google/wiki40b huggingface dataset:
Naisten Ykköspesis

Sarjajärjestelmä

Naisten Ykköspesiksessä pelattiin kaudella 2018 kaksinkertainen 12 joukkueen sarja, jolloin jokaiselle joukkueelle tuli runkosarjassa 22 ottelua. Runkosarjan voittaja nousi suoraan Superpesikseen kaudelle 2019. Kun kyse on suorasta noususta, tasapistetilanteessa pelataan kahden parhaan osalta uusintaottelu kilpailumääräysten § 35:n mukaisesti.
Runkosarjassa sijoille 2-3 päätyvät joukkueet pelasivat välierät paras viidestä -ottelusarjan, jonka voittaja eteni superpesiskarsintaan Superpesiksen 11. sijoittunutta joukkuetta vastaan. Kotietu on runkosarjassa paremmin sijoittuneella joukkueella. Superpesisseurojen kakkosjoukkueilla (Fera 2 ja Pesäkarhut 2) ei ole osallistumisoikeutta jatko-otteluihin eikä niitä tältä osin oteta huomioon sijoituksia määriteltäessä.
Paras viidestä -järjestelmällä pelattavan superpesiskarsinnan voittaja pelaa Superpesiksessä ja häviäjä Ykköspesiksessä kaudella 2019. Kotietu on Superpesiksen 11. sijoittuneella joukkueella. Runkosarjan 11. ja 12. sijoittuneet joukkueet putosivat suoraan suomensarjaan kaudelle 2019.
Kaudelle 2019 naisten Ykköspesikseen tehdään iso muutos, kun joukkuemäärä kasvaa 16:een ja joukkueet jaetaan kahteen lohkoon.
Velho

Erilaisia "velhoja" ja näiden nimityksiä

Velholle on monia muitakin nimityksiä, joista jotkut yksilöivät tarkemmin velhon roolia. Monissa muissakin kielissä on useita erilaisia velhonkaltaisten ihmisten nimityksiä. Tämä on ollut päänvaiva varsinkin kääntäjille. Usein eri vieraskieliset nimitykset käännetään suomeksi järjestään velhoksi, vaikka muitakin suomalaisia nimityksiä olisi käytettävissä.
Lantmännen

Historia

Ensimmäiset ruotsalaiset maatalousyhdistykset perustettiin 1800-luvun jälkipuoliskolla, ensimmäinen Skaraborgin läänissä 1880. Tavoitteena oli parantaa laatuvalvontaa, alentaa sisäänostohintoja ja kuljetuskustannuksia sekä parantaa kokemuksien vaihtoa maanviljelijöiden kesken. Paikalliset yhdistykset havaitsivat pian hyödylliseksi muodostaa isompia alueellisia kaupantekoyhdistyksiä.
Nykyinen Lantmännen-osuuskunta perustettiin 1. tammikuuta 2001 korvaamaan fuusioituneita alueellisia organisaatioita, jolloin yhteen liittyivät Gotlands Lantmän, HBK Lantmän, Jönköpings Lantmän, Odal, Skånska Lantmännen, Värmlands Lantmän, Örebro Lantmän, Västerbottens Lantmän sekä Lantmännens riksförbund ja osa aiemmasta NNP:stä. Vuonna 2006 Norrbottens Lantmän liittyi konserniin. Tämän lisäksi mukana on pienempiä organisaatiojäseniä ja yhdistyksiä.
Tammikuussa 2015 ilmoitettiin, että pohjoismainen elintarvikejätti Lantmännen ostaa Vaasan Groupin sijoitusyhtiö Lion Capitalilta. Kesko myi K-maatalouden liiketoiminnan ruotsalaiselle Lantmännenille vuonna 2017, ja yritys jatkaa nimellä Lantmännen Agro.
Hans-Ulrich Grapenthin

Ura

Grapenthin pelasi BSG Motor Wolgastin juniorijoukkueissa vuosina 1952–1966. Hän siirtyi vuonna 1966 FC Carl Zeiss Jenaan, jossa hän pelasi aluksi lähinnä seuran kakkosjoukkueessa. Vuonna 1968 Grapenthin nousi seuran ykkösjoukkueeseen. Hän pelasi ennätykselliset 186 DDR-Oberliga-ottelua perättäin. Jenassa Grapenthin voitti kaksi maansa mestaruutta sekä kolme FDGB-Pokalia. Hän lopetti ammattilaisuransa vuonna 1985.
Maajoukkuetasolla Grapenthin edusti maansa juniorimaajoukkueita sekä aikuisten maajoukkuetta. Hän pelasi DDR:n maajoukkueessa 21 ottelua vuosina 1975–1981. Grapenthin oli mukana olympiakultaa vuonna 1976 voittaneessa joukkueessa.
Kaarlo Ignatius

