google/wiki40b huggingface dataset:
Bertie Mee

Ura

Ennen toista maailmansotaa Mee pelasi ammattilaisena Derby Countyn reseveissä ja Mansfield Townissa. Sodan aikana vieraili myös Southamptonissa, mutta ura päättyi loukkaantumiseen. Mee palveli Britannian armeijan lääkintäjoukoissa ja työskenteli kuntoutusupseerina vuodesta 1948 alkaen. Hän erikoistui jalkapallovammojen hoitoon ja vuonna 1960 hänestä tuli Arsenalin fysioterapeutti.
Vuonna 1966 Arsenalia valmentanut Billy Wright sai potkut ja kaikkien yllätykseksi päävalmentajaksi hänen tilalleen valittiin Mee. Mee palkkasi avukseen Dave Sextonin ja ryhtyi rakentamaan joukkuetta uudestaan. Sextonin lähdettyä hän sai avukseen Don Howen ja heidän johdollaan Arsenal kehittyi hiljalleen. Vuosina 1968 ja 1969 Arsenal ylsi liigacupin loppuotteluun, mutta hävisi molemmat. Seuraavalla kaudella Arsenal sai Meen johdolla ensimmäisen pokaalin 17 vuoteen, kun se voitti Anderlechtin Messucupin finaalissa.
Kaudella 1970–1971 Arsenal pelasi Meen johdolla erinomaisesti organisoitua peliä ja onnistui voittamaan mestaruuden yhden pisteen erolla ennakkosuosikki Leeds Unitediin. Kausi huipentui FA Cupin loppuotteluun, jossa Arsenal kukisti Liverpoolin 2–1. Meen Arsenal oli vasta toinen tuplamestaruuden Englannissa voittanut seura 1900-luvulla. Seuraavalla kaudella Arsenal ylsi uudestaan FA Cupin finaaliin ja sijoittui sarjassa toiseksi 1973, minkä jälkeen menestys hiipui. Tylsän pelitavan arvosteluun kyllästynyt Mee ei enää nauttinut työstään ja erosi 1976.
Vuoden tauon jälkeen Mee työskenteli hetken Watfordin apulaisvalmentajana, minkä jälkeen hän vastasi seuran pelaajatarkkailusta ja myöhemmin toimi seuran johtajana.
Mee valittiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseeriksi (OBE) ansioistaan jalkapallossa. Hänet valittiin myös English Football Hall of Fameen 2008.
Vavož

Vavož (ven. ja udmurtiksi Ваво́ж) on kylä ja maalaiskunta Udmurtiassa Venäjällä. Se sijaitsee Valan sivujoen Uvan rannalla 133 kilometriä Iževskistä länteen. Kylä on Vavožin piirin keskus. Asukkaita on 5 600 henkeä (vuonna 2002).
Kylä on perustettu vuonna 1716. Sen asukkaat ovat etupäässä udmurtteja ja venäläisiä.
Vavožista on maantieyhteydet Iževskiin ja Možgaan. Vavožin rautatieasemalle on matkaa 12 kilometriä. Tärkeimmät elinkeinot ovat maatalous ja metsäteollisuus. Kylässä on keskikoulu, kaksi kirjastoa ja piirisairaala.
DOI

DOI (Digital Object Identifier) on vuonna 2000 käyttöön otettu elektronisille asiakirjoille, teksteille, kuville, äänelle, videoille ja ohjelmistoille annettava pysyvä tunniste. DOI-tunniste toimii samaan tapaan kuin URI-tunnisteissa URN, eli se viittaa tiettyyn nimenomaiseen dokumenttiin osoitteesta riippumatta, toisin kuin URLit, jotka viittaavat tiettyyn sijaintiin. DOI-tunnisteiden jakelua säätelee Intenational DOI Foundation (IDF). DOI-tunnisteita jakavat IDF:n valtuuttamat rekisteröintiauktoriteetit, yleensä maksua vastaan. Tunnisteita käytetään hyvin usein tiedeartikkeleiden yhteydessä.
DOI-tunnisteet ovat muotoa 10.1000/182, missä 10. on hakemistokoodi joka ilmaisee rekisteröintiauktoriteetin, 1000 julkaisijakoodi joka ilmaisee dokumentin julkaisijan, ja 182 on dokumentin koodi. Selkeyden vuoksi koodissa käytetään usein etuliitettä "doi:", esimerkiksi "doi:10.1000/182". Tunnisteet voidaan useimmiten löytää DOI-hakemistojen kautta, esimerkiksi haettaessa edellä mainittua asiakirjaa DOI:n omalta hakemistopalvelimelta, se voidaan hakea muodossa http://dx.doi.org/10.1000/182, mutta myös hakukoneella, esimerkiksi Googlella.
Dodi Al-Fayed

