google/wiki40b huggingface dataset:
MAXQDA

MAXQDA Standard

MAXQDA:n standardiversio Mac:lle ja Windowsille tarjoaa työkalut kvalitatiivisen aineiston organisointiin ja analyysiin, käsittäen tekstin, äänitallenteet, kuvat, videot, bibliografiset tiedostot ja kyselyaineistot, Twitter-postaukset tai fokusryhmähaastattelujen litteroinnit. Aineistot voidaan analysoida neliruutuisessa ikkunassa käyttäen apuna koodeja ja muistioita. MAXQDA:n visualisointitoiminnot ja vientityökalut auttavat esitysten luomisessa. MAXQDA sisältää joitakin kvantitatiivisia analyysityökaluja (mixed methods -työkalut).

MAXQDA Plus

MAXQDA Plus on MAXQDA:n laajennettu versio ja sisältää MAXDictio-moduulin. MAXDictio:ta voidaan käyttää sanastojen luomiseen, sekä tekstin hakemiseen ja suodattamiseen tekstitiedostoissa. Sanasto- ja sanatiheysanalyysejä voidaan käyttää tukemaan laadullisia tutkimustuloksia.

MAXQDA Analytics Pro

MAXQDA Analytics Pro on MAXQDA:n edistynein versio. MAXDiction-moduulin lisäksi se sisältää myös kattavan moduulin kvantitatiivisten aineistojen tilastolliseen analyysiin. "Stats"-moduuli tarjoaa työkalut MAXQDA-projektin tai ulkopuolelta Excelistä tai SPSS:tä tuotujen aineistojen tilastolliseen analyysiin.

MAXQDA Reader

MAXQDA Reader mahdollistaa MAXQDA-projektien lukemisen ilman lisenssin omistamista. Projekteja ei voi muokata.

MAXApp

MAXApp on ilmainen mobiiliapplikaatio Androidille ja iOS:lle, joka sisältää joitakin MAXQDA:n perustoimintoja. Se mahdollistaa käyttäjille aineiston ja muistiinpanojen koodauksen kenttätyössä ja niiden viemisen myöhemmin tietokoneelle tai olemassaolevaan MAXQDA-projektiin.
Nuolihaukka

Koko ja ulkonäkö

Tummanharmaa selkä ja siivet, valkea leuka, tumma "kypärä "päässä. Vatsapuoli valkoruskeapilkullinen. Sillä on punertavat "alushousut" jotka näkyvät linnun istuessa. Nuoret yksilöt ovat ruskeampia. 
Pituus 28–31 cm, siipien kärkiväli 75–80 cm, koiraan paino 150–200g, naaraan paino 230–340g.
Vanhin suomalainen rengastettu nuolihaukka on ollut 7 vuotta 8 kuukautta 30 päivää vanha. Euroopan vanhin on ollut saksalainen 14 vuoden 1 kuukauden ikäinen yksilö.

Levinneisyys

Nuolihaukka pesii Euraasiassa, Kamtšatkaa ja Japania myöten. Euroopassa pesii 20 000–23 000 paria, joista Suomessa noin 2800 paria. Suomessa sitä tavataan Etelä- ja Itä-Suomessa Rovaniemelle saakka; pohjoisempana sen paikan vie pienempi ampuhaukka. Nuolihaukka talvehtii trooppisessa Afrikassa. Keväällä ensimmäiset muuttajat saapuvat huhtikuun lopulla, pääosa toukokuun aikana. Syysmuutto tapahtuu elo–syyskuussa.

Elinympäristö

Nuolihaukka pesii valoisissa metsissä, usein rantojen ja saarien harvoissa männiköissä. Saalistelee järven- ja merenlahdilla, peltoaukeilla ja rannoilla.

Lisääntyminen

Nuolihaukka rakentaa pesänsä korjailemalla jonkun muun, esimerkiksi variksen, vanhaa pesää. Nuolihaukka voi myös asettautua pesimään ihmisen rakentamaan tekopesään. Se tekee 2-4, yleensä 3, vaaleaa munaa. Haudonta on pääasiassa naaraan huolena, ja kestää noin kuukauden. Poikaset lähtevät pesästä noin kuukauden ikäisinä, ja itsenäistyvät runsaan kuukauden päästä. Sukukypsä 2–vuotiaana.

