google/wiki40b huggingface dataset:
Sven Nordin

Sven Nordin (s. 6. helmikuuta 1957 Oslo, Norja) on norjalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan mm. elokuvista Elling (2001) ja Äidin Elling (2005). Molemmissa elokuvissa hänen roolihenkilönsä nimi on Kjell Bjarne. Hän on näytellyt myös tv-sarjoissa Hos Martin ja Mot i brostet.

Yksityiselämä

Nordin on naimisissa Torhild Strandin kanssa. Heillä on kaksi lasta.
Murros (mineralogia)

Murros on mineralogian termi, joka kuvaa kivilajin halkeamispintaa. Kaikilla mineraaleilla ei ole lohkosuuntia lainkaan. Tällöin on lohkopinta nimeltään murros. Murrospinnat voivat olla tasomaisia, epätasaisia tai simpukkamaisia. Simpukkamaisella murroksella tarkoitetaan murrosta, jossa mineraali murtuu jättäen pintaan symmetrisiä, simpukan reunan tapaan kaartuvia kuvioita.
HMS Agamemnon (1781)

Palvelus

Alus osallistui Yhdysvaltain vapaussodan aikana Ushantin ensimmäiseen taisteluun ja Saintesin taisteluun. Ranskan vallankumoussodissa se osallistui Genovan, Hyeresin ja Kööpenhaminan taisteluihin. Napoleonin sodissa se osallistui vielä Cape Finisterren, Trafalgarin, San Domingon ja Kööpenhaminan taisteluihin.
Alus osui kartoittamattomalle matalikolle 16. kesäkuuta 1809 Gorritin saaren ja mantereen välillä. Alus sai vuodon ja se upposi.
Juhani Paatela

Juhani Elias Paatela (5. joulukuuta 1917 Tampere – 23. syyskuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen maataloustieteilijä, Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskuksen ylijohtaja ja lintuharrastaja.
Juhani Paatela oli arkkitehti Jussi Paatelan poika. Paatela kävi koulunsa Helsingin suomalaisessa reaalilyseossa. Hän valmistui agronomiksi kasvinviljelylinjalta vuonna 1944, jonka jälkeen hän aloitti tutkijana Maatalouskoelaitoksessa vuonna 1945. Tohtorinväitöksen hän suoritti 1947. Paatela oli Helsingin yliopiston kasvinviljelytieteen professori vuosína 1954–1973. Hän hoiti myös puutarhatieteen professorin virkaa vuodet 1956–1959.
Paatela oli innokas lintuharrastaja ja hän tutki erityisesti lintujen laulua. Yhdessä Leo Lehtosen kanssa hän julkaisi Laulavan lintukirjan vuonna 1963. Paatela äänitti itse kaikki levyillä kuultavat linnunlaulut. Paatela kuvasi myös kaitafilmille naurulokkien elämää ja hän voitti teoksellaan Wings and Rings -palkintoja Zürichissä 1956 ja Cannesissa 1957. Hän myös vastaanotti tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon yhdessä muun toimituskunnan kanssa vuonna 1979 teoksesta Metsä.
Paatela oli Ruotsin Kuninkaallisen metsä- ja maatalousakatemian (Kungliga Skogs- och Lantbruksakademien) jäsen.
Paatelan veljiä olivat arkkitehdit Jaakko ja Veli Paatela.
The Sino-Finnish Environmental Research Centre

