google/wiki40b huggingface dataset:
Kustavilaisuus

Kustavilaisuudella tai kustavilaisella tyylillä (ruots. gustaviansk stil) tarkoitetaan ruotsalaista uusklassismia, joka vaikutti kuningas Kustaa III:n (hallitsi 1771–1792) ja hänen poikansa Kustaa IV Aadolfin (hallitsi 1796–1809) hallintokausilla. Kustavilainen tyyli, joka on nimetty kuningas Kustaa III:n mukaan, voidaan karkeasti jakaa kolmeen vaiheeseen: varhaiskustavilaiseen, kustavilaiseen ja myöhäiskustavilaiseen tyyliin. Tyylillä tarkoitetaan erityisesti arkkitehtuurityyliä, mutta myös sisustustyyliä.

Kustavilaisen tyylin vaiheet

Varhaiskustavilainen arkkitehtuurityyli (1760-luku–1785) alkoi sen jälkeen, kun ruotsalaiset arkkitehdit saivat 1740- ja 1750-luvuilla Ranskaan ja Italiaan tekemillään matkoilla vaikutteita eurooppalaisesta uusklassismista. Keskeinen varhaiskustavilaisuuden vaikuttaja oli ruotsalainen arkkitehti ja yli-intendentti Carl Fredrik Adelcrantz. Adelcrantzin suunnittelema Vaasan hovioikeudentalo (1786), nykyinen Mustasaaren kirkko, on huomattavin varhaiskustavilaisuuden edustaja Suomessa.
Kustavilainen arkkitehtuurityyli (1785–1795) alkoi kuningas Kustaa III:n 1783–1784 tekemän Italian matkan jälkeen. Tyyliä kuvaa ankaran yksinkertainen klassinen arkkitehtuurityyli. Kustavilaisen tyylin tärkein vaikuttaja on Louis Jean Desprez, jonka Kustaa III tapasi matkallaan Roomassa ja palkkasi hoviarkkitehdikseen. Louis Jean Desprezin suunnittelema Hämeenlinnan kirkko (1798) on kustavilaisuuden tyylipuhtaimpia edustajia Suomessa.
Myöhäiskustavilainen arkkitehtuurityyli (1795–1816) alkoi kuningas Kustaa III:n kuoleman jälkeen ja vaikutti erityisesti Kustaa IV Aadolfin valtakaudella 1796–1809. Myöhäiskustavilaisuudessa tyyli muuttui vieläkin pelkistetymmäksi, ja sitä kuvaa varsinkin julkisivujen selkeys ja koruttomuus. Suunnittelussa otettiin huomioon käytännöllisyys, hyödyllisyys ja taloudellinen järkevyys. Interiöörit saattoivat sen sijaan olla koristellumpia. Carl Christoffer Gjörwellin suunnittelema Turun Akatemiatalo (1817) on huomattavimpia esimerkkejä myöhäiskustavilaisuudesta Suomessa. Sen julkisivussa ei ole pylväikköjä eikä ornamentteja, vaan pelkkä päätykolmio.
François Ndong

François Ndong (1906 – 18. marraskuuta 1989) oli gabonilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 17. huhtikuuta 1938 ja nimitettiin Librevillen arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Raphanean titulaaripiispaksi 15. marraskuuta 1960. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. heinäkuuta 1961. Pääkonsekraattorina toimi Marcel Lefebvre, jota avustivat Jean-Jerôme Adam ja Jean-Baptiste Victor Fauret.
29. toukokuuta 1969 Ndong sai nimityksen Oyemin hiippakunnan piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 23. elokuuta 1982. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Väärinjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 184 hehtaaria eli 1,8 neliökilometriä ja se on 4,4 kilometriä pitkä ja 1,5 kilometriä leveä.Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 5,3 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0053 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 2,9 metriä ja suurin syvyys on 10,2 metriä. Siinä on laskettu olevan 11 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 1 hehtaaria, mikä on noin 0,5 prosenttia järven kokonaispinta-alasta. Saarista 10 yli aarin ja loput 1 ovat alle aarin kokoisia. Sen rantaviivan pituus on 18,9 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Ruoveden alueella (35.33), jonka Enonjoen valuma-alueeseen (35.339) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 107,6 metriä mpy.
José Rafael Barquero Arce

José Rafael Barquero Arce (s. 27. lokakuuta 1931) on costaricalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 22. joulukuuta 1956 ja nimitettiin Alajuelan hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Arindelan titulaaripiispaksi 28. maