google/wiki40b huggingface dataset:
Aliverkko

Aliverkko on loogisen tietokoneverkon osa, joka sijaitsee OSI-mallin kolmannella kerroksella (verkkokerros). Aliverkotus on termi, jota käytetään kun pilkotaan suurempi verkko pienempiin osiin, aliverkkoihin. Aliverkotusta käytetään, kun IP-osoitteita on paljon käytössä ja ne on jaettava eri loogisille verkkokokonaisuuksille. Verkot voivat olla virtuaalilähiverkkoja (VLAN) tai omia fyysisiä kokonaisuuksiaan. Aliverkottamalla voidaan vähentää verkossa yleislähetysliikennettä (broadcasting), helpottaa hallintaa ja parantaa verkon suorituskykyä.
Aliverkkoja käytetään aliverkonpeitteen avulla. Jokaisella verkkoon liitetyllä koneella on oltava aliverkonpeite, joka jakaa IP-osoitteen aliverkon osoitteeseen ja aliverkon sisällä tietokoneen yksilöivään osaan. Saman aliverkon sisällä olevat koneet voivat lähettää ja vastaanottaa paketteja suoraan, koneiden voidaan ajatella olevan "huutoetäisyydellä" toisistaan. Mikäli kone lähettää liikennettä kohteelle, jonka se päättelee aliverkkomaskin avulla olevan oman aliverkon ulkopuolella, se ohjaa liikenteen oletusyhdyskäytävälle (engl. default gateway), jolla on tietoa muista aliverkoista tai mahdollinen oletusreitti kohteen suuntaan. Jokaisessa aliverkossa on siis oletusyhdyskäytävä sekä yksi tai useampia tietokoneita. Jos verkko on täysin suljettu eli siitä ei liikennöidä muihin verkkoihin, ei oletusyhdyskäytävää tarvita.
Eeva-Kaarina Aronen

Eeva-Kaarina ”Epi” Aronen (30. joulukuuta 1948 Helsinki – 16. joulukuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja toimittaja.
Aronen kirjoitti ylioppilaaksi Tyttönormaalilyseosta Helsingissä 1968 ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1975 pääaineinaan romaaninen filologia ja venäjän kieli ja kirjallisuus. Toimittajaksi hän valmistui Sanoman toimittajakoulusta 1976. Aronen työskenteli toimittajana Helsingin Sanomien Kuukausiliitteessä vuosina 1991–2008.
Arosen esikoisromaani Maria Renforsin totuus ilmestyi vuonna 2005 ja toinen romaani Hän joka näkee vuonna 2007. Esikoisromaani ilmestyi vuonna 2007 saksaksi nimellä Die Lachsfischerin. Saksannoksen on kustantanut Lübbe ja kääntänyt Angela Plöger. Aronen oli Runeberg-kirjallisuuspalkintoehdokkaana vuonna 2007. Hän joka näkee ilmestyi elokuussa 2008 saksaksi Lübbeltä Angela Plögerin käännöksenä nimellä Der Sommer vor meinem Fenster. Arosen kolmas romaani Kallorumpu ilmestyi vuonna 2011 ja oli Finlandia-palkintoehdokas.
Iditarod