Emad El-Din Mohamed Abdel Moneim Fayed (arab. عماد  الدين محمد عبد المنعم  فايد‎, 15. huhtikuuta 1955 Aleksandria, Egypti – 31. elokuuta 1997 Pariisi, Ranska) oli egyptiläisen liikemiehen Mohamed Al-Fayedin poika. Hänet tunnetaan parhaiten nimellä Dodi Al-Fayed. Hänen isänsä Mohamed Al-Fayed omisti Harrodsin tavaratalon Lontoossa, Hôtel Ritz Parisin Pariisissa sekä monia muita kiinteistöjä Lontoossa ja Pariisissa. 
Dodi Al-Fayed kävi koulunsa sveitsiläisessä Le Roseyn sisäoppilaitoksessa.  Dodi Al-Fayed asui koko ikänsä Englannissa ja Ranskassa. Hän seurusteli Walesin prinsessa Dianan kanssa tämän avioeron jälkeen. Al-Fayed toimi elokuvatuottajana. Hän osallistui muun muassa elokuvien Tulivaunut (1981), FX - murha tilauksesta (1986 ja sen jatko-osa vuonna 1991), Hook - Kapteeni Koukku (1991) ja Tulipunainen kirjain (1995) tuotantoon.

Kuolema

31. elokuuta 1997 Diana ja Dodi Al-Fayed saivat surmansa auto-onnettomuudessa Pariisissa. Dodi ja Diana olivat olleet Dodin isän omistamassa Hôtel Ritz Parisissa syömässä. Kun paparazzit olivat odottamassa pariskuntaa Ritzin aulassa, Dodi ja Diana poistuivat takaovesta. Auton lähtiessä liikeelle Al-Fayedin omistamaa asuntoa kohti paparazzit lähtivät seuraamaan sitä moottoripyörillään, jolloin Dodi käski autonkuljettajaansa Henri Paulia ajamaan ylinopeutta. Kun he saapuivat Seinen alittavalle Pont de l'Alma tunnelille, kuljettaja ei saanut autoa tielle ja auto törmäsi päin tunnelin betonipylvästä ja Dodi ja Henri Paul saivat surmansa. Ainoa eloonjäänyt oli Dodin henkivartija Trevor Rees-Jones. Auto-onnettomuuden syy oli kuljettaja Henri Paulin rattijuopumus. Monet paparazzit ehtivät ottaa kuvia prinsessasta ennen kuin ambulanssi haki Dianan sairaalaan. Sairaalassa Diana kuoli noin kolme ja puoli tuntia kolarin jälkeen aamuyöllä klo 03.57. Dodi ja Henri Paul olivat jo kuolleet kolaripaikalla. 
Dodi haudattiin Brookwoodin hautausmaalle, Wokingiin, Surreyn kreivikuntaan, mutta hänen ruumiinsa siirrettiin myöhemmin Al-Fayedin omistamalle kartanolle Skotlantiin. Hänen isänsä pystytti muistomerkin Dodille ja Dianalle Harrodsin tavarataloon vuonna 1998, ja toisen suuremman vuonna 2005.
Fiksaatio

