google/wiki40b huggingface dataset:
Togomaa

Historia

Brittien siirtomaahankkeiden kohdistuessa akanien alueille ja Ranskan Dahomeihin, saksalaisilla oli tilaisuus saada osa eurooppalaisissa lähteissä Orjarannikkona tunnettua aluetta oman valtansa alle. Vuonna 1884 saksalainen Gustav Nachtigalin johtama retkikunta sieppasi joukon Anéhon alueen päälliköitä ja pakotti nämä neuvotteluihin kanssaan. Saman vuoden heinäkuussa saksalaiset solmivat protektoraattisopimuksen Lomén alueesta. Sopimuksen allekirjoitti omalta osaltaan Togon kaupungin päällikkö Mlapa III, mistä koko siirtomaa sai myöhemmin nimensä.
Saksan vaikutusvalta alueella laajeni sittemmin vasta 1890-luvulla. Saksa sai tuolloin Yhdistyneeltä kuningaskunnalta paitsi Pohjanmerellä sijainneen Helgolandin saaren, myös alueita brittien hallitsemasta Kultarannikosta eli nykyisestä Ghanasta. Saksalaiset levittivät vaikutusvaltaansa myös sisämaahan tieteellisten tutkimusmatkojen verukkeella ja solmivat sopimuksia paikallisten päälliköiden kanssa. Togomaan rajat Ranskan ja brittien hallitsemien alueiden kanssa vakiinnutettiin Pariisin sopimuksella vuonna 1897. 
Ensimmäinen maailmansota päätti saksalaisvallan alueella. Ympärysvaltoihin kuuluneet Iso-Britannia ja Ranska miehittivät alueen ja jakoivat sen keskenään brittien saadessa kaksi kolmasosaa alueesta Ranskan pitäessä loput. Aluetta hallittiin Kansainliiton mandaattialueena ja sittemmin YK:n mandaattina aina Togon itsenäistymiseen saakka vuonna 1960.

Talous

Saksalainen siirtomaahallinto kehitti voimakkaasti etenkin siirtomaan eteläosassa rahakasvien viljelyä. Tärkeimpiä niistä oli puuvilla, jonka kasvatuksella saksalaiset yrittivät vähentää riippuvuuttaan Yhdysvaltojen suurista puuvillaviljelmistä. Puuvillan tuotantoa varten saksalaiset palkkasivat amerikkalaisia asiantuntijoita, jotka ohjeistivat paikallisia viljelijöitä ja jakoivat siemeniä. Rahakasveista puuvillan ohella tuotettiin myös esimerkiksi kaakaota, kahvia ja kumia sekä palmuöljyä. Saksalaiset pyrkivät hallitsemaan siirtomaansa kauppaa kokonaan itse ja paikallisilta kiellettiinkin tuotteiden vientikauppa.

Hallinto

Togomaahan ei koskaan perustettu varsinaisia sotajoukkoja, vaan aluetta hallittiin poliisivoimien avulla. Niihin kuului koko siirtomaakauden ajan alle 500 miestä. Hallinnon apuna käytettiin paikallisia päälliköitä, jotka saivat pienen osan kerätyistä veroista sekä pitivät yllä omia pieniä poliisivoimiaan. Koululaitos oli pitkään pelkästään lähetyssaarnaajien varassa ja siirtomaahallinto alkoi perustaa omia koulujaan vasta aivan saksalaisvallan lopussa. Peruskoulun jälkeistä opiskelua varten paikallisten piti useimmiten mennä brittien hallitsemalle Kultarannikolle. Koulutuksen tavoin myös terveydenhoitopalvelut olivat pienimuotoisia ja hoito maksoi yleensä liikaa paikalliselle väestölle. 
Saksalaiset kehittivät siirtomaansa infrastruktuuria pakkotyövoiman avulla. Tarkoituksena oli helpottaa maataloustuotteiden tuontia sisämaasta rannikolle. Vuosien 1900 ja 1914 välillä saksalaiset rakensivat kolme rautatietä ja yli 1 200 kilometriä tavallisia teitä. Siirtomaan pääkaupunki Lomésta tuli paikallinen kaupan keskus ja sillä oli tehokas satama.
Dominic Calvert-Lewin

