google/wiki40b huggingface dataset:
Reuna (topologia)

Topologiassa ja yleisemminkin matematiikassa topologisen avaruuden X osajoukon reuna on niiden pisteiden joukko, joita voidaan lähestyä sekä S:n sisä- että ulkopuolelle.  Täsmällisemmin sanottuna se on niiden pisteiden joukko, jotka kuuluvat S:n sulkeumaan, mutta eivät ole S:n sisäpisteitä. S:n reunalla olevia pisteitä sanotaan S:n reunapisteiksi.Reunaoperaatiolla tarkoitetaan annetun joukon reunan määrittämistä. Joukon S reunalle käytetään merkintöjä bd(S), fr(S) ja ∂S.
Jotkut oppikirjojen laatijat, esimerkiksi Willard, käyttävät reunan (engl. border) sijasta nimitystä raja (engl. frontier) erotukseksi algebrallisessa topologiassa ja monistojen teoriassa käytetyistä reunan käsitteistä. Toisinaan termillä raja (engl. frontier) kuitenkin tarkoitetaan pelkästään niiden rajapisteiden joukkoa, jotka eivät kuulu varsinaiseen joukkoon, toisin sanoen S \ S.
Joukon S:n reunan yhtenäistä komponenttia sanotaan S:n reunakomponentiksi.
Jos joukko koostuu vain erillisistä pisteistä, sillä on vain reuna eikä lainkaan sisäpisteitä.

Reunan reuna

Jokaiselle joukolle pätee S, ∂S ⊇ ∂∂S. Yhtäsuuruus pätee, jos ja vain jos S:n reunalla ei ole sisäpisteitä, kuten on laita esimerkiksi, jos S on joko avoin tai suljettu. Koska joukon reuna on suljettu, ∂∂S = ∂∂∂S kaikilla joukoilla S. Reunaoperaattori siis toteuttaa eräänlaisen heikon muodon idempotenssista.
Käsiteltäessä monistojen tai simpleksien ja niiden simplisiaalisten kompleksien reunoja voidaan todeta, että niiden reunan reuna on aina tyhjä joukko. Itse asiassa singulaarisen homologian teoria perustuu ratkaisevasti juuri tähän seikkaan. Tämän näennäinen ristiriita selittyy sillä, että tässä artikkelissa käsitelty topologinen reuna poikkeaa käsitteenä jonkin verran moniston tai simplisiaalisen kompleksin reunasta. Esimerkiksi jos avointa kiekkoa käsitellään monistona, sen reuna on tyhjä, mutta jos sitä käsitellään topologisena avaruutena, sen reuna on sitä kiertävä ympyrän kehä.
Rovaniemen seutukunta

Historia

1. tammikuuta 2006 Rovaniemi ja Rovaniemen maalaiskunta yhdistyivät Rovaniemen kaupungiksi.
Meiju Niskala

Meiju Niskala (s. 1978 Multia) on suomalainen esitys- ja kaupunkitaiteilija sekä kirjailija.

Elämä

Niskala on lapsena asunut Jyväskylän Palokassa. Hänen molemmat vanhempansa ovat erityispedagogeja. Niskala valmistui Turun Taideakatemiasta teatteri-ilmaisun ohjaajaksi vuonna 2002 ja jatkoi opintojaan Taideteollisen korkeakoulun Medialaboratorioon. Hän on opiskellut myös klassista balettia, viulua ja saksofonia.

Teokset

Niskalan ensimmäinen julkisen tilan teos, Eufrosiina Urbanus, nähtiin Turun Kauppatorilla vuonna 2000. Meiju Niskalan tunnetuimpia teoksia ovat muun muassa vuonna 2008 Helsingin Juhlaviikoilta startannut kaupunkitaideteos Kokemuksellisen kaupungin konsutti, kokemukselliset kaupunkikirjat Turusta ja Helsingistä Olet tässä (Turku) vuonna 2006 sekä Olet tässä (Helsinki) vuonna 2008.
Vuonna 2011 hän käsikirjoitti ja ohjasi Euroopan Kulttuuripääkaupunkivuoden ohjelmistoon kuuluneen Turku365 -teoskokonaisuuden. Teoskokonaisuuden laajimpia teoksia olivat muun muassa Kakolan kukkulalle sijoittunut, 420 metriä pitkä Paraatimatto Joutomaalle, Pallivahan Pitsihuntu, Torkkutyynyt Aurajokivarressa sekä Taidetta Kansalle! -teos, jossa 82 taideteosta jaettiin yleisölle hakemusten perusteella.
Vuonna 2014 Niskala toteutti työryhmänsä kanssa viikon kestäneen Olennaistamo-yhteisötaideteoksen Oulun Rotuaarille. Teos kehotti ohikulkijoita pysähtymään, ajattelemaan mikä on olennaista ja jakamaan ajatukset muiden kanssa. 
Suomen Kulttuurirahaston käynnistämässä kolmivuotisessa Koko Suomi leikkii -hankkeessa Meiju Niskala suunnitteli Leikki 2.0 -yhteisötaideteoksen, jossa pyrittiin saamaan lapset ja aikuiset  yhdessä leikkimään. Teoksessa leikki oli toisinajattelua, löytöretkeilyä ja maailman ihmettelyä, jota varten osallistujat saivat Niskalan suunnittelemat toiminnalliset leikkipaketit.

