google/wiki40b huggingface dataset:
Jusuf Kalla

Jusuf Kalla (s. 15. toukokuuta 1942 Watampone, Sulawesi Selatan, Indonesia) on Indonesian varapresidentti ja Golkar-puolueen puheenjohtaja.
Vielä lokakuussa 2004 pidettyjen presidentinvaalien aikaan Kalla jätettiin oman puolueensa ulkopuolelle, sillä hän oli ehdolla kilpailevan demokraattisen puolueen presidenttiehdokkaan Susilo Bambang Yudhoyonon varapresidentiksi. Kun kuitenkin Golkarin oma ehdokas kenraali Wiranto putosi jo ensimmäisellä kierroksella ja Yodhoynosta tuli presidentti, sai Kalla synninpäästön puolueessaan. Niinpä hän voitti joulukuussa 2004 Golkar-puolueen johtajaäänestyksen, vastaehdokkaana Akbar Tanjung.
Jusuf Kalla on Indonesian toiseksi tärkein poliitikko heti presidentti Yodhoyonon jälkeen, ellei jopa lähes yhtä tärkeä. Hän on pidetty maan vaikutusvaltaisimpana varapresidenttinä sitten ensimmäisen kyseisen viran haltijan, Muhammed Hattan, aikojen. Maan suurimman puolueen Golkarin puoluejohtajana hänellä on lisäksi enemmän vaikutusvaltaa Indonesian parlamentissa kuin presidentti Yodhoyonolla itsellään, sillä tämän demokraattisella puolueella (PD) on vain runsas kymmenesosa parlamenttipaikoista.
Wolfsschanze

Führerhauptquartier Wolfsschanze (suom. Johtajan päämaja Sudenpesä) oli koodinimi, jota käytettiin Adolf Hitlerin Itä-Preussissa sijainneesta päämajasta toisen maailmansodan aikana.
Päämajan jäännökset sijaitsevat nykyisen Puolan alueella lähellä Kętrzynia (saks. Rastenburg), joka oli sodan aikana osa Saksan Itä-Preussin maakuntaa. Kyseisestä alueesta tuli osa Puolan kansantasavaltaa sodan päätyttyä. Wolfsschanze koostui joukosta bunkkereita ja rakennuksia metsäisellä alueella ja se oli ympäröity monimutkaisilla piikkilangoin vahvistetuilla puolustusrakennelmilla. Alueella oli myös lentokenttä. Päämaja rakennettiin vuonna 1941 aloitettua operaatio Barbarossaa silmällä pitäen, ja se hylättiin vasta 1944 puna-armeijan lähestyessä Itä-Preussia. Hitler saapui alueelle ensimmäistä kertaa Barbarossan aattona 21. kesäkuuta 1941 ja poistui sieltä viimeisen kerran 22. marraskuuta 1944. Sodan aikana hän oleskeli Wolfsschanzessa yli 800 päivää. 20. heinäkuuta 1944 Hitleriä vastaan tehty murhayritys tehtiin juuri Wolfsschanzessa.
Wolfsschanze kärsi huomattavia vaurioita saksalaisten perääntyessään suorittamissa räjäytyksissä; Hitlerin mielestä päämaja oli liian arvokas jätettäväksi ehjänä venäläisten käsiin. Puolan armeija raivasi vuosina 1945–1956 aluetta ympäröiviltä laajoilta miinakentiltä noin 54 000 miinaa, ja nykyisin siellä toimii ympäri vuoden avoinna oleva museo. Vaurioistaan huolimatta Wolfsschanze on ollut suosittu matkailukohde, ja siellä on myös Hitlerin murhaa yrittäneille pystytetty muistomerkki.
Hitlerin itsestään käyttämä lempinimi oli sutta tarkoittava Wolf. Hän alkoi käyttää nimeä 1920-luvun alkupuolella ja hänen lähipiirinsä käytössä se pysyi sodan lopulle saakka. Useilla muillakin Hitlerin käyttämillä päämajoilla, muun muassa Wolfsschluchtilla (”Sudenrotko”) Belgiassa ja Wehrwolfilla (”Ihmissusi”) Ukrainassa, on sama liite. Myös etymologiassa hänen etunimensä Adolf johdetaan sanasta wolf, joka on nykyaikainen muoto muinaisgermaanisesta nimestä Adelwolf, ”jalo susi”.
Rocktieto