Dominic Nathaniel Calvert-Lewin (s. 16. maaliskuuta 1997 Sheffield) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Evertonia.
Calvert-Lewin nousi Sheffield Unitedin junioreista ykkösliigassa pelanneeseen edustusjoukkueeseen keväällä 2015. Hän oli lainalla alemmilla sarjatasoilla Stalybridge Celticissä ja Northampton Townissa sekä pelasi Sheffield Unitedissa ykkösliigaa vielä yhdeksän ottelun verran kaudella 2015–2016. Elokuussa 2016 Calvert-Lewin siirtyi valioliigaseura Evertoniin. Kaudella 2016–2017 hän pelasi Valioliigassa 11 ottelua ja teki maalin maaliskuussa 2017 Hull Cityä vastaan. Seuraavalla kaudella hän pelasi 32 liigaottelua ja teki niissä neljä maalia. Kaudella 2018–2019 hän pelasi 35 liigaottelua ja teki niissä kuusi maalia.
Calvert-Lewin on pelannut Englannin alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa 14 ottelua ja tehnyt kuusi maalia. Hän voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden 2017; lopputurnauksessa hän pelasi Englannin kaikissa seitsemässä ottelussa ja teki maalin alkulohko-ottelussa Argentiinaa vastaan ja ainoan maalin loppuottelussa Venezuelaa vastaan. Alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa hän on pelannut 17 ottelua ja tehnyt seitsemän maalia. Alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 hän pelasi kaksi ottelua, jotka molemmat päättyivät Englannin tappioon.
Pirkanmaan sairaanhoitopiiri

Pirkanmaan sairaanhoitopiiri (lyh. PSHP) on kuntayhtymä, jonka muodostavat Pirkanmaan maakunnan kunnat Punkalaidunta lukuun ottamatta sekä lisäksi vuoden 2013 alusta Keski-Suomessa sijaitsevat Jämsä ja Kuhmoinen. Sen tehtävänä on tuottaa vaativan erikoissairaanhoidon ja kehitysvammahuollon palveluja. Hoidon tuottaa Tampereen yliopistollinen sairaala, jonka toimipaikkoja ovat Tays Keskussairaala Tampereella, Pitkäniemen sairaala Nokialla sekä Vammalan ja Valkeakosken aluesairaalat. Vuosittain piirin vuodeosastoilla hoidetaan 75 000 ja poliklinikoilla 370 000 potilasta. Liikelaitoksia on yksi, Kuvantamiskeskus- ja apteekkiliikelaitos, ja osakeyhtiöitä kolme: Tekonivelsairaala Coxa Oy, Tays Sydänkeskus Oy ja Fimlab Laboratoriot Oy. 
Kaivannon B-mielisairaala Kangasalla kuului sairaanhoitopiiriin vuoteen 2015 asti ja Ylisen kuntoutuskeskus Ylöjärvellä vuoteen 2016 asti.
Nicolas Froment

Nicolas Froment (n. 1435 Uzès – n. 1483 Avignon) oli ranskalainen taidemaalari. Froment toi flaamilaisen naturalismin Ranskan taiteeseen. Hän perusti yhdessä Enguerrand Charontonin kanssa taidekoulun Ranskan Avignoniin noin 1450. Heidän ja muiden samaan provencelaiseen taiteilijaryhmään kuuluneiden taiteilijoiden työt olivat aikanaan kysyttyjä, mutta heidät unohdettiin myöhemmin.
Fromentin tyyliä on arvosteltu kollegoihinsa verrattuna hiomattomaksi, suunnittelultaan kömpelöksi sekä värinkäytöltään epähienovaraiseksi. Häntä arvostettiin kuitenkin uudistajana. Hänen tunnetuin työnsä on Palava pensas (1475), jonka hän teki Anjoun kuningas Renélle.
Kidevioletti

