google/wiki40b huggingface dataset:
Johannes Diderik van der Waals

Perhe ja nuoruus

Van der Waalsin vanhemmat olivat Jacobus van der Waals ja Elisabeth van den Burg. Päästyään oppikoulusta hän toimi opettajana, mutta opiskeli vapaa-ajallaan Leidenin yliopistossa matematiikkaa ja fysiikkaa 1862–1865, vaikka hän ei ollut saanut koulutusta klassisissa kielissä, mikä siihen aikaan oli yliopistoon pääsyn edellytys. Vuonna 1864 hän meni naimisiin Anna Magdalena Smitin kanssa. Avioliitosta syntyi kolme tytärtä ja yksi poika. Pojasta, Johannes Diderik nuoremmasta, tuli sittemmin Groningenin yliopiston professori, ja myöhemmin hän astui isänsä seuraajaksi Amsterdamin yliopiston fysiikan professorin virkaan.

Tieteellinen ura

Van der Waals väitteli tohtoriksi vuonna 1873 väitöskirjalla Over de Continuïteit van den Gas – en Vloeistoftoestand ('Kaasujen ja nesteiden jatkuvuudesta'), ja vuonna 1876 hänet nimitettiin Amsterdamin yliopiston fysiikan professorin virkaan.
Urallaan van der Waals keskittyi kaasujen ja nesteiden käyttäytymisen teoreettiseen selvittämiseen. Hänen teorioihinsa pohjautuvien kokeiden johdosta vuonna 1898 James Dewar muun muassa onnistui nesteyttämään vedyn ja vuonna 1908 Heike Kamerlingh Onnes heliumin. Nesteheliumilla on nykymaailmassa valtava määrä tärkeitä sovelluksia lääketieteessä ja tutkimuksessa muun muassa suprajohtavien sähkömagneettien jäähdytyksessä ja kvantti-ilmiöiden kokeellisessa todentamisessa.{{}} Keksinnön merkitys ymmärrettiin, ja Onnesille myönnettiin 1913 Nobelin fysiikanpalkinto.
Van der Waals jäi eläkkeelle 1908, ja kaksi vuotta myöhemmin 1910 hän vastaanotti Nobelin fysiikanpalkinnon kaasujen ja nesteiden tilanyhtälöä käsitelleestä työstään.
Suursavolainen

Suursavolainen oli Mikkelissä vuosina 1921–1932 ilmestynyt sanomalehti.
Suursavolainen perustettiin maalaisliiton epäonnistuneen Savola-lehtihankkeen jatkajaksi. Sisällöltään heikko lehti myytiin vuonna 1922 jyväskyläläiselle Saarijärven Paavolle. Vuoden 1925 loppuun saakka sitä painettiin Jyväskylässä, jolloin se poikkesi emolehdestään vain paikallisuutisten osalta. Vuonna 1926 Mikkeliin perustettiin oma lehtiyhtiö ja kirjapaino ja Suursavolaista alettiin toimittaa aitosuomalaisuuden hengessä. Tappiollinen lehti lopetettiin 1930-luvun alun pulavuosina.
Kolmesti viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 3 000 kappaletta vuonna 1926. Sen päätoimittajina työskentelivät Toivo Korpilinna (1921), Aaro Liukkonen (1921–1922), Eero Lappalainen (1922–1925), Väinö S. J. Laamanen (1926–1930) ja Aarne Näre (1930–1932).
Lihansyöjä

Lihansyöjä eli karnivori on eläin, joka saa suurimman osan ravinnostaan syömällä toisia eläimiä. On myös lihansyöjäkasveja, jotka hankkivat ravintoa houkuttelemalla eläimiä lihan sulattamiseen erikoistuneiden kasvinosiensa vangeiksi ja sitten sulattamalla ne.
Lihansyöjäeläimiä on eläinkunnan eri jaksoissa ja luokissa. Esimerkiksi selkärankaisista voidaan poimia matelijat kuten kyy, linnut kuten suula, nisäkkäät kuten susi ja kalat kuten muikku. Myös eläinten loiset, kuten heisimato, voidaan luokitella lihansyöjiksi. On myös yksisoluisia lihansyöjiä, kuten loiseläin Plasmodium falciparum, joka aiheuttaa malariaa. Hyönteisten joukossa puolestaan on paljon parasitoideja, jotka aina tappavat uhrinsa.
Lihansyöjäeläimillä on monia ravinnonhankintaan ja saaliin käsittelyyn kehittyneitä sopeumia. Näitä ovat esimerkiksi petolintujen käyrät nokat ja terävät kynnet, haiden sahalaitaiset hampaat ja lihansyöjänisäkkäiden leikkaavat väli- ja poskihampaat.
Maailman suurin maalla elävä lihansyöjä on jääkarhu.
Galileo Galilei (ooppera)

