google/wiki40b huggingface dataset:
Sietokyvyn rajoilla

Elokuvan juoni

Elokuva alkaa, kun Billy joutuu vankilaan jäätyään kiinni auton varastamisesta ystävänsä kanssa. Billyn vapauduttua noin vuoden kuluttua vankilasta hänen veljellään Joella menee hyvin. Joe menestyy koulussa hyvin ja harrastaa juoksemista, jossa hän saavuttaa myös menestystä. Kun Billy ja Joe jälleen tapaavat, heidän keskinäiset välinsä ovat viileät. Joe on pettynyt veljeensä kaikista rikoksista ja pitää häntä syypäänä tuskasta, jota Billy on tuottanut heidän äidilleen.
Billy yrittää aloittaa asiat uudelta pöydältä, mutta perheen lisäksi myös kaverit ovat lähes hylänneet hänet. Billy joutuu koulussa vaikeuksiin ja turvautuu ainakin osittain vanhaan kaveriinsa Louieen. Louie yrittää saada Billyn taas kaidalle tielle.
Joe saa veljensä mukaan harrastamaan juoksemista ja huomaa, että Billy on melko kova juoksija. Koulun valmentajat huomaavat myös ainesta Billyssä, ja pian veljekset pääsevät juoksemaan keskenään juoksukilpailussa. Billy voittaa pienimuotoisen juoksukilpailun ja Joella alkaa kertymään paineita siitä, onko hän oikeasti kovin juoksija. Joe haastaa myöhemmin Billyn kahdenkeskiseen juoksukilpailuun, ja Billy voittaa tämänkin. Joe on kunnianhimoinen ja on halunnut aina olla paras juoksemisessa ja nyt pelkää häviävänsä veljelleen. Lopussa Billy ja Joe juoksevat kunnan mestaruuskilpailussa, ja Joella on kovat paineet kisasta, jossa on panoksena stipendi ja pääsy Stanfordiin. Joe ei meinaa aluksi osallistua koko kisaan mutta päättää viime hetkellä osallistua siihen. Kilpailu on tasaväkinen veljesten kesken, mutta loppua kohden näyttää isltä, että Billy olisi viemässä voiton, mutta ennen maaliviivaa Billy hidastaa ja päästää Joen ohi ensimmäisenä maaliin. Joe ei heti tajua, että Billy päästi hänet tahallaan, mutta se selviää hänelle myöhemmin. Joe ei tästä ilahdu mutta toipuu kuitenkin ajatuksesta ja pääsee näin ollen Stanfordiin.
Stefan Lochner

Stefan Lochner (n. 1410 Meersburg am Bodensee – 1451 Köln), tunnetaan myös nimillä Stephan Lochner ja mestari Stephan, oli goottilaisen kauden loppupuolen saksalainen taidemaalari. Häntä pidetään Kölnin koulun merkittävimpänä edustajana. Hänet tunnetaan etenkin mystisistä, uskonnollisia aiheita kuvaavista maalauksista.
Stefan Lochner on tunnettu pehmeästä, erinomaisen tarkasta tyylistään. Hänen tyylissään on goottilaista kiintymystä pitkiin, virtaaviin viivoihin ja kirkkaita, jalokivimäisiä värejä flaamilaisvaikutteisella todenmukaisuudella ja yksityiskohtaisuudella. Hän teki uskonnollisia maalauksia, joissa oli hienovaraisia tunteita.
Lochner työskenteli pääosin Kölnissä, ja hänen päätyönsä, triptyykki Kaupunginsuosijoiden alttari, sijaitsee Kölnin katedraalissa. Teoksessa hän kuvaa, kuinka kaupungin asukkaat osoittavat kunnioitusta Jeesuslapselle.
Tavallaan yhteenveto hänen tyylistään on Madonna Ruusutarhassa -maalaus, jossa on neitsyt Maria ja Jeesuslapsi kukkivan ruusutarhan keskellä enkeleiden ympäröimänä.
Mikrokefalia

