google/wiki40b huggingface dataset:
Vaduzin roomalaiskatolinen hiippakunta

Vaduzin roomalaiskatolinen hiippakunta on hiippakunta, joka kattaa Liechtensteinin ruhtinaskunnan. Paavi Johannes Paavali II perusti arkkihiippakunnan 2. joulukuuta 1997. Tätä ennen Liechtenstein kuului sveitsiläiseen Churin roomalaiskatoliseen hiippakuntaan. Arkkipiispana on ollut perustamisesta lähtien Wolfgang Haas. Arkkihiippakuntaan kuuluu 12 seurakuntaa.
Kaapista ulos tuleminen

Kaapista ulos tuleminen tarkoittaa sitä, että sukupuoli- tai seksuaalivähemmistöön kuuluva henkilö kertoo seksuaalisesta suuntautumisestaan tai sukupuolestaan jollekin henkilölle tai julkisesti.
Termi tarkoittaa yksilön itsensä hyväksymistä jonkin asian suhteen. Henkilö ei ole aiemmin uskaltanut olla kaikin puolin oma itsensä sosiaalisessa ympäristössä. Kaapista ulos tulo on psykologisesti vapauttava kokemus. Henkilön itsetunto on vahvistunut yli sosiaalisen paineen.
Ronnie Biggs

Ronald ”Ronnie” Arthur Biggs (8. elokuuta 1929 – 18. joulukuuta 2013) oli brittiläinen rikollinen, joka tuomittiin osallisuudestaan vuoden 1963 suureen junaryöstöön 30 vuodeksi vankilaan. Hän pakeni vankilasta vuonna 1965 ja vietti yli 30 vuotta paossa, kunnes antautui vapaaehtoisesti vuonna 2001.

Junaryöstö ja pako

Biggs ryösti usean muun kanssa 2,6 miljoonaa puntaa Glasgow’sta Lontooseen matkalla olleesta postijunasta vuonna 1963. Vuonna 1964 hänet tuomittiin 30 vuoden vankeuteen, mutta kärsittyään rangaistuksestaan vain noin vuoden hän pakeni heinäkuussa 1965.
Ensin Biggs matkusti Pariisiin, missä hän hankki uuden henkilöllisyyden ja kävi plastiikkakirurgilla. Vuonna 1970 hän muutti Adelaideen, Australiaan. Siellä toimittaja tunnisti Biggsin ja hän pakeni Brasiliaan samana vuonna.
Vuonna 1974 brittiläisen Daily Express -lehden toimittaja löysi Rio de Janeirossa asuvan Biggsin. Britannialla ei kuitenkaan ollut rikollisten luovutussopimusta Brasilian kanssa, minkä vuoksi Biggs saattoi elää vapaata elämää. Hänen rikollinen statuksensa esti häntä työskentelemästä Brasiliassa, mutta saamansa julkisuuden ansiosta hän saattoi ansaita rahaa myymällä nimellään erilaisia tuotteita kuten mukeja ja T-paitoja.
Vuonna 1981 Biggs kaapattiin ja kuljetettiin Barbadokselle. Kaappaajat halusivat rahaa Britannian poliisilta Biggsiä vastaan, mutta Englannilla ei ollut luovutussopimusta myöskään Barbadoksen kanssa, joten Biggs palautettiin Brasiliaan.
Terveytensä huononnuttua Biggs palasi vuonna 2001 takaisin Britanniaan, missä hänet vangittiin uudelleen. Hänen terveytensä huonontui vangitsemisen jälkeen entisestään, mihin vedoten hän anoi moneen otteeseen vapautusta ja rangaistuksensa lyhentämistä.
Tammikuussa 2009 Biggsin kerrottiin vapautuvan vankilasta elokuussa. Hänen poikansa Michael Biggs pyysi isänsä vapauttamista jo heinäkuussa vetoamalla tämän terveyteen. Biggs ei pystynyt enää useiden halvausten ja sydänkohtausten seurauksena puhumaan, kävelemään kunnolla tai syömään. Biggs armahdettiin lopulta 6. elokuuta 2009. Hän kuoli 84-vuotiaana 18. joulukuuta 2013 hoitokodissa Pohjois-Lontoossa.

