google/wiki40b huggingface dataset:
Kuuston ruukki

Kuuston ruukki sijaitsi Salossa Hamarjärvestä Kiskonjokeen laskevan pienen puron, Kuustonojan, varrella kapeassa ja jyrkkäreunaisessa laaksossa. Ruukki oli toiminnassa vuosien 1732–1830 välillä.
Ruukin perusti vuonna 1732 Claes Flemming Perniön Isokuuston verotalon maalle. Ruukkiin kuului kankirautapaja jossa käytettiin raaka-aineena Teijon masuunin takkirautaa sekä Ruotsista Noran alueen kaivoksista tuotua rautaa. 1800-luvun alussa takkirautaa alettiin tuoda pääasiassa Ruotsista Grythyttanin ja Nya Kopparbergetin kaivosalueilta. Ruukin toiminta päättyi vuonna 1830 kun silloinen omistaja Carl Johan Sallmen siirsi ruukin Latokartanon Myllykosken rannalle.
Ruukin 22×25 metrin kokoisen kankivasarapajan harmaakiviset seinät ovat säilyneet maastossa enimmillään 2,5 metrin korkuisina. Pajarakennuksen sisällä on näkyvissä tiilinen ahjon pohja ja kankivasaran perustuksia. Pajan yläpuolella on maasta ja kivistä rakennetun padon rauniot. Padolta on johtanut pajaan kahden kivipilarin kannattama vesikouru. Pajan lähistöllä on myös kuonakasoja ja metsikössä sijaitsevat kolmen suurehkon rakennuksen kivijalat joiden ympärillä on runsaasti sysiä. Rakennukset ovat saattaneet toimia hiilivarastoina. Ruukin työväen asunnot ovat sijainneet pajan luoteispuolella paljaan kallion päällä.
Avignonin vankeus

Avignonin vankeus tai paavien Baabelin vankeus tarkoittaa ajanjaksoa 1309–1377, jolloin paavit olivat riippuvaisia Ranskan kuninkaasta. Paavien alennustilaa verrattiin Raamatun kertomukseen juutalaisten vankeudesta Babylonissa, ns. Baabelin vankeuteen.
Ranskan kuningas Filip IV Kaunis taivutteli paavi Klemens V:n vuonna 1309 siirtämään paavinistuimen Etelä-Ranskaan, Avignonin kaupunkiin. Paavi hallintoineen oli käytännössä Ranskan kuninkaan määräysvallan alainen, ja paaviksi valittiin peräjälkeen 7 ranskalaista kardinaalia.
Urbanus V pyrki palauttamaan paavinistuimen Roomaan vuonna 1367, mutta hän joutui kuitenkin palaamaan takaisin Avignoniin. Vasta Gregorius XI onnistui palauttamaan paavinistuimen Roomaan vuonna 1377. Italialaissyntyisen Urbanus VI:n valinta Gregorius XI:n seuraajaksi johti kuitenkin katolisen kirkon hajaannukseen, ja Avignonista tuli usean vuosikymmenen ajaksi vastapaavien tukikohta.
Aberteifin linna

Aberteifin linna (kymriksi Castell Aberteifi, engl. Cardigan Castle) on keskiajalla rakennettu linna Aberteifin pikkukaupungissa Etelä-Walesissa. Linnassa järjestettiin vuonna 1176 runouden ja musiikin juhla, jota pidetään historian ensimmäisenä Eisteddfodina.
Normannivalloittajat rakensivat Teifijoen suulle ensimmäisen linnoituksen 1000-luvun lopulla. 1100-luvun alussa joen yli rakennettiin silta ja linnan nykyinen paikka linnoitettiin. Alueen normanneilta valloittanut Rhys ap Gruffudd aloitti kivisen linnan rakennuttamisen paikalle vuonna 1171.
Osa linnasta hävitettiin Oliver Cromwellin määräyksestä 1600-luvulla, kun rojalistit luovuttivat – tiukan vastarinnan jälkeen – linnan parlamentaristeille Englannin sisällissodassa. Säilynyttä osaa linnasta käytettiin vankilana 1700-luvulle saakka. Rauniot olivat sen jälkeen yksityisomistuksessa ja niiden yhteyteen rakennettiin 1700-luvulla ja 1800-luvun alussa Castle Greenin kartanorakennus. Ceredigionin kreivikunnan hallinto (kymriksi Cyngor Sir Ceredigion, engl. Ceredigion County Council) osti pitkään rappiolla olleen kartanon vuonna 2003 ja aloitti raunioiden kunnostustyöt.
Mittava restaurointiprojekti päättyi 2015, ja linna on jälleen avoinna yleisölle.
Mikko Silvennoinen

