google/wiki40b huggingface dataset:
Toni Vahela

Beach volley

Vahela aloitti beach volleyn miesten pro-tourilla ensimmäisen kerran kesällä 2003, jolloin hänen parinaan pelasi Veli-Pekka Kutila. Kesän jälkeen pari vaihtui huippulentopalloilija Timo Haavistoon. Vahela voitti parinsa kanssa yhden Pro-Tourin osakilpailun muun muassa. Kesällä 2005 pari jatkoi yhdessä ja saavutti useita turnausvoittoja Pro-Tourilla, ja päätti kautensa finaaliturnauksessa neljännelle sijalle. Yhteistyö jatkui myös kesällä 2006 jolloin pari oli noussut Pro-Tourin suosikkelihin. Kauden päätteeksi Vahela voitti SM-kultaa Helsingissä pelatussa lopputurnauksessa yhdessä Timo Haaviston kanssa. Kaudella 2007 Vahela osallistui kerran Haaviston kanssa beach volleyn maailmankiertueen turnaukseen, ja kausi huipentui SM-finaaleihin jossa joukkue jäi neljänneksi.
SM-kultaa Vahela / Haavisto ovat voittaneet 2006, 2009, 2011 2013 ja 2015. SM-hopeaa on tullut vuosina 2008, 2010 ja 2012.

Lentopallo

Lentopallossa Vahela on edustanut SM-liigassa pelaavaa Vammalan Lentopallo. 1-sarjassa hän on edustanut Lahden Kimmoa. Hän voitti SM-hopeaa kaudella 2010–2011 ja SM-kultaa kaudella 2011-2012 VaLePan riveissä. Pelirooliltaan hän on lentopallossa passari. Kaudella 2012-13 Vahela pelaa Hurrikaani Loimaassa.

Muuta

Vahela toimi hetken Vammalan ammattikoulun liikunnanopettajana keväällä 2011 ja syksyllä 2011 Sylvään koululla liikunnanopettajan sijaisena.
Peter Schaefer

Ura

Schaefer pelasi neljä kautta WHL-joukkue Brandon Wheat Kingsissä vuodet 1993-1997. Vancouver Canucks varasi Schaeferin kolmannella kierroksella vuonna 1995. Kaudella 1995–1996 hän voitti Canadian Hockey Leaguen mestaruuden. Kaudella 1996–1997 Schaefer pelasi myös viisi ottelua AHL-joukkue Syracuse Crunchissa. Hänet valittiin myös WHL:än All-Stars -kentälliseen ja pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 1997.
Kaudella 1997–1998 Schaefer pelasi enimmäkseen AHL-seura Syracuse Crunchissa ja hän pelasi myös 25 NHL-ottelua Vancouver Canucksissa. Seuraava kausi oli Schaeferille ensimmäinen NHL:ssä. Hän pelasi myös MM-kisoissa keväällä 2000.
Schaefer tuli tutuksi myös Suomessa pelatessaan jääkiekon SM-liigaa TPS:ssä kaudella 2001–2002, kun ei saanut Vancouver Canucksin kanssa sopimusta aikaan. Hän keräsi 33 pelaamassaan ottelussa tehot 16+15=31. Kauden aikana hän sai myös kahdeksan ottelun pelikiellon HIFK:n Riku-Petteri Lehtoseen kohdistuneesta kyynärpäätaklauksesta. Kauden jälkeen Schaefer pelasi myös MM-kisoissa 2002.
Kaudella 2002–2003 Schaefer palasi NHL:ään pelaamaan Ottawa Senatorsiin. Siirtyessään Ottawaan Vancouver sai vaihtokaupassa suomalaispuolustaja Sami Salon. Työsulkukaudella 2004–2005 Schaefer pelasi Hockey Club Bolzano-Bozenissa, Italian Serie A:ssa. Kaudeksi 2007-2008 Peter Schaefer siirtyi Boston Bruinsiin vaihtokaupassa Shean Donovaniin. Kaudella 2008-2009 Schaefer pelasi ainoastaan Bostonin farmijoukkueessa, Providence Bruinsissa.
Schaefer oli kokonaan pelaamatta kauden 2009–2010. Hän palasi syyskuussa 2010 Vancouver Canucksiin ja joukkueesta pelipaikkaa try-outin kautta. Schaefer sai lokakuussa kevääseen 2011 ulottuvan jatkosopimuksen. Hän siirtyi kuitenkin tammikuussa 2011 Saksan DEL-liigan ERC Ingolstadtiin, jossa pelasi loppukauden.