Musiikkiura

Biggs toimi laulajana muutamilla levyillä. Vuonna 1974 hän julkaisi yhdysvaltalaisen basistin Bruce Henrin kanssa oman albuminsa Mailbag Blues. Siitä julkaistiin CD-versio vuonna 2004.
Vuonna 1979 Biggs esitti kaksi laulua brittiläisen punkyhtye Sex Pistolsin albumilla The Great Rock ’n’ Roll Swindle. Biggsin esittämät kappaleet, ”No One Is Innocent” ja ”Belsen was a Gas”, nauhoitettiin Brasiliassa.
Vuonna 1991 Biggs lauloi saksalaisen punkyhtyeen Die Toten Hosenin kappaleen ”Carnival in Rio (Punk Was)” yhtyeen levylle Learning English, Lesson One.
San Remon musiikkifestivaalit

San Remon musiikkifestivaalit, virallisesti Festival della canzone italiana, on vuosittain italialaisessa San Remon kaupungissa järjestettävä musiikkitapahtuma, joka keskittyy italialaiseen laulelmamusiikkiin.
Tapahtuma on alkanut vuonna 1951, ja se järjestetty aina helmi–maaliskuun vaihteen tienoilla.
Alkuvuosina festivaalien pitopaikka oli kaupungin kasino, mutta vuodesta 1977 lähtien ne on järjestetty Ariston-teatterissa. Eurovisio on televisioinut kilpailun vuosittain, ja se on saavuttanut suuren kohdeyleisön Itä-Euroopan maissa. Koska kyseessä on Italian tärkein vuosittainen musiikkitapahtuma, myös RAI eli Italian valtiollinen televisioyhtiö on lähettänyt festivaalit, ja usein yli puolet mahdollisista italialaiskatsojista on ollut television ääressä. Festivaalin kautta on myös valittu Italian edustaja Eurovision laulukilpailuun, viimeksi vuonna 2018.
Charpentier

Charpentier (ransk. [šarpãtje], ruots. [šarpantieː]) on vanha ranskalainen aatelissuku, jonka yksi sukuhaara on introdusoitu Ruotsin sekä Suomen ritarihuoneisiin, joista edeltävään numerolla 765 vuonna 1668 ja jälkimmäiseen numerolla 64 vuonna 1818. 
Normandialainen Toussaint Charpentier (s.6.3.1611 Pavilly, Normandia) astui vuonna 1630 Ruotsin palvelukseen ja seurasi Axel Oxenstiernaa Erfurtiin, missä kuningas Kustaa II Adolf otti hänet palkkasoturikseen. Charpentier oli Savonlinnan komppaniansa vänrikki 1639, kapteeniluutnantti 1643, kapteeni 1646, majuri 1657 ja viimein 1660 everstiluutnantti Turun läänin ratsuväkirykmentissä. Hänet aateloitiin vuonna 1664 ja merkittiin Ruotsin ritarihuoneeseen numerolla 765. Charpentier erosi palveluksesta 1678 ja sai eläkettä vuodesta 1681. 1683 Charpentier vetäytyi omistamalleen Hahkialan kartanolle, missä eli kuolemaansa 4.10.1683 saakka. Hänet haudattiin vasta 20.6.1697 Hauhon kirkkoon, missä hänen vaakunansa myös on.
Toussaint Charpentier otti osaa 1648 taisteluihin Saksassa, 1656–59 Puolassa sekä kunnostautui 1656 Riian piirityksessä vangitsemalla lukuisia venäläisiä. Sai 1651 Hahkialan kylän säterikseen.
Vuonna 1773 Claes Robert Charpentierin kuoltua aatelisarvo siirtyi naislinjan kautta sisarenpoikien  L'Eclair -suvulle.
Suomessa suku on hallinnut Hahkialan kartanoa Hauholla.
Ruusut