Mikko Ilmari Silvennoinen (s. 14. toukokuuta 1975 Kiihtelysvaara) on suomalainen televisiotuottaja, -juontaja ja -toimittaja. Hän työskentelee Ylen Euroviisu-selostajana.

Ura

Silvennoinen oli perustamassa Jyrki-nuortenohjelmaa ja toimi sen juontaja-toimittajana vuosina 1995–1996. Työskenneltyään juontajana Jyrkissä yhden vuoden Silvennoinen lähti Yhdysvaltoihin opiskelemaan televisioalaa. Siellä ollessaan hän teki Nelonen-televisiokanavalle sekä Apu- ja Katso-lehdille haastatteluja ja raportteja viihteen maailmasta. Vuonna 2000 Silvennoinen sai California State Universitysta Bachelor of Arts in Communications Studies and Broadcast Journalism -tutkinnon. Seuraavana vuonna (2001) Silvennoinen toimitti Neloselle Hollywood eXpress -nimistä ohjelmaa Yhdysvalloista käsin.
Palattuaan opintojen jälkeen Suomeen Silvennoinen jatkoi työskentelyään Nelosella. Hän on työskennellyt kanavan ohjelmissa kameran molemmin puolin. Hän muun muassa juonsi ja toimitti populaarikulttuurin viikkomakasiinia 4POP:a vuosina 2003–2004. Silvennoinen on myös juontanut useita Jussi-gaaloja, Venla-gaalan, hyväntekeväisyysohjelmia sekä ankkuroinut suoraa Oscar-kisastudiota.
Keväällä 2007 Silvennoinen juonsi Kuka, mitä, häh? -keskusteluohjelmaa. Siinä oli muutaman vaihtuvan vieraan lisäksi viisi vakiovierasta. Ohjelma lopetettiin muutaman jakson jälkeen.
Televisiotuottajana Silvennoinen oli muun muassa Hauskat kotivideot -ohjelman ensimmäinen tuottaja. Lisäksi hän on ollut Nelosen kansainvälisten ohjelmien vastaava tuottaja.
Nelosen kotimaisen ohjelmiston vastaavana tuottajana hän työskenteli Suomen Huippumalli haussa -ohjelman ensimmäisten kausien parissa. Nelosen ohjelmapäällikkönä hän vastasi mm. Matkaoppaat-ohjelman kehitystyöstä ja hankki Suomeen formaatit So You Think You Can Dance, Neljät häät, Neljän tähden illallinen ja Tuuri. Silvennoisen katsojaluvuilla mitattuna merkittävin televisiotyö on Talent Suomi -ohjelman uudistaminen. Talentin toisen kauden finaali syksyllä 2009 ylitti miljoonan katsojan rajan ja oli Nelosen kaikkien aikojen katsojaennätys vuoteen 2016 mennessä, jolloin visailuohjelma Haluatko miljonääriksi? rikkoi ennätyksen.
Vuonna 2011 Silvennoinen työskenteli ohjelmajohtajana Viasat Broadcastingin virolaisilla televisiokanavilla TV3, TV6 ja TV3+. Maaliskuussa 2012 hän aloitti SuomiTV:n (huhtikuusta 2012 alkaen FOX) ohjelmajohtajana.
Silvennoinen on myös vuodesta 2016 lähtien selostanut Ylellä Euroviisuja sekä Uuden Musiikin Kilpailua.
Silvennoinen nimitettiin tammikuussa 2018 Sanoma Media Finlandin Kids Media -liiketoimintayksikön sisältö- ja markkinointijohtajaksi, mutta sai potkut jo saman vuoden marraskuussa, kun Kids Media -yksikkö lopetettiin.

