google/wiki40b huggingface dataset:
Festerday

Festerday 1989–1992, 2013–

Festerday perustettiin vuonna 1989 Pietarsaaressa. Yhtye soitti aluksi death metalia, mutta siirtyi muutaman demon jälkeen black metaliin. Yhtye julkaisi vuonna 2015 kokoelma-albumin ...the Four Stages of Decomposition... joka sisältää mm. ennenjulkaisemattomia ja uudelleennauhoitettuja kappaleita sekä kaikki yhtyeen demo-julkaisut remasteroituina versioina. Festerday-nimi tulee death metal -yhtye Carcassin kappaleesta. 
Vuonna 2013 silloinen Havoc Unit -yhtye ilmoitti ottavansa Festerday-nimen uudelleen käyttöönsä.

...and Oceans, 1995–2005, 2018–

Vuonna 1995 yhtye vaihtoi nimekseen ”...and Oceans” ja julkaisi debyytti-albuminsa vuonna 1998. Albumi oli musiikkityyliltään sinfonista black metalia. Toisella albumillaan, vuonna 1999 julkaistulla The Symmetry of I – The Circle of O, musiikkityylissä alkoi olla vivahteita elektronisesta musiikista.
Vuonna 2001 A.M. G.O.D.: Allotropic/Metamorphic Genesis of Dimorphism -albumilla yhtyeen musiikkityyli oli vaihtunut industrial metaliin, ja tällä linjalla se jatkoi koko olemassaolonsa ajan vuoteen 2005, jolloin yhtyeen nimeksi vaihtui Havoc Unit.
Sanoituksissaan ...and Oceans yhdisteli suomen, ruotsin ja englannin kieltä.
Kesällä 2018 yhtye ilmoitti palaavansa keikka-lavoille. Toistaiseksi ei ole tietoa, aikooko ...and Oceans mahdollisesti äänittää uutta musiikkia.

Havoc Unit, 2005–2013

Havoc Unit -nimellä julkaistiin yksi albumi, h.IV+ (Hoarse Industrial Viremia) vuonna 2008 ja kolme split-albumia. Havoc Unitin musiikkityyli erosi ...and Oceansin aikaisesta industrial metalista olemalla enemmän kokeellisempaa ja extreme-tyylisempää.
Hanhilampi (Ylitornio, Ahvenjärvi)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 7,8 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Portimojärven alueella (67.91), jonka Kallijoen valuma-alueeseen (67.918) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 120,1 metriä mpy.
Zacharias Cleve

Zacharias Joachim Cleve (3. joulukuuta 1820 Rantasalmi – 21. tammikuuta 1900 Vehkalahti) oli suomalainen kasvatustieteilijä. Hän väitteli filosofian tohtoriksi 1850, ja hänet nimitettiin 1851 filosofian lehtoriksi Kuopion kymnaasiin, ja hän oli koulun rehtori ja luonnontieteiden lehtori 1857–1860. Helsingin yliopiston kasvatustieteiden professori hän oli 1862–1882. Hän oli kansakouluasetuksenlaatimiskomitean merkittävä jäsen ja teki aloitteen Suomen Kasvatusopillisen Yhdistyksen perustamiseksi (1864) ja toimi sen puheenjohtajana vuoteen 1878. Hän oli Kasvatusopillisen Yhdistyksen aikakauskirjan ensimmäinen toimittaja vuoteen 1874. Oppikoulun uudistajana hän vaikutti ollessaan vuoden 1865 koulukomitean puheenjohtajana. Hän oli myös Kansanvalistusseuran syntysanojen lausuja 1855 ja toimi sen ensimmäisenä esimiehenä 1874–1881. Hän oli valtiopäivämies vuosina 1874–1881.
Kaappo Sutki

