google/wiki40b huggingface dataset:
Elsa Metsäranta

Elsa Matilda Metsäranta (synt. Fallström, ent. Aalto, 14. maaliskuuta 1887 Tuusula – 25. tammikuuta 1941 Helsinki) oli Suomen sosialidemokraattisen puolueen kansanedustaja vuosina 1933–1941. Hän työskenteli muun muassa ompelijana ja toimistotyöntekijänä, kunnes vuonna 1919 aloitti Sosialidemokraattisen raittiusliiton sihteerinä. Vuosina 1928–1932 Metsäranta oli Suomen sosialidemokraattisen työläisnaisliiton toimitsija. Eduskuntaan hänet valittiin ensimmäistä kertaa vuoden 1933 eduskuntavaaleissa Viipurin läänin läntisestä vaalipiiristä. Presidentin valitsijamiehenä Metsäranta oli vuoden presidentinvaalissa.
Metsärannan ensimmäinen puoliso oli vuodesta 1912 lähtien asemamies Väinö Gustaf Aalto, joka murhattiin sisällissodan jälkeen Hämeenlinnan vankileirillä toukokuussa 1918. Vuonna 1921 hän avioitui Suomen Ammattijärjestön sihteerinä toimineen E. A. Metsärannan kanssa. Elsa Metsäranta kuoli kesken kansanedustajakautensa tammikuussa 1941. Hänen tilalleen tuli Väinö Meltti.
Dawn of Relic

Historia

Jukka Juntunen perusti Dawn of Relicin vuonna 1993. Ensimmäinen albumi, One Night in Carcosa, julkaistiin vuonna 1999. Seuraava albumi Lovecraftian Dark ilmestyi vuonna 2003 yhtyeen uuden levy-yhtiön Season of Mistin kautta. Albumin kappaleiden sanoitukset perustuvat pitkälti kirjailija H. P. Lovecraftin tuotantoon.
Yhtyeen viimeisin albumi on Night on Earth, joka julkaistiin vuonna 2005. Levyllä lauloi muun muassa Deathchainista ja The Duskfallista tuttu Kai ”K.J. Khaos” Jaakkola. Yhtye jäi tauolle vuonna 2005, mutta ilmoitti palaavansa keikkalavoille vuonna 2009.
Hilbertin luokkakunta

Matematiikassa Hilbertin luokkakunnalla tarkoitetaan seuraavaa lukukunnan F laajennusta E:
1. E:n aste F:n suhteen on yhtä suuri kuin F:n luokkaluku hF.
2. Jokainen F:n alkuideaali \mathfrak{P} hajoaa tuloksi hF kappaletta erillisiä E:n alkuideaaleja, missä f on ideaaliluokan \mathfrak{P} kertaluku luokkaryhmässä.
3. Jokainen F:n ideaali on pääideaali E:ssä.
4. F:n ideaaliluokkaryhmä on isomorfinen E:n Galois'n ryhmän kanssa kunnan F suhteen.
Tällöin E on yksikäsitteisesti määrätty. Hilbertin luokkakunnan olemassaolo on arvokas työkalu tutkittaessa ideaaliluokkaryhmän rakennetta. Hilbertin luokkakunnan olemassaolon todisti Philipp Furtwängler.
Severinus

Severinus (k. 2. elokuuta 640) oli paavina lokakuusta 638 – 2. elokuuta 640. Hän oli roomalainen ja Abienuksen poika. Paaviksi hänet valittiin kolmantena päivänä edeltäjänsä kuoleman jälkeen, ja viestinviejät lähetettiin heti Konstantinopoliin hakemaan hänen valintansa varmistus lokakuussa 638, mutta keisari Herakleios määräsikin Severiuksen allekirjoittamaan hänen uskontunnustuksensa. Kun Severinus kieltäytyi, hänen ei sallittu nousta paavin istuimelle lähes kahteen vuoteen. Tänä aikana Herakleios ja eksarkki Isaakki ryöstivät paavin palatsin. Severinus kruunattiin paaviksi vasta 28. toukokuuta 640, mutta kuoli pian sen jälkeen 2. elokuuta 640.
You’ll Never Lose This Love

You’ll Never Lose This Love oli osa Disneyn 2000 -luvulla tytöille suunnattua sarjaa Disney Princess Enchanted Tales. Sarjaa julkaistiin muutaman osan verran suoraan DVD:lle, mutta se ei menestynyt ja lopetettiin. Bellelle omistettu jakso oli sarjan toisessa osassa Kingdom of Kindness. Sarjan jakso perustui Kaunotar ja hirviö -elokuvien  hahmoihin ja heidän maailmaansa.

