google/wiki40b huggingface dataset:
Siobhan Chamberlain

Siobhan Chamberlain (s. 15. elokuuta 1983) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pelannut Englannin naisten maajoukkueessa 50 maaottelua huhtikuun 2018 loppuun mennessä. Hän saavutti EM-hopeaa vuonna 2009 ja MM-pronssia vuonna 2015.
Chamberlain esiintyi ensimmäisen kerran Englannin naisten maajoukkueessa syyskuussa 2004. Hän on kuulunut Englannin MM-kisajoukkueeseen vuosina 2007, 2011 ja 2015 mutta pääsi ensimmäisen kerran pelaamaan vasta vuoden 2015 puolivälierässä Kanadaa vastaan tultuaan ykkösmaalivahti Karen Bardsleyn tilalle kesken ottelun. Vuoden 2017 EM-kilpailuissa hän pelasi merkityksettömässä alkulohko-ottelussa Portugalia vastaan mutta tuli jälleen loukkaantuneen Bardsleyn tilalle kesken puolivälieräottelun ja pelasi myös tappiollisen välierän Alankomaita vastaan.
Seuratasolla Chamberlain edustaa Manchester Unitedia, jonne hän siirtyi Liverpoolista vuonna 2018. Aiemmin hän on pelannut muun muassa Chelseassa, Fulhamissa, Birmingham Cityssä, Bristol Academyssa, Arsenalissa ja Notts Countyssa.
PUB

PUB oli Ruotsin pääkaupungissa Tukholmassa, Hötorgetilla kahteen eri rakennukseen sijoittunut suuri tavaratalo. Sen nimi juontui sen perustajan, Paul U. Bergströmin, nimikirjaimista. Bergström perusti PUBin vuonna 1882, mutta tuolloin se oli vielä kooltaan pieni. Kaupan käydessä hyvin tavarataloa laajennettiin ajan mittaan useasti. 1900-luvun loppupuoliskolla tavaratalon neljä ylintä kerrosta muutettiin hotelliksi, joka sai nimen Rica Hotel. Vuonna 2015 loputkin rakennuksesta muutettiin hotelliksi ja sen tiloihin avattiin Scandic Haymarket vuonna 2016.
Viimeisimmässä vaiheessa tavaratalorakennuksen vanhin osa oli vuodelta 1916 ja se on Gustaf Hermanssonin sekä Cyrillus Johanssonin suunnittelema. Tavarataloa laajennettiin uusilla osilla 1923–1925, 1930, 1933–1940, 1955–1959, 2008 ja 2009–2010.
L/A Stella

Nimi

Finferries järjesti kesällä 2012 nimikilpailun uutta maantielauttaa varten. Yleisimpiä ehdotuksia olivat latinankieliset nimet esim. lintujen, kalojen sekä taivaankappaleiden nimet. Finferries valitsi sadoista nimiehdotuksista Stellan joka on latinankielinen vastine tähdelle.
Joséphine Jobert

Joséphine Jobert (s. 24. huhtikuuta 1985) on ranskalainen laulaja ja näyttelijä, joka on näytellyt televisiosarjoissa Kesärakkaus ja Murha paratiisissa. Televisiosarjassa Kesärakkaus hän esittää Alice Watsonia. Murha paratiisissa -sarjassa hän esittää rikosylikonstaapeli Florence Cassellia. Jobertin isä on ranskalainen ja hänen äitinsä on espanjalaista ja kiinalaista alkuperää. Hän on laulanut muun muassa kappaleen "Je pense á toi". Jobert on näytellyt myös televisiosarjassa Yhteiseloa (Saint-Ex, nos années pension), jossa hän esittää Amelia.
Harava

