google/wiki40b huggingface dataset:
Raimo Snellman

Raimo Snellman on Suomen tunnetuin kultaajamestari.  Hän on tehnyt restaurointitöiden lisäksi yhteistyötä muun muassa tekstiilitaiteilijoiden sekä kuvataitelijoiden kanssa kuten Pekka Jylhä kanssa Maaria Wirkkala ja Outi Pieski.

Koulutus

Opiskellessaan englantia 1970- ja 1980-luvuilla Walesin yliopistossa Snellman kiersi vapaa-ajallaan huutokauppoja . Esimerkiksi Sothebys'in ja Christies'in huutokaupoissa hän innostui kullatuista huonekaluista ja esineistä niin paljon, että otti lopulta yhteyttä Suomen ainoaan kultaajamestariin Reino Savolaiseen, jolta kuuli, että alaa voisi opiskella Venäjällä . Snellman keskeytti opintonsa Isossa-Britanniassa ja otti yhteyttä Opetushallintoon ja ehdotti heille kultaaja-ammattitutkinnon perustamista. Ideasta innostuttiin ja Suomessa alettiin suunnitella perustutkinnon sisältöä. Alfred Kordelinin säätiö myönsi Snellmanille apurahan kultaajaopintoihin. Saatuaan kutsun Pietarin Venäläisestä museosta (Russki muzei) Snellman sai opettajikseen tunnetun kultaajamestarin Petrovits Slezinin ja hänen poikansa, kultaajamestari Viktor Slezinin, tutustui Venäjän hallinnon keskuksen Kremlin ja taidemuseo Eremitaašin esineiden kultaustekniikoihin. Erityisesti ikoni- ja rakennustaito-oppi tulivat hänelle tutuiksi. Hänen nelivuotinen opiskelunsa Venäjällä oli jaksottaista: muutaman kuukauden jaksojen välissä hän oli kotona muutamia kuukausia. 
Snellmanin ensimmäinen suuri työ oli Ilomantsin ortodoksisen kirkon ikonostaasin konservointi ja ulkopuolisten ristien kultaus yhdessä pietarilaisen mestarinsa kanssa.
Opetushallitus päätti, ettei Suomessa järjestetä koulumuotoista opiskelua, mutta kultaajakisällin ammattiin voi valmistua oppisopimuksella. Vuonna 1994 sveitsiläinen Michael Schinabeck otti ensimmäistä kertaa vastaan ensimmäiset suomalaisten kisällien ja mestarien tutkinnot. Kultaajamestarin pätevyyteen taas vaaditaan vähintään kolmen vuoden työskentely jonkin kultaajamestarin alaisuudessa sekä yhteensä 5 vuoden työkokemus. Snellman alkoi itse kouluttaa kultaajamestareita 1990-luvulla. Hänellä on kerrallaan yksi kultaajaoppilas, jota hän kouluttaa kolmen vuoden ajan. 
Snellmanin yritys, Kultaus Oy Snellman muutti Kulttuurikeskus Sofiaan vuonna 2007. Keskus tarjosi hyvät puitteet kultauskurssien pitämiseen. Snellman järjestää työhuoneellaan koulutuksia esimerkiksi huonekaluentisöijille, ikonimaalareille, taiteilijoille sekä harrastajille.

Yksityiselämä

Snellman on naimisissa, hänellä on kolme lasta ja lastenlapsia. Raimo Snellman kuuluu samaan sukuhaaraan kuin J.V. Snellman. Snellmanin kisällien joukossa on hänen sukulaispoikansa Mikko Snellman. Kesäisin Snellman viettää vapaa-aikaa Saarenmaalla, mutta hän tekee siellä myös töitä.
Vuoden tiedekirja