Muuta

Peterin kolme vuotta nuorempi pikkuveli Nolan Schaefer pelaa maalivahtina Boston Bruinsin organisaatiossa. Nolan on pelannut aiemmin myös seitsemän NHL-ottelua San Jose Sharksissa.
Sune Maconi

Sune Victor Maconi (31. toukokuuta 1885 Kristiinankaupunki – 18. syyskuuta 1928) oli suomalainen arkkitehti ja Savonlinnan museon intendentti.
Sune Victor Maconi syntyi Kristiinankaupungissa vuonna 1885. Hänen vanhempansa olivat Eugen Alexander Maconi (1839–1919) ja Aina Maria Aurora Hedmanson (s. 1857). Hän avioitui Helsingissä 20. huhtikuuta 1916 Elsa Margaretha Melleniuksen (1892–1949) kanssa. Sune Maconi kuoli liikenneonnettomuudessa Ruotsissa 18.9.1928.
Sune Maconin suunnittelemia rakennuksia on muun muassa Hietalahden vanha konepajahalli. Vuonna 1916 rakennettu halli on nykyisin museoviraston suojelukohteiden listalla. Maconi työskenteli myös Savonlinnan museon intendenttinä ja Olavinlinnan restauroinnin suunnittelijana 1910- ja 1920-luvuilla. [3]
Oravasaimiri

Tuntomerkit ja levinneisyys

Oravasaimiri on kolltaan noin 28-37 senttimetriä pitkä, pois lukien 37-45 senttimetriä pitkä häntä. Oravasaimiri painaa noin 550-1250 grammaa. Sen turkki on kellertävänharmaa, kädet ja jalat oranssit ja naama valkoinen lukuun ottamatta mustaa kuonoa.
Oravasaimirin esiintymisalue rajoittuu Etelä-Amerikan mantereelle; sitä tavataan Venezuelan pohjoisosista aina Brasilian eteläosiin ja Kolumbiaan ja Andien rinteille. Oravasaimirit viihtyvät parhaiten kosteissa alankometsissä.

Elintavat ja ääntely

Oravasaimirien lauma saattaa käsittää jopa 300 yksilötä. Tavallisimmin sen koko vaihtelee väliltä 30-50 yksilöä. Suuret ryhmät eivät pysy joka hetki yhtenäisinä, vaan ne hajaantuvat usein päivän ajaksi ja palaava yhteen ruokalevolle. Lauman elinpiiri on noin 16-20 hehtaaria. Paikoin oravasaimirilaumojen elinpiirit menevät päällekkäin, mutta yleensä vain reuna-alueilta.
Oravasaimirien ääntely on tutkitusti vivahteikkaampaa kuin muilla apinoilla. Erilaisia ääniä onkin tunnistettu vähintään 20 erilaista.

Lisääntyminen

Luonnossa oravasamiirit lisääntyvät ympäri vuoden. Vastasyntynyt poikanen syntyy 170 vuorokauden tiineyden jälkeen painaen noin 100 grammaa. Synnytyksen jälkeen poikaset tarrautuvat emon selkään. Emot suojelevat poikasiaan saalistajilta ja liian lähelle tunkeilevilta uroksilta. Emo vieroittaa poikasensa noin vuoden iässä.
Naaraat tulevat sukukypsiksi 3-vuotiaina, uros ollessaan viisi vuotta vanha.
Pasi Nieminen

Pasi Nieminen (s. 16. huhtikuuta 1979 Hämeenlinna) on suomalainen jääkiekkotuomari. Nieminen tuomitsee pääsääntöisesti jääkiekon SM-liigaa ja Mestistä linjatuomarina. Hän tuli SM-liigaan tuomariksi kaudella 2005-2006 ja saavutti 500 tuomitun SM-liigaottelun rajan kaikkien aikojen  kolmantena linjatuomarina helmikuussa 2018. Junioritasolla Nieminen pelasi HPK:ssa.
Yhdystie 3831