Kuvaus

Ruusut ovat piikkisiä pensaita tai köynnöksiä. Ruusun lehdet ovat yleensä 5–15 cm pitkät ja niissä on yleisimmin 5–9 lehdykkää. Lehtien koko ja värisävyt vaihtelevat, samoin piikkien määrä ja koko. 
Kukat ovat yksittäin tai kukinto on harvakukkainen huiskilo. Villiruusun kukassa on viisi terälehteä, jalostetuissa muodoissa niitä on kuitenkin usein paljon enemmän. Luonnonmuotojen värit vaihtelevat valkoisesta vaaleanpunaiseen, myös keltaisia on. 
Kukkimisen jälkeen kukkapohjus kehittyy marjamaiseksi epähedelmäksi, kiulukaksi, jota sanotaan myös ruusunmarjaksi ja jonka sisällä kehittyvät pähkylät. Ruusunmarja sisältää runsaasti C-vitamiinia.

Levinneisyys Suomessa

Suomessa suvun lajeista kasvaa luontaisena kuusi lajia; karjalanruusu, metsäruusu, koiranruusu, orjanruusu, okaruusu ja iharuusu. Näiden lisäksi kurtturuusua, juhannusruusua ja punalehtiruusua tavataan viljelykarkulaisena tai viljelyjäänteenä.

Ruusun historiaa

Ruusuilla on monia merkityksiä ja käyttötapoja. Ensimmäiset merkit ihmisen ja ruusun yhteisestä historiasta ajoitetaan noin 2300 eaa. Eufratin ja Tigrisin alueelle. Myöhemmin on löydetty ruusuvedestä esittäviä savitauluja, ja lisäksi faaraoiden haudoissa on ollut merkkejä ruusuista.
Ruusut ovat kulkeutuneet Pohjolaan munkkien kautta, ja 1800–luvulla ruusuinnostus kasvoi huimasti. Useat suomalaisten puutarhojen ruusulajit ja lajikkeet ovat peräisin Pietarista, mutta yhden vanhimman ruusun, juhannusruusun, alkuperää ei ole saatu selville.
Ruusut symboloivat onnea, kestävää rakkautta sekä jälleensyntymistä, lisäksi sen katsotaan olevan vaikenemisen merkki. Ruusun heraldistinen symboli esiintyy vahvasti tyyliteltynä. Myös väreillä on omat merkityksensä. Orastavasta rakkaudesta kertoo vaaleanpunainen ruusu, surua ja kuolemaa symboloi puolestaan valkoinen ruusu, joka ilmentää myös toisaalta puhtautta ja viattomuutta.
Bengt Schalin on toiminut Suomessa merkittävänä ruusuvaikuttajana vuosina 1946–1957. Schalin toimi Helsingin kaupunginpuutarhurina, ja rikastutti kaupunkia istuttamalla monia pensasruusuja.

Hyötykäyttö

Ruusuja arvostetaan niiden ulkonäön ja tuoksun takia, mutta niillä on myös hyötykäyttöä. Ruusujen kiulukoissa on paljon C-vitamiinia sekä jonkin verran A-vitamiinia. Kiulukoista voi keittää soseita, mehua jne. Kiulukoiden lisäksi myös ruusujen lehdistä voi valmistaa teetä, ja ruusujen terälehdet ovat kauniita ja syötäviä koristeita . Syötäväksi sopivat puhtaissa olosuhteissa kasvaneet myrkyttämättömät kukat, kukkakauppojen varsiruusujen terälehtiä ei kannata syödä.

Kulttuurissa

Ruusu on ollut vuosisatojen ajan suosittu koristekasvi, lahjaesine ja symboli, ja ruusu on eräs merkittävimmistä kauppakukista. Se on myös yleinen kuva-aihe heraldiikassa.

Poliittinen symbolismi

Monet sosiaalidemokraattiset ja työväenpuolueet ovat käyttäneet historiallisena tunnuksenaan tummanpunaista ruusua, esimerkiksi Ruotsin sosiaalidemokraattinen työväenpuolue sekä Norjan työväenpuolue.
Sinilakkimaluri

Levinneisyys

Sinilakkimaluria tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin kannankehitys on laskeva, mutta sen ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Lactobacillus acidophilus

Ulkonäkö ja koko

L. acidophilus NCFM-kannan bakteerit ovat kooltaan noin 1,99 mikrometriä.

Levinneisyys ja elinympäristö

Laji on mikroaerofiilinen, joten se ei siedä kovin hapekkaita olosuhteita. L. acidophiluksen optimaalinen kasvulämpötila on noin 37–40 celsiusastetta ja pH-arvo  4,40–4,81. Bakteeri elää normaalisti ihmisen ohutsuolessa, suussa ja naisilla emättimessä.

