google/wiki40b huggingface dataset:
Tetranitrometaani

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa tetranitrometaani on kellertävää nestettä, joka liukenee vain vähäisessä määrin veteen, mutta paremmin etanoliin ja dietyylieetteriin. Tetranitrometaanin nitroryhmät vetävät voimakkaasti elektroneja puoleensa, mikä tekee yhdisteestä elektrofiilisen ja se reagoi nukleofiilien kanssa. Se on myös hyvin vahva hapetin. Tetranitrometaani ei itsessään ole kovin helposti räjähtävää, mutta pelkistimien, esimerkiksi hiilivetyjen, läsnä ollessa ja korotetussa lämpötilassa se voi räjähtää.
Tetranitrometaani on mahdollisesti ihmiselle karsinogeeninen eli syöpää aiheuttava yhdiste. Se ärsyttää keuhkoja ja on myrkyllinen maksalle ja munuaisille.

Valmistus

Laboratorioissa tetranitrometaania valmistetaan tyypillisimmin etikkahappoanhydridin ja väkevän typpihapon välisellä reaktiolla ja tämä menetelmä oli teollisessakin käytössä Saksassa toisen maailmansodan aikaan. Halvempi tapa valmistaa yhdistettä on kuitenkin etyynin ja typpihapon välinen reaktio. Tetranitrometaania muodostuu myös sivutuotteena nitrattaessa eräitä aromaattisia yhdisteitä, kuten tolueenia valmistettaessa TNT:ä ja väkevän typpihapon ja keteenin välisen reaktion tuotteena.

Käyttö

Voimakkaana hapettimena tetranitrometaania käytetään avaruusrakettien polttoaineissa. Sitä voidaan lisätä myös dieseliin nostamaan setaanilukua. Tetranitrometaania käytetään nitraavana reagenssina. Se nitraa emäksisissä olosuhteissa nukleofiilisia yhdisteitä ja tietyissä yhdisteissä siitä muodostuu elektrofiilinen ja voimakkaasti nitraava nitroniumioni. Tetranitrometaani on erittäin elektrofiilinen ja luovuttaa nitroryhmänsä helposti nukleofiilien kuten ammoniakin ja muiden emästen vaikutuksesta. Näin voidaan valmistaa muun muassa trinitrometaania eli nitroformia.
Yhdiste reagoi proteiinien kanssa nitraten erityisesti tyrosiiniaminohappoja aminohappoketjussa. Nitrausta yhdisteen avulla käytetään biokemiallisessa tutkimuksessa joko estämään tai muuntamaan tutkimuksen kohteen olevan entsyymin toimintaa.
J. R. Smith

Ammattilaisura

New Orleans Hornets varasi Smithin NBA:han suoraan high schoolista kesän 2004 varaustilaisuudessa ensimmäisellä kierroksella 18. vuorolla. Smith pelasi Hornetsissa kaksi kautta (2004-2006), kunnes siirtyi vaihtokaupoilla Chicago Bullsin kautta Denver Nuggetsiin. Viiden Nuggets-kauden (2006-2011) jälkeen Smith teki NBA-liigan vuoden 2011 työsulun takia yhden kauden sopimuksen kiinalaisen CBA-liigajoukkue Zhejiang Golden Bullsin kanssa. Kiinan-pelikauden päätyttyä Smith palasi NBA:han tehtyään loppukauden kestäneen sopimuksen New York Knicksin kanssa helmikuussa 2012. Seuraavana kesänä Smith teki Knicksin kanssa kahden vuoden jatkosopimuksen yhden vuoden optiolla muilta seuroilta saamistaan paremmista tarjouksista huolimatta. Vuonna 2013 Smith palkittiin NBA:n vuoden kuudentena pelaajana. Cleveland Cavaliers osti Smithin Knicksiltä 2 miljoonalla dollarilla. Smith ostettiin Iman Shumpertin kanssa juuri ennen siirtoikkunan sulkeutumista pudotuspelejä varten. Smith teki jatkosopimuksen Cavaliersin kanssa kaudeksi 2015-2016 ja voitti seurassa ensimmäisen NBA-mestaruutensa.
A. L. Hintikka