Juoni

Tempuillaan Kippo saa linnan väen vihaiseksi ja karkaa linnasta. Rouva Pannun ja Belle lähtevät etsimään Kippoa jotta voisivat pyytää palaamaan linnaan ja lohduttaa. He löytävät Kipon joutuneena pulaan ja pelastavat tämän juuri viime hetkellä joesta. Belle opettaa Kipolle, että vaikka ihmiset olisivat joskus vihaisia he eivät silti lakkaa rakastamasta läheisiään. He palaavat linnaan, missä Belle pyytää Hirviötä olemaan ystävällisempi ja tämä pyytää Kipolta anteeksi.

Disney Princess Enchanted Tales

Disney Princess Enchanted Tales oli Disneyn tytöille suunnattu animaatiosarja, mutta sen toteutuminen jäi vain muutamaan jaksoon ja sarja lopetettiin. Parhaiten sarja silti tunnetaan prinsessa Auroran jaksosta Keys to the Kingdom joka suomeksi tunnetaan nimellä "Hallussain on valtakunta" sekä prinsessa Jasminen jaksosta More Than A Peacock Princess, "En oo mikään riikinkukko".
Daltonit tekevät parannuksen

Juoni

Senaattori Jonas O'Joice on laatinut uuden lakiehdotuksen, jonka nojalla vankeja lasketaan kuukaudeksi ehdolliseen vapauteen. Jos he käyttäytyvät rikkeettä tämän ajan, vangit voivat palata vapaina yhteiskuntaan, mutta jos he tekevät koeaikana pienenkin rikoksen, he palaavat vankilaan lopullisesti. Lakiehdotusta täytyy tietenkin kokeilla, onko se toimiva, joten valtion pahimmat rikolliset, Daltonin veljekset, päästetään tekemään kokeen. Lucky Luke saa valvoa suoritusta. Daltonit suunnittelevat olevansa kunnolla kuukauden ja sitten nitistävänsä Lucky Luken, sillä ilman häntä mikään valamiehistö ei uskalla tuomita heitä. Aluksi Daltonien on vaikea sopeutua, ja muutaman kerran on lähellä, etteivät he joudu takaisin vankilaan. Lopulta Averell huomaa, että kuukauden viimeinen päivä on jo ruksattu. Silloin Daltonit alkavat ryöstää kaupunkilaisia ja lopulta ottavat senaattori O'Joicen ja Lucky Luken vangeikseen. Lopulta kuitenkin Daltonit huomaavat, että Averell on ruksannut kalenterista väärän kuukauden päivät; koeaikaa olisi siis vielä kaksi päivää jäljellä. Daltonit eivät siis selvinneet kokeesta ja joutuivat takaisin vankilaan.
Zombieland: Double Tap

Juoni

Kymmenen vuotta ensimmäisen elokuvan tapahtumista Tallahassee, Columbus, Wichita ja Little Rock jatkavat matkaansa kohdaten kehittyneempiä zombeja sekä uusia selviytyjiä.
Bertie Wooster

Koulutus

Bertie on saanut korkealaatuisen koulutuksen; hän on opiskellut sekä Eton Collegessa että Oxfordin yliopistossa. Bertien päähän eivät opetukset kuitenkaan näytä tarttuneen, hän esimerkiksi ei tunnista Jeevesin lainaamia tekstejä William Shakespearen tuotannoksi. Ilmeisesti ainoa taito, minkä Wooster on oppinut Oxfordin ajoilta, on poliisien kypärien varastaminen.