Palkinnot

Suomen estetiikan seura antoi Meiju Niskalalle Vuoden esteettinen teko -palkinnon vuonna 2011. Joulukuussa 2011 kulttuuriministeri Paavo Arhinmäki palkitsi Niskalan Suomi-palkinnolla.
Puurolampi (Ikaalinen)

Maantietoa

Lammen pituus on 450 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 1,8 hehtaaria. Se sijaitsee noin viisi kilometriä Sisätön kylästä luoteeseen ja on aivan Tampere–Seinäjoki-radan ja länsipuolella olevan Tuuttuvuoren välissä. Lampi sijaitsee ojitetulla suolla, jonka rautatie katkaisee. Sen pohjoispäähän laskee kolme suo-ojaa, jotka tuovat suon kuivatusvesiä kummaltakin puolelta rautatietä. Lammen eteläpäästä lähtee sen laskuoja Puuro-oja, joka seuraa 600 metriä rautatietä, kääntyy sitten sen ali ja yhtyy Pirttiojaan 700 metrin jälkeen. Pirttioja laskee Mustalampeen. Rantaviivan pituus on 950 metriä. Radan ja lammen rannan väliin jää kapea alue, mutta vastaranta on kuivaa metsämaata. Lampi on autio eikä sinne johda teitä. Radan toista puolta seuraa metsäautotie, joka ohittaa lammen alle 50 metrin etäisyydeltä.
Wieluńin pommitus

Wieluńin pommitus oli toisen maailmansodan ensimmäinen sotatoimi, kun natsi-Saksan ilmavoimien Luftwaffen pommikoneet pudottivat ensimmäisen pommilastinsa siviilikohteisiin Wieluńin kaupungissa aamulla 1. syyskuuta 1939.
Saksa aloitti hyökkäyksen Puolaan varhain aamulla 1. syyskuuta 1939. Vaikka Puolan hallitus oli julistanut liikekannallepanon vähän aiemmin, tuli hyökkäys sikäli yllätyksenä, ettei Saksa julistanut sotaa Puolalle. Ensimmäiset Luftwaffen pommit osuivat Wieluńin kaupunkiin viisi minuuttia ennen kuin taistelulaiva Schleswig-Holstein ampui ensimmäiset laukaukset kohti puolalaista Westerplatten varuskuntaa Danzigissa. Vaikka Schleswig-Holsteinin ampumaa laidallista on perinteisesti pidetty toisen maailmansodan lähtölaukauksena, Wieluńin pommitus oli varsinaisesti sodan ensimmäinen vihamielinen ja väkivaltainen toimi.

Pommitus

Ensimmäiset pommit räjähtivät aamulla klo 04.40 paikallista aikaa. Klo 06.00 saksalaiset huomasivat kaupungin jo palavan, mutta jatkoivat pommitusta aina iltapäivään klo 14.00 saakka. Pommitus sisälsi kolme hyökkäysaaltoa. Mukana oli Espanjan sisällissodassa toimineeseen Legion Condoriin kuuluneita veteraaneja, jotka olivat osallistuneet samankaltaiseen terroripommitukseen Guernicassa. Paluulentojen aikana puolalaisen 36. jalkaväkirykmentin ilmatorjunta onnistui pudottamaan neljä saksalaista Stuka-syöksypommittajaa.

