google/wiki40b huggingface dataset:
Aulis V. A. Könönen

Aulis Viljo Antero Könönen (1. joulukuuta 1893 Joensuu – 20. joulukuuta 1969 Joensuu) oli suomalainen lyseon rehtori ja kaupunkineuvos.
Könösen vanhemmat olivat päätoimittaja Tahvo Könönen ja Iida Könönen. Hän valmistui ylioppilaaksi 1912, filosofian kandidaatiksi 1917 ja maisteriksi 1921.
Könönen toimi Kouvolan yhteiskoulun suomen kielen ja historian opettajana 1918–1921 ja Joensuun lyseon historian vanhempana lehtorina 1921–1927 ja suomen kielen vanhempana lehtorina vuodesta 1927. Könönen oli lyseon rehtori 1933–1949. Hän toimi myös Kouvolan Sanomien päätoimittajana ja taloudenhoitajana 1918–1921, Pohjois-Karjalan museon hoitajana 1922–1950 sekä Joensuun kaupungin kansakoulujen tarkastajana 1931–1933. Könönen sai kaupunkineuvoksen arvon 1949.
Könönen oli Joensuun kaupunginvaltuuston varapuheenjohtaja 1931–1932 ja puheenjohtaja vuodesta 1933. Hän oli myös Kuopion läänin itäisen vaalipiirin keskuslautakunnan puheenjohtaja vuodesta 1949 alkaen.
Könönen osti vuonna 1922 tädiltään Miina Partaselta (o.s. Könönen) Joensuussa Merimiehenkatu 32:ssa sijaitsevan Arttelin talon. Hän omisti talon vaimonsa Erda Könösen (o.s. Hallberg) kanssa vuoteen 1977 saakka. Vuonna 1914 valmistuneessa jugend-tyylisessä yksikerroksisessa puutalossa toimi sittemmin Joensuun Taideyhdistys ja nykyisin talossa toimii Pohjois-Karjalan kirjailijayhdistys Ukri ry.
Könönen oli naimisissa Erda Siiri Alice Hallbergin kanssa vuodesta 1918. Heidän poikansa oli joensuulainen kunnallispoliitikko, historioitsija, lauluntekijä Terho A. Könönen.
HMS Cape Portland

Valmistus

Hullilainen Hudson FC tilasi aluksen Selbystä Cochranelta ja se laskettiin vesille 1936.

Palvelus

Syyskuussa 1939 Britannian kuninkaallinen laivasto pakko-otti aluksen muuttaen sen sukellusveneidentorjunta-alukseksi. Alus siirrettiin elokuussa 1943 Liverpoolissa telakalle huollettavaksi. Alus lainattiin 8. lokakuuta 1943 Portugalin laivastolle, joka nimesi sen Azoreilla vastaanottaessaan NRP P5:ksi. Alus palautettiin 6. elokuuta 1944 kuninkaalliselle laivastolle. Alus myytiin 1945 kauppalaivastolle.
Salmijärvi (Ylöjärvi, Penko)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 5,3 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Ylijoen valuma-alueeseen (35.315) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 129 metriä mpy.
Famitsū

Shūkan Famitsū

Shūkan Famitsū (jap. 週刊ファミ通) on tunnustettu Japanin arvostetuimmaksi videopelilehdeksi. Lehti koostuu videopeliarvosteluista ja -uutisista, ja se julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1986. Sen alkuperäinen nimi oli Famicom tsūshin (jap. ファミコン通信); Famicom Nintendon Family Computer -konsolin (Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa Nintendo Entertainment System) ja uutista tarkoittavan tsūshin-sanan mukaan. Lehti ilmestyy perjantaisin. Numerokohtainen levikki on noin 800 000 kappaletta.