Romanssit

Bertie ei koskaan avioitunut, joskin hän on kihloissa lähes jokaisessa tarinassa. Agatha-tädin mukaan Bertien on syytä mennä naimisiin ja saada Woosterin suku jatkumaan. Eräässä tarinassa Agatha yrittääkin naittaa Bertietä Lady Florence Crayelle, mutta avioliittosuunnitelmat romuttuvat, kun nuorukainen myöhemmin toteaa naisen liian hallitsevaksi. Bertien oli myös mahdoton hyväksyä Florencen vaatimus erottaa Jeeves.
Heikki Jäntti

Heikki Jäntti on suomalainen huuliharpisti. Hän on eräs Suomen tunnetuimmista huuliharpisteista. Jäntti soittaa huuliharppua muun muassa Jussi Raittisen albumilla Hirvi älä tule tielle ja Juha ”Watt” Vainion kappaleessa ”Vanhojapoikia viiksekkäitä”.
Dallapénpuisto

Dallapénpuisto (ruots. Dallapéparken) on puisto Helsingin Vallilassa. Puisto on rakennettu entisen ratapiha-alueen paikalle; se sijaitsee Harjun nuorisotalon vieressä Aleksis Kiven kadun, Teollisuuskadun ja Kustaankadun rajaamalla alueella.
Puiston nurmikentät nousevat kolmessa kohtaa pyramidin muotoisiksi kumpareiksi. Kumpareet myös rajaavat puistoa ja antavat suojaa lähikatujen liikenteeltä. Puiston keskiosassa on kivetty aukio, jota ympäröivät penkit, valaisinpollarit ja kynäjalavien rivit.
Puisto on saanut nimensä Dallapé-orkesterin mukaan. Monet tanssiorkesterin jäsenet ovat asuneet Aleksis Kiven kadun varrella ja sen lähialueilla Vallilassa ja Kalliossa. Puiston valmistumista juhlittiin puistotansseilla 9. syyskuuta 2005. Esiintyjänä oli kahdeksanmiehinen Dallapé-orkesteri. Dallapé perustettiin syyskuussa 1925, joten puiston avajaiset osuivat yhteen orkesterin 80-vuotispäivien kanssa. Orkesterin historiaa esitellään taulussa, joka on kiinnitetty puiston reunalla sijaitsevan punatiilisen muuntamorakennuksen seinään.
Puiston tienoilla oli 1800-luvun alkuun saakka Sörnäisten järvi.
Hugo Riemann

