google/wiki40b huggingface dataset:
Gabrielle Daleman

Ura

Daleman aloitti taitoluistelun neljävuotiaana vuonna 2002. Hän alkoi kilpailla aikuisten sarjassa vuonna 2013 ja saavutti heti Kanadan-mestaruushopeaa. Edellisenä vuonna hän oli voittanut maansa juniorimestaruuden. Daleman on yltänyt Kanadan-mestaruuskilpailuissa mitaleille myös vuosina 2014–2018, vuosina 2015 ja 2018 ykkössijalle.
Daleman kilpaili junioreiden maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2013 ja sijoittui kuudenneksi. Aikuisten arvokilpailuissa hän debytoi vuonna 2014, jolloin kilpaili sekä Sotšin talviolympialaisissa että Saitaman maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän oli Sotšissa Kanadan olympiajoukkueen nuorin jäsen 16-vuotiaana. Daleman ylsi MM-tasolla kymmenen kärkeen ensimmäisen kerran Bostonissa 2016, jolloin sijoittui yhdeksänneksi, ja voitti seuraavana vuonna Helsingissä MM-pronssia. Hänen maannaisensa Kaetlyn Osmond voitti samoissa kisoissa hopeaa. Daleman voitti vuonna 2017 myös neljän maanosan mestaruuskilpailujen hopeaa.
Dalemanin ja Osmondin menestys Helsingissä toi Kanadalle kolme edustuspaikkaa naisten yksinluisteluun vuoden 2018 arvokilpailuihin. Daleman ylsi Pyeongchangin olympialaisten yksinluistelussa viidenneksitoista ja Milanon maailmanmestaruuskilpailuissa seitsemänneksi. Hän osallistui Pyeongchangissa myös taitoluistelun joukkuekilpailuun ja oli voittamassa olympiakultaa. Daleman luisteli joukkuekilpailun toiseksi viimeisen osuuden, naisten vapaaohjelman, jossa sijoittui kolmanneksi.

Yksityiselämä

Dalemanilla on ollut lapsesta asti tarkkaavaisuus- ja ylivilkkaushäiriö (ADHD) ja oppimisvaikeuksia. Hänellä on ollut myös syömishäiriö. Lokakuusta 2018 tammikuuhun 2019 hän piti tauon kilpailemisesta ahdistuneisuuden ja masennuksen vuoksi.
Karhunpää

Historia

Karhunpään alueelta on tehty 27 löydöstä kivikautisia muinaisjäännöksiä. Irtolöydösten määrä viitta melkoiseen asutukseen. Karhunpään Pitkäniemi on tulkittu kivikauden asuinpaikaksi. Kylä on saanut nimensä perinnetiedon mukaan seipäännenään laitetusta karhunkallosta. Kylä on ollut Haapajärven jälkeen Valtimon toiseksi vanhin asuinpaikka. Se mainitaan asiakirjoissa ensimmäisen kerran 1631 kolmitaloisena. Kylä kasvoi aikanaan 1600-luvulla Haapajärven ohikin, mutta kasvu taantui sitten. Asutusta on ollut jo 1600-luvulta saakka. Kylän kukoistusaikana 1950-1970-luvuilla se oli vireä kylä ja siellä oli mm. kauppa, koulu ja sinne rakennettiin maamiesseurantalo. Valtimonniemellä toimi Valtimon saha.

Tapahtumat

Kansanmusiikkitapahtuma Neitivirtafolk järjestetään Laitalan Lomien pihapiirissä yksipäiväisenä tapahtumana heinäkuussa. Ensimmäisen kerran se järjestettiin 2006 .
Tupla

Tupla on Cloetta Suomi Oy:n valmistama suklaapatukka. Suklaan nimi tulee siitä, että yhdessä pakkauksessa on kaksi paahdetulla mantelirouheella ja maitosuklaalla päällystettyä kaakaonougatpalaa. Tupla tuli myyntiin 1960 ja esimerkiksi vuonna 2018 sitä myytiin noin 22 miljoonaa kappaletta ja oli Suomen myydyin patukka. Sitä myydään myös Venäjällä ja Baltian maissa.