Rocktieto 1

Rocktieto 1 sisältää hakusanat välillä A–E. Se on myös kuudes Soundi-kirja. Kirjan on kustantanut Lehtijussi Oy ja se on painettu ko. kustantamon kirjapainossa Pirkkalassa vuonna 1979 (ISBN 951-9204-00-8). Kannen on suunnitellut J. Auersalo ja takakannen esittelytekstin on tehnyt Pekka Gronow. Jake Nymanin alkusanat on päivätty Helsingissä 10. tammikuuta 1979. Kirjassa on 200 sivua ja 52 kuvaa. Osan diskografiat perustuvat vuoden 1978 marraskuun tilanteeseen.

Rocktieto 2

Rocktieto 2 sisältää hakusanat välillä F–M. Kirjan on kustantanut ensimmäisen osan tavoin Lehtijussi Oy ja se on painettu kustantamon kirjapainossa Pirkkalassa vuonna 1979 (ISBN 951-639-000-5). Kannen on suunnitellut J. Auersalo ja takakannen esittelytekstin on tehnyt Markku Tuuli. Kirjassa on 256 sivua.

Rocktieto 3

Rocktieto 3 sisältää hakusanat välillä N–Z. Se on myös kuudestoista Soundi-kirja. Kirjan on kustantanut Fanzine Oy ja se on painettu Lehtijussi Oy:n kirjapainossa Pirkkalassa vuonna 1982 (ISBN 951-99372-4-2). Kirjassa on 344 sivua ja 71 kuvaa. Kannen on suunnitellut J. Auersalo ja takakannen esittelytekstit ovat Jorma Tuomiselta ja Leo Eläimeltä.
Jake Nymanin alkusanat on päivätty Espoossa 9. marraskuuta 1981. Niissä hän toteaa, että rockmusiikki on uuden aallon myötä muuttunut paljon siitä, kun hän aloitti Rocktieto-sarjan kirjoittamisen syksyllä 1978. Niinpä hän kirjoittaisi tällaisen sarjan nyt eri lähtökohdista ja toivottaa uudet historiikit tervetulleiksi. Lopuksi hän siteeraa Martin Mullin aforismia: "Musiikista kirjoittaminen on vähän samaa, kuin jos yrittäisi kuvata arkkitehtuuria tanssimalla".
Nyman kiittää seuraavia henkilöitä, joilta on saanut arvokasta apua kirjoitustyössä: Ritva Karhula, Leena Virtanen, Matti Kanerva, Pekka Säilä, Hobo Puhakka, Maija Närhi, Jari Väänänen, Hasse Rautio, Jukka Haarma, Juhani Kansi. Erityiskiitokset menevät T-Roylle ja Epelle.
Lauvuskylä

Lauvuskylä on noin 75 asukkaan kylä Kuhmon kaupungissa Kainuussa. Kylä sijaitsee Kuhmon ja Nurmeksen välisen kantatien 75 varrella 31 kilometriä Kuhmon keskustasta Nurmeksen suuntaan. Nurmekseen on matkaa 46 kilometriä. Lauvuskylältä lähtee myös Lauvuksentie Vepsän kylälle. Lauvuskylän nähtävyyksiä ovat Kiehuvan hetteen lähde ja mutterinmuotoinen metsästys- ja erämaja. Lauvuskylällä toimi Ahtosen kyläkauppa, joka kuului K-ryhmään, mutta sen toiminta loppui 1990-luvulla.
Hilbertin hotelli

