Jämsä

Nimen etymologia

Jämsä-proprin alkuperästä ei ole täyttä varmuutta. Janne Saarikivi on esittänyt, että Jämsä-nimi liittyy sanueeseen, joka on kehittynyt pohjoissaamen verbistä jápmit (kuolla). Nykyisissä saamelaiskielissä on useita paikannimiä, jotka on johdettu appellatiivista jámeš (vainaja). Max Wassmer ehdotti aikoinaan, että Jämsä-nimi liittyy Jämsänjoen muotoon ja virtaustapaan. Hänen mukaansa joki sai nimensä ennen Jämsän seudun vakinaisia asukkaita tavasta, jolla joen virtaus kuluttaa rantoja. Nimi saattaa pohjautua myös johonkin muinaiseen syömistä, puremista tai kovertamista tarkoittavaan verbiin, josta on sittemmin johdettu vuolinta tarkoittava appellatiivi. Murteissa tämä sana on jämsä, jämpsä tai jämssä (puuastioiden sisäpinnan tasoittamiseen tarkoitettu kouruteräinen ja haaravartinen vuolin). Nurmossa esiintyy verbi jämpsätä (puhdistaa kimpiastioita sisältä jämpsällä).

Sijainti

Jämsä sijaitsee Päijänteen länsirannalla Tampereen, Lahden ja Jyväskylän muodostamassa kolmiossa lähempänä eteläisen Suomen rintamaita kuin maakuntansa pohjoisosia. Suomen väestöllinen keskipiste eli Weberin piste sijaitsee puolestaan Hauholla noin 80 kilometriä Jämsän keskustasta lounaaseen. Se liikkuu kilometrin verran vuodessa Jämsästä poispäin kohti etelää.  62. leveyspiiri kulkee Jämsän halki siten että Koskenpää sijaitsee leveyspiirin pohjoispuolella. Jämsän etelä–pohjoissuuntainen pituus on karkeasti 50 kilometriä ja länsi–itäsuuntainen leveys niin ikään noin 50 kilometriä. Väestön painopiste eli Jämsän keskustaajama on kunnan eteläosassa melko lähellä Päijänteen länsirantoja.

Luonto ja geologia

Jämsän luonto on Järvi-Suomelle tyypillistä vesistöjen ja viljelysaukeiden täplittämää metsäistä mäkimaata. Metsät ovat havupuuvaltaisia, myös koivu on yleinen puulaji. Jalot lehtipuut ovat Jämsässä luontaisen levinneisyysalueensa pohjoisreunalla. Järvien ja jokien osuus Jämsän pinta-alasta on noin seitsemäsosa. Päijänteen lisäksi Jämsän alueella sijaitsee osa Längelmävedestä. Paikkakunnan muita järviä ovat muun muuassa Eväjärvi, Iso Rautavesi, Kankarisvesi, Koljonselkä, Kuorevesi, Nytkymenjärvi ja Salosvesi.
Jämsän korkeus merenpinnasta on melko vähäinen, noin 80–240 metriä. Valtaosa Jämsän keskustaajamasta ja sitä ympäröivästä laajahkosta viljelysseudusta kohoaa korkeintaan 120 metrin korkeuteen. Paikkakunnan matalimpiin alueisiin kuuluu Päijänteen pinta, joka kohoaa 78 metriä merenpinnan yläpuolelle. Yli kahdensadan metrin kohoavat muun muassa Kaipolanvuori (233 metriä) ja Himosvuoren itärinne (220 metriä). Suuria korkeuseroja on Jämsänniemellä Himoksen alueella, jossa Päijänne ja Himoksen rinteet sijaitsevat rinta rinnan.
Kallioperältään Jämsä kuuluu keskisen Suomen syväkivialueeseen. Vallitsevia lajeja ovat karkearakeiset granodioriitit ja graniitit, jotka ovat usein porfyyrisiä ja paikka paikoin rapautuneita. Jämsän ympäristöstä on löydetty niin ikään moroutunutta kalliota.
Sisä-Suomen reunamuodostuma, joka on Salpausselkien kaltainen mutta niitä nuorempi, kulkee Tampereen luoteispuolelta Hämeenkankaalta Oriveden ja Jämsän kautta Laukaaseen. Sen muodostumiseen ja sulamiseen liittyvät viime jääkauden aikaiset sulamisvedet ovat muotoilleet useita Jämsän laaksoja. Jäätikön sulamisvedet virtasivat nykyisen Jämsän alueen lukuisia murroslaaksoja myöten.
Jään reuna oli vetäytynyt noin 50 kilometriä reunamuodostuman pohjoispuolelle, kun ilmasto kylmeni ja jäätikkö eteni reunamuodostumalle noin sadaksi vuodeksi, kunnes ilmasto alkoi uudelleen lämmetä ja jää suli. Jämsän lähes kaikkien laaksojen lävitse on virrannut sulamisvettä, jonka suuntana oli Ouninpohjan-Isojärven laakso.
Jämsän useista rotkoista tunnetuin lienee Synninlukko, joka sijaitsee Jämsän keskustan luoteispuolella. Synninlukkoon liittyy lukuisia legendoja. Vororotin rotkokompleksi sijaitsee Jämsän keskustan lounaispuolella. Merkittäviä rotkoja ovat myös Mullikkarotti, Pirunryöni, Rotkojärvi eli Ruuhijärvi ja Surmajärven Synninlukko.