Yksityiselämä

Silvennoinen on puhunut julkisuudessa avoimesti homoseksuaalisuudestaan. Hän on kirjoittanut aiheesta kolumneja Voltti-lehteen (ent. Z-lehti) ja toiminut vuosina 2005–2006 Setan hallituksen jäsenenä. City-lehti valitsi hänet vuonna 2004 kaupungin parhaaksi julkihomoksi. Silvennoinen on ollut mukana järjestämässä Mr. Gay Finland -kilpailua ja omistaa osuuden ravintola Dtm:n taustayhtiö Äkä Oy:stä.
Silvennoisen puoliso on muotoilija Asmo Noronen.
Lapsilukko (digitaalinen tekniikka)

Lapsilukko on elektroninen rajoitin, joka estää lapsia pääsemästä käsiksi heille haitalliseksi koettuun sisältöön tai aineistoon. Elektronista lapsilukkoa voidaan käyttää mm. digitaalisten televisioiden sisältöpalveluissa (erityisesti ns. aikuisviihde), tietokone- ja videopeleissä tai internet-yhteyttä käyttävissä tietokoneohjelmissa. Digitaalista sisältöä koskevan lapsilukon avulla kolmannet osapuolet (mm. vanhemmat) voivat estää tai rajoittaa valitsemansa henkilön (mm. holhoojat lapsensa) tekemisiä estämällä muun muassa tiettyä televisiokanavaa tai verkkosivustoa toimimasta, sensuroimalla kiroilun tai poistamalla tietokone- ja videopeleistä verisen sisällön). Lapsilukko saattaa myös sisältää henkilön käyttäytymistä rekisteröivän lokiominaisuuden, joiden avulla web-valvontaa suorittavan henkilön on mahdollista jälkikäteen selvittää esimerkiksi mitä web-sivuja valvonnan kohde (mm. lapsi tai nuori) on selannut. Käyttöjärjestelmistä Windows 7 sisältää lapsilukko-ominaisuuden. Lisäksi käytönhallintaominaisuuksia sisältyy nykyään moniin tietoturvasovelluksiin.
Zenodotos

Zenodotos (muinaiskreikaksi Ζηνόδοτος) oli kreikkalainen filologi Efesoksesta, Aleksandrian kirjaston ensimmäinen ylikirjastonhoitaja. Hän kehitti kirjaston lajittelua aiheittain, ja keksi, että kirjat kannattaa järjestää aakkosjärjestykseen tekijän nimen alkukirjaimen mukaan.
Keskussanomalaite

