google/wiki40b huggingface dataset:
Michel Tremblay

Michel Tremblay C.Q. (s. 25. kesäkuuta 1942, Montreal) on kanadalainen romaani- ja näytelmäkirjailija.
Tremblay kasvoi Montrealin ranskankielisellä alueella, jonka työväenluokka ja tämän murre ovat merkittävästi vaikuttaneet hänen tuotantoonsa. Tremblay kirjoitti ensimmäisen näytelmänsä Les Belles-Sœurs vuonna 1965; se sai ensi-iltansa Théâtre du Rideau Vertissä 28. elokuuta 1968. Näytelmän vaikutus on ollut suuri, sillä se esitteli québeciläisen työväenluokan ja tämän murteen valtayleisölle. Näytelmä synnytti kiistaa kuvaamalla työväenluokan naisten elämää ja hyökkäämällä ahdasmielistä, hyvin uskonnollista 1900-luvun puolivälin Québecin yhteiskuntaa vastaan.
Ennen 1960-luvun alun rauhallista vallankumousta Tremblay piti Québeciä köyhänä työväenluokan provinssina, jota hallitsivat englanninkielinen eliitti ja katolinen kirkko. Tremblayn tuotanto oli ennen kaikkea modernia yhteiskuntaa luomaan pyrkineen, liberalistisen ja nationalistisen ajatuksen kannattajien etujoukkoa.
Monet Tremblayn kuuluisimmat näytelmät ovat keskittyneet naishahmoihin. Hänen teostensa naiset ovat yleensä vahvoja, mutta demoneiden, jotka heidän täytyy kukistaa, hallitsemia. Hänen sanotaan näkevän Québecin matriarkaalisena yhteiskuntana. Tremblay on itse avoimesti homoseksuaali, ja useissa hänen romaaneissaan esiintyykin homoseksuaalisia henkilöitä.
Petrus Kähkönen

Petrus Kähkönen (s. 1987) on suomalainen näyttelijä ja laulaja. Hän esiintyy sekä teatterissa että televisiossa. Hänet kiinnitettiin vakituiseksi näyttelijäksi Helsingin Kaupunginteatteriin elokuussa 2011. Hän näytteli Venlalla sekä Kultainen TV -palkinnolla palkitussa sarjassa Helppo elämä. Hän myös jälkiäänittää animaatioelokuvia sekä piirrettyjä.

Tausta

Kähkönen syntyi muusikkoperheeseen ja aloitti sellon soiton 4-vuotiaana. Kuoro, piano ja rummut astuivat kuvaan peruskoulussa. Hän opiskeli Sibelius-lukiossa ja Lahden ammattikorkeakoulussa musiikkiteatteria.
Mureenaturskat

Lajit ja anatomia

Mureenaturskien heimoon kuuluu lähteestä riippuen 1 tai 2 sukua ja 4–9 lajia. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat pitkän omaisia ja kasvavat suurimmillaan noin 40 cm pitkiksi. Tyypillisiä piirteitä ovat 2 selkäevää, joista etumainen koostuu ainoastaan yhdestä ruodosta. Taaempi selkäevä on pitkä ja matala sekä yhtynyt pyrstöevän sekä pitkän peräevän kanssa. Leuan alla on viiksisäie ja vatsaevissä on 10–13 ruotoa (tyypillisesti turskakaloilla vain 4).

Levinneisyys

Mureenaturskia tavataan kylmistä eteläisistä valtameristä, runsaimpana Eteläisestä jäämerestä. Ne elävät lähellä pohjaa mannerjalustoilla tyypillisesti noin 10–1 600 metri nsyvyydessä.
Kanakhos

Kanakhos oli sikyonlainen kuvanveistäjä. Hänen kuuluisin työnsä oli Apollonia esittänyt pronssipatsas Didyman temppelissä. Persialaiset ryöstivät patsaan Didymasta vuonna 494 eaa., mutta Seleukos I palautti sen. Myös Theebassa ollut setripuusta tehty Apollonin patsas oli Kanakhoksen tekemä. Kanakhos oli myös tehnyt Sikyonissa olleen kullasta ja norsunluusta tehty Afroditen patsasta. Plinius mainitsee että Kanakhos teki myös patsaita marmorista. Kanakhoksen veli Aristokles oli myös kuvanveistäjä.
Marketanpuisto

