google/wiki40b huggingface dataset:
Nyrkki

Nyrkillä eli rusikalla tarkoitetaan yleensä ihmisen kiinni puristamaa kättä. Nyrkin heristäminen käsi ylöspäin ojennettuna tarkoittaa elekielessä yleensä uhkaamista tai voiton riemua. Nyrkkiä voidaan myös käyttää kaksinkamppailussa lyömäaseena. Verbi rusikoida tarkoittaa nyrkeillä lyömistä.
Työmiehen vaimo

Työmiehen vaimo on Minna Canthin näytelmä vuodelta 1885. Työmiehen vaimo on yksi Canthin tunnetuimpia ja yhteiskunnallisesti radikaaleimpia teoksia. Se oli Suomen ensimmäinen kaupunkityöläisistä kertova näytelmä.

Juoni

Työmiehen vaimo on näytelmän muotoon kirjoitettu kirja, jonka päähenkilö Johanna on mennyt juuri naimisiin Riston kanssa. Risto ei osoittaudukaan hyväksi aviomieheksi vaan ryyppää Johannan säästöt ja saattaa perheensä kurjuuteen. Sekään ei vielä riitä, vaan Risto vikittelee entistä rakastettuaan mustalaistyttö Homsantuuta, joka Riston todellisen luonteen huomattuaan yrittää kostaa ja ampua miehen siinä kuitenkaan onnistumatta. ”Teidän lakinne ja oikeutenne, hahaha – Niitähän minun pitikin ampua!” Homsantuu sanoo. Vaikka Homsantuu tähtäsi ohi, Canth latasi kovilla ja osui suoraan kohteeseensa. Viina ja miesten ylivalta avioliitossa joutuvat siten kritiikin kohteeksi.
Franklin ACE

Franklin ACE on yhdysvaltalaisen Franklin Computerin valmistama sarja tietokoneita. Tietokoneet olivat klooneja Apple II-tietokoneista.

Kiista Applen kanssa

Franklin Computer joutui oikeuteen Applen kanssa tekijänoikeusrikkomuksesta, jonka Franklin-yhtiö aluksi voitti. Myöhemmin yritys hävisi, johon myöhemmin on viitattu takaisinmallinnusta koskevista oikeustapauksissa. Apple väitti yhtiön kopioineen Apple-tietokoneen ROM-ohjelman yhteensopivuuden saamiseksi.
Franklinin väite oli, että koska tietokoneohjelma ei ole olemassa paperille tulostetussa muodossa tekijänoikeuslaki ei koskisi tietokoneohjelmaa. Tarkennus yhdysvaltain tekijänoikeuslakiin merkitsi tekijänoikeuden kattamaan myös binäärimuotoisen ohjelman ihmisten käyttämän lähdekoodin lisäksi.
Oikeustapausta voidaan merkitä omisteisen ohjelmiston käsitteen syntynä.
Laboratoriohiiri

Laboratoriohiiri on nimitys hiirelle, jota ihmiset käyttävät koe-eläimenä eläinkokeissa. Hiiri on yksi tunnetuimmista ja tärkeimmistä ihmisen käyttämistä koe-eläimistä. Sitä on käytetty apuna lääketieteessä ja biologiassa jo 1900-luvun alusta lähtien ja monet hiirikokeissa saadut tulokset ovat vaikuttaneet merkittävästi tieteen kehitykseen ja uusien lääkeaineiden valmistukseen.