Ravinto

Nuolihaukka on taitava ja nopea lentäjä, ja nappaa jopa pääskysiä lennosta. Se syö myös isoja hyönteisiä kuten sudenkorentoja. Poikasia ruokitaan pääasiassa pikkulinnuilla.
Suomen Kauppapankki

Suomen Kauppapankki Osakeyhtiö oli suomalainen vuosina 1907–1924 toiminut liikepankki jonka pääkonttori oli Viipurissa.
Pankki perustettiin vuodenvaihteessa 1906–1907 sen jälkeen kun Pohjoismaiden Osakepankki oli päättänyt siirtää pääkonttorinsa Viipurista Helsinkiin. Suomen Kauppapankilla oli 13 konttoria Etelä- ja Itä-Suomessa ja sen pääkonttori sijaitsi Viipurissa jonne pankille valmistui vuonna 1912 pääkonttorirakennus Torkkelinkatu 12:ta. Pankilla oli vuonna 1920 talletuksia 68 miljoonan markan edestä.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen pankin osake-enemmistö siirtyi viipurilaisen Savo-Karjalan Osake-Pankin haltuun joka tarjosi 1923 osakkeet tappiolla Helsingn Osakepankille sen jälkeen kun suunniteltu pankkien fuusio oli epäonnistunut ja ulkomailta lainaa ottanut Suomen Kauppapankki oli joutunut vaikeuksiin markan arvon alenemisen takia. Suomen Kauppapankki fuusioitiin Helsingin Osakepankkiin 1. toukokuuta 1924.
Taikapähkinäkasvit

Tuntomerkit

Taikapähkinäkasvit ovat puita tai pensaita, joilla on usein tähtikarvoja, ja joiden lehtiasento on tavallisesti kaksirivinen, harvemmin vastakkainen tai kierteinen. Lehdet ovat tavallisesti hammaslaitaisia, vaihtelevissa määrin kourasuonisia ja korvakkeellisia. Kukat ovat 2-7-lukuisia, melko pieniä, ja sijaitsevat usein melko tiheissä kukinnoissa. Verhiö on eri- tai yhdislehtinen, ja heteitä on tavallisesti yhtä monta kuin verhoja, joskus niitä on kolmesta paljoon. Joutoheteet ovat terälehtivastaiset. Ponnet avautuvat läpillä. Mesiäinen on enemmän tai vähemmän rengasmainen ja sijaitsee joutoheteiden tai teriön tyvellä. Sikiäin on yhdislehtinen, kahdesta emilehdestä koostunut, ja vartalot ovat pitkiä; luoteissa on monisoluisia ulokkeita. Siemenaiheita on noin kuusi kummassakin emilehdessä. Hedelmä on kahdeksi liuskaksi avautuva kota, jossa verhiö on usein jäljellä. Siemenet ovat melko kookkaita, kova-, kiiltävä- ja paksukuorisia, ja niissä on niukka siemenvalkuainen eli endospermi ja lisäksi ns. ulkovalkuainen eli perispermi. Joskus siemenet ovat monialkioisia.

Levinneisyys

Taikapähkinäkasveja esiintyy tropiikissa ja lauhkeassa vyöhykkeessä, erityisesti kuitenkin Itä-Aasiasta Australiaan ulottuvalla alueella. Etelä-Amerikasta ne puuttuvat.