Kaappo Sutki (24. huhtikuuta 1843 Kauhava – toukokuussa 1889 Siperiassa) oli suomalainen suurvaras, joka tuli tunnetuksi 1870-luvun alkupuolella useista onnistuneista vankilapaoistaan. Sutki vaikutti pääasiassa Etelä-Pohjanmaalla, mutta hän liikkui myös Hämeessä, Uudellamaalla ja Keski-Suomessa.
Liisa Kaapontyttären aviottomana lapsena Kauhavan Alakylän Pernaan talossa syntynyt Kaappo Sutki joutui 4-vuotiaana äitinsä kuoltua Kauhavan kirkonisännöitsijän Juho Lillströmin taloon huutolaiseksi ja oli siellä 15-vuotiaaksi saakka. Hän oli sitten renkinä Kauhavan taloissa sekä Ylihärmän Keskikylässä Lööperin talossa, mutta ryhtyi sitten 1865 viettämään kiertelevää elämää johon kuuluivat myös varkaudet.
Sutki vangittiin ensimmäisen kerran 1866 Vaasassa väärän rahan kauppaamisesta. Sutki syyllistyi 1860-luvun lopulla useisiin varkauksiin, ja hän karkasi useita kertoja tutkintavankeudesta, muun muassa Tampereen vankihuoneesta elokuussa 1867. Hänellä oli muun muassa hallussaan useita väärennettyjä papintodistuksia. Vuonna 1871 Sutki vietiin Kuopion lääninvankilaan, josta hän onnistui kuitenkin taas pakenemaan syyskuussa 1872. Seuraavaksi Sutki vietiin Vaasan lääninvankilaan, josta hän taas onnistui karkaamaan huhtikuussa 1874. Hämeenlinnan vankilassa ollessaan Sutki kirjoitti omaelämäkertansa, joka ei ole kuitenkaan säilynyt.
Vuonna 1875 Sutki anoi vankeusrangaistuksensa muuttamista Siperiaan karkoitukseksi. Anomukseen suostuttiin, ja kesällä 1875 Siperiaan lähtenyt Sutki eli loppuelämänsä Siperiassa Minusinskin piirikunnassa suomalaisten ja virolaisten asuttamassa siirtokunnassa, jossa hän toimi suutarina. 1880-luvulla Siperiaan karkoitettuna ollut Matti Haapoja asui vuodesta 1886 Sutkin luona, ja Haapojan väitetään surmanneen Sutkin. Sutki kuoli Siperiassa muutama viikko ennen helluntaita 1889.
Heinolan ilmailukerho

Heinolan ilmailukerho ry on moottorilentokerho, joka on perustettu vuonna 1985. Kerhon kotipaikka on Lahti-Vesivehmaan lentokenttä.
Kerhon päätoimintamuotoja ovat lentokoulutus ja koneiden vuokraus. Kerholla on koulutusluvat yksityislentäjän lupakirjaan (PPL), kevyiden ilma-alusten lupakirjaan (LAPL) ja yölentokelpuutukseen (NF). Kerhon käytössä on neljä lentokonetta, 2- ja 4-paikkaiset Cessnat sekä 4-paikkaiset Piper Cherokee ja Piper Warrior. Vesivehmaan lisäksi koulutuskenttänä käytetään Mikkelin lentokenttää.
Heinolan ilmailukerho on mukana vapaaehtoisen pelastustoiminnan Heinolan paikallistoimikunnassa. Kerhon lentäjät hoitavat maastopalojen tähystysaluetta numero 10, laajuudeltaan Sysmä-Haukivuori-Anttola-Asikkala.
Vuonna 2000 kerholle myönnettiin Kar-Airin kiertopalkinto tuloksellisesta moottorilentotoiminnasta.
Hart P. Danks