Yhdystie 3831 on Haminan Pyhällöstä valtatieltä 26 Multasiltaan seututielle 384 kulkeva tie. Tie oli ennen vuoden 1996 tienumerouudistusta maantie 383.
Bilal ibn Rabah

Elämäkerta

Bilal ibn Rabah oli etiopialaistaustainen, mutta hän syntyi orjana Mekassa. Hänen omistajansa kuului samaan Quraiš-heimoon Muhammadin kanssa, tosin eri klaanin kautta. Islamilaisten lähteiden mukaan Bilal kääntyi muslimiksi jo varhain ja joutui tästä syystä isäntänsä kiduttamaksi. Eräs Muhammadin seuraajista, Abu Bakr, kuuli Bilalin kohtelusta ja hankki tämän vapaaksi vaihtamalla hänet erääseen hänen omista orjistaan. Näinpä Bilal otti osaa Hijran eli muuttoon Mekasta Medinaan vuonna 622. Medinassa Muhammad teki Bilalista muessin, eli henkilön joka suorittaa muslimien rukouskutsut. Aseman Bilal sai ilmeisesti voimakkaan ja melodisen äänensä ansiosta. Sittemmin hän otti osaa muslimien Syyrian valloitukseen ja eli siellä lopun ikänsä. Hänellä on oma pyhättönsä hautausmaalla Damaskoksessa.

Merkitys

Bilalia on luonnehdittu tunnetuimmaksi afrikkalaiseksi muslimiksi. Hänen mukaansa on nimetty esimerkiksi useita eri järjestöjä. Yhdysvalloissa lähinnä afroamerikkalaisten keskuudessa toimivan Nation of Islamin johdossa vuoteen 2008 toiminut Warith Din Muhammad kutsui järjestön jäseniä "Bilalisteiksi" (engl. Bilalians) ja vaihtoi järjestön julkaiseman lehden nimeksi Bilalian News.
Ahlström Capital

Historia

Sijoitusyhtiö Ahström Capital Oy syntyi vuonna 2001, kun Ahlströmin suvun omistama perheyhtiö jakaantui kolmeen osaan: Ahlström Capitaliin, A. Ahlström Osakeyhtiöön ja sittemmin pörssilistautuneeseen Ahlstromiin (nyk. Ahlstrom-Munksjö). Ahlström Capitalilla on 248 osakkeenomistajaa, joista suurin yksittäinen on Antti Ahlström Perilliset Oy (6,1 %) eikä yhdenkään muun osakkeenomistajan omistus ylitä viittä prosenttia.
Kesällä 2014 Ahlström Capital osti Destian Suomen valtiolta. Kuten valtiokin ennen myyntiä, Ahlström Capital omistaa Destian kokonaan.
Yhtiön toimitusjohtajana vuodesta 2008 toiminut Panu Routila siirtyi Konecranesin toimitusjohtajaksi loppuvuodesta 2015, ja hänen tilalleen valittiin Rettig Groupin toimitusjohtaja Hans Sohlström. Sohlström siirtyi Ahlstrom-Munksjön toimitusjohtajaksi keväällä 2018, minkä jälkeen hänen seuraajakseen valittiin Tiedon talousjohtaja Lasse Heinonen.
Aleksis Kiven katu (Tampere)

Aleksis Kiven katu on pohjois-eteläsuuntainen katu Tampereen keskustassa, Tammerkosken ja Nalkalan kaupunginosissa. Katu kulkee Keskustorin länsireunaa pitkin, ja sen eteläpää ulottuu Laukontorille. Pohjoisessa kadun päätteenä on Satakunnankatu. Muita poikkikatuja ovat Puutarhakatu, Kauppakatu, Hämeenkatu ja Hallituskatu.