Vuoden tiedekirja on Tieteellisten seurain valtuuskunnan ja Suomen tiedekustantajien liiton vuosittain myöntämä kirjallisuuspalkinto Suomessa julkaistulle tutkimuskirjallisuudelle. Palkinto myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1989 kymmenelle edellisenä vuonna julkaistulle teokselle. Vuodesta 2004 lähtien palkinto on ollut suuruudeltaan 10 000 euroa.
Aluksi palkinnon jakajana oli vain Tieteellisten seurain valtuuskunta. Tiedekustantajien liitto tuli mukaan vuonna 1995, mistä lähtien palkinto on jaettu vain yhdelle teokselle. Lisäksi jaetaan kunniamainintoja.
Arvo Ylpön koulu

Arvo Ylpön koulu on Toijalan keskustassa sijaitseva ala-aste. Koulun nimi oli alun perin Keskustan koulu, mutta nimi vaihdettiin vuonna 2006 Arvo Ylpön kouluksi, koska Arvo Ylppö oli käynyt kyseistä koulua. Koulun pihapiirissä sijaitsevat päärakennuksen lisäksi myös vanhan puukoulun ja Kätevän rakennukset. Vuonna 2009 kuvaamataidon luokkahuone muuttui normaaliksi luokkahuoneeksi. Koulun rehtorina toimii Visa-Matti Vuoristo. Oppilaat ja opettajat yhteen laskettuna koulussa työskentelee noin 500 henkeä. Valkoinen kivikoulu ja puukoulu ovat vanhimmat rakennukset koulussa. Sittemmin päivähoito on siirretty kivikoulusta koulun päärakennukseen.
Hydrauliikkaöljy

Hydrauliöljyä käytetään hydrauliikassa tehonsiirtoon. Hydraulinesteenä voidaan käyttää myös vettä tai bio-pohjaisia hydrauliöljyjä. Hydraulinesteillä on omat viskositeettiluokituksensa.
Hydraulijärjestelmässä nesteen pääasiallinen tehtävä on tehonsiirto, mutta hydraulineste toimii samalla jäähdytysnesteenä sekä toimilaitteiden voiteluöljynä. Hydraulinesteet toimivat yleensä hyvin suuren paineen alaisina ja niiden kokoonpuristuvuus on vähäinen. Hydraulista tehonsiirtoa hyödynnetään muun muassa seuraavissa sovellutuksissa; hissi, kulkuneuvot, teollisuus ja työkoneet.
Hydraulisesti pystytään tuottamaan ja säätämään tarkasti suuria voimia ja momentteja. Pyörivä ja lineaarinen liike voidaan toteuttaa helposti, ja nopeuden muuttaminen on helppoa. Hydrauliikan komponentit ovat standardoituja ja järjestelmiä voidaan kuormittaa vaurioitta jopa pysähdyksiin saakka. Esimerkiksi kaivinkoneiden ja metsätraktoreiden hydraulinen teho voi nousta jopa satoihin kilowatteihin, kun komponentit kuitenkin pysyvät tehoon nähden pieninä. Teho on mahdollista siirtää liikkuviin osiin käyttäen esimerkiksi joustavia letkuja.
Hydraulineste on yleensä öljypohjaista tai synteettistä, jotka ovat myrkyllisiä ja vuodot pilaavat ympäristöä. Nykyään kuitenkin käytetään useissa tapauksissa kasvipohjaisia hydrauliikkaöljyjä, joiden ominaisuudet käyttötarkoituksessaan saattavat olla jonkin verran huonommat (eivät esimerkiksi aina kestä kuumuutta). Ne eivät kuitenkaan aiheuta niin suuria ympäristöhaittoja kuin öljypohjaiset tai synteettiset nesteet. Palo-/räjähdysvaarallisissa tiloissa voidaan hydraulinesteenä käyttää vettä, joka ei syty palamaan vaikka sitä vuotaisi, eikä aiheuta ympäristöongelmia.
Letkurikon sattuessa tuleva korkeapaineinen nestesuihku on vaarallinen, koska paine voi lävistää ihon tai irronnut paineinen letku saattaa "pyyhkäistä" ulottuvuusalueensa paineen vaikutuksesta. Paineilmaan verrattuna monimutkaistava tekijä on paluulinjan tarve. Esimerkiksi mekaaniseen tehonsiirtoon verrattuna hydrauliikan hyötysuhde on yleisesti heikompi. Hydraulisen tehonsiirron hyötysuhteeseen vaikuttaa myös, onko nesteen virtaus laminaarista vai turbulenttista.