Fiksaatio (lat. fixare 'kiinnittää') tarkoittaa yleensä kiinnitystä ja kiinnittymistä. Sitä käytetään tavallisesti psykologiassa ja psykiatriassa lyhennyksenä affektiivisesta fiksaatiosta. Tällä tarkoitetaan kiintymystä tai takertumista sellaiseen kohteeseen, johon aikaisemmassa kehitysvaiheessa oli normaalia tuntea kiintymystä — esimerkiksi äitiin. Fiksaation oletetaan aiheuttavan monia neuroottisia käyttäytymiskuvioita, kuten kiihkeitä ihmis- tai kohdesuhteita ja kyvyttömyyden kypsiin ihmissuhteisiin.
Abhorrence

Historia

Abhorrencen perustivat vuoden 1989 alkupuolella kitaristi Tomi Koivusaari (silloin vielä Violent Solution -yhtyeessä), kitaristi Kalle Mattsson, laulaja Jukka Kolehmainen, basisti Jussi Ahlroth (joista kolme viimeistä soittivat myös yhtyeessä nimeltä Disaster) sekä rumpali Kimmo Heikkinen. Yhtye toimi vaihtuvilla nimillä, kunnes päätyi nimeen Abhorrence.
Yhtye keikkaili reilun vuoden ajan soittaen esimerkiksi yhtyeiden Xysma, Funebre, Disgrace ja Rytmihäiriö kanssa. Julkaistuaan demonauhan Vulgar Necrolatry yhtye sai avoimen sopimusehdotuksen 7-tuumaisen vinyyli-EP:n julkaisemisesta Seraphic Decay Records levy-yhtiön kautta. Levy julkaistiin, mutta kun kirjallista sopimusta ei tehty, yhtye menetti sekä alkuperäiset nauhat että lisäpainosten ja uudelleenjulkaisuiden tuomat mahdolliset tulot.
Yhtye keikkaili jonkin verran kesällä 1990, joukossa matka Norjaan ja keikka Cadaverin kanssa (matkan aikana muun muassa juhlat ja yöpyminen black metal yhtye Mayhemin kotona), jolla rumpalin tehtävissä paikkasi Mika Arnkil (jonka silloinen yhtye Antidote oli tauolla). Loppuvuodesta 1990 yhtye esiintyi viimeisen kerran Orivedellä, minkä jälkeen se hajosi.
Abhorrencen hajottua Tomi Koivusaari siirtyi täyspäiväisesti Amorphikseen, Juice Ahlroth soitti sittemmin Spihassa ja Mika Arnkil Impaled Nazarenessa.

Vuodesta 2012 eteenpäin

Vuonna 2012 Svart Records julkaisi yhtyeen koko tuotannon sekä CD- että vinyyliformaateissa. Kokoelma sisältää yhtyeen demon ja EP:n päivitetyllä äänimaisemalla, sekä livetallenteen Turun A-Panimolta vuodelta 1990. Lisäksi tuplavinyyli sisältää nauhoitteen yhtyeen harjoituksista. Molemmilta versioilta löytyy kaksi aiemmin julkaisematonta kappaletta.
Vuonna 2013 yhtye palasi lavoille esiintyen kolme kertaa lähes alkuperäisessä kokoonpanossa, ainoastaan rumpali Rainer Tuomikanto oli mukana uutena. Ensimmäinen esiintyminen oli 30.5. Svart Night #4 -illassa (salanimellä Bob Horrence) Bar Loosessa Helsingissä, illan avaavana aktina soitti Deathchain. Vuoden muut esiintymiset olivat perjantaina 28.6. Tuska-festivaalin Inferno -lavalla sekä lauantaina 20.7. Hammer Open Air -festivaaleilla Liedossa.
Muutaman vuoden hiljaiselon jälkeen yhtye jatkoi harvakseltaan keikkailemista, rumpalinaan Waltteri Väyrynen. Kun vuoden 2017 alussa julkaistiin Tuska-festivaaleilla tehty liveäänite, bändi teki pienen kotimaankiertueen Kuopiolaisen Demilichin kanssa, esiintyen 10.2. Kuopiossa, Jyväskylässä, Turussa ja Helsingissä sekä myöhemmin Nummirock-festivaalilla.