Iditarod (engl. Iditarod Trail Sled Dog Race) on Alaskassa vuosittain järjestettävä koiravaljakkokilpailu. Ensimmäinen kilpailu ajettiin 1973. Kilpailumatka Willow’sta Nomeen on noin 1 100 mailia (1 770 km). Voitto on irronnut 16 koiran valjakolla alkuvuosina noin 15–20 päivän ajalla, 1990-luvulla noin 10 päivällä ja 2000-luvulla alle 10 päivällä. Ennätys on vuodelta 2014, jolloin Dallas Seavey saapui maaliin ajassa 8 päivää, 13 tuntia, 4 minuuttia ja 19 sekuntia.
Kilpailu on saanut nimensä alaskalaiselta aavekaupungilta Iditarodilta, joka puolestaan on saanut sen Iditarodin kaivospiiriltä. Valjakkokoirilla oli merkittävä rooli historiallisessa kultaryntäyksessä.
Urbaanin legendan mukaan kilpailu järjestetään vuonna 1925 tapahtuneen Nenana–Nome "Serum Runin" kunniaksi. Serum Runissa koiravaljakot toimittivat perille erämaahan henkiä pelastaneen rohdon kurkkumätäepidemiaan. Todellisuudessa Joe Redington Sr. perusti kilpailun 1970-luvun alussa saadakseen Iditarod Trailin luokitelluksi valtakunnallisesti merkittävien kulttuurihistoriallisten väylien joukkoon, sekä elvyttääkseen hiipuneen koiravaljakkokilpailuperinteen.
Discovery Channel teki vuoden 2008 kilpailusta kuusiosaisen televisiosarjan nimeltä Iditarod.
Tiliqua sp.

Koko ja ulkonäkö

Tiliqua sp. on noin 45–56 senttimetriä pitkä, ja sillä on pidempi häntä kuin muilla T. scincoidesin alalajeilla. Pohjaväri vaihtelee vaaleanruskeasta tummanruskeaan tai -harmaaseen ja selässä on tummempia raitoja. Pää on yleensä hieman vaaleampi ja joillakin yksilöillä silmän takana kulkee musta juova. Maha voi olla kermanvärinen, punertava tai kirkkaan punaoranssi.

Ravinto

Skinkki on sekasyöjä. Sen ruokavalioon kuuluvat erilaiset hyönteiset, hedelmät, vihannekset, pikkunisäkkäät ja muu eläinperäinen ravinto.
Fintan

Fintan on Suomen Tokion suurlähetystön animaatiohahmo, joka esiintyy verkossa ja sosiaalisessa mediassa. Hahmo juhlistaa 100-vuotiasta suomea osana juhlavuoden virallista ohjelmistoa.
Hahmosta tunnettu Suomen suurlähetystön Twitter-tili keräsi yhdeksässä kuukaudessa 70 000 seuraajaa.
Hahmon ovat kehittäneet Kenji Itoso ja Tomohiro Ishii. Hahmon ääninäyttelijä on Saori Hayami.
Santa Brigida (1785)

Valmistus

Alus tilattiin Cartagenasta. Alus laskettiin vesille  1785.

Palvelus

Alus, jonka päällikkönä oli Don Antonio Pillon, lähti Vera Cruzista Meksikosta Thetiksen kanssa 21. elokuuta 1799. Aluksen lastina oli mausteita ja noin 1,5 miljoonaa Espanjan dollaria. Alukset kohtasivat  kohtasivat Britannian kuninkaallisen laivaston osaston ja seuranneessa kahakassa HMS Ethalion valtasi Thetiksen ja HMS Triton, HMS Naiad ja HMS Alcmene Santa Brigidan, jolla sai surmansa kaksi ja haavoittui kahdeksan miehistönjäsentä.
Jerry Falwell

Falwellin näkemyksiä

Kaksi päivää syyskuun 11. päivän terrori-iskujen jälkeen Pat Robertson kysyi televisiohaastattelussa Falwellilta keitä tämä pitää syyllisenä iskuun. Falwellin luetteloon syyllisistä lukeutuivat pakanat, abortintekijät, feministit ja homot.
Vuonna 1994 Falwell tuotti ja levitti videodokumentin Clinton kroniikka: Bill Clintonin väitetyt rikolliset toimet. Videon, tarkoituksena oli yhdistää Bill Clinton salaliittoon joka koski  Vince Fosterin kuolemaa sekä kokaiinin salakuljetuksiin. .
Päivi Allonen

Päivi Allonen (ent. Saari; s. 1972 Helsinki) on suomalainen kuvataiteilija. Hän valmistui Imatran taideoppilaitoksesta vuonna 1998 ja täydensi opintojaan vielä vuosina 2012–14 Lahden taideinstituutissa. Allonen on taiteellisen työnsä ohella opettanut ja kirjoittanut taiteesta. Hän on Taidemaalariliiton jäsen. 
Allosen töihin kuuluu maalauksia ja installaatioita.
Joonas Kolkka

