google/wiki40b huggingface dataset:
Hans-Valentin Hube

Ensimmäinen maailmansota

Hube liittyi Saksan maavoimiin helmikuussa 1909 ja palveli Magdeburgissa 26. rykmentissä. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän toimi joukkueenjohtajana ja yleni pian 26. rykmentin toisen pataljoonan adjutantiksi. Hän haavoittui vakavasti Fontenayssa syyskuussa 1914 ja hänen vasen kätensä jouduttiin amputoimaan. 
Toivuttuaan Hube palasi rintamalle ja sodan loppuvaiheessa hän toimi 7. jalkaväkidivisioonan yleisesikuntaupseerina. Toisen maailmansodan aikana Hube oli Wehrmachtin ainoa yksikätinen kenraali.

Alkuvaiheet

Syyskuussa 1939 Hube johti saksan 3. jalkaväkirykmenttiä Puolan offensiivissa ja myöhemmin Ranskan, Belgian ja Hollannin valloituksissa. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi 1. kesäkuuta 1940 ja asetettiin komentamaan 1. jalkaväkidivisioonaa, joka elokuussa varustettiin uudelleen 16. panssaridivisioonaksi, jota Hube johti itärintamalla aluksi sotamarsalkka Gerd von Rundstedtin johtamassa Etelän armeijaryhmässä operaatio Barbarossan aikana.
Neuvostoliiton sotaretken aikana Hubelle myönnettiin rautaristin ritariristi ja myöhemmin operaatio Sinisen jälkeen ritariristi tammenlehvien kera. Stalingradin taistelussa hän komensi XIV panssariarmeijakuntaa ja jäi mottiin 6. armeijan kanssa, mutta Adolf Hitlerin käskystä hänet lennätettiin pois motista ennen sen kukistumista.
Stalingradin jälkeen Hube komennettiin johtamaan motissa tuhoutuneen XIV panssariarmeijakunnan uudelleenorganisointia. Tämän jälkeen, kesällä 1943, hän sai johtaakseen Sisilian puolustamisen amerikkalaisten maihinnousua vastaan. Saksalaiset eivät kyenneet torjumaan hyökkäystä, mutta Huben johdolla viivyttivät vihollista onnistuneesti ja vetäytyivät suhteellisen hyvässä järjestyksessä Italian mannermaalle.
Alkuvuodesta 1944 Hube palasi itärintamalle. Hän sai komentoonsa 1. panssariarmeijan. Maaliskuussa hänen joukkonsa joutuivat mottiin Kamenets-Podolskyn luona Dnestrin pohjoispuolella. Huben onnistui kuitenkin joukkoineen murtautua ulos motista maalis–huhtikuun vaihteessa.
Mihailo Renžin

Mihailo Renžin (hepreaksi ‏מיכאל רנזין‎, ven. Михайло Ренжин; s. 15. lokakuuta 1978 Sigulda, Latvian SNT, Neuvostoliitto) on israelilainen alppihiihtäjä. Hän edusti kauteen 2001–2002 saakka Ukrainaa.
Renžin on kilpaillut maailmancupissa yhteensä neljässä kilpailussa vuodesta 2003 lähtien, mutta ei ole päässyt kertaakaan 30 parhaan joukkoon. Hän osallistui MM-kisoihin ensimmäistä kertaa vuonna 2003, jolloin hän oli pujottelussa 49. ja suurpujottelussa 57. Renžin sijoittui Bormion MM-kisoissa 2005 samoissa lajeissa 42:nnksi ja 51:seksi. Hän kilpaili pujottelussa ja suurpujottelussa Torinon olympialaisissa seuraavana vuonna. Renžin oli tuolloin suurpujottelussa 32. ja pujottelussa 37. Hän kilpaili vuoden 2007 MM-kisoissa vain pujottelussa, jossa hän sijoittui 28:nneksi. Renžin oli pujottelun 33. nopein ja sijoittui 60:nneksi suurpujottelussa Val d'Isèren kisoissa 2009. Hän oli Vancouverin olympialaisissa 2010 pujottelussa 35. ja suurpujottelussa 55.
Arttu Vattulainen

