google/wiki40b huggingface dataset:
Pontiac-kuume

Pontiac-kuume on äkillinen, henkeä uhkaamaton hengitysteiden sairaus, jota aiheuttavat useat gram-negatiiviseen Legionella-sukuun kuuluvat bakteerit. Tauti ilmenee ylempien hengitysteiden tulehduksena, joka muistuttaa oireiltaan lievää influenssaa. Pontiac-kuume paranee itsestään ja jää lievyytensä takia usein diagnosoimatta. Pontiac-kuumeella on aiheuttajana sama bakteeri kuin vakavammalla legioonalaistaudilla. Erona on, että Pontiac-kuume ei aiheuta keuhkokuumetta.
Pontiac-kuumeen nimi viittaa Michiganin osavaltiossa, Yhdysvalloissa sijaitsevaan Pontiacin kaupunkiin, missä tauti ensimmäisen kerran havaittiin. Vuonna 1968 useat paikallisen terveysviraston työntekijät sairastuivat kuumeeseen ja lievän flunssan kaltaisiin oireisiin, mutta eivät keuhkokuumeeseen. Vuonna 1976 Philadelphiassa puhjenneen legioonalaistautiepidemian jälkeen osavaltion terveysvirasto tutki muutaman vuoden takaiset verinäytteet uudelleen, ja havaitsi työntekijöiden sairauden aiheuttajan olleen vastalöydetty Legionella pneumophila. Vuonna 1988  Legionella micdadei aiheutti Isossa-Britanniassa epidemian, joka sai nimekseen Lochgoilhead-kuume. Sen jälkeen on tunnistettu muitakin Pontiac-kuumetta aiheuttavia Legionella-suvun lajeja, joista merkittävin on vuonna 2007 Uudessa-Seelannissa löydetty Legionella longbeachae. Tämä epidemia oli ensimmäinen, jossa aiheuttaja oli levinnyt maaperästä.

Aiheuttaja

Pontiac-kuumetta aiheuttavia Legionella-lajeja ovat ainakin Legionella pneumophila, Legionella longbeachae, Legionella feeleii, Legionella micdadei ja Legionella anisa.

Tartunnanlähteet

Taudinaiheuttajat viihtyvät vedessä ja maaperässä. Ensimmäinen maaperän käsittelystä aiheutunut tapaus havaittiin Uudessa-Seelannissa tammikuussa 2007, jolloin kaikkiaan 10 päiväkodin työntekijää sairastui Pontiac-kuumeeseen. Tapaus oli myös ensimmäinen, jonka aiheuttajaksi tunnistettiin L. longbeachae.

Tartunta

Pontiac-kuume ei tartu ihmisestä toiseen. Tartunta edellyttää aerosoloituneen veden tai maaperän sisältämän Legionella-bakteerin läsnäoloa.

Epidemiologia

Pontiac-kuumeen itämisaika on vain 1–3 päivää. Kuolemantapauksia ei ole raportoitu eikä taudin paraneminen ole vaatinut hoitoa. Tautitapaukset jäävät useasti raportoimatta. Toisin kuin legioonalaistaudissa, ei iällä, sukupuolella tai tupakoinnilla ole havaittu merkitystä riskitekijöinä. Pontiac-kuume vaikuttaa tarttuvan herkimmin 29–32-vuotiaisiin nuoriin aikuisiin. Taudin patogeneesi on toistaiseksi heikosti tunnettu.
B 6 (hinaaja)

B 6 oli suomalainen ensimmäisen erillisen rannikkotykistöpatteriston hinaaja joka kaatui ja upposi 7. tammikuuta 1936 kello 15 jälkeen Hangon edustalla Rågskärin ja Russarön välillä ollessaan matkalla Hangosta Russaröön. Hinaajassa oli kahdeksan hengen miehistö ja seitsemän matkustajaa. Onnettomuudessa hukkui kahdeksan henkilöä. Onnettomuuspaikalle tuli ensimmäisen rannikkotykistöpatteriston moottorivene KM 32 ja luotsivene Russaröstä sekä meripelastusalus ja merivartiolaitoksen alus Hangosta jotka kuljettivat pelastuneet Russaröhön. 
90 tonnin hinaaja B 6 oli rakennettu 1916. Sen pituus oli 19,2 metriä, leveys 4,8 metriä ja syväys 2,1 metriä.
Ibrahim Ferrer