Hart Pease Danks (6. huhtikuuta 1834 New Haven – 20. marraskuuta 1903 Philadelphia) oli yhdysvaltalainen säveltäjä.
Danks sai musiikkiopetusta kahdeksanvuotiaasta lähtien. Hän työskenteli nuorena puuseppänä Chicagossa ennen ryhtymistään säveltäjäksi. Hän julkaisi ensimmäiset kappaleensa Chicagossa ja kirjoitti musiikkia teatterinäytelmiin. Vuonna 1864 hän muutti New Yorkiin. Hän toimi kuoronjohtajana ja sävelsi urallaan yli 1300 kappaletta, joista osa oli hymnejä ja osa maallisia populaarimusiikkikappaleita. Hän kokosi hymneistään kirjan Superior Anthems for Church Choirs.
Danks julkaisi kaksi operettia, Pauline (1872) ja Conquered by Kindness (1881).
Danksin populaarimusiikkiteoksiin kuuluvat muun muassa ”Will You Miss Me?”, ”Little Bright Eyes”, ”Don’t Be Angry with Me, Darling” sekä Eben E. Rexfordin kirjoittamaan runoon sävelletty ”Silver Threads Among the Gold” (1873), josta tuli Danksin menestynein sävellys.
Peter Thomson

Peter William Thomson (23. elokuuta 1929 – 20. kesäkuuta 2018) oli australialainen golfaaja. Hän voitti British Openin viidesti: vuosina 1954, 1955, 1956, 1958 ja 1965. 
Thomson loi myöhemmin merkittävän uran senioripelaajana kiertäen Champions Touria. Hänet valittiin World Golf Hall of Fameen vuonna 1988.
Kuusaanlampi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 170 hehtaaria eli 1,7 neliökilometriä, se on 2,4 kilometriä pitkä ja 1,1 kilometriä leveä. Sillä on 7 saarta, joiden yhteispinta-ala on 2,81 hehtaaria.  Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 5,0 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0050 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 3,0 metriä ja suurin syvyys on 18,2 metriä. Sen rantaviivan pituus on 10,2 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kymijoen alaosan alueella (14.11), jonka Kuusankosken voimalaitoksen alueeseen (14.115) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 55 metriä mpy.
Matti Kekkonen

Ura

Matti Kekkonen oli koulutukseltaan lakimies. 1950–1960-luvuilla hän työskenteli muun muassa Yhtyneitten Paperitehtaitten lakimiehenä ja oli jonkin aikaa myös Maalaisliiton palveluksessa. Presidentin valitsijamiehenä hän oli vuosien 1962 ja 1968 vaaleissa. 
Matti Kekkonen toimi Urho Kekkosen arkistoa ylläpitävän Tasavallan Presidentin Arkistosäätiön ensimmäisenä puheenjohtajana vuosina 1970–1998.
Matti Kekkonen kilpaili yleisurheilussa. Hän saavutti kolmiloikassa SM-pronssia Kalevan kisoissa 1953 hypättyään ennätyksensä 14,45 m.

Yksityiselämä

Matti Kekkonen oli naimisissa musiikinopettaja, opetusneuvos Marja Linnalan (1932–2015) kanssa vuosina 1954–1973. Heillä on yksi tytär, Salla Kekkonen (s. 1957). Marja Linnala (myöh. Linnankivi) julkaisi musiikin oppikirjoja sekä muistelmateokset Töölön tyttö (2003) ja Kekkosten miniänä (2010). Marja Linnankiven isä oli säveltäjä ja musiikinopettaja Eino Linnala.
Matti Kekkonen kuoli 84-vuotiaana Helsingissä 3. heinäkuuta 2013.
Piikkiluppio

Ulkonäkö ja koko

Kasvi on voimakkaasti haarova varpu tai pieni pensas, joka jää alle 75 cm korkeaksi. Versot ovat villakarvaisia. Lehdissä on 9-15 lehdykkää. Samassa kasvissa on ylhäällä emikukkia, alhaalla hedekukka. Hedelmät ovat meheviä ja marjamaisia.

