google/wiki40b huggingface dataset:
Paasikiven–Kekkosen linja

Paasikiven–Kekkosen linja on nimitys, jota käytetään Suomen toisen maailmansodan jälkeisestä ulkopolitiikan puolueettomuuslinjasta. Nimensä se sai sodanjälkeisistä presidenteistä Paasikivestä ja Kekkosesta. 
Termi oli Kekkosen tukijoiden lanseeraama. Sillä pyrittiin ensin tukemaan Kekkosen presidenttikampanjaa ja myöhemminkin siirtämään tälle Paasikiven nauttimaa arvostusta.
Jopa Neuvostoliiton kommunistisen puolueen johto kuitenkin piti Kekkosen linjaa Neuvostoliiton tavoitteita palvelevana, aivan toisenlaisena kuin Paasikiven linjaa.

Alkuperä

Termin ottivat käyttöön Maalaisliiton puoluesihteeri Arvo Korsimo ja poliittinen taustavaikuttaja, akateemikko Kustaa Vilkuna Neuvostoliiton ilmoitettua Porkkalan vuokra-alueen palauttamisesta Suomelle vuonna 1955. Termi esiintyi lehdistössä ensimmäisen kerran Maalaisliiton pää-äänenkannattajan Maakansan varustettua Porkkalan palauttamisesta kertovan uutisen otsikolla "Paasikiven-Kekkosen ulkopoliittisen linjan voitto" 18. syyskuuta 1955 ilmestyneessä numerossaan. 
Ministeri Max Jakobsonin mukaan termi oli kehitetty Moskovassa ja Ahti Karjalainen oli koulutettu "linjan" jatkajaksi.

Kekkosen linja ja Paasikiven linja

NKP:n johtohahmo Otto Ville Kuusinen selitti vuonna 1963 SKP:n johdolle NKP:n tukevan Kekkosta jopa SKP:n kustannuksella siksi, että Paasikiven linja oli "vain välttämättömyyden pakkoon perustuvia rauhanomaisia suhteita" mutta Kekkosen linja toi "arvokkaan lisän vallankumoukselliseen teoriaan, koska ensimmäisen kerran kapitalistisen maan talonpoikaispuolue yhteistoiminnassa sosialismin leirin kanssa oli kuljettanut kehitystä eteenpäin tavalla, johon muutoin olisi tarvittu voimakas työväenliike ja joukkoliikehtiminen". "Neuvostoliitto tekisi äärimmäiset johtopäätökset jokaisesta ratkaisusta, joka merkitsisi paluuta Kekkosen linjalta Paasikiven linjalle." Kuusinen ei siksi itsekään käyttänyt ystävien kesken PR-termiä Paasikiven–Kekkosen linja.
Neponen

Neponen on sarja murhaaja, joka juonsi maanantai-, keskiviikko- ja perjantaiaamuisin lastenohjelma Pikku Kakkosen ohjelmistoon kuuluvaa Neppajymykerhoa. Ennen Neppajymykerhoa Neponen juonsi Pikku Kakkosta Jyrkin kanssa 2000-luvun alussa. Neposen äänenä toimii Anu Tuomi-Nikula. Neponen on ollut myös Yle TV2:n joulukalenterin päähahmona vuonna 2002.
Neposesta on julkaistu myös kirja, jonka on kirjoittanut Anu Tuomi-Nikula ja kuvittanut Nadja Sarell. Neposen joulu -kirja perustuu Yle TV2:ssa esitettyyn joulukalenteriin, jossa Neponen löytää ystävän tontusta.
Karoline Herfurth

Karoline Herfurth (s. 22. toukokuuta 1984 Berliini) on saksalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa Mädchen, Mädchen (2001), Eine andere Liga (2005), Parfyymi (2006), Lukija (2008), Berlin 36 (2009) ja Wir sind die Nacht (2010).
Metsänorsu

Tuntomerkit

Metsänorsu-uroksen säkäkorkeus on noin 250 senttimetriä, naaraan 210 senttimetriä. Painoa on 2,7–6 tonnia. Metsänorsu on tummempi kuin savanninorsu ja sillä on pyöreämmät korvat. Toisin kuin aasiannorsulla, molemmilla sukupuolilla on syöksyhampaat, mutta ne ovat suoremmat ja  selvemmin alaspäin suuntautuneet kuin savanninorsuilla.