Keskussanomalaite (KSL, sotilasslangissa kösseli tai kesla) toimii Puolustusvoimien käyttämän sanomalaitejärjestelmän keskuksena, joka ottaa vastaan sanomia useilta kanavilta ja välittää niitä eteenpäin annettujen asetusten mukaisesti.
Laitteella voidaan myös ohjata ja valvoa sanomaliikennettä sekä paikantaa verkossa olevia vikoja. Keskussanomalaite mahdollistaa samanaikaisen liikenteen usean eri verkkoon yhdistetyn keskussanomalaitteen, sanomalaitteen, partiosanomalaitteen ja tuliasemapäätteen kanssa. Näiden päätelaitteiden käyttäjiä kutsutaan tilaajiksi. Keskussanomalaitteeseen voidaan liittää kirjoitin, laskin ja tietokone.
Keskussanomalaite käyttää siirtotienä tyypillisesti radioyhteyttä, puhelinyhteyttä tai parikaapelia. Radioyhteys on tavallisesti varmentava yhteys tai tukiasema liikkuville tilaajille. Puhelinyhteys voi olla yleisen televerkon yhteys, puolustusvoimien televerkon yhteys tai kenttäteleverkon yhteys ja sillä yleensä muodostetaan yhteys muihin keskussanomalaitteisiin. Parikaapeliyhteyksiä käytetään lähiyhteyksien muodostamiseen tilaajille.
Keskussanomalaiteverkossa kaikki sanomalaiteliikenne on salattua. Järjestelmässä voidaan muodostaa tarpeen mukaan salaamisverkkoja, koska keskussanomalaite pysyy reitittämään sanomia ja uudelleensalaamaan ne toisella avaimella.
Keskussanomalaitteista muodostetaan tyypillisesti silmukoitu verkko, jossa on vähintään kolme keskussanomalaitetta. Silmukoinnin ansiosta jokaisen keskussanomalaitteen välillä on vähintään kaksi eri reittiä. Keskussanomalaite voi lähettää sanomansa tulvahakuna, eli kaikille kanaville yhtä aikaa. Tämän ansiosta yhden, tai laajassa verkossa useamman, yhteysvälin katkeaminen ei vielä estä sanomien perille menoa.
Keskussanomalaitetta käytetään kenttäviestijärjestelmän osana yhtymän viestiverkossa. Keskussanomalaitteet voivat muodostaa sanomalaiteverkon runkoverkon, jolla taataan viestin välittyminen sanomalaitteista toisiin koko verkon runkoverkon alueella.
Keskussanomalaite on tullut Suomen puolustusvoimien palveluskäyttöön 1989 ja on edelleen (2014) käytössä.
Paul Berna

Paul Berna (oik. Jean Sabran, 21. helmikuuta 1908 Hyères, Var – 19. tammikuuta 1994 Pariisi) oli ranskalainen toimittaja ja lastenkirjailija. Bernalta on suomennettu Päättömän hevosen salaisuus ja Tulvan vankeina. Berna kirjoitti myös aikusten kirjoja.
Aikuisten romaanit hän julkaisi nimellä Bernard Deleuze ja Paul Gerrard ja dekkarit nimellä Joel Audrenn.
Bernan Päättömän hevosen salaisuus sovitettiin vuonna 1963 elokuvaksi Päättömän hevosen ritarit (The Horse Without a Head).
Ijen

Kawah Ijen

Gunung Merapin läheisyydessä sijaitsee Kawah Ijenin kraatterijärvi. Järvi on syvyydeltään 212 metriä ja leveydeltään lähes kilometrin mittainen. Veden lämpötila on 34 °C  Kawah Ijenin vesi on väriltään sinistä ja siihen on liuennut huomattavia määriä vulkaanisia kaasuja. Sen vuoksi vesi on äärimmäisen hapanta. Järvi on tilavuudeltaan vajaat 40 miljoonaa kuutiometriä ja sen veden arvellaan sisältävän 1,4 miljoonaa tonnia kloorihappoa, kuusisataatuhatta tonnia suolahappoa ja viisisataaviisikymmentä tuhatta tonnia rikkihappoa.

Rikin kerääminen alueella

Kawah Ijenin ympäristössä on suuri määrä kuumia fumaroleja, jotka tuottavat hyvin paljon rikkiä. Järven ympärillä onkin paljon rikkikaivoksia. Rikkikaivosten työntekijät keräävät rikin käsin. Työläiset kantavat 80–85 kg painavat rikkisäkit 25 km päässä sijaitsevaan kylään, jossa se pakataan ja kuljetetaan myytäväksi. Rikin myyvät Indonesian valtion omistamat yhtiöt. Rikkikaivosten työntekijöiden keskimääräinen elinikä on 30–40 vuotta.
Soul food