Karl Wilhelm Julius Hugo Riemann (18. heinäkuuta 1849, Gross-Mehlra bei Sondershausen – 10. heinäkuuta 1919, Leipzig, Saksa) oli saksalainen musiikintutkija, padagogi ja säveltäjä. Hän opiskeli Berliinin ja Tübingenin yliopistoissa oikeustiedettä, filosofiaa, germanistiikkaa ja historiaa. Musiikkitiedettä hän opiskeli Leipzigin yliopistossa Oscar Paulin johdolla ja pianonsoittoa Leipzigin konservatoriossa Carl Reinecken ja Salomon Jadassohnin oppilaana. Hänen väitöskirjaansa Über das musikalischen Hören ei hyväksytty Leipzigissa, vaan hän väitteli tohtoriksi Göttingenissä 1873. Väitöskirja julkaistiin painettuna 1874 nimellä Musikalische Logik.
Riemann toimi 1873–1878 Bielefeldssä pianonsoitonopettajana ja kapellimestarina. Vuonna 1878 hänen dosentuuriväitöksensä hyväksyttiin Leipzigin yliopistossa. Tutkimus julkaistiin painettuna nimellä Studien zur Geschichte der Notenschrift 1878 ja siitä otettiin uusintapainos 1970. Hampurin konservatoriossa Riemann opetti pianonsoittoa ja musiikinteoriaa 1881–1890. Hampurista hän siirtyi Wiesbadenin konservatorion opettajaksi vuosiksi 1890–1895. Vuodet 1895–1910 hän opetti Leipzigin yliopistossa dosenttina ja sai professuurin 1901. Vuodesta 1911 lähtien hän oli vakinainen kunniaprofessori. Riemann toimi myös 1908 perustetun Musikwissenschaftliches Institutin ensimmäisenä johtajana ja 1914 perustetun Staatliches Forschungsinstitut für Musikwissenschaftin ensimmäisenä johtajana.
Riemann oli yksi nykyaikaisen musiikkitieteen luojista, jonka käsitykset ovat vaikuttaneet paljon saksankielisissä maissa ja Pohjoismaissa. Hänen perehtyneisyytensä oli varsin laaja-alaista ja hän toimikin kaikilla aikansa musiikkitieteen osa-alueilla. Hän myös edesauttoi musiikkitieteen kehittymistä vakavastiotettavaksi akateemiseksi oppiaineeksi. Hän perusti tutkimustyönsä filosofian uuskantilaisiin virtauksiin, joista tärkeimpiä olivat Hermann Lotzen ja Wilhelm Windelbandin näkemykset. Riemannin varhaisimmat työt olivat empiirisesti suuntautuneita ja ne erosivat melkoisesti myöhemmistä idealistisista töistä. Varhaiset tutkimukset käsittelivät esimerkiksi sävelen akustisia ominaisuuksia ja sävelaistimuksen fysiologisia edellytyksiä.
Riemann tunnetaan muun muassa Moritz Hauptmannin ja Arthur von Oettingenin töiden pohjalta luomastaan sointuteoriasta, jota nimitetään funktio-opiksi. Hän kehitti sitä vaihe vaiheelta 1870- ja 1880-luvuilla. Lopullisen muotonsa oppi sai Riemannin teoksessa Vereinfachte Harmonielehre (1893). Tunnettu on myös laaja musiikinteorian historia Geschichte der Musiktheorie im 9.–19. Jahrhundert (1898). Teos on puutteistaan ja virheellisyyksistään huolimatta merkittävä alansa perusteos. Aikanaan merkittävä kirja oli myös musiikkitietosanakirja Musik-Lexikon (1882). Hugo Riemannin sävellystuotanto käsittää noin 80 teosta, jotka ovat enimmäkseen kamarimusiikkia, pianosävellyksiä ja lauluja.
Lucifer

Lucifer on latinaa ja tarkoittaa kirjaimellisesti ”valonkantajaa” (lux = valo; ferre = kantaa, tuoda). Nimi periytyy alkujaan kreikan termistä Ἓσπερος, heosphoros, aamunkoin tuoja. Antiikista lähtien Lucifer on tarkoittanut Kointähteä eli Venusta. Nimitys kuvaa Venuksen nousua loisteena taivaalle ja lankeamista taivaan rannan taa.
Kristinuskon vaikutuksesta Luciferin ajatellaan nykyään usein olevan yksi Saatanan monista nimistä. Kristillisen perinteen mukaan Lucifer oli ensimmäinen arkkienkeli, kunnes hänestä tuli liian ylpeä ja vallanhaluinen, mikä johti kapinaan Jumalaa vastaan. Taivaallisen sodan jälkeen Jumala karkotti Luciferin, jolloin Luciferista tuli paholainen, langennut enkeli, ja hänen seuraajistaan demoneita. Tällaisen käsityksen muodostumiseen ovat vaikuttaneet muun muassa Kadotettu paratiisi ja Jumalainen näytelmä.
Sana ”lucifer” esiintyy Vulgatassa, missä se on käännös kreikasta. Alkuperäisessä hepreankielisessä tekstissä käytetään sanamuotoa הילל בן שחר, joka tarkoittaa ”Helel, Shaharin poika”. Helel oli babylonialais–kanaanilainen aamutähden jumala ja Shahar aamunkoitteen jumala. Vuoden 1992 kirkkoraamatussa, jossa sana Lucifer ei esiinny kertaakaan, tämä kohta on suomennettu ”Kointähti, sarastuksen poika”. Vaikka kyseinen raamatunkohta puhuu ”taivaalta putoamisesta”, se ei viittaa Luciferin Helvettiin karkottamiseen. Se on osa pilkkalaulua Babylonin kuninkaasta, mikä käy ilmi jakeesta Jesaja 14:4.
Lucifer-tuotemerkillä valmistetaan muun muassa olutta (belgialainen Riva-panimo) ja grillejä. Lucifer oli myös H. P. Blavatskyn toimittama teosofinen aikakauslehti.
Käyttäytymistaloustiede

