google/wiki40b huggingface dataset:
Toivo Järvi

Toivo Henrik Järvi (31. maaliskuuta 1877 Helsinki – 9. heinäkuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen kalabiologi, joka toimi Kalastushallituksen ylijohtajana koko viraston olemassa olon ajan.  
Järven vanhemmat olivat maalarimestari Anders Henrik Järvi ja Vilhelmina Gustafsson. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1904 ja lisensiaatiksi 1913. Toimittuaan kalastusten tarkastajan vanhempana apulaisena vuodesta 1908 ja kalastusneuvoksena vuodesta 1918 hänet nimitettiin samana vuonna perustetun Kalastushallituksen ylijohtajaksi. Kun virasto lakkautettiin 1924, hänestä tuli Maataloushallituksen kalataloudellisen tutkimusosaston johtaja, arvonimeltään professori. Tästä tehtävästä hän erosi vuonna 1947. 
Järvi tutki aluksi hämähäkkejä, kalabiologina taas muikkuja, siikoja ja lohia. Hän julkaisi tutkimuksiaan suomeksi, saksaksi ja englanniksi. Teos Suomen merikalastus ja jokipyynti vuodelta 1937 oli yleisesitys kalastuksesta Suomessa. Järvi toimi ruotsalais-suomalaisen kalastuskomission jäsenenä 1920-24 ja puheenjohtajana 1929-33, samoin kuin useissa muissa alan kotimaisissa ja ulkomaisissa järjestöissä. Vuonna 1921 hänet nimitettiin yhdeksi kolmesta valtion edustajasta Petsamo-yhtiön hallintoneuvostossa.
Järven ensimmäinen puoliso vuodesta 1904 oli Helfrid Helena Siutila ja toinen vuodesta 1936 Edit Lydia Sundell. Patologi, professori Osmo Järvi oli Järven poika ensimmäisestä avioliitosta.
Østerbro

Østerbro on yksi Kööpenhaminan tilastoalueista. Se sijaitsee Koillis-Kööpenhaminassa. Vuonna 2016 alueella asui noin 76 tuhatta asukasta. Østerbro rajautuu pohjoisessa Gentoften kuntaan, lännessä Nørrebrohon ja Bispebjergiin, etelässä Indre Byhyn ja idässä Juutinraumaan.
Simput

Levinneisyys

Simput ovat pohjakaloja, joista useimmat elävät pohjoisen pallonpuoliskon viileissä ja kylmissä merissä. Eniten lajeja on Tyynenmeren pohjoisosassa. Joitakin lajeja esiintyy myös Uuden-Seelannin vesillä.
Monilajinen suku Cottus on kuitenkin poikkeus merikalojen joukossa, sen lajeja esiintyy laajasti Euraasian ja Pohjois-Amerikan pohjoisosien sisävesissä. Tähän sukuun kuuluvat myös suomalaiset lajit kivisimppu ja kirjoeväsimppu. Suomen Itämeren-rannikolla eläviä simppulajeja ovat isosimppu, piikkisimppu,  härkäsimppu ja kivisimppu. Suomen sisävesissä elävät härkäsimppu, kivisimppu ja kirjoeväsimppu.

Ulkonäkö ja koko

Simppujen pää on yleensä suuri ja usein päältä litistynyt, osittain paksuluinen ja piikkien suojaama. Suuret silmät sijaitsevat pään yläosassa. Ruumis kapenee jyrkästi pyrstöä kohden. Aikuisilla simpuilla ei ole uimarakkoa. Vatsaevät ovat suuret ja sijaitsevat huomattavan edessä. Selkäeviä on kaksi. Lajien maksimikoko vaihtelee kolmesta 78 senttimetriin.

Kaupallinen merkitys

Simpuilla ei ole Suomessa juurikaan kaupallista merkitystä, mutta ne ovat täysin myös ihmisravinnoksi kelpaavia kaloja. Maku on voimakkaampi kuin monissa muissa kaloissa, mistä jotkut myös pitävät. Simppujen mäti on erikoisen väristä, erilaisen vihreän ja sinisen sävyjä voi olla jopa yhtä aikaa yhden ainoan kalan mätimunissa.

Taksonomia

Simppujen heimon rajaus ja sukulaisuussuhteet ovat horjuvia. Sen erottelu lähiheimoista (esim. rasvakalat, imukalat, rasvasimput, baikalinsimput, partasimput) ei aina vastaa luonnollisia, monofyleettisiä ryhmiä.
Siestarjoki (kaupunki)

Historia

Pian Pietarin kaupungin perustamisen jälkeen vuonna 1714 perustetulle Siestarjoelle rakennettiin Luoteis-Venäjän suurin asetehdas 1721–1724. Sen lähellä sijaitsi Pietari Suuren palatsi, jonka paikalla nykyään on hollantilaistyyppinen Dubki-puisto. Asetehtassa on S. P. Voskovin työkalutehdas.  Ruotsin ja Venäjän vuosien 1741–1743 sodan sekä 1850-luvulla Krimin sodan aikana  Siestarjoelle rakennettiin maalinnoitus. Kesäkuussa 1855 Britannian ja Ranskan laivasto pommitti tehdasta.
Siestarjoki yhdistettiin Suomen suuriruhtinaskuntaan vuonna 1812 osana Vanhaa Suomea, mutta Kankaankylän (ven. Александровская, Aleksandrovskaja) kaupunginosa siirrettiin kuuluvaksi Pietarin kuvernementtiin 1842. Kun asetehdasta ympäröinyt 14 neliökilometrin laajuinen alue erotettiin suuriruhtinaskunnasta vuonna 1864 ja sekin liitettiin Pietarin kuvernementtiin, lupasi keisari Aleksanteri II Suomelle vastineeksi Petsamon. Tämä toteutui vasta Tarton rauhassa vuonna 1920.
1800-luvun lopulla Siestarjoesta tuli pietarilaisten suosima huvila-alue. Vuonna 1898 perustettiin kylpylä, jossa hoidetaan sydän- ja verenkiertoelimistön, hermoston, ruuansulatus- sekä tuki- ja liikuntaelimistön sairauksia. Neuvostoaikana seudulle perustettiin parantoloita ja lepokoteja. Siestarjoella vietti viimeiset elinvuotensa kirjailija Mihail Zoštšenko, joka on myös haudattu sinne. 1960-luvulta lähtien kaupunkiin on rakennettu uusia kerrostaloalueita.
Vuonna 1815 Siestarjoelle rakennettiin Valkeasaaren luterilaisen seurakunnan kappeli. Historiallisia kaupunginosia ovat Kankaankylän ohella Kurort (ven. Курорт), Rosliva (ven. Разлив, Razliv) ja Seppälä. Pietarista Siestarjoen kautta Viipurin rataan yhtyvällä rataosuudella on samanniminen paikallisliikenteen rautatieasema.
Siestarjoella sijaitsee yksi Jaroslavlin alueelta saapuvan ja Koiviston (Primorsk) öljyterminaaliin johtavan BPS-1 öljyputken pumppausasemista välivarastoineen
Trofologia

Trofologia on ravintoaineiden yhdistämisen oppi, joka väittää mahdollistavansa optimaalisen ruoansulatuksen, ravinteiden imeytymisen sekä optimaalisen jätteiden erityksen. Sen mukaan ruokien oikealla yhdistelemisellä uskotaan olevan vaikutus ruoansulatukseen, kolesterolitasoon ja aineenvaihduntaan. Tämän lisäksi tehoton ruoansulatus ja heikko aineenvaihdunta aiheuttavat liikalihavuutta ja tarpeetonta kolesterolia sekä kuona-aineita kertyy elimistöön. Opin mukaan vähäkalorinen ruokavalio ylikypsistä, jalostetuista ja väärin yhdistetyistä elintarvikkeista lihottaa ja jättää tukkeumia valtimoihin. Tieteellistä tukea väitteille ei ole.
Wolfram von Eschenbach

Wolfram von Eschenbachia (1160/80–1220) pidetään yhtenä suurimmista keskiaikaisista saksalaista runonlaulajista. Hän jätti jälkeensä useita tunnettuja, "kertomuksellisia runoja", joista tunnetuin on Parzival (tai Parsifal), johon mm. Richard Wagner pohjasi samannimisen oopperansa. Eschenbach kuului köyhtyneeseen baijerilaiseen ritarisukuun.
Muonamies

Muonamies eli muonatorppari tarkoitti maatalousyhteiskunnan ja torpparijärjestelmän aikaan tilatonta, mutta omillaan asunutta henkilöä, joka teki päivätöitä maanomistajalle. Nimitys viittaa siihen, että muonamies oli "talon ruoassa" eli osan hänen palkastaan muodosti työnantajan tarjoama ruoka. Muonamiehet olivat osa-aikaista työvoimaa, jotka tekivät talolle esimerkiksi 2–4 työpäivää viikossa. Muonamiehet kuuluivat alempiin luokkiin, mutta heidän asemansa oli kuitenkin parempi kuin esimerkiksi loisilla.
Urjalan Menosissa paikallinen kyläyhdistys ylläpiti aiemmin Moonamiesmuseota.
Harri Broman

Harri Jorma Broman (s. 25. maaliskuuta 1961 Helsinki) on suomalainen yritysjohtaja ja kauppaneuvos. Hän on autojen varaosa- ja tarvikekauppaa harjoittavan valtakunnallisen Broman Groupin toimitusjohtaja.

Ura

Broman valmistui ylioppilaaksi Joensuun yhteiskoulun lukiosta vuonna 1980 ja ylioppilasmerkonomiksi Suomen Liikemiesten Kauppaopistosta vuonna 1983. Vuonna 1984 hän kävi opintomatkalla Itävallassa ja vuonna 1985 Saksassa. Broman aloitti työt perheyrityksessä heti valmistumisensa jälkeen, ja toimi isänsä kauppaneuvos Väinö H. Bromanin perustaman Pielisensuun Auto Oy:n markkinointijohtajana vuoteen 1995, jolloin hänet nimitettiin toimitusjohtajaksi.
Vuonna 2012 Bromanille myönnettiin kauppaneuvoksen arvonimi. Sitä anoi hänelle Karjalaisen Kulttuurin Edistämissäätiö ja hakemusta puolsivat Joensuun kaupunki ja Pohjois-Karjalan maakuntaliitto. Broman on toiminut isänsä tavoin aktiivisesti karjalaisen kulttuurin edistämiseksi ja ollut Karjalaisen Kulttuurin Edistämissäätiön hallintoneuvoston jäsen vuodesta 1998. Vuodesta 2009 hän on ollut myös ortodoksisen Valamo-säätiön valtuuskunnan jäsen.
Broman oli Varma-yhtiöiden yrittäjien ja työnantajien neuvottelukunnan jäsen vuosina 2002–2007 ja Pohjois-Karjalan kauppakamarin puheenjohtaja vuosina 2006–2009.
Bromanin veli on Motonetin toimitusjohtaja Eero Broman. Hän on äitinsä puolelta Reenpään sukua ja isänsä äidin puolelta Cederbergin sukua. 
Broman on Saksan kunniakonsuli Joensuussa vuodesta 2003. Reservinarvoltaan hän on majuri.
Hänet vihitään Itä-Suomen yliopiston kauppatieteiden kunniatohtoriksi 2019.
Anton Reinlein

Georg Anton Reinlein oli wieniläinen 1800-luvun alussa toiminut kelloseppä ja soitinrakentaja, joka sai yhdessä poikansa Rudolph Reinleinin kanssa patentin "kiinalaistyyppisen huuliharpun" (saks. der Harmonika auf chinesiche Art) kehittämisestä 10. helmikuuta 1824.
Soitin oli kolme jalkaa (saks. Fuß) korkea, 12 tuumaa (saks. Zoll) syvä ja 15 tuumaa leveä, nykymitoissa 94 * 31,6 * 39,5 cm. Soittimen koon vuoksi on arveltu, että sitä on käytetty palkeella, patenttiteksti myös mainitsee, että toinen käsi jää vapaaksi soittimessa olevan koskettimiston käyttöä varten. Reinleiniä pidetään myös eräänä varhaisimmista huuliharppujen valmistajista, esimerkiksi vuodelta 1828 peräisin olevan lehtileikkeen pohjalta, jossa hän markkinoi huuliharppuja.
Waldemar Appelgren

Waldemar Hugo Appelgren (29. toukokuuta 1880 Hanko – 15. kesäkuuta 1958) oli suomalainen upseeri.
Appelgrenin vanhemmat olivat asemapäällikkö Albert Appelberg ja Edla Maria Lindström. Hän kävi Haminan kadettikoulun vuosina 1894–1902 ja Pavlovin sotakoulun 1902–1904, jonka jälkeen Appelgren palveli 32. itäsiperialaisessa tarkk'ampujarykmentissä vuoteen 1913 saakka, ja palasi Hangossa palopäällikkönä toimittuaan Venäjän armeijan palvelukseen vielä vuosiksi 1914–1917 Everstiluutnantiksi hänet ylennettiin 1917. Suomen sisällissodassa Appelgren osallistui Vaasan valtaukseen sekä Ikaalisten taisteluihin toimien muun muassa valkoisten länsiarmeijaan kuuluneen Hjalmarsonin ryhmän 1. krenatöörirykmentin komentajana. Sodan jälkeen hän työskenteli liike-elämässä ja toimi Uudenmaan suojeluskuntapiirin päällikkönä Mäntsälän kapinaan saakka.
Hänen veljensä oli kenraalimajuri Arvid Appelgren.
Alessandro Pesenti-Rossi

Alessandro Pesenti-Rossi (s 31. elokuuta 1942 Bergamo) on entinen italialainen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui neljään ja pääsi starttaamaan kolmeen Formula 1 -osakilpailuun kaudella 1976. Hän oli parhaimmillaan 11. Itävallan GP:ssä.
Alessandro kilpaili myös Formula 3- ja Formula 2 -luokissa kohtalaisella menestyksellä. Hän palasi F2-luokkaan vuodeksi 1977.
Kulttuurikattila

Kulttuurikattila (vir. Kultuurikatel) on Tallinnassa sijaitseva luovuuskeskus ja tapahtumapaikka eli kulttuurikeskus. Koko talo avattiin käyttöön 2015. Kulttuurikattila valittiin vuonna 2017 Viron parhaaksi matkailukohteeksi.
Rakennuksessa toimi vuosina 1913–1979 Tallinnan kaupungin keskussähkölaitos. Sähkölaitoksen entinen kattilahallikokonaisuus eli Kulttuurikattila julistettiin 2007 suojelukohteeksi. 
Andrei Tarkovski kuvasi sähkölaitoksen tiloissa vuonna 1977 elokuvaa Stalker.
Kulttuurikattilassa järjestetään erilaisia tilaisuuksia, tapahtumia ja konsertteja, kuten Sweet Spot Festival.
Kweneng

Kweneng on yksi Botswanan hallinnollisista alueista. Sen pinta-ala on 31 100 neliökilometriä, ja vuoden 2006 asukasluku oli 246 692. Alueen pääkaupunki on Molepolole.
Kweneng sijaitsee maan keskiosassa. David Livingstone työskenteli siellä lähetyssaarnaajana. Kwenengin nähtävyyksiä ovat luolat ja kalliopiirrokset.
Aleksandr Rodzjanko

Aleksandr Pavlovitš Rodzjanko (ven. Александр Павлович Родзянко, 13. elokuuta 1879 – 6. toukokuuta 1970) oli venäläinen kenraaliluutnantti, joka taisteli ensimmäisenä kaikkiaan kolmesta Luoteis-Venäjän armeijan komentajista Venäjän sisällissodassa Vironmaalla ja Petrogradin lähialueilla.
Aleksandr Rodzjanko oli Venäjän tsaarinaikaisen poliitikon Mihail Rodzjankon veljenpoika. Aleksandr sai sotilaskoulutuksena Venäjällä ja Ranskassa. Vuonna 1912 hänestä tuli eversti ja otti osaa ensimmäiseen maailmansotaan. Venäjän vallankumouksen jälkeen Rodzjanko sai apua englantilaisilta ja taisteli valkoisten vastavallankumouksellisten puolella Latviassa. 
Vuonna 1919 valkoisen armeijan komentaja Nikolai Judenitš lähetti Rodzjankon Virosta Englantiin, jossa hänen piti saada taloudellista apua. Rodzjanko ei palannut Viroon, vaan muutti asumaan Saksaan. Hän kuoli 92-vuotiaana New Yorkissa.
Ariston Keoslainen

Ariston Keoslainen (muinaiskreikaksi Ἀρίστων ὁ Κεῖος, myös tunnettu nimellä Ariston Julislainen; 200-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän toimi koulun johtajana noin vuodesta 230 eaa. lähtien ja toimi siis todennäköisesti Lykon Troaslaisen seuraajana. Häntä ei tule sekoittaa lähes saman nimiseen stoalaiseen filosofiin, Ariston Khioslaiseen.
Aristonin teoksiin sisältyy dialogeja sekä Herakleitoksen, Sokrateen ja Epikuroksen elämäkerrat. Sen lisäksi hän on tallettanut peripateettisen koulukunnan johtajien testamentit. Eräistä teoksista ei tiedetä, onko ne kirjoittanut Ariston Keoslainen vai hänen stoalainen kaimansa. Teoksista on säilynyt katkelmia.
Silent Hill Original Soundtracks

Tietoa

Sarjanumero: KICA-7950
Säveltänyt: Akira Yamaoka ja Rika Muranaka (41)
Sovittanut: Akira Yamaoka ja Rika Muranaka + Omar Valente (41)
Esittänyt: Vanesa Quiroz (41)
CD-levyjä: 1
Pertti Rapio

Arvid Perttu (Pertti Arvid) Rapio (24. elokuuta 1902 Hämeenkyrö – 20. huhtikuuta 1992 Hämeenkyrö) oli suomalainen tilallinen, kunnallisneuvos ja SKDL:n kansanedustaja.
Rapion vanhemmat olivat maanviljelijä Iivari Juho Rapio ja Aleksina Vilhelmiina Koivisto. Hän kävi kansakoulun ja opiskeli Työväen Akatemiassa 1927.
Rapio oli maanviljelystöissä kotitilallaan vuoteen 1951 saakka ja sen jälkeen tilallisena Hämeenkyrössä. Hän oli poliittisista syistä turvasäilössä jatkosodan aikana 1941–1944. Sodan jälkeen Rapio oli Hämeenkyrön veropiirin ennakkotarkastajana 1947–1951.
Rapio oli SKDL:n kansanedustaja 1951–1966 Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä. Hän oli eduskunnan pankkivaliokunnan puheenjohtaja vuonna 1959 ja toimi presidentin valitsijamiehenä vuosien 1950, 1956, 1962 ja 1968 presidentinvaaleissa. Rapio vaikutti myös Hämeenkyrön kunnanvaltuuston puheenjohtajana ja sai kunnallisneuvoksen arvonimen vuonna 1979.
Anastasius I (paavi)

Pyhä Anastasius I (k. 401) oli paavina 27. marraskuuta 399 – 19. joulukuuta 401. Hän julisti Origeneen kirjoitukset harhaoppisiksi pian sen jälkeen kun ne oli käännetty latinaksi. Hänen ystävänsä Hieronymus kuvaa häntä pyhänä miehenä, joka oli köyhyydessään rikas.
Lemberg (Schwabenin Jura)

Lemberg on 1 015 metrin korkuinen vuori Schwabenin Juralla. Se on alueen korkein huippu. Se sijaitsee Baden-Württembergin osavaltiossa Rottweilista itään lähellä Gosheimia Landkreis Tuttlingenissa.
Majavijärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 13,1 hehtaaria ja se on 600 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Ormajoen valuma-alueella (35.79), jonka Teuronjärvenojan valuma-alueeseen (35.793) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 131,1 metriä mpy.
Kööpenhaminan satama

Kööpenhaminan satama (tansk. Københavns havn, LOCODE: DK CPH) on Tanskan pääkaupunki Kööpenhaminassa sijaitseva merisatama. Sataman operatiivisesta toiminnasta vastaa Copenhagen Malmö Port -osakeyhtiö (CMP), joka operoi myös Ruotsin Malmön satamaa.
Kööpenhaminan satama on yksi Tanskan suurimmista yleissatamista. Satamaan kuuluu vapaasatama-alue. Satamassa on muun muassa konttiterminaali ja öljysatama, sinne liikennöi myös matkustajalauttoja (esimerkiksi DFDS Seaways Oslon ja Kööpenhaminan välisellä reitillä) ja se on suosittu risteilysatama.
Shlomo Hillel

Shlomo Hillel (s. 9. huhtikuuta 1923 Bagdad, Irak) on israelilainen diplomaatti ja poliitikko. Hän syntyi juutalaiseen perheeseen Irakissa ja 11-vuotiaana muutti perheensä kanssa Palestiinan mandaattialueelle. Hänet tunnetaan parhaiten järjestämästään Operaatio Esra ja Nehemia -nimellä kutsutusta operaatiosta, joka toteutti irakinjuutalaisten massamaahanmuuton Israeliin.
M/S Auto Bank

Käyttöhistoria

7. elokuuta 1998 alus luovutettiin suomalaisen Rederi Ab Engshipin omistukseen, joka rekisteröi sen Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Nauvo. 10. elokuuta laiva sai nimen Serenaden. Tämän jälkeen alus aloitti liikennöinnin reitillä Kemi–Lyypekki. Marraskuussa 2004 Serenaden siirtyi liikennöimään Lyypekin ja Haminan välille. Vuonna 2006 suomalaiseen Rettig Groupiin kuuluva Bore osti aluksen. Lokakuussa 2006 Serenaden meni Cosco Shipyard -telakalle Nantongiin, Kiinaan. Tammikuussa 2007 laiva aikarahdattiin UECC:n liikenteeseen. Samalla alus sai myös nykyisen Auto Bank -nimensä.
Run to the Hills

Palkinnot ja coverit

"Run to the Hills" pääsi sijalle 27. VH1:n parhaiden metallikappaleiden listalla. Kappale on myös lumilautailupelissä SSX On Tour ja musiikkipelissä Rock Band. Kappaleesta on myös coveri Numbers from the Beast -albumilla. Kappaleessa laulaa Robin McAuley, kitaraa soittaa Michael Schenker & Pete Fletcher, bassoa Tony Franklin ja rumpuja Brian Tichy. Iron Maidenin naisita koostuva tribuuttiyhtye The Iron Maidens teki kappaleesta version debyyttialbumilleen The Iron Maidens: World's Only Female Tribute to Iron Maiden. Vuonna 2008 Sign coveroi kappaletta Maiden Heaven: A Tribute to Iron Maiden -tribuutilla, jonka julkaisi Kerrang!.
O-ryhmä

O-ryhmä oli Suomessa vuonna 1955 perustettu nuorista taloustieteilijöistä ja tutkijoista koostunut ryhmä, joka korosti makrotaloudellista ja matemaattista lähestymistapaa kansantalouden ilmiöitä tutkittaessa. Ryhmä pyrki uudistamaan kansantaloustieteen opetusta, ja toisaalta herättämään yhteiskunnallista keskustelua makrotaloudellisen ajattelumallin hyväksymiseksi.
O-ryhmän kaikki jäsenet olivat kiinnostuneita talouspolitiikan teoriasta. Ryhmä uudisti suomalaista talouspoliittista keskustelua, sillä se toi esille sen, että ristiriitaisten päämäärien takana ovat aina avoimesti tai piilotetusti arvot ja poliittiset valinnat. O-ryhmä myös määritti talouspoliittisen keskustelun käsitteitä uraauurtavalla tavalla. Ryhmä vaikutti myös kansantulolaskentaa kehitettäessä.
Ryhmän jäsenet pyrkivät julkaisuissaan yhteistyöhön. 1950-luvun loppupuolella valmistui useita ryhmän jäsenten väitöskirjoja. Ryhmä arvosteli huonoiksi arvioimiaan alan väitöskirjoja julkisesti, ja esiintyi väitöstilaisuuksissa ylimääräisenä opponenttina. Ryhmä kokoontui vähintään kerran kuussa jonkun jäsenen kotiin. Kokouksissa pidettiin alustuksia taloustieteellisistä aiheista ja taloustieteilijöiden uusimmista ajatuksista.
O-ryhmän nimi sai alkunsa säännöstä, jonka mukaan jäsenen etunimen tai sukunimen viimeisen kirjaimen tuli olla o.

Jäsenet

Ryhmään kuuluivat: Timo Helelä, Reino Hjerppe, Mauno Koivisto, Lauri Korpelainen, Erkki Laatto, Jussi Linnamo, Jaakko Lassila, Olavi Niitamo, Jouko Paunio, Jaakko Railo ja Pentti Viita.
Myöhemmin useat ryhmän jäsenistä kohosivat merkittäviin yhteiskunnaliseen asemaan: jäsenistä löytyi myöhemmin muun muassa professoreita, valtion virastojen johtohenkilöitä, pankin pääjohtaja, ministeri ja jopa presidentti.
Matthias Hallenius

Matthias Hallenius (1699–1748) oli suomalainen kielitieteilijä. Hän oli vuodesta 1737 Turun akatemian heprean ja kreikan kielten dosentti, jumaluusopin apulainen vuodesta 1738. Hänen väitöskirjansa vuodelta 1737 oli De Borea-Fennica, ja siinä hän esitti gootin kielestä sanoja, joilla on muoto- ja merkitysvastineet suomen kielessä. Halleniuksen rinnastuksista useimmat pitävät paikkansa. Hänellä oli kuitenkin aikakauden yleisiä näkemyksiä muun muassa siitä, että gootit olisivat germaanistunut suomalainen kansa ja että heprea on suomen kantakieli sekä että muun muassa saamen kieli, viro ja slaavilaiset kielet polveutuvat suomen kielestä.
Halleniuksen veli oli paikallishistorioitsija Gregorius Hallenius.
Tahvo Hiekkaranta

Staffan (Tahvo) Hiekkaranta (vuoteen 1906 Hoffrén) (26. joulukuuta 1879 Maaninka – 11. syyskuuta 1947 Helsinki) oli suomalainen vaatturimestari ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Hiekkaranta syntyi räätäli Matts Hoffrénin ja Ada Charlotta Iivarisen lapsena vuonna 1879 Maaningalla. Hän suoritti kansakoulun ja opiskeli kansanopistossa vaatturiksi. Vaaturintointa hän hoiti Maaningalla ja Kuopiossa. Lisäksi hän toimi Maaningalla osuuskaupan hoitajana. Nuoruudessaan Hiekkaranta oleskeli myös lyhyen aikaa Yhdysvalloissa ja Neuvostoliitossa. Suomen sisällissodan jälkeen Hiekkaranta oli vangittuna poliittisista syistä noin vuoden ajan.
Kansanedustajana Hiekkaranta toimi vuonna 1917 noin puolen vuoden ajan edustaen Kuopion läänin läntistä vaalipiiriä. Eduskunnassa hän oli jäsenenä Valtiovarainvaliokunnassa. Lisäksi hän toimi useissa kulttuuri-alan luottamustehtävissä mm. Sibelius-Akatemian hallinnossa.
Hiekkaranta oli naimisissa vuodesta 1906 lähtien Anna Kataisen kanssa.
Kuristusläppä

Kuristusläppä (kuristinläppä, kuristusventtiili, usein myös ”ryyppy” tai rikastin) on venttiili, jolla voi kuristaa moottoriin menevää ilmavirtaa pienemmäksi. Tällöin polttoaineen osuus moottoriin menevässä polttoaine-ilma-seoksessa kasvaa, mikä helpottaa käynnistymistä moottorin ollessa kylmä, mutta tuottaa tehottomampaa ja epäpuhtaampaa palamista.
Uudemmissa autoissa ja nelitahtimoottoreissa kuristusläppä on usein automaattinen tai korvattu toisenlaisella kylmäkäynnistyspiirillä. Mopoissa ja muissa kaksitahtimoottoreissa kuritusläppää säädellään usein vaijerin ja vivun avulla.
Minigrip

Minigrip on amerikkalaisen ITW-yhtiön omistama säilytyspussien tavaramerkki. Suomessa Minigrip-tavaramerkkiä hallinnoi Amerplast Oy. Minigrip-sanaa käytetään usein virheellisesti yleisnimityksenä uudelleensuljettaville muovisille pakastus- ja säilytyspusseille (salpapussit).
Uudelleensuljettavat pussit keksi yhdysvaltalainen Robert W. Vergobbi, joka sai niille patentin 18. toukokuuta 1954. Samana vuonna Minigrip-yhtiö lisensoi ne kynäpusseiksi. Pusseja on eri kokoisia ja eri tarkoituksia varten, kuten mm. ruoan säilytykseen ja uv-säteilylle herkkien esineiden säilytykseen. Pussin suun reunat on muotoiltu niin, että ne painuvat tiiviisti toisiinsa kiinni. SliderGrip-pusseissa on vetoketjua muistuttava sulkeutumismekanismi.
Suomessa Minigrip-pusseja valmistetaan Ikaalisten Hakumäessä, jossa on ollut Amerplast Ikamer Oy:n tehdas jo vuodesta 1970 alkaen. Amerplast Ikamer Oy kuuluu Amerplast-konserniin, joka valmistaa joustopakkauksia myös Tampereella ja Puolassa.
Laskeutumisteline

Laskeutumisteline eli laskuteline on lentokoneen rakenteellinen osa, joka saattaa koostua useammasta pyörästöstä. Sen sijainti on rungon alapuolella. Laskutelinettä tarvitaan lentokoneen turvallista nousua ja laskua varten lentokentälle. Varhaisimmat laskeutumistelineet olivat liikkumattomia. Niissä saattoi esiintyä aerodynamiikkaa parantaneet muotosuojat eli muotokengät. Toisen maailmansodan aikoihin yleistyivät sisäänvedettävät laskutelineet. Tämä järjestely paransi lentokoneiden liikehtimiskykyä eli ketteryyttä sekä lyhensi nousuaikaa tavoitekorkeuteen. Myös huippunopeudet kasvoivat suuremmiksi, sillä ilmanvastuskerroin pieneni.
Suihkumoottorikoneiden aikakauden alussa yleistyi myös nykyaikainen niin kutsuttu kolmipyöräteline, jossa rungon tai siipien kohdalla sijainnut pääteline omasi edessä sijaitsevan nokkapyörän. Tässä modernissa järjestelyssä ei esiintynyt enää kannuspyörää, jonka sijainti on koneen perässä. Tukialuslentokoneiden laskeutumistelineen lisävarusteena toimii myös pysäytyskoukku. Suomessa kokeiltiin eräissä sotilaskoneissa, kuten ainakin Bristol Blenheimilla ja VL Fokker D.XXI:lla (FR-140) sekä Fieseler Fi 156 Storchilla (ST-112) suksia laskutelineen pyörien tilalla. Me 163 -rakettilentokone omasi kelkkaa muistuttaneen nousu- ja laskeutumisjärjestelyn.
Vesilentokoneissa käytetään kellukkeita sekä mahdollisesti lisänä pyöriä laskutelineissä.
Kannuspyörällinen ratkaisu oli erinomainen nousussa, mutta muissa tilanteissa painopisteen sijoittuminen taakse aiheutti ongelmia.