Arttu Juhani Vattulainen  (s. 3. joulukuuta 1991 Joensuu) on suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edustaa Joensuun Katajaa ja häntä valmentaa Tuomo Lehtinen.
Kalevan kisoissa Vattulainen on saavuttanut 5 000 metrillä kultaa vuonna 2018 ja hopeaa 2015 sekä 10 000 metrillä kultaa vuosina 2015 ja 2016 sekä pronssia 2014. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saavuttanut 3 000 metrillä pronssia 2015. 
Viestijuoksun SM-kisoista Vattulainen on saavuttanut Joensuun Katajassa 4 × 1 500 metrillä kultaa 2015, hopeaa 2011 ja 2014 sekä pronssia 2013 ja 2018. Lisäksi hänellä on 4 × 800 metrin viestistä hopeaa vuodelta 2018 ja pronssia 2015. Maastojuoksun SM-kilpailuissa hän on saavuttanut pronssia 4 kilometrillä 2018 sekä 12 kilometrillä 2014 ja 2017. Joukkuekilpailussa hän sai kultaa 4 kilometrillä 2018 ja 12 kilometrillä 2014.
Vattulainen kilpaili 5 000 metrillä Euroopan joukkuemestaruuskilpailuissa 2015. Aikuisten Suomi–Ruotsi-maaotteluun Vattulainen osallistui ensimmäisen kerran 5 000 ja 10 000 metrillä Tukholmassa 2015.
Vattulainen sijoittui 10 000 metrillä 18:nneksi Tampereen alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013. Hän edusti Suomea Berliinin EM-kilpailuissa 2018 10 000 metrillä sijoittuen niin ikään 18:nneksi.
Massiiviroottorikone

Massiiviroottorikone on kiertokenttäkoneisiin kuuluva sähkömoottori, jonka roottori valmistetaan yhdestä kappaleesta. Roottori voi olla teräslieriö, minkä tyyppisiä käytetään oikosulkumoottoreissa tai tahtikoneiden, moottoreiden tai generaattoreiden ollessa kyseessä joko avo- tai umpinapainen.

Käyttökohteet

Massiiviroottorikoneita käytetään niiden mekaanisen kestävyyden vuoksi yleensä erittäin suurta kierrosnopeutta vaativissa käyttökohteissa, kuten esimerkiksi suurta painetta ja virtausta tuottavien kompressoreiden käytössä. Tällaisia kompressoreita käytetään esimerkiksi nykyaikaisessa jätevedenpuhdistuksessa jäteveden ilmastuksessa. Näiden pyörimisnopeudet ovat alueella 10000-20000 rpm. Voimalaitoksissa käytettäville generaattoreille jo yli 1500 kierrosta minuutissa on suuri nopeus, koska pyörivät massat ovat kymmeniä tonneja. Esimerkiksi atomivoimalaitoksissa käytetään umpinapaisia massiiviroottorigeneraattoreita, joiden pyörimisnopeus on 3000 kierrosta minuutissa.

Rakenne ja toiminta

Induktiolla magnetoitavan massiiviroottorikoneen roottori on pyöreä, homogeenisesta suurlujuusteräksestä valmistettu tanko jonka mekaaninen kestävyys on erittäin korkea. Siinä ei ole käämitystä tai erillisiä osia roottorin magnetoimiseksi kuten esimerkiksi oikosulkuroottorissa, vaan staattorin roottorin pintaan indusoima pyörrevirta synnyttää magneettikentän ja saa roottorin seuraamaan staattorin pyörivää magneettikenttää.
Massiiviroottoria käyttävissä tahtikoneissa on navassa käämitys. Se tehdään joko avonapatyyppisesti, jolloin käämitys on roottorin työstettyjen napojen laidoilla magnetoiden navan, tai umpinapaisena, jolloin käämit ovat roottorin pintaan työstetyissä urissa ja navat erottuvat vain käämin sähköisenkytkennän kautta.