Levinneisyys

Piikkiluppiota tavataan Albaniassa, Kreetalla, Kroatiassa, Kyproksella, itäisen Egeianmeren saarilla, Kreikassa, Israelissa, Italiassa, Jordaniassa ja Libanonissa.
Maciste nelle miniere del re Salomone

Juoni

Keskellä Afrikkaa, muurein ympäröidyn Zimban kaupungin alla sijaitsee legendaarinen Salomonin kultakaivos, jota kuningas Namar on kieltänyt hyödyntämästä. Kuninkaan neuvonantaja Riad syöksee tämän vallasta beduiinikuningatar Faziran avulla päästäkseen käsiksi kultaan. Prinssi Vasman hoitaja Samara ottaa lapsen mukaansa ja pakenee viidakkoon. Siellä hän kohtaa Tarzania muistuttavan Macisten, joka lähtee vapauttamaan Zimban asukkaita. Fazira huumaa Macisten ja pakottaa hänet työskentelemään kaivoksessa nilkkarenkaalla kahlittuna. Samaran joutuessa uhatuksi Maciste murtautuu ulos kaivoksesta ja kukistaa Riadin ja Faziran.

Tuotanto

Maciste nelle miniere del re Salomone on kuvattu Techniscope-tekniikalla Eastmancolor-väreissä De Paolisin studiolla, Tor Caldarassa sekä Reg Parkin uudessa kotimaassa Etelä-Afrikan tasavallassa. Peplum-kliseillä kyllästetty elokuva on hidastempoinen ja tylsä. Mr. Universe -kilpailun seuraavana vuonna kolmannen kerran voittanut Park saa runsaasti tilaisuuksia pullistella lihaksiaan, mutta näyttelijänä hän muistuttaa lähinnä unissakävelijää.

DVD-julkaisut

Elokuva on saatavilla laadultaan erinomaisena ranskalaisena DVD-julkaisuna, joka sisältää italian- ja ranskankieliset ääniraidat sekä ranskankielisen tekstityksen. Sen kylkiäisenä on Riccardo Fredan ohjaama Maciste ja manalan valtiatar (Maciste all’Inferno, 1962). Yhdysvaltalainen Alphan DVD on kuvanlaadultaan surkea.
Rakkauden sävel (Sigin kappale)

Rakkauden sävel on Matti Inkisen Sig-yhtyeen kappale vuodelta 1996. Sen esitti yhtyeen Turun kokoonpano. Kappale on poppia ja iskelmää.

Suosio

Kappale nousi parmaimmillaan valtakunnallisten radioiden yhteisellä viikkolistalla kolmannelle sijalle. Ulmanen ja Roiha-ohjelmassa tämä kappale soitetiin aina kahdesta kappaleesta jatkoon joka päivä kahden viikon ajan. Normaalistihan ohjelmassa sama kapaple pysyi vain muutaman päivän. Tämän Sigin tekemän ennätyksen rikkoi samana vuonna Leevi and The Leavingsin kappale Itkisitkö onnesta.
Primiero San Martino di Castrozza

Tunnettuja kuntalaisia

Luigi Negrelli (s. Fiera di Primiero), itävaltalainen rautatieinsinööri ja rautatiealan pioneeri.
Carmen Heikkilä

Carmen Heikkilä (o.s Mäkinen; s. 1974) on suomalainen julkisuuden henkilö. Heikkilä valittiin 1995 Miss Suomen perintöprinsessaksi. Kesällä hän kuitenkin esiintyi sopimuksen vastaisesti alastonkuvissa, joissa näkyivät ainoastaan paljas selkä, jalat, kädet ja kasvot. Sopimuksen vuoksi hän luopui vapaaehtoisesti kruunustaan. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun perintöprinsessa luopui kruunustaan. Hänet valittiin 1995 Suomen turhimmaksi julkkikseksi. Vuonna 1996 hän tuli uskoon. Heikkilä toimi 7 päivää -lehden toimittajana, ja on nykyään evankelista ja taidemaalari. Hän asuu Porvoossa.
Louis Applebaum