Kaarlo Yrjö Benedictus Ignatius (12. marraskuuta 1869 Helsinki – 13. tammikuuta 1942 Helsinki) oli suomalainen juristi. Hän oli Vaasan hovioikeuden presidenttinä 1923–1927.
Ignatiuksen vanhemmat olivat Karl Emil Ferdinand Ignatius (1837–1909) ja Amanda Kristina Bergman (1841–1921). Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin alkeisopistosta 1887 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1889, filosofian maisteriksi 1890, molempien oikeuksien kandidaatiksi 1894 sekä molempien oikeuksien lisensiaatiksi ja tohtoriksi vuonna 1900.
Ignatius oli Helsingin yliopiston lainopillisen tiedekunnan suomenkielen ylimääräisenä lehtorina 1903–1906 ja luennoi prosessioikeudesta vuosina 1907–1912. Ignatius toimi talonpoikaissäädyn sihteerinä säätyvaltiopäivillä 1905–1906 ja oli lainvalmistelukunnan jäsenenä 1906–1912, Suomen senaatin oikeusosaston protokollasihteerinä 1906–1908, Viipurin hovioikeuden asessorina 1908–1913, dosenttina 1914–1922 sekä Suomen Pankin sihteerinä 1915–1918.
Tämän jälkeen hän oli Suomen edustajana Yhdysvalloissa 1917–1918, Suomen kaupunkien hypoteekkikassan toimitusjohtajana 1918–1921 sekä Helsingin yliopiston prosessi- ja rikosoikeuden apulaisena 1922–1923 ja prosessioikeuden vt. professorina 1920–1921. Viimeksi Ignatius toimi Vaasan hovioikeuden presidenttinä 1923–1927.
Kaarlo Ignatius oli naimisissa vuodesta 1928 Maggie Danielsonin kanssa.
Judy Greer

Yksityiselämä

Greer meni naimisiin tuottaja Dean E. Johnsenin kanssa vuonna 2011. Johnsenilla on aiemmasta suhteestaan kaksi lasta.
Miika Takala

Miika Juhana Takala (s. 4. heinäkuuta 1978 Vähäkyrö) on suomalainen kestävyysjuoksija, joka edustaa Jyväskylän Kenttäurheilijoita. Hänen valmentajanaan toimii Antero Liukkonen. Kalevan kisoissa Takala on voittanut 10 000 metrin juoksussa hopeaa vuonna 2008. Lisäksi hän on saavuttanut puolimaratonin SM-hopeaa vuosina 2012 ja 2015 sekä maratonilla SM-kultaa 2013, SM-hopeaa 2009 ja SM-pronssia 2017. Viestijuoksun SM-kisoissa Takala on ollut voittamassa kolmea pronssia 4 × 1 500 metrin viestijuoksussa (2007, 2008, 2010), minkä lisäksi hänellä on maastojuoksun pitkän matkan joukkuekilpailun SM-kultaa vuosilta 2012 ja 2018, hopeaa vuosilta 2011, 2013 ja 2019 sekä pronssia vuodelta 2016.
Kanadan Grand Prix 1984

Kilpailu

Toisesta ruudusta lähtenyt Alain Prost nousi startissa kärkeen, mutta hän ei saanut kauan pitää johtopaikkaansa, sillä paalupaikalta lähtenyt Nelson Piquet otti kärkipaikan takaisin jo ensimmäisellä kierroksella. Piquet ja Prost jatkoivat kärkikaksikkona siihen asti kunnes Niki Lauda kiilasi kakkoseksi. Piquet'n alettua varmistella voittoaan Lauda pystyi hivenen saavuttamaan häntä. Piquet ajoi kerrankin maaliin saakka ja oli heti voittaja.
DNSSEC

