google/wiki40b huggingface dataset:
Mohawkin kieli

Levinneisyys ja puhujat

Mohawkin kieltä puhuvien mohawkien perinteiset alueet sijaitsivat nykyisessä New Yorkin osavaltiossa Albanyn ja Herkimerin kaupunkien välillä. Siirtomaahistorian aikana kielen puhujia on siirtynyt myös Kanadan Ontarioon ja Quebeciin. Vuonna 2007 Yhdysvalloissa kielellä oli arviolta 3 100 puhujaa ja Kanadassa vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan 990.

Piirteet

Mohawkin kieli voidaan jakaa itä- ja länsimurteeseen, minkä lisäksi eri yhteisöjen puhujilla on omia murre erojaan. Eri murteiden puhujat pystyvät kuitenkin ymmärtämään toisiaan. Kieli on saanut lainasanoja esimerkiksi englannista, ranskasta, huronista, algonkinista, saksasta ja hollannista.
Kielen standardisoidusta kirjoitusjärjestelmästä päätettiin vuonna 1993. Tuolloin päätettiin esimerkiksi aakkostoa koskevista ohjeista, uusien sanojen muodostamisesta ja ortografiasta. Mohawkin kielen kirjoituksessa käytetään latinalaisia aakkosia A, E, H, I, K, N, O, R, S, T, W ja Y. Kirjoituksessa käytetään myös poikkeavaa ääntämystä tai painotusta merkitseviä diakriittimerkkejä (`:), (´:), (´) ja (‘).
Mohawk on polysynteettinen kieli, eli yksi sana voi sisältää useita morfeemeja (merkitystä kantavia yksikköjä). Kielessä on näin myös holofraaseja, eli kokonaisen ajatuksen sisältäviä yksittäisiä sanoja. Objekteja kuvaavat sanat muodostuvat usein käyttötarkoitusta kuvaavista verbeistä ja esimerkiksi mohawkin kynää tarkoittava sana kahyatónkhwa tai kahiatónhkwa merkitsee suomeksi vapaasti käännettynä "kirjoittamiseen käytettävää välinettä".

Käyttö

Mohawkin kieltä pidetään uhanalaisena kielenä ja sen käyttö on vaarassa loppua kokonaan. Kieltä käytetään kuitenkin edelleen symbolisena kielenä esimerkiksi hautajaisten, häiden tai muiden juhlallisuuksien yhteydessä. Jotkin koulut ovat aloittaneet ohjelmia, joilla kieltä opetetaan niin aikuisille kuin lapsillekin. Mohawkiksi tehdään myös joitakin televisio- ja radio-ohjelmia ja sillä on toimintaa sosiaalisessa mediassa.
Mustainkakolibri

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan mustainkakolibri kasvaa noin 11 cm pitkäksi ja sen pitkähkö suora nokka voi olla 3 cm pitkä. Koiras mustainkakolibri on yleisväritykseltään musta. Lajin rinnan kummalakin sivulla on valkoiset täplät, kurkussa ja siipien kainolaissa on kiiltävän siniset täplät ja alaselkä on tumman vihreä. Mustainkakolibrin pyrstö on musta ja haarautunut. Naaras muistuttaa ulkonäöltään koirasta, mutta on sitä hieman harmaampi. Naarasmustainkakolibrin nokka on myös suhteessa pidempi kuin koiraan ja siivissä on vähemmän sinistä väriä.

