google/wiki40b huggingface dataset:
Visual novel

Visual novel (jap. ビジュアルノベル, bijuaru noberu) on Japanista lähtöisin oleva videopelien tyylilaji. Se voidaan luokitella interaktiivisen fiktion (interactive fiction, IF) ja tulkinnasta riippuen myös seikkailupelien alatyylilajiksi. Visual novel -pelit koostuvat yleensä ympäristöä mallintavista taustakuvista, piirretyistä kaksiulotteisista pelihahmoista, taustamusiikista, tekstikerronnasta ja mahdollisesti ääninäyttelystä. Toisinaan peleissä käytetään näyttäviä alku- ja loppuanimaatiota animesarjojen tyyliin. Visual novel -pelit muistuttavatkin usein graafiselta ilmeeltään anime- tai mangateoksia.
Pelaaja voi tyypillisesti tehdä pelin kulkuun vaikuttavia valintoja esimerkiksi monivalintakysymyksiin vastaamalla, tai valitsemalla päämääränsä annetuista vaihtoehdoista. Useimmiten vuorovaikutus on kuitenkin rajoitettua verrattuna perinteisempiin videopeleihin, ja peli keskittyy enemmänkin tarinaan, henkilöhahmoihin ja yleiseen tunnelmaan vapaasti tutkittavan maailman sijaan. Kinetic visual novel -peleissä pelaaja ei vuorovaikuta pelimaailman kanssa lainkaan.
Jotkut visual novelit lisäävät mukaan piirteitä graafisista seikkailupeleistä. Pelaaja voi joutua esimerkiksi tutkimaan peliympäristöä klikkaamalla kohteita hiirellä tai kosketusnäytöltä tai ratkaisemaan erilaisia pulmia.
Visual novel -pelit ovat erittäin suosittuja synnyinmaassaan Japanissa. Länsimaissa markkinat ovat kuitenkin huomattavasti pienemmät, ja vain harvoja pelejä lisensoidaan Japanin ulkopuolelle. Muutamien kaupallisten pelikäännösten lisäksi pelien fanit ovatkin epävirallisesti kääntäneet useita tunnettuja visual novel -pelejä.
Lajityypin pelit voivat jakaantua vielä useaan muuhun lajityyppiin kuten Otome-peli, Bishōjo-peli, roolipeli tai treffisimulaattori.
New York Hall of Science

New York Hall of Science on New Yorkissa sijaitseva museo. Se sijaitsee yhdessä harvoista vuoden 1964 maailmannäyttelyn jäljellä olevista rakennuksista Flushing Meadows–Corona Parkissa, Queensissä. Nykypäivänä rakennus on New Yorkin ainoa museo, jossa voi kokeellisesti tutustua biologiaan, kemiaan ja fysiikkaan.

Historia

Museo perustettiin vuonna 1964 osana New Yorkin maailmannäyttelyä. Se oli perustamisajankohtanaan yksi harvoista tiedemuseoista koko maailmassa. Useimmat museot ja vierailukohteet suljettiin pian maailmannäyttelyn päättymisen jälkeen, mutta New York Hall of Science jatkoi toimintaansa. Vuonna 1979 museo suljettiin korjauksia varten.
New Yorkin kaupunki palkkasi fyysikko Alan Friedmanin auttamaan museon uudistamisessa ja hän suunnitteli museon painopisteen siirron science fictionin merkitykseen arkipäivän elämässä. Museo avattiin uudelleen vuonna 1986. Museo osoittautui odotettua suositummaksi, ja kaupunki päätti laajentaa sitä edelleen.
Vuonna 1991 julkistettiin museon 10-vuotinen laajennusohjelma, johon sisältyi muun muassa uusi sisäänkäynti ja ravintola. Työt aloitettiin vuonna 1996. Vuonna 1999 päätettiin, että museoon ei rakenneta Imax-teatteria.
HMS Handy (1895)

Palvelus

Alus siirrettiin 1897 Kiinan asemalle, jossa se asetettiin myyntilistalle vuonna 1914. Alus myytiin vuonna 1916 romutettavaksi Hong Kongissa.
Lepolammi (Ruovesi)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,3 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Ruoveden alueella (35.33), jonka Enonjoen valuma-alueeseen (35.339) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 155,7 metriä mpy.
Hydrolysoitu proteiini