Mikrokefalia eli pienipäisyys on oire, joka saa ihmisen pään jäämään selvästi normaalia pienemmäksi: aikuisen mikrokefaalikon pään ympärysmitta on tyypillisesti alle 42 senttimetriä. Mikrokefalia aiheuttaa usein myös älyllisen jälkeenjääneisyyden.
Geneettinen eli primaarinen pienipäisyys on peittyvästi periytyvä ominaisuus: se ilmenee vain lapsessa, joka on saanut siihen liittyvän geenivirheen molemmilta vanhemmiltaan. Mikrokefaliaa aiheuttavia geenivaurioita on löydetty monista kromosomeista. Mikrokefaliataipumus liittyy muun muassa Rettin oireyhtymään, Beckwith–Wiedemannin oireyhtymään, Aicardin oireyhtymään, Nijmegenin murtumaoireyhtymään ja Norrien tautiin.
Mikrokefalia voi kehittyä myös sikiökaudella tai synnytyksen yhteydessä aiheutuneesta aivovauriosta (sekundaarinen mikrokefalia), jolloin kallon muoto on usein epäsymmetrinen. Pienipäisyyttä aiheuttava sikiökauden aivovaurio voi johtua sikiön sairastamasta synnynnäisestä vihurirokko-oireyhtymästä, jonka syynä on äidin alkuraskauden aikana saama vihurirokkotartunta. Myös zikaviruksen tiedetään aiheuttavan pienipäisyyteen johtavia sikiövaurioita.
Pakistanin rottaihmiset sairastavat mikrokefaliaa.
Jani Sivén

Jani Sivén (s. 1971) on suomalainen kapellimestari, kuoronjohtaja, laulaja ja säveltäjä. Hän on perustanut helsinkiläiset kuorot Galanten ja Suomalaisen Poikakuoron sekä kamarikuoro Auditen, jota hän edelleen johtaa. Hän on myös Sinfonietta SOI -orkesterin sekä Helsinki Concordia -nuoriso-orkesterin johtaja. Sivén valmistui Sibelius-Akatemiasta musiikin maisteriksi vuonna 2000 ja suoritti kuoronjohdon diplomin vuonna 1996. Sivén on toiminut Tampereen Filharmonisen Kuoron johtajana vuodesta 2013 ja Musiikkitalon Kuoron kuoromestarina vuodesta 2017. Sivén toimii myös Taideyliopiston Sibelius-Akatemian kuoronjohdon lehtorina.
Sivén palkittiin Tampereen Sävel 1999 -kuorokatselmuksessa kuoronjohtaja-palkinnolla.  Vuonna 2000 Suomen Kuoronjohtajayhdistys valitsi hänet Vuoden kuoronjohtajaksi
Syväkurkku (Salaiset kansiot)

Syväkurkku (engl. Deep Throat) on fiktiivinen hahmo televisiosarjassa Salaiset kansiot. Häntä esittää Jerry Hardin. Sarjassa hän antaa ensimmäisen tuotantokauden aikana Fox Mulderille vihjeitä ja tietoja. Aina kun Mulder tarvitsi Syväkurkkua, hän pani mustavalolampun ikkunaansa.

Juoni

Hän esiintyy omana itsenään vain ensimmäisellä tuotantokaudella, koska kuolee viimeisessä jaksossa (The Erlenmeyer Flask). Sen jälkeen Syväkurkku esiintyy ainoastaan muistoina, unina ja jopa haamuna. Syväkurkun tappaa Tupakkamiehen käskemä mies.
Jean Dujardin

Jean Dujardin (s. 19. kesäkuuta 1972) on ranskalainen näyttelijä ja koomikko. Dujardin on näytellyt muun muassa Michel Hazanavicius'n ohjaamissa vakoiluparodioissa OSS 117: Cairo, Nest of Spies ja OSS 117: Lost in Rio sekä mustavalkoisessa mykkäkomediassa The Artist. Viimeisestä elokuvasta Dujardin sai muun muassa Parhaan miespääosan Oscar-palkinnon, Parhaan miespääosan Golden Globe -palkinnon,  Parhaan miespääosan BAFTA-palkinnon sekä Cannesin elokuvajuhlien parhaan miesnäyttelijän palkinnon.
Zwickau P70

