Lordi Rayleigh

Nuoruus

Strutt syntyi Maldonissassa, Essexissä. Struttin vanhemmat olivat paroni John James Strutt ja tämän vaimo Clara Elizabeth La Touche, kapteeni Richard Vicarsin vanhin tytär. Koko lapsuuden ja nuoruuden ajan hänen terveytensä oli heikko, jonka takia hän joutui toistuvasti lopettamaan koulunkäynnin kesken. Hänen selviytymisensä aikuisikään asti heikkeni jatkuvasti. Strutt aloitti kymmenenvuotiaana opinnot wimbledonilaisessa yksityiskoulussa, ennen tätä hän opiskeli lyhyen aikaa Eton Collegessa, tosin hän vietti suurimman osan ajasta koulun parantolassa. Struttin opinnot Wimbledonissa kesti yhteensä kolme vuotta. Wimbledonissa opiskelun jälkeen hän opiskeli lyhyen aikaa Harrow Schoolissa ja jatkoi edelleen opintojaan pastori George Townsend Warnerin sisäoppilaitoksessa, jossa hän kävi koulua neljän vuoden ajan.

Opiskeluvuodet

Strutt aloitti matematiikan opinnot Cambridgen yliopiston Trinity Collegessa lokakuussa vuonna 1861. Hänen saavutuksensa eivät aluksi olleet kovinkaan mairittelevia, mutta pian hänen taitonsa olivat jo paremmat kuin muiden hänen ikätovereiden, hänestä tuli muun muassa Senior Wrangler, joka on arvonimi parhaimmalle Mathematical Tripos -kurssin opiskelijalle. Edward Routhin, väitöstyön ohjaajan, ja samaan aikaan Lucas-professorina toiminut Stokesin tieteellinen vaikutus Struttiin oli merkittävä. Routhilta hän oppi muun muassa sen, kuinka matemaattisia ongelmia kannattaa lähestyä ja Stokes taas sai Strutt'n kiinnostumaan kokeellisten demonstraatioiden kautta. Oppilaat itse eivät saaneet suorittaa kokeita. Strutt puhui myöhemmin kuinka tärkeä rooli Stokesilla oli hänen kehittymisessä tieteilijäksi, mutta viitteitä siitä, että Stokes olisi suoraan rohkaissut oppilastaan valitsemaan tieteellisen uran, ei ole. Strutt sai kandidaatin tutkintonsa päätökseen vuonna 1865 ja kolme vuotta myöhemmin maisterin tutkinnon.
Valmistumisensa jälkeen Struttia kohtasi suuri ongelma. Tieteellinen ura ei olisi yksiselitteisesti hyväksyttävää hänen asemassaan, hänestä tulisi myöhemmin Rayleighin kolmas paroni. Monet hänen sukunsa edustajat vastustivat tieteellisen uran valintaa. Strutt oli kuitenkin päättänyt omistautua työlle tieteen hyväksi. Vuonna 1866 hänestä tuli opettaja Trinity Collegeen. Hän pysyi virassa vuoteen 1871 asti, jolloin hän solmi avioliiton Evelyn Balfourin kanssa ja heille syntyi kolme poikaa. Evelyn Balfour oli Arthur James Balfourin, konservatiivipuolueen jäsen ja Britannian pääministeri vuosina 1902–1905, tytär.

Aikuisikä

Jonkinlaiseksi tavaksi oli muodostunut, että nuoret yläluokan edustavat miehet kiertelivät Euroopassa. Strutt teki poikkeavan valinnan ja päätti suunnata matkansa Atlantin yli Yhdysvaltoihin. Hyvänä puolena hänen yhteiskunnallisessa asemassaan oli se, ettei hän tarvinnut vakinaista työtä elääkseen. Palattuaan matkalta hän osti joukon tieteellisiä välineitä ja pystytti oman laboratorion perhetilalleen Terlingiin. Hän teki kokeita muun muassa galvanometrillä ja esitteli tuloksiaan British Association for the Advancement of Sciencen kokouksessa Norwichissä vuonna 1868.
Pian avioliiton solmimisen jälkeen Strutt sairastui reumakuumeeseen, joka oli lähellä lopettaa hänen tieteellisen uransa ennenaikaisesti. Struttia neuvottiin matkustamaan Egyptiin hoitamaan sairautta. Strutt totteli neuvoa, hän ja hänen vaimonsa matkustivat Egyptiin ja purjehtivat vuoden 1872 loppukuukaudet ja vuoden 1873 ensimmäiset kuukaudet Niilillä. Matkan aikana he kävivät myös Kreikassa. Takaisin Britanniaan he palasivat keväällä vuonna 1873. Matkan jälkeen hänen isänsä John Strutt, toinen paroni Rayleigh, kuoli ja hän peri paronin arvon.