Hydrolysoitu valkuainen on valkuaista joka on hydrolysoitu eli hajotettu osiinsa aminohapoiksi. Siihen on erilaisia menetelmiä, joista kaksi tavallisinta on pitkä keittäminen vahvassa hapossa tai vahvassa emäksessä tai käyttämällä entsyymiä, esimerkiksi haiman proteaasientsyymiä luontaisen hydrolyysin käynnistämiseen.
Olena Zubrylova

Olena Mykolajivna Zubrylova (ukr. Олена Миколаївна Зубрилова, valkoven. Алена Мікалаеўна Зубрылава, Alena Mikalajeuna Zubrylava, ven. Елена Николаевна Зубрилова, Jelena Nikolajevna Zubrilova, s. 25. helmikuuta 1973, o.s. Ogurtsova) on ukrainalaissyntyinen ampumahiihtäjä, joka on edustanut Valko-Venäjää vuodesta 2003 lähtien.
Zubrylova on voittanut neljä maailmanmestaruutta: 15 kilometrillä, takaa-ajossa ja yhteislähtökilpailussa 1999 sekä yhteislähtökilpailussa 2002. Kaikkiaan hänellä on 17 MM-kisamitalia: neljä kultaa, viisi hopeaa ja kahdeksan pronssia. Olympialaisissa paras sijoitus henkilökohtaisella matkalla on viides sija Torinon 2006 kisojen sprintissä. Maailmancupin osakilpailuvoittoja hänellä on 21 kappaletta, ja kokonaiskilpailussa hän on kahdesti sijoittunut toiseksi ja kerran kolmanneksi.
Sarah Chang

Sarah Chang (s. 10. joulukuuta 1980 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen viulisti. Changin vanhemmat ovat Koreasta Yhdysvaltoihin muuttaneita muusikkoja. Hän sai ensimmäisen viulunsa 3-vuotiaana ja pääsi konservatorioon 7-vuotiaana. Hän konsertoi New Yorkin filharmonikkojen solistina ensi kerran 8-vuotiaana. 
Sarah Chang on levyttänyt yksinomaan EMI Classics -levymerkille.
Sarah Chang on esiintynyt useita kertoja Suomessa, mm. Helsingin kaupunginorkesterin, Turun filharmonisen orkesterin ja Oulu Sinfonian solistina.
Sarah Chang on saanut useita merkittäviä huomionosoituksia. Vuonna 2004 hän sai Hollywood Bowl Hall of Fame -palkinnon  sen kaikkien aikojen nuorimpana saajana ja World Economic Forum nimesi hänet vuonna 2008 young global leaderiksi.
Mausteneilikka

Käyttö

Mausteneilikkaa käytetään laajasti mausteena varsinkin Aasiassa mutta myös Euroopassa, Afrikassa ja Amerikan mantereilla. Monissa aasialaisissa keittiöissä mausteneilikkaa käytetään liharuoissa ja riisin maustamisessa. Skandinaavisessa keittiössä neilikkaa käytetään etenkin jouluruoissa: kinkussa ja glögissä. Muualla Euroopassa sitä käytetään yleisemmin liharuoissa ja säilykkeissä. Sitä käytetään myös maustekastikkeissa, kuten worcesterkastikkeessa.
Indonesiassa ja Kreikan suunnalla mausteneilikkaa poltetaan tupakan seassa. Mausteneilikan pureskeleminen raikastaa hengityksen, mikä on tiedetty jo muinaisessa Kiinassa.

Historia

Mausteneilikan historia hyötykasvina on tuhansien vuosien pituinen. Kuivattua maustetta on viety Molukkien saarilta nykyisen Indonesian alueelta Kiinaan jo noin 2 500 vuotta sitten. Kasvia istutettiin myös muille Indonesian saarille. Maustetta tuotiin myöhemmin myös muualle Aasiaan ja Eurooppaan. Se oli pitkään arvokas tuote, ja Euroopan valtiot taistelivat 1600–1800-luvuilla saarista, joilla puuta kasvoi. 1600-luvulla Alankomaat valloitti Molukkien alueen ja sai käytännössä monopoliaseman mausteneilikan kaupassa. 1800-luvulla kasvia alettiin levittää laajalti viljelykseen muille trooppisille alueille.

