google/wiki40b huggingface dataset:
Transformers: Energon

Tarina

Kymmenen vuotta on kulunut kohtalokkaasta taistelusta Unicronia vastaan. Monet Decepticonit jotka taistelivat Unicronia vastaan ovat liittyneet Autobotteihin auttaakseen energonin löydössä. Uusi vihollinen on kuitenkin noussut Autobottien uhaksi, nimittäin Alpha Q, joka suunnittelee varastavansa heiltä energonia, kätyreidensä Scorponokin ja Terrorconien avulla, aikeenaan herättää Megatron ja Unicron uudelleen henkiin.

Animaatiosarja

Energon jatkaa siitä, mihin Armadassa jäätiin. Energon on toteutettu robottien osalta 3D-grafiikalla, kun taas ihmiset ja taustat ovat käsin piirrettyjä.

Sarjakuva

Transformers: Energon -sarjakuva alkoi, kun lelut vaihtuivat Armadasta Energoniksi. Energonin ensimmäinen numero on siis 19. Sarjakuva oli alusta asti Simon Furmannin käsialaa. Sarjakuva lähti alusta asti eri teille, kuin animaatiosarja, ja jatkoi siitä, mihin Armada-sarjakuvassa jäätiin. Valitettavasti kustannusyhtiö Dreamwave joutui konkurssiin ja sarjakuva jäi kesken, numeroon 30.
John Fredriksen

John Fredriksen (11. toukokuuta 1944 Oslo, Norja) on norjalais-kyproslainen laivanvarustaja. Norjalaisen Kapital-lehden mukaan hänen omaisuutensa oli vuonna 2007 55,5 miljardia kruunua ja Forbesin mukaan noin 8 miljardia dollaria. Hän oli aikanaan Norjan rikkain henkilö ja vuonna 2008 hän oli Forbesin mukaan maailman 113. rikkain henkilö.
Fredriksen on pääomistajana muun muassa tankkerivarustamo Frontlinessa, kalanviljely-yritys Marine Harvestissa ja öljynporausyhtiö Seadrillissa.
Fredriksenillä ei ole juurikaan koulutusta. Hän aloitti 16-vuotiaana laivanvälitysyhtiö Blehr og Tenvigissä Oslossa. 1970-luvun alussa hän siirtyi harjoittamaan laivojen välitystä New Yorkiin. 1970-luvun puolivälissä hän perusti oman varustamon, joka otti vastaan tehtäviä Lähi-idän öljyntuottajayrityksiltä. 1980-luvulla hän ansaitsi suuria summia Persianlahdella Iranin ja Irakin sodan aikana. Hänen palveluksessaan olevat miehistöt ottivat suuria riskejä, josta Fredrikseniä arvosteltiin.
Nykyisin hän asuu Lontoossa ja on Kyproksen kansalainen. Hänellä on kaksostytöt Kathrine ja Cecilie (s. 1983), avioliitosta vuonna 2006 edesmenneen vaimonsa Inger Katharina Astrup Fredriksenin kanssa. Fredriksenin kansalaisuuden vaihdoksen syyksi toukokuussa 2006 on arveltu perintöveron välttämistä omaisuuden siirtyessä aikanaan hänen tyttärilleen ja yleensäkin norjalaisen verolainsäädännön kiristymistä sen suhteen, kauanko Norjan kansalaisen tulee oleskella ulkomailla vuosittain välttääkseen Norjan verotuksen.
Street Poetry

