google/wiki40b huggingface dataset:
SPC700

Sony SPC700 on Super Nintendo Entertainment Systemissa (SNES) käytetty 8-bittinen äänipiiri. Mainittu piiri on osana SNESin äänimoduulia. SPC700-piiri oli erittäin edistynyt aikaisekseen (1991) ja sitä voidaankin luonnehtia tietyin tavoin nykyisien wavetable-synteesiin perustuvien äänikorttien kilpailijaksi.
SPC700:n ja sen kumppanina toimivan 16-bittisen S-DSP:n kehitti ja valmisti Sony. Super Nintendo Entertainment Systemin sisällä SPC700 sijaitsee S-DSP:n yläpuolella, äänimoduulin vasemmalla laidalla. Piiri on kytketty piirilevylle juotettuun 64 kilotavun muistiin ja käy 2,048 MHz:n nopeudella. Se koostuu kuudesta sisäisestä rekisteristä ja voi suorittaa 256 operaatiokoodia. SPC700:n ääninäytteet ovat digitaalisesti pakatussa muodossa.
SPC700:n kumppani, S-DSP toimii samankaltaisesti kuin modernit wavetable-äänikortit, kuten Sound Blaster Audigy. Se pystyy suoltamaan ulos 8 samanaikaista ADPCM-ääntä millä tahansa korkeudella ja voimakkuudella. SPC700:lle ja S-DSP:lle voidaan kehittää soitto-ohjelmistoa siinä missä tavallisille PC- tai Macintosh-koneillekin. Emulointiin liittyvä ääniformaatin tiedostonimi .SPC tulee tämän piirin nimestä.
Moloko Temo

Moloko Temo (väitetysti 4. heinäkuuta 1874 – 3. kesäkuuta 2009) oli eteläafrikkalainen nainen, jonka väitetään olevan maailman vanhin ihminen.
Jos Temon syntymäpäivä pitää paikkansa, hän kuoli 134-vuotiaana. Virallisesti maailman vanhimpana ihmisenä pidetty Jeanne Calment kuoli 122-vuotiaana. Guinnessin ennätysten kirja ei ole kelpuuttanut Temoa epäselvien todisteiden vuoksi.
Temolle annettiin syntymätodistus vuonna 1988. Siinä esitettyä ikää pidetään lähinnä arviona, joka perustui tapahtumiin, jotka Temo muisti lapsuudestaan.
Temo oli kotoisin Limpopon maakunnasta ja asui elämänsä aikana vain kolmessa talossa. Hän oli negridi eikä omien sanojensa mukaan ennen erästä haastattelua ollut koskaan kohdannut valkoihoista henkilöä.
Edellä mainitun haastattelun yhteydessä todettiin, että Temon tytär Evelyn oli 79-vuotias. Jos Temon ikä pitää paikkansa, hän olisi ollut yli 50-vuotias tyttärensä syntyessä. 
Temo tuli vanhuusiällään sokeaksi, eikä omien sanojensa mukaan kyennyt enää muistamaan, milloin hän meni naimisiin tai milloin hänen lapsensa tarkkaan ottaen syntyivät.
Greta Scacchi

Greta Scacchi (s. 18. helmikuuta 1960 Milano, Italia) on italialais-englantilainen, kansainvälisen uran luonut näyttelijä. Hän on voittanut urallaan Emmy-palkinnon.
Gretan äiti oli englantilainen tanssija ja isä italialainen maalari. Hänen vanhempansa erosivat hänen ollessaan kolmen ja Greta palasi Englantiin kahden isoveljensä kanssa. Vuonna 1975, hänen äitinsä mennessä uudelleen naimisiin, perhe muutti Australiaan. Vuonna 1977 Scacchi palasi Englantiin ja alkoi opiskella Bristol Old Vic -teatterikoulussa. Vuonna 1982 hän teki elokuvadebyyttinsä saksalaisessa elokuvassa Das Zweite Gesicht. Jota seurasivat muun muassa elokuvat Kuumuus ja kiihko (Heat and Dust, 1983), Afrikan valkoinen kaunotar (White Mischief, 1987), Rakastunut mies (Un homme amoureux, 1987), The Player – Pelimies (The Player, 1992) ja Emma (Emma, 1996). Hän on näytellyt urallaan niin italialaisissa, ranskalaisissa, saksalaisissa, englantilaisissa kuin amerikkalaisissakin elokuvissa.
Hän sai parhaan minisarjan tai televisioelokuvan sivuosanaisnäyttelijän Emmyn roolistaan televisioelokuvassa Rasputin.
Yksityiselämässään hän on ollut naimisissa yhdysvaltalaisen Vincent D'Onofrion kanssa (vuosina 1991–1993, päättyi avioeroon). Avioliitosta syntyi yksi lapsi.
Torrie Wilson