Historia

Tuplaa alettiin myydä vuonna 1960. Patukan maun kehitti Hellas-makeisyrityksen laboratoriopäällikkö, diplomi-insinööri Anja Jäkälä. Tuplan esikuvina olivat vuonna 1923 markkinoille tullut yhdysvaltalaista Milky Way- sekä Mars-patukat.
Vuonna 2006 valmistus siirtyi Turun Kärsämäeltä Ranskaan, sieltä myöhemmin Espanjaan ja vuonna 2014 Ruotsiin.
Kesällä 2017 Tupla Maxi -patukan pakkausta muutettiin niin, että sen voi avata keskeltä taittamalla. Myös Tupla King Sizen pakkaus muutettiin vastaavasti syksyllä 2018.

Tuoteperhe

Keväällä 2015 Tupla-tuoteperheeseen kuului Tupla Maxi (57 g), Tupla King Size (85 g) ja Tupla is Nuts (80 g). Aiemmin on ollut saatavilla myös yhden palan sisältänyt pikku-Tupla, kinuskinmakuinen Tupla Xtra Caramel, vohvelisydäminen Tupla Suffle, mintunmakuinen Tupla Xtra Mint ja tummasuklaakuorrutteinen Tupla Dark. 
Myyntiin on tullut myös maitosuklaata sisältäviä Tupla+ -urheilupatukoita energia- ja proteiinipatukkoina. Energiapatukan raaka-aineina käytetään muun muassa kauraa ja hedelmämehuja, proteiinipatukasta taas on heraproteiinia.

Markkinointi

1980-luvulla Tuplan tv-mainoksissa oli usein Indiana Jonesia muistuttava seikkailijahahmo. Yksi mainoksista sisälsi kaksimielisenä pidetyn lauseen: "taitaa tyttö tietää, että olis seinän takana patukkaa tarjolla". Mainoksen suunnitteli Asser Korhonen McCannista.
2010-luvulla Tupla on mainostanut tubettajien avulla. Yhteistyö aloitettiin vuonna 2014 Eeddspeaks-vloggaajan kanssa tekemällä toimintaelokuvahenkinen video. Keväällä 2015 Tupla lanseerasi Tupla Energy Company -kampanjan, jossa olivat mukana Mmiisas, Herbalisti, Stunt Freaks Team, Eetzi Productions ja ZoneVD. Toinen PHD:n toteuttama kampanja ylitti uutiskynnyksen myös ulkomailla: yhdysvaltalaiskanavat American Broadcasting Company ja Fox Broadcasting Company näyttivät Tuplan sponsoroimien tubettajien videoita. Tuplan tubettajakampanjavideoita on katsottu yli miljoona kertaa. 
Tupla käynnisti keväällä 2017 Hungry for Adventure -kampanjan yhdessä rap-artisti Prinssi Jusufin kanssa. Kampanjan toisella kaudella etsittiin seikkailijoita mm. bootcampille ja matkustamaan Prinssi Jusufin kanssa Venäjälle sijaitsevaan Juri Gagarin Cosmonaut Training Centeriin. Seikkailusta tehtiin tosi-tv-ohjelma, joka näytettiin Sub-kanavalla syksyllä 2018. Osana kampanjaa Cloetta lähetti Tupla-patukan sääpallossa avaruuteen. Se kävi 33 877 metrin korkeudessa, ja palasi kahden tunnin jälkeen ehjänä takaisin.
Carl Gyllenborg

Carl Gyllenborg (7. maaliskuuta 1679 Tukholma – 9. joulukuuta 1746 Tukholma) oli ruotsalainen valtiomies. Hän neuvotteli vuosina 1718–1719 Ahvenanmaalla rauhan solmimesta Pietari Suuren lähettiläiden kanssa. Kun Kaarle XII oli kuollut, hänestä tuli holsteinilaisen puolueen merkittävimpiä henkilöitä. Hän kuului hattupuolueen perustajiin vuoden 1734 valtiopäivillä, ja vuodesta 1739 hänet valittiin kansliapresidentiksi.
Ilmari Juutilainen

