google/wiki40b huggingface dataset:
Telinevoimistelun maailmanmestaruuskilpailut 2011

Vuoden 2011 telinevoimistelun maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Tokiossa, Japanissa 7.–16. lokakuuta. Kilpailupaikkana toimi Tokyo Metropolitan Gymnasium. Tokiossa kilpailtiin otteluissa, telinekohtaisissa kilpailuissa ja joukkuekilpailuissa. MM-kilpailujen siirtämistä muualle harkittiin isäntämaassa saman vuoden maaliskuussa tapahtuneen luonnonkatastrofin ja sitä seuranneen ydinvoimalaonnettomuuden jälkeen, mutta kisat päätettiin pitää Japanissa.
Tokion MM-kilpailut toimivat myös ensimmäisenä varsinaisena karsintakilpailuna Lontoon vuoden 2012 kesäolympialaisiin. Joukkuekilpailun alkukilpailun kahdeksan parasta maata varmistivat olympiamaapaikan. Telinekohtaisten finaalien mitalistit saivat henkilökohtaisen olympiapaikan, mikäli heidän edustamansa maa ei yltänyt joukkuekilpailun finaaliin, ja mikäli he saavuttivat myös muilla telineillä (miehet kahdella, naiset yhdellä) 85 % kaikkien telineelle osallistuneiden kilpailijoiden pistekeskiarvosta.
Japanin Kōhei Uchimura voitti ensimmäisenä voimistelijana MM-kilpailujen historiassa ottelun maailmanmestaruuden kolmannen kerran peräkkäin.

Mitalistit

Tulokset:
Theodor Charpentier

Theodor Charpentier (ven. Фёдор Фёдорович Шарпантье, Fjodor Fjodorovitš Šarpantje; 20. elokuuta 1874 Pietari – 30. maaliskuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut tykistön kenraalimajuri.
Charpentierin vanhemmat olivat kenraalimajuri Fredrik Vilhelm Charpentier (1849–1918) ja hänen ensimmäinen puolisonsa Maria Dmitrieva (1853–1909). Hän kävi 1893–1896 Omskin kadettikoulua, 1. Paavalin sotakoulua Pietarissa sekä Konstantinin sotakoulua. Hän palveli sitten Turkestanin tykistöprikaatissa ja hänet ylennettiin luutnantiksi 1899. Charpentier kävi 1900–1903 Mihailin tykistöakatemian kurssin ja hänet ylennettiin alikapteeniksi 1902. Hän palveli sitten Henkivartioväen 2. tykistöprikaatissa 1903–1910 ja Henkivartioväen 3. tykistöprikaatissa 1910–1912. Charpentier oli vuodesta 1912 Henkivartioväen 2. tykistöprikaatin 6. patterin päällikkönä. Hänet ylennettiin kapteeniksi 1907 ja everstiksi 1910.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Charpentier komensi 2. tykistöprikaatin 6. patteria 1914–1916, 2. tykistöprikaatin mörssärijaosta 1916–1917 sekä viimeksi 204. tykistöprikaatia helmikuusta kesäkuuhun 1917. Hän erosi palveluksesta kenraalimajurina kesäkuussa 1917. 
Charpentier oleskeli Suomessa kesään 1918 saakka, jolloin hän liittyi Omskin alueella toimineeseen amiraali Aleksandr Koltšakin komentamaan valkoiseen armeijaan. Charpentier toimi sitten Venäjän sisällissodan aikana Koltšakin armeijassa raskaan tykistön komentajana sekä tykistön ylitarkastajana. Hän jäi 1920 bolševikkien vangiksi Koltšakin armeijan kärsittyä tappion, mutta pääsi vuonna 1922 Suomen kansalaisena vapaaksi ja palasi Suomeen. Charpentier oli 1920-luvulla yksi emigranttijärjestö Venäjän yleissotilaallisen liiton (ROVS) salaisen tiedusteluorganisaation Suomen-johtajista yhdessä kenraalimajuri Eugèn Högströmin kanssa. Charpentier kuului samanaikaisesti myös suuriruhtinas Kirill Vladimirovitš Romanovia tukeneeseen kilpailevaan emigranttiliikkeeseen.
Theodor Charpentier oli naimisissa vuodesta 1918 Natalia Stepanovna Volkovan (1892–1954) kanssa.
Sabata – salaperäinen ratsastaja

