google/wiki40b huggingface dataset:
Hanna-Riikka Siitonen

Elämä ja ura

Siitonen aloitti pianon- ja viulunsoiton kuusivuotiaana Itä-Helsingin musiikkiopistossa. Myöhemmin hän kiinnostui myös tanssista ja teatterista ja hakeutui Kallion ilmaisutaidon lukioon. Hän jatkoi opiskeluaan Oulunkylän Pop & Jazz Konservatoriossa, josta valmistui laulunopettajaksi. Opiskelut jatkuivat Turun taiteen ja viestinnän oppilaitoksessa vuonna 1993. Siitonen valmistui musiikkiteatteri-ilmaisun ohjaajaksi. Vuonna 1996 Siitonen pääsi Teatterikorkeakouluun ja valmistui vuonna 1998 teatteritaiteen maisteriksi.
Vuonna 1994 Siitonen perusti yhdessä ystävänsä Nina Tapion kanssa Taikapeili-yhtyeen. Duo julkaisi yhteensä kolme albumia. Näistä kaksi ensimmäistä albumia olivat suuria menestyksiä. Siitonen lauloi taustoja lukuisille artisteille ja esiintyi musikaaleissa. Hän kiersi Kabbas Abbaa -show'n mukana muun muassa Musiikkiteatteri Palatsissa ja Musiikkiteatteri Koitossa. Hän oli myös mukana Musiikkiteatteri Palatsin Finnhitz-show'ssa. Siitonen toimi Idols-ohjelmassa laulunopettajana ja taustalaulajana finaalilähetyksissä. Hän opetti laulua Skene (Step Up) -musiikkiteatterikoulussa. Siitonen toimi myös lauluntekijänä niin Taikapeili- kuin AiA-yhtyeissä. Lisäksi hän toimi musiikkituottajana ja lauluntekijänä Vihreät valot -yhtyeelle, jonka jäsenistö koostui Uusi Päivä -sarjan nuorista näyttelijöistä. 
Siitonen näytteli vuosina 2010–2018 Lisbeth "Lissu" Kanervaa Yle TV2:n Uusi Päivä -draamasarjassa.
Siitosen vanhemmat ovat viihdetaiteilija Matti "Fredi" Siitonen ja Helsingin kaupunginjohtajan virasta eläkkeelle jäänyt ylipormestari Eva-Riitta Siitonen. Hän oli naimisissa näyttelijä-ohjaaja Janne Virtasen kanssa. He olivat yhdessä vuodesta 2000 ja avioituivat kesäkuussa 2003. Heillä on yksi tytär, Vieno Virtanen (s. 2006), joka on myös näytellyt Uudessa päivässä.
Siitonen sairasti vuodesta 2000 lähtien kilpirauhassyöpää. Hän kuoli Terhokodissa Helsingissä heinäkuussa 2018.
Simolan pommitus 1944

Simolan pommitus tapahtui jatkosodan aikana 19.–20. kesäkuuta 1944 kun Neuvostoliiton ilmavoimat pommittivat kolmeen otteeseen Simolan rautatieasemaa ja Etu-Simolan pysäkkiä. Pommitukset liittyvät Neuvostoliiton kesäkuussa Kannaksella aloittamaan suurhyökkäykseen ja niillä pyrittiin estämään rautatieliikenne suomalaisten selustassa. Pommituksessa kuoli ainakin 142 ihmistä, heistä noin puolet oli siviilejä ja loput sotilaita, virkailijoita ja neuvostoliittolaisia sotavankeja. Haavoittuneita oli ainakin 150.
Pommitus tapahtui kolmessa vaiheessa. Ensimmäinen pommitus oli maanantai-iltana 19. kesäkuuta noin kello 20 aikaan, toinen pommitus tapahtui tiistaina 20. kesäkuuta kello 7 jälkeen aamulla ja kolmas pommitus tiistai-iltana noin kello 20. Ensimmäinen pommitus oli tuhoisin – siinä kuoli 101 ihmistä. Paikallisen kaupan kellariin osunut pommi surmasi kerralla yli 40 ihmistä.
Pommituksessa paloi 15 taloa ja 23 taloa vaurioitui. Simolan ja Etu-Simolan ratapihoilla tuhoutui tai vaurioitui raiteita ja vaihteita ja lisäksi 2 veturia ja 63 vaunua tuhoutui tai vaurioitui. Rautatieliikenne saatiin kuitenkin pian jatkumaan.
Simolan pommituksen jäljet näkyvät yhä Simolan aseman vanhan veturien vesitornin tiiliseinissä. Torni on säilytetty pommituksen uhrien muistomerkkinä.
Jean Lannes