Antti Leopold Hintikka, sukunimi vuoteen 1906 Hindikka, käytti kirjailijanimeä Johannes Rautakoura (15. marraskuuta 1891 Joensuu – 15. huhtikuuta 1968 Joensuu) oli Joensuussa ilmestyvän Karjalainen-lehden päätoimittaja ja kirjailija.
Hintikan vanhemmat olivat nahkurimestari Antti Hintikka ja Hilda Maria Tiihonen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1914 Joensuun lyseosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1919. Hintikka oli Karjalainen-lehden toimitussihteerinä 1918–1919 ja päätoimittajana 1919–1934 mutta alennettiin 1930-luvun alun kriiseissä ja toimi sen jälkeen toimitussihteerinä ja toimittajana 1934-54. Hän kirjoitti myös pakinoita Karjalaiseen nimimerkillä Saximies.
Hintikka oli Pohjois-Karjalan kansallisliiton sihteeri ja piirisihteeri 1920–1934 sekä Pohjois-Karjalan matkailijayhdistyksen puheenjohtaja tai sihteeri vuosina 1922–1948 ja yhdistyksen puheenjohtaja 1941–1948. Hän oli Joensuun kaupunginvaltuuston jäsen 1946–1947. Hän oli Pohjois-Karjalan sanomalehtimiesyhdistyksen perustajajäsen.
Juho Lehtonen

Seurajoukkueura

Lehtonen on Pallo-Iirojen kasvatti. Hän siirtyi ennen kautta 2009 Ykkösessä pelaavaan PoPaan kolmivuotisella sopimuksella. Lehtonen teki ensimmäisen kauden aikana pelaamissaan 21 ottelussa 12 maalia. Toukokuussa hänet valittiin Ykkösen kuukauden pelaajaksi. Kaudella 2010 Lehtonen pelasi yhden ottelun enemmän, mutta oli avauskokoonpanossa harvemmin kuin edellisellä kaudella. Maaleja hän teki Ykkösessä kahdeksan. 
Maaliskuussa 2011 Lehtonen allekirjoitti nelivuotisen sopimuksen Veikkausliigassa pelaavan Turun Palloseuran kanssa.  Hän teki ensiesiintymisensä pääsarjatasolla 6. toukokuuta, kun TPS voitti HJK:n kotonaan 2–0. Lehtonen tuli ottelussa kentälle 90. minuutilla Mika Ääritalon tilalle. Hän pelasi kaudella 2011 yhteensä 21 liigaottelua ja teki kaksi maalia. Avauskokoonpanossa hän oli neljä kertaa.
Myös kaudella 2012 Lehtonen oli pääasiassa vaihtopelaaja aloittaen viisi pelaamistaan 19 sarjaottelusta. Maaleja hän teki liigakauden aikana neljä. Lehtosen peliaika kasvoi hieman kaudella 2013, kun hän pelasi 21 ottelua, joista seitsemän avauskokoonpanossa. Maalinteossa hän onnistui neljä kertaa. Lehtonen oli toukokuussa lainassa Ykkösessä pelaavassa Hakassa, jossa hän pelasi kaksi sarjaottelua. Kaudella 2014 Lehtosen vastuu TPS:ssa kasvoi, ja hän sai peliminuutteja yli kaksi kertaa enemmän kuin yhtenäkään aikaisemmista kausistaan joukkueessa. Hän pelasi 29 liigaottelua, joista 15 avauskokoonpanossa, ja teki kolme maalia.
Kauden päätyttyä Lehtosen sopimus Ykköseen pudonneen TPS:n kanssa päättyi, ja hän siirtyi maaliskuussa 2015 Veikkausliigassa pelaavaan KTP:hen yksivuotisella sopimuksella.

