google/wiki40b huggingface dataset:
Filip Sveningsson

Seuraura

Sveningsson on Gislaveds SK:n kasvatti. Hän toimi kaudella 2013–2014 seuran U16-junioreiden kapteenina. Kaudeksi 2014–2015 Sveningsson siirtyi HV71:n junioreihin. Hän oli seuran U16-junioreiden paras maalintekijä 22 osumallaan. Kaudella 2015–2016 Sveningsson oli HV71:n J18-junioreiden paras pistemies ja maalintekijä sekä J18 Elitissä tehoilla 19+17=36 että J18 Allsvenskanissa tehoilla 17+18=35. Kaudella 2016–2017 hän oli tehoilla 15+14=29 seuran J20-junioreiden kolmanneksi paras maalintekijä Isac Brännströmin kanssa ja Sveningsson sijoittui joukkueen sisäisessä pistepörssissä neljänneksi. Sveningsson debytoi kauden aikana myös HV71:n SHL-joukkueessa, jossa hän pelasi kaksi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Sveningsson teki SHL-debyyttinsä vain 17-vuotiaana 20. joulukuuta 2016 vieraissa Frölunda HC:tä vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 2.42 minuuttia.
Calgary Flames varasi Sveningssonin kolmannella kierroksella 202. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2017. Kaudella 2017–2018 hän oli HV71:n J20-junioreiden toiseksi paras pistemies tehoilla 17+22=39. Pudotuspeleissä Sveningsson oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 4+6=10. J20 SuperElitin finaalissa 2. huhtikuuta 2018 vieraissa Växjö Lakers HC:tä vastaan hän teki HV71:n 1–2-voittomaalin jatkoajalla ajassa 70.27 ja se ratkaisi joukkueelle sarjan mestaruuden. Hän pelasi kauden aikana SHL:ssä 11 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä.
Kaudeksi 2018–2019 Sveningsson siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue IK Oskarshamniin.

Maajoukkueura

Sveningsson pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2019. Hän pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2016, jolloin Sveningsson voitti pronssia. Yhteensä hän on pelannut 14 nuorten ja 22 poikien maaottelua.
Lauttakylä

Lauttakylä on Huittisten kaupungin keskustaajama. Se sijaitsee Loimijoen ja Punkalaitumenjoen yhtymäkohdan kaakkoispuolella. Se on alueensa rakenteellinen ja hallinnollinen keskus. Lauttakylästä on kotoisin muun muassa Lauttakylän Auto ja Lauttakylän Luja. Se sijaitsee liikenteellisessä solmukohdassa, Valtatie 2:n, Valtatie 12:n ja Kantatie 41:n yhtymäkohdassa. Lauttakylän pääkatu on Risto Rytin katu. Muita merkittäviä katuja ovat Lauttakylänkatu, Huittistenkatu ja Karpintie. Lauttakylässä sijaitsee myös Huittisten kirkko. Lauttakylän postinumero on 32700 Huittinen, ennen 1.1.1980 postitoimipaikan nimi oli Lauttakylä.
Gustavs Zemgals