Käyttäytymistaloustiede tai behavioraalinen taloustiede on taloustieteen tutkimussuunta, jossa tutkitaan psykologisten, sosiaalisten, kognitiivisten sekä tunneperäisten tekijöiden vaikutusta ihmisten ja instituutioiden taloudelliseen päätöksentekoon sekä niiden seurauksia markkinoihin ja resurssien jakoon.
Behavioraalinen rahoitus (engl. Behavioral finance) on siihen läheisesti liittyvä tutkimusala, joka pyrkii tarjoamaan psykologisia ja kognitiivisia selityksiä erilaisiin rahoitusmarkkinoilla esiintyviin anomalioihin. Behavioraalisen rahoituksen tutkimusasetelma pyrkii huomioimaan sen, ettei ihminen kykene tietokoneen tavoin toistamaan täysin rationaalista päätöksentekoa. Vastoin rahoituksen akateemisen tutkimuksen valtavirtanäkemystä, markkinoiden tehokkuuden koulukuntaa, behavioristinen rahoitus näkee, että sijoittajien järkevistä pyrkimyksistä huolimatta heidän rationaalisuutensa on parhaimmillaankin rajallista.
Vaikka ihminen pyrkisikin toimimaan perinteisen rahoitusteorian mukaisesti "täysin rationaalisesti", niin siitä huolimatta behavioraalisen rahoituksen näkökulmasta sijoittajien toimintaa, käyttäytymistä ja ajattelua ohjaavatkin erilaiset kognitiot ja tunteet. Tämän vuoksi käyttäytymistieteellisessä taloustutkimuksessa ollaankin irrationaalisuuden tutkimisen sijaan tyypillisesti kiinnostuneempia taloudellisten toimijoiden rationaalisen päätöksenteon rajoista sekä siitä miten erilaiset heuristiikat ja kognitiiviset vinoumat vaikuttavat sijoittajien päätöksentekoon. 
Etenkin prospektiteoria on onnistunut selittämään inhimillisten taloudellisten toimijoiden käyttäytymistä epävarmuuden vallitessa ja yhdistämään psykologiset vaikuttimet rahoitusteorian perusteisiin. Ihmiset eivät prospektiteorian mukaan kykene johdonmukaisesti arvottamaan riskikorjattuja tuottoja perinteisen rahoitusteorian mukaisesti "täysin rationaalisesti", vaan heidän ajatteluaan sumentavat tappioiden pelko sekä toiveajattelu. Käyttäytymistieteelliset mallit sisältävätkin usein näkökulmia psykologiasta, neurotieteistä sekä mikrotaloustieteestä.
Tyypillinen käyttäytymistaloustieteellisen tutkimuksen koetilanne on sellainen, että koehenkilöt pannaan laboratoriossa pelaamaan tiettyä peliä – esimerkiksi ultimatum-peliä, diktaattoripeliä, julkishyödykepeliä tai vangin dilemmaa. Sitten mitataan, missä määrin koehenkilöiden käyttäytyminen poikkeaa rationaalisen valinnan teorian mukaisesta ennustetusta käyttäytymisestä.
Corbusierhaus

