on yksi sukupolvensa kysytyimmistä sopraanoista. Hänet tunnetaan oopperaohjelmiston, etenkin bel canton keskeisten koloratuuriroolien virtuoosisena esittäjänä. Hänen asuinmaansa on Italia.  
Jo aloitti musiikin opiskelun nuorena ja meni Soulin kansallisen yliopiston musiikkikouluun, mutta lähti toisena opiskeluvuonnaan Accademia Nazionale di Santa Ceciliaan, Roomaan, jossa opiskeli vuodesta 1983 kosketinsoitin- ja vokaalimusiikkia. Valmistuttuaan vuonna 1985 hän sai kapellimestari Herbert von Karajanin huomion. Karajanin suosittamana hän esiintyi Salzburger Festspielessä vuonna 1986. Samana vuonna hän teki oopperadebyyttinsä Giuseppe Verdin Rigolettossa Gildan roolissa, ja vuonna 1988 hänet nähtiin Oscarin roolissa saman säveltäjän Un ballo in mascherassa. Kapellimestarina toimi Karajan, jonka kanssa Jo myös levytti teoksen. 1980-luvun lopussa hän voitti useiden kansainvälisten kilpailujen ensipalkintoja.
Jon muiksi merkittäviksi rooleiksi muodostuivat Yön kuningatar, Lucia di Lammermoor, Sophia ja Zerbinetta. Vuonna 1992 Jo tulkitsi Haukan äänen roolin Grammy-palkinnon saaneella Wienin filharmonikkojen ja Georg Soltin levytyksellä Richard Straussin Nainen vailla varjoa -teoksesta. Hän on levyttänyt myös aariakokoelmia ja crossover-albumeita.
Jo nimettiin vuoden parhaaksi sopraanoksi kuudennessa Siola d'Orossa, Forlìssa 1993. Hänellä oli tässä vaiheessa suuri kysyntä johtavissa oopperayhtiöissä. Euroopassa hän esiintyi muun muassa La Scalassa, Covent Gardenissa ja Wienin valtionoopperassa sekä Yhdysvalloissa Metropolitan-oopperassa ja Chicagon lyyrisessä oopperassa. Hän teki esiintymisiä myös Etelä-Amerikassa, Australiassa ja Aasiassa.
Vuonna 2001 Jo sai suotuisia arvosteluja Prayers-levyllään, jossa oli uskonnollisia lauluja Franz Schubertin Ave Mariasta Amazing Graceen. Tätä oli edeltänyt toinen posiitivisen vastaanoton saanut levytys, Only Love (2000), joka koostui Broadway-musikaalien lauluista. Myöhemmissä levytyksissään Jo on jatkanut laajan musiikillisen kirjon tulkitsemista. Esimerkiksi Baroque Journey (2006) sisältää barokkiajan lauluja ja Missing You (2008) rakkauslauluja eri puolilta maailmaa. Jo on lisäksi vieraillut monien populaarimusiikin artistien levyillä, joihin kuului Kenny G:n Rhythm and Romance (2008). Jo on tehnyt esiintymisiä olympialaisissa, talviolympialaisissa ja paralympialaisissa. Hän on myös esiintynyt paaville ja itsenään Paolo Sorrentinon elokuvassa Youth. Hän on saanut Golden Globe - ja Oscar-palkintoehdokkuudet. Hän on UNESCO:n rauhantaiteilija.
Stuart Hamblen

Carl Stuart Hamblen (20. lokakuuta 1908 Kellyville, Texas – 1989) oli yhdysvaltalainen gospelmusiikin laulaja, raittiusmies ja presidenttiehdokas.

Elämä

Hamblen syntyi metodistisaarnaajan poikana. Hänen oli tarkoitus luoda ura opettajana, mutta countrymusiikista tuli hänen intohimonsa, ja hän aloitti 1920-luvulla esiintymisen laulavana cowboyna. Hamblenilla oli vuosien 1931–1952 välisenä aikana useita radio-ohjelmia. Hänellä oli levytyssopimukset Decca Recordsin, Columbian, Coralin ja RCA Victorin kanssa. Hän esiintyi myös lännenelokuvissa. Menestyksen paineet kuitenkin ajoivat hänet peluriksi ja alkoholin ongelmakäyttäjäksi.
Vuonna 1949 Hamblen meni Suzy-vaimonsa taivuttelemana Billy Grahamin rukouskokoukseen Los Angelesissa. Koettuaan uskonnollisen heräämisen hän lopetti alkoholinkäyttönsä lisäksi myös radio-ohjelmansa ja uran näyttelijänä. Hän alkoi kiertää maata kristillisenä puhujana ja laulajana. 1950-luvun alussa Hamblen aloitti uuden radio-ohjelman "The Cowboy Church of the Air". Hänen sponsorinsa vaativat häntä osallistumaan alkoholimainontaan, mutta hän kieltäytyi, ja sponsorit lopettivat show’n.
Yhdysvaltain presidentinvaaleissa 1952 Hamblen oli Prohibition Partyn ehdokas.
Hamblenin merkittäviä lauluja ovat "This Old House" ja "It Is No Secret". Hamblen sai tähden Hollywood Walk of Famelle vuonna 1976. Hän kuoli aivokasvaimen takia tehdyn leikkauksen jälkeen vuonna 1989. Hänet otettiin postuumisti Texas Country Music Hall of Fameen (2001) ja Gospel Music Hall of Fameen (2004). Hamblenin leski Suzy kuoli 101 vuoden iässä vuonna 2008.
Juovavaanija