Arvostelu

Famitsū on tunnettu vaativista peliarvosteluistaan. Pelit arvostellaan neljän arvioijan paneelissa, jossa jokainen antaa pisteet väliltä 1–10 arvosanan 10 ollessa paras. Annetut pisteet lasketaan yhteen, jolloin saadaan kokonaispistemäärä. Täysiä pisteitä on hankalaa saada, vaikka viime vuosien kokonaispistemäärien keskiarvot ovatkin nousseet. Pelijulkaisijoille on annettu optio korottaa pelin arvosanaa, jos ostaa tarpeeksi mainostilaa lehdestä.
Edward Jones

Edward ”Ed” Jones (s. 12. helmikuuta 1995 Dubai) on arabiemiraateista kotoisin oleva moottoriurheilija. Hän aloitti uransa karting-sarjoissa, joissa hän voitti useita mestaruuksia oman maansa Cadet-, Rotax- ja Rotax Junior -luokissa. Vuonna 2011 Jones kilpaili muun muassa Eurocup Formula Renault, Formula Renault UK sekä uudessa InterSteps Championship -sarjassa, jossa hän saavutti yhden voiton ensimmäisenä arabiemiraattilaisena kuljettajana, joka on voittanut kilpailun Euroopassa. Vuonna 2012 Jones kilpaili European F3 Open, Eurocup Formula Renault ja Formula Renault NEC -sarjoissa. Vuonna 2013 Jones jatkoi European F3 Open -sarjassa voittaen sarjan mestaruuden. Samana vuonna Jones jatkoi myös Eurocup Formula Renault -sarjassa ja sijoittui sarjan 11:ksi. Vuonna 2014 Jones kilpaili Euroopan Formula 3 -sarjassa. Hän saavutti kaksi palkintosijaa kauden aikana sijoittuen sarjan 13:ksi. Vuonna 2015 Jones kilpailee Indy Lights -sarjassa.
David Němeček

Pelityyli

Lukon urheilutoimenjohtaja Kalle Sahlstedtin mukaan Němeček on hyvin liikkuva puolustaja, joka on iso, vahva ja sporttinen sekä erittäin kovakuntoinen urheilija. Sahlstedtin mukaan hän on kuitenkin puolustava puolustaja. Němeček pystyy pelaamaan kovaa ja iskee vahvasti kiinni vastustajaan sekä antaa helppoja avaussyöttöjä. Hän on itse luonnehtinut olevansa iso puolustaja, joka osaa liikkua hyvin, eikä pelkää käyttää kokoaan hyväksi.

Seuraura

Němeček on HC Plzeňin kasvatti. Hän voitti Tšekin C-junioriliigan mestaruuden vuonna 2010. OHL-joukkue Sarnia Sting varasi Němečekin 96. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2012. Kauden 2012–2013 jälkeen hän jätti joukkueen ja tuli kesällä 2013 samaisessa varaustilaisuudessa WHL-joukkue Saskatoon Bladesin varaamaksi numerolla 49. Němeček vietti joukkueessa kauden 2013–2014.
Kaudeksi 2014–2015 Němeček siirtyi Turun Palloseuran A-nuoriin, joiden varakapteenina hän toimi. Němeček voitti kauden päätteeksi A-nuorten Suomenmestaruuden. Hän teki seurassa SM-liigadebyyttinsä 17. helmikuuta 2015 vieraissa Kalevan Palloa vastaan. Němeček sai ottelussa jääaikaa 2.38 minuuttia. Kaikkiaan hän pelasi kauden aikana neljä SM-liigaottelua. USHL-junioriliigassa pelaava Cedar Rapids RoughRiders varasi Němečekin 288. pelaajana kesällä 2015. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2015–2016.
Elokuussa 2016 Němeček siirtyi kahden viikon try-outille KHL:n slovakialaisjoukkue HC Slovan Bratislavaan. Hän jäi kuitenkin ilman jatkosopimusta. Němeček palasi lokakuussa kotimaahansa ja siirtyi loppukaudeksi 2016–2017 kasvattajaseuransa HC Plzeňin Extraliga-joukkueeseen. Hänen tulokaskautensa liigassa toi 27 runkosarjaottelussa kahdeksan syöttöpistettä ja kymmenessä playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Kaudeksi 2017–2018 Němeček siirtyi BK Mladá Boleslavin riveihin, jossa hän teki 52 runkosarjaottelussa tehot 1+6=7. Němecek teki ensimmäisen miesten pääsarjamaalinsa 26. tammikuuta 2018 vieraissa HC Pardubicea vastaan.
Kaudeksi 2019–2020 Němeček palasi Suomeen ja siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella Rauman Lukon SM-liigajoukkueeseen.