Levinneisyys ja elintavat

Mustainkakolibria tavataan metsistä Kolumbian Andeilta tyypillisesti alle 2 400 metrin korkeudella merenpinnasta. Sen elinympärsitöä ovat kosteat metsät, joissa kasvaa erityisesti Quercus humboldti-tammea ja Trigonobalanus excelsa-pyökkiä. Laji on meden syöjä ja vierailee erityisesti punaisilla ja keltaisilla kukilla. Pesimäkausi on todennäköisesti heinäkuusta lokakuulle, mutta pesiviä yksilöitä on löytynyt myös joulu-helmikuussa. Kuppimaisen pesän mustainkakolibrit rakentavat sammalista ja hämähäkinseitistä.
Mustainkakolibrikannan kooksi on arvioitu 3 500–15 000 yksilöä. Kantaa uhkaa elinympäristön häviäminen hakkuiden vuoksi.
Australian Kordillieerit

Australian Kordillieerit tai Iso Vedenjakajavuoristo (engl. Great Dividing Range) on vuorijono Itä-Australiassa. Yli 3 500 kilometriä pitkä vuorijono alkaa Queenslandin koilliskärjestä ja jatkaa sieltä itärannikkoa pitkin Uuden Etelä-Walesin läpi aina Victorian osavaltion länsiosaan saakka. Vuorijonon leveys vaihtelee noin 160–300 kilometrin välillä, ja sen korkein kohta on 2 228-metrinen Mount Kosciuszko.
Pikku-Hyyhönen

Maantiede

Järven pinta-ala on 1,6 hehtaaria ja sen pituus on 350 metriä ja leveys 70 metriä. Järveen laskee ympäröivälle suolle kaivettuja ojia ja sen luusua sijaitsee järven itärannalla, josta saa alkuunsa 500 metriä pitkä laskuoja Iso-Hyyhöseen, joka vuorostaan laskee Suonojärveen.
Järven rantaviiva on 0,74 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin soista metsämaastoa.
Karjasilta

Sijainti

Karjasilta sijaitsee noin kilometrin Oulun keskustasta kaakkoon Höyhtyän suuralueella. Alueen nimi viittaa sen käyttöön aikoinaan kaupunkilaisten omistamien lehmien laidunmaana. Alueen pohjoispuolen sivuitse virtaa Kaupunginoja, jonka yli karja piti kuljettaa siltaa myöten. Karjasilta on puutaloaluevaltainen kaupunginosa, mutta sen länsilaidalla on myös sotien jälkeen rakennettu ja myöhemmin laajentunut kerrostaloalue. Karjasillalla on viime sotien taistelupaikkoihin viittaavina kadunniminä Summantie, Raatteentie, Kollaantie ja Taipaleentie. Alueen entiseen käyttöön taas viittaa nimi Hakakatu. Karjasilta rajoittuu pohjoisessa Raksilaan ja Karjasillanpuistoon, idässä Kaukovainioon ja Pohjantiehen, etelässä Höyhtyään ja Joutsentiehen, sekä lännessä Pohjanmaan rataan.

Rakennuskanta ja palvelut

Karjasillan rakennuskanta käsittää 1940- ja 1950-lukujen vaihteessa rakennettuja rintamamiestaloja, joita alueella on noin 200. Pientalot on mittasuhteiltaan, sijoittelultaan ja materiaaleiltaan toteutettu yhtenäisesti ja pientalo-alueelle on laadittu korjaus- ja rakennustapaohjeet. Niiden tarkoituksena on varmistaa, että Karjasillan pientaloalueen luonne säilyy mahdollisimman hyvin.
Karjalanpuiston ympärillä olevissa kortteleissa on välirauhan aikaan rakennettuja ruotsalaistaloja.
Karjasilta sisältää myös 1950-luvulla ja 1960-luvulla rakennetun kerrostaloalueen. Vasta paljon myöhemmin eli 2000-luvulle siirryttäessä rakennettiin Taka-Lyötyn pohjoisosaan uusi kerrostaloalue erityisesti vanhusväestöä varten, muun muassa Caritas-kylä.   
Karjasillanpuiston tuntumassa sijaitsevat Oulun musiikkikeskus ja Madetojan musiikkilukio. Taka-Lyötyn pohjoinen osa-alue taas on rautatie- ja linja-autoaseman välittömässä läheisyydessä. 
Alueen eteläinen osa on 1990-luvun lopulla kehittynyt kauppakeskukseksi. Siellä on muun muassa Pohjois-Suomen suurin kodin sisustamiseen ja kunnostamiseen liittyvä kauppakeskittymä.
Tekninen keskus, rakennusvalvontavirasto, Oulun seudun ympäristötoimi ja yleiskaavoitus muuttivat Karjasillan uudeksi maamerkiksi Pohjankartanon koulun lähelle vuonna 2011 valmistuneeseen Ympäristötaloksi nimettyyn virastotaloon, samalla kun Höyhtyän puoleisella kulmalla lähellä Karjasillan koulua sijainnut puutarha lopetti toimintansa, asuntorakentamisen tilalle.