Marketanpuisto (ruots. Margretebergs park) on Espoon Järvenperässä sijaitseva piha- ja puistorakentamisen kaupallinen näyttelypuisto. Alue on seitsemän hehtaarin suuruinen. Vieressä on Överbyksi kutsuttu ruotsinkielinen puutarhaoppilaitos, jossa on opetusta sekä ammattikoulu- (Axxell) että ammattikorkeakoulutasolla (Yrkeshögskolan Novia).
Puistossa on mukana yli 110 näytteilleasettajaa: yrityksiä, yhteisöjä ja kaupunkeja. Esillä on kaikenlaisia viheralueiden rakentamiseen liittyviä asioita, esimerkiksi leikkivälineitä, kivirakenteita, kasveja, kasvihuoneita ja valaisimia.
Näyttelypuisto perustettiin vuonna 1997. Sitä hallinnoi vuonna 2001 perustettu yhdistys Marketanpuiston ystävät ry. Puisto on perustettu Margretebergin kartanon entisille maille, jossa on sijainnut myös Margretebergin kotieläinpuisto.
Hedebyn venehauta

Hedebyn venehauta on venelöytö viikinkiajalta muinaisen kauppapaikan Hedebyn eteläpuolella olevasta kalmistosta. Löytö on Saksassa harvinainen venehauta.
Hautalöytö tehtiin vuonna 1908, kun kalmistoon tehtiin arkeologinen tutkimus arkeologi F. Knorrin johdolla. Paikalta löydettiin maanpinnan alta runsaasti rautanauloja ja lopulta huomattiin maanalainen hautakammio. Kammiosta löytyi rikkaat hauta-antimet, joiden avulla hautaus ajoitettiin 825−850 jaa. eli viikinkiajalle. Koko hautaus koostui hautakammiosta, kolmesta ruumishautauksesta, niin sanotusta pitkäveneestä, joka oli pituuden puolesta mieluummin viikinkilaiva, ja runsaista hauta-antimista. Kaikki tämä oli peitetty matalaan kumpuun.
Haudan puuosat olivat lahonneet pois lukuun ottamatta pieniä jäänteitä tammilaudasta, jota oli jäänyt rautanaulojen ympärille. Tästä voitiin päätellä, että vene oli aseteltu hautakammion päälle.

Hautavene

Veneen rakenne on ollut mahdollista päätellä naulojen ja niittien sijainnista. Vaikka niitä löytyi vain 64 kappaletta, on niiden perusteella saatu laivan pituudeksi 17−20 metriä. Osia keulasta ja perästä puuttui, joten pituuteen on jäänyt pieni epävarmuusvara. Veneen leveys on ilmoitettu samasta syystä 2,7−3,5 metriä. Veneen peräosa oli hyvin säilynyt ja sen styrpuurin puolelta voitiin erottaa 9 kaaripuuta. Kivet, joilla alus oli tuettu pytyyn, sijaitsivat edelleen asetetuilla paikoillaan. Niiden asemasta voitiin päätellä veneen kölin mitat. Köli oli veneen keskellä 25 senttimetriä leveä ja keulassa ja perässä 12−15 senttimetriä leveä.

