google/wiki40b huggingface dataset:
Ignoila

Ignoila (ven. Игнойла) on kylä Suojärven piirin Veskelyksen maalaiskunnassa Karjalan tasavallassa Venäjällä, Suomen sotien jälkeen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella.
Suomelle kuuluessaan Ignoila oli yksi Suojärven kunnan itäosassa sijainneen ns. Hyrsylän mutkan alueen kylistä ja Suomen kylistä itäisin. Ennen vuotta 1931 Ignoila ja Hyrsylän mutka kuuluivat Salmin kuntaan, kunnes ne liitettiin Suojärveen tieyhteyden valmistuttua. Ignoila-nimi johtunee kylän ensimmäisestä asukkaasta Ignat/Ignoi Burtschasta. Suomen alueluovutusten myötä myös Ignoilan väestö asutettiin supistuneen Suomen alueelle. Tunnettu ignoilalainen on Aira Samulin.
Ignoila sijaitsee nykyisin syrjässä Petroskoista Suojärvelle johtavalta maantieltä. Kylän halki virtaa Suojoki josta on myös nimeä Suojujoki käytetty. Joessa oli Ignoilan vesivoimala alueen kuuluessa Suomelle. Vuonna 1991 voimala oli käytössä, joskin puinen pato vuoti melkoisesti. Turbiini on Tampellan ja generaattori ASEAn valmistama. Teho on alle 10 MW.
Nykyisin kylän asukasmäärä on vähäinen.
Loihi

Lōʻihi on Tyynessämeressä noin 35 kilometrin päässä Havaijin pääsaaresta kaakkoon sijaitseva aktiivinen, merenalainen tulivuori. Se sijaisee maailman suurimman tulivuoren Mauna Loan kyljessä. Useimmista Tyynenmeren tulirenkaan muodostavista tulivuorista poiketen Loihi on muodostunut maan kuoressa sijaitsevan kuuman kohdan päälle ja se sijaitsee mannerlaatan keskellä. Loihi alkoi muodostua noin 400 000 vuotta sitten ja sen arvioidaan nousevan merenpinnan yläpuolelle 10 000–100 000 vuoden kuluessa. Tulivuoren huippu on 3 000 metriä ympäröivää merenpohjaa korkeammalla, mikä tekee siitä korkeamman kuin St. Helensin tulivuori oli ennen purkautumistaan 18. heinäkuuta 1980.
Kesällä 1996 alueelle havaittiin yhteensä 4 070 maanjäristystä, jotka aiheuttivat muun muassa yhden tulivuoren harjanteen romahtamisen. Tulivuori on ollut suhteellisen aktiivinen myös vuoden 1996 jälkeen.
Paphiopedilum henryanum

Historia

P. henryanumin kuvasi Braem 3. syyskuuta 1987 julkaisussa Schlechteriana, Fascicle 1 Kiinasta Saksaan tuodun yksilön perusteella vain kaksi viikkoa ennen Lückelin kuvausta (P. dollii). Laji nimettiin sitä ensimmäisenä Eurooppaan tuoneen Henry Azadehdelin mukaan.

Kuvaus

P. henryanum on pienikokoinen venuksenkenkä. 10-17 cm pitkiä ja 1-2 cm leveitä lehtiä on kolmesta kuuteen kappaletta. Väritys on kiiltävän tummanvihreä keltaisin reunoin. Kukkavana on 12-15 cm pitkä, vihreä tai ruskeanvioletti ja violetinruskeanukkainen. Kukkavanan kärkeen kehittyy yksi kukka, joka on 4-6 cm leveä ja 4-5 cm korkea. Laji kukkii syys-marraskuussa.