Matematiikassa Hilbertin hotelli on paradoksi, jolla pyritään havainnollistamaan äärettömyyden käsitettä. Ongelma kuuluu seuraavasti: Hotellissa on numeroituvasti äärettömän monta huonetta ja hotelli on varattu täyteen. Hotelliin saapuu numeroituvasti äärettömän monta uutta matkailijaa. Voidaanko uudetkin matkailijat majoittaa hotelliin?
Toisin kuin äärellisten hotellien tapauksessa, hotellin omistajalla on tarjota majapaikka myös uusille turisteille. Hän voi kehottaa jo majoittuneita matkailijoita siirtymään huoneesta numero n huoneeseen 2n. Uudet vieraat hän voi majoittaa huoneisiin, joilla on pariton numero.
Curt John Ducasse

Curt John Ducasse (7. heinäkuuta 1881 Angoulême, Ranska - 3. syyskuuta 1969) oli yhdysvaltalainen ranskalaissyntyinen filosofi. Hän opetti Washingtonin yliopistossa ja Brown Universityssä.
Ducasse tunnetaan ennen kaikkea töistään mielenfilosofian ja estetiikan aloilla. Hän on vaikuttanut muun muassa Roderick Chisholmiin ja Wilfrid Sellarsiin.
Ducasse toimi American Philosophical Associationin itäisen jaoston puheenjohtajana vuosina 1939-40.
Hamekyttä 2

Juoni

Malcolm (Martin Lawrence) saa potkut N.Y.C Agents työpaikastaan. Agentit tutkivat epäilyttävää Tom Fulleria (Mark Moses). Malcolm ottaa itse tehtävän ja aloittaa hauskan komediahulluuden.
Palais des Papes

Palais des Papes (suom. Paavien palatsi) on Ranskan Avignonissa sijaitseva suuri linnamainen rakennusryhmä, jota pidetään yhtenä merkittävimmistä gotiikan esimerkeistä Euroopassa.
Paavien palatsi rakennettiin vuosina 1335–1364. Paavit olivat asuneet Avignonissa "Baabelin vankeudessa" vuodesta 1309, jolloin Klemens V oli siirtänyt pyhän istuimen kaupunkiin Ranskan kuninkaan kehotuksesta. Palatsi rakennettiin entisen piispanlinnan paikalle kahdessa vaiheessa. Ensin rakennettiin Palais Vieux (Vanha palatsi). Rakennustöitä johti arkkitehti Pierre Poisson de Mirepoix, paavi Benedictus XII:n ohjeiden pohjalta. Vanha piispanlinna hävitettiin ja korvattiin huomattavasti suuremmalla rakennuksella, joka linnoitettiin vahvasti mahdollisia hyökkääjiä vastaan. Rakennuksen neljä sivusiipeä reunustettiin korkeilla torneilla.
Suurta kappelia laajennettiin paavi Klemens VI:n aikana. Arkkitehti Jean de Louvres sai tehtäväkseen lisätä kappeliin uuden tornin ja lisärakennuksia. Innocentius VI rakennutti kaksi tornia lisää, ja Urbanus V sisäpihan sitä ympäröivine rakennuksineen. Tämä rakennusryhmä sai nimen Palais Neuf (Uusi palatsi). Koko palatsi sisustettiin ylellisesti freskoilla, gobeliineilla, maalauksilla ja veistoksilla.
Paavien palattua Roomaan 1377 Avignonin palatsi oli jonkin aikaa vastapaavien tukikohta. Palatsi palasi paavin legaattien haltuun 1433. Palatsi kuitenkin rappeutui seuraavien vuosisatojen aikana. Ranskan suuren vallankumouksen aikana rakennukset olivat vallankumouksellisten hallussa. Napoleonin aikana palatsi toimi kasarmina ja vankilana. Vuonna 1906 paavien palatsista tuli vihdoin museo, jona se toimii edelleen. Paavien palatsi ja Avignonin historiallinen keskusta liitettiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1995.
Stadin ammattiopisto