Zwickau P70 on vuosina 1955-1959 valmistettu itäsaksalainen automalli, Zwickau-merkin ainoa malli. Korimalleja oli kolme, kaksiovinen porrasperä, farmari sekä harvinainen Coupe-malli. Zwickau P70 -autoa tuotiin myös Suomeen.
Zwickau P70:n etuvetorakenne ja kaksitahtinen moottori perustuivat 1930-luvun DKW:n tekniikkaan. Moottori perustui aiemman IFA F8-mallin moottoriin. Moottori on heikko auton painoon nähden ja auton tekniikka oli vanhanaikaista. Auton viimeistelyssä oli puutteita ja se oli rakenteeltaan karkeatekoinen.
Suomessa Zwickau P70 sai autolehdistöltä varsin kielteisen arvion. Moottori oli heikko, tilat ahtaat, tavaratilan luukku puuttui ja viimeistely oli heikkotasoista.

Kori

P70:ssä oli erillinen runko ja korissa puukehikko, jonka päälle oli naulattu muovista tehty kori. Peltiä käytettiin vain vähän. Zwickau P70 painaa 800 kiloa ja sen kantavuus on 320 kiloa.
Zwickaun muovikori on kiinnitetty nauloilla puukehikon sisään. Tavaratilan luukku puuttui porrasperämallista, paitsi aivan viimeisinä valmistetuissa autoissa oli tavaratilalle avattava luukku . Useimmissa P70-malleissa tavaratilaan pääsi käsiksi vain sisältä kääntämällä takaistuin alas.
Vain oikeanpuoleisessa ovessa on lukkopesä, kuljettajan oven saa lukittua vain sisältä. Konepeltiä ei voi lukita. Zwickaun äänieristys on huono ja moottorin melut pääsevät sisätiloihin.

Tekniikka

Nestejäähdytteinen kaksitahtinen kaksisylinterinen 690 cm³ rivimoottori tuotti tehoa 16 kW (22 hv) /3500 r/min. Suurin vääntömomentti 53 Nm /1900 r/min. Vaihteita on vain kolme. Vaihteisto on täysin synkronoimaton, joten kuljettajan on syytä osata synkronoimattoman vaihteiston vaatima kaksoispoljenta ja välikaasun käyttö.
Jarrut ovat mekaaniset ja raskaskäyttöiset. Kojetaulussa on vain kaksi mittaria, nopeus- ja matkamittari.
Tekniikan Maailman 12/1956 koeajossa Zwickau P70 kiihtyi 0-50 km/t 11,8 sekunnissa ja 0-80 km/t 40,2 sekunnissa. Huippunopeus on vain 90 km/t.
Ajo-ominaisuudet ovat puutteelliset jäykän jousituksen ja kallistuksentasaajien puutteen vuoksi. Ohjaus on kevyestä korista huolimatta melko raskas. Heikko moottori vaikeuttaa ajamista vaikeissa tieoloissa, esimerkiksi vastatuuli heikentää suorituskykyä entisestään.

Korimallit

P70-mallista oli harvinainen coupeversio, jossa oli vakiomallista tuttu heikko moottori. Zwickau P70 Coupé-malleja tuotiin Suomeen 11 kappaletta . Farmarimalleissa oli porrasperämallista puuttuva takaluukku.
Zwickau P70 maksoi Suomessa vuonna 1956 380 000 markkaa.
Rentínan sola

Rentínan sola (kreik. Στενά της Ρεντίνας, Stená tis Rentínas) eli Makedonian Témpi (Μακεδονικά Τέμπη, Makedoniká Témpi) on sola Makedoniassa pohjoisessa Kreikassa. Se sijaitsee Chalkidikín niemimaan juuressa Vólvi-järven ja Strymonikóslahden välisellä alueella, Cholomóntas- ja Kerdýlia-vuorten välissä.
Solan alue on Koróneia- ja Vólvi-järvien ohella osa Koróneia- ja Vólvi-järvien ja Makedonian Témpin kansallispuistoa. Solan länsipäässä sijaitsee Rentínan kylä. Solassa virtaa pieni Ríchios-joki, jonka kautta Vólvin vedet laskevat Strymonikóslahteen. Vuorella solassa sijaitsevat Rentínan linnan rauniot.
Solan nimitys ”Makedonian Témpi” viittaa tunnetumpaan Témpin solaan Thessaliassa.
Matti Martikainen