Vääntömomentti

Massiiviroottorin vääntömomentti on kuitenkin huomattavasti heikompi verrattuna oikosulku- tai tahtikoneen roottoriin. Oikosulkumoottorissa momenttia voidaan parantaa merkittävästi esimerkiksi sylinteripinnan aksiaalisella (akselinsuuntaisella) urituksella, ja suunnittelemalla moottorin ja sen ohjaukseen käytettävät laitteet erityisen tarkasti, ottaen huomioon moottorin yksilölliset ominaisuudet ja siihen kohdistuva kuormitus.

Kierrosluvun säätely

Moottorin kierrosluvun nostaminen riittävän korkeaksi vaatii virransyötön taajuusmuuttajaa, joka muuttaa käyttövirran taajuuden huomattavasti tavallista verkkovirtaa korkeammaksi. Myös suurnopeusmassiiviroottorikoneissa ja niihin kytketyissä laitteissa on käytettävä erittäin kestäviä erikoislaakereita, jotka kestävät siihen kohdistuvaa aksiaalista rasitusta ja suurta kierroslukua.

Laakerit

Tavallisten mekaanisten laakereiden sijasta on myös tutkittu mahdollisuutta käyttää magneettilaakereita, jotka toimivat suprajohteilla. Magneettilaakerit mahdollistaisivat akseleiden kellumisen laakereiden sisällä magneettikentän varassa, jolloin ne eivät ottaisi minkäänlaista mekaanista kontaktia itse laakeriin tai muihin kuluviin osiin. Suprajohtavat laakerit myös käytännössä poistaisivat mekaanisen kitkan, vähentäisivät koneen huoltotarvetta ja lisäisivät sen taloudellisuutta.
Jotos

Jotos on maastossa järjestettävä partiotaitokilpailu, jossa mitataan osallistujien kenttäkelpoisuutta. Jotosten kehittämisestä vastaa Reserviläisurheiluliitto.

Historiaa

Jotokset kehitettiin aikana, jolloin sodanjälkeiset rauhanehdot rajoittivat suomalaisten reserviläisten sotilaallista harjoittelua. Niiden perinteet polveutuvat suojeluskuntien vastaavista harjoittelumuodoista. Jotokset määriteltiin siviilivarustein tapahtuviksi erätaitokilpailuiksi, joissa partiot suunnistavat omatoimisesti rastilta toiselle maastossa, kantaen mukanaan omia varusteitaan. Rasteilla mitataan tyypillisiä kenttäkelpoisuustaitoja. Nykyään jotosten kytköstä reserviläistoimintaan ei enää tarvitse peitellä ja osa tehtävistä on luonteeltaan sotilaallisia.

Kilpailun tavoitteet

Jotoksella on tarkoituksena mitata osallistuvien partioiden kenttäkelpoisuutta. Rastilta toiselle liikkuminen, vuoden ajasta riippuen joko jalan tai suksilla, mittaa partion marssi- ja suunnistustaitoja. Rasteilla mitataan muita reserviläisen kannalta oleellisia taitoja ja tietoja, kuten partion toimintaa tai tulenjohtoa. Jotoksilla on myös koulutuksellinen näkökulma. Pienissä tapahtumissa palaute voi tulla välittömästi partion suorituksen jälkeen, mutta isommissa tapahtumissa järjestäjä antaa tehtävien oikeat vastaukset joko kirjallisesti tai nykyisin yhä useammin netin kautta partion tultua maaliin.