Luokittelu

Heimossa on 27 sukua ja 82 lajia, jotka jaetaan neljään alaheimoon.
Exbucklandoideae-alaheimossa kukinto on mykerömäinen ja sikiäin puoleksi kehänalainen. Sukuja on kaksi ja lajeja noin seitsemän. Ne kasvavat Itä-Himalajalla ja Etelä-Kiinasta Sumatraan ulottuvalla alueella.
Mytilarioideae käsittää kaksi yksilajista sukua Kiinan Kwangsissa, Laosissa ja Hainanin saarella.
Disanthoideae-alaheimon ainoa laji, Disanthus cercidifolius, on kausivihanta, sen kukat sijaitsevat pareittain, mesiäinen teriön tyvellä, ponnet avautuvat raoilla, sikiäin on kehänpäällinen ja vartalot lyhyitä ja tukevia. Laji kasvaa Itä-Kiinassa ja Japanissa.
Alaheimoon Hamamelidoideae kuuluu heimon kasveista valtaosa, 23 sukua ja 78 lajia; ne kasvavat heimon koko levinneisyysalueella. Kasvit ovat aina- tai kausivihantia. Kukinto on terttumainen tai tähkämäinen, joskus siinä on kolmekukkaisia viuhkoja. Kukassa on tavallisesti teriö, heteitä on 4-23 ja niiden ponnet avautuvat läpillä tai raoilla. Sikiäin on kehänpäällinen tai -alainen. Siemenet sinkoavat ulos hedelmästä.
Heimon suvut ovat Chunia, Corylopsis, Dicoryphe, Disanthus, Distyliopsis, Distylium, Embolanthera, Eustigma, Exbucklandia, Fortunearia, Fothergilla, Hamamelis, Loropetalum, Maingaya, Matudaea, Molinadendron, Mytilaria, Neostrearia, Noahdendron, Ostrearia, Parrotia, Parrotiopsis, Rhodoleia, Sinowilsonia, Sycopsis, Tetrathyrium ja Trichocladus.
Sallustius

Gaius Sallustius Crispus (86-34 eaa.) oli roomalainen historiankirjoittaja. Hän oli Julius Caesarin kannattaja, ja kirjoitti teoksia Catilinan salaliitosta ja Jugurthan sodasta.
Juho Jokinen (jääkiekkoilija, 1986)

Seuraura

Jokinen on Kalajoen Junkkareiden kasvatti. Hän pelasi juniorina myös Kokkolan Hermeksessä ja siirtyi B-juniorina Oulun Kärppiin, jossa hän pelasi A-junioriksi asti kevääseen 2005. 
Jokinen siirtyi kaudeksi 2005–2006 Mestis-joukkue TuToon,, jossa hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä. Jokinen pelasi TuTossa ja alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa yhteensä 30 Mestis-ottelua tehopistein 2+4=6. Tammikuussa 2006 hän siirtyi pelaamaan SM-liigaan ja teki kevääseen 2008 ulottuvan pelaajasopimuksen Turun Palloseuran kanssa. Jokinen pelasi siellä ensimmäisen SM-liigaottelunsa 8. helmikuuta 2006 vieraissa Rauman Lukkoa vastaan. Hän pelasi TPS:ssä loppukaudella 2005–2006 kymmenen runkosarja- ja yhden pudotuspeliottelun jääden niissä ilman tehopisteitä.
Jokinen teki ensimmäisellä kokonaisella SM-liigakaudellaan 2006–2007 51 ottelussa tehopisteet 2+4=6. Hän teki ensimmäisen SM-liigamaalinsa 10. lokakuuta 2006 Jokereita vastaan. Kolmannella SM-liigakaudellaan 2007–2008 Jokinen palasi tammikuussa 2008 Kärppiin, kun TPS:llä oli liikaa puolustajia. Hänen rooliaan pienensi myös Aki-Petteri Bergin tervehtyminen loukkaantumisista. Jokinen teki Kärppien kanssa kevääseen 2010 asti ulottuvan pelaajasopimuksen. Hän teki kauden aikana TPS:ssä ja Kärpissä yhteensä 56 ottelussa pisteet 0+6=6. Kärpät voitti keväällä 2008 Suomen mestaruuden ja keväällä 2009 SM-hopeaa. 
Kaudella 2009–2010 Jokinen pelasi vain 39 runkosarjaottelua, kun hän loukkasi olkapäänsä tammikuussa 2010 ja joutui olemaan noin kuukauden sivussa. Hän teki siitä huolimatta yhden kauden piste-ennätyksensä tehopisteillä 3+5=8. Jokinen teki huhtikuussa 2010 kaksivuotisen jatkosopimuksen Kärppien kanssa. Hänen kautensa 2010–2011 päättyi kuitenkin neljän ottelun jälkeen polvivamman takia. Lisäksi Jokista vaivasi kesällä 2010 leikattu olkapää.
Jokinen aloitti kauden 2011–2012 lainalla Mestis-joukkue Kiekko-Laserissa, jossa hän pelasi viisi ottelua. Kiekko-Laser ajautui kuitenkin konkurssiin joulukuussa 2011. Jokinen kärsi jälleen erilaisista loukkaantumisista ja pelasi kauden aikana vain seitsemän SM-liigaottelua. Hänen kautensa päättyi tammikuussa 2012. Kärppien päävalmentajan Hannu Aravirran mukaan Jokisen ura jääkiekkoilijana on vaakalaudalla. Hän kertoo lyhyesti:
»Jokinen pisti vehkeet pakettiin, hänen kautensa on kyllä ohi. Siinä jo puhutaan siitä, että onko ura ohi – siihen en halua ottaa kantaa, mutta tämä kevät on paketissa.»