Jean Lannes, Montebellon ensimmäinen herttua, Napoleonin marsalkka (10. huhtikuuta 1769 – 31. toukokuuta 1809) oli yksi kuuluisista Napoleonin palveluksessa taistelleista kenraaleista. Napoleon sanoi hänestä: "Löysin hänet kääpiönä ja jätin jättiläisenä." Lannes oli niitä harvoja, jotka olivat tehneet Napoleonin kanssa sinunkaupat.

Italian ja Egyptin sotaretket

Lannes värväytyi vapaaehtoisena Armée d'Italien Italian sotaretkelle 1796. Lannes nousi arvossa menestyttyään muun muassa Arcolen taistelussa, jossa hän haavoittui. Myöhemmin vuonna 1798 Napoleon valitsi hänet mukaan Egyptiin sotaretkelle. Hän oli komentajana yhdessä Jean-Baptiste Kléberin osastoista. Kun sotaretki loppui, hän palasi Napoleonin kanssa Ranskaan, ja auttoi häntä direktiohallituksen kaatamisessa 1799.

Keisarin palveluksessa

Vuonna 1801 Napoleon lähetti hänet suurlähettilääksi Portugaliin. Hänestä tehtiin Ranskan marsalkka Napoleonin kruunatessa itsensä keisariksi vuonna 1804. Austerlitzin taistelun jälkeen Lannesin joukot erosivat Grand Arméesta, minkä jälkeen Saalfieldin taistelussa Lannesin komppania löi ja surmasi Preussin prinssi Louis Ferdinandin. Lannes osallistui myös Jenan ja Friedlandin taisteluihin, missä hänen johtamistaitonsa olivat äärimmäisen tärkeitä. Tämän jälkeen Napoleon lähetti Lannesin Espanjaan, jossa Lannes löi Castañosin Tudelan taistelussa 22. marraskuuta 1808. Tammikuussa 1809 hän osallistui Saragosan ankaraan piiritystaisteluun. Lannes sanoi palattuaan viimeiseltä Espanjan sotaretkeltä: "Tämä kirottu Bonaparte tapattaa meidät kaikki." Napoleon antoi hänelle Montebellon herttuan arvonimen. Mutta pian sen jälkeen Aspern-Esslingin taistelussa Napoleon koki suuren tappion, joka maksoi Lannesin hengen. Tällöin Itävalta voitti Napoleonin arkkiherttua Kaarlen johdolla.

Kuolema

Aspern-Esslingin taistelussa 22. toukokuuta 1809 Lannes ensin haavoittui, kun musketinkuula osui häntä vatsan alapuolelle. Myöhemmin hän kuoli vammoihinsa.
Autumn Almanac

Laulun synty

Ray Davies sai kappaleeseen inspiraation puutarhuristaan, jolla oli tapana sanoa sellaisia lauseita kuin esimerkiksi ”Better get the leaves up”. Davies ajatteli tämän olevan niin ”loistavan tavanomaista”, että päätti ryhtyä kirjoittamaan lauluja tavallisesta, jokapäiväisestä elämästä. Tämä oli ajalleen epätavanomaista, sillä ”Autumn Almanac” kirjoitettiin niin sanotun rakkauden kesän aikaan.
Kappale äänitettiin syyskuussa 1967 Pye Studiosin kakkosstudiossa Lontoossa.