The Sino-Finnish Environmental Research Centre (SFERC) on Itä-Suomen ja Nanjingin yliopistojen yhteinen, viimeksi mainitun kampuksella, Nanjingissä, Kiinassa sijaitseva ympäristöntutkimuskeskus. 18. toukokuuta 2009 avattu keskus on ensimmäinen suomalaisten yliopistojen perustama etäkampus ulkomailla. SFERC tulee olemaan Itä-Suomen yliopiston pysyvä etäkampus.
The Sino-Finnish Environmental Centre -tutkimuskeskus yhdistää metsä-, energia- ja ympäristöalan tutkimuksen, koulutuksen ja ympäristöasioihin keskittyvän yritysyhteistyön. Sen on tarkoitus tarjota kaupallisia mahdollisuuksia Kiinassa toimiville suomalaisille ja muille eurooppalaisille yrityksille. Muun muassa UPM:n Changshun tehdasalue sijaitsee lähistöllä.
Keskuksen myötä Nanjingin yliopistosta tulee Itä-Suomen yliopiston merkittävä yhteistyökumppani Kiinassa. Nanjingin yliopistolla on jo aikaisempia tutkimuskeskuksia muun muassa Johns Hopkinsin yliopiston ja Göttingenin yliopiston kanssa.
Toukokuussa 2014 kerrottiin Ilmatieteen laitoksen sekä Itä-Suomen ja Nanjingin yliopistojen tutkimus- ja koulutusyhteistyöstä liittyen ilmansaasteisiin.
Hollannin tauti

Hollannin tauti (engl. Dutch disease, holl. Hollandse ziekte) on taloustieteessä nimitys tilanteelle, jossa kansantalouden jonkin sektorin kasvulla on negatiivinen vaikutus kansantalouden muihin toimialoihin. Nimitys juontaa juurensa Alankomaihin, josta vuonna 1959 löytyi iso esiintymä maakaasua Groningenin seudulta. The Economist -lehti lanseerasi nimen vuonna 1977, jossa viitattiin ilmiöön Hollannin kansantaloudessa, jossa maan muu valmistava teollisuus taantui maakaasun hyödyntämisen jälkeen 1970-luvulla.  
Maakaasuvarojen lisääntyvä käyttö eli energiasektorin kasvu vaikutti negatiivisesti Alankomaiden muihin talouden toimijoihin. Kaasuvienti kasvoi Alankomaissa nopeasti merkittäviin lukuihin ja Alankomaiden guldenin reaalinen vaihtokurssi nousi asteittain. Vahva valuutta heikensi täten muiden vientisektoreiden tilaa maassa ja johti Alankomaiden teollisuuden taantumiseen. Käsitteen käyttö ei rajoitu ainoastaan luonnonvarojen kuten maakaasun tai raakaöljyn hyödyntämiseen, vaan sillä voidaan viitata myös esimerkiksi palvelusektorin kasvuun teollisuuden kustannuksella mutta sillä yleensä viitataan luonnonvaroilla nopeasti rikastuneen valtion talouskasvun haittapuoliin.
John C. Mather

Elämä

Mather syntyi virginialaisessa pikkukaupungissa, kävi koulunsa lähistöllä ja sai stipendin Princetoniin, mutta ystävänsä houkuttelemana päättikin vaihtaa Berkeleyhin. Vuonna 1970 hän etsiskeli väitöskirjan aihetta ja pääsi mukaan kosmista taustasäteilyä tutkivaan projektiin nimeltä COBE. Siinä rakennettiin sensoreita jotka toimivat maanpinnalla tai ilmapallon varassa. Matherin väitös valmistui 1974. Vuonna 1976 NASA hyväksyi projektin jatkon ohjelmaansa, ja samantyyppisiä instrumentteja vietiin ilmakehän ulkopuolelle.

Merkitys

Matherin ja Smootin COBE-instrumentillä tekemät havainnot vahvistavat teoriaa alkuräjähdyskestä ja siitä että maailmankaikkeus sai alkunsa tiheästä ja kuumasta aineesta.
Baltian rautatieasema (Pietari)

Historiaa

Asemarakennus rakennettiin 1855–1857 arkkitehti Aleksandr Krakaun piirustusten mukaisesti. Se palveli alun perin Pietarin ja Pietarhovin välisen radan liikennettä, ja sen nimenä oli Pietarhovin asema (Petergofski vokzal). Junaliikenne Pietarhoviin alkoi 21. heinäkuuta 1857. Nykyisen nimensä asema sai rautatieyhteyden rakentamisen edettyä Baltian alueelle. Vuonna 1872 voitiin liikennöidä Tallinnaan asti.