Suomen paras asuinalue

Karjasilta valittiin Suomen parhaaksi asuinalueeksi vuonna 2009 järjestetyssä yleisöäänestyksessä, jossa annettiin yhteensä 6 524 ääntä. Karjasilta sai niistä 23,4 %. Toiseksi sijoittui äänimäärällä 21,4 % Koivuhaka Kokkolassa ja kolmanneksi äänimäärällä 17,3 % Lutakko Jyväskylässä.
Kaarlo Oksanen

Jalkapalloilija

"Kille" Oksasen oli alun perin TUL:n Helsingin Kullervoa edustanut jalkapalloilija, joka siirtyi myöhemmin SPL:n alaiseen Helsingin Palloseuraan. Hän pelasi 40 maaottelua Suomen maajoukkueessa vuosina 1929–1937 ja toimi joukkueen kapteeninakin – yksi peleistä oli B-maaottelu.

TUL:n Kullervossa ja liittojoukkueessa

Uransa Oksanen aloitti kotimaan sarjoissa hän edusti ensin TUL:n omassa jalkapallosarjassa pelannutta Helsingin Kullervoa vuosina 1927–1928. Pelipaikka oli siinä vaiheessa hyökkäyksessä. Oksanen oli myös monipuolinen yleisurheilija, sillä hänä voitti kolmiottelun TUL:n poikaurheilupäivillä. Vuonna 1927 hän oli mukana TUL:n jalkapalloilun kakkosjoukkueessa, joka pelasi Neuvostoliitossa. Syksyllä 1928 "Kille" Oksanen oli mukana TUL:n joukkueessa virallisessa liitto-ottelussa vastustajana Neuvostoliitto, joka voitti TUL:n jalkapallojoukkueen 9-1.

HPS:n pelaajana Suomen mestaruuksia

Kaudeksi 1929 Oksanen siirtyi Helsingin Palloseuraan eli "Vihreihin jääkäreihin". HPS:ssä Oksanen saavutti neljä Suomen mestaruuden vuosina 1929, 1932, 1934 ja 1935. Lisäksi hän oli mukana seuran hopeaa voittaneessa ryhmässä vuosina 1931 ja 1936. Kausi 1930 toi HPS:lle kolmannen sijan.

Suomen jalkapallomaajoukkueessa

Suomen maajoukkuessa "Kille" Oksanen aloitti syksyllä 1929 Saksaa vastaan ja pelasi kesällä 1937 viimeisen eli 39. A-maaottelunsa myös Saksaa vastaan. Näiden ajankohtien välillä Oksanen oli poissa vain neljästä Suomen pelaamasta A-maaottelusta. Tähän ajanjaksoon mahtuu Berliinin olympialaiset, joihin silloinen maajoukkuevalmentaja Ferdinand Fabra ei ottanut Oksasta ryhmäänsä.