Stadin ammattiopisto on helsinkiläinen ammattillinen oppilaitos, joka aloitti toimintansa 1. tammikuuta 2013. Oppilaitos syntyi, kun Helsingin palvelualojen (Helpa), sosiaali- ja terveysalan (Hesote) sekä tekniikan alan oppilaitokset (Heltech) yhdistettiin. Opiskelijoita on noin 16 000 , henkilöstöä noin tuhat henkeä ja on siten Suomen suurimpia ammatillisen koulutuksen järjestäjiä. Oppilaitoksen rehtorina toimii Maria Sarkkinen.
Stadin ammattiopisto tarjoaa laaja-alaisesti  nuorten ja aikuisten ammatillista peruskoulutusta. Opetusta on viidellä toimialalla: hyvinvointialalla, palvelu- ja viestintäalalla, tekniikan ja asennuksen alalla, tekniikan ja logistiikan alalla sekä aikuiskoulutuksessa. Aikuisopisto tarjoaa opetusta hyvinvointialalla, palvelu- ja viestintäalalla sekä tekniikan alalla. Stadin ammattiopistossa toimii nuorten ja aikuisten koulutuksen lisäksi myös osa kaupungin 10-luokista, nuorten työpajatoiminta ja oppisopimuskoulutus.
Heikki Haario

Heikki Eino Tapani Haario (s. 31. elokuuta 1953 Vaasa) on sovelletun matematiikan professori sekä matematiikan ja fysiikan laitoksen johtaja Lappeenrannan teknillisessä yliopistossa. Haario väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1979. Haario toimi assistenttina Helsingin yliopistossa vuosina 1978–1991 ja Suomen Akatemian tutkijana 1984–1986. Haario perusti vuonna 1992 matemaattisen konsultoinnin yrityksen, ProfMath Oy:n, jota hoiti päätoimisesti kymmenisen vuotta. Haario on erikoistunut teollisten prosessien mallintamiseen ja inversio-ongelmiin sekä mallien luotettavuuden analysointiin.
Haario palkittiin Lappeenrannan teknillisen yliopiston tukisäätiön 10 000 euron tiedepalkinnolla marraskuussa 2010.
Władysław Stachurski

Ura pelaajana

Stachurski pelasi koko uransa ajan Legia Varsovassa. Hän aloitti seuran takalinjoilla 1964 ja oli urallaan voittamassa seuran kanssa kahta Puolan mestaruutta. Palkintokaappi täydentyi myös kahdella cupin mestaruudella ja Stachurski pääsi myös valloittamaan Euroopan kenttiä, kun Legia eteni Euroopan cupissa aina välieriin saakka kaudella 1969/70. Puolan maajoukkueessa Stachurski esiintyi kahdeksan kertaa tehden yhden maalin.

Ura valmentajana

Pelaajauransa jälkeen Stachurski teki uraa myös valmentajana. Hän aloitti vuonna 1988 Zawisza Bydgoszczin peräsimessä ja siirtyi 1990 Legia Varsovaan. Hänen johdollaan seura ei kuitenkaan onnistunut puolustamaan mestaruuttaan ja urakka jäi yhden kauden mittaiseksi. Kaudella 1994/95 hän valmensi Widzew Łódźia ja saavutti mestaruushopeaa. Tämän menestyksen jälkeen hän siirtyi Puolan maajoukkueen peräsimeen, mutta pesti jäi varsin lyhyeksi.
Kaudeksi 1996/97 Stachurski palasi Legia Varsovan valmentajaksi ja johdatti seuran liigassa hopealle. Uransa ensimmäisen pokaalin hän nappasi Puolan cupissa. Kaudella 2003/04 hän valmesni vielä liigaan noussutta Świt Nowy Dwór Mazowieckia.
Stachurski kuoli 13. maaliskuuta 2013 Varsovassa 67-vuotiaana.
Käyttäjätuotanto