Ominaisuudet

Kiinteänä kidevioletti on violetteja tai pronssinvärisiä kiteitä. Yhdiste liukenee veteen, ja sen vesiliuos on väriltään voimakkaan violetti. Sen absorptiomaksimi on aallonpituudella 579 nm. Yhdiste on pH-indikaattori. pH-arvon laskiessa protonoituu ensin yksi kidevioletin tertiäärisistä aminoryhmistä ja yhdisteen väri muuttuu vihreäksi. Happamuuden vielä kasvaessa protonoituu myös toinen tertiäärinen aminoryhmä ja liuos muuttuu keltaiseksi.

Valmistus

Ensimmäisen kerran kideviolettia valmistivat 1883 Heinrich Caro ja Alfred Kern, jotka valmistivat sitä N,N-dimetyylianiliinin ja fosgeenin välisellä reaktiolla. Ensimmäisessä vaiheessa reaktiossa muodostuu niin kutsuttu Michlerin ketoni, joka reagoi dimetyylianiliiniylimäärän kanssa muodostaen kideviolettia. Nykyisin käytetään myös toista menetelmää, jossa dimetyylianiliini kondensoituu formaldehydin kanssa jääetikan toimiessa liuottimena. Näin muodostuu väritön leukokidevioletti, joka hapetetaan kidevioletiksi. Aikaisemmin hapettimena käytettiin kromaatteja tai lyijydioksidia, mutta niiden myrkyllisyyden vuoksi hapettimena käytetään nykyisin mangaanidioksidia.

Käyttö

Kideviolettia käytetään muun muassa musteiden valmistukseen ja paperin värjäykseen. Sitä on käytetty myös kirjoituskoneiden värinauhoissa. Sillä on myös antibakteerisia ominaisuuksia. Biokemiassa kideviolettia käytetään gramvärjäyksessä. Se värjää grampositiiviset bakteerit violeteiksi, mutta ei gramnegatiivisia bakteereita.

Myrkyllisyys

Kidevioletti on myrkyllistä ja nieltynä aiheuttaa huonovointisuutta, vatsakipua, nenäverenvuotoa ja kosketusherkkyyttä. Sen on eläinkokeissa todettu olevan myös mutageeninen ja karsinogeeninen.
Myōjin-shō

Myōjin-shō (jap. みょうじんしょう) on noin 450 km Tokiosta etelään sijaitseva merenalainen tulivuori. Tulivuori on ollut aktiivinen vuodesta 1869 lähtien ja se on purkautunut useasti. Tulivuoren voimakkain purkaus aiheutti pienen saaren syntymisen ja tuhoutumisen.
Tulivuoren nimi tulee samannimisestä kalastusaluksesta, joka oli paikalla kun tulivuori viimeksi purkautui vuonna 1952.

Vuoden 1952–1953 purkaus

Myōjin-shōn purkaus vuosina 1952–1953 oli yksi sen historian suurimmista. Purkauksen yhteydessä maanpinnalle kohosi useaan kertaan saari. Saari kuitenkin upposi syyskuussa 1953 tapahtuneessa purkauksessa. 24. syyskuuta 1953 merentutkimusalus No. 5 Kaiyo-Maru tuhoutui tulivuorenpurkauksessa. Tämän jälkeen kehitettiin miehittämätön tutkimusalus, jota voidaan ohjata radiolla ja käyttää vaarallisilla merialueilla.
Hammaslahti