Elämäkerta

Gustavs Zemgals syntyi käsityöläisperheeseen Džǖkstesissa Kuurinmaalla. Hän suoritti lukion Riiassa ja valmistui lakitutkinnoistaan Moskovan yliopistosta. Sittemmin hän työskenteli lakimiehenä. Politiikkaan hän tutustui jo opiskeluaikoinaan liittyen Jaunā Stravā -nimiseen sosialistiseen liikkeeseen. Zemgals toimi Venäjän-Japanin sodassa 1904–05 reservin upseerina osallistuen taisteluihin Kaukoidässä. Vuosien 1905–07 vallankumouksen aikana hän oli mukana perustamassa Latvian sosiaalidemokraattista puoluetta ja toimitti sen lehteä. Sittemmin hänestä tuli Riian pormestari ja hän liittyi radikaalidemokraattiseen puolueeseen.
17. marraskuuta 1917 Zemgalsista tuli Latvian väliaikaisen kansallisen komitean varapuheenjohtaja ja seuraavana päivänä varsinaisen puheenjohtajan ollessa muualla hän luki Latvian itsenäisyysjulistuksen. Saksalaisten yritettyä järjestää vallankaappauksen Liepājassa hän vastasi kansallisen komitean toiminnasta. Vuonna 1919 hänet valittiin jälleen Riian pormestariksi sekä kansallisen komitean varapuheenjohtajaksi. Vuosina 1921–23 Zemgals toimi puolestaan sotaministerinä ja vuonna 1922 hänet valittiin Latvian parlamenttiin demokraattisen keskustan ehdokkaana. Jānis Čaksten kuoleman jälkeen Zemgals valittiin maan presidentiksi 8. huhtikuuta 1927. Kautensa lopussa 8. huhtikuuta 1930 hän kieltäytyi lähtemästä ehdokkaaksi uudestaan. Hänet valittiin kuitenkin vuonna 1931 jälleen parlamenttiin ja vuonna 1933 Baltian unionin johtoon. Sittemmin Zemgals työskenteli kuolemaansa saakka lakimiehenä Riiassa, jonne hänet on myös haudattu.
Roukalahti

Roukalahti on kylä Liperissä, Liperin ja Rääkkylän maantien varrella, Pyhäselän rannalla. Asukkaita on noin 350. Maatalous leimaa kylämaisemaa. Rannoilla on runsaasti kesämökkejä.
Kylän keskeinen paikka on kylätalo, joka on entinen seurojen talo. Talossa on tilava sali, jota vuokrataan juhlien pitopaikaksi. Talon omistaa voimistelu- ja urheiluseura Kivekkäät. Kesällä 2018 siellä toimii kahvio.
Kylän keskuksessa, entisen kaupan tiloissa toimii Roukalahden Kioski-Kahvila. Muita yrityksiä ovat kotileipomo Ranta-Pirtti, koneyrittäjiä, ratsastustalliyritys Teijan majoitus- ja maastotalli, juhla- ja matkailuyitys Roihun tila (Korkeasaari), maatilamatkailu Karvisen kissanpäivät ja mökinvuokrausyrittäjiä.
Roukalahden kesäteatteri toimii kylätalon pihapiirissä. Kesäteatteriin on järjestetty laivaristeilyjä Joensuusta Tutjunniemen Saariston rannan sataman kautta.
Kyläyhdistyksellä on Päivilänmäellä kota ja lintutorni. 
Kylätoimintaa pyörittävät Roukalahden kyläyhdistys, jonka puheenjohtaja on Martti Karvinen ja Kivekkäät, jonka puheenjohtaja on Heikki Piiroinen.
Into Koponen

Into Koponen (s. Oulu) on suomalainen kitaristi ja säveltäjä, joka kuului Freud Marx Engels & Jung -yhtyeeseen vuosina 1999–2002. Koposen ensimmäinen yhtye oli Rio. Hän on tehnyt myös yhteistyötä monien suomalaisten artistien kanssa, joista mainittakoon mm. Jani Wickholm, Mikko Kuustonen, Viktor Klimenko, Nylon Beat ja Pate Mustajärvi. Koponen valmistui kitaransoitonopettajaksi Helsingin Pop & Jazz Konservatoriosta vuonna 2000, ja on toiminut opettajana Oulun Konservatoriossa vuodesta 2002. Hän on tehnyt opetustyötä 1990-luvun alusta saakka. Koponen on toiminut myös freelancer-muusikkona eri yhteyksissä tehden mm. teatteri- ja elokuvamusiikkia sekä radio- ja tv-mainoksia.
Mikko Vainionpää

Mikko Vainionpää (s. 26. huhtikuuta 1975 Uusikaupunki) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija ja nykyinen pelinjohtaja. Kausilla 2016–2019 Vainionpää toimi JymyJussien pelinjohtajana. 
Pelaajauralla hänen roolinsa oli kotiuttaja, ja hän pelasi usein numerolla 3 tai 4. Ulkopelissä Vainionpää toimi siepparina.