Kuvaus

Mausteneilikka on pienehkö ainavihanta puu, joka kasvaa 8–30 metriä korkeaksi. Puu on muodoltaan pensasmainen, haarautuen usein läheltä tyveä. Lehdet ovat soikeat ja ehytlaitaiset. Lehtien alapinnalla on öljyrauhasia. Laji on yksikotinen, ja kukat ovat kaksineuvoisia. Pienet kukat sijaitsevat kukinnoissa versojen päädyissä. Hedelmä on pieni luumarja, jonka sisällä on yksi siemen.

Levinneisyys ja elinympäristö

Mausteneilikka kasvaa luonnostaan ainoastaan eräillä Indonesian Molukkien saariryhmän saarilla. Nykyisin sitä kuitenkin viljellään laajalti trooppisen vyöhykkeen alueella.
Mausteneilikka kasvaa trooppisissa sademetsissä. Se ei kestä liikaa auringonvaloa nuorena vaan tarvitsee metsän varjostusta. Sitä esiintyy merenpinnan tasosta noin tuhannen metrin korkeuteen asti. Se elinalueiden keskimääräinen vuoden keskilämpötila on 25 °C ja keskimääräinen vuosittainen sadanta 1 500–2 500 millimetriä.
Mjölner

Mjölner (myös Mjölnir, Mjöllnir, Mjollner, Mjǫlnir, Mjølnir, tai  Mjølner) on ukkosenjumala Thorin vasara skandinaavisessa mytologiassa. Skandinaavien kansantarustossa on ollut muitakin nimityksiä vasaralle, kuten myös ukkosenjumalalle. 
Mjölner on jumalien pelätyin ase, jolla tapetaan aasajumalten yliherruuden vastustajia, kuten jättiläisiä. Mjölnerillä saattoi lyödä, tai sen saattoi heittää. Joissain tarinoissa Thorin Mjölner osui aina, ja palasi heittäjänsä käteen. Toisten taruversioiden mukaan Mjölner oli erillinen ukkosenjumala. Monet uskoivat, että Thor aiheutti ukkosen, ja salamanisku tuli Thorin vasarasta tai oli jopa itse vasara. 
Kertomukset vasaran alkuperästä vaihtelevat. Eddan jumaltaruissa sen tekivät kääpiöt Brokkur ja Eitri. Loki oli haastanut kääpiöt tekemään kolme yhtä hienoa esinettä kuin kaksi edellistä kääpiötä olivat tehneet. Jos he voittaisivat, he saisivat Lokin pään. Brokkur pumppasi palkeita ja Eitri sanoi, ettei tämä saisi lopettaa ennen kuin hän palaa. Tuli hyttynen ja puri Brokkuria rystyseen. Kääpiö ei ollut millänsäkään, ja Eitri palasi ja ensimmäinen esine oli valmis. Sama toistui, mutta tällä kertaa hyttynen puri Brokkuria kurkkuun. Brokkur ei ollut millänsäkään. Eitri palasi ja toinen esine oli valmis. Kolmannen kerran Brokkur jäi taas pumppaamaan palkeita, ja hyttynen palasi. Tällä kertaa se puri häntä silmäluomiin niin, että veri virtasi silmiin, eikä Brokkur voinut nähdä mitään. Silloin hän irrotti kätensä palkeista, jotka painuivat heti kasaan. Eitri palasi ja sanoi, että läheltä piti, ettei työ tuhoutunut. Hän nosti ahjosta esineen, ja se oli vasara.
Toisten mukaan se putosi taivaalta kuin meteoriitti. On arveltu, että uskomus ukkosenjumalan vasarasta saattaisi palautua jo kantaindoeurooppalaiseen kauteen. Muun muassa indoeurooppalaiseksi oletetun vasarakirveskulttuurin kirveitä on arveltu ukkosenjumalaan liittyviksi kulttiesineiksi.
Skandinaviassa kannettiin viikinkiaikana yleisesti vasaraa esittäviä riipuksia, jotka luultavasti symboloivat Mjölneriä.