Louis Applebaum (3. huhtikuuta 1918 Toronto – 19. huhtikuuta 2000 Toronto) oli kanadalainen säveltäjä ja kapellimestari. Hän opiskeli The Royal Conservatory of Musicissa ja Toronton yliopistossa vuosina 1928–1940. Pianonsoittoa hänelle opetti Boris Berlin ja teorianopettajina toimivat Healey Willan, Leo Smith ja Sir Ernest MacMillan. Stipendin turvin Applebaum pääsi myös New Yorkiin opiskelemaan Roy Harrisin ja Bernard Wagenaarin johdolla. 
Applebaum tuli tunnetuksi elokuvamusiikin säveltäjänä. Hänen tuotantoonsa kuuluvat myös muun muassa tilausteoksina tehdyt baletit Dark of the Moon, Legend of the North ja Homage. Applebaum perusti vuonna 1955 Stratfordin musiikkifestivaalin erillisenä kaksi vuotta vanhasta Stratfordin festivaalista. Hän vetäytyi hallinnollisista toimista Stratfordin musiikkifestivaalilla vuonna 1960.
Bruno Salmiala

Elämä

Salmialan vanhemmat olivat pietarinsuomalainen konerakentaja Alexander Konstantin Sundström ja Emilia Lindén. Hän pääsi ylioppilaaksi 1910, suoritti lakitieteen kandidaatin tutkinnon 1916 sekä lakitieteen lisensiaatin ja tohtorin tutkinnot 1924.
Salmiala toimi Helsingin yliopiston prosessi- ja rikosoikeuden apulaisena 1925–1927, rikosoikeuden vt. professorina 1925–1927 ja professorina 1927–1959. Hän oli Suomen Asianajajaliiton sihteeri vuosina 1920–1957 ja Defensor Legis -lehden päätoimittaja vuosina 1920–1968. Tämän lisäksi Salmiala toimi eduskunnan oikeusasiamiehen varamiehenä 1924–1928, virkaylioikeuden syyttäjänä 1926–1930 ja jäsenenä 1930–1945 sekä Rikosoikeuden instituutin esimiehenä 1955–1959.

Poliittinen ura

Lapuan liikettä vieroksunut Salmiala oli yksi keskeisistä IKL:n perustajista vuonna 1932. Rikosoikeuden professorina hän toimi takuumiehenä sille, että uusi puolue pysyisi laillisuuden tiellä. Elias Simojoen johtama nuorisojärjestö Mustapaidat ei tosin suostunut pysymään ruodussa ja päätyikin lopulta viranomaisten lakkauttamaksi. Salmiala oli kansanedustajana vuosina 1933–1945 Hämeen läänin eteläistä vaalipiiristä ja presidentin valitsijamiehenä vuosien 1937, 1940 ja 1943 vaaleissa. Hän oli myös Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen.
Salmiala oli koko IKL:n olemassaolon ajan sen keskeisin linjanvetäjä puheenjohtaja Vilho Annalan rinnalla. Heidän johdollaan IKL omaksui passiivisen vastarinnan, kun oikeusministeri Kekkonen yritti lakkauttaa sitä 1938–1939 (ks. Kekkosen konstit), eikä tehnyt myöskään vastarintaa kun se lopulta lakkautettiin syksyllä 1944. Sodan jälkeen vuonna 1945 SKDL yritti painostuskampanjalla hiillostaa Salmialan ja muut entiset äärioikeistolaiset ulos yliopiston viroista, mutta hän kieltäytyi eroamasta – toisin kuin rehtori Rolf Nevanlinna – ja jatkoi professorina eläkeikään asti. Politiikassa hän ei esiintynyt toisen maailmansodan jälkeen.

Perhe ja suku

Salmiala oli naimisissa Lydia Theresia Schützin kanssa 1917–1942. Avioeron jälkeen hän avioitui Jenny Edla Sompin kanssa 1943. Salmialalle syntyi kaksi lasta, Rolf Salmiala ensimmäisestä avioliitosta vuonna 1918 ja Seija Salmiala toisesta avioliitosta vuonna 1943.

