google/wiki40b huggingface dataset:
José Manuel Ochotorena

José Manuel Ochotorena Santacruz (s. 16. tammikuuta 1961) on espanjalainen entinen jalkapalloilija, joka pelasi maalivahtina. Nykyään hän toimii Valencian maalivahtivalmentajana.
Urallaan Ochotorena pelasi kuudessa seurassa, muun muassa Real Madridissa. Maajoukkueessa hän pelasi yhden ottelun, vaikkakin hän oli mukana Espanjan joukkueessa MM-kisoissa 1990.
Leijonan luola

Leijonan luolan toinen tuotantokausi

Toisella tuotantokaudella ei ollut juontajaa, vaan voice overina toimi Jari Karjalainen. Ideoita tuli yli 70 ja positiivisen sijoituspäätöksen saivat mm. Nikama Design Oy  ja Mari Valosaaren kehittämä pepputreeni Bunda.
Kuuden päivän luomistyö

Historia

Basileios Suuri eli ja kirjoitti 300-luvulla. Hän toimi Kesarean piispana ja kirjoitti useita teologisia teoksia sekä saarnoja. Noin vuonna 370 pitämissään saarnoissa, joista myöhemmin on koottu teos Kuuden päivän luomistyö, hän halusi esittää kirjaimellisen tulkinnan Raamatun Vanhan testamentin aloittavasta luomiskertomuksesta, siinä missä monet häntä edeltäneet varhaiskristilliset teologit olivat suosineet allegorista eli vertauskuvallista lukutapaa. Saarnat on pidetty pääsiäistä edeltäneenä paastonaikana ja ainakin osa niistä on ilmeisesti pidetty Basileiokselle tyypilliseen tyyliin ex tempore.
Basileioksen lähestymistapa liittyi tuon ajan kiistoihin harhaopeista, mikä oli syynä myös ajan suurten kirkolliskokousten järjestämiseen. Vaikka allegorista lukutapaa olivat suosineet myös monet apostolisen kirkon teologit, se oli erityisen suosittu gnostilaisten ja muiden harhaoppisiksi tuomittujen parissa. Tämä johtui siitä, että gnostilaisen käsityksen mukaan luotu aineellinen maailma oli paha, ja näin sen luojaksi täytyi olettaa erillinen korkeimmasta, hyvästä Jumalasta erotettu paha demiurgi. Tämä ei sopinut yhteen Vanhan testamentin luomiskertomuksen kanssa, ja siksi gnostilaiset tulkitsivat luomiskertomuksen vertauskuvallisesti tai jopa esittivät siitä kokonaan omia versioitaan, kuten esimerkiksi Johanneksen salaisessa kirjassa esiintyvä luomismyytti. Basileios halusi teoksellaan osoittaa, että luomiskertomuksen kirjaimellinen lukutapa on täysin mahdollinen. Samalla hän halusi muistuttaa, että luotu maailma on hyvä ja hyvän Jumalan tekoa.
Kuuden päivän luomistyö oli varsinkin varhaisen kirkon aikana Basileioksen arvostetuin teos. Sillä oli suuri vaikutus erityisesti lännen kirkossa. Ambrosius kirjoitti samannimisen teoksen Heksaemeron Basileioksen teoksen jäljitelmänä. Basileioksen ohella kirjaimellisen tulkinnan luomiskertomuksesta esitti muun muassa Augustinus teoksissaan De Genesi in litteram sekä De Genesi adversus Manichaeos. Eustathius Afer käänsi Basileioksen teoksen latinaksi noin vuonna 440. Dionysius Exiguus teki toisen käännöksen 500-luvulla.
Okehamptonin linna

Arkkitehtuuri

Linna sijaitsee harjanteella Okementjoen varrella. Se on rakennettu pääosin paikallisesta kivestä. Noin kahdeksan metriä korkean kukkulan pohjoispuolella sijaitsi esipiha, jossa oli asuinrakennuksia.
Pilkkihiihto

Pilkkihiihto on pilkkikalastuksen ja hiihdon yhdistelmä. Pilkkihiihtokilpailuja varten tehdään jäälle ja mahdollisesti myös osaksi maalle pyöreähkö latulenkki. Sitä hiihdetään yhteen suuntaan sovittu aika. Jokaisella kierroksella kilpailijan tulee onkia yksi kala hiihtolenkin ulkopuolelta ja tuoda se hiihtäen maaliin. Sijoituksen kilpailussa määrää kalallisten kierrosten määrä maaliviivalla sovitun ajan sisällä. Tasatuloksen saaneilla ratkaisee viimeisen kierroksen saapumisjärjestys, aikaisemmin kalan kanssa maaliin saapuneen hyväksi.

