google/wiki40b huggingface dataset:
Holger Franke

Holger Franke (s. 2. toukokuuta 1955) on saksalainen näyttelijä. Hän opiskeli musiikkia synnyinkaupungissaan Dresdenissä ja vuodesta 1976 näyttämötaidetta Berliinissä.
Varhaisella urallaan Franke esiintyi teatterissa Magdeburgissa ja Wittenbergissä. Sittemmin hän on saavuttanut mainetta rooleillaan televisiosarjoissa Polizeiruf 110 ja Unter uns sekä useissa elokuvissa. 
Ohjaajana Franke on työstänyt Verbotene Liebe -sarjan jaksoja.
Hoikkalampi (Soini, Pahankalanperä)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,3 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Kolunjoen valuma-alueella (35.46), jonka Syväjoen alueeseen (35.463) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 185,5 metriä mpy.
Nuorten oma järjestyksenvalvoja

Nuorten oma järjestyksenvalvoja (Noja) on vartiointiliikkeen palveluksessa oleva järjestyksenvalvoja, joka perustehtävänsä ohessa toimii nuorten parissa kohtaavalla työotteella. Noja on saanut nuorten kohtaamiseen lisäkoulutusta ja lisäksi hänelle on varattu aikaa nuorten kanssa toimimiseen. Noja toimii tyypillisimmin kauppakeskuksessa.
Työmuoto on kehitetty vastaamaan tarpeeseen, jonka nuorten ajanvietto kaupallisissa tiloissa on saanut aikaan. Nuorten ja järjestyksenvalvojien kohtaamiset esimerkiksi kauppakeskuksissa ovat yleisiä ja niillä voi olla hyvinkin suuri merkitys nuorten elämään.
Työmuodon on kehittänyt valtakunnallinen nuorisokasvatusjärjestö Nuorten Palvelu ry yhteistyössä kauppakeskusomistaja Citycon Oyj:n ja vartiointiyritys Securitas Oy:n kanssa. Nojien valmennuksesta, täydennyskoulutuksesta ja työmuodon levittämisestä vastaa Nuorten Palvelu ry ja ainoastaan Nuorten Palvelu ry:n järjestämästä koulutuksesta voidaan käyttää nimitystä Noja-valmennus.

Nojan työnkuva

Nuorten oma järjestyksenvalvoja on kauppakeskuksen järjestyksenvalvoja siinä, missä muutkin järjestyksenvalvojat ja tekee myös näitä työtehtäviä osana muuta työyhteisöä. Työajasta suunnataan osa kuitenkin juuri nuorten kanssa toimimiseen, jolloin Nojan työ on isolta osalta kentällä oloa, nuorten kohtaamista ja nuorten asioiden edistämistä osana paikallista monialaista verkostoa. Noja tekee nuorten asioissa yhteistyötä esimerkiksi poliisin, nuorisotyön, sosiaalitoimen ja vanhempien kanssa.
Nojan työn kulmakiviä ovat tuttuus nuorten kanssa, kohtaava työote ja toimijoiden yhteistyö kohteessa (mm. työyhteisö, kauppakeskusjohto ja liikkeiden henkilökunta) sekä alueella laajemmin. Nuorille Noja on helposti lähestyttävä ja turvallinen aikuinen, jonka puoleen kääntyä tarvittaessa.