Kavitaatio

Kavitaatio syntyy, kun virtaavan nesteen paine alenee höyrystymispaineeseen, ts. neste kiehuu. Tämä ilmiö voi tapahtua lämpötilasta riippumatta. Syrjäytyspumpuissa paineen aleneminen syntyy nesteen suuresta nopeudesta, nestemassan kiihdytyksestä ja imukanavien virtausvastuksen vaikutuksesta. Kun neste höyrystyy, pumpun työkammio täyttyy imujakson aikana vain osittain öljyllä ja loppu on höyryn täyttämää. Haittavaikutuksena on tilavuusvirran pieneneminen ja samalla muiden suoritusarvojen aleneminen. Täten paineen kasvaessa, iskeytyvät höyrykuplat kokoon, jolloin syntyy paikallisesti hyvin korkeita paineita. Tästä seuraa nestettä ympäröivien metallipintojen vaurioituminen, eli kavitaatioeroosio. Eroosion karheuttama pinta voi johtaa kiinnileikkautumiseen voitelun heikentyessä. Iskut pumpulle ja putkistolle aiheuttavat kuormitusta ja värähtelyä ääni-ilmiöineen.
Booker-palkinto

Man Booker Prize for Fiction (yleisemmin Booker-palkinto) on brittiläinen kirjallisuuspalkinto, joka myönnetään vuosittain englanninkieliselle Britanniassa julkaistulle romaanille. Palkintoa on jaettu vuodesta 1969.
Aiemmin palkinto voitiin myöntää Kansainyhteisön, Irlannin tai Zimbabwen kansalaisen kirjoittamalle englanninkieliselle romaanille, mutta vuodesta 2014 alkaen palkinnon saaja  on voinut olla kotoisin mistä tahansa maasta, kunhan alkuteos on kirjoitettu englanniksi.
Booker-palkinnon alkuperäinen nimi oli Booker-McConnell prize palkintoa sponsoroineen Booker-McConnell -yhtiön mukaan. Vuonna 2002 palkintoa hallinnoimaan perustettiin säätiö Booker Prize Foundation (BPF), ja uudeksi pääsponsoriksi tuli sijoitusyhtiö Man Group. Alkuperäinen Booker-nimi säilytettiin palkinnon nimessä. Alkuperäinen 21 000 punnan palkintosumma nousi 50 000 puntaan. Todellinen palkinto on kuitenkin kirjamyynnin odotettavissa oleva kasvu.
Booker-palkinnon saajan valitsevat vuosittain vaihtuvat tuomarit. Tuomarit valitsee komitea, johon kuuluu kirja-alan ammattilaisia sekä sponsorien ja Booker-säätiön edustajia. Tuomarit valitaan tunnettujen kriitikoiden, kirjoittajien, akateemikoiden ja muiden julkisuuden henkilöiden joukosta. Kustantajien tarjolle lähettämistä kirjoista tuomaristo valitsee 8–12 ehdokasta ja näiden joukosta voittajan.
Palkinnon rinnalla jaetaan vuosittain kansainvälinen Booker-palkinto englanniksi käännetystä Britanniasta julkaistusta romaanista. Vuosina 2005–2013 se jaettiin joka toinen vuosi englannin kielellä julkaistusta tai englanniksi käännetystä romaanista tekijän kansalaisuudesta riippumatta. Venäjän Booker-palkinto perustettiin vuonna 1992.
Jay and Silent Bob Strike Back