Torrie Anne Wilson (s. 24. heinäkuuta 1975 Boise, Idaho) on amerikkalainen entinen showpainija, fitness-kilpailija ja malli.
Wilsonia on kuvattu lehtiin kuten FHM ja Playboy, joista jälkimmäisen kannessa hän on esiintynyt kahdesti.
Kehonrakennuksessa hänen paras saavutuksensa on Miss Galaxy -kisan voitto 1998.
Muurahaisten kauhu

Muurahaisten kauhu (eng. The Ant Bully) on vuonna 2006 kuvattu tietokoneanimaatio, joka perustuu vuonna 1999 ilmestyneeseen John Nicklen samannimiseen lastenkirjaan. Elokuvan ääninäyttelijöinä toimivat mm Zach Tyler Eisen, Nicolas Cage, Julia Roberts, Meryl Streep, Paul Giamatti, Regina King, Bruce Campbell ja Ricardo Montalbán. Elokuvan on ohjannut John A. Davis. Elokuvan tuottajina toimivat Tom Hanks ja Gary Goetzman. Elokuva jäi Ricardo Montalbánin viimeiseksi roolityöksi.
Suomen Lehtiyhtymä

Suomen Lehtiyhtymä oli Keskisuomalaisen omistama sanomalehtitalo. Sen perustaja ja aiempi omistaja on keravalainen yrittäjä ja kansanedustaja Eero Lehti. Lehtiyhtymä vaihtoi nimensä elokuussa 2005 Keski-Uusimaa konsernista Suomen Lehtiyhtymäksi ja yhtiöitti kaupunki- ja tilattavat lehtensä 2009 SLY-Kaupunkilehdet Oy:ksi ja SLY-Paikallislehdet Oy:ksi. Suomen Lehtiyhtymän omistuksessa oli lukuisia ilmaisjakelu- ja tilattavia lehtiä ympäri Suomen. Yhtymä omisti viisi lehtipainoa Tuusulassa, Riihimäellä, Lohjalla, Porvoossa ja Hämeenlinnassa.
Suomen Lehtiyhtymä siirtyi Keskisuomalaisen omistukseen maaliskuussa 2013 noin 26,1 miljoonalla eurolla. Kaupassa Keskisuomalaiselle siirtyi 95 prosenttia Lehtiyhtymän osakkeista. Myös kolmella vähemmistöomistajalla olleista 3,5 prosentista osakkeita on tehty kaupat 26.3.2013.

Historiaa

Suomen Lehtiyhtymä alkoi muodostua, kun vuoden 1979 alussa Eero Lehti ja silloinen toimitusjohtaja Jukka Virta ostivat enemmistön Keski-Uusimaa-lehtiyhtiöstä ja alkoivat alalle silloin epätyypilliseen tapaan laajentua hankkimalla omistukseensa muita alueen pieniä tilattavia ja ilmaisjakelulehtiä. Syksyllä 2004 Keski-Uusimaa osti ulkomaisen sijoitusyhtiön käsiin päätyneen, Kai Mäkelän ja Kai Öhmanin 1992 perustaman Jantonin sen omistamaa City-lehteä lukuun ottamatta. Yhtiön toiminta päättyi vuoden 2014 lopussa, jolloin Suomen Lehtiyhtymä yhdistettiin Etelä-Suomen Mediaan.
Fallout 76

Taustaa

Peli paljastettiin 30. toukokuuta 2018, jolloin julkaistiin pelin ensimmäinen traileri ja ilmoitettiin kuultavan lisätietoja E3 2018 -messuilla. Bethesdan Todd Howard kertoi pelin sisältävän ainoastaan verkkomoninpelin ja ilmoitti julkaisupäiväksi 14. marraskuuta 2018.
Peli sijoittuu Fallout -sarjan maailmaan. Peli on esiosa kaikille sarjan aiemmille peleille ja sijoittuu Länsi-Virginiaan, jossa sijaitsee pelin nimikkoholvi 76.