Valtakunnalliset jotokset

Reserviläisurheiluliitto RESUL järjestää kaksi valtakunnallista jotosta, syys- ja talvijotos, joihin osallistuu partioita sekä ympäri Suomea, että ulkomailta.
Puolen hehtaarin metsä

Puolen hehtaarin metsä (engl. Hundred Acre Wood) on Nalle Puh -saduissa esiintyvä kuvitteellinen metsä. Siellä asuvat kaikki sadun keskeiset hahmot, kuten Nalle Puh, Kani, Nasu, Kengu, Ruu, Ihaa, Tikru, Pöllö ja Myyrä. Englanninkielisessä alkuteoksessa se on "sadan eekkerin metsä" eli noin 40 hehtaaria.
Mikroskooppi

Mikroskoopin historia

Mikroskooppien käyttö tieteessä kasvoi 1600-luvun loppupuolella, kun Robert Hooke julkaisi ohjeet leikkeiden valmistamisesta. Kun biologisesta kohteesta leikataan läpikuultavan ohut leike, sen tarkastelu mikroskoopilla kertoo paljon sen rakenteesta.
Kiinteitä aineita kuten kiviä tutkitaan mikroskoopissa ohuthieinä: kivi sahataan ja hiotaan niin ohueksi että tietyt mineraalit muuttuvat läpikuultaviksi.
Stereomikroskoopissa kummallekin silmälle on oma okulaarinsa, mikä yhdessä silmien syvyysnäön kanssa mahdollistaa kohteen tarkastelun kolmiulotteisena.
Elektronimikroskooppi käyttää näkyvän valon sijasta elektronisuihkua ja sillä "nähdään" jo molekyylitason yksityiskohtia tutkittavasta kohteesta.
Räjähdelaitos

Räjähdelaitos (lyhenne RÄJL) oli Suomen puolustusvoimien maavoimiin kuulunut räjähdealan laitos ja hallinnollisesti osa Maavoimien materiaalilaitosta. Räjähdelaitoksen perustamisesta tehtiin päätös vuonna 2006 ja laitos perustettiin 1.1.2008, jolloin yhdistettiin silloiset Haapajärven asevarikko (HaapjAseV), Keuruun pioneerivarikko (KeuPionV), Parkanon pioneerivarikko (ParkPionV) ja Ähtärin asevarikko (ÄhtAseV) yhdeksi laitokseksi. Räjähdelaitoksen henkilöstömäärä oli noin 360 henkilöä. Räjähdelaitos toimi vuoden 2012 loppuun, jolloin sen korvasi Räjähdekeskus (RÄJK).

Laitoksen ja varikkojen johto

Laitoksen viimeisenä johtajana toimi everstiluutnantti Tero Luukkonen (s. 1960).
Haapajärven varikon päällikkönä toimi everstiluutnantti Jukka Nikkari (s. 1959).
Keuruun varikon päällikkö oli insinöörimajuri Pekka Sarja. Sarjaa edelsivät tehtävässä everstiluutnantti Timo Laine (s. 1952) ja Lasse Raassina.

Nykyhetket

Laitos lakkautettiin vuoden 2012 lopussa ja uusi hallintoyksikkö Räjähdekeskus perustettiin 1.1.2013. Räjähdekeskuksen kokoonpanoon kuuluvat hallinto-osastoksi muuttunut Ähtärin yksikkö sekä tekninen osasto, johon kuuluvat Haapajärven, Keuruun ja Ähtärin sekä Niinisalon (Koeampumalaitos) toimipisteet.

Vuoden 1999 räjähdysonnettomuus

Esikuntapaikkakunnalla jo kymmeniä vuosia toimineen Ähtärin asevarikon historiaan kuuluu räjähdysonnettomuus- ja tulipalo heinäkuussa 1999, jolloin ilmatorjunta-ammuksia sisältänyt varasto syttyi tuleen.
Red Deer