Vuodesta 2018 eteenpäin

Vuoden 2018 alussa yhtye ilmoitti säveltäneensä uutta musiikkia ja sopineensa materiaalin julkaisusta, jälleen Svart Recordsin kautta, loppuvuodesta. Esimakua uusista kappaleista kuultiin 10.2. Lahden Torvessa sekä maaliskuussa Helsingin Kuudes Linja -klubilla tapahtuneissa esiintymisissä, joilla toisena aktina toimi Lohjalainen Corpse Molester Cult. Syyskuun 15. päivä 2018 julkaistiin uutta materiaalia sisältävä mini-albumi Megalohydrothalassophobic.
Keksijä

Keksijä on henkilö, joka ideoi keksintöjä kuten esimerkiksi mekaanisia tai elektronisia laitteita, ohjelmistoja tai menetelmiä. Monet keksijät ovat luonnontieteilijöitä tai insinöörejä, jotka soveltavat tieteellisistä tutkimuksista saatuja tuloksia tai yhdistelevät olemassa olevia ideoita uusiksi kokonaisuuksiksi.
Patenttijärjestelmä kehitettiin rohkaisemaan uusien keksintöjen julkistamista. Patentti suo keksijälle keksintönsä hyödyntämiseen suojatun yksinoikeuden rajoitetuksi ajaksi.
Keksimisen historiaa ovat tutkineet esimerkiksi Jared Diamond ja Thomas P. Hughes.

Suomalaisia

A. I. Virtasen AIV-rehu on kuuluisimpia suomalaiskeksintöjä, samoin Maiju Gebhardin astiankuivauskaappi (1945), jossa vesi valuu astioista suoraan tiskialtaaseen ja näin astioita ei tarvitse kuivata.
TkT Liisa Viikari on huomattava biotekniikan kehittäjä ja kemian tohtori Salme Koskimies on keksinyt Neste Oy:lle synteettisen voiteluaineen. Insinööri Aino Heikkinen on kehittänyt ekobetonin. Heillä ja TkT Marja-Liisa Siikosella on suomalaisista naiskeksijöistä eniten patentteja.
Pisarasilkkimaluri

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan pisarasilkkimaluri on 11–13 cm. Pisarasilkkimalurin selkä on väritykseltään harmahtavan ruskea ja siinä on mustia raitoja. Päässä on valkoinen silmäkulmajuova, jonka yläpuolella on koiraalla musta ja naaraalla kastanjanruskea juova. Päälaki on linnulla musta. Lajin vatsa on pohjaväriltään kellertävän valkoinen ja siinä on runsaasti mustia pystyraitoja.

Levinneisyys ja elinympäristö

Pisarasilkkimaluria tavataan Australiassa alueella, joka ulottuu Queenslandin osavaltion kaakkoisosista etelään Uuden Etelä-Walesin ja Victorian osavaltioihin. Lajin elinympäristöä ovat kuivat metsät, joissa valtapuina ovat eukalyptukset. Pisarasilkkimaluri liikkuu erityisesti ruohikkoisessa ja kivikkoisessa pohjakerroksessa. IUCN luokittelee pisarasilkkimalurin elinvoimaiseksi. Lajin pirstaleisen levinneisyysalueen ja elinympäristöjen häviämisen vuoksi Uuden Etelä-Walesin viranomaiset luokittelevat sen vaarantuneeksi.