Suomen johtava hävittäjä-ässä

Juutilainen kävi kansakoulun Sortavalassa. 
Juutilainen astui asepalvelukseen 9. syyskuuta 1932 ja toimi ilmavoimissa aliupseerilentäjänä vuodesta 1935 alkaen. 1. toukokuuta 1935 hänet ylennettiin kersantiksi. Juutilainen sai siirron  Lentorykmentti 3:n Lentolaivue 24:ään 3. maaliskuuta 1939. Talvisodassa hän lensi Fokker D.XXI -hävittäjällä. 31. joulukuuta 1939 hänet ylennettiin ylikersantiksi ja 1. maaliskuuta 1941 lentomestariksi. 
Jatkosodassa Juutilainen palveli Lentolaivue 24:ssä kesäkuusta 1941 alkaen 8. helmikuuta 1943 saakka lentäen Brewster -hävittäjillä. BW-364 "Oranssi 4" oli hänen nimikkokoneensa, jolla hän ampui alas 28 viholliskonetta. Hänet nimitettiin Vapaudenristin 2. luokan Mannerheim-ristin ritariksi numero 56 26. huhtikuuta 1942. 
Vuonna 1943 hänet siirrettiin vastaperustettuun Lentolaivue 34:ään, joka käytti uusia Messerschmitt Bf 109 -hävittäjiä. Niillä hän saavutti 56 ilmavoittoa. Hänelle myönnettiin toistamiseen 2. luokan Mannerheim-risti 28. kesäkuuta 1944. Juutilainen lensi 437 taistelulentoa, joissa hän sai 94 ilmavoittoa. YLE TV2:n haastattelussa Juutilainen laskeskeli saaneensa todennäköisesti 128 ilmavoittoa.
Juutilaisesta kerrotun tarinan mukaan hänen koneeseensa ei koko sodan aikana ilmataistelussa  osunut yhtäkään vihollishävittäjän luotia. Tämä tekisi hänestä ainutlaatuisen maailman hävittäjä-ässien joukossa. Sen sijaan ilmatorjuntatulessa hänen koneensa kärsi vaurioita; vakavin tilanne sattui 12. kesäkuuta 1944 suoritetulla tiedustelulennolla, kun kranaatinsirpale rikkoi Juutilaisen Messerschmitt-hävittäjän moottorin öljyrenkaan ja hän joutui tekemään pakkolaskun Suulajärven lentokentälle.

Sodan jälkeen

Sodan jälkeen Juutilainen palveli Utin Lentorykmentti 3:ssa vuoteen 1947, jonka jälkeen hän siirtyi ansiolentäjäksi. Hän palasi vielä Ilmavoimiin Lentorykmentti 4:ään syyskuussa 1948, jossa palveli reserviin siirtymiseensä saakka heinäkuussa 1949. Tämän jälkeen hän toimi ansiolentäjänä omalla Karhumäki Karhu 48 -koneellaan vuoteen 1956. Ennen Karhu-konetta Juutilaisella oli ansiolentotoimintaa varten DH Tiger Moth -kaksitaso nelisen vuotta.
Ilmari Juutilainen kuoli Tuusulan terveyskeskuksessa 85-vuotispäivänään 21. helmikuuta 1999. Hänen entisen kotitalonsa paikalla Lieksan rautatieaseman pihapiirissä on kivinen muistomerkki.

Muuta

Ilmari Juutilaisen mukaan on nimetty manga-/animesarja Strike Witchesin hahmo Eila Ilmatar Juutilainen.
Isambard Kingdom Brunel