Maajoukkueura

Lehtonen on edustanut Suomea poikien ja nuorten maajoukkueissa kaikissa ikäluokissa. Alle 21-vuotiaiden maajoukkuessa hän teki ensiesiintymisensä 10. elokuuta 2011 Porissa Suomen kohdattua Slovenian.
Pro/Engineer

Pro/ENGINEER (lyhyemmin Pro/E tai Pro) on kolmiulotteinen CAD-mekaniikkasuunnitteluohjelma. Luonteenomaista ohjelmalle on parametrisuus, assiosiatiivisuus ja piirrepohjaisuus. Pro/Engineer on yhdysvaltalaisen Parametric Technology Corporationin (PTC) kehittämä ohjelma. Muita markkinaosuudeltaan merkittäviä 3D-suunnitteluohjelmia ovat muun muassa NX, CATIA, SolidWorks, Solid Edge, ja Autodesk Inventor, sekä Suomessa Vertex.
Pro/ENGINEER on PTC:n PDS (Product Development System) tuotekehitysjärjestelmän keskeinen osa yhdessä Windchill, Arbortext, ProductView ja Mathcad tuoteperheiden kanssa. Pro/Engineer ohjelmisto toimii yleisimmissä Windows-, UNIX- ja LINUX-käyttöjärjestelmissä

Yleistä

Pro/ENGINEER on tuotekehitystoimintaan tarkoitettu CAD/CAM-järjestelmä, jolla voidaan luoda 3D-malleja, -kokoonpanoja, -piirustuksia ja -työstöratoja. Merkittävin ero useisiin muihin CAD/CAM-ohjelmiin on Pro/ENGINEERin piirrepohjaisuus, assosiatiivisuus ja skaalautuvuus. Mallit koostuvat siis mitta- ja parametriohjatuista piirteistä, joita voidaan muokata, järjestellä uudelleen tai poistaa. 3D-mallin muuttaminen näkyy heti myös mallista tehtyjen piirustusten, kokoonpanojen, lujuuslaskentojen ja työstöratojen päivittymisenä. Kaikki sovellukset toimivat samasta 3D-mallikannasta. Ohjelma koostuu moduuleista, joilla sitä voidaan muokata käyttäjän tarpeita vastaavaksi. 
Pro/Engineerin matematiikkaytimenä on PTC:n kehittämä Granite, jota on lisensioitu myös muihin CAE-ohjelmistoihin. Toisin kuin valtaosassa CAD-järjestelmiä, PTC omistaa kaiken Pro/Engineeriin liittyvän teknologian.
Pro/ENGINEER on ollut saatavissa 64-bittisenä versiona jo 90-luvun puolella. Windows XP64, Vista64, Windows 7 ovat tuettuja. Ohjelmiston kiistämättömiin vahvuuksiin kuuluu mallien muokattavuus, haasteellisen geometrian mallintaminen, suurten kokoonpanojen hallinta ja saumattomasti integroituvat sovellukset.

Modulit ja laajennukset

Ohjelmistoa voidaan muokata ja esimerkiksi rakentaa erilaisia suunnitteluautomaatioita. Lähes kaikkiin ulkoisiin analyysiohjelmistoihin löytyy rajapinta. Paketointien lisäksi ohjelmaan on tarjolla useita kymmeniä erilaisia työkalumoduleita, jotka keskittyvät määrättyyn osa-alueeseen, esim. muovivalutekniikka, ohutlevysuunnittelu, reverse engineering ja työkalusuunnittelu.
Toisin kuin yleensä tämän tyyppisissä ohjelmistoissa, Pro/ENGINEER on alaspäin yhteensopiva Associative Topology Bus -teknologian ansiosta.
Fear of Domination

Fear of Domination on suomalainen industrial metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 2006. Yhtye julkaisi esikoisalbuminsa, Call of Schizophrenia vuonna 2009.
Yhtyeen viimeisin albumi, Metanoia, julkaistiin 4.5.2018.
Walter Block

Walter Block (s. 21. elokuuta 1941) on yhdysvaltalainen taloustieteilijä, kirjailija, ateisti ja anarkokapitalisti.
Block suoritti taloustieteen tohtorintutkinnon Columbian yliopistossa ja on sittemmin toiminut taloustieteen professorina.
Block tunnetaan myös jäsenyydestään Ludwig von Mises Instituutissa.