Rakennus

Asemarakennuksen kummassakin päässä on kaksikerroksinen siipirakennus, joista vasemmalla puolella oleva oli varattu keisarillisen perheen käyttöön. Laiturialue on katettu lasikatoksella. Asemarakennus peruskorjattiin 1932–1933, jolloin kupukaton alla olleet raiteet poistettiin, sivusisäänkäynnit suljettiin ja pääsisäänkäynti avattiin kolmiholvisten kaari-ikkunoiden paikalle. Vuonna 1955 asemarakennuksen vasempaan siipeen rakennettiin Baltijskaja-metroaseman maanpäälliset tilat.

Liikenne

Nimestään huolimatta Baltian asema on vuodesta 1933 alkaen ollut ainoastaan Pietarin lähiliikenteen käytössä. Nykyään se on Pietarin toiseksi vilkkain lähiliikenteen asema Suomen aseman jälkeen ja yksi koko Venäjän vilkkaimmista asemista. Vuosittainen matkustajamäärä yltää 25 miljoonaan.
Pietarin metrolinjan 1 asema Baltijskaja sijaitsee aseman yhteydessä.
Louise Abbéma

Louise Abbéma (30. lokakuuta 1853 Etampes Ranska – 1927 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä. Hän teki sisustusmaalauksia useisiin rakennuksiin.
Abbéma aloitti maalaamisen jo teini-ikäisenä, ja hänen opettajiaan olivat ajan maineikkaat nimet, kuten Charles Joshua Chaplin, Jean-Jacques Henner ja Carolus-Duran. Hän sai huomiota työnsä ansiosta ensimmäisen kerran 17-vuotiaana, jolloin hän maalasi muotokuvan Sarah Bernhardtista, elinikäisestä ystävästään ja kuten monet uskovat, rakastetustaan.
Hän maalasi muotokuvia muistakin ajan merkkihenkilöistä ja maalasi myös paneeleja ja muraaleja Pariisin kaupungintaloon, joka on nykyisin Pariisin ooppera, moniin teattereihin, kuten "Theatre Sarah Bernhardt", ja kuvernöörin palatsiin Dakariin Senegaliin. 
Hän piti säännöllisesti näyttelyjä Pariisin salongissa, jossa hän 1881 sai paneeleista kunnianmaininnan. Abbéma oli niitä naistaiteilijoita, joiden töitä oli näytteillä Naisten talossa Chicagon maailmannäyttelyssä 1893. Näyttelyssä oli esillä myös Abbéman veistämä Sarah Bernhardtin rintakuva.
Abbéma erikoistui öljyvärein maalattuihin muotokuviin ja akvarelleihin, ja monissa hän töissään oli vaikutteita kiinalaisilta ja japanilaisilta taiteilijoilta, samoin aikalaistaiteilijoilta, kuten Édouard Manet. Hän maalasi teoksiinsa usein kukkia. Hänen parhainaan pidetään maalauksia Vuodenajat, Huhtikuun aamu, Kukkien keskellä, Talvi ja Brasilian keisari Don Pedron, Ferdinand de Lesseps'n ja Charles Garnierin muotokuvia. 
Abbéma oli myös taitava graafikko, kuvanveistäjä ja muotoilija, ja hän myös kirjoitti. Hän avusti säännöllisesti taidelehtiä Gazette des Beaux-Arts ja L'Art.
Abbémalle myönnettiin monia kunnianosoituksia, kuten Ranskan kolmannen tasavallan virallinen taiteilija. Hän sai pronssimitalin vuoden 1900 maailmannäyttelyssä, ja 1906 hänet kutsuttiin Kunnialegioonan jäseneksi.
Hänen työnsä ovat nousseet uudelleen suosioon 1900-luvun lopulla, kun viime vuosisatojen naistaiteilijat ovat alkaneet saada kriitikoiden ja taidehistorioitsijoiden huomiota.
Alfa Romeo Formula 1 -sarjassa