Käyttäjätuotanto (engl. produsage) on Web 2.0 -ympäristössä tapahtuva yhteisöllinen tapa jalostaa tietoa. Termin on esitellyt australialainen Axel Bruns kirjassaan Blogs, Wikipedia, Second Life, and Beyond from Production to Produsage, joka on julkaistu alkuvuodesta 2008. Käyttäjätuotannon syöte on sisältö ja sen tulos on jalostunut sisältö.
Käyttäjätuotanto perustuu ajatukseen kollektiivisesta älykkyydestä (engl. collective intelligence). Kollektiivinen älykkyys on suuren yhteisön jäsenten yhdessä muodostama tietämysvarasto. Yksittäisen kollektiivin jäsenen tiedonmuru on lähes merkityksetön, mutta kun riittävän suuri määrä "hyönteismieliä" ("pesämieliä") (engl. hive mind) toimii yhdessä ja yhdistää tiedonmurut, tulokset voivat olla merkittäviä. Käyttäjätuotanto on sitä tehokkaampaa, mitä suurempi on siihen osallistuvien aktiivisten käyttäjätuottajien lukumäärä.
Perinteinen teollisuustuotanto ei ole osallistuttanut kuluttajaa tuotteiden suunnitteluun, vaan kuluttajan rooli on "kuluttaa" teollisesti tuotettua fyysistä esinettä. Internetin käyttö muutti kuluttajan roolin käyttäjäksi, jolloin tuotteen valinnan suhteen syntyi valinnanvapaus, ja rooli ei ollut enää aikaisemman tavoin täysin passiivinen. Web 2.0 -toiminta-alusta mahdollisti internetkäyttäjän aktiivisen roolin sisällön jalostajana. Käyttäjätuotanto voi tapahtua liikevoittoa tavoittelevassa organisaatiossa tai liikevoittoa tavoittelemattomassa organisaatiossa. Molemmissa tapauksissa käyttäjätuottajan on koettava saavansa henkilökohtaista hyötyä osallisuudestaan.
Käyttäjätuotanto noudattaa käyttäjätuotanto-etikettiä, joka on netiketin muunnos. Käyttäjätuontantoetiketin tarkoituksena on säilyttää yhteisöllisyys. Tässä suhteessa käyttäjätuotanto ei eroa perinteisestä kasvokkais tehtävästä ryhmätyöstä. Käyttäjätuotantoon osallistuvan on tunnettava käyttämänsä alustan toimintatavat.
Käyttäjätuotannon menetelmiä voidaan käyttää yhtenä työvälineenä ja -tapana perinteisissä organisaatioissa tavanomaisten tietoperustaisten toimintaprosessien tehostajana. Sen periaatteet noudattavat ohjelmistotekniikassa käytettäviä ketteriä menetelmiä. Viestintä ja tiedonvaihto ovat välitöntä ja nopeaa toimintaa, ja kaikki ovat yhteisössä tasavertaisia. Käyttäjätuotannon suurin ongelma on internetkäyttäjien jääminen passiivisiksi. On esitetty tilastoja, että käyttäjätuotantoympäristöissä toimivista yksi prosentti jalostaa sisältöä, yhdeksän prosenttia kommentoi sisältöä ja 90 prosenttia on sisällön kuluttajia. Lähes yhtä suuri ongelma käyttäjätuotannon kannalta on tekijänoikeuksien tiukka soveltaminen. Myös asiantuntijoiden osallistumattomuutta pidetään käyttäjätuotannon ongelmana.
Käyttäjätuotanto termi on lähes synonyymi termille yleisöosallisuus (engl. crowdsourcing), joka tarkoittaa yrityksen tehtävien ulkoistamista asiakkaiden suoritettavaksi niin, että molemmat saavat lisäarvoa.
Georges Lentz

Georges Lentz (s. 1965) on luxemburgilaissyntyinen,  Australiassa vuodesta 1990 asunut säveltäjä. 
Lentz opiskeli Luxemburgin ja Pariisin konservatorioissa sekä Hannoverin musiikkikorkeakoulussa. Hän on säveltänyt muun muassa Caeli enarrant... -sarjan ja Tabea Zimmermannille omistetun alttoviulukonsertto Monhin. Hänen teoksiaan julkaisee Universal Edition.
Porin Kaupungin Sanomia

Porin Kaupungin Sanomia oli Porissa vuosina 1860–1862 ilmestynyt sanomalehti.
K. O. Palanderin julkaisema Porin Kaupungin Sanomia perustettiin yhtä aikaa ruotsinkielisen Björneborgs Tidningin kanssa ja painettiin samassa kirjapainossa. Se oli linjaltaan epäpoliittinen ja keskittyi paikallisiin asioihin. Kerran viikossa ilmestynyt pienilevikkinen lehti lopetettiin taloudellisesti kannattamattomana. Sen toimittajana työskenteli Palanderin ohella Anton V. Lindgren.
Maximilian von Spee

Maximilian Johannes Maria Hubertus Reichsgraf von Spee (22. kesäkuuta 1861 Kööpenhamina, Tanska – 8. joulukuuta 1914 Etelä-Atlantti Falklandsaarten edustalla) oli saksalainen kreivi ja Saksan keisarikunnan laivaston amiraali.