Pilkkihiihdon historia

Pilkkihiihtoa kokeiltiin ensimmäisen kerran mäntyharjulaisessa urheiluseura Mäntyharjun Jäntevässä, jossa Antero Rusinen ideoi pilkkihiihdon 1970-luvun puolivälissä. Vähitellen harrastus levisi lähinnä seurojen kuntourheilupuolelle. 
Pilkkihiihtoa on harrastettu eniten Itä-Suomessa. Tunnetuimpia paikkakuntia kisojen järjestäjinä ovat olleet Iisalmi, Asikkala, Lappeenranta, Ruokolahti, Mikkeli, Joutseno, Luumäki ja Mäntyharju. Ensimmäisiin, vuonna 1985 järjestettyihin SM-kisoihin osallistui 200 kilpailijaa. Kilpailuihin on osallistunut hiihtoseurojen lisäksi urheilukalastusseuroja.

Pilkkihiihtoradat

Pilkkihiihtoradat tulee suunnitella sellaiseen paikkaan, mistä tulee kalaa ainakin kohtuullisesti. Radan pituus on noin yksi kilometri. Radan sisäreunaan tehdään perinteistä tyyliä hiihtäville kilpalatu ja ulkoreunaan luistelutyyliä käyttäville oma rata. Rata-alueelle ei saa kairata reikiä. Radan tulee olla selkeä, eikä siinä saa olla jyrkkiä kaarteita tai mutkia. Radan sisälle tulee jäädä selkeä keskiosa. Keväällä jäälle nousee joskus vesi. Tällöin on mietittävä vaihtoehtoinen paikka, jossa vesi ei ole esteenä. Radan vetäminen kokonaan maalle ei ole suositeltavaa, koska silloin kilpailijat jäävät lähelle rantaa, jolloin viiden metrin etäisyys toisiin kilpailijoihin ei helposti toteudu.
Rata on syytä merkitä pystyyn asetetuilla havuilla tai muilla näkyvillä merkeillä.

Pilkkihiihdon sarjajako

Sarjajako on vuosien varrella vaihdellut. Miesten puolilla on sopiva SM-pilkkionginnan sarjajako: yleinen, 55-vuotiaat ja 65-vuotiaat. Naisilla on yksi sarja ja alle 16-vuotiailla tytöillä ja pojilla yksi yhteinen sarja.

Kilpailujen valvonta

Usein parhaille kalapaikoille ahtaudutaan liiaksi, ja silloin tarvitaan puolueetonta valvojaa. Lohkovalvojan tulee kieltää yleisöä menemästä liian lähelle kilpailijaa. Kilpailuihin tulee nimetä kolmihenkinen jury, jossa on ainakin yksi kilpailijoiden edustaja.
Ingrid Landmark Tandrevold

Ura

Ingrid Landmark Tandrevold on kolminkertainen ampumahiihdon nuorten maailmanmestari. Lisäksi hänellä on kaksi nuorten hopea- ja kolme pronssimitalia. Euroopan-mestaruuskilpailuista Tandrevold on saavuttanut yhden hopean ja kolme pronssia. 
Maailmancupissa Tandrevold debytoi kauden päätöskilpailuissa kaudella 2015–2016. Parhaimmillaan henkilökohtaisissa kilpailuissa hän on sijoittunut toiseksi kaudella 2018–2019 Ruhpoldingin yhteislähtökilpailussa ja Östersundin MM-pikakilpailussa. Hänellä on myös yksi viestivoitto. Kokonaiscupissa hän on parhaimmillaan sijoittunut 11:nneksi kaudella 2018–2019. 
Tandrevold osallistui vuoden 2018 talviolympialaisiin. Parhaimmillaan hän oli 42:nen takaa-ajossa. Hän oli myös mukana Norjan neljänneksi sijoittuneessa naisten viestijoukkueessa. Östersundin MM-kilpailuissa 2019 hän voitti kultaa viestissä ja saavutti hopeaa pikakilpailussa. Takaa-ajossa hän sijoittui kahdeksanneksi, yhteislähdössä 11:nneksi ja normaalimatkalla 18:nneksi.
Voie Sacrée