Nimi

Muinaisnorjaksi Mjǫllnir [ˈmjɔlːnir] (myöhemmin [ˈmjœlːnir]) esiintyy usein muodossa miollnir in muinaisislantilaisissa varhaisissa kirjoituksissa 13. ja 14. vuosisadoilta. 
Nykyislanninkielinen kirjoitusasu on Mjölnir, norjaksi ja tanskaksi Mjølner, ruotsiksi Mjölner.
Nimi juontuu kantagermaanisesta muodosta *meldunjaz, kantasanasta malaną – "hioa" (melwą, muinaisislannin kielen meldr, mjǫll, mjǫl "ateria, jauho"), joka on tulkittavissa "jauhaja; murskaaja".
Muinaisnorjan kielisissä teksteissä Mjölneriin viitataan nimellä hamarr – "vasara", joka muinaisnorjassa ja muutamissa nykynorjan murteissa voi yhtä hyvin tarkoittaa vasaraa kuin myös kiveä tai kalliota, mikä lopulta juontuu indoeurooppalaisesta sanasta kivelle tai kivityökalulle, h₂éḱmō; se on sukulaissana sanskriitin sanalle aśman, joka tarkoittaa kiveä, kivityökalua, vasaraa, sekä salamaa..
Senni ja Savon sulttaani

Arviot

Aikalaiskriitikoilta tuli pääasiassa kiitosta. Hiukan jäätiin miettimään miljöökuvausta. Olavi Veistäjä kuitenkin totesi, että ”tyhjää touhua koko juttu, alusta loppuun saakka”.
Eräs myöhempi kriitikko liittää elokuvan suomalaiseen rillumareiperinteeseen, jossa pilkataan nousukasmaista ”kyldyyriä”. Hän pitää elokuvaa niin tolkuttoman typeränä ja tahattoman koomisena, että siitä on suorastaan pakko pitää.
Kaneliorneero

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan Kaneliorneero on noin 14 cm. Selästään ja vatsastaan laji on oliivinruskea. Päälaki siivet ja pitkä pyrstö ovat väriltään ruosteenruskeat. Naama on muuta ruumista vaaleampi. Ulkonäöltään kaneliorneero muistuttaa oliiviselkäorneeroa (Cranioleuca obsoleta), jonka päälaki on tumman ruskea ja vain siipein kupeet ovat ruosteenruskeat.

Levinneisyys ja elintavat

Kaneliorneeroa tavataan vain Kaakkois-Brasiliassa. Lajin elinympäristöä ovat Vuoristometsien latvuskerrokset ja reunamaat. Lajin elinympäristöt sijaitsevat yleensä 700–2 150 metrin korkeudella meren pinnasta.  Kaneliorneeron pesä on pallomainen ja rakennetaan tikuista, juurista ja kuivista lehdistä. Pesä sijaitsee yleensä puussa, mutta laji voi rakentaa pesänsä myös taloihin.
Paukaneva

Paukaneva on neva Seinäjoella, Nurmon keskustasta länteen. Se rajoittuu lounaassa Alajoen peltoaukeaan ja lännessä Seinäjoen suuosan oikaisu-uomaan. Nevan pohjoisosaa halkoo tie, niin sanottu Kiikun suora. Paukanevan kaakkoisreunalla kulkee Pohjanmaan rata. Alueella sijaitsee näkötorni ja vuonna 2000 valmistunut pitkospuureitti, joka toimii luontoretkeilyreittinä.

Nevan lajisto

Paukanevan kasvillisuus on suon tyypille ominaisesti karua: rahka- ja lyhytkortista nevaa sekä keidasrämettä ja isovarpuista rämettä. Nevan linnusto on sangen runsasta. Paukanevalla pesii muun muassa iso- ja pikkukuoveja sekä monia lokkilajeja. Muuttoaikana neva toimii levähdyspaikkana joutsenille ja hanhille.

Historiaa

Paukanevan ympäristön peltoaukeat, kuten Pajuneva ja koko lounaispuolen Alajokilakeus, on saatu viljelyskäyttöön kydöttämällä eli polttamalla nevoja jo 1700-luvulla. 1860-luvun nälkävuosien seurauksena koko Paukaneva pyrittiin saamaan viljeltäväksi. Kruunu avusti nevan ojittamisessa, mutta työ osoittautui mahdottomaksi suon märkyyden takia. Alueella on harjoitettu 1700- ja 1800-luvuilla myös tervanpolttoa.
1700-luvun alussa Paukanevalle rakennettiin pitkospuureitti samassa yhteydessä Nurmon saarnashuoneen kanssa. Pitkospuita pitkin seinäjokelaiset, joilla ei ollut omaa kirkkoa, pääsivät Nurmoon. Pitkospuut tuhoutuivat vuonna 1752 suuressa metsäpalossa.
Sisällissodan aikana 1918 niin sanotuissa Paukanevan teloituksissa suon laidalla ammuttiin ainakin 27 vangittua punakaartilaista. Teloitetut haudattiin nevaan, josta 20 vainajan ruumiit kaivettiin ylös vielä saman vuoden aikana. Osa teloitetuista lepäsi suohaudassaan aina vuoteen 1944, minkä jälkeen heidät siirrettiin Nurmon hautausmaalle. Paikalle on myöhemmin pystytetty muistomerkki.
Paukanevalle on EU:n avustuksella rakennettu pitkospuut, laavu sekä lintutorni.
Imerina