Noja-työmuodon hyödyt

Nuorten oma järjestyksenvalvoja -työmuodolla on hyötyä nuorille, kauppakeskukselle, järjestyksenvalvonnalle ja paikalliselle monialaiselle yhteistyöverkostolle. Tiedonvaihdon osalta Nojat toimivat linkkinä nuorten ja muiden kauppakeskuksen toimijoiden sekä alueen monialaisen verkoston kanssa. Parempi vuorovaikutus nuorten kanssa ja tuttuuden syntyminen mahdollistavat nuorten elämän haasteisiin puuttumisen ennakoivasti, jolloin tilanteet kauppakeskuksessa eivät pääse kärjistymään. Noja toimii työyhteisössään nuorten asioiden asiantuntijana ja antaa osaamistaan myös muiden järjestyksenvalvojien käyttöön.
Nuoret ovat kokeneet Nojan lähestyttäväksi [https://www.theseus.fi/handle/10024/129307] ja sellaiseksi aikuiseksi, jolta saa apua erilaisissa tilanteissa [https://www.haaste.om.fi/fi/index/lehtiarkisto/haaste42018/kauppakeskuksenjarjestyksenvalvojanuortenkohtaajana.html]. Järjestyksenvalvonnalle Noja-työmuoto tarjoaa työkalun nuorten kanssa toimimiseen ja tilanne kauppakeskuksissa on Nojan myötä usein rauhoittunut [https://www.vantaansanomat.fi/artikkeli/707194-nuorten-omat-jarjestyksenvalvojat-vahensivat-kauppakeskuksen-hairioita-vantaalla].
Hans Åkerblom

Hans Kristian Åkerblom (25. marraskuuta 1934 Tammisaari – 19. elokuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori. 
Åkerblomin vanhemmat olivat professori Bror Åkerblom ja Anni Marjatta Lehtonen. Hän avioitui 1961 sairaanhoitaja Leena Kaarina Honkasen kanssa. Åkerblom tuli ylioppilaaksi Käpylän yhteiskoulusta 1953 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1960. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1966. 
Åkerblom oli myös lastentautien ja pediatrisen endokrinologian erikoislääkäri. Hän aloitti tutkijanuransa 1960-luvulla fruktoositutkimuksella. Åkerblom työskenteli 1973–1979 lastentautien apulaisprofessorina Oulun yliopistossa, 1980–1985 hän toimi apulaisylilääkärinä HYKSin I lastenklinikalla, 1982–1983 lastentautien professorina Uumajan yliopistossa ja 1985–1999 Helsingin yliopiston lastentautien ruotsinkielisenä profesossorina sekä HYKSin lastenklinikan ylilääkärinä. Hän työskenteli myös Helsingin yliopiston lasten- ja nuortenklinikan ylilääkärinä. Åkerblom on tutkinut lapsuusiän diabeteksen ilmaantuvuutta, taudin syitä, syntytapaa ja ehkäisyä. TRIGR-tutkimuskeskuksen päätutkijana ja tutkimusjohtajana vuoteen 2008 saakka hän oli keskeisessä asemassa diabetes-tutkimuksessa.
Åkerblom sai vuonna 1998 Euroopan lastenendokrinologiayhdistyksen Andrea Prader -palkinnon. Vuonna 1999 hänelle myönnettiin Finska Läkaresällskapetin 100 000 markan suuruinen J. W. Runebergin palkinto pitkäaikaisesta lapsuusiän diabeteksen epidemiologiaan, syntyyn, ennustamiseen ja ehkäisyyn liittyvästä tutkimustyöstä.
Utran lasitehdas