Ura

Von Spee liittyi Saksan keisarikunnan laivastoon kadetiksi 23. huhtikuuta 1878. Hän sai upseerin viran 17. joulukuuta 1881. Hän palveli useissa komentotehtävissä muun muassa Afrikassa ja Kaukoidässä, kunnes hänet ylennettiin 1908 Pohjanmeren laivaston esikuntapäälliköksi. Von Spee ylennettiin 27. tammikuuta 1910 kontra-amiraaliksi ja vara-amiraaliksi 14. marraskuuta 1913, jolloin hänet nimitettiin Saksan Itä-Aasian risteilijälaivueen komentajaksi.
Laivue oli sijoitettu Kiinaan Tsingtauhun, joka oli saksalaisten hallinnoima enklaavi Kiinassa. Ensimmäisessä maailmansodassa laivue saavutti näyttävän voiton Britannian kuninkaallisen laivaston risteilijäosastosta Chilen rannikolla 1. marraskuuta 1914 käydyssä Coronelin meritaistelussa. Von Spee kaatui Falklandsaarten taistelussa 8. joulukuuta 1914. Samassa taistelussa kaatuivat Von Speen pojat meriväen luutnantit Otto Ferdinand (SMS Nürnberg) ja Heinrich Franz (SMS Gneisenau).
Juho Pöksyläinen

Juho Pöksyläinen (9. joulukuuta 1858 Kiuruvesi – 3. heinäkuuta 1939 Kiuruvesi) oli yläsavolainen talonpoika. Hän oli myös historian ja sukututkimuksen harrastaja, joka tunnetaan kirjoittamastaan Kiuruveden asutushistoriaa käsittelevästä teoksesta sekä ajankohtaan ja olosuhteisiin nähden laajasta, yli 700 nidettä käsittäneestä kotikirjastostaan. Ainoastaan kiertokoulua käynyt Pöksyläinen oli laajasti sivistynyt ja toimi muun muassa kunnan rahastonhoitajana, kunnallislautakunnan puheenjohtajana, kunnan tilintarkastajana ja eri lautakuntien jäsenenä.
Jugo-Kamski

Jugo-Kamski (ven. Ю́го-Ка́мский) on kaupunkimainen taajama Permin aluepiirin Permin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kaman sivujoen Jugin varrella 58 kilometriä Permistä lounaaseen. Asukkaita on 8 000 henkeä (vuonna 2002).
Paikkakunta on saanut alkunsa Aleksandr Stroganovin vuonna 1744 perustamasta kuparisulattamosta ja rautatehtaasta. Jemeljan Pugatšovin johtamat kapinalliset hävittivät sen vuonna 1773. 1920- ja 1930-luvuilla tehdas alkoi valmistaa maataloustyökaluja sekä metsä- ja tiekoneita. Vuonna 1942 se siirtyi öljynporauslaitteiden tuotantoon. Kaupunkimaisen taajaman statuksen Jugo-Kamski sai vuonna 1929.
Nykyään Jugo-Kamskissa toimii konepaja sekä elintarvike- ja metsäteollisuutta. Taajamassa on kaksi keskikoulua, lasten taidekoulu, Jekaterinburgin kemian koneenrakennusopiston osasto, kulttuuritalo, kirjasto ja terveysasema. Paikallislehtenä ilmestyy Jugo-Kamski truženik (”Jugo-Kamskin työläinen”). Nähtävyyksiä ovat vuonna 1860 rakennettu tehtaan konttorirakennus ja puinen hautausmaakirkko vuodelta 1915.
Kenkävoide

