google/wiki40b huggingface dataset:
Eläinmaantieteellinen alue

Eläinmaantieteellinen alue on eläimistöltään samankaltainen alue maapallolla. Eläinmaantieteellisten alueiden eläimistön eroihin ovat vaikuttaneet etenkin mannerliikunnot, joiden seurauksena mantereet ovat välillä olleet biologisesti eristäytyneinä pitkän aikaa, mikä on johtanut niille tyypillisen eläimistön kehittymiseen.
Maapallo jaetaan tavallisesti kuuteen eläinmaantieteelliseen alueeseen Alfred Russel Wallacen 1800-luvulla tekemän työn mukaan. Hän oli ensimmäinen joka havaitsi, että kokonaiset eläinten ryhmät saattavat esiintyä vain tietyllä eläinmaantieteellisellä alueella.
Landgericht

Landgericht on saksalaisessa tuomioistuinjärjestelmässä Amtsgerichtin ja Oberlandesgerichtin väliin sijoittuva tuomioistuin. Se voi olla toimivaltainen sekä ensimmäisenä että toisena oikeusasteena. Saksassa on nykyisin 116 Landgerichtiä.
Rikosprosessissa Landgericht on ensimmäinen oikeusaste niissä rikoksissa (saks. Verbrechen) ja vakavissa rikkomuksissa (saks. Vergehen), joista säädetty lievin vankeusrangaistus on neljä vuotta. Poikkeustapauksissa se voi olla ensimmäinen oikeusaste lievemmissä tapauksissa, kun asialla on erityistä merkittävyyttä. Se on ensimmäinen oikeusaste myös pakkohoito- ja turvasäilöasioissa. Siviiliprosessissa Landgericht on ensimmäinen oikeusaste niissä riita-asioissa, joita ei käsitellä Amtsgerichtissä: tavallisesti riita-asioissa, joiden arvo ylittää 5000 euroa. Toisen oikeusasteen tuomioistuimena Landgericht käsittelee valituksia Amtsgerichtin päätöksistä.
Suurin osa Landgerichtin asioista käsitellään yhden tuomarin kokoonpanossa. Vakaviksi tai tärkeiksi katsotut asiat voidaan ratkaista kolmen ammattituomarin kokoonpanossa.
Möröt vastaan muukalaiset

Juoni

Kalifornialaistyttö Susan Murphy saa hääpäivänään yllättäen niskaansa avaruusmönjää täynnä olevan meteorin ja hänestä tulee 15 metriä pitkä. Hälytystilassaan armeija panee toimeksi ja Susan viedään piiloon hallituksen salaiseen laitokseen. Siellä hänen nimensä muutetaan Megarellaksi ja hän jää vankeuteen kummallisten mörköjen kanssa. Heidän vankeutensa loppuu lyhyeen, kun salaperäinen avaruusrobotti laskeutuu Maahan ja alkaa tuhota sitä.
Tapiolan Voimistelijat

Seuran historia

Vuonna 2014 seura vietti 50-vuotisjuhlavuottaan. Seura perustettiin vuonna 1964 nimellä Tapiolan Naisvoimistelijat. Nykyinen nimi otettiin käyttöön vuonna 1995.
Abdul Sattar Edhi

Abdul Sattar Edhi عبدالستار ایدھی (urduksi) (28. helmikuuta 1928 Gujarat, Brittiläinen Intia – 8. heinäkuuta 2016) oli pakistanilainen filantrooppi, askeetti ja ihmisystävä. Hän perusti säätiön Edhi Foundation, joka ylläpiti sairaaloita, kodittomien asuntoloita, psykiatrisia kuntoutuskeskuksia ja orpokoteja ympäri Pakistania.
Edhi muutti synnyinseudulta Karachiin, missä hän perusti ilmaisen terveysvastaanoton Karachin vähävaraisille. Edhin hyväntekeväisyys laajeni 1957, kun aasialainen influenssa pyyhkäisi yli Karachin. Lahjoitusten avulla hän osti ensimmäisen sairasauton samana vuonna. Hän laajensi myöhemmin hyväntekeväisyysverkostoa vaimonsa Bilquis Edhin avulla.
Koko hänen elinaikansa Edhi Foundation laajeni täysin yksityisten lahjoitusten ansiosta. Laajenemiseen kuului 1 800 pientä ambulanssia. Kuollessaan Edhi oli virallisesti lähes 20 000 lapsen vanhempi tai huoltaja. Häntä on sanottu armeliaisuuden enkeliksi, ja hänet on nimetty Pakistan arvostetuimmaksi ja legendaarisimmaksi hahmoksi. Vuonna 2013 The Huffington Postin mukaan hän olisi ollut "maailman merkittävin elävä ihmisystävä".
Edhin toimintatapa oli delegoiva, ja papit ja poliitikot suhtautuivat häneen usein arvostelevasti. Edhi puhui voimakkaasti uskonnollisen suvaitsevaisuuden puolesta Pakistanissa ja tuki Katrina-hurrikaanin ja Etiopian vuosien 1983–1985 nälänhädän uhreija. Edhi on nimetty useita kertoja Nobelin rauhanpalkinnon ehdokkaaksi.
Kolmen valtakunnan rajapyykki

Kolmen valtakunnan rajapyykki (ruots. Treriksröset, norj. Treriksrøysa, pohjoissaameksi Golmma riikka urna) on Suomen, Ruotsin ja Norjan yhteinen betoninen rajapyykki Koltajärvessä. Se on samalla Ruotsin pohjoisin ja Manner-Suomen läntisin piste. Rajapyykkiin rajoittuvat Suomen puolelta Enontekiön, Ruotsista Kiirunan ja Norjasta Omasvuonon kunnat.
Rajapyykki on maailman pohjoisin kolmen valtion rajapiste. Suomen, Norjan ja Venäjän rajapiste Muotkavaaralla on noin 900 metriä etelämpänä.

Historia

Rajapiste on vanhalla Norjan ja Ruotsin rajalla, joka perustuu Strömstadin sopimukseen (1751). Kun Ruotsin ja Suomen raja määriteltiin Haminan rauhassa (1809) kulkevaksi ”Kilpisjärven ohi Norjaan” (ruots. förbi ... Kilpisjaure ända til Norrige), syntyi kolmen valtion rajapiste. Tornion rajanjärjestelysopimuksessa (1810) rajojen tulkittiin kohtaavan Kuokimmuodkassa rajapyykillä 294. Rajankäynnissä 1887 kuitenkin todettiin Ruotsin ja Suomen rajan kulkevan noin 150 metriä lännempänä Rajajoki-purossa.
Suomen ja Norjan rajankäynnissä vuonna 1897 määritettiin rajojen tarkka yhtymäkohta, ja todettiin sen osuvan Koltajärveen rajapyykin 294 länsipuolelle. Järveen rakennettiin kivinen tekosaari ja sille 2,5 metriä korkea rajamerkki. Ruotsin edustajaa ei ollut läsnä. Vuonna 1901 pidettyyn yhteiseen katselmukseen osallistui myös Ruotsin edustaja ja rajamerkki hyväksyttiin.
Nykyinen rajamerkki on rakennettu vuonna 1926. Se rakennettiin, koska kevätjäät olivat turmelleet alkuperäistä rajamerkkiä useaan kertaan. Uusi rajamerkki on betonista tehty katkaistu kartio, jonka päällä olevaan sydänkiveen on merkitty keskeiset vuosiluvut 1897, 1901 ja 1926. Pyykin yläosa on rajamerkkiohjeiden mukaisesti maalattu keltaiseksi.

Matkailu

Rajapyykki on kauniilla seudulla, missä lehtimetsä peittää tunturien rinteitä.
Ruotsin kruununprinsessa Victoria kävi rajapyykillä keväällä 2005 vihkimässä käyttöön nimeään kantavan moottorikelkkareitin. Rajapyykki sijaitsee Mallan luonnonpuiston alueella ja sinne pääsee moottoriveneellä Kilpisjärveä pitkin tai kävelemällä runsaan kymmenen kilometrin matkan luonnonpuiston halki. Luonnonpuistossa ei saa poiketa merkityltä reitiltä.
Rajapyykin läheisyydessä sijaitsee myös vuonna 1993 Kalottireitin avaamisen kunniaksi pystytetty muistomerkki. Siihen on kaiverrettu tilaisuudessa olleiden Suomen, Ruotsin ja Norjan valtionpäämiesten ja heidän puolisoidensa nimikirjoitukset.
Rajapyykin saa vapaasti kiertää (mikäli mukana ei ole tullattavia tavaroita), sillä kaikki kolme rajaa ovat Schengen-alueen sisärajoja. Pohjoismaiden kansalaisilla ei tarvitse olla mukana edes passia.
Alfama

Alfama on Lissabonin vanhin kaupunginosa, joka sijaitsee Tajojoen ja Lissabonin linnan välissä olevalla kukkulalla. Alueen nimi tulee arabian kielen sanasta al-hamma, joka tarkoittaa suihkulähteitä tai kylpylöitä. Alfaman kadut ovat sokkeloisia ja mäkisiä. Yleiskuvan alueesta saa Miradouro de Santa Lucian näköalapaikalta.
Alueella on useita tärkeitä historiallisia nähtävyyksiä, lukuisia fado-baareja sekä ravintoloita. Maurien vallan aikana Alfama muodosti koko kaupungin, joka myöhemmin laajentui länteen (nykyisen Baixa Pombalinon alueelle). Toisin kuin monet muut kaupunginosat, Alfama ei kärsinyt merkittäviä tuhoja Lissabonin maanjäristyksessä 1755, joten alkuperäiset rakennukset ja kadut ovat säilyneet nykyaikaan asti.
Alfama oli erityisesti kalastajien ja köyhien asuinaluetta. Myös nykyään kaupunginosassa asuu paljon köyhää väestöä. Rapistumisen pysäyttämiseksi on vanhoja taloja yritetty kunnostaa ja kaupunginosaa elävöittää.
Lissabonin tuomiokirkko sijaitsee Alfaman tuntumassa.
Elias Canetti

Elämänvaiheet

Canetti syntyi Rustšukissa Bulgariassa vauraan kauppiaan Jacques Canettin ja tämän vaimon Mathilden perheeseen. Canettin suku oli Espanjan sefardijuutalaisia, jotka olivat paenneet Iberian niemimaalta vuonna 1492 juutalaisvainoja. Perheen alkuperäinen nimi oli Cañete, ja se muutettiin Canettiksi.
Canetti asui Bulgariassa vuodet 1905–1911, kunnes perhe muutti isän työn takia Lontooseen. Perheen isä kuoli 1912, ja Canettit muuttivat Wieniin. Canetti puhui äidinkielenään ladinoa ja lisäksi bulgariaa, englantia, ranskaa. Itävallassa asuessaan Canetti oppi saksaa, josta tuli hänelle melkein äidinkieli. Perhe asui 1916–1921 Zürichissä ja vuodesta 1924 Saksassa. Hän opiskeli kemiaa Wienin yliopistossa. Asuttuaan Itävallassa vuoteen 1938, jolloin Itävalta liitettiin natsi-Saksaan, Canetti muutti Lontooseen, jossa hän asui 1970-luvulle asti. Hänestä tuli Britannian kansalainen 1952. Viimeiset 20 vuottaan hän asui Sveitsissä.
Canetti sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1981.

Tuotanto

Canetti käänsi 1930-luvulla saksaksi kolme Upton Sinclairin teosta. Canettin omaan tuotantoon kuuluu matkakertomus Marrakešin ääniä, näytelmiä, yksi romaani Sokeat (Die Blendung) ja filosofis-sosiaaliantropologinen tutkielma Joukko ja valta (Masse und Macht) sekä omaelämäkerrallinen trilogia Soihtu korvassa, Pelastunut kieli ja Silmäpeli. Hän kirjoitti myös kolme näytelmää, mietelmiä sekä useita esseitä ja tutkielmia. Hän julkaisi ensimmäiset omat teoksensa 1930-luvulla mutta tuli laajemmin tunnetuksi vasta 1960-luvulta alkaen ja varsinkin Nobelin palkinnon jälkeen. Häneltä julkaistiin postuumisti muistelmatrilogian jatko-osa Party im Blitz: Die englischen Jahre (2003) sekä esseekokoelma Aufsätze, Reden, Gespräche (2005).
Martti Lehtevä

Martti Alvari Lehtevä (s. 4. kesäkuuta 1931 Helsinki) on suomalainen nyrkkeilijä.
Lehtevä oli Suomen nyrkkeilyjoukkueen varamies Helsingin 1952 olympialaisissa. Hän hävisi Rooman 1960 olympialaisissa 63,5-kiloisten sarjan ensimmäisellä kierroksella eteläafrikkalaiselle William Ludickille tuomariäänin 0–5. Luzernin EM-kilpailuissa 1959 hän hävisi ensimmäisessä ottelussaan tanskalaiselle Benny Nielsenille tuomariäänin 0–5. Hän saavutti Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa pronssia vuonna 1955.
Seuratasolla Lehtevä edusti Helsingin Tarmoa. Hän voitti Suomen mestaruuden vuonna 1958. Hän voitti TUL:n mestaruuden vuosina 1952–1955.
Lamkooma

Lamkooma on Lahden ammattikorkeakoulun opiskelijakunnan julkaisema lehti. Lamkoomaa jaetaan pääosin opiskelijakunnan jäsenille, sekä vapaasti Lahden ammattikorkeakoulun eri laitoksilla. Aiemmin lehden painos oli n. 2 500 kappaletta ja parhaimmillaan sitä julkaistiin neljästi vuodessa, vuonna 2014 siirryttiin täysin sähköiseen jakeluun.
Lamkooman edeltäjänä toimi Lamppu-lehti. Lampun päätoimittajina toimivat pääosin opiskelijat.
Marco Pappa

Marco Pablo Pappa Ponce (s. 15. marraskuuta 1987 Guatemala City) on guatemalalainen jalkapalloilija, joka edustaa Major League Soccerissa pelaavaa Seattle Sounders FC:tä. Pappan pelipaikka on laitahyökkääjä. Hän on kuulunut vuodesta 2008 myös Guatemalan jalkapallomaajoukkueeseen ja on yksi maan tämän hetken tunnetuimmista pelaajista. Hän on 178 senttimetriä pitkä.

Ura

Pappa aloitti jalkapalloilun kotimaansa CSD Municipalissa, josta hän siirtyi vuonna 2008 lainalle Major League Soccerin Chicago Fireen. Hän pelasi vuoteen 2008 lainalla seurassa, ennen kuin hyvien peliesitysten myötä seura osti Pappan omakseen. Kaudella 2010 Pappa oli Firen paras maalintekijä seitsemällä osumallaan. Syyskuussa 2011 Pappa valittiin viikon pelaajaksi hänen tehtyään hattutempun Real Salt Lakea vastaan. Vuonna 2012 Pappa siirtyi ensimmäistä kertaa urallaan Eurooppaan, kun hän siirtyi Alankomaiden Eredivisien SC Heerenveeniin. Pappa ei saanut Heerenveenissä paljoa peliaikaa kahden vuoden aikana, joten tammikuussa 2014 hän palasi takaisin MLS:ään, nyt Seattle Sounders FC:n riveihin, jossa hän sai numeron 10. Guatemalan jalkapallomaajoukkueessa Pappa debytoi vuonna 2008 Yhdysvaltoja vastaan MM-karsintaottelussa. Hän kuului joukkueeseen vuoden 2011 Gold Cupissa, jossa hän teki yhden maalin Grenadaa vastaan. Nykyisin Pappa on yksi maajoukkueen tärkeimmistä pelaajista.
Samuli Nieminen

Pelityyli ja ominaisuudet

HBA:ssa pelatessaan Niemistä käytettiin etenkin pallottomana korintekopaikkoihin hakeutujana sekä korille ajoissa että heittäjänä. Nieminen itse on kertonut pitävänsä esikuvanaan monipuolisesti pelaavaa ranskalaista Nicolas Batumia.
Euroopan unionin tulliliitto

Euroopan unionin tulliliitto  on tulliliitto, johon kuuluvat kaikki Euroopan unionin jäsenvaltiot, Monaco ja jotkin Britannian merentakaiset alueet, jotka eivät kuitenkaan kuulu EU:in.
Jotkin EU:n jäsenvaltioiden erillisalueet eivät osallistu tulliliittoon, yleensä niiden maantieteellisen erillisyyden vuoksi. 
Euroopan unionin tulliliiton lisäksi EU on solminut tulliliiton Andorran, San Marinon ja Turkin (lukuun ottamatta tiettyjä tuotteita) kanssa erillisillä kahdenvälisillä sopimuksilla.
Tulliliitto on Euroopan unionin tärkein osa sen perustamisesta lähtien vuonna 1958 Euroopan talousyhteisönä. Tulliliiton jäsenten välisessä kaupassa ei ole tullitariffeja tai muita ei-tullitariffiesteitä, ja toisin kuin vapaakauppa-alueella, tulliliiton jäsenet asettavat yhteisen ulkoisen tullitariffin kaikille unionin ulkopuolelta saapuville tuotteille.
Euroopan komissio neuvottelee koko unionin puolesta kansainväliset kauppasopimukset (kuten Kanadan ja Euroopan unionin vapaakauppasopimuksen ja monia muita), sen sijaan että kukin jäsenvaltio neuvottelisi sopimuksen erikseen. Komissio myös edustaa unionia Maailman kauppajärjestössä ja sen välityksellä välitetyissä kauppakiistoissa.

Unionin tullikoodi

Unionin tullikoodi, tarkoituksenaan uudistaa tullimenettelyjä, tuli voimaan 1. toukokuuta 2016. Sen täytäntöönpano tapahtuu siirtymäajan puitteissa, ja sen on tarkoitus tulla voimaan täysimääräisesti viimeistään 31. joulukuuta 2020. Euroopan komissio on todennut, että tullikoodin  tavoitteet ovat yksinkertaisuus, palvelualttius ja nopeus.

Yhteiset ulkoiset tariffit

EU:n tulliliitto asettaa tullitariffit muiden maiden Euroopan unioniin suuntautuvalle tuonnille. Nämä tariffit ovat yksityiskohtaisia ja riippuvat tuodun tuotteen tullinimikkeestä ja voivat vaihdella myös vuosittain. Täysiä WTO:n suosituimmuusehtoja sovelletaan vain niihin maihin, joilla ei ole vapaakauppasopimusta EU:n kanssa tai jotka eivät ole WTO:n hyväksymiä poikkeusjärjestelyjä, kuten kaikkea paitsi aseita (EU:n tukijärjestelmä vähiten kehittyneille maille).
Elaine May

Elaine May (o.s. Berlin; s. 21. huhtikuuta 1932 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja ohjaaja.

Yhteistyö Mike Nicholsin kanssa

Ennen kummankin erillisiä ohjaajauria Elaine May ja Mike Nichols tunnettiin komediallisesta yhteistyöstään teatterissa, yökerhoissa ja televisiossa. Se alkoi vuonna 1955 The Compass Players -nimisessä improvisaatioryhmässä Chicagossa. Heidän välinen kemiansa auttoi heitä tekemään nopeaälyisiä improvisaatioita, jotka parodioivat aikansa tv-haastatteluja ja ihmisten keskusteluja ajankohtaisista aiheista. Heitä alettiin kutsua vierailijoiksi kymmeniin televisio- ja radio-ohjelmiin.

Elokuvaura

May ohjasi ja käsikirjoitti elokuvan Kun mies on mies (1970), jossa hän myös itse näytteli. Hän on myöhemmin työskennellyt eri ominaisuuksissa muiden muassa elokuvissa Sydäntenmurskaaja (ohjaus, 1972), Taivas saa odottaa (1978), Viikonloppu Kaliforniassa (1978), Tootsie – lyömätön lyyli (1982), Lainahöyhenissä (1996), Päävärit (1998) sekä Keksejä ja konnia (2000). Hänen käsikirjoituksensa elokuvaan Lainahöyhenissä merkitsi pitkän tauon jälkeen paluuta yhteistyöhön Mike Nicholsin kanssa.
Maylle myönnettiin vuonna 1999 parhaan sovitetun käsikirjoituksen Bafta-palkinto. Hän on ollut ehdolla myös Golden Globen (1972) ja kahden Oscar-palkinnon (1979, 1999) saajaksi. Hänen elokuvansa Ishtar (1987) oli epäonnistuminen, joka johti vuonna 1988 huonoimman ohjaajan Razzien saamiseen ja huonoimman käsikirjoittajan Razzie-ehdokkuuteen. Toisaalta Mayn ohjaama Sydäntenmurskaaja (1972) valittiin vuonna 2002 American Film Instituten 100 kaikkien aikojen hauskimman amerikkalaiselokuvan listalle, ja The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa elokuvakriitikkoa valitsi Mayn esikoisohjauksen Kun mies on mies kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle.

Yksityiselämä

Näyttelijä Jeannie Berlin on Elaine Mayn tytär.
John Fowles

John Robert Fowles [faʊlz] (31. maaliskuuta 1926 Leigh-on-Sea, Essex, Englanti – 5. marraskuuta 2005 Lyme Regis, Dorset) oli brittiläinen kirjailija.
John Fowles syntyi Leigh-on-Seassä Essexissä. Hänen isänsä oli menestyvä sikarikauppias Robert J. Fowles, ja hänen äitinsä oli opettaja Gladys Richards. Opiskeltuaan Oxfordin yliopiston New Collegessa ranskaa ja saksaa hän työskenteli opettajana Ranskassa, Kreikassa ja Englannissa. Ensimmäisen julkaistun romaaninsa Neitoperhon suosion ansiosta hän saattoi luopua opettamisesta ja keskittyä kirjalliseen uraan.
Vuonna 1968 Fowles muutti Lyme Regisiin Dorsetiin, jonne hän sijoitti teoksensa Ranskalaisen luutnantin nainen (1969) tapahtumat. Romaani luetaan Englannin sodanjälkeisen kirjallisuuden merkittävimpiin teoksiin. Se on rakkauskertomus ja kuvaus viktoriaanisen ajan Englannista.
Vuonna 1969 hän teki myös elokuvasovituksen teoksestaan Jumalten naamiot, joka perustuu hänen kokemuksiinsa Kreikassa ja jonka hän oli kirjoittanut jo ennen Neitoperhoa, mutta elokuvasta ei tullut menestystä. Elokuvan Neitoperho hänen teoksensa pohjalta ohjasi William Wyler 1965. Karel Reisz ohjasi kirjan Ranskalaisen luutnantin nainen pohjalta tehdyn elokuvan vuonna 1981. Käsikirjoituksen siihen teki brittiläinen näytelmäkirjailija Harold Pinter (2005), joka oli myös ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi.
Fowlesin tunnetuin ei-fiktiivinen teos lienee Aristos – käsityksiäni elämästä, joka on kokoelma filosofisia mietelmiä. Monet kriitikot pitävät häntä brittiläisen postmodernismin edelläkävijänä. Ilmestys (1985) sijoittuu 1700-luvulle ja käsittelee uskonnollisia aiheita. 
Fowles kuoli kotonaan pitkälliseen sairauteen.
Susisävel

Susisävel on jousisoittimissa, eritoten selloissa, mahdollisesti esiintyvä epämiellyttävä, uliseva ääni. Se johtuu äänen nopeasta vaihtelusta sävelen ja sen yläoktaavin välillä. Fysikaalisena aiheuttajana susisävelelle on soivan kielen ja kaikupohjan resonaatiotaajuuksien yhteisvaikutus. Kun kieli värähtelee lähellä kaikupohjan ominaisresonanssia olevaa taajuutta, huojuntailmiö vahvistaa ja heikentää vuorotellen kielen perussäveltä. Susisäveliä ehkäistään asentamalla paino resonoivaan kieleen tallan ja kielen pitimen välille.
Gruber – De Gasperi -sopimus

Gruber – De Gasperi -sopimus (saks. Gruber-De-Gasperi-Abkommen t. Pariser Abkommen, ital. Accordo De Gasperi-Gruber) on Itävallan ja Italian Pariisissa 5. syyskuuta vuonna 1946 solmima sopimus. Sopimus takaa Trentino-Etelä-Tirolin alueen saksankielisen väestön kulttuurisen suojan ja se muodostaa pohjan Etelä-Tirolin nykyiselle autonomialle. Sopimuksen allekirjoittivat Itävallan ulkoministeri Karl Gruber ja Italian pääministeri Alcide De Gasperi osana Pariisin rauhankonferenssia.

Tausta

Ensimmäisen maailmansodan ja Itävalta-Unkarin keisarikunnan luhistumisen jälkeen entinen Tirolin kruununmaa jaettiin Itävallan ja Italian kesken. Pohjoinen osa liitettiin osaksi uutta Itävallan tasavaltaa (silloinen Deutschösterreich) ja eteläinen osa liitettiin Saint-Germainin rauhassa Italian kuningaskuntaan.
Fasistien noustua valtaan Benito Mussolinin johdolla Italiassa vuonna 1922 aloitettiin Etelä-Tirolissa ei-italiankielisen väestön systemaattinen kulttuurinen ja taloudellinen marginalisaatio. Vuonna 1939 Mussolini ja Saksan Adolf Hitler solmivat uudelleenasetussopimuksen (saks. Umsiedlungsabkommen), jonka oli määrä lopullistaa Etelä-Tirolin italialaistaminen. Toisessa maailmansodassa Wehrmacht miehitti Etelä-Tirolia vuodesta 1943 vuoteen 1945 operaatioalueena Alpenvorland.
Mussolini Italian ja Hitlerin Saksan romahdettua monet maastamuuttaneet etelätirolilaiset palasivat takaisin Etelä-Tiroliin. Osa saksankielisestä väestöstä tuki alueen liittämistä jälleenperustettuun Itävallan tasavaltaan. Tirolin jälleenyhdistyminen kaatui kuitenkin sodan voittajavaltioiden USA:n, Britannian ja Neuvostoliiton sekä Ranskan vastustukseen; voittajavaltiot ajoivat kuitenkin itsemääräämisoikeutta Etelä-Tirolin saksankieliselle väestölle.
Neuvotteluissa Tirolin tulevaisuudesta Itävallan ulkoministeri Karl Gruber puolsi Etelä-Tirolin liittämistä Itävaltaan. Italian pääministeri Alcide De Gasperi vastusti tätä, mutta ehdotti Trentino-Etelä-Tirolille autonomista asemaa, mihin ehdotukseen Gruber suostui. Sopimuksen territoriaalinen rajaus osoittautui kuitenkin ongelmalliseksi, sillä autonomiaa ei selkeästi myönnetty Etelä-Tirolille, vaan suuremmalle Trentino-Etelä-Tirolin alueelle, jossa italiankieliset olivat enemmistössä. Saksan- ja ladinonkieliset etelätirolilaiset näkivät lopputuleman riittämättömänä ja saksankielisiä marginalisoivana.
Intensiivisen poliittisen kädenväännön jälkeen Italia myöntyi vuonna 1972 toiseen autonomia-asetukseen, jossa turvataan erillisesti sekä Trentinon että Etelä-Tirolin maakuntien autonomia.
Hyönteiskato

Hyönteiskato tarkoittaa hyönteisten määrän vähenemistä ja hyönteislajien sukupuuttoa. Vuonna 2017 julkaistun tutkimuksen mukaan saksalaisten luonnonsuojelualueiden lentävien hyönteisten määrä on vähentynyt yli 75 prosenttia viimeisen 25 vuoden aikana. Suomessa samanlaista hyönteisten joukkokatoa ei ole havaittu, mutta esimerkiksi Yhdysvalloissa on havaittu mehiläiskatoa ja monet päiväperhoset ovat taantuneet voimakkaasti Etelä-Englannissa.
Mehiläiskannat ovat romahtaneet Yhdysvalloissa jopa 30 prosentilla viime vuosina. On olemassa vahvaa näyttöä siitä, että tuholaishyönteisten torjuntaan käytetyt neonikotinoidit aiheuttavat mehiläisten joukkotuhoa. Myös rikkakasvien torjunta-aine glyfosaatilla on haitallisia vaikutuksia mehiläisten keskushermostoon jo tavanomaisilla pitoisuuksilla. Harvardin yliopiston tutkijoiden mukaan neonikotinoidit eivät hajoa luonnossa aineen valmistajien esittämällä nopeudella. Lisäksi ne leviävät käsitellyistä kasveista mehiläisten ja siitepölyn mukana myös lähistön käsittelemättömiin kasveihin. Mehiläiset kuljettavat neonikotinoidia sisältävää siitepölyä myös pesäänsä, jossa se leviää muihin mehiläisiin.
Hämeenkylän seurakunta

Hämeenkylän seurakunta on läntisin Vantaan seurakunnista. Seurakunnan alueeseen kuuluvat muun muassa Variston, Pähkinärinteen ja Rajatorpan alueet. 
Seurakunnan kirkkona toimii Hämeenkylän kirkko. Kirkon vieressä on uurnahautausmaa. Muina kokoontumistiloina seurakunnalla ovat Vapaalan seurakuntatalo ja Lammaspolun kerhohuoneisto. Seurakunnan kirkkoherrana toimii Jukka Nevala.
Erlenmeyerpullo

Erlenmeyer (erlenmeyerkolvi) eli erla on ympyräpohjaisen kartion muotoinen astia, jossa on käyttötarkoituksesta riippuen ohut tai leveä kaula. Muotonsa ansiosta erlenmeyerien sisältöä voidaan sekoittaa hyvin, ja suuri pohjapinta-ala ehkäisee kaatumista. Erlenmeyerkolveja kutsutaan usein myös hiukan virheellisesti keittopulloiksi (keittopullo on sama kuin pyörökolvi). "Erloja" voidaan käyttää hyödyksi titrauksissa, kaasujen valmistuksessa, ja suodatuksessa, sekä solu- ja bakteeriviljelmissä. Etenkin ohutkaulaiset erlenmeyerit ovat vaikeita puhdistettavia, ja useimmiten ne on helpointa puhdistaa laskemalla pulloon useaan kertaan kulloinkin soveliasta liuotinta. 
Astia on saanut nimensä sen kehittäneen saksalaisen kemistin Emil Erlenmeyerin mukaan. Erlenmeyer kehitti pullonsa 1850-luvun lopulla. Se julkaistiin sen vuonna 1860 ensimmäisen kerran lehdessä ja Erlenmeyer oli tuolloin alkanut tuottaa ja myydä pullojaan.