Juoni

Pienessä Daugherty-nimisessä pikkukaupungissa tapahtuu suuri pankkiryöstö. Kukaan asukkaista ei tiedä, että itse kaupungin johtokunta on ryöstön takana. Pian tämän jälkeen kaupunkiin saapuu salaperäinen, lahjomaton muukalainen, joka saa selville totuuden ja aikoo panna väärintekijät maksamaan teoistaan.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Harri Närhi kutsuu Sabataa sujuvaksi länkkäriksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Kätlin Kaldmaa

Kätlin Kaldmaa (30. elokuuta 1970) on virolainen kirjailija, kriitikko ja kääntäjä. Hän on opiskellut Tarton yliopistossa virolaista filologiaa ja Tallinnan yliopistossa englantilaista filologiaa.
Kaldmaa oli 2006–2010 Eesti Päevalehdessä kulttuuritoimituksen esimies, kirjallisuusliite Arkaadian toimittaja ja julkaisija. Hän oli 2009–2011 kirjallisuuslehti Lugun päätoimittaja. Kun Viron PEN perustettiin uudelleen 3. helmikuuta 2010, hänet valittiin sen hallitukseen, ja hän on ollut siitä lähtien Viron PENin puheejohtaja. Vuosina 2010–2016 hän työskenteli Viron lastenkirjallisuuden keskuksen ulkosuhteiden johtajana. Vuodesta 2016 hän on ollut vapaa kirjoittaja ja kääntäjä.
Näkymättömät kahleet

Tuotanto

Joan Crawford on sanonut, että hän hyväksyi roolin elokuvassa, koska hän piti tarinaa "kiinnostavana". Crawford auttoi elokuvan kuvauksien aikana ikääntyvää ja huonokuntoista veteraaninäyttelijää Herbert Marshallia hänen repliikkien muistamisessa ja muutenkin elokuvaa kuvatessa. Marshall ja Crawford olivat myös ystäviä keskenään. Näkymättömät kahleet jäikin Marshallin toiseksi viimeiseksi elokuvaksi. Näkymättömät kahleet oli Virginia Munshinin ensimmäinen ja viimeinen elokuva. Hän kuoli aivoverenvuotoon vain 30-vuotiaana 8. heinäkuuta vuonna 1962.
Jerry Paris tekee elokuvassa cameoroolin ohikulkijana, johon Lorna (Polly Bergen) törmää kadulla.

Julkaisu ja vastaanotto

Näkymättömät kahleet sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa New Yorkissa 21. elokuuta vuonna 1963. Suomessa elokuva julkaistiin 27. elokuuta vuonna 1965. Isossa-Britanniassa elokuvaa levitettiin nimellä Borderlines.
Vaikka elokuva saikin joitakin negatiivisia arvosteluja, elokuva tuotti yli kolme miljoonaa dollaria maailmanlaajuisesti; Näkymättömät kahleet pääsi Variety-lehden vuoden 1963 menestyneimpien elokuvien listalle sijalle 57. Pelkästään Yhdysvalloissa elokuva tuotti vähän yli kaksi miljoonaa dollaria.

DVD-julkaisut

Metro-Goldwyn-Mayer julkaisi Näkymättömät kahleet DVD:lle 15. huhtikuuta 2010 ja 15. tammikuuta 2011. VHS:lle elokuva oli julkaistu 3. joulukuuta vuonna 1996.
Justice League: Crisis on Two Earths