Maajoukkueura

Jokinen pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2006 ja voitti pronssia.
Anatoli Byšovets

Ura pelaajana

Byšovets hankki jalkapallo-oppinsa FK Dynamo Kiovan juniorijoukkueista, ja hän edustusmiehistöön 1963. Hän pääsi pian Dynamon avauskokoonpanoon ja oli voittamassa seuralle neljää Neuvostoliiton-mestaruutta. Kaikkiaan hän iski 10 Dynamo-vuotensa aikana 49 maalia 139 ottelussa. 
Neuvostoliiton maajoukkueessa Byšovets esiintyi 39 kertaa vuosien 1966–1972 välisenä aikana. Maajoukkuemaaleja hänelle kertyi 15, ja niistä neljä syntyi MM-kisoissa 1970, joissa Neuvostoliitto eteni puolivälieriin. Hän oli mukana myös EM-kisoissa 1968, kun Neuvostoliitto sijoittui neljänneksi.

Ura valmentajana

Pelajaauransa jälkeen Byšovets työskenteli Dynamo Kiovan jalkapallokoulussa. Varsinaisen valmennusuransa hän aloitti Neuvostoliiton jalkapalloliiton palveluksessa 1982. Byšovets toimi ensin nuorten maajoukkuevalmentajana ja siirtyi 1985 olympiajoukkueen peräsimeen. Hän johdatti Neuvostoliiton olympiakultaan Soulissa 1988. 
Olympiakulta nosti Byšovetsin laajempaan tietoisuuteen Neuvostoliitossa, ja kisojen jälkeen hänestä tuli FK Dynamo Moskovan päävalmentaja. Maajoukkuetehtäviin hän palasi 1990 Neuvostoliiton A-maajoukkueen päävalmentajana. Neuvostoliitto romahti kesken Byšovetsin valmennuspestin, ja hän luotsasi IVY:n lipun alla pelanneen maajoukkueen EM-kisoihin 1992. Tie katkesi kuitenkin jo lohkovaiheeseen, ja Byšovets jätti paikkansa kisojen jälkeen.
Neuvostoliiton romahdus mahdollisti myös Byšovetsille siirtymisen ulkomaille. Hän valmensi 1992–1993 kyproslaista AEL Limassolia ja 1994–1995 Etelä-Korean maajoukkuetta. Byšovetsin johdolla Etelä-Korea nappasi 1995 Itä-Aasian mestaruuskisoissa hopeaa. Myöhemmin samana vuonna hän siirtyi maan olympiajoukkueen valmentajaksi ja luotsasi Etelä-Koreaa olympialaisissa 1996. Tie katkesi kuitenkin jo lohkovaiheseen, ja Byšovets jätti tehtävänsä.
Kaudella 1997 Byšovets palasi takaisin Venäjälle FK Zenit Pietarin päävalmentajana. Debyyttikausi toi Zenitille paikan cupin välieriin, mutta liigassa sijoitus oli vasta kahdeksas. Hän jätti tehtävänsä kesken kauden 1998 ja toimi lyhyen aikaa Venäjän maajoukkueen päävalmentajana. 
Venäjä-pestinsä jälkeen hän valmensi ukrainalaista FK Šah’tar Donetskia tuloksena liigamestaruushopeaa kaudella 1998–1999. Donetsk-pestinsä jälkeen Byšovets oli sivussa valmennustehtävistä muutamia vuosia mutta palasi tositoimiin 2003 portugalilaisessa CS Marítimossa. Hän toimi myös 2003–2004 FK Himkiin varapuheenjohtajana ja 2004–2005 skotlantilaisen Heart of Midlothianin urheilutoimenjohtajana. Kaudella 2005 hän valmensi FK Tom Tomskia. 
Kaudeksi 2007 Byšovets siirtyi FK Lokomotiv Moskovan peräsimeen. Venäjän cupissa tuloksena oli mestaruus, mutta liigasijoitus oli vasta seitsemäs. Vaikka joukkueen peliesitykset ja kokonaisilme olivat positiivisia, sai Byšovets potkut kauden jälkeen. 
Lokomotiv-pestinsä jälkeen hän on toiminut FK Kuban Krasnodarin ja FK Ufan palveluksessa konsultointitehtävissä.
Morris-mato