Elokuvaura

"Kille" Oksasen elämään mahtui jo 1930-luvun alussa harrastusnäytteleminen, josta tuli vuonna 1937 ammatti. Vuonna 1937 komea urheilija sai Tonttilan Oskarin roolin Teuvo Tulion ohjaamassa draamassa Nuorena nukkunut, jossa Oksanen toimi myös lavastajana. Lavastustöitä hänelle kertyi kaikkiaan kolme. Vuonna 1938 Oksanen sai suuren miespääosaroolin Tulion elokuvassa Laulu tulipunaisesta kukasta. Elokuvan kuvauksissa hän rakastui naispääosan esittäjään, näyttelijä Rakel Linnanheimoon. Avioliitto jäi lyhyeksi, sillä Oksanen kuoli jatkosodassa.
Oksasesta tuli ohjaaja Tulion luottomies. Hän sai jälleen miespääosan vuonna 1940, Tulion elokuvassa Unelma karjamajalla. Seuraavana vuonna Kille Oksanen näytteli viimeisen osansa, Reinaria elokuvassa Antreas ja syntinen Jolanda (1941). Oksasen kuoltua jatkosodassa Teuvo Tulion suunnittelema elokuvahanke nimeltä Naisen taistelu ei valmistunut. Rakel Linnanheimo jäi leskeksi ja meni naimisiin näyttelijä Rauli Tuomen kanssa.
Kille Oksanen oli vuosina 1927-1940 naimisissa Hellin Aino Präktigin kanssa.
Oksanen osallistui jatkosotaan taistelulähettinä JR26:ssa. Hän haavoittui jatkosodassa Itä-Karjalassa Suununjoella ja kuoli haavoihinsa kenttäsairaalassa.
A. R. Rahman

Palkinnot

Rahman on voittanut uransa aikana useita palkintoja. Slummien miljonääri -elokuvaa varten tekemästään musiikista hänet palkittiin muun muassa parhaan musiikin sekä parhaan laulun (”Jai Ho!”) Oscar-palkinnoilla vuonna 2009. Rahman voitti myös kaksi Grammy-palkintoa.
Myös kotimaassaan Intiassa Rahman on voittanut useita palkintoja elokuviin tekemästään musiikista. Esimerkiksi Filmfare Awards -palkintoja hän on saanut 29, joista 14 on ollut eteläintialaisille elokuville jaettavia Filmfare Awards South -palkintoja.
Jesse Head

Jesse Head (s. 1. syyskuuta 1983 Seguin, Texas) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Larry Slotnickina So Little Time -tilannekomediassa Olsenin sisarusten Mary-Katen ja Ashleyn kanssa. Hänellä on ollut rooli myös Huff – terapian tarpeessa -televisiosarjassa, ja hän on tehnyt vierasesiintymisiä toisiin sarjoihin, kuten Num3rot, Greyn anatomia ja Summerland.
Life (luontaistuotemyymälä)

Life on pohjoismainen luontaistuotemyymäläketju. Se toimii yleensä kauppakeskuksien yhteydessä. Ketju osti vuonna 2007 kaksi suomalaista alan ketjua, Ikivireät ja Sinunkaupat. Life Finland Oy on Life Europe AB:n tytäryhtiö, joka toimii vajaan 100 Life-myymälän voimin Suomessa. Life-ketjulla on lähes 450 myymälää Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa. 
Suurin osa Suomen Life-myymälöistä toimii franchising-pohjalla. Life on toimialan suurin suomalainen työnantaja yli 500 terveysalan asiantuntijan voimin.
Life-myymälöissä toteutetaan kansainvälistä iskulausetta: Expert advice from people who care – Asiantuntijan neuvoja ihmisiltä, jotka välittävät.
Anton Huusari

Urheilu-ura

Huusari saavutti SM-hopeaa kymmenottelussa vuonna 1924 Iivari Yrjölän ja 1925 Paavo Yrjölän jälkeen sekä pronssia viisiottelussa 1927 ja 1928 Paavo Yrjölän ja Akilles Järvisen jälkeen (edellisvuonna voitti Yrjölä, jälkimmäisenä Järvinen). Pariisin olympialaisissa 1924 hän oli kymmenottelussa neljäs ja paras suomalainen, vaikka ensimmäisen päivän tulokset kärsivät sadan metrin juoksun aiheuttamasta masennuksesta - hänelle hävinnyt kilpailija sai paremman ajan kuin hän itse. Vuonna 1923 hän sijoittui Göteborgin 300-vuotisjuhlien kymmenottelussa neljänneksi ja vuonna 1921 hän voitti armeijan mestaruuden viisiottelussa. Ampumisessa tuli I luokka pistoolilla ja kiväärillä.