Vastaanotto

Eräät kriitikot ovat kehuneet albumia Hanoi Rocksin ensimmäiseksi kunnon rock-albumiksi sitten alkuperäisen yhtyeen hajoamisen vuonna 1985. Eräissä arvioissa albumia on pidetty parempana kuin epätasaista mutta monta hittiä sisältänyttä Twelve Shots on the Rocksia vuodelta 2002 ja toiseksi viimeisintä albumia Another Hostile Takeoveria, joka herätti kahtiajakoa puolesta kriitikoissa puolesta ja vastaan. Kriitikkojen suosiollisista arvosteluista huolimatta Street Poetry nousi ilmestyttyään vasta Suomen virallisen albumilistan 6. sijalle. Esimerkiksi Nyt-liitteen 36. numerossa arveltiin, että Street Poetry olisi noussut kärkikolmikkoon Eppu Normaalin Syvään päähän- ja CMX:n Talvikuningas-albumien kanssa. Nyt-liite piti Street Poetrya parhaana Hanoi Rocks -albumina 20 vuoteen. Lehti kirjoitti, että Twelve Shots on the Rocks oli yhtyeen alun kangertelua ja Another Hostile Takeover taas oli ohilyönti. Lehden mukaan albumin "soitto on täynnä sähköä, soundi lihaksikas ja Michael Monroe laulaa kenties vahvemmin kuin koskaan". Soundissa taas kirjoitettiin, että levy on rehellistä rockia, mutta McCoy ja Monroe eivät enää pysty tekemään samanlaisia hittejä kuin nuorina 1980-luvulla. Lehden arvostelun kirjoittajan Tero Alangon mielestä levyltä ei löytynyt mitään erityisen tarttuvaa kappaletta ja piti alkuperäisen Hanoi Rocksin tuotantoa parhaimpana. Musiikkiin ja trendeihin erikoistunut Unik Paperin arvostelun kirjoittanut Jarkko Mäkelä piti levyä ihan onnistuneena, mutta valitti, että tasapaksulta kuulostavalta albumilta puuttuivat hitit, joita oli kuitenkin löytynyt useampikin Twelve Shots on the Rocks- ja Another Hostile Takeover-albumeilta. Lehti ei uskonut, että muuten raikkaalta kuulostavalta albumilta nousee mitään erityisiä hittejä. Kaikki arviot ovat olleet kuitenkin yhtä mieltä siitä, että albumi kuulostaa perinteisesti Hanoi Rocksilta.
Pyridiini-N-oksidi

Ominaisuudet

Pyridiini-N-oksidi on huoneenlämpötilassa väritöntä ja hygroskooppista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja poolisiin orgaanisiin liuottimiin. Pyridiini-N-oksidilla on useita resonanssimuotoja ja amiinioksidiryhmällä on sekä elektroneja puoleensavetävä että elektroneja luovuttava ominaisuus. Tämän vuoksi pyridiini-N-oksidi reagoi pyridiinistä poiketen sekä elektrofiilien ja nukleofiilien kanssa elektrofiilisella tai nukleofiilisella aromaattisella substituutiolla. Pyridiini-N-oksidi voidaan esimerkiksi nitrata tai halogenoida, jotka reaktiot eivät tapahdu pyridiinille. Reaktio tapahtuu joko 2-, 4- tai 6-asemaan pyridiinirenkaan typpiatomiin nähden. Pyridiini-N-oksidi on helposti pelkistettävíssä pyridiiniksi.

Valmistus ja käyttö

Pyridiini-N-oksidia valmistetaan hapettamalla pyridiiniä. Hapettimina voidaan käyttää perkarboksyylihappoja, vetyperoksidin vesiliuoksella happamissa olosuhteissa tai molybdeenitrioksidin avulla. Muodostuva tuote voidaan puhdistaa tislaamalla.
Pyridiini-N-oksidia voidaan käyttää orgaanisissa synteeseissä. Siitä valmistetaan muun muassa 2-pyridonia ja muita johdannaisia, joita käytetään muun muassa lääkeaineiden valmistuksessa. Sen käyttöä kuitenkin haittaa se, että reaktioissa muodostuu usein eri isomeerien seos. Orgaanisen kemian reagenssina sitä voidaan käyttää hapettamaan alkyylihalidit aldehydeiksi, eräiden karboksyylihappojen dekarboksyloinnissa ja karboksamidien dehydrogenoinnissa. Yhdiste toimii myös ligandina useissa kompleksiyhdisteissä.
Kunnossa kaiken ikää