Corbusierhaus on asuinkerrostalo Berliinin Westendin kaupunginosassa, lähellä Berliinin olympiastadionia. Sen suunnitteli maailmankuulu arkkitehti Le Corbusier vuoden 1957 Interbau-arkkitehtuurinäyttelyä varten. Talo rakennettiin 1956–1958.
Talo edustaa Corbusierin kehittämää niin sanottua Unité d’Habitation -mallia, jonka mukaisia kerrostaloja hän oli jo aiemmin suunnitellut Marseilleen ja Nantesiin. Talon oli tarkoitus olla ikään kuin itsenäinen puutarhakaupunki, jossa olisi asukkaille tarpeelliset palvelut. Corbusierhaus on 17-kerroksinen ja 140 metriä pitkä. Siinä on yli 500 asuntoa, joista suurin osa on kaksikerroksisia. Se on sijoitettu erilliselle kukkulalle olympiastadionin lähelle, koska kokonsa vuoksi se ei olisi sopinut Hansaviertelin kaupunginosaan, johon muut Interbau-talot tehtiin. Talo on suunnattu auringon mukaan ja rakennettu kiilanmuotoisten tukien varaan. Alkuperäinen idea ei ole täysin totetunut, koska rakennuksen myymäläkerroksen liikkeet ovat pääosin lopettaneet ja useat asunnoista ovat jatkuvasti tyhjillään.
Tablinum

Tablinum oli antiikin Rooman domuksessa sijaitseva isännän työ- ja vastaanottohuone. Se sijaitsi atriumin perällä, ja siitä oli varsinkin myöhemmin usein yhteys peristyyliksi nimitetylle sisäpihalle.
Claude Nicollier

Claude Nicollier (s. 2. syyskuuta 1944) on sveitsiläinen astronautti. Hän on saanut osakseen useita tunnustuksia, kuten Albert Einstein -mitalin 1998. Hänestä tuli École Polytechnique Fédérale de Lausannen professori vuonna 2007.
Sisä-Suomi

Sisä-Suomi oli Jyväskylässä vuosina 1923–1970 ilmestynyt kokoomuslainen sanomalehti. Vuosina 1951–1961 sen nimenä oli Jyväskylän Sanomat ja vuosina 1962–1970 Keski-Suomen Iltalehti.
Vuonna 1918 perustetun Keskisuomalaisen siirryttyä edistyspuolueen kannattajaksi Jyväskylän kokoomuslaiset ryhtyivät Sakari Kuusen johdolla puuhaamaan omaa äänenkannattajaa. Vuosina 1925–1930 sen julkaisijana toimi K. J. Gummeruksen kustannusliike. Oltuaan lapuanliikkeen ja IKL:n kannalla Sisä-Suomi sanoutui vuonna 1936 irti oikeistoradikalismista. Lehti menestyi 1930-luvulla hyvin, mutta alkoi jo sotavuosina menettää asemiaan Keskisuomalaiselle. Se yritti pelastautua muuttumalla selvemmin yleislehdeksi ja sittemmin iltalehdeksi, vaihtamalla nimeä ja ottamalla liberaalit mukaan julkaisijaksi. Pienilevikkinen kokoomuslehti lopetettiin Yhtyneiden Paperitehtaiden kaltaisten suuryritysten tuen kadottua.
Sisä-Suomi ilmestyi vuonna 1924 kolmesti, vuosina 1925–1943 ja 1959–1968 kuudesti, vuosina 1944–1959 seitsemän kertaa ja vuosina 1968–1970 viidesti viikossa. Vuosina 1927–1929 se julkaisi myös kolmipäiväistä ja vuosina 1927–1929 ja 1932 kerran viikossa ilmestynyttä painosta. Lehden levikki oli 1930- ja 1940-luvuilla 4 000–5 000 ja vuonna 1957 yli 8 000 kappaletta. Vuonna 1968 levikki oli laskenut 3 000:een. Päätoimittajina ja vastaavina toimittajina työskentelivät Oskari Tissari (1924), Uuno Halminen (1924), Vilho Vihtori Viita (1924–1925), Martti Raitio (1925–1929 ja 1930–1931), Heikki Halmesmäki (1929–1930), Vilho Mäkipuro (1930), Veikko Sariola (1931), Väinö Valorinta (1931–1932), Arvi V. Mäkinen (1932–1938 ja 1944), Matti Karjalainen (1938–1939), Akseli Routavaara (1939–1944) ja Kyösti Sorjonen (1945–1970).
Nioron piiri