Isambard Kingdom Brunel (9. huhtikuuta 1806 – 15. syyskuuta 1859) oli englantilainen insinööri. Insinöörinä hän oli hyvin monipuolinen ja suunnitteli niin rautateitä, siltoja ja rautatieasemia kuin uraauurtavia höyrylaivoja.
Brunelin insinööri-isä oli paennut Ranskasta vallankumouksen aikana. Poika opiskeli sekä Englannissa että Ranskassa. Hänen ensimmäinen mittava suunnittelutyönsä oli yhdessä isän kanssa tehty Thamesin tunneli Rotherhithestä Wappingiin. Sen toteutus valmistui vuonna 1843. Jo vuonna 1831 Brunel voitti suunnittelukilpailun Avon-joen ylittävästä riippusillasta, mutta silta valmistui vasta 1864. Vuodesta 1833 Brunel työskenteli Great Westernin pääsuunnittelijana toteuttaen taidokkaan Great Western Railwayn Lontoon ja Bristolin välille. Hän suunnitteli lukuisia siltoja ja tunneleita laajenevan rautatieverkon tarpeisiin. Brunelin haaveena oli reitti, jossa hänen suunnittelemaltaan Paddingtonin rautatieasemalta pääsisi Bristolin kautta suoraan uuteen maailmaan vievään laivaan. Vuonna 1838 laskettiin vesille ensimmäinen Brunelin suunnittelema höyrylaiva, SS Great Western, joka oli rautavahvisteinen puualus, 77 metrillä aikansa suurin ja suunniteltu Atlantin vesille. Seuraava alus oli 98-metrinen rautarunkoinen SS Great Britain, ensimmäinen alus, jossa oli potkuri. Kolmas alus oli jättikokoinen, 215 metriä pitkä SS Great Eastern.
BBC:n järjestämässä 100 Greatest Britons -äänestyksessä vuonna 2002 hänet valittiin kaikkien aikojen toiseksi suurimmaksi britiksi heti Winston Churchillin jälkeen.
Angelo Ogbonna

Seurajoukkueura

Ogbonna aloitti ammattilaisuransa Torino FC:ssä, jonka edustusjoukkueessa hän esiintyi ensimmäisen kerran Serie A:n ottelussa Regginaa vastaan helmikuussa 2007. Kauden 2008−2009 hän oli lainalla Serie C:n Crotonessa jossa pelasi 22 sarjaottelua ja kaksi pudotuspeliä. Torinossa hän pelasi kauden 2012−2013 loppuun mennessä kaikkiaan 45 ottelua Serie A.ssa, 102 ottelua Serie B:ssä sekä kolme Serie B:n nousukarsintaottelua. Hän siirtyi 15 miljoonan euron siirtosummalla paikallisvastustaja Juventukseen kesällä 2013.
Ogbonna pelasi Juventuksessa kahden kauden aikana 41 ottelua Serie A:ssa, neljä ottelua Mestarien liigassa, kolme ottelua Eurooppa-liigassa ja kuusi ottelua Italian Cupissa. Hän voitti Italian-mestaruuden 2014 ja 2015, Italian Cupin 2015 sekä Italian supercupin 2013.
Ogbonna siirtyi 11 miljoonan euron siirtosummalla Englannin Valioliigan West Hamiin kesällä 2015. Hän on pelannut kauden 2018−2019 loppuun mennessä 103 valioliigaottelua, joissa on tehnyt kaksi maalia. Hän on pelannut myös kolme Eurooppa-liigan karsintaottelua.

Maajoukkueura

Ogbonna pelasi ensimmäisen maaottelunsa Italian A-maajoukkueessa Puolaa vastaan marraskuussa 2011. Hän kuului hopeaa saavuttaneeseen Italian joukkueeseen EM-kilpailuissa 2012, muttei päässyt pelaamaan turnauksessa. Ensimmäisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi MM-karsintaottelussa Bulgariaa vastaan syyskuussa 2012. EM-kilpailuissa 2016 hän pelasi alkulohkon ottelun Irlantia vastaan.
Viola Profonda

Viritys

Viola Profonda soi oktaavia tai suurta noonia alempaa kuin viulu. Kielet voidaan virittää joko
G-d-a-e tai F-c-g-d. Instrumentille kirjoitetaan joko g-avaimelle (soi oktaavia kirjoitettua alempaa) tai c-avaimelle (soi kvarttia nuottikuvaa alempaa, transponoituu tällöin kuin g-vireiset soittimet).