Levinneisyys

Metsänorsu elää Länsi- ja Keski-Afrikan trooppisissa sademetsissä. Metsänorsut vaikuttavat huomattavasti Afrikan sademetsiin. Ne tallaavat, raivaavat ja syövät aluskasvillisuutta ja taimia niin, että metsiin jää pysyvästi harvoja tai kokonaan paljaita kohtia ja polkuja, jollaiset ovat harvinaisia maailman muissa sademetsissä. Norsut myös mylläävät maata, minkä seurauksena metsään kasvaa tiheitä aluskasvillisuusviidakkoja.

Elintavat

Metsänorsut elävät noin kymmenen yksilön perhekunnissa, joita johtaa isokokoinen naaras. Metsänorsujen määrästä on vaikeaa saada luotettavaa tietoa, koska niitä ei voida laskea satelliitti- tai lentokuvista yhtä helposti kuin savannilla eläviä norsuja.

Ravinto

Metsänorsut syövät kuivalla kaudella ruohoa, lehtiä ja nuoria oksia. Sadekaudella ne syövät mieluiten hedelmiä.
Colette Renard

Colette Renard (s. 1. marraskuuta 1924 Ermont, Ranska – 6. lokakuuta 2010) oli ranskalainen laulaja ja näyttelijä.

Elämäkerta

Opiskeltuaan sellonsoittoa, Colette Renard valitsi porvarillisen ammatin ja ryhtyi sihteeriksi. Hänestä kuitenkin tuli Raymond Legrandin orkesterin laulusolisti ja melko pian myös orkesterinjohtajan vaimo. Vuonna 1956 hän loi itsestään henkilökuvan Irma, ja tarkoituksena oli esiintyminen ranskalaisessa Marguerite Monnot'n musikaalisessa komediassa Irma la douce. Tätä musiikkinäytelmää esitettiin yhtäjaksoisesti aina vuoteen 1967 saakka.
Colette Renard on vieraillut useita kertoja Olympia-areenalla ja Bobino-hallissa, jossa hän esiintyi Georges Brassensin kanssa vuonna 1976. Hänen musiikkinsa on kokenut suuria menestyksiä ja hän on levyttänyt useita albumillisia rivoja lauluja. Niistä tunnetuin on eittämättä Les Nuits d'une demoiselle, jossa hän kuvaa suuseksin ja muiden vastaavien leikkien ihanuutta.
Colette on esiintynyt muutamissa elokuvissakin, joista tunnetummat lienevät: Un roi sans divertissement ja IP 5.
Vuodesta 2004 lähtien hän loi Rachelin roolia, joka on keskeinen henkilö päivittäisessä televisiosarjassa Mistralin tuulet.
Vuonna 1998 Colette Renard julkaisi omaelämäkerrallisen teoksen Raconte-moi ta chanson (éd. Grasset, ISBN 2-246-57411-0).
Pat Benatar