Maajoukkueura

Němeček pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2014 ja 2015, joista jälkimmäisessä turnauksessa hän toimi Tšekin varakapteenina. Valmennus valitsi Němečekin Tšekin turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2013 sekä World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2012. Yhteensä Němeček on pelannut 27 nuorten ja 34 poikien maaottelua.
Tšekin A-maajoukkueessa Němeček on pelannut neljä ottelua ilman tehopisteitä. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä 23. elokuuta 2017 Třinecissä pelatussa harjoitusottelussa Slovakiaa vastaan. Němeček merkittiin Tšekin kolmospuolustajapariin Petr Kalinan viereen.
Cry ‘Havoc’

Juoni

Cry ‘Havoc’ sijoittuu Bataanin taisteluun, jota käydään Filippiineillä vuoden 1942 alussa. Elokuva kertoo armeijan sairaanhoitajien kamppailusta Bataanin piirityksen aikana.

Tausta ja tuotanto

Alun perin Allan Kenwardin kolminäytöksistä Cry ‘Havoc’ -näytelmää esitettiin pienessä hollywoodilaisessa teatterissa syksyllä 1942. Näytelmän Broadway-versio sai ensi-iltansa New Yorkin Morosco Theatressa 25. joulukuuta 1942 nimellä Proof Thro’ the Night, joka kuitenkin jo 30. joulukuuta vaihdettiin takaisin alkuperäiseen nimeensä kielteisen reaktion takia. Näytelmää esitettiin vain 11 kertaa, ja näytelmän viimeinen esitys oli 2. tammikuuta 1943. Näytelmän pääosia esittivät muun muassa Carol Channing ja Ann Shoemaker.
Elokuvayhtiö MGM osti näytelmän elokuvaoikeudet sen Hollywoodin esityskauden aikana 20 000 dollarilla, ja myöhemmin MGM maksoi lisäksi 15 000 dollaria Broadway-version elokuvaoikeuksista. Aluksi Mervyn LeRoyn oli tarkoitus ohjata elokuva, mutta hänet korvattiin Richard Thorpella huhtikuussa 1943. Monia näyttelijöitä harkittiin elokuvan pääosiin, kuten Joan Crawfordia, Merle Oberonia, Hedy Lamarria, Eve Ardenia, Lana Turneria, Donna Reediä, June Allysonia, Marilyn Maxwellia, Ann Sheridania ja Laura La Plantea. Lopulliset elokuvan näyttelijät palkattiin rooleihin juuri ennen kuvausten alkua huhti-toukokuussa 1943.
Cry ‘Havoc’ -elokuvan kuvaukset alkoivat 13. toukokuuta 1943. Elokuva kuvattiin MGM:n studioilla Kalifornian Culver Cityssä ja Kalifornian Montebellossa. Elokuvan kuvaukset saatiin päätökseen 30. kesäkuuta 1943. Uusinta- ja lisäkuvaukset kuvattiin heinä-syyskuussa 1943.

Julkaisu ja vastaanotto

Cry ‘Havoc’ sai Yhdysvaltain ensi-iltansa New Yorkissa 23. marraskuuta vuonna 1943, ja elokuvan maanlaajuinen ensi-ilta Yhdysvalloissa oli seuraavan vuoden helmikuussa. Bataanin taistelu oli elokuvan ilmestymisen aikaan uutisoitu ajankohtainen tapahtuma, joka toi elokuvalle menestystä. Vaikka elokuvakriitikot pitivät elokuvaa enemmän teatterimaisena näytelmänä kuin elokuvana, heidän mielestään elokuva on rehellinen kuvaus sodasta.
Archie Panjabi

Yksityiselämä

Archana Panjabi syntyi Lontoossa intialaisille vanhemmille. 26-vuotiaana hän solmi järjestetyn avioliiton räätäli Rajesh Nihalanin kanssa.
Simon Fourcade