Ravinto

L. acidophilus-bakteerit käyttävät ravinnokseen muun muassa kalsiumkarbonaattia, glukoosimonohydraattia ja inuliinia.

Terveysvaikutukset ja käyttö

Ihmisen terveyden kannalta Lactobacillus acidophilus on yksi tärkeimmistä probioottisista bakteereista. Sen on tutkittu vähentävän kolesterolin imeytymistä ja lisäävän laktaasientsyymin tuotantoa. Ihmisperäiset L. acidophilus-kannat, kuten NCFM tehoavat ihmiseen paremmin kuin naudoista saatavat kannat. Suurin osa markkinoiden maitohappobakteereista on nautaperäisiä kuten Rosell-52-kanta.
L. acidophilus kuuluu emättimen luonnolliseen mikrobistoon. Sen tehtävä siellä on hajottaa solujen glykogeenia maitohapoksi. Maitohappo pitää emättimen pH-arvon normaalin matalana. 
Vuonna 1994 tehdyssä pienessä tutkimuksessa L. acidophilus-kanta NCFM:ää käytettäessä maidon kanssa, yhdeksällä kymmenestä laktoosi-intolerantikosta vähenivät oireet. Vuonna 1995 toteutetussa pienessä tutkimuksessa L. acidophilus-kanta Rosell 52:aa käytettäessä maitotuotteiden kanssa, Rosell 52 yhdessä Lactobacillus rhamnosus-kanta Rosell-11:n kanssa vähensivät kahden kolmesta laktoosi-intolerantikon oireita.
Vuonna 2003 Yhdysvalloissa tehdyn tutkimuksen mukaan L. acidophilus-bakteerit hillitsevät ripulia aiheuttavan Escherichia coli-bakteerin vaikutuksia.
Food and Drug Administration ei ole hyväksynyt L. acidophilus-bakteerin lääkinnällistä käyttöä.
Kris Allen

Lapsuus ja muu yksityiselämä

Kris Allen syntyi Jacksonvillessä, Arkansasissa Kimberly (o.s. Wood) ja Neil Allenille. Kris on kahdesta pojasta vanhin; hänen pikkuveljensä, Daniel, on cheerleader ja cheerleaderien kapteeni collegessa. Kris kasvatettiin kristityksi. Hän oli palvonnan johtaja New Life -kirkossa Conwayssa ja Little Rockissa ja hän on tehnyt hyväntekeväisyystyötä ympäri maailmaa, mm. Burmassa, Mosambikissa, Etelä-Afrikassa, Espanjassa ja Thaimaassa.
Kris kiinnostui musiikista jo hyvin nuorena. Hän alkoi soittaa alttoviulua ala-asteella ja soitti Mills University Studies High Schoolin orkesterissa ja pääsi sen kautta soittamaan Arkansasin all-state orkesteriin. Ollessaan kolmetoistavuotias Kris opetteli soittamaan kitaraa, ja nykyisin osaa soittaa myös pianoa ja ukulelea.
High Schoolin jälkeen Kris muutti Conwayhin, Arkansasiin ja aloitti koulunkäynnin Central Arkansasin yliopistossa, jossa hän oli Chi Alphan jäsen. Ollessaan tyytymätön kouluun Kris otti muutaman välivuoden voidakseen keskittyä musiikkiin. Kris on kertonut, että hän jopa aikoi luopua musiikista menestyksen puutteen takia, mutta hänen tyttöystävänsä Katherine "Katy" O'Connell 'pakotti' hänet pysymään musiikin parissa. Kris ja Katy menivät naimisiin 26. syyskuuta 2008. Pari on ollut yhdessä seitsemän vuotta.