Julkaisu ja vastaanotto

”Autumn Almanacin” julkaisi Britanniassa singlenä Pye Records 13. lokakuuta 1967. Singlen tuotti Ray Davies itse. Se nousi Record Retailer -listalle 21. lokakuuta, ja parhaimman sijoituksensa, kolmas, se saavutti 18. marraskuuta. Kaikkiaan single säilyi listalla yksitoista viikkoa. Tämän lisäksi se nousi viidenneksi Melody Makerin ja New Musical Expressin listoilla. Yhdysvalloissa singlen julkaisi Reprise Records 29. marraskuuta. Se ei saavuttanut sijoitusta Billbord Hot 100-, Cashbox- eikä Record World -listalla. Sen sijaan se nousi listalle Alankomaissa (5.), Belgiassa (5.), Norjassa (10.), Länsi-Saksassa (13.), Irlannissa (15.) ja Uudessa-Seelannissa (17.)
Singlen B-puoli vaihteli painoksen mukaan. Britanniassa 13. lokakuuta julkaistulla painoksella se oli ”Mister Pleasant”, mutta samassa kuussa siellä julkaistiin myös toinen painos, jolla B-puoli oli Something Else by The Kinks -albumille lukeutuva ”David Watts”. Kyseessä oli export-painos, jota käytettiin Skandinaviassa. Yhdysvalloissa B-puoli oli tämän painoksen tapaan ”David Watts”.
Moottorikaljaasi Saturn

Moottorikaljaasi Saturn oli suomalainen kolmimastoinen kaljaasi, joka joutui pohjakosketukseen rajussa myrskyssä Hiidensillan matalikolla Siipyyn ja Merikarvian välillä 6. marraskuuta 1947. Laivan yhdeksänhenkinen miehistö ilmeisesti siirtyi pelastusveneeseen, eikä laivaan jäänyt ketään. Jossain vaiheessa osa miehistöstä on joutunut kuitenkin veden varaan.
Laivan pelastusvene havaittiin samana aamuna Säpin majakasta käsin. Vene oli ajautunut riutalle noin sadan metrin päähän rannasta Präälän luona. Paikalle rientäneet pelastajat löysivät veneestä viiden miehistön jäsenen ruumiit, joista yksi oli veneen keulassa polvillaan kädet ristissä. Saturnin kapteenin ruumis ajautui Säpin saaren rantaan muutamia päiviä myöhemmin, mutta kolmea kadonnutta miehistön jäseniä ei löydetty etsinnöistä huolimatta.
Karille ajautuneesta Saturnista siirrettiin lastia paikalle tuotuihin proomuihin, ja aluksen kevennyttyä se hinattiin Tahkoluodon sisäpuolelle, jossa loput lastista purettiin. Itse alus oli kuitenkin niin pahoin vaurioitunut, että se julistettiin hylyksi. Saturnin hylky makaa nykyisin Paakarin saaren kärjessä neljän metrin syvyydessä, ja sen pelastusveneen jäänteet löytyvät Säpin majakkasaaren länsirannalta
Helsinkiläinen moottorikaljaasi Saturn oli rakennettu Virossa vuonna 1913.
Päärynäpallo

Päärynäpallo on nyrkkeilyyn liittyvä kuntoiluväline. Se on päärynän muotoinen pallo, jota lyödään edestakaisin tekemällä erilaisia sarjoja. Päärynäpallo kiinnitetään leikarin avulla kiinnityslevyyn.
France Soir

France Soir (Ranskan ilta) on ranskalainen päivittäin ilmestyvä sanomalehti, jonka julkaisemisen aloitti Pierre Lazareff Ranskan vastarintaliikkeen piirissä marraskuussa 1944 Défense de la France (Ranskan puolustus)-nimisenä. Nimi vaihdettiin France Soiriksi toisen maailmansodan jälkeen. Lehti kasvoi 1950-luvulla ja siitä tuli Ranskan myydyin lehti. Sen suurin levikki saavutettiin 1961, jolloin sitä myytiin yli miljoona kappaletta päivittäin. Vuoteen 2005 mennessä lehden myynti väheni 45 000 kappaleeseen päivässä ja levikin edistämiseksi lehden toimituksellinen linja muuttui sensaatiohakuiseksi. Lehti ajautui selvitystilaan 27. lokakuuta 2005, ja 31. lokakuuta 2005 oikeus julisti sen saneerattavaksi kuuden kuukauden ajaksi. 2005–2006 Muhammad-pilapiirrosjupakan aikaan lehti oli yksi tunnetuimmista sananvapautta puolustaneista ja kuvat julkaisseista tiedotusvälineistä. 
Nykyään lehdestä omistaa pääosan egyptiläis-ranskalainen ja katolilainen Raymond Lakah. Lehden omistuksesta on kevään 2006 mittaan käyty neuvotteluja.
Hjalmar Braxén