Historia

Nykyinen Aleksis Kiven katu on alun perin ollut kaupungin asemakaava-alueen itäinen raja. Sen vanhoja nimiä ovat Itäinen pitkäkatu ja siitä lyhennetty muoto Itäinenkatu. Vielä varhaisempia, ennen 1820-lukua käytettyjä nimiä olivat Polttimonkatu ja Kuningattarenkatu. Nykyisen nimensä katu sai vuonna 1936, jolloin Tampereella toteutettiin suuri kadunnimiuudistus. Kadun nimeämistä kirjailija Aleksis Kiven mukaan perusteltiin sillä, että hän oli ”Hämeen suuri poika”.     
Aikoinaan Aleksis Kiven katu oli nykyistä pidempi ja jatkui Finlaysonin tehdasalueella. Nykyään tämä Finlaysonin portin pohjoispuolella sijaitseva katuosuus on nimeltään Itäinenkatu. Se on toisin sanoen saanut uudelleen käyttöönsä nimen, joka 1930-luvulla poistettiin asemakaavasta.   
Kauppakadun ja Hämeenkadun välinen osuus Aleksis Kiven kadusta suljettiin autoliikenteeltä 1990-luvulla. Nykyisessä asemakaavassa tämä Tampereen Raatihuoneen edusta on merkitty torialueeksi. Myös Hämeenkadun ja Hallituskadun välinen katuosuus on muutettu kävelykaduksi.

Kivikirjasto

Aleksis Kiven kadulla sijaitsee Radoslaw Grytan 19-osainen taideteos Kivikirjasto (2002), joka koostuu pääasiassa graniittilaattoihin hakatuista runo- ja proosateksteistä. Ne ovat sitaatteja Tampereella asuneiden ja työskennelleiden kirjailijoiden teoksista. Edustettuina ovat Yrjö Jylhä, Viljo Kajava, Väinö Linna, Eeva-Liisa Manner, Erno Paasilinna, Kalle Päätalo, F. E. Sillanpää ja Lauri Viita.
Sirpalesaari

Sirpalesaari (ruots. Flisholmen) on saari Helsingin Merisatamassa, Ullanlinnan kaupunginosassa. Saaren erottaa mantereesta noin 60 metriä leveä salmi, jossa on 1,8 metrin syväyksinen laivaväylä. Saaren itäpuolella sijaitsee Liuskasaari.
Saaren nimenä on vanhoissa kartoissa Flijshålmen (1696), Flis Hollmen (1775), Flisholmen (1842) ja Flisholm (1900). Virallisiksi nimiksi vahvistettiin Sirpalesaari – Flisholmen vuonna 1909. Oikeampi suomenkielinen vastine olisi Liuskasaari, joka on viereisen Skifferholmen-saaren suomenkielinen nimi.
Vielä 1900-luvun alussa Sirpalesaari oli teollisuusaluetta, siellä toimi muun muassa Eero Erkon omistama konetehdas ja telakka. Myöhemmin Suomalainen Pursiseura tarvitsi toiminnalleen uuden alueen, joten Sirpalesaari vuokrattiin sen käyttöön. Uusi seuramaja avattiin vuonna 1963. Saari on edelleen Suomalaisen Pursiseuran käytössä, mutta avoinna myös muille kävijöille. Saarelle on vesibussiyhteys Merisatamanrannasta aina toukokuusta syyskuuhun.
Saaren palveluihin kuuluu Ravintola Saari. Ravintolan ns. Sampo-kabinettiin on asennettu höyryjäänmurtaja Sammosta ennen romutusta puretut päällikön salongin paneloinnit seiniin.
Sirpalesaarella toimii myös vierassatamana. Vierasveneilijöiden käytössä ovat seuran suihku-, sauna- ja WC-tilat sekä jätehuolto. Juomavettä ja sähköä on saatavissa laitureilta.
Weitek

Weitek 3167

Yhtiön matematiikkasuoritin oli hyvin suorituskykyinen aikanaan:
»The Weitek Abacus provided up to 2.5 times the performance of an Intel 387DX coprocessor»
Sarjakuvaneuvos

Sarjakuvaneuvos on Suomen sarjakuvaseuran myöntämä tunnustuspalkinto. 
Sarjakuvaneuvoksen nimitys otettiin käyttöön vuonna 1981, ja sen jälkeen sitä on jaettu viiden vuoden välein vuoteen 2006 saakka sekä vuosina 2008, 2009, 2011, 2014 ja 2016. Sarjakuvaneuvokseksi on nimitetty sarjakuvakeräilijöitä, -kirjailijoita ja -toimittajia sekä tärkeitä suomalaisia sarjakuva-alan vaikuttajia.
RN Ardente