Seurajoukkueura

Kolkka on Lahden Reippaan kasvatti. Nuorena poikana hän voitti SM-taitokilpailun neljänä vuonna. Hän pelasi ensi kerran Reippaan edustusjoukkueessa Veikkausliigassa 16-vuotiaana vuonna 1991. Vuonna 1994 Kolkka siirtyi Myllykosken Palloon, jonka riviessä hän pelasi kaksi kautta ja saavutti yhden Suomen Cupin voiton.
Vuonna 1995 Kolkka siirtyi Hollantiin Willem II:n joukkueeseen. Willemistä hän siirtyi kolmen kauden jälkeen Hollannin suurseuraan PSV Eindhoveniin. Kolkka voitti PSV:n riveissä kaksi Hollannin mestaruutta. Pelattuaan kolme kautta PSV:ssä hän edusti seuraavat kaksi kautta kreikkalaista Panathinaikosia. Tämän jälkeen Kolkka edusti yhden kauden saksalaista Borussia Mönchengladbachia ja yhden kauden englantilaista Crystal Palacea. Vuonna 2005 Kolkka palasi Hollantiin ADO Den Haagin joukkueeseen ja pelasi seuran riveissä hyvän kauden. Kesällä 2006 hän teki sopimuksen Hollannin suurseuroihin lukeutuvan Feyenoordin kanssa. Feyenoordissa Kolkka pelasi yhden kauden, minkä jälkeen hän siirtyi saman maan NAC Bredaan, jonka kanssa teki kahden vuoden sopimuksen . Syksyllä 2011 hän siirtyi Hollannin liigasta pudonneeseen Willem II:een.
Kolkka siirtyi keväällä 2012 yhdysvaltalaisen USL Premier Development League -sarjan Texas Dutch Lionsiin.

Maajoukkueura

Ensimmäisen A-maaottelunsa Kolkka pelasi 26. lokakuuta 1994 Viroa vastaan. Hän teki samassa ottelussa myös ensimmäisen A-maaottelumaalinsa. Kolkka edusti Suomea sekä neljissä EM-kisojen että MM-kisojen karsinnoissa. Hän oli pitkään yksi Suomen avainpelaajista hyökkäyspäässä.
Kirjomaasälpä

Kirjomaasälpä on graniittisiin syväkiviin kuuluva seosmineraali. Kirjomaasälpä on muodostunut lasimaisesta, tumman ruskeasta kvartsista (27 %), punertavasta maasälvästä (73 %). Sitä esiintyy graniittisten syväkivien pegmatiiteiksi kutsutuissa juonikivissä, joita on muodostunut syväkivien syntymisprosessin loppuvaiheessa. Näissä voi kvartsin ja maasälvän ohella olla kiillettä ja harvinaisten alkuaineiden muodostamia mineraaleja.
Se on Kanta-Hämeen maakuntakivi. Kirjomaasälpää löydettiin 1700-luvun malminetsinnän yhteydessä Tammelan seudulta kymmenien pegmatiittijuonteiden rakenteesta. Kivilajia esiintyy kuitenkin koko Suomessa.
Syväkivet ovat karkearakeisia, koska niiden jähmettyminen tapahtuu hitaasti. Mineraalit kiteytyvät tietyssä järjestyksessä, viimeisinä kiteytyvät maasälvät ja kvartsit. Kvartsi muodostaa kolmiulotteisen verkostorakenteen vaaleanpunertavan maasälvän sisälle. Kirjomaasälvän maasälpä on tavallisesti kalimaasälpää, mutta voi olla myös albiittia eli Na-maasälpää.
Kirjomaasälvän hiotun poikkileikkauspinnan kuvionti muistuttaa kulmikasta arabialaista tai hebreankielistä kirjoitusta.  Kirjomaasälpää käytetään korukivenä.
Jumala on kauneus