Koko ja ulkonäkö

Juovavaanija kasvaa noin kymmenen senttiä pitkäksi. Se on vartaloltaan pitkulainen. Erilaisia värimuotoja on muutamia, joissa on enemmän tai vähemmän selvät raidat ja vihreän tai kullan sävyinen väritys.

Alkuperä

Juovavaanija on kotoisin Etelä- ja Keski-Intiasta.

Käyttäytyminen ja lisääntyminen

Jos juovavaanijoiden halutaan lisääntyvän akvaariossa, yhtä koirasta kohti pidetään vähintään kaksi naarasta. Kutuakvaarion pintaa pitää peittää kelluvien kasvien tiheikkö, johon kalat kutevat. Mätimunat kuoriutuvat 12–14 päivässä.

Vesiolot ja ravinto

Juovavaanijalle sopivan veden pH on 6–7,5, dH < 15, lämpötila 22–30 °C.
Joan Didion

Yksityiselämä

Didion meni naimisiin John Gregory Dunnen kanssa 1964. Mies kuoli sydänkohtaukseen Manhattanilla 30. joulukuuta 2003. Parin yhteinen tytär Quintana oli silloin vakavasti sairas. Tytär kuoli 39-vuotiaana 26. elokuuta 2005. Didionilla todettiin vuonna 1972 MS-tauti. 
Didionin puolison veljentytär Griffin Dunne on ohjannut Didionista dokumentin Joan Didion: The Center Will Not Hold.
Star Trek

Star Trek on Gene Roddenberryn luoma tieteisfiktio. Ensimmäistä Star Trek -televisiosarjaa alettiin esittää vuonna 1966, minkä jälkeen samaan fiktiiviseen maailmaan on tehty useita televisiosarjoja, elokuvia ja kirjoja. Star Trek -televisiosarjat sijoittuvat tulevaisuuteen ja yleensä kertovat avaruusmatkoista sekä niillä kohdattavista vaaroista. Star Trek on eräs tieteisfiktion (science fiction, scifi) suosituimpia ja tunnetuimpia brändejä, joka on luonut tai levittänyt yleiseen käyttöön useita fiktiivisiä käsitteitä, kuten esimerkiksi poimuajo, holokansi ja teleportaatio.

Star Trekin tulevaisuus

Star Trek: Enterprise -televisiosarjan ennenaikainen lopettaminen keväällä 2005 sekä vuoden 2002 Star Trek: Nemesis -elokuvan alhainen tuotto laittoivat brändin tulevaisuuden vaakalaudalle. Star Trek -brändin entinen johtohahmo, Rick Berman sanoi vuonna 2006, että Star Trekin tekeminen jätetään tauolle muutamaksi vuodeksi, eikä aio enää olla mukana tuottamassa sarjaa. Marraskuussa 2015 televisiokanava CBS ilmoitti, että aivan uusi Star Trek-sarja alkaa vuonna 2017. Yhdysvalloissa sarja pyörii CBS-kanavan omassa striimauspalvelu All Accessissa ja muualla maailmassa jaksot ovat nähtävissä Netflixissä 24 tunnin sisällä Yhdysvaltain ensi-illasta. Uutta Star Trek-sarjaa työstävät Hannibal-sarjan luojana tunnettu, Star Trek: Voyagerin ja Star Trek: Deep Space Ninen parissa uransa aloittanut Bryan Fuller yhdessä Alex Kurtzmanin kanssa. 
Vuonna 2009 ilmestyneen yhdennentoista Star Trek -elokuvan ohjasi J. J. Abrams. Leonard Nimoy nähtiin vanhan Spockin roolissa, ja lisäksi nuorta Spockia näytteli Zachary Quinto. Muissa rooleissa elokuvassa ovat muun muassa nuorta Pavel Chekovia näyttelevä Anton Yelchin sekä nuorta viestintäupseeri Uhuraa esittävä Zoe Saldana. William Shatner ei esiinny elokuvassa. Elokuva aloitti uuden ”aikalinjan” luoden vaihtoehtoisen tulevaisuuden Star Trek -universumiin. Elokuvan jatko-osa Star Trek Into Darkness ilmestyi 2013 ja kolmas osa, Star Trek Beyond, sai ensi-iltansa heinäkuussa 2016.