Synopsis

Ensimmäinen kohtaus (Avauslaulu): Elonsa viimeisinä päivinä sokeutunut Galilei muistelee elämänsä liittyneitä, joita ei enää voi nähdä.
Toinen kohtaus (Uskostakieläytyminen): Katolisen kirkon virkailijat nuhtelevat tiedemiestä, joka ei tahdo luopua teoriastaan, jonka mukaan Maa kiertää Aurinkoa. Paavi julistaa tuomionsa ja muistuttaa Galileita ajasta, jolloin he kävelivät puistossa ystävinä.
Kolmas kohtaus (Päärynät): Marie Celeste, Galilein tytär lähettää kirjeen, jossa julistaa rakkauttaan ja tukeaan.
Neljäs kohtaus (Oikeudenkäynti): Galilei kutsutaan kahden kardinaalin eteen vastaamaan kirjaansa Dialogo dei due massimi sistemi del mondo koskeviin kysymyksiin.
Viides kohtaus (Dialogo dei due massimi sistemi del mondo): Galilei kirjoittaa kirjaansa ja kuvitteellisia hahmoja ilmaantuu keskustelemaan esitetyistä teorioista.
Tässä vanha Galilei muuttuu nuoreksi.
Kuudes kohtaus (Kallistuneet tasot): Galilei testaa teorioitaan laboratoriossaan.
Seitsemäs kohtaus (Kävely puistossa): Galileo ja hänen ystävänsä kardinaali Barberini keskustelevat Galilein uusimmasta kirjasta puistossa. Kardinaalin vaimeiden runojen jälkeen Galilein ilmaisee pelkonsa vihollisiaan kohtaan. Barberini varoittaa Galileita jatkamasta planeettoja koskevaa teoriaansa.
Kahdeksas kohtaus (Lamput): Ollessaan messussa tyttärensä kanssa Galilei havaitsee katosta riippuvan lampun heiluvan heilurin tapaan ja selittää teoriaansa Marielle.
Yhdeksäs kohtaus (Teleskoopin esittely): Galileo esittelee keksintöänsä herttuattarelle ja hänen neideilleen. Herttuatar ja Galilei muistelevat nuoruuttaan, jolloin he kävivät katsomasta Galilein isän Vincenzon säveltämän oopperan.
Kymmenes kohtaus (Ooppera oopperassa): herttuatar ja Galilei, nyt lapsina, ovat yleisönä Vincenzon oopperassa. Maaginen tarina kuljettaa Galilein kuolleen tyttärensä luo.
Ryan Walter

Ryan William Walter (s. 23. huhtikuuta 1958 New Westminster, Kanada ) on amerikkalainen ammattilaisuransa lopettanut jääkiekkoilija, joka jäi eläkkeelle vuonna 1993. Hän pelasi NHL:ssä yhteensä 1003 ottelua voittaen yhden Stanley Cupin. Walter edusti urallaan Washington Capitalsia, Montreal Canadiensia sekä Vancouver Canucksia. Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Walterin suurin heikkous oli ajoittainen jäähyherkkyys.

Seuraura

Walter pelasi WHL:ssä monta yli sadan pisteen kautta ennen NHL-uran alkua. Hän siirtyi NHL:ään vuonna 1978 WHL:n Calgary Wranglersista. Kaudella 1981-82 hän teki Washington Capitalsin paidassa uransa piste-ennätyksen nousten huimiin lukemiin 38+49=87. Myöhemmin Montrealissa hän voitti Stanley Cupin vuonna 1986. Viimeisellä kaudellaan Vancouverissa hän rikkoi 1000 ottelun rajapyykin.

Maajoukkueura

Walter pelasi vuosina 1979, 1981 ja 1982 Kanadan maajoukkueessa keräten puoli pistettä per ottelu. Hän pelasi yhteensä 20 kansainvälistä maaottelua keräten 5 maalia, 5 syöttöä sekä 6 rangaistusminuuttia.