Juoni

Hyväntahtoinen Lex Luthor saapuu rinnakkaisuniversumista värväämään Oikeuden Puolustajia taistelemaan rinnallaan hänen universuminsa rikollisia Crime Syndicatea vastaan, jotka ovat lähes kopioita sankareista. Toisin kuin maailmassa jossa Luthor on kaiken paha, rinnakkaisuniversumissa Crime Syndicate uhkaa nousta planeetan valtaan kiristyskeinoin Ultramanin johdolla, mutta sitä vastoin Owlman on laatinut pahamaineisemman suunnitelman, joka uhkaa kaikkia universumeja.
Southcliffen tragedia

Juoni

Useita ihmishenkiä vaatinut tragedia ja ampuja Stephen Morton (Sean Harris) ovat koko kansakunnan huulilla.
Tapahtumista saapuu raportoimaan Southcliffen oma kasvatti, toimittaja David Whitehead (Rory Kinnear), jota ahdistavat myös omat lapsuusmuistot.

Vastaanotto

Helsingin Sanomien Harri Römpötti kuvaili sarjaa taidokkaaksi ja sanoi, että "Southcliffen tragedia kehittää monitahoista kertomustaan vivahteikkaasti. Sarja on yksi viime aikojen parhaista brittituotannoista."
Avaris

Avaris (egyptin kielellä: ħ.t wʕr.t, Hatwaret, kreik. αυαρις, Auaris) oli Niilin suistoalueella sijainnut kaupunki toisella välikaudella (1650–1550 eaa.) Se oli Egyptiä hallinneiden aasialaisten paimentolaisten, hyksojen vahvasti linnoitettu pääkaupunki.
Tutkijat ovat löytäneet maan alta kaupungin, jonka arvioidaan olevan juuri Avaris. Kaupungista on saatu tutkakuvia, jotka osoittavat, että siellä on satama, katuverkosto, talojen sijainnit ja hautoja. Egyptiläiset valloittivat alueen ja tuhosivat kaupungin. Löydetty kaupunki sijaitsee lähellä Tal al-Dabaan kaupunkia Egyptin pääkaupungista Kairosta koilliseen.
ChiNext

ChiNext on kiinalaisen Shenzhenin pörssin (SZSE) osakelista, jonka on luonnehdittu muistuttavan yhdysvaltalaista teknologiapörssiä Nasdaqia. ChiNext-markkinat avattiin 23. lokakuuta 2009.
Keväällä 2015 jopa 60 prosenttia SZSE:n yrityksistä edusti valmistavaa teollisuutta, 15 % kaivossektoria ja 7 % rahoitusalaa. Toisessa suuressa kiinalaisessa pörssissä eli Shanghain pörssi (SSE) vastaavat osuudet ovat 28 %, alle 3 % ja 32 %.

ChiNext-indeksi

ChiNextin osakkeiden arvonkehitystä voi seurata esimerkiksi ChiNext-indeksin  avulla, (ChiNext Index, tai ChiNext Price Index, indeksikoodi 399006). Tässä osakeindeksissä on mukana 100 suurinta ja vaihdetuinta Shenzhenin pörssin ChiNext-markkinoiden A-osaketta. Esimerkiksi helmikuussa 2018 painoarvoltaan kolme suurinta yritystä tässä osakeindeksissä olivat Wen's Foodstuff (Guangdong Wens Foodstuff Group Co., 温氏股份; paino 7,8 %), East Money Information (东方财富; paino 3,2 %) ja Leshi Internet (Leshi Internet Information & Technology Corp., Beijing; 乐视网; paino 3,2 %). On hyvä kuitenkin huomata, että tyypillisesti vain osa ChiNext-indeksissä listattujen yritysten osakkeista on mukana vapaassa pörssivaihdossa (free float capitalization).
Eksentrinen anomalia

Eksentrinen anomalia E on taivaankappaleen paikkavektorin kulman ja periaspiksen välinen kulma mitattuna keskuskappaleesta heijastettuna apuympyrälle.
Se on ellipsirataa kiertävän taivaankappaleen paikkaa laskettaessa käytetty apuluku, joka saadaan laskettua radan eksentrisyydestä ja keskianomaliasta.
Archimede-luokka (sukellusvene)