Teokset

Salmialan vuonna 1923 tarkastettu väitöskirja oli nimeltään Asianosaiskäsitteestä Suomen siviiliprosessioikeudessa.
Salmiala kirjoitti oikeustieteen alalta useita hakusana-artikkeleja Otavan isoon tietosanakirjaan vuosina 1960−1965 ja toimi teoksen oikeustieteen kirjoittajaryhmän puheenjohtajana.
Pentti Partanen

Pentti Ilmari Partanen (s. 9. toukokuuta 1947 Vaasa) toimi sisäministeriön pelastusylijohtajana eli Suomen ylimpänä pelastusviranomaisena.  
Pentti Partanen syntyi notaari Erkki Partasen ja puhelinvirkailija Anni Laippalan perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1976 on ravitsemusterapeutti Raija Tuuli Aulikki Tiainen. Partanen tuli ylioppilaaksi 1966 ja valmistui filosofian kandidaatiksi Tukholmassa 1972 ja valtiotieteiden kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1981. Hän toimi koulutus- ja järjestösihteerinä 1972–1973, SPR:n Helsingin ja Uudenmaan piirin toiminnanjohtajana 1973–1974 ja SPR:n osastopäällikkönä 1987–1991. Sisäministeriön tarkastaja, ylitarkastaja ja toimistopäällikkö Partanen oli 1974–1987, pelastusylijohtajaksi hänet nimitettiin 1992. Partanen toimi myös Kansainvälisen Punaisen Ristin asiantuntijana Bangladeshissa  1977–1978 ja Saudi-Arabian pelastushallinnon asiantuntijana  1985–1987. Sotilasarvoltaan hän on reservin majuri (2003).  Pelastusylijohtajan tehtävästä Partanen jäi eläkkeelle vuonna 2013.
Kvantiili

Kvantiilivälit

Kvantiilien avulla voidaan muodostaa satunnaismuuttujan vaihtelua kuvaavia tunnuslukuja. Muuttujan vaihteluväli muodostuu aineiston minimistä ja maksimista. Kvartiileina ilmaistuna kyse on 0. kvartiilista ja 4. kvartiilista. Vaihteluvälin pituus on maksimin ja minimin erotus.
Toinen usein käytetty kvantiiliväli on kvartiiliväli. Sillä tarkoitetaan 1. kvartiilin ja 3. kvartiilin muodostamaan väliä. Kvartiilivälin pituus on 3. kvartiilin ja 1. kvartiilin erotus. Kvartiilipoikkeama on puolet kvartiilivälin pituudesta.
Eteläistenjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 16,2 hehtaaria ja se on 1,2 kilometriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,6 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Hauhon alueella (35.77), jonka Vuolujoen valuma-alueeseen (35.775) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 94,6 metriä mpy.
Pasi Jaakonsaari

Pasi Jaakonsaari (s. 27. maaliskuuta 1959) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Hyökkääjänä pelannut Jaakonsaari edusti urallaan HIFK:a 2. divisioonassa 1976–1978, Grankulla IFK:a 1. divisioonassa 1979 sekä Helsingin Jalkapalloklubia mestaruussarjassa 1980–1984 ja Veikkausliigassa 1991–1992. Hän pelasi myös 1980-luvun lopulla Ruotsissa Geflessä ja Vasalundissa. Jaakonsaari voitti HJK:ssa Suomen mestaruuden 1981 ja 1992 sekä Suomen Cupin 1981 ja 1984. Kaikkiaan Jaakonsaari pelasi seitsemän kauden aikana 80 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 27 maalia.
Maajoukkueessa Jaakonsaari pelasi vuosina 1980–1982 yhteensä 11 maaottelua, joissa hän teki neljä maalia.
Shadowhunters

Tuotanto

Sarja kuvattiin Kanadassa Torontossa keväällä 2015.

Musiikki

Musikaalisen osuuden sarjaan on luonut Ben Decter. Tunnusmusiikkina kuullaan Ruellen "This is the Hunt", jonka käsikirjoittivat sarjalle Maggie Eckford ja Jeff Bowman. Ruellen kappaleita kuullaan sarjassa useampiakin. Kuten "Storm", "Monsters" ja "War of Hearts".