Matti Jyrki Tapio Martikainen (s. 1935) on suomalainen geodeetti. Hän on ollut Teknillisen korkeakoulun geodesian professori vuodesta 1976 vuoteen 1990. Hänen tutkimusalaansa on ollut kunnallinen tietojärjestelmä.
Seitsemän kortin avopokeri

Pelin kulku

Aluksi kaikki pelaajat maksavat pienen alkupanoksen (ante). Sitten kaikille pelaajille jaetaan kaksi korttia kuvapuoli alaspäin ("taskukortit") ja yksi avoin kortti kuvapuoli ylöspäin ("ovikortti"), minkä jälkeen on ensimmäinen panostuskierros. Pelaaja, jolla on näkyvissä pienin avoin kortti, joutuu tekemään pakkolyönnin (bring-in) kooltaan joko puolikas tai kokonainen pieni lyönti (esimerkiksi 0,50 dollarin peleissä puoli dollaria tai yksi dollari). Samanarvoisten avokorttien järjestyksen ratkaisee kortin maa (vahvimmasta heikoimpaan pata, hertta, ruutu ja risti). Tämän jälkeen jaetaan neljäs, 4th streetiksi kutsuttu kortti. Nyt panostuksen aloittaa pelaaja, jolla on paras näkyvissä oleva käsi. Mikäli pelaajalla on pari, hän saa halutessaan lyödä pienen tai suuren lyönnin (0,50 dollarin pelissä 1 tai 2 dollaria), mikäli paria ei ole näkyvissä, panostus voi olla pienen lyönnin suuruinen (1 dollari).
Viides (5th street) ja kuudes kortti (6th street) jaetaan avoimina kullekin pelaajalle, mutta seitsemäs kortti (7th street tai river) jaetaan piilokorttina. Aina kun kaikki pelaajat ovat saaneet yhden kortin, seuraa panostuskierros.

Hi-Lo

Peliä pelataan myös "hi-lo" (tai "hi-low") -muodossa, josta käytetään englanniksi muun muassa nimitystä "Eight-or-better high-low stud" tai "Seven Card Stud Hi-Low Split-8 or Better". Tällöin potti jaetaan parhaan ja matalimman käden käsken. Matalimman käden potin voittaa pelaaja, jolla on matalin korkeintaan kahdeksikon korkuinen käsi (paras mahdollinen matala käsi on 5-4-3-2-A, jossa A on ässä). Korttien arvojärjestys luetaan ylhäältä alas niin, että low-potissa esimerkiksi käsi 7-5-4-3-2 on parempi kuin 7-6-3-2-A. Jollei kellään pelaajista ole matalaa kättä, koko potti menee parhaalle korkealle kädelle.
Kaarlela

Historia

Kaarlelan keskuspaikka Kirkonmäki (ruots. Kyrkbacken, ent. Holmbacken) nousi merestä noin 800-luvulla. Kaarlela erosi viimeistään vuonna 1489 Pedersören emäpitäjästä omaksi kirkkopitäjäkseen. Anders Chydenius toimi Kaarlelan kirkkoherrana 1700-luvulla.
Kaarlela tunnettiin vuoteen 1927 asti Kokkolan maalaiskunnan nimellä. Öjan saaristokunta liitettiin Kaarlelaan vuonna 1969, ja 1977 eräänlainen ympyrä sulkeutui, kun Kaarlela liitettiin Kokkolan kaupunkiin. Samalla Kaarlelan ruotsinkielinen nimi Karleby siirtyi tarkoittamaan Kokkolaa, jonka ruotsinkielinen nimi oli siihen asti ollut Gamlakarleby.
Kaarlela oli tunnettu pelimanneistaan.
Vuoden 1970 taajamarajauksen mukaan Kaarlelan taajamat olivat Halkokari (789 asukasta), Kaustari (426 asukasta), osa Kirkonmäestä (1 834 asukasta), Knivsund (298 asukasta), osa Kokkolan keskustaajamasta (503 asukasta), osa Matalamaasta (52 asukasta), Norra Långö (224 asukasta), Palonkylä (767 asukasta) ja Vitsari (239 asukasta). Osa näistä taajamista sijaitsi Kokkolan puolella.
Väylä (Inari)