Pelaajaura

Vainionpään kasvattajaseura on Nurmon Jymy. Hän siirtyi Lippoon 1998 Seinäjoen Maila-Jusseista, jossa oli voittanut kaksi pronssia. Ensimmäisellä kaudellaan Lipossa Vainionpää voitti Suomenmestaruuden, sekä saalisti toisella kaudella pronssia. Kolmannen kauden jälkeen hän lähti nostamaan kasvattajaseuraansa Nurmon Jymyä Superpesikseen. Vainionpää palasi Lippoon kuitenkin kaudeksi 2003, koska Nurmo ei noussutkaan. Kun Jymy lopulta nousi superpesikseen kesäksi 2004, Vainionpää vaihtoi jälleen seuraa. Hän pelasi Nurmossa neljä kautta palaten Lippoon kesäksi 2007. Vainionpää on pelannut yhdeksän Itä–Länsi-ottelua. Vainionpään pelaajaura loppui JymyJusseissa vuonna 2015, jonka jälkeen hän ryhtyi toimimaan pelinjohtajana.
Harmaasirkku

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 16–19 cm, paino 40–55 g ja siipien kärkiväli 26–32 cm. Muistuttaa nuorta keltasirkkua, mutta on isompi, kiurun kokoluokkaa, sekä tukevatekoisempi ja paksunokkaisempi. Siivillä ja yläperässä ei ole punaruskeaa sävyä. Pyrstössä ei ole valkoista. Istuu usein pystyasennossa tolpan päässä. Sukupuolet ovat samanväriset.
Lajista tunnetaan 3 alalajia: läntinen calandra ja itäinen buturlini ja Britteinsaarilla esiintyvä clanceyi.
Sekä vanhoilla että nuorilla harmaasirkuilla on täydellinen sulkasato loppukesällä elo–lokakuussa, joten eri ikäluokkia ei voi sen jälkeen tunnistaa.
Euroopan vanhin rengastettu harmaasirkku on ollut 9 vuotta 10 kuukautta vanha espanjalainen lintu.

Esiintyminen

Keski– ja Etelä–Eurooppa, Pohjois–Afrikka sekä Lähi–Itä Afganistaniin ja läntiseen Kiinaan saakka. Euroopassa pesii 3–7 miljoonaa paria. Pääosin paikkalintu, mutta tavataan Suomessa lähes vuosittain. Rariteettikomitea on hyväksynyt Suomesta 48 havaintoa, ja vanhoja havaintoja on 20. Laji on taantunut voimakkaasti Keski–Euroopassa. Israelissa se on yleinen pesimälintu koko maassa.

Elinympäristö

Kulttuurilintu, jota tavataan pelloilla, laitumilla, rantapensaikoissa ja kylissä.

Lisääntyminen

Koiras on moniavioinen, ja sillä voi olla 2 tai 3 naarasta, poikkeuksellisesti jopa 7. Pesä on maassa kasvillisuuden tai mättään suojassa. Munia on 4–6. Naaras hautoo 12–14 päivää. Poikaset lähtevät pesästä lentokyvyttöminä 10–12 päivän ikäisinä.

Ravinto

Siemenet, kesällä myös selkärangattomat. Ruokailee maassa.
Kontti-kierrätystavaratalo

Kontti-kierrätystavaratalot ovat Suomen Punaisen Ristin kierrätystavarataloja, joissa myydään lahjoituksena saatuja tuotteita. Konttien tuotto käytetään Punaisen Ristin avustustyöhön Suomessa ja maailmalla.

Lahjoitukset

Kontti-kierrätystavaratalot ottavat lahjoituksina vastaan ehdottomasti ehjiä, puhtaita ja hyväkuntoisia vaatteita, huonekaluja ja kodin käyttötavaroita.
Kontteihin saadut lahjoitukset päätyvät joko Konttien hyllyille myyntiin tai ne annetaan apua tarvitseville. Suomessa tavaralahjoituksia voivat saada esimerkiksi perheet, joiden koti on palanut tulipalossa. Maailmalle apua lähetetään sotien ja luonnonkatastrofien uhreille.
Konttien tuloksesta kaksi kolmasosaa jaetaan Punaisen Ristin vapaaehtoistoiminnan tukemiseen Suomessa ja yksi kolmasosa katastrofirahastoon.