Utran lasitehdas toimi vuosina 1874–1906 Utrassa, joka on nykyään Joensuun kaupunginosa Pielisjoen varrella. Lasitehtaan perusti liikemies Antti Juhana Mustonen, ja hän poltti tehtallaan omistamiensa sahojen jätepuuta. 
Tehdas oli aluksi pullolasin valmistaja ja sen vientituotteet oli tarkoitettu Venäjälle. Se sai raaka-ainekseen tarvitsemansa hiekan Mustosen kauppa-alusten pohjalastina Hollannista ja Belgiasta, josta tulivat myös lasinpuhaltajat. 
Vuodesta 1882 lasitehtaan ja sahojen omistaja tuli englantilainen Egerton Hubbard & Co -niminen yhtiö. 1880-luvun lopussa vuosituotanto oli noin 1,9 miljoonaa pulloa ja työntekijöitä noin 80. Utran lasitehdas ei pysynyt kovassa kilpailussa mukana ja pullojen valmistus lopetettiin kokonaan vuonna 1889. 
Vuonna 1893 tehtaan vuokrasi saksalaissyntyinen Henrik Veltheim, joka ryhtyi valmistamaan ikkunalasia. Tässä vaiheessa lasimestarit ja lasinpuhaltajat olivat ruotsalaisia. Lasi valmistettiin aluksi Pataluodon hiekasta ja lasin värisävy oli hieman sinertävä. Belgiasta tuodun hiekan myötä lasin laatu oli moitteetonta. Ikkunalasin tuotanto käsitti noin 3 000 laatikkoa vuodessa. Vuoden 1894 paloi ikkunalasimakasiini Rantakylän Savikylässä perustuksiaan myöten ja Veltheim luopui sen jälkeen yritystoiminnastaan.
Vuonna 1896 tehtaan vuokrasi Rokkala Glasindustri Aktiebolaget, ja se uudistettiin ja laajennettiin huomattavasti. Yhtiö saikin tuotannon kannattavaksi. 
Utran lasitehdas tuhoutui täydellisesti tulipalossa 16. kesäkuuta 1906. Tehdasta ei kannattanut enää rakentaa uudelleen, vaikka voimassa ollut vuokrasopimus sitä edellyttikin.
Lasitehtaan lasijäämiä paljastuu edelleen Utran rannoilta ja talojen pihoilta. Utran katuja on nimetty lasitehtaan mukaan (Lasinpuhaltajantie, Lasimestarinkatu, Upokaskatu, Kristallikuja).
Slow, Deep and Hard

Yleiskatsaus

Albumin alkuperäisen nimen oli tarkoitus olla "None More Negative", mutta päätyi mainitsemattomista syistä nykyiseen muotoonsa. Albumi jäi melko vähäiselle huomiolle verrattuna yhtyeen menestysalbumeihin Bloody Kisses ja October Rust. Albumin sisältö on raskasta ja Steelen laulutyyli raakaa karjumista myöhemmin tavaramerkiksi muodostuneen bassobaritoninsa sijaan. Musiikillisesti albumi on verrattavissa Type O:a edeltäneeseen bändiin, Carnivoreen. Albumin tekstit sisältävät aiheita, jotka liittyvät petollisen tyttöystävän murhaamiseen kirveellä, kappaleet ovat myös usein huomattavan pitkiä ja harvemmin jäivät pituuksiltaan alle kuuden minuutin. Albumia pidetään yhtenä Doom- ja Goottimetallin kulmakivinä. Albumi sisältää huomattavia määrie Peter Steelen omalaatuista mustaa huumoria ja levynkansi vastaakin nimeään sensuroidulla kuvalla yhdynnästä. Vaikkakin albumin musiikki oli keskimäärin nopeaa ja aggressiivista, Type O Negative flirttaili Doom Metal-vaikutteitaan tuskallisen hitailla väliosilla.
Maaherra

Viran historiaa

1900-luvun alkupuolella maaherra oli lääninsä johtaja, joka oli erityisesti vastuussa järjestyksestä ja lain ylläpitämisestä. Maaherrat johtivat erityisesti poliisitoimintaa ja vastasivat mm. puolustusvoimille toimitettavista luontaissuorituksista sekä painotuotteiden laillisuuden valvonnasta. 1960-luvulta alkaen maaherran tehtävät vähenivät vähän kerrallaan osana yhteiskunnan muutosta. Maaherra-virkanimike poistui vuoden 2009 lopussa Suomen läänien lakkautumisen yhteydessä lukuun ottamatta Ahvenanmaan valtionvirastoa, jonka ylimpänä johtajana toimii nimellisesti maaherra. 
Vuodesta 1837 vuoteen 1918 maaherrat tunnettiin kuvernööreinä.