Esihistoria

Nykyisellä Jämsän seudulla jääkausi päättyi kymmenisen tuhatta vuotta ennen ajanlaskun alkua. Tuolloin jään reuna vetäytyi noin kilometrin kahdeksassa vuodessa. Jääkausi jätti jälkeensä murroslaaksoja, soraselänteitä ja savikkoja. Päijänne oli alkuun merenlahti; siitä muodostui itsenäinen vedenkokouma noin 6 000 vuotta eaa. Muinais-Päijänne ulottui nykyisen Pihtiputaan seudulta Salpausselälle ja sen pinta oli kymmenisen metriä nykyistä korkeammalla. Noin vuonna 4000 eaa. Muinais-Päijänne mursi itselleen laskutien nykyisen Kymijoen kohdalta etelään ja sen pinta laski nopeasti. Seuraavien vuosituhansien aikana Päijänteen pinta laski vähitellen nykytasolleen. Vedenpinnan aleneminen johti useiden pienten vedenkokoumien syntymiseen. Eräät vanhat paikannimet viittaavat nykyistä korkeammalla olleeseen vesirajaan, kuten keskellä peltoaukeaa sijaitseva Saari. Jämsän seudulta on löydetty kivikautisia asuinpaikkoja, kuten Hietamäestä Patajoen pohjoispuolelta, jossa vanhimmat löydöt on ajoitettu noin vuoteen 7550 eaa.
Jämsän alueelta on löydetty puolisen tusinaa rautakautista asuinpaikkaa. Puttolasta tehtyjen hautalöytöjen perusteella on päätelty, että Jämsä sai ensimmäiset asukkinsa 900-luvulla, jolloin elettiin viikinkikautta. Tuolloin alkoi nykyaikaan johtava katkeamattoman asutuksen aika. Vanhimmat jäljet asutuksesta ovat hämäläisperäisiä. Rautakauden lopussa Jämsä oli Päijänteen Hämeen pohjoisin vakituisen asutuksen keskittymä. Paikkakunnan nimistöön puolestaan on jäänyt lukuisia muistoja muinaisesta lappalaisasutuksesta. Jämsä oli Hämeen takamaata ja legendan mukaan alueelle muutti ihmisiä Sahalahdelta ja Sääksmäeltä. Useissa eteläisen Hämeen pitäjissä on samannimisiä kyliä kuin Jämsässä. Rautakautisia muinaislinnoja Jämsässä on kaksi: Pukinvuori ja Linnasenvuori.

Keskiaika

Häme liitettiin katoliseen Suomeen 1200-luvun puolivälissä. Ennen sitä alueella olivat lähetystyötä tehneet novgorodilaiset bysantinuskoiset ja itäinen Häme oli osittain heidän kastamaansa. Suomi oli kahden uskonnon välimaastossa. Aikakausi oli sotaista, koska uskontoraja oli myös hansakaupan alkuajan välialuetta. Kansantarinoiden mukaan novgorodilaisten ja karjalaisten taistelut suomalaisia vastaan ulottuivat myös Jämsän seudulle. Linnasenvuori oli perimätiedon mukaan moskovalaisten muinainen leiripaikka, mutta suomalaiset estivät valloittajaa leiriytymästä sinne. Tarinoiden mukaan suomalaiset joukot löivät moskoviitit (heidän mukanaan karjalaisia ja novgorodilaisia) niin kutsutulla Veriniityllä, joka sijainnee Linnasenmäen länsirinteen kupeessa.
Varhaisin asiakirjamaininta Jämsästä on vuodelta 1442. Jämsän hallintopitäjä lienee perustettu 1410-luvulla, jolloin se oli Hämeen pohjoisin hallintopitäjä. Ensin Jämsä oli osa Hauhon kihlakuntaa, ja vuodesta 1582 lähtien Sääksmäen kihlakuntaa. Jämsän hallintopitäjän verokunnat olivat Kauhkiala ja Moiskala. Keskiaikainen Jämsä käsitti nykyisen Jämsän kaupungin alueen sekä Korpilahden, Petäjäveden, Muuramen ja Säynätsalon, mutta ei Kuorevettä ja Längelmäkeä, jotka kuuluivat alkujaan Kangasalan suurpitäjään.
Ensimmäinen julkisen vallan edustaja Jämsässä oli katolinen kirkko, Jämsä oli 1442 itsenäistyneen Sysmän seurakunnan kappeli. Jämsä lienee muodostanut oman seurakuntansa ennen vuotta 1500. Ensimmäinen asiakirjamaininta Jämsän kirkkoherrasta on vuodelta 1497. Perimätiedon mukaan Jämsän varhaisin kirkko oli Pyhän Laurentiuksen kirkko. Jämsän seutu kuului alkuun Turun hiippakuntaan, ja vuodesta 1554 alkaen Viipurin hiippakuntaan.