Elinympäristö

P. henryanum kasvaa ryppäittäin kevyessä varjossa jyrkillä kalkkikivirinteillä tai -jyrkänteillä 900-1400 metrin korkeudella kiinnittyneenä kiveen tai ohueen maaperään ja lehtiroskaan. Lajin luontainen levinneisyysalue sijoittuu pohjoisimpaan Vietnamiin ja Kiinaan Yunnanin provinssin eteläosiin. Alueen lämpötila vaihtelee 12 ja 25 celsiusasteen välillä. Ilmasto on talvisin kuiva, kesäisin kostea.
Super Mario Galaxy 2

Pelaaminen

Edeltäjänsä Super Mario Galaxyn tavoin Super Mario Galaxy 2ssa ollaan avaruudessa. Kentät koostuvat useista pienistä planeetoista, joita pitkin liikutaan. Ideana on päästä Voimatähden luo jokaisen kentän lopussa. Kentistä löytyy erilaisia vihollisia ja esineitä, joita pelaaja voi käyttää. Joidenkin kenttien lopussa pomovastus. Pelistä pitää aluksi kerätä yhteensä 120 Voimatähteä, jonka jälkeen tulee mahdollisuus kerätä 120 Vihreää tähteä, jotka on piilotettu kenttiin. Näiden keräämisen jälkeen tulee vielä kaksi tähteä kerättäväksi pelin viimeisestä galaksista.
Super Mario Galaxy 2:ssa on useita uusia lisävoimia. Pelistä löytyy pilvikukka, jonka avulla Mario voi liikkua ilmassa luomalla alleen pilviä, sitten on kivisieni, jolla hän pystyy vierimään kivenjärkäleen tavoin ja aiheuttamaan tuhoa. Pelissä on myös uusi esine, pora, jolla Mario voi porautua planeettojen läpi. Super Mario Galaxy 2:ssa pääsee ratsastamaan myös Yoshilla. Sillä on pelissä kolme erikoiskykyä: todella nopea juokseminen syömällä chilipepperonin, ilmassa leijuminen ilmapallomaisena ja kyky nähdä näkymättömiä tasanteita syömällä hehkuvan hedelmän.
Pelissä on myös edeltäjänsä tavoin kaksinpeli, jossa toinen pelaaja voi auttaa ensimmäistä pelaajaa. Hän voi yhdellä Wii Remotella mm. tuhota vihollisia, kerätä tähtipaloja ja kolikoita.
Pelin erikoisuutena on viidennessä maailmassa, Shiverburg Galaxy-nimisellä tasolla olevat kolme puumaista haamua.Niistä ei kerrota mitään pelissä, mutta joku oli saanut pelin tiedostoista selville nimen HellValleySkyTrees. Väitetysti betaversiossa tasonkin nimi oli Hell Valley.

Juoni

Peli alkaa samalla tavalla kuin ensimmäinen osa. Mario saa kutsun Prinsessa Peachilta Tähtifestivaaleihin, jotka järjestetään kerran vuosisadassa. Matkallaan Mario löytää ruohikosta nuoren Master Luman, joka antaa Mariolle voimia pelin ajaksi. Peachin linnalle saapuessaan Mario näkee jättikokoisen Bowserin, joka on ottanut Peachin vangikseen. Bowser lähtee linnan pihalta ja Mario aloittaa uuden seikkailun. Lumat johdattavat hänet ensimmäiseen galaksiin, Sky Station Galaxyyn, ja sieltä kohti Bowserin linnaa.
Sex on the Beach

Sex on the Beach on vodkasta, persikkalikööristä sekä appelsiini- ja karpalomehusta valmistettava drinkki. Se kehitettiin Floridassa 1980-luvulla. Juoma sai alkunsa paikallisen alkoholiyhtiön kilpailusta saada persikkaliköörille mahdollisimman paljon kysyntää. Ted Pizio voitti kyseisen kilpailun kehittämällään drinkillä, joka sai nimen ”Sex on the Beach”. Drinkki valmistetaan tavallisesti highball-lasiin.
Lauri Hirvensalo

Lauri Adolf Hirvensalo (sukunimi vuoteen 1906 Lagus; 22. marraskuuta 1892 Sääminki – 26. tammikuuta 1965) oli suomalainen kirjallisuuden suomentaja ja sanakirjojen tekijä.