Tallin alkuvaiheet

Alfa Romeo tuli Grand Prix -autoiluun mukaan vuonna 1924 Vittorio Janon suunnittelemilla autoilla kuljettajanaan Antonio Ascari, joka toi tallille ensimmäisen voiton Cremonassa 1920-luvun puolivälissä. Tallin auto dominoi kilparadoilla 1920-luvulla ja otti lisäksi valmistajien mestaruuden, mutta kuljettaja Ascari kuoli Montlheryssä järjestetyssä Ranskan osakilpailussa. 1930-luvulla Jano suunnitteli Tipo B-auton, joka voitti 1932–34 välisenä aikana Rudolf Caracciolan ja Tazio Nuvolarin ohjastamana jokaisen kilpailun, johon se osallistui. Vuonna 1933 Alfa Romeo kansallistettiin ja vetäytyi virallisesti kilparadoilta, mutta Ferrari ryhtyi yhteistyöhön tallin jäänteiden kanssa. Talli palasi kilparadoille vuonna 1938, mutta sodan uhan vuoksi talli valmisti pienempien sarjojen autoja ja kätki ne juustotehtaaseen Saksan miehittäessä Italian toisen maailmansodan aikana. Sodan jälkeen esiin kaivetut kilpa-autot dominoivat jälleen kilparatoja ja niillä voitettiin 26 kilpailua putkeen.

Formula 1

Ensimmäisellä F1-kaudella 1950 Giuseppe Farina ajoi Alfa Romeolla maailmanmestariksi, ja saman teki seuraavalla kaudella Juan Manuel Fangio. Näinä vuosina Alfa Romeolla saavutettiin 10 voittoa, 13 nopeinta kierrosta ja 10 paalupaikkaa. 1950 Alfa Romeo voitti kaikki 6 GP-kisaa joihin se osallistui. Kilpailujen yhteispituus oli tuolloin 2447,6 kilometriä, joista Alfa Romeot johtivat yli 2300 kilometriä. Farinan ja Fangion lisäksi kuljettajana toimi Luigi Fagioli. Tehdas vetäytyi sarjasta sääntömuutosten takia.
Talli palasi sarjaan kesken kauden 1979, toimitettuaan moottoreita ensin vuonna 1971 March- ja vuonna 1976 Brabham-tallille. Kaudella 1979 talli ei vielä saavuttanut pisteitä, mutta seuraavina vuosina tallin kuljettajat saavuttivat useampia pistesijoja, kaksi paalupaikkaa ja yhden nopeimman kierroksen. Bruno Giacomelli oli kolmas kauden 1981 Las Vegasissa ja Andrea de Cesaris tuli kauden 1983 kisoissa kahdesti toiseksi; Saksan GP:ssä Hockenheimissa ja Etelä-Afrikan GP:ssä Kyalamissa. Kun Alfa Romeo sulautettiin Fiat SpA:han vuoden 1985 aikana, oli päätetty että kaikki Formula 1 -työ keskitettäisiin Ferrariin ja Alfa Romeo poistui sarjasta. Alfa Romeon viimeiseksi kilpailuksi jäi Australian GP 1985.
Tallin lopettamisen jälkeen Alfan moottoreilla ajoi Osella-talli, viimeisen kerran kaudella 1987.
Alfa Romeo palasi Formula 1 -sarjaan ensin Sauber-tallin nimisponsorina kaudella 2018 ja kaudeksi 2019 Sauberin valmistajanimenä, kilpakuljettajinaan Kimi Räikkönen ja Antonio Giovinazzi.

Formula 1 -tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
Tantaalikarbidi

Rakenne ja ominaisuudet

Rakenteeltaan ja ominaisuuksiltaan tantaalikarbidi muistuttaa huomattavasti niobiumkarbidia. Tantaalin ja hiilen yhdisteellä on kaksi faasia: ditantaalikarbidi ja tantaalikarbidi, joiden koostumusta voidaan kuvata kaavoilla Ta₂C ja TaC. Näistä ainoastaan tantaalikarbidilla on merkittävää käyttöä. Tantaalikarbidi ei ole täysin stoikiometrinen ja sen koostumus vaihtelee rakenteesta TaC0,73 lähes stoikiometriseen. Tantaalikarbidilla on pintakeskeinen kuutiollinen alkeiskoppi.
Tantaalikarbidi liukenee ainoastaan väkevän typpihapon ja vetyfluoridin seokseen. Hapen läsnä ollessa se hapettuu yli 800 °C lämpötiloissa tantaalipentoksidiksi. Muuten se on kemiallisesti hyvin inertti.

Käyttö

Tantaalikarbidia käytetään muiden karbidien tavoin parantamaan metallien kemiallista ja sään kestävyyttä sekä kovuutta. Tantaalikarbidin lisääminen teräkseen parantaa erityisesti materiaalin kovuutta korkeissa lämpötiloissa. Yleensä yhdistettä käytetään muiden karbidien, kuten niobiumkarbidin, volframikarbidin ja titaanikarbidin kanssa. Tantaalikarbidia käytetään myös valmistettaessa metallista tantaalia.
Kimbangulaisuus

Kimbangulaisuus on nykyisessä Kongon demokraattisessa tasavallassa kehittynyt kristinuskon suuntaus. Se kuuluu Afrikan riippumattomiin kirkkoihin. Sillä on miljoonia kannattajia.
Suuntauksen perusti Simon Kimbangu, jonka sanotaan alkaneen tehdä parantamisihmeitä vuonna 1921. Liike oli muutaman vuosikymmenen ajan vainottu, ja muun muassa Kimbangu itse kuoli vangittuna. Kimbangun jälkeen liikkeen johto on pysynyt hänen suvussaan. Kimbangun syntymäpaikka N’Kamba on kimbangulaisten keskuudessa tärkeä uskonnollinen kohde. Kimbanguun viitataan liikkeen keskuudessa Kristuksen erityislähettiläänä.
Kimbangulaisuus kieltää muun muassa alkoholin käytön, tupakoinnin ja tanssin. Liikkeessä käytetään vuonna 1978 kehitettyä mandombe-nimistä kirjoitusjärjestelmää. Liike, joka on levinnyt laajasti eri puolille maailmaa, toimii myös Suomessa nimellä Kimbangun kirkkokunta. Kimbangun kirkkokunta katsoo, että Jeesus Kristus on perustanut kimbangulaisuuden erityislähettiläänsä Simon Kimbangun kautta.
Kimbangulaiset viettävät joulua 25. toukokuuta, joka sattuu olemaan kirkon entisen johtajan Papa Dialunganan (k. 2001) syntymäpäivä. Muita tärkeitä päivämääriä ovat 6. huhtikuuta, jolloin Kimbangu aloitti parantajantyönsä, sekä Kimbangun kuolinpäivä 12. lokakuuta.
Sokraattinen ongelma

Sokraattinen ongelma on Sokrateen henkilöön liittyvä ongelma, jossa on kyse siitä, missä määrin Platonin dialogien Sokrateessa on historiallista Sokratesta. Ongelma on seurausta siitä, ettei Platonin teoksista ole mahdollista päätellä varmuudella, mitkä Sokrateen nimiin laitetut opetukset ovat Sokrateen omia ajatuksia ja mitkä Platonin ajatuksia, jotka on esitetty Sokrateen kautta.

Lähtökohta

Sokrates, jota usein pidetään länsimaisen filosofian isänä ja joka tuomittiin kuolemaan Ateenassa vuonna 399 eaa., oli Platonin opettaja. Platon, kuten myös eräät muut aikalaiset, kirjoitti dialogeja, joissa Sokrates esiintyy. Suurin osa siitä, mitä Sokrateesta tiedetään, on peräisin Platonilta.
Tutkijat katsovat kuitenkin yleisesti, ettei Platonin dialogeja ole tarkoitettu sanatarkoiksi kuvauksiksi Sokrateen käymistä keskusteluista, ja vain pieni osa, jos lainkaan, niistä on suoria kuvauksia tämän ajattelusta. Monet dialogeista vaikuttavat käyttävän Sokratesta Platonin omien ajatusten puhetorvena. Toisaalta yleisesti on katsottu, että ainakin Platonin varhaisimmissa dialogeissa historiallisen Sokrateen ääni on jossain määrin kuultavissa. Koska Platonin dialogeissa esiintyvät ajatukset vaikuttavat kehittyvän, kun varhaisista dialogeista edetään kohti keskivaiheen ja myöhäiskauden dialogeja, monet tutkijat ovat katsoneet, että dialogit alkoivat ajan kuluessa esittää yhä vähemmän Sokrateen ajatuksia ja yhä enemmän Platonin omia ajatuksia. Siitä, mitkä tietyt piirteet Platonin dialogeissa edustavat historiallista Sokratesta, ei kuitenkaan ole yksimielisyyttä. Sokraattisessa ongelmassa on kyse tästä.
Muista lähteistä merkittävimpiä ovat Ksenofon, Aristofanes ja Aristoteles. Ksenofon tunsi Sokrateen henkilökohtaisesti, mutta sekä hänen teostensa historiallinen luotettavuus että hänen filosofinen ymmärryksensä on kyseenalaistettu usein. Hänen teostensa antama yleiskuva Sokrateesta on kuitenkin jossain määrin yhteensopiva Platonin varhaiskauden dialogien kanssa. Toisaalta Platonin ja Ksenofonin kuvausten välillä on myös ristiriitoja: esimerkiksi Platonin Sokrates kieltää usein, ettei ota rahaa opetuksesta, kun taas Ksenofonin Pidoissa Sokrates sanoo selvästi, että hän saa oppilailtaan maksun viisauden opettamisesta ja saa siten elantonsa.
Aristofaneen näytelmissä Sokrates muistuttaa enemmän sofistia. Aristoteles antaa Sokrateesta selvästi kuvan filosofina, joka oli kiinnostunut ennen kaikkea etiikasta.
Bernard Balastre

Bernard Balastre (s. 29. elokuuta 1937 Brest, Finistère, Ranska) on entinen ranskalainen seiväshyppääjä.
Balastre edusti Ranskaa kaksissa Euroopan-mestaruuskilpailuissa. Tukholmassa 1958 hän ei selviytynyt karsinnasta loppukilpailuun. Belgradissa 1962 hän sijoittui yhdeksänneksi tuloksella 450 cm.
178-senttinen ja aktiivivuosinaan 78 kiloa painanut Balastre voitti seiväshypyssä Ranskan mestaruuden vuosina 1959, 1960 ja 1961. Hän paransi Ranskan ennätystä kahdesti: toukokuussa 1961 hän hyppäsi tuloksen 442 cm ja vuotta myöhemmin tuloksen 448 cm. Kahden kuukauden kuluttua hän menetti ennätyksen Maurice Houvionille. Uransa parhaan tuloksen 450 cm Balastre hyppäsi myöhemmin vuonna 1962.
FS Implacable (1864)

Palvelus

Alus korvasi Dévastationin tykistön koululaiva Louis XIV:n apualuksena Toulonissa vuonna 1871. Uudessa tehtävässä aluksen aseistuksena oli kaksi 24 cm M1870, kaksi 19 cm M1870, yksi 19 cm M1864, yksi 16 cm M18160, kaksi 16 cm M1864 ja kuusi 14 cm M1870 tykkiä sekä yksi 22 cm rihlattu tykki ja yksi 12 cm tykki. Alus jatkoi palvelustaan tykistön koululaivana liitettynä Alexandreen vuosina 1874-1877 ja edelleen Souverainiin huhtikuussa 1879. Alus oli teknikkojen koululaivana 3. kesäkuuta 1880 - 1881. Alus poistettiin alusluettelosta 30. joulukuuta 1884 ja siitä tehtiin torpedojen testausalusta Touloniin. Alus romutettiin vuonna 1908.
Virkajärvi (Jämsä, Lahdenkylä)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,3 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Kuoreveden alueella (35.61), jonka Kuoreveden lähialueeseen (35.611) se kuuluu.
Osmo Kurola