Taiteilijaromaani

Romaani käsittelee taiteilijaa ja sen esikuvana oli liminkalainen taidemaalari Vilho Lampi (1898-1936), vaikka häntä ei romaanissa mainitakaan nimeltä. Pekka Tarkan mukaan romaanin päähenkilö elää vieraantuneessa tilassa ja on samoin kuin muutkin Rintalan päähenkilöt irronnut alkuperäisistä siteistään. Tarkan mukaan maalari elää vailla ammatillisen perinteen tukea, joutuu levottomaan auktoriteetin etsintään ja lopulta tuhoon.
Vaikuttimikseen romaanin kirjoittamiseen Rintala on kertonut nähneensä kuinka Lammen arvostus oli Limingassa sitä luokkaa, että liminkalaiset käyttivät Lammen maalauksia jopa tikkatauluina ja että hän halusi näyttää oululaisille ja varsinkin tasankoviljelijöille, kuinka upeita maisemia heillä on.
Romaanin myötä Lammen hahmon ympärille kasvoi myytti yksinäisyyden valinneesta omalaatuisesta taiteilijasta, jonka uskottiin eläneen eristäytyneenä ympäristössä, jossa häntä ei ymmärretty. Yleisen käsityksen mukaan Lampi "löydettiin" 1950-luvulla järjestettyjen muistonäyttelyjen ja Rintalan romaanin myötä, jolloin hänet nostettiin Suomen 1930-luvun taiteen tärkeimpien tekijöiden joukkoon.
Näkemystä romaanin päähenkilön esikuvana olleen Lammen väitetystä eristäytyneisyydestä on kuitenkin kritisoitu ja Rintala kirjoittikin romaaninsa ensilehdellä ettei kirjaa ole tarkoitettu elämäkerraksi tai edes elämäkertaromaaniksi, vaan se on romaani kauneuden kokemisesta.

Filmatisointi ja näytelmiä

Hannu Heikinheimo ohjasi filmatisoinnin romaanista Yleisradiolle vuonna 1985. Heikinheimon Yle TV1:lle tekemässä televisioelokuvassa Lampea näytteli Paavo Pentikäinen, Penjamia Oiva Lohtander, Lammen veljeä Aulis Rosendahl, kälyn roolissa esiintyi Leena Pesonen, Oulun maisterina Sulevi Peltola ja maisterin vaimona Eeva-Maija Haukinen. Sähisevän miehen roolissa nähtiin Hannu Kahakorpi.
Heikinheimon filmatisoinnin lisäksi romaanin pohjalta on tehty samanniminen dramatisointi sai ensi-illan Kajaanin kaupunginteatterissa 1981 Kaija Viinikaisen ohjaamana, sekä Kristian Smedsin käsikirjoittama ja ohjaama näytelmä, joka sai ensi-iltansa Teatteri Takomossa Helsingissä 2000 ja Kansallisteatterin suurella näyttämöllä 2008. Smedsin näytelmä vieraili myös Tampereen Teatterissa maaliskuussa 2011. Taisto Reimaluodon Rintalan romaaniin perustuva monologi Tässä on elämä nähtiin Kajaanin Runoviikolla vuonna 2001.
Neuvostoliiton talvioffensiivi 1941–1942

Neuvostoliiton talvioffensiivi 1941–1942 oli toisessa maailmansodassa nimitys puna-armeijan talvella 1941–1942 tekemille vastahyökkäyksille Saksan armeijaa vastaan. Offensiivin voidaan katsoa alkaneen 5. joulukuuta 1941 Moskovan taistelun epäonnistuttua ja päättyneen 30. huhtikuuta 1942. Lähes kaikki taistelut talven ajalta päättyivät Neuvostoliiton voittoon saksalaisista. Saksalaisten saavutettua merkittävän voiton Toisessa Harkovan taistelussa toukokuussa 1942, he kykenivät jälleen aloittamaan kesähyökkäyksen Neuvostoliittoa vastaan etelässä.
Liisan lista