Ruotsissa

Ruotsissa maaherran tehtävät ovat samankaltaiset kuin Suomessa oli.
Marcel Petiot

Murhat

Maaliskuussa 1944 Petiotin asunnon katolta oli tuprunnut hiiltyneen pihvin, toffeen ja kumin hajuista mustaa savua jo viisi päivää. Lopulta vastapäinen naapuri kyllästyi hajuun ja soitti paikalle poliisit. Kun sisään lopulta päästiin palokunnan voimin, odotti heitä siellä karmiva näky; kellarista löytyi kaksi luurankoa, kasa luita ja lihankappaleita. Uunissa paloi yhä tuli ja kun sen luukku avattiin, ulos tipahti hiiltynyt käsi.
Suuren ihmisjoukon lisäksi paikalle saapui myös Marcel Petiot. Poliiseille hän väitti olevansa talon omistajan veli ja että ruumiit olivat Ranskaa miehittäviä saksalaisia ja maanpettureita. Hän antoi ymmärtää, että vastarintaliike oli paljastuksen johdosta vaarassa ja että hänen oli kiirehdittävä tuhoamaan 300 sen jäsenen arkistokorttia. Isänmaalliset poliisit uskoivat Petiotin tarinan ja päästivät hänet poistumaan. Petiot, hänen vaimonsa Georgette ja heidän 16-vuotias poikansa katosivat saman tien.
Todellisuudessa ruumiit kuuluivat varakkaille juutalaisille, joita Petiot apureineen oli houkutellut luokseen lupaamalla auttaa heitä pakenemaan Ranskasta 25 000 - 50 000 frangin korvausta vastaan. Ohjeistukseksi oli annettu varata mukaan kaksi matkalaukkua täynnä arvotavaraa ilman henkilöpapereita tai muita tunnisteita. Pako Etelä-Amerikkaan vaati kuitenkin rokotuksia trooppisia tauteja vastaan, jotka Petiot oli myös luvannut hoitaa. Sukulaisten epäilyt Petiot vakuutti kirjoituttamalla uhreillaan postikortteja, joissa nämä totesivat olevansa turvassa.
Poliisit saivat tutkimuksissaan selvitettyä että Petiot oli lähetyttänyt 47 matkalaukkua erääseen osoitteeseen. Matkalaukkujen sisältö ei tuonut lisäselvitystä – Petiot oli edelleen kateissa. Niinpä poliisit turvautuivat juoneen; Pariisi oli nyt vapautettu ja poliisi pyysi Résistance-lehteä kirjoittamaan artikkelin, jossa Petiot leimattiin saksalaisten kätyriksi. Juoni toimi ja parin päivän päästä lehden toimitukseen saapui Petiotin käsin kirjoittama kirje, jossa hän edelleen väitti kuuluvansa vastarintaliikkeeseen. Poliisi lähetti kopioita kirjeestä vastarintaliikkeelle ja pian hänen käsialansa tunnistettiinkin. Petiot jäi kiinni pariisilaiselta metroasemalta vain muutamaa päivää ennen aiottua pakoa Ranskasta.

Tuomio

Syyttäjä vaati Marcel Petiotia tilille 27 ryöstömurhasta. Ranskan vastarintaliike kumosi Petiotin väitteet, että hän olisi työskennellyt yhteistyössä heidän kanssaan. Oikeudessa ylimielisesti käyttäytynyt Petition herätti suurta huomiota mediassa muun muassa torkkumalla ja piirtelemällä pilakuvia asianajajista istuntojen aikana. Petiot oli todennäköisesti murhannut yli 50 - mahdollisesti jopa 150 henkilöä, mutta hänet kyettiin todistamaan syylliseksi ainoastaan 26 murhaan. Hän sai rangaistukseksi kuolemantuomion, joka pantiin täytäntöön giljotiinilla 25. toukokuuta 1946.
Odin-luokka (sukellusvene)