Hautakammio

Hautakammio oli rakennettu valmiksi ja sinne oli tuotu 3 vainajaa hauta-antimineen ennen veneen päälleasettelua. Hautakammio oli 3,7 metriä pitkä ja 2,4 metriä leveä. Siinä oli puulattia, joka oli 1,9 metriä ympäristön maanpintaa alempana. Kammio oli jaettu kahteen osaan. Miehet olivat saaneet mukaansa runsaasti lahjoja, jotka edustivat frankkilaista tyyliä. Kammion ensimmäisen osan länsipäädystä löytyivät pronssikulho, lasipikari, useita nuolenkärkiä, osia koristeellisista kilvestä, kullattu miekka ja koruja. Kammion itäpäädystä löytyi rautapannoin vahvistettu puusaavi, kaksi miekkaa ja hevosen suitset. Kammion toisessa osassa makasivat kolmen vainajan luut. Heidän henkilöllisyyttään ei tiedetä. Veneen alle, mutta kauemmaksi hautakammiosta, oli matalaan kuoppaan tapettu kolme hevosta.
Arkeologit arvelevat, että yksi miehistä saattaa olla tanskan kuningas Harald Klak. Hän lähti maanpakoon frankkien maahan vuonna 826 jaa. ja antoi kastaa itsensä kristityksi ottaen nimekseen Ludvig Hurskas.
Elle ja Blair Fowler

Lisa ”Elle” Fowler (s. 25. toukokuuta 1988) ja Laura Elizabeth ”Blair” Fowler (s. 1. huhtikuuta 1993) ovat yhdysvaltalaiset siskokset, jotka tulivat internetissä tunnetuiksi muotiin ja kauneudenhoitoon liittyvällä internet-yhteisöllään. Vanhempi sisaruksista Elle perusti vuonna 2008 YouTube-kanavan AllThatGlitters21, jolla hän jakoi vinkkejä kauneudenhoitoon ja pukeutumiseen liittyen. Kanava saavutti yllättävän suosion ja pian Elle pyysi myös siskonsa Blairin toimintaan mukaan. Sisarukset julkaisivat videoita neljällä eri kanavalla viikoittain ja perustivat pian toimintaansa nojaavat internet-sivut. Muutaman vuoden jälkeen YouTube-kanavien katsojaluvut nousivat yhteensä yli 200 miljoonaan näyttökertaan ja sisarukset alkoivat vastaanottaa toimittajien yhteydenottoja. He antoivat haastatteluja muotilehtiin sekä vierailivat alan keskusteluohjelmissa. Blair on myöhemmin näytellyt myös Walt Disneylle.
Fowlerin siskokset ovat ilmaisseet haluavansa jakaa amerikkalaisille naisille ripauksen glamouria joka päivä. Videoille on tyypillistä ylitsepursuava positiivisuus sekä keveys.
Korppoon taistelu

Taustaa

Saksalaisten miehitettyä Ahvenanmaan maaliskuun alussa, päättivät he yrittää punaisten hallussa olleen Turun valtaamista Houtskarin, Korppoon, Nauvon ja Paraisten kautta. Tarkoituksena oli varmistaa myöhemmin Hankoon tehtävän Itämeren-divisioonan maihinnousun sivusta. Saksalaisten sijasta Korppooseen hyökkäsi kuitenkin Varsinais-Suomen suojeluskuntalaista koottu Saariston vapaajoukko, joka oli vallannut Houtskarin taisteluitta jo kolme päivää aikaisemmin. Hyökkäykseen osallistui kaksi komppaniaa, joita komensi luutnantti Otto Wahlroos.
Korppoossa oli 300 Forssan, Loimaan ja Someron punakaartilaisia, jotka olivat majoittuneet Korpo gårdin kartanoon. Alun perin joukot oli sijoitettu reserviksi Saloon. Korppoon eteläpuolella sijaitsevassa Lomin saaressa oli 300 venäläista sotilasta, mutta nämä eivät osallistuneet taisteluun.

Taistelu

Valkoisten joukot nousivat maihin Strömman kylässä ja etenivät punaisten päämajanaan pitämään Korpo Gårdin kartanoon, joka sijaitsee pari kilometriä pohjoisempana. Hyökkäyksen käynnistyttyä punaiset vetäytyivät nopeasti länteen Kopoisin kylää kohti ja onnistuivat pysäyttämään vihollisen etenemisen. Vastahyökkäys sai valkoisten joukot hetkeksi sekasortoon, mutta saatuaan rivinsa taas järjestykseen he pakottivat punaiset jälleen perääntymään. Punaiset saivat myös tukea venäläiseltä tykkivene Bobrilta. Taistelut taukosivat lopulta pimeyden laskeuduttua ja aamulla valkoiset havaitsivat punaisten jättäneen saaren.