Arvokilpailut

Fourcade saavutti juniorien maailmanmestaruuskilpailuista kahdeksan mitalia; kultaa normaalimatkalta Koscieliskosta 2003, kultaa takaa-ajosta Kontiolahdella 2005 ja Haute Mauriennestä 2004. Haute Mauriennestä hän saavutti myös sprinttimestaruuden ja normaalimatkalta hopeaa. Sprinttihopeaa hän saavutti Ridnaun-Val Ridannasta 2002 ja Kontiolahden kisoista. Hän saavutti viimeksi mainitussa myös viestihopeaa.
Fourcade debytoi aikuisten arvokilpailuissa Torinon olympialaisissa 2006 sijoittuen normaalimatkalla 31:nneksi. Hän kilpaili myös saman vuoden Pokljukan MM-kilpailuissa, jossa hän hiihti ankkuriosuuden Ranskan yhdenneksitoista sijoittuneessa sekaviestijoukkueessa. Anterselvan MM-kisoissa 2007 Fourcade sijoittui sekä normaalimatkalla että yhteislähdössä kahdeksanneksi ja viestissä kymmenenneksi. Östersundissa 2008 hän sijoittui normaalimatkalla neljänneksi, takaa-ajossa kuudenneksi ja viidenneksi viestikilpailussa. Pyeongchangin MM-kilpailuissa 2009 hän oli normaalimatkalla neljäs, sprintissä kuudes, yhteislähdössä yhdeksäs ja takaa-ajossa kymmenes. Sekaviestissä hän toi Ranskan joukkueen voittajana maaliin 6,2 sekuntia ennen Ruotsia. Miesten viestissä hän ankkuroi Ranskan neljänneksi. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli yhteislähdössä neljästoista. Hanty-Mansijskin MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui sprintissä 13:nneksi, takaa-ajossa kuudenneksi ja yhteislähdössä 15:nneksi. Ruhpoldingin MM-kilpailuissa 2012 hän saavutti hopeaa normaalimatkalla ja miesten viestissä, oli sprintissä ja yhteislähdössä viides sekä takaa-ajossa kuudes. Nové Měston MM-kilpailuissa 2013 hän kuului Ranskan hopeajoukkueeseen miesten viestissä sekä sijoittui normaalimatkalla kuudenneksi ja yhteislähdössä yhdeksänneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli normaalimatkalla kolmastoista. Kontiolahden MM-kilpailuissa 2015 hän hiihti avausosuuden pronssia saaneessa Ranskan viestijoukkueessa. Lisäksi hän oli sprintissä ja normaalimatkalla neljäs, yhteislähtökilpailussa yhdeksäs ja takaa-ajossa kymmenes. Oslon MM-kilpailuissa 2016 hän sijoittui normaalimatkalla kymmenenneksi.

Maailmancup

Maailmancupissa Fourcade debytoi kaudella 2003–2004. Ensimmäisen palkintosijansa maailmancupissa hän saavutti 2006–2007 Lahden normaalimatkalla sijoituttuaan maanmiehensä Raphaël Poiréen jälkeen toiseksi. Kaudella 2008–2009 hän oli Östersundin sprinttikilpailussa kolmas ja kaudella 2009–2010 Pokljukan normaalimatkalla toinen. Kaudella 2011–2012 Fourcade oli kolmas Hochfilzenin takaa-ajossa sekä toinen Oberhofin sprinttikilpailussa ja yhteislähdössä sekä Nové Měston sprintissä. Kaudella 2012–2013 hän sijoittui toiseksi Hanty-Mansijskin takaa-ajokilpailussa.
Maailmancupin kokonaispisteissä hän on ollut viidestoista kaudella 2008–2009, seitsemäs kaudella 2009–2010 ja viides kaudella 2011–2012. Hän voitti normaalimatkan cupin kaudella 2011–2012 ja oli samassa cupissa viides 2013–2014. 
Fourcade lopetti uransa ampumahiihtäjänä keväällä 2019.
Taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailut 1912

Taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailut 1912 olivat Sveitsin Davosissa ja Iso-Britannian Manchesterissa käydyt taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailut, jotka kilpailtiin kahdessa vaiheessa. Naiset kilpailivat Davosissa 27.–28. tammikuuta. Miesten ja parien kilpailu käytiin 16.-17. helmikuuta Manchesterissa.
Jouni Aikio