Ibrahim Ferrer (20. helmikuuta 1927 San Luis – 6. elokuuta 2005 Havanna) oli kuubalainen muusikko.
Ferrer aloitti katulaulajana 12-vuotiaana jäätyään orvoksi. Vuonna 1940 hän perusti yhdessä serkkunsa kanssa duettoryhmän Jovenes del Son (”sonin nuoret”). He esiintyivät yksityistilaisuuksissa ja onnistuivat ansaitsemaan riittävästi rahaa elääkseen.
Seuraavien vuosien aikana Ferrer esiintyi monissa yhtyeissä kuten Conjunto Sorpesa ja Orquesta Chepin-Choven. Jälkimmäisen johtaja sävelsi myöhemmin yhden Ferrerin suurimmista hiteistä: ”El Planatal de Bartolo”.
Vuonna 1953 Ferrer alkoi esiintyä Pacho Alonson yhtyeen mukana Santiagossa. Vuonna 1959 yhtye muutti pysyvästi Havannaan ja muutti nimensä Los Bocucokseksi.
Alonson yhtyeessä Ferrer esitti lähinnä guarachoja, soneja ja muita nopeita lauluja. Hän ei kuitenkaan esittänyt boleroita. Vasta 40 vuotta myöhemmin Ry Cooderin vuonna 1999 tuottamalla Buena Vista Social Clubilla huomattiin Ibrahim Ferrerin kyvyt bolerolaulajana.
Vuonna 1996 Ferrer oli mukana Afro-Cuban All Starsin Grammy-ehdokkuuden saaneella levyllä A Toda Cuba le Gusta. Vuonna 1999 ilmestyi kuubalaisen musiikin maailmanmaineeseen tuonut Wim Wendersin elokuva Buena Vista Social Club ja samanniminen albumi. Samana vuonna ilmestyi Ferrerin ensimmäinen soololevy, Ry Cooderin tuottama Buena Vista Social Club presents Ibrahim Ferrer.
Ferrer kiersi 1990- ja 2000-luvuilla maailmaa sekä huippusuosittuna sooloartistina, että osana Buena Vista Social Club -ryhmää, esiintyen muun muassa Suomessa muutamaan otteeseen. Vuonna 2003 ilmestyi Ferrerin toinen soololevy Buenos Hermanos.
Amazonianpalloluura

Levinneisyys

Amazonianpalloluuraa tavataan Boliviassa, Brasiliassa ja Perussa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Matías Lequi

Matías Emanuel Lequi (s. 13. toukokuuta 1981, Rosario, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija, joka edustaa espanjalaista Celta Vigoa. 185 senttimetriä pitkän Lequin pelipaikka on puolustaja. Lequilla on myös Italian kansalaisuus.
Lequi aloitti ammattilaisuransa Rosario Centralissa kaudella 1999/2000. Kahden kauden jälkeen hän teki sopimuksen River Platen, argentiinalaisen suurseuran kanssa. Riverin riveissä kului niin ikään kaksi kautta, ja kaudeksi 2003/04 Lequi siirtyi Espanjaan. Seura oli Atlético Madrid, jossa hän kuitenkin pelasi vain yhden kauden ajan. Seuraava osoite oli roomalaisseura SS Lazio, jonka paidassa otteluita kertyi vain kourallinen, ja niin Lequi palasi Espanjaan, tällä kertaa Celta Vigoon, jossa hän pelaa nyt toista kauttaan.
Italia Marittima