Lapsuus ja nuoruus

Hjalmarin isä, Karl Fredrik Braxén, oli Enontekiön nimismies, joka kuoli tapaturmaisesti v. 1863 Hjalmarin ollessa kolmevuotias. Talo huutokaupattiin ja nuori äiti joutui varattomana muuttamaan Kalajoelle. Katovuosien vuoksi perhe koki ankaraa puutetta. Äiti hankki perheelle elatuksen pitämällä säätyläisperheitten lapsille koulua ja harjoittamalla pientä leipomoa. Perhe joutui kuitenkin usein hartaassa rukouksessa pyytämään Jumalalta jokapäiväistä leipää. Jumala auttoi ihmeellisesti, eikä perhe edes nälänhädän aikana joutunut syömään pettuleipää.
Keväällä 1877 Hjalmar koki uudestisyntymisen apteekkari Fr. Borgin kautta. Hjalmar tunsi Jumalan kutsuvan häntä valtakuntansa työhön ja 1880 hän muutti Helsinkiin kirjautuen yliopiston teologiseen tiedekuntaan. Muutamassa vuodessa Hjalmar suoritti jumaluusopin erotutkinnon korkeimmilla arvosanoilla. Hän ei kuitenkaan omantuntonsa tähden voinut vihkiytyä valtiokirkon papiksi, sillä hän koki, että se olisi sitonut hänen kätensä ja olisi estänyt häntä toimimasta sielujen voittamiseksi.
Murray Rothbard

Murray Newton Rothbard (2. maaliskuuta 1926 – 7. tammikuuta 1995) oli yhdysvaltalainen taloustieteilijä ja yhteiskuntateoreetikko, joka kuului taloustieteen itävaltalaiseen koulukuntaan. Rothbard oli 1900-luvun keskeisimpiä libertarismin ja anarkokapitalismin uranuurtajia.
Rothbard oli Ludwig von Mises -instituutin akateeminen johtaja ja Nevadan yliopiston taloustieteen professori.
1950-luvun alussa Rothbard opiskeli kuuluisan itävaltalaisen taloustieteilijän Ludwig von Misesin alaisuudessa. 1950-luvun lopulla Rothbard oli lyhyen aikaa Ayn Randin läheinen yhteistyökumppani, mutta myöhemmin Rothbard arvosteli ankarasti Randin aatetta objektivismia. 
1960-luvulla Rothbard kannatti libertaristien liittoutumista uusvasemmistolaisen sodanvastaisen liikkeen kanssa sillä perusteella, että konservatiivinen oikeisto oli osa vahvaa valtiota kannattavaa Yhdysvaltain valtaeliittiä. Rothbardin aatteellinen päävastustaja tuohon aikaan oli National Review -lehden perustaja Bill Buckley, jota pidetään Yhdysvaltain uuskonservatismin aatteellisena kummisetänä. 
1970- ja 1980-luvuilla Rothbard toimi aktiivisesti Yhdysvaltain libertaristipuolueessa, mutta erosi siitä vuonna 1989. Tämän jälkeen Rothbard alkoi rakentaa yhteistyötä kylmän sodan päättymisen jälkeisen oikeiston kanssa, koska uskoi oikeiston ryhtyvän vastustamaan asevarustelua ja valtiovallan kasvattamista Neuvostoliiton hajottua. 
Rothbard kannatti Pat Buchananin presidentinvaalikampanjaa vuonna 1992, koska Buchanan oli ainoa uuskonservatiivien maailmanpoliisi-aatetta vastustava presidenttiehdokkaiksi pyrkivä republikaani. Ennen kuolemaansa 1990-luvun puolivälissä Rothbard oli kuitenkin pettynyt Buchananin niin sanottuun paleokonservatistiseen liikkeeseen, joka maailmanpoliisitoimien vastustamisen lisäksi oli myös vapaakaupan vastainen.
Rothbardin kuuluisimpia teoksia ovat Man, Economy, and State (ISBN 0-945466-32-3), Power and Market,  For a New Liberty: The Libertarian Manifesto ja Ayn Randin johtamia objektivisteja arvosteleva artikkeli Sociology of the Ayn Rand Cult.
Vyömessinkiyökkönen