Liisan lista on Suomen Pörssisäätiön julkaisema lista suomalaisista pörssiyhtiöistä. Se on muodostettu vertailemalla suomalaisten pörssiyhtiöiden erilaisia tunnuslukuja, jotka liittyvät arvostukseen, kannattavuuteen ja kasvuun. Tunnusluvut tulevat Valuatumilta, joka toteuttaa ratkaisuja osakkeiden analyysiin. Tunnusluvut perustuvat analyytikoiden konsensusennusteisiin ja puolueettomien freelance-analyytikoiden ennusteisiin. Listoilla esitellään yli sadan suomalaisen pörssiyhtiön arvostuslukuja, kasvu- ja kannattavuusnäkymiä. Paremmuusjärjestys syntyy yhtiöiden tunnusluvuista, joita on painotettu eri tavoin. Liisan lista antaa hyvää aineistoa sijoituspäätösten tekoon, mutta se ei anna suoria vastauksia siitä, mihin kulloinkin kannattaa sijoittaa. Liisan lista korvasi suositun Sepon listan sen jälkeen, kun Seppo Saario lopetti listan toimittamisen.

Nimen muita merkityksiä

Kansanedustaja Liisa Jaakonsaari laati 1990-luvun puolivälissä SDP:n käyttöön Liisan listana tunnetun paperin eli listan kymmenestä sosiaalietuudesta, joita SDP halusi leikata vuoden 1995 eduskuntavaalien jälkeen.
Ann-Marie Nummila

Ann-Marie Kristel Nummila (s. 15. heinäkuuta 1991 Salo) on suomalainen karateka. Hän edustaa karateseura Salon Ipponia, ja hänen valmentajanaan toimii Jukka Koivunen. 50 kg painoluokassa otteleva Nummila voitti nuorten EM-pronssia vuonna 2009 Pariisissa.
Nummila kilpaili ensimmäisen kerran yleisen sarjan arvokisoissa vuonna 2010, sijoittuen sarjassaan (50 kg) seitsemänneksi. Samana vuonna Nummila voitti ensimmäisen Pohjoismaiden-mestaruutensa ja myöhemmin hän on saavuttanut myös hopeaa ja pronssia. Urallaan hän on saavuttanut jo viisi yleisen sarjan Suomen-mestaruutta ja edustanut Suomen maajoukkuetta vuodesta 2007 alkaen.
Oostende–Bruggen kansainvälinen lentoasema

Historia

Lentoaseman historia alkaa Stenen lentokentästä. Sen tarkkaa rakennusajankohtaa ei tunneta, mutta jo ensimmäisessä maalimansodassa sitä käytettiin sotilaslentokenttänä. Ensimmäinen lento Oostendesta Englantiin lennettiin Sabenan perustamisvuonna 1923. Toisen maailmansodan aikana, kun lentojen määrä kentällä alkoi kasvaa, se siirrettiin Raversijden alueelle. Uusi lentoasema varustettiin kansainväliselle tasolle sodan jälkeen. Lentokenttärakennuksena käytetty vanha maatalo korvattiin uudella terminaalilla kuitenkin vasta vuonna 1968. Kiitotien pidennys 3 200 -metriseksi valmistui vuonna 1975.
Bette-serkku

Juoni

Bette-serkku sijoittuu 1840-luvun Pariisiin. Näkyvän ja varakkaan sisarensa kuoleman jälkeen köyhä ja yksinäinen ompelijatar mademoiselle Elisabeth "Bette" Fisher (Jessica Lange) yrittää mielistellä itsensä lankonsa paroni Hulotin (Hugh Laurie) ja sisarentyttärensä Hortense Hulotin (Kelly Macdonald) elämään. Kuitenkaan tämä ei onnistu, ja niin Bette sen sijaan löytää lohtua ja seuraa komeasta nuoresta kuvanveistäjästä, kreivi Wenceslas Steinbachista (Aden Young), jonka Bette pelastaa nälkiintymiseltä ja antaa hänelle voimaa jaksamaan. Kuitenkin työlleen taas motivoitunut taiteilija löytää pian uuden rakkauden toisesta naisesta, Hortensesta, ja jättää Betten. Katkeroitunut Bette päättää kostaa perheelle, joka käänsi hänelle selkänsä ja varasti hänen ainoan rakkautensa. Ystävänsä ja kuuluisan kurtisaani Jenny Cadinen (Elisabeth Shue) avulla ilkeämieliseksi muuttunut Bette alkaa juonitella sukunsa pään menoksi, ja alkaa hitaasti tuhota häntä halveksuvien sukulaistensa elämät.