Suunnittelu

Luokan alukset suunniteltiin korvaamaan vanhentuneet L-luokan sukellusveneet, joiden toimintasäde ei riittänyt palvelukseen Tyynellä valtamerellä. Luokan alusten sukellussyvyys oli teoreettisesti laskettuna 500 jalkaa, mutta sitä ei testattu yli 300 jalan syvyyteen. Aseistuksena oli kahdeksan torpedoputkea, joista kuusi oli keulassa ja kaksi perässä. Lisäksi aluksilla oli neljän tuuman kansitykki.
Earl Heiskala

Urho "Earl" Waldemar Heiskala (s. 30. marraskuuta 1942 Kirkland Lake, Ontario) on kanadansuomalainen entinen jääkiekkoilija. Hänen vanhempansa on Suomesta muuttaneita. Hänen setänsä on kuuluisa lentäjä Urho Heiskala.

Ura

Hän pelasi NHL:ssä Philadelphia Flyersissa 1968-71 ja WHA:ssa Los Angeles Sharksissa 1972-74.
STS-120

STS-120 on 120. Nasan avaruussukkulalento. Se lennettiin Discovery-sukkulalla, ja oli sukkulan 34. lento. Sukkula laukaistiin Kennedyn avaruuskeskuksesta 23. lokakuuta 2007 kello 16.38 (CET).
STS-120 -tehtävän aikana sukkulan miehistö asensi Kansainväliselle avaruusasemalle Nasan omistaman italialaisvalmisteisen yhdysmoduli Harmonyn, sekä valmisteli tulevia lentoja. Lennolla vaihdettiin yksi ISS Retkikunta 16:n jäsen. Ensimmäistä kertaa sekä sukkulaa että avaruusasemaa johtaa nainen - Pamela Melroy toimii sukkulan komentajana ja Peggy Whitson kansainvälisen avaruusaseman komentajana. Italialainen ESA:n astronautti Paolo Nespoli suoritti tieteellisiä kokeita ESA:lle ja Italian avaruusjärjestölle.
Tähtien sota -elokuvasarjan 30-vuotisjuhlan kunniaksi astronautit ottivat mukaansa valosapelin, jota Mark Hamill käytti elokuvassa Tähtien sota: Episodi VI – Jedin paluu, ja lennon jälkeen se asetettiin näytteille Space Center Houstoniin, Lyndon B. Johnson Space Centerin yleisökeskukseen.
Discovery laskeutui Kennydyn avaruuskeskukseen 7. marraskuuta 2007 kello 20.01 Suomen aikaa.
Anna Heinämaa

Anna Heinämaa (s. 12. joulukuuta 1961 Helsinki) on suomalainen kirjailija,  kuvanveistäjä ja elokuvakäsikirjoittaja. Heinämaa aloitti venäjän kielen opinnot Helsingin yliopistossa vuonna 1981. Vuonna 1985 hän lähti Moskovan yliopistoon suorittamaan kieliharjoitteluaan ja jäi kaupunkiin kuudeksi vuodeksi. Opintonsa hän sai päätökseen 1989. 
Heinämaa on julkaissut romaaneja ja kertomuksia sekä kirjoittanut kuunnelmia Radioteatterille. Hänen teoksensa käsittelevät usein naisia ja erilaisia naiskohtaloita. Kuvanveistäjänä Heinämaalle ominaisin materiaali on pronssi. Veistoksissa tulevat esiin samat teemat kuin kaunokirjallisissa teoksissa – ihmisten väliset suhteet ja niiden dynamiikka, traagiset mutta samaan aikaan vahvat naishahmot.
Teoksestaan Iira Heinämaa sai valtion kirjallisuuspalkinnon vuonna 1991.
Heinämaa käsikirjoitti vuonna 2015 ensi-iltansa saaneen elokuvan Miekkailija. Elokuva oli ehdolla parhaan ulkomaisen elokuvan Golden Globe -palkintoon ja se oli myös Suomen ehdokas parhaan ulkomaisen elokuvan Oscar-palkintoon. Heinämaa tutustui elokuvan aiheena olevaan virolaisen Endel Nelisin tarinaan miekkailuharrastuksensa kautta. Käsikirjoitusprosessin vuoksi hän otti asuntoaan vastaan velkaa, vietti pitkiä aikoja Virossa ja taustoitti aihetta haastatteluilla. Hän kirjoitti käsikirjoituksensa englanniksi. Kirjoittamiseen kului kaksi vuotta, minkä jälkeen suomalainen Making Movies -tuotantoyhtiö osti käsikirjoituksen.
Elokuvan ilmestyttyä Heinämaa arvosteli sen tuottajia siitä, ettei hänelle ole maksettu sovittuja palkkioita. Hänen mukaansa elokuvantekijät ovat myös estäneet häntä verkostoitumasta elokuvan avulla. Elokuvan tuottaja Kai Nordbergin mukaan kirjoittaja suostui itse tekemään palkattomia korjauksia käsikirjoitukseensa. Nordbergin mukaan Heinämaalle maksettu korvaus oli "suurin, mitä suomalaiselle esikoiselokuvakäsikirjoittajalle on maksettu". Kiistan seurauksena elokuvan tuotantoyhtiö ei lähettänyt Heinämaalle kutsua Jussi-gaalaan, jossa Miekkailija on ehdolla parhaaksi elokuvaksi.
Teoreettisen filosofian dosentti ja tutkija Sara Heinämaa on Anna Heinämaan sisar, ja kirjailija-opettaja Siviä Heinämaa ja opettaja Alli Heinämaa ovat hänen isotätejään.
Tonavanpernaruoho