Soul food (suom. soul-ruoka) on afroamerikkalaisesta ruokakulttuurista käytetty nimitys. Yleisimpiä soul-ruokia ovat hominy, lehmänpapu, uppopaistettu kana, maissintähkät, siansorkat, voimakkaasti maustettu grillattu liha tai kala sekä juustokakku. Yleisimpiä soul-ruoka-aineita ovat maissileipä, kana, sianliha ja laardi, monni, riisi, siirappi, okra, bataatti, vesimeloni ja pavut. Grillaus on suosittu tapa valmistaa ruoka.
Soul food sai nimensä vuonna 1964 mustan kulttuurin esiintulon aikaan suositusta soulmusiikista. Ruokaperinne oli syntynyt jo kauan tätä aiemmin Etelävaltioiden maaseudulla, jonka mustan väestön yksinkertainen ruokakulttuuri perustui mustien orjien vaatimattomaan ruokavalioon 1800-luvun alkupuoliskolla. Ruokakulttuuri levisi etelästä pohjoisiin osavaltioihin mustan väestön muuttoliikkeen myötä.
Willie Garson

Willie Garson (s. 20. helmikuuta 1964) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan varsinkin Stanford Blatchin roolista televisiosarjassa Sinkkuelämää, mutta hän on esiintynyt myös lukuisissa muissa televisiosarjoissa ja elokuvissa, kuten Frendeissä ja elokuvassa Sekaisin Marista.
Jusevičiai

Jusevičiai on kylä Kalvarijan kunnassa, Marijampolėn läänissä, Lounais-Liettuassa lähellä Puolan ja Venäjän (Kaliningradin alue) rajaa. Vuonna 2001 kylässä asui 421 asukasta.
Isabella Aragonialainen (Portugali)

Isabella Aragonialainen (2. lokakuuta 1470 – 23. elokuuta 1498)  oli espanjalainen prinsessa, josta tuli Emanuel I:n puolisona Portugalin kuningatar.
Isabella oli Ferdinand Katolilaisen ja Isabella Katolilaisen vanhin tytär. Hän oli syntyessään kruununperijä, mutta pikkuveli ohitti hänet kruununperimysjärjestyksessä, ja Isabella kihlattiin Portugalin prinssille osana rauhansopimusta. Sopimuksen mukaan hänen piti muuttaa heti Portugalin hoviin takaamaan sitä että vanhemmat noudattivat sopimusta muilta osin. Avioliitto solmittiin vuonna 1490 ja se oli onnellinen, mutta lyhyt: aviomies sai surmansa ratsastusonnettomuudessa seuraavana vuonna. Isabella palasi Espanjaan, mutta vuonna 1497 hänet naitettiin Portugalin kuninkaaksi nousseelle Emanuelille. Isabella laittoi avioliiton ehdoksi, että Emanuelin piti karkoittaa juutalaiset Portugalista, ja näin tapahtui.
Riian pörssi

Riian pörssi on ainut pörssi, joka operoi Riiassa Latviassa. Sen omistaa OMX, joka toimii operaattorina myös Helsingin ja Tukholman pörsseissä. 
Pörssi perustettiin 1993, ja vuonna 2002 se yhdistyi  Latvian Arvopaperikeskuksen kanssa. Samana vuonna konsernin osake-enemmistö myytiin HEXille. Seuraavana vuonna OM ja HEX yhdistyivät, ja OMHEX vaihtoi nimensä OMXiksi 2004.
César Rodríguez Álvarez