Harava on maatalouden, puutarhan ja kasvimaan työväline. Harava koostuu varren lisäksi lavasta, jossa on piikkejä. Haravanvarsi on yleensä noin 1,5–2 metriä pitkä. Varren alapäähän on kiinnitetty poikittain lapa, jossa ovat haravanpiit (piikit, hampaat). 
Haravia on kolmenlaisia: heinäharavia, lehtiharavia ja rautaharavia. Heinäharavaa käytetään niitetyn heinän ja ruohon haravoimiseen. Kevyttä, viuhkamaista, alun perin itäaasialaista, lehtiharavaa käytetään lehtien kokoamiseen. Rautaharavalla voidaan kasvimaalla ja puutarhassa kevyesti tasoittaa ja muokata maata sekä kerätä rikkaruohojen juuria.
Nykyaikaisissa haravissa on yleensä muovista, teräksestä tai bambusta tehdyt piikit (piit, hampaat), kun taas ennen ne tehtiin puusta tai rautaharavissa koko lapa piikkeineen raudasta. Varsi tehdään yleensä puusta. 
Aikaavievää haravointia alettiin koneellistaa 1800-luvun lopulla, jolloin keksittiin hevosvetoinen, pyörillä kulkeva haravakone. Suomessa se alkoi yleistyä 1920-luvulla.
Nykyisin traktoreissa on entistä kehittyneempiä versioita haravakoneista, kuten erilaisia pöyhimiä ym.
Puiset heinäharavat ovat olleet eri paikkakunnilla eri mallisia. Sulhanen antoi usein morsiamelleen taidokkaasti tehdyn haravan.
Salmetar

Salmetar oli Iisalmessa vuosina 1897–2007 ilmestynyt sanoma- ja paikallislehti.
Kuopiolaisen kirjanpainaja O. W. Backmanin perustama Salmetar oli Iisalmen ensimmäinen sanomalehti. Se oli luonteeltaan paikallinen ja linjaltaan suomenmielinen. Vuonna 1904 lehti asettui perustuslailliselle kannalle ja vuonna 1907 se julistautui nuorsuomalaiseksi. Vuonna 1919 Salmettaresta tuli Kansallisen Edistyspuolueen kannattaja.
Vuonna 1925 Salmettarelle perustettiin maalaisliittolainen kilpailija Iisalmen Sanomat. Samaan aikaan lehdestä tuli kokoomuspuolueen äänenkannattaja. Vuonna 1950 se muuttui puolueisiin sitoutumattomaksi. Iisalmen Sanomien muututtua kuusipäiväiseksi vuonna 1952 Salmetar joutui taloudellisesti yhä ahtaammalle. Kuopiolaisen Savon kustannusyhtiö osti sen vuonna 1965, jolloin Salmettaressa alettiin julkaista myös yhtiön päälehden aineistoa. Vuonna 1967 lehti myytiin Iisalmen Sanomille, minkä jälkeen se ilmestyi Iisalmen kaupungin paikallislehtenä. Vuoden 2008 alussa Salmetar liitettiin osaksi sunnuntain Iisalmen Sanomia.
Salmetar ilmestyi aluksi kahdesti, vuodesta 1907 lähtien kolmesti, vuodesta 1966 neljästi ja vuodesta 1967 kerran viikossa. Sen levikki oli 1910- ja 1920-luvuilla 3 000–4 000, 1940-luvulla 2 000–3 000 ja paikallislehtenä 1970- ja 1980-luvuilla 5 000–6 500 kappaletta. Sanomalehtenä ilmestyneen Salmettaren päätoimittajina työskentelivät Antti Tani (1897–1910), Santeri Rissanen (1910–1911, 1919–1926 ja 1928–1930), F. W. Kallio (Nyberg, 1911–1917), Väinö Raatikainen (1917–1918), Sakari Brofeld (1926), Aaro A. Nuutinen (1926–1928), Leo Tevala (Tåg, 1930–1941, 1943–1947 ja 1949–1958), J. K. Saarinen (1941–1943), Jorma Kiuasperä (1947–1949), J. J. Harlamo (1952), Heikki Kääriäinen (1953) ja Eeva Remes (vuodesta 1958).
Saimaan Sanomat