DNSSEC (lyhenne sanoista Domain Name System Security Extensions) on DNS-nimipalvelun laajennos, jolla varmistetaan nimipalvelimelta saatavien tietojen alkuperä ja eheys.
Kehitys alkoi 1990-luvulla ratkaisemaan DNS:n haavoittuvuutta. DNSSEC käyttää digitaalista allekirjoitusta ja julkisen avaimen salausmenetelmää.
DNS:n haavoittuvuuksia on dokumentoitu RFC-dokumentissa RFC 3833. Steven M. Bellovin kirjoitti DNS:n haavoittuvuuksista tunnetun julkaisun.
FIPFA

FIPFA (Fédération Internationale de Powerchair Football Association) on kansainvälinen sähköpyörätuolijalkapallon kattojärjestö. Sen päämaja sijaitsee Pariisissa, Ranskassa. Se perustettiin vuonna 2006 sen jälkeen, kun yhdeksän eri maan edustajat tapasivat ensin Portugalin Coimbrassa ja toisen kerran Atlantassa, Yhdysvalloissa. He sopivat pelin säännöistä ja perustivat lajille kansainvälisen kattojärjestön.

Organisaatio

FIPFA on organisaatioltaan samantyyppinen kuin FIFA, jolla on useita kansainvälisiä maanosaliittoja. Toistaiseksi FIPFAn ainut organisoitunut maanosaliitto on Euroopan sähköpyörätuolijalkapallon liitto EPFA, johon kuuluu tällä hetkellä seitsemän jäsenmaata: Suomi, Belgia, Tanska, Britannia, Ranska, Portugali ja Turkki. Pohjois- ja Etelä-Amerikkaan ollaan tällä hetkellä rakentamassa Amerikkojen sähköpyörätuolijalkapallon konferenssia, PFCA:ta. FIPFAn tavoitteena on perustaa maanosaliitot myös Aasiaan ja Afrikkaan. Aasiassa FIPFAn jäsenmaita ovat ainakin Japani ja Singapore.
FIPFAn ylin päättävä elin on kymmenen nelivuotiskautisen jäsenen muodostama neuvosto. Sen puheenjohtaja valvoo lajille ehdotettuja esityksiä, joita esittävät lajia eri puolilla maailmaa kehittämään pyrkivät komissiot.
Johan Fredrik Eek

Perhe

Johan Fredrik Eekin vanhemmat olivat Anna Sophia Jerlström ja hovioikeudenneuvos Johan Eek.
Eek meni vuonna 1781 naimisiin vapaaherratar Sofia Christina von Dübenin kanssa ja sai tämän kanssa kolme lasta: Sofia Kristina (1782–1852), Ulrika Wilhelmina (1786–1826) ja Johanna Fredrika (1788–1844).
Litosfääri

Litosfääri eli kivikehä koostuu Maan kuoresta ja vaipan ylimmästä osasta. Litosfäärin paksuus on noin 100 kilometriä, josta kuoren osuus on mantereiden kohdalla 30–70 kilometriä ja merenpohjan alla keskimäärin vain kahdeksan kilometriä.  Kiinteän kuoren ja vaipan ylimmän osan välissä on maanjäristysaaltoja heijastava niin sanottu Moho-pinta.
Litosfäärin alapuolella on astenosfääri, joka käsittää osia ylävaipasta ja vaipan vaihettumiskerroksesta. Eri laskutapojen mukaan astenosfääri ulottuu 400–650 kilometrin syvyyteen.
Maan litosfääri on jakaantunut jäykkiin laattoihin, jotka kelluvat ja liikkuvat astenosfäärissä eli ylävaipassa olevan sulan kiviaineksen päällä. Nämä manner- eli litosfäärilaatat liikkuvat joko toisiinsa törmäten, erkaantuen toistaan tai toisiaan sivuten. Laattojen reuna-alueilla ovat maanjäristykset ja tulivuoret yleisiä.
Mannerlaatan kuorikerros on kevyempää graniitin tyyppistä kiveä, kun taas merilaatan kuorikerros on raskaampaa basaltin tyyppistä kiveä. Kiinteän kuoren alainen litosfääri on jäykkää ja lohkeilevaa kiveä.
Maapallon litosfääri on jakautunut noin kahteenkymmeneen litosfäärilaattaan. Suurimmat niistä ovat: Euraasian laatta, Afrikan laatta, Pohjois-Amerikan laatta, Etelä-Amerikan laatta, Tyynenmeren laatta, Antarktiksen laatta ja Intian laatta. Muita laattoja ovat: Kookossaarten laatta, Karibian laatta, Arabian laatta, Nazcan laatta ja Filippiinien laatta.
Laattojen liike aiheutuu osaksi astenosfäärissä tapahtuvista konvektiovirtauksista, joissa kuumaa sulaa kiviainesta nousee ylös litosfääriä kohti. Litosfäärin saavutettuaan virtaus kääntyy sen suuntaiseksi ja jäähdyttyään virtauksen suunta kääntyy kohti vaipan alakerroksia jossa se kuumenee jälleen ja nousee uudelleen kohti litosfääriä. Konvektiovirtaukset eivät kuitenkaan selitä täydellisesti mannerlaattojen liikkeitä. Nykyisin on vallalla käsitys, että merelliset litosfäärilaatat liikkuvat pääasiassa kahden voiman vaikutuksesta: keskiselänteillä tapahtuvan työnnön ja subduktiovyöhykkeillä tapahtuvan vedon vaikutuksesta. Subduktoituva kiviaines sulaa ja nousee kohti litosfääriä aiheuttaen intrusiivista ja ekstrusiivista magmatismia.
Järvenjärvi (Nokia)