Historiaa

Hiiriä alettiin käyttää koe-eläimenä vuonna 1909 Yhdysvalloissa. Tuolloin syntyi maailman ensimmäinen varta vasten koe-eläimiksi kasvatettu hiiripopulaatio joka oli nimeltään DBA, ja tästä polveutuvat myös seuraavat koehiiripopulaatiot. Hiiri oli monessa suhteessa oivallinen koekaniini lääketieteellisiin ja biologisiin tutkimuksiin. Koska hiiri oli nisäkäs, sen elimistö muistutti suhteellisen paljon ihmisen elimistöä, minkä ansiosta eri kokeiden vaikutuksesta hiireen oli varsin helppo päätellä vastaavien kokeiden vaikutus ihmiseen. Hii­ren ja ih­misen ge­nomit vas­taavat toi­siaan yli 99-pro­sent­ti­sesti. Hiiren pieni koko ja nopea lisääntyminen tekivät siitä ihanteellisen laboratorioeläimen. Hiiri ei tarvinnut suurta tilaa elääkseen eikä vaatinut paljoa ruokaa.
Vuonna 1921 sai alkunsa maailman eniten käytetty koe-eläinkanta, kun yhdysvaltalainen Clarence Cook Little sai useita hiirisukupolvia kestäneen työnsä valmiiksi. Little oli risteyttänyt toisilleen sukua olevia laboratoriohiiriä ja loi näin koehiirikannan, joka tunnetaan nimellä C57BL/6, se on joskus lyhennetty black 6 tai B6. Ajan kuluessa tuosta hiirijoukosta kasvoi maailman eniten käytetty koe-eläinkanta, ja yhä nykyisinkin C57BL/6-hiiret ovat maailman yleisimpiä koe-eläimiä. Siitä on yritetty tehdä mahdollisimman homogeeninen, eli yhtenäinen, jotta geneettiset erot yksilöiden välillä eivät vääristäisi kokeiden tuloksia. Myöhemmin samaisesta kannasta on kehitetty myös lukuisia muita hiiripopulaatioita eri tarkoituksiin.

Hiirikannat nykypäivänä

Nykypäivänä on geenitekniikka kehittynyt niin että hiirille voidaan räätälöidä haluttuja ominaisuuksia testejä varten silmälläpitäen. Maailmalla on yrityksiä jotka tuottavat hiiriä tutkijoille niin että tutkijat voivat katsoa listasta millaisen hiiren tutkimuksiin tarvitsevat, tilata sen. Suomessa tälläistä palvelua ei löydy kuin Helsingin yliopiston Koe-eläinkeskukselta.
Clarence Cook Littlein perustama The Jackson Laboratory sai elokuussa 2016 28 miljoonaa dollaria osana kansainvälistä projektia jossa tuotetaan noin 20 000 uutta B6 kantaa ja näistä poistetaan yksitellen yksi geeni hiiren 20 000 geenistä sen genomissa ja katsotaan mihin ne vaikuttavat. Sitä tehdään hiirillä CRISPR/Cas9-välittesellä genomin muuntelulla.
Elokuvajournalistit

Elokuvajournalistit ry oli vuonna 1944 perustettu Helsingin aikakaus- ja päivälehtien elokuvatoimittajien perustamana yhdistys. Se hajosi sisäisiin ristiriitoihin vuonna 1962. Myöhemmin osa sen entisistä jäsenistä perusti Filmiaura -yhdistyksen. Yhdistys oli tunnettu vuosittaisten elokuva-alan Jussi-patsaiden jakamisesta.