Osmo Aarne Kurola (s. 20. huhtikuuta 1948 Raahe) on suomalainen juristi, poliitikko ja virkamies. Kurola toimi kansanedustajana vuosina 1995–1999 edustaen Lapin läänin vaalipiiriä ja kuului Kansallisen Kokoomuksen eduskuntaryhmään. Ennen kansanedustajuuttaan hän työskenteli Rovaniemen tuomiokunnan, Rovaniemen hovioikeuden, Rovaniemen kihlakunnan rekisteritoimiston ja Lapin lääninhallituksen palveluksessa.
Vincent Manngard

Karl Rudolf Vincent Manngård on suomalaissyntyinen kiinteistösijoittaja. Hän on syntynyt Närpiössä, mutta muutti Yhdysvaltoihin 17-vuotiaana. Hän asuu nykyään Long Islandilla, New Yorkin osavaltiossa. 
Suomessa Manngard tunnetaan parhaiten Tampereen Ilveksen SM-liigajoukkueen entisenä pääomistajana. Hän oli joukkueen pääomistaja vuodesta 1993 lähtien ja myi seuran 7.2.2017. Hän omisti 62 % Ilves-Hockey Oy:stä, joka on Ilveksen edustusjoukkueen toiminnasta vastaava yhtiö, ennen 7.2.2017 tehtyä kauppaa.
Olipa kaksi kertaa eilinen

Juoni

Lontoolaisen pariskunnan, Victor Bukowskin (Douglas Henshall) ja Sylvia Weldin (Lena Headey), parisuhde on kariutumassa. Victor on alkoholisoitunut työtön näyttelijä, joka päätyy pettämään Sylviaa ja menettää sen seurauksena hänet. Pian Sylvia on menossa naimisiin toisen miehen, Dave Summersin (Mark Strong), kanssa. Victor yrittää estää häntä astumasta alttarille, mutta epäonnistuu yrityksessään. Hän alkaa suunnitella jo itsemurhaa, mutta tapaakin kaksi outoa miestä, joiden ansiosta hän saa tilaisuuden korjata asiat. Victor pääsee matkustamaan kahdeksan kuukautta taaksepäin tilanteeseen, jossa hän saattoi vielä vaikuttaa tulevaisuuteensa.

Tuotanto

Olipa kaksi kertaa eilinen -elokuvan kuvaukset alkoivat 21. heinäkuuta 1997 ja päättyivät 7. syyskuuta 1997. Elokuva kuvattiin Lontoossa, Britanniassa.

Julkaisu ja vastaanotto

Olipa kaksi kertaa eilinen sai ensi-iltansa Kanadassa Montrealin elokuvajuhlilla 30. elokuuta 1998. Elokuvan teatteriensi-ilta oli Britanniassa 27. marraskuuta 1998 ja Espanjassa 19. helmikuuta 1999. Elokuvan muina niminä ovat Espanjassa Lluvia en los zapatos, Britanniassa, Ranskassa ja Australiassa If Only… sekä Yhdysvalloissa Twice Upon a Yesterday. Elokuva esitettiin myös muun muassa San Sebastiánin, Toronton ja Cannesin elokuvajuhlilla. Olipa kaksi kertaa eilinen sai teatteriensi-iltansa Suomessa 23. heinäkuuta 1999 ja oli Finnkinon levittämä. Elokuva oli Suomessa 143. katsotuin elokuva 1 562 hengen katsojamäärällään vuonna 1999. Finnkino on julkaissut elokuvan Suomessa myös DVD:lle.
Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 29% kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 4,8/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 21 arviointiin. 1 214 käyttäjästä 56% on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 3,2/5 keskiarvolla. Internet Movie Databasen 2 069 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 6,5/10.
Pettävän varjon uudet seikkailut