Kontit työllistäjänä

Kontit työllistävät henkilöitä, joilla on takanaan vähintään 500 päivän työttömyysjakso ja mahdollisuus korotettuun palkkatukeen. Kontti on monimuotoinen työyhteisö, jossa henkilöstölle tarjotaan tukea, koulutusta ja muita valmiuksia työelämään.
Kontissa voi työskennellä palkkatuella, työharjoittelussa tai -kokeilussa määräaikaisesti. 
Konttien työtehtävät ovat monipuoliset: lahjoitustavaran lajittelu, tavarankäsittely, silitys, kunnostus, siistiminen, tuotehinnoittelu, esillepano, myynti, varastotyö, kuljetuspalvelu, huonekalumyynti, urheiluväline- ja pienkonehuolto, myymäläkassa, somistus ja myymälämarkkinointitehtävät.

Sijainti

Kontti-ketjun hallintokonttori sijaitsee Jyväskylän Palokassa. Kontti-kierrätystavaratalot sijaitsevat Espoossa, Joensuussa, Kuopiossa, Lahdessa, Lappeenrannassa, Oulussa, Porissa, Rovaniemellä, Tampereella, Turussa ja Vantaalla. Lisäksi elokuussa 2016 avattiin uusi kierrätystavaratalo Helsingin Itäkeskukseen.
Paleomagnetismi

Napaisuuskäännökset

Napaisuuskäännöksen aikana Maan magneettikentän suunta vaihtuu vastakkaiseksi. Se kestää jonkin aikaa, ja sen aikana Maan magneettikenttä heikkenee ja vahvistuu taas vastakkaiseksi. Viimeinen Maan magneettikentän napaisuuskäännös oli Brunhes-Matuyama 780 000 vuotta sitten. Tietokonesimulaatioiden mukaan napaisuuskäännöksien aikana magneettikenttä ei häviä kokonaan vaan muuttuu monimutkaisemmaksi. 
Yksi napaisuuskäännös kestää heikkenemisineen ja uuden kentän vahvistumisineen vain noin 50 000 vuotta. Maan magneettikentän napaisuus on vaihdellut pitkään 1–5 kertaa miljoonassa vuodessa. Keskimääräinen napaisuuskausi kestää 250 000 vuotta, mutta vaihtelee kymmenistätuhansista miljooniin vuosiin. Harvinaisesti Maan magneettikentän napaisuus oli kymmeniä miljoonia vuosia sama liitukaudella, kaudella "C34" ajalla 120 – 83 miljoonaa vuotta sitten, Aptian- Santonian-kausilla. Pitkäkestoisia, miljoonia vuosia kestäviä, saman napaisuuden kausia kutsutaan epookeiksi ja lyhytkestoisia, korkeintaan satoja tuhansia vuosia kestäviä sanotaan tapahtumiksi.  
Tämänhetkistä magneettikentän suuntaa sanotaan normaaliksi (kompassit osoittavat pohjoisnapaa kohti). Seuraavan napaisuuskäännöksen jälkeen kompassit osoittavat etelänapaa kohden.

Nykyinen heikkeneminen

Planeettamme magneettikenttä suojelee osaltaan meitä kosmisilta säteiltä. Maan magneettikentän heikkeneminen päästää maan pinnalle enemmän kosmista säteilyä, mutta paleontologian mukaan maan magneettikentän ajoittaiset heikkenemiset eivät ole aiheuttaneet suuria eläinten joukkosukupuuttoja. Maan magneettikenttä on heikentynyt 150 viime vuoden aikana 10–15 %, ja se heikkenee 1 400 vuoden puoliintumisajalla. Viime maksimi oli 2 000 vuotta sitten, mistä kenttä on heikentynyt 35 %. Jos Maan magneettikenttä pienenee nykyistä vauhtia, se heikkenee kokonaan vuonna 3000–4000 jaa. Mutta toisaalta Maan magneettikenttä on vaihdellut huomattavasti Brunhes-kaudella.
Purppurakultasiipi