Morris-mato oli ensimmäinen Internetissä levinnyt tietokonemato. Sen teki Cornellin yliopiston opiskelija Robert Tappan Morris, joka laski sen liikkeelle 2. marraskuuta 1988. Mato saastutti noin 6 000 Internetiin kytkettyä tietokonetta. Morris kertoi kyseessä olleen pelkän viattoman kokeilun, jolla hän ei uskonut olevan haittavaikutuksia. Morris sai kolmen vuoden ehdonalaisen tuomion, jonka lisäksi hän joutui suorittamaan 400 tuntia yhdyskuntapalvelua ja maksamaan 10 050 dollarin sakot.
Dendrofilia

Dendrofilialla (myös arborfilia tai dendrofili) tarkoitetaan parafiliaa, jossa ihmiset kiihottuvat puista tai ihastuvat puihin. Tähän voi liittyä seksuaalista kanssakäymistä.
Guillermo Ochoa

Seurajoukkueet

Ochoa debytoi Meksikon pääsarjassa, Club Américan paidassa 18-vuotiaana CF Monterreytä vastaan. Vuonna 2004 valmentajaksi tuli Oscar Ruggeri, joka toi joukkueeseen kaksi uutta maalivahtia, ja määräsi Ochoan vaihtopenkille. Ruggeri sai kuitenkin potkut jo kuuden ottelun jälkeen, minkä jälkeen valmentajaksi tullut Mario Carrillo peluutti Ochoaa ykkösmaalivahtina. Club América voitti Meksikon mestaruuden vuonna 2005. Heinäkuussa 2011 hän teki kolmen vuoden sopimuksen Ranskan pääsarjan AC Ajaccion kanssa. Seura putosi kauden 2013–2014 päätteeksi pääsarjasta, eikä Ochoa täten jatkanut uraansa seurassa.

Maajoukkue

Ochoa osallistui vuoden 2004 Ateenan olympialaisiin Meksikon alle 23-vuotiaiden maajoukkueessa. Hänet valittiin Meksikon jalkapallomaajoukkueeseen vuoden 2005 CONCACAF Gold Cupiin, mutta ei pelannut turnauksessa. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi 14. joulukuuta 2005 Unkaria vastaan. Hän oli mukana vuoden 2006 Saksan MM-kisoihin ja vuoden 2010 Etelä-Afrikan MM-kisoihin osallistuneessa joukkueessa. Hän pelasi myös Brasilian MM-kisoissa 2014.
Rutherfordium