Juoni

Elokuva kertoo kahdesta ruohoa rakastavasta älykääpiöstä, jotka norkoilevat päivästä toiseen pienen newjerseyläisen lähikaupan edustalla. Ennen pitkää heidät häädetään lähestymiskiellon voimin ja he saavat piakkoin tietää, että heistä on tehty sarjakuva, jonka pohjalta tehdään vielä elokuva. Jay (Jason Mewes) ja Silent Bob (Kevin Smith) lähtevät Hollywoodiin estämään elokuvan tekoa. Matkalla Jay tapaa kauniin Justicen (Shannon Elizabeth), joka ystävättärineen paljastuu jalokivivarkaaksi. 
Justicen ja hänen naiskoplansa harhauttamat kaverukset varastavat koe-eläinlaboratoriosta oranki Suzannen ja joutuvat ääliömäisen villieläin-sheriffi Willenhollyn (Will Ferrell) jahtaamaksi. Jalokivivarkaiksi lavastetut Jay ja Silent Bob pääsevät lopulta Hollywoodiin Miramaxin studiolle, jossa Bluntman & Chronic -elokuvaa kuvataan. He päätyvät sattuman kautta roolihahmojensa asuihin ja siten elokuvaan. Studiolle saapuvat myös Justicen petetyt  rikoskumppanit sekä sheriffi Willenholly ja suuri lopputaistelu on valmis.
Loppukahakan jälkeen Jay ja Silent Bob puhdistavat nimensä katumapäälle tulleen ja timantit palauttaneen Justicen avulla, pelastavat Suzannen eläimiä elokuviin välittävältä toimistolta sekä keräävät valmistuneen elokuvan rojaltit. Jay ja Silent Bob matkustavat tuloillaan ympäri maailmaa etsimässä Internetissä murska-arvosteluja kirjoittaneita ihmisiä. Negatiivista kritiikkiä antaneet, yhtä lailla pikkupojat kuin papitkin, joutuvat Jayn ja Silent Bobin pahoinpitelemäksi.
Chōgei (1924)

Palvelus

Alus luokiteltiin 1. joulukuuta 1924 sukellusveneidenemälaivaksi. Se poistettiin alusluettelosta 5. lokakuuta 1945 ja alus romutettiin vuonna 1946.
Painajainen (televisiosarja)

Juoni

Herättyään seitsemän kuukauden koomasta taiteilija Kai Merilä (Eero Melasniemi) palaa huvilalleen maaseudulle Sauvoon, jossa koomaan johtanut auto-onnettomuus oli sattunut edellisenä vuonna. Kaikki kylässä muistavat hänet – hän ei ketään. Kerstin Sundell (Rea Mauranen) tilaa häneltä kadonneen tyttärensä muotokuvan. Valokuvia apunaan käyttäen Merilä aloittaa maalaamisen, ja vähitellen hänen mieleensä ilmestyy näkyjä hirvittävistä tapahtumista.
Anni Flinck

Anna (Anni) Maria Flinck (24. heinäkuuta 1915 Tampere – 23. kesäkuuta 1990 Tampere) oli toimistonhoitaja ja sosialidemokraattien kansanedustaja. Anni Flinckin veli oli kauppaneuvos Kalle Kaihari.
Flinckin vanhemmat olivat sahatyömies Kalle Flinck ja Hanna Aalto. Hän kävi kansakoulun ja suoritti Työväen Akatemian vuonna 1942. Flinck työskenteli kutomoalalla vuoteen 1943 saakka ja sen jälkeen hän toimi Helsingin sosialidemokraattisen kunnallisjärjestön nuorisotoimitsijana 1943–1945, Sosialidemokraattisen naisliiton luennoitsijana 1945–1947 ja Sosialidemokraattisen piirin toimistonhoitajana Tampereella 1947–1954.
Flinck oli sosialidemokraattien kansanedustajana vuosina 1954–1975 edustaen Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1956, 1962 ja 1968 presidentinvaaleissa. Hän oli myös Yleisradion hallintoneuvoston ja Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä. Hän on yksi niistä valitsijamiehistä, joita on veikattu dramaattisen vuoden 1956 presidentinvaalin ratkaisevan äänen antajaksi, koska hän oli Kekkosen innokkaan tukijan Kalle Kaiharin sisar.
Trafic – liikenne