Tuhot

Kaupungin 16 000 asukkaasta kuoli noin 1 200. Wielunissa ei ollut sotilaallisia, taktisia tai strategisia kohteita, ellei mukaan lasketa pientä sokeritehdasta. Saksalaiset pommittajat tuhosivat noin 90 % kaupungin keskustasta, mukaan lukien historiallisesti arvokkaan goottilaistyylisen kirkon. Arviolta 75 % koko Wielunin rakennuksista tuhoutui pommituksissa ja niitä seuranneissa tulipaloissa. Yksi ensimmäisistä rakennuksista, joihin osui pommeja, oli kaupungin sairaala, vaikka katolle oli maalattu suuri punainen risti. Joidenkin silminnäkijöiden todistusten mukaan saksalaiskoneet ampuivat lisäksi kaduilla juosseita siviilejä konekiväärein.
Pommituksen todellinen syy on hämärän peitossa. On esitetty, että kaupungissa olisi ollut puolalaisyksiköitä vielä ennen ensimmäistä iskua. Todennäköisempänä on pidetty sitä, että ainoa kaupungin lähellä ollut yksikkö oli ratsuväkiosasto, joka saapui Wieluniin myöhemmin samana päivänä.

Nykyaika

28. tammikuuta 2009 Wielunin kunnanjohto asetti kaupungin ehdolle vuoden 2008 Nobelin rauhanpalkinnon saajaksi.
Tõnis Kint

Tõnis Kint (17. elokuuta 1896 Paasioja talu – 5. tammikuuta 1991 Örnsköldsvik, Ruotsi) toimi Viron tasavallan pakolaishallituksen väliaikaisena presidenttinä 23. joulukuuta 1970 – 1. maaliskuuta 1990. Hänen seuraajansa oli Heinrich Mark, joka luovutti 8. lokakuuta 1992 valtuutensa Viron tasavallan johtoon riigikogussa pitämässään puheessa Lennart Merelle.
Saksan 188. reservivuoristodivisioona

Perustaminen

Divisioona perustettiin nimellä divisioona Nr 188 (saks. Division Nr. 188) loppuvuodesta 1939, jolloin siihen kuuluivat vuoristojääkärirykmentit 136, 138 ja 139 ja täydennyskenttätykistörykmentti 112 sekä tukevia osia.

Historia

Divisioona oli rajanvartiointi tehtävissä Itävallan ja Jugoslavian välisellä vuoristoalueella tärkeimpänä tehtävänään kouluttaa reserviä ja täydennysmiehiä vuoristodivisioonille. Keväällä 1941 divisioona liitettiin Jugoslavian valtaamiseksi koottuihin joukkoihin ja kolme rykmenttiä saivat tehtäväkseen vallata Carniolan ja Carinthian. Rykmentit saivat tehtävän suoritettua kohdaten vain vähäistä vastarintaa.
Taistelutoimien päätyttyä divisioona oli Innsbruckissa reservinä. Se nimettiin 8. lokakuuta 1943 188. reservivuoristodivisioonaksi ja se organisoitiin uudelleen. Siihen kuuluivat kaksi pataljoonaiset reservivuoristojääkärirykmentit 136, 137, 138 ja 139 sekä kaksi patteristoinen reservivuoristotykistörykmentti 112. Divisioona siirrettiin organisoinnin jälkeen Pohjois-Italiaan.
Se siirrettiin 27. helmikuuta 1944 Istriaan partisaanien torjuntaan ja divisioona nimettiin 1. maaliskuuta 188. vuoristodivisioonaksi (saks. 188.Gebirgs-Division), jolloin sen rykmentit numeroitiin uudelleen vuoristorykmenteiksi 901, 902, 903 ja 904 sekä vuoristotykistörykmentti 1088:ksi. Divisioona antautui Istriassa Saksan antauduttua toukokuussa 1945.
Jouko Manninen

Jouko Manninen (s. 1962) on ollut Kuusamon kaupunginjohtaja 24. elokuuta 2015 lähtien. Kuusamon kaupunginvaltuusto valitsi hänet kaupunginjohtajaksi jo vaalin ensimmäisellä kierroksella elokuussa 2015. Manninen sai 22 ääntä 43:sta. Hän on maa- ja metsätalous- sekä yhteiskuntatieteilijä ja on työskennellyt myös upseerina puolustusvoimissa, pankkialalla, matkailuyrittäjänä ja Kuusamon juuston kehitysjohtajana.
Mauri Sainio