Seurajoukkueura

Pelattuaan Leónin nuorisojoukkueessa, hän siirtyi Barcelonaan vuonna 1939. Asevelvollisuutensa myötä hän kuitenkin joutui muuttamaan Granadaan ja täten hänen ensiesiintymisensä edutusjoukkueessa viivästyi. Hän pelasi lainalla kaksi kautta Granadassa ja ensimmäiselle kaudellaan auttoi joukkuetta voittamaan Segunda Divisiónin. Toisella kaudellaan, niin César kuin Granadakin teki debyytin pääsarjassa. Kauden aikana César teki ottelussa Castellónia vastaan 6 maalia, kun ottelu päättyi lopulta Granadan voittoon 7–3. Kauden päätyttyä hän oli pääsarjan toiseksi paras maalintekijä 23 maalillaan.
Vuonna 1942 César palasi Barcelonaan ja voitti ensimmäisen pääsarjamestaruuden kauden 1944–1945 päätteeksi. Pelaajauransa aikana hänen joukkuetovereinaan pelasivat muun muassa Antoni Ramallets, Velasco, Josep Escolà, Joan Segarra, Estanislao Basora, Josep Gonzalvo ja Marià Gonzalvo. Vuonna 1951 César teki kaksi maalia Espanjan Cupin loppuottelussa Real Sociedadia vastaan, joka päättyi Barcelonan voittoon 3–0. Yhdessä Estanislao Basoran, László Kubalan, Eduardo Manchón ja Morenon kanssa hän oli osa legendaarista hyökkäyslinjaa, jonka avulla joukkue voitti viisi pokaalia kauden 1951–1952 aikana. César teki 1–0-voittomaalin Latin Cupin loppuottelussa Niceä vastaan.
Barcelonasta lähdettyään César edusti Cultural Leonesaa ja Perpignania, ennen kuin hän siirtyi Elcheen. Joukkueessa hän toimi pelaajana sekä valmentajana ja auttoi sitä nousemaan Tercera Divisiónista Primera Divisióniin kolmessa kaudessa. Vuonna 1958 Elche pelasi Segunda Divisiónin toisessa lohkossa, ja kauden päätteeksi joukkueen voitettuaan lohkonsa se nousi suoraan pääsarjaan. Seuraavalla kaudella 1959–1960 hän toimi niin ikään pelaajavalmentajana. Kyseinen kausi jäi lopulta Césarin pelaajauran viimeiseksi. Uransa aikana hän pelasi yhteensä 353 pääsarjaottelua ja teki niissä 226 maalia.

Maajoukkueura

Vuosien 1945–1952 aikana César pelasi Espanjan maajoukkueessa yhteensä 12 ottelua. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa 11. maaliskuuta 1945 ja teki heti debyytissään maalin Portugalia vastaan. César oli mukana joukkueessa vuoden 1950 MM-kilpailuissa, jotka pidettiin Brasiliassa.
César edusti myös epävirallista Katalonian maajoukkuetta vuosien 1943–1954 aikana yhteensä 10 kertaa. 19. lokakuuta 1947 hän teki kaksi maalia ystävyysottelussa Espanjaa vastaan. Ottelu päättyi Katalonian 3–1-voittoon.

Valmentajaura

Menestyksekkäiden kolmen kauden jälkeen Elchessä, jossa César toimi pelaajavalmentajana, hän siirtyi valmentamaan Real Zaragozaa. Ensimmäisen kauden jälkeen hän oli valmentanut joukkueensa pääsarjassa kolmanneksi. Kahden seuraavan kauden aikana Zaragoza sijoittui pääsarjassa neljänneksi ja viidenneksi. Vuonna 1963 Zaragoza selvisi Espanjan Cupin loppuotteluun Barcelonaa vastaan. Barcelona kuitenkin voitti ottelun ja Zaragoza jäi näin toiseksi. Tämä herätti kiinnostusta Barcelonassa ja vuonna 1964 hän siirtyi entisin joukkuetoverinsa Josep Gonzalvon tilalle päävalmentajaksi. César ei kuitenkaan onnistunut täysin Barcelonassa ja toimi päävalmentajana yhteensä 85 ottelun ajan.
Porthaninkatu (Helsinki)