Palvelus

Alus upposi 12. tammikuuta 1943 kolaroituaan Grecalen kanssa.
Silvius Brabo

Silvius Brabo oli tarinan mukaan roomalainen sotilas, joka kukisti Scheldejokea vahtineen Druon-jättiläisen. Brabon patsas on Antwerpenin Grote Markt -keskusaukiolla, kaupungintalon edustalla.
Salomoninkottarainen

Levinneisyys

Salomoninkottaraista tavataan Salomonsaarilla ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin on kuvattu olevan yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Rithy Panh

Rithy Panh (s. 18. huhtikuuta 1964) on kambodžalainen elokuvaohjaaja. Hän pakeni maansa silloista synkkää tilaa Thaimaahan 1970-luvun lopulla ja opiskeli myöhemmin Ranskassa. 
Valmistuttuaan Institut des hautes études cinématographiquesista Panh palasi vuonna 1990 kotimaahansa. Hänen teoksensa kuvaavat Kambodžan historiaa ja yhteiskuntaa. 
Panh oli ehdolla Cannesin Kultaisen palmun saajaksi vuonna 1994 elokuvallaan Nainen riisipellolla. Hänen elokuvansa L’Image manquante palkittiin vuonna 2013 Un certain regard -esityssarjassa.
Caesar Film

Caesar Film oli Roomassa vuonna 1914 perustettu italialainen elokuvien tuotanto- ja jakeluyhtiö.
Yhtiö sai alkunsa kolmen elokuva-alan yrittäjän, Gualtiero Giominin, Augusto Panellan ja Giuseppe Barattolon yhteenliittymästä vuonna 1913. Seuraavana vuonna se joutui kokonaan Barattolon haltuun ja sai nimen Caesar Film. Yhtiön päätähti oli Francesca Bertini, jolle sittemmin perustettiin oma tuotantonimike Bertini Film. Ohjaajina työskentelivät  muun muassa Emilio Ghione, Gustavo Serena, Camillo De Riso, Roberto Roberti, Arrigo Frusta, Giuseppe De Liguoro, Alfredo De Antoni ja Edoardo Bencivenga. Caesar Film oli ensimmäisen maailmansodan aikana yksi Italian menestyksekkäimmistä elokuvayhtiöistä, joka tuotti noin 80 elokuvaa. Vuonna 1918 se joutui taloudellisiin vaikeuksiin ja liittyi seuraavana vuonna Unione cinematografica italianaan. UCI:n kaaduttua yhtiön tuotanto lakkasi 1920-luvun kuluessa.
Caesar Film aloitti toimintansa uudelleen vuonna 1931. Sen ensimmäinen äänielokuva oli Amleto Palermin ohjaama La vecchia signora. Caesarin oma tuotanto jäi vähäiseksi, mutta Cinesin tulipalon jälkeen vuonna 1935 sen studiolla ryhdyttiin tekemään muiden yhtiöiden elokuvia. Vuonna 1938 tuotantolaitos siirtyi Scalera Filmin ja myöhemmin Titanuksen haltuun. Se purettiin vuonna 1967.
Teemu Vuorisalo