Historiaa

Yhtiö perustettiin nimellä Österreichischer Lloyd vuonna 1836 ja siitä tuli yksi maailman suurimmista laivaliikenneyhtiöistä, koska se hoiti vuoteen 1918 asti suurimman osan Itävalta-Unkarin merikuljetuksista ja merimatkustajista. Yhtiö hoiti säännöllisen liikenteen Triestesta Lähi-itään, Intiaan, Kiinaan, Kaukoitään, Brasiliaan, Yhdysvaltoihin ja Pohjois-Eurooppaan. Se oli myös ensimmäisiä, jotka alkoivat käyttää höyrylaivoja.
Yhtiön nimeksi tuli Lloyd Triestino vuonna 1919, kun Triestesta tuli osa Italiaa. Samaan aikaan yhtiötä myös järjesteltiin uudelleen, jotta se toipuisi ensimmäisen maailmansodan aikaisista menetyksistään. 1930-luvun loppuun mennessä Lloyd Triestino oli jälleen maailman johtavia kuljetusyrityksiä omistaen 85 laivan laivaston ja käyttäen 17 reittiä Aasiaan, Afrikkaan ja Australiaan. Yhtiö oli uudelleen toimintakyvytön toisen maailmansodan hävitysten vuoksi 1940-luvulla. Sodan aikana Lloyd Triestino menetti 68 laivaa ja 1 000 merimiestä. Lopulta laivasto oli pienentynyt vain viiden laivan kokoiseksi ja yhtiöllä oli edessään jälleen valtava uudelleenrakennusohjelma. Vuoteen 1956 mennessä yhtiön laivasto oli kasvanut 31 alukseen.
Lloyd Triestino aloitti kumppanuuden taiwanilaisen merenkulkualan jättiläisen Evergreen Marinen kanssa vuonna 1993. Menestyksekäs kumppanuus on kehittynyt vuosien varrella ja siihen on nyttemmin otettu mukaan myös Evergreenin brittiläinen yhtiö, Hatsu Marine Ltd., joka perustettiin vuonna 2000. Lloyd Triestinon nimi vaihtui virallisesti Italia Marittimaksi 1. maaliskuuta 2006.
Oromot

Historia

Oromojen esi-isät elivät Etiopiassa jo 5 000 vuotta sitten. Etiopian ylängöiltä he levisivät pikkuhiljaa suureen osaan Koillis-Afrikkaa.1563 oromot hallitsivat suurin piirtein yhtä kolmasosaa Etiopiasta. 1600-luvulla he alkoivat tehdä sotaretkiä etelään ja he levittäytyivät Keniaan. 1788 Ali-niminen heimopäällikkö perusti Begemerin kuningaskunnan Etiopian keski- ja koillisosiin. Muut oromopäälliköt perustivat omia kuningaskuntiaan 1800-luvun alussa. Vuonna 1853 Ras Ali Begemder meni naimisiin Begemderin kruununperijän kanssa ja hänestä tuli Etiopian keisari. Britit kuitenkin syöksivät hänet vallasta. 
 1880-luvulla Menelik II, Etiopian Shoan alueen amharahallitsija aloitti Oromian vähittäisen valloituksen. Hänestä tuli Etiopian keisari vuonna 1899 ja vuoteen 1900 mennessä hän oli valloittanut koko Oromian. Tuhannet oromot kuolivat Etiopian sisällissodassa 1960-luvulta vuoteen 1991. Oromot olivat yksi niistä Etiopian kansoista, jotka taistelivat itsenäisyyden puolesta. Kuitenkin vain Eritrea saavutti täyden itsenäisyyden.

Elinkeinot

Oromot ovat perinteisesti olleet lehmiä kasvattavia paimentolaisia. Monet etenkin etelässä asuvat harjoittavat edelleen liikkuvaa elämäntapaa. Jotkut oromoryhmät pitävät lehmien lisäksi hevosia ja kameleita, sekä myös joskus harvoin sikoja. Lisäksi harjoitetaan kalastusta ja metsästystä. Oromojen ruokavalio koostuu maidosta, lihasta ja voista. Ylängöillä elävät oromot harjoittavat viljelystä ja viljelevät muun muassa kahvia.