Suunnittelu

Cavallinin osittain kaksoisrunkoisten alusten rakennustyöt aloitettiin vuonna 1931 ja ne valmistuivat 1934-1935. Alukset olivat suurennettuja versioita avomerikelpoisista Settembrini-luokan aluksista, millä pyrittiin saavuttamaan suurempi toimintamatka ja suurempi torpedomäärä. Alusten suunniteltu toimintamatka pinta-ajossa kahdeksan solmun nopeudella oli 10 500 merimailia ja sukelluksissa kolmen solmun nopeudella 105 merimailia. Torpedoita oli tarkoitus olla aluksella kuusitoista aiemman kahdentoista sijaan.
Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut 2006

Pelisysteemi

Kisoihin osallistui 12 maata. A-lohkossa pelasivat hallitseva mestari Ruotsi, Kazakstan, Norja, Suomi, Venäjä ja Valko-Venäjä.
B-lohkoon osallistuivat Alankomaat, Kanada, Mongolia, Unkari, Viro ja Yhdysvallat. Mongolia osallistui MM-turnaukseen ensimmäistä kertaa. Alun perin myös Kirgisian piti osallistua, mutta maa jäi viime hetkellä pois kisoista.
Kumpikin lohko pelattiin yksinkertaisena sarjana. A-lohkon neljä parasta joukkuetta etenivät pudotuspeleihin ja viimeiseksi sijoittunut pelasi karsintaottelun paikastaan B-lohkon voittajaa vastaan seuraaviin maailmanmestaruuskilpailujen A-lohkopaikasta.

Pudotuspelit

Välieräotteluissa Venäjä voitti Kazakstanin maalein 13-3. Venäläisten tehokkain pelaaja oli kisojen maalikuninkuuden voittanut Sergei Obuhov viidellä maalillaan. Toisessa välieräottelussa kohtasivat Suomi ja Ruotsi. Finaaliin päästäkseen Suomen olisi pitänyt tehdä historiaa, Suomi oli voittanut Ruotsin alkusarjassa, mutta koskaan Suomi ei ollut voittanut Ruotsia kahdesti MM-turnauksen aikana. Tasaisen ottelun voitti Ruotsi maalein 3-1. Suomi palasi pronssiottelussa mitalisijoille voitettuaan Kazakstanin maalein 7-4.
Loppuottelu Ruotsin ja Venäjän välillä muodostui jännitysnäytelmäksi. Finaalia seurasi Tukholman Zinkensdammilla 8 731 katsojaa, jotka näkivät Venäjän 3-2 voiton. Venäjä pelasi ottelun loppuhetken kolmen miehen alivoimalla, mutta Ruotsi ei kyennyt tasoitusmaaliin. Maailmanmestaruus oli Venäjälle sen jääpallohistorian kolmas.
Tähtisarja – 30 suosikkia (Einin albumi)

Tuoteseloste

Kokoelmalla on 27 Einin suosikkisävelmää vuosilta 1978–1985 sekä kolme sävelmää vuodelta 2005. CD 1:n viidestätoista kappaleesta kaksitoista on niin sanottuja käännösiskelmiä. Vastaavasti CD 2:n viidestätoista kappaleesta niitä on yksitoista. Kokoelman avausraita on Irina Milanin suomeksi sanoittama käännösiskelmä Yes Sir, alkaa polttaa, jolla Eini teki läpimurron kahdeksantoistavuotiaana. CD 1:llä on suomenkieliset versiot myös muun muassa hiteistä Xanadu sekä Manuel Goodbye eli Tavataanko taas. Nousen kanssas aurinkoon on Einin duetto Markku Aron kanssa.
CD 2:n avausraita Kun kosket mua on Turkka Malin suomentama versio Gloria Estefanin hitistä Regresa a mi, ja se on yksi kokoelman kolmesta vuonna 2005 tallennetuista kappaleista. Madonnan läpimurtohitti Like a Virgin on saanut Raul Reimanin käsittelyssä suomenkielisen nimen Olen neitsyt. Levyllä on myös Einin tulkinta Toivo Kärjen ja Reino Helismaan tangosta Täysikuu. Kesä ja yö on alun perin elokuvasta Uuno Turhapuro armeijan leivissä, jossa Eini cameo-roolissaan esittää sen herraseurueelle ravintolan kabinetissa. 30 suosikkia -kokoelmalla kappaleesta on vuoden 2005 uudistettu versio.
Liikegrafiikka