Historia

Rutherfordiumia valmisti ensimmäisen kerran Georgi Flerovin johtama tutkimusryhmä vuonna 1964 Dubnassa Neuvostoliitossa. Yhdysvalloissa, Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä rutherfordiumia valmistettiin vuonna 1969 Albert Ghiorson johdolla. Tästä aiheutui nimeämiskiista: Neuvostotutkijat ehdottivat nimeksi dubniumia (Db), koska alkuaine löydettiin Dubnassa, ja myös kurchatoviumia (Ku) Igor Kurtšatovin mukaan. Tämä ei sopinut yhdysvaltalaisille, koska Kurtšatov oli ollut kehittämässä Neuvostoliiton ydinpommia. Neuvostoliitossa ja itäblokissa nimeä (Курчатовий) käytettiin kuitenkin yleisesti.
Kalifornialaistutkijat ehdottivat nimeä rutherfordium uusiseelantilaisen kemistin Ernest Rutherfordin mukaan. IUPAC ratkaisi kiistan ja antoi väliaikaiseksi nimeksi unnilquadium (Unq) ja antamalla neuvostotutkijoiden nimetä samalla lailla kiistelty alkuaine dubnium. Rutherfordium sai nykyisen nimensä vuonna 1997 39. IUPACin yleiskokouksessa Genevessä.
Dubnan vuoden 1964 kokeessa, neuvostotutkijat pommittivat plutoniumin ²⁴²Pu isotooppia neon-22 nuklideilla, ja väittivät saaneensa tulokseksi alkuaineen 104 isotooppia jolla olisi massaluku 260 ja puoliintumisaika 0,3 sekuntia.
Amerikkalaisten laitteisto ei kyennyt kiihdyttämään neon-22 ioneja tarpeeksi suuriin nopeuksiin, joten heidän koejärjestelynsä oli erilainen. He pommittivat kaliforniumin isotooppia ²⁴⁹Cf hiili-12 ja hiili-13 ioneilla. He eivät kyenneet syntetisoimaan samaa isotooppia kuin Dubnan tutkijat, mutta Berkeleyn ryhmä raportoi tunnistaneensa kaksi, ehkä kolme, isotooppia alkuaineelle 104. ²⁴⁹Cf:n reaktio hiili-12:n kanssa tuotti isotoopin massaluvultaan 257 jonka puoliintumisajaksi mitattiin 4–5 sekuntia; hiili-13 tuotti isotoopin massaluvultaan 259 ja jonka puoliintumisajaksi saatiin 3-4 sekuntia. Seuraavaksi Berkeleyn ryhmä pommitti curiumin isotooppia ²⁴⁸Cm happi-18 ioneilla ja sai tulokseksi isotoopin ²⁶¹Rf.

Isotoopit

Rutherfordiumilla ei ole pysyviä tai luonnossa esiintyviä isotooppeja. Sille tunnetaan 16 radioaktiivista isotooppia, näiden massaluvut ovat välillä 253:sta 268:aan. Näistä vakain on ²⁶⁷Rf, jonka puoliintumisaika on 1,3 tuntia (virherajat +2,3–0,5 h). Seuraavaksi stabiileimmat ovat ²⁶³Rf jonka puoliintumisaika on 11±3 minuuttia ja ²⁶⁵Rf (1,6±0,8 minuuttia). Kaikkien muiden isotooppien puoliintumisajat ovat alle minuutin, useimmiten vain joitain sekunnin murto-osia. Rutherfordiumilla on myös ainakin 4 meta­stabiilia ydinisomeeriä.
Synkronisiteetti

Synkronisiteetti on psykiatri C. G. Jungin luoma käsite, joka tarkoittaa merkitsevää yhteensattumaa. Se viittaa tilanteisiin, joissa kaksi tai useampi toisiinsa näennäisesti liittymätöntä asiaa tapahtuu rinnakkain. Tapahtumilla ei ole kausaalista yhteyttä, mutta niitä yhdistää symbolinen merkitys.
Eleazar ben Simon

Eleazar ben Simon (n. ensimmäinen vuosisata - 70 jaa.) oli seloottien johtaja ensimmäisessä juutalaissodassa.
Vuonna 66 hän väijytti joukkoineen legioona XII Fulminatan Beth-Horonissa, kun tämä oli palaamassa epäonnistuneelta Jerusalemin ensimmäiseltä piiritykseltä.
Vuonna 70 Rooman armeija Tituksen johdolla palasi Jerusalemiin ja piiritti sen. Eleazar oli silloin yksi Jerusalemin komentajista ja hän komensi selooteista koottua sotajoukkoa yhdessä Giskalan Johanneksen kanssa. Neljän kuukauden jälkeen Jerusalem antautui.
Kulebaki