Tuotanto

Melanie Lynskeya harkittiin Hortense Hulotin rooliin, mutta Kelly Macdonald sai sen lopulta.
Bette-serkku kuvattiin kokonaisuudessaan Ranskassa. Kuvauspaikkoina olivat Bordeaux ja Rochefort. Bette-serkun kuvaukset alkoivat 1. heinäkuuta vuonna 1996 ja päättyivät 30. elokuuta 1996. Elokuvan tuotantoyhtiönä oli Fox Searchlight Pictures.

Julkaisu ja vastaanotto

Bette-serkku sai ensimmäisen ensi-iltansa Yhdysvalloissa Seattlen elokuvajuhlilla 14. toukokuuta vuonna 1998. Bette-serkku sai oman ensi-iltansa Yhdysvalloissa 12. kesäkuuta vuonna 1998. Laajempaan teatterilevitykseen elokuva pääsi 26. kesäkuuta 1998. Isossa-Britanniassa elokuva esitettiin Edinburghin elokuvajuhlilla 16. elokuuta 1998, jonka jälkeen Bette-serkku sai oman ensi-iltansa 11. syyskuuta 1998. Levittäjänä toimi 20th Century Fox.
Bette-serkku sai kriitikoilta kohtalaiset arvostelut, mutta ei menestynyt kaupallisesti lippuluukuilla. Kriitikot ylistivät erityisesti Jessica Langen roolisuoritusta. Elokuva tuotti Yhdysvalloissa ilmestymisvuonnaan 1998 noin 1,3 miljoonaa dollaria. Bette-serkku oli ehdolla vuonna 1999 Golden Trailer -palkintoon. Rotten Tomatoes -sivustolla elokuvalla on 41 prosentin "mätä" arvosana, joka perustuu kahteenkymmeneenkahteen arvosteluun. Arvosteluista yhdeksän ovat positiivisia ja kolmetoista negatiivisia.
Bette-serkku julkaistiin ensimmäisen kerran DVD:lle Yhdysvalloissa 22. joulukuuta vuonna 1998.
Unkarinpernaruoho

Ulkonäkö ja koko

Unkarinpernaruoho on 30–80 senttimetriä korkeaksi kasvava niukkakarvainen, pystyvartinen tai isokokoisena leveä ja runsaasti haarova ruoho. Sen lehdistä alimmat ovat leveästi liuskoittuneita, ylemmät jakautuneet hyvin kapeiksi pareittaisiksi liuskoiksi. Unkarinpernaruohon kukat ovat pieniä, terälehdet ovat 5–8 millimetriä pitkiä. Lidut ovat 5–10 cm pitkiä, sivulle sojottavia ja hieman ylöspäin kaartuneita. 
Siementen kypsymisen jälkeen kuollessaan unkarinpernaruoho voi muuttua niin sanotuksi arokierijäksi.