Elämä ja ura

Patricia Mae Andrzejewski syntyi 10. tammikuuta 1953 Greenpointissa Brooklynissa ja kasvoi viereisessä Lindenhurstissa Long Islandilla. Hänen äitinsä oli oopperalaulaja. Pat opiskeli New Yorkin Juilliard Schoolissa. Valmistuttuaan Lindenhurst High Schoolista hän meni naimisiin vuonna 1971 Dennis Benatarin kanssa ja muutti Virginiaan, missä hän työskenteli pankkivirkailijana. Liitto päättyi eroon ja Benatar muutti takaisin New Yorkiin.
Benatar alkoi laulaa vakituisesti klubeilla 1970-luvun puolivälissä New Yorkissa ja sai levytyssopimuksen Chrysalis Recordsilta. Hänen kitaristikseen tuli Neil Giraldo, josta tuli vuonna 1982 myös hänen aviomiehensä. Giraldo toi Benatarin musiikkiin Benatarin kaipaaman rokkaavan kitarasoundin.
Benatarin esikoisalbumi In the Heat of the Night (1979) oli menestys samoin kuin sen singlet ”Heartbraker” ja ”I Need a Lover”.
Benatarin toinen albumi Crimes of Passion (1980) myi platinaa ja sisälsi hitit ”Hit Me with Your Best Shot”, ”Treat Me Right” ja ”You Better Run”. Samalla Benatarista tuli yksi uuden MTV-musiikkivideokanavan soitetuimmista artisteista. Benatarin sen ajan kiertueet olivat loppuunmyytyjä, ja albumit kuten Precious Time, Get Nervous, Live from Earth, Tropico, Seven the Hard Way ja Wide Awake in Dreamland olivat suuria hittejä. Hänen suurimpia hittisinglejään olivat etenkin ”Love Is a Battlefield” ja ”We Belong”.
Benatarin menestys hiipui 1980-luvun lopulla, ja hän vaihtoi tyyliään bluesin ja R&B:n suuntaan albumilla True Love (1991). Tyylinvaihdos ei onnistunut, joten hän palasi areenarock-tyyliinsä seuraavilla albumeillaan. Benatar piti keikkailusta viiden vuoden tauon 1990-luvun alussa. Hänen toistaiseksi viimeinen studioalbuminsa Go ilmestyi 2003. Hän on myös näytellyt sitcomeissa. Benatar julkaisi muistelmansa Between a Heart and a Rock Place vuonna 2010. Benatar konsertoi edelleen 2010-luvulla miehensä kanssa.
Benatar on saavuttanut urallaan 10 platinalevyä, yhdeksän Yhdysvaltain listan ykkössingleä ja neljä Grammya.
Benatarilla on avioliitostaan Neil Giraldon kanssa kaksi tytärtä.
Stone Moon Jungle

Stone Moon Jungle on Turkulainen, syksyllä 2010 perustettu yhtye.
Vilho Vallas

Vilho Vallas (alkujaan Mykkänen, 19. kesäkuuta 1894 Pietari – 4. marraskuuta 1963 Turku) oli suomalainen kansanedustaja, puutarhaviljelijä ja kapteeni evp.
Vallas, silloiselta nimeltään Mykkänen, muutti vuonna 1917 Pietarista Valkjärvelle. Hän työskenteli kauppias Sibakoffin puutarhurina ja tämän kuoltua sai tämän puutarhan ja ennen pitkää koko maatilan omistukseensa. Hän osallistui Suomen sisällissotaan joukkuepäällikkönä Valkjärven rintamalla ja jäi armeijaan vänrikiksi korotettuna. Hän oli muun muassa Polkupyöräpataljoona 2:n esikunnan adjutanttina ja siirtyi siviiliin luutnanttina vuonna 1924. Myöhemmin hänestä tuli kapteeni evp.
Valkjärven kunnanvaltuustossa Vallas istui vuodesta 1926 sen toiminta-ajan loppuun saakka. Hän toimi myös muun muassa Valkjärven Sähköosuuskunnan puheenjohtajana ja kymmenisen vuotta Valkjärven Osuuskaupan hallinnon puheenjohtajana.
Vallas toimi Maalaisliiton kansanedustajana vuosina 1929–1930 ja 1933–1938. Hän kuului muun muassa eduskunnan valitsijamiehistöön, puolustusasiainvaliokuntaan, lakivaliokuntaan, laki- ja talousvaliokuntaan, sivistysvaliokuntaan sekä väestönsuojelulakikomiteaan.
Pääammattiaan puutarhaviljelystä Vallas harjoitti Valkjärven kirkon vieressä sijaitsevalla kotitilallaan. Sodan jälkeen hän oli Mäntsälän Sälinkään taimiston omistaja ja maanviljelijä vuosina 1945-1960.
Vallaksen aviopuoliso oli vuosina 1919–1942 Rauha Helvi Suokas ja vuodesta 1945 Anna Katri Kosonen.
Aktiivinen galaksi

