Valkovoikko

Nimitys

Valkovoikolla värityksellä ei pitkään ollut virallista suomenkielistä nimeä, mutta hevosten väreihin erikoistunut tietokirjoittaja Johanna Viitanen kutsui väriä kuvaavasti valkovoikoksi vuonna 2007 ilmestyneessä kirjassaan Hevosen värit. Valkovoikkoa voidaan kutsua myös sen periytymisen mukaan homotsygootiksi voikoksi. Värityksen vanhoihin nimityksiin Suomessa ovat kuuluneet ”albiino” ja ”BEC” (engl. blue eyed cream), ja hevosihmisten puhekielessä valkovoikkoja on värin periytyvyyden selvittyä kutsuttu myös tuplavoikoiksi. Niitä on saatettu luonnehtia myös kermanvärisiksi. Viitanen huomauttaa, että myös heterotsygooteilla eli ”tavallisilla” voikoilla voi olla siniset silmät erillisistä tekijöistä johtuen. Englanniksi värityksen nimitys on Britanniassa blue-eyed cream ("sinisilmäinen kermanvärinen") ja Yhdysvalloissa double dilute ("kaksinkertainen diluutti").
Suomen Hippos on vuoden 2010 varsojen tunnistuksesta lähtien alkanut käyttää termin blue eyed cream rinnalla termiä valkovoikko.

Albiino vai valkovoikko?

Valkovoikkous on ennen värin periytyvyyden tuntemista sekoitettu joskus albiinouteen, jota hevosella ei kuitenkaan esiinny. Valkovoikoilla hevosilla syntyy vähäisiä pigmenttimääriä; niiden silmät ovat pigmentittömän punaisen sijaan vaaleansiniset, ja karva on puhtaanvalkoisen sijaan luonnonvalkoinen tai lievästi kellertävä. Albiinolla pigmenttiä ei syntyisi lainkaan tyrosinaasin puuttumisen vuoksi.

Ulkonäkö

Valkovoikon karvan väri on kellertävä ja hyvin vaalea, iho vaaleanpunainen ja silmät ovat vaaleansiniset. Pohjavärit aiheuttavat vain pieniä eroja väritykseen. Iho on lievästi pigmentoitunut siten, että puhtaanvalkoisten merkkien tai kirjavuuskuvion kohdalla voidaan havaita sävyero pigmentittömään ihoalueeseen.
Valkovoikot voivat syntyä keltaisen, vaaleanpunertavan tai oranssin sävyisinä, ja tummasävyistä valkovoikkoa pikkuvarsaa voidaan erehtyä luulemaan voikoksi. Varsaväri voi olla tummempi kuin aikuisväri.
Rautiaspohjainen valkovoikko on vaalein ja saattaa olla jopa miltei puhtaanvalkoinen. Ruunikkopohjaisella yksilöllä jaloissa ja jouhissa on tummempaa väriä, joka voi vaihdella kellertävästä oranssiin. Mustapohjaisella yksilöllä värissä on harmahtava sävy ja jalat voivat olla runkoa hieman tummemmat. Mustapohjainen valkovoikko voi vaikuttaa vaaleaihoiselta ja sinisilmäiseltä haalealta voikolta.

Värityypit

Valkovoikon pohjavärinä voi olla mikä tahansa. Suomessa valkovoikot voidaan erottaa toisistaan ilmoittamalla pohjaväri suluissa värin jälkeen, esimerkiksi valkovoikko (ruunikko). Englannissa rautiaspohjainen valkovoikko on cremello, ruunikkopohjainen on perlino ja mustapohjainen smoky cream. Ylipäätään valkovoikkovärejä kutsutaan Isossa-Britanniassa blue eyed creamiksi (BEC) ja Yhdysvalloissa double diluteksi. 
Pohjaväriltään erilaiset valkovoikot erottuvat toisistaan vain heikosti. Pohjavärin voi siksi parhaiten päätellä yksilön suvun perusteella, mutta jos suvussa esiintyy kaikkia perusvärejä, valkovoikon pohjaväri voidaan saada varmuudella selville vain sen jälkeläisten perusteella tai DNA-testillä. Rautiaspohjaiset valkovoikot tapaavat kuitenkin olla muita vaaleampia ja jopa valkoisia. Ruunikkopohjaisilla ruunikon mustia jouhia ja jalkoja vastaten jouhet ja jalat ovat runkoa tummemman keltaiset tai oranssihtavat. Mustapohjaisilla väritys jää tasaisen harmahtavaksi.