Koko ja ulkonäkö

Vyömessinkiyökkönen on helposti tunnistettava perhonen. Siiven poikki kulkee kaksi leveää, metallinhohtoisen vihreää ja kiiltäväpintaista vyötä. Niiden väliin jäävä alue on vaalean ruskea, ja siinä erottuvat hyvin reunoiltaan tummanruskeat munuais- ja rengastäplät. Myös siipisuonet näkyvät helposti. Siiven kärkiosa on vaaleanruskea. Takasiivet ovat tasaisen harmaanruskeat. Keskiruumiin päällä on pitkistä karvoista muodostuva ruskea kaulus. Pää on oranssinruskea. Siipiväli on 34–40 mm.
Vyömessinkiyökkösen voi sekoittaa poikkimessinkiyökköseen (Diachrysia tutti).

Levinneisyys ja lentoaika

Vyömessinkiyökkösen levinneisyysalue ulottuu läntisestä Euroopasta ainakin Länsi-Siperiaan. Levinneisyysalueen itäraja on epäselvä, sillä Aasiassa esiintyy muutamia hyvin samankaltaisia lajeja. Suomessa vyömessinkiyökköstä tavataan ainakin Etelä-Lapin korkeudelle saakka, pohjoisempana se tosin harvinaistuu. Perhoset lentävät kesäkuun puolivälistä elokuun puoleen väliin. Toisen sukupolven yksilöitä voidaan tavata lokakuulle saakka.

Elinympäristö ja elintavat

Laji viihtyy hyvin monenlaisissa elinympäristöissä, mutta etenkin kulttuuriympäristöissä kuten pihoilla, puutarhoissa ja viljelysmailla. Vyömessinkiyökkönen on huomattavan runsaslukuinen, ja perhosia voi sopivalla paikalla tavata erittäin runsaasti. Vuotuista vaihtelua yksilömäärässä on, mutta huonoinakin vuosina laji on yleinen. Toukka koteloituu kasvillisuuteen tai maanpinnalle tekemänsä vaalean kotelokopan sisään. Keskenkasvuinen toukka talvehtii.

Ravintokasvi

Toukka syö erityisesti nokkosta (Urtica dioica), mutta kelpuuttaa myös monet muut ruohovartiset kasvit.
Mustafrankoliini

Tuntomerkit

Mustafrankoliini on 33–36 senttimetriä pitkä. Se kulkee usein pystyasennossa, ja näyttää siksi suhteellisen suurelta. Koiraalla on musta pää ja rinta sekä leveä, punaruskea kaulavyö. Poskella sillä on valkoinen laikku ja vatsassa ja selässä valkoista täplitystä. Siivet ovat ruskeat ja pyrstö musta. Naaras on kellanruskea ja tummien poikkiraitojen ja täplien värittämä. Sillä on ruosteenruskea niska sekä mustat uloimmat pyrstösulat.

Levinneisyys

Mustafrankoliineja elää Etelä-Turkista itään Bangladeshiin ulottuvalla alueella. Sitä esiintyy Afganistanissa, Armeniassa, Azerbaidžanissa, Bhutanissa, Kyproksella, Georgiassa, Intiassa, Iranissa, Irakissa, Israelissa, Jordaniassa, Nepalissa, Pakistanissa, Palestiinassa, Syyriassa, Turkissa ja Turkmenistanissa. Sitä on myös istutettu Havaijille sekä Toscanan alueelle Italiaan.

Elinympäristö

Mustafrankoliini pesii veden läheisyydessä kuivilla tasangoilla. Se suosii viljelyksiä, mutta pesii myös matalaa heinikkoa kasvavilla alueilla, esimerkiksi joenvarsilla.
Liitännäinen (tietotekniikka)

Liitännäinen (plugin, plug-in) on tietokoneohjelma, joka toimii vuorovaikutuksessa isäntäsovelluksen, kuten verkkoselaimen tai sähköpostiohjelman kanssa, tarjotakseen tietyn toiminnon tarvittaessa.