Yhteiskunta

Oromojen itsenäisyyden aikaan heillä oli demokraattinen hallintojärjestelmä, jota kutsuttiin nimellä gadaa. Johtajat valittiin aikuisten miesten äänillä, joilla oli eri arvoisia asemia gadaa-järjestelmässä. Näitä eri arvoja oli 11, joista kolme oli tarkoitettu alaikäisille pojille. Kuudes arvoluokka oli hallitsevassa asemassa. Sen jäsenet pitivät asemansa kahdeksan vuoden ajan. Sen jälkeen he olivat neuvonantajina seuraavan kolmen arvon ajan ja viimeisen arvoasteikon jälkeen he jäivät pois toiminnasta. Järjestelmä ei enää ole sinällään käytössä, mutta monet sen piirteet ovat säilyneet.

Uskonto

Useimmat oromot ovat joko muslimeja tai kristittyjä. Jotkut oromot harjoittavat lisäksi perinteistä uskoa, jonka pääjumala on Waqaayo. Lisäksi uskonnossa on useita ayanas-nimellä tunnettuja pyhimyksiä. Uskonnolliset johtajat tunnetaan nimellä quallus. Heidän asemansa on periytyvä. Naispuolisia uskonnollisia johtajia kutsutaan nimellä qalittis. Osa muslimeista ja kristityistä oromoista harjoittaa uskontonsa sivussa perinteistä uskoa. Islamin suosio perustuu kristittyjen amharojen historialliseen valta-asemaan oromoihin nähden. Perinteinen usko on säilynyt etenkin oromojen alueiden eteläosissa.
Li Bai

Elämäkerta

Li Bai syntyi vuonna 701 Keski-Aasiassa ja sai kohteliaisuusnimen (zi) Taibai Venuksen mukaan hänen äitinsä nähtyä planeetan unessa hieman ennen Lin syntymää. Joissain yhteyksissä on esitetty, että Li ei olisi ollut taustaltaan han-kiinalainen, vaan olisi kuulunut johonkin toiseen etniseen ryhmään Keski-Aasiassa syntyneenä. Valtanäkemyksen mukaan Lin isoisä oli kuitenkin muuttanut alueelle Kiinan sydänmailta. Lin isä muutti poikansa syntymän jälkeen perheineen Shun eli nykyisen Sichuanin alueelle, jota Li piti sittemmin kotiseutunaan. Li kiinnostui taolaisesta kuolemattomuudesta, mutta haaveili toisaalta myös kungfutselaisuudelle tyypillisestä urasta hovissa. Eri vaikutteiden johdosta Li kiinnostui nuoruudessaan monista eri aiheista, kuten kungfutselaisista klassikoista, filosofisista tutkielmista, miekkailusta ja jousiammunnasta.
Li vietti suuren osan elämästään matkaillen. Hän lähti kotiseuduiltaan Sichuanista 26-vuotiaana purjehtien alas Jangtsejoen vartta viettäen huoletonta elämää juopotellen ja tavaten aikansa julkisuuden henkilöitä kehitellen samalla pakkomielteisen runoilijan persoonaansa. 41-vuotiaana Li värvättiin Chang’anin eli nykyisen Xi’anin Hanlin-akatemiaan taolaisen ystävänsä Wu Yunin suosituksesta. Hänestä tuli nopeasti tunnettu, kun runoilija He Zhizhang kuvaili eräästä hänen runoaan The Road to Shu Is Harsh? ylistävään sävyyn. Kuitenkin vain hieman myöhemmin Li loukkasi joitakin vaikuttavia virkamiehiä ja menetti virkansa akatemiassa viettäen loppuelämänsä vaellellen paikasta toiseen. Li poikkesi muista Tang-kauden suurista runoilijoista siinä, ettei hän koskaan suorittanut virkatutkintoa eikä hänellä ollut akatemiauransa jälkeen virallista asemaa Vuonna 756 Li liittyi keisarin 16:ta pojan prinssi Lin johtamien joukkoihin runoilijana. Hieman myöhemmin prinssi Litä syytettiin pyrkimyksestä perustaa oma valtiona ja hänet teloitettiin. Li Bai joutui vangiksi Jiujiangissa, josta hänet karkotettiin Yelangiin. Ennen hänen sinne saapumistaan annettiin kuitenkin käsky yleistä armahduksesta, jonka ansiosta Li saattoi palata Itä-Kiinaan. Li kuoli tiettävästi sukulaisensa luona vuonna 762 Dangtussa Anhuin maakunnassa, joskin tunnetun legendan mukaan hän hukkui pudottuaan veneestä yrittäessään juovuspäissään tavoitella kuun kuvajaista.
André Lange