Taistelun jälkeen

Huhtikuun alussa saksalaiset yrittivät valkoisten tukemana vallata Nauvon, mutta hyökkäys torjuttiin. Tappion johdosta Turun valtaamisesta luovuttiin ja Saariston vapaajoukko otti kaupungin lopulta haltuunsa punaisten vetäytymisen jälkeen 13. huhtikuuta.

Tappiot ja muistomerkit

Taistelussa kaatui kaksi valkoista ja ainakin seitsemän punaista. Punaiset hautasivat kaatuneensa Rumarin kylään sekä Lomin saarelle, josta vainajat siirrettiin Korppoon kirkkomaalle vuonna 1962. Paikalle pystytettiin myös muistomerkki. Valkoisten pystyttämä Korppoon taistelun muistomerkki sijaitsee Strömmaan johtavan maatien varrella vajaan kilometrin päässä kirkonkylästä.
Runosmäki

Historia

Alun perin lähiön alueelta jaettiin tontteja Urakoitsijat Oy:lle ja Rakennus Oy:lle, mutta vuonna 1970 myös Taso Oy sai oman alueensa. Samalla Urakoitsijat ja Rakennus saivat lisää maata rakennettavaksi. Urakoitsijat Oy:n ja Rakennus Oy:n tilauksesta Risto Mäkitalo teki alueen asemakaavaluonnoksen, joka hyväksyttiin kaupunginhallituksessa 1968. Ensimmäinen asemakaava vahvistettiin jo seuraavana vuonna, ja sen pohjalta alettiin rakentaa alueen länsiosia. 1970 asemakaavaa hieman muutettiin. Itäisen alueen asemakaava vahvistettiin 1972. Yksinomaan kerrostaloalueeksi suunniteltu Runosmäki oli Turun suurin rakennuskohde 1970-luvulla.
Viimeinen alun perin suunnitelluista kolmesta päiväkodista rakennettiin vuonna 1988. Lähiötä täydennettiin pohjoispuolelta Aurinkolaakson asuinkorttelialueella 2000-luvun vaihteessa.
Korkeimmillaan Runosmäen lähiön asukasluku oli 1980-luvun alussa, jolloin asukkaita oli yli 9 000; vuonna 2012 siellä asui noin 7 300 ihmistä.

Väestö

Vuonna 2008 oli Runosmäen asukkaista 92 % suomenkielisiä, 1,6 % ruotsinkielisiä ja 6,6 % muita.
Vuoden 2016 lopussa asukkaita oli 6 977; suomenkielisiä oli 5 679, ruotsinkielisiä 116 ja muita 1 182.
Runosmäki–Raunistula-suuralueella asui samana ajankohtana 12 900 suomenkielistä, 336 ruotsinkielistä ja 1 519 muuta.

Palvelut

Alueella on muun muassa sosiaali- ja terveyskeskus, vanhainkoti, kirjasto, nuorisotalo ja liikuntatiloja. 
Tällä hetkellä Runosmäessä on yksi koulu; Turun Lyseon koulu (luokat 1.-9.). Aikaisemmin Runosmäessä toimi Nunnavuoren koulu, jossa olivat luokat 3.–6. sekä Runosmäen koulu eli ”pikkukoulu”, jossa olivat luokat 1.–2. Koulut kuitenkin yhdistettiin, jonka jälkeen toimittiin Nunnavuoren koulun tiloissa Runosmäen koulun nimellä vuoden 2014 loppupuolelle saakka, kunnes se lakkautettiin. Koulun kanssa samassa rakennuksessa oli Runosmäen kirjasto, joka toimii omalla paikallaan edelleen toistaiseksi.
Alueelta on bussiyhteydet sekä Turun keskustaan (linja 18) että Länsikeskukseen (linja 88). Ruuhka-aikana ajetaan myös suoria työmatkavuoroja Pernon suunnalla työskenteleville (linja 80).  Viikonloppuöisin kulkee linja 34 Kauppatorilta.