Kunnossa kaiken ikää (KKI) on valtakunnallinen ministeriöiden rahoittama toimintaohjelma, jonka tavoitteena on ”innostaa yli 40-vuotiaita säännölliseen liikuntaan ja luoda eri puolille Suomea helposti lähestyttäviä liikuntapalveluja”.
KKI-ohjelmasta ja sen toteutuksesta vastaa Liikunnan ja kansanterveyden edistämissäätiön LIKES-tutkimuskeskus. Ohjelmaa rahoittavat opetusministeriö sekä sosiaali- ja terveysministeriö. Lisäksi toimintaan osallistuvat omilla hallinnon aloillaan muun muassa Liikenne- ja viestintäministeriö, Ympäristöministeriö sekä Metsähallitus, tavoitteenaan edistää arki-, työmatka- ja luontoliikuntaa.

Toiminta

Kunnossa kaiken ikää -ohjelman tarkoituksena on jakaa liikuntaan ja terveyteen liittyvää tietoa, erityisesti ikääntyvälle väestönosalle. KKI-ohjelma julkaisee kaksi kertaa vuodessa ilmestyvää Kipinä-lehteä, ja tuotti vuosina 2003–2005 Yle TV2:lla Kotimaan viikko -ohjelmassa esitetyn Ympäristö liikuttaa -sarjan. KKI-ohjelma julkaisee myös paljon liikuntaan ja terveyteen liittyvää materiaalia, kuten kunto-oppaita ja esitteitä. Julkaisujen lisäksi KKI-ohjelma järjestää useita tapahtumia, muun muassa maakuntaretkiä, iäkkäiden ulkoilupäiviä ja Virtaa vuosiin -kiertueen. Tärkeä osa KKI-ohjelman toimintaa on taloudellisen tuen myöntäminen erinäisille paikallisille toimijoille, jotka järjestävät liikuntatoimintaa ja pyrkivät saamaan erityisesti yli 40-vuotiaat innostumaan liikunnasta.
KKI-ohjelma on myös osa urheilun lajiliittojen toimintaa. Jalkapallossa ohjelma tunnetaan nimellä Jalkapallon kunnossa kaiken ikää (JKKI), ja Palloliiton alaisuudessa järjestetään SM-kilpailuja yli 35-, 40-, 45-, 50-, 55- ja 60-vuotiaiden miesten ikäluokissa. Vuoteen 2009 asti JKKI-joukkueiden oli mahdollista osallistua myös Suomen cupiin.

Historia

Kunnossa kaiken ikää -ohjelma aloitti toimintansa vuonna 1995. Siitä lähtien toiminta on laajentunut noin 700 paikalliseen toimijaan. Vuonna 2006 Maailman terveysjärjestö palkitsi KKI-ohjelman Counteracting Obesity Award -palkinnolla.
Super Bowl XLVII

"Blackout Bowl"

Ottelun erikoisuus nähtiin kolmannella neljänneksellä, kun Superdomen sähköt katkesivat pimentäen suuren osan valaistuksesta ja peli jouduttiin keskeyttämään 34 minuutin ajaksi ennen kuin sähköt saatiin täysin palautettua.
Trilleri

Trilleri on kirjallisuuden tai elokuvataiteen tyylilaji, jonka kerronta keskittyy jännityksen luomiseen ja sen ylläpitämiseen. Trillerin synonyymeja ovatkin jännityselokuva ja jännitysromaani. Trillerin alalajityyppejä ovat muun muassa poliittinen trilleri ja psykologinen trilleri. Useimmiten trilleri kuitenkin sekoittuu muiden lajityyppien ja alalajityyppien kanssa.
Tunnettuja trillerikirjoja ovat muun muassa Dan Brownin Da Vinci -koodi (2003) ja Eoin Colferin Artemis Fowl. Tunnettuja trillerielokuvia ovat muun muassa Uhrilampaat ja Psyko.