Ura

Lange aloitti kelkkailu-uransa ohjaskelkkailijana mutta siirtyi vuonna 1993 rattikelkkailuun. Hänen seuransa on BSR Rennsteig Oberhof. Vuonna 1998 hän voitti juniorien maailmanmestaruuden sekä kahden että neljän miehen kelkkailussa. Nelikossa hän voitti juniorien mestaruuden myös seuraavana vuonna.
Ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa hän saavutti 2000 MM-kisoissa, kun hän voitti kultamitalin neljän miehen kilpailussa. Ensimmäisen olympialaisten kultamitalinsa Lange saavutti 2002 Salt Lake Cityssä neljän miehen kelkassa Enrico Kühnin, Kevin Kusken ja Carsten Embachin kanssa. Neljä vuotta myöhemmin Torinon olympialaisissa hän voitti kultaa sekä kahden miehen (Kuske) että neljän miehen (René Hoppe, Kuske, Martin Putze) kelkkailussa. Saavutukseen oli viimeksi pystynyt Wolfgang Hoppe 18 vuotta aikaisemmin. 2010 Vancouverin olympialaisissa Lange toimi Saksan joukkueen lipunkantajana. Yhdessä jarrumiehensä Kevin Kusken kanssa hän puolusti menestyksellisesti neljän vuoden takaista kultamitaliaan kahden miehen kilpailussa. Neljän mehen kelkkailussa hänen joukkueensa (Kuske, Alexander Rödiger, Putze) sijoittui hopealle.
Maailmanmestaruuskisoista Lange saavutti kaikkiaan kahdeksan kultamitalia, neljä hopeaa ja kaksi pronssia. EM-kisoissa hän voitti mestaruuden niin ikään kahdeksan kertaa sekä saavutti viisi hopea- ja neljä pronssimitalia.
Maailmancupin kokonaiskilpailun Lange voitti yhteiskilpailussa kolmesti, kahden miehen kelkkailussa kerran ja neljän miehen kelkkailussa neljästi. Osakilpailuvoittoja hän saavutti kaikkiaan 36, joista 18 tuli kummastakin, neljän ja kahden miehen kilpailuista.
Suomen Puuvenekeskus

Suomen Puuvenekeskus on Kotkan keskustassa Kotkansaarella sijaitseva puuveneiden rakentamiseen, korjaamiseen ja entisöintiin erikoistunut telakka. Tontilla sijaitsevan uuden veneveistämörakennuksen on suunnitellut arkkitehtitoimisto Lahdelma & Mahlamäki.
Uusi veistämörakennus muistuttaa muodoltaan kumolleen käännettyä venettä, mutta rakennuksen muotokieli on hakenut vaikutteita myös purjeveneiden virtaviivaisista linjoista. Rakennuksen runkona toimivat teräskaaret. Julkisivumateriaalina on käytetty kuparia ja rakennuksessa on suuria lasipintoja. Veistämörakennuksen toisessa kerroksessa on näyttelytila ja yleisöparvi, jonne on vapaa pääsy ja josta voi seurata veistäjien työskentelyä. Keskuksen puuvenesatamassa on ensisijaisesti puuveneille tarkoitettuja laituripaikkoja.