Ulkonäkö

Laji kasvaa 20–60 senttimetriä korkeaksi. Varsi on pystykasvuinen ja monihaarainen. Lehdet ovat kaljut, kiiltävät ja pariliuskaiset. Kukintona on keltakukkainen terttu. Lidut ovat otakärkisiä, kahdesta kuuteen senttimetriä pitkiä ja ohuita.

Levinneisyys

Tonavanpernaruohoa esiintyy alkuperäisenä Etelä-Euroopassa ja eteläisessä Keski-Euroopassa. Pohjoismaissa ja Suomessa se on hyvin harvinainen ja satunnainen tulokas.
John Jacob von Julin

Akatemian apteekkari

Jo vuonna 1815 John Julin oli kiinnostunut myös teollisuudesta ostettuaan tupakkatehtaan läheltä apteekkiaan ja tehtyään vuoden pituisen tutustumismatkan Englantiin. Hän alkoi harjoittaa ulkomaankauppaa ja hankkia osuuksia turkulaisiin höyrylaivoihin.
Julinin apteekkarintoimen Turussa keskeytti Turun palo syyskuussa 1827 ja toiminta jatkui Helsingissä 1828 Akatemian siirryttyä sinne. Julinin apteekista Eteläesplanadin ja Unioninkadun kulmatalossa tuli nyt Helsingin yliopiston apteekki. Huolimatta siitä, että Helsingin III apteekki menestyi hyvin, Julin vaihtoi elämänsä suuntaa teollisuudenharjoittajaksi ja maanviljelijäksi.

Ruukinpatruuna

Vuonna 1822 Julin osti Fiskarsin rautaruukin ja perusti sinne vuonna 1827 valimon. Vuonna 1832 hän perusti Suomen ensimmäisen hienotakomon ja 1837 Suomen ensimmäisen mekaanisen konepajan, joka valmisti seuraavana vuonna ensimmäisen suomalaisen laivahöyrykoneen.
Fiskarsin konepajaan liittyi myös maatila, jonka puitteissa kehitettiin maataloutta, muun muassa uusia auroja maatalouden tarpeisiin.
Fiskarsin lisäksi omisti Julin useita muitakin ruukkeja (muun muassa Antskogin, Kosken ja Kärkelän ruukit) sekä kupari- ja rautakaivoksia (muun muassa Orijärven kaivos). Maaomistuksia hänellä oli Pohjan lisäksi Karjaalla, Karjalohjalla, Kiskossa, Perniössä, Somerolla ja Tenholassa. Suomen ensimmäinen kapearaiteinen rautatie Orijärvellä oli myös Julinin rakennuttama.
Julin oli aktiivinen toimija myös muilla aloilla; hän perusti 1819 Suomen ensimmäisen höyrylaivayhtiön. Suomen ensimmäinen säästöpankki perustettiin Turkuun vuonna 1823 Julinin aloitteesta, samoin Suomen ensimmäinen lancasterkoulu 1822.
Ansioistaan Julin sai vuonna 1835 vuorineuvoksen arvon. Vuonna 1849 hänet aateloitiin nimellä von Julin.
Yrjö Kilpi