Elintavat

Pisarasilkkimalurit elävät yksin tai pareittain ja pesimisen jälkeen pieninä ryhminä. Ruokaillessaan laji voi kokoontua pieniksi ryhmiksi tai liittyä sekaparviksi tiaismalureiden suvun lajien kanssa. Linnun ravinto koostuu pääasiassa hyönteisistä, mutta se voi syödä myös siemeniä. Pisarasilkkimalurit etsivät ruokansa maasta lehtiaineksen seasta.
Pisarasilkkimalurien pesiä on tavattu ympäri vuoden lukuun ottamatta toukokuuta. Pesimäajan huippu on syyskuusta marraskuuhun. Pisarasilkkimalurit pesivät pareittain tai yhden naaraan ja kahden koiraan muodostamana ryhmänä. Toinen koiraista osallistuu vain pesän puolustamiseen. Kupolimainen pesä rakennetaan maankoloon tai matalaan pensaaseen ruohoista ja kuivista lehdistä. Pesän sisäänkäynti sijaitsee sivulla. Naaras munii kahdesta neljään kiiltävän punaruskeaa munaa. Mustakorvakäki (Chrysococcyx osculans) on erikoistunut loisimaan pisarasilkkimalurien pesissä.
Balanopaceae

Tuntomerkit

Balanops-lajien lehtiasento on kierteinen tai näennäisesti säteittäinen. Kasvit ovat joko hede- tai emikasveja (kaksikotisuus). Hedekukat kasvavat norkkomaisissa kukinnoissa, emikukat yksittäin. Edellisissä on yksi suomumainen tukilehti ja tavallisesti 5–6 hedettä (vaihteluväli kokonaisuudessaan 2–12), jälkimmäisissä useita suojussuomuja ja kaksi tai kolme erillistä emilehteä. Hedelmä on terhoa muistuttava luumarja, ja siinä on yksi tai kaksi siementä.

Systemaattinen asema

Balanops-suvussa on yhdeksän lajia. Sitä on pidetty hyvin erillisenä ja sen on useimmiten ajateltu olevan kaukaista sukua pyökkikasveille, mihin kukan (ja hedelmän) pintapuolinen rakenne viittaa. Nykyiset systematiikan menetelmät ovat kuitenkin osoittaneet sen kuuluvan toiseen yhteyteen, ja se on saanut paikkansa omana heimonaan Malpighiales-lahkosta.
Spirit of Nature

Spirit of Nature (täydellinen nimi Spirit of Nature Wood Architecture Award) on vuonna 2000 ensimmäisen kerran jaettu kansainvälinen arkkitehtuuripalkinto, jota jakaa suomalainen Puu kulttuurissa -yhdistys kahden vuoden välein Lahdessa. Palkintoa on rahoittanut Suomen Metsäsäätiö.
Spirit of Nature Wood Architecture Award -palkinnon myötä Puu kulttuurissa ry haluaa tukea ja nostaa esiin kansainvälisellä tasolla arkkitehtuuria, jossa puulla materiaalina on keskeinen asema.
Palkinto myönnetään rakennustaiteellisista ansioista henkilölle tai ryhmälle, joka on töissään osoittanut puumateriaalin etevää ja luovaa käyttöä. Vuonna 2000 palkinnon arvo oli 50 000 euroa ja sittemmin 40 000 euroa. Vuonna 2015 palkintona ei myönnetty rahaa.
Vuonna 2010 jaettiin ensimmäisen kerran Young Spirit of Nature -palkinto, jolla kannustetaan Suomessa opiskelevia arkkitehtiopiskelijoita luovaan puun käyttöön. Palkinnon suuruus on 5 000 euroa.
Puu kulttuurissa ry:n toiminnan tarkoituksena on edistää ja vaalia kulttuuriperintöä, jossa on läsnä luonto. Suomalaisen musiikin, kuvataiteiden ja arkkitehtuurin maine lepää yhdistyksen mukaan tämän perinnön varassa. Spirit of Nature -palkinnon myötä yhdistys haluaa edesauttaa ja vaalia perinteeseen liittyvien kestävien arvojen jatkumista.
Susu

Susu on Fazerin valmistama maitosuklaalla kuorrutettu riisimuroja ja toffeeta sisältävä makeinen. Susua on saatavilla 175 gramman makeispussissa, Susu Original sekä 19 gramman minipatukkana, Susu Mini. Alkuperäisen version valmistus aloitettiin vuonna 1975, jolloin sitä mainostettiin sloganilla "Susu maistuu niinkuin pusu, jonka antaa paras ystävä". Minipatukat tulivat myyntiin vuonna 2006. Susua löytyy myös joistain irtokarkkivalikoimista.
Säynätjärvi (Kouvola)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 14,2 hehtaaria, se on 900 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,2 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Pyhäjärven alue (Kymijoki)ella (14.12), jonka Musta-Ruhmaksen valuma-alueeseen (14.126) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 91 metriä mpy.
Vietnamin kommunistinen puolue