Jännityselokuvat

Jännityselokuva lajityyppinä on lähtöisin kirjallisuudesta. Jännitykseen luontiin elokuvatekniikassa käytetään leikkausta, kuvakulmia ja kamera-ajoja. Jännitystä onkin käytetty elokuvakerronnan tehokeinona aina elokuva alkuajoista alkaen. Varhaisen jännistyselokuvan merkittäviä vaikutteita olivat saksalainen ekspressionismi, esimerkiksi Fritz Langin M – kaupunki etsii murhaajaa, ja Alfred Hitchcockin Englannin kauden trillerit (esimerkiksi Puhtauden lunnaat).
NHL-kausi 1949–1950

NHL-kausi 1949–1950 oli National Hockey Leaguen historian 33. kausi. Sen aikana kuusi NHL-joukkuetta pelasi kukin 70 runkosarjaottelua. Stanley Cupin voitti Detroit Red Wings, joka kukisti finaalisarjassa New York Rangersin otteluvoitoin 4–3, kun Stanley Cupin ratkaisevassa pelissä Pete Babando teki Stanley Cupin ratkaisevan jatkoaikamaalin. Kyseessä oli Red Wingsin seurahistorian neljäs Stanley Cup -mestaruus. New York Rangers sai viimeisen kerran jaetun O’Brien Trophyn, joka oli vuodesta 1939 lähtien ollut loppuottelusarjan hävinneelle joukkueelle kuuluva palkinto. Ensimmäisen kerran O’Brien Trophy oli jaettu vuonna 1910, jolloin se oli NHA-liigan mestaruuspokaali. 
Runkosarjan piste- ja syöttöpörssin sekä Art Ross Trophyn voitti Detroit Red Wingsia edustanut Ted Lindsay. Lindsay keräsi 69 ottelussa yhteensä 78 tehopistettä, joista 23 oli maaleja ja 55 syöttöpisteitä. Maalipörssin voitti Montreal Canadiensin Maurice Richard 43 osumallaan. 
Hart Trophy myönnettiin New York Rangersin maalivahtina toimineelle Chuck Raynerille. Sen sijaan  Vezina Trophyn sai Canadiensin Bill Durnan, koska hänen joukkueensa oli päästänyt vähiten maaleja runkosarjassa, mikä oli tuolloin kyseisen palkinnon myöntämiskriteeri. Parhaalle tulokkaalle myönnettävän Calder Memorial Trophyn vei puolestaan Boston Bruins -maalivahti Jack Gelineau. Pudotuspelien pistepörssin voittaja oli New York Rangersin Pentti Lund. Hän teki 12 pudotuspeliottelussa 11 tehopistettä, joista 6 oli maaleja ja 5 maaliin johtaneita syöttöjä.
Teatteriseurue Ursus

Teatteriseurue Ursus on helsinkiläinen ammattiteatteriryhmä, jonka intohimoja ovat visuaaliset ja absurdit esitykselliset maailmat. Seurueen esitysten elementtejä ovat teatterillinen leikki ja logiikka sekä niiden sekoittuminen. Omaleimaisella esittämisen tavalla Ursus haluaa sisällyttää esitystensä aiheisiin mm. aikakautemme mielettömyyttä ja tarjota tilaisuuden loikata maagiseen rinnakkaistodellisuuteen, jossa kaikki on mahdollista. Ursuksen jäsenet ovat helsinkiläisiä freelancereita ja kulttuurialan ammattilaisia.
Robert Keith

Robert Keith (10. helmikuuta 1898 Fowler, Indiana – 22. joulukuuta 1966 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi teatterissa, televisiossa ja elokuvissa. Hänet nähtiin muiden muassa elokuvissa Luoti luodista (1950), 14 tuntia (1951), Hurjapäät (1953) ja Enkeleitä Broadwaylla (1955). Hän sai arvostusta lisäksi näytelmäkirjailijana teoksensa The Tightwad: A Comedy in Three Acts (1927) myötä. 
Robert Keithin alkuperäinen nimi oli Rolland Keith Richey. Näyttelijä oli neljästi naimisissa. Yksi hänen puolisoistaan oli Peg Entwistle, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1927 ja oli naimisissa kaksi vuotta. Näyttelijä Brian Keith oli Robert Keithin poika.
Apšeronin piirikunta