Väylä (inarinsaameksi Vävli) on kylä Inarin kunnassa entisessä Lapin läänissä. Se sijaitsee Karigasniemeltä Näätämöön johtavan kantatien 92  varrella Inarijärven Väylävuonon rannalla Väyläjoen suulla.
Kylän alueelta on löydetty asuinpaikkaan viittaavia muinaisjäännöksiä sekä esihistorialliselta että historialliselta ajalta. Inarijärveen pistävän Palttoniemen länsilaidalta on löydetty kodanpohja ja itälaidalta piikärjen katkelma. Myös Väyläjoen suulta on löytynyt jäännöksiä muutamasta kodansijasta
Väylän alueella on jonkin verran voimassa olevan yleiskaavan mukaista loma-asutusta. Itse kylässä on vain pari vakituisesti asuttua taloa.
Ludvig Leonard Laurén

Ludvig Leonard Laurén (13. toukokuuta 1824 Vaasa – 7. toukokuuta 1884 Vaasa) oli suomalainen lyseon lehtori, rehtori, sanomalehtimies ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija. Hän käytti nimimerkkejä Brutus, En barnens vän, L.L.L., L-n, L-N, Lrn ja LRN.
Laurénin vanhemmat olivat Vaasan ja Mustasaaren kappalainen Matias Laurén ja Brita Maria Möller. Hän kävi Vaasan triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1841. Laurén toimi opettajana Vaasan kouluissa vuodesta 1850 alkaen. Hän oli perustamassa Pietarsaareen yksityistä tyttökoulua ja toimi koulun johtajana 1853–1863. Laurén oli Vaasan lukiossa ja lyseossa lehtorina vuodesta 1867 ja rehtorina vuodesta 1876.
Laurén oli naimisissa vuodesta 1852 Fredrika Lovisa Kockin kanssa.
Gamaliel

Gamaliel (myös Gamaliel vanhempi) oli fariseusten ja Sanhedrinin jäsen. Talmudin mukaan hän oli myös Sanhedrinin johtaja. Raamatun Apostolien teoissa hänet mainitaan kahdesti, joissa kohdissa hän kehottaa maltillisuuteen apostoleja tuomittaessa  ja hänen mainitaan myös olleen Paavalin opettaja . Perimätiedon mukaan hän kääntyi kristityksi ja hänen väitetään kirjoittaneen Gamalielin evankeliumin.
Anders Igelström

Anders (Andrei) Igelström (20. tammikuuta 1860 Vilna – 7. lokakuuta 1928 Helsinki) oli venäläis-suomalainen suomen ja venäjän kielellä kirjoittanut kirjailija, joka upseerinuran päätyttyä toimi venäläisen kirjaston kirjastonhoitajana ja sanomalehtimiehenä ja oli poliittinen aktivisti.
Igelströmin vanhemmat olivat kenraalimajuri Viktor Igelström ja Micheline Maskevits. Hän yleni omalla sotilasurallaan aliluutnantiksi, mutta karkotettiin Siperiaan vallakumoukselliseksi epäiltynä. Armahduksen jälkeen Igelström jatkoi upseerina ja hänet komennettiin 1892 Suomeen. Vuonna 1899 hänestä tuli Helsingin yliopiston ylimääräinen venäjän kielen lehtori ja hän erosi armeijan palveluksesta kapteenina seuraavana vuonna. 1902 hänet nimitettiin yliopiston Venäläisen kirjaston esimieheksi. Kirjastonhoitajan työnsä ohella Igelström toimi lehtimiehenä, hän oli eräiden venäjänkielisten lehtien Suomen kirjeenvaihtaja 1899-1917. Vuosina 1909-1910 hän toimitti Finljandija-nimistä aikakauskirjaa.
Igelströmin nimellä A. V. Igelström julkaistu teos on Finlândiâ : S 17 risunkami (Gosudarstvennoe izdatel'stvo, Moskva, 1925). Nimimerkillä A. I. hän julkaisi teoksen Slavofiilit : piirteitä Venäjän kirjallisuuden historiasta, Otava, 1897. Hänen laatimansa käännös on Johan Kock (И. Кокъ)  : Всеобщая забастовка в Финляндіи (подъ редакціей и съ предисловіумъ А. Игельстрома. Другъ народа, С.-Петербургъ, 1907)
Igelströmin puoliso vuodesta 1883 oli Helene Golacho (k. 1950).
Marg Helgenberger