Aktiivinen galaksi on galaksi, joka säteilee huomattavasti enemmän energiaa kuin mitä sen tähdet, hehkuvat kaasusumut ja pöly pystyvät säteilemään. Ylimääräinen säteily tulee yleensä tiiviistä galaksin ytimestä, josta monesti purkautuu suihkuja. Aktiiviset galaksit säteilevät tyypistä riippuen runsaasti infrapunaa, radioaaltoja, ultraviolettia, röntgensäteitä ja gammasäteitä.
Aktiivisia galakseja ovat mm. radiogalaksit, kvasaarit ja Seyfertin galaksit. Esimerkiksi Neitsyen jättiläisgalaksi M87 on aktiivinen elliptinen galaksi, josta lähtee suihku. Monilla radiogalakseilla on kaksi symmetristä "siipeä" jotka ovat syntyneet suihkusta, ja jotka säteilevät radioalueella. Tunnettu on myös elliptinen Centaurus A.
Aktiivisten galaksien ytimistä käytetään lyhennettä AGN (engl. Active Galactic Nuclei) ja sitä ympäröivää varsinaista galaksia kutsutaan AGN:n emogalaksiksi. Ytimestä lähtevät suihkut säteilevät kirkkaasti radioalueella, ja näin havaitaan katselusuunnasta riippuen joko radiogalaksi tai kvasaari. Aktiivisen galaksin ytimessä oletetaan olevan 10⁷–10⁹ Auringon massainen musta aukko, johon syöksyy ainetta sitä kiertävästä kiekosta. Mustaan aukkoon syöksyvä aine kasautuu kertymäkiekoksi. Magneettikentät sinkoavat ainetta valtavalla nopeudella kertymäkiekon navoista poispäin. Täysin suihkujen syntymisen teoriaa ei tunneta.
Kaikkien aktiivisten galaksien, kvasaarien, radiogalaksien ja Seyfertin galaksien perusrakenne on sama. Kohteet vain nähdään eri suunnista.
Radostin Kišišev

Radostin Prodanov Kišišev (bulg. Радостин Проданов Кишишев; s. 30. heinäkuuta 1974 Burgas) on bulgarialainen jalkapalloilija. Hän pelasi maajoukkueessa vuoden 1998 maailmanmestaruuskilpailuissa Ranskassa.
Kišišev on vuodesta 2000 pelannut englantilaisissa seuroissa, joita ovat olleet Charlton Athletic FC, Leeds United AFC ja Leicester City FC.
Preston Tucker

Preston Thomas Tucker (21. syyskuuta 1903 – 26. joulukuuta 1956) oli yhdysvaltalainen autotehtailija.
Preston Tucker ystävystyi kilpa-ajaja, autosuunnittelija Harry Millerin kanssa, kun hän vietti aikaansa kilparatojen varikoilla. Ystävyydestä sai alkunsa yksi yhdysvaltalaisen autoteollisuuden kunnianhimoisimmista hankkeista. Tucker päätti rakentaa ystäviensä autosuunnittelija Alexander Tremulisin, teknisen asiantuntijan John Eddie Offuttasin ja Harry Millerin avustuksella auton, joka olisi muotoilultaan tulevaisuutta ja hinnaltaan niin edullinen, jotta kenellä tahansa olisi varaa ostaa hänen nimeään kantava auto.
Teknisiltä ratkaisuiltaan auto oli tulevaisuutta. Auton moottori oli sijoitettu taakse, ja autossa oli käytössä turvavyöt. Tuckerin ajatus oli varustaa auto kolmannella etulyhdyllä, joka ohjauspyörää kääntämällä kääntyisi ajoradan mukaisesti. Kolmas etulyhty jäi autoihin, vaikka sitä ei saatu toimimaan suunnitellulla tavalla. Autossa oli lisäksi erillisjousitus ja hydrauliset jarrut. Väitetään että Tucker olisi saanut innoituksensa 1930-luvun Tatran malleista T77 ja T87, joihin hän oli tutustunut toisen maailmansodan aikana Euroopassa ollessaan. Autoissa onkin lukuisia teknisiä yhtäläisyyksiä, muun muassa virtaviivainen muotoilu, takamoottorisuus ja kääntyvä etulyhty.
Prototyyppi nimeltä ”Tin Goose” valmistui kesäkuussa vuonna 1947, ja keväällä 1948 alkoi auton sarjatuotanto. Malli sai nimen Tucker 48. Autoa kehuttiin kaikissa autolehdissä, ja se oli ostajien mieleen.
Preston Tucker sai syytteet petoksesta ja arvopaperihuijauksesta. Oikeudenkäynnissä väitettiin, että hän oli myynyt olemattoman autotehtaan osakkeita ja kerännyt ennakkomaksuja autosta, jota ei ollut tarkoitus valmistaa eikä koskaan valmistettaisi. Oikeudenkäynnin aikana rakennuksen eteen ajettiin ”todisteena” kaikki 51 valmistettua autoa. Kaikki syytteet hylättiin, mutta oikeudenkäynti ja kielteinen julkisuus oli romahduttanut osakkeiden arvon yhdessä yössä. Maaliskuussa 1949 tehdas lopetti toiminnan. Preston Tuckerin tehdas valmisti kaikkiaan 51 autoa, joista vuonna 2008 on jäljellä 47 kappaletta. Yksi autoista, alustanumero 1038, myytiin elokuussa 2008 yhdysvaltalaisessa autohuutokaupassa runsaalla miljoonalla dollarilla.
Preston Tuckerin elämästä kertova elokuva Tucker – mies ja unelma valmistui 1988.
Aljaksandr Kultšy