Historia

Red Deer on saanut nimensä kaupungin läpi virtaavasta samannimisestä joesta. Red Deer -joki on ollut tärkeässä asemassa alueen First Nations -intiaaneille. Tuhansien vuosien aikana intiaanit metsästivät joen lähistöllä viihtyviä biisoneita, peuroja, hirviä ja vapiteja ruuaksi sekä majavia ja muita turkiseläimiä lämpimien vaatteiden valmistusta varten. Myöhemmin he kävivät vaihtokauppaa turkiksilla eurooppalaisten turkiskauppiaiden kanssa. 1900-luvun puolivälin tienoilla alueella asui mustajalka-, cree-, nakoda- ja metis-intiaaneja.
Red Deerin varrella oli runsaasti vapiteja, joten paikalliset intiaanit kutsuivatkin jokea nimellä Waskasoo seepee (engl. Elk River). Ensimmäiset eurooppalaiset luulivat alueen vapiteja eurooppalaisiksi saksanhirviksi ja nimesivät joen väärin Red Deer -joeksi (saksanhirvi on englanniksi "red deer"). Myöhemmin paikalle perustettu kaupunki peri saman väärin käännetyn nimen. Red Deerin sivujoki Waskasoo Creek kantaa edelleen creen kielistä nimeä.
Kassakone

Kassakone on mekaaninen tai elektroninen laite, joka laskee ja tallentaa liikkeen myynti­tapahtumat ja myynti­tulot ja jossa on myös laatikko käteisen rahan säilyttämistä varten. Yleensä kassakone tulostaa myös kuitin asiakkaalle.
Joissain kassakoneissa laatikon voi avata vain myynnin yhteydessä taikka erityisellä avaimella, joka on vain esimiehillä ja liikkeen omistajalla. Tällä tavalla estetään myyjiä varastamasta liikkeen rahoja.

Historia

Ensimmäisen kassakoneen keksi James Ritty pian Yhdys­valtain sisällis­sodan jälkeen. Hän omisti saluunan Daytonissa, Ohiossa ja halusi sen avulla estää työn­tekijöitä varastamasta rahaa. Idean ensimmäiseen malliinsa Ritty Model I vuodelta 1879 hän sai nähtyään laitteen, joka laski höyrylaivan potkurin kierrokset. Veljensä John Rittyn avustuksella hän patentoi kelloa muistuttaneen kassakoneen vuonna 1883. Ensimmäinen malli oli täysin mekaaninen yhteenlasku­kone, eikä se tulostanut kuittia. Työntekijän oli erikseen tallennettava jokainen myyntitapahtuma kassa­koneelle, ja kun hän painoi summa­näppäintä, raha­laatikko avautui ja kello kilahti ilmoittaen esi­miehelle, että myynti­tapahtuma oli suoritettu. Kuitinkirjoitustoiminto tuli koneeseen jo vuonna 1884.
Nykyaikaiset kassakoneet lukevat tavaraan merkityn viivakoodin ja etsivät sen perusteella sen hinnan tietokannasta.
Keith Tkachuk

Ura

Tkachuk siirtyi vuonna 1992 NHL-joukkue Winnipeg Jetsiin. Kaudella 1992–1993 Tkachuk teki 28 maalia ja otti 201 jäähyminuuttia. Jo seuraavalla kaudella hänestä tehtiin joukkueen kapteeni. Kausilla 1995–1996 ja 1996–1997 Tkachukista tuli yksi liigan huippupelaajista, tehden yli 50 maalia kummallakin kaudella. Tkachukista tuli toinen amerikkalaispelaaja, joka on onnistunut tekemään kahdesti yli 50 maalia. Ensimmäinen oli Pat Lafontaine.
Kun Winnipeg Jets muutti Phoenixiin, niin numero 7 Tkachuk jatkoi menestyksekkäästi myös Phoenix Coyotesissa ja auttoi omalla pelityylillään joukkuetta eteenpäin. 
Tkachuk siirtyi kaudella 2000–2001 St. Louis Bluesiin. Kauden 2006–2007 lopulla, hieman ennen NHL:n siirtorajan umpeutumista, hän siirtyi Atlanta Thrashersiin, mutta kauden jälkeen, kesällä 2007, hän palasi St. Louisiin. Tkachuk lopetti uransa kauden 2009–2010 jälkeen. Hän pelasi NHL:ssä kaikkiaan 18:lla kaudella.
USA:n maajoukkueessa Tkachuk on saavuttanut alle 20-vuotiaissa MM-pronssia 1992, World Cupin voiton 1996 ja olympiahopeaa Salt Lake Citystä 2002.
Tanskan kansankäräjävaalit 2011