Hammaslahti on kylä Joensuussa Pohjois-Karjalassa. Se on entisen Pyhäselän kunnan keskustaajama. Vuoden 2011 lopussa taajamassa oli 1 608 asukasta. Nimensä taajama on saanut läheisen samannimisen lahden mukaan.  Hammaslahden postinumero on 82200.
Pyhäselän alueen keskeiset yhteiskunnalliset palvelut kuten terveyskeskus, kirjasto, ala-aste, asemankoulu, yläaste ja lukio sijaitsevat Hammaslahden taajamassa. 
Pyhäselän kirkko sijaitsee Joensuuhun johtavan tien varressa. Taajaman liikekeskusta sijaitsee Joensuuhun, Rääkkylään ja Kiihtelysvaaraan johtavien teiden risteyksessä. Yksityisten palvelujen osalta taajamassa on kaksi ruokakauppaa, yksi pankkikonttori, kolme parturia, hautaustoimisto, kioski, lounaskahvila, kebab-pizzeria, huoltoasema ja käteisautomaatti.
Hammaslahden halki kulkeva rautatieyhteys on osa Karjalan rataa. VR:n henkilöliikenne Hammaslahden rautatieasemalle on lakkautettu, mutta taajamasta on päivittäin useita linja-autovuoroja muun muassa Joensuun keskustaan, jonne on matkaa 25 kilometriä. 
Vuosina 1973–1986 Hammaslahdessa toimi kupari- ja sinkkikaivos. Nykyään taajamassa sijaitsee 85-paikkainen Pyhäselän vankila, joka aloitti toimintansa 1990.
Kylällä toimii useita yhdistyksiä mm. Hammaslahden seudun kyläyhdistys, Hammaslahden Nuorisoseura, Pyhäselän 4H-yhdistys ja Pyhäselän Hammaslahden Marttayhdistys.
Fateh Gharbi

Maajoukkueura

Gharbi on edustanut Tunisian maajoukkuetta vuodesta 2008 lähtien, mutta on pelannut vaihtelevasti maaotteluita. Ensimmäisen maalinsa hän teki 2013 AM-kisojen karsintaottelussa Sierra Leonea vastaan 8. syyskuuta 2012.
Tutkivan teatterityön keskus

Tutkivan teatterityön keskus on Tampereen yliopiston informaatioteknologian ja viestinnän tiedekunnan  tutkimus- ja asiantuntijayksikkö. Keskus on perustettu vuonna 2007. Sen johtajana toimii  Mika Lehtinen (TeM). Keskuksen toimintaan osallistuvat myös Tampereen yliopiston teatterin ja draaman tutkimus sekä Tampereen ammattikorkeakoulu.

Toiminta ja hankkeet

Tutkivan teatterityön keskuksen tarkoituksena on kehittää teattereiden taiteelliseen, tuotannolliseen ja tekniseen toimintakulttuuriin liittyviä käytäntöjä. Samalla tuotetaan yliopistotason tutkimusta sekä julkaisuja osana perus- ja jatkotutkintoja. Opetusministeriö myönsi Tampereen yliopistolle rakenteellisen kehittämisen hankerahoitusta vuosille 2007–2009. Myös Tampereen kaupunki rahoittaa Tutkivan teatterityön keskuksen toimintaa.
Tutkivan teatterityön keskus oli mukana kansainvälisessä Prospero-hankkeessa vuosina 2009-2011. Prospero oli eurooppalainen teatterihanke, jossa olivat Tutkivan teatterityön keskuksen lisäksi mukana  Théâtre National de Bretagne (Rennes),  Emilia Romagna Teatro Fondazione (Modena), Théâtre de la Place ( Liège),  Fundacão Centro Cultural de Belém (Lissabon) sekä (Schaubühne am Lehniner Platz Berlin) (Berliini). Prospero-hankkeen tuotannot kiersivät osanottajakaupungeissa. Suomessa tuotannot nähtiin Tampereen Teatterikesän ohjelmistossa vuosina 2009–2012.
Muita Tutkivan teatterityön keskuksen hankkeita ovat olleet mm. VIMMA (2013-2014), Vaikuttava sirkus (2011-2014), TEKIJÄ - Teattereiden kiertuejärjestelmä - Turnénätverk for teater (2011-2013), Voimaa taiteesta (2010-2013), Sosiaalinen sirkus (2009-2011) sekä YLÖS - ammattiteattereiden yleisötyön kehittäminen (2009-2010).
Miikka Hast