Porthaninkatu (ruots. Porthansgatan) on asuin- ja liikekatu Helsingissä Kallion kaupunginosassa. Katu sai nimensä vuonna 1901 suomalaisen historioitsijan Henrik Gabriel Porthanin mukaan. Sen reitti kulkee Hakaniemestä Torkkelinmäkeen.
Näkymätön mies (Wells)

Juoni

Kirjan tapahtumat alkavat Ipingistä, Länsi-Sussexista, jonka majataloon Griffin saapuu. Jonkin ajan päästä hän paljastuu näkymättömäksi mieheksi. Hän pakenee ja tapaa kulkurin, Thomas Marvelin, jonka pakottaa yhteistyöhön kanssaan. Marvel kuitenkin pakenee ja vie Griffinin muistiinpanokirjat ja rahat mukanaan. Griffin seuraa, hänet havaitaan ja hän haavoittuu ammuskelussa.
Griffin pakenee taloon, jonka omistaja on tohtori Kemp, Griffinin opiskelutoveri. Griffin kertoo tälle tarinansa ja suunnitelmansa näkymättömän miehen hirmuhallituksesta. Hän joutuu kuitenkin pakenemaan, koska Kemp on kirjeitse kutsunut miehiä ottamaan näkymättömän miehen kiinni. Griffin pääsee kuitenkin taas pakenemaan ja Kemp järjestää Griffinin etsinnän. Griffin hyökkää myöhemmin Kempin taloon ja Kemp pakenee kaupunkiin. Siellä Griffin jää kiinni, jossa hänet väkivaltaisesti taltutetaan. Hän kuolee ja muuttuu taas näkyväksi.
Tabletti

Tabletti on litteän kiekon muotoinen nieltävä puriste, joka sisältää jauhemaisia vaikuttavia aineita kuten lääkeaineita ja/tai vitamiineja, sekä tabletin puristamisvaiheessa ja säilytyksessä tarvittavia sidos- ja säilöntäaineita sekä mahdollisesti makeutusaineita. Yksi yleisimmistä tablettipuristeiden käyttökohteista on valmiit lääkeannokset, joissa tabletti on korvaamassa pilleriä. Tabletti voidaan myös kuorruttaa kalvopäällysteellä pahan maun peittämiseksi sekä säilyvyyden parantamiseksi.
Tarpeen vaatiessa tabletti voidaan puolittaa, jos siinä on jakouurre, tai jakaa jopa neljänneksiin, jos siinä on ristikkäisuurre.
Ilse Aichinger

Ilse Aichinger (1. marraskuuta 1921 Wien – 11. marraskuuta 2016 Wien) oli itävaltalainen kirjailija.
Aichinger syntyi Wienissä juutalaiseen sukuun ja joutui sen johdosta natsien vainojen kohteeksi. Hän aloitti vuonna 1945 lääketieteen opinnot ja työskenteli alun perin vain sivutoimisena kirjoittajana. Hänestä tuli sittemmin eräs tunnetuimmista sodanjälkeisistä saksan kielellä työskennelleistä kirjailijoista. Teokset pohjautuivat suurilta osin hänen omiin kokemuksiinsa elämästä natsien aikana.
Aichingerin ensimmäinen romaani oli Das vierte Tor. Hän oli Gruppe 47 -ryhmän jäsen ja sai sen kirjallisuuspalkinnon vuonna 1952. Hänen tunnetuimpien teostensa joukkoon lukeutuu Der Gefesselte (1953). Hänelle myönnettiin mm. Nelly Sachs -palkinto 1971, Franz Kafka -palkinto 1983 ja Suuri Itävallan valtionpalkinto (saks. Großer Österreichischer Staatspreis) 1995.
Aichinger oli naimisissa saksalaisen kirjailija Günter Eichin kanssa.
Koreanpihta