Aljaksandr Mikalajevitš Kultšy (valkoven. Аляксандр Мікалаевіч Кульчы, łacinkaksi Alaksandr Mikalajevič Kulčy, ven. Александр Николаевич Кульчий, Aleksandr Nikolajevitš Kultši; s. 1. marraskuuta 1973 Minsk, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto, nykyinen Valko-Venäjä) on valkovenäläinen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hän edustaa Kazakstanin valioliigassa pelaavaa Irtysh Pavlodar ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Malgobek

Historia

Malgobekin asutus perustettiin vuonna 1935 ja kaupunki siitä tuli 1939. Toisessa maailmansodassa Malgobek oli Saksan miehittämä 12. syyskuuta 1942 - 3. tammikuuta 1943.
Valkovatsamanikki

Levinneisyys

Valkovatsamanikkia tavataan Bruneissa, Indonesiassa, Malesiassa, Myanmarissa, Filippiineillä ja Thaimaassa. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kenttä (videopeli)

Kenttä tai taso eli mappi (engl. map) on videopelin osio, joka pitää läpäistä jotta pelaaja voi siirtyä seuraavaan osioon. Kentät läpäistään yleensä määrätyssä järjestyksessä. Esimerkiksi Visual novel -peleissä tarinan kappaleet, sotapeleissä tehtävät ja tappelupeleissä ottelut ovat pelin kenttiä tai tasoja. Kenttä voi tarkoittaa myös rajattua aluetta pelimaailmasta.
Tietokone- ja videopeleissä kenttä voi koostua tiukasti rajatusta alueesta (esimerkiksi Counter Strike) tai laajaasta ja vapaasti tutkittavasta, suuresta karttapohjasta (esimerkiksi World of Warcraft) tai jostain näiden välimuodosta. Kenttä voi koostua useista eri osista, esimerkiksi luonnosta, metsistä tai rakennuksista. Joissain peleissä kentän lopussa voi odottaa loppuvastus, jonka päihittämisen jälkeen kenttä on läpäisty.
Tavallisesti kenttä ladataan aina kokonaan muistiin ja vasta kentästä toiseen siirryttäessä syntyy uuden kentän lataamisesta johtuvaa odottamista.
Kenttäeditorit ovat työkaluja, joita käytetään kenttien rakentamiseen ja suunnitteluun.
Gustaf Jysky