Miikka Hast (s. 18. toukokuuta 1981 Nokia) on suomalainen entinen lumilautailija.
Hast edustaa Rukan Lumilautailijoita. Hän asuu Rovaniemellä. Hast on lautaillut maailmancupin kilpailuissa viisi kertaa palkintokorokkeelle. Hänet valittiin varamieheksi Torinon talviolympialaisiin.
Lee Maracle

Lee Maracle (s. 2. heinäkuuta 1950 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen kirjailija ja kriitikko. Hän on yksi maansa tuotteliaimmista alkuperäiskansoihin kuuluvista kirjailijoista, ja hän on kirjallisuudessaan tuonut esiin alkuperäiskansoja koskevia aiheita muun muassa feministisestä ja rasisminvastaisesta näkökulmasta. Hän on julkaissut romaaneja, runoutta sekä novellikokoelmia ja ollut mukana tekemässä yhteistyöantologioita.
Maraclen saamiin tunnustuksiin lukeutuvat J. T. Stewart Voices of Change -palkinto (2000), Before Columbus Foundationin American Book Award (2000) ja St. Thomasin yliopiston kunniatohtorin arvo (2009).
Stick Arena

Stick Arena on XGenStudiosin luoma ilmainen multiplayer-verkkopeli. Pelissä pelataan muita käyttäjiä vastaan tikku-ukoilla, jotka tappavat toisiaan erilaisilla aseilla. Peliä pelataan lintuperspektiivistä, eli ylhäältä käsin. Peli on saanut kritiikkiä mm. sen hakkeroinnista. Peli toimii Macromedia Flash Playerilla.
Pelin tarkoituksena on tappaa toisia tikku-ukkohahmoja ja pitää oma hahmonsa hengissä. Pelaajat voivat jutella keskenään aulassa sekä myös kesken pelin. Yhdelle kentälle mahtuu korkeintaan neljä pelaajia. Kenttien koko vaihtelee suuresti ja pelaajat voivat myös luoda itse omia kenttiä. Se pelaaja voittaa, joka on tappanut toisia eniten. Mikäli tappoja on yhtä paljon, ratkaisee kuolemien lukumäärä. 
Peliin täytyy kirjautua sisään mikäli haluaa päästä pelaamaan. Tunnuksen tekeminen on nopeaa, ja tikku-ukon ympärillä olevan kehän värin voi valita. Tunnuksella on tiedot, mm. sen tappojen lukumäärä.
Aseita on monia erilaisia mm. haulikko, pistooli, katana, pesäpallomaila ja AK-47

Uudistus

Peli uudistui (??.10.2008) nykyään se on Stick Arena Ballistick.
Uusia aseita pelissä on mm. minigun, lasermiekka, sähkökypärä, laserpyssy, moottorisaha ja liekinheitin. Nämä kuitenkin maksavat, vanhatkin aseet on mukana. Uudistuksia pelissä on myös mm. lisää areenoita, voi itse tehdä areenan, tikku-ukon ympärille voi ostaa erilaisen värikentän (pelin omalla rahalla eli creditillä) esim. hymiön näköisen värikentän.
Lisää uudistuksia tuo myös tikku-ukon ympärillä ostetta leijuva lemmikki. Myös uusia lemmikeitä voi ostaa kaupasta.
Tovuzin piirikunta

Tovuzin piirikunta (azeriksi Tovuz rayonu, ven. Таузский район, Tauzski raion) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 1942 neliökilometriä. Asukkaita on 159 000 henkeä (vuonna 2010).
Tovuzin piiri sijaitsee Azerbaidžan luoteisosassa Kurajoen laaksossa. Se rajoittuu pohjoisessa Georgiaan ja Samuxin piiriin, idässä Şəmkirin ja etelässä Gədəbəyn piireihin, lounaassa Armeniaan ja luoteessa Ağstafan piiriin.
Piirin keskus on Tovuzin kaupunki, josta on 439 kilometriä maan pääkaupunkiin Bakuun. Toinen merkittävämpi paikkakunta on Qovlarin taajama. Kuntia on yhteensä 62 ja kyliä 102. Kaupunkiväestön osuus on 17,0 % (vuonna 2010). Vuoden 1999 väestönlaskennan mukaan 99,5 % asukkaista on azereja.
Piirin kautta kulkee Bakun ja Tbilisin välinen rautatie sekä Bakusta Georgian rajalle johtava M1-valtatie. Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut perunan viljelyyn.
Paikallislehtenä ilmestyy Tovuz.
Noble