Vietnamin kommunistinen puolue (vietn. Đảng Cộng sản Việt Nam) on Vietnamissa toimiva marxilais-leniniläinen puolue. Se muodostaa yhdessä Kansallisen vapautusrintaman, Vietnamin ammattiyhdistysten, Hồ Chí Minhin nuorisoliiton ja muutamien uskonnollisten ryhmien kanssa Vietnamin isänmaanrintaman (Mặt Trận Tổ Quốc Việt Nam), jolla on perustuslaissa määritelty johtava asema. Puolueen johdossa on pääsihteeri ja 15-jäseninen politbyroo. Puolue kokoontuu puoluekokouksiin joka viides vuosi ja valitsee silloin 150-jäsenisen keskuskomitean, joka valitsee politbyroon. Puolueen perustivat 3.–7. helmikuuta 1930 Hong Kongissa pidetyssä kokouksessa Ho Tši Minh ja muut maanpaossa olleet vietnamilaiset kommunistit.
Turun Tietokeskus

Asiakkaat

Tietokeskuksen asiakkaat ovat yrityksiä ja julkisia organisaatiota, kuten esimerkiksi Finanssialan Keskusliitto, jolle Tietokeskus tuottaa kapasiteettipalveluja, helpdesk-, lähi- ja etätukipalveluja.

Historia

Tietokeskuksen perustaja Petri Lehmuskoski oli 1980-luvun alussa vaihto-oppilaana Yhdysvalloissa. Suomeen tultuaan hän toi mukanaan yritysidean ja niin hän perusti vuonna 1983 isänsä Timo Lehmuskosken kanssa Toptronics Oy:n ja alkoi tuoda maahan tietokonepelejä ja tietokoneita. Timo Lehmuskoski oli toisen polven yrittäjä, joka ryhtyi vuonna 1959 yrittäjäksi vanhempiensa muutamaa vuotta aiemmin perustaman lanka- ja käsityötarvikkeiden tukkuliikkeeseen, vuonna 1975 hän perusti kodinsisustus- ja lahjatavaraliike Seistop Oy:n. Vuonna 1984 avattiin maahantuonnin lisäksi myös vähittäismyynti Turun Yliopistonkadulla, silloisessa Kauppiastavaratalo Henrikissä. Huomattuaan kysynnän Lehmuskosket avasivat yrityksille suunnatun PC-kaupan, jota varten perustettiin vuonna 1989 Turun Tietokeskus Oy. 
2000-luvun alussa tehtiin sukupolvenvaihdos, jolloin Timo väistyi yrityksen johdosta, ja tilalle tuli hänen tyttärensä Reetta ja hänen aviomiehensä Tuomas Kaukinen, josta tuli yrityksen toimitusjohtaja. Tietokeskus keskittyi toimintansa yritys- ja julkissektorin IT -laitteisiin ja –palveluihin.  
Vuonna 2006 Turun Tietokeskus Oy osti 60% raumalaisesta West-Coast Computing Oy:sta, jonka uudeksi nimeksi tuli Rauman Tietokeskus. Yli 20 henkilöä työllistänyt Turun Tietokesku Oy sai kaupan myötä 3 uutta työntekijää.  
Vuonna 2010 Turun Tietokeskus osti konkurssiin joutuneen Tietoaseman Helsingin ja Salon toimipisteet. 
Vuonna 2012 Tietokeskus–yhtiöt osti NET-Tietotekniikka Finland Oy:n, mikä kasvatti Tietokeskuksen toimintaa Tampereella, jonka henkilöstömäärä nousi 15:een ja Turussa, jossa henkilöstöä oli lähes puolet enemmän. Yhteensä konsernissa työskenteli yli 60 ihmistä 5 paikkakunnalla. Perheyrityksellä on jokaisella paikkakunnalla paikallinen osaomistus ja johto.
Vuonna 2012 Tietokeskus-konsernin tilikauden liikevaihto oli yli 20 miljoonaan euroa, edelliseen vuoteen verratuna kasvua oli yli 30 %.
Tietokeskus toimii nykyään Turun lisäksi Tampereella, Salossa, Porissa ja Helsingissä ja näiden muodostama konserni tunnetaan nimellä Tietokeskus Yhtiöt. Työntekijöitä yrityksessä on yli sata.
Tunturikeulankärki