Apšeronin piirikunta (azeriksi Abşeron rayonu, ven. Апшеро́нский райо́н, Apšeronski raion) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1963 perustetun piirin pinta-ala on 1 546 neliökilometriä. Asukkaita on 190 900 henkeä (vuonna 2010).
Apšeronin piiri sijaitsee Azerbaidžanin itäosassa maan pääkaupungin Bakun luoteispuolella. Se rajoittuu Bakun ja Sumqayıtin kaupunkialueisiin sekä lounaassa Hacıqabulin, lännessä Qobustanin ja luoteessa Xızın piireihin. Apšeronin piirin itäkärki työntyy Apšeronin niemimaan tyviosaan, mutta pääosin alue sijaitsee sisämaassa niemimaan ulkopuolella.
Piirin keskus on Xırdalanin kaupunki. Muita merkittävämpiä paikkakuntia ovat Sarayn, Qobun, Mehdiabadin, Ceyranbatanin, Hökməlin, Digahin, Güzdəkin ja Aşağı Güzdəkin taajamat. Kuntia on yhteensä 15, taajamia yhdeksän ja kyliä kuusi. Kaupunkiväestön osuus on 82,8 prosenttia. Vuoden 1999 väestönlaskennan mukaan 97,7 prosenttia asukkaista on azereja.
Piirin kautta kulkevat Bakusta Qubaan ja Şamaxıin johtavat maantiet sekä Bakun ja Moskovan välinen rautatie. Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut puutarhanhoitoon, oliivien viljelyyn ja karjanhoitoon.
Nähtävyyksiä ovat Yanar Dağin palava luonnonkaasuesiintymä, vanhat moskeijat, saunat ja muut rakennelmat. Paikallislehtenä ilmestyy Abşeron.
Lisa Ann Beley

Ura

Beley aloitti ääniroolien tekemisen 1990-luvulla tehdessään samalla pieniä näytelmärooleja televisiosarjoihin, kuten Salaiset kansiot ja Cold Squad. Hän työskenteli useimmiten Vancouverissa Ocean Group nimiselle äänitysyhtiölle, joka on erikoistunut japanilaisen animen jälkiäänitykseen. Sittemmin Beley on ollut yksi käytetyimmistä naisäänistä Kanadassa erityisesti animen parissa. Hänellä oli muun muassa Chi-Chin äänirooli Dragon Ball Z:ssa ja myöhemmin pieniä rooleja muun muassa Zoidsissa ja Inuyashassa.
Alkuperäisiä äänirooleja Beley on tehnyt myös vuodesta 1994 lähtien Kimba the White Lioniin, Where on Earth Is Carmen Sandiegoon, Street Fighteriin, X-Men: Evolutioniin ja Iron Man: Armored Adventuresiin. Hän oli myös vuosina 2003–2004 Action Force lelusarjasta tutun Scarlettin äänenä kahdessa tietokoneanimaatioelokuvissa G. I. Joe: Spy Troops ja G. I. Joe: Valor vs. Venom.
Bakun alue

Bakun alue oli Alfred Rosenbergin suunnitelmaan hallita Kaukasiaa kuuluva alue, jota ei olisi annettu kenraalikomissariaatiksi, jonka hallinnossa olisi paikallisvaikutusta. Sen piti oleman suorempaan hallintoon otettava alue alueeseen liittyvien Azerbaidžanin öljyvarojen vuoksi.
Käytännössä saksalaisten hyökkäys ei koskaan edennyt alueelle asti, joten Bakun aluetta Wehrmactin sotilashallintoon tai sitä yleensä seuraavaan valloitettujen itäalueiden valtakunnanministeriön hallintaan ei koskaan toteutettu. Bakun alueen erottaminen suunnitelmassa omaksi yksikökseen Azerbaidžanin kenraalikomissariaattista kuitenkin osoittaa alueen tärkeyden.
Ilma-alus

Ilma-alus on ilmakehässä lentävä kulkuneuvo. Yleisimpiä ilma-aluksia ovat lentokoneet, helikopterit, kuumailmapallot ja ilmalaivat. Jotkut niistä pysyvät ilmassa, koska ovat ilmaa kevyempiä (kuumailmapallot ja ilmalaivat), toisten nostovoima syntyy aerodynaamisesti ilman virratessa vaakasuoraan liikkuvan laitteen tai sen osien ohi.