Imerina oli merinojen muodostama valtio Madagaskarin keskiosassa. Perimätiedon mukaan se syntyi 1300- tai 1400-luvulla. Andriamanelo (hallitsi noin 1540–1575) ja Ralambo (noin 1575–1610) yhdistivät suuren osan merinojen asuinalueesta. Andrianjaka (noin 1610–1630) laajensi valtakuntaa ja perusti Antananarivon.
Andriamasinavalonan valtakaudella 1600–1700-lukujen vaihteessa Imerina käsitti merinojen koko asuinalueen. Keinokasteluun perustuva riisinviljely kehittyi ja käsityöammatit sekä kaupankäynti kukoistivat. Yhteiskuntajärjestelmä perustui feodalismiin. Hallitsija jakoi ylimystölle maaorjien asuttamia läänityksiä. Vapaat talonpojat ja kauppiaat maksoivat hallitsijalle veroa ja suorittavat erilaisia velvollisuuksia. Alimman ryhmän muodostivat orjat. Andriamasinavalona jakoi maan poikiensa kesken, ja hänen kuoltuaan vuonna 1710 valtakunta hajosi.
Kuningassukuun kuulunut Ambohimangan hallitsija Andrianampoinimerina valloitti vuonna 1794 Antananarivon ja julistautui Imerinan hallitsijaksi. Hän aloitti koko Madagaskarin yhdistämisen laajentamalla valtakuntaansa sotien, naimakauppojen ja liittosopimusten avulla. Maa jaettiin hallintoalueisiin, rakennettiin teitä, raudantuotanto ja kaupankäynti kehittyivät. Vuosina 1810–1828 hallinnut Radama I alisti valtaansa suurimman osan saarta. Hänen aikanaan valtakuntaa alettiin nimittää Madagaskarin kuningaskunnaksi.
Alankomaiden Antillit

Maantiede

Alankomaiden Antillit muodostuivat kahdesta toisistaan erillään olevasta saariryhmästä, joita kutsuttiin tuulenpuolensaariksi ja suojanpuolensaariksi. Suojanpuolen saaret sijaitsevat Venezuelan rannikon edustalla, ja saariryhmään kuuluvat Aruba, Bonaire ja Curaçao, jotka tunnetaan myös ABC-saarina. Tuulenpuolen saaret sijaitsevat ABC-saarista noin 800 kilometriä koilliseen, Puerto Ricon itäpuolella. Tuulenpuolensaariin kuuluvat Sint Eustatius ja Saba sekä Saint Martinin saaren eteläosa Sint Maarten.
Molemmat saariryhmät sijaitsevat trooppisella vyöhykkeellä. ABC-saarilla vallitsee suhteellisen kuiva ilmasto, mutta tuulenpuolensaarilla sataa vuoristoisemman maaston vuoksi huomattavasti enemmän.

Historia

Espanjalaiset saapuivat ABC-saarille vuonna 1499, ja Espanja hallitsi saaria 1600-luvulle asti. Vuoden 1635 tienoilla saaret otti hallintaansa Alankomaiden Länsi-Intian kauppakomppania. Saarista tuli tärkeä orjakaupan tukikohta. Orjuus kiellettiin vuonna 1862, jolloin kukin vapautunut orja sai tilkun maata.
Saaret olivat Alankomaiden siirtomaana vuoteen 1954, jolloin niistä muodostettiin autonominen alue. Alun perin Alankomaiden Antilleihin kuului myös Aruba, mutta se erotettiin omaksi autonomiseksi alueekseen vuonna 1986.
Alankomaiden Antillit oli tarkoitus lakkauttaa 15. joulukuuta 2008, jolloin Sint Marteenista ja Curaçaosta piti tulla autonomisia maita Alankomaiden kuningaskunnassa Aruban tapaan, ja Bonairesta, Sint Eustatiuksesta ja Sabasta erityisasemassa olevia kuntia. Päätös viivästyi alkuperäisestä aikataulustaan, ja se toteutettiin vasta 10. lokakuuta 2010.