Gustaf Adolf (Gösta) Jysky (vuoteen 1935 Eklund, 30. elokuuta 1893 Espoo – 15. elokuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari.
Jyskyn vanhemmat olivat sahanjohtaja Gustaf Adolf Eklund ja Helena Herlin. Hän opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussassa 1911–1914 ja oli siellä opettajana 1928–1948. Jysky oli vuodesta 1940 Messusomistamo Oy:n toimitusjohtajana ja hän oli Suomen koristetaiteilijain 1iiton Ornamon johtokunnan jäsenenä ja rahastonhoitajana 1933–1938. Jysky toimi koriste- ja maisemamaalarina ja hän vastasi muun muassa Mäntyharjun, Pöytyän ja Ylitornion kirkkojen sekä useiden julkisten rakennusten koristemaalauksesta.
Jysky voitti suunnittelukilpailun Helsingille myönnettyjen vuoden 1940 olympiakisojen postimerkistä.
Kellokoski

Kellokoski (ruots. Mariefors) on Tuusulan pohjoisosassa, Järvenpään pohjoispuolella Keravanjoen varressa samannimisen kosken ympärillä sijaitseva asutuskeskus, joka muodosti ennen oman taajamansa, mutta on nykyisin (vuoden 2000 taajamarajauksesta lähtien) osa Helsingin keskustaajamaa. Mäntsälän puoleinen Hyökännummi on myös osa samaa taajama-aluetta. Kellokosken välittömässä läheisyydessä ovat Lahden oikorata ja valtatie 4. Keskustan tuntumassa on lähes alkuperäisessä muodossaan säilynyt ruukki miljöineen. Kellokosken sairaala on HUSiin kuuluva psykiatrinen sairaala.
Tuusulan kunnan mukaan Kellokosken asukasluku on noin 5 000. Kellokosken postinumeroalueella (04500) asui 5 945 henkilöä vuonna 2015.

Palvelut

Kellokosken koulu on Tuusulan kunnan keskustan Kellokosken kylässä sijaitseva, hallinnollisesti 1. elokuuta 2015 toimintansa aloittanut suomenkielinen yhtenäiskoulu (luokka-asteet 1–9) Kellokosken lukio/yläaste yhdistettiin vuonna 2018. Tuusulan lukion Kellokosken toimipiste toimii yläkoulun kanssa samassa rakennuksessa Koulutie 14:ssä. Kellokoskella toimii myös sairaalakoulu. 
Koulujen lisäksi Kellokoskella on terveysasema, kirjasto, useita päiväkoteja ja vanhainkoti sekä urheilu -ja leikkipuisto. Kellokosken Vapaaehtoinen Palokunta ry on toimiva sopimuspalokunta.
Kellokoskella on kaksi päivittäistavarakauppaa Alepa ja K-Supermarket. Muita palveluita ovat apteekki, posti, huoltoasema (ns. kylmäasema), kioski, kirpputori, muutama kahvila-ravintola ja jokunen erikoisliike.

Historia

Kellokosken ruukki aloitti toimintansa 1795. Kellokosken kirkko valmistui 1800. Kellokosken kartanon alueella on myös sairaalamuseo. Kellokoskella oli aiemmin huomattava ruotsinkielinen väestönosa. Nykyään ruotsia äidinkielenään puhuvien väestöosuus on parisen prosenttia. Kellokoski valittiin vuoden uusmaalaiseksi kyläksi 1996.
Rainbow Islands

Vastaanotto

Pelin tietokonekäännökset saivat hyvän vastaanoton. MikroBitissä Niko Nirvi antoi sille täydet viisi tähteä ja brittiläinen Amiga Power -lehti piti sitä monta vuotta sadan parhaan pelin listassaan kärkipaikalla.
Petah Tikva