Isäntäsovelluksen ja liitännäisen välinen suhde

Isäntäsovellus tarjoaa palveluja, joita liitännäiset voivat käyttää, kuten menetelmän, jonka avulla liitännäinen voi rekisteröidä itsensä isäntäsovelluksen käyttöön, sekä protokollan, jolla tietoja siirretään isäntäsovelluksen ja liitännäisen välillä. Liitännäiset ovat riippuvaisia palveluista, joita isäntäsovellus tarjoaa, eivätkä yleensä toimi itsenäisinä ohjelmina. Kääntäen isäntäsovellus on riippumaton liitännäisistä, joten liitännäisiä voidaan lisätä ja päivittää ilman muutoksia isäntäsovellukseen. Joissakin tapauksissa isäntäsovellusta ei tarvitse edes käynnistää uudelleen liitännäisen asentamisen jälkeen.
Armat

Armat ovat Malin songhaikansaan kuuluva ryhmä. He ovat songhaivaltakunnan 1500-luvun lopulla valloittaneiden marokkolaisten sotilaiden ja songhainaisten jälkeläisiä. Armojen esi-isien joukossa on Marokon sulttaanin sodassa vangitsemia ja armeijaansa värväämiä eurooppalaisia. Nimitys juontuu arabiankielisestä sanasta al-ruma ’ampujat, muskettisoturit’.
Armat hallitsivat 1600-luvun alusta lähtien Nigerjoen keskijuoksun käsittänyttä Timbuktun paššakuntaa, joka aluksi ulottui Djennestä Gaon seudulle. Heidän pääkaupunkinsa oli Timbuktu. 1700-luvulla alue joutui bambaroiden ja tuaregien hyökkäysten kohteeksi ja vuonna 1826 fulbevaltio Macina valtasi Timbuktun.
Nykyään armoja asuu Timbuktussa ja sen lähiseudulla, Nigerjoen mutkassa ja sisämaan suistoalueella. Heitä on noin 20 000 henkeä. Uskonnoltaan armat ovat muslimeja.
Ilkka Paananen

Ilkka Olavi Paananen (s. 29. marraskuuta 1960 Keitele) on suomalainen pianisti.
Kuopion Yhteiskoulun Musiikkilukiosta valmistumisensa jälkeen Paananen opiskeli pianonsoittoa muun muassa Eero Heinosen ja Ralf Gothónin johdolla Sibelius-Akatemiassa. Hän voitti Maj Lind -pianokilpailun vuonna 1982 ja kolme vuotta myöhemmin arvostetun tanskalaisen Sonning-säätiön palkinnon.
Paananen on esiintynyt pianosolistina, säestäjänä ja kamarimuusikkona kotimaan lisäksi useissa Euroopan maissa, Kaukoidässä ja Yhdysvalloissa. Liedpianistina hän on tehnyt yhteistyötä monien maineikkaiden laulajien kanssa kuten Jorma Hynninen, Jaakko Ryhänen, Matti Salminen, Jorma Silvasti, Soile Isokoski, Elīna Garanča ja Dilbèr.
Pyöräilyn Suomen-mestaruuskilpailut 1909

Suomen pyöräilymestaruudesta kilpailtiin Turussa 28.-29. elokuuta 1909. Vain miehet kilpailivat. Turun Urheiluliittoa edustanut Antti Raita voitti kaikki kilpailumatkat ja siten kiistattoman yleismestaruuden.
Boeing VC-25

Kehitys

Lentokoneelta vaadittiin vähintään kolme moottoria, ja lentokantamaksi vähintään 9 700 kilometriä. Boeingin ohella vaihtoehtona oli myös McDonnell Douglas DC-10. Lopulta valittiin Boeingin 747. Lentokoneen sisustat on suunnitellut Nancy Reagan.

Suunnittelu ja valmistus

Lentokoneessa on kolme kerrosta, ja sen pinta-ala on 370 m². Alin kerros on lähinnä matkatavaroille ja ruualle. Lentokone on suunniteltu erityisesti presidentin työskentelyä silmällä pitäen. Matkustajille tarkoitettu alue, joka vastaa tavallisen lentokoneen ensimmäistä luokkaa, sijaitsee toisessa kerroksessa. Tämä tila on journalisteille ja muille matkustajille.