Juoni

Peli sijoittuu vuoteen 2102, 25 vuotta ydintuhon jälkeen, Länsi-Virginiassa sijaitsevaan Vault 76:een, joka avataan ensimmäistä kertaa sitten ydinsodan. Holvi poikkeuksellisesti on yksi niistä harvoista, jota ei käytetty Vault-Tecin salaperäisiin kokeisiin, vaan se tarjosi suojan 500 ihmiselle. Pelaaja ottaa ohjat yhdestä Vault 76:n asukkaasta, ja lähtee matkalle ulos uuteen maailmaan saatuaan tehtävän holvin valvojalta (engl. overseer).

Vastaanotto

Peli sai hyvin negatiivisen vastaanoton julkaisun jälkeen kaikilla alustoilla, sillä se sisälsi lukuisia ohjelmointivirheitä. Metacriticissä käyttäjien arvostelujen keskiarvo on 2,5 pistettä viidestä ja kriitikkojen 52 pistettä sadasta. PCGamesN sanoi Fallout 76:n PC-version arvostelussaan pelin olevan väsynyt, ärsyttävä ja kömpelö. Peli sai Muropaketin arvostelussa 2,5 tähteä viidestä.
Pohjois-Karjalan museo

Historia

Pohjois-Karjalan museo perustettiin pian Suomen itsenäistymisen jälkeen. Joensuun kaupunginvaltuusto hyväksyi museon säännöt 28.12.1917.
Aluksi museo sijaitsi Joensuun kaupungintalossa, entisessä kirjaston lukuhuoneessa. Näyttely oli avoinna sunnuntai-iltapäivisin. Huoneen etuosassa oli muinaisesineiden halli ja taka-osassa karjalainen asuintupa. Tupa oli varustettu sisäänlämpiävän uunin mallilla, penkeillä, naulapuilla ja orsilla.  
Kun samassa talossa toiminut kaupunginkirjasto tarvitsi laajempia tiloja, museon näyttely jouduttiin sulkemaan vuonna 1949. Museo jatkoi kuitenkin toimintaansa ottamalla vastaan lahjoituksia, joista merkittävin kokonaisuus oli vuonna 1950 Kansallismuseosta siirretty entisen Sortavalassa toimineen Laatokan Karjalan historiallis-kansatieteellisen museon esineistö. Tämän takia museo esittelee vielä nykyäänkin Sortavalan historiaa ennen vuotta 1939, ja museosta löytyy Sortavalan pienoismalli.
Museo avasi ovensa yleisölle jälleen lokakuussa 1955. Paikkana oli Joensuun Ilosaaren Karjalantalo, jossa Pohjois-Karjalan museo toimi tämän jälkeen lähes 40 vuotta.
Pohjois-Karjalan museo nimitettiin vuonna 1980 maakuntamuseoksi, henkilökuntaa lisättiin, toiminta virkistyi kosolti. Vaihtuvat näyttelyt saivat oman tilansa, jolloin myös kävijämäärä kasvoi. Nykyiselle paikalleen Joensuun torin laidalla sijaitsevaan Carelicumiin museo muutti vuonna 1998.
Erik Allardt

Erik Anders Allardt (s. 9. elokuuta 1925 Helsinki) on suomalainen sosiologi ja akateemikko. Hän toimi Helsingin yliopiston sosiologian professorina vuosina 1955–1991. Allardt on Suomen ja Pohjoismaiden tunnetuimpia yhteiskuntatieteilijöitä ja kansainvälisesti menestyneimpiä tutkijoita. Hän on välittänyt Suomeen niin amerikkalaisen, skandinaavisen kuin ranskalaisenkin sosiologian lähestymistapoja.