Politiikka

Alankomaiden Antillien valtionpäämies oli Alankomaiden monarkki, jota edusti kuvernööri. Ulkopolitiikasta vastasi Alankomaiden hallitus. Sisäpoliittisista asioista päätettiin saarien omissa hallituksissa. Vuonna 2005 saarten hallitus päätti Alankomaiden Antillien hajottamisesta ja vuodesta, 2010 lähtien saarilla on ollut uusi poliittinen asema Alankomaiden kuningaskunnassa.

Talous

ABC-saarten taloutta määritti pitkälti Venezuelasta saatu öljy. Curaçao sai tuloja öljynjalostamisesta ja -varastoinnista sekä tankkerien vierailuista saaren kuivatelakoilla. Öljytulojen vähetessä matkailusta muodostui tärkeä elinkeino. Tärkeä talouden tulonlähde oli myös veroparatiisiyhtiöiden isännöinti. Ennen öljyteollisuutta merkittävin tulonlähde oli kuuluisa Curaçao-appelsiinilikööri.

Väestö

Saarilla asuu yli 50 kansallisuuden edustajia. Etninen monimuotoisuus johtuu saaren historiasta, afrikkalaisten orjien jälkeläisiä on saarten väestöstä noin 85 prosenttia. Espanjalaiset uudisasukkaat surmasivat saarten alkuperäisväestön 1500-luvulla. Ensimmäiset eurooppalaiset asukkaat olivat Alankomaiden Länsi-Intian kauppakomppanian työntekijöitä. Alankomaiden Antillien viralliset kielet olivat hollanti ja papiamento, joka on espanjan kreolikieli.
Superchrist

Jesuschrist

Superchristin esiaste oli Glam rockia, elektronista tanssimusiikkia, grungea ja punkia sekoittanut Jesuschrist, jonka perustivat helmikuussa 2000 Cesar Legba Bandin kolme jäsentä Mikey Cod (Mikko Lohenoja), Stacey Goddard (Jarkko Rajala) ja Calvin River (Lassi Jokinen) hieman ennen Cesar Legba Bandin hajoamista. 
Käytännössä voidaan katsoa että Jesuschrist oli oma yhtyeensä, sillä Jesuschrist -nimen alla yhtyeen jäsenet käyttivät Cesar Legba Bandin aikaisia taiteilijanimiään ja yhtyeen kokoonpano muuttui samoihin aikoihin nimen kanssa tammikuussa 2001. Nimenvaihdoksen myötä uuden Superchristin soundi muuttui säröisemmäksi "space punkiksi" , jossa etenkin filtteröity fuzz-kitarasoundi oli suuremmassa osassa kuin Jesuschristin perinteisempi rock-kitarasoundi. Myös instrumentaatio muuttui, sillä Jesuschristin aikaiset efektoitu rumpukone, Rhodes-piano ja keikalla säännöllisesti käytetyt taustaraidat  jäivät pois.
Jesuschrist -nimellä on julkaistu kaksi omakustanteista demokasettia, jotka kaikki jaettiin ilmaiseksi keikoilla, kaduilla ja joidenkin kauppojen tiskeillä . Yhtye teki myös yhden musiikkivideon , joka kuvattiin kahdessa vaiheessa, huhtikuussa 2000 Helsingin Katajanokalla Oranssi-klubilla ja lokakuussa 2000 Helsingissä Factory-ravintolassa. Yhtye vieraili MoonTV:n haastattelussa syyskuussa 2000 , ja lisäksi Like-uutiset  ja Sue-lehti  haastattelivat yhtyettä ensimmäisen demokasetin julkaisun aikaan. Yhtye on tehnyt cover-versiot Madonnan Material Girl -kappaleesta   , jossa rumpuja soittaa Balls-yhtyeen Sande Vettenranta ja jota soitettiin RadioMafian Upteekki-ohjelmassa  sekä Velvet Undergroundin I'm Waiting For The Man -kappaleesta  .
Kei Kumai