Koulutus ja elämä

Block syntyi New Yorkin Brooklynissa juutalaiseen perheeseen. Ennen taloustieteen professoriutta Block opiskeli filosofiaa Brooklyn Collegessa. Myöhemmin hän kouluttautui taloustieteen tohtoriksi Columbian yliopistossa.
Herdins

Herdins Färgverk AB on ruotsalainen kemian alan yritys, joka valmistaa mm. maaleja ja pintakäsittelyaineita. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Falunissa ja sen historia ulottuu 1700-luvulle asti.
Hibiki (1932)

Palvelus

Alus muodosti Tyynenmeren sodan alkaessa sisaralustensa kanssa 6. hävittäjäviirikön. Alus osallistui viirikön mukana Malesiaan ja Alankomaiden Itä-Intiaan tehtyihin maihinnousuihin sekä Midwayn taisteluun. Se liitettiin viirikön mukana osaksi 4. hävittäjälaivuetta, jonka tehtävänä oli toimittaa täydennyksiä Guadalcanalille.
Japaninalbatrossi

Koko ja ulkonäkö

Linnun vartalon pituus on noin 89 cm, siipien kärkiväli keskimäärin 2,37 m ja paino keskimäärin 4,3 kg. Vanhan linnun puku on kokonaan valkoinen, pää on kuitenkin kellertävä ja siivet päältä mustat. Nokka on vaaleanpunainen ja sen kärki on sinertävä. Nuoret linnut ovat kokonaan ruskeita. Sukupuolet ovat saman näköiset.
Lajin kuvaili ja nimesi Georg Wilhelm Stellerin keräämien nahkojen perusteella Peter Simon Pallas 1769. Lajin toinen englanninkielinen nimi onkin Steller's Albatross.

Esiintyminen

Japaninalbatrossi vaeltelee hyvin suurella merialueella Kiinan itärannikolta Japanin kautta Aleuteille, Alaskaan ja sieltä Kanadan ja Yhdysvaltojen länsirannikkoa aina Meksikon rajoille saakka. Koko pohjoinen Tyyni valtameri on sen esiintymisaluetta.
Lisääntyminen tapahtuu vain kahdella saarella Japanissa, Torishimalla kaukana Tokion eteläpuolella, ja Minami-Kojimalla Senkakusaarilla, koilliseen Taiwanista. Torishimalla asuu noin 1 540 yksilöä ja Minami-Kojimalla noin 300 yksilöä.
Japaninalbatrossi on uhanalainen laji. 1949 sen katsottiin kuolleen sukupuuttoon, mutta sittemmin löydettiin pieniä määriä vaeltelevia, pääasiassa nuoria lintuja. Laji oli erittäin yleinen Stellerin aikoihin 1700-luvulla ja vielä 1800-luvulla. Arvioidaan, että noin 5 miljoonaa japaninalbatrossia tapettiin Torishimalla sen höyhenpuvun takia 1885–1903. Kaikkiaan arvioidaan tapetun noin 10 miljoonaa yksilöä. Tappaminen jatkui aina 1930-luvulle. Höyhenet ja sulat käytettiin tyynyjen ja patjojen täytteiksi sekä huopiin ja sulkakyniksi, ruumiista tehtiin lannoitteita ja rasvaa ja munia syötiin. Kaikki vähintään 15 pesimäyhdyskuntaa oli vuoteen 1949 mennessä kokonaan tuhottu.
Lajin elpyminen on ollut hidasta. 1954 Torishimalla asui 25 lintua, joista ainakin 6 paria pesi. Japani rauhoitti lajin 1958, ja suojelua lisättiin 1962 ja 1972. Suojelun tuloksena laji on elpynyt. Luonnonolosuhteiltaan Torishima on vaikea, sillä saarella toimii aktiivinen tulivuori ja rankat monsuunisateet aiheuttavat mutavyöryjä.

Elinympäristö

Alkuperäinen pesimäpaikka oli aukea, elefanttiheinää (Miscanthus sinensis) kasvava tasanne. Pesivät linnut tekevät ruokailulentoja "lähivesille". Pesinnän jälkeen linnut vaeltelevat pohjoisella Tyynellämerellä, runsaimmin niitä tavataan Beringinmerellä.