Henkilöhistoria

Lauri Hirvensalon vanhemmat olivat Savonlinnan lyseon uskonnon ja ruotsin kielen lehtori Selim Johan Evert Hirvensalo, vuoteen 1906 Lagus (1852–1915) ja Lydia Alexandra Dahlström.   Hirvensalo pääsi ylioppilaaksi 1910 ja hän opiskeli 1914 Freiburgin yliopistossa. Hirvensalo oli SOK:n palveluksessa 1920–1927 sekä Kustannus Oy Kirjan palveluksessa 1928–1931 ja Werner Söderström Oy:n palveluksessa vuodesta 1931. Hän sai kanslianeuvoksen arvonimen vuonna 1948. Kirjailija Auni Nuolivaara hänen sisarensa.

Kirjallinen tuotanto

Hirvensalo suomensi ruotsalaista, norjalaista, saksalaista ja ranskalaista kirjallisuutta, laati sanakirjoja ja toimitti eläinkuvaston.
Marcelo Silva

Seurajoukkueura

Espanjan La Ligaan UD Almerían joukkueeseen kotimaastaan Uruguaysta Silva siirtyi 2010 ja hän pelasi siellä aina vuoteen 2014 asti. Käyden kuitenkin pelaamassa vuokralla kotimaassaan 2012 Club Atlético Peñarol joukkueessa.
USS Long Island (CVE-1)

Palvelus

Ennen hyökkäystä Pearl Harboriin alus toimi saattuetehtävissä Pohjois-Atlantilla. Se siirrettiin keväällä 1942 Tyynelle valtamerelle, jossa se toimi ilmasuojatehtävissä Midwayn taistelun jälkeen. Alukselta lähetettiin ensimmäiset merijalkaväen lentokoneet, jotka laskeutuivat Henderson Fieldille Guadalcanalin taistelussa. Alus luokiteltiin uudelleen 20. elokuuta 1942 (ACV-1) ja 15. heinäkuuta 1943 (CVE-1). Lopun sota-ajan alus oli koulutus- ja kuljetustehtävissä. 
Long Island poistettiin käytöstä 26. maaliskuuta 1946 ja se myytiin romutettavaksi 24. huhtikuuta 1947. Sitä ei kuitenkaan romutettu, vaan se myytiin ja muutettiin siirtolaisia Euroopan ja Kanadan väliä kuljettavaksi kauppalaivaksi nimellä Nelly. Se myytiin 1953 ja muutettiin koululaivaksi Seven Seas-nimellä. Alus myytiin 1960-luvun puolivälissä Rotterdamin yliopistolle opiskelija-asuntolaivaksi ja se romutettiin lopulta  1977 Belgiassa.
Kurjenkanerva

Ulkonäkö

Kurjenkanerva on pystykasvuinen 10–20 senttimetriä korkea varpu. Lehdet ovat 6–12 millimetriä pitkiä ja neulasmaisia. Kukat kehittyvät pieniksi ryhmiksi varrenhaarojen kärkiin. Kukat ovat 7–12 mm pitkiä, väriltään sinipunaisia. Ne ovat pitkäperäisiä ja nuokkuvia. Teriö on ruukkumainen viidestä terälehdestä yhteenkasvanut. Hedelmä on pieni nystykarvainen pysty kota. Kurjenkanerva kukkii kesä-heinäkuussa.
Kurjenkanerva kasvaa tuntureilla usein variksenmarjan seassa. Kukkimattomana lajit muistuttavat toisiaan, minkä takia kurjenkanerva voi olla vaikea erottaa variksenmarjasta.

Muuta

Kurjenkanerva on vaarantunut Koillismaalla. Suomen pohjoisimmilla alueilla Enontekiöllä ja Utsjoella se on sen sijaan hyvin yleinen.
Dylan ja Cole Sprouse