Ura

Helgenberger aloitti ammattinäyttelijän uransa vuonna 1982 saippuasarjassa Ryan's Hope, jossa hän esitti poliisi Siobhan Ryan Novakia. Sarjan kykyjenetsijä oli löytänyt hänet vuonna 1981, jolloin hän esitti Katen roolia Northwestern Universityn versiossa näytelmästä Kuinka äkäpussi kesytetään. Helgenberger oli kolmas näyttelijä Siobhanin roolissa. Pestinsä sarjassa Ryan's Hope päätyttyä Helgenberger vieraili muun muassa sarjoissa Kolkyt ja risat (thirtysomething) ja Matlock. 
Vuodesta 1988 alkaen Helgenberger esitti Karen Charlene ”K. C.” Koloskia ABC-kanavan Vietnamin sotaan sijoittuvassa draamasarjassa China Beach. Hän sai roolista kolme Emmy-palkintoehdokkuutta kategoriassa paras naissivuosa draamasarjassa vuosina 1990–1992, ja hänet palkittiin Emmyllä kerran, vuonna 1990. Hän oli myös kerran ehdolla Golden Globen saajaksi, vuonna 1991. Hän näytteli sarjassa sen alusta loppuun asti, vuoteen 1991. China Beachin esittämisen aikaan ja sarjan päättymisen jälkeen Helgenberger esiintyi monissa teatteri- ja televisioelokuvissa, pääasiassa sivuosissa.  
1990-luvun loppupuoliskolla Helgenberger esitti naispääosaa muun muassa televisioelokuvissa Conundrum (1996), Murder Live! (1997), Kultarannikko  (Gold Coast, 1997) ja Kunnes kuolema heidät erottaa (Lethal Vows, 1999) ja esiintyi myös muutamissa teatterielokuvissa, joihin lukeutuvat toimintaelokuva Tappava salaisuus (Fire Down Below, 1997) sekä scifi-elokuvat Peto (Species, 1995) ja Peto 2 (Species II, 1998). Vuonna 1996 hän vieraili Karen Hinesin roolissa viidessä jaksossa sarjan Teho-osasto (ER) toisella tuotantokaudella. 
2000-luvulla Helgenbergerin tunnetuin roolityö on ollut tutkija Yolanda McClearyyn löyhästi perustuvan Catherine Willowsin rooli CBS-kanavan rikossarjassa C.S.I. (CSI: Crime Scene Investigation). Hän esiintyi sarjassa vakituisesti kahdentoista tuotantokauden ajan, vuodesta 2000 vuoteen 2012, ja sai roolistaan useita palkintoehdokkuuksia. Hän oli muun muassa kahdesti Emmy-ehdokkaana sarjassa paras naispääosa draamasarjassa, vuosina 2001 ja 2003, ja kahdesti ehdolla Golden Globen saajaksi samassa kategoriassa, vuosina 2002 ja 2003. 
Helgenberger sai vuonna 2012 tähden Hollywood Walk of Famelle. 
CSI-sarjan jälkeen Helgenbergerillä oli keskeinen rooli televisiosarjassa Intelligence, jota esitettiin CBS-kanavalla kaikkiaan 13 jaksoa vuonna 2014.