Taustaa

Edellisten vaalien voittaja, pääministeri Anders Fogh Rasmussen, erosi 5. huhtikuuta 2009 tultuaan valituksi Naton pääsihteeriksi. Mielipidemittausten mukaan tanskalaisten enemmistö olisi halunnut uudet vaalit Rasmussenin eron jälkeen, ja sosiaalidemokraattien Thorning-Schmidtillä oli jo tuolloin suurempi kannatus pääministeriksi kuin valtiovarainministeri Lars Løkke Rasmussenilla. Lars Løkke Rasmussen kykeni kuitenkin muodostamaan hallituksen ilman uusia vaaleja, kun Pia Kjærsgaard ilmoitti Tanskan kansanpuolueen jatkavan oikeistohallituksen tukemista.
Raimo Inkinen

Raimo Juhani Inkinen (s.12. tammikuuta 1944 Siikainen) on suomalainen iskelmälaulaja, säveltäjä ja sanoittaja jonka ensimmäinen single Päivän vain / Saapuvan sun tiedän ilmestyi vuonna 1967 Decca-levymerkillä. Inkinen teki toisenkin singlen Decca levymerkille jonka jälkeen vaihtoi PSO-levymerkille. 1968 alkaen Inkinen työsti lastenohjelmaa Pienten piiri TV1:lle. 1980-luvulla Inkinen oli risteilyisäntänä eri laivoilla
Ketveleen kanava

Ketveleen kanava on Rantasalmella sijaitseva kanava, joka valmistui 1997. Kanava yhdistää Haukiveden Raudanveteen. Kanava on 250 metriä pitkä ja siinä on yksi itsepalvelusulku jonka pituus on 25,0 metriä, leveys 5,0 metriä ja syväys 1,6 metriä.  Sulan putouskorkeus on vain 0,1 metriä joten sulkuportteja voidaan pitää usein avoinna.
Chris Diamantopoulos

Christopher "Chris" Diamantopoulos (s. 9. toukokuuta 1975 Toronto, Kanada) on kanadalainen stand up -koomikko ja näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa Up All Night, Konttori ja Sukuvika. Lisäksi hän on vieraillut pienemmässä roolissa monissa muissa sarjoissa, kuten Siskoni on noita, Sopranos, Muodon vuoksi, 24, Boston Legal ja Kennedyt. Hän myös näytteli Mikki Hiirtä Walt Disney Television Animationin tuottamassa piirrossarjassa vuodelta 2013.
Diamantopoulosin sukujuuret ovat Kreikassa, ja hän on vakaumukseltaan ortodoksi. Hän vietti lapsuudessaan paljon aikaa sekä Kanadassa että Kreikassa. Hän on naimisissa amerikkalaisen näyttelijän Becki Newtonin kanssa, jonka kanssa hänellä on yksi poika.
Marie-Cécile Zinsou