Jouni Aikio eli Kaapin Jouni (9. maaliskuuta 1875 Inari – 22. kesäkuuta 1956) oli Sotkajärvellä nykyisen Lemmenjoen kansallispuiston alueella asunut saamelainen poromies joka oli aikanaan hyvin tunnettu myös Lapin ulkopuolella. Hän esiintyi elokuvissa, esitti joikuja radiossa, pääsi Suomen Kuvalehden kansikuvaan ja hänen luonaan vierailivat muun muassa presidentti Urho Kekkonen ja Lapin läänin maaherra Kaarlo Hillilä.
Kaapin Jounin vanhemmat olivat Annan Kaapi eli Gabriel Aikio ja Vuolabin Ella. Perhe oli alun perin kotoisin Inarista mutta Jounin syntymän aikoihin he asuivat Utsjoen Pulmangissa. Perhe palasi kuitenkin takaisin Inariin 1800-luvun lopulla porolaidunten kulumisen takia. Sotkajärvelle Kaapin Jouni asettui vuonna 1905.
Kaapin Jouni tapasi Inarin kirkonkylässä vuonna 1935 käyneen presidentti Pehr Evind Svinhufvudin, luovutti tälle saamelaisten anomuskirjelmän ja sai kutsun vierailla Helsingissä. Vuonna 1936 hän matkusti perheineen yhdessä noin 30 muun poromiehen kanssa Helsingissä pidetyille poroviikoille ja tapasi Helsingissä Svinhufvudin ohella myös silloisen oikeusministerin Urho Kekkosen ja Rovaniemen kauppalanjohtajan Kaarlo Hillilän. Myöhemmin Kekkonen ja Hiililä tekivät myös vastavierailun Kaapin Jounin luokse. Jouni sai vuonna 1940 Suomen Valkoisen Ruusun Ritarikunnan ristin.
Kaapin Jouni sai pääasiallisen elantonsa poroista ja hän myi poronlihaa ja muuta ruokatavaraa muun muassa Lemmenjoen alueen kullankaivajille ja sotavuosina saksalaisille joukoille. Hänellä kerrotaan olleen parhaimmillaan yli 3 000 poroa. Lapin sodan aikana Kaapin Jouni perheineen joutui lähtemään evakkoon Pohjamaalle mutta hänen tilansa rakennukset säilyivät sodan tuhoilta.
Sotkajärven pohjoispäässä sijaitsevan Kaapin Jounin entisen asuinpaikan eli Kaapin Jounin kentän ensimmäinen asukas oli 1800-luvun lopulla paikalle asettunut Menes-Antti eli Karhu-Antti, oikealta nimeltään Antti Juhaninpoika Morottaja (1853–1907). Tila oli asuttuna yhtäjaksoisesti kevääseen 2004 saakka jolloin viimeinen Kaapin Jounin suvun edustaja Pauli Aikio muutti pois tilalta. Tila oli tätä ennen hankittu valtiolle vuonna 2002 ja tila liitettiin Lemmenjoen kansallispuistoon vuonna 2004. Kentän rakennuksiin kuuluvat 1900-luvun alussa valmistunut hirsinen päärakennus jonka nykyinen ulkoasu on peräisin 1970-luvulta, yhdistetty karja- ja heinäsuoja, useita aittoja, kaksi saunaa, maakellari ja ulkokäymälät. Asuinkenttää ympäröi riukuaita. Tilan rakennukset entisöitiin vuosina 2008–2011 matkailukäyttöön.
Shannon Lucid

Varhainen elämä ja koulutus

Lucid syntyi Shanghaissa, Kiinassa baptisti-lähetyssaarnaajavanhempien Oscar ja Myrtle Wellsin perheeseen, mutta kasvoi Bethanyssa, Oklahomassa ja valmistui Bethany High Schoolista. Hän kävi University of Oklahomaa ja suoritti siellä tohtorintutkinnon (Ph.D.) biokemiasta vuonna 1973.
Shannon Lucid on naimisissa indianapolislaisen Michael F. Lucidin kanssa. Heillä on kaksi tytärtä, yksi poika ja viisi lastenlasta.