Uusi aika

Hämeen ensimmäisen maakirjan (1539) mukaan Jämsän talomäärä oli 91, kyliä oli 36. Väestömäärä kasvoi tuohon aikaan nopeasti. Nykyisen Jämsänkosken keskustan tuntumaan kehittyi 1500-luvulla myllykeskus. Koskissa virtasi vesi läpi vuoden, joten ne olivat Hämeen tehokkaimpia myllykoskia.
Nuijasodassa vuonna 1597 jämsäläiset liittyivät muiden hämäläisten talonpoikien joukkoihin. Iivari Arvidinpoika Tawast murhautti useita satoja antautumaan huijattuja talonpoikia Padasjoen Nyystölässä, ja lisäksi voittajat tuhosivat hämäläispitäjiä. Jämsän maatiloista autioitui noin kolmasosa. Seurauksena oli pohjoisen Hämeen erämaissa liikkuneiden savolaisten muuttoliike Päijänteen Hämeen alueelle. Jämsän murre alkoi erään teorian mukaan savolaistua tuohon aikaan ja Iivari Arvidinpojasta tuli Hämeen vihatuin aatelismies.
Kolmikymmenvuotisen sodan aikaiset värväykset rasittivat Jämsää. Useimmat halusivat välttää sotaan joutumisen ja he pakenivat korpeen. Ratsumiehiä varustivat Auvilan, Heikkilän ja Yijälän tilat.
Isonvihan vuosina 1713–1721 venäläiset tuhosivat myös Jämsän seutua; paikkakuntalaisten pakopaikkana oli Synninlukko. Isonvihan muistomerkkinä on Miekkainpetäjä, ikivanha ja kulottunut mänty Miekkainpetäjän hautausmaan kupeessa.
Yhteisomistukseen perustuva maatalous väistyi yksityisomistuksen tieltä isossajaossa, joka aloitettiin vuonna 1756. Tuolloin Jämsän alueella oli 38 jakokuntaa ja 189 kylää. Varakkaimmat talot sijaitsivat Jämsänjoen varrella. Jämsän seudun teollistuminen alkoi vuonna 1792, kun Jämsänkoski sai ensimmäisen vesisahansa. Alueen elinkeinoelämä alkoi vilkastua.
Kustaa III:n vuonna 1775 toteuttamassa uudessa lääninjaossa Suur-Jämsä muodosti Hämeen läänin koillisen kulman. Petäjävesi ja Korpilahden Vesipuoli sen sijaan määrättiin Vaasan lääniin ja näin Petäjävesi irtautui hallinnollisesti Jämsästä. Läänijako säilyi aina vuoteen 1960, jolloin perustettiin Keski-Suomen lääni, joka puolestaan liitettiin vastaperustettuun Länsi-Suomen lääniin vuonna 1997. Vuonna 2009 koko läänilaitos lakkautettiin.