Historia

Elokuvajournalistit syntyi toimittaja Tapio Vilpposen aloitteesta helsinkiläisten elokuvatoimittajien yhteiseksi yhdistykseksi. Sen perustamispäiväksi tuli 16. syyskuuta 1944. Ensimmäisessä kokouksessa paikalla olivat Vilpposen lisäksi toimittajat Toini Aaltonen, Annikki Arni, Ainoa Aurela-Laaksonen, Raoul af Hällström, Hans Kutter, Olavi Linnus, Toini Pyykkö-Vilppunen, Salama Simonen-Hirvonen ja Paula Talaskivi.
Yhdistyksen erääksi päätarkoitukseksi tuli alusta alkaen tunnustuspalkintojen jakaminen kotimaisten elokuvien parhaille vuosittaisille saavutuksille. Vilpposen aloitteesta yhdistys otti mallia yhdysvaltalaisesta Oscar-palkinnosta. Palkinnon nimeksi ehdotettiin aluksi Aino-patsasta. Lopulta se sai nimensä kahteen kertaan kuvatun, 1925 ja 1936, Pohjalaisia elokuvan miespäähenkilön Jussin mukaan. Ensimmäiset Jussi-patsaat jaettiin Helsingin ravintola Adlonissa 16. marraskuuta 1944.
Elokuvajournalistien yhdistys alkoi riitaantua sisäisesti 1950-luvun lopulta lähtien. Syynä oli uuden ja vanhan sukupolven väliset ristiriidat elokuvajournalismin tehtävästä. Riidat johtivat yhdistyksen lamaantumiseen vuonna 1961. Vanhempi sukupolvi kärsi äänestyksessä tappion ja irtisanoutui yhdistyksen toiminnasta. Lopulta yhdistyi lopetti kevättalvella 1962. Toukokuuksi suunniteltu patsaiden jakotilaisuus jäi pitämättä. Seuraavan vuoden keväällä Jussi-patsaita ryhtyi jakamaan vanhemman sukupolven perustama Filmiaura -yhdistys.
Wesley Sneijder

Seurajoukkueura

Sneijder on amsterdamilaisen Ajaxin kasvatti. Ennen siirtymistään Ajaxin junioriakatemiaan hän edusti DOS Utrechtia. Ajaxin edustusjoukkueeseen Sneijder nousi vuonna 2002. Seuraavan viiden kauden aikana hän nousi yhdeksi joukkueensa tärkeimmistä pelaajista ja myös joukkueen kapteeniksi.
Kesällä 2007 Sneijder siirtyi 27 miljoonalla eurolla espanjalaisseura Real Madridiin, jonka kanssa hän teki viisivuotisen sopimuksen. Sneijderin ura uudessa seurassaan alkoi erinomaisesti. Hän onnistui maalinteossa sarjakauden avausottelussa, kun hän viimeisteli 2–1-voittomaalin paikallisvastustaja Atlético Madridin verkkoon, ja seuraavassa ottelussa Villarrealia vastaan hän teki kaksi maalia. Koko kauden 2007–2008 aikana hän teki yhteensä yhdeksän maalia, kun Real Madrid voitti toisen peräkkäisen liigamestaruutensa.
Sneijderin toinen kausi 2008–2009 Real Madridissa sujui heikommin osittain johtuen harjoituskaudella saamastaan polvivammasta. Elokuussa 2009 seura myi hänet italialaiseen Internazionaleen.
Tammikuun 2013 siirtoikkunassa Sneijder siirtyi Turkin Superliigassa pelaavaan Galatasarayyn 10 miljoonan euron siirtosummalla 3,5-vuotisella sopimuksella.

Maajoukkueura

Ensimmäisen maaottelunsa Sneijder pelasi 28. huhtikuuta 2003 Portugalia vastaan. Hän kuului Alankomaiden joukkueeseen vuosien 2004, 2008 ja 2012 EM-kilpailuissa sekä vuosien 2006, 2010 ja 2014 MM-kilpailuissa.
Teppanala

Palvelut

Teppanalassa on kolme suurta myymälää, joista kaikista löytyy kahvila-ravintola. Lisäksi Rajapatsaan palvelut löytyvät läheltä.  Rajapatsaalla on mm. S-market, R-kioski, pankkiautomaatti, huoltoasema, ravintola ja muutamia erikoisliikkeitä. Imatran keskustasta löytyy suuri osa Imatran palveluista ja erikoisliikkeistä, nekin palvelut löytyvät varsin läheltä.