Koko ja ulkonäkö

Purppurakultasiiven koiraan siipien yläpinnat ovat kuparinpunaiset, ulkoreunasta kapealti mustanruskeat ja kauttaaltaan voimakkaasti violettikehnäiset. Etusiipien keskiosassa on kaksi mustaa täplää ja ulkoreunassa pienten mustien täplien rivi ja takasiiven etureunassa sekä ulkoreunan takanurkassa erottuu punaoranssia väriä. Naaraan siivet ovat tummanruskeat ja oranssin pohjavärin erottuminen vaihtelee yksilöittäin. Etusiivissä on samanlainen täpläkuvio kuin koiraalla, mutta täplärivin täplät ovat suurempia ja rivi mutkittelee voimakkaasti. Takasiivissä on selkeä, oranssi reunajuova ja sen yhteydessä usein sinisiä täpliä. Siipien alapinnat ovat molemmilla sukupuolilla harmaanruskeat ja mustien, valkoreunaisten täplien kirjomat. Takasiiven ulkoreunan oranssi juova on kapea ja hajonnut erillisiksi täpliksi. Siipiväli 30–35 mm.
Purppurakultasiipien, etenkin naaraiden, erottaminen ketokultasiivistä (Lycaena hippothoe) vaatii tarkkuutta.

Levinneisyys ja lentoaika

Purppurakultasiiven levinneisyys ulottuu Portugalista Etelä- ja Keski-Euroopan poikki Baltiaan ja idässä Siperiaan ja Mongoliaan ja Baikalille saakka. Pohjoismaista tunnetaan vain kaksi havaintoa Tanskan Falsterin saarelta vuodelta 1939. Baltiassa perhosta tavataan aivan Viron pohjoisrannikolle saakka. On arveltu, että perhosen löytyminen Suomesta on lähinnä ajan kysymys. Perhoset ovat lennossa yhtenä sukupolvena kesäkuun lopulta elokuun alkuun.

Elinympäristö ja elintavat

Purppurakultasiipi elää avoimilla niityillä, joiden kasvillisuus on matalaa. Naaras munii munat yksitellen ja ne kuoriutuvat parin viikon kuluessa. Toukat ovat hidaskasvuisia, talvehtivat keskenkasvuisina ja niillä on suhde muurahaisiin. Toukka saattaa kommunikoida muurahaisten kanssa ääntelemällä. Koteloituminen tapahtuu kesäkuussa ja kotelovaihe kestää kahdesta kolmeen viikkoa.

Ravintokasvi

Toukan ravintokasveja ovat niittysuolaheinä (Rumex acetosa) ja ahosuolaheinä (Rumex acetosella).
Mikel Rico