Voie Sacrée (”pyhä tie”) oli ensimmäisen maailmansodan aikaisessa Verdunin taistelussa tärkein ranskalaisten huoltoreitti Verdunin linnoituskaupunkiin, jota saksalaiset saartoivat kolmelta suunnalta. Kyseessä oli noin 60 kilometrin mittainen ja keskimääräinen seitsemän metrin levyinen sepelitie bar-le-Ducista Verduniin.
Saksalaisten ylipäällikkö Erich von Falkenhayn halusi tuottaa Ranskalle mahdollisimman suuret miestappiot (”vuodattaa Ranskan veren kuiviin”), joten hän valitsi suurhyökkäyksen kohteeksi juuri Verdunin linnoituksen. Se oli eteentyönnetty kohta rintamassa, joten sitä saattoi uhata kolmelta suunnalta yhtä aikaa. Lisäksi historiallisena rajalinnoituksena sillä oli suuri psykologinen merkitys ranskalaisille, vaikka sen merkitys maan puolustukselle ei ollutkaan kovin keskeinen. Falkenhayn halusi houkutella Ranskan sitomaan mahdollisimman suuren osan länsirintaman joukoistaan tälle 13 kilometrin levyiselle kaistaleelle, jossa niitä voisi moukaroida jatkuvalla tykkitulella. Saksan hyökkäyksen käynnistyttyä helmikuussa 1916 Ranskan hallitus päättikin, että Verdunia puolustettaisiin millä hinnalla tahansa. Kenraali Philippe Pétain sai maaliskuussa tehtäväkseen valvoa, että välttämätön huoltoyhteys Verduniin säilyisi.
Useita divisioonia ja yhteensä noin 8 000 miestä vartioi Verduniin johtavaa huoltotietä sen koko pituudelta. Kaikki kulkua haittaavat ongelmat piti korjata saman tien, sillä tiellä kulki koko Verdunin taistelun ajan katkeamattomana virtana yötä päivää armeijan ajoneuvoja lähes puskurit kiinni toisissaan. Viikoittain tietä pitkin kuljetettiin noin 90 000 miestä sekä 50 000 tonnia ammuksia 12 000 kuorma-autolla. Seitsemän Nieuport-koneista muodostettua lentoeskaaderia suojasi tietä jatkuvasti saksalaisten ilmahyökkäyksiltä, mutta tykkien kaukotulta ei voitu estää. Tietä vahvistettiin taistelun aikana 700 000 tonnilla sepeliä, jota saksalaiset sotavangit joutuivat kaivamaan. Joukkojen ja tarvikkeiden kuljettamiseksi Verduniin järjestettiin myös kevyt rautatieyhteys, mutta mainittu maantie oli silti huollon kannalta ratkaiseva yhteys koko vuoden 1916 ajan. Verdunin taistelu päättyi joulukuussa 1916 saksalaisten perääntymiseen.
Verdunin huoltotie tunnettiin sodan aikana vain nimellä la Route (”reitti”). Nimityksen La Voie Sacrée keksi sodan jälkeen kirjailija Georges Bernanos. Nykyään tie on Ranskassa kansallinen muistomerkki.
Kiera Cass