Brand New Shoes

Vuonna 2007 Kris kirjoitti ja tuotti albumin nimeltä Brand New Shoes college-ystäviensä ja bändikavereidensa Michael Holmesin (rummut) ja Chase Erwinin (basso) kanssa. Albumin kappaleiden levikki nousi huimasti Krisin ollessa American Idol -kisassa.

American Idol voiton jälkeen

Krisin voiton jälkeen hän on ollut The Tonight Showssa Jay Lenon vieraana, Access Hollywoodissa ja Ellen DeGeneres Showssa. Kris on ollut myös vieraana Larry King Livessä toiseksi tulleen Adam Lambertin, Paula Abdulin ja muiden top 10 finalistien kanssa. Krisin debyytti single "No Boundaries" julkaistiin 20. toukokuuta 2009 iTunesissa Lambertin version kanssa. Krisin versio kappaleesta debytoi Billboard Hot Adult Contemporary Tracks -listan sijalla 27.
Golden Globe 2011

Golden Globe 2011 oli järjestyksessään 68. Golden Globe -palkintogaala, jossa jaettiin palkintoja vuoden 2010 elokuville ja televisiosarjoille. Gaala järjestettiin Beverly Hilton -hotellissa Los Angelesissa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa 16. tammikuuta 2011. Gaalan juonsi Ricky Gervais.
Kari Piippo

Kari Piippo (s. 10. joulukuuta 1945 Lappajärvi) on palkittu suomalainen graafinen suunnittelija. Hän on kansainvälisesti tunnetuimpia suomalaisia graafikoita, ja hänet tunnetaan erityisesti julisteiden suunnittelijana.
Piippo on valmistunut graafikoksi Helsingissä Taideteollisesta oppilaitoksesta 1967. Työskenneltyään kaksi vuotta mainostoimistossa hän jättäytyi freelanceriksi ja erikoistui kuvitukseen ja julistesuunnitteluun. Piippo perusti oman studion Design Studio Kari Piippo Oy:n 1987. Piippo on Mikkelin kuvitustriennaalin perustaja ja on useiden alan kilpailujen tuomariston jäsen.
Hän teki kuvituksia Anna-lehteen 1970–1990 ja kirjankuvituksia, kuten Oma Aapinen 1983 ja Oma Lukutaito 2 (1984). Hän on suunnitellut Mikkelin teatterin julisteet (1980–2000) ja Suomen Postille muun muassa postimerkit ”Suomi EU:n jäseneksi”, ”Finnish Design” ja ”Suomi 80 vuotta”. Piippo on tehnyt graafiset ilmeet muun muassa Lääkelaitokselle, Ympäristöministeriölle, Taiteen keskustoimikunnalle, Mikkelin kaupungille, Mikkelin museoille, Kuopion evankelisluterilainen seurakuntayhtymä ja Mikkelin evankelisluterilainen seurakuntayhtymä.
Piippo on julkaissut useita omakustanteisia yhteiskunnallisesti kantaa ottavia julisteita, joita on julkaistu ja ollut laajalta esillä kansainvälisesti, muun muassa Ruanda (1994), Earth Day – Luonnon puolesta (1995), Sarajevon kansanmurhat (1994), Rotusortoa vastaan: We Are Them They Are Us (2003), Kiinan maanjäristyksessä menehtyneiden muistolle (2008).
Hän oli graafisen suunnittelun tuntiopettajana Lahden Muotoiluinstituutissa 1987–1989, graafisen muotoilun lehtori Taideteollisessa korkeakoulussa 1989–1997, ja vuodesta 2004 hän on toiminut vierailevana professorina Tama Art Universityssä Tokiossa ja Shandong University of Art and Designissa Kiinassa.
Piippo on osallistunut töillään kaikkiin tärkeimpiin kansainvälisiin julistekilpailuihin vuodesta 1980 lähtien ja ollut mukana lukuisissa kansainvälisissä kutsunäyttelyissä. Hän on pitänyt omia kutsunäyttelyitä vähintään kymmenessä eri maassa. 
Piippo on pitänyt kutsuluentoja, julistetyöpajoja, mestarikursseja ja lopputöiden arviointia alan korkeinta opetusta tarjoavissa yliopistoissa vuodesta 1996 eri puolilla maailmaa. Hänen tuotannostaan on tehty useita kansainvälisiä lopputöitä. Vuonna 1998 Kari Piippo hyväksyttiin kansainvälisen graafisten suunnittelijoiden eliittikerhon Alliance Graphique Internationales AGI:n jäseneksi. Kerhoon hyväksytään vain suunnittelijoita, joilla on merkittävää kansainvälistä näyttöä. AGI:n muut suomalaiset suunnittelijat ovat Tapani Aartomaa, Kyösti Varis ja Jukka Veistola. 
Piipon kotikunta on Mikkeli. Hänen isänsä on Jonne Piippo ja äiti Vilma Piippo.
Bethany Mota