Mauri Jarmo Sainio (s. 19. maaliskuuta 1927) on suomalainen toimittaja ja rikoskirjailija.
Sainion vanhemmat olivat kansakoulunopettaja, lehtori Arvo Johannes Sainio ja kansakoulunopettaja Terttu Heimola. Hän pääsi ylioppilaaksi 1946 ja opiskeli sitten oikeustiedettä Helsingin yliopistossa. Sainio oli toimittajana 1950-luvun puolivälistä lähtien ja hän oli toimittajana Seura-lehdessä 1959–1964 ja Apu-lehdessä 1965–1971. Hän toimi freelance-toimittajana vuodesta 1971 alkaen ja oli myös Alibi-lehden erikoistoimittajana vuodesta 1979 alkaen. Kahden kirjan lisäksi Sainio on kirjoittanut lukuisia lehtinovelleja ja kertomuksia.
Mauri Sainio oli naimisissa 1951–1967 Anja Annikki Niirasen kanssa ja vuodesta 1980 toimittaja Leena Terttu Orvokki Kalsteen kanssa.
Kanadanenglanti

Kanadanenglanti on Kanadassa puhuttava englannin murre. Sitä puhuu ensimmäisenä tai toisena kielenään yli 26 miljoonaa ihmistä.
Kanadanenglannissa on vaikutteita sekä Britanniassa että Yhdysvalloissa puhuttavista englannin murteista. Kanadassa englantia äännetään pääosin samoin kuin Yhdysvalloissa, mutta joillakin alueilla ääntäminen on lähempänä Britanniassa puhuttavaa englantia. Sanastoltaan kanadanenglanti on lähintä sukua amerikanenglannille. Kanadanenglanti jakautuu useaan pienempään murteeseen. Jotkin murteet ovat muita englannin murteita enemmän saaneet vaikutteita ranskasta.

Oikeinkirjoitus

Kanadalainen oikeinkirjoitus yhdistää sekä brittiläisiä että yhdysvaltalaisia sääntöjä. Huomattavimpana, ranskasta tulevat sanat, jotka amerikan englannissa päättyvät -or tai -er, kuten "color" tai "center", säilyttävät oikeinkirjoituksen lähempänä niiden alkuperäistä kanadalaista tai brittiläistä kirjoitusta ("colour" tai "centre").
Jupiterin kuut

Jupiterilta tunnetaan 79 kuuta. Niistä tunnetuimmat ovat neljä suurinta galileilaista kuuta Io, Europa, Ganymedes ja Kallisto. Näiden kuiden sisäpuolella kiertää pienempiä epäsäännöllisen muotoisia kuita, joista tunnetuin on Amalthea. Hyvin kaukana kiertää joukko melko pieniä kuita, joiden arvellaan olevan Jupiterin sieppaamia asteroideja tai komeettoja. Näistä uloimmat kiertävät taannehtivasti eli toiseen suuntaan kuin Jupiterin muut kuut.
Susanna Välimäki

Susanna Suvi Tuulia Välimäki (s. 11. marraskuuta 1970) on suomalainen musiikkitieteilijä, filosofian tohtori ja Helsingin yliopiston dosentti. Hän väitteli Helsingin yliopistossa vuonna 2005 väitöskirjallaan Subject Strategies in Music: A Psychoanalytic Approach to Musical Signification. Välimäen erikoisaloja ovat kulttuurinen musiikintutkimus, musiikkianalyysi ja audiovisuaalisen musiikin tutkimus. Kirjastaan Miten sota soi? Sotaelokuva, ääni ja musiikki (2008) hän sai Tampere University Pressin Vuoden kirja -palkinnon. Kirjastaan Syötävät sävelet: Vieraana säveltäjien pöydissä (2017) hänet palkittiin Kirja à la carte -kunniamaininnalla.  Välimäki on ollut myös Vuoden tiedekynä -palkintoehdokkaana (2017). Elokuusta 2011 alkaen Välimäki on työskennellyt yliopistonlehtorina Turun yliopiston  musiikkitieteen oppiaineessa työskenneltyään sitä ennen Helsingin yliopiston musiikkitieteen oppiaineessa.
Tutkimuksen lisäksi Välimäki toimii yleistajuisena musiikkikirjoittajana, asiantuntijana ja kriitikkona ja kirjoittaa muun muassa kolumneja Rondo-lehteen. Vuosina 2006–2008 Välimäki toimi reaaliaikaisena kriitikkona Yleisradion Radion sinfoniaorkesterin konsertteja esittävässä Kausikortti-televisio-ohjelmassa. Yhdessä toimittaja Janne Koskisen kanssa hän on esiintynyt Yleisradion Syötävät sävelet -televisiosarjassa  sekä samannimisessä radio-ohjelmassa vuodesta 2017 alkaen. Musiikki-lehden päätoimittajana Välimäki toimi vuodet 2004–2007.
Kris Boyd