Yrjö Olavi Kilpi (7. maaliskuuta 1924 Tampere – 6. helmikuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen matemaatikko. 
Kilven isä oli päätoimittaja Eino Kilpi ja äiti Sylvi-Kyllikki Sinervo. Hän tuli ylioppilaaksi Kallion yhteiskoulusta Helsingissä 1942 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1948, lisensiaatiksi 1953 ja tohtoriksi 1957. Kööpenhaminassa Kilpi opiskeli 1959–1960. Helsingin yliopiston fysiikan laitoksen assistenttina hän toimi 1949–1961 ja matematiikan dosenttina 1959–1968. Turun yliopiston matematiikan apulaisprofessori Kilpi oli 1961–1963 ja Oulun yliopiston matematiikan professori 1963–1990. Kilpi tutki muun muassa Hilbertin avaruuden operaattoreiden teoriaa ja sovellutuksia. Hän oli Suomen matemaatikko- ja fyysikkoliiton hallituksen puheenjohtaja 1961–1964 sekä Pohjois-Suomen opiskelija-asuntosäätiön hallituksen varapuheenjohtaja 1970–1975 ja puheenjohtaja 1976–1978. Oulun yliopiston ylioppilaskunnan inspehtorina Kilpi toimi 1974–1992, kunniajäseneksi hänet nimitettiin 1985. Kasvatustieteiden kunniatohtori Oulun yliopistossa Kilvestä tuli 1983.
Kilven puoliso vuodesta 1956 oli Marjatta Lehtonen (s. 1931).
Yelawolf

Varhainen elämä

Atha syntyi 30. joulukuuta 1979 Gadsdenissa Alabamassa. Hän on sukujuuriltaan puoliksi valkoinen amerikkalainen ja puoliksi Cherokee-intiaani. Athan äiti oli vain 15-vuotias synnyttäessään hänet. Lapsuusvuosinaan Atha muutti usein. Hän vietti suuren osan ajastaan Antiochissa Tennesseessä. Hän kävi koulua Carter Lawrence Elementaryssa Nashvillessä, Tennesseessä, joka sijaitsi lähellä vähätuloisia alueita. Täällä Atha sanoo, että "hip hopin maailma alkoi avautua minulle"
Dunkel

Dunkel tai dunkles on perinteinen, saksalaistyylinen tumma lagerolut. Dunkel on vahvasti mallasmainen.
Ray Lewis

Ura

Lewis pelasi yliopistouransa Miamin yliopiston joukkueessa, ollen kerran ehdolla Butkus Awardiin.
Baltimore Ravens varasi Lewiksen NFL:n varaustilaisuudessa ensimmäisellä kierroksella, 26. pelaajana. Hän kohtasi ennakkoluuloja, koska hänen ei uskottu pystyvän murtautua kokoonpanoon tukimiehen rooliin siihen pienen kokonsa takia. Lewis voitti Super Bowlin Baltimore Ravensin riveissä kausilla 2000 ja 2012. Hänen uransa loppui jälkimmäiseen voittoon.