Seuraura

Vuorisalo on Porin Ässien oma kasvatti. Hän toimi kaudella 2010–2011 joukkueen C-nuorten varakapteenina ja oli Ässien tehokkain puolustaja sekä SM-karsinnoissa että runkosarjassa. Vuorisalo voitti kauden päätteeksi C-nuorten SM-pronssia. Kaudella 2011–2012 hän oli Ässien B-nuorten toiseksi paras pistemies Jarno Kärjen jälkeen. Vuorisalo sijoittui tehoilla 11+16=27 B-nuorten SM-sarjan puolustajien pistepörssissä toiseksi Jokereiden Jere Sneckin jälkeen.
Kesäkuussa 2012 Vuorisalo teki kolmivuotisen sopimuksen Ässien SM-liigajoukkueen kanssa. Hän pelasi kaksi ensimmäistä sopimuskauttaan kuitenkin vielä pelkästään seuran juniorijoukkueissa. Vuorisalo teki liigadebyyttinsä kauden 2014–2015 avausottelussa 11. syyskuuta 2014 vieraissa paikallisvastustaja Rauman Lukkoa vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa kahdeksan sekuntia. Liigauransa avausmaalin Vuorisalo teki 6. maaliskuuta 2015 Espoo Bluesia vastaan. Hänen osumansa jäi Ässien 4–3-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Marraskuussa 2014 Vuorisalo teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Ässien kanssa. Yhteensä hänen tulokaskautensa toi 22 runkosarja- ja kahdessa playoff-ottelussa tehot 1+3=4. Vuorisalo pelasi miesten pelejä myös 13 ottelua lainalla Mestis-joukkue TuTossa.
Ensimmäisellä kokonaisella SM-liigakaudellaan 2015–2016 Vuorisalo teki 54 runkosarjaottelussa tehot 3+5=8. Kaudella 2016–2017 hän jäi Ässissä varsin pieneen rooliin, eikä mahtunut kokoonpanoon enää pudotuspeleissä. Helmikuussa 2017 Vuorisalo teki joukkueen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2017–2018 Vuorisalo kärsi loukkaantumisista pelaten vain 29 runkosarjaottelua. Hän pelasi kauden aikana myös kolme ottelun lainalla Mestis-joukkue Savonlinnan Pallokerhossa marras-joulukuun 2017 vaihteessa. Huhtikuussa 2018 Vuorisalo teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Ässien kanssa.
Kaudella 2018–2019 Vuorisalo pelasi loukkaantumisen vuoksi vain seitsemän runkosarjaottelua. Hän pelasi kauden aikana myös yhden Suomen Cupin ottelun lainalla Ässien yhteistyöjoukkueessa, Suomi-sarjajoukkue Karhu HT:ssä syyskuussa 2018.

Maajoukkueura

Vuorisalo putosi viimeisten joukossa alle 20-vuotiaiden MM-joukkueesta vuoden 2015 turnaukseen. Hän on kuulunut myös alle 20-vuotiaiden maajoukkueen kapteenistoon. Yhteensä Vuorisalo on pelannut 14 nuorten ja neljä poikien maaottelua.

Muuta

Vuorisalon serkku Mika Halava pelasi omalla urallaan hyökkääjänä 20 SM-liigaottelua. Vuorisalo otti kesken kauden 2017–2018 käyttöönsä Halavan Sportissa ja Kärpissä käyttämän pelinumeron 91, kun Sakari Salminen palasi Ässiin ja otti käyttöön hänen käyttämänsä Salmisen vanhan pelinumeron 23.
Nina Forsman

Nina Forsman, o.s Kuoksa, ent. Mattila (s. 19. syyskuuta 1974 Borås, Ruotsi) on espoolainen kuvataiteilija.
Forsman on opiskellut klassista kuvataidetta Repin-instituutissa Kotkassa, vuosina 2010–2012.
Vuonna 2013 hän opiskeli kuvataidetta West Georgian yliopistossa Yhdysvalloissa. Nina Forsman valmistui kuvataiteen koulutusohjelmasta Saimaan Ammattikorkeakoulusta vuonna 2014.

Taide

Kuvataiteilijana Forsman työskentelee pääasiassa öljy- ja vesiväreillä tyylilajinaan ekspressionismi.  
Forsmanin valokuvatyöt ovat dokumentaarisia. Toisinaan hän yhdistelee teoksissaan maalausta ja valokuvausta eri menetelmin.
Lisäksi Forsman tekee installaatioita. 
Forsman on osallistunut useisiin näyttelyihin kotimaassa ja useisiin kansainvälisiin näyttelyihin mm. USA:ssa, Kiinassa, Englannissa, Espanjassa ja Italiassa.
Ensimmäisen yksityisen valokuvanäyttelynsä hän piti Loviisan Rauhanfoorumin yhteydessä vuonna 2004. 
Valokuvaajana hänet on palkittu Pariisissa PX3 Prix de la Photographie Paris -kilpailussa vuosina 2015, 2012 sekä 2011 ja taidemaalarina Roomassa Top 10 Women in the Arts Edition no 2 -taidekilpailussa vuonna 2010.
Vuonna 2010 Forsmanin valokuvateos 'Two worlds' valittiin mukaan Kaakkois-Suomen aluenäyttelyyn Kotkan Valokuvakeskuksen sekä Imatran taidemuseon näyttelyyn.