Seurajoukkueura

Rico pelasi juniorina kolme kautta basaurilaisessa Basconiassa, joka on Baskimaan suurseuran Athletic Bilbaon yhteistyöseura. Sen edustusjoukkue toimii Athleticin reservijoukkueena. Edustusjoukkueessa, jota tuolloin valmensi José Luis Mendilibar, Rico pelasi yhden ottelun keväällä 2001. Hän ei kuitenkaan vakuuttanut Athleticin junioripäällikkönä toiminutta Luis Fraduaa, joka sulki häneltä oven edetä Athleticin organisaatiossa.
Rico jätti Basconian kauden 2002–2003 jälkeen ja siirtyi Conquenseen, jota valmensi basaurilainen Miguel Zurro. Hän aloitti Conquensen reservijoukkueesta, mutta pelasi kevätkaudella 2003–2004 myös kahdeksan Segunda División B:n ottelua edustusjoukkueessa. Seuraavina kausina hän sai enemmän vastuuta: kaudella 2004–2005 hän pelasi nousukarsinta mukaan lukien 40 ottelua, joissa teki kolme maalia, ja seuraavalla kaudella 35 ottelua, joissa teki yhdeksän maalia. Jälkimmäisen kauden Rico pelasi lainalla Poli Ejidosta, johon oli siirtynyt kauden 2004–2005 jälkeen. Kaudella 2006–2007 hän pelasi Poli Ejidossa 20 Segunda Divisiónin ottelua.
Kaudeksi 2007–2008 Rico lainattiin Segunda División B:n Huescaan, jossa pelasi nousukarsinta mukaan lukien 39 ottelua ja teki kuusi maalia. Seuraavalla kaudella hän pelasi nousukarsinta mukaan lukien 37 ottelua Segunda División B:hen pudonneessa Poli Ejidossa ja teki kaksi maalia. Kaudeksi 2009–2010 Rico siirtyi toissakaudelta tuttuun Huescaan tehden 41:ssä Segunda Divisiónin ottelussa viisi maalia.
Alkukaudesta 2010–2011 Rico siirtyi vain yhden ottelun Huescassa pelattuaan niin ikään Segunda Divisiónissa pelanneeseen Granadaan. Ensimmäisellä kaudellaan Granadassa hän teki 44 ottelussa kaksi maalia. Granada nousi kauden päätteeksi Primera Divisióniin kaudeksi 2011–2012. Rico pelasi ensimmäisen ottelunsa Primera Divisiónissa 27. elokuuta 2011 Betisiä vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki 31. lokakuuta 2011 Sevillan verkkoon, ja koko kaudella maaleja syntyi 36 ottelussa kolme.
Kesällä 2013 huhuttiin Ricon siirtymisestä Athleticiin, mistä seurat pääsivät lopulta sopuun elokuussa. Rico teki Athleticin kanssa vuoteen 2016 ulottuneen sopimuksen.
Ali Lacheb

Ali Lacheb (s. 1956 Algeria) on suomalaisalgerialainen dokumenttielokuvantekijä. Hänen työnsä käsittelevät pääasiassa suomalaista kulttuuria. 
Ali Lacheb on suorittanut journalismin maisterintutkinnon Moskovan valtionyliopistossa. Lacheb muutti Suomeen vuonna 1984. Hän työskenteli aluksi Jyväskylän yliopistossa viestintätieteiden laitoksen amanuenssina. Sen jälkeen hän on asunut muun muassa Pariisissa, Ranskassa, työskennellen siellä suomalaisessa kulttuuri-instituutissa. Vuonna 1996 Lacheb palasi Suomeen ja perusti Oran Productions -tuotantoyhtiön.
Belfastin yliopisto

Belfastin yliopisto (Queen’s University) sijaitsee Belfastissa Pohjois-Irlannissa. Sen keskuksena on punatiilinen Lanyon Building. Yliopisto avattiin vuonna 1849 nimellä Queen’s College.
Amadeusjärvi

Amadeusjärvi on suuri suolajärvi Australian Pohjoisterritorion lounaisosassa. Se kuivuu ajoittain lähes kokonaan. Järven lähistöllä sijaitsevat Uluru (Ayers Rock), Kata Tjuta (Olga Rocks) ja Mount Conner. Järven löysi australialainen tutkimusmatkailija Ernest Giles, joka antoi sille nimen Espanjan kuninkaan Amadeuksen mukaan.
Saint-Pée-sur-Nivelle

Saint-Pée-sur-Nivelle on kunta Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 4 331 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Saint-Pée-sur-Nivellen pinta-ala on 65 neliökilometriä.
Raiteensulku

Raiteensulku eli "poliisi" tai "pollari" on rautateillä käytettävä turvalaite, jonka tarkoitus on turvata pääraiteen junaliikenne estämällä sivuraiteelta karkaavia vaunuja pääsemästä luvatta pääraiteelle. Raiteensulun toimintaperiaate on yksinkertainen: suojaavaan asentoon asetettuna se suistaa kiskoilta ohitse pyrkivän vaunun, veturin tai muun raiteilla liikkuvan yksikön. Raiteensulku voi olla siirrettävä tai kiinteä. Kiinteissä raiteensuluissa voi olla myös sähkökääntölaite. Siirrettäviä raiteensulkuja ei ole käytössä Suomessa.