Kenkävoide on voidemaista tai vahamaista ainetta, jota käytetään nahasta valmistettujen kenkien kiillottamiseen, suojaamiseen ja pidentämään niiden käyttöikää. Tarkoituksena on kengän alkuperäisen ulkonäön säilyttäminen: nahan nuorteana pitäminen, sen suojaaminen kosteudelta sekä alkuperäisen värin ja kiillon palauttaminen.
Pintakiillotukseen tai nahan pinnan suojaamiseen naarmuilta tarkoitettu voide on kengänkiilloketta eli kenkälankkia.
Kenkävoidetta levitetään kengän pinnalle esimerkiksi harjalla, liinalla tai usein kenkävoideputkiloon kuuluvalla sienellä. Hoitava voide imeytyy nahan sisään ja pitää sen joustavana sekä ehkäisee kuivuudesta johtuvia murtumia.
1900-luvun alkuvuosikymmeninä kenkävoide tai saapasrasva valmistettiin rasvasta, melassista ja hiilijauheesta,jotka sekoitettiin happoon. Hetkellinen kiilto lähti jalkineesta, kun se joutui kosketuksiin veden kanssa. Nykyään kenkävoide valmistetaan kemiallisissa prosesseissa luonnollisista ja synteettisista aineksista, joita ovat muun muassa nafta, tärpätti, väriaineet ja arabikumi. Materiaali on yleensä syttyvää, joskus myrkyllistä ja väärinkäytettynä iholle haitallista. Siksi sitä suositellaan käytettäväksi ilmastoiduissa tiloissa suojaten vaatteita, mattoja ja huonekaluja.
Ras Nouadhibou

Ras Nouadhibou (arab. رأس نواذيبو‎, ransk. Cap Blanc, esp. Cabo Blanco, Cab Blanco) on noin 60 kilometriä pitkä niemimaa Länsi-Afrikassa. Niemimaan läntinen osa kuuluu Länsi-Saharalle ja itäinen puolestaan Mauritanialle. Länsipuolella sijaitsee Lagouiran kaupunki ja itäpuolella, alle mailin eli 1,61 kilometrin päässä rajasta Mauritanian toiseksi suurin kaupunki Nouadhibou (aikaisemmin Port-Étienne).
9. tammikuuta 1885 espanjalaiset vaativat aluetta leveysasteelta 20° 51' N. (Capo Blanco) leveysasteelle 26° 8' N. (Cabo Bojador) itselleen. 6. huhtikuuta 1887 espanjalaiset julistivat hallitsevansa tätä aluetta Kanariansaarilta käsin. Myöhemmin Ranska vaati Länsi-Saharan aluetta itselleen. 27. kesäkuuta 1900 tehdyssä ranskalais-espanjalaisessa sopimuksessa nykyinen Ras Nouadhibou jaettiin kahtia. Läntinen osa jäi Espanjan Saharalle ja itäinen Ranskan Länsi-Afrikalle.
HMS Windsor Castle (1790)

Palvelus

Alus otettiin palvelukseen heinäkuussa 1790 kontra-amiraali Herbert Sawyerin lippulaivana päällikkönään Sir James Barclay. Se osallistui 22. heinäkuuta 1805 vara-amiraali Robert Calderin osaston mukana Cape Finisterren taisteluun.
Alus muutettiin vuonna 1814 Plymouthissa 74-tykkiseksi kolmannen luokan linjalaivaksi, ja se romutettiin toukokuussa 1839 Pembroken telakalla.
Etiopian lippu