Jäsenyydet

Forsman on jäsenenä muun muassa Muu ry:ssä, Espoon Taiteilijaseura ry:ssä, Kotkan Taiteilijaseura ry:ssä sekä Kotkan valokuvakeskuksen hallituksessa vuodesta 2011 lähtien.

Töiden aihepiirit

Nina Forsmanin töiden aiheet käsittelevät kapitalismia, median voimaa ihmismieleen sekä eläinoikeuksia ja veganismia,
Kakapo

Koko ja ulkonäkö

Kakapo kasvaa yli 60 cm pitkäksi. Sen väritys selkäpuolelta on tummanvihreä ja vatsapuolelta vaaleanruskea. Pyrstö on joko tummanvihreä tai tummanruskea. Kakapo painaa yhdestä neljään kilogrammaa ja voi elää ainakin 90-vuotiaaksi.

Elintavat

Koska Uudessa-Seelannissa ei ollut nisäkkäitä ennen eurooppalaisten tuloa, elivät kakapot hyvin samalla tavalla kuin jänikset. Kakapot ovat yöaktiivisia lintuja. Päivällä ne lepäävät puiden alla tai koloissa, mutta yöllä ne kulkevat myös reviirinsä ulkopuolella. Kakapot eivät osaa lentää, mutta ovat erityisen taitavia kiipeilijöitä. Ne kipuavat vaivattomasti puun ylimmällekin oksalle, josta ne hyppäävät maahan samalla siipiään räpytellen. Maassa ne liikkuvat hämmästyttävän nopeasti juoksemalla ja välillä ilmassa liitäen.
Kakapot syövät kasvien versoja, siemeniä, hedelmiä, marjoja, pähkinöitä, silmuja, juuria, sammalta, sieniä ja puun kuorien alla eläviä toukkia, joita ne helposti kaivavat ulos kätevänmuotoisen nokkansa avulla. Kaikkein mieluiten ne syövät kotukutukun eli erään verenpisaran (Fuchsia excorticata) hedelmiä. Kakapon ateriointijäljet ovat lajille tyypillisiä: ne pureskelevat lehtiä juoden vain mehun ja jättävät oksille roikkumaan kuitupitoisia vettyneitä palloja, jotka auringossa kuivuvat valkoisiksi.

Lisääntyminen

Kakapo on ainoa papukaijalaji, jolla on ryhmäsoidin. Koiraat kerääntyvät öisin tietylle paikalle ja kuopivat maahan keilamaisia kuoppia, johon ne asettuvat ja alkavat huudella mahdollisimman kovaa, äänellä, joka kaikuu laaksossa herättäen naaraiden huomion. Kakapon ääntely on papukaijamaista "raakkumista", mutta sen muu ääntely saattaa muistuttaa erehdyttävästi sian röhkinää tai aasin kiljumista. Koiraiden yöllinen huhuilu voi kuulua jopa kahdeksan kilometrin päähän. Naaraskakapon huomattua uroksen aloittaa uroskakapo soidinmenon pumppaamalla itsensä täyteen ilmaa näyttääkseen mahdollisimman isolta.
Kakapo pesii maassa, jossa munat ovat vaarassa joutua esimerkiksi rottien saaliiksi. Pesä on kallionhalkeamassa tai puun juurien välisessä onkalossa. Se on halkaisijaltaan noin 60 cm ja korkeudeltaan noin 30 cm oleva maakasa, jonka pesäkuppi on vuorattu puun lastuilla ja höyhenillä. Naaras munii yhden tai kaksi, harvoin kolme munaa. Muninnassa on päivien taukoja, joten poikaset pesässä voivat olla hyvin eri-ikäisiä. Haudonta-aika on noin kuukausi. Ilmeisesti vain naaras hautoo ja hoitaa poikasia. Naaras on sukukypsä aikaisintaan kuuden vuoden ikäisenä. Pesintää ei tapahdu vuosittain, vaan laji on riippuvainen eräiden kasvien, etenkin rimun (Dacrydium cupressinum) siementuotosta, joka tapahtuu 2-5 vuoden välein.
Phaeton (korimalli)