Määritelmistä

Ilma-alus on Suomessa määritelty ilmailulaissa (864/2014). Lain 2 §:n 1 momentin 6 kohdan mukaan ilma-alus on laite, ”jota kannattavat ilmakehässä muut ilman reaktiot kuin ilman reaktiot maan tai veden pintaa vastaan”. Määritelmä vastaa pitkälti kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimuksen (Chicagon yleissopimuksen) liitteissä käytettyä. Ilma-alukset jaetaan yleisesti ilmaa kevyempiin ja ilmaa raskaampiin ilma-aluksiin.
Satelliitit ja avaruusraketit eivät ole ilma-aluksia, koska ne liikkuvat ilmakehän ulkopuolella.
Maaefektialukset eli pintaliitäjät, jotka ”lentävät” veden pinnan yläpuolella niin kutsutun maavaikutuksen avustamana, ja ilmatyynyalukset eivät ole ilma-aluksia, vaan niitä koskevat merenkulkuun liittyvät säädökset.

Ilma-aluksiin liittyviä ennätyksiä

Maailman suurin käyttöön päässyt lentokone on Antonov An-225. Se painaa 640 tonnia, on 84 m pitkä ja siipien kärkiväli on 88 metriä.
Nopein ilma-alustyyppi on avaruussukkula. Sen nopeus nousee 29 000 kilometriin tunnissa. Suihkukoneista nopein on SR-71 Blackbird 3418 km/h. 
Nopein sotilaskone oli Mikojan MiG-31. Nopeimmat matkustajakoneet olivat Tupolev Tu-144  ja Concorde.

Muuta

Ilma-aluksen propulsio voi tulla potkurista, suihkumoottorista tai raketista.
Ilma-alusten tunnukset ilmaistaan kirjain- ja numerokoodilla, kuten esimerkiksi OH-CAA (moottorikone) tai OH-999 (purjelentokone), missä OH on Suomen maatunnus.
Maapallon lisäksi myös Venus-planeetan yläilmakehässä on lentänyt ilma-alus, tarkemmin sanottuna automaattinen vetypallo tai heliumpallo.
René Llense

René Llense (14. heinäkuuta 1913 Collioure – 12. maaliskuuta 2014) oli ranskalainen jalkapallomaalivahti. Hän pelasi FC Sètessä (1930–1938) ja AS Saint-Étiennessä (1938–1939, 1944–1945). FC Sèten kanssa hän voitti vuonna 1934 Ranskan liiga- ja cup-mestaruudet. Ranskan maajoukkueen jäsenenä Llense kilpaili kaksissa jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 1934 Italiassa ja 1938 Ranskassa.
Viktor Kuusela

Viktor Kuusela (8. helmikuuta 1925 Salmi – 4. huhtikuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen taidegraafikko.

Henkilöhistoria

Kuuselan vanhemmat olivat Johannes Kuusela ja Tatjana Ponkkonen. Hän kävi Suomen Taideakatemian koulun 1946–1948 ja 1951–1954. Professorin arvonimi myönnettiin Kuuselalle vuonna 1985. Kuusela on Suomen Taidegraafikoiden kunniajäsen, yhdistyksen johtokunnassa hän oli 1966–1971. Suomen Taiteilijaseuran hallituksen jäsen Kuusela oli 1967–1971 ja Valtion kuvataidelautakunnan jäsen 1975–1983.