Ura

Cass syntyi ja kasvoi Myrtle Beachissa, Etelä-Carolinassa ja valmistui Myrtle Beachin Socastee-lukiosta. Hänen sukujuurensa ovat Puerto Ricossa. Cass valmistui Radfordin-yliopistosta saaden historian tutkinnon. 
Cass julkaisi ensimmäisen kirjansa The Siren omakustanteisena vuonna 2019. Kirja menestyis tuolloin vain kohtalaisesti. Kirja julkaistiin uudestaan vuonna 2015, Cassin Valinta-kirjasarjan menestyksen myötä. Kirjan juonta ja juonen kulkua muutettiin uuteen versioon radikaalisti ja vanhaa versiota ei enää paineta. Kirjaa ei olla vielä suomennettu.
Vuonna 2012 Cass julkaisi Valinta-trilogian ensimmäisen osan. Kirja menestyi hyvin ja sen televisio-oikeudet myytiin CW-televisioverkolle. Televisio-ohjelmaa valittiin jo kaksi ohjaajaa, mutta muutosta tilanteeseen ei saatu. Lopulta Warner Bros osti sarjan elokuvaoikeudet. Vielä on epäselvää onko sarjasta lopulta tulossa elokuvaa, vai jääkö projekti kesken. Kiera Cass on vuosien varrella päivitellyt elokuvan tilanteesta, mutta suoria vastauksia ei olla saatu.
Valinta trilogian seuraavat osat Eliitti ja Ainoa julkaistiin vuosina 2013 ja 2014. Trilogian menestyksen ansiosta Kiera Cass päätti jatkaa sarjaa kahdella osalla. Neljäs osa Perijätär ja viides osa Kruunu julkaistiin vuosina 2015 ja 2016. Osat sijoittuvat noin 20 vuoden päähän alkuperäisen trilogian tapahtumista. Kaikki Valinta-kirjasarjan osat on myös suomennettu.
Cass on julkaissut lyhyitä novelleita Valinta-sarjan henkilöistä ja tapahtumista. Novelleissa tutustutaan tarkemmin sarjaa edeltäviin ja jälkeisiin tapahtumiin. Monet sivuhahmot saavat enemmän syvyyttä lyhyiden tarinoiden kautta.
Stickland-reaktio

Stickland-reaktio on biokemiallinen reaktio, jossa aminohappoparista tuotetaan käymisreaktion eli fermentaation avulla energiaa. Sticklandin reaktiossa toisesta aminohaposta irrotetaan elektroni, jolloin aminohappo hapettuu. Irrotettu elektroni luovutetaan toiselle aminohapolle, joka siten pelkistyy. Reaktion avulla Clostridium-suvun bakteerit kykenevät tuottamaan energiaa aminohapoista hapettomissa oloissa. Reaktiossa syntyy karboksyylihappoja, ammoniakkia, hiilidioksidia ja ATP:tä.

Reaktion kulku

Esimerkkireaktiona kuvassa on alaniinin ja glysiinin reaktio.
Reaktion ensimmäisessä vaiheessa alaniinista irrotetaan kaksi elektronia, jolloin aminoryhmä ja vety irtoavat. Alaniinista syntyy palorypälehappo ja ammoniakkia. Elektronit luovutetaan kahdelle glysiinimolekyylille. Pelkistettyyn glysiinimolekyyliin voidaan liittää fosforiryhmä, jolloin syntyy glysiini-fosfaatti. Fosforiryhmä siirretään glysiini-fosfaatilta ADP:lle, josta syntyy ATP:tä.
Alaniinista syntyneeseen palorypälehappoon taas lisätään Koentsyymi A-ryhmä (CoA), jolloin irtoaa hiilidioksidimolekyyli ja syntyy asetyyli-CoA. Koentsyymi A korvataan fosforiryhmällä, ja glysiinin tavoin alaniinista syntyy lopulta asetyyli-fosfaatti, josta saadaan jälleen ATP:tä. Reaktiossa syntyy yhteensä kolme ATP-molekyyliä.
Reaktiokaava:

2 Alaniini + 2 Glysiini + 3 NADH + 3 ADP + 3 Pᵢ → 3 Asetaatti + CO₂ + 3 ATP + 3 NH₄⁺
Esimerkiksi Clostridium sporogenes tuottaa energiaa glysiinistä ja alaniinista. Reaktiossa alaniini on elektronin luovuttaja ja glysiini on elektronin vastaanottaja.
Hans Wagner

Hans Wagner (1909 Berliini – 1981 Vlotho) oli saksalainen valokuvaaja.