Elämäkerta

Marie-Cécile Zinsou syntyi Pariisissa vuonna 1982, sekä varttui Ranskassa ja Englannissa. Hän on peräisin beniniläisten poliitikkojen ja älymystön suvusta, ja hän on Ranskan ja Beninin kaksoiskansalainen.  Hänen isänsä on taloustieteilijä Lionel Zinsou, joka työskenneltyään Ranskassa palasi Beniniin, jossa hänestä tuli pääministeri kesäkuusta 2015 huhtikuuhun 2016, jolloin hän hävisi toisella kierroksella vuoden 2016 vaaleissa. Marie-Cécile Zinsou on myös Émile Derlin Zinsoun, Dahomeyn (nykyinen Benin) entisen presidentin ja merkittävän beniniläisen kardinaalin Bernardin Gantinin jälkeläinen Hän opiskeli osittain L'Ecole Alsacienessa Pariisissa ja jatkoi opiskelemalla taidehistoriaa Pariisin amerikkalaisessa yliopistossa.
Vuonna 2003 hän työskenteli SOS-lapsikylissä Abomey-Calavissa, Beninissä,itävaltalaisessa kansalaisjärjestössä. Vuonna 2005 hän aloitti Beninissä toimivan yrityspalveluyrityksen CSEB:n. Saman vuoden kesäkuussa hän oli mukana ja ylläpitämässä sukunsa rahoittamaa Zinsou-säätiötä Cotonoussa. Taidekeskukus organisoi näyttelyitä tai kiertonäyttelyitä, julkaisee kirjoja ja pitää yllä kirjastoja ja koulutusta. Vuonna 2013 hän avasi Beninin ensimmäisen nykytaiteen museon Ouidahissa. Marie-Cécile Zinsou on sanonut: "Zinsou-säätiö on perustettu luomaan tilaa taiteilijoiden ja yleisön vuoropuhelulle. Työskentelin lasten kanssa ja halusin heidän saavan tietää kulttuuristaan ja yritin antaa heille käsityksen ajasta, jota elämme.  Taide on tietysti paras tapa tehdä se.  Lopuksi olimme sitä mieltä, että emme keskitty vain nykytaiteeseen, ja niinpä olemme työskennelleet perintöhankkeissa ja kulttuuriperintörakennuksessa, jossa museo on."

Palkinnot

Vuonna 2014 Zinsou-säätiölle myönnettiin Japanin taideyhdistyksen nuorten taiteilijoiden apuraha Praemium Imperiale. Myös vuonna 2014 Marie-Cécile Zinsoulle myönnettiin Chevalier de l'ordre des Arts et des Lettres.
SeaBus

SeaBus on Kanadan, Brittiläisessä Kolumbiassa, Vancouverin ja North Vancouverin kaupunkien välillä liikennöivä katamaraanityyppinen henkilölautta. Reitillä liikennöi tällä hetkellä kaksi alusta. Ruuhka-aikana liikennöinti tapahtuu noin 15 minuutin vuorovälillä ja iltaisin sekä sunnuntaisin vuoroväli on noin 30 minuuttia. Lautat omistaa ja niitä liikennöi Coast Mountain Bus Company yhtiö ja ne kuuluvat tärkeänä osana Suur-Vancouverin TransLink joukkoliikennejärjestelmään.

Liikennöinti

Lautat liikennöivät maanantaista lauantaihin kello 6.00–1.00 ja sunnuntaisin 8.00–23.00. Ruuhka-aikana kaksi lauttaa liikennöi samalla reitillä ja kohtaavat toisensa puolimatkassa. Tällöin vuoroväli on noin 15 minuuttia. Ruuhka-ajan ulkopuolella ja sunnuntaisin vuoroväli on noin 30 minuuttia, koska käytössä on vain toinen lautoista. SeaBus liikennöi Vancouverissa sijaitsevan Waterfront Stationin ja Burrard Inlet -vuonon vastarannalla, North Vancouverin kaupungissa sijaitsevan Lonsdalen sataman väliä. Niiden etäisyys on 3,24 kilometriä. Lautta kulkee normaalisti 11,5 solmun (21,3 km/h) nopeudella, joka on rajoitettu vesialueen muuta liikennettä haittaavien aaltojen minimoiseksi. Lautat tekevät yli 50 ylitystä päivittäin.