Tubettajana

Mota aloitti YouTubessa vuonna 2009 nimellä Macbarbie07 ja keräsi seuraajia nopeasti tekemällä Haul-videoita (esittäen uusia muotivaatteita ja muita esineitä). Hän on perustanut suunnitellut omia mallistoja Aeropostale-tuotemerkille. Moton fanit käyttävät itsestään nimitystä "Mota-vators".
Myöhemmin YouTube-kanavan nimeksi muuttui Bethany Mota. Lokakuussa 2015 hänen YouTube-kanavalla oli 9,5 miljoonaa seuraajaa, Twitter-tilillä 2,69 miljoonaa ja Instagramissa 5,2 miljoonaa.

Musiikissa

Mota on julkaissut lokakuussa 2014 singlen Need You Right Now, jossa on mukana Mike Tompkins. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin tammikuussa 2015 Tompkinin YouTube-kanavalle.

Muoti

Joulukuussa 2013 Mota aloitti yhteistyön tavarataloketju J. C. Penneyn ja vaatekauppa Forever 21:n kanssa. He myivät asusteita ja hajusteita Aéropostale nimikkeen alaisuudessa, kunnes he joutuivat hakeutumaan konkurssiin vuonna 2016.
Main Street (Gibraltar)

Main Street (esp. Calle Real) on Gibraltarin keskuskatu. Se on kävelykatu, ja sen varrella sijaitsee useita kauppoja. Pituutta kadulla on noin 800 metriä. Se kulkee pohjoisesta etelään vanhan kaupungin ohi. Se on ainut suuri katu Gibraltarissa.
Suurin osa Gibraltarin kaupoista sijaitsee Main Streetillä. Main Street alkaa paikallisten asukkaiden mukaan keskusaukiolta, Grand Casemates Squarelta, joka sijaitsee kadun pohjoispäässä. Siellä on monia ulkoilmabaareja ja -ruokapaikkoja. John Mackintoshin aukio sijaitsee Main Streetin varrella, parlamenttitalon takana. Siellä on muun muassa Gibraltarin kaupungintalo.
Yksi Main Streetin alueista on Irish Town, joka nimettiin 1800-luvun alussa, jolloin Gibraltar jaettiin eri kaupunginosiin.
Merimestari

Pre Crisis

Orm Curry oli Vesimiehen velipuoli, Tom Curryn  ja Mary O'Sullivanin poika. Hän kasvoi sankarillisen velipuolensa varjossa ja suuttui ettei hänellä ollut samanlaisia supervoimia kuten Vesimiehellä, ollessaan itse täysin ihminen. Orm oli tämän johdosta toiminut ajoittain pikkurikollisenä, mutta saatuaan amnesian eli muistinmenetyksen, Orm unohti entisen elämänsä ja katosi muille maille.
Vuosien päästä Orm palasi takaisin uudella nimellä Orm Marius ja esiintyi huipputeknologiaa käyttävänä merirosvona Merimestarina. Hän hyökkäsi ensisijaisesti laivojen kimppuun, mutta siirtyi sittemmin aiheuttamaan luonnon onnettomuuksia, joiden avulla hän vaati maailmalta lunnaita. Merimestari teki itselleen erikoisasun ja kypärän, jonka avulla hän voisi hengittää veden alla ja erityisesti meren alla. Tämän myötä hän sai taistella useaan otteeseen Vesimiestä vastaan ja sai hetkellisesti vangittua Vesimiehen ja hänen apurinsa Vesipojan. Myöhemmin Vesimies sai selville Merimestarin olleen hänen velipuolensa Orm. Tämä ei kuitenkaan estänyt Vesimiestä taistelemaan häntä vastaan.
Merimestari sai myöhemmin muistinsa takaisin, kun Deadman otti hänen kehonsa hallintaansa ja selvitti Ormin kadonneet muistot. Se ei kuitenkaan estänyt Ormia jatkamasta juonitteluaan Vesimiestä vastaan.