Käyttö ja sijoitus

Raiteensulkuja käytetään sellaisilla pää- tai muuhun junaliikenteen käytössä olevaan raiteeseen yhtyvillä sivu-, pisto ja kuormausraiteilla, joilta pääsyä pääraitelle ei ole estetty vaihteiden eli niin sanottujen turvavaihteiden avulla. Joissakin maissa raiteensulkuja käytetään myös turvavaihteiden sijasta estämässä kaluston luvatonta siirtymistä.
Lisäksi raiteensulkuja käytetään muun muassa vaarallisten kemikaalien lastauspaikoilla. Tällöin Suomessa käytetään kahta peräkkäistä raiteensulkua, joista toisen on tarkoitus estää lastauspaikalla olevien vaunujen karkaaminen, ja toisen tarkoitus on estää lastauspaikalle pääsy silloin, kun lastaus on käynnissä. Kemikaalien lastauspaikkojen yhteydessä raiteensulkujen lukitus on kytketty lastauslaitteistoon siten, että raiteensulun voi avata vasta, kun lastauslaitteiston ja lastauspaikalla olevien vaunujen väliset kytkennät on irrotettu ja laitteisto on kytketty pois käytöstä.
Joissakin maissa, erityisesti Yhdysvalloissa, siirrettäviä raiteensulkuja käytetään myös suojaamaan ratatöitä tekevää henkilökuntaa sekä raiteella seisovan kaluston parissa työskenteleviä.

Rakenne

Raiteensulkuja on kolmea eri tyyppiä. Yleisin on kiilanmuotoinen teräskappale, joka suojaavaan asentoon asetettuna sopii kiskon harjalle. Kun kalustoyksikön pyöräkerta vierii sulkukappaleen ylitse, sulkukappale nostaa pyörän kiskolta ja ohjaa sen raiteen sivuun, suistaen vaunun kiskoilta.
Kannettava raiteensulku on kevytrakenteinen, ja se voidaan lukita kiskonharjalle erityisin lukkolaittein. Kannettavia raiteensulkuja käytetään muun muassa Yhdysvalloissa ja Kanadassa teollisuuslaitoksilla sekä rata- ja kunnossapitotöissä sellaisissa paikoissa, jossa kiinteää raiteensulkua ei ole käytettävissä.
Käytössä on myös raiteensulkuja, jotka muodostuvat joko kokonaisesta vaihteesta tai pelkästään vaihteenkielistä eli vaihteen liikkuvista osista. Tämäntyyppiset vaihdejärjestelyt, joista englanninkielisissä maissa käytetään nimitystä trap points tai catch points, ovat yleisiä eritoten Britteinsaarilla.
Mega Man X5

Tarina

Vuonna 21XX, jonkin aikaa Mega Man X4:n tapahtumien jälkeen X ja Zero tulevat avaruussiirtokunta ”Eurasialle” kohtaamaan Sigman, joka on havaittu lähistöllä. Sigma löydetään piiloutuneena keskeneräisen patsaan päähän ja lyhyen taistelun jälkeen hän häviää tahallaan. Sigman räjähdys repii aukon ”Eurasian” runkoon ja siirtokunnan sisällä ollut Sigma-virus vuotaa ulos heikentyneiden puolustusten läpi leviten maapallon joka puolelle. minuuttien sisällä räjähdyksestä reploidit ympäri maailmaa menevät maverickeiksi ja alkavat tuhota kaikkea eteen tulevaa. samaan aikaan ”Eurasia” suistuu radaltaan ja syöksyy kohti maata. Maverick huntereilla on 16 tuntia aikaa etsiä maverickien valtaamilta alueilta tarvittavia osia voimistaakseen ainoaa käyttökelpoista asetta Enigmaa ja ampua Eurasia ennen kuin se törmää maahan aiheuttaen valtavia tuhoja tai mahdollisesti tuhoten koko planeetan ekosysteemin.
Englanninkielisessä versiossa jokainen tärkeä maverick on nimetty yhden Guns N' Roses -yhtyen jäsenen mukaan (koska Capcom Of Japanin työntekijät ovat yhtyeen faneja).
Mega Man X5 on kolme erilaista vaihtoehtoista loppua. Hyvä lopetus tulee silloin, jos pelaaja onnistuu tuhoamaan Sigman avaruusaluksen ja on tuhonnut kaikki Maverickit. Paha lopetus tulee silloin, jos pelaaja ei onnistu tuhoamaan avaruusalusta tai aika loppuu. Zeron loppu on hyvin samanlainen kuin Hyvässä lopussa, mutta tulee vain jos pelaa Zerolla.
Päivystäjä

