Buick

Historia

David Dunbar Buick (1854-1929) oli pätevä insinööri, mutta huono liikemies. Hän muun muassa keksi  kansiventtiilimoottorin (overhead valve engine). Hänellä oli muutamia heikosti onnistuneita moottorialan yrityksiä, joista Buick Motor Company-moottoritehdas oli myyty ensin Briscoen veljeksille (jotka sittemmin valmistivat autoja myös omalla nimellään) ja sitten James H. Whitingille. D.D. Buick oli edelleen tämän yhtiön palveluksessa ja suunnitteli Walter Marrin kanssa auton, jota alettiin valmistaa vuonna 1904 Flintissä Michiganissa. Tämäkin yritys olisi saattanut mennä nurin, ellei yhtiön osake-enemmistöä olisi ostanut William C. Durant (1860-1947), joka sittemmin loi General Motors-yhtymän. Buickin perinteisenä tunnuksena on vaakuna, jonka yli kulkee vinosti shakkiruutuinen raita. Monet nykyiset Buick-mallit perustuvat Opelin Europpassa myytäviin malleihin, kuten Regal (Insignia), Encore (Mokka) ja Verano (Astra).

Buick Suomessa

Buickeja, kuten muitakin General Motors -konsernin valmistamia autoja, alkoi näkyä Suomen maanteillä 1920-luvun aikana. Vuonna 1923 General Motors perusti Kööpenhaminaan Tanskaan General Motors International -tytäryhtiön, joka toimitti GM-autot ja niiden varaosat myös Norjan, Ruotsin ja Suomen piirimyyjille. Loppuvuonna 1927 GM perusti Tukholmaan General Motors Nordiska Ab:n, joka toimitti autoja ja varaosia Ruotsin ja Suomen piirimyyjille, ja tämä yhtiö palveli suomalaisia toisen maailmansodan syttymiseen, vuoteen 1939 saakka. Buickin ensimmäinen piirimyyjä Suomessa oli helsinkiläinen Suomen Auto Oy. Vuonna 1926 Suomessa oli kaikkiaan kahdeksan Buickin jälleenmyyjää. Maailmansotien välisenä aikana Buick oli melko yleinen auto taksikäytössä. Vuonna 1939 Buick oli Suomen viidenneksi yleisin henkilöautomerkki 4,1 prosentin osuudella rekisteröidyistä autoista. Vuonna 1941 perustettiin Suomalainen Autohuolto Oy, joka aloitti GM-autojen maahantuonnin toisen maailmansodan päätyttyä. Vuoden 1949 lopussa yhtiön nimi muutettiin Suomen General Motors Oy:ksi, joka oli edelleen suurimmaksi osaksi General Motors Nordiska Ab:n omistama. Vuoden 1965 alussa Suomen GM siirtyi suoraan yhdysvaltalaisen pääyhtiön itsenäiseksi tytäryhtiöksi.
1950-luvulta lähtien Buickin tuonti rajoittui harvalukuiseen edustusautoluokkaan ja Buick kuului ns. johtokuntatason automerkkeihin. Vuoden 1954 lopussa Suomessa oli rekisterissä 805 Buick-henkilöautoa, jolloin se oli 24. yleisin henkilöautomerkki. Vuosina 1970–1978 Suomessa rekisteröitiin vain 3–7 uutta Buickia vuosittain, mutta vuonna 1979 jopa 68 kappaletta, mikä oli uuden etuvetoisen Skylark-mallin ansiota. Vuoden 1979 lopussa Suomessa oli rekisterissä runsaat 300 Buickia. Vuonna 1981 tehdyn maahantuonnin uudelleenjärjestelyn tuloksena yhdysvaltalaisten GM-autojen tuonti Suomeen muuttui siten, että 14 itsenäistä piirimyyjää tilasi ja toi niitä suoraan asianomaisilta tehtailta. Vuonna 1977 esitelty Buick Electra maksoi Suomessa 332 000 markkaa vuonna 1986, ja sen lähimmät kilpailijat olivat Audi 200 (331 500 markkaa), Jaguar Sovereign (375 000 markkaa) ja Mercedes-Benz 260 (315 000 markkaa). Vuoden 1999 lopussa Suomessa oli rekisterissä 1 897 Buick-autoa vuosilta 1917–1995, ja yleisin malli oli Electra, jota oli 185 kappaletta vuosilta 1959–1995.

Ulkonäkö

Buickin tunnuspiirre on kromattu etusäleikkö, joka muistuttaa kiiltäviä hampaita - siksi Buick sai lempinimen dollarihymy. Tämä piirre levisi muihinkin autoihin, varsinkin Yhdysvalloissa. Erikoisempi piirre on kolme (malli 88) tai neljä reikää (malli 89) auton kyljissä eturenkaan takana, joka on nykyisinkin Buick-autojen koristeena.