Justice League

Merimestari esiintyi Justice Leaguen kaksiosaisessa jaksossa "The Enemy Below", 3. joulukuuta 2001, jossa hahmon äänenä oli Richard Green.
Sarjassa Merimestari tunnettiin pelkästään nimellä Orm, joka kuului Atlantisin kuninkaalliseen hoviin. Se yritti syrjäyttää velipuolensa kuninkuudesta palkkaamalla Deadshotin murhaamaan Vesimiehen, joka oli vierailemassa maanpäällisten asukkaiden johtajien luona. Orm ei halunnut tehdä minkäänlaista sopimusta maanpäällisten asukkaiden kanssa vaan halusi julistaa sodan heitä vastaan. Epäonnistuttuaan murhaamaan Vesimiehen hän määräsi velipuolensa pidätettäväksi petturuudesta. Orm yritti samalla tappaa Vesimiehen jättämällä hänet kahleisiin vajoamaan kohti meren pohjaa. Vesimies onnistui kuitenkin pakenemaan loukusta ja esti Ormin, joka yritti hukuttaa koko maailman yrittämällä sulattaa pohjoisnavan jäätiköt.

Batman – pelottomat

Merimestari teki omalla nimellään esiintymisen Batman – pelottomat -sarjan jaksossa "Evil Under the Sea!", 28. marraskuuta 2008, jossa hahmon äänenä toimi Wallace Langham.
Sarjassa Merimestari palasi takaisin Atlantisiin veljensä Vesimiehen annettua hänelle toisen mahdollisuuden korjata edelliset erheensä. Sitä vastoin Merimestari tekee yhteistyötä Black Mantan kanssa salamurhatakseen Vesimiehen, jotta Merimestari nousisi valtaistuimelle. Black Manta kuitenkin pettää Merimestarin ja hän joutuu tekemään yhteistyötä Vesimiehen ja Batmanin kanssa pelastaakseen Atlantisin.
Jay North

Jay Waverly North (s. 3. elokuuta 1951) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esitti lapsena Ville Vallatonta (Dennis Mitchell) vuosien 1959–1963 televisiosarjassa Dennis the Menace.
Karbamoyylifosfaattisyntetaasi II

Karbamoyylifosfaattisyntetaasi II on entsyymi, joka katalysoi irreversiibeliä karbamoyylifosfaattia glutamiinista, vetykarbonaatti-ioneista ja kahdesta ATP-molekyylistä. Entsyymi osallistuu eliöissä pyrimidiinirakenteisten nukleotidien biosynteesiin. Karbamoyylifosfaattisyntetaasi II:n EC-numero on EC 6.3.5.5. Eläimillä karbamoyylifosfaattisyntetaasi II:ta esiintyy maksan sytosolissa, ja maksan mitokondrioissa esiintyy toinen karbamoyylifosfaattia muodostava entsyymi karbamoyylifosfaattisyntetaasi I, joka osallistuu ureakiertoon.