1800-luku

Suomen sodan aikana 1809 Jämsän seudulla majaili jopa 8 000 venäläissotilasta. Jämsäläisten tuli luovuttaa aseensa ja vannoa uskollisuutta keisarille. Vallanvaihto sujui verraten rauhallisesti, ja ihmisten elämään sillä oli melko vähän vaikutusta. Siirtyminen Venäjän vallan alle toi Suomeen niin sanottuja laukkuryssiä, jotka tosiasiassa olivat enimmäkseen karjalaisia kauppamatkustajia. Jyväskyläläinen lääkäri Wolmar Schildt valitti vuonna 1845, että nimenomaan Jämsään on asettunut sukupuolitauteja levittäviä laukkuryssiä.
Jämsän kunta perustettiin 28. joulukuuta 1866. Paikkana oli Auvilan Rustholli. Kunnan alue käsitti nykyisen Jämsän lukuun ottamatta Kuorevettä ja Längelmäkeä. Alkoi niin sanottu Vanhan Jämsän aikakausi, joka päättyi Jämsänkosken ja Koskenpään itsenäistymiseen vuonna 1926. Jämsän hallinnollinen alue oli pienimmillään vuosina 1926–2001. Vuosituhannen vaihteen jälkeen Jämsään liitettiin Kuorevesi (2001) ja suurin osa Längelmäkeä (2007). Jämsänkosken ja Jämsän kuntaliitos oli paikallinen ikuisuusaihe, kunnes ne vihdoin liitettiin toisiinsa vuonna 2009. Yli 80 vuotta kestänyt hallinnollinen ero tuli tiensä päähän.
Jämsän kihlakunta on perustettu 1869. Kihlakuntaan kuului alun perin Jämsän lisäksi alueita Pohjois-Hämeestä (Eräjärvi, Kuhmalahti, Kuhmoinen, Kuorevesi, Luopioinen, Korpilahti, Muurame ja Säynätsalo). Satakunta vuotta myöhemmin vuoden 1960 kihlakuntamuutosten yhteydessä Keuruu, Multia, Petäjävesi ja Pihlajavesi siirrettiin Laukaan kihlakunnasta Jämsän kihlakuntaan.
Koululaitos alkoi muotoutua 1800-luvun jälkipuoliskolla. Ensimmäisen kansakoulunsa Jämsä sai vuonna 1869, tosin alkuun vain muutama prosentti nuorisosta kävi koulua. Vanhoillisimmat vastustivat koulutoimintaa, sillä he katsoivat sen turmelevan nuorisoa. Samaan aikaan Jämsään syntyi vahva raittiusliike, joka varjeli kansaa viinan kiroilta. Teollisuus kehittyi: Jämsänkosken ensimmäinen sellutehdas valmistui 1888, mutta se paloi kahdeksan vuotta myöhemmin ja tilalle kohosi modernimpi laitos, jonka mukana paikkakunnalle tuli muun muassa sähkövalo. Paperin vienti ulkomaille alkoi.

1900-luku

Paikkakunnan sivistyspyrintöjen tärkeänä osana oli oppikoulu. Sen alulle saamiseksi perustettiin vuonna 1905 Jämsän Suomalaisen Yhteiskoulun Osakeyhtiö, ja koulu aloitti toimintansa vielä samana syksynä. Vuonna 1908 valmistui yhteiskoulun rakennus, joka sai erikoisen torninsa perusteella kansan suussa nimen Tattikoulu. Yksityiskoulun talous perustui osin valtionavustuksiin ja osin lukukausimaksuihin. Jämsän kunta otti koulun omistukseensa vuonna 1968. 
Vuoden 1907 eduskuntavaalit toivat esille jämsäläisten poliittiset mieltymykset: Sosiaalidemokraatit saivat noin 70 % annetuista äänistä. Tehtaantyöläisten uusi sosialistinen ajattelutapa oli ristiriidassa agraarikulttuuriin tottuneiden talollisten keskuudessa. Mitään erityistä vasemmistoradikalisoitumista Jämsän seudulla ei kuitenkaan tapahtunut.