Kei Kumai (jap. 熊井啓; 1. kesäkuuta 1930 Nagano – 23. toukokuuta 2007 Tokio) oli japanilainen elokuvaohjaaja. Hänen töidensä joukkoon lukeutuu Oscar-ehdokkaaksi asetettu Sandakan No. 8 (1974).
Kumai oli useasti ehdolla Berliinin elokuvajuhlien Kultaisen karhun saajaksi ja voitti vuonna 1989 Venetsian elokuvajuhlien Hopeisen leijonan.
Kumain viimeiseksi työksi jäi The Sea Is Watching (2002). Ohjaaja kuoli aivoverenvuotoon hieman ennen kuin olisi täyttänyt 77 vuotta.
Ryan O’Reilly

Ura

O’Reilly pelasi vuodet 2007–2008 OHL-joukkue Erie Ottersissa. Hänet valittiin joukkueen vuoden tulokkaaksi ja urheiluhenkisimmäksi pelaajaksi kaudella 2007–2008. O’Reilly siirtyi Colorado Avalancheen heti varauksensa jälkeiseksi kaudeksi 2009–2010 kolmivuotisella tulokassopimuksella. O’Reilly pelasi koko kauden ylhäällä NHL:ssä ja teki 81 ottelussa tehot 8+18=26. Toinen kausi 2010–2011 toi saman verran pisteitä. Seuraavalla kaudella O’Reilly oli joukkueensa paras pistemies tehoilla 18+37=55. NHL-kauden 2012–2013 työsulun aikana O’Reilly pelasi KHL-joukkue Metallurg Magnitogorskissa, josta palasi työsulun päätyttyä takaisin Coloradoon. Kaudella 2013–2014 O’Reilly teki uuden piste-ennätyksensä 28+36=64, ollen Coloradon paras maalintekijä. Hän sai koko kauden aikana vain yhden kahden minuutin rangaistuksen ja palkittiin kauden päätteeksi herrasmiespelaajalle jaettavalla Lady Byng Memorial Trophylla.
26. kesäkuuta 2015 O’Reilly siirtyi Buffalo Sabresiin pelaajakaupassa, jossa Sabres sai hänen lisäkseen hyökkääjä Jamie McGinnin ja jossa Colorado Avalanche sai vaihdossa hyökkääjät Mihail Grigorenkon ja J. T. Compherin, puolustaja Nikita Zadorovin sekä toisen kierroksen varausvuoron NHL:n varaustilaisuudessa 2015. O’Reilly valittiin NHL:n tähdistöotteluun kaudella 2015–2016.

Muuta

Myös Ryanin isoveli Cal O’Reilly on ammattilaisjääkiekkoilija.
Alli Nissinen

Alina (Alli) Augusta Nissinen (26. joulukuuta 1866 Iisalmi – 11. huhtikuuta 1926 Helsinki) oli koulunjohtaja, kirjailija ja nuorsuomalaisen puolueen kansanedustaja ensimmäisessä ja toisessa eduskunnassa. Alli Nissinen oli Lucina Hagmanin työtoverina sekä opetusalalla että Naisasialiitto Unionissa ja Martta-yhdistyksessä.
Nissisen vanhemmat olivat maanviljelijä Påhl (Paavo) Nissinen ja Magdalena Lappalainen. 
Nissinen kävi tyttökoulun sekä veistokoulun ja suoritti Helsingin Suomalaisen jatko-opiston opettajatutkinnon vuonna 1888. Hän toimi Helsingin suomalaisen yhteiskoulun uskonnon ja maantiedon opettajana 1889–1899, Alli Nissisen valmistavan koulun omistajana, johtajana ja opettajana Helsingissä 1889–1926 sekä Helsingin uuden yhteiskoulun uskonnon ja maantiedon opettajana 1898–1916. Hän oli myös Martta-yhdistyksen Emäntä-lehden päätoimittaja vuosina 1903–1926. Hän toimitti Tuulikki-nimisen lastenlehden kolme vuosikertaa sekä julkaisi lasten- ja nuorisokirjoja, näytelmiä, runoja, kaunokirjallisuutta ja oppikirjoja.
Nissinen oli nuorsuomalaisen puolueen kansanedustaja vuosina 1907–1909 Kuopion läänin läntisestä vaalipiiristä. Hän oli myös Suomenkielisen Marttaliiton puheenjohtajana sekä Marttayhdistyksen (vuodesta 1902 vuoteen 1924) ja Naisasialiitto Unionin varapuheenjohtajana.