Yksityiselämä

Helgenbergerillä on näyttelijäntyön yliopistotutkinto Northwestern-yliopistosta.
Helgenberger oli vuodesta 1989 vuoteen 2010 naimisissa näyttelijä Alan Rosenbergin kanssa. Heillä on yksi lapsi, vuonna 1990 syntynyt Hugh Rosenberg, joka on nimetty äitinsä isän mukaan.
Jennifer Garner

Elämä

Garner syntyi Houstonissa, Texasissa vuonna 1972. Hänen äitinsä on opettaja ja isä insinööri. Garnerilla on kaksi siskoa, Melissa ja Susannah. Kolmivuotiaana Jennifer otti balettitunteja. Neljävuotiaana Garner perheineen muutti West Virginiaan, jossa Garner asui aina lukion loppuun asti. Garner aloitti kemian opiskelut Denison-yliopistossa, mutta huomattuaan, että pitää enemmän näyttelemisestä kuin kemiasta, hän vaihtoi pääainettaan näyttelemiseen. Garner valmistui Denisonin yliopistosta vuonna 1994 ja ajatteli jatkavansa Yalen yliopistossa, mutta päätti koettaa onneaan teatterissa.
Garner vihittiin näyttelijä Scott Foleyn kanssa 19. lokakuuta 2000. Garner oli tavannut Foleyn Felicity-televisiosarjan kuvauksissa. Avioliitto päättyi kuitenkin eroon 30. maaliskuuta 2004. Foley sanoi, että ero johtui Garnerin kuuluisuudesta, mutta Garner taas kertoi eron olleen yksi Hollywood-tragedia. Tämän jälkeen Garner seurusteli Michael Vartanin kanssa noin vuoden verran. Vartan näytteli myös Alias-sarjassa. 
Näyttelijä Ben Affleckin kanssa Garner vihittiin 29. kesäkuuta 2005. Pari tapasi alun alkaen vuonna 2000 Pearl Harbor -elokuvan kuvauksissa. Affleck ja Garner alkoivat kuitenkin seurustella vasta vuonna 2004, mutta salasivat suhteensa pitkään julkisuudelta. Pariskunnalla on vuosina 2005 ja 2009 syntyneet tyttäret sekä 2012 syntynyt poika. Vuonna 2015 pariskunta ilmoitti eroavansa.
Garner asuu tällä hetkellä sekä Santa Monicassa, Kaliforniassa että Cambridgessa, Massachusettsissa.

Ura näyttelijänä

Garner aloitti näyttelijättären uran New Yorkissa teatterissa. Teatteriuran jälkeen Garner esiintyi televisiosarjoissa. New Yorkista hän muutti Los Angelesiin, jossa hän työskenteli tarjoilijana ennen rooliaan televisiosarjassa Felicity. Garner sai rooleja myös elokuvista, kuten Pearl Harbor. 
Vuonna 2001 Garner sai pääroolin televisiosarjasta Alias. Sarja oli menestys ja Garner voitti roolistaan Golden Globen ja SAG-palkinnon. Lisäksi Garner sai monia Emmy-ehdokkuuksia. Aliaksen ohella Garner on näytellyt elokuvissa, kuten Daredevilissä.
Kanadan jääkiekkomaajoukkue

Historia

Kanadan miesten jääkiekkomaajoukkue on menestynein maajoukkue, se on voittanut MM-kultaa 26 kertaa. Vuosina 1970-1976 Kanada ei osallistunut MM-kisoihin eikä olympialaisiin, koska IIHF ei tuolloin antanut ammattilaisille lupaa pelata kisoissa. 
Kanadan jääkiekkomaajoukkueen häpeäpaaluna voidaan pitää Wienin MM-kisojen 1977 11-1 tappiota Neuvostoliitolle, myös toisena nöyryyttävänä tappiona voidaan pitää Kanada-cupin 1981 loppuottelua kun Kanadan NHL-pelaajilla varustettu joukkue kärsi 8-1 tappion Neuvostoliitolle. Kanadan huonoin sijoitus MM-kisoista on 8. sija vuodelta 1992.
Malesian lippu