Elämä ja uran alkuvaiheet

Sprouset syntyivät Italian Arezzossa yhdysvaltalaiselle pariskunnalle Matthew Sprouselle ja Melanie Wrightille, jotka olivat opettajina englanninkielisessä koulussa Italiassa. Pojat eivät kuitenkaan puhu italiaa. Heillä on Italian ja Yhdysvaltain kaksoiskansalaisuus. Dylan sai nimensä runoilija Dylan Thomasin mukaan. 15 minuuttia nuorempi veli Cole sai nimensä jazz-laulaja ja pianisti Nat King Colen mukaan. 
Pojat muuttivat takaisin Yhdysvaltoihin ollessaan vasta neljän kuukauden ikäisiä. He kasvoivat vanhempiensa kotikaupungissa Long Beachissä, Kaliforniassa. Poikien isoäidin, draaman opettaja ja näyttelijä Jonine Booth Wrightin, neuvosta pojat alkoivat esiintyä. He näyttelivät usein vuorotellen samaa roolia, kuten monet muut identtiset lapsinäyttelijät, jotta kuvauksissa saadaan lapsihahmolle enemmän kuvausaikaa kuin mitä yksittäisen lapsiesiintyjän työaikamääräykset sallisivat. Kaksoset esiintyivät ensimmäisen kerran televisiossa puolivuotiaina Äiti ja risat -sarjassa. He näyttelivät yhdessä Patrick Kellyn roolia vuodesta 1993 vuoteen 1998. Heidän vanhempansa erosivat vuonna 1997 poikien ollessa viisivuotiaita. Sprouset tykkäävät lumilautailusta, koripallosta ja surffaamisesta. Veljekset ovat näytelleet muun muassa elokuvissa Astronautin vaimo (1999), Big Daddy (1999), Seksihullun päiväkirja (2001), Valepukujen mestari (2002) ja Petollinen on ihmissydän (2004).

”Viiden tähden elämää” -televisiosarjat 2005–2011

Suureen suosioon kaksoset nousivat tilannekomediasarjan Zackin ja Codyn viiden tähden elämää pääosissa. Disney Channelilla esitettyä sarjaa tehtiin yhteensä 88 jaksoa 2005–2008. Sille tehtiin jatkosarja Viiden tähden merielämää (2008–2011).
Vuonna 2007 ensi-iltaan tulleessa Mark Twainin kirjoittaman Prinssi ja kerjäläispoika -sadun modernissa elokuvaversiossa (The Modern Twain Story: The Prince and the Pauper) Dylan ja Cole esittävät pääosia, samoin kuin vuoden 2009 elokuvassa The Kings of Appletown.
Veljeksillä on oma sarjakuva ja vaatemerkki, ja he tekevät aktiivisesti yhteistyötä Mary-Kate ja Ashley Olsenin kanssa. Dylan ja Cole Sprouse asuvat lähellä Hollywoodia. Myöhemmin he jatkoivat näyttelemistä, mutta eivät enää yhdessä, vaan omissa sarjoissaan. Cole Sprouse alkoi näytellä suositussa Riverdale nimisessä sarjassa päähenkilöä, Jughead Jonesia.
Boris Morozov

Boris Ivanovitš Morozov (ven. Бори́с Ива́нович Моро́зов, 1590–1661) oli venäläinen pajari, joka johti maan hallitusta 1600-luvun puolessavälissä.
Boris Morozov toimi tsaari Aleksei Mihailovitšin kasvattajana. Tämän ensimmäisten hallitusvuosien aikana hän käytännössä johti Venäjän valtiota. Morozovin säätämä korkea suolavero oli syynä Moskovassa kesällä 1648 puhjenneeseen suolakapinaan. Sen seurauksena Aleksei karkotti hänet Belozerskin luostariin, josta hän jo saman vuoden lokakuussa palasi Moskovaan ja maan hallituksen johtoon. Morozov osallistui vuoden 1649 lakikokoelman (Sobornoje uloženije) valmisteluun ja toimi maan hallituksen todellisena johtajana 1650-luvun loppuun saakka. Hän omisti 55 000 maaorjaa sekä lukuisia tehtaita.
Philippe Manoury

Philippe Manoury (s. 1952 Tulle) on ranskalainen säveltäjä ja tietokonemusiikin tutkija.
Manoury opiskeli muun muassa Pariisin konservatoriossa, ja hänen opettajiinsa kuuluivat Max Deutsch ja Michel Philippot. Vuonna 1976 hän aloitti tietokoneavusteisen säveltämisen opinnot Pierre Barbaud'n johdolla. Manoury opetti itse vuodesta 1978 lähtien Brasiliassa, ja vuosina 1986–1996 hän työskenteli Conservatoire National Supérieur de Lyonissa. Manoury on toiminut pitkään IRCAM:ssa.
Manouryn teosten joukossa ovat hänen kolme oopperaansa: 60e Parallèle, K... ja La Frontière.
Teun Mulder