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano sanoo Tatin tavan jättää ihmiset kerronnan taustalle tekevän elokuvasta hieman kylmäkiskoisen. Hän antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Lentoemäntä

Lentoemäntä on lentokoneen matkustamohenkilökuntaan kuuluva nainen, joka vastaa matkustajien turvallisuudesta ja hyvinvoinnista lennon aikana. Ammattinimikkeen miespuolinen vastine on stuertti. Lentoemäntiä ja stuertteja on Suomessa noin 2 500.

Koulutus

Suurin osa lentoemännistä ja stuerteista on suorittanut ylioppilastutkinnon ja iso osa myös korkeakoulututkinnon. Lentoemäntiä koulutetaan lentoyhtiöiden omilla kursseilla, joita järjestetään työvoiman tarpeen mukaan. Kurssit kestävät 6-8 viikkoa. Kurssin lisäksi tulevat työhönopastuslennot. Lisäksi ammattiin kuuluvat kertauskurssit.
Lentoemäntä voi hakeutua tietyn työkokemuksen jälkeen purseriksi eli matkustamon esimieheksi. Lentoemännän koulutuksen sisältöä säädellään yleiseurooppalaisessa JAR-OPS 1 -ilmailumääräyksessä.

Työ

Työ on yleensä epäsäännöllistä vuorotyötä. Lentoemäntien ammattivaivoina ovat hartiakivut ja unettomuus. Lentoemäntien eläkeikä on 58 vuotta. Maailman vanhin lentoemäntä on Iris Peterson, joka vielä 85-vuotiaana (synt. 1921) lensi United Airlinesin palveluksessa vuonna 2007.

Palkka ja korvaukset Suomessa

Finnairin vuosikertomuksen mukaan matkustamohenkilökunnan vuoden 2013 laskennallinen mediaanipalkka oli 4 152 euroa kuukaudessa. Laskennallinen kuukausiansio on saatu jakamalla bruttoansiot 12 kuukaudella. Näihin laskelmiin ei ole otettu mukaan verottomia etuja tai muita verottomia kompensaatiomuotoja kuten päivärahoja. Lentoemäntien palkat ovat jonkin verran laskeneet vuodesta 2012, jolloin mediaanipalkka oli 4 201 euroa kuukaudessa.

Ammatillinen järjestäytyminen

Maailman suurin lentoemäntien yhdistys on yhdysvaltalainen Association of Flight Attendants, johon kuuluu noin 50 000 jäsentä 22 eri lentoyhtiöstä Yhdysvalloista.
Suomessa lentokoneiden matkustamohenkilökunnan etujärjestö on Suomen Lentoemäntä- ja Stuerttiyhdistys SLSY ry.
King of Spirits

King of Spirits on tšekkiläinen absinttimerkki. Valmistajan antamien tietojen mukaan juoma pohjautuu yli 200 vuotta vanhaan reseptiin. Se on täysin luonnontuote eikä sisällä yhtään keinotekoista ainesosaa. King of Spirits on erittäin vahvaa absinttia ja maistuu kitkerän yrttiseltä ja koiruoholta. Pulloissa on pohjalla koiruohoa leikeltynä silpuksi. Tämän seurauksena juoman tujonipitoisuus kasvaa koko ajan juoman vähetessä. Tujonipitoisuus on 34 mg/kg ja alkoholipitoisuus 70 %.
Alcantara (materiaali)