Mestaruudet

Skotlannin Valioliiga 2008-2009 (1)
Skotlannin Liigacup 2007-2008 (1)
Skotlannin cup 2007-2008, 2008-2009 (2)
Soluhoito

Soluhoito on Suomen Punaisen Ristin Veripalvelun kehittämä hoitomuoto, jossa hoidettavalle annetaan lääkesoluja. Lääkesoluja kasvatetaan vapaaehtoisilta luovuttajilta saadun luuytimen kantasoluista. Niitä annetaan potilaalle annoksena kuusi kertaa, ja kullakin kerralla potilaan verenkiertoon siirtyy kaksi miljoonaa lääkesolua. Soluvalmisteessa on mesenkymaalisia stroomasoluja.
Hoitoa käytetään potilaille, joille ei ole muuta hoitoa. Heille on yleensä tehty kantasolusiirto leukemian hoitamiseksi, mutta hyljintäreaktion hoitoon käytetyt lääkkeet eivät aina tehoa, vaan heille voi muodostua käänteishyljintä ja seurauksena voi olla jopa kuolema.
Hoito on toistaiseksi kokeellista, mutta 70 prosenttia hoidetuista on saanut hyötyä.
Albert Stigzelius

Erik Albert Stigzelius (8. maaliskuuta 1853 Korppoo – 3. tammikuuta 1928 Turku) oli suomalainen hovioikeudenneuvos, valtiopäivämies ja kansanedustaja.
Stigzeliuksen vanhemmat olivat kartanonomistaja, apteekkari Lars Evert Stigzelius ja Erika Lovisa Törnström. Hän pääsi ylioppilaaksi 1873, suoritti yleisen oikeustutkinnon 1879 ja sai varatuomarin arvon 1881.
Stigzelius toimi Suomen kirkollisvirkakunnan leski- ja orpokassan sihteerinä ja asiamiehenä 1884–1888, Hän oli Turun hovioikeudessa kirjaajana 1886–1888, ylimääräisenä viskaalina 1888–1889, notaarina 1889–1895, apujäsenenä 1891–1896, varakanneviskaalina 1895–1896 ja asessorina 1896–1901. Tämän jälkeen Stigzelius oli Helsingin tuomiokunnan tuomarina 1901–1918 ja uudelleen Turun hovioikeudessa hovioikeudenneuvoksena 1921–1926 ja apujäsenenä 1921.
Stigzelius oli porvarissäädyn edustajana mukana säätyvaltiopäivillä 1894–1900. Hän oli sitten ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajana 1908–1909 edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän toimi myös Turun rahatoimikamarin puheenjohtajana ja Turun kaupunginvaltuutettuna. Stigzelius oli lisäksi Suomen Talousseuran varapuheenjohtajana.
Albert Stigzelius oli naimisissa vuodesta 1892 Selma Karolina Finnen kanssa.
Victorino Chermont

Victorino Chermont (24. huhtikuuta 1973 Rio de Janeiro, Brasilia – 28. marraskuuta 2016 La Uníon, Kolumbia) oli brasilialainen urheilutoimittaja. Chermont menehtyi lento-onnettomuudessa, jossa sai surmansa useita jalkapalloilijoita ja muita merkittäviä henkilöitä.
Ana Derșidan-Ene-Pascu

Ana Derșidan-Ene-Pascu (s. 22. syyskuuta 1944 Bukarest, Romania) on romanialainen uransa päättänyt miekkailija. Hän on saavuttanut pronssia naisten floretin joukkuekilpailuissa kesäolympialaisissa 1968 sekä 1972. Miekkailun maailmanmestaruuskilpailuista Derșidan-Ene-Pascu voitti seitsemän mitalia, yksi kulta vuodelta 1969, yksi hopea vuodelta 1970 sekä viisi pronssia.
Bounce (pelisarja)

Tasomuokkaaja

Epävirallinen BouncEdit-tasonmuokkausohjelma julkaistiin vuonna 2003. Tietokonetta käyttämällä käyttäjä pystyi tekemään omia Bounce-tasoja.