Ura

Mulder voitti olympiapronssia keirinistä vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta. Hän jakoi pronssimitalin Uuden-Seelannin Simon van Velthoovenin kanssa. Mulder on osallistunut kolmiin kesäolympialaisiin, vuosina 2004, 2008 ja 2012.
MM-kilpailuista Mulderilla on kolme maailmanmestaruutta, keirinistä vuodelta 2005 Los Angelesista, yhden kilometrin takaa-ajosta Manchesterista 2008 ja samalta matkalta Ballerupista 2010. Hänellä on niin ikään kolme MM-hopeaa ja myös saman verran MM-pronsseja.
Vaivero

Ulkonäkö ja koko

Vaivero on matala varpu, jonka versot voivat kasvaa puolitoista metriä pitkiksi. Soikeat lehdet sijaitsevat vuorotellen varressa. Vaivero pitää lehtensä talvellakin, mutta saa punaruskean syysvärin. Kukat ovat valkeat, kellomaiset, halkaisijaltaan noin puoli senttimetriä.

Levinneisyys

Vaiveroa tavataan pohjoisen pallonpuoliskon havumetsävyöhykkeellä ja hieman siitä etelään. Sitä esiintyy Itä-Euroopasta läpi Siperian Tyynenmeren rannikolle ja Pohjois-Amerikassa Alaskasta pitkin Kanadan havumetsävyöhykettä Atlantin rannikolle. Suurten järvien ympäristössä ja Appalakeilla levinneisyysalue ulottuu tavallista etelämmäs. Euroopassa vaivero puuttuu lännestä. Lounaisimmat esiintymät ovat Itä-Puolassa ja Valko-Venäjällä. Pohjoismaista sitä tavataan vain Suomessa ja Ruotsin puolella Tornionjokilaaksossa. Niinpä sen nimi ruotsiksi on finnmyrten, "suomenmyrtti".
Suomessa laji on yleinen maan itä- ja keskiosissa linjojen Vaasa–Virolahti ja Oulu–Kuusamo välissä. Tältä alueelta lounaaseen ja pohjoiseen laji esiintyy vain paikoitellen ja on melko harvinainen. Pohjois-Lapista se puuttuu kokonaan.

Elinympäristö

Vaivero kasvaa rämeillä ja nevoilla usein laajoina mattoina.
Valtimon vaakuna

Valtimon kunnanvaakuna on Valtimon kunnan vaakuna, joka on otettu käyttöön vuonna 1952. Se on saanut aiheensa Simon Affleckista, joka toimi veronkerääjänä isonvihan aikoihin nykyisen Pohjois-Karjalan alueella. Suomessa Simo Hurttana tunnettu Affleck sai nimensä pitämänsä suurikokoisen koiran mukaan. Hurtta saavutti maineen säälimättömänä veronkantajana, mitä vaakunassa edustaa seitsemän suden ympärille siroteltua kultarahaa.
Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä hopeinen kultavaruksinen susi pystyssä, saatteena seitsemän kultarahaa järjestettyinä 2 + 2 + 2 + 1”. Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja se vahvistettiin käyttöön 23. helmikuuta 1952.
Kissojen värit

Kissojen värit muodostuvat tummasta pigmentistä eli eumelaniinista ja kellertävästä pigmentistä eli feomelaniinista, jotka molemmat ovat melaniineja. Lisäksi kissojen väritys muodostuu pigmentin puutteesta eli valkoisesta. Kissat voivat olla monen värisiä, vaikka useissa rotumääritelmissä sallitut värit on rajattu muutamaan. Eri kissarotujen sallitut värit määritellään rekisteröivien kattojärjestöjen rekisteröintisäännöissä .