Ura

Allardt valmistui ylioppilaaksi vuonna 1943, valtiotieteiden kandidaatiksi vuonna 1947 ja lisensiaatiksi vuonna 1952. Tohtoriksi hän väitteli vuonna 1956 Helsingin yliopistosta. Hän aloitti uransa Helsingin yliopiston assistenttina, jona toimi vuosina 1948–1953. Vuosina 1955–1958 hän oli virkaa tekevä professori ja vuodesta 1958–1991 sosiologian professori. Vuosina 1969–1970 hän oli myös valtiotieteellisen tiedekunnan dekaani. Allardt oli Åbo Akademin kansleri vuosina 1992–1994.
Vuosina 1970–1980 Allardt oli Suomen Akatemian tutkijaprofessori. Hänen keskeisiä tutkimuskohteitaan ovat olleet yhteiskunnan rakenne ja sen muuttuminen, poliittinen radikalismi, hyvinvointi sekä kielelliset vähemmistöt.
Erik Allardtin isänpuoleinen isoisä oli kirjailija ja koulumies Anders Allardt ja täti kirjallisuudentutkija Karin Allardt-Ekelund, jonka puoliso oli runoilija ja taidemaalari Ragnar Ekelund. Erik Allardtin äidinisä oli kielentutkija Ivar Heikel.
M. A. Numminen opiskeli sosiologiaa Allardtin johdolla ja on säveltänyt musiikkia tämän teksteihin.
Erik Allardt sai CIA:n salahanke MKULTRA-rahoitusta Human Ecology Fund -peiteorganisaation kautta.

Palkinnot ja tunnustukset

Allardt valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1971. Hän on ollut Academia Europæan jäsen tämän tiedeakatemian perustamisvuodesta 1988 lähtien. Allardtille myönnettiin akateemikon arvonimi vuonna 1995. Hän on myös Uppsalan yliopiston kunniatohtori. Allardtille on myönnetty Suomen Leijonan ritarikunnan suurristi.
Allardtille myönnettiin Etnisten suhteiden ja kansainvälisen muuttoliikkeen tutkimuksen seuran (ETMU) tunnustuspalkinto vuonna 2004 merkittävästä työstä etnisten suhteiden ja kansainvälisen muuttoliikkeen kysymysten parissa.
Henna Palosaari

Henna Riikka Emilia Palosaari (s. 9. syyskuuta 1993 Haukipudas) on suomalainen seitsenottelija. Hän edustaa Kuivasjärven Auraa. Aikaisemmin hän on edustanut Haukiputaan Veikkoja ja Oulun Pyrintöä. Palosaari saavutti hopeaa seitsenottelussa Kuopion Kalevan kisoissa 2014 5156 pisteellä ja pronssia Oulun Kalevan kisoissa 2016 5362 pisteellä.
Temptation Island Suomi

Sinkut

Kauden 11. jaksossa 3. kauden pari Joonas ja Pauliina tulivat saarille sinkkuina.
Karim Zaza

Maajoukkueura

Zaza pelasi ensimmäisen maaottelunsa Marokolle 4. toukokuuta 2000 Jamaikaa vastaan.

Valmennusura

Päätettyään jalkapallouransa kauden 2013–2014 jälkeen, hän siirtyi heinäkuussa 2014 qatarilaisen Lekhwiyan maalivahtivalmentajaksi.
Chav

Chav on englanninkielinen puhekielen termi, jolla viitataan Yhdistyneessä kuningaskunnassa tietyntyyppisiin työväenluokkaisiin nuoriin. Ilmiöön tavallisesti yhdistettäviä asioita ovat oppimattomuus, vastuuntunnottomuus, väkivaltaisuus ja huono maku, sekä tietyntyyppinen pukeutumistyyli, johon kuuluvat koruilla koreilu, valkoiset urheilujalkineet ja merkkivaatteilla leveily. Ilmiöllä on useita erilaisia nimityksiä alueesta riippuen. Muun muassa Skotlannissa vastaavaa ilmiötä kutsutaan nimellä neds. Sekä sanat chav että neds on viime vuosina lisätty englannin kielen sanakirjoihin.
Ilmiö on viime vuosina saanut runsaasti huomiota tiedotusvälineissä. Huumoriohjelma Pikku-Britanniassa esiintyvä Vicky Pollard -hahmo on stereotypia naispuolisesta chav-kulttuurin edustajasta. 
Suomalaisia pissiksiä on verrattu chav-nuoriin.
Joulukuun ryhmä