Vastaanotto

Vuonna 2005 GameSpot antoi arviossaan Bouncelle 3,5 pistettä viidestä ylistäen sen kohtuullisesti suunniteltuja tasoja ja sopivaa vaikeustasoa. Arviossa kuitenkin kritisoitiin pelin lyhyyttä.
Marco Andretti

Aikainen ura

Marco aloitti ajamisen useiden muiden kuljettajien tavoin kartingista. Ensimmäiseen kilpailuunsa hän osallistui 1997, 10-vuotiaana. Andretti siirtyi isompiin autoluokkiin 2003, ja heti ensimmäisellä kaudellaan hän voitti 8 osakilpailua ollen Barber Formula Dodge Eastern Championship-sarjan paras tulokas. Seuraavalla kaudella hän veikin jo sarjan mestaruuden. 2005 alla oli Star Mazda-auto, josta tie vei kaikkien aikojen nuorimpana kuljettajana Amerikan suurimpaan lokasuojattomien sarjaan, IRL:ään.

Indy Racing League ja F1

Avauskisassaan 26. maaliskuuta 2006 Andretti ylsi aika-ajossa 13. lähtöruutuun, mutta joutui keskeyttämään auton rikkouduttua. Hän ajoi ensimmäisessä Indy 500 -kilpailussaan sensaatiomaisesti toiseksi Sam Hornish Jr.n jälkeen. Kuljettajien välinen ero oli Indyn historian toiseksi pienin; 0,0635 sekuntia. Elokuussa Andretti otti ensimmäisen voittonsa, ollen sillä hetkellä nuorin kilpailun voittanut IRL-kuljettaja. 
Andretti pääsi testaamaan Hondan Formula 1 -autoa joulukuussa 2006 ja helmikuussa 2007. Testit sujuivat hyvin, ja hän kertoi nauttineensa kokemuksesta suuresti mutta ei aio siirtyä ykkösiin ennen kuin on voittanut Indy 500 -kilpailun. 
Tätä Andretti ei ole toistaiseksi pystynyt saavuttamaan. Hänen paras saavutuksensa Indy 500 -kilpailussa on hänen 2006 saavuttamansa toinen sija.
Kausi 2007 ei ollut tulokaskauden tapaan menestyksekäs; 17 kilpailussa Marco onnistui pääsemään maaliin vain seitsemän kertaa, ollen loppupisteissä 11. Kauden parhaaksi sijoitukseksi jäi Michigan International Speedwayltä tullut kakkossija. 
Sama tahti jatkui seuraavalla kaudella. 2008 parhaaksi saavutukseksi jäi ensimmäisen kilpailun toinen sija. Andretti menestyi ovaaleilla, mutta oli suurissa vaikeuksissa katu- ja moottoriradoilla. Loppusijoitus seitsemäs.
Sijoitukset tasoittuivat huomattavasti edelliskaudesta kaudelle 2009. Andretti pääsi maaliin yhä useammin, mutta palkintokorokesijoitukset ovat kiertäneet Andrettia ennen neljää viimeistä kilpailua. 
Andrettia pidettiin yhtenä todennäköisimmistä kuljettajavaihtoehdoista uudelle US F1 -tallille, joka yritti mukaan formula 1 -sarjaan kaudelle 2010. Talli ei kuitenkaan huolimatta sille annetusta tallipaikasta kyennyt osallistumaan kilpailuihin, ja Andretti jatkoi IRL:ssä myös kaudella 2010.

A1 Grand Prix

Marco ajoi A1 Grand Prix -sarjassa A1 Team USA -tallissa kyseisen sarjan viimeiseksi jääneellä kaudella 2008-09 kymmenen osakilpailuja. 
Andretin paras sijoitus oli hänen Malesiassa ajamansa kolmas sija.
Tina(II)fluoridi

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa tina(II)fluoridi on valkoista tai väritöntä kiteistä ainetta. Sen kiderakenne on vääristynyt rutiilia muistuttava rakenne. Tina(II)fluoridi liukenee erittäin hyvin veteen. Se kuitenkin hydrolysoituu hitaasti jolloin muodostuu samentuma, joka koostuu muun muassa tinaoksidista ja tinaoksifluoridista. Tina(II)fluoridi liukenee myös eräisiin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi asetoniin, etyyliasetaattiin tai pyridiinin, mutta ei alkoholeihin tai dietyylieetteriin. Fluoridipitoisissa liuoksissa muodostuu fluorostannaattikomplekseja esimerkiksi [SnF₃]⁻. Muiden tina(II)yhdisteiden tavoin tina(II)fluoridi on vahva pelkistin.
Prince Rupertin lentoasema