Noble M10 (1999–)

M10 on yrityksen ensimmäinen, vuonna 1999 esitelty malli. Kyseessä on kaksipaikkainen, ainoastaan avoversiona valmistettu urheiluauto. Moottori on 2,5-litrainen vapaastihengittävä kone. Mallin on korvannut Noble M12.

Noble M12 (2000–)

Vuonna 2000 esiteltiin Noble M12. Myös M12 on kaksiovinen ja kaksipaikkainen. Mallia on avoversion (GTC) lisäksi valmistettu myös kolmena erilaisena coupe-mallina (GTO-3, GTO-3R ja toukokuussa 2004 esitelty M400). Kaikissa malleissa on Fordin valmistama Duratec V6 -moottori. Perusversiossa (GTO-3) moottorista irtoaa 310 hv. GTO-3R:n moottorissa on 352 hv ja M400:n 425.
Autot ovat erittäin suorituskykyisiä. Ilmoitetut kiihtyvyyslukemat (0–60 mph) ovat GTO-3R:llä 3,2 s ja M400:lla 2,97 s.
M12 on saanut useita palkintoja. Top Gearin Jeremy Clarkson nimitti auton Driver's Car of the Yeariksi vuonna 2001 ja 2002. Vuoden 2003 joulukuussa samainen henkilö sanoi, M12:n olevan hänen favorite British Car. Lisäksi auto on voittanut muun muassa brittiläisen Autocar-lehden vuosittaisen Grip Challenge-kilpailun ja tullut toiseksi Best Driver's Car -kilpailussa.

Noble M15 (2006–)

M12:n seuraaja, Noble M15 esiteltiin huhtikuussa 2006. M15:n on tarkoitus, päinvastoin kuin M12:n, soveltua jossain määrin myös arkikäyttöön ja normaaliajoon. Suorituskyvystä ei kuitenkaan ole tingitty. Autossa on 3,0-litrainen tuplaturbolla varustettu 455 hevosvoimainen V6-moottori, joka kiihdyttää n. 1250 kg:n painoisen auton 0–60 mph:een alle 3,3 sekunnissa. Kiihtyvyys 0–100 mph on alle 8 sekuntia. Arvioitu huippunopeus on 185 mph (n. 298 km/h). Auton kiihtyvyyteen on panostettu korkeaa huippunopeutta enemmän. Vaihteisto on Grazianon valmistama 6-vaihteinen manuaali. Noblen lisäksi Graziano toimittaa vaihteistoja mm. Aston Martinille, Ferrarille ja Maseratille.
Moottori: 3.0 V6, 2968 cm³, 455 hv @6800 r/min, 616 Nm @4850 r/min, 8,5:1
Alustan luvataan olevan 57 % aikaisempaa jäykempi ja painojakauma on 42/58 %. Auton raideleveys on takan 24 mm aikaisempaa leveämpi. Varustukseen kuuluu mm. ilmastointi, sähköikkunat, kosketusnäytöllä varustettu informaatiokeskus, nahkapenkit, lämmitetty tuulilasi ja sivupeilit. Lisävarustelistalla on mm. autonavigaattori ja metalliväri. Autossa on tavaratilaa yhteensä 300 l (jaettu eteen ja taakse).
Ulkomitat: pituus 4270 mm, leveys 1905 mm (peilien kanssa), korkeus 1116 mm.
Renkaat: Pirelli P-Zero Rossa 225/40x18 (edessä) ja 285/40x19 (takana)
Jarrulevyt: Edessä ja takana 330 mm
Polttoainesäiliö: 70 l
Invalidiliitto

Alueorganisaatio

Invalidiliiton aluetoiminta jakautuu kahdeksaan alueeseen ja ruotsinkieliset yhdistykset muodostavat oman toimintayksikkönsä. Lisäksi Invalidiliiton jäseninä on valtakunnallisia jäsenyhdistyksiä, mukaan lukien 14 harvinaissairausyhdistystä.