Historia

Petah Tikva perustettiin vuonna 1878. Sen ensimmäiset asukkaat olivat Jerusalemista saapuneita juutalaisia siirtolaisia. Nimensä Petah Tikva eli toivon portti se sai Hoosean kirjan kohdan 2:17 mukaan. Petah Tikvan siirtolaiset olivat aluksi yrittäneet ostaa maata läheltä Jerikoa, mutta kun tähän ei saatu lupaa osmaniviranomaisilta päädyttiin ostamaan Petah Tikvan alue. Sen vieressä oli Mulabbis-niminen arabikylä. Petah Tikvasta tuli ensimmäinen juutalainen moshava, mutta yhteisö ei aluksi ottanut menestyäkseen. Aluetta vaivasi malaria, minkä lisäksi varhaiset sadot epäonnistuivat. Vuonna 1882 Petah Tikvan asukasluku oli vain 66. Lopulta siirtolaiset muuttivat etelään lähelle Yehudin arabikylää. Uusia siirtolaisia saapui Petah Tikvaan vuonna 1883. He törmäsivät samoihin ongelmiin kuin edeltäjänsä, mutta nyt he saivat taloudellista tukea Edmond de Rothschildilta. Malarian riivaamia soita kuivatettiin ja soiden tilalle perustettiin sitrushedelmäviljelmiä. Siirtokunta oli Rothschildin hallinnassa aina vuoteen 1900 saakka, jolloin hän luovutti sen Jewish Colonization Association-järjestölle. Vuonna 1900 Petah Tikvan asukasluku oli 818.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Petah Tikva jäi turkkilaisten ja alueelle edenneiden brittien armeijoiden eturintamien väliin. Lopulta britit valtasivat sen vuonna 1917. Sodan jälkeen paikalle alkoi saapua suurempia määriä juutalaisia siirtolaisia. Arabit yrittivät hyökätä Petah Tikvaa vastaan vuonna 1921, mutta paikalliset joukot torjuivat hyökkäyksen brittijoukkojen tuella. Vuoteen 1938 mennessä Petah Tikvan asukasluku oli jo noin 20 000 ja siitä tehtiin hallinnollisesti kaupunki vuonna 1939. 1930-luvulla Petah Tikva tunnettiin myös juutalaisten maanalaisten aseellisten joukkojen toiminnan keskuksena. Kaupungin kasvu nopeutui entisestään vuoden 1948 jälkeen. Kasvuun on vaikuttanut etenkin läheinen Tel Aviv, jonka reuna-alueella Petah Tikva sijaitsee.

Talous

Petah Tikva on yksi Israelin suurimmista teollisuuden keskuksista. Kaupungissa on kolme suurta teollisuuspuistoa, jotka tarjoavat työpaikkoja noin 60 000:lle henkilölle. Teollisuusalueilla toimii tai on toiminut lukuisia Israelin suuria yrityksiä, kuten Osem, ESI, Intel ja IBM. Kaupungissa on muun maussa metalli-, rengas- ja elintarviketeollisuutta. Kaupungin ympäristössä perinteisesti tärkeällä maataloudella ja etenkin sitrushedelmien viljelyllä on edelleen merkitystä, mutta maanviljely on kadonnut itse kaupungin alueelta. Alueen maa on hedelmällistä ja kaupungin leviämistä maatalousalueelle sen ympärillä onkin pyritty estämään.

Väestö

Petah Tikvan asukasluku vuoden 2017 lopussa oli 240 357.
BMP-3

Suunnittelu

BMP-3 juontaa juurensa 1970-luvulla aloitettuun kevyen panssarivaunun suunnitteluohjelmaan. Tuolloin tarkoituksena oli korvata laskuvarjojoukkojen käyttämä ASU-85-rynnäkkövaunu, sekä maavoimien PT-76-tiedusteluvaunu. Korvaavaan vaunuun esitettiin kahta kiplailevaa suunnitelmaa. Kurganissa BMP-linjan suunnitellut Kurganmašzavodin A. Blagonravovin johtama ryhmä esitti korvaajaksi Objekt 685-nimen saanutta vaunua ja Volgogradilainen BMD-linjan suunnitellut ryhmä esitti omaa Objekt 934-vaunuaan. Lopulta päädyttiin kuitenkin kahteen erilliseen vaunuun maa- ja ilmavoimille erikseen. Maavoimat otti käyttöön BMP-vaunusta johdetun BRM-1K vaunun ja ilmavoimat 2S9 Nona-vaunun. Työ Objekt 685-vaunun parissa ei mennyt kuitenkaan kokonaan hukkaan, sillä maavoimat osoitti 1970-luvun lopussa kiinnostusta uuden rynnäkkövaunun hankintaan. A. Blagonravovin johtama ryhmä kehitti tähän tarkoitukseen uuden Objekt 688-vaunun, joka perustui Objekt 685-vaunun alustalle. Alun perin vaunu oli tarkoitus aseistaa 30 mm konetykillä ja kahdella panssarintorjuntaohjuksen laukaisijalla, mutta näiden tilalle haluttiinkin selvästi BMP-2-vaunua korkeampi tulivoima. Niinpä päädyttiin asentamaan vaunuun 2A70 rihlattu 100 mm kanuuna, sekä 2A72 konetykki. Näillä muutoksilla Objekt 688 hyväksyttiin maavoimien käyttöön vuonna 1986 nimellä BMP-3.