Muuta

Walter on myös esiintynyt yhdysvaltalaisessa Miracle-elokuvassa sivuroolissa. Hän on myös toiminut Vancouver Canucksin apuvalmentajana.
Hänen kolme poikaansa Ben, Joey ja Ryan ovat kaikki jääkiekkoilijoita. Ben kiekkoilee tällä hetkellä Red Bull Salzburgissa.
Mauri Määttänen

Mauri Pellervo Määttänen (s. 1943) on suomalainen tekniikantutkija. Hän on ollut Oulun yliopiston teknillisen mekaniikan professori 1978–1988 ja Teknillisen korkeakoulun lujuusopin professori vuodesta 1988. Hänen tutkimuskohteitaan ovat lujuusoppi ja majakkarakenteet.
Andy LaRocque

Biografia

LaRocque aloitti uransa 1980-luvulla ruotsalaisessa hard rock -yhtyeessä nimeltä Swedish Beauty, joka tunnettiin myöhemmin nimellä Swedish Erotica. Vuonna 1984 hän liittyi E. F. Bandiin, jonka riveissä hän myös äänitti ensimmäisen pitkäsoittonsa One Night Stand.
Mercyful Fate –yhtyeen entisten jäsenten kasaamaan King Diamondiin LaRocque liittyi vuonna 1985, jolloin hän otti myös käyttöön nykyisen taiteilijanimensä. LaRocque onkin soittanut jokaisella King Diamondin albumilla vuoden 1986 debyyttialbumi Fatal Portraitista lähtien. Hän toimii yhtyeessä myös säveltäjänä sekä ajoittain kosketinsoittajana.
LaRocque on ollut aktiivinen myös muissa projekteissa. King Diamond oli tauolla Mercyful Faten koottua uudelleen rivinsä 1992-1994, jolloin LaRocque liittyi yhdysvaltalaisen death metal –yhtye Deathin kokoonpanoon Individual Thought Patterns -albumin äänitysten ajaksi. Kyseessä on eräs modernin death metallin arvostetuimpia merkkipaaluja. Lisäksi hän soittanut esimerkiksi ruotsalaisessa superyhtyeessä nimeltään IllWill ja vierailevana artistina muun muassa At the Gatesin, Dimmu Borgirin, Falconerin ja Evergreyn albumeilla. Hän toimii nykyisin myös tuottajana ja omistaa studion nimeltä "Sonic Train Studios" Varbergissa. 
Andy LaRocque on ottanut musiikkiinsa maanmiehensä Yngwie Malmsteenin tavoin runsaasti vaikutteita klassisesta musiikista, ja hänet tunnetaankin niin kutsuttuna neoklassisen metallin taitajana. LaRocque käytti pitkään B.C. Rich-kitaroita, mutta on sittemmin siirtynyt japanilaisiin Caparison-kitaroihin. Hän käyttää Krank-vahvistimia, Digitech-efektejä, DR Strings -kieliä ja Dunlop-plektroja.
Stephen Moyer

Ura

Stephen Moyer opiskeli näyttelemistä London Academy of Music and Dramatic Art -koulussa. Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli viisi vuotta teatterissa ennen siirtymistään televisio- ja elokuvarooleihin. Hän esiintyi National Theatre of Walesin, Royal Shakespeare Companyn ja Oxford Stage Companyn näytelmissä.
Moyer esiintyi brittiläisessä televisiosarjassa Conjugal Rites vuosina 1993–1994. Lopetettuaan sarjassa hän näytteli sarjassa Castles. Moyer esiintyi valkokankaalla ensimmäisen kerran vuonna 1997 elokuvassa Prince Valiant. Hänellä on ollut rooleja elokuvissa Quills, Trinity, 88 minuuttia ja Priest. Hän esiintyi yhdysvaltalaisessa lyhytsarjassa The Starter Wife vuonna 2007.
Moyer alkoi näytellä yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa True Blood vuonna 2008. Hänen roolihenkilönsä vampyyri Bill Compton kuuluu sarjan päähenkilöihin. Moyer on voittanut roolistaan Saturn-palkinnon.