Valkoinen talo

Koneen etuosaa kutsutaan "Valkoiseksi taloksi". Siellä sijaitsevat presidentin yksityiset tilat, joihin kuuluu nukkumatilat, toimisto, suihku ja vessa. Käytävällä on myös paikka kahdelle salaisen palvelun agentille. Presidentillä on mahdollisuus johtaa valtiota koneesta käsin. Tämä ominaisuus lisättiin Syyskuun yhdennentoista päivän iskujen jälkeen.
Ohjaamon alapuolella sijaitsee nykyaikainen lääkintäosasto, jossa on lääkkeitä, lääkintäpöytä ja ensiaputarvikkeita. Jokaisella lennolla on lääkäri ja sairaanhoitaja.
Lentokoneen ruuat valmistetaan kahdessa keittiössä, jossa on mahdollisuus valmistaa ruokaa sadalle henkilölle kerrallaan. Presidentille on oma menu, ja muut matkustajat ruokailevat "valkoisen talon" ulkopuolella.
Lentokoneessa on suojatut ja ei-suojatut ääni-, faksi- ja datayhteydet. Lentokoneen ruumaan mahtuu matkustajien tavarat, mutta presidentin autot ja vastaavat kuljetetaan erillisillä rahtikoneilla. Yhdysvaltain ulkopuolisilla lennoilla on mukana myös täysin identtinen varakone. Lentokoneessa on myös mahdollisuus lennon aikana tankkaamiseen. Koneessa on myös tasokas baarikaappi, asekaappi ja ruumishuone neljälle vainajalle. Päätös nykyisen konesarjan hankinnasta tehtiin presidentti Reaganin aikakaudella.
Marjukka Riihimäki

Riitta Marjukka Riihimäki (o.s. Hartikainen; s. 2. marraskuuta 1946 Helsinki) on suomalainen kuoronjohtaja. Hän on toiminut vuonna 1984 perustetun Philomelan ja vuonna 1991 perustetun Grex Musicus -kuoron taiteellisena johtajana kuorojen perustamisesta lähtien. Lisäksi hän johtaa Klemetti-Opiston Naiskuoroa.
Marjukka Riihimäen puoliso on kuoronjohtaja Ilmo Riihimäki.

Palkintoja

Marjukka Riihimäelle on myönnetty Klemetti-palkinto vuonna 1993, Linnankoski-mitali vuonna 2003 ja Kekrinpäivän tunnustuspalkinto vuonna 2005. Suomen Kuoronjohtajayhdistys ry on valinnut Marjukka Riihimäen Vuoden kuoronjohtajaksi vuonna 2006. Tasavallan Presidentti Tarja Halonen antoi Riihimäelle musiikkineuvoksen arvonimen marraskuussa 2009. Vuonna 2014 Marjukka Riihimäki sai Helsinki-mitalin.
Ardatovin piiri

Ardatovin piiri (ven. Ардатовский район, Ardatovski raion, ers. Орданьбуе, Ordanbue, mokš. Ардатовань район, Ardatovan raion) on kunnallinen hallintoalue Mordvan tasavallassa, Venäjällä.
Piirin hallinnollinen keskus on Ardatov. Piirin asukasluku on 29 446 (2010) ja pinta-ala 1 192,5 neliökilometriä.
Oliiviselkämedestäjä

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan oliiviselkämedestäjä on noin 11–15 cm. Lintu on väritykseltään lähes kauttaaltaan oliivinvihreä. Lajin selkä on vatsaa tummempi. Lajilla on keltainen laikku siipien kupeessa, joka näkyy lajin lähtiessä lentoon. Molemmat sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Nuorilla oliiviselkämedestäjillä on ruosteen ruskea kurkku. Tulitäplämedestäjä (Cyanomitra veroxii) muistuttaa ulkonäöltään oliiviselkämedestäjää mutta on harmaampi ja siiven kupeessa oleva laikku on punainen.

Levinneisyys ja elinympäristö

Oliiviselkämedestäjä esiintyy melko laikuttaisesti eteläisen Afrikan itärannikolla alueella, joka ulottuu Etelä-Afrikasta Mosambikin ja Swazimaan kautta Zimbabween. Lajin elinympäristöä ovat kosteat rannikko- ja vuoristometsät usein jokien lähettyvillä, laaksojen pensaikot ja myös puutarhat.

Elintavat

Oliiviselkämedestäjät elävät yksin tai pareittain.  Lisääntymisaika linnulla on syyskuusta maaliskuulle. Ravintonaan laji käyttää muun muassa kasvien mettä.