Lisääntyminen

Pari saapuu pesimäyhdyskuntaan lokakuussa. Pesä rakennetaan elefanttiheinästä tai jostain muusta ruohosta. Naaras munii yhden munan, jota puolisot hautovat vuorotellen noin viikon jaksoissa. Haudonta kestää noin 65 päivää. Molemmat emot ruokkivat poikasta, joka on lentokykyinen noin 5 kuukauden ikäisenä. Nuori lintu vaeltelee merellä ainakin 4 vuotta, ennen kuin palaa kotisaarelleen. Sukukypsä se on noin 7–9-vuotiaana.

Ravinto

Kalmarit, äyriäiset ja vähemmässä määrin kalat. Toisten tietojen mukaan seurailee laivoja, toisten taas ei.
Malinee Peris

Malinee (Jayasinghee-)Peris (s. 1929) on srilankalainen pianisti.
Peris aloitti opintonsa kotimaassaan, piti ensimmäisen resitaalinsa Colombossa 12-vuotiaana ja pääsi hallituksen sekä The Times of Ceylon -lehden stipendien turvin Eurooppaan jatkamaan opintojaan. Hänen opettajinaan olivat London College of Musicissa Lance Dossor, Isolde Menges, Ivor James ja Herbert Howells. Lisäksi hän opiskeli Henryk Sztompkan johdolla Puolassa sekä Leon Fleisherin, Earl Wildin ja Ilona Kabosin johdolla Yhdysvalloissa. Eniten vaikutusta hänen esiintymiseensä ja musiikkikoulutukseensa on kuitenkin ollut unkarilaissyntyisellä virtuoosi Louis Kentnerillä, joka oli hänen opettajansa ja mentorinsa yli kahdenkymmenen vuoden ajan.
Peris tuli palkituksi Frédéric Chopin -pianokilpailussa Varsovassa. Paikkoja, joissa hän on urallaan esiintynyt, ovat olleet muiden muassa Lontoo, Amsterdam, Bryssel, Köln, Lissabon, Lausanne, México ja Montréal sekä kohteet Kiinassa, muualla Aasiassa, Australiassa, entisissä Neuvostoliitossa ja entisessä Jugoslaviassa. YK:n pääsihteerin kutsumana hän esiintyi YK:n yleiskokouksen salissa 22. Ihmisoikeuksien päivän kunniaksi. Peris on julkaissut albumeita muun muassa Brioso-yhtiön kautta.
Peris opetti pianonsoittoa professorina George Washingtonin yliopistossa ja valmensi myös kamarimusiikkikokoonpanoja. Hän sai helmikuussa 1993 Kala Keerthin arvon tunnustuksena elinikäisistä ansioistaan taiteiden parissa. Yhdysvaltain Sri Lanka -yhdistys myönsi hänelle palkinnon elinikäisistä saavutuksista marraskuussa 2007. Peris oli naimisissa suurlähettiläs D. A. de Silvan kanssa. Hän sai kolme lasta, joista tuli lääkäreitä Yhdysvalloissa. Peris on Steinway-artisti. Hän on toipunut rintasyövästä.
Jari Mattila

Jari Mattila (s. 21. maaliskuuta 1981 Mäntyharju) on suomalainen endurokuljettaja, Euroopan mestari ja maailmanmestari Suomen maajoukkueessa. Mattila asuu Järvenpäässä ja edustaa Riihimäen Moottoripyöräkerho Kahva Koplaa. Kaudella 2013 hän ajaa Hondan pyörällä sm-sarjaa E1-luokassa.
Vuonna 2006 Jari Mattila voitti Euroopan mestaruuden enduro 1-luokassa, saman luokan Puolan mestaruuden, sekä MM-joukkuekultaa Uuden Seelannin Lake Taupossa. Hän oli myös voittamassa Tuusulan Moottorikerhon joukkueessa Suomen mestaruus­kultaa.
Eteläinen