Ympäristö

Piiparinpolku on kävelykatumainen suora katu, joka on Turun Lyseon ja Mustalammen välillä. Mustalammelta Nättinummeen päin mentäessä Piiparinpolku muuttuu Pillipiiparinpoluksi. Mustalammen vieressä on leikkipaikka ja huvimaja. Nunnavuoren kuntorata on 1,7 km pitkä, ja sen sisällä on pirunpelto, joka on yksi Turun luonnonsuojelualueista. Runosmäessä on sienenmuotoinen Parolanpuiston vesitorni.
Runosmäen nimistön aiheena ovat Suomen sotaväki, ruotujakolaitos ja Vänrikki Stoolin tarinat.

Kulttuurissa

Runosmäki on tapahtumapaikkana Dome Karukosken Tyttö sinä olet tähti -elokuvassa, jossa päähenkilöt käyvät paikallisessa Runostuopissa. 
Myös elokuvassa Bayoneta - Viimeinen isku päähenkilö käy Runostuopissa.
Krissy Lynn

Ura

Lynn teki ensiesiintymisensä aikuisviihteen parissa vuonna 2007, jolloin hän oli 23-vuotias, elokuvassa nimeltä I Love Big Toys 19. Tuon jälkeen hän on esiintynyt yli sadassa elokuvassa.
Urallaan hän on työskennellyt eri aikuisviihdestudioiden kanssa, joihin lukeutuvat esimeriksi Hustler, Naughty America, Digital Sin, Jules Jordan Video, Blazzers ja Evil Angel. Lynn on myös työskennellyt suuren määrän eri pornonäyttelijöiden kanssa, kuten Shyla Stylezin, Kelly Divinen ja Tori Black.
Blake Geoffrion

Seurajoukkueissa

Geoffrion pelasi kaudet 2002–2004 Culver Military Academyn joukkueessa, joka voitti keväällä 2003 Indianan osavaltionmestaruuden. Hän kuului vuodet 2004–2006 Yhdysvaltain kansallisen joukkueen kehitysohjelmaan. NHL:n varaustilaisuudessa 2006 Nashville Predators varasi Geoffrionin toisella kierroksella. Geoffrion pelasi kaudet 2006–2010 Wisconsinin yliopiston joukkueessa WCHA-liigassa. Kaudella 2008–2009 hän oli Wisconsin Badgersin paras maalintekijä 15 osumallaan ja koko liigan maalitilaston jaetulla kymmenennellä sijalla. Viimeisellä kaudellaan yliopistosarjoissa hän oli WCHA:n paras maalintekijä ja koko NCAA:n toiseksi paras maalintekijä. Hänet palkittiin kauden päätteeksi Hobey Baker Awardilla kauden parhaana yliopistopelaajana, ensimmäisenä Badgers-pelaajana. Yliopistokauden jälkeen Geoffrion teki try-out-sopimuksen AHL-seura Milwaukee Admiralsin kanssa. Hän pelasi Admiralsissa kolme pudotuspeliottelua ja teki niissä kaksi maalia.
Kesällä 2010 Geoffrion teki kahden vuoden tulokassopimuksen Predatorsin kanssa. Hän aloitti kauden 2010–2011 Predatorsin farmiseurassa, Admiralsissa. Geoffion teki AHL:ssa 47 ottelussa 35 pistettä, ja hänet valittiin kauden aikana ensimmäisenä pelaajana 16 vuoteen AHL:n viikon pelaajaksi kahtena viikkona peräkkäin. Predators nosti hänet NHL-joukkueen mukaan helmikuussa 2011. Geoffrion pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 26. helmikuuta Dallas Starsia vastaan. Hänestä tuli ensimmäisenä pelaajana neljännen sukupolven NHL-kiekkoilija. Ensimmäisen maalinsa hän teki Edmonton Oilersia vastaan maaliskuun alussa. Kauden 11. pelissään Geoffrion onnistui NHL-uransa ensimmäisessä hattutempussa.
Kaudella 2011–2012 Geoffrion ehti pelata 22 ottelua Predatorissa, kun hänet kaupattiin helmikuussa 2012 Montreal Canadiensiin, joka lähetti hänet suoraan farmijoukkue Hamilton Bulldogsiin. Vaihtokaupassa Predators hankki Canadiensista Hal Gillin ja viidennen kierroksen varausvuoron 2013 ja antoi vastineeksi Geoffrionin, Robert Slaneyn ja toisen kierroksen varausvuoron 2012.
Heinäkuussa 2013 Geoffrion ilmoitti lopettavansa jääkiekkouransa ainakin toistaiseksi loukkaantumisten vuoksi.