Yksityiselämä

Lewisillä on kahdeksan lasta vaimonsa kanssa. Hän on kristitty, ja tuli uskoon vuonna 2006.
Vuonna 2000 Lewis joutuu kavereineen kahakkaan toisen ryhmän kanssa, joka johti kahden ihmisen kuolemaan. Lewis ja kaksi muuta miestä saivat syytteet murhasta.
Kansojen historia

Kansojen historia on ruotsalaisen Carl Grimbergin sidontatavasta riippuen 12- tai 24-osaisena ilmestynyt laaja maailmanhistoriaa käsittelevä teossarja. Sen ensimmäinen osa ilmestyi vuonna 1926. Viimeisiä osia Grimberg ei eläessään saanut aivan valmiiksi. Sitä on myyty ainakin 500 000 kappaletta, Suomessakin yli 100 000.
Asiantuntijat ovat usein arvostelleet Kansojen historiaa, ja nykyään sitä voidaan pitää asiasisällöltään vanhentuneena.
Sarja tunnetaan värikkäästä kirjoitustyylistään.
Vastseliina

Entinen kunta

Pinta-alaa kunnalla oli 222,8 neliökilometriä ja asukkaita siellä oli 2 167 (1.1.2008). Kunnassa asui koko Võrumaan väestöstä 5,61 prosenttia (1.1.2008) ja koko Viron väestöstä 0,16 prosenttia (20.3.2008). Väestötiheys oli 10,6 as/km². Vastseliinan kunnanjohtajana toimi Raul Tohv. Kunnan keskus oli nimeltään Vastseliina, jossa asui 714 ihmistä (1.1.2007).
Vastseliinan naapurikunnat olivat Lasva pohjoisessa, Orava (Põlvamaalla) koillisessa, Meremäe idässä, Misso etelässä, Haanja lännessä ja Võrun kunta luoteessa. Kaakossa kunta rajautui Venäjään. Kunnasta oli matkaa Võrun kaupunkiin 24 kilometriä, pääkaupunkiin Tallinnaan 285 km, Venäjän puolella sijaitsevaan Pihkovaan 75 km ja Latvian pääkaupunkiin Riikaan 250 km. 12 kilometrin päässä, entisessä Misson kunnassa sijaitsee Luhamaa-Šumilkinon rajanylityspiste, jolla on tärkeä asema Viron ja Venäjän välisellä kaupankäynnillä.
Kunnan pääelinkeinot olivat maatalous ja metsätalous. Kasvussa oli myös palvelusektori.
Vana-Vastseliinan kylässä sijaitsee piispanlinnan rauniot. Linna rakennettiin 1300-luvulla.

Kylät

Vastseliinan kunta muodostui seuraavista kylistä (viroksi küla):
Haava, Halla, Heinasoo, Hinniala, Hinsa, Holsta, Illi, Indra, Jeedasküla, Juraski, Kaagu, Kapera, Kerepäälse, Kirikumäe, Kornitsa, Kõo, Kõrve, Käpa, Külaoru, Kündja, Lindora, Loosi, Luhte, Mutsu, Mäe-Kõoküla, Möldri, Ortuma, Paloveere, Pari, Perametsa, Plessi, Puutli, Raadi, Saarde, Savioja, Sutte, Tabina, Tallikeste, Tellaste, Tsolli, Vaarkali, Vana-Saaluse, Vana-Vastseliina, Vastseliina, Vatsa, Viitka ja Voki.

Väestö

Vuonna 2011 Vastseliinan kunnassa oli 1 828 asukasta, joista 1 794 (98,1 %) oli virolaisia, 18 (1,0 %) venäläisiä ja 15 (0,8 %) muita kansallisuuksia.
Bror Blomqvist

Bror Blomqvist (s. 1945) on entinen suomalainen käsipallomaalivahti. Hän oli vuoden käsipalloilija vuonna 1964  ja vuoden 1966 Turunmaan paras urheilija. Hänen seuransa oli alun perin PIF, mutta hän pelasi myös ÅIFK:ssa. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä 19-vuotiaana ottelussa Puolaa vastaan. Yhteensä hän pelasi maajoukkueessa 12 ottelua vuosina 1965–1978.