Cavendish professuuri ja myöhemmät vuodet

Strutt seurasi Cambridgen yliopiston fysiikan Cavedish professorina skotlantilaista James Maxwellia. Hän oli virassa vuosina 1879–1884. Virka oli perustettu viisi vuotta aikaisemmin. Struttin valinta virkaan oli melko selvää, muita hänen tasoisiaan vaihtoehtoja ei juuri ollut. Vaikka Strutt hyväksyi viran, olisi hän mieluummin työskennellyt omassa laboratoriossaan Terlingissä. Britannian maatalouden taloudelliset ongelmien vaikutukset kuitenkin heijastuivat myös Struttiin, ja hänen oli pakko ottaa virka vastaan pystyäkseen turvaamaan toimeentulonsa. Strutt oli virassa vain rahan takia, mutta hän otti työnsä kuitenkin vakavasti ja teki merkittäviä parannuksia Cambridgen yliopiston fysiikan opetuksessa. Yksi muutos oli se, että hän tarjosi laboratoriokursseja, joissa tarjottiin mahdollisuus tehdä kokeita.
Strutt erosi virastaan vuonna 1884 aloittaakseen työskentelyn omassa laboratoriossaan. Struttilla oli nyt tarpeeksi rahaa ja hän pystyi keskittymään paremmin tieteeseen, kun hänen ei tarvitsisi huolehtia aikaa vievistä yliopistoviran velvollisuuksista. Monet hänen työtoverinsa yrittivät puhua Struttia ympäri, mutta hän tiesi mitä hän tahtoi tehdä. Strutt ei kuitenkaan eristäytynyt täysin ulkopuoliselta maailmalta, hän teki säännöllisiä vierailuja tiedeseuroihin Lontoossa. Strutt oli valittu Royal Societyn jäseneksi vuonna 1873. Hänelle myönnettiin Royal Societyn mitali vuonna 1882 ja kolme vuotta myöhemmin hänet valittiin seuran sihteeriksi, ja vuonna 1905 hänestä tuli kolmeksi vuodeksi seuran puheenjohtaja. Vuosi ennen vuosisadan vaihtumista Royal Society myönsi hänelle arvostettun Copley-mitalin. Hän oli hyvin aktiivinen myös Royal Societyn ulkopuolisissa tiedeseuroissa.
Strutt kuoli 30. heinäkuuta 1919 Withamissa.

Tieteellinen ura

Struttin tieteelliset työt olivat hyvin monialaisia. Strutt keskittyi alkuvaiheessa paljon matematiikan tutkimukseen, mutta hänen tutkimuskohteinaan olivat myös optiikka ja värähtely. Myöhemmin hänen tutkimuskohteidensa kirjo laajeni huomattavasti, ja siihen kuuluivat useimmat sen ajan fysiikan tutkimusalueet; äänieristys, aaltoteoria, värinäkö, sähköoppi, sähkömagnetismi, valon siroaminen, nesteiden virtaaminen, hydrodynamiikka, kaasujen tiheys, viskositeetti, kapillaari-ilmiö, elastiikka ja valokuvaus. Elämänsä aikana hän julkaisi 446 julkaisua. Strutt osallistui myös Encyclopaedia Britannica -tietosanakirjan kirjoittamiseen. Struttille oli ominaista se, että hän ei halunnut politiikan sekaantuvan tieteen kehitykseen.

Argonin löytäminen

Tutkiessaan ilmasta eristetyn typen tiheyttä ja vertaamalla sitä ammoniakista hapettamalla valmistetun typen tiheyteen, hän huomasi anomalian; ensimmäisessä tapauksessa typen tiheys oli suurempi kuin jälkimmäisessä. Strutt ja William Ramsay päättelivät, että ilmassa on oltava jotakin tuntematonta ainetta. Aine osoittautui argoniksi. Strutt sai havainnostaan Nobelin fysiikanpalkinnon ja Ramsay taas Nobelin kemianpalkinnon.