Maantietoa

Järvi on 1,1 kilometriä pitkä, 450 metriä leveä ja sen pinta-ala on 31 hehtaaria. Sen pohjoispuolen rannat rajautuvat peltomaahan, mutta eteläpuolella on metsämaata. Ainoat rantasuot ovat eteläinen Taskula ja luoteispään pieni rantasuo. Järvestä laskee 1,5 kilometriä pitkä laskuoja Jokisjärveen. Siihen laskee muutama metsäoja ja pieniä pelto-ojia, joista yksi tuo vettä Pannukakosta. Suurin osa valuma-alueesta on metsää. Veden keskiviipymä on 369 vuorokautta. Järvelle pääsee valtaieltä 12, joka ohittaa pohjoisrannan puolen kilometrin päästä.

Vedenlaatu

Järven vedenlaatua on tutkittu vuosina 1978, 1979, 1983 ja 1992. Tutkimusten mukaan se on perustyypiltään kohtalaisen humuspitoinen ja rehevä järvi. Veden puskurikyky happamoitumista vastaan on ollut tyydyttävä ja sen happamuustaso onkin ollut normaali. Veden ravinnepitoisuudet ovat olleet 1970-luvun lopulta saakka reheville järville ominainen. Syy järven nykytilaan ovat ympäristön ravinnekuormitus ja järvi on ollut aiemmin karu ja kirkasvetinen. Talvisin veden happipitoisuuden tasot ovat olleet tyydyttävät lukuun ottamatta lähellä pohjaa, jossa on ajoittain todettu happikatoa. Vedet eivät kesäisin kerrostu lämpötilan mukaan, joten happi laskeutuu vedenpinnalta järvenpohjaan vaivattomasti. Järveä voi käyttää virkistystarkoituksiin tyydyttävästi. Kesäisin rehevöityminen aiheuttaa leväkukintoja.

Historiaa

Vanhoissa Rekognosointikartoissa vuosilta 1776–1805 järven pohjoispuolella näkyy yksi tai kaksi taloa sekä niittyjä järven pohjoispuolella ja luoteispäässä. Järven laskuoja on piirretty lähtemään järven itäpäästä ja se laskee Jokisjärveen. Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin Matt Järvi. Samassa kartassa on järvelle piirretty kaksi laskuojaa. Ylempi on sama kuin nykyinenkin ja toinen on alempana ja sama, kuin Rekognosointikartoissa.

Muuta

Järvi on yksityinen vesialue.
Kim Jong-suk

Kim Jong-suk (kor. 김정숙; 24. joulukuuta 1917 – 22. syyskuuta 1949) oli pohjoiskorealainen kommunistinen vallankumoustaistelija. Hän oli Kim Il-sungin ensimmäinen vaimo ja Kim Jong-ilin (s. 1941) äiti. Hän kuoli synnytyksessä 31-vuotiaana.
Mohamed ElBaradei

Nobel-palkinto

Mohamed ElBaradei jakoi yhdessä IAEA:n kanssa vuoden 2005 Nobelin rauhanpalkinnon. Perusteeksi Nobel-komitea mainitsi palkittujen ”ponnistelut ydintekniikan sotilaallisen käytön ehkäisemiseksi sekä ydinvoiman rauhanomaisen käytön parhaan mahdollisen turvallisuuden varmistamiseksi”. Lisäksi Nobel-komitea korosti IAEA:n ja ElBaradein ”keskittäneen menneinä vuosikymmeninä tarmonsa vähentääkseen ydinaseiden merkitystä kansainvälisessä politiikassa ja tähdänneen niiden kieltämiseen. Se, ettei maailma ole tässä suhteessa kokenut juurikaan edistystä viime aikoina, tekee ydinaseiden vastustamisen entistäkin tärkeämmäksi”.