Joulukuun ryhmä oli taiteilijaryhmä, joka vaikutti oululaisessa taide-elämässä vuosien 1962–1968 välisenä aikana. Sen muodostivat niin sanotut ”Villit” taiteilijat, jotka syrjäytettiin Oulun kaupungin taidehankinnoissa.
Ryhmän syntymisen taustalla oli ns. taidekapina, joka koettiin Oulun taidemuseon perustamisen jälkeen, kun ryhmä taiteilijoita syytti kaupunkia yksipuolisista museo-ostoista kaupungin järjestettyä kutsunäyttelyn ostoja varten. Syrjäytetyt taiteilijat olivat Ilmo Pihkala, Olli Pohjola, Aatto Hukkanen, Pentti Junno ja Pentti Loponen. Tukenaan oululaisen taide-elämän ”grand old man” Paavo Leinonen syrjäytetyt taiteilijat järjestivät vastalauseena Oulun kaupungintalon lämpiöön oman protestinäyttelynsä. Ryhmän ytimen muodostivat Aatto Hukkanen, Pentti Junno, Ilmo Pihkala ja Leo-Lassi Saarela. Joulukuun ryhmä piti näyttelyitä vuoteen 1968 saakka.
Oulun taidemuseo järjesti ryhmään kuuluneiden taiteilijoiden Aatto Hukkasen, Pentti Junnon, Ilmo Pihkalan ja Leo-Lassi Saarelan näyttelyn vuonna 1988.
Turun Palloseuran SM-liigakausi 2015–2016

Runkosarja

TPS sijoittui runkosarjassa seitsemänneksi saaden neljä pistettä kuudenneksi sijoittunutta Rauman Lukkoa vähemmän. Seura oli Kalevan Pallon kanssa tasapisteissä, mutta voitot (TPS 23, KalPa 21) ratkaisivat asian Palloseuran hyväksi. Turun Palloseura teki runkosarjassa 150 maalia, lukema oli liigan kahdeksanneksi paras, ja päästi 152 maalia joka oli liigan kahdeksanneksi eniten. Seuran paras pistemies Tomi Kallio ylsi pistepörssissä kymmenen parhaan joukkoon.

Pudotuspelit

Pudotuspelien Villi kortti-kierroksella Palloseura kohtasi Vaasan Sportin. TPS voitti sarjan kummatkin ottelut. Neljännesfinaali Oulun Kärppiä vastaan alkoi Palloseuran kannalta lupaavasti, kun joukkue voitti ensimmäisen ottelun Kalle Kaijomaan jatkoerämaalilla. Seuraava peli päättyi murskaavasti 1-6 ja seuraava 0-3. Sarjan lopputulos oli 2-4 Kärpille.
Gerhard von Scharnhorst