Katsojaluvut

Sarja on jakanut mielipiteitä kriitikoiden sekä fanien keskuudessa. Kaiken kaikkiaan se on kuitenkin otettu hyvin vastaan toisin kuin aiemmin kirjojen pohjalta tehty elokuva. Ensimmäinen jakso "The Mortal Cup" keräsi katsojia ensi-iltanaan 1,82 miljoonaa ja kipusi arvoasteikolla lukuun 0,8. Katsojamäärät laskivat sarjan loppua kohden.
Loistopipilo

Levinneisyys

Loistopipiloita pesii Meksikossa, Yhdysvalloissa ja Kanadan eteläosissa. Euroopassa se on tavattu vain kerran: Iso-Britanniassa kesäkuussa 1966.
Kutveleen kanava

Kutvele on avokanava Saimaalla. Se katkaisee Kyläniemen tyven Ruokolahden ja Taipalsaaren rajalla. Kanava rakennettiin vuosina 1792–1793, se uusittiin 1949–1950 ja laajennettiin 1977. Kanavan pituus on 250 metriä.
Kanava kuuluu niin sanottuihin Suvorovin kanaviin.
Faith Evans

Elämä ja ura

Evans syntyi afroamerikkalaiselle äidille ja valkoihoiselle isälle. Evans ei koskaan ole tavannut isäänsä ja on kertonut aina pitäneensä itseään ''mustana''.
Evans syntyi Floridassa mutta kasvoi New Jerseyssä. Hän muutti Los Angelesiin vuonna 1993. Hän toimi aluksi taustalaulajana, minkä jälkeen hän solmi levytyssopimus Puff Daddyn levy-yhtiön kanssa 1994. Vuosina 1995–2001 hän levytti yhtiölle kolme platinaa myynyttä studiolevyä ja teki usein yhteistyötä muiden yhtiön artistien kanssa. 
Vuonna 2003 Evans siirtyi Capitol Records -levy-yhtiöön. Vuonna 2005 hän julkaisi menestyneen The First Lady -levyn ja joululevyn. Vuonna 2010 Evans julkaisi viidennen levynsä Something About Faith. Vuonna 2014 julkaistiin albumi Incomparable.
Vuonna 2017 julkaistiin Evansin ja hänen entisen aviomiehensä The Notorious B.I.G.:n yhteisalbumi The King & I.
Uusia alkuja

Arvioita

Turun Sanomien Päivi Valotien mielestä musiikkielokuvan kappaleet jäävät aika yhdentekeviksi, mutta New Yorkin katoilla ja kaduilla kuvatuissa soittokohtauksissa on sentään satumaista visuaalista imua. Myös tarinan asetelma on hänestä sadunomaisen yksinkertainen: idealistiset muusikot jakaisivat tuotoksensa vaikka ilmaiseksi, kun taas laskelmoivat levymogulit haluavat prosessoida tuotokset hengettömiksi julkaisuiksi.
Oka-annoona

Hedelmä

Hedelmä on noin 30–40 cm pitkä, sen kuori on vihreä, paksu ja piikikäs. Hedelmä on muodoltaan usein epäsymmetrinen. Hedelmäliha on valkoista, 1–2 cm pitkät siemenet kiiltäviä ja mustia.
Oka-annoonan kypsää hedelmää voidaan syödä sellaisenaan, mutta useammin hedelmäliha puristetaan siivilän läpi, jolloin sitä voi käyttää pirtelöiden, jäätelön, hillojen, siirapin tai mehujen valmistuksessa. Siitä tehdään myös makeisia. Oka-annoonassa on tavallisesti hedelmän painosta noin kaksi kolmasosaa syötävää hedelmälihaa, hedelmän kuorta noin 20 %, siemeniä 8–9 % ja loput noin 4 % sitkeää hedelmäydintä.
Hedelmä on parhaiten tunnettu trooppisessa Etelä-Amerikassa ja eteläisessä Aasiassa, jossa se on yleinen jälkiruokien ainesosa. Filippiineillä raakoja hedelmiä, joiden siemenet eivät ole vielä kovettuneet, käytetään myös vihanneksena.