Selkäydinvammatyöryhmä

Invalidiliiton selkäydinvammatyöryhmä toimi vuosina 1992−2009. Työryhmä toimi Invalidiliiton alaisuudessa, ja sen periaatteena oli toimia valtakunnallisena selkäydinvammaisten oikeuksia ajavana, puolustavana ja valvovana elimenä. Työryhmä julkaisi Selkäydinvamma-lehteä ja tiedotti lehden kautta selkäydinvammaisten asioista.
Selkäydinvammatyöryhmä teki ja antoi esityksiä, lausuntoja, kannanottoja sekä vaatimuksia selkäydinvammaisten ja vaikeasti liikuntavammaisten tarpeiden huomioimiseksi erilaisissa valtakunnallisissa ja paikallisissa asioissa.
Selkäydinvammatyöryhmän toimintaa ja Selkäydinvamma-lehden julkaisua jatkaa Selkäydinvammaiset Akson ry – Ryggmärgsskadades Förening Akson rf.
Turkkikynsisammal

Ulkonäkö

Turkkikynsisammal on keskikokoinen (2-6 cm) melko hento sammal, jonka kapeissa lehdissä on voimakas keskisuoni. Sen samaan suuntaan kaartuvat lehdet ovat kiillottomat ja kuivina kähärät. Sen lehtien kärkisolut ovat lyhyitä.
Sadekukka

Sadekukka on soturikissoissa oleva hahmo, joka toimii Väärätähden lupauksen kirjassa emona joka hylkää Väärätähden.

Emo ei tiedossa 
Isä ei tiedossa
Kumppani Simpukkasydän
Lapset Tammisydän ja Väärätähti
Arrojadoa

Tuntomerkit

Arrojadoa-kaktukset ovat matalia, pensasmaisia, tyvestään vähän haarovia, pystykasvuisia tai suikertavia. Juuret ovat joillakin mukulallisia. Varsi on hoikka, liereä, joskus nivelikäs, vihreä ja jopa kahden metrin mittainen. Harjuja siinä on 7–17, ja niissä on tiheästi areoleja. Piikit pieniä, usein sukasmaisia.
Varren päähän kehittyy niin sanottu kefalio, jossa kukat sijaitsevat. Kefalio on rengasmainen ja kiertää varren ympäri, ja siinä on valkoista villakarvaa ja punertavia sukasia. Varsi jatkaa kasvuaan kukinnan jälkeen kefalion yli. Kukat ovat usein ryhmissä ja avoinna päivisin lintujen pölytettävinä. Väri vaihtelee; on punaisia, vaaleanpunaisia, purppuraisia, violetteja, keltaisia tai valkoisia kukkia. Muodoltaan kukat ovat putkimaisia, jopa 4,5 senttimetriä pitkiä. Kukkaperä ja pohjusmalja ovat karvattomia ja piikittömiä. Hedelmä on marjamainen, pallomainen tai lähes päärynämäinen ja paljaspintainen, väriltään purppurainen, ruusun- tai kirkkaanpunainen, ja mehukas malto on valkeaa. Hedelmän halkaisija on enintään kaksi senttiä. Siemenet ovat soikeita – päärynämäisiä, mustia, kyhmyisiä ja pieniä (enintään 1,5 mm pitkiä).
Yrjö Kaijärvi