Gerhard Johann David von Scharnhorst (12. marraskuuta 1755 Bordenau, Hannover – 28. kesäkuuta 1813 Praha, Böömi) oli preussilainen kenraali ja merkittävä Preussin armeijan uudistaja. Hänen vuosina 1807–1810 toteuttamansa armeijan uudistukset auttoivat Preussia Napoleonin lyömisessä.
Scharnhorst palveli vuodesta 1778 Hannoverin vaaliruhtinaskunnan armeijassa ja näytti taitonsa Ranskan vallankumoussotien aikana 1790-luvulla Belgiassa käydyissä taisteluissa. Sodan jälkeen hänet ylennettiin majuriksi. Vuonna 1801 hän tarjoutui Preussin palvelukseen sillä ehdolla, että hänet aateloitaisiin, ylennettäisiin everstiluutnantiksi ja Preussin armeijan uudistaminen annettaisiin hänen tehtäväkseen. Scharnhorst liitti hakemukseensa kolme kirjoittamaansa esseetä sodankäynnistä. Kuningas Fredrik Vilhelm III hyväksyi tarjouksen, Scharnhorst otettiin Preussin armeijaan ja aateloitiin vuonna 1804. Hänestä tuli myös Berliinin sota-akatemian johtaja. Hänen oppilaisiinsa kuului muun muassa Karl von Clausewitz. Vuonna 1803 Scharnhorst siirrettiin päämajoitusmestariluutnanttina pääesikunnan palvelukseen ja ylennettiin seuraavana vuonna everstiksi.
Scharnhorst osallistui vuoden 1806 sotaan Napoleonia vastaan Braunschweigin herttuan esikuntapäällikkönä. Hän jäi ranskalaisten vangiksi Jenan taistelun jälkeen, mutta vapautui pian vankienvaihdossa. Tilsitin rauhan (1807) jälkeen Scharnhorst ylennettiin kenraalimajuriksi ja hänet nimitettiin sotaministeriksi sekä armeijanuudistamiskomitean puheenjohtajaksi, missä tehtävässä hän jatkoi vuoteen 1810. Scharnhorst ymmärsi pienten ammattiarmeijoiden ajan olevan ohi ja uuden sodankäynnin vaativan suuria, yleiseen asevelvollisuuteen perustuvia kansanarmeijoita. Yhdessä August von Gneisenaun kanssa hän kehitti niin sanotun krümpersystemin, jossa asevelvollisuusaikaa lyhennettiin ja peruskoulutuksen saaneet miehet siirrettiin lyhyen koulutusvaiheen jälkeen reserviin. Näin vakinaisen armeijan koko pysyi Tilsitin rauhassa määrätyssä 42 000:ssa miehessä, mutta samanaikaisesti koulutettujen sotilaiden ja upseerien todellinen lukumäärä kasvoi lyhyessä ajassa paljon suuremmaksi. Scharnhorst kehitti myös modernin esikuntalaitoksen.
Scharnhorstin uudistukset herättivät epäilyksiä Napoleonissa, joka pakotti Preussin kuninkaan peruuttamaan useita niistä. Kun Preussi vuosina 1811–1812 joutui osallistumaan sotaan Ranskan liittolaisena Venäjää vastaan, Scharnhorst vetäytyi palveluksesta. Lopullisen sodan puhjettua Preussin ja Ranskan välille 1813 hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi ja nimitettiin von Blücherin esikuntapäälliköksi. Scharnhorst haavoittui kuolettavasti Lützenin taistelussa 2. toukokuuta 1813. Hän kuoli paria kuukautta myöhemmin Prahassa neuvotellessaan Itävallan liittymisestä sotaan.
Jonathan Brownlee

Ura

Brownlee saavutti olympiapronssia vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta. Neljä vuotta myöhemmin Rio de Janeiron olympialaisissa hän sijoittui toiseksi. MM-kilpailuista hän on saavuttanut kuusi kultaa ja kaksi hopeaa. Mitaleista kolme kultaa ja molemmat hopeat ovat tulleet henkilökohtaisista kilpailuista. EM-kilpailuista Brownleellä on yksi hopea. Vuoden 2014 Kansainyhteisön kisoista Glasgow'sta Brownlee saavutti sekajoukkuekilpailun kultaa ja yksilökilpailun hopeaa.
Myös Brownleen isoveli Alistair Brownlee on triathlonisti. Hän on olympiavoittaja, maailmanmestari ja Euroopan-mestari.
Zwijndrecht (Alankomaat)

Etymologia

Nimi Zwijndrecht on yhdistelmä kahdesta länsifrankkilaisesta sanasta, zwin ja drecht. Zwin on käännettävissä sanaksi ”vuorovedet” ja drecht puolestaan sanaksi ”ylityspaikka”. Sana Zwijndrecht tarkoittaa siis ”vuorovesiä, jotka voi ylittää.” Tämä nimitys juontuu siitä, että aikoinaan Zwijndrecht oli matalan vuoroveden aikana yhteydessä Dordrechtiin. Kun vuorovesi jälleen nousi, olivat nämä kaksi paikkakuntaa jälleen erillään. Alun perin nimi ”Zwijndrecht” tarkoitti koko Oostendamin ja Heerjansdamin välillä sijaitsevaa, Waal-, Oude Maas-, Noord- ja Pelster-jokien rajaamaa Zwijndrechtin polderia. Nykyisen Zwijndrechtin alueella aikoinaan asuneet ihmiset patosivat alueen tulvien varalta jo keskiajalla.