Historia

Työ oli Viipurin ensimmäinen työväenlehti. Aluksi sitä julkaisi vanhasuomalaisen Viipuri-lehden toimittaja Anton Huotari. Vuoden 1905 alussa hän luovutti sen Viipurin Työväen Sanomalehti- ja Kirjapaino-Osuuskunnalle. Taloudellisten vaikeuksien takia lehden ilmestyminen keskeytyi, mutta alkoi uudelleen suurlakon jälkeen. Vuodesta 1907 lähtien Työstä kehittyi koko Viipurin lääniin leviävä lehti, jonka linjaksi muodostui kautskylainen marxilaisuus. Sijaintinsa vuoksi se seurasi tiiviisti myös Venäjän asioita, mikä johti useisiin painokanteisiin ja toimittajien karkottamisiin.
Sisällissodan jälkeen lehden nimeksi otettiin Kansan Työ. Työväenliikkeen jakautuessa se menetti osan lukijoistaan, mutta sai uusia Lappeenrannan seudulta, jossa ilmestynyt Kansan Ääni oli lakannut sisällissodan aikana. 1920-luvun alussa Kansan Työstä tuli sosiaalidemokraattisen puolueen vasemmistoryhmän päälehti. Se sai useita painokanteita, joista yksi johti vuonna 1921 lehden lakkauttamiseen kahden kuukauden ajaksi. Tänä aikana se ilmestyi nimillä Uusi Kansan Työ ja Karjalan Kansan Työ. 1930-luvulla päätoimittaja Eero Wuoren aikana lehti sopeutui uuteen poliittiseen tilanteeseen. Taloudellisesti se oli yksi SDP:n vahvimmista lehdistä.
Talvisodan aikana Kansan Työ siirtyi ensin Imatralle ja sitten Mikkeliin. Lehden julkaisuosuuskunta muutettiin vuonna 1940 Kustannus Oy Kansan Työksi. Talvella 1942 se palasi takaisin Viipuriin, mutta siirtyi sodan lopulla jälleen Mikkeliin Vapaus-lehden tiloihin. Vuoden 1944 lopulla sen vakituiseksi kotipaikaksi tuli Lappeenranta, joka kuului vanhastaan lehden levikkialueeseen.
Supistuneen levikkialueen, taantuneiden teknisten mahdollisuuksien ja sosiaalidemokraattien puolueriidan takia Kansan Työ ei kyennyt kilpailemaan maakuntansa ykköslehdeksi nousseen Etelä-Saimaan kanssa. 1950-luvulla lehden levikki ei kasvanut juuri lainkaan ja sen julkaisuyhtiö velkaantui. Syksyllä 1963 Kansan Työhön yhdistettiin Mikkelissä ilmestynyt Vapaus. Saimaan Sanomien nimellä toimintaansa jatkanut lehti sai myös Mikkelin piirilehden tehtävät, mutta käytännössä sen alueeksi muodostui Lappeenrannan–Imatran seutu. Saimaan Sanomien merkitys väheni ilmestymistiheyden harventuessa, ja lopullisen iskun sille antoi taloudellisesti ylivoimaiseksi osoittautunut uuden painokoneen hankkiminen. Lehden julkaiseminen lopetettiin tammikuussa 1985.

Ilmestymistiheys ja levikki

Aluksi kerran viikossa julkaistu lehti alkoi vuonna 1906 ilmestyä kolmesti ja vuodesta 1907 lähtien kuudesti viikossa. Toisen maailmansodan aikana ilmestymistiheys vaihteli kolmesta kuuteen. Vuonna 1946 lehdestä tuli jälleen kuusipäiväinen. Vuonna 1970 viikoittaisten numeroiden määrä väheni viiteen ja vuonna 1972 kolmeen. Alkuaikoina päälehden rinnalla ilmestyi myös kaksipäiväinen ja myöhemmin kolmipäiväinen painos.
Lehden levikki nousi vuonna 1907 yli 10 000:en ja oli suurimmillaan vuonna 1917 21 000 kappaletta. Toisen maailmansodan jälkeen se pysytteli melko tasaisesti noin 5 000 kappaleen tasolla.
Karmaatit

Karmaatit olivat ismailiittien lahko, joka vaikutti 800-luvulta 1000-luvulle etenkin Irakissa ja Jemenissä. Nimensä lahko sai Hamdan Karmatilta, joka johti lahkoa Etelä-Irakissa 800-luvun puolivälin aikoihin. Karmaatit tulivat tunnetuiksi etenkin kapinoistaan Syyriassa ja Irakissa vuosina 903-906, sekä kahdesta bahrainilaisesta päälliköstä, Abu Said al-Jannabista ja tämän pojasta Abu Tahir Sulaymanista. Jälkimmäiset hyökkäsivät Irakiin useaan otteeseen ja vuonna 930 he tekivät hävitysretken Mekkaan, josta he ryöstivät Kaaban mustan kiven.
Screamer

Screamer on Flash-ohjelma tai video, jossa tulee arvaamattomasti pelottava kuva ja kovaäänistä huutoa. Hyvä esimerkki screamerista on K-Fee Auto Commercial tai Scary Maze Game.
Uuno Renvall