Ammatti ja luottamustehtävät

Huusari oli sotilasvirkamiehenä Keski-Suomen Rykmentissä, Kouvolassa sekä konduktööri ja asemamiesten esimies VR:llä Kouvolassa. Hänellä oli oma maatila vuodesta 1928 alkaen. Hän oli myös hevosostomies ja ravirenkaan johtokunnan jäsen.
Huusari toimi SUL:n ja Kymenlaakson piirin yleisurheiluvalmentajana sekä piirin ja seuran yleisurheilujaoston puheenjohtajana. Hän on saanut Suomen Urheilun hopeisen ansioristin ja hopeisen ansiomitalin kultaristein sekä piirin kultaisen muistomitalin.
Karl Eklund

Karl Magnus Eklund (käytti saksassa nimeä Eck) (2. lokakuuta 1888 Karjaa – 5. tammikuuta 1924) oli suomalainen jääkärimajuri ja koneinsinööri. Hänen vanhempansa olivat merikapteeni Karl Oskar Eklund ja Lovisa Vilhelmiina Vikström. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Karin Elvira Johanna Ahlskogin kanssa.

Opinnot

Eklund kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta reaalilyseosta vuonna 1908 ja hän liittyi Uusmaalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla vuonna 1908. Hänen opintonsa jatkuivat myöhemmin Karlsruhen teknillisessä korkeakoulussa vuosina 1909–1914.

Jääkärikausi

Hän liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 27. helmikuuta 1915 ja hänet sijoitettiin joukon 1. komppaniaan. Myöhemmin 31. elokuuta 1915 hänet sijoitettiin Kuninkaallisen Preussin Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan, josta hän kumminkin pyrki vapaaehtoisena perusteilla olevaan Jääkäripataljoonan tykistöön ja tulikin valituksi yhtenä niistä 26 miehestä, jotka Jääkäripataljoonan komentaja majuri Bayer valitsi haastattelunsa perusteella. Hänet siirrettiin virallisesti haupitsijaokseen 17. maaliskuuta 1916, minkä päivämäärän voidaan katsoa olevan jääkäritykistön virallinen perustamispäivä. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella, Ekkau-Kekkaussa ja Aa-joella. Pataljoonasta hän teki kaksi opintomatkaa, ensimmäisen 23. kesäkuuta 1916 – 16. elokuuta 1916 ja toisen 10. tammikuuta 1918 alkaen.

Sotien jälkeinen aika

Eklund kunnostautui ensimmäisessä maailmansodassa ja hänet palkittiin rautaristillä ja ylennettiin kapteeniksi. Hän palasi Suomeen sisällissodan jälkeen 21. marraskuuta 1918 ja hänet määrättiin palvelukseen Suomen tykistökouluun kapteenin vakanssilla. Eklund siirrettiin itsenäisyyspäivänä 1918 Sotaministeriön taisteluvälineosaston insinööritoimistoon toimistoupseeriksi, josta edelleen 1. tammikuuta 1920 hänet komennettiin taisteluvälineosaston pioneeritoimiston päälliköksi ja edelleen 1. helmikuuta 1921 Aseseppäkoulun johtajaksi, jossa tehtävässä toimi aina kuolemaansa asti. Upseerien ampumayhdistyksen johtokunnan jäsenenä hän toimi vuosina 1920–1923 ja sihteerinä vuosina 1921–1924. Eklund kuoli vain 35 vuoden ikäisenä 5. tammikuuta 1924.
Mini-Con