Ura NASAssa

Lucid valittiin NASAn astronauttijoukkoihin 1978. Tässä 35 henkilöä käsittävässä astronauttiryhmässä ("NASA Astronaut Group 8") oli mukana myös yhdysvaltain ensimmäiset naisastronauttikandidaatit, joita ryhmässä oli kuusi. Lucid oli ryhmän ainoa jo naimisissa oleva naisastronauttikandidaatti.
Lucidin ensimmäinen avaruuslento oli kesäkuussa 1985 avaruussukkula Discoveryn lennolla STS-51-G. Hän lensi myös avaruussukkulalennoilla STS-34 (1989), STS-43 (1991) ja STS-58 (1993).
Lucid on parhaiten tunnettu viidennestä ja samalla viimeisestä avaruuslennostaan (22.3.–26.9.1996), jolloin hän vietti 188 päivää avaruudessa, sisältäen 179 päivää venäläisellä Mir-avaruusasemalla. Mirille saapuminen ja Miriltä lähtö tapahtui avaruussukkula Atlantiksella, laukaisu lennolla STS-76 ja paluu lennolla STS-79. Hänen oleskelunsa Mirillä (Mir EO-21 ja Mir EO-22 tai Mir NASA-1) ei oletettu kestävän niin kauan, mutta paluu viivästyi kahdesti mikä pitkitti avaruudessaoloa noin kuudella viikolla. Asemalla hän suoritti lukuisia tieteellisiä kokeita. Mir-oleskelunsa vuoksi Lucid piti pitkään nimissään ennätystä pisimpään kiertaradalla viettäneenä ei-venäläisenä ja naisena. Vasta 16. kesäkuuta 2007 hänen ennätyksensä naisena rikkoi Sunita Williams ollessaan ISS-avaruusaseman pitkäkestoisessa miehistössä kiertoradalla.
Vuodesta 2002 vuoteen 2003 Lucid toimi NASAn päätiedemiehenä ("NASA Chief Scientist"; NASAn johtava tiedevirka, myöhemmin lakautettu). Vuodesta 2005 Lucid on toiminut CAPCOMina ("capsule communicator") lukuisilla avaruussukkulalennoilla kuten STS-114, STS-116, STS-118, STS-120, STS-122, STS-124, STS-126, STS-125, STS-127, STS-128, STS-129, STS-130, STS-132, STS-133 ja viimeksi STS-134. CAPCOMin tehtävänä on toimia lennonvalvonnan ja kiertoradalla olevien avaruuslentäjien yhteyshenkilönä.
Tammikuusta 2011 Lucid on toiminut astronauttitoimiston hallinnossa Johnsonin avaruuskeskuksessa Houstonissa, Texasissa ja toimii edelleen CAPCOMina.
Lucidille myönnettiin joulukuussa 1996 NASAn korkein kunnianosoitus astronautille, presidentin kongressin nimissä ja NASAn ehdotuksesta myöntämä Congressional Space Medal of Honor kymmenentenä henkilönä ja ensimmäisenä naisena.
Macsyma

Macsyma oli vuosina 1968–1982 MIT:n Project MACin kehittämä symbolialgebrajärjestelmä, joka luotiin akateemiseen käyttöön ja jota myös myytiin kaupallisesti. Se oli ensimmäinen kattava symbolialgebraa käyttävä järjestelmä ja myös yksi ensimmäisistä asiantuntijajärjestelmistä. Monet myöhemmät matematiikkaohjelmistot, kuten Mathematica ja Maple, käyttivät sen ideoita.
Aikanaan Macsyma oli yksi laajimpia Lisp-ohjelmointikielellä kirjoitettuja ohjelmia. Se kirjoitettiin Maclisp-murteella, ja sitä käytettiin pääasiassa PDP-6- ja PDP-10-tietokoneilla. Ohjelmasta oli myös versioita Multics-käyttöjärjestelmälle ja Lisp-koneille.
Macsymasta on nykyisin saatavilla Yhdysvaltain energiaviraston vuonna 1982 lisensoima "DOE Macsyma" -versio, josta on haarautunut avoimen lähdekoodin projekti Maxima. Sitä kehitetään edelleen ja se toimii monilla Common Lisp -alustoilla yleisimmillä nykykäyttöjärjestelmillä.
Oulun palo 1652