Puolustusvoimat

Puolustusvoimissa jokaisella perusyksiköllä on ympärivuorokautinen päivystys. Päivystäjä ja kaksi apupäivystäjää määrätään päiväkäskyssä kullekin vuorokaudelle. Päivystyksen järjestelyssä voi olla komppaniakohtaisia eroja siltä osin, hoitaako kantahenkilökunta päivystyksen virka-aikana ja varusmiehet virka-ajan ulkopuolella, tai hoitavatko varusmiehet päivystyksen ympäri vuorokauden. Päivystäjän asemasta, oikeuksista ja velvollisuuksista säädetään tarkasti yleisessä palvelusohjesäännössä. Päivystäjän tehtäviin kuuluu mm. huolehtiminen yksikön tilasta sekä varusmies- ja asevahvuudesta.
Taistelijan talo

Taistelijan talo on Ilomantsin Hattuvaaran kylässä sijaitseva museo jossa esitellään talvi- ja jatkosodan, evakkoajan sekä sodanjälkeisen jälleenrakennuskauden tapahtumia ja esineistöä. Taistelijan talo on rakennettu vuonna 1988. Talossa on näyttelytilojen lisäksi ravintola ja sekä kokous- ja majoitustiloja. Talon piha-alueella on esillä talvi- ja jatkosodan ajan raskasta aseistusta. Taistelijan talolla on Suomen toiseksi merkittävin tykistömuseo ja taloon valmistui uusi tykkikatos vuonna 2012.  Vuonna 2011 talossa avattiin Lauri Törnin elämänvaiheita käsitellyt näyttely. 
Taistelijan taloa kuusi vuotta isännöinyt Kauko Puruskainen irtisanoi vuokrasopimuksensa toiminnan kannattamattomuuden takia lokakuussa 2014. Kesäkuussa 2018 Jouni ja Lassi Puruskainen aloittivat toiminnan Taistelijan talolla.
Hilpas Sulin

Hilpas Sulin (s. 27. syyskuuta 1934 Hämeenlinna) on suomalainen entinen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja.
Sulin oli merkittävä vaikuttaja HPK:n jääkiekkoilussa. Hämeenlinnassa hän teki pitkän uran sekä pelaajana että valmentajana. Sulin pelasi SM-sarjassa vuosien 1949–1960 välissä 87 ottelua saldolla 28+22. HPK:n päävalmentajana Sulin toimi suomensarjassa vuodet 1968–1975 ja I divisioonassa 1978–1981.
Sulin toimi myös monissa tehtävissä Suomen Jääkiekkoliitossa. Hän valmensi ikäkausimaajoukkueita 1974–1987. Sulin luotsasi 18-vuotiaiden maajoukkueen EM-hopealle 1983. Lisäksi hän on ollut vuoden Jääkiekkoliiton Hämeen kouluttajana sekä yhdeksän vuotta Jääkiekkoliiton koulutusleirien vastuullisena kouluttajana. 90-luvulla Sulin toimi melko aktiivisesti ottelukommentaattorina Radio Jannen selostamissa HPK:n otteluissa.