Phaeton on varhaisista avomallisista henkilöautonkoreista käytetty nimitys.
Kaksois-phaetonilla tarkoitettiin kahdella penkkirivillä varustettua, yleensä neli- tai viisipaikkaista mallia. Kolmois-phaetonissa oli vastaavasti kolme penkkiriviä.
Nimitys otettiin uudelleen käyttöön 1920- ja 1930-luvuilla, kun eräät amerikkalaiset autonvalmistajat alkoivat käyttää termiä touring- ja convertible-malleistaan. Dual cowl phaeton oli erikoismalli, jossa oli virtaviivainen kori ja takamatkustajia varten oma erillinen tuulilasi.
Euandros

Euandros (muinaiskreikaksi Εὔανδρος) oli kreikkalaisessa mytologiassa Hermeen ja arkadialaisen nymfin Themiksen poika. Hänen on mainittu olleen myös Ekhemoksen ja Timandran poika. Euandroksen kerrottiin saapuneen nykyisen Rooman alueelle jo 60 vuotta ennen Troijan sotaa ja perustaneen paikalle Pallanteumin kaupungin.
Euandros toi mukanaan Italiaan ja opetti naapureilleen kirjoitustaidon ja musiikin. Roomalaisessa mytologiassa erityisesti Fabius Pictor korosti hänen avullaan Roomalla olleen jo vanhastaan yhteys kreikkalaiseen kulttuuriin. Hän perusti myös Pan-kultin ja aloitti Lupercalian viettämisen. Hän myös auttoi Aeneasta, jonka isän Ankhiseen hän tunsi jo ajalta ennen Troijan sotaa, taisteluissa rutuleita vastaan.
Vanhimpien traditioiden mukaan Euandros oli myös Ara maxima Herculiseen - Herkuleen suuren alttarin - pystyttäjä. Tämä tapahtui Herakleen kunniaksi sen jälkeen kun tämä oli surmannut Cacus-jättiläisen.
Saku Hakkarainen

Saku Jalmari Hakkarainen (s. 20. heinäkuuta 1994) on suomalainen pelaajauransa lopettanut pesäpalloilija, joka edusti Superpesiksessä pelaavaa Sotkamon Jymyä. Hän on pesäpallolegenda Kari Hakkaraisen poika. Saku on edustanut koko pääsarjauransa Sotkamon Jymyä. Hakkarainen valmistui ylioppilaaksi Sotkamon lukiosta keväällä 2013. 
Hakkarainen voitti kaudella 2013 ensimmäisten Suomen mestaruutensa miesten pääsarjatasolla. Lisäksi hän on voittanut juniorimestaruuksia C-pojissa 2010, B-pojissa 2010, 2011 ja 2012 sekä A-pojissa 2013. Kaudella 2015 Hakkarainen toi Oulun Lipolle miesten Ykköspesiksessä 60 juoksua, mikä on kautta aikain toiseksi kovin lukema Ykköspesiksessä.
NBC Sports

NBC Sports vastaa yhdysvaltalaisen NBC-televisiokanavan urheilutarjonnasta. Sen ohjelmistoon kuuluvat muun muassa olympialaiset, NFL, NHL, Yhdysvaltain avoin golfturnaus, Ryder Cup, PGA Tour, Kentucky Derby, Wimbledonin tennisturnaus, Ranskan avoin tennisturnaus, taitoluistelun MM-kilpailut, uinnin MM-kilpailut ja rugbyn maailmanmestaruuskilpailut. NBC Sportia johtaa Dick Ebersol.

Olympialaiset

NBC tunnetaan Yhdysvalloissa olympialaisten kanavana, se on näyttänyt amerikkalaisille kaikki kesäolympialaiset vuodesta 1988 lähtien ja talviolympialaiset vuodesta 2002 lähtien. Olympiarenkaat ovat näkyville NBC:n esittämissä ohjelmissa hyvissä ajoin ennen kisojen alkua. Vuoden 2008 Pekingin olympialaisia NBC televisio yhteensä 3 600 tuntia seitsemällä eri kanavalla. Kanava näyttää olympialaiset Yhdysvalloissa ainakin vuoteen 2032 asti.