Uran alkuvaiheet

Berliinissä syntynyt Wagner vaikutti suurimman osan elämästään Saksan länsiosassa Westfalenissa sijaistsevassa Vlothon kaupungissa, jonne hän oli muuttanut äitinsä kanssa 12-vuotiaana. Valokuvaajaksi hän ryhtyi jäätyään työttömäksi 1930-luvun laman myötä. Aluksi Wagner valokuvasi harrastusmielessä erilaisia maisemakuvia ja myöhemmin myös muotokuvia. Niitä saatu myönteinen palaute rohkaisi häntä perustamaan oman toiminimen vuonna 1932. Seuraavien vuosien aikana hän matkusti ahkerasti valokuvaamassa Saksassa, Sveitsissä, Itävallassa sekä Skandinaviassa. Postikorttien lisäksi hänen kuviaan julkaistiin myös lehdissä. Vuonna 1937 Wagner siirtyi Wetzlarissä toimivan Leitz-yhtiön palvelukseen. Hän työskenteli yhtiön kuva-arkistossa sekä toimi opettajana Leitzin järjestämillä valokuvauskursseilla.

Kuvausmatka Suomessa

Kesällä 1939 Wagner kutsuttiin Suomeen. Hänen tehtävänään oli Suomen matkailijayhdistyksen toimeksiannosta kiertää kuukauden ajan ympäri maata ja ottaa samalla värivalokuvia myöhemmin julkaistavaa kuvateosta varten. Kirjalla oli tarkoitus tehdä Suomea tunnetuksi ennen vuoden 1940 olympialaisia. Suomessa värikuvat olivat vuonna 1939 lähes tuntemattomia, joten kuvaaja piti hankkia ulkomailta.
Oppaana Wagnerin matkalla oli suomalainen valokuvaaja Päivi Kosonen, joka oli ollut tämän oppilaana Leitzin valokuvauskursseilla. Toisen maailmansodan vuoksi kirjaa ei kuitenkaan julkaistu. Wagnerin kuvat ilmestyivät vasta hänen kuolemansa jälkeen vuonna 1985 julkaistussa kuvateoksessa Viimeinen kesä.
Matkansa aikana Wagner teki tarkkoja muistiinpanoja, joissa hän yleensä kehui Suomea ja suomalaisia. Erityisesti hän oli mieltynyt Suomen rauhallisuuteen. Wagnerin Suomen kansaa ja sen sitkeyttä ihailevissa kirjoituksissa oli havaittavissa tiettyjä kaikuja Saksassa vallitsevasta kansallissosialismista ja sen opeista. Matkansa jälkeen tekemissään muistiinpanoissa Wagner paheksui Saksan ja Neuvostoliiton välistä hyökkäämättömyyssopimusta Suomen aseman vuoksi.

Sota-aika

Sodan sytyttyä Wagner ilmoittautui vapaaehtoiseksi ja työskenteli siviilivalokuvaajana. Aluksi hän toimi uutiskuvaajana Berliinissä sekä myöhemmin myös rintamilla Euroopassa ja Pohjois-Afrikassa. Vuonna 1943 Wagner jouti vangiksi Afrikassa ja hän vietti loppuajan sodasta internoituna Kansasissa Yhdysvalloissa.

Sodan jälkeen

Vapauduttuaan internointileiriltä Wagner palasi Vlothoon ja perusti postikortteja valmistavan yrityksen. Hän kiersi vuosien ajan kuvaamassa ympäri Keski- ja Etelä-Eurooppaa. Saksassa hän kuvasi lisäksi erilaisia tapahtumia sekä muoto- ja perhekuvia.
Hävitty sota katkeroitti Wagnerin niin, että hän ryhtyi äärioikeistolaisen NPD:n kannattajaksi. Wagner myös kielsi esimerkiksi Auschwitzin keskitysleirin olemassaolon ja oli mukana Rudolf Hessin vapauttamista ajavassa liikkeessä.
Nykyään Hans Wagnerin yli 100 000 valokuvaa käsittävää kuvakokoelmaa säilytetään hänen kotiseudullaan Herfordin kaupunginarkistossa. Hänen sota-aikaisia valokuviaan säilytetään Saksan valtionarkistossa.
Pohjan jääkäripataljoona