Uuno Mikael Renvall (17. syyskuuta 1877 Turku – 20. huhtikuuta 1918 Kouvola) oli suomalainen kirkkoherra ja kirjailija.
Renvallin vanhemmat olivat arkkipiispa Torsten Thure Renvall ja Amanda Sofia Limnell. Hän pääsi ylioppilaaksi 1895 Turun ruotsalaisesta klassillisesta lyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1898. Renvall suoritti sitten 1901 teologian erotutkinnon, ja hänet vihittiin papiksi samana vuonna. Renvall oli kirkkoherrana Ruskossa 1906–1913 ja Haminassa 1913–1918.
Suomen sisällissodan aikana Renvall järjesti Haminassa hartauskokouksia, joissa arvosteltiin punaisten toimintaa. Punaisten johtajana Haminassa toiminut Jaakko Uski oli ennen sotaa ollut mukana Jehovan todistajien toiminnassa ja saattoi sen vuoksi suhtautua vihamielisesti valtionkirkkoon ja sen edustajana Haminassa  toimineeseen Renvalliin. Punaisten epäluuloja lisäsi myös se, että Uuno Renvallin veli Heikki Renvall oli valkoisten Vaasan senaatin jäsen, ja maaliskuussa 1918 lehdissä julkaistiin Heikki Renvallin lausunto, jossa tämä vaati kaikkien punaisten johtajien hirttämistä ja punaisten alistamista kansalaisoikeuksia vailla olevaksi paarias-luokaksi sodan jälkeen. Uuno Renvall pidätettiin 3. maaliskuuta yhdessä Vehkalahden kirkkoherran Gustaf Adolf Tauben ja kappalaisen Adolf Mannisen kanssa syytettynä valkoisten avustamisesta. Papit lähetettiin huhtikuussa 1918 Kouvolan miliisivankilaan ja Kouvolan salaisen tutkijakomitean kuulusteltaviksi. Heidät teloitettiin 20. huhtikuuta ns. Tommolan veripellolla lähellä Kouvolaa.
Renvall oli naimisissa vuodesta 1906 Sigrid Maria Weissmanin kanssa. Heidän poikansa oli historiantutkija ja Helsingin yliopiston kansleri Pentti Renvall.
Asifa Quraishi-Landes

Asifa Quraishi-Landes on University of Wisconsinin oikeustieteen professori, joka on erikoistunut islamilaisen lain ja Yhdysvaltain perustuslain kysymyksiin.
Quraishi-Landes on valmistunut tohtoriksi Harvard Law Schoolista ja suorittanut tutkintoja Columbia Law Schoolossa, University of California - Davisissä sekä University of California - Berkeleyssa.
Quraishi-Landes vieraili Suomessa kesällä 2018 Islamic Legal Studies -konferenssissa ja Kuka pelkää shariaa? -tilaisuudessa Helsingissä. Helsingin Sanomien haastattelussa Quraishi-Landes kannattaa šarian ottamista osaksi länsimaiden oikeuskäytäntöjä.
José Mari

José María Romero Poyón eli José Mari (s. 10. joulukuuta 1978 Sevilla, Sevillan maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa tällä hetkellä Espanjan Segunda Divisiónissa pelaavaa Gimnàstic de Tarragonaa. Aikaisemmin urallaan hän on edustanut Sevillaa, Atlético Madridia, Milania, Villarrealia ja Real Betisiä.
José Mari oli mukana Espanjan hopeaa voittaneessa olympiajoukkueessa kesäolympialaisissa 2000. Espanjan A-maajoukkueessa hän on pelannut neljä ottelua ja tehnyt yhden maalin.
Hurstinjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 12,2 hehtaaria ja se on 750 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,1 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Ruoveden alueella (35.33), jonka Enonjoen valuma-alueeseen (35.339) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 115,9 metriä mpy.
Benchmark Capital

Balderton Capital

Balderton Capital, entinen Benchmarkin Euroopan tiimi, perustettiin vuonna 2000. Balderton itsenäistyi Benchmarkista 2007, joskin ne ovat edelleen läheisessä kanssakäymisessä. Balderton Capitalin toimipaikka on Lontoo.
Kiusauksen hetkellä