Rufismi

Ruskean pigmentin variaatiota kutsutaan rufismiksi . Rufismin määrä määrittelee värisävyn lämpimyyden tabbykuvioisen kissan turkissa. Rufismi periytyy todennäköisesti polygeneettisesti.
Joillakin roduilla kasvatuksessa pyritään tuottamaan kissoja, jotka olisivat erityisen lämpimän tai kylmän sävyisiä.
Jyväskylän Hockey Cats

Jyväskylän Hockey Cats on entinen jyväskyläläinen naisjääkiekkoseura. 
JyHC perustettiin vuonna 1996. Joukkue tunnetaan myös nimellä Cats Jyväskylä. Seuran edustusjoukkue pelasi naisten SM-sarjaa. Hockey Cats ry voitti kaudella 2015–2016 Suomen mestaruuden. Joukkue pelasi nimellä JYP Naiset. Kauden päätteeksi seura luopui sarjapaikasta ja lopetti toiminnan. Naisten jääkiekkotoiminta siirtyi JYP Juniorit ry:n alaisuuteen.
Darkstar

Marching into Oblivion

Euroopankiertueella vuonna 1991 Psychotic Waltz -yhtyeen kitaristi Dan Rock ystävystyi saksalaisen muusikon Siggy Blaseyn kanssa pian syntyi idea yhteisestä projektista. Kuitenkin vasta vuonna 1995 idea alkoi saada tuulta alleen, ja Dan Rock sai mukaansa projektiin Blaseyn lisäksi saksalaisen Martin Lordaniuksen ja Oliver Wernerin. Yhtye nauhoitti materiaalia Danin makuuhuoneessa ja Siggyn mini-kotistudiossa he saattoivat myös huolitella albumin soundia ja äänimaailmaa. Lopullinen äänitys tapahtui II maailmansodan aikaisessa bunkkerissa Frankfurtissa. Albumi Marching into Oblivion julkaistiin vuonna 1995 ja se sai paljon myönteistä palautetta sekä Psychotic Waltzin faneilta että muiltakin. Julkaisu on täysin instrumentaalinen ja sen tunnelma ja satunnaiset ääniefektit ovat apeita ja Pink Floydmaisia.

Heart of Darkness

Odotetun toisen albumin äänitysten aikana Dan Rock kävi läpi vaikeita aikoja henkilökohtaisessa elämässään, muun muassa isänsä kuoleman, mikä vaikuttikin tulevan levyn synkkyyteen. Albumi Heart of Darkness julkaistiin 1999. Se oli edeltäjäänsä kevyempi, space rock -vaikutteinen. Albumilla kuullaan myös toisen Psychotic Waltz -kitaristin Brian McAlpinin kitarasoolo sekä Sonny Hollis, Dominic Moscatella, Steve Summers vierailevinä ääninä. Yhtye hajosi pian albumin julkaisun jälkeen.
The Game (ajatuspeli)

The Game (suom. peli) on ajatuspeli, joka jatkuu loputtomiin. The Gamen tavoite on olla ajattelematta peliä itseään, sillä niin tapahtuessa häviää pelin. Peliä on mahdoton voittaa, sillä säännöt eivät sano mitään voittamisesta – tarkoitus on vain olla häviämättä mahdollisimman kauan. Vaikka useimpien pelaajien mielestä The Game jatkuu ainiaan, on myös väitetty, että peli loppuu, kun Britannian pääministeri ilmoittaa siitä televisiossa. Monien mielestä The Game on hyvin ärsyttävä ja häiritsevä, ja tämän vuoksi siitä puhuminen on kielletty joillakin keskustelupalstoilla sekä myös Ohiossa sijaitsevassa high schoolissa.

Alkuperä

The Gamen alkuperä on epäselvä. Yhden tarinan mukaan pelin sanotaan alkaneen kahden miehen myöhästyttyä viimeisestä junastaan ja jouduttuaan sen vuoksi viettämään koko yö juna-asemalla. Ajan kuluksi he keksivät pelin, jossa heidän surkeaa tilannettaan ajatteleva häviäisi pelin.