Eteläinen on  kylä ja taajama entisessä Hauhon kunnassa, joka on vuodesta 2009 lähtien ollut osa Hämeenlinnan kaupunkia. Eteläinen sijaitsee Hauhon kirkonkylän ja Hämeenlinnan keskustaajaman puolivälissä, noin 17 kilometrin päässä kummastakin.
Eteläisen taajamassa oli vuoden 2011 lopussa 604 asukasta.
Kylässä toimii muun muassa Eteläisten koulu ja päiväkoti.
Askinon piiri

Askinon piiri (ven. Аскинский район, Askinski raion, baškiiriksi Асҡын районы, Asqyn raiony) on kunnallinen itsehallintoalue Baškortostanin pohjoisosassa, Permin aluepiirin ja Sverdlovskin alueen vastaisella rajalla. Piirin hallinnollinen keskus Askinon kylä sijaitsee 213 kilometriä pääkaupungista Ufasta pohjoiseen. Piiri on perustettu vuonna 1935. Piirissä on 15 maalaiskuntaa (kyläneuvostoa), joista suurimmat ovat Askino (5 800 asukasta vuonna 1989) ja Kubijazy (1 400 asukasta).
Piirin pinta-ala on 2 542 km². Piirin asukasluku on noin 24 000 ja asukastiheys 9 asukasta/km². Suurimmat etniset ryhmät ovat baškiirit (71%), tataarit (18%) ja venäläiset (11%).
Hagundan kihlakunta

Hagundan kihlakunta (ruots. Hagunda härad) oli kihlakunta Uppsalan läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 326,78 neliökilometriä ja asukasluku 4 166 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Gryta, Balingsta, Västeråker, Dalby, Ramsta, Hagby, Skogs-Tibble, Åland ja Järlåsa.
Kihlakunnan tuolloisista kunnista Gryta kuuluu nykyään Enköpingin kuntaan ja muut Uppsalan kuntaan.
Joensuun kartano

Joensuun kartano (myös nimellä Åminnen kartano) on kartano Halikossa nykyisessä Salon kaupungissa. 
Kartanon päärakennuksen ovat suunnitelleet Charles Bassi ja Carl Christoffer Gjörwell. Julkisivussa olevat medaljongit ovat ruotsalaisen kuvanveistäjän Johan Tobias Sergelin käsialaa. Päärakennusta ympäröivät rakennukset edustavat kustavilaista tyyliä ja ovat peräisin ajalta, jolloin kartanonherrana oli Gustaf Mauritz Armfelt. Kartanoon on kuulunut kiinteästi Hornien rakennuttama Halikon keskiaikainen kirkko, johon kartanolla on ollut patronaattioikeus. Kartanolta kulkee Halikon kirkolle Salon pisin, kahden kilometrin mittainen koivukuja. Tilalla viljellään nykyään mallasohraa, leipävehnää, siemenviljaa ja öljykasveja. 
Kartanon mailta on löydettiin vuonna 1887 niin sanottu Halikon aarre, joka on valmistettu vuosien 1050 ja 1150 välillä.