Kulebaki (ven. Кулеба́ки) on kaupunki Nižni Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Meštšoran alangolla 188 kilometriä Nižni Novgorodista lounaaseen. Kaupunki on Kulebakin piirin keskus. Sen kautta kulkee Muromin ja Arzamasin välinen maantie. Navašinon asemalta haarautuu kaupunkiin johtava sivurata. Asukkaita on 37 200 henkeä (vuonna 2007).
Kulebakin kylä tunnetaan 1600-luvun lopulta lähtien. Vuonna 1866 paikkakunnalle perustettiin metallitehdas, josta kehittyi yksi Venäjän suurimpia. Kaupunginoikeudet Kulebaki sai vuonna 1932. Nykyään siellä on lähinnä metalli- ja elintarviketeollisuutta.
Ivan Milat

Murhat

Sarjamurhatapaus tuli julkiseen tietoon 20. syyskuuta 1992, kun metsästä löytyi kahden  surmatun ruumiit. Ensimmäisen löysivät sattumalta Ken Seily ja Keith Caldwell 20. syyskuuta. Seuraavana päivänä poliisikonstaapelit Roger Gough ja Suzanne Roberts löysivät kolmenkymmenen metrin päässä ensimmäisestä ruumiista myös toisen. Poliisi tiedotti, että vainajat olivat brittituristit Caroline Clarke ja Joanne Walters. Kumpaakin oli puukotettu ja Clarkea lisäksi ammuttu. 
Lokakuussa 1993 löytyivät kuolleina vuodesta 1989 kadoksissa olleet 19-vuotiaat James Gibson ja Deborah Everist. Heidät oli puukotettu kuoliaiksi.
20-vuotias müncheniläinen Simone Schmidl löydettiin surmattuna 1. marraskuuta 1993. Hän oli kadonnut 20. tammikuuta 1991. Läheltä häntä löytyivät 3. marraskuuta saksalaisten Anja Susanne Habschiedin (20) ja Gabor Kurt Neugebauerin (21) ruumiit. Kuten muitakin uhreja, heitä oli puukotettu ja/tai ammuttu ja käytetty seksuaalisesti hyväksi.

Oikeudenkäynti ja tuomio

Läpimurto murhatutkimuksissa saavutettiin vuonna 1994. Todistajiksi tuotu 20-vuotias retkeilijäjanainen sekä brittituristi Paul Onions. Sarjamurhaaja oli tarjonnut kummallekin kyytiä vuonna 1990. Milat yritti epäonnistuneesti murhata liftarit. Onions tunnisti kuljettajan myöhemmin poliisin valokuvista. Maaliskuussa 1996 alkanut oikeudenkäynti johti Milatin tuomitsemiseen elinkautiseen vankeusrangaistukseen seitsemästä murhasta. 
Vaikka Milat on todistetusti tappanut vain seitsemän ihmistä, mm. hänen veljensä Boris arvioi haastattelussa toukokuussa 2005, että Milatilla olisi ollut kaikkiaan noin 20 uhria. Veli myös totesi, että "kaikkialla, missä Ivan on työskennellyt, ihmisiä on kadonnut". Tällä hetkellä Australiassa on kymmenen selvittämätöntä murhatapausta, joista poliisi epäilee Milatia.
Sam Nunn