Yksityiselämä

Moyer on naimisissa Anna Paquinin kanssa, joka näyttelee myös True Bloodissa. He avioituivat 21. elokuuta 2010, ja heillä on syyskuussa 2012 syntyneet kaksoset Charlie ja Poppy. Moyerilla on myös poika Billy (s. 2000) ja tytär Lilac (s. 2002) aiemmasta suhteesta. Moyerilla on asunnot Los Angelesissa ja Lontoossa.
Kaavin

Kaavin on keittiön työväline, jota käytetään erityisesti leivonnassa. Kaapimia on sekä varrellisia että varrettomia; varrellisia kutsutaan tavallisesti myös nuolijoiksi. Tavallisia valmistusmateriaaleja ovat muovi ja silikoni, mutta varsinkin ammattimaiseen käyttöön tarkoitetut varrettomat kaapimet ovat usein terästä. Kaavinta voidaan käyttää taikinan irrottamiseen astiasta tai pöydästä sekä sillä voidaan jakaa taikina pienempiin osiin.
Maissihiutaleet

Maissihiutaleet ovat aamiaismuroja, jotka tehdään sekoittamalla keitettyä maissia sokerin, suolan ja vitamiinien kanssa, litistämällä ne telojen välissä ohueksi ja paahtamalla. Maissihiutaleet nautitaan kylmän maidon kanssa. Maissihiutaleet keksi Will Kellogg vuonna 1894 ravinnoksi erään parantolan potilaille.
Todd Richards

Pelaajaura

Richards varattiin vuonna 1985 toisella kierroksella numerolla 33 Montreal Canadiensiin. Hän pelasi ennen varaustaan Minnesotan yliopistojoukkueessa. Ammattilaisuransa Richards aloitti kaudella 1989-1990 Sherbrooke Canadiensissa. Seuraavalla kaudella hänet vaihdettiin Hartford Whalersiin. Kyseisellä kaudella ei kuitenkaan paikkaa joukkueesta irronnut kummemmin. Richards teki kaudella Whalersissa kahdessa ottelussa neljä syöttöä. Se ei riittänyt vakuuttamaan, joten hänet siirrettiin Whalersin AHL-joukkueeseen Springfield Indiansiin, missä hän auttoi joukkuettaan voittamaan Calder Cupin. Loppu-uransa hän pelasi AHL:ssä, IHLssä ja Sveitsin National League A:ssa HC Servette Genèvessä. Ura päättyi vuonna 2002.

Valmennusura

Pelaajauransa jälkeen Richards aloitti valmentamalla Milwaukee Admiralsissa AHL:ssa apuvalmentajana. Hän voitti vuonna 2004 Calder Cupin. Myöhemmin hän valmensi AHL:ssa myös Wilkes-Barre/Scranton Penguinsia, mutta mestaruutta ei irronnut. Kaudella 2008-2009 hän toimi San Jose Sharksin apuvalmentajana. Kesäkuussa 2009 hänet palkattiin Minnesota Wildiin päävalmentajaksi, mutta hänen aikanaan Minnesota ei edennyt kertaakaan pudotuspeleihin. Potkut Wildista tulivat 11. huhtikuuta 2011.
Kesäkuussa 2011 Richards aloitti Columbus Blue Jacketsin apuvalmentajana, ja 9. tammikuuta 2012 hän nousi päävalmentajaksi.
27. toukokuuta 2014 Blue Jackets jatkoi Richardsin sopimusta kahdella vuodella. Richards sai potkut Columbuksesta syksyllä 2015 joukkueen hävittyä kaikki kauden ensimmäistä otteluaan.
Lehtohepokatti

Koko ja ulkonäkö

Lehtohepokatti on väriltään vaalean vihreä ja jokseenkin yksivärinen ilman mainittavaa kirjailua. Selkäpuolella on ruskea pitkittäisjuova. Siivet ovat kapeat ja ulottuvat aikuisella yksilöllä huomattavasti takaraajojen polvia pitemmälle. Myös takaruumis on selvästi siipiä lyhyempi, joskin naaraan miekkamainen, hieman alaspäin kaartuva munanasetin saattaa yltää lähes siivenkärkien tasalle. Takaruumiin kärjen perälisäkkeistä ylemmät ovat alempia pidemmät. Tuntosarvet ovat siimamaiset ja pitkät. Koiraan pituus on 25–34 mm, naaraan 26–37 mm.
Samannäköinen laji on etenkin idänhepokatti, mutta joskus myös niittyhepokatti.