Elokuvissa

Elokuvien alku- ja lopputekstit ovat yksi laajalti tunnettu liikegrafiikan muoto. Alkutekstit pyrkivät kertomaan elokuvan hahmoista, tunnelmasta ja tapahtumista abstraktilla tavalla, kuitenkin samalla viestien elokuvan, sen tekijöiden ja näyttelijöiden nimet. Perinteisiä esimerkkejä liikegrafiikan keinoin tyylitellyistä elokuvien alkuteksteistä ovat mm. Saul Bassin Alfred Hitchcokille suunnittelemat alkutekstigrafiikat ja -jaksot. Liikegrafiikka voi toimia myös elokuvissa erikoistehosteena, esimerkiksi digitaalisten käyttöliittymien muodossa.

Verkkosivuilla

Liikegrafiikkaa voidaan käyttää verkkosivuilla tehostamaan käyttäjäkokemusta, esimerkiksi sivujen välisissä siirtymissä, käyttöliittymäelementtien animaatioissa ja sivuston tilan muutosten viestimiseen.
Charles-Marie Widor

Charles-Marie Jean Albert Widor (21. helmikuuta 1844 – 12. maaliskuuta 1937) oli ranskalainen säveltäjä, urkuri ja musiikinopettaja.

Elämäkerta

Charles-Marie Widor syntyi Lyonissa ja aloitti musiikinopintonsa urkuri-isänsä johdolla. Ranskalainen urkujenrakentaja Aristide Cavaillé-Coll tunsi perheen ja onnistui hankkimaan nuorelle Widorille opetusta Brysselissä. Hänelle opetti urkutekniikkaa Jacques-Nicolas Lemmens ja sävellystä François-Joseph Fétis.
Widor sai vuonna 1870 Cavaillé-Collin, Charles Gounod'n ja Camille Saint-Saënsin suosituksesta paikan Saint-Sulpice-kirkon urkurina Pariisissa. Hän hoiti virkaa lähes 64 vuotta. Vuonna 1890 Widorista tuli urkujensoiton ja vuonna 1896 sävellyksen professori Pariisin konservatoriossa. Hänen oppilaitaan olivat muiden muassa Darius Milhaud, Marcel Dupré ja Edgard Varèse. Widor kuoli Pariisissa vuonna 1937.
Widorin tuotantoon kuuluu muun muassa suuri määrä urkumusiikkia, neljä oopperaa ja baletti, orkesteri-, kamari- ja pianoteoksia. Hän antoi ensimmäisenä säveltäjänä maailmassa kymmenelle urkuteokselleen nimen urkusinfonia.
Urkusinfonia oli erityisesti ranskalaisten romantiikan ajan säveltäjien suosima muoto. Ensimmäinen merkittävä urkusinfoniaksi katsottava teos oli César Franckin Grande pièce symphonique (Suuri sinfoninen kappale). Alexandre Guilmantin urkusonaatit ovat tavallaan myös osa urkusinfonista perinnettä. Widorin ohella hänen oppilaansa, Pariisin Notre-Damen urkuri Louis Vierne on kuudella urkusinfoniallaan merkittävin teostyypin edustaja. Niin ikään urkusinfonioita ovat säveltäneet Marcel Dupré, Widorin seuraaja Saint-Sulpicen urkuparvella, Léonce de Saint-Martin, joka puolestaan seurasi Vierneä Notre-Damessa, Augustin Barié ja Jean Langlais.
Widorin ensimmäinen urkusinfonia muistuttaa enemmän sarjaa kuin sinfoniaa. Se sisältää seitsemän osaa, joista ensimmäinen on Preludi ja viimeinen muodoltaan joskaan ei nimeltään Fuuga. Välissä on varsin vaihtelevaa musiikkia. Viides osa on mahtipontinen Marche pontificale. Tunnetuin ja eniten esitetty on Widorin viides urkusinfonia, etenkin sen viimeinen osa Toccata. Numeroimattomille yhdeksännelle ja kymmenennelle urkusinfonialle säveltäjä on antanut nimet Symphonie gothique (Goottilainen sinfonia) ja Symphonie romane (Romaaninen sinfonia). Goottilaisessa sinfoniassa kuullaan gregoriaanista hymniä Puer natus est ja Romaanisen sinfonian kantava teema on hymni Haec dies.
Viimeisen urkusinfoniansa Widor sävelsi jo vuonna 1900, mutta palasi soolourkuteosten pariin vuonna 1926 teoksella Suite latine (Latinalainen sarja), joka on eräänlainen suuren sinfoniasarjan epilogi. Latinalaiseen sarjaan sisältyvät niin ikään gregoriaanisiin teemoihin perustuvat osat Beatus vir, Ave maris stella ja Lauda Sion.
Soolourkusinfonioiden lisäksi Widorin 3. sinfonia ja numeroimaton Sinfonia sacra on sävelletty uruille ja orkesterille.
Kim Kye-gwan