Oulun palo 1652 oli suuren osan Oulun kaupunkia tuhonnut tulipalo 2. lokakuuta 1652.
Oulun kaupungin historian kirjoittaneen Artturi Virkkusen mukaan palossa tuhoutui suurin osa porvariston taloista, proviantti-aitat, joissa oli kruunun jyviä ja rahoja, linnan silta sekä raatihuone.
Kaupunki rakennettiin tulipalon jälkeen uudelleen maanmittari Claes Claessonin vuonna 1651 laatiman suunnitelman mukaan. Uusi suunnitelma kaksinkertaisti kaupunkialueen pinta-alan ja samalla kadut ja korttelit muuttuivat säännönmukaisiksi. Ranta-alueesta muodostettiin tori ja sinne sijoitettiin mittaushuone, vaakahuone ja tietenkin pakkahuone.
Grand-Place

Grand-Place (holl. Grote Markt, suom. Suurtori) on Brysselin keskusaukio. Sitä reunustavat ammattikuntien rakennukset, Kaupungintalo (Hôtel de Ville) ja Kuninkaan talo (ransk. Maison du Roi, holl. Broodhuis). Toria pidetään yleisesti yhtenä maailman kauneimmista (tätä mieltä on ollut muun muassa Victor Hugo). Brysselin Grand-Place on kirjattu vuonna 1998 Unescon maailmanperintöluetteloon.

Lyhyt yleishistoria

Vuonna 1523 ensimmäiset protestanttiset marttyyrit, Henri Voes ja Jean Van Eschen, poltettiin torilla Espanjan inkvisition tuomitsemina.  
13. elokuuta 1695 suurin osa toria ympäröivistä puisista rakennuksista tuhoutui. Tämä oli seurausta marsalkka de Villeroyn komentamien ranskalaisten joukkojen tykkitulesta. Tulipalolta säästyivät ainoastaan kaupungintalon torni, joka oli toiminut tykkitulen tähtäyspisteenä, sekä muutama kivirakenne, jotka olivat kestäneet tulta. Tulipalon jälkeen toria ympäröivät rakennukset rakennettiin uudelleen kivestä eri ammattikuntien toimesta. 
Oluenpanijoiden ammattikunnan talossa toimii nykyisin Belgian oluenpanijoiden museo.

Kaupungintalo

Brysselin kaupungintalo on rakennettu vuosien 1402 ja 1455 välisenä aikana. Tämä talo on aukion rakennuksista ainoa, joka voi tuoda viestiä keskiajalta. Rakennuksen alkuperäinen arkkitehti oli todennäköisesti Jacob Van Thienen. Goottilainen torni on puolestaan arkkitehti Jan Van Ruysbroeckin aikaansaannos. Tornin huipulla sijaitsee patsas, joka kuvaa Pyhää Mikaelia, Brysselin kaupungin suojelijaa, tallomassa jalkoihinsa lohikäärmettä. 
Kaupungintalossa on merkillepantavaa sen epäsymmetrisyys. Torni ei ole rakennuksen keskikohdalla, vaan voimakkaasti oikealla. Myöskään rakennuksen vasen ja oikea puoli eivät ole identtisen näköiset, sillä tornin sivustoilla olevat osat rakennettiin eri aikoina.

Kuninkaan talo

Kuninkaan talo oli alkujaan 1200-luvulla rakennettu puinen rakennus. Siellä myytiin leipää, mistä on vielä jäänteenä rakennuksen hollanninkielinen nimi broodhuis. Vanha rakennus korvattiin 1400-luvulla kivisellä rakennukselle, jossa sijaitsivat Brabantin herttuan hallinnolliset virastot, eli Brabantin alueen verovirasto. Tämän vuoksi rakennusta kutsutaan myös Herttuan taloksi (Maison du Duc). Kun herttuasta tuli myöhemmin Espanjan kuningas, talon nimeksi tuli Kuninkaan talo.
Keisari Kaarle V puolestaan rakensi talon myöhäisgoottilaisen tyylin mukaiseksi; hyvin paljon samankaltaiseksi kuin se on nykyisessä asussaan, ilman kaarikäytäviä ja torneja. Ajan aiheuttaman kulumisen vuoksi, ja eritoten vuoden 1695 pommituksen jättämien jälkien tähden, Brysselin kaupunki rakennutti uuden talon uusgoottilaiseen tyyliin. Vuonna 1985 saneeratussa talossa toimii nykyisin Brysselin kaupunginmuseo.