Levinneisyys

Lehtohepokattia tavataan laajalti Euroopassa sekä Pohjois-Afrikassa. Idässä levinneisyysalue jatkuu Keski-Aasiaan ja Siperiaan asti. Lajin levinneisyysalue Suomessa käsittää lounaissaariston ja Ahvenanmaan sekä eteläisen rannikkoalueen suurin piirtein Espoosta Uuteenkaupunkiin. Etelärannikon saarilla lajia tavataan ainakin Pyhtäälle asti.

Elinympäristö ja elintavat

Lehtohepokatti viihtyy niityillä, pensaikoissa, lehtimetsissä, puistoissa ja puutarhoissa. Etenkin koiraat kiipeävät mielellään korkealle lehtipuuhun tai pensaaseen. Vaikka joskus harvoin onkin tavattu lentäviä parvia, lehtohepokatti ei lennä mielellään vaan siirtyy jopa puusta toiseen kävellen. Se lentää yleensä vain pieniä matkoja. Kovaäänisestä sirityksestään huolimatta yksilöitä voi olla vaikeaa löytää niiden hyvän suojavärin vuoksi. Häirittynä hepokatti lopettaa sirityksen ja kääntyy oksan ympäri pois näkyvistä. Laji on kaikkiruokainen ja syö sekä kasveja että muita hyönteisiä.
Hepokattien sirityksen voimakkuudessa ja äänensävyssä on huomattavia yksilöllisiä eroja. Lajin soidinääntä kuullaan pääasiassa iltapäivästä keskiyöhön heinäkuun puolivälistä syyskuuhun. Soidinääni on tyypillisesti noin kymmenen sekuntia kestävä yhtäjaksoinen siritys, joka voi kuulua jopa 100 metrin päähän.
Naaras munii munat maaperään, jossa ne talvehtivat. Nymfit kuoriutuvat loppukeväästä, ja niistä muodostuu aikuisia yksilöitä heinäkuun lopulla.
Imaginaariaika

Imaginaariaika on kvanttimekaniikan käsite, jolla tarkoitetaan ajan määrittämistä kompleksilukuina. Siinä reaaliluvut (X-akselilla) vastaavat todellisen ajan arvoja ja imaginaariluvut (Y-akselilla) imaginaariajan arvoja.
Opettaja avaruudessa -ohjelma

Opettaja avaruudessa -ohjelma (engl. Teacher in Space) oli yhdysvaltalainen avaruusohjelma, jonka presidentti Ronald Reagan perusti vuonna 1984. Ohjelman tarkoituksena oli innostaa opiskelijoita ja opettajia luonnontieteisiin sekä avaruustutkimukseen.
Ohjelman perustamisvuonna Nasa valitsi ensimmäisen opettajan, Christa McAuliffen, lähettäväksi avaruuteen. Ohjelma sai kuitenkin järkyttävän alun, sillä avaruussukkula Challenger tuhoutui 75 sekunnin päästä laukaisustaan 1986. Onnettomuudessa kuolivat kaikki seitsemän astronauttia mukaan lukien opettaja-astronautti McAuliffe. Challenger-turmasta huolimatta presidentti Reagan vakuutti, että avaruusohjelma jatkuisi entiseen malliinsa ja myös siviilit pääsisivät avaruuteen. Nasa kuitenkin päätti toisin, ja ohjelma lakkautettiin. Nasa ei halunnut lähettää siviileitä avaruuteen, ennen kuin turman syy oli selvillä.
Vuonna 1990 opettaja avaruudessa -ohjelma aloitti uudelleen toimintansa tosin yksityissektorilla. Nimellä "Opettajat avaruudessa" toimiva ohjelma vie halukkaita opettajia ja siviileitä avaruuteen.

Opettaja astronautti -ohjelma

Opettaja astronautti -ohjelma (engl. Educator Astronaut Project) on Nasan avaruusohjelma, joka jatkaa julkisesti rahoitettua opettaja avaruudessa -ohjelmaa. Ohjelman tavoitteena on kasvattaa opiskelijoita ja innostaa heitä luonnontieteisiin sekä avaruustutkimukseen. Tosin kun opettaja avaruudessa -ohjelmassa, missä siviiliopettajat lähetetään avaruuteen yhden kerran, opettaja astronautti -ohjelmassa opettajat kouluttautuvat kokoaikaiseksi astronauteiksi.
Ensimmäiseksi opettaja-astronautiksi valittiin tammikuussa 1998 Christa McAuliffen varahenkilönä toiminut Barbara Morgan. Morganista tuli ensimmäinen opettaja-astronautti elokuussa 2007 hänen lennettyään STS-118 -tehtävässä avaruussukkula Endeavourin mukana avaruuteen.
Drexelin yliopisto