Juoni

Nick ja Nora Charles (Powell ja Loy) palaavat New Yorkiin koiransa ja poikansa kanssa. Heidät kutsutaan viettämään viikonloppua eversti Burr MacFay’n (Smith) taloon Long Islandille. MacFay haluaa hyvin tuntemansa etsivän tutkimaan uhkauksia, joita hän on saanut Phil Churchilta (Leonard). Kun MacFay kuolee, Churchista tulee pääepäilty. Nick on kuitenkin skeptinen; hänen mielestään jotain paljon monimutkaisempaa on tekeillä. MacFay’n tyttärellä (Grey), taloudenhoitajalla (Gordon) tai monilla muilla taitaa olla näppinsä pelissä vanhan everstin kuolemassa.
Alex Baumann

Alexander Sasha "Alex" Baumann O.C., O.Ont (s. 21. huhtikuuta 1964, Praha) on kanadalainen uimari. Hän voitti kaksi kultamitalia 200 ja 400 metrin sekauinnista vuoden 1984 kesäolympialaisissa Los Angelesissa.
Baumann asui viisi ensimmäistä vuottaan Tšekkoslovakiassa ja opiskeli Laurentian-yliopistossa. Hän on Order of Canadan upseeri. Yhdysvaltalainen, kuukausittainen Swimming World Magazine nimesi hänet "Vuoden uimariksi" 1981 ja 1984.
Baumann on Kanadan menestyneimpiä kilpauimareita ja rikkonut useita sekä kansallisia että kansainvälisiä ennätyksiä. Hän on toipunut kivessyövästä kasvaimen poistoleikkauksen avulla.
Hietalahdenranta

Hietalahdenranta (ruots. Sandvikskajen) on katu Helsingissä Kampin ja Punavuoren kaupunginosissa. Se tekee mutkan Hietalahden perukassa olevan satama-altaan ympäri Bulevardin päässä. 
Hietalahdenranta alkaa Punavuorenkadun kulmasta, josta etelään päin sen jatkeena on Telakkakatu. Se päättyy kohtaan, josta länteen johtaa Jätkäsaareen johtava Ruoholahdenkanavan ylittävä leveä silta, mistä eteenpäin katulinjaus pohjoiseen jatkuu Mechelininkatuna. Helsingin keskustasta Länsiväylälle johtava pääliikenneväylä kulkee osittain myös Hietalahdenrantaa pitkin.
Kadun varrella on rakennuksia pääasiassa itä- ja pohjoisreunalla, jossa osoitenumerot ovat parittomia. Rannan puolella on kadun alkupäässä huoltoasema ja toisessa päässä ravintola Merimakasiini. Vanhaa rakennuskantaa on satama-altaan pohjoispuolella. Rakennuksissa on ollut muun muassa Kaj Eräjuuren Haka-Auto, Yhtyneet Kuvalehdet ja Otavan kirjapaino. Uutta rakennuskantaa on Sinebrychoffin puretun rakennuksen tontilla satama-altaan itäpuolella.
Ravintola Salve sijaitsi aiemmin Hietalahdenranta 11:ssä, josta se syksyllä 2016 siirtyi Hietalahdenranta 5:een.

Nimen alkuperä

Kadun nimi johtuu viereisen merenlahden, Hietalahden nimestä. Sen ruotsinkielinen nimi vahvistettiin ensimmäisen kerran vuonna 1836 muodossa SandviksQuain. Vuonna 1887 otettiin jo käyttöön nykyinen muoto Sandvikskajen. Seuraavana vuonna katu jaettiin kahteen osaan, jotka saivat nimet Sandviks norra kajen ja Sandviks södra kajen, joille vuonna 1909 vahvistettiin myös suomenkieliset nimet Hietalahden pohjoinen rantakatu ja Hietalahden etelärantakatu. Vuonna 1928 ne jälleen yhdistettiin, ja katu sai nykyisen nimensä Hietalahdenranta.
Funktioteoria I–II

Funktioteoria I–II on Olli Lehdon kirjoittama kirja, joka käsittelee funktioteoriaa. Kirja on kirjoitettu lähtökohdasta, että lukija ymmärtää analyysin, topologian ja algebran perusteet. Kirjassa ei ole selkeää jakoa osiin I ja II. Kirja nojaa Helsingin yliopiston luentoihin aiheesta.  Kirja on tarkoitettu laudatur-tason kurssille oppikirjaksi.