Maajoukkueessa

Geoffrion on edustanut Yhdysvaltain nuorten maajoukkueita kolmessa arvoturnauksessa. Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän oli voittamassa kultaa vuonna 2006. Nuorten MM-kilpailuihin Geoffrion osallistui kahdesti: 2007 ja 2008. Vuonna 2007 Yhdysvallat sijoittui pronssille.

Perhe

Blake Geoffrionin isä, isoisä ja isoisoisä ovat kaikki pelanneet NHL:ssä. Hänen isoisoisänsä Howie Morenz oli NHL:n ensimmäisiä supertähtiä, ja hänen isoisänsä Bernie Geoffrionin sanotaan keksineen lyöntilaukauksen, mistä hän sai lempinimensä "Boom Boom". Sekä Howie Morenz että Bernie Geoffrion kuuluvat Hockey Hall of Fameen. Blake Geoffrionin isä Dan pelasi myös NHL:ssä ja oli Montreal Canadiensin ensimmäisen kierroksen varaus.
Dipoli-dipolisidos

Dipoli-dipolisidos on molekyylien välinen kemiallinen sidos. Dipoli-dipolisidoksiksi kutsutaan pysyvistä dipoleista aiheutuvia molekyylien välisiä vetovoimia. Vetovoimien suuruus riippuu dipolien välisistä etäisyyksistä ja dipolien suuntautumisesta. Dipoli-dipolisidos syntyy, kun poolisen molekyylin pysyvät dipolit vetävät puoleensa muita molekyylejä siten, että molekyylin positiivisesti varautunut pää vetää puoleensa molekyylin negatiivisesti varautunutta päätä ja negatiivinen positiivisesti varautunutta päätä. Tällöin sanotaan molekyylin eri osien olevan osittaisvarauksen sijaintipaikkoina, vaikka tämä varausero johtuukin elektronin (jolla on määrätty varaus) funktion epätasaisesta avaruudellisesta sijoittumisesta molekyylissä. Kun osittaisvarausta on molekyylissä siten että se on avaruudellisesti enemmän suuntautunut tiettyyn suuntaan, se voi muodostaa dipoli-dipolisidoksen.

Vetysidos

Vetysidokset ovat erityisen vahvoja dipoli-dipolisidoksia. Sidoksessa pienikokoinen vetyatomi on liittynyt kovalenttisesti pienikokoiseen, hyvin elektronegatiiviseen epämetalliatomiin. Atomin pienen koon ja suuren elektronegatiivisuuden takia syntyvät osittaisvaraukset ovat suurempia kuin poolisissa molekyyleissä yleensä. Vetysidokset ovat vahvimpia molekyylien välisiä sidoksia, mutta ne ovat heikompia kuin atomien väliset kovalenttiset sidokset.
Pieniatomisia ja elektronegatiivisia alkuaineita ovat esimerkiksi happi, typpi ja fluori.
Inga Tidblad