Historia

Viola Profondan kehitteli bolivialainen säveltäjä, kapellimestari ja soitinsuunnittelija Gerardo Yañez. Ensimmäinen soitin, ainoa laatuaan, patentoitiin vuonna 2007.
Soitin esiteltiin yleisölle ensi kerran Leipzigin Tuomas-kirkossa, Saksassa 2. marraskuuta 2008 sekä seuraavan kerran Berliinin filharmoniassa 14. tammikuuta 2010.
Sparks Fly

Singlet

"Kissin U" on albumin ensimmäinen ja ainoa single, ja se julkaistiin 22. maaliskuuta 2010. Kappale sai myönteisen vastaanoton joidenkin musiikkikriitikoiden keskuudessa, muun muassa J!-ENT sanoi kappaleen olevan hyvin laulettu ja tuotettu. J!-ENT huomautti kappaleella olevan joitakin samankaltaisuuksia Taylor Swiftin musiikin kanssa, tosin se sanoi Cosgroven musiikin olevan rock-tyylisempää. "Kissin U" ja "Adored" olivat ainoat kappaleet, joita Cosgrove oli kirjoittamassa.
"Kissin U" sijoittui ensimmäisellä listaviikollaan sijalle 87 Billboard Hot 100 -listalla. Parhaimmillaan kappale sijoittui listalla sijalle 54. Alan Fergusonin ohjaama "Kissin U" -singlen musiikkivideo julkaistiin 19. maaliskuuta 2010.
Syyttömyysolettama

Syyttömyysolettama on keskeisiin ihmisoikeuksiin kuuluva periaate, jonka mukaan todistustaakka rikosasioissa kuuluu aina syyttäjälle ja jokaista, todennäköisin syin epäiltyäkin, on pidettävä syyttömänä. Hänen ei tarvitse todistaa syyttömyyttään välttyäkseen rangaistukselta. Kun syyte hylätään, ei tuomioistuin tuomitse syytettyä syyttömäksi vaan hän on ollut sitä koko ajan. Oikeudenkäynnin ja esitutkinnan aikana ei siis periaatteessa pitäisi olla epäselvää tilannetta, jossa haetaan vastausta onko henkilö syyllinen vai syytön. Tuomioistuimen tehtävänä on vastata vain siihen kysymykseen osoittaako syyttäjän näyttö syytetyn syylliseksi.
Periaate ilmaistaan YK:n ihmisoikeusjulistuksen 11 artiklassa: Jokaisen rikollisesta teosta syytteessä olevan henkilön edellytetään olevan syytön siihen asti kunnes hänen syyllisyytensä on laillisesti todistettu julkisessa oikeudenkäynnissä, jossa hänelle turvataan kaikki hänen puolustustaan varten tarpeelliset takeet.
Myös muun muassa Euroopan ihmisoikeussopimuksessa on asiasta säännös. Sen 6 artiklan 2 kappaleen mukaan jokaista rikoksesta syytettyä on pidettävä syyttömänä, kunnes hänen syyllisyytensä on laillisesti näytetty toteen. Artiklan 1 kappaleessa taas edellytetään, että rikossyytteet tulee käsitellä nimenomaan riippumattomassa tuomioistuimessa, niitä ei voi jättää minkään hallinnollisen viranomaisen ratkaistavaksi. Edelleen vaaditaan, että tuomioistuimen menettelyn tulee täyttää oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin vaatimukset.

Syyttömyysolettama Suomessa

Esitutkintalain 4 luvun 2 § mukaan rikoksesta epäiltyä on kohdeltava esitutkinnassa syyttömänä. Myös hyvään journalistiseen tapaan kuuluu syyttömyysolettama. Suomalaisten journalistin ohjeiden mukaan oikeudenkäynnin aikana ei pidä asiattomasti pyrkiä vaikuttamaan tuomioistuimen ratkaisuihin eikä ottaa ennakolta kantaa syyllisyyteen.
Henrik Wright