Taiteellinen tuotanto

Kuuselan teoksia oli ensimmäisen kerran esillä Imatralla 1953. Hän osallistui moniin koti- ja ulkomaisiin yhteis- ja yksityisnäyttelyihin ja hänen teoksiaan on useissa museoissa ja julkisissa tiloissa. Kuusela kuului 1950-lukulaiseen Ryhmä nuoria taiteilijoita -ryhmään.
Guinness

Guinness on Diageon valmistamaa dry-stout-olutta. Guinness on maailmanlaajuisesti tunnetuin stout-tyyppinen olut.  Olutta on valmistettu St. James's Gatessa, Dublinissa, Irlannissa vuodesta 1759 lähtien. Nykyään Guinnessia valmistetaan myös kymmenissä muissa maissa. Guinness valmistetaan ohrasta, humalasta, vedestä ja hiivasta.
Zimbabwenpriinia

Levinneisyys

Zimbabwenpriiniaa tavataan Zimbabwessa ja Mosambikissa. Sen on raportoitu olevan paikallisesti yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Sigillografia

Sigillografia eli sfragistiikka on historiantutkimuksen aputiede, jonka tutkimuskohteena ovat sinetit. Heraldiikka on usein keskeisessä asemassa tehtäessä päätelmiä, jotka koskevat sinettien tunnistamista ja ajoittamista.

Terminologiaa

Sigillografia on tiede, joka lajittelee ja tukii joko vahaan painettuja tai metalliin lyötyjä, joita kutsutaan bulliksi, sinettejä. Erityisesti saksankielisellä alueella sigillografiaa on kutsuttu sphragistiqueksi.
Sinetti on kohokuvionen, painatettu tai kaiverrettu aihen, joka painetaan yleensä muovautuvaan materiaaliin, jota esimerkiksi sinettivaha on. Tosin kovalla paineella tai voimalla se voidaan tehdä myös metalliin ja kiveen. Sinettikuviota kutsutaan usein sinettimatriisiksi ja pääsääntöisesti se tehdään pronssista tai kuparista. Sinettiä on käytetty ja yhä edelleenkin käytetään henkilökohtaisen vallan symbolina, mutta myös julkisten laitosten tunnuksena.
Lännenkuntio

Ulkonäkö

Lännenkuntio on yksivuotinen ja kasvaa 10–25 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat varressa vastakkain, muodoltaan suikeat ja hammaslaitaiset. Kukat kasvavat yksittäin lehtihangoissa. Kukkien teriö on noin yhden senttimetrin pituinen, väriltään valkoinen ja punertavatäpläinen. Teriön alahuulessa on kolme ja ylähuulessa kaksi liuskaa.

Lännenkuntio Suomessa

Lännenkuntio on Suomessa vakiintunut, hyvin harvinainen tulokas. Se kasvaa savisilla joenvarsilla ja savisissa ojissa veden rajassa. Sitä ei ole tavattu muissa Pohjoismaissa.
Ľudovít Rajter