Rakenne ja toiminta

Prokaryooteilla, kuten bakteereilla ja arkeoneilla karbamoyylifosfaattisyntetaasi II on rakenteeltaan kahdesta erilaisesta yksiköstä koostuva dimeeri. Entsyymissä on kaksi sitoutumiskohtaa ATP-molekyyleille. Nisäkkäillä entsyymi on osa suurta entsyymikompleksia, jolla on myös kahden muun entsyymin aspartaattikarbamoyylitransferaasin ja dihydro-orotaasin aktiivisuus. Entsyymi tarvitsee toimiakseen magnesiumioneja, jotka kelatoituvat ATP-molekyyleihin. Karbamoyylifosfaattisyntetaasi II:n katalysoiman reaktion ensimmäisessä vaiheessa ATP-molekyyli reagoi vetykarbonaatti-ionin kanssa muodostaen karboksifosfaattivälivaiheen ja toisena tuotteena muodostuu ADP-molekyyli. Glutamiini on sitoutunut entsyymin kysteiiniaminohappoon muodostaen tioesterin, ja entsyymin aktiivisen kohdan emäksinen aminohappo poistaa vedeltä protonin, jolloin vedestä muodostuu nukleofiilisempi hydroksidi-ioni. Hydroksidi-ioni reagoi nukleofiilisella substituutiolla glutamiinin amidoryhmän kanssa, ja amidoryhmä hydrolysoituu vapauttaen glutamiinihappoa ja ammoniakkia. Ammoniakki reagoi karboksifosfaatin kanssa karbamaatti-ioniksi, jonka entsyymi fosforyloi ATP:n avulla karbamoyylifosfaatiksi. Samalla muodostuu toinen ADP-molekyyli. Ammoniakki sellaisenaan voi toimia entsyymin substraattina ilman glutamiinia, mikäli ammoniakin konsentraatio sytosolissa on yli 100 mmol/l.
Karbamoyylifosfaattisyntetaasia inhiboi UTP-molekyyli ja aktivoi fosforibosyylipyrofosfaatti. Entsyymi ei tarvitse koentsyymikseen N-asetyyliglutamiinihappoa toisin kuin karbamoyylifosfaattisyntetaasi I. Vaikka karbamoyylifosfaatti on välituote sekä pyrimidiinin biosynteesissä että ureakierrossa, kahden eri sitä valmistamaan kehittyneen entsyymin syntyminen osoittaa, että nämä kaksi aineenvaihduntareittiä vaativat toisistaan riippumattomat säätelymekanismit.
Head-Smashed-In Buffalo Jump

Head-Smashed-In Buffalo Jump sijaitsee Albertan provinssissa Kanadassa paikassa, jossa Kalliovuorten juurella olevat kukkulat alkavat nousta preeriasta. Se on UNESCOn maailmanperintökohde ja Amerikan alkuperäisväestön kulttuurin museo.

Historia

Tällaisia jyrkänteitä tasankojen alkuperäisasukkaat käyttiviät vuosituhansien ajan tappaakseen biisoneita. He ajoivat eläimet alas kalliolta. Mustajalat ajoivat biisonit Head-Smashed-In Buffalo Jumpiin laidunalueilta kolmen kilometrin päästä pitkin linjoja, joita reunustivat sadat kiviröykkiöt ja lopulta täyttä laukkaa yli kielekkeen. Kallio on 300 metriä pitkä ja se on korkeimmalta kohdaltaan 10 metriä alapuolella olevaa laaksoa korkeammalla. Aluetta käytettiin jo ainakin 6 000 vuotta sitten ja luukerrostumat ovat 10 metriä syviä. Biisoneiden ruumit käsiteltiin läheisessä leirissä.
Mustajalat kutsuivat kohdetta nimellä Estipah-skikikini-kots. Legendan mukaan nuori mustajalka halusi katsella, kun biisonit syöksyvät jyrkänteeltä. Hän kuitenkin kuoli pudonneen biisonin alle ja hänet myöhemmin löydettiin ruumiskasan alta "paikassa, jossa hänen päänsä murtui".
Head-Smashed-In hylättiin 1800-luvulla eurooppalaiskontaktin jälkeen. Eurooppalaiset rekisteröivät kohteen ensimmäisen kerran 1880-luvulla ja Amerikan luonnonhistorian museo suoritti ensimmäiset kaivaukset vuonna 1938. Unescon maailmanperintöluetteloon kohde otettiin vuonna 1981 todistuksena esihistoriallisesta elämästä ja alkuperäisasukkaiden tavoista.