Henrik von Wright (19. tammikuuta 1685 Narva – 1766) oli Suomeen asettunut ruotsalainen eversti, von Wright -aatelissuvun kantaisä. Wright aloitti sotilasuransa Narvassa, kun hän liittyi vapaaehtoisena kaupungin varuskuntarykmenttiin. Narvasta Wright siirtyi korpraaliksi Viipurin läänin kaksikasjalkaväkeen ja eteni majoitusmestariksi. Hän jäi venäläisten vangiksi Narvan antautuessa 10. elokuuta 1704, mutta karkasi vankeudesta tammikuussa 1705. Tämän jälkeen hänestä tuli Hämeen läänin jalkaväen vänrikki ja myöhemmin luutnantti. Vuoden 1707 organisaatiouudistuksessa Wright jäi kuitenkin ilmeisesti ilman vakinaista virkaa. Tämän vuoksi hänestä tuli perustetun saksilaispataljoonan majoitusmestari. Wright jäi uudestaan venäläisten vangiksi 18. syyskuuta 1708 Tuutarin lähellä. Wright ja myös vangiksi jäänyt luutnantti Anders Lavin antoivat venäläisille tietoja ruotsalaisten liikkeistä alueella ja tulevista operaatioista. Toukokuussa 1710 Wright karkasi vankeudesta kahdeksan muun upseerin kanssa ja saapui heidän kanssaan Savonlinnaan kuukausia myöhemmin.
Vuonna 1713 Wright liittyi Pohjanmaan rykmenttiin ja vuonna 1714 hän johti kapteenina partiota, joka yllätti ja voitti 5. lokakuuta 1715 36 miehisen kasakkapartion. Tämän jälkeen Wright jakoi Raahen makasiinista paikallisille viljaa ja poltti sitten loppuvaraston. Wright yleni majuriksi ja osallistui syksyllä 1718 Carl Gustaf Armfeltin Trondheimin sotaretkelle. Paluumatkalla Wright komensi jälkijoukkona toiminutta värvättyä pataljoonaa, joka kääntyi takaisin lumimyrskyn puhjettua. Pataljoona pääsi myöhemmin Ruotsiin ja sen tappiot olivat paluumatkalla vain kuusi miestä.
Sukukirjan tarinoiden mukaan Wright oli myyty orjaksi ensimmäisen vangiksi jäämisen jälkeen, mutta pakeni uudenvuoden yönä Viipuriin. Toisen vangiksi jäämisen jälkeen venäläiset pitivät häntä kymmenen kuukautta rautakejuissa, joissa hänen piti kerjäämällä hankkia elantonsa Pietarissa ja Pähkinälinnassa. Vuonna 1709 hänet vapautettiin kahleista ja vietiin Pietariin. Pietarissa kenraali Robert Bruce ja Pietari Suuri lupasivat hänelle palkkion, jos hän suostuisi etenemään Venäjän armeijan mukana Viipuriin ja antaisi tietoja kaupungin puolustuksesta venäläisille.
Jacqueline de Romilly

Jacqueline Worms de Romilly (26. maaliskuuta 1913 – 18. joulukuuta 2010) oli ranskalainen filologi. 
Romilly syntyi Chartres'ssa. Suoritettuaan opintonsa hän toimi ensin opettajana koulussa ja sitten professorina Lillen ja Sorbonnen yliopistoilla sekä Collège de Francessa. Hänestä tuli vuonna 1988 toinen Ranskan akatemiaan valittu nainen Marguerite Yourcenarin jälkeen. 
Jacqueline de Romillylle myönnettiin Kreikan kansalaisuus vuonna 1995. Hän on ollut vuodesta 1967 ulkomaalaisjäsenenä Britannian akatemiassa.
Karjalan jääkäriprikaati