1920–2000

Runsaan tuhannen maaneliökilometrin laajuinen Jämsän maalaiskunta jaettiin kolmeen itsenäiseen maalaiskuntaan vuonna 1926. Koskenpään maalaiskunta käsitti vanhan Jämsän pohjoisen kolmanneksen (pinta-ala 334,8 maa-km² vuonna 1945), ja verraten tiheään asuttu Jämsänkosken maalaiskunta (57,8 maa-km² vuonna 1945) perustettiin vanhan Jämsän keskelle. Jämsän hallinnolliseksi alueeksi määräytyi vanhan Jämsän eteläinen kolmannes ja laajat alueet Jämsänkosken molemmin puolin. Alueen maapinta-ala oli 655,7 km² vuonna 1945. Jämsä säilytti karkean u-kirjaimen muotonsa aina seuraavan vuosisadan alkuun, jolloin Kuorevesi liitettiin Jämsään. Jämsän jokivarsi tilastoitiin ennen toista maailmansotaa taajaväkiseksi yhdyskunnaksi eli taajamaksi (perustettu 1923). Vuonna 1940 sen väestömäärä oli noin 1 100.
Jämsän seudulla oli 1920-luvun puolivälissä kaksi elokuvateatteria, ja niissäkin näkyi ajan poliittinen kahtiajakautuneisuus: toinen teatteri oli porvarillinen ja toinen taasen työväen teatteri. 1930-luvun lama kaatoi useita jämsäläistiloja ja alueen nahkateollisuus näivettyi. Kerjäläisten määrä kohosi voimakkaasti. Halliin perustettiin lentokonetehdas 1930-luvun lopussa, ja alueelle kehittyi vireä teollisuusyhdyskunta.
Talvisodan aikana Jämsään saapui tuhansia evakkoja, lähinnä Karjalasta. Maanomistusolot aiheuttivat kitkaa paikallisten ja siirtolaisten välille. Jämsänkosken Ilveslinna toimi toisen maailmansodan aikaan sotasairaalana ja tehtaan sankarivainajat saivat muistomerkin Patalan koskien välissä sijaitsevalle saarelle.
Toisen maailmansodan jälkeen Jämsän teollistuminen kiihtyi. Kaipolan paperitehdas perustettiin 1952, lisäksi Partalaan syntyi huopateollisuutta. Erityisesti Jämsänkosken keskustaajamasta muodostui vireä alue, jonka kunnallistekniikka ja asuinolot olivat edistyksellisiä. Radiolupia jämsänkoskelaisilla oli 1950-luvulle tultaessa erityisen paljon.
1960-luvulla Jämsän keskustaajama koki muodonmuutoksen. Rakennettiin jalkakäytäviä ja kadut asfaltoitiin. Kaupunkilaiseen tyyliin kaduille alettiin antaa nimiä. Jämsästä tuli kauppala vuosikymmenen lopussa. Jämsäläisten ymmärrys kulttuuriympäristöjen suhteen osoittautui heikoksi, lähes kaikki vanhat arvokkaat miljööt tuhottiin. Myös ympäristönsuojelu oli huonolla tolalla. Jämsänjoki saastui, siitä tulvi rikkipäästöjä ja kalat kuolivat. Matkailuelinkeino otti aimo harppauksen eteenpäin 1980-luvulla, jolloin alettiin kehittää Himoksen laskettelukeskusta. Palveluelinkeinojen merkitys työllistäjänä on vähitellen lisääntynyt ja teollisuuden työvoimantarve on vähentynyt.

2000-luku

2000-luvun alussa Jämsän seudulla tehtiin useita kuntaliitoksia. Jämsä siirtyi yhdessä Kuhmoisten kanssa Pirkanmaan sairaanhoitopiiriin vuoden 2013 alussa. Samassa yhteydessä on alettu keskustella mahdollisuudesta, että Jämsä vaihtaisi maakuntaa Keski-Suomesta Pirkanmaahan. Edellisen väkilukua maakunnan vaihdos pienentäisi kahdeksisen prosenttia, jälkimmäisen väkilukua se taasen lisäisi nelisen prosenttia.

Liikenneyhteyksien kehittyminen

Varhaisimpina aikoina muodostivat vesitiet, kuten Päijänne ja Jämsänjoki, luonnollisia kulkuväyliä. Hämeen maantieverkosto oli 1600-luvulla hyvin harva ja sen ylläpito oli rahvaan velvollisuus. Keskeisimmät maantiet kulkivat kaukana Jämsän eteläpuolella: Turusta Hämeenlinnan kautta Viipuriin sekä Helsingistä Hämeenlinnan ja Pälkäneen kautta Tammerkoskelle. Ensimmäisiä huomattavia Jämsän kautta kulkeneita maaliikenneyhteyksiä oli Laukaasta Pälkäneelle johtanut tie, joka merkittiin vuoden 1696 karttaan. Toinen vanha tieyhteys kulki Hollolasta Kuhmoisiin. Näiden kahden ikimuistoisen maayhteyden risteys sijaitsi Alhojärvellä.
Jämsä–Jyväskylä-maantietä eli vanhaa nelostietä alettiin rakentaa 1861. Valtatie 4 kulki Päijänteen länsipuolta vuoteen 1996, jolloin se siirrettiin järven itäpuolelle. Valtatie Lahdesta Jämsään sai uudeksi numerokseen 24. Valtatie 9 perustettiin vuoden 1938 tienumerointijärjestelmän myötä. Valtatiet 9 ja 24 risteävät Jämsän keskustan lounaispuolella ja ne ovat Jämsän seudulla yksiajorataisia. Valtateiden reitit linjattiin Jämsän osalta nykyisille reiteilleen pääosin 1950- ja 1960-luvuilla. Merkittäviä peruskorjauksia tehtiin vuosina 1989 ja 2003, jolloin rakennettiin muun muassa ohituskaistoja. Maantie Jämsästä Vilppulaan valmistui 1915. Linja-autoliikenne Jyväskylään ja Vilppulan rautatieasemalle aloitettiin vuonna 1924. Kaukolinjat Tampereelta ja Lahdesta Jämsän kautta Jyväskylään alkoivat 1920- ja 1930-lukujen taitteessa, jolloin Jämsän kirkonkylästä muodostui vilkas linja-autoliikenteen solmukohta.
Jämsä liitettiin Suomen rautatieverkkoon vuonna 1951, jolloin valmistui rata Orivedeltä Jämsänkoskelle. Rataosuus Jämsänkoskelta Jyväskylään valmistui vuonna 1977. Orivesi–Jyväskylä-rautatieyhteys on yksiratainen. Ennen Orivesi–Jämsänkoski-radan valmistumista lähin rautatieasema sijaitsi Vilppulassa vuonna 1882 avatun Tampere–Haapamäki-radan varrella.