Alcantara on polyesteristä ja polyuretaanista valmistettu mikrokuitukangas, joka muistuttaa mokkanahkaa. Siitä on tullut kestävyytensä ja helpon puhdistettavuutensa ansiosta suosittu verhoilumateriaali huonekaluissa ja lentokoneiden ja laivojen sisustuksissa. Alcantaran kehitti 1970-luvun alussa japanilaisessa Toray Industries -yhtiössä työskennellyt Miyoshi Okamoto muunnelmaksi aiemmin kehittämälleen mikrokuitumateriaalille nimeltä Ultrasuede.
Kankaiden hankauskestoa mittaavassa Martindalen testissä alcantara saa tulokseksi 100 000, kun julkisten tilojen verhoilukankailta vaaditaan vähintään tulosta 50 000 ja kodin kankailta 12 000–15 000. Alcantara voidaan pestä saippualla ja vedellä, ja sen etuja ovat myös hengittävyys, antistaattisuus sekä ympäristö- ja allergiaystävällisyys.
Antti Lastu

Anton (Antti) Agapetus Lastu, sukunimi aik. Lindqvist (27. kesäkuuta 1882 Merikarvia – 20. marraskuuta 1970 Pori) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Lastun vanhemmat olivat kalastaja Aaron Lindqvist ja Anna Aittamäki. Hän kävi kansakoulun ja valmistui opettajaksi 1905 Sortavalan opettajaseminaarista. Lastu työskenteli kansakoulunopettajana Viipurin maalaiskunnassa 1910–1911, oli Suomen sisällissodan jälkeen vankilassa poliittisista syistä 1918–1920 ja toimi sitten kansakoulunopettajana Siikaisissa 1920–1921, Ulvilassa sekä Porissa 1921–1952. Hän toimi lisäksi sosialidemokraattisen puolueen puhujana ja luennoitsijana ja oli myös rakennusmestarina opettajantoimensa rinnalla.
Lastu oli sosialidemokraattien kansanedustajana 1933–1939 ja toistamiseen helmikuusta huhtikuulle 1945 edustaen Turun läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän tuli eduskuntaan helmikuussa 1945 kansanedustaja Väinö Tannerin tilalle. Lastu oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1937, 1940 ja 1943 presidentinvaaleissa. Hän oli Porin seudun työväen sivistysjärjestön puheenjohtajana.
Riitta Ollikka-Laksola

Riitta Ollikka-Laksola (s. 11. lokakuuta 1956) on uransa päättänyt suomalainen alppihiihtäjä. Hän oli ensimmäinen suomalainen kansainvälisen tason naisalppinisti. Hän voitti nuorten EM-hopeaa 1974, tuli pistesijoille 1973 maailmancupissa ja osallistui 1976 Innsbruckin olympialaisiin. Hänet on valittu vuonna 1992 alppilegendojen kunniagalleriaan. Hänen paras lajinsa oli syöksylasku.
Ollikka-Laksola oli naimisissa jääkiekkoilija Reijo Laksolan (k. 2007) kanssa. He tutustuivat 1976 Innsbruckin olympialaisten olympiakylässä. Heidän tyttärensä Niina Laksola voitti vuonna 2006 taitoluistelun Pohjoismaiden mestaruuden. Hänen isoisänsä oli yleisurheilija Väinö Eskola.
Brett Butler

Brett Butler (s. 30. tammikuuta 1958) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Gracen roolista 1990-luvun televisiosarjassa Äiti ja risat (Grace Under Fire). 
Butlerilla on ollut kaksi Golden Globe -ehdokkuutta vuosina 1995 ja 1997.
Islannin kruunu

Islannin kruunu (isl. króna, monikossa krónur) on Islannin rahayksikkö. Sen kansainvälinen tunnus on ISK. Yksi kruunu jaetaan sataan aurairiin (yksikössä eyrir), mutta näitä pienempiä yksiköitä vastaavia kolikoita ei ole enää käytössä. Ensimmäiset Islannin kruunun setelit painettiin 1885.