Juoni

Newyorkilainen yökerhotanssija Olivia Riley (Joan Crawford) väsyy nykyiseen elämäänsä ja menee naimisiin maanviljelijä Henry Lindenin (Melvyn Douglas) kanssa. Kun Olivia  muuttaa uuden aviomiehensä maatilalle Wisconsiniin, hän saa vastaansa ongelmia: Henryn määräilevä sisar Hannah (Fay Bainter) ja veli David (Robert Young), jotka eivät hyväksy Oliviaa. Olivia löytää liittolaisen Davidin Judy-vaimosta (Margaret Sullavan), joka on rakkaudettomassa avioliitossa.
Olivia tulee ymmärtämään, että hän ja Judy ovat samassa tilanteessa. Olivian tilanne hankaloittuu entisestään, kun David puolustaa häntä rengin epätoivotuilta lähestymisiltä; David alkaa olla rakastunut Oliviaan. Henry on tietämätön tästä, mutta kun Hannah saa selville asian laidan, hän sytyttää tulipalon humalan ja raivon vallassa. Olivia pelastaa pahasti palaneen Judyn ja tällöin David tajuaa, että hän on rakastanutkin aina Judya. Tapahtuneen jälkeen Olivia päättää jättää farmin. Kun hän on lähdössä, Henry liittyy hänen seuraansa ja he lähtevät yhdessä.

Tuotanto

Kiusauksen hetkellä perustuu Keith Winterin näytelmään vuodelta 1934. Alkuperäinen näytelmä avattiin New Yorkin Broadwaylla 13. helmikuuta 1934. Näytelmä suljettiin toukokuussa 1934 121:n näytöksen jälkeen.
Joan Crawford erityisesti kysyi Margaret Sullavania näyttelemään Judyn roolin, vaikka Louis B. Mayer oli varoittanut, että Sullavan taitavana teatterinäyttelijänä voisi varastaa elokuvan häneltä. Joan vastasi "Olen mieluummin sivuosassa hyvässä elokuvassa kuin päätähti huonossa."
Kiusauksen hetkellä kuvattiin MGM:n studioilla Kalifornian Culver Cityssä. Elokuvan tuotanto oli alkanut 22. elokuuta 1938 ja päättynyt 3. lokakuuta 1938. Elokuvan tuotanto oli sen ajan mittakaavassa kallis; budjetti ylitti miljoonan dollarin.
Debbie Googe

Debbie Googe (s. 1962 Englanti) on My Bloody Valentine -popyhtyeen entinen basisti. Hän jätti yhtyeen virallisesti vuonna 1995.
Googe asui ennen uraansa My Bloody Valentinessa Somersetissä ja soitti yhtyeessä Bikini Mutants. Hän muutti lopulta Bristolista Lontooseen ja ryhtyi My Bloody Valentinen jäseneksi vuonna 1985.
Yhtyeestä lähdettyään Googe toimi lyhyesti taksikuskina. Pian hän perusti Snowpony-yhtyeen. Hän on avoimesti lesbo.
Viulukonsertto (Brahms)

Johannes Brahms sävelsi viulukonserttonsa D-duurissa (op. 77) kesällä 1878 ja johti sen kantaesityksen Leipzigissä 1. tammikuuta 1879 Joseph Joachimin toimiessa solistina. Brahms kelpuutti useita Joachimin ehdotuksia lopulliseen teokseensa ja hyväksyi tämän kirjoittaman kadenssin ensimmäisen osan loppuun. Brahms ei lopulta sisällyttänyt kaavailemaansa neljättä osaa viulukonserttoon, vaan teos jakautuu kolmeen osaan. Neliosaisen konserton säveltäjä toteutti kolme vuotta myöhemmin toisen pianokonserttonsa muodossa.
Mököinen

Mököinen on Salon kaupunginosa, joka käsittää Mököistenmäen alueen ja Helsingintien varressa Vähäjoen toisella puolella olevan alueen. Alue rajoittuu Tahkonkatuun, Perniöntiehen, Otsonkatuun, Helsingintiehen ja Pahkavuoren mäkeen.

Palvelut

Alueella sijaitsee Keskustan koulu.