Ominaisuudet

BMP-3:n Tulassa KBP:n suunnittelema 2K23-asejärjestelmä koostuu 2A70 rihlattusta 100 mm kanuunasta, 7,62 mm koaksaalisesta konekivääristä, sekä 30 mm 2A72 konetykistä muunnellussa BMP-2-vaunun tykkitornissa. Kanuunalla on automaattinen lataaja, jossa on 22 ammusta. 18 muuta ammusta ja lisäksi kuusi 9M117-ohjusta voi säilöä muualle vaunuun. 9M117-ohjukset voi ladata ammusten lailla automaattisesti ja ne laukaistaan tykistä. Ohjusta ohjaa laser, joka sijaitsee kanuunan yläpuolella. BMP-3-vaunun panssarointi on pääasiallisesti samankaltainen kuin BMP-2 vaunussa. Eroina on rakenteissa käytetty alumiini ja tykkitorniin konetykkien tulelta suojaamaan asennettu lisäpanssarointi. Rynnäkkövaununa BMP-3 kuljettaa myös jalkaväen joukkoja. Kevyiden konekiväärien käyttäjät istuvat ajajan molemmin puolin vaunun etuosassa ja viisi muuta kiväärimiestä tiloissa tykkitornin takana. Jalkaväki poistuu kömpelösti peräosan kahdesta ovesta kahta kapeaa käytävää pitkin, jotka erottaa toisistaan polttoainesäiliöt ja moottorin jäähdytin. Vaunun moottori sijaitsee aiemmista BMP-sarjan vaunuista poiketen vaunun takaosassa. Aiempien BMP-vaunujen yhtenä ongelmana oli vaunujen etupainoisuus, mutta moottorin sijoittaminen takaosaan luo myös omat ongelmansa, kuten kömpelöt jalkaväen tilat. Vaunulta puuttu näin myös moottorin etuosassa sijaitsemisen luoma pieni lisäsuoja sen miehistölle. Tulivoiman kannalta 100 mm rihlattu kanuuna tuo vaunulle muihin rynnäkkövaunuihin verrattuna etulyöntiaseman, joissa on tyypillisesti vain pienempi konetykki. Kevyen panssaroinnin takia ongelmana on kuitenkin vaara tykkitorniin ahdetun suuren ammusmäärän räjähdys, mikäli vaunun etuosan kevyt panssarointi läpäistään. BMP-3 on myös suurin piirtein kaksi kertaa niin kallis, kuin BMP-2-vaunu.
Air Comet

Air Comet (IATA: A7, ICAO: MPD, kutsukoodi: Red Comet) oli espanjalainen lentoyhtiö, joka oli perustettu joulukuussa 1996. Liikennöinnin se aloitti maaliskuussa 1997. Pääpaikkanaan lentoyhtiö piti Madrid-Barajasin lentoasemaa. Vuoteen 2007 asti yhtiö tunnettiin nimellä Air Plus Comet. Yhtiön omistaa kokonaisuudessaan espanjalainen matkailualan yritys Grupo Marsans.
Yhtiö lopetti toimintansa ja hakeutui konkurssiin 22. joulukuuta 2009. Yhtiöllä oli viimeksi käytössään neljä Airbus A330-200 -konetta ja tilattuna useita kymmeniä Airbusin eri mallisia koneita, mukaan luettuna neljä A380-800 konetta.