Historia

Tanskan kruunu tuli käyttöön ensimmäisen kerran islannissa vuonna 1874, ja sitä edelsi tanskalainen rigsdaler. Islanti alkoi painaa omia Islannin kruunun seteleitä vuonna 1885. Valuutat erotettiin toisistaan Skandinavian rahaliiton hajotessa ensimmäisen maailmansodan aikaan, ja Islanti itsenäistyi Tanskasta 1918. Ensimmäiset kolikot laskettiin liikkeelle 1922.
Valuutan arvo laski tasaisesti ja 70-luvun öljykriisi aiheutti pahan inflaation, joten uusia kolikoita ja seteleitä otettiin käyttöön. Viimeiset aurairit painettiin 1967. Inflaatio paheni entisestään, kunnes vuonna 1981 Islannin kruunu revalvoitiin: uusi kruunu oli sadan vanhan kruunun arvoinen.
Vuonna 2002 silloinen pääministeri päätti, että maksut ja saatavat tulisi ilmoittaa yhden kruunun tarkkuudella, sillä sitä pienempiä kolikoita ei ollut enää liikkeellä moniin vuosiin. Jotkin osakkeet ovat edelleen aurairin tarkkuudella, sillä Lontoon pörssissä hinnat voidaan ilmoittaa pennin tarkkuudella.
Valuutan ongelmista huolimatta islantilaiset eivät halua liittyä Euroopan unioniin tai euroon, sillä moni pelkää sen johtavan resurssien hallinnan menettämiseen.

Kolikot ja setelit

Käytössä olevat Islannin kruunun kolikot ovat 1, 5, 10, 50 ja 100 kruunua. Sadan kruunun kolikko tuli käyttöön vuonna 1995. Pankit päättivät vuonna 2003, että eivät enää hyväksy aurairin kolikoita. Kolikoissa on kuvia tyypillisistä islantilaisista eläimistä, kuten delfiineistä (5 kruunua) tai rantataskuravuista (50 kruunua) ja muinaisislantilaisen mytologian symboleita.
Kierrossa olevat setelit ovat suuruudeltaan 500, 1000, 2000, 5000 ja 10 000 kruunua. Kaikkiin seteleihin on painettu päiväys, jolloin ne tulivat laillisesti voimaan. Seteleitä uudistettiin viimeksi huomattavasti vuonna 2001. Niihin lisättiin ala- ja mikropainatuksia sekä metallifolioraita 2000:n ja 5000:n kruunun seteleihin. 10 000:n kruunun seteli on kierrossa olevista uusin, sillä se otettiin käyttöön vuonna 2013. Sitä ei käytetä yhtä usein kuin muita seteleitä. Keskuspankki on vetänyt sadan kruunun ja sitä pienemmät setelit pois kierrosta.
Seteleissä esiintyy islantilaisia taiteilijoita, tieteilijöitä ja muita merkkihenkilöitä. Kääntöpuolella on usein heidän elämäänsä, työhönsä ja saavutuksiinsa liittyviä kuvia tai tilannekuvauksia.

Muuta

Islannin kruunu on vähän käytetty valuutta, joten monet valuutanvaihtotoimistot pyytävät varaamaan sitä etukäteen.
Affiliate-markkinointi

Affiliate-verkosto

Affiliate-verkosto tuo yhteen mainostajat ja julkaisijat. Mainostajat voivat liittyä verkostoon ajamaan tulospohjaista mainontaa ja tarjota julkaisijoille mainosmateriaaleja. Affiliate-verkosto toimii välittäjänä julkaisijan ja mainostajan välillä. Affiliate-verkko laskuttaa mainostajaa julkaisijan tekemistä toteutuneista myynneistä tai liideistä. Julkaisija puolestaan laskuttaa verkostoa tekemistänsä myynneistä. Suomessa toimii tällä hetkellä noin 10 eri affiliate-verkostoa, joita ovat esimerkiksi TradeTracker, Adtraction, Performission ja Adservice.