Julkinen liikenne

Linja 1 Jakola-Huhtanen kulkee Teppanalan läpi. Linja 1 on päälinja, ja se kulkee reitillä; (Pelkola)-Jakola-Teppanala-Rajapatsas-Keskusta-Mansikkala-Sienimäki-Neitsytniemi-Vuoksenniska-Rautio-Huhtanen.
Linja 1 Huhtanen-Jakola kulkee reitillä; Huhtanen-Rautio-Vuoksenniska-Neitsytniemi-Sienimäki-Mansikkala-Keskusta-Rajapatsas-Teppanala-Jakola-(Pelkola).

Liikenne

Teppanalan länsiosan halki kulkee Kantatie 62, joka johtaa Mikkelistä Imatran rajanylityspaikalle. Tieltä on liittymä moottoritielle Valtatie 6, jonka kanssa sillä on yhteinen 8 km pituinen moottoritieosuus. Teppanalasta Imatran keskustaan ja myös muihin palvelukeskittymiin pääväyliä pitkin on hyvät liikenneyhteydet, ja koko matkalla on Pyörätie/Jalkakäytävä.

Junaliikenne

Teppanalan länsiosassa, lähellä Vuoksea kulkee Pietariin johtava rautatie. Teppanalan kohdalla rata kulkee samassa linjassa Kantatie 62 kanssa. Rautatietä pitkin kulkee tavaraliikennettä Venäjälle. Henkilöliikenneyhteys Imatralta Pietariin on suunnitteilla.
Ole Kirk Christiansen

Ole Kirk Christiansen (7. huhtikuuta 1891 – 11. maaliskuuta 1958) oli tanskalainen puuseppä, joka perusti Lego-yhtiön ja oli mukana yhtiön alkutaipaleella aina ensimmäisten palikoiden ilmestymiseen saakka.

Lapsuus viljelijäperheessä

Ole syntyi vuonna 1891 jyllantilaiseen maaviljelijäperheeseen Filkskovin kylään. Olen isä, Jens Niels Christensen, työskenteli monissa lähialueen maatiloissa saadakseen kymmenlapsisen perheensä ruokittua. Tanskan maaperä ei ollut otollinen maanviljelylle. Tästä syystä Jens teki hyvin paljon töitä eikä usein ehtinyt viettämään aikaa perheensä kanssa. Myös Ole tottui jo nuoresta pitäen työntekoon. Erään tarinan mukaan Olen ensimmäinen työ oli perheen lampaan hoitaminen ja ulkoiluttaminen.
Työtä pelkäämättömän asenteen lisäksi Ole peri vanhemmiltaan hartaan uskovaisuuden. Koko Christiansenin perhe oli ahkerasti mukana luterilaisen kirkkonsa tempauksissa. Varsinkin lähialueen vähävaraisten avustaminen oli heille tärkeää.

Vilja vaihtuu puuhun

Työnteon lisäksi Ole kävi kaksi päivää viikossa kylänsä koulussa opettelemassa laskemista ja lukemista. Ole ei ehtinyt työnsä lisäksi paljoa lukea, ja siksi hän ei käynyt koulua perusastetta korkeammalle. Yleisen tavan mukaan Ole opetteli ammattinsa kisällinä toimien isoveljensä Kristianin apulaisena puusepän verstaalla 14-vuotiaasta lähtien. Neljän vuoden opintojen jälkeen Ole valmistui ja sai luvan harjoittaa omaa ammattiaan itsenäisesti.
Pian valmistuttuaan Ole huomasi, ettei hänelle riittänyt työtä pienessä kotikylässään, joten hän päätti lähteä ulkomaille omaisuutta tienaamaan. Ole työskenteli puuseppänä Saksassa vuodet 1911–1912 ja Norjassa vuodet 1912–16. Norjasta hän löysi ensimmäisen vaimonsa, Kirstinen. Tienattuaan tarpeeksi Ole ja Kirstine muuttivat takaisin Tanskaan pieneen Billundin kylään 30 kilometrin päähän Filkskovista. Heti muutettuaan Billundiin Ole osti pienen paikallisen puusepänverstaan.