Ľudovít Rajter (30. heinäkuuta 1906 Pezinok – 6. heinäkuuta 2000 Bratislava) oli slovakialainen säveltäjä ja kapellimestari. Hän aloitti musiikkiopintonsa kotimaassaan ja jatkoi niitä vuosina 1924–1929 Hochschule für Musik und darstellende Kunstissa, Wienissä. Siellä häntä opettivat sävellyksessä Franz Schmidt ja Joseph Marx, orkesterinjohdossa Clemens Krauss ja Alexander Wunderer sekä sellonsoitossa Friedrich Buxbaum. Vuosina 1930–1932 hän sai opetusta Ernő Dohnányilta Budapestin Franz Liszt -musiikkiakatemiassa. Vuonna 1936 hän sai kunniatohtorin arvon New York College of Musicista, ja vuonna 1941 hänestä tuli Franz Liszt -musiikkiakatemian professori. Rajter opetti myös vuosina 1949–1974 orkesterinjohtoa ja kamarimusiikkia Bratislavan esittävien taiteiden akatemiassa.
Rajter oli vuonna 1943 mukana perustamassa Unkarin radion sinfoniaorkesteria ja toimi Tšekkoslovakian radion sinfoniaorkesterin pääkapellimestarina Bratislavassa vuosina 1946–1949, sitten uudemman kerran 1968–1977. Hän oli yksi Slovakian filharmonisen orkesterin perustajista ja toimi sen ensimmäisenä kapellimestarina vuosina 1949–1976. Vuonna 1966 Rajter johti orkesterinjohdon mestarikursseja Salzburgin Mozarteumin kesäakatemiassa ja vuonna 1994 Orvietossa.
Rajter oli vuosina 1968–1969 Baselin radion sinfoniaorkesterin pysyvä vieraileva kapellimestari ja sai vuonna 1991 nimityksen Savarian sinfoniaorkesterin elinikäiseksi kunniakapellimestariksi Szombathelyssa. Vuonna 1999 hänet nimitettiin Slovakian filharmonisen orkesterin kunniapääkapellimestariksi ja vuonna 2000 Unkarin taideakatemian kunniajäseneksi.
Säveltäjänä Rajterin tyylin juuret ovat wieniläisessä ja budapestilaisessa sävellyskoulukunnassa (Schmidt, Dohnányi, Béla Bartók, Alexander Albrecht). Alžbeta Rajterován  kirjassa 100 slovenských skladateľov ("100 slovakialaista säveltäjää", 1998) esittämän kuvauksen mukaan Rajterin tyylille ominaista on alkuperäisyys perinteisten sääntöjen frameworkissa, laaja näkökulma muodossa ja harmoniassa, keskittyneisyys, rationaalisten ja emotionaalisten elementtien tasapaino sekä humoristisuuden ja lyyrisyyden tuntu. Keskittyneimmäksi ja puhtaimmaksi hän kuvaa Rajterin sävelkieltä tämän myöhäisemmän uransa aikana tekemissä kamarimusiikkiteoksissa.
Jumalan kaupunki

Tausta

Jumalan kaupunki perustuu riodejaneirolaisen professori Paulo Linsin kirjoittamaan, vuonna 1997 ilmestyneeseen samannimiseen romaaniin. 
Elokuvan näyttelijät eivät Matheus Nachtergaelea ja Seu Jorgea lukuun ottamatta olleet koskaan aikaisemmin näytelleet. Suuri osa näyttelijöistä oli kotoisin Brasilian faveloista, osa jopa Rio de Janeiron Cidade de Deusin slummialueelta, josta elokuva kertoo. Näyttelijät löydettiin laajalti järjestettyjen koe-esiintymisten ansiosta.

Juoni

Jumalan kaupunki alkaa 1960-luvun alusta, kun Rio de Janeiroon on juuri perustettu Cidade de Deusin asuinalue. Elokuva kertoo kahden favelassa asuvan pojan elämästä kahden vuosikymmenen ajalta: huumejengin johtajaksi kasvavasta Zé Pequenosta ja väkivaltaa kaihtavasta, valokuvaajan urasta ja sitä kautta favelasta pois pääsemisestä haaveilevasta Busca-pé:stä. Elämä Cidade de Deusissa on täynnä murhia ja rikollisuutta.
David McGoldrick

David McGoldrick (s. 29. marraskuuta 1987 Nottingham, Englanti) on irlantilainen jalkapalloilija, joka pelaa hyökkääjänä. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Sheffield Unitedia.
McGoldrick aloitti liigauransa 16-vuotiaana Notts Countyssa kaudella 2003–2004. Sittemmin hän on edustanut Southamptonia, Nottingham Forestia ja Ipswich Townia sekä lainasopimuksilla useita muitakin seuroja. Kesällä 2018 hän siirtyi Sheffield Unitediin. Ensimmäisen valioliigaottelunsa McGoldrick pelasi Sheffield Unitedissa elokuussa 2019. Englannin mestaruussarjassa hän on pelannut 318 ottelua ja tehnyt 75 maalia, joista 15 Sheffield Unitedissa sarjanousuun päättyneellä kaudella 2018–2019.
McGoldrick on pelannut Irlannin maajoukkueessa kymmenen ottelua, joista ensimmäisen marraskuussa 2014.