Strategioita

Yksi pelin tavoitteista on saada myös mahdollisimman moni muu häviämään. Se on helppoa vain ilmoittamalla häviöstään suuressa väkijoukossa, mutta pelaajat ovat myös keksineet keinoja aiheuttaa häviö muille häviämättä itse. Usein käytetään kirjoitettuja viestejä, jotka tulevat mahdollisimman monen näkyville, kuten maininta pelistä kirjoitettuna setelissä.
Vuoden 1865 kunnallisasetus

Vuoden 1865 kunnallisasetus eli Keisarillisen Majesteetin Armollinen Asetus kunnallis­hallituksesta maalla (AsK 4/1865) määräsi, että Suomessa maaseudun kirkkopitäjien vastuulla olleet maalliset asiat siirrettiin maalaiskuntien tehtäväksi ja hengelliset asiat luterilaisten seurakuntien vastuulle. Kirkolle jäi maallisista tehtävistä väestökirjanpito ja se sai pitää koko omaisuutensa. Ruotsissa astui voimaan samanlaiset kunnallislait pari vuotta aiemmin, vuonna 1863.
Kunnallishallintoon siirtymisessä oli kolmen ja enimmillään kymmenen vuoden määräaika, joka päättyi vuonna 1875. Säädös tuli voimaan 6. helmikuuta 1865, ja sen kumosi Keisarillisen Majesteetin Armollinen Asetus maalaiskuntain kunnallishallinnosta, joka tuli voimaan vuoden 1899 alussa.
Uudistuksen tarkoituksena oli siirtää valtion tehtäviä portaittain hierarkkisesti alaspäin. Keisari oli siirtänyt valtaa itseltään Suomen senaatille ja tämän seurauksena valtion tehtävät alkoivat lisääntyä, jonka takia oli tarkoituksenmukaista siirtää tehtäviä paikallisemmalle tasolle.
Kaupungeissa maallinen hallinto oli kuulunut jo vuosisatoja porvarissäädyn raadille. Niissä oli kuitenkin kirkko perinteisesti vastannut koulutoimesta ja köyhäinhoidosta. Vuonna 1873 säädetyssä ja vuoden 1875 alusta voimaan astuneessa asetuksessa nämä tehtävät siirrettiin kaupungille.

Alkutaival

Asetuksessa päättäväksi elimeksi säädettiin kuntakokous, jossa äänioikeutta ei ollut palkollisilla, vaimoilla eikä veroa maksamattomilla. Kuntakokous oli pidettävä vähintään kolme kertaa vuodessa, sen oli toimeenpanoa ja hallintoa varten valittava seitsemän henkinen kunnallislautakunta.
Asetus mahdollisti myös kunnanvaltuuston perustamisen, mutta siihen edellytettiin puolta äänestysalueen äänimäärästä, joista ⅔ tuli kannattaa sen perustamista. Valtuustoja perustettiin vain muutamia 1800-luvulla. Kunnanvaltuustossa varakkaimmilla oli suurin vaikutusvalta, koska jokainen veroäyri antoi yhden äänen, kuitenkin siten ettei kenellekään voinut olla kuudesosaa suurempaa äänimäärää läsnä olevista.
Ihmisten oli aluksi vaikea erottaa seurakuntaa ja kuntaa toisistaan koska niiden alue oli usein sama.
Kunnan ensimmäisiä virkamiehiä olivat ryöstövoudit eli ulosottomies ja sairaanhoitoa varten asetetut kaitsijamiehet.
Kunnallisuudistus aiheutti paikoitellen vastustusta uuden rakenteen aiheuttaman taloudellisen rasitteen takia.
Lautakunnissa papiston edustus jäi vähäiseksi, mutta torppareita suosittiin, jotta nämä saataisiin suosiollisemmiksi kasvavalle  veronmaksulle kunnalle.
Kokous- ja yöpymispaikoiksi alettiin rakentaa kunnantaloja ja tupia.
Lyyraturska

Ulkonäkö

Muiden turskaheimon kalojen tapaan lyyraturskalla on kolme selkäevää ja kaksi peräevää. Lajin tunnistaa eteen työntyvästä alaleuasta. Lyyraturska kuuluu samaan sukuun kuin seiti, josta sen erottaa leuan viiksisäikeen puuttuminen ja jyrkemmin kaartuva kylkiviiva. Lyyraturskan pituus täysikasvuisena on noin 60-75 cm.