Jämsän seudun murteet

Jämsän seudun alkuperäinen murre lienee ollut hämäläistä. Nykyinen Jämsän murre kuuluu savolaismurteiden Päijät-Hämeen ryhmään. Täyttä varmuutta Jämsän murteen savolaistumisen syistä ei ole, eräänä mahdollisuutena pidetään nuijasodan jälkeistä savolaisten muuttoliikettä Hämeeseen. Myös alueen muinainen karjalaisväestö on saattanut vaikuttaa murteen savolaistumiseen. Länsi- ja itämurteiden raja kulkee nykyisin Jämsän hallinnollisen alueen halki siten, että Kuorevedellä ja Längelmäellä puheenparsi on selkeän läntistä, kun taas vanhan Jämsän alueella ihmisten puheesta kuulee itäisen vaikutteen, joka tosin on vähitellen katoamassa.
Hämeestä Jämsään suuntautunut eränkäynti jätti jälkensä jämsäläisten kantatilojen nimistöön, joka on suurimmaksi osaksi hämäläisperäistä, kuten Apiala ja Yijälä. Pääosa nimistä on peräisin Pälkäneen ja Sääksmäen seuduilta. Vanhin nimikerrostuma on kuitenkin lappalaista, kuten Mella, joka pohjautuu hiekkatörmää tarkoittavaan mielle-sanaan.

Seppola

Seppola on Jämsän kaupallinen ja hallinnollinen keskus, joka on rakentunut Jämsänjoen molemmille puolille. Se sijaitsee kuta kuinkin Jämsän keskiosissa hyvien liikenneyhteyksien varrella. Siellä on myös linja-autoasema ja rautatieasema. Valtatie 9 kulkee Seppolan ohi ja risteää Valtatie 24:n eli Vanhan Nelostien kanssa Seppolan lounaispuolella. Risteys on myös Mänttään vievän Kantatie 56:n nollapiste. Himos sijaitsee Säyrylän kylässä noin kolme kilometriä Seppolasta itään.
Seppolan liikuntapalvelut on keskitetty Maauimalan ympäristöön. Jokilaakson sairaala sijaitsee Seppolan pohjoispuolella Jaatilanjärven kaakkoisrannalla. Sairaalan vanhimmat osat valmistuivat 1967. Jämsän kirkko hautausmaineen sijaitsee sairaala-alueen länsipuolella. Arkkitehti Kauno S. Kallion suunnittelema ristikirkko vihittiin käyttöön 29. syyskuuta 1929. Edeltänyt kirkkorakennus paloi maantasalle vuonna 1925.

Seppolan kaupunginosat

Keskusta, Lukkoila, Keskinen, Palomäki, Hartusvuori, Särkijärvi, Ahvenlammi, Suonsaari, Ekonen, Kelhä, Kääpälä, Mäntymäki, Pietilä, Tervasmäki, Lopotti, Pääskysmäki, Auvila, Pispala, Jaatilanrinne, Ahopelto, Vitikkala

Seppolan teollisuusalueet

Viiskulma ja Kilpakorpi

Jämsänkoski

Jämsänkoski on samannimisen entisen kaupungin keskus, joka on kasvanut yhteen Seppolan kanssa muodostaen Jämsän keskustaajaman. Jämsänkosken teollinen kehitys alkoi jo 1800-luvulla ja se kehittyi omaksi taajamakseen. Jämsänkoski oli pitkään rakenteellisesti tehdasyhdyskunta. Jämsänkoski sijaitsee Jämsän pohjoispuolella, niin ikään Jämsänjoen varrella. Jämsänjoen kosket ovat antaneet osaltaan mahdollisuuden vesivoiman valjastamiselle teollisuuskäyttöön. Jyväskylän rata kulkee Jämsänkosken kautta, mutta varsinainen asema on Seppolassa. Myös Jämsänkoskella on linja-autoasema.