Historia

Malaijan liittovaltion lippu otettiin käyttöön vuonna 1950. Lipussa oli 11 raitaa ja tähdessä 11 sakaraa, jotka edustivat liittovaltion yhtätoista osavaltiota. Lipun vaakaraitojen punainen ja valkoinen väri tulevat Kaakkois-Aasian tunnusväreistä, ja ne periytyvät Majapahitien imperiumin lipusta. Keltainen on kuninkaallinen väri, joka viittaa liittovaltion sulttaanikuntiin. Sininen on otettu Iso-Britannian lipusta, sillä osoitetaan yhteyttä Brittiläiseen Kansainyhteisöön.
Nykyisen mallinen lippu otettiin käyttöön 16. syyskuuta 1963, kun Malaijan liittovaltioon liittyivät Sarawak, Sabah ja Singapore. Lippuun lisättiin kolme raitaa ja tähteen kolme sädettä kuvaamaan uusia osavaltioita. Yhdistymisen myötä maan nimi muuttui Malesiaksi. Singapore erosi valtioliitosta vuonna 1965, mutta lippua ei kuitenkaan muutettu, vaan sen tulkintaa muutettiin. Neljästoista sakara ja raita muutettiin edustamaan liittovaltion pääkaupunkiterritoriota Kuala Lumpuria.
Laboratoriotutkimus

Laboratoriotutkimus on laboratoriossa tehtävä toimenpide tai sarja toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on selvittää näytteessä, eliössä tai laitteessa olevaa ominaisuutta. Yleisiä laboratoriotutkimuksia ovat erilaiset kemialliset tai fysikaaliset analyysit kiinteistä, nestemäisistä tai kaasumaisista näytteistä, millä pyritään selvittämään yhdisteiden tai alkuaineiden määrää ja ominaisuuksia. Mikrobiologiset, patologiset, geneettiset tai fysiologiset laboratoriotutkimukset kohdistuvat eliöön (esimerkiksi kasviin, mikrobiin, eläimeen tai ihmiseen) tai sen osaan, jolloin pyritään selvittämään eliön lajia, ominaisuuksia tai toimintaa. Elektroniikassa laboratoriotutkimuksilla selvitetään sähköisten laitteiden tai niiden osien toimintaa.
Laboratoriotutkimus voi tarkoittaa yksittäistä laboratoriokoetta, mutta usein käsitettä käytetään kuvaamaan sarjaa kokeita ja niihin liittyvää analyysiä, johtopäätöksiä ja yhteenvetoa saaduista tuloksista.

Lääketieteellinen laboratoriotutkimus

Lääketieteellinen laboratoriotutkimus on tapa saada tietoa ihmisen terveydentilasta tai diagnosoida sairauksia tutkimalla elimistöstä otettuja näytteitä, mittaamalla biosignaaleja tai kuvantamalla sen toimintoja. Tutkimus suoritetaan yleensä sairaalan tai terveyskeskuksen laboratoriossa, mutta myös erillisen tutkimuslaitoksen, yksityisen lääkäriaseman tai yrityksen laboratorioissa.
Tavanomaisesti lääketieteelliseen laboratoriotutkimukseen tarvitaan lääkärin lähete. Tarvittavat tutkimukset merkitään lähetteeseen kaksi- tai kolmiosaisella lyhenteellä. Lyhenteen ensimmäinen osa kertoo tutkittavan systeemin, joka on tavallisesti verta, virtsaa tai muita helposti saatavilla olevia eritteitä tai ruumiinosia. Toinen osa on varsinaisen tutkimuksen tyyppi, esimerkiksi jonkin aineen pitoisuus ja kolmas osa, takaliite, tarkentaa sitä.
Näytteenotosta ja näytteen käsittelystä huolehtii usein laboratoriohoitaja tai bioanalyytikko, joissakin tapauksissa myös lääkäri tai sairaanhoitaja. Nykyisin useimmat terveydenhuollossa otetut näytteet analysoidaan suurissa kliinisen kemian, hematologian, patologian tai genetiikan laboratorioissa, pääosin koneellisesti.