Lego-yhtiön perustaminen

Verstaassaan Ole valmisteli lähiseudun maatalouden tarvitsemia puutuotteita ovista huonekaluihin. Keväisin ja kesäisin Ole yritti hankkia toimeentuloa millä tahansa työmaalla johon hän pääsi. Aluksi Olen asiakkaina olivat vain lähiseutujen asukkaat, mutta maineen kiiriessä Ole sai yhä enemmän asiakkaita ja yhä isompia urakoita. Silti 1920-luvun lama ei päästänyt Olea helpolla, ja hän joutui usein vararikon partaalle.
Peräti neljästä verstaassa roihunneesta tulipalosta huolimatta Ole jaksoi uurastaa ja pitää pintansa. Huomattuaan, etteivät käyttötavarat enää tuoneet tarvittavaa määrää tuloja, hän päätti kokeilla puisten lelujen tekemistä. Tieto Olen tekemien lelujen laadusta ja kestävyydestä kiiri ympäri Tanskaa. Vähitellen suurin osa verstaan tuloista alkoi tulla leluista.
Lelujen mahdollisuutta pohtiessa Ole päätti keskittää verstaan tuotannon kokonaan leluihin. Ole piti verstaan työntekijöiden kanssa lelujen nimen keksimisestä kilpailun. Voittajaksi päätyi Olen ehdotus "LEGO". Näin yhtiö sai nimensä vuonna 1934.
Ole Kirk Christiansenin seuraaja LEGO-yrityksen johdossa oli hänen poikansa Godtfred Kirk Christiansen, joka patentoi toisiinsa kiinnittyvät muovipalikat vuonna 1958.
Suuttumus

Suuttumus tunteena

Ihminen tuntee suuttumusta aistiessaan tulleensa loukatuksi tai kohdelluksi kaltoin. Tällöin suuttuneella ihmisellä on varmuus tapahtuman tarkoitetusta luonnosta ja sen tarkoituksellisista vaikutuksista. Suuttuminen toimii myös reaktiona, eli samanaikaisesti ihminen kokee vielä kykenevänsä vaikuttamaan käsillä olevaan tilanteeseen ja selviämään siitä.
Yleensä suuttunut ihminen perustelee suuttumuksensa syntyneen jostain, mitä hänelle tapahtui, ja yleensä suuttumukseen johtaneet ilmiöt tai tilanteet ilmenevät välittömästi ennen reaktiota. Tällaiset selitykset varmentavat käsitystä, jonka mukaan suuttumuksella on erillinen ulkoinen syypää ja aiheuttaja.

Aggressiivinen ja passiivinen suuttumus

Suuttumus voidaan jakaa kahtia passiiviseen ja aggressiiviseen suuttumiseen. Sekä passiiviseen että aggressiiviseen suuttumukseen liittyy joitain tunnusomaisia piirteitä.
Eurooppatiedotus

Eurooppatiedotus on Suomen Ulkoasiainministeriön ylläpitämä palvelu, jonka tehtävänä on tuottaa ja välittää tietoa suomeksi ja ruotsiksi EU-asioista ja Suomen toiminnasta EU:ssa. Eurooppatiedotus on osa valtionhallinnon EU-kansalaistiedottamista. 
Eurooppatiedotus vastaa kysymyksiin EU:sta ja tarjoaa maksuttomia julkaisuja. Eurooppatiedotus tekee yhteistyötä maakunnallisten, alueellisten ja paikallisten toimijoiden kanssa EU-asioiden kansalaisviestinnässä. Eurooppatiedotus järjestämää seminaareja ja keskustelutilaisuuksia sekä osallistuu messuille ja EU-aiheisiin tapahtumiin. Eurooppatiedotus hallinnoi kansalaisjärjestöille vuosittain myönnettävää Eurooppa-tiedottamiseen tarkoitettua valtionavustusta.
Eurooppatiedotuksen asiakaspalvelupisteet ovat aiemmin olleet osa Euroopan komission Europe Direct -tiedotusverkostoa. Yhteistyösopimus on päättynyt vuoteen 2012.