Historia

Telakan alueella on toiminut Kalarannan Konepaja, joka siirtyi uusiin tiloihin vuonna 1999, jolloin tiloihin asettui osuuskunta Kotkan puuvenekeskus. Kotkan kaupunki vuokrasi puuvenekeskuksen kiinteistöt vuonna 2007 Evli-pankin perustajiin kuuluneelle Henrik Andersinille, jonka jälkeen vanhoja tiloja peruskorjattiin ja tontille rakennettiin uusi veneveistämö. Andersin aloitti uusissa tiloissa 12mR-luokan purjeveneen "Blue Marlin" entisöintityön. Uuden Suomen Puuvenekeskuksen avajaiset olivat vuonna 2008.
Astoria (Oregon)

Historiaa

Lewisin ja Clarkin tutkimusretkikunta vietti talven 1805–1806 Fort Clatsopin linnakkeessa, joka oli tuolloin vaatimaton hirsirakennus nykyisestä Astorian kaupungista lounaaseen. Retkikunta odotteli laivaa viemään heidät takaisin itärannikolle, mutta joutui viettämään paikassa kylmän ja sateisen talven ja palaamaan sitten itään samaa reittiä kuin oli tullutkin. Linnoituksen jäljitelmä toimii nykyisin historiallisena muistomerkkinä.
Vuonna 1811 John Jacob Astorin Pacific Fur Company perusti Fort Astorian, josta piti tulla yhtiön tärkein turkiskaupan keskus Yhdysvaltain luoteisosassa. Se oli samalla ensimmäinen pysyvä amerikkalaissiirtokunta Tyynenmeren rannikolla.
Brittiläis-kanadalainen tutkimusmatkailija David Thompson oli ensimmäinen eurooppalainen, joka purjehti läpi Columbia-joen vuonna 1811. Hän saapui Fort Astoriaan kaksi kuukautta Pacific Fur Companyn laivan jälkeen. Turkiskauppa ei alkanut menestyä, ja liiketoiminta myytiin brittiläisille 1813. Se pysyi heidän hallussaan 1840-luvun puoliväliin, jolloin Oregonin reittiä pitkin saapuvat uudisraivaajat alkoivat asuttaa myös Astorian seutua. John Jacob Astor palkkasi 1830-luvulla tunnetun kirjailijan Washington Irvingin kirjoittamaan Pacific Fur Companyn kolmivuotisen valtakauden romantisoiduksi ja polveilevaksi kirjaksi Astoria (1835).
1900-luvun alussa Astoriaan alkoi saapua paljon siirtolaisia, erityisesti suomalaisia ja kiinalaisia. Suomalaiset asettuivat etenkin Uniontownin alueelle lähelle nykyistä Astoria–Megler-siltaa. Monet suomalaiset ja kiinalaiset saivat työtä kalastajina tai kaupunkiin perustetuista kalasäilyketehtaista.
Vuosina 1883 ja 1922 Astorian keskustan pylväiden varaan rakennetut puutalot kärsivät suurista tulipaloista.
Astorian talous kehittyi kalateollisuuden ohella puutavarakaupan avulla, mutta alkoi hiipua toisen maailmansodan jälkeen. Vuonna 1945 Columbia-joen varrella toimi kolmisenkymmentä kalasäilyketehdasta, joista kuitenkin viimeinenkin suljettiin 1980. Myös puutavarabisnes alkoi heiketä, ja kaupungin suurin työnantaja, iso vaneritehdas, lakkautettiin 1989. Rautatieliikenne kaupunkiin loppui 1996.
Nykyään Astorian tärkeimpiä elinkeinoja ovat kulttuuriala, kevyt teollisuus ja matkailu. Suuret risteilyalukset ovat pysähtyneet Astoriassa vuodesta 1982, jolloin satamalaitureita parannettiin niille sopiviksi.

Astoria populaarikulttuurissa

Astoriassa syntyneisiin kuuluu muun muassa suomalainen elokuvaohjaaja Armand Lohikoski. Vampirana tunnetuksi tullut Maila Nurmi kävi Astoriassa lukionsa loppuun ja Clark Gable aloitti siellä teatteriuransa. Kaupungissa on kuvattu muun muassa elokuvat Arkajalat (1985), Lastentarhan kyttä (1990) ja Free Willy – Pelastakaa Willy (1993).
Steve Montador