Inga Tidblad (29. toukokuuta 1901, Tukholma – 12. syyskuuta 1975) oli ruotsalainen näyttelijä, joka vuosina 1932–1963 työskenteli Dramatiska teaternissa Tukhomassa. Hänen ilmaisuasteikkoaan on pidetty rikkaana. Hän näytteli useaa kymmentä klassisen romantiikan suurta naishahmoa. Hän julkaisi vuonna 1963 muistelmateoksen Om ni behagar.
Soolokitaristi

Soolokitaristi (engl. lead guitarist) on kevyessä musiikissa melodisia osuuksia, kitarasooloja ja instrumentaalisia väliosuuksia sekä rytmikitaristin soittoa mukailevia riffejä soittava kitaristi. Rock-, pop-, jazz-, blues-, fuusiojazz ja punk-musiikissa soolokitaristia säestää tavallisemmin ainakin yksi rytmikitaristi, jonka soittamat yksiääniset säestyskuviot ja soinnut muodostavat usein lyhyitä ostinatoja tai riffejä.
Soolokitaristit kuuluvat monenlaisiin populaarimusiikin tyyleihin. Erityisesti bluesissa sekä joissakin rock- ja metallimusiikin tyylisuuntauksissa soolokitaristeilla on merkittävä rooli.
Ferribyn veneet

Ferribyn veneet käsittävät kolme pronssikautista venettä, jotka on löydetty Englannin itärannikolta Pohjois-Ferribystä Yorkshiressä. Ferribyn veneet ovat limilaitaisia veneitä, joiden laudat on sidottu punoksilla yhteen. Nämä veneet ovat varhaisimpia tunnettuja eurooppalaisia veneitä.

Löydöt

Ensimmäisenä vuonna 1937 löydetty Ferribyn vene 1 on parhaiten säilynyt. Alus on litteäpohjainen, 15 metriä pitkä ja 2,35 metriä leveä. Pohjan muodostaa kolme tammilankkua, ja sivuissa on myös kolme lankkua. Laudat on sovittu urilla toisiinsa. Sisäpuolelle oli kiinnitetty sauman peittävä soiro, ja se sekä sivulaudat ovat sidottu toisiinsa marjakuusipunoksin. Tilkitsemiseen oli käytetty sammalta. Pohjassa oli hakapalkit, jotka kiinnitettiin lovitetuilla palikoilla. Aluksessa on tilaa 18 melojalle, ja sen valmistusajankohdaksi on radiohiiliajoituksen avulla saatu aikaväli 1880-1680 eaa.
Noin 55 metriä ylävirtaan ensimmäisestä veneestä löydettiin vuonna 1940 Ferribyn vene 2. Se on ajoitettu välille 1940-1720 eaa. Kolmas vene löydettiin vuonna 1963, ja se on ajoitettu välille 2030-1780 eaa. Ensimmäinen vene kaivettiin esille vuonna 1946, mutta se jouduttiin paloittelemaan siirtoa varten. Veneet ovat esillä National Maritime Museumissa Greenwichissä. Ferribyn veneestä 1 on tehty myös rekonstruktio Cornwallin National Maritime Museumissa.
August Herman Alm

August Herman Alm (21. huhtikuuta 1837 Alastaro – 20. kesäkuuta 1869 Helsinki) oli suomalainen varatuomari, joka toimi Porin pormestarina vuosina 1867–1869. Hän kuoli Helsingissä "mielisairaaksi" diagnosoituna.
Aku Rautala

August Ripatti, käytti kirjailijanimeä Aku Rautala (16. elokuuta 1896 Hartola – 12. syyskuuta 1931 Helsinki) oli suomalainen työläiskirjailija.
Rautala kävi kansakoulun ja Paimion kansanopiston. Hän työskenteli vuosina 1912-1918 konepaja-, rakennus-, saha-, tehdas- ja satamatyöläisenä ja oli vangittuna poliittisista syistä Suomen sisällissodan jälkeen. Vapauduttuaan Rautala toimi Suomen työväenpuolueen toimitsijana Jyväskylässä 1919-1923 sekä WSOY:n palveluksessa ensin varastomiehenä ja myöhemmin 1930-1931 kustannusvirkailijana.
Rautala oli naimisissa kirjailija Iris Uurron kanssa, heidän poikansa oli kirjailija Aku-Kimmo Ripatti. Rautala kuoli jäätyään raitiovaunun alle Helsingissä.
Liukuovi