Etiopian lippu on Etiopian kansallistunnus vaakunan ja kansallislaulun ohella. Se otettiin käyttöön 28. elokuuta 2009 ja sen mittasuhteet ovat 1:2. Vihreä-kelta-punainen vaakatrikolori oli ensimmäisen kerran käytössä lippuna jo vuonna 1897. Tuolloin lipun katsottiin viittaavan pyhään kolminaisuuteen. Modernin tulkinnan mukaan vihreä kuvaa maata, hedelmällisyyttä ja toivoa, keltainen rauhaa ja punainen taas uskoa, voimaa ja uhrausta. Viisisakarainen Salomonin sinetti lisättiin vuonna 1996 lippuun ja se symboloi hyvinvointia ja sininen ympyrä taas kuvaa rauhaa.
1930-luvulla jamaikalaiset ottivat etiopialaiset värit käyttöön, koska he ajattelivat, että Afrikka on heidän henkinen kotimaansa. Kun musta lisätään etiopialaisiin väreihin, saadaan rastafariliikkeen tunnusvärit. Etiopian lippu on ollut esimerkkinä monien afrikkalaisten maiden lipuille, sillä sen lipusta on johdettu panafrikkalaiset värit.
Korporaali

Korporaali on lännen kirkossa messun aikana alttarilla käytettävä neliön muotoinen liina, jolle asetetaan siunattavat ehtoollisaineet, öylätit ja viini, pateenilla ja kalkissa. Siihen on yleensä kirjailtu risti tai jokin muu ehtoolliseen liittyvä symbolinen kuvio. Korporaaliliina osoittaa ne lahjat, jotka erotetaan muista pyhitettäviksi ja ehtoollisaterialla jaettaviksi. Korporaali symboloi Kristuksen käärinliinaa ja sen käyttö heijastaa uskoa reaalipreesensiin. Korporaalia käytetään katolisessa kirkossa sekä usein luterilaisessa kirkossa ja anglikaanisessa kirkossa.
korporaalia säilytetään laskostettuna bursan sisällä tai bursan puuttuessa sitä pidetään kalkin päälle asetetun pallan päällä.
Tankero

Tankero oli alun perin suomenkielinen nimi vitseissä esiintyneelle kuvitteelliselle eläimelle, joka yhdistettiin ulkoministeri Ahti Karjalaisen väitetysti huonoon englannin kielen taitoon ja ääntämykseen. 
Sanan lähtökohtana oli Karjalaisen kuvitteellinen vierailu eläintarhaan, jossa kylttien mukaan kaikki eläimet olivat ”tankeroita”, sillä hän olisi tulkinnut vaarallista tarkoittavan sana dangerous virheellisesti eläinlajin nimeksi. 1970-luvulla Karjalaisesta kerrottiinkin ”tankero-vitsejä”. Legendan mukaan hän olisi ulkomaanmatkalla tilannut hotellihuoneeseen numero 32 kaksi teetä sanomalla ”tuu tii tu töötituu” (two teas to thirty two).
”Tankero-englannilla” voidaan tarkoittaa kielellisesti kömpelöä tai huonosti suomalaisella aksentilla äännettyä englantia.

Tankero musiikissa

Tankero-sana esiintyy kahden suomalaisen musiikkikappaleen nimessä. Juha ”Watt” Vainio levytti oman kappaleensa ”Tankero tango” vuonna 1974. Seuraavana vuonna ilmestyi Kivikasvojen esittämä ”Tankeros love”.
Satunnaisuuden hämäämä

Satunnaisuuden hämäämä: Sattuman salattu vaikutus elämässä ja markkinoilla on Nassim Nicholas Talebin vuonna 2001 julkaisema teos. Se käsittelee ihmistiedon erehtyväisyyttä ja finanssimarkkinoita.
Aallon Group

Pörssihistoria

Aallon Group järjesti listautumisannin keväällä 2019. Osakkeen merkintähinta oli 6,60 €. Julkinen kaupankäynti Aallon Groupin osakkeella alkoi First North -listalla 8. huhtikuuta 2019 selvästi merkintähintaa korkeampaan kurssiin.

Omistus

Listautumispäivänä 8. huhtikuuta 2019 Aallon Groupin selvästi suurin osakkeenomistaja oli Tapani Aallon määräysvaltayhteisö Dirigo Oy noin 24 prosentin osuudellaan. Muut yli kolme prosenttia yhtiön osakkeista omistavat olivat perustajatilitoimistojen johtohenkilöstöä tai listautumisannissa osakkeita merkinneitä rahastoja.