Pohjan Jääkäripataljoona (PohJP) aloitti toimintansa Jääkäriprikaatin joukkoyksikkönä 1. lokakuuta 1998. Pataljoona peri nimensä, lippunsa ja kunniamarssinsa vuonna 1998 lakkautetulta, Oulussa toimineelta Pohjan Prikaatilta.
Pohjan Jääkäripataljoona vaali Pohjan Prikaatin perinteitä. Pataljoonan perinnepäivä oli 16.2., joka oli Kuninkaallisen Pohjanmaan Jalkaväkirykmentin perustamispäivä vuonna 1626.
Pataljoonaan kuului loppuvaiheessa kaksi perusyksikköä: 3. Jääkärikomppania (3.JK) antoi kulloisenkin saapumiserän peruskoulutuskaudella alokaskoulutusta ja toimi sen jälkeen koko prikaatin aliupseerikouluna kouluttaen jalkaväen eri koulutushaarojen ryhmänjohtajia. Sissikomppania (SissiK) puolestaan kouluti sissi-, tiedustelu- ja sotilaspoliisikoulutushaarojen miehistöä sekä sissiradistiryhmänjohtajia. Aikaisemmin pataljoonaan kuuluivat myös Kranaatinheitin- (KrhK), sekä Huolto- ja kuljetuskomppania.
Pohjan Jääkäripataljoonan viimeisenä komentajana toimi nykyisin everstiluutnantti Jukka Kotilehto. Hänen edeltäjinään toimivat mm. evl Jari Osmonen, evl Jari Haataja, evl Asko Muhonen ja evl Hans Ehnrooth.
Pohjan Jääkäripataljoona lakkautettin vuonna 2014.
Woldemar Baeckman (arkkitehti)

Woldemar Baeckman (1. maaliskuuta 1911 Pietari – 11. huhtikuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, joka on suunnitellut muun muassa Etu-Töölössä osoitteessa Runeberginkatu 14–16 sijaitsevan Helsingin kauppakorkeakoulun päärakennuksen yhdessä Hugo Harmian kanssa. Heidän suunnitelmansa voitti 1941 järjestetyn suunnittelukilpailun, mutta rakentamaan päästiin vasta 1948 ja rakennus valmistui 1950. Muita Baeckmanin töitä ovat Helsingin Koskelan raitiovaunuhallit, Turun Sibelius-museon rakennus ja useita Åbo Akademin rakennuksia. Sibelius-museo on 1960-luvun modernismin omaperäisimpiä luomuksia.
Åbo Akademin kirjaston Kirjatorni valmistui Erik Bryggmanin suunnittelemana vuonna 1935. Korttelin keskelle sijoitettua Kirjatornia oli tarkoitus laajentaa, mutta sota ja rahoituksen ongelmat viivästyttivät hanketta ja vasta vuonna 1955 Bryggman luonnosteli laajennusosan. Hän kuitenkin sairastui ja kuoli sen vuoden lopussa. Rakennustoimikunta tilasi laajennussuunnitelman Baeckmanilta vuonna 1956. Matala vuonna 1957 valmistunut funktionalistinen laajennusosa avautuu hienovaraisesti tuomiokirkon suuntaan. 
Baeckmanilla oli yhteinen toimisto arkkitehti vävynsä Jaakko Aartelon kanssa.
Baeckmanin puoliso oli Carin Aune Elisabet Rinne (1914–2003). Hänen tyttärensä on arkkitehti Brita Baeckman (s. 16. marraskuuta 1945), joka on naimisissa Jaakko Aartelon kanssa.
Henry Dreyfuss

Henry Dreyfuss (2. maaliskuuta 1904 – 5. lokakuuta 1972) oli yhdysvaltalainen teollinen muotoilija.