Levinneisyys

Lyyraturskan esiintymisalue ulottuu Islannista ja Pohjois-Norjasta Biskajanlahdelle, mutta keskittyy Pohjanmereen ja Britteinsaarten ympäristöön. Paikoitellen lajia esiintyy myös Itämeren läntisissä osissa, ja sitä on tavattu satunnaisesti myös Viron rannikolta.

Elintavat

Nuoret kalat ovat pelagisia ja elävät lähellä rantaa, vanhemmat vaeltavat ulommas, mutta elävät kuitenkin alle 200 metrin syvyydessä kalliopohjilla. Lyyraturskat ovat petoja, jotka saalistavat kaloja, lähinnä kilohailia, silliä, makrillia ja tuulenkalaa sekä äyriäisiä.

Kalastus ja käyttö

Lyyraturska on talouskala, muttei vanhastaan ole kuulunut kaupallisesti keskeisiin pyyntikohteisiin. Sitä saadaan sekasaaliina muun kalastuksen yhteydessä. Pyytämiseen käytetään lähinnä seisovia pyydyksiä kuten verkkoja ja pitkääsiimaa.
Vuonna 1987 FAO:n ilmoittama kokonaissaalis oli suurimmillaan, 17 900 tonnia, vuonna 2005 noin 11 000 tonnia. Tärkeimmät pyyntimaat ovat Norja ja Ranska. Lajin kannan kestävyyttä ei ole arvioitu, mutta varovaisuusperiaatteella vuoden 2008 ohjeelliseksi saaliskiintiöksi oli sovittu noin 18 000 tonnia.
Lyyraturskaa käytetään Englannissa fish'n'chips -annoksiin, ja sitä suositellaan ekologisena vaihtoehtona, koska se ei ole uhanalainen.
Antiportteri

Antiportterit ovat ryhmä integraalisia kalvoproteiineja. Antiportteri siirtää samanaikaisesti 2 eri ainetta vastakkaisille puolille solukalvoa, soluelimen kalvoa tai jotain muuta biologista kalvoa.
Aineet voivat olla neutraaleita molekyylejä tai ioneita. Symportterien kuljetus voi kuluttaa energiaa eli olla aktiivista tai olla energiaa suoraan kuluttamatonta eli passiivista.
Esimerkiksi natrium-kaliumpumput ovat antiporttereita, jotka ovat aktiivisia ja kuluttavat ATP:tä.
Antiportterit ovat kotransportterien alaryhmä. Toinen kotransportterien alaryhmä ovat symportterit.
Mikko Kukkonen (runoilija)

Mikko Kukkonen (sukunimi myöh. Salo; 28. syyskuuta 1842 Johannes – 22. maaliskuuta 1894 Johannes) oli suomalainen kansakoulunopettaja, toimittaja ja runoilija. Hän käytti nimimerkkejä M.J.K:nen ja M.K-n.
Kukkonen kävi yksityistä koulua 1850–1852 ja oli sitten töissä lastaajana Uuraan satamassa sekä merimiehenä laivoissa. Hän alkoi jo tällöin avustaa sanomalehtiä ja kirjoittaa runoja. Kukkonen opiskeli 1866–1870 Jyväskylän seminaarissa valmistuen kansakoulunopettajaksi. Hän oli aluksi opettajana Valkealassa ja sitten Johanneksen pitäjän Kaislahden koululla.
Kukkonen luopui kuitenkin opettajan työstä ja ryhtyi avustamaan sanomalehtiä. Hän kirjoitti Suomen muinaisaikaan sijoittuvia kertomuksia Uuteen Suomettareen ja viipurilaisiin suomenkielisiin sanomalehtiin. Hän oli Viipurissa ilmestyneen Ilmari-lehden päätoimittajana vuodesta 1885 ja hän toimi myös avustajana Viipurin Sanomien ja Lappeenrannan Uutisten toimituksessa. Viimeisinä vuosinaan heikosta terveydestä kärsinyt Kukkonen toimi kirjansitojana kotiseudullaan.
Kukkonen julkaisi Jyväskylän seminaaria käydessään yhdessä Nikolai Christerssonin (myöhemmin Kari) kanssa runokokoelman Aallotar.