Opiskelu

Drexelin yliopistossa opiskelee 12 004 päätoimista tutkintoa suorittavaa opiskelijaa. Kaikista opiskelijoista noin kymmenesosa on ulkomaalaisia vaihto-opiskelijoita, jotka tulevat noin 100 valtiosta. Yliopistossa on tarjolla yli 70 kandidaatin tutkintoon ja yli 75 maisterin tutkintoon tähtäävää ohjelmaa. Drexeliin kuuluu 13 tiedekuntaa.

Historia

Anthony Joseph Drexel suunnitteli 1800-luvun lopulla korkeakoulua, joka vastaisi nopeasti teollistuvan yhteiskunnan tarpeisiin. Hän perusti suunnitelmansa pohjalta vuonna 1891 Taiteiden, tieteiden ja teollisuuden Drexel-instituutin. Alkujaan siellä ei ollut mahdollisuutta suorittaa korkeakoulututkintoa, mutta vuonna 1914 se alkoi jakaa luonnontieteiden kandidaatin tutkintoa. Pennsylvanian osavaltio antoi 1927 sille luvan jakaa maisterintutkintoa. Vuodesta 1965 yliopistossa on ollut mahdollisuus opiskella tohtoriksi saakka. Drexel-instituutti muutti 1936 nimensä Drexelin teknilliseksi instituutiksi, ja vuonna 1970 siitä tuli Drexelin yliopisto.
Paloportaat

Paloportaat ovat tavallisesti talon ulkopuolella olevat portaat, joita voidaan käyttää hätäpoistumistienä tulipalon sattuessa. Paloportaita on joissakin kerrostaloissa ja teollisuuslaitoksissa. Varsinkin omakoti- ja rivitaloissa on yleensä paloportaiden sijasta palotikkaat. Paloportaiden varhaisen prototyypin kehitti Anna Connely vuonna 1887.
Sarah Hyland

Varhainen elämä

Sarah Hyland syntyi New Yorkissa Melissa Canadaylle ja Edward James Hylandille. Hänellä on neljä vuotta nuorempi veli Ian. Hän opiskeli Manhattanilla Professional Performing Arts Schoolissa, missä hänen opiskelutovereitaan olivat muun muassa Andrea Bowen ja Taylor Momsen.

Ura

Hyland aloitti näyttelemisen viisivuotiaana, ja hänen debyyttiroolinsa oli vuonna 1997 elokuvassa Howard Sternin intiimit osat. Vuonna 2000 hän näytteli Audrey Hepburnista kertovassa televisioelokuvassa kahdeksanvuotiasta Audreya. Hyland esiintyi myös Broadway-musikaalissa Grey Gardens sekä ravintolaketju Olive Gardenin tv-mainoksessa.
Hyland on myöhemmin esiintynyt tv-sarjoissa kuten Kova laki: Erikoisyksikkö ja Lipstick Jungle. Hylandin tunnetuin rooli on Haley Dunphy palkitussa komediasarjassa Moderni perhe, jota hän on esittänyt vuodesta 2009 lähtien. Hänellä oli päärooli Disney Channel-kanavan elokuvassa Nörtti Uljas vuonna 2011. Hyland on lisäksi esiintynyt elokuvissa kuten Scary Movie 5 ja Vampire Academy.
Vuonna 2012 Hyland osallistui Nintendon mainoskampanjaan.

Yksityiselämä

Hyland seurusteli näyttelijä Matt Prokopin kanssa vuosina 2010–2014. Syyskuussa 2014 oikeus määräsi Prokopille väliaikaisen lähestymiskiellon Hylandin kerrottua kokeneensa uhkailua ja häirintää. 
Hylandilla diagnosoitiin lapsena munuaisten vajaatoiminta. Vuonna 2012 hän sai munuaissiirrännäisen, luovuttajana toimi hänen isänsä. Hylandin keho alkoi kuitenkin hylkiä siirrännäistä, ja vuonna 2017 hän sai uuden siirrännäisen pikkuveljeltään. Hyland on kertonut joutuneensa elämänsä aikana 16 leikkaukseen sairautensa takia, ja harkinneensa jopa itsemurhaa ensimmäisen siirrännäisen petettyä.
Filainis