Historiaa

Mököistenmäki kuului Joensuun kartanon maihin, ja siellä oli 1900-luvun alussa katajikkoa ja yksi makasiini. 1920-luvulla alettiin rakentaa ensimmäisiä omakotitaloja ja 1950-luvun lopulla alettiin rakentaa korkeita kerrostaloja.
Vince Lombardi Trophy

Vince Lombardi Trophy on NFL:n mestaruuspalkinto, joka jaetaan vuosittain Super Bowlin voittajajoukkueelle. Pokaalissa on aidon kokoinen hopeinen amerikkalainen jalkapallo ja NFL:n logo sekä teksti: Vince Lombardi Trophy. Super Bowlin jälkeen siihen kaiverretaan voittajajoukkueen nimi, päivämäärä ja ottelun tulos.
Pokaali oli alun perin nimeltään World Championship Game Trophy, koska Super Bowlkin oli alun perin AFL-NFL World Championship Game. Pokaalin nimi muutettiin vuonna 1970 Vince Lombardi Trophyksi Green Bay Packersin legendaarisen valmentajan Vince Lombardin kunniaksi.
Vince Lombardi Trophy on siitä poikkeuksellinen urheilupalkinto, että se ei ole kiertopalkinto. Super Bowlin voittajajoukkue saa Vince Lombardi Trophyn omakseen ja joka vuosi tehdään uusi pokaali. Pokaali valmistetaan käsityönä Tiffany & Co.:lla ja sen hinnaksi on arvioitu 25 000 dollaria.
Kempen

Historia

Ensimmäinen dokumentoitu maininta Kempenistä on vuodelta 1186. Noin vuonna 1290 Kempen linnoitettiin. 3. marraskuuta 1294 Kempen tunnustettiin virallisissa dokumenteissa kaupungiksi. 1400-luvulla kaupungin asukasluku oli noin 4 200 ja kaupungin talous ja kulttuuri kukoistivat. Vuosina 1542–1543 kaupunki oli uskonpuhdistuksen keskus Niederrheinin alueella. Vuonna 1579 rutto tappoi lähes puolet kaupungin asukkaista.
Vuonna 1642 ranskalaiset, hesseniläiset, weimarilaiset sotajoukot valloittivat ja tuhosivat kaupungin Hessenin sodan aikana. Sota oli osa kolmikymmenvuotista sotaa. Vuosina 1794–1814 Kempen oli Ranskan vallan alla. Vuonna 1815, Wienin kongressiin jälkeen kaupungista tuli osa Preussia. Vuonna 1966 Kempenin vanhankaupungin restaurointi alkoi. Vuonna 1970 Hüls, St. Hubert, Tönisberg ja Schmalbroich liittyivät Kempeniin. 3. marraskuuta 1994 vietettiin Kempenin 700-vuotisjuhlia.
Pavel Posád

Pavel Posád (s. 28. kesäkuuta 1953) on tšekkiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Brnon hiippakuntaan Josef Vrana 26. kesäkuuta 1977, ja hänet nimitettiin Litoměřicen hiippakunnan johtoon 24. joulukuuta 2003. Piispaksi vihkiminen seurasi 28. helmikuuta 2004. Pääkonsekraattorina toimi Miloslav Vlk, jota avustivat Jan Graubner ja Josef Koukl.
Posád sai 26. tammikuuta 2008 nimityksen České Budĕjovicen vihkipiispaksi ja Poetoviumin titulaaripiispaksi.
Merv Pregulman

Mervin ”Merv” Pregulman (10. lokakuuta 1922 – 29. marraskuuta 2012) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän pelasi Michiganin yliopiston joukkueessa Wolverinesissa vuosina 1941–1943 ja NFL:ssä Green Bay Packersissa (1946), Detroit Lionsissa (1947–1948) ja New York Bulldogsissa (1949).
Pregulman syntyi Lansingissa, Michiganissa.
Vuonna 1982 College Football Hall of Fameen päässeestä Pregulmanista tuli ammattilaisuransa jälkeen menestyvä liikemies. Hän oli toisen maailmansodan veteraani.
Lahoisk

Liikenne

Minskistä koilliseen vievä M3 valtatie tuo nopean yhteyden kaupunkiin, matkaa Minskin keskustasta on 40 kilometriä. Noin 12 kilometriä Lahoiskin keskustan pohjoispuolella M3-valtatieltä erkanee sivutie Hatynin muistoalueelle itään (noin 5 km). Jatkamalla M3-valtatietä kauemmas pohjoiseen pääsee Polatskiin. Kantatietä P59 pitkin Lahoiskista pääsee kaakossa sijaitsevaan Smaljavitšyyn (29 km) ja itään vievää kantatietä P3 (+P63) pitkin Barysauhun (67 km).

Nähtävyydet

Alueen tunnetuimmat nähtävyydet ovat vaikuttava Hatynin muistoalue (valkoven. Хаты́нь, ven.  Хаты́нь)  saksalaisten hävittämien kylien ja joukkotuhojen muistoksi sekä Silitšyn hiihtokeskus (valkoven. Сілічы, ven.  Силичи, Silitši), josta löytyy muun muassa hotellikylä, laskettelurinteitä, mäkihypyn hyppyrimäkiä ja muidenkin vuodenaikojen liikunnallisia harrastusmahdollisuuksia.

Historia

Kirjalliset dokumentit mainitsevat vuonna 1078 paikkakunnan nimeltä Logoisk. Sittemmin alue on kuulunut monen valtion ja hallitsijan alaisuuteen. 1500-luvulta lähtien liettualais-rusilainen Tiškevičius-aatelissuku (valkoven. Тышкевіч, puol. Tyszkiewicz) oli pitkään merkittävässä asemassa; yksi suvun palatseista sijaitsi paikkakunnalla.
FNFL Hova

Palvelus

Alus palautettiin sodan jälkeen Yhdysvaltain laivastolle, joka siirsi sen pysyvästi Ranskalle MDAP-ohjelman perusteella 21. huhtikuuta 1952.
Alus luokiteltiin fregatiksi 1952, jolloin se sai Naton mukaisen runkonumeron F-704. Alus poistettiin alusluettelosta 1960 ja se palautettiin toukokuussa 1964 Yhdysvaltain laivastolle, joka myi sen romutettavaksi.
TUL:n pesäpallomestaruus 1975

Työväen Urheiluliiton miesten pesäpallomestaruus vuonna 1975 ratkaistiin Jyväskylässä 6. - 7.9. Mestaruuden voitti Jyväskylän Lohi, toiseksi tuli Jokioisten Koetus ja kolmanneksi Tervakosken Pallo-Jehut. Mestarijoukkueessa pelasivat: Pekka Lehtonen, Kari Gröhn, VoLtto Tuunainen, Olli Lehtonen, Timo Valtonen, Seppo Kauppila, Erkki Miesperä, Pekka Sihvonen, Pentti Kytönen, Markku Mörsky, Arto Hietalahti ja Kari Vatanen. Ikämiesten mestaruuden Hyvinkäällä 30.7. voitti Keljon Viesti, toiseksi sijoittui Forssan Alku ja kolmanneksi Tervakosken Pallo-Jehut ennen Hyvinkään Apolloa.
15 vuotiaiden sarjassa paras oli Jyväskylän Lohi.
Puhalla rahat ja juokse

Vastaanotto

Puhalla rahat ja juokse sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 8. lokakuuta 1982 ja Suomessa 22. heinäkuuta 1983. Elokuvan levittäjänä oli Yhdysvalloissa Paramount Pictures vuonna 1982. Puhalla rahat ja juokse tuotti avausviikonloppunaan Yhdysvalloissa 528 559 dollaria. Elokuvaa esitettiin laajimmillaan 303 elokuvateatterissa. Puhalla rahat ja juokse tuotti ilmestymisvuonnaan Yhdysvalloissa yhteensä 946 461 dollarin lipputulot. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 12 arvostelun perusteella laskettuna kriitikoiden arvosteluista 25 prosenttia oli positiivisia. Warner Home Video julkaisi elokuvan DVD:nä Yhdysvalloissa 30. kesäkuuta 2009.
Kymmenestä suomalaisesta ensi-iltakriitikosta kolme antoi elokuvalle kolme tähteä, kaksi yhden tähden ja muut eivät sitäkään, keskiarvona 1,33 tähteä neljästä. Puhalla rahat ja juokse sai Suomen teatterikierroksellaan 2 096 katsojaa, millä se sijoittuu vuonna 1983 Suomen-ensi-iltansa saaneen 238 elokuvan joukossa sijalle 178.
Iso-Hartonen

Maantietoa

Järven pinta-ala on 9,8 hehtaaria, se on 600 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Imjärven valuma-alueeseen (14.179) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 84,5 metriä mpy.
Mustahuppumanikki

Levinneisyys

Mustahuppumanikkia tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Sitä on kuvattu paikallisesti yleiseksi tai yleiseksi. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.