Oppositiojohtaja

Mohamed ElBaradei oli yksi keskeisistä johtohahmoista Egyptin vuoden 2011 kansannousun oppositioliikkeiden yhteenliittymässä.
Huhtikuussa 2012 hän perusti oman puolueen. Hän ei kuitenkaan osallistunut vuonna 2012 pidettyihin presidentinvaaleihin. Hän toimi sittemmin Egyptin varapresidenttinä, mutta ilmoitti eroavansa tehtävästä sotilasjuntan raakojen otteiden takia.
Yrjö Blomstedt (historioitsija)

Yrjö Reinhold Emanuel Blomstedt (25. maaliskuuta 1926 Helsinki – 13. huhtikuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen historioitsija, filosofian tohtori 1958. Hän otti aktiivisesti osaa ylioppilaspolitiikkaan. Vuosina 1960–1964 hän oli Suomen historian dosentti Helsingin yliopistossa ja hoiti oikeushistorian ja roomalaisen oikeuden professuuria vuosina 1964–1974. Myöhemmin hänet nimitettiin Suomen ja Skandinavian historian professoriksi, jossa virassa hän toimi 1974–1990; hän toimi sekä historian laitoksen esimiehenä että Historiallis-kielitieteellisen osaston dekaanina 1979–1984. 
Blomstedt toimitti monia kulttuuriaikakauskirjoja. Hän oli Genoksen päätoimittaja 1951–1952, 1956–1957, 1961–1970, Valvojan 1965–1968, Suomalainen Suomi-Valvojan 1969 ja Ajan 1970–1972.
Blomstedt oli hyvin kiinnostunut genealogiasta. Hän oli useasti puheenjohtajana Genealogiska Samfundetissa. Hän julkaisi useita henkilöhistoriallisia teoksia (kuten elämäkerrat J. A. Ehrenströmistä ja K. J. Ståhlbergista) sekä oikeushistoriallisia tutkimuksia. Hän laati myös Kansallis-Osake-Pankin historian I osan. Luennoitsijana, kirjoittajana ja keskustelijana hänet muistetaan eeppisen laajakaarisesta, elegantista ja ironialla maustetusta tyylistään. Erityisen paneutunut hän oli Islannin historiaan.
Blomstedt toimi pitkään Suomen Kulttuurirahaston kannatusyhdistyksen ja säätiön hallintoelimissä. Hän kuului myös Huhtamäki-yhtymän, Kajaani Oy:n, Oy Mainos-TV-Reklam Ab:n (MTV) sekä WSOY:n hallintoneuvostoihin, toimi 1980-luvulla Pankkiiriliike Keitele & Tommila Oy:n hallintoneuvoston puheenjohtajana ja oli laajalti elinkeinoelämään verkostoitunut. Erityisesti Huhtamäessä, jonka pääomistaja Kulttuurirahasto oli, hänen liikkeenjohdollis-strateginen panoksensa oli huomattava. Blomstedtin suomalainen ja kansainvälinen kontaktipinta yhteiskunnan eri aloilla ja tasoilla valtionpäämiehistä alkaen oli varsinkin aikansa oloissa fenomenaalisen laaja. Sitä hyödynsivät monet tahot sekä virallisesti että epävirallisesti, niin että hänen vaikutusvaltansa ja näköalansa ylittivät huomattavasti professuurin tuoman aseman. Laajan aktiivisuuden hinta oli tieteellisen työn suhteellinen suppeus ja fragmentaarisuus, mutta hallitun karismaattisena ja innostavana opettajana hänen vaikutuksensa oli sitäkin suurempi.
Hänen vanhempansa olivat arkkitehdit Pauli E. Blomstedt ja Märtha Blomstedt o.s. von Willebrandt. Kaksi hänen sedistään, Aulis Blomstedt ja Jussi Jalas, oli Jean Sibeliuksen vävyjä.
Kristina Segercrantz