Nioron piiri (ransk. Cercle de Nioro) on paikallishallintoalue Kayesin alueella Malissa. Sen pinta-ala on 12 440 neliökilometriä. Asukkaita on 230 500 henkeä (vuonna 2009).
Nioron piiri rajoittuu pohjoisessa Mauritaniaan, idässä Koulikoron alueen Naran piiriin sekä etelässä Kayesin alueen Diéman, lounaassa Bafoulabén ja luoteessa Yélimanén piireihin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.
Piiri käsittää Nioron, Troungoumbén ja Yourin kaupungit sekä 13 maalaiskuntaa: Baniéré Koré, Diabigué, Diarra, Diaye Coura, Gadiaba Kadiel, Gavinané, Gogui, Guétéma, Koréra Koré, Nioro Tougouné Rangaba, Sandaré, Simbi ja Yéréré. Hallinnollinen keskus on Nioro. Kyliä ja kaupunginosia on yhteensä 201. Asukkaat ovat soninkeja, fulbeja, maureja, kagoroja ja bambaroita.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, lehmänpapu, hirssi ja maapähkinä. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja sekä vähäisemmässä määrin hevoset ja kamelit. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Trongoumbéssä pidetään alueen tärkeimmät karjamarkkinat.
Lämmitystarveluku

Lämmitystarveluku (myös astepäiväluku) on sisä- ja ulkolämpötilojen erotuksien ja tietyn ajanjakson tulon summa . Sen avulla eri toteutuneiden lämmitysenergioiden kulutukset saadaan vertailukelpoisiksi keskenään. Lämmitystarveluvun käyttö rakennuksen lämmitystarpeen arvioinnissa perustuu siihen, että rakennuksen lämpöenergian kulutus on lähes suoraan verrannollinen sisä- ja ulkolämpötilojen erotukseen. Yleisimmin käytetään lämmitystarvelukua S₁₇, joka lasketaan oletetun +17 °C sisälämpötilan ja ulkolämpötilan vuorokausikeskiarvojen erotuksen perusteella.
Lämmitystarveluvun laskennassa mukaan otetaan päivät, jolloin ulkolämpötila on syksyllä joulukuun loppuun saakka alle 12 astetta ja tammikuun alusta kesään alle kymmenen astetta. Keväällä Aurinko lämmittää enemmän, ja tämän takia käytetään kahta eri arvoa.
Yo-kai Watch: The Movie

Juoni

Eräänä iltana ilkeä Yo-kai Kin ja Gin varastavat Yo-kai watchin Nate Adamsilta auttaakseen mestari Dame Dedtimea estämään ihmisten ja Yo-kain ystävystymisen. Sitten hän kohtaa Meganyanin, joka kertoo hänelle Yo-kain olevan aito. Hän rientää joukkoineen Naten isoäidin luo, ja kohtaa haamun, jota lähtee turhaan jahtaamaan. Meganyan palaa ja pyytää vetämään korkin kehostaan – korkin joka pidättelee hänen energiaansa. Nate päättää pyytää Jibanyania ja Whisperiä vetämään korkin, mutta turhaan. Nate vetää sen itse, minkä seurauksena hän ja joukkio jäävät pinkin sumun alle. Hän saa apua Yo-kai Hovernyanilta ja käyttää aikakiveä viedäkseen Naten, Whisperin ja Jibanyanin 60 vuotta ajassa taaksepäin aikaan, jolloin Naten isoisä keksi Yo-kai Watchin. Dame Dedtime saa kuulla siitä ja kokeilee suunnitelmaansa työntää ihmismaailma kauemmas Yo-kai-maailmasta. Yhdessä poikakaksikko taistelee Dame Dedtimea ja hänen kätyreitään vastaan pelastaakseen maailman pahalta suunnitelmalta.