Historiaa

Eurooppatiedotus aloitti toimintansa maaliskuussa 1993 ja avasi ensimmäisen toimipisteensä Helsinkiin saman vuoden toukokuussa. Maakunnalliset asiakaspalvelupisteet sijaitsivat vuoteen 2013 saakka pääsääntöisesti maakuntakirjastoissa. Eurooppatiedotuksen uudistus tapahtui vuonna 2013, jolloin maakunnallisista toimipisteistä luovuttiin ja toiminta keskitettiin Helsinkiin Katajanokalle. Uudistuneessa Eurooppatiedotuksen ja kansalaisviestinnän yksikössä työskentelee kaikkiaan 12 työntekijää. Tiedottajia Eurooppatiedotuksella on yhteensä seitsemän. Heistä yksi työskentelee Rovaniemellä Lapin yliopiston Arktisessa keskuksessa. Uudistuksessa Eurooppatiedotuksen EU-kansalaisviestinnän painopiste siirtyi verkkoon ja sosiaaliseen mediaan.
Hannu Kaiharju

Hannu Kaiharju ent. Hildén (4. lokakuuta 1881 Tervola – 28. maaliskuuta 1953) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hänen vanhempansa olivat kansakoulunopettaja Isak August Hildén ja Edla Margareeta Holck. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1923 Aino Edit Sihvosen kanssa.

Opinnot

Hildén kirjoitti ylioppilaaksi Kemin suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1904 ja liittyi Pohjois-Pohjalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla ja lääketieteellisessä tiedekunnassa vuosina 1904–1913. Lääketieteen alkututkinnon hän suoritti vuonna 1908. Kaiharju suoritti Tykistön ampumakoulun vuosina 1920–1921 ja Rannikkotykistön ampumakoulun ylemmän kurssin vuonna 1925.

Jääkärikausi

Hildén toimi vuonna 1916 jääkärietapin järjestäjänä Tervolassa ennen liittymistään itsekin vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 14. syyskuuta 1916, josta hänet siirrettiin pataljoonan 1. komppaniaan 3. maaliskuuta 1917. Hän vaihtoi nimensä vuonna 1917 Kaiharjuksi ja osallistui Libaussa samana vuonna järjestetyille sotakoulun B-kursseille.

Suomen sisällissota

Kaiharju saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) aliupseeriksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Suomen sisällissotaan hänet komennettiin ensin koulutusaliupseeriksi ja myöhemmin joukkueenjohtajaksi 2. Jääkärirykmentin 4. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan ja otti osaa sisällissodan taisteluihin Kalevankankaalla ja Tampereella sekä Rajamäellä, Tarpilassa ja Raivolassa.

Sisällissodan jälkeinen aika

Kaiharju palveli sisällissodan jälkeen edelleen joukkueenjohtajana 2. Jääkärirykmentissä, josta muodostettiin myöhemmin Porin jalkaväkirykmentti n:o 2. Rykmentistä hänet siirrettiin 4. syyskuuta 1918 Kuopion jalkaväkirykmentti n:o 4:ään, mikä tunnettiin myöhemmin nimellä Tampereen rykmentti. Rykmentin sisällä hänet siirrettiin rahastonhoitajaksi 2. pataljoonaan 16. syyskuuta 1919. Rannikkotykistöön hänet siirrettiin 5. toukokuuta 1920 ja sijoitettiin ensin jaosjohtajaksi Rannikkotykistörykmentti 2:een ja 20. maaliskuuta 1921 alkaen rykmentin aseupseeriksi sekä 1. elokuuta 1921 alkaen hän toimi päällikkönä eri pattereissa aina vuoteen 1934 saakka, jolloin hänet nimitettiin rykmentin yleisesikuntaupseeriksi. Kaiharju toimi armeija aikanaan aliupseerikoulun johtajana vuosina 1927–1928 ja oli lyhyitä aikoja patteriston komentajan viransijaisena vuosina 1923–1926.
Kaiharju erosi armeijasta säädetyn eroamisiän perusteella 4. lokakuuta 1934 ja siirtyi Helsinkiin Oy Alkoholiliikkeen palvelukseen.

