Punaisten hautamuistomerkki (Tampere)

Veistos

5,2 metrin korkuinen muistomerkki on tehty Vehmaan punaisesta graniitista. Ylimpänä veistoksen keskellä on kuvattuna hameeseen pukeutunut nainen ja alaston poikalapsi. Heidän sivuillaan ovat lippuja ja soihtuja kantavat työläissankarit, jotka muodostavat äitiä ja poikaa tukevan airueen. 
Veistoksen keskiosassa on teksti ”1918 VAKAUMUKSENSA PUOLESTA SORTUNEIDEN TYÖLÄISTEN MUISTOLLE”, ja hieman alempana jalustassa ”MUISTOMERKIN PYSTYTTIVÄT TAMPEREEN TYÖVÄENJÄRJESTÖT TAMPEREEN KAUPUNGIN AVUSTAMANA”. 1970-luvulla Tampereen vasemmistopuolueet ja SAK halusivat muuttaa ylimmän tekstin muotoon ”1918 vakaumuksensa puolesta kansalaissodassa kaatuneiden työläisten, torppareiden ja vankileireillä menehtyneiden muistoa kunnioittaen”, mutta se jätettiin ennalleen.
Useista muista punaisten muistomerkeistä poiketen Kalevankankaan hautamuistomerkkiin ei ole myöhempinä vuosikymmeninä liitetty vainajien nimiä. Tampereen vasemmistoliiton valtuustoryhmä teki asiasta aloitteen vuonna 2013, mutta hanke ei ole toteutunut, koska läheskään kaikkien vainajien henkilölliyys ei ole tiedossa.

Historia

Kalevankankaan hautausmaalla sijaitsevaan joukkohautaan on haudattu 6. huhtikuuta päättyneen Tampereen taistelun aikana kaatuneita tai sen jälkeen teloitettuja, sekä myöhemmin kevään ja kesän aikana Tampereen vankileirillä kuolleita punaisia. Vainajat koottiin suuriin kasoihin hautausmaan itänurkkaan ja haudattiin siunaamatta vankien tekemiin syviin kaivantoihin. Haudattujen tarkka lukumäärä ei ole selvillä, mutta haudassa arvellaan olevan ainakin 2 700, tai mahdollisesti jopa 4 000 vainajaa. Tampereen komendantinviraston taistelujen jälkeen tekemien laskelmien mukaan joukkohaudassa oli 2 751 ruumista, joiden lisäksi sinne haudattiin yli 1 200 vankileirillä kuollutta. Joukkohaudassa on myös noin 100 teloitettua venäläistä, ja lisäksi paikalle siirrettiin 300 sodan aikana kaatunutta punaista, jotka oli alun perin haudattu Pyynikillä sijainneeseen ”Thermopyleen kentän” sankarihautaan.  
Kalevankankaan joukkohaudan hoidosta ja sille pystytettävästä muistomerkistä kiisteltiin 1920-luvun alusta lähtien. Tampereen seudun ammattiosastojen keskusneuvosto teki keväällä 1922 kaupunginvaltuustolle anomuksen määrärahasta joukkohaudan kunnossapitoa varten. Helmikuussa 1923 vasemmistoenemmistöinen kaupunginvaltuusto hylkäsi anomuksen rahatoimikamarin näkemyksen mukaisesti, mutta päätti sen sijaan ottaa haudan kaupungin hoitoon. Porvarivaltuutetut tekivät valituksen maaherra Albert von Hellensille, joka kumosi päätöksen, koska se olisi hänen mukaansa vaatinut määräenemmistön. Valtuusto puolestaan valitti vasemmiston äänillä maaherran päätöksestä Korkeimmalle hallinto-oikeudelle, joka kuitenkin vahvisti sen huhtikuussa 1925. Tampereella käytiin samaan aikaan kiistaa myös valkoisten pystyttämästä Vapaudenpatsaasta, joka sai pysyä paikoillaan maaherra Hellensin ja KHO:n päätöksillä.
Vuonna 1924 ammattiosastojen keskusneuvosto perusti muistomerkkihanketta varten erityisen toimikunnan, mutta poliittisen tilanteen vuoksi hautamuistomerkki saatiin vasta talvisodan jälkeen, kun marsalkka C. G. E. Mannerheim antoi käskyn kaatuneiden muistopäivän viettämisestä. Se oli omistettu talvisodan lisäksi sisällissodan molempien osapuolten kaatuneille. Syksyllä 1940 Tampereen työväenjärjestöt muodostivat uuden kivityömies K. V. Vuorion johtaman toimikunnan, joka tilasi muistomerkin kuvanveistäjä Jussi Hietaselta. Hän oli myös itse vankina Tampereen vankileirillä vain 15-vuotiaana. Teos valmistui jo seuraavan talven aikana ja keväällä se luovutettiin Tampereen kaupungin hoitoon. Muistomerkki paljastettiin helatorstaina 22. toukokuuta 1941.