Samuel Augustus ”Sam” Nunn, Jr. (s. 8. syyskuuta 1938) on yhdysvaltalainen lakimies ja demokraattisen puolueen poliitikko. Hän istui Yhdysvaltain senaatin jäsenenä Georgiasta vuosina 1972–1997. 
Sam Nunn varttui keskisen Georgian Perryssä ja opiskeli sitten Georgia Techissä sekä Emory Universityn lakikorkeakoulussa. Hän valmistui lakimieheksi 1962. Hän palveli vuosia rannikkovartiostossa ja lähti politiikkaan vuonna 1968, jolloin hänestä tuli osavaltion parlamentin jäsen. Vuonna 1972 hänet valittiin liittovaltion senaattiin, jossa hän toimi erityisesti ulkopolitiikan ja puolustuspolitiikan kysymyksien parissa, muun muassa senaatin asepalvelukomitean puheenjohtajana vuosina 1987–1995.
Senaattorin uran jälkeen Nunn perusti vuonna 2001 yhdessä Ted Turnerin kanssa aseriisunnan läpinäkyvyyttä edistävän säätiön Nuclear Threat Initiative (NTI), jonka johdossa hän on toiminut. Hän on opettanut Georgia Techissä hänen mukaansa nimetyssä yksikössä Sam Nunn School of International Affairs. Hän on istunut Coca-Cola Companyn, Dell-tietokoneyhtiön ja General Electricin hallituksissa.
Vuonna 2012 Sam Nunn ja Richard Lugar olivat heidän kunniakseen perustetun Nuclear
Security Awardin ensimmäiset saajat. Palkintoa jakaa Carnegie-säätiö.
Dibutyyliamiini

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa dibutyyliamiini on väritöntä nestettä. Sillä on amiineille tunnusomainen epämiellyttävä haju. Yhdiste liukenee hieman veteen ja paremmin muun muassa etanoliin. Se liukenee myös hieman dietyylieetteriin ja asetoniin. Dibutyyliamiini on emäksistä ja kykenee syövyttämään eräitä metalleja. Yhdiste ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä.
Dibutyyliamiinia valmistetaan ammoniakista, ja butanolista, 1-klooributaanista tai 1-bromibutaani. Tässä reaktiossa voi muodostua myös butyyliamiinia ja tributyyliamiinia. Toinen valmistustapa on butyronitriilin pelkistys vedyttämällä. Dibutyyliamiinia voidaan käyttää korroosionestoaineena ja katalyyttinä valmistettaessa eräitä polyeetteripolymeerejä. Yhdisteestä myös valmistetaan useita muita yhdisteitä esimerkiksi vulkanoinninkiihdyttimiä, väriaineita sekä hyönteismyrkkyjä ja muita maatalouskemikaaleja.
Härkäkotinga

Levinneisyys

Härkäkotingaa tavataan Etelä-Amerikan pohjoisosissa. Sitä on kuvattu harvinaiseksi, ja sen kannankehitys on laskeva. Lajin ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Esko Takamäki

Esko "Zeko" Takamäki on suomalainen muusikko, joka vaikutti solistina muun muassa yhtyeissä Mega ja Elvis Breznev ja siirtyi lopulta rumpaliksi. Takamäki on toiminut rumpalina/taustalaulajana sekä säveltänyt ja sanoittanut musiikkia artisteille Bill Hota & The Pulvers, Kamelimies, Black Passat Blues, Pekka Rokala, Time Traveller, Lobster ja on julkaissut yhden soololevyn.
Valkeajärvi (Ruovesi, Myllykylä)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,6 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Paloveden alueella (35.32), jonka Myllyojan valuma-alueeseen (35.326) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 154,6 metriä mpy.
Moldovan leu

Moldovan leu (romaniaksi leu moldovenesc, mon. lei) on Moldovan rahayksikkö. Sen ISO 4217 -standardin mukainen koodi on MDL. Yksi leu jakautuu 100 baniin (romaniaksi ban, mon. bani).
Moldovan leu poikkeaa nimellisarvoltaan selvästi Romanian leusta, mikä varsinkin Romanian tai Moldovan alueella matkustavien on syytä huomata. 19.7.2004 yksi euro oli 14,7622 leuta ja yksi Yhdysvaltain dollari 11,9571 leuta. Tammikuun 2014 lopussa yksi euro oli arvoltaan 18,2029 leuta eli yhdellä Moldovan leulla (MDL) sai 0,05492 euroa.
Moldovan leu otettiin käyttöön 29. marraskuuta 1993  Moldovan itsenäistyttyä Neuvostoliitosta. Vuodesta 1940 alueella käytettiin Neuvostoliiton ruplaa ja sitä ennen Romanian leuta.