Talvi- ja jatkosota

Talvisotaan Kaiharju osallistui aseupseerina Koiviston alalohkolla ja teknisen toimiston päällikkönä Ristiniemen alalohkolla. Välirauhan aikana hänet siirrettiin teknisen toimiston päälliköksi Ryssänkarin alalohkolle. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin talouspäälliköksi ja myöhemmin komppanianpäälliköksi Rannikkoprikaatin 1. pataljoonan 1. komppaniaan, josta hänet siirrettiin myöhemmin Jalkaväenkoulutuskeskus 19:sta. Vuonna 1941 hänet siirrettiin alaleirin päälliköksi Sotavankileiri 6:een. Armeijasta hän jäi eläkkeelle vuonna 1949. Hänet haudattiin Tervolaan.
Rantatyräkki

Ulkonäkö ja koko

Rantatyräkki kasvaa 60–120 senttimetriä korkeaksi. Paksuja varsia on useita ja niiden maitiaisneste on runsasta. Varsilehdet ovat 2–3 cm leveitä, pyöreäkärkisiä ja ehytlaitaisia. Lehdet ovat alta siniharmaita. Kasvin latvakukinto on tavallisesti viisisäteinen ja kukinnon alapuolella on useita kukallisia haaroja. Kukinnon tukilehdet ovat soikeita ja kirkkaankeltaisia. Kukan mesiäislevyt ovat pyöreähköjä ja sarvettomia. Rantatyräkki kukkii kesä-heinäkuussa.
Rantatyräkki on myrkyllinen.

Levinneisyys

Rantatyräkkiä tavataan lähes koko Manner-Euroopassa Espanjasta Venäjälle ja Italiasta Pohjoismaihin. Yleisimmillään se on Itä-Euroopassa Balkanilla ja Alpeilta Ukrainaan ja Keski-Venäjälle. Pohjoismaissa laji on äärirajoillaan. Sitä tavataan harvinaisena Norjan etelärannikolla, Ruotsin länsirannikolla ja Itämeren saarilla sekä Suomessa lähinnä Suomenlahden rannikolla. Rantyräkki kasvaa myös Virossa. Suomessa rantatyräkin suurimmat esiintymät ovat Kymenlaaksossa. Lajia on tavattu myös Uudeltamaalta, Varsinais-Suomesta ja Keski-Pohjanmaalta.

Elinympäristö

Suomessa rantatyräkki kasvaa lähinnä kivikkoisilla ja pensaikkoisilla merenrannoilla.

Käyttö

Rantatyräkkiä viljellään jonkin verran koristekasviksi muun muassa lampien rannoille.
Sodankäynti

Sodankäynti on Carl von Clausewitzin määritelmän mukaan kahden itsenäisen tahon välistä organisoitua, vihamielistä vaikuttamista, jossa keskeinen ja perinteinen keino on fyysinen väkivalta. Sen tavoitteena on vastapuolen tai vastapuolien taivuttaminen omaan tahtoon. Clausewitzin mukaan sota on jatkoa valtion politiikkaan toisin keinoin, eli sodankäynti on keino, joka otetaan käyttöön kun valtion politiikka on edistänyt sodan syttymistä tai luonut sodan syttymiselle otollisen tilanteen.
Sota itsessään on poliittinen tila osapuolten välillä eli sotatila. Sodankäynti ei ole itsenäinen ilmiö, vaan politiikan väline, jolla pyritään saavuttamaan sodan synnyttäneet poliittiset päämäärät. Se on aktiivista toimintaa sotatilan aikana. Sanaa sodankäynti käytetään myös liitteenä täsmentämään sodankäynnin muotoja sekä taktisia tai strategisia olosuhteita, jolloin puhutaan esimerkiksi informaatiosodankäynnistä, viidakkosodankäynnistä tai epäsymmetrisestä sodankäynnistä.