Transformers: Armada

Sarjassa Transformers: Armada Mini-Conit olivat alun perin ilkeän planeetankokoisen transformerin, Unicronin, luomuksia. Mutta sitten tulevaisuudesta tulleet kolme ihmislasta Rad, Carlos ja Alexis, joutuivat kohtaamisiin heidän kanssaan ja Mini-Conit kehittyivät oman tahdon omaaviksi ja rauhaa rakastaviksi olennoiksi. Ja saivat tiedon Maan olemassaolosta.
Kun Mini-Conit ilmaantuivat Cybertronille, ilmeni, että heillä oli kyky yhdistyä suurempiin transformereiden ja antaa näille lisää voimia. Kaksi transformereiden ryhmittymää, Autobotit ja Decepticonit, alkoivat käydä sotaa heistä. Eivätkä tajunneet, että sodan synnyttämä negatiivinen energia ruokki Unicronia. Vaikka ei koskaan paljastettu, oliko sota ollut jo ennen Mini-Conien saapumista.
Lopulta Mini-Conit lähtivät aluksellaan Cybertronilta erään portaalin läpi. Alus teki pakkolaskun Kuuhun ja osa siitä putosi peräti Maahan, mutta osan sisällä ollut osa Mini-Coneista levittäytyi ympäri planeettaa. Kun Rad ja Carlos löysivät tämän osan aluksesta, Mini-Conien sijainti paljastui sekä Autoboteille että Decepticoneille.

Transformers: Energon

Transformers: Energonissa Mini-Conit eivät olleet kovin aktiivisesti Autobottien tai Decepticonien apuna, lukuun ottamatta kolmea Mini-Conia nimeltä Scattor, Skyboom ja Wreckage, jotka yhdistyvät Kicker Jonesin käyttämäksi Energonmiekaksi (engl. Energon Saber).

Transformers: Cybertron

Sarjassa Transformers: Cybertron esiintyneet Mini-Conit olivat kotoisin Gigantionista, joka oli yksi Cybertronin siirtokunnista, kunnes siirtyi madonreiän kautta toiseen ulotuvuuteen. Neljä Mini-Conia Jolt (sarjan ainut ihmisten kieltä osaava Mini-Con), Six-speed, Reverb ja Safeguard olivat matkustaneet 13 alkuperäiseen transformeriin kuuluneen Vector Primen mukana. He oli tavanneet hänet alun perin leikkiessään kuurupiiloa.
Jokaisella Gigantionin asukkaalla oli oma Mini-Con -kumppani.

Transformers: Prime

Animaatiosarjassa Transformers: Prime ainoana Mini-Conina esiintyy Laserbeak, mutta häntä ei kutsuta Mini-Coniksi vaan "työläiseksi".
Katrilli

Katrilli on kontratanssimuoto, jota tanssitaan neliössä tai kahdessa vastakkaisessa rivissä.

Huutokatrilli

Huutokatrillit tulivat muotiin 1980-luvulta lähtien suomalaisten kansantanssinharrastajien keskuudessa. Ne syntyivät vuosikymmenen alussa Kaustisella järjestetyillä katrillikursseilla, joissa katrillin vuoroja harjoiteltiin siten, että ohjaaja huusi eri vuoroja sattumanvaraisesti tanssin aikana. Huutokatrilleja tanssitaan tyypillisesti kansantanssi- ja kansanmusiikkitapahtumissa suurella joukolla. Ne ovat usein festivaalien keskiyön huipennuksia. 
Huutokatrilleissa muodostetaan spontaanisti useita noin 4–12 parin kuvioita, jotka tanssivat ohjaajan huutamia vuoroja, jotka opetellaan tanssin aikana. Sitä mukaa kuin vuoroja opitaan, tanssi etenee ja muuttuu vauhdikkaammaksi. Vuorot ovat melko yksinkertaisia: pareittain tehtäviä vastuita, portteja, karkeloita, ristejä, pyörintää, sekä pyörintää ja kättelyjä piirissä. Tanssi voi kestää tunninkin.
Tanssiin voi liittyä aloittelijakin; isossa joukossa kuviot oppii helposti.
Huutokatrilleja tanssitaan joka kesä muun muassa Kaustisen festivaalilla, jonka pääareena täyttyy kymmenistä pareista. 
Katrillia voidaan esittää myös hevosten ryhmäkouluratsastuksena.
Jousiammunta kesäolympialaisissa 2016 – miesten joukkuekilpailu

Tulokset

Lähteet:
Arvid Fredrik Kurck

Arvid Fredrik Kurck (27. toukokuuta 1735 Malmö – 6. huhtikuuta 1810 Jordberga) oli kreivi, hovioikeuden presidentti ja valtiomies.
Kurckin vanhemmat olivat kapteeni, vapaaherra Axel Gustaf Kurck ja Margaretha Thott. Hän tuli Götan hovioikeuteen auskultantiksi 1751 ja asessoriksi 1762. 
Kurck esiintyi vuoden 1769 valtiopäivillä myssyneuvoston puolustajana. Vuonna 1776 hänet nimitettiin Vaasan hovioikeuden ensimmäiseksi presidentiksi ja 1781 siirrettiin samaan virkaan Götan hovioikeuteen. Vuonna 1792 hänet valittiin Korkeimman oikeuden jäseneksi. Kamarikollegion presidenttinä hän toimi 1792–1801. Vuonna 1787 hänestä tuli serafiimiritari, 1793 yksi "valtakunnan herroista" ja 1797 hänet korotettiin kreivilliseen arvoon. Vuonna 1800 hän peri Laukon kartanon Vesilahdella. 
Kurckia arvostettiin etenevänä lainoppineena ja virkamiehenä, ja hän oli näkyvästi mukana valtiopäivätyössä Kustaa III:n aikana. Kurckin puoliso vuodesta 1755 oli vapaaherratar Hedvig Ulrika von Nolcken. Liitto päättyi eroon.
Ted Forrest

Pokeriura

Forrest voitti kolme WSOP-turnausta vuoden 1993 aikana. 1990-luvun puolivälin jälkeen Forrest keskittyi käteispeleihin. Hän teki palasi kuitenkin WSOP-voittajaksi vuonna 2004, jolloin hän voitti kaksi turnausta. Sittemmin Forrest on keskittynyt seitsemän kortin avopokerin asemasta texas hold 'emiin, jossa hän on voittanut Professional Poker Tourin mestaruuden ja ollut World Poker Tourin finaalipöydässä neljä kertaa. Forrestia pidetään yleisesti yhtenä maailman parhaista stud-pelaajista maailmassa, mutta hän on viime vuosina voittanut myös useita hold 'em -turnauksia.
Forrest on tunnettu osallistumisestaan korkeiden panosten käteispeleihin. Hän oli mukana ryhmässä pokeriammattilaisia, jotka alkuvuodesta 2006 pelasivat yhdessä texasilaista miljardööri Andy Bealia vastaan 50 000–100 000 dollarin limit hold 'em kaksinpelejä.
Maaliskuussa 2006 Forrest voitti National Heads-Up Poker Championship -turnauksen ja 500 000 dollaria. Maaliskuussa 2007 hän oli ykkönen World Poker Tourin Bay101 Shooting Star -turnauksessa. Kaksinpelissä hän kukisti Joanne "JJ" Liun ja ansaitsi voitostaan 1,1 miljoonaa dollaria.
Forrest on ollut mukana GSN:n pokeriohjelman High Stakes Poker kahdella ensimmäisellä tuotantokaudella.
Tammikuussa 2010 Forrestin pokeriuran turnausansiot ylittivät 5,7 miljoonaa dollaria.
Bilipschitz-kuvaus

Jos  ja  ovat metrisiä avaruuksia metriikkoinaan  ja , sanotaan, että kuvaus  on bilipschitz, jos on olemassa sellainen luku , että  kaikilla .  Voidaan myös sanoa, että  on -bilipschitz. Siis bilipschitz-kuvaus on sellainen Lipschitz-kuvaus, jonka käänteiskuvaus on myös Lipschitz. Bilipschitz-kuvaus on upotus.
Chartres

Maantiede

Chartres sijaitsee Eure-joen varrella Beaucen tasangolla. Alue on Ranskan kosmetiikkateollisuuden keskusaluetta.

Katedraalit ja kirkot

Parhaiten Chartres tunnetaan goottilaisesta Chartresin katedraalista (ransk. Cathédrale Notre-Dame de Chartres). Tätä Euroopan suurinta katedraalia pidetään hienoimpana ranskalaisena tyylisuuntansa edustajana. Chartresin katedraali on myös Unescon maailmanperintöluettelossa. Muita kaupungin kirkkoja ovat esimerkiksi Saint-Aignan de Chartres ja Saint-Pierre de Chartres.
Tolbutamidi

Ominaissuudet ja käyttö

Huoneenlämpötilassa tolbutamidi on väritöntä tai hieman kellertävää kiteistä ainetta. Aine ei käytännöllisesti katsoen liukene veteen, mutta liukenee muun muassa etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja kloroformiin. Tolbutamidi lisää insuliinin eritystä haiman β-soluista, minkä vuoksi sitä on käytetty diabeteslääkkeenä, mikäli ruokavaliolla ei ole saatu verensokeritasoa laskemaan riittävästi. Markkinoille se tuli vuonna 1956 ja oli ensimmäinen diabeteksen hoitoon käytetty sulfonyyliureajohdannainen. Yhdisteen haittavaikutuksena esiintyy verensokeritason laskua liian alhaiseksi. Nykyään tolbutamidia käytetään lähinnä eläinlääketieteessä.
Kylmätekniikka

Kylmätekniikalla tavoitellaan ympäristöä kylmempiä lämpötiloja. Nämä saavutetaan erilaisilla kylmäkoneilla, joista yleisimmät ovat kompressori-tyyppisiä lämpöpumppuja.

Teknisiä ratkaisuja

Muinaisista ajoista alkaen elintarvikkeita on jäähdytetty lämmönjohtumisen avulla: sijoittamalla ne lumen tai jäämurskan keskelle. Jäätä säilöttiin kesäksi jääkellareihin.
Jääkaappien yleisin laitteisto on kompressori-tyyppinen lämpöpumppu, jossa jäähtyminen perustuu kylmäaineen haihtumiseen, joka sitoo lämpöä.
Kylmäaineina on käytetty aluksi luonnollisia aineita, kuten ammoniakkia ja hiilidioksidia. Niiden jälkeen siirryttiin käyttämään kloorattuja hiilivetyjä. Kun niiden vahingollisuus otsonikerrokselle havaittiin, kylmätekniikassa palattiin taas hiilidioksidin ja ammoniakin käyttöön.
Juha-Pekka Jalo

Juha-Pekka (J-P) Jalo (s. 18. toukokuuta 1957) on suomalainen urheiluselostaja, jonka päälajeja ovat jalkapallo ja jääkiekko. Hän on selostanut sekä radiossa että televisiossa, muun muassa kanavilla Auran Aallot, Canal+, MTV3, Nelonen ja Eurosport.
Jalo on toiminut myös lehtitoimittajana Iltalehdessä, Uudessa Suomessa ja kaupunkilehti Turkulaisessa, jossa hän oli päätoimittajana. Vuosina 1993–1994 hän juonsi televisiossa MTV3-kanavan viihdeohjelmaa Gladiaattorit. Jääkiekon MM-kilpailuissa 2016 ja 2017 Jalo selosti Suomen pelit Radio Novalla ja Radio Cityssä. Vuodesta 2016 lähtien hän on selostanut Eurosportilla muun muassa jalkapalloa, jääkiekkoa ja yleisurheilua. Talviolympialaisissa 2018 Jalo selostaa miesten sekä naisten jääkiekkoa Eurosportilla ja TV5:llä.
Jalo on koulutukseltaan erityisopettaja. Hän on myös entinen Turun Palloseuran jalkapalloilija. Hän pelasi jalkapallourallaan myös yhdessä poikien maaottelussa. Myös hänen veljensä Timo ja Tomi olivat jalkapalloilijoita.