Kasvin kuvaus

Oka-annoona on pienehkö, 5–10 m korkeaksi kasvava ainavihanta puu. Se on yleensä suorarunkoinen, ja oksat ovat ylöspäin suuntautuneet nuorilla yksilöillä. Juuristo on matala ja sivusuuntaisesti leviävä. Kaarna on nuorena sileä ja harmahtavan ruskea, vanhemmiten uurteinen. Soikeat, yleensä 7–15 cm pitkät lehdet ovat kiiltäväpintaiset yläpinnalta, harmahtavan mattapintaiset alapuolelta. Lehdet ovat vastakkaisesti oksissa.
Suuret kukat ovat paksuilla varsilla kiinni oksissa. Kehälehtiä on kuusi kahdessa kerroksessa, kolme ulompaa ovat suurempia kuin sisemmät. Emejä on useita. Kukat ovat avoinna vain öisin, pölyttäjinä toimivat kovakuoriaiset. Syötävä hedelmä on yleensä 20–30 cm pitkä, joskus jopa 40 cm pitkä, lähes 20 cm leveä ja painaa yleensä noin 1,5–2 kg, mutta se voi painaa jopa 7 kg. Hedelmä on rakenteeltaan kerranaishedelmä, joka koostuu kukan useiden emien sisältämistä useista erillisistä siemenaiheista varren ympärillä.

Luokittelu

Oka-annoona kuuluu annoonien sukuun yhdessä muutaman muun trooppisen hedelmäpuun kanssa. Muita laajalti ruoaksi viljeltyjä annoonia ovat sokeriannoona eli kermaomena (A. squamosa) ja suomuannoona eli kirimoija (A. cherimola).

Levinneisyys ja elinympäristö

Oka-annoona on alun perin lähtöisin Etelä- ja Väli-Amerikasta. Se esiintyy luonnostaan subtrooppisissa ja trooppisissa alankometsissä, joiden keskilämpötila on 25–30 °C. Puu ei kestä pakkasta. Oka-annoonaa viljellään nykyisin hedelmiensä vuoksi paitsi trooppisessa Amerikassa myös varsinkin Aasiassa, ja viljelyn seurauksena sitä myös esiintyy monilla trooppisilla alueilla viljelykarkulaisena.
Amborón kansallispuisto

Amborón kansallispuisto on La Pazin departementissa sijaitseva luonnosuojelualue keskisessä Boliviassa. Puisto on pinta-alaltaan arviolta 630 000 hehtaaria ja sijaitsee kolmen hyvin erilaisen ekosysteemin yhtymäkohdassa: Andien ylänkö, Gran Chacon pohjoinen osa ja Amazonin valuma-alue. Puistossa elää tuhansia eläinlajeja, ja sen alueelta on löydetty tähän mennessä yli 800 erilaista lintulajia. Puiston alueella eläviä nisäkäslajeja ovat esimerkiksi kapybara, pekari, tapiirit, erilaiset apinalajit kuten möly- ja kapusiiniapinat, kissaeläimet kuten jaguaari, oselotti ja pitkähäntäkissa, sekä yhä harvinaisempi silmälasikarhu.
Raidankeuhkojäkälä

Ulkonäkö

Raidankeuhkojäkälä on yläpinnalta kiiltävä ja verkkoharjuinen. Kuivana se on kellertävän ruskea tai oliivinruskea, kosteampana vihreämpi. Aalpinta on ruskea ja nukkakarvainen.

Elinympäristö

Raidankeuhkojäkälä kasvaa lähes koko Suomessa metsissä kostean pienilmaston paikoilla. Se kasvaa raidan tai haavan pinnalla, joskus myös kuusen oksilla. Se on ominainen vanhojen luonnontilaisten metsien laji, joka on kuitenkin harvinaistunut.
Raidankeuhkojäkälä on myös puhtaan ilman indikaattorilaji, sillä se sietää rikkidioksidia (SO₂) alle 30 mikrogrammaa (μg) kuutiometrissä ilmaa. Suomessa tavallisista jäkälistä vieläkin puhtaampaa ilmaa vaativa laji on esimerkiksi riippunaava (Usnea filipendula).