Omistushistoria

Joensuun kartano oli keskiajalla rälssisäteri. Ensimmäinen nimeltä tunnettu kartanoon liittyvä henkilö on Petrus de Åminne 1300-luvun puolivälistä. Vuosisadan lopulla sinne ilmestyvät Horn-suvun johtomiehet. Vuonna 1407 sai Henrik Olofsson Horn kartanoon rälssikirjan. Horn-suvun omistuksessa kartano oli lähes viisisataa vuotta. 1500-luvulla tilalla tiedetään olleen kivinen päärakennus. Kartanon asuinkäyttö päättyi vuoteen 1599, jolloin Kaarle-herttuan joukot tekivät sinne ryöstöretken. Tulipalo tuhosi kartanon päärakennuksen 1690, ja sinne siirrettiin rakennuksia toisaalta. Viimeisen Hornin, Catharina Ebba Hornin, kuoltua kartanon osti 1782 skotlantilaissyntyinen Ruotsissa vaikuttanut kauppias George Seton.
Setonin kuoltua Åminne siirtyi 1780-luvulla Armfeltin suvulle, ensin Gustaf Mauritz Armfeltin isän Magnus Wilhelm Armfeltin nimiin. Vuonna 1833 Gustaf Mauritzin poika Gustaf Magnus Armfelt myi kartanon 279 000 ruplalla englantilaissyntyiselle anopilleen Sarah Klinckowströmille (O. W. Klinckowströmin puoliso, o.s. Cuthbert), joka teki siitä kaksi vuotta myöhemmin sääntöperintötilan Gustaf Magnuksen jälkeläisille. Åminnen viimeinen kreivi oli Gustaf Magnuksen pojanpoika Carl Alexander Armfelt, jonka kuoltua lapsettomana vuonna 1925 kartano siirtyi sääntöperintökirjan mukaisesti tämän sisarenpojan kautta von Knorringin suvussa periytyväksi. Sääntöperintötilajärjestelmä lakkautettiin vuonna 1931, jolloin Axel Erik von Knorringista tuli kartanon varsinainen omistaja. Kartanon osti von Knorringeilta vuonna 2001 liikemies Björn Wahlroos 59 miljoonalla markalla.
Joensuun kartano luopui kreivi Carl Alexander Armfeltin päätöksellä patronaattioikeudesta vuonna 1896 toiseksi viimeisenä kartanona Suomessa.
Kartano on edelleen yksityisasunto, ja sen nykyinen omistaja Björn Wahlroos on entistänyt sen 1800-luvun alun, Gustaf Mauritz Armfeltin ajan, asuun. Museovirasto on määritellyt Joensuun kartanon yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.

Maatilasta

Ennen toista maailmansotaan Joensuun kartanon suurmaatilaan kuului 5000 hehtaaria maata, josta peltoa yli tuhat hehtaaria. Vuonna 2010 kartanoon kuului 370 hehtaaria peltoa ja tilan kokonaispinta-ala oli 2200 hehtaaria.
Raymond Williams

Lapsuus ja nuoruus

Raymond oli walesilaisen työläisperheen poika, hänen isänsä oli ratatyöläinen. Hän opiskeli kirjallisuutta Cambridgen yliopistossa. Vuonna 1939 hän voitti stipendin ja meni paikallisen oppikoulun Trinity College Cambridgessa. Ennen koulua hänellä oli ristiriitaisia tunteita että stipendiaattina menee kouluun ja yrittää saada eliitin hyväksyntää, eliittiltä jota hän kuitenkin syrjästä haveksi.

Opiskelu

Hänen opiskelunsa keskeytyi sotaan, ja vuosina 1941–1945 hän oli joissakin verisimmissä taisteluista Euroopassa, Normandiassa ja Saksassa liittoutuneiden joukoissa. Kun sota oli ohi hän palasi Cambridgeen jatkamaan opiskeluja.

Akateeminen ura

Akateemisen uransa aikana hän joka kesti neljä vuosikymmentä, hän kirjoitti peräti 650 julkaisua Brittiläisen kirjallisuuden ja draaman historiasta, poliittisesta kulttuurista ja mediatutkimuksen kehittämisestä. Williams oli tuottelias kirjailija, Hän kirjoitti 25 kirjaa, romaaneja, näytelmiä, jne. Hän kirjoitti myös George Orwellin elämäkerran. Hän kirjoitti esseissään, poliittisissa kirjoissaan ja romaaneissaan Walesin katoavista ja muuttuvista yhteisöistä.
Abdelhamid El Kaoutari

Maajoukkueura

El Kaoutari edusti junioritasolla Ranskan alle 19-vuotiaiden maajoukkuetta vuosina 2008–2009.
Aikuisten tasolla El Kaoutari on edustanut Marokkoa vuodesta 2011 lähtien. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa 4. kesäkuuta 2011 Afrikan kisojen karsintaottelussa Algeriaa vastaan.
Hänet valittiin vuoden 2012 Afrikan-mestaruuskisoihin, jossa Marokon tie katkesi alkulohkoon.
Kolme etsivää ja änkyttävä papukaija

Kolme etsivää ja änkyttävä papukaija (engl. The Mystery of the Stuttering Parrot) on 3 etsivää -kirjasarjan toinen osa, jonka kirjoitti Robert Arthur. Kirjan on suomentanut Laura Tetri.