Liukuovi on ovi, joka avautuu vaakatasossa liukumalla sille tarkoitettua linjaa pitkin. Liukuovityyppeihin kuuluvat taskuovet, lasiovet, sekä ohitusovet. Liukuovia käytetään yleisesti suihkuovina, lasiovina, verkko-ovina, ja vaatekaappien ovina. Maailman ensimmäiset liukuovet otettiin käyttöön Pompeijissa, Italiassa.
Sten Stockmann

Karl Henrik Sten Stockmann (14. marraskuuta 1902 Helsinki – 5. toukokuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen kauppaneuvos ja Oy Stockmann Ab:n hallituksen puheenjohtaja vuosina 1958–1970.
Sten Stockmann oli kauppaneuvos Karl Stockmannin poika ja Stockmannin tavaratalon perustaneen G. F. Stockmannin pojanpoika. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1920 ja opiskeli muutaman vuoden lakitiedettä Helsingin yliopistossa, mutta ei suorittanut tutkintoa. Hän tuli perheyritykseen vuonna 1926 tarkastusosaston päälliköksi. Stockmann oli vuosina 1941–1944 yhtiön apulaisjohtaja ja 1944–1958 raha-asiain johtaja, minkä jälkeen hän siirtyi päätoimiseksi hallituksen puheenjohtajaksi. Hän jatkoi hallituksen puheenjohtajana vuoteen 1970 ja jäsenenä vuoteen 1973. Tuona aikana yhtiö muun muassa perusti uudet tavaratalot Tampereelle ja Pietarsaareen. Stockmann sai kauppaneuvoksen arvonimen vuonna 1962.
Stockmann kuului vuosina 1957–1970 vakuutusyhtiö Fennian, vuosina 1958–1970 henkivakuutusyhtiö Patrian ja vuosina 1963–1970 Helsingin Osakepankin hallintoneuvostoon.
Stockmann harrasti hyönteisiä, ja hänen kokoelmansa oli aikanaan Suomen suurin yksityinen hyönteiskokoelma. Hän oli Societas pro Fauna et Flora Fennican rahastonhoitaja vuodesta 1939 ja Helsingin Hyönteistieteellisen Yhdistyksen johtokunnan jäsen. Hänet vihittiin tieteellisistä ansioistaan Helsingin yliopiston kunniatohtoriksi vuonna 1964.
Outlaw country

Historia

1960-luvulla Nashvillen countrymusiikin tuottajat halusivat levyilleen yhä suurempaa kuulijakuntaa ja siten suurempia markkinoita. Countrymusiikki oli aina Jimmie Rodgersin ja Hank Williamsin ajoista lähtien perustunut tietynlaiseen rosoisuuteen ja vapauteen. Nyt tuottajat alkoivat rajoittaa artistien musiikillisia vapauksia ja studioäänityksiin panostettiin ihan eri tavalla. Nashville-pohjainen countrymusiikki imi yhä enemmän vaikutteita popmusiikista, kappaleissa alkoi esiintyä taustalaulantaa ja päävokalisti lauloi hyräilemällä.
Niinpä syntyi outlaw country vastavetona Nashvillen muuttuneelle musiikille. Artistit kuten Willie Nelson ja Waylon Jennings halusivat tehdä musiikkia yhtä vapaasti kuin esimerkiksi The Beatles, The Rolling Stones ja Bob Dylan. Tyyli imi vaikutteita Texasin rock- ja folkpiireistä. Nelson ja Jennings luopuivat sliipatuista imagoistaan ja kasvattivat pitkän tukan ja parran. Outlaw countryn kappaleissa laulettiin usein päihteistä ja niiden käytöstä.

Suomessa

Suomessa Outlaw countrysta on ottanut vaikutteita yhtye Freud Marx Engels & Jung.