Karjalan jääkäriprikaati (ven. Каре́льская е́герская брига́да, Karelskaja jegerskaja brigada) oli Neuvosto-Karjalassa 1920–1930-luvulla toiminut puna-armeijan kansallinen joukko-osasto.
Lokakuussa 1925 Petroskoissa perustettiin erillinen Karjalan jääkäripataljoona, johon kuului kolme kiväärikomppaniaa ja yksi konekiväärikomppania. Pataljoonalla oli tiedustelu-, yhteys-, tykistö- ja pioneerijoukkueet, talousosasto ja soittokunta. Upseeristo koostui Pietarin kansainvälisen sotakoulun käyneistä suomalaisista, miehistö paikallisista asevelvollisista. Vuonna 1927 pataljoonassa oli yhteensä 722 sotilasta. Rivimiehistä karjalaisia oli 65 prosenttia ja venäläisiä 34 prosenttia. Koulutus oli tehokasta ja sotilaskuri ankaraa. Huolto ja kulttuuritoiminta oli järjestetty hyvin. Vuoden 1931 lopussa pataljoonan pohjalta muodostettiin erillinen Karjalan jääkäriprikaati, jonka komentajaksi nimitettiin Eyolf Mattsson. Maaliskuussa 1932 siihen kuuluivat Petroskoin ja Aunuksen kivääripataljoonat; sodan varalta reservissä oli kaksi pataljoonaa. 
Jääkäriprikaati oli Neuvostoliiton turvallisuuselinten jatkuvan huomion kohteena. Jo vuonna 1930 OGPU pidätti joukon upseereita ja sotilaita. Vuosina 1932–1934 pidätettiin Aunuksen pataljoonan komentaja A. Hilden ja lähes koko upseeristo, joita syytettiin vastavallankumouksellisesta toiminnasta ja osallistumisesta "Suomen pääesikunnan järjestämään salaliittoon". Vainon kohteeksi joutuivat myös monet "kulakkien" ja Uhtuan kapinan osallistujien pojat. Prikaati lakkautettiin vuonna 1935 tapahtuneen Neuvosto-Karjalan suomalaisjohdon syrjäyttämisen jälkeen. Eyolf Mattson pidätettiin vuonna 1936 ja prikaatin viimeinen komentaja N. Kalvan ammuttiin vuonna 1938. Kaikkiaan rankaisutoimenpiteiden uhreiksi joutui yli 200 prikaatin upseeria ja rivimiestä.
RN Daniele Manin

Palvelus

Alus upotettiin 3. huhtikuuta 1941.
Gloria Grahame

Gloria Grahame, alun perin Hallward (28. marraskuuta 1923 Los Angeles, Kalifornia – 5. lokakuuta 1981 New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Grahame voitti parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon roolistaan elokuvassa Särkyneiden haaveiden kaupunki (1952). 
Muiden elokuvien joukossa ovat Oikeutettu kosto (1947), Hermot pinnalla (1950), Pelko (1952), Macao – syntisten saari (1952), Suuri maailmansirkus (1952), Gangsterikuningas (1953), Oklahoma (1955), Pyörteitä (1955), He pakenivat huomispäivää (1959) ja Puhtaana käteen (1980). 
Grahame oli myös tunnettu teatteriesiintyjä. Hänellä oli useita, monesti lyhyiksi jääneitä kohusuhteita. Hän oli naimisissa muiden muassa elokuvaohjaaja Nicholas Rayn kanssa. Grahame kuoli rintasyöpään New Yorkissa 57-vuotiaana. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Kamoi (1922)

Valmistus

Alus tilattiin Yhdysvalloista New York Shipbuildingiltä Camdenista osana vuoden 1920 hankintoja ja sen köli laskettiin 14. syyskuuta 1921. Alus laskettiin vesille 8. kesäkuuta 1922 ja se valmistui reilua kolmea kuukautta myöhemmin 12. syyskuuta.

Palvelus

Alus muutettiin vesilentokoneiden emälaivaksi, jonka jälkeen sille sijoitettiin kaksitoista lentokonetta. Se otettiin muutostöiden päätyttyä palvelukseen 1. kesäkuuta 1934. Se palautettiin 15. huhtikuuta 1944 tankkeriksi ja se  vaurioitui ilmahyökkäyksessä 13. huhtikuuta 1945 Hongkongissa. Alus poistettiin alusluettelosta 3. toukokuuta 1947.
Kodiéranin kultakaivos

Kodiéranin kultakaivos sijaitsee Malissa Sikasson alueen Yanfolilan piirin Gouandiakan kunnassa.
Kodiéran on Malin uusin ja ainoa pääosin kotimaisessa omistuksessa oleva kultakaivos. Kaivoyhtiö Wassoul’Orin osakkeista 55 % omistaa malilainen liikemies Aliou Boubacar Diallo, 25 % saksalainen Pearl Gold ja 20 % Malin valtio.
Avolouhoksen toiminta alkoi kokeilumielessä vuonna 2012, mutta keskeytyi Malin turvallisuustilanteen takia. Tuotanto alkoi uudelleen vuonna 2017. Malmivarojen arvioidaan olevan 33 miljoonaa tonnia ja kultapitoisuuden 1,78 grammaa tonnilta. Malmin rikastus perustuu painovoimaan ja syanidiliuotukseen.
Lähistöllä sijaitsee toistaiseksi suljettu Kalanan kultakaivos.
Virolahden VPK