Juoni

Etsivätoimiston on tarkoitus auttaa hollywoodilaista näyttelijää ohjaaja Hitchcockin pyynnöstä. Mutta lihava mies ei ollutkaan näyttelijä, vaan yksinomaan kiinnostunut kadonneesta papukaijasta, eikä ainoastaan siitä, vaan kuudesta muustakin papukaijasta. Papukaijojen avulla pääsisi todella arvokkaan salaisuuden jäljille. Tämän kaiken keskelle etsivätoimisto joutuu aluksi tahtomattaan ja sitten perin määrätietoisesti, kunnes papukaijojen salaisuus on selvitetty.
Eino Jurkka

Eino Heikki Jurkka (aik. Juurivirta, ent. Rothström, 9. helmikuuta 1894 Hämeenlinna – 12. helmikuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja  teatterinjohtaja. 
Eino Jurkka oli pitkän linjan näyttelijä, joka aloitti uransa kiertuenäyttelijänä, minkä jälkeen hän johti alkuvaiheissaan olevaa Oulun Työväen Näyttämöä 1923–1924 ennen Viipuriin siirtymistä. Hän näytteli muun muassa Turun Teatterissa ja Kansan näyttämöllä Helsingissä sekä Intimiteatterissa heti perustamisesta alkaen 1950. Jurkka toimi teatterinjohtajana myös Viipurin Teatterissa ja Koiton Näyttämöllä. Vuonna 1953 hän oli perustamassa Teatteri Jurkkaa.
Jurkka teki kolmisenkymmentä valkokangasroolia ja ohjasikin kaksi elokuvaa. Hän oli naimisissa näyttelijä Emmi Jurkan kanssa, ja heillä on kolme näyttelijälasta: Sakari Jurkka, Vappu Jurkka ja Jussi Jurkka. Hänen tunnettuja lapsenlapsiaan ovat Laura Jurkka, Mikko Jurkka, Timo Jurkka ja Ville Sandqvist.
Šugozero

Šugozero (ven. Шуго́зеро, vepsäksi Šugar’v) on maaseututaajama ja maalaiskunta Leningradin alueen Tihvinän piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Srednejejärven etelärannalla 66 kilometriä Tihvinästä koilliseen. Taajamassa on 2400 ja kunnassa 3100 asukasta (vuonna 2010).
Taajama on saanut nimensä läheisestä Šugozerojärvestä. Lähistöllä on 1000-luvun kurgaanihautoja. Šugozeron pogosta mainitaan ensimmäisen kerran 1400-luvulla. Nykyinen taajama perustettiin entisen kartanon paikalle Kapšan piirin keskukseksi vuonna 1927. Se koostuu useista osista, joilla on omat nimensä. Piiri lakkautettiin vuonna 1936. 1970–1990-luvuilla rakennettiin kerrostaloalue. Šugozerossa on keskikoulu, ammattikoulu, lasten luomistyön keskus, vapaa-ajan keskus, kulttuuritalo, kirjasto, museo ja sairaala. 2000-luvun alussa rakennettiin ortodoksinen kirkko.
Šugozeron kunta sijaitsee Tihvinän piirin itäosassa. Sen pinta-ala on 979 neliökilometriä. Pohjoisessa ja idässä kunta rajoittuu Pašozeron kuntaan, etelässä Boksitogorskin piirin sekä lännessä ja pohjoisessa Gankovon kuntaan. Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluu 35 kylää: Andronnikovo, Anhimovo, Bolšaja Paluja, Burmakino, Dorohnovo, Grigino, Ivanovskoje, Kilmuja, Kljušnikovo, Koškino, Kuzminka, Lepuja, Lizanovo, Makarjino, Maksovo, Malaja Paluja, Mišukovo, Moškovo, Nikulskoje, Njurevo, Oleškovo, Panšino, Pogorelets, Poretšje, Samara, Selištše, Seltso, Šuiga, Timošino, Tšudskoje, Tšuganovo, Uljanitsa, Ušakovo, Verhovje ja Zaretšje.