google/wiki40b huggingface dataset:
Carl E. Junnelius

Carl Erik Junnelius (5. elokuuta 1812 Oulu – 7. helmikuuta 1861 Oulu) oli oululainen laivanvarustaja, kauppias ja merikapteeni.

Perhe

Carl Erik Junneliuksen vanhemmat olivat oululainen raatimies, laivanvarustaja ja kauppias Carl Fredrik Junnelius ja Maria o.s. Junnel. 14-lapsisen perheen kotitila sijaitsi Ala-Laanilassa, jossa he harjoittivat nautakarjan-, lampaan- ja hevosenkasvatusta. Carl oppi isänsä laivanvarustaja-ammatin jo nuorena ollessaan isän mukana satamassa ja merimatkoilla.
Carl E. Junneliuksen puoliso oli Birgitta Christiana Damlin Helsingistä, heillä oli kuusi lasta. Lapsista nuorin John Wiliam Junnelius oli isänsä tavoin merenkulkija. Hän valmistui merikapteeniksi 1876,  asui Englannin Liverpoolissa ja purjehti Amerikkaan ja Välimerelle. Hän hukkui Pencobayssa Australiassa Cambrian Monarch -nimisen laivan haaksirikossa 1904.

Ura

Carl E. Junnelius suoritti kirjurin opinnot 1827–1833 Uudessakaarlepyyssä ja sai kauppaporvarin oikeudet Oulussa 1833 ja kauppalaivurin oikeudet vuonna 1837 (skeppareborgare och coopvaerdieskeppare). Hän toimi kapteenina laivoilla Annette (1837), Toimi (1837), Jalo (1838), Agusta (1839), Paris (1839, 1842–1843), Mesack (1840–1841), Avance (1843–1844, 1846–1848), Toivo (1848) ja Veljet (1852).
Laivurioikeudet saatuaan Junnelius aloitti vientitoiminnan. Hänen laivojensa varustamon varastot sijaitsivat Oulun Kajaanintullissa ja Pikkukustaassa.Vientitavara oli etupäässä pikeä ja tervaaa. Junnelius Omisti Holapan tilan Muhoksen Päivärinteeltä, 1/8 maatilasta Oulujoen pitäjän Oulunsuusta, talon Oulun kaupungista (I-kortteli) ja huvilan Oulun Toppilansaaresta. Lisäksi hän omisti Iin Haminassa viisinurkkaisen kaupan. Hän oli Oulun kauppaseuran pitkäaikaisin jäsen.
Jane Erkko

Jane Tuulikki Marianna Erkko(o.s. Airola; 9. maaliskuuta 1936 Helsinki – 16. maaliskuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen taitoluisteluvaikuttaja ja pitkäaikainen Sanoma Oyj:n hallituksen jäsen. Hän perusti vuonna 2002 miehensä Aatos Erkon kanssa Jane ja Aatos Erkon säätiön. Jane Erkko oli säätiön hallituksen varapuheenjohtaja sen perustamisesta kuolemaansa saakka. Erkon alkuperäinen etunimi oli Tuulikki, mutta hän vaihtoi etunimensä Janeksi vuonna 1958. 
Erkko harrasti koululaisena innokkaasti kaunoluistelua ja seurasi myöhemmin kansainvälisiä luistelukilpailuja televisiosta. 1960-luvun alussa hän kummasteli suomalaisten luistelijoiden heikkoa menestystä siinä määrin, että Aatos Erkko käski vaimonsa ”tehdä asialle jotain”. Helsinkiläisseurat eivät innostuneet tarjotusta avusta, joten Erkot perustivat kaunoluistelujaoksen Helsingin Jalkapalloklubille. Jaos itsenäistyi vuonna 1972 Helsingin Taitoluisteluklubiksi, ja Jane Erkko oli sen puheenjohtaja seuran perustamisesta vuoteen 1985 asti ja vuosina 1987–1990.
Erkon tavoitteena oli saada suomalaisluistelija EM-kisoissa kymmenen parhaan joukkoon. Seuraan palkattiin itävaltalainen valmentaja Rudolf Zettelmann, joka halusi luistelijoiden aloittavan harjoittelun varhain. Alle kymmenvuotiaita lapsia kutsuttiin lehti-ilmoituksella harjoitusten pariin. Ilmoitus sai Helsingin jäähalliin 300 nuorta luistelijaa, muiden muassa Kristiina ”Tintti” Wegeliuksen. Erkon pyrkimyksenä ja saavutuksena oli tuoda alkuvaiheessa luisteluvalmentajia ulkomailta, kouluttaa suomalaisia valmentajia ja viedä suomalaisia lahjakkaita nuoria Yhdysvaltoihin huippuvalmentajien oppilaiksi.
Erkon ansiona pidetään myös menestyneiden luistelijoiden saamista Suomeen näytöksiin. Hän korosti kansainvälisten suhteiden tärkeyttä ja teki suomalaista taitoluistelua ulkomailla tunnetuksi siinä määrin, että Suomessa järjestettiin taitoluistelun EM-kilpailut 1977 ja MM-kilpailut 1983. Erkko teki töitä myös 1993 EM-kilpailujen ja 1999 MM-kilpailujen järjestelytoimikunnissa. Vuonna 1995 ponnistelu taitoluistelun hyväksi tuotti ensimmäiset kansainväliset mitalit pitkästä aikaa, kun jäätanssiparina kilpailleet Susanna Rahkamo ja Petri Kokko saavuttivat EM-kultaa ja MM-hopeaa.
Erkko oli tutustunut Yhdysvalloissa muodostelmaluisteluun ja toi lajin Suomeen 1980-luvulla. Hänen mielestään muodostelmaluistelussa oli potentiaalia: kaikki yksinluistelijat eivät mahdu terävimpään kärkeen, mutta muodostelmaluistelussa luistelija säilyy lajin harrastajana pitkään.
Erkko toimi Suomen Taitoluisteluliiton hallituksen jäsenenä ja varapuheenjohtajana 1968–1990. Tuona aikana luotiin taitoluisteluun kilpailusäännöt ja luotiin pohja nykyiselle tuomarityöskentelylle. Erkko vetäytyi aktiivisesta toiminnasta taitoluistelussa 2000-luvun taitteessa.
Suomen opetus- ja kulttuuriministeriö myönsi Jane Erkolle Pro Urheilu -mitalin vuonna 2013. Hänelle on myönnetty myös Suomen Taitoluisteluliiton kultainen ansiomitali (1980) ja Suomen liikuntakulttuurin ja urheilun kultainen ansioristi (1990). Suomen Leijonan ansioristin Erkko sai 1977.
Akatsuki (1901)

Palvelus

Akatsuki saapui Yokosukaan 7. toukokuuta 1902. Alus osallistui Venäjän–Japanin sotaan, jossa se osui Port Arthurin taistelussa 17. toukokuuta 1904 miinaan. Alus poistettiin virallisestit alusluettelosta 19. lokakuuta 1905.
Zornitsa Kostova

Kilpaura

Toukokuusa 2016 Kostova oli voittamassa Euroopan-mestaruutta joukkuekatassa yhdessä Maria Marinovan ja  Simona Stoimenovan kanssa.
Toukokuussa 2017 Kostova otteli EM-kilpailuissa Ranskassa, jossa hän voitti avauskierroksella Ludivine Lafuenten, mutta hävisi toisella kierroksella Emilia Chimkowskalle. Kesäkuussa Kostova sen sijaan saavutti All American Openin keskisarjan mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Danessa Rodriguezin. Hän kilpaili myös katassa, jossa Kostova sijoittui toiseksi.
2018 kesäkuussa Kostova sijoittui neljänneksi hävittyään All American Openin pronssiottelun Danessa Rodriguezille.
José Augusto Martins Fernandes Pedreira

José Augusto Martins Fernandes Pedreira (s. 10. huhtikuuta 1935 Valença) on portugalilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 12. heinäkuuta 1959 ja nimitettiin Porton hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Elvasin titulaaripiispaksi 28. joulukuuta 1982. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. maaliskuuta 1983. Pääkonsekraattorina toimi Armindo Lopes Coelho, jota avustivat Eurico Dias Nogueira ja Júlio Tavares Rebimbas.
29. lokakuuta 1997 Martins Fernandes Pereira sai nimityksen Viana do Castelon piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 11. kesäkuuta 2010.
USS Halibut (SSGN-587)

Valmistus

Aluksen rakentaminen aloitettiin 11. huhtikuuta 1957 Mare Islandin laivastontelakalla Vallejossa Kaliforniassa. Se laskettiin vesille 9. tammikuuta 1959 kumminaan Kalifornian kongressiedustajan Chet Holifieldin puoliso. Alus luovutettiin Yhdysvaltain laivastolle 4. tammikuuta 1960 ensimmäisenä päällikkönään komentajakapteeni Walter Dedrick.

Palvelus

USS Halibut aloitti vastaanottotestit 11. maaliskuuta 1960. Matkalla Australiaan aluksesta tuli 25. maaliskuuta maailman ensimmäinen risteilyohjuksen laukaissut sukellusvene. Sukellusveneen siirrettiin 18. kesäkuuta Mare Islandin telakalle testeissä havaittujen vikojen ja puutteiden korjaamiseksi. Lyhyen koulutusjakson jälkeen alus lähti palvelukseen palattuaan 7. marraskuuta Pearl Harboriin liittyäkseen Yhdysvaltain Tyynenmeren laivastoon.
Helmikuussa 1965 alus siirrettiin Pearl Harborissa telakalle modernisoitavaksi ja se luokiteltiin uudelleen 15. elokuuta hyökkäyssukellusveneeksi runkonumerolla SSN-587. Se lähti 6. syyskuuta Yhdysvaltain länsirannikolle, ja alus saapui 20. syyskuuta Keyportiin Washingtoniin, josta se lähti paluumatkalle 5. lokakuuta. Alus pysähtyi reiluksi viikoksi Mare Islandille ja siten se saapui Pearl Harboriin vasta 21. lokakuuta. Alus siirrettiin sukellusveneentorjuntakoulutuksen maalilaivaksi, missä tehtävässä se oli loppuvuoden.
Alus poistettiin laivastoluettelosta 30. huhtikuuta 1986.
Toinen Kanava

Jaise

Jaise on suomalainen rap-artisti. Hän on Toisen Kanavan lisäksi suorittanut vierailuja eri rap-artistien levyillä.

Justus

Justus (ent. Jotflow) on suomalainen rap-artisti. Hän on suorittanut Toisen Kanavan lisäksi vierailuja muun muassa Skandaalin ja Joniveljen levyillä.
4331 Hubbard

4331 Hubbard (ennen nimeämistään 1983 HC) on asteroidien päävyöhykkeellä sijaitseva asteroidi. Sen kiertoaika on 3,33 vuotta. Asteroidin löysi N. G. Thomas Flagstaffissa 18. huhtikuuta 1983.
Kahuluin lentoasema

Historia

Yhdysvaltain laivasto rakensi kentän vuonna 1942, koska Yhdysvaltain liityttyä toiseen maailmansotaan se tarvitsi toisenkin lentotukikohdan Mauin saarelle. Jo vuonna 1947 oli suunnitelmissa siirtää kaupalliset lennot vanhalta Puunenen lentoasemalta Kahuluin lentoasemalle, ja joulukuussa 1947 laivasto luovuttikin lentoaseman Havaijin osavaltiolle. Pitkien neuvottelujen jälkeen lopullinen päätös kaupallisen liikenteen siirtämisestä tehtiin kuitenkin vasta vuonna 1951, ja kaupalliset lennot alkoivat korjaus- ja uudistustöiden jälkeen kesäkuussa 1952.
Vuonna 1955 lentoasemalla oli kolme päällystettyä kiitotietä: edelleen käytössä olevat 02/20 ja 05/23 sekä lisäksi 17/35. Sitä käyttivät säännöllisesti Hawaiian Airlines sekä Trans-Pacific Airlines ja epäsäännöllisesti Andrew Flying Service, Havaijin kansalliskaarti ja Yhdysvaltain asevoimat. Uusi lennonjohtotorni sinne valmistui lokakuussa 1958 ja uusi terminaali kesäkuussa 1966. Ensimmäiset tilauslennot Manner-Yhdysvalloista alkoivat vuonna 1975 ja reittilennot vuonna 1983. Viiden vuoden suunnittelun ja rakentamisen jälkeen uusi terminaali valmistui vuonna 1990. Vanha terminaali muutettiin matkatavara-aulaksi, ja uuden terminaalin laajennus valmistui vuonna 1993.
Haapalahden lampi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,8 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Ristiselän–Murtoselän alueeseen (14.231) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 78,3 metriä mpy.
Patenttiperhe

Patenttiperhe käsittää kaikki samaan keksintöön liittyvät samansisältöiset patenttihakemukset ja myönnetyt patentit eri maissa. Patentti myönnetään vain yhteen maahan kerrallaan, jolloin keksijä voi haluta patentoida saman keksinnön useassa maassa saadakseen patenttisuojan voimaan kaikilla markkinoilla, joissa keksintö on tarkoitus kaupallistaa. 
Patenttiperhettä käytetään patenttien etsinnässä. Patenttitietokannat pyrkivät siihen, että patenttiperheen avulla voisi löytää olennaiselta sisällöltään samanlaiset dokumentit eri maista ja eri kielillä. Tällöin patenttiperheen avulla voi saada tietoa patenttisuojan maantieteellisestä kattavuudesta ja sitä kautta myös patentoidun keksinnön merkittävyydestä. Määritelmästä riippuen samaan patenttiperheeseen voidaan katsoa kuuluvan joko vain sisällöltään identtisiä dokumentteja tai myös muita patenttisuojan kautta toisiinsa yhteydessä olevia dokumentteja. Eri patenttitietokannat käyttävät eri määritelmää, joten löytääkseen kaikki samaa keksintöä koskevat patentit voi olla tarpeen käyttää useampaa eri tietokantaa. 
Patenttitietokannoissa perheen muista patenteista käytetään nimityksiä vastaavat dokumentit ja ekvivalentit.
TU4

TU4 (ven. ТУ4) on neuvostoliittolainen teollisuusveturisarja. TU4-tyyppisiä kapearaiteisia vetureita valmistettiin runsaat 3100 kappaleita vuosina 1962–1974.
Suomeen niitä on tullut vain yksi kappale, vuonna 1970 valmistunut numero 2091 joka on Jokioisten Museorautatiellä. Museorautatie hankki veturin työkäyttöön vuonna 2010. Sen kunnostuksessa on käytetty uudempaa tekniikkaa, esim. moottori on vuodelta 1990.  Veturin hankinnalla säästetään vanhempaa museokalustoa.
Bob Pettit

Robert E. Lee ”Bob” Pettit Jr. (s. 12. joulukuuta 1932) on yhdysvaltalainen entinen koripalloilija. Hän pelasi koko NBA-uransa (1954–1965) Milwaukee/St. Louis Hawksissa.
Pettit syntyi Baton Rougessa, Louisianassa, ja opiskeli Baton Rouge High Schoolissa sekä Louisiana State Universityssa. Hän voitti NBA:n arvokkaimman pelaajan palkinnon vuosina 1956 ja 1959, ja valittiin tulokaskaudellaan vuoden tulokkaaksi.
NBA valitsi Pettitin vuonna 1996 yhdeksi sen kaikkien aikojen viidestäkymmenestä parhaasta pelaajasta. Hän on kuulunut vuodesta 1970 Basketball Hall of Fameen.
Hérculez Gómez

Seurajoukkueura

Gómez aloitti ammattilaisuransa Meksikon 1. divisioonassa Cruz Azulin joukkueessa vuonna 2001. Hän edusti urallaan useita seuroja, muun muassa Primera División de Méxicossa pelaavaa Pachucaa

Maajoukkueura

Gómez valittiin Yhdysvaltain joukkueeseen vuoden 2007 Copa Américaan. Hän oli ensimmäisen kerran Yhdysvaltain kokoonpanossa Argentiinaa vastaan, muttei päässyt ottelussa kentälle. Ensimmäistä kertaa hän pääsi kentälle Kolumbiaa vastaan.
Toukokuussa 2010 Gómez valittiin edustamaan Yhdysvaltoja MM-kisoihin 2010. Hän teki maalin 4−2 päättyneessä ystävyysottelussa Tšekkiä vastaan. Kesäkuussa 2010 juuri ennen MM-kisoja hän teki maalin 3−1 päättyneessä ottelussa Australiaa vastaan.
Gómez pelasi 24 maaottelua ja teki niissä kuusi maalia vuosina 2007–2013.
Walking on Sunshine (elokuva)

Juoni

Maddie järjestelee italialaisen poikaystävänsä Rafin kanssa häitään ja kutsuu sinne sisarensa Taylorin. Maddie ei kuitenkaan tiedä, että Raf on Taylorin entinen poikaystävä ja hänen elämänsä suurin rakkaus.

Arvioita

Turun Sanomien Päivi Valotien mukaan ihmissuhdekarusellia Välimeren maisemissa pyörittävä Walking on Sunshine muistuttaa vuoden 2008 elokuvaa Mamma Mia! -elokuvaa, paitsi että Abban kappaleet ovat vaihtuneet 1980-luvun epätasaisesti laulettuihin hitteihin (elokuva on nimetty Katrina and the Wavesin kasarihitin mukaan). ”Höyhenenkevyen musikaalihattaran juoni ja henkilöt ovat paperinohuita, mutta aurinkoista hömppää on joka tapauksessa vaikea vastustaa.”
Pitsídia

Minolainen huvila

Pitsídia on myös minolaisaikaisen huvilan arkeologinen kohde, joka sijaitsee kylän lähellä ja on saanut siitä nimensä. Huvila rakennettiin uudella palatsikaudella eli kausilla MM IIIB–LM IB noin ajalla 1750–1450 eaa. Rakennuksen koko on noin 20,75 x 13 metriä.
Yleisurheilun sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailut 2013

Yleisurheilun sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailut 2013 järjestettiin Hipposhallissa Jyväskylässä 16.–17. helmikuuta. Aikaisemmin sama tapahtuma oli järjestetty Hipposhallissa kahdesti, vuosina 1994 ja 1999. Järjestävänä seurana toimi Jyväskylän Kenttäurheilijat.

Ennätyksiä

Ensimmäisenä kilpailupäivänä Ella Räsänen rikkoi 37 kestäneen Riitta Salinin naisten 400 metrin Suomen ennätyksen. Minna Nikkanen puolestaan teki naisten seiväshypyssä kilpailuennätyksen. Toisena kilpailupäivänä Räsänen rikkoi Johanna Mannisen 15 vuotta vanhan alle 20-vuotiaiden SE:n 200 metrillä. Nooralotta Neziri rikkoi Manuela Boscon 13 vuotta voimassa olleen 60 metrin aitajuoksun Suomen ennätyksen. Elina Torro teki kolmiloikassa parhaan sisäratojen suomalaistuloksen seitsemään vuoteen. Naisten 4×200 metrin viestinjuoksussa Tampereen Pyrintö rikkoi nimissään olleen Suomen ennätyksen.
Ahn Jeong-hwan

Ahn Jeong-hwan (hangul 안정환, hanja 安貞桓; s. 27. tammikuuta 1976 Paju, Etelä-Korea) on eteläkorealainen jalkapalloilija.
Ahn muistetaan parhaiten MM-kisoista 2002, jolloin hän pudotti Italian jatkosta pudotuspelivaiheen ensimmäisellä kierroksella kultaisella maalillaan, jonka turvin Etelä-Korea selviytyi puolivälieriin. Ahn oli tuolloin lainassa italialaisessa Perugian joukkueessa. Perugian omistaja Luciano Gaucci oli seuraavana päivänä italialaisessa La Gazzetta dello Sport -urheilulehdessä sanonut, että hän ei aio maksaa enää palkkaa pelaajalle, joka oli pudottanut Italian jatkosta. Perugia veti lausuntonsa myöhemmin takaisin, mutta Ahn ei enää halunnut palata joukkueeseen.
Perugiasta Ahn siirtyi takaisin Aasiaan ja Japanin J. Leagueen, jossa hän pelasi Shimizu S-Pulsessa ja Yokohama F Marinosissa. Heinäkuussa 2005 hän palasi Eurooppaan, kun hän teki sopimuksen Ranskan FC Metzin kanssa. Helmikuussa 2006 hän siirtyi Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelanneeseen MSV Duisburgiin.
Ahn pelasi Etelä-Korean joukkueessa vuoden 2006 MM-kisoissa ja tuli vaihtopelaajana kentälle joukkueen jokaisessa kolmessa ottelussa.
IX kaupunginosa (Turku)

Linnanfältti

Linnanfältti on IX kaupunginosaan 2010-luvun lopulla rakennettava puukerrostaloista muodostuva asuinalue Amiraalistonkadun molemmin puolin. Se on yksi pilottikohteista Suomen hallituksen hyväksymässä puurakentamisen edistämisohjelmassa 2004–2010. Aiemmin teollisuus- ja varikkoalueena toiminut alue rajautuu idässä Turku Energian voimalaitokseen ja lännessä 1870-luvulla rakennettuun Turun matkustajasatamaan kulkevaan rautatiehen. Linnanfältin pohjoisrajana on Malminkatu, etelärajana Linnankatu. Linnankadun varren ja muut alueen vanhat puutalot säilytetään ja kunnostetaan, ja niiden väliin rakennetaan matalia 2–4-kerroksisia puukerrostaloja. Talojen ja pihakansien alle rakennetaan maanalaisia pysäköintihalleja.
Uusia puutaloja tullaan rakentamaan radan ja Fleminginkadun väliselle tontille, Fleminginkadun ja vanhojen raitiovaunuhallien väliin, Turun maakuntamuseon käytössä olevan vanhan harja- ja sivellintehtaan naapuritontille sekä Kalastajankadun ja Mittarinkadun väliseen kortteliin. Vanhat tehdasrakennukset sekä raitiovaunuhallit säilytetään vanhojen puutalojen ohella.
Linnanfältin rakentaminen alkoi lokakuussa 2016, ja alueen arvioidaan valmistuvan 3–5 vuodessa. Alueella ensimmäisenä toimivia rakennusyhtiöitä ovat NCC, KS-Kodit, Lakea, Bonava, YH Kodit ja Lehto Group.
Bambouk

Bambouk (myös Bambougou) on historiallinen alue Falémé- ja Bafing-jokien välillä läntisessä Malissa. Nykyään suurin osa siitä kuuluu Kayesin alueen Kéniéban piiriin.
Bambouk oli muinaisen Ghanan ja myöhemmin Malin vasallivaltio, mutta sen poliittinen merkitys oli vähäinen. Keskiaikaiset arabit kutsuivat sitä ja eräitä muita kullantuotantoalueita yhteisnimityksellä Wangara. Portugalilaiset saapuivat ”kullan maana” tunnettuun Bamboukiin vuonna 1550, mutta he kuolivat pian sairauksiin tai joutuivat toistensa ja paikallisten asukkaiden tappamiksi. Ranskalaiset tunkeutuivat Bamboukiin 1700-luvulta lähtien. Vuonna 1714 he rakensivat Faléméjoelle Saint Pierren linnoituksen. Kullan tuotanto osoittautui kuitenkin vähäiseksi, ja 1700–1800-luvuilla ranskalaiset hylkäsivät kauppapaikkansa.
Vuonna 1940 Bambouk tuotti 320 kiloa kultaa. Nykyään alueella on rautakaivoksia.
Viipurin historia

Viipurin historia alkaa vuodesta 1293 Viipurin linnan perustamisen aikaan. Viipurista tuli sittemmin Vuoksen rannalla sijainnut karjalaisten kauppapaikka.
Torkkeli Knuutinpoika johti upplantilaisten kolmatta ristiretkeä Suomeen vuonna 1293. Sotaretken päätteeksi Ruotsi perusti Viipurin linnan vahvistaakseen valtaansa. Linna sijoitettiin eräälle Vuoksen pienelle saarelle, sillä sijainti oli jo entuudestaan tuttu monille ruotsalaisille, jotka olivat tehneet sotaretkiä Karjalan alueelle.
Viipurin linnan läheisyyteen rakennettiin puolustuslaitteita sekä suojattu satama-alue viikinkien ja muiden epätoivottujen vierailijoiden vuoksi. Vuonna 1323 Viipurin linnasta ja sen lähiympäristöstä tuli Ruotsin omaisuutta. Ruotsin kuningas Eerik XIII Pommerilainen myönsi Viipurille kaupunki-oikeudet vuonna 1403, joten Viipurista tuli virallinen kaupunki. Sittemmin Viipuri oli yksi Suomen merkittävimmistä kauppakaupungeista sekä Kaakkois- ja Itä-Suomen keskus.
Eerik Akselinpoika Tottin toimesta rakennettiin 1470-luvulla Viipurin ympärille suojamuureja. Muurit sisälsivät suojavarustuksia ja puolustustorneja. Tunnetuin Viipurin suojatorneista oli Pyhän Andreaksen torni. Jo 1400-luvun alussa Viipuriin rakennettiin monta kirkkoa, mm. kivirakenteinen tuomiokirkko, joka tuhoutui vuonna 1477 tulipalossa. 1550-luvun alkaessa Viipuri oli jo täyteen rakennettu.
Venäjän tšaarin Pietari Suuren joukot valloittivat Viipurin huhti-kesäkuussa 1710, joten kaupunki liitettiin Venäjän lääniksi. Venäläinen sotajoukko piiritti kaupunkia 77 päivää ennen kuin ruotsalaiset antautuivat ja Viipuri jäi Venäjälle. Valloitus tapahtui Suuren Pohjan sodan aikoihin. Neljä vuotta aikaisemmin tapahtunut Viipurin piiritys epäonnistui, joten tapahtumaa voidaan kutsua "toiseksi Viipurin piiritykseksi". Vuonna 1710 Pietari Suuren voima oli kuitenkin vahvistunut, joten hän päätti yrittää Viipurin valtaamista uudelleen.
Nykyisin Viipuri on osa Luoteis-Venäjää ja kuuluu Leningradin alueeseen.
Valkolampi (Jyväskylä, Vesanka)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,3 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Vesankajärven valuma-alueeseen (14.286) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 158,5 metriä mpy.
Afrosentrismi

Afrosentrismi on maailmankuvan näkökulma, joka keskittyy mustaan Afrikkaan ja afrikkalaisiin ja Amerikan mustaan väestöön. Afrosentrismin tarkoitus on sekä taistella länsimaihin keskittynyttä, esimerkiksi eurosentristä historiankirjoitusta vastaan, että kohottaa mustien itsetuntoa ja etnistä ylpeyttä.
Afrosentrismissä keskeistä on ajatus, että Afrikka muodostaa omankaltaisensa kulttuuriympäristön, jota ei voi ymmärtää perinteisin eurooppakeskeisin menetelmin. Joskus ajatus viedään niin pitkälle, että katsotaan muiden kuin afrikkalaisperäisten henkilöiden olevan kykenemättömiä ymmärtämään afrikkalaista kulttuuria. Afrosentrismissä on herättänyt kritiikkiä sen keskeinen ajatus yhdestä suuresta panafrikkalaisesta kulttuurista. Kielelliset, kulttuuriset ja geneettiset erot ovat Afrikan mustan väestön sisällä hyvin suuret, ja yhdestä afrikkalaisesta kulttuurista puhuminen ei siksi voi vastata todellisuutta.
Afrosentrismin eräs äärimuoto viljelee myös epätieteellisiä väitteitä historiasta, kuten että muinainen Egypti oli mustien perustama tai että Kleopatra, Sokrates, Hannibal yms. tunnetut historian henkilöt olisivat olleet mustia. Osa afrosentristeistä laskee mustiksi ja siis samaan ryhmään myös kaikki maailman tummaihoiset, kuten Intian dravidakieliset, Australian aboriginaalit, pohjoisafrikkalaiset, kuten myös Meksikon olmeekit, joiden patsaissa vaikuttaa joidenkin mielestä olevan afrikkalaisia piirteitä, mikä ei vastaa yleistä tieteellistä käsitystä.
Oukitel K6000 Pro

Ominaisuudet

Oukitel K6000 Pron käyttöjärjestelmänä toimii Android 6.0. Puhelimessa on kolme gigatavua käyttömuistia ja 32 gigatavua massamuistia. Sen takakameran resoluutio on 13 megapikseliä, mutta resoluutiota on kasvatettu laskennallisesti 16 megapikseliin. Oukitel K6000 Prossa on digitaalinen kuvanvakain.
Oukitel K6000 Prossa on 6 000 milliampeeritunnin akku, joten se on älypuhelimeksi melko isokokoinen ja painava.  Puhelin kesti Androidheadlines.comin testissä kolme päivää lataamatta. Oukitel K6000 Pro ei tue pikalatausta, joten sen lataaminen kestää noin kuusi tuntia.

Vastaanotto

Tekniikan Maailman arvostelussa Oukitel K6000 Pro sai kehuja jämäkästä alumiinirungostaan ja hyvästä akkukestostaan. Puhelimen suorituskykyä pidettiin keskitasoisena, mutta halpaan hintaansa nähden todella hyvänä.
Karjalan kunnailla (kansansävelmä)

Karjalan kunnailla (Jo Karjalan kunnailla lehtii puu...) on suomalainen kansansävelmä. 
Lauluun on kirjoittanut suomenkieliset sanat Valter Juva. Sen ovat levyttäneet muun muassa Anna Mutanen, Linda Lampenius, Eugen Malmsten, Cantores Minores, Ylioppilaskunnan Laulajat, Lauri Laine, Georg Ots, Joensuun Mieslaulajat,  Martti Talvela, Ensiferum ja Liljan Loisto. Iivo Härkönen on sanoittanut sävelmän karjalaksi.
Aleksandr Beloborodovin säveltämä Karjalan tasavallan hymni noudattaa suurilta osin Karjalan kunnailla -kansansävelmän melodiaa.
”Karjalan kunnailla” soi eteläkarjalaisen Lappeenrannan kaupungin iltasoittona kesäiltaisin. Nauhoitteella soittaa trumpettia director musices Hannu Sopanen. Vuosina 2007–2017 iltasoitto toistettiin linnoituksen ortodoksikirkon kellotapulista, ja vuodesta 2018 alkaen paikkana on ollut vesitorni.