Helga Eva-Kristina Segercrantz (s. 8. joulukuuta 1950 Helsinki) on suomalainen kuvittaja, kuvataiteilija ja taidegraafikko. 
Segercrantz on opiskellut Taideteollisen korkeakoulun graafisella osastolla 1970-luvulla ja työskennellyt graafikkona muun muassa WSOY:llä. Vuosina 1987–1990 hän kuvitti Suuren suomalaisen satukirjaston neljä osaa. Hän on kuvittanut myös muita tunnettuja satuja, kuten Grimmin veljesten ja Topeliuksen satuja ja ruotsinsuomalaisia kansansatuja. Pessi ja Illusia -teoksen vuoden 2001 painoksessa valokuvat korvattiin hänen piirroksillaan. Hän on julkaissut itse lastenkirjat Nipa orava nikkaroi (1991) ja Nipa orava leipoo (1992). 
Segercrantz on kuvittanut runsaasti eri kirjailijoiden laatimia ja toimittamia teoksia, mukaan lukien Elina Karjalainen, Tiina Kaila, Marvi Jalo ja Sanna Jaatinen. Hän suunnitteli vuoden 2014 joulupostimerkit Aattoilta ja Jouluaamu. Segercrantz on myös toteuttanut nukkeja teatteriesityksiin, kuten Teatteri Hevosenkengän näytelmään Tatu ja Patu supersankareina vuonna 2015.
Robert Chase

Robert Chase on fiktiivinen hahmo House-televisiosarjassa. Häntä näyttelee Jesse Spencer.
Chase on ihastunut kollegaansa Allison Cameroniin.
Chris Morris (näyttelijä)

Chris Morris on brittiläinen näyttelijä, käsikirjoittaja ja ohjaaja, joka on tunnettu satiiristaan ja mustasta huumoristaan.
Morris oli eräs uutisparodioiden The Day Today (1994) ja Brass Eye (1997) käsikirjoittajista ja keskeisimmistä näyttelijöistä. Surrealistinen, synkkä radiokuunnelmasarja Blue Jam (1997–1999) ja sen pohjalta tehty TV-sketsisarja Jam (2000) olivat Morrisin lähes yksin kirjoittamia, mutta niissä hän näytteli vähemmän. Jamin vaikutus suomalaiseen Ihmebantuun (2009) on huomioitu. Vuonna 2010 Morris oli Neljä leijonaa -farssin pääasiallinen käsikirjoittaja.
Rami Lehto

Poliittinen ura

Lehto on ollut Perussuomalaisten jäsen vuodesta 2007 alkaen. Hänet valittiin Lahden kaupunginvaltuustoon vuoden 2008 kunnallisvaaleissa 396 äänellä ja toiselle kaudelle 1 579 äänellä vuoden 2012 vaaleissa. Vuodesta 2009 hän on ollut Perussuomalaisten Lahden valtuustoryhmän puheenjohtaja ja vuodesta 2013 kaupunginhallituksen toinen varapuheenjohtaja. Kuntavaaleissa 2017 Lehto valittiin kolmannelle valtuustokaudelle 1 320 äänellä.
Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Lehto sai 4 755 ääntä jääden varasijalle. Vaaleissa 2015 Lehto sai 6 705 ääntä Hämeen vaalipiirissä ja tuli valituksi eduskuntaan. Eduskuntavaaleissa 2019 Lehto sai 7 297 ääntä Hämeen vaalipiirissä ja tuli valituksi.

Yksityiselämä

Lehto on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Hän kuuluu evankelis-luterilaiseen kirkkoon.
Vuonna 2015 Lehdon lapset haastoivat isänsä käräjille. Syynä olivat elatusmaksut, joiden määrä oli määritelty Lehdon tulojen perusteella ennen tämän kansanedustajuutta. Lehto ei suostunut sopimaan elatusmaksujen korotuksista tulojen noustua huomattavasti, joten asia vietiin oikeuteen.
Koulutukseltaan Lehto on sähkövoimatekniikan mekaanikko.
K. E. Salonen