Jämsänkosken kaupunginosat

Keskusta, Kinula, Myllymäki, Asemamäki, Arvenmäki, Linnamäki, Lavamäki, Orivuori, Korvenmäki, Virtasalmi, Lehmisuo, Oinaala, Ylä-Oinaala, Koulumäki, Korentola, Soutula, Tiitolanmäki, Rekola, Matara, Papinrinne, Kukkulanmäki, Puistola, Harjunkangas, Rasua

Jämsänkosken teollisuusalueet

Myllymäki ja Jämsänkosken paperitehdas

Kaipola

Kaipola on Jämsän eteläisin taajama. Kaipola on alun perin ollut pieni maalaiskylä Jämsänjoen suulla. Teollinen kehitys sai alkunsa vuonna 1952 kun sinne perustettiin Kaipolan paperitehdas. Kaipola kehittyi pieneksi yhdyskunnaksi, jolla on vieläkin omat palvelunsa. Kaipola sijaitsee Olkkolanlahden pohjukassa, Vanhan Nelostien itäpuolella. Kaipolan kehityksessä on näkynyt vahvasti Yhtyneet Paperitehtaat. Katunimistö on valikoitunut muiden tehdaspaikkakuntien mukaan, Valkeakoskentie, Simpeleentie ja Jämsänkoskenkatu.

Kaipolan kaupunginosat

Keskusta, Olkkola, Haapakorpi, Jokisuu

Kaipolan teollisuusalueet

Tiirinniemi ja Kaipolan paperitehdas

Halli

Halli on pienehkö taajama läntisessä Jämsässä, vanhan Kuoreveden alueella. Halli on keskeinen paikka Suomen Ilmavoimille, siellä sijaitsee kenttä ja harjoitusalue. Hallin lentokoneteollisuus alkoi kun Veljekset Karhumäki Oy perustettiin. Nykyään Hallissa lentokoneteollisuutta harjoittaa Patria. Hallissa on myös lentoasema.

Koskenpää

Koskenpää on pieni kylätaajama Jämsän pohjoispuolella. Koskenpää sijaitsee Kankarisveden rannalla. Koskenpään teollisuuskehitys alkoi 1800-luvulla huopatossuteollisuuden ja tervanpolton myötä. Kehitys jäi kuitenkin varsin pieneksi Jämsänkoskeen verrattuna. Koskenpäällä on oma kirkko, kauppa ja palvelut.

Länkipohja

Länkipohja on pieni taajama Oriveden rajalla. Se on vanha Längelmäen keskus. Kylä sijaitsee Säkkijärven rannalla, Valtatie 9:n varrella. Länkipohja on melko mäkistä aluetta, lähellä sijaitsee Längelmävesi sekä Isojärven kansallispuisto.

Maaseutukyliä

Alhojärvi, Arvaja, Aseme, Edesniemi, Haapajoki, Haavisto, Hahkala, Hassi, Hauvala, Heikkilä, Heräkulma, Himos, Honkala, Hopsu, Jaatila, Juokslahti, Kauhkiala, Kerkkola, Kiukkoila, Kuoreveden Kirkkoniemi, Kähö, Kääpälä, Moiskala, Niemola, Olkkola, Patajoki, Partala, Pietilä, Ruotsula, Saakoski, Saari, Sammallahti, Säyrylä, Tervala, Toivila, Vaheri, Vierelä, Viiala, Yijälä, Vekkula

Matkailu

Jämsässä matkailu on noussut merkittäväksi elinkeinoksi. Himoksen hiihtokeskus sijaitsee Jämsässä ja on laajentunut laskettelukeskuksesta vireäksi ympärivuotiseksi matkailukeskukseksi. Kesällä Himoksessa järjestetään lukuisia suuria tapahtumia, mm. HimosFestival ja IskelmäHimos. Jämsässä järjestetään myös vuosittain Pohjoismaiden suurin paintball-peli "Suurpeli". Suomen suurin paintball vetää joka elokuu puoleensa yli 600 pelaajaa.
Jämsän halki virtaa Petäjävedeltä alkava suosittu Wanhan Witosen melontareitti, jossa on vaihtelevia koski- ja järviosuuksia. Melontareitti on saanut nimiensä Eliel Saarisen maalaamasta vanhasta viiden markan setelistä, vuodelta 1909. Setelin kuva on maalattu Wanhan Witosen melontareitiltä, Rasuan niemestä, Jämsänkoskelta.
Päijänne ja luonto ovat keskeisessä asemassa Jämsän seudun matkailussa. Jämsän lähellä on myös Isojärven kansallispuisto, joka on suosittu retkikohde. Myös Jämsän Saunakylä sijaitsee Päijänteen rannalla.

Kuoreveden Hallin lentokonetehdas

Paperiteollisuuden lisäksi Jämsässä on myös lentokoneteollisuutta, jota harjoittaa Patria Kuoreveden Hallissa, jossa on toiminut myös Ilmavoimien Teknillinen Koulu. Jämsä on ainoa kunta Suomessa, jossa on vielä lentokoneteollisuutta.