Kim Kye-gwan (kor. 김계관; s. 6. heinäkuuta 1943 Pohjois-P’yŏngan, Korea) on Pohjois-Korean varaulkoministeri. Hän on ollut johtava hahmo maiden välisissä neuvotteluissa, kuten Pohjois-Korean, Kiinan, Etelä-Korean, Yhdysvaltain, Venäjän ja Japanin välisissä kuusikantaneuvotteluissa Pohjois-Korean joukkotuhoaseista.
Elokuussa 2009 Kim Kye-gwan tuli tervehtimään Bill Clintonia lentokentälle tämän tultua Pjongjangiin neuvottelemaan Laura Lingin ja Euna Leen vapauttamisesta.
Skillus

Maantiede

Pausaniaan, Ksenofonin ja Strabonin kuvausten perusteella Skillus sijaitsi 20 stadioninmittaa eli 3,5 kilometriä etelään Olympiasta, pyhäkköalueelta Spartaan johtaneen tien varressa. Näin sen on täytynyt sijaita jossakin nykyisen Makrísian kylän lähistöllä. Kaupungin paikaksi on ehdotettu kylän länsipuolella sijaitsevaa kukkulaa, joka tunnetaan siellä olevan luostarin mukaan nimellä Profítis Ilías, tai vaihtoehtoisesti nykyisen Kampoúlin aluetta kukkulasta pohjoiseen sen ja Alfeios-joen välisellä alueella. Skilluksen läheltä virtasi Selinus-joki. Kaupunkivaltion alue oli hedelmällistä maata, ja se kuvataan myös hyväksi karjan kasvatukseen sekä metsästykseen ja kalastukseen.

Historia

Skillus oli arkaaisella kaudella 600- ja 500-luvuilla eaa. Pisan liittolainen. Olympian pyhäkköalue oli tuohon aikaan Pisan hallussa, ja Skillus rakennutti sinne Heran temppelin noin vuonna 600 eaa. Vuonna 572 eaa. kaupunkilaiset avustivat Pisan kuningasta Pyrrhosta sodassa Elistä vastaan. Vuonna 570 eaa. skilluslaiset ajettiin pois kaupungistaan sen jälkeen, kun Pisa oli hävinnyt Eliille, ja kaupunki tuhottiin maan tasalle. Noin 400–392 eaa. spartalaiset asuttivat Skilluksen uudelleen. Antalkidaan rauhan jälkeen kaupunki sai vapauden, mutta oli pian jälleen Spartan vallan alla. Ksenofon sai maatilan alueelta lähdettyään Ateenasta pakoon Spartaan, ja asui alueella yli 20 vuotta.
Leuktran taistelun jälkeen vuonna 371 eaa. Skillus päätyi jälleen Eliin vallan alle. Tuolloin myös Ksenofon karkotettiin. Kaupunki oli oletettavasti raunioitunut jo hellenistisellä kaudella ja viimeistään Pausaniaan aikana 100-luvulla jaa.