Kaarlo Erkki Salonen (1883 Teisko – 1. tammikuuta 1949 Forssa) oli suomalainen lääninrovasti ja uskonnollinen kirjailija.
Salonen työskenteli alkuaan sokerileipurina. 1900-luvun alkupuolella hän suoritti lähetystyöhön valmistautuessaan ylioppilastutkinnon 1907 ja hänet vihittiin papiksi 1911. Salonen oli lähetystyössä Japanissa 1911–1916 ja sen jälkeen hän oli Suomi-Synodin pappina Yhdysvalloissa 1918–1923. Hän palasi sitten takaisin Japaniin ja oli siellä lähetystyössä 1923–1927.  Suomeen palattuaan Salonen toimi Forssan kirkkoherrana 1937–1949 ja oli keskeisesti mukana Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen (Sley) toiminnassa.
Salonen oli naimisissa vuoteen 1919 saakka Selma Selina Paason kanssa. Selma Salosen kuoltua vuonna 1919 espanjantautiin Salonen meni naimisiin lähetystyöntekijä Rosa Hytösen kanssa. Salosen lapsia ensimmäisestä avioliitosta olivat Helsingin yliopiston professori Armas Salonen ja Toijalan kansalaisopiston ensimmäinen rehtori, filosofian tohtori Veikko Salonen (1919–1992).
Harry Lester

Justin "Harry" Lester (s. 30. syyskuuta 1983 Akron, Ohio) on yhdysvaltalainen kreikkalais-roomalainen painija. Hän opiskelee Pohjois-Michiganissa.
Berndt Favorin

Berndt Alfred Favorin (26. kesäkuuta 1860 Kuusamo – 3. helmikuuta 1928) oli suomalainen taidemaalari.
Favorinin vanhemmat olivat Ruokolahden kappalainen Anders Abraham Favorin (1818–1879) ja Lovisa Ingman (1818–1888). Hänen sisariaan olivat taidemaalari Ellen Favorin ja suomentaja Hanna Favorin.
Favorin opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1873–1882. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1892, 1893, 1894, 1895, 1896 ja 1898.
Lohtunaiset

Lohtunaiset olivat naisia ja tyttöjä, jotka Japanin keisarillinen armeija pakotti seksiorjuuteen Japanin miehitysalueilla jo ennen toista maailmansotaa sekä sodan aikana. Termi on suora käännös japaninkielisestä sanasta ianfu, joka on kiertoilmaus prostituoidulle. Arviot naisten määrästä vaihtelevat muutamasta kymmenestä tuhannesta jopa kahteensataan tuhanteen.
Lohtunaisten kohtalo on nykyäänkin haitannut Japanin ja sen naapurimaiden suhteita. Joulukuussa 2015 Etelä-Korea ja Japani pääsivät viimein sopimukseen lohtunaisista ja Japani muun muassa pyysi lohtunaisten kohtelua anteeksi ja sitoutui maksamaan elossa oleville lohtunaisille korvauksia.
Välimerenliitäjä

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 45–56 senttimetriä ja siipiväli 112–126 senttimetriä.

Esiintyminen

Laji oli aikoinaan erittäin yleinen varsinkin Portugalille kuuluvilla Selvagenssaarilla, mutta 1970-luvulla laji oli vaarassa kuolla sukupuuttoon saarilla. Lintuja pyydettiin 1800-luvun alkuvuosista lähtien jopa 30 000 yksilöä vuodessa höyhenten ja lihan vuoksi. Nykyisin kanta on elpynyt. Nimialalaji diomedea pesii Välimerellä, alalaji borealis Azoreilla (50 000–90 000 paria), Kanariansaarilla (30 000 paria) ja Madeiralla. Maailman populaation koko on 280 000–420 000 yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen. Lajia ei ole tavattu Suomessa.
Välimeren populaatio talvehtii avomerellä Etelä-Afrikan ympärillä, alalaji borealis Brasilian ja Pohjois-Argentiinan edustalla. Nuoret borealikset viettävät ensimmäisen kesänsä Keski- ja Pohjois-Amerikan vesillä, kun taas nuoret diomedeat palaavat kesäksi Välimerelle.

Lisääntyminen

Parit palaavat pesimäsaarelle helmikuun puolivälistä lähtien, mutta muninta alkaa vasta toukokuun lopulla ja jatkuu koko kesäkuun. Pesä on kivenlohkareen alla, maassa kasvillisuuden suojassa tai kolossa. Linnut käyvät maissa ainoastaan öisin. Naaras munii yhden munan, jonka haudonta kestää 54 päivää. Poikaset opettelevat lentämään lokakuussa tai marraskuun alussa.

Ravinto

Syö kaloja, äyriäisiä ja jätteitä.