Lautat

Reitillä on ollut käytössä kolme alusta, joista kaksi ensimmäistä valmistui 1976 (MV Burrard Otter ja MV Burrard Beaver) ja ovat olleet liikenteessä siitä lähtien. Kolmas alus valmistui vuonna 2009 (MV Burrard Pacific Breeze). Se on samantyyppinen kuin kaksi aikaisempaakin alusta. Ennen uuden lautan käyttöönottoa tiedotusvälineissä oli uutisoitu kolmen aluksen yhteiskäytöstä, jolloin vuoroväli olisi kutistunut 10 minuuttiin. Joulukuussa 2009 alusten omistaja kuitenkin ilmoitti yhden vanhemman lautan peruskorjaamisesta ja toisen poistuvan käytöstä vedoten lauttojen alhaiseen käyttöasteeseen.
Kaikki kolme alusta ovat katamaraaneja, joissa on kaksi keulaa, eli lautat voivat liikenöidä molempiin suuntiin samoin ominaisuuksin. Lautoissa on kaksi runkoa, joissa molemmissa on kaksi erillistä dieselmoottoria ja ruoripotkuria edeltävää mekaanista kääntyvää potkuria. Tämänkaltainen toteutus oli erittäin harvinainen 1970-luvulla rakennetuissa aluksissa. Kaikki neljä potkuria kääntyvät 360 astetta ja ovat täysin itsenäisiä. Tämän vuoksi lautta voi liikkua kaikkiin suuntiin. Lauttojen kapasiteetti on 400 matkustajaa, ja molemmissa satamissa on automaattiset laskurit, jotka rajoittavat matkustajien määrän.
Filipe Augusto

Seurajoukkueura

Filipe liittyi Bahia junioriakatemiaan vuonna 2009 ollessaan 16-vuotias. Hän nousi seuran edustusjoukkueeseen vuonna 2012, minkä jälkeen hän teki vuoteen 2014 asti ulottuvan sopimuksen joukkueen kanssa. Hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa 29. helmikuuta 2012 kotiottelussa Camaçaria vastaan.
18. kesäkuuta 2012 Filipe siirtyi portugalilaisseura Rio Aveen 2,2 miljoonan euron siirtokorvauksella. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa joukkueessa 18. elokuuta 2012 Marítimoa vastaan.
1. syyskuuta 2014 Filipe siirtyi kauden 2014–2015 kestävällä lainasopimuksella espanjalaisseura Valenciaan.
Joseph Anton Koch

Joseph Anton Koch (27. heinäkuuta 1768 Elbigenalp – 12. tammikuuta 1839 Rooma) oli itävaltalainen taidemaalari, jonka teokset edustivat tyyliltään saksalaista romantiikkaa. Vuodesta 1795 hän asui enimmäkseen Roomassa, jossa hän kehitti uudentyyppisen "herooisen" maisemamaalauksen. Kochin klassisten maisemamaalausten tilavaikutelma on avara, sommittelu tasapainoista ja muotoilu selväpiirteisen plastista.
Unionin piirikunta (Ohio)

Maantiede

Unionin naapuripiirikuntia ovat Marion koillisessa, Delaware idässä, Franklin kaakossa, Madison etelässä, Champaign lounaassa, Logan lännessä ja Hardin luoteessa.

Väestö

Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 52 300 ihmistä ja 17 826 kotitaloutta. Etniset ryhmät jakautuivat valkoisiin (93,0%), mustiin (2,7%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,3%) ja aasialaisiin (2,7%).
Juoksute (juusto)

Juoksute on uute, joka sisältää muun muassa kymosiini-nimistä entsyymiä, joka edistää maidon saostumista juustoa valmistaessa. Perinteisesti juoksute on eristetty vasikan mahasta, mutta nykyään sitä tuotetaan myös mikrobiperäisesti. Juoksute hajoaa kypsytyksen aikana, eli valmiissa juustossa sitä ei ole.
Matti Hannus

Matti Hannus (s. 1947) on suomalainen kirjailija ja toimittaja. Hän on Juoksija-lehden toimittaja. Hänet on palkittu Suomen Urheilumuseon kirjastotoimikunnan Vuoden urheilukirja -palkinnolla kahdesti henkilökohtaisesti (1980 ja 1990) ja kahdesti työryhmän jäsenenä (1996 ja 2006).
Hannus on kirjoittanut urheilusta 30 kirjaa, muun muassa Pertti Sankilammesta kirjan Voitin elämän. Kirja on Suomen vammaisliikunnan ensimmäinen elämäkertateos. Urheilun ohella se kirjaa merkittävällä tavalla myös invalidityön ja Kempeleen kunnan historiaa.
Hän on saanut myös Oulun OP:n vuoden 2009 Taitaja-stipendin.