Historia

Zwijndrechtin polderi (holl. Zwijndrechtse waard) liittyy läheisesti nykyiseenkin Zwijndrechtin kuntaan. Ensimmäistä kertaa nimi ”Zwijndrechtse waard” mainitaan vuodelta 1006 peräisin olevassa piispa Anstridin lahjakirjeessä. Vuonna 1322 aluetta koetteli tulva, joka vaati myös ihmishenkien menetyksiä. Tämän jälkeen Willem III päätti alkaa kehittämään suunnitelmia alueen patoamiseksi. Hän lupasi tammikuussa 1331 polderin osien patoajille omistusoikeuksia osiin polderista. Sittemmin polderi saatiin padotuksi ja ensimmäinen kirkko valmistui Rijsoordiin. Noin vuoden 1395 tienoilla kirkot rakennettiin myös Heer Oudelands Ambachtiin, Heerjansdamiin, Kijfhoekiin ja Hendrik Ido Ambachtiin. Myöhemmin valmistui vielä Schobbelands Ambachtin kirkko.
Zwijndrecht sai virallisen ”kunnan” aseman vuonna 1833. Vuonna 1855 Meerdervoort yhdistyi Zwijndrechtiin. Vuonna 1857 Kijfhoek ja Heer Oudelands Ambacht yhdistyivät Groote Lindtin kanssa. Vuonna 1881 Groote Lindtkin yhdistyi Zwijndrechtiin. Heerjansdam yhdistyi kuntaan vasta 1. tammikuuta 2003. Ensimmäinen maininta Heerjansdamista on vuodelta 1323.
Zwijndrechtin alueen asukkaat ovat elättäneet itsensä vuosisatojen ajan muun muassa kalastuksella sekä maanviljelyllä. Suunnilleen 1900-luvun alkupuolella kunnassa tuotettuja vihanneksia alettiin viedä Saksaan ja Englantiin. 1800-luvun puolivälissä Zwijndrechtiin perustettiin muun muassa olutpanimo ja lasi- ja suklaatehdas. Noin vuonna 1900 kuntaa avattiin kemikaalitehtaita ja 1900-luvun aikana kunnan teollisuus kasvoi nopeasti.
Paasion I hallitus

Paasion I hallitus oli Suomen tasavallan 50. hallitus, jonka muodostivat SDP, Keskustapuolue, SKDL ja TPSL. Hallitus toimi vajaa kaksi vuotta vuosina 1966–1968. Koska hallitus oli ensimmäinen 18 vuoteen, jossa SKDL oli mukana, kutsuttiin sitä äärivasemmiston piirissä "kansanrintamahallitukseksi". SDP koki vähemmän leimaavaksi nimitykseksi "laajapohjainen yhteistyöhallitus". Hallituksella oli takanaan 152 kansanedustajan kannatus, jollaiseen yksikään hallitus ei ollut yltänyt 20 vuoteen.
Paasion I hallitus toteutti useita sosiaalisia ja taloudellisia uudistuksia. SDP ajoi eduskunnassa läpi puoluetuen, joka otettiin käyttöön vuoden 1967 alusta. Kustannuksista välittämättä eduskunnassa saatiin hyväksyttyä peruskoulu-uudistus. 1967 säädettiin myös vähimmäistoimeentulon turvaamiseksi tarkoitettu perhe-eläkelaki. Alkoholilain uudistus, johon kuului keskioluen myynnin salliminen ruokakaupoissa,  alkoi Paasion hallituksen aikana. Uusi laki astui voimaan Koiviston I hallituksen aikana 1. tammikuuta 1969.
Hallitus joutui ongelmiin kun valtiontalous osoittautui odotettua heikommaksi. Ulkomaankaupan vaihtotaseen ollessa alijäämäinen, vientikauppa väheni. Ratkaisuna huonoon taloudelliseen tilanteeseen Paasion hallitus joutui lokakuussa 1967 toteuttamaan vasemmiston, sekä valtiovarainministeri Mauno Koiviston vastustaman yli 30% devalvaation.
Paasion eroon pääministerin paikalta johti SDP:n, eli oman puolueensa sisältä häneen kohdistuva kritiikki. SDP:n johto katsoi, ettei pääministeri, joka samalla oli puolueensa puheenjohtaja, ollut onnistunut parantamaan puolueensa ja NKP:n suhteita. Paasiota syytettiin myös siitä, ettei hän ollut kyennyt pitämään puoliaan presidentin valtapyyteitä vastaan.
Paasion I hallitus oli viimeinen, joka on jättänyt paikkansa täytettäväksi tasavallan presidentin toimikauden alkamisen vuoksi (poikkeuksena pääministerin valinta presidentiksi), vaikka parlamentarismissa ei edellytetäkään nimittäjän antamaa luottamusta.
Paasion hallituksessa tapahtui sen toiminta-aikana neljä ministerinvaihdosta. Toinen kulkulaitosministeri Niilo Ryhtä siirtyi Oulun läänin ja toinen sosiaaliministeri Esa Timonen Pohjois-Karjalan läänin maaherraksi syyskuun alussa 1967, ja uusiksi ministereiksi tulivat Ryhdän tilalle kansanedustaja Matti Kekkonen ja Timosen tilalle kansanedustaja Toivo Saloranta. Sisäministeri Martti Viitanen siirtyi Vaasan läänin maaherraksi joulukuun alussa 1967, ja hänen tilalleen tuli kansanedustaja Antero Väyrynen. Valtiovarainministeri Mauno Koivisto siirtyi Suomen Pankin pääjohtajaksi vuoden 1968 alussa ja hänen tilalleen tuli kansanedustaja Eino Raunio.
Bielanyn kameduliluostari