Ulkonäkö ja koko

Monivuotinen tunturikeulankärki kasvaa 5–15 senttimetriä korkeaksi. Varsi on suikerteleva, tyveltä haarova ja koheneva. Varsi on myötäkarvainen ja varren nivelvälit ovat pitkiä. Lehdet ovat päätöparisia ja parilehdykkäisiä, pareja on 7–10 kappaletta. Lehdykät ovat suikeita. Terttumaisessa kukinnossa on 7–9 violetinsävyistä kukkaa. Palko on mustakarvainen, riippuva ja teräväkärkinen. Tunturikeulankärki kukkii heinä-elokuussa.
Tunturikeulankärki muistuttaa väritykseltään hiukan hiirenvirnaa (Vicia cracca), ja muodoltaan idänkeulankärkeä (O. campestris). Sen voi sekoittaa tunturikurjenherneeseen (Astragalus alpinus), mutta ero näkyy kukkien muodossa: keulankärkien venho eli kahden alimman terälehden muodostama osa on suippo, kurjenherneillä tylppä.

Levinneisyys

Tunturikeulankärkeä tavataan vuoristoalueilla Euroopassa ja Aasiassa. Euroopassa sitä kasvaa Albaniassa, Pyreneillä, Alpeilla sekä Ruotsin ja Norjan tunturialueella, mihin esiintymään myös Suomen ainoa kasvusto liittyy. Aasiassa lajia tavataan muun muassa Kaukasuksella, Altailla ja Tiibetissä.
Suomessa tunturikeulankärkeä tavataan vain Enontekiön Kilpisjärvellä Käsivarren alueella yhdessä paikassa Mallan luonnonpuistossa.

Elinympäristö

Suomessa tunturikurjenherne kasvaa alapaljakan paisterinteillä paikoilla, joissa maaperä on kulunut esimerkiksi lumen sulamisvesien takia. Laji on kalkinvaatija. Suomen ainutta esiintymää saattaa uhata kasvupaikan umpeenkasvu.
Ford Scorpio

Ford Scorpio on Fordin vuosina 1985–1998 Saksassa Kölnin tehtaallaan valmistama henkilöautomalli. Ford Sierran rakenteeseen perustuva Scorpio korvasi mallistossa Granadan, ja autoa myytiinkin Isossa-Britanniassa Granada-mallinimellä. Joskus käytetään myös merkintää Granada Mk III, jatkona Granadan kahdelle edeltävälle sukupolvelle.
Scorpio suunniteltiin alkujaan Fordin ”lippulaivaksi”. Perusmallissakin oli vakiovarusteena muun muassa lukkiutumattomat jarrut ja keskuslukitus. Ohjaustehostin, kattoluukku ja sähköikkunat sekä automaattivaihteisto olivat lisävarusteita.
Scorpio valittiin Vuoden Autoksi Euroopassa 1986.