Ura

Ennen ammattilaisuraansa Montador pelasi OHL-liigassa North Bay Centennialsin, Erie Ottersin ja Peterborough Petesin riveissä. Koska hänellä ei ollut NHL-varausta, hän oli vapaa tekemään sopimuksen minkä tahansa seuran kanssa. Calgary Flames käytti tilaisuuden hyväkseen ja tarjosi Montadorille sopimusta.
Ammattilaisuransa kaksi ensimmäistä kautta Montador vietti enimmäkseen farmiliiga AHL:ssä Saint John Flamesin riveissä. Vuonna 2001 hän oli voittamassa Calder Cupia, AHL:n mestaruutta. NHL-kaudella 2001–2002 hän pääsi pelaamaan Calgaryn riveissä 11 ottelua, joissa teki yhden maalin ja antoi kaksi maalisyöttöä. Seuraavilla kausilla Montador sai suuremman roolin ja pelasi jopa Stanley Cupin finaaleissa Tampa Bay Lightningia vastaan kaudella 2003–2004.
Työsulkukaudella 2004–2005 Montador pelasi Ranskan pääsarja Ligue Magnusissa Mulhousen joukkueessa 15 ottelun ajan. Seuraavalla kaudella, kun NHL:ää taas pelattiin vuoden tauon jälkeen, hänet myytiin yhdessä Dustin Johnerin kanssa Florida Panthersiin, josta vaihdossa tuli Kristian Huselius.
Kaudella 2008–2009 Montador teki vapaana pelaajana vuoden sopimuksen Anaheim Ducksin kanssa. Myöhemmin samalla kaudella hänet myytiin Boston Bruinsiin, josta vaihdossa tuli Petteri Nokelainen.
Heinäkuun 1. päivä vuonna 2009 Montador solmi vapaana pelaajana kaksivuotisen, arvoltaan 3,1 miljoonan dollarin sopimuksen Buffalo Sabresin kanssa. sopimuksen oltua päättymässä Chicago Blackhawks hankki 29. kesäkuuta 2011 hänen pelaajaoikeutensa vaihdossa seitsemännen kierroksen varausvuoroon. Seuraavana päivänä Montador teki Blackhawksin kanssa neljävuotisen sopimuksen.
Montadorin kausi 2011–2012 päättyi aivotärähdykseen runkosarjan loppupuolella. Tynkäkaudeksi 2012–2013 Chicago siirsi Montadorin farmijoukkueeseen AHL-liigan Rockford IceHogsiin, ja kauden jälkeen hänen sopimuksensa ostettiin ulos.
Kun pelipaikkaa ei enää NHL:stä irronnut, Montador siirtyi KHL-liigaan yksivuotisella sopimuksella kroatialaisen KHL Medveščak Zagrebin pelaajaksi.
Montador kuoli äkillisesti kotonaan Ontarion Mississaugassa aamuyöllä 15. helmikuuta 2015. Hän oli kuollessaan 35-vuotias.
Noah Cyrus

Noah Lindsey Cyrus (s. 8. tammikuuta 2000 Nashville, Tennessee) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on Miley Cyrusin pikkusisko.
Cyrus esiintyi ensimmäisen kerran televisiossa 3-vuotiaana Gracie Herbertinä tv-sarjassa Doc. Hän on myös ollut sivuroolissa kuudessa Hannah Montana -jaksossa sekä taustatanssijana elokuvassa Hannah Montana: The Movie. Lisäksi hän oli ääninäyttelijänä japanilaisessa anime-elokuvassa Ponyo rantakalliolla.
Noahilla ja hänen serkullaan Emily Grace Reeversillä on oma YouTube-kanava nimeltään "The Noie & Ems Show", joka sai ensi-iltansa 14. huhtikuuta 2009.
Noah Cyrusin vanhemmat ovat Tish Cyrus (o.s. Finley) ja kantrilaulaja Billy Ray Cyrus. Isosisko Mileyn lisäksi hänellä on toinen isosisko Brandi sekä velipuolet Trace ja Christopher sekä isoveli Braison.
Noah on myös julkaissut ensimmäisen singlensä "Make Me (Cry)" yhdessä laulajan Labrinth kanssa vuonna 2016.
Move4