Jämsäläinen huopatossuteollisuus

Huovutustaito alkoi tulla Venäjältä Suomeen 1800-luvun lopulla, ja taito omaksuttiin myös Jämsässä. Jämsän seudulle syntyi huomattava huopateollisuuden keskittymä, ja Partalan kylässä oli parhaimmillaan jopa kymmenen pientä huopatehdasta. Huopatossujen teko omaksuttiin myös Koskenpäällä varhaisessa vaiheessa. Vuonna 1921 perustettu Alex Lahtisen karstaamo ja huopatossuliike on nykyään Suomen vanhin huopatossutehdas. 1990-luvulla huopa nousi muotimateriaaliksi, josta valmistetaan esimerkiksi koriste-esineitä, vaatteita ja asusteita, hattuja sekä koruja. Petäjävedelle perustettu käsi- ja taideteollisuusoppilaitos tarjoaa myös huopa-alan koulutusta.

Rakennuskulttuuri

Jämsän rakennuskulttuurissa on omaleimaisia piirteitä. Monet Jämsän maatilat vaurastuivat 1800-luvulla suurtaloiksi, ja ne kilpailivat vauraudessa keskenään. Talon päärakennus pyrittiin rakentamaan tai ehostamaan ajan tyylivirtauksen mukaiseksi. Niinpä monet suurtaloista edustavat nykyäänkin niin sanottuja kertaustyylejä. Uusklassismia edustavat Ruotsula ja Kuikka, ja muutamissa Juokslahden, Patajoen ja Koskenpään taloissa on saman tyylin aineksia. Uusgotiikka näkyy Kaipolan ja Karhalan taloissa. Uusrenessanssi on edustettuna vain nikkarityylisessä Vitikkalan talossa. Uusbarokki taas on lyönyt leimansa Saaren kartanoon. Barokista on peräisin mansardikattojen tekeminen. Sellainen tehtiin jälkikäteen myös useisiin taloihin, jotka muuten edustivat toista tyyliä. Tällaisia ovat esimerkiksi Heinäkengän ja Palmrothin talot. Kaikkien mansardikattojen tekijänä on luultavasti ollut yksi ja sama rakennusmestari, jonka nimeä ei tiedetä. On jämsäläinen erikoisuus, että mansardikattoja näkyy muuntyylisiin taloihin yhdistettynä.

Koulutus

Jämsän keskustassa on kolme koulua, Vitikkalan ala-aste, Paunun koulu (yläaste) ja Jämsän lukio. Lisäksi Jämsässä ammatillista koulutusta tarjoaa Jämsän ammattiopisto, jolla on oppilaitokset Auvilan kampuksella (entinen maatalous- ja puutarhaoppilaitos sekä terveydenhuolto-oppilaitos) ja Myllymäen kampuksella (entinen metsäkonekoulu, kauppaoppilaitos ja ammattioppilaitoksen tekniikan ja liikenteen ala).
Jämsässä sijaitsee Jämsän kristillinen kansanopisto.

Ruokakulttuuri

Jämsän pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla liponen eli lantunlastujen ja ohraryynien kanssa keitetty liha, piimätalkkuna ja mummun pullat.

Urheilu

Kaukalopallossa jämsäläinen Duo 96 pelaa miesten pääsarjassa. Maastohiihdossa Jämsänkosken Ilves on 2010-luvulla ollut viesteissä SM-mitaleilla, ja seuraa edustava Anssi Pentsinen on osallistunut MM-kilpailuihin.

Liikenneyhteydet

Jämsässä risteävät Valtatiet 9 ja 24, ja Tampereen ja Jyväskylän välinen rautatieyhteys kulkee Jämsän kautta. Keskustaajama Seppola on Kankarisvedestä Päijänteeseen laskevan Jämsänjoen varrella.
Rautatie- ja linja-autoasema sijaitsevat keskustaajamassa noin 1,4 kilometrin etäisyydellä toisistaan. Lisäksi pikavuoropysäkkejä on lähempänä rautatieasemaa. Jämsän Vaherin kylässä pysähtyy kesäisin Lahden ja Jyväskylän välisiä laivavuoroja.

Politiikka

Jämsän kaupunginvaltuustossa on 43 jäsentä. Vuoden 2017 kuntavaaleissa Jämsässä kannatustaan kasvattivat vihreät, vasemmistoliitto ja SDP, joka säilytti suurimman ryhmän asemansa 13 valtuustopaikalla keskustan ollessa toinen seitsemällä paikalla. Valtuustopaikkoja on myös sitoutumattomien yhteislistalla (Uusi Jämsä, SUJ) kuusi paikkaa.