Virolahden vapaaehtoinen palokunta ry (VPK) on perustettu 9. päivänä joulukuuta 1928. Palokunta toimii Virolahden Kirkonseudulla, joka koostuu Kirkonkylän, Koivuniemen, Vilkkilän, Eerikkälän, Rännäsen, Niemelän ja Hanskin kylistä. Kirkonseudulla järjestetään vuosittain lintujen kevätmuuttoon liittyvät Arktika-päivät. Virolahden Kirkonseudulla on rikas ja monipuolinen historia. Isovihan jälkeen vuonna 1721 solmittu Uudenkaupungin rauhan raja jakoi kyläseudun kahtia Ruotsin ja Venäjän kesken. Autonomian aikana Suomen suuriruhtinas ja Venäjän keisari Nikolai II vietti kesänsä Virolahden Kirkonseudulla 1900-luvun alussa aina ensimmäisen maailmansodan syttymiseen saakka. Suomen ensimmäinen hiihdon olympiavoittaja Veli Saarinen oli kotoisin Virolahden Kirkonseudulta.  
Virolahden VPK on Suomen kaakkoisin palokunta. Etelässä toimialue rajoittuu Suomenlahteen ja idässä Venäjän federaatioon. Palokunta on Kymenlaakson pelastuslaitoksen sopimuspalokunta. Palokunnalla on käytössään säiliöpaloauto ja miehistönkuljetusauto. Palokunnalla on oma paloasema, joka on rakennettu vuosina 1999 ja 2012. Lisäksi palokunta omistaa 1930-luvun alussa rakennetun palokunnantalon. Talo oli alkujaan Virolahden Pitkäpaaden saaren entinen tullitalo. Pitkäpaaden tulli lakkautettiin 1922 ja lopulta Tullihallitus päätti myydä tarpeettomaksi käyneen talonsa huutokaupassa, jonka palokunta voitti. Talo purettiin, sen hirret siirrettiin saaresta mantereelle Kirkonkylään ja rakennettiin palokunnantaloksi. Palokunnantalo toimii juhlatilana ja tanssipaikkana sekä erilaisten yleisötapahtumien pitopaikkana. Pitkäpaaden saari, kuten liki kolmannes Virolahden pitäjästä, jouduttiin luovuttamaan Neuvostoliitolle Moskovan rauhassa vuonna 1940. 
Palokunnan merkittävämpiä tehtäviä on suojella 1700-luvun lopulla rakennettua Virolahden kirkkoa, joka sijaitsee noin sadan metrin päässä paloasemasta. Virolahden VPK on vireä ja aktiivinen palokunta. Hälytysosastossa on jäseniä noin kaksikymmentä ja koko palokunnan jäsenistö on nelisenkymmentä. Määrää voi pitää suurena, sillä Virolahden Kirkonseudulla on asukkaita alle kaksisataa. 
Pelastustoiminnan lisäksi palokunta toimii aktiivisesti Virolahden kulttuuritoiminnassa. Merkittävin tapahtuma on vanhan ajan Pertunmarkkinat, jotka palokunta järjestää vuosittain elokuun viimeisenä lauantaina. Tapahtumassa käy vuosittain liki kaksituhatta ihmistä. Pertunmarkkinat on tarkoitettu perinteisten käsityöläistuotteiden myyntiin. Lisäksi tapahtumassa on ollut vuosittainen markkinanäytelmä, jonka teema on vaihdellut eri historiallisen aikakauden mukaan. Yhteistä näytelmille on ollut niiden yllätyksellisyys, sillä niiden sisältöä ja tarkkaa esittämisajankohtaa ei ole kerrottu yleisölle etukäteen.