Koristekasvikäyttö

Koreanpihta on suosittu koristepuu kauniin lehvästönsä ja koristeellisten käpyjensä vuoksi. Suomessa on käytetty koristekasvina hidas- ja tiheäkasvuista pienikokoista kantaa, joka menestyy vyöhykkeillä I-II. Nämä tekevät käpyjä jo alle kaksimetrisinä. Suurempikokoista ja nopeakasvuisempaa kantaa kasvaa esimerkiksi Arboretum Mustilassa. Tämä kanta voi saavuttaa Suomessa 10–14 metrin pituuden, ja menestyy parhaiten vyöhykkeillä I-III (V).
Imelletty perunalaatikko

Imelletty perunalaatikko (tai hämäläinen perunalaatikko tai uunituuvinki) on hämäläinen perinteinen arkiruoka, jota muualla päin Suomea syödään perinteisenä jouluruokana. Se tehdään imellyttämällä eli seisottamalla perunasosetta noin 50 asteen lämpötilassa, jolloin perunan tärkkelys pilkkoutuu entsyymien vaikutuksesta lyhyemmiksi hiilihydraattiketjuiksi, sokereiksi. Näin syntyy tyypillinen makea maku. Tarvittaessa makeutta voidaan lisätä siirapilla. 
Imelletty tai muunlainen perunalaatikko tunnetaan muuallakin kuin Hämeessä, joskin perunalaatikoksi voidaan kutsua myös perunaviipaleista, lihasta ja kalasta tehtyä laatikkoruokaa. Esimerkiksi Alahärmän ja Ylihärmän pitäjäruoka perunaloora tarkoittaa eräänlaista silakkalaatikkoa.
1980-luvulla toteutetussa pitäjäruokaprojektissa jonkinlaisen soseutetusta perunasta tehdyn perunalaatikon tai -tuuvingin valitsivat nimikkoruoakseen Anjalankoski, Elimäki, Heinolan maalaiskunta, Hollola, Hämeenkyrö, Iitti, Järvenpää, Kalanti, Keuruu, Kihniö, Kärkölä, Lahti, Loppi, Myrskylä, Mäntsälä, Nousiainen, Nurmijärvi, Pomarkku, Pälkäne, Ruovesi, Rääkkylä, Siuntio, Somero, Suomenniemi ja Tampere.
Pohjoismaiden neuvoston elokuvapalkinto

Pohjoismaiden neuvoston elokuvapalkinto on uusin Pohjoismaiden neuvoston palkinnoista. Se jaettiin ensimmäisen kerran Pohjoismaiden neuvoston 50-vuotisjuhlan yhteydessä 2002, minkä jälkeen palkinto on jaettu vuosittain vuodesta 2005 alkaen. Palkintosumma on 350 000 Tanskan kruunua (noin 47 000 euroa), ja summa jaetaan tasan käsikirjoittajan, ohjaajan ja tuottajan kesken.
Palkinnon tarkoitus on edistää pohjoismaisen elokuvan tuotantoa ja kehittää pohjoismaisia elokuvamarkkinoita sekä pitkällä aikavälillä myös vahvistaa pohjoismaista elokuvaa kansainvälisesti. 
Palkinto myönnetään pitkälle elokuvalle, joka ankkuroituu pohjoismaiseen kulttuuriin, on taiteellisesti arvokas, on ansioitunut taiteellisella omaperäisyydellään ja muodostaa yhtenäisen teoksen. Elokuvia verrattaessa myös luovuus on vaikuttava tekijä. Elokuvan kielen on mieluiten oltava pohjoismainen kieli, jotta se otettaisiin huomioon palkintoa myönnettäessä.
Palkintoa hallinnoi Pohjoismaiden neuvoston lukuun Nordisk Film- & TV-fond. Voittajan valitsee kriitikoista muodostuva tuomaristo, ja heidät on valinnut kunkin maan kansallinen instituutti. Tuomariston jäsenet ovat elokuvan asiantuntijoita. Heidän on oltava riippumattomia oman maansa elokuva-alasta ja heillä ei myöskään saa olla taloudellisia intressejä ehdokaselokuvissa. Kunkin maan ehdokkaan valitsee kansallinen tuomaristo.