Rakennukset ja löydökset

Skilluksessa oli Ksenofonin rakennuttama Artemiille omistettu temppeli, jonka kerrotaan olleen (ainakin joiltakin osin) Efesoksen Artemiin temppelin kopio. Pausaniaan mukaan sen lähellä oli Ksenofonin hauta sekä tämän patsas, joka oli tehty Pentelikon-vuoren marmorista. Strabonin mukaan kaupungissa oli myös suuri Skilluksen Athenelle omistettu temppeli.
Skilluksen kaupunkia ei ole kaivettu. Profítis Ilíaksen kukkulalta on tehty joitakin keskihelladisen kauden löytöjä, ja sieltä on löydetty myös mykeneläisaikainen tumulus-hauta, jonka halkaisija on 4,7 metriä. Kampoúlin alueelta tehty suuri määrä esinelöytöjä, jotka viittaisivat kaupungin sijaintiin seudulla.
Kouvolan miljöö- ja radiomuseo

Miljöömuseo-osasto

Miljöömuseo on kaksikerroksinen puutalo, jonka alakerrassa on eri tavoin sisustettuja huoneita eri vuosikymmeniltä. Ensimmäinen huone on 1920-luvulta, toinen 1930-luvulta, neljäs 1940-luvulta ja viides 1950-luvulta. Yhdessä sisustuksen, huonekalujen ja muun sisustuksen kanssa huoneissa olevat radiot noudattavat kunkin vuosikymmenen aikaa.
Yläkerrassa on perinneradioasema OI5PRT, jossa on myös sodanaikainen radiolähetin. Kouvolan Miljöö- ja Radiomuseo osallistuu ajoittain perinneradiotapahtumaan ja OI-kutsumerkillisten amatööriradiosemien tapahtumapäiviin. Suomessa kansallisia OI-toimintapäiviä ovat 5. maaliskuuta, 4. kesäkuuta, elokuun kolmannen viikonlopun lauantai sekä 6. kesäkuuta. Tätä toimintaa hoitaa osasto Sotilasradiomuseo.

Sotilasradiomuseo-osasto

Sotilasradio-osastolla, joka sijaitsee Kouvolan Miljöö- ja Radiomuseon uudessa rakennuksessa, on paljon sotilasradioita toisen maailmansodan ajoista alkaen niin saksalaisia, suomalaisia kuin myös neuvostoliittolaisia. Siellä on myös suomalaisen kaukopartioradiovastaanotin Töpön kopio, jonka alkuperäinen malli on Suomessa Utissa Erikoisjääkärirykmentin perinnehuoneessa. Sotilasradiomuseon amatööriradioasemakutsumerkki on entistä SRH:n, sotilasradioharratuksen ja SRA:n sotilasradioamatööritoiminnan vuoteen 1993 saakka jatkuneen OI-radiotunnuksen mukaan OI5PRM, missä OI tarkoittaa entistä sotilasradioamatöörikutsumerkkin etuliitettä, prefiksiä, luku viisi tarkoittaa entiseen Kymen lääniin liittynyttä kutsumerkkien piiritunnusta ja PRM putkiradiomuseota.
Sotilasradiomuseo tekee jonkin verran tieteellistä työtä kartoittaessaan vanhojen sotilasradioiden, erityisesti Kyynel-radioiden tyyppejä sekä sitä, missä niitä Suomessa on yksityisillä ja museoilla.

Putkiradiomuseo-osasto

Putkiradiomuseossa on siviilikäyttöön tarkoitettuja putkiradioita eri vuosikymmeniltä. Se sijaitsee museon uudessa rakennuksessa sotilasradiomuseon tapaan. Samassa katutasossa on myös korjuspaja, jossa museoradioita voidaan korjata tyhjiöputkilla. Rakennuksen kellarissa on satojen museoradioiden varasto.
Museon kellarikerroksessa on mittava museoesineiden varasto, jossa on satoja vanhoja putki- ja transistoriradioita. Lisäksi museossa toimii korjauspaja.
Puhekielessä museo on Putkiradiomuseo.