Ura

Dreyfuss syntyi Brooklynissä. Koska hän oli yksi 1930–1940-lukujen kuuluisimmista muotoilijoista, Dreyfuss paranteli dramaattisesti omien luomustensa ilmettä, tunnetta ja käytettävyyttä. Toisin kuin Raymond Loewy ja muut tuolloiset suunnittelijat, Dreyfuss ei ollut stilisti: hän sovelsi maalaisjärkeä ja tieteellistä lähestymistapaa suunnitteluongelmissa. Hänen työnsä sekä kansantajuistivat julkista menekkiä että kokoonpanivat merkityksellisiä avustuksia alkuperäisille alueille: työtiede, ihmismittaustiede sekä inhimilliset tekijät.
1920-luvulla asti Dreyfuss opiskeli lavastaja Norman Bel Geddesin, myöhemmän kilpailijansa, oppipoikana. Vuonna 1929 hän avasi oman toimistonsa teolliselle ja teatterisuunnittelulle. Se oli välitön ja kestävä liiketaloudellinen menestys. Vuonna 2005 yritys jatkoi toimintaansa Henry Dreyfuss Associated -nimellä.

Myöhempi elämä

Vuonna 1955 Dreyfuss kirjoitti Designing for People -omaelämäkerran, johon sisältyvät hänen yksinkertaistetut antropometriset mallinsa ”Joe” ja ”Josephine”. Vuonna 1960 hän julkaisi ergonomiaa käsittelevän kirjan The Measure of Man.
Dreyfuss oli Industrial Design Society of American (IDSA) ensimmäinen puheenjohtaja.
Dreyfuss ja hänen vaimonsa Doris Marks, joka oli vakavasti sairas, tekivät itsemurhan kotonaan South Pasadenassa, Kaliforniassa 5. lokakuuta 1972. Heidät löydettiin autostaan kuolleina, kuolinsyynä itseaiheutettu häkämyrkytys.
Kreetan härkä

Kreetan härkä oli kreikkalaisessa mytologiassa härkä ja Minotauroksen isä.
Kuningas Minoksen luvattua uhrata Poseidonille seuraavan merestä nousevan eläimen, koska hänellä ei laumoissaan ollut yhtään tarpeeksi kallisarvoista jumalalle uhrattavaksi, Poseidon antoi meren vaahdosta tulla valkoisen, erityisen komean härän. Minos, lumoutuneena eläimen kauneudesta, kätki sen kuitenkin laumaansa ja salasi sen jumalalta uhraten yhden omista eläimistään. Poseidon, raivoissaan tämän petoksesta, langetti Minoksen vaimon Pasifaen päälle sammumattoman rakkauden härkää kohtaan. Rakkauden riivaama Pasifae valmistutti Daidaloksella itselleen puisen lehmän, jonka sisälle piiloutuneena hän antoi härän astua itsensä ja synnytti myöhemmin tälle Minotauroksen. Lisäksi Poseidon iski härkää raivonpuuskalla, jonka jälkeen se aiheutti hävitystä ympäri Kreetaa.
Vaihtoehtoisen version mukaan Kreetan härkä olisi ollut sama kuin Europen Zeukselle kantanut härkä.

Herakleen seitsemäs urotyö

Herakleen seitsemäs urotyö, jonka Eurystheus hänelle antoi tehtäväksi, oli siepata Kreetan villi härkä ja tuoda se Eurystheukselle. Herakles lähti matkaan taistellakseen härkää vastaan. Kreetalla Minos vastasi kieltävästi hänen avunpyyntöönsä, ja käski Herakleen taistella ja siepata härkänsä itse; näin hän tekikin. Tuotuaan sen näytettäväksi Eurystheukselle hän kuitenkin laski eläimen vapaaksi.
Härkä kulki läpi Spartan ja Arkadian päätyen Marathoniin Attikassa, jossa se aiheutti vahinkoa ja tappoi sen asukkaita. Siksi härkä tunnettiin myös nimellä Marathonin härkä. Theseus, jonka Aigeus lähetti myöhemmin härkää vastaan, lopulta vangitsi härän uudelleen ja vei sen mukanaan Ateenaan, jossa Aigeus uhrasi sen Apollonille.
Tie 93 (Viro)

Kantatie 93 kulkee Koillis-Virossa Kohtla-Järven seudulla. Se alkaa Toilan kunnan Ontikan kylästä valtatieltä 1 ja mutkittelee Kohtla-Järven Järven ja Kukrusen kaupunginosien kautta Ahtmeen valtatielle 3.