Historia

Ennen lentoaseman rakentamista Catalina-lentoveneet laskeutuivat Seal Coven lentosatamaan. Lentosatamasta oli säännöllisiä vuoroja Sandspitin lentoasemalle, josta matkustajat pääsivät jatkamaan Vancouveriin ja edelleen muualle Kanadaan. Seal Coven lentosatama on edelleen käytössä, ja sieltä operoivat nykyisin North Pacific Seaplanes, Inland Air ja Vancouver Island Helicopters.
Vuosien 1951–1955 välillä liikenneministeriön tutkimuksissa Prince Rupertin alueella havaittiin, ettei mannermaalle olisi mahdollista rakentaa lentoasemaa maaston korkeuserojen johdosta. Lentoasema päätettiin rakentaa Digbysaarelle, josta olisi lauttayhteys kaupunkiin. Alue oli kuitenkin lähes suomaista keidasrämeä, josta kuljetettiin turvetta pois 3–3,5 metrin syvyydeltä. Noin 700 kuutiometriä kivimurskaa tuotiin alueelle, joka muodosti lentoaseman perustukset. Lentoasemaa rakennettiin vuosien 1957–1959 aikana, ja vuonna 1961 Transport Canada avasi lentoaseman virallisesti matkustajaliikenteelle. Seuraavana vuonna valmistuivat terminaalirakennus, ILS-järjestelmä ja henkilökunnan asuinrakennukset.
Saugos

Saugos on kylä Šilutėn kunnallispiirissä, Klaipėdan läänissä, Lounais-Liettuassa lähellä Itämeren rannikkoa ja Venäjän (Kaliningradin alue) rajaa. Vuonna 2001 kylässä asui 945 asukasta.
Esther Meynell

Salisburyn markiisitar Esther Hallam Moorhouse Meynell (1878 Leeds – 4. helmikuuta 1955 Sussex) oli englantilainen kirjailija. Hänet tunnetaan parhaiten teoksistaan The Little Chronicle of Magdalena Bach (suom. Anna Magdalena Bachin pikku kronikka), joka on säveltäjä Johann Sebastian Bachin vaimon Anna Magdalena Bachin nimissä kirjoitetut fiktiiviset muistelmat, ja Nelson’s Lady Hamilton, joka kertoo Lordi Nelsonin rakastajattaresta Lady Emma Hamiltonista. Meynellin tuotantoon kuuluu myös useita teoksia, joiden aiheena on hänen asuinseutunsa Sussex.
Lina Magull

Lina Magull (s. 15. elokuuta 1994) on saksalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Saksan maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 36 maaottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia. Hän esiintyi ensimmäisen kerran maajoukkueessa lokakuussa 2015 Venäjää vastaan. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi avauskokoonpanossa kolmessa ottelussa ja tuli vaihdosta kentälle kahdessa ottelussa. Hän teki turnauksessa kaksi maalia, joista toisen puolivälieräottelussa Ruotsia vastaan.
Magull edustaa kotimaassaan Bayern Müncheniä, jonne hän siirtyi Freiburgista vuonna 2018.
IP-osoitteen väärentäminen

IP-osoitteen väärentäminen (engl. IP address spoofing) tarkoittaa lähdeosoitteen valehtelemista toiselle laitteelle. Tämä on verrattavissa puhelinnumeron toiseksi väittämiseen soitettaessa toiseen puhelimeen.

Soveltuvuus

Tällainen on lähiverkoissa verrattain helppoa. Yksinkertaisimmat verkkolaitteet, kuten porttitoistimet ja kytkimet tuntevat ainoastaan MAC-osoitteet ja tarvittavat tiedot tällä tasolla pakettien liikuttamiseen. Tällainen peukaloitu paketti pysähtyy kuitenkin helposti lähimpään reitittimeen. Todellinen kommunikointi lähdetietoja valehtelemalla kohteen kanssa onnistuu äärimmäisen harvoin. Jo pelkkä staattinen reititystaulu tai DNS-palvelin voi estää tämän.