Filainis (muinaiskreikaksi Φιλαινίς, lat. Philaenis; 200-luvun eaa. alku) oli antiikin kreikkalainen hetaira. Hän oli Okymeneen tytär ja kotoisin Samokselta.
Filainista on usein pidetty hetairantaitoa ja seksiä käsittelevän käsikirjan Peri afrodision kirjoittajana. Teos käsittelee aihettaan järjestelmällisesti, mukaan lukien asennot, sukupuolihalua kiihottavat aineet, kosmetiikka sekä abortin aikaansaavat aineet.
Oksyrhynkhoksen papyruksiin kuuluu lyhyitä katkelmia käsikirjasta, mukaan lukien teoksen tai sen tiivistelmän alkusanat (P.Oxy. 2891). Teos alkaa sanoilla:
»Filainis Samoslainen, Okymeneen tytär, kirjoitti seuraavat asiat niille, jotka haluavat tieteellisen, ei umpimähkäisen, tiedon ohjaavan elämäänsä [...]»
Tämä alku jäljittelee Herodotoksen Historiateosta. Tämän jälkeen teos käsittelee muun muassa lähentely-yrityksiä (peri peirasmon), viettelyä imartelun avulla (”sano, että hän on jumalan kaltainen (isotheon)”), sekä suutelemista (peri filemat[on]).
Teoksen katkelmien löytyminen on osoittanut, että Ovidiuksen leikillisemmän latinaksi kirjoitetun runoelman Rakastamisen taito taustalla on teknisempien käsikirjojen perinne. Teos levisi antiikin aikana laajalle, ja se on ainoita naisen kirjoittamia alan teoksia. Hellenistisenä aikana teosta pidettiin aistinautintojen auktoritatiivisena edustajana, ja muun muassa Khrysippos luki sen tässä samaan sarjaan Arkhestratoksen teoksen Gastronomia kanssa.
Runoilija Aiskhrion Samoslainen kuitenkin kielsi, että Filainis olisi ollut tämän tunnetun teoksen kirjoittaja; hän piti teoksen kirjoittajana Polykratesta. Erään tiedon mukaan Polykrates olisi laittanut Filainiksen nimen teokseensa hyödyntääkseen tämän mainetta. Nykytutkijat ovatkin ajatelleet naispuolisen nimen toimineen tällaisissa tapauksissa usein miespuolisen kirjoittajan pseudonyyminä.
Fernando Rey

Fernando Rey (oik. Fernando Casado Arambillet; 20. syyskuuta 1917 A Coruña, Galicia – 9. maaliskuuta 1994 Madrid, Espanja) oli espanjalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista Tristana (1970), Doubt (1972), Elisa – elämäni (1977), Our Father (1985), The Knight of the Dragon (1985), Diario de invierno (1988) ja El Quijote de Miguel de Cervantes (1991).

Yksityiselämä

Fernando Rey oli naimisissa näyttelijä Mabel Karrin kanssa vuodesta 1960 kuolemaansa saakka. Heillä on kaksi lasta. Rey kuoli syöpään 9. maaliskuuta 1994. Hän oli kuollessaan 76-vuotias.
Vesiliskot

Koko ja ulkonäkö

Aikuisen pituus on yleensä noin 20 cm. Suurin osa lajeista erittää myrkkyä ja niiden väritys varoittaa petoja niiden myrkyllisyydestä. Niiden värityksessä on kirkkaita värejä.

Levinneisyys

Vesiliskoja esiintyy lähinnä Euroopassa ja Aasiassa. Jonkin verran niitä tavataan myös Afrikan pohjoisosassa. Pohjois-Amerikassa elää kaksi kotoperäistä sukua.

Lisääntyminen

Ennen parittelua koiras piirittää naarasta ja hieroo sitä. Hedelmöitys on sisäinen. Toukat elävät yleensä vedessä.
Papuansorsa

Koko ja ulkonäkö

Papuansorsa kasvaa 38-43 cm pitkäksi ja painaa 400-525 grammaa. Sillä on pitkulainen vartalo ja ruskeansävyinen juovikas höyhenpeite. Nokka on kirkkaan keltainen. Koiraan ja naaraan voi erottaa silmien väristä: koiraan silmät ovat punaiset, naaraan taas ruskeat.

Levinneisyys

Papuansorsaa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uusi-Guineassa.