Bielanyn kameduliluostari (puol. Kościół Wniebowzięcia Najświętszej Maryi Panny w Krakowie) on kameduliluostari Bielanyn kaupunginosassa Krakovassa Puolassa. Luostari sijaitsee Wolan metsässä Hopeavuorella. Luostarin perusti kruununmarsalkka Mikołaj Wolski 1600-luvulla ja sen suunnittelivat Valentin van Säbisch ja Andrea Spezza.
Krasnoznamensk (Kaliningradin alue)

Krasnoznamensk (ven. Краснозна́менск) on kaupunki Kaliningradin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Niemenin sivujoen Šešupėn varrella 163 kilometriä Kaliningradista koilliseen. Kaupunki on Krasnoznamenskin piirin keskus. Asukkaita on 3 400 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta mainitaan ensimmäisen kerran 1500-luvulla. Vuoteen 1945 se kuului Saksan Itä-Preussiin. Vuoteen 1938 sen nimenä oli Lasdehnen ja vuoteen 1946 saakka Haselberg. Nykyään Krasnoznamensk on maatalousalueen keskus. Nähtävyyksiin kuuluu 1800-luvulla rakennettu kirkko.
M/S Baltic Eager

Käyttöhistoria

Huhtikuun alussa vuonna 1979 alus laskettiin vesille. Lokakuussa United Baltic Corp. Ltd. hankki vastavalmistuneen aluksen omistukseensa ja rekisteröi se Mansaaren lipun alle kotisatamanaan Douglas. Tuolloin laiva oli nimeltään Baltic Eagle. Tämän jälkeen alus aloitti liikennöinnin reitillä Englanti–Belgia–Alankomaat–Suomi. Tammikuussa 1999 Crowley American Transport Inc. vuokrasi Baltic Eaglen.
Nykyisen omistajan, Jay Management Corpin haltuun laiva päätyi helmikuussa 2002. Samalla alus sai nimen Olympic Star. Elokuussa Seawheel vuokrasi aluksen ja antoi sille nimen Seawheel Humber. Uudelleenkastamisen jälkeen alus siirtyi linjalle Killingholme–Rotterdam. Joulukuussa 2004 vuokrasopimus päättyi, jonka jälkeen alus sai jälleen uuden nimen: Baltic Eager. Vuoden 2005 alussa Finnlines vuokrasi Baltic Eagerin, jonka jälkeen TransRussiaExpress aloitti liikennöinnin aluksella, reitillä Lyypekki–Baltijsk–Helsinki–Pietari–Kotka–Rostock. Maaliskuussa 2007 Searoad vuokrasi laivan. Sittemmin aluksella operoi Finnlines, reitillä Lyypekki–Pietari.