Mark I 1985–1994 (1992 restyling)

Ensimmäisen sukupolven Scorpio rakennettiin jatketulle Sierran pohjalevylle, ja suunniteltiin ulkoisesti Sierran ja kolmannen sukupolven Escortin tyylisesti. Moottorivalikoimana oli 1,8 litrainen Pinto -moottori (ei tuotu Suomeen) ja 2,0 l tilavuuksina, V6 Cologne -moottori 2,8 l, sekä myöhemmin myös 2,4 ja 2,9 litran tilavuuksina ja diesel 2.5 D sekä myöhemmin 2.5 TD. Vuoteen 1989 mennessä valikoimasta poistettiin Pinto -moottorit. Nämä korvasi 2,0 l DOHC-moottori. Vuonna 1991 tuli saataville myös 2,9 litrainen 24 venttiilinen Cosworth-malli. 
Ensimmäisen sukupolven Scorpio oli ensimmäinen eurooppalainen massatuotantoauto, jossa oli vakiona ABS-jarrut. Alkuun Scorpiota sai vain hatchback -mallisena. Sedan -malli esiteltiin vuonna 1990 ja farmari kaksi vuotta myöhemmin.
Vuonna 1994 tulivat 16 -venttiiliset 2,0 ja vuonna 1996 2,3 (147hv) DOHC moottorit.

Mark II  1995–1998

Täysin erilainen muotoilu edeltäjäänsä verrattuna. Ei saavuttanut suurta suosiota ostajien keskuudessa. Huippumalleissa todella paljon varusteita, Cosworthin 2,9 l moottori ja automaattivaihteisto.
Leigh Hunt

James Henry Leigh Hunt (19. lokakuuta 1784 – 28. elokuuta 1859) oli englantilainen esseisti, runoilija ja kriitikko. Hän työskenteli The Examiner - ja The Reflector -lehdissä. Hunt kärsi välillä äärimmäiseksi kärjistyneestä köyhyydestä.
Dan-airin lento 1008

Dan-airin lento 1008 oli Dan-Airin kansainvälinen tilauslento Manchesterin lentoasemalta Yhdistyneessä kuningaskunnassa Teneriffan pohjoiselle lentoasemalle Kanariansaarilla.
Lentoa 25. huhtikuuta 1980 operoinut Boeing 727-46 -matkustajalentokone törmäsi vuorenrinteeseen lentäjän virheen seurauksena. Koneessa olleet kahdeksan miehistön jäsentä ja 138 matkustajaa menehtyivät onnettomuudessa.
Rica Seilet Hotelli

Rica Seilet Hotelli on Norjan Moldessa, Møren ja Romsdalin läänissä sijaitseva tornitalo. Rakennus on hotelli, jonka avajaiset pidettiin 11. syyskuuta 2002. Kuusitoistakerroksinen ja 82 metriä korkea rakennus on koko Molden kaupungin korkein rakennus. Tornista on tullut tunnettu nähtävyys, vaikka sen rakentaminen oli aiheuttanut runsaasti vastarintaa ennen sen rakentamisen hyväksymistä. Hotelli sisältää 170 huonetta, kymmenen kokoushuonetta, kaksi baaria, sekä ravintolan. Hotellin vieressä sijaitsee Bjørnsonhuset, jolla on sama sisäänkäynti hotellin kanssa. Myös Bjørnsonsplassen sijaitsee hotellin edessä parkkipaikalla, johon on rakennettu kiviä ympäröimään tuhansien ruusujen puutarhaa.
Sotilaspiiri

Rakenne

Kooltaan sotilaspiirit olivat suhteellisen pieniä, muun muassa Pohjois-Suomen sotilasläänin alueella toimivat Raahen, Kajaanin, Oulun, Kemin ja Rovaniemen sotilaspiirit. Oma sotilaspiiri sijaitsi aikanaan mm. Lieksassa, Haapamäellä, Kokkolassa, Seinäjoella ja Vaasassa. Uudenmaan sotilaspiiri jakautui Etelä- ja Itä-Uudenmaan sotilaspiireihin. Sotilaspiirin sijaintipaikkakunta oli tyypillisesti kauppala.
Sotilaspiirin hallintoyksikköä kutsuttiin sotilaspiirin esikunnaksi, esim. Vaasan Sotilaspiirin Esikunta (VaaSpE) ja Itä-Uudenmaan Sotilaspiirin Esikunta (IUudSpE).
Sotilaspiirin johdossa oli yleensä everstiluutnantin tai everstin arvoinen sotilas, 50-luvulla jopa kenraalimajuri.