Huomionosoituksia

Kouvolan Miljöö- ja Radiomuseo palkittiin 2016 Itä-Suomen vuoden paikallismuseoksi.
Roksolaanit

Roksolaanit (myös ruskalaiset, rusit, varjagirusit) olivat sarmaatteihin lukeutuva kansa, jonka uskotaan olevan läheisimmin sukua alaaneille. Varhaisimmissa lähteissä heidän mainitaan asuvan Donin ja Dneprin välisellä alueella. Ensimmäisellä vuosisadalla eaa. he muuttivat kohti Tonavaa Bărăganin tasangolle nykyisen Romanian alueelle.
Ajanlaskun alun tienoilla vaikuttanut kreikkalainen historioitsija Strabon sanoo heidän asuvan vaunuissa, olleen siis nomadeja.
Noin vuonna 100 eaa. he hyökkäsivät skyyttalaisen sotapäällikkö Palakuksen tukena Krimille kuninkaansa Tasiuksen johdolla, mutta hyökkäyksen torjui Pontoksen kuningas Mithridates VI:n kenraali Diofantos.
Ensimmäisen vuosisadan jaa. puolivälissä roksolaanit hyökkäilivät Tonavan yli Rooman alueelle. Vuosina 68–69 Rooman kolmas legioona tuhosi 9 000 eräälle tällaiselle ryöstöretkelle osallistunutta runsaalla tavaramäärällä kuormitettua roksolaaniratsumiestä. Tacituksen mukaan "ruhtinaiden ja merkittävimpien henkilöiden" käyttämä haarniska oli niin painava, että "vihollisrynnäkössä kaatuneen sotilaan oli vaikeaa päästä taas jaloilleen". Kaksin käsin käytettävästä pitkästä kontos-peitsestä, sarmaattien pääasiallisesta lähitaisteluaseesta, ei juurikaan ollut hyötyä näissä oloissa. Roksolaanit saivat hyvityksen 92, kun he tuhosivat yhdessa daakialaisten kanssa Rooman XXI legioonan.
Keisari Trajanuksen Daakian valloituksen aikana roksolaanit asettuivat aluksi daakialaisten puolelle, missä he muodostivat valtaosan ratsuväestä, mutta heidät lyötiin ensimmäisellä sotaretkellä vuosina 101–102. Daakian valtakunnan täydelliseen tuhoon johtaneen Trajanuksen toisen sotaretken aikana 105–106 roksolaanit ilmeisesti pysyttelivät puolueettomina. Daakian provinssin liittäminen Rooman valtakuntaan toi Rooman vallan aivan roksolaanien naapuriin. Keisari Hadrianus vahvistutti ja rakennutti Tonavan varrella useita linnoituksia roksolaanien uhan torjumiseksi.
Myös myöhempi keisari Marcus Aurelius taisteli roksolaaneja vastaan Tonavan rantamilla. Vuonna 260 roksolaanit hyökkäsivät roomalaiseen Pannonian provinssiin. Pian tämän jälkeen roksolaaneja alettiin ottaa Rooman armeijan palvelukseen.
Muiden sarmaattiheimojen tapaan roksolaanit jäivät hunnien jalkoihin ja katosivat historiasta.
Sjarhei Astaptšuk

Sjarhei Iharavitš Astaptšuk (valkoven. Сяргей Ігаравіч Астапчук, ven. Сергей Игоревич Остапчук, Sergei Igorevitš Ostaptšuk, 19. maaliskuuta 1990 – 7. syyskuuta 2011) oli valkovenäläinen jääkiekkoilija, joka pelasi KHL-joukkue Lokomotiv Jaroslavlissa. Astaptšuk menehtyi Lokomotiv Jaroslavlin lento-onnettomuudessa 7.9.2011, kun joukkue oli matkalla Minskiin Valko-Venäjälle KHL-kauden ensimmäiseen otteluun.