Mainostaja

Mainostajana affiliate-markkinointi tapahtuu siten, että mainostaja liittyy johonkin affiliate-verkostoon mainostajaksi. Kun mainostaja on rekisteröitynyt verkkoon ja asettanut mainosmateriaaliset saataville affiliate-ohjelmaan, voivat eri verkkosivujen / blogien julkaisijat liittyä mainostajan kampanjaan.

Julkaisija

Julkaisija on verkkosivuston tai muun internetissä toimivan verkkomedian omistaja. Julkaisija liittyy affiliate-verkkoon, esittääkseen sivuillansa mainostajan mainosmateriaalia. Julkaisija tienaa sivustonsa kautta toteutuneista myynneistä mainostajan määrittelemän komission kustakin myynti- tai ostotapahtumasta. Tyypillisiä julkaisijoiden omistamia sivustoja ovat alennuskoodi-, hintavertailu- ja blogisivustot.
Oodi kreikkalaiselle uurnalle

Oodi kreikkalaiselle uurnalle, myös Kreikkalaiselle uurnalle (engl. Ode on a Grecian Urn) on englantilaista romantiikkaa edustavan John Keatsin runo tammikuulta 1820, jonka hän kirjoitti anonyyminä Annals of the Fine Arts -julkaisuun.
Runon on suomentanut nimellä "Oodi kreikkalaiselle uurnalle" Jaakko Tuomikoski vuonna 1917 julkaistuun Keatsin runojen suomennoksia sisältävään kokoelmaan Runoelmia (WSOY, 1917) ja Aale Tynni nimellä "Kreikkalaiselle uurnalle" kokoelmaan Tuhat laulujen vuotta (uusin p. WSOY, 2004).
Loppuriveissä Keats lausuu: "'Beauty is truth, truth beauty' – that is all / you know on earth, and all ye need to know", jonka Tuomikoski kääntää: "'On kaunis totta, tosi kaunist’ on'.
Se muistaos’ , muu kaikk’ on turhuus vain." Aale Tynni kääntää sen: ”'On totta kaunis, kaunista on tosi.' – Vain sen me tiedämme, se riittääkin.”
HMS Arun

Palvelus

HMS Arun myytiin 30. kesäkuuta 1920 romutettavaksi.
Lentopallo kesäparalympialaisissa 2020

Karsinnat

Yksi maa saa lähettää korkeintaan yhden joukkueen paralympialaisiin kumpaankin turnaukseen. Isäntämaa Japani saa suoran paikan kumpaankin turnaukseen. Kaksi joukkuetta valitaan vuoden 2018 MM-kilpailuissa. Neljä joukkuetta valitaan alueellisissa karsintaturnauksissa (Amerikka, Aasia/Oseania, Eurooppa, Afrikka) ja yksi joukkue pääsee erillisen karsintaturnauksen kautta paralympialaisiin.
Ski Jyväskylä

Ski Jyväskylä (alun perin Huhtasuon Hiihto 2000) on jyväskyläläinen hiihtoseura. Seura perustettiin vuonna 2000 jolloin se eriytyi omaksi seurakseen Huhtasuon Kisasta. Seura vaihtoi nimensä Ski Jyväskyläksi vuonna 2016.
Seura järjesti maastohiihdon SM-kilpailut Jyväskylän Vaajakoskella 21.–23.3.2014. Seuran harjoittelumaastot ovat Vaajakosken ja Huhtasuon välisellä ulkoilualueella, ”neljän vuoren” maastossa. Seuran riveissä hiihtävät esimerkiksi Jenni Hildén, Jussi Tuukkanen, Pauliina Pohja ja Ville Tuukkanen. Seuralla on myös nuorten aikuisten tehoryhmä ja junioreiden Hopeasompa-ryhmä, jonka tavoitteena on treenata laadukkaasti innostavalla ja leikkimielisellä yhteishengellä kilpailuhenkeä unohtamatta. Seurassa eri harjoitusryhmiä ei ole eristetty toisistaan, vaan sekä edustus, nuorten aikuisten tehoryhmä että Hopeasompa-hiihtäjät myös harjoittelevat yhdessä.