Tien kulku

Kantatie 93 kulkee seuraavien maakuntien ja kuntien kautta:
HMS Boxer (1894)

Palvelus

HMS Boxer liitettiin Välimeren laivastoon toukokuussa 1896. Alus upposi kolaroituaan 8. helmikuuta 1918 SS St. Patrickin kanssa Englannin kanaalissa.
Yksinkertainen ryhmä

Matematiikassa ryhmää G sanotaan yksinkertaiseksi jos se ei ole triviaali ryhmä ja sen ainoat normaalit aliryhmät ovat triviaali ryhmä {e} ja G. 
Abelin ryhmä on yksinkertainen jos ja vain jos se on syklinen ja sen kertaluku on alkuluku.  Ei-Abelin ryhmien luokittelu on hankalampaa. Pienin ei-Abelin yksinkertainen ryhmä on alternoiva ryhmä A₅, jonka kertaluku on 60, ja toisaalta jokainen kertalukua 60 oleva yksinkertainen ryhmä on isomorfinen tämän kanssa. Toiseksi pienintä kertalukua oleva ei-Abelin ryhmä on kertalukua 168 ja se on isomorfinen PSL(2,7):n kanssa. Edelleen jokainen yksinkertainen kertalukua 168 oleva ryhmä on isomorfinen PSL(2,7):n kanssa.
Äärelliset yksinkertaiset ryhmät ovat tärkeitä, sillä ne ovat eräänlaisia äärellisten ryhmien "perusrakennuspalikoita", samoin kuin alkuluvuista voidaan rakentaa kaikki kokonaisluvut. Tämä tulos tunnetaan Jordanin–Hölderin lauseena. Matemaatikkojen suuri projekti, kaikkien äärellisten yksinkertaisten ryhmien luokittelu saatiin päätökseen vuonna 1982.
Feitin–Thompsonin lauseen mukaan jokainen parittoman kertaluvun ryhmä on ratkeava. Siten kaikilla äärellisillä yksinkertaisilla ryhmillä on parillinen kertaluku ellei ryhmä ole syklinen ja sen kertaluku alkuluku. 
Äärettömän kertaluvun yksinkertaisia ryhmiä on myös olemassa. Yksinkertainen Lien ryhmä ja äärettömät Thompsonin ryhmät ovat esimerkkejä tällaisista.
Schreierin otaksuman mukaan jokainen äärellinen yksinkertainen ulkoisten automorfismien muodostama ryhmä on ratkeava. Tämä voidaan todistaa luokittelulauseen avulla.
Janina Berman

Janina Berman (s. 9. marraskuuta 1945 Turku) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Hovimäki-televisiosarjassa.
Berman on opiskellut pantomiimia Ruotsissa ja Suomessa ja opettanut sitä Åbo Amatörteaterföreningissä. Berman jäi eläkkeelle Åbo Svenska Teaterista vuonna 2011.
Himki BK

Historia

Seura perustettiin vuonna 1997. Se nousi Superliigaan kaudeksi 1999–2000. Vuonna 2003 seura sijoittui maansa sarjassa neljänneksi. Samana kautena Himki pääsi EuroCup Challengessa lohkovaiheesta jatkoon. Seuraavana kautena Himki sai osallistumisoikeuden FIBA Europe Leagueen, jossa seura selviytyi puolivälieriin. Kaudella 2004–2005 seura paransi sijoitustaan Europe Leaguessa ja voitti pronssia. Kaudella 2006–2007 Himki voitti ensimmäisen mitalinsa kotimaassa, sillä se voitti pronssia. Vuoden 2008 Venäjän cupin loppuottelussa Himki kohtasi TsSKA Moskovan. Voitolla Himki varmisti ensimmäisen cup-mestaruutensa. Kaudella 2009–2010 seura debytoi Euroliigassa ja selviytyi kuudentoista parhaan joukkoon.