Henkilöhistoria

Kaijärven vanhemmat olivat nimismies Vilho Elon Törnqvist ja Lilli Sofia Snellman. Hän tuli ylioppilaaksi vuonna 1915, kävi Lepaan puutarhaopiston vuosina 1915−1919 ja valmistui kansakoulunopettajaksi 1924. Filosofian kandidaatin tutkinnon Kaijärvi suoritti 1933. Kaijärvi toimi kansakoulunopettajana Padasjoella ja Uudellakirkolla vuoteen 1928 saakka. 
Kaijärvi oli homoseksuaali, mutta hänen seksuaali-identiteetistään tiesi vain lähipiiri. Hänellä oli elämänsä lopulla, vuodesta 1967 hänen kuolemaansa 1971 saakka, rakkaussuhde häntä 29 vuotta nuorempaan taiteilija Reidar Särestöniemeen.

Kirjallinen tuotanto

Oman kaunokirjallisen tuotannon ohella Kaijärvi julkaisi tietokirjallisuutta, suomennoksia, sanoituksia ja radiotekstejä, minkä lisäksi hän kirjoitteli lehtiartikkeleita ja esiintyi erilaisissa antologioissa. Hän julkaisi myös teatteri- ja kirjallisuusarvosteluja. Kaijärvi käänsi mm. valikoiman Charles Baudelairen runokokoelmasta Pahan kukkia suomeksi. Valtion kirjallisuuspalkinnon Kaijärvi sai 1937 ja Pro Finlandia -mitalilla  hänet palkittiin 1967.
Battlefield: Bad Company 2

Pelaaminen

Bad Company 2:ssa on 46 asetta, joita voidaan kustomoida yhteensä 200 erilaiseksi aseeksi noin 15 aseistusvariaatiolla. Ajoneuvoja on tarjolla 15, kuljetuskoptereista nopeisiin mönkijöihin. Korkein sotilasarvo pelissä on 50 (armeijakenraali, engl. General of the Army)
Suurimmasta osasta muista Battlefield-sarjan peleistä poiketen Bad Company 2:ssa pelaaja ei voi mennä makuuasentoon (engl. prone).
Pelissä on paranneltu ensimmäisestä osasta tunnettua ympäristön tuhoutumista. Bad Company 2:ssa esimerkiksi kokonaisen talon voi romahduttaa kasaan kokonaan. Pelialueina on muun muassa sekä lumisia vuoristoja, viidakkoja että aavikkomaisia kenttiä. Aseiden ääniä ja käyttäytymistä on paranneltu ja yritetty saamaan jokainen ase ammuttaessa käyttäytymään eri lailla.

Laitteistovaatimukset

DICE on ilmoittanut pelin Windows-version laitteistovaatimuksiksi seuraavat:
Jousiammunnan maailmanmestaruuskilpailut 2007

Jousiammunnan maailmanmestaruuskilpailut 2007 pidettiin Leipzigissä, Saksassa 5. heinäkuuta - 17. heinäkuuta.
Heikki Kujala

Heikki Martti Kujala (s. 24. maaliskuuta 1933 Ylihärmä) on entinen suomalainen  pesäpalloilija.
Vuosina 1957 (YJ) ja 1962 (PuMu) vuoden parhaaksi lukkariksi valittu Heikki Kujala pelasi kuusi kautta SM-sarjassa saavuttaen parhaimmillaan hopeaa 1963 Puna-Mustissa. Kujala kuului kahdesti Lännen joukkueeseen. Aktiiviaikanaan seuran edustusjoukkueen kapteenina toimineelle Kujalalle on myönnetty Junkkarien kultainen ansiomerkki.
Kujalan muita harrastuksia ovat olleet keihäänheitto, korkeushyppy, telinevoimistelu, maalaus ja kuvanveisto.
Luigi Bartolini

Luigi Bartolini (1892–1963) oli italialainen taidemaalari ja graafikko. Hänen valohohtoisten etsaustensa aiheina ovat varsinkin maisemat, kukat, naiset ja eläimet. Tyyli näissä töissä on yleensä runollisen herkkä. Graafikkona hän oli arvioitten mukaan maansa nykytaiteen etevimpiä.