Unkarinpernaruoho Suomessa

Suomessa unkarinpernaruoho on harvinainen tulokaskasvi, jota on löydetty melkein koko maasta Hangosta Keski-Lapin korkeudelle. Enemmistö lajin havainnoista on yli 50 vuotta vanhoja.  Laji on uustulokas, jota pidetään eteläisimmässä Suomessa vakiintuneena. Sen kasvupaikkoja ovat liikennealueet, joutomaat, kaatopaikat ja myllyt. Helsingissä unkarinpernaruoho kasvaa myös merenrannoilla.
Zirkoniumkarbidi

Rakenne ja ominaisuudet

Zirkoniumkarbidi kuuluu niin kutsuttuihin välisijayhdisteisiin: hiiliatomit sijaitsevat zirkoniumin metallihilan oktaedrisissä välisijoissa. Zirkoniumkarbidi ei ole stoikiometrinen yhdiste, vaan sen koostumus vaihtelee tyypillisesti välillä ZrC0,6–ZrC0,98, ja sitä voidaankin pitää kiinteänä liuoksena. Aine on hyvin kovaa ja haurasta, ja sen sulamispiste on 3 540 °C. Se ei liukene veteen eikä vesi hydrolysoi sitä. Zirkoniumkarbidi sen sijaan liukenee väkevään rikkihappoon ja väkevään vetyfluoridiin, jos läsnä on hapettavia ioneja, kuten nitraatteja tai peroksideja. Zirkoniumkarbidi on inertti tavallisissa lämpötiloissa ja reagoi vain halogenidien kanssa yli 250 °C:n lämpötilassa ja hapettimien läsnä ollessa se reagoi zirkoniumdioksidiksi yli 700 °C:n lämpötilassa. Monien muiden välisijayhdisteiden tavoin zirkoniumkarbidi johtaa sähköä.
725 Amanda

725 Amanda on asteroidi, jonka löysi Wienissä Johann Palisa 21. lokakuuta 1911. Sen läpimitta on 21,5 kilometriä ja eksentrisyys 0,220. Inklinaatio on 3,788°. 725 Amanda kiertää aurinkoa asteroidivyöhykkeellä. Sen kiertoaika on reilut neljä vuotta. Ennen nimeämistään asteroidi tunnettiin tunnuksella 1911 ND.
Todellinen prinsessa

Todellinen prinsessa (tansk. Prinsessen på ærten) on yksi tanskalaisen Hans Christian Andersenin tunnetuimmista saduista. Satu julkaistiin ensi kertaa vuonna 1835, samassa kirjassa kolmen muun tarinan kanssa.

Juoni

Satu kertoo prinssistä, joka haluaisi löytää prinsessan kumppanikseen, mutta ei löydä sopivaa. Eräänä myrskyisenä yönä nuori nainen ilmestyy prinssin linnan ovelle pyytäen suojaa myrskyltä. Hän väittää olevansa prinsessa. Kuningatar, prinssin äiti, testaa puhuuko nainen totta piilottamalla herneen hänen vuoteeseensa, neljänkymmenen päällekkäin ladotun patjan alle, joiden välissä oli untuvahöyheniä. Aamulla nainen valittaa ettei nukkunut yhtään yön aikana, koska jokin kova pisteli hänen ihoaan ja lisäksi hän oli yltä päältä mustelmilla. Se todisti hänet todelliseksi prinsessaksi.
Kate Mulgrew

Yksityiselämä

Mulgrewilla on kaksi poikaa (Ian Thomas ja Alexander James), jotka syntyivät hänen ensimmäisestä avioliitostaan Robert H. Eganin kanssa (1982–1993). Hän on ollut vuodesta 1999 naimisissa ohiolaisen poliitikon Tim Haganin kanssa.
Bandyliigakausi 2011–2012

Suomen mestarit

Kamppareiden pelaajat kaudella 2011-2012: Joni Maaranen, Juho Tikka, Juha Mustalahti, Jarkko Honkanen, Nikke Tuhkanen, Jaakko Manninen, Santeri Laitinen, Tero Kumela, Marko Laitinen, Tuomas Liukkonen, Lasse Kyllönen, Kimmo Huotelin, Joonas Kakriainen, Mikko Hyvönen, Markus Hartikainen, Kimmo Kyllönen, Antti Laine, Alpo Kaartinen, Tomi Hauska, Janne Hauska, Jari Purovirta, Jani Kokko. Valmentaja: Antero Levänen
Tenchu: Stealth Assassins