Sodankäynnin teoriaa

Carl von Clausewitzin määritelmän mukaan sodankäynti on kahden itsenäisen tahdon välistä organisoitua, vihamielistä vaikuttamista, jossa keskeinen ja perinteinen keino on fyysinen väkivalta. Sen tavoitteena on vastapuolen tai vastapuolien taivuttaminen omaan tahtoon.
Nykyaikaisessa informaatiosodassa ovat jälleen korostuneet aineettoman vallankäytön ja ei-aseellisen väkivallan klassiset merkitykset. Tässä läntinen käsitys, jota Clausewitz edustaa, ja itäinen käsitys, jota esimerkiksi Sunzi edustaa, sodasta eroavat selvästi toisistaan. Sunzin mukaan sodankäynnin huippu on vastustajan voittaminen ilman taistelua. Clausewitzille vastustajan asevoimien lyöminen, ratkaisutaistelu, on sodankäynnin toiminnallista ydintä.

Sodankäynnin sääteleminen

Sodankäyntiä säätelee humanitaarinen oikeus (myös nimitys kansainvälinen sotaoikeus). Sotatoimet voidaan jakaa laillisiin ja laittomiin menetelmiin lähtökohtaisesti siten, että lailliset sotatoimet rajoittuvat ainoastaan sotilaskohteisiin ilman tarpeetonta ihmisten, eläinten tai ympäristön vahingoittamista. Esimerkiksi sotajuoni, sotilaskohteiden naamiointi ja harhauttavien tietojen antaminen viholliselle ovat sallittuja sodankäynnin toimia, mutta petollisuus (salakavaluus) on laitonta. Petollisuutta voi kuvata esimerkiksi vihollisen toimintaa, joka tähtää valheellisesti vastapuolen luottamaan humanitaarisen oikeuden suojaan.
Sota ei ole pelkkää tappamista ja tuhoamista; kansainvälinen oikeus ei tunne totaalisen sodan käsitettä. Vastapuolen taivuttamisen omaan tahtoon voi tehdä monella tavalla: fyysisellä sodalla, diplomatialla, tiedolla, tahdolla, rahalla, taloudella, politiikalla, asetelmilla, psykologisilla tai tieto-operaatioilla, sekä edellisten erilaisilla yhdistelmillä. Modernin informaatiosodankäynnin keskellä tutuiksi ovat tulleet muun muassa tietoliikenneyhteyksien tuhoaminen tai hallinta.
Sodankäyntiin oikeutettuja taistelumenetelmiä on pyritty rajoittamaan lakien avulla jo tuhansia vuosia. Esimerkkinä Intiassa Manun lait -nimellä tunnettu hindulaisuuden lakiteksti on kieltänyt sotilasta esimerkiksi käyttämästä petollisia aseita tai hyökkäämästä armoa rukoilevaa, istuvaa, surun vallassa olevaa vastaan.
Pirttijärvi (Tampere)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 12 hehtaaria. Se on 800 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. Järven rantaviivan pituus on 2,2 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Velaattajärven valuma-alueella (35.38), jonka Ukaanjärven alueeseen (35.383) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 130,3 metriä mpy. Laskuoja lähtee järven pohjoispäästä ja vie Ukaanpohjaan.
Helvi Tiippana

Helvi Tiippana (s. 15. lokakuuta 1920 Puumala) on suomalainen aforismikirjailija.