Levitys

Japanissa elokuvaa markkinoi Tōhō, Yhdysvalloissa Fathom Events ja Eleven Arts, Ranskassa Wild Bunch Distribution, Iso-Britannia, Saksa, Alankomaat ja Skandinavian Universal Pictures, Turkissa Buena Vista International, Espanjassa Selecta Vision ja Italiassa 01 Distribution.
Riisa

Riisa (ven. риза) on metallinen, usein hopeasta tehty ikonia peittävä ja suojaava, koristeellinen vaippa, suojalevy. Riisaa pidetään ikonin kuvan päällä. Se suojaa ikonia muun muassa tuohuksien tai lampukoiden savulta ja noelta sekä ihmisten koskettelulta. Riisassa on aukkoja, joista näkyy esimerkiksi ikoniin maalatun henkilön kasvot ja kädet ja muitakin yksityiskohtia.
Kauniita ja vaikuttavia riisoja voi nähdä Pyhän Kolminaisuuden kirkossa Helsingissä, Kristuksen ylösnousemuksen kirkossa Jyväskylässä sekä Suomen ortodoksisessa kirkkomuseossa Kuopiossa.
Lahnajärvi (kylä Salossa)

Lahnajärvi on kylä entisessä Suomusjärven kunnassa, joka sittemmin liitettiin Salon kaupunkiin. Lahnajärvi sijaitsee suunnilleen Helsingin ja Turun puolivälissä, ja sen kautta kulkevat sekä nykyisin moottoritieksi rakennettu valtatie 1, jolla on siellä liittymä, että sen vieressä oleva entinen valtatie, nykyinen seututie 110.
Kylään Lahnajärven rannalle valtatien varteen perustettiin 1950-luvulla Suomen ensimmäinen taukopaikka, jossa oli muun muassa kahvila, ravintola ja huoltoasema ja jonka kohdalla linja-autojen pikavuorotkin pysähtyivät. Lahnajärven taukopaikka oli toiminnassa, kunnes uusi moottoritie valmistui vuonna 2008. 1980-luvulla Lahnajärvelle perustettiin myös vesipuisto, joka kuitenkin jäi lyhytikäiseksi.
Lahnajärvi on ollut paljon otsikoissa Muurlan–Lohjan-moottoritien tunnelien turvallisuusjärjestelmien testauksen takia. Jonkin aikaa se oli moottoritien päätepisteenä Turun suunnasta tultaessa, sillä Lahnajärven ja Lohjan välinen osuus moottoritiestä valmistui viimeisenä. Myöhemmin, kun tunneleiden turvallisuusjärjestelmiä on testailtu, on Lahnajärven eritasoliittymä ollut moottoritien pää, milloin mistäkin suunnasta.
Kylä mainitaan arkistolähteissä ensi kerran 1530, ja vanhin kyläkartta on vuodelta 1827, jolloin kylässä oli kuusi taloa.
Lahnajärvellä on Rotomänty, vankka ja vanha suojeltu mänty.
Bambuorneero

Levinneisyys

Bambuorneeroa tavataan Argentiinassa, Brasiliassa ja Paraguayssa. Lajia uhkaa elinympäristöjen tuhoutuminen, ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.

Elinympäristö

Bambuorneero elää erilaisissa metsissä 800 metrin korkeuteen asti merenpinnan tasosta.
Sabah Samaletdin

Sabah Samaletdin on Myrskylän entinen kunnanjohtaja. Hänet valittiin tehtävään yksimielisesti vuonna 2015. Aiemmin hän on toiminut Evijärven kunnanjohtajana. Tähän tehtävään hänet valittiin yksimielisesti vuonna 2013. Samaletdin on koulutukseltaan valtiotieteen maisteri. Hän muutti Evijärvelle Kauniaisista.
Helmikuussa 2016 Samaletdin haki jatkoajalla Kokkolan kaupunginjohtajan virkaa, hakijoita oli alkuperäisellä hakuajalla yhdeksän ja jatkoajalla kaikkiaan 23. Joulukuussa 2017 hän haki Heinolan kaupunginjohtajaksi. Vuonna 2018 hänet valittiin JIK-peruspalveluliikelaitoskuntayhtymän johtajaksi.