Pelaaminen

Pelin alussa pelaaja valitsee hahmokseen joko miespuolisen ninjan, Rikimarun tai vastakkaista sukupuolta olevan ninjan, Ayamen. Pelissä on 10 eri tasoa, joissa jokaisessa on tehtäviä, joita pelaajan tulee suorittaa. Pelissä on mahdollista edetä maasta vaikkapa katolle pelin tärkeimpiin tavaroihin kuuluvan heittokoukun avulla. Muita pelissä käytettäviä aseita ja tavaroita ovat muun muassa heittotähdet, maahan tiputettavat piikit, savupommit ja myrkytetyt riisipallot, joilla pelaaja voi houkutella vihollisia luokseen.
Tekstipohjainen käyttöliittymä

Tekstipohjainen käyttöliittymä, TUI (engl. Text User Interface) tai puoligraafinen käyttöliittymä on käyttöliittymä, jossa ei käytetä näytönohjaimen graafisia ominaisuuksia siten, kuin ne nykyään ymmärretään.
TUI matkii graafisen käyttöliittymän ominaisuuksia, kuten valikoita, ikkunoita ja dialogeja käyttämättä kuitenkaan graafista tilaa.
Termi on kehitetty jälkijättöisesti moniajoon ja grafiikkaan kykenevien käyttöjärjestelmien yleistyttyä 1990-luvun alussa.

Ominaisuudet

Teksti- tai merkkipohjaisessa käyttöliittymässä näytön pikseleitä ei ohjata yksitellen, vaan kaikki näytölle tulostuva saadaan näytönohjaimen merkkigeneraattorilta, jossa on tyypillisesti ASCII-, ISO 8859-1 tai MS-DOS-koodisivu 437:n mukainen kokoelma merkkejä.
Tekstipohjaista käyttöliittymää voi käyttää päätteellä joka tukee tekstin tulostusta ja sen lisäksi kohdistimen siirtoa esimerkiksi ANSI-standardin mukaisilla ohjauskoodeilla.
IBM PC -yhteensopivilla koneilla ja MS-DOSin alaisuudessa käytetään näyttötiloina VGA:ta tai sitä varhaisempia EGA:ta ja CGA:ta, jotka mahdollistavat 80×25 merkin tekstitilan. PC-koneilla käyttöliittymän toteuttavat ohjelmat kirjoittavat usein suoraan näyttömuistiin nopeuden vuoksi. PC-koneiden merkistö sisältää myös viivanpiirtomerkit, joita voi käyttää käyttöliittymässä ikkunoiden reunoja tms. piirtämään.
TUI eroaa komentoriviltä käytettävästä liittymästä siten, että siinä voidaan käyttää kokonäyttötilaa, eikä rivi-riviltä-tulostus ole välttämätön ominaisuus. Käyttöliittymässä voidaan emuloida karkeasti grafiikkaa ja ikkunoita hyvin pienellä näyttömuistilla. Myös hiiriohjaus on mahdollinen MS-DOSissa MOUSE.SYS-laiteohjaimen avulla.

Käyttö

Tyypillisiä merkkitilassa ajettavia sovelluksia ovat tekstinkäsittelyohjelmat Microsoft Word (DOS), WordPerfect (DOS), sekä tiedostonhallintaohjelmat Norton Commander ja DOS Shell.
Suosittu Turbo Pascal ja muut Borlandin ohjelmointikielet sisälsivät Turbo Vision -nimisen kirjaston, jolla voi suoraan luoda tämän kaltaisia käyttöliittymiä. Turbo Pascalin ohjelmointiympäristö on itse kirjoitettu kyseisen kirjaston avulla.
Unixissa tämän kaltaisten käyttöliittymien toteuttamiseen käytetään curses- tai uudempaa ncurses-kirjastoa.
Nykyaikaisissa tietokoneissa tekstipohjainen käyttöliittymä on korvattu graafisella, mutta sitä tapaa edelleen satunnaisesti sisäänkirjautumisikkunoissa, käyttöjärjestelmien asennusohjelmissa ja BIOSin hallinnassa.