Move4 on suomalainen kapearaiteinen teollisuusveturi. Sen suunnitteli ja rakensi Valmet lentokonetehdas. 
Veturityyppi tuli tuotantoon vuonna 1948; se on kaksiakselinen dieselveturi, jonka erikoisuutena on vaihdettava raideleveys. Veturi suunniteltiin jo alun perin niin, että sitä voi käyttää kaikilla raideleveyksillä välillä 600 - 750 mm. Tämä on toteutettu suunnittelemalla akselinkannattimet sivusuunnissa siirrettäviksi, jolloin raideleveyttä muutetaan vaihtamalla akselit. Veturin molemmat akselit vetävät; moottorin voima siirretään kardaaniakselilla taka-akselille, josta edelleen etuakselille ketjuvedon avulla. 
Vetureita valmistui yhteensä 18 kappaletta; lisäksi yksi, Move4N, rakennettiin leveäraiteisena; se rakennettiin tilaustyönä Paloheimo Oy:n Riihimäen sahalle.
Veturit menivät eri teollisuuslaitoksille; prototyyppikappaleen osti VR kapearaiteisten työmaaratojensa veturiksi korvaamaan aiempia höyryvetureita. Tämä veturi on Jokioisten museorautatien hallussa ajokuntoisena; siihen on asennettu alkuperäistä hiukan tehokkaampi moottori sekä nykyaikaistettu käynnistys hehkutuksineen.  Veturi onkin jonkin verran muita yksilöitä nopeampi.
Prototyyppikappaleen erikoisuus ovat erityisten pidennysten päähän asennetut keskuspuskimet. Muissa yksilöissä on alustan päissä olevat tappityyppiset kiinnittimet, joihin voidaan asentaa useammankin tyyppisiä puskimia tai työkoneita, lähinnä lumiauroja.
Useimmat jäljellä olevat Move4 -veturit ovat Museorautatien hallussa; prototyypin lisäksi  ajokuntoisia ovat entinen A. Ahlström Osakeyhtiön  Varkauden tehtaiden kakkosveturi sekä rajallisemmin Yhtyneet Paperitehtaat Oy:n Olkkolan sahan veturi numero 1 ; sen voimansiirtoakseli kaipaa uusimista. Sisarveturi on varastoitu, koska siitä puuttuvat akselit; tässä varastoidussa yksilössä ovat säilyneet alkuperäisen omistajan tunnukset. Tunnusten palauttamista myös ykkösveturiin on harkittu epävirallisella tasolla; tätä veturia käytettiin 1970 - 1980 -luvuilla runsaasti työveturina - olipa se satunnaisesti yhden viikon ajan ainoa ajokuntoinen veturi, kun kaikki muut sattuivat vikaantumaan yhtaikaisesti. 
Lisäksi Humppilan varikolla on entinen Kuusankosken–Voikan rautatien veturi numero 13; se siirtyi 1960-luvulla Asko Oy:n Forssan sahalle, josta se luovutettiin vuonna 1983 Museorautatielle. Veturi on maalattu keltaiseksi teollisuusveturien tapaan; se poikkeaa muista siten, että siinä on ns. sekamoottori eli moottorissa on sekä bensiinille sopiva kaasutin että dieselruiskutuspumppu. Veturi on lähes ajokuntoinen; se kaipaa vain perushuollon ja joidenkin osien uusinnan. 
Ainoa leveäraiteinen Move4, Riihimäen sahan Move4N, kutsumanimeltään Luppe, siirrettiin vuonna 1999 Humppilan varikolle, kun sen talli Hyvinkään Nopossa purettiin.
Yksi Move4 on jäähdytysalan museossa Ylöjärvellä;  yksityisomistuksessa Lammilla ollut toinen samanlainen veturi lahjoitettiin Museorautatielle syksyllä 2017 ja siirrettiin Minkiölle; tämä veturi on myös ajokuntoinen, kaipaa vain kesällä -18 täyshuoltoa koska on seissyt kylmillään useita vuosia.