google/wiki40b huggingface dataset:
Uhrilähde (Jämijärvi)

Uhrilähde on Hämeenkankaan harjujaksoon liittyvä lähde Jämijärvellä Satakunnan maakunnassa. Sen pohjassa on useita lähteensilmiä, joista pohjavesi kumpuaa pyörteinä. Kasvilajeista esiintyvät kevätlinnunsilmä ja lähdesara. Lähde liittyy alueen geologiaa esittelevään Hämeenkankaan itäosan luontopolkuverkostoon.  Lähteelle on esteetön pääsy. Samaan polkuverkostoon liittyy myös läheinen Kylmämyllynlähde.
Rajalampi (Uurainen, Pirttiperä)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,6 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Autiojoen valuma-alueeseen (14.295) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 182,9 metriä mpy.
Telia 5G Areena

Rakentaminen alkaa

Toukokuussa 1998 julkaistiin suunnitelma, jonka perusteella Helsinki perusti yhtiön, jolle vuokrattiin jalkapalloareenan maa-alue. Ratkaisuun päädyttiin Helsingin kaupungin huonon taloustilanteen vuoksi. Kaupunki antoi hankkeelle lainaa 32 miljoonaa markkaa ja valtiolta odotettiin 18 miljoonaa markkaa. Lopulta hankkeeseen saatiin valtiolta 14 miljoonaa markkaa. Lisäksi stadionin rakentamiseen vaadittiin yksityistä rahoitusta 60 miljoonaa markkaa. Areenan omistajaksi oli tarkoitus tulla kaupungin omistama yhtiö, joka vuokrasi stadionin Hjallis Harkimon yhtiölle.
Uudesta stadionista järjestettiin arkkitehtikilpailu. Stadionin suunnittelivat Atelier23-arkkitehdit, Olivier Lemarchand, Ritva Kokkola ja Thomas Seehan. Stadionin lopulliset kokonaiskustannukset olivat 18,5 miljoonaa euroa. Stadionin rakentaminen aloitettiin syyskuussa 1999 ja paikan rakennuttaja oli Skanska. Samalla rakennuksen nimeksi paljastettiin Finnair Stadium.
Finnair Stadium valmistui kesällä 2000 kymmenen kuukauden rakentamisen jälkeen. Ensimmäinen Veikkausliiga-ottelu stadionilla pelattiin kesäkuussa 2000, jolloin HJK ja FC Jokerit pelasivat vastakkain. Jokerit voitti ottelun maalein 0–3.

Nuorten MM-kilpailut ja tekonurmi

Vuonna 2003 Finnair Stadiumille vaihdettiin tekonurmi, vaikka alun perin stadionilla oli ollut luonnonnurmi. Pinnoitteen vaihto herätti kritiikkiä jalkapallopiireissä ja mediassa. Samana vuonna stadionilla järjestettiin alle 17-vuotiaiden MM-kilpailut. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun FIFA:n lopputurnaus pelattiin tekonurmella.
Vanha tekonurmi korvattiin kesällä 2006 uudella, FIFA:n kahden tähden-laatuluokituksen täyttävällä tekonurmella. Uusi pinnoite täyttää kriteerit UEFA:n ottelujen sekä maaotteluiden pelaamiselle. Tekonurmen avajaisottelu pelattiin HJK:n ja FC Hongan välillä. Ottelussa syntyi stadionin uusi yleisöennätys, sillä katsojia ottelussa oli 10 770.
Stadionin tekonurmea käytettiin vuonna 2006 FIFA:n raportin mukaan 948 tuntia. Tekonurmien käyttökeskiarvo Euroopassa on ESTO:n (European Syntethic Turf Organisation) mukaan noin 1500 tuntia per vuosi.
Myös FC Honka pelasi kotipelejään stadionilla, koska seuran omaa stadionia remontoitiin. Hongan oma kotistadion ei myöskään täyttänyt UEFA:n vaatimuksia. Vuonna 2009 Finnair Stadiumilla järjestettiin naisten EM-kilpailut, jonka vuoksi stadion päällystettiin väliaikaisesti luonnonnurmella.

Nimenmuutos

Kauden 2010 aikana Finnairin ja stadion-yhtiön välinen nimisopimus vanhentui. Elokuussa 2010 stadionin nimi vaihdettiin TeliaSonera Finlandin yhteistyösopimuksen myötä Sonera Stadiumiksi (lehdistössä myös suomennetussa muodossa "Sonera-stadion"). Kyseinen sopimus oli voimassa vuoden 2013 loppuun. Soneran vaihtaessaan nimeään Teliaksi, Telia Finland nimesi stadionin Telia 5G Areenaksi.
Madagaskarinkottarainen

Levinneisyys

Madagaskarinkottaraista tavataan kotoperäisenä Madagaskarissa. Lajia on kuvattu harvinaisesta yleiseksi. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Shanghain verilöyly

Shanghain verilöyly 12. huhtikuuta 1927 oli joukkomurha, jossa Tšiang Kai-šekin johtamat Kuomintang-puolueen joukot surmasivat noin 5 000 Kiinan kommunistisen puolueen ja ammattiliittojen jäsentä Shanghaissa. Verilöylyä seurasivat vielä väkivaltaisemmat tapahtumat Changshassa ja Kantonissa. Shanghain verilöylyä voidaan pitää alkuna Kiinan sisällissodalle, koska sen jälkeen Kuomintang erotti tai surmasi omissa riveissään vaikuttaneet kommunistit ja lopetti neljä vuotta kestäneen yhteistyönsä Kominternin ja Kiinan kommunistisen puolueen kanssa. Kuomintang hajaantui myös sisäisesti, kun Tšiangin johtama oikeistosiipi asettui vastustamaan puolueen vasemmiston johtamaa Wuhanin hallitusta.
Shanghain verilöylyä edeltäneen ammattiliittojen lakkoliikehdinnän johtajiin kuului Kiinan kansantasavallan tuleva pääministeri Zhou Enlai. Syksyllä 1927 Mao Zedong johti lyhytikäistä kapinahallitusta Hunanin maakunnassa ja perusti sotilasyksikköjä, joista myöhemmin kasvoi Kansan vapautusarmeija.
Kaan Ayhan

Seurajoukkueura

Ayhan edusti juniorivuosista alkaen vuoteen 2016 saakka kotikaupunkinsa Gelsenkirchenin Schalke 04:ää. Vuonna 2013 hän pelasi seuran kakkosjoukkueessa kolme ottelua. Hän debytoi Bundesliigassa lokakuussa 2013 FC Augsburgia vastaan tultuaan vaihdosta kentälle. Ensimmäisen bundesliigamaalinsa Ayhan teki toukokuussa 2014 SC Freiburgia vastaan.
Kevätkauden 2016 Ayhan pelasi lainasopimuksella Eintracht Frankfurtissa ja kesällä 2016 hän siirtyi Fortuna Düsseldorfiin.

Maajoukkueura

Ayhanin suku on kotoisin Turkista. Hänellä oli mahdollisuus edustaa aikuisten maajoukkuetasolla joko Turkkia tai synnyinmaataan Saksaa. Ayhan on pelannut kummankin maan nuorten maajoukkueissa. Turkin alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa hän pelasi jo 14-vuotiaana vuonna 2009. Saksaa Ayhan edusti 17- ja 18-vuotiaissa. Vuosina 2013–2015 hän pelasi Turkin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Vuonna 2016 hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa Turkin miesten maajoukkueessa.
Riipukset

Juoni

Ympäri Ranskaa päämäärättömästi matkustavat Jean-Claude ja Pierrot (Gérard Depardieu ja Patrick Dewaere) ovat nuoria pikkurikollisia, joita tyrehtymätön sukupuolinen halu ajaa ahdistelemaan lähes kaikkia näköpiiriin osuvia naisia iästä riippumatta. Rahat ajelehtivaan elämäntyyliin he saavat lähinnä ryöstelyllä, ja paikasta toiseen siirtyminen hoituu varastamalla jokin ajoneuvo. Kolmanneksi pyöräksi parivaljakkoon liittyy kauneussalongissa työskentelevä Marie-Ange (Miou-Miou). Onnettomien yhteensattumien takia kolmikko joutuu etsintäkuulutetuksi murhasta, jota he eivät tehneet.

Tuotanto

Riipukset-elokuvan kuvaukset alkoivat 16. elokuuta 1973 ja päättyivät 24. lokakuuta 1973. Elokuvan kuvauspaikkoina olivat Ranskassa Valencen kaupunki Drômessa, Guilherand-Grangesin kunta Ardèchessa, Rouenin kaupunki Seine-Maritimessa, Col d’Izoardin sola Hautes-Alpesissa, Cucqin ja Le Touquet-Paris-Plagen kunnat Pas-de-Calais’issa, Caenin kaupunki ja Luc-sur-Merin kunta Calvadosissa ja Veuvey-sur-Ouchen ja Beaunen kunnat sekä Thorey-sur-Ouchen kunnan Pont-d’Ouchen kylä Côte-d’Orissa. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat C.A.P.A.C., S. N. Prodis ja UPF.

Julkaisu ja vastaanotto

Riipukset sai ensi-iltansa Ranskassa 20. maaliskuuta 1974 ja Suomessa 7. maaliskuuta 1975. Elokuvan teatterilevittäjinä olivat Ranskassa S. N. Prodis ja Suomessa Magna-Filmi. Elokuva keräsi Ranskassa teatterikierroksensa aikana 5 726 031 katsojaa ja oli vuoden 1974 toiseksi katsotuin elokuva Emmanuellen (8 893 996 katsojaa) jälkeen. Elokuva oli Suomessa 39. katsotuin elokuva 45 742 hengen katsojamäärällään vuonna 1975.
Ilmestyessään Riipukset herätti kohua ja sai lähinnä kielteisen vastaanoton sen ajan elokuvakriitikoilta, jotka kutsuivat elokuvaa niin häpeälliseksi, moraalittomaksi, järkyttäväksi kuin syvästi šokeeraavaksikin, mutta ajan kuluessa kritiikki on hellittänyt. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 86% kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 6,9/10 keskiarvolla. Keräys perustuu seitsemään arviointiin. 3 605 käyttäjästä 86% on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 3,9/5 keskiarvolla. Internet Movie Databasen 6 503 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 7,4/10. Chicago Sun-Timesin elokuvakriitikko Roger Ebert antoi elokuvalle ainoastaan yhden tähden neljästä vuonna 1974 julkaistussa arvostelussaan.
Riipukset julkaistiin ensimmäisen kerran DVD:lle Ranskassa 25. toukokuuta 1999. Elokuva julkaistiin DVD:lle Yhdysvalloissa 22. tammikuuta 2002 ja blu-raylle 1. marraskuuta 2011, jolloin julkaistiin myös uusi DVD-julkaisu.

Uudelleenfilmatisointi

Vuonna 2017 saa ensi-iltansa Riipukset-elokuvan yhdysvaltalainen uudelleenfilmatisointi Going Places, jonka pääosia näyttelevät John Turturro, Bobby Cannavale ja Audrey Tautou. Going Places on samalla myös elokuvan Big Lebowski (1998) spin-off.
Theodor Segersven

Emil Theodor Segersven (26. elokuuta 1878 Helsinki – 25. helmikuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen merikapteeni, joka oli Suomen sisällissodan aikana ns. Volynetzin retkikunnan johtajana.
Segersvenin vanhemmat olivat konemestari Karl Emil Segersven ja Aleksandra Adolfina Långström. Hän suoritti yliperämiehen tutkinnon 1902, ja hänestä tuli merikapteeni 1905.
Segersven oli vuosina 1902–1907 perämiehenä eri aluksissa ja 1907–1912 luotsilaitoksen palveluksessa, mutta erosi luotsilaitoksen venäläistämisen yhteydessä toisen sortokauden aikana. Sen jälkeen hän toimi ahtaajana Viipurissa ja Kokkolassa ja omisti vuosina 1916–1917 oman agentuuriliikkeen. Hän oli sitten Oulun luotsipiirin päällikkönä 1918, Viipurin luotsipiirin päällikkönä 1919–1943 ja Helsingin luotsipiirin päällikkönä 1943–1945.
Sisällissodan aikana Segersvenin johtama 53 valkoisen joukko kaappasi haltuunsa 29. maaliskuuta 1918 Helsingin edustalla venäläisen jäänmurtaja Volynetšin yhteistyössä laivan miehistöön kuuluneiden virolaisten merimiesten kanssa. Volynetš oli rakennettu 1914 Venäjän hallituksen tilauksesta Stettinissä Saksassa, ja alun perin laivan nimi oli Tsar Mihail Feodorovits. Jäänmurtaja toimi pääasiassa Tallinnan vesillä, ja vuonna 1917 sen nimeksi muutettiin Volynetš.
Kaapattu Volynetz siirtyi Tallinnaan ja oli huhtikuussa 1918 kuljettamassa saksalaisia joukkoja Tallinnasta Loviisan Valkoon. Sodan jälkeen laivan nimeksi muutettiin toukokuun lopussa Wäinämöinen ja se luovutettin Suomen merenkulkuhallituksen käyttöön. Tarton rauhansopimuksen jälkeen laiva luovutettiin 1922 Virolle. Virossa laivan nimeksi muuttui Suur-Töll, ja se oli käytössä vuoteen 1941 saakka, jolloin se liitettiin Neuvostoliiton laivastoon entisellä nimellään Volynetz. Laiva hankittiin Viron merimuseolle 1988, se kunnostettiin, ja se sai uudelleen nimekseen Suur Tõll.
Segersven oli Viipurin kaupungin satamalautakunnan jäsenenä ja varapuheenjohtajana 1924–1940 ja puheenjohtajana vuodesta 1933–1936. Hän oli Viipurin kaupunginvaltuuston jäsenenä 1931–1939.
Marinetek Group

Marinetek Group Oy on vuonna 1994 perustettu laiturirakentamiseen ja kelluviin ratkaisuihin erikoistunut yritys. Yhtiön perustivat Ilkka Seppälä ja Markku Rantanen, ja Seppälä toimii edelleen yrityksen toimitusjohtajana. Yritys on toimivan johdon enimmäisomistuksessa. Pääkonttori sijaitsee Helsingissä. Yhtiö on toimittanut venesatamia 46 maahan ja rakentanut muun muassa superjahtisataman Sotšin olympialaisiin.
Vuonna 2012 yhtiön liikevaihto oli 21,59 miljoonaa euroa. Se työllisti 110 henkeä.

New Port

2000-luvun alussa Marinetek rakensi Espoon Keilalahteen ensimmäisen New Port -ketjuun kuuluvan nykyaikaisen pienvenesataman 400 veneelle. New Port -satamia on nykyään yhdeksän: Keilalahdessa, Kalanokassa, Jollaksessa, Kotkassa, Padasjoella, Ratinanrannassa, Saimaa Gardensissa, Sysmässä ja Virpiniemessä. New Port -satamia hallinnoi tytäryhtiö Marinetek Marinas Oy.

Gibraltarin kelluva jättipuisto

Helmikuussa 2014 Marinetek ilmoitti tehneensä sopimuksen Gibraltarin hallituksen kanssa jättikokoisesta kelluvasta liikuntapuistosta. Kaupan arvo on noin 4,4 miljoonaa euroa. Valtavan kokoinen liikuntapuisto tulee suunnitelmien mukaan sisältämään muun muassa uima-altaita, hyppytorneja, kiipeilyseinän, leikkipuiston, parkour-puiston sekä ulkoliikuntapaikkoja. Sopimukseen sisältyy lisäksi kävelykatu, huoltorakennus, baari, kahvila sekä rannan auringonottoalueet ja puistot läheiseen rantaan.
Kirkonkello

Kirkonkello on kirkon tornissa tai sen läheisyydessä erillisessä kellotapulissa soitettava suuri metallinen kello. Sellaisia on käytetty kristillisissä kirkoissa varhaiskeskiajalta saakka.
Kirkonkellot valmistetaan tavallisimmin kellometalliksi kutsutusta pronssilaaduista, joka sisältää noin 80 % kuparia ja 20 % tinaa. Maailman suurin kirkonkello on Tsaarin kello Moskovan Kremlissä. Se on 6,14 metriä korkea ja painaa 200 tonnia, ja valmistettiin vuosina 1733–1735. Kello vaurioitui jo valimossa, ja on esillä rikkinäisenä jalustalla.
Suomen suurin kirkonkello on Suomenlinnan kirkon erillisessä kellotapulissa Helsingissä. Se on valettu Moskovassa ja painaa 6683 kiloa.
Kirkonkelloja soitetaan yleensä jumalanpalvelusten alkamisen merkiksi sekä myös esimerkiksi häiden tai hautajaisten merkiksi. Joissakin kirkoissa niitä soitetaan muutoinkin tasatunnein. Niitä saattaa olla useampiakin, niin että ne soittavat jotakin sävelmää. Esimerkiksi Helsingin Kallion kirkon seitsemän pronssikelloa soittavat joka päivä klo 12 ja 18 Jean Sibeliuksen kirkkoa varten säveltämää kellokoraalia.
Toisen maailmansodan aikana Helsingin ilmatorjunta käytti kirkonkelloja varoittaakseen kaupunkilaisia lähestyvistä ilmahyökkäyksistä.
Töyhtömaina

Levinneisyys

Töyhtömainaa tavataan luonnonvaraisena laajalla alueella Kaakkois-Aasiassa. Töyhtömainan on kuvattu olevan yleinen koko levinneisyysalueellaan, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tore Aleksandersen

Tore Aleksandersen (s. 27. helmikuuta 1968) on norjalainen lentopallovalmentaja, joka valmensi Suomen naisten lentopallomaajoukkuetta vuodet 2010–2013. Aleksandersen on voittanut valmentajaurallaan muun muassa Saksan Bundesliigan mestaruuden naisten valmentajana sekä Yhdysvaltojen yliopistosarjan mestaruuden naistenvalmentajana. Vuonna 2007 Aleksandersen valittiin Norjassa vuoden valmentajaksi.
Kansainvälisesti kokenut norjalainen tuli Suomen maajoukkueen päävalmentajaksi vuoden 2010 alussa ja johti joukkueen vuoden 2011 EM-kisojen jatkokarsintoihin. Jatkokarsinnoissa Ranska pudotti Suomen itse lopputurnauksesta. Aleksandersenin ja Lentopalloliiton sopimuskausi päättyi kesään 2013. Tapio Kangasniemi nousi lentopallomaajoukkueen päävalmentajaksi Aleksandersenin jälkeen.
Aleksandersen on valmentanut seurajoukkueita kotimaansa lisäksi Saksassa, USA:ssa ja Puolassa. Viimeksi hän oli Schweriner SC:n peräsimessä kaudella 2010-11 voittaen Saksan naisten Bundesliigan mestaruuden.
Varavoima

Varavoima on tavallisesti reservissä olevaa energiantuotantokapasiteettia, jota otetaan käyttöön, kun perusvoima ei riitä täyttämään kysyntää. Varavoimaa voidaan tarvita esimerkiksi silloin, kun suuri tuotantoyksikkö kuten ydinvoimala joutuu huoltoon tai kulutukseen tulee suuri piikki, vaikkapa tavanomaista kylmemmän sään vuoksi. Mikäli varavoimakaan ei riitä, ryhdytään säännöstelyyn.

Sähkön varavoima

Tavallisimmat sähköntuotannon varavoiman muodot ovat kaasuturbiini-voima ja hiilivoima, josta Suomessa on esimerkkinä Meri-Porin voimalaitos. Vesivoimaa käytetään säätövoimana ja ydinvoima taas on tyypillistä perusvoimaa. Varavoimalla korvataan pois käytöstä olevaa perusvoimaa tai täydennetään sitä, koska säätövoimaa tarvitaan myös huippukulutuksen aikana.
Varavoimalta vaaditaan riittävän runsas ja verrattain nopea saatavuus. Pois lukien vesivoima varavoima on tavallisesti energiantuotantomuoto, jota on halpa rakentaa mutta kallis käyttää, koska sitä ei tarvita jatkuvasti. Tyypillinen esimerkki tästä on kaasuturbiinivoimalaitos ilman kombi-kytkentää.
Laajat sähkömarkkinat, joissa on eri alueilla erilainen tuontantorakenne tuovat joustavuutta alueellisiin energiavajeisiin, koska tällöin sähköä voidaan tuoda toisaalta. Ongelmia muodostuu kuitenkin silloin, jos sähköntarve kaikilla sähkömarkkinaan osallistuvilla alueilla lisääntyy samanaikaisesti. Tällöin sähkönhintaa määrittää se, miten nopeasti varavoimaa voidaan ottaa käyttöön perusvoiman jatkeeksi.

Nordpool

Pohjoismaissa pohjoismaisilla sähkömarkkinoilla Nordpoolissa sähkönhinta riippuu paljolti Norjan vuotuisista sademääristä. Mikäli Norjassa sataa vähän, ovat vesivoimaloiden vesivarastot vähissä eikä sähköenergian nettokäyttäjämailla, kuten Tanskalla, Ruotsilla ja Suomella ole Norjan tuontia varavoimamahdollisuutenaan sähkömarkkinan kautta.
Laila Räikkä

Laila Kaarina Räikkä (s. 3. helmikuuta 1943 Varkaus) on suomalainen näyttelijä. Hän näytteli Tampereen Työväen Teatterissa vuodesta 1984, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 2008.
Räikkä oli kiinnitettynä Joensuun kaupunginteatterissa 1968–1971, Porin Teatterissa 1971–1973, Tampereen Teatterissa 1973–1981, Vaasan kaupunginteatterissa 1981–1984. Hän on näytellyt myös televisiosarjoissa ja elokuvissa.
Räikän puoliso oli Ossi Räikkä ja tytär Tanja-Lotta Räikkä. Räikkä on ollut mukana poliittisessa toiminnassa SKP:n riveissä. Hän on varavaltuutettu Tampereella. Räikkä oli SKP:n sitoutumaton ehdokas vuoden 2011 eduskuntavaaleissa.
Franco Armani

Franco Armani (s. 16. lokakuuta 1986 Casilda, Santa Fe) on argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa Argentiinan pääsarjassa pelaavaa River Platea. Armani pelasi Argentiinan maajoukkueessa vuoden 2018 MM-kilpailuissa. Armani on pelannut aiemmin Ferro Carril Oesten, Deportivo Merlon ja Atlético Nacionalin riveissä. Hän käyttää pelinumeroa 1.
Sand Creekin verilöyly

Sand Creekin verilöyly oli 29. marraskuuta 1864 tapahtunut joukkomurha, jossa 700 sotilasta, joista enemmistö oli Coloradon osavaltion miliisejä, hyökkäsi intiaanien leirikunnan kimppuun Sand Creekin luona tappaen 150 cheyenneä ja arapahoa. Hyökkääjät tappoivat enimmäkseen vanhuksia, naisia ja lapsia, sillä leirin miehistä suurin osa oli metsästysretkellä.

Hyökkäys

Nähdessään eversti John Cihivingtonin joukkojen saapuvan, cheyenne-päällikkö Musta Kattila nosti sekä Amerikan lipun että valkoisen rauhanlipun tiipiinsä päälle rauhan merkiksi. Chivington ei kiinnittänyt huomiota rauhan eleeseen, vaan komensi joukkonsa hyökkäykseen. Sotilaat alkoivat rynnäköidä leiriin tappaen armottomasti niin miehet, naiset kuin lapsetkin. Pieni joukko intiaanisotureita onnistui järjestämään sen verran vastarintaa, että jonkin verran leirin jäseniä, joukossa myös Musta Kattila, onnistui pakenemaan virran ylitse.

Lopputulos

Hyökkäyksen jälkeen maassa makasi 150 kuollutta intiaania, joista suurin osa oli vanhuksia, naisia ja lapsia. Hyökkääjistä kaatui 9-10 miestä, ja lisäksi noin 30 loukkaantui.
Samantha Fox

Yksityiselämä

Edesmenneen John Patrick Foxin ja Carole Ann Wilkenin vanhin tytär Samantha Karen Fox syntyi Lontoossa. Hänellä on sisko, Vanessa, joka on kuusi vuotta nuorempi, sekä sisarpuoli, Frederica, hänen isänsä toisesta avioliitosta. Fox paljasti vuonna 2017 julkaistussa kirjassaan Forever, tomorrow joutuneensa nuorena perheväkivallan uhriksi, kun hänen isänsä pahoinpiteli häntä.
Foxin pitkäaikainen elämänkumppani oli, myös hänen managerinaan vuodesta 1999 toiminut, Myra Stratton, joka kuoli syöpään vuonna 2015. Fox seurustelee norjalaisen Linda Olsenin kanssa.
Lahti Scala

Historia

Vuonna 1992 Lahden Autokori lanseerasi Scalan edeltäjän, Lahti 402:n. Se oli Suomen ensimmäisiä matalalattiabussimalleja, mutta sitä valmistettiin myös puolimatalana ja Suomen oloissa harvinaisesti myös täysmatalana. Lahti 402 -koria tehtiin aluksi vain Scanian alustalle, mutta Volvon saatua oman matalalattia-auton alustansa tuotantovalmiiksi mallia sai vuodesta 1994 myös Volvon päälle rakennettuna. Lisäksi yksi auto tehtiin Mercedes-Benzin alustalle. Lahti 402 -linja-autoja valmistui yhdeksän vuoden aikana vajaat 250.
Scalan suunnitteli helsinkiläinen muotoilutoimisto Creadesign Oy. Bussi on helposti tunnistettavissa keulassa olevasta hymystään ja pyöreistä muodoistaan. Scalaa valmistettiin Villähteen tehtaalla Nastolassa, kokonaan omalla tuotantolinjallaan.
Ensimmäinen Scala (HelB 114) valmistettiin Scanian N94UB 4x2 -alustalle ja se luovutettiin HKL-Bussiliikenteelle elokuussa 2001. Lahden Autokori halusi muuttaa kaupunkibussien konseptia ja siirtyä avorahastukseen. Niinpä kaksi proto-Scalaa ovat kokonaan matalalattiaisia ja ovitettu HKL:n erikoisluvalla 1+2+2. Tarkoitus oli, että keski- ja takaovesta voisivat kaikki tietenkin poistua ja matkakortin käyttäjät myös nousta sisään. Etuovesta olisivat nousseet sisään vain kertalipun ostajat. Kortinlukijat asennettiin alun perin kaikille oville ja avorahastusta kokeiltiinkin Helsingin sisäisellä linjalla 91. Avorahastusta ei kuitenkaan enää kokeilun jälkeen jatkettu sen epäonnistuttua. Pian proto-Scalojen jälkeen siirryttiin valmistamaan Scalaa Scanian L94UB-alustalle.  Scania L94UB -alusta Lahti Scalan korilla osoittautuikin pian menestyksekkääksi. Kyseistä yhdistelmää hankittiin paljon pääkaupunkiseudulle ja myös muihin kaupunkeihin. Kokomatalat Scalat jäivät kuitenkin kahteen, sillä myöhemmin Scaloista valmistettiin etumatalia. Ne ovat siis kokonaan matalia keskiovelle asti ja sen jälkeen on kaksi porrasta. Scalasta tehdään sekä kaksiakselisia että teliversioita.
Syksyllä 2005 Scania korvasi L94UB-alustan uudella KUB-alustallaan. Siinä moottori on pystyasennossa, jonka seurauksena takamatkustamo on korkeampana ja kattoakin on hieman korotettu. Ikkunalinja on kuitenkin pysynyt samalla korkeudella ja tämän takia uusia Scala-malleja onkin kutsuttu terraario-Scaloiksi. Vuoden 2009 puolivälissä Scalojen vanha soikion muotoinen takaikkuna uudistettiin hieman kulmikkaammaksi.
Scaloja on valmistettu yhtä poikkeusta lukuun ottamatta ainoastaan Scanian alustoille. Vehon esittelyautoksi valmistui syksyllä 2005 Mercedes-Benz OC500LE -alustainen Scala eli tuttavallisemmin Merla.
Lahden Autokori ilmoitti syksyllä 2012 lopettavansa Scalan tuotannon tammi-helmikuussa 2013. Scala-autoja valmistui kaikkiaan 903 kappaletta, mikä oli yli 40 prosenttia Lahden Autokorin koko korituotannosta vuosina 2001–2013. Edeltäneen Lahti 402 -mallin osuus valmistajan tuotannosta oli omana valmistusaikanaan 20 prosenttia.
Nykypäivänä suurin osa pääkaupunkiseudun busseista on Scaloja tyyppnimillä Volvo 8700LE, OmniExpress 320LE, VDL Citea ja Volvo 8900LE. Sen suurin haastaja on tällä hetkellä Irisbus Crossway LE, jota ei kuitenkaan toistaiseksi saa teliversiona.
Karhunsara

Ulkonäkö

Karhunsara kasvaa vain kahdesta kuuteen senttimetriä korkeaksi. Kasvutapa on tiiviisti mätästävä. Juurakko on lyhyt. Varsi on pysty tai koheneva, sileä. Lehdet ovat 0,5–1 millimetriä leveät, kirkkaanvihreät, kouruiset, karheareunaiset, usein vartta pidemmät. Kukinto on 4–6 millimetriä pitkä pallomainen tähkä, joka on tyvestä hedekukkainen. Tähkäsuomut ovat punaruskeat, tylpät, pullakkoa lyhyemmät. Pullakot ovat kahden millimetrin mittaiset, kellanvihreät, munanmuotoiset, epäselvästi suoniset ja suuodattomat.
Suomen seutukunnat

Yleistä seutukunnista

Seutukunnat muodostuvat joko kaupunkiseuduista, muutamista pienemmistä kaupunkikeskuksista ja niitä ympäröivistä maaseuduista tai maaseutumaisista kunnista. Seutukunnat tekevät yhteistyötä mm. palvelujen tuottamisessa, elinkeinopolitiikassa ja maankäytön suunnittelussa. Seutukunnille ei ole asetettu lakisääteisiä päätöksentekoelimiä eli niissä päättävät kunnat itse. Suomessa monet kunnat ovat siirtäneet valtuustojen hyväksynnällä osan päätöksentekovallastaan seutukuntien toimielimille. Tällaisia toimielimiä ovat mm. kuntayhtymät, kuntien yhteiset lautakunnat sekä seutuvaltuustot.
Suomessa seutukunnat saavat myös päättää itse nimistään, mutta seutukuntatunnuksista sopivat sisäministeriö ja Tilastokeskus.
Seutukuntajako kuuluu NUTS-alueluokitusjärjestelmään (Nomenclature des Unités Territoriales Statistiques / Nomenclature of Territorial Units for Statistics), jota EU käyttää alueelliseen tilastointiin ja aluepolitiikan kohdentamiseen.
NUTS-järjestelmässä ylemmän tason alue jakautuu pienempiin seuraavan tason alueisiin jne. Esimerkiksi Suomessa NUTS 1-tason muodostavat manner-Suomi ja Ahvenanmaa. Seuraavan NUTS 2-tason muodostavat Suomen suuralueet ja siitä seuraava NUTS 3-taso muodostuu maakunnista. Seutukunnat muodostavat NUTS 4-tason ja yksittäiset kunnat NUTS 5-tason. Nykyään NUTS 4-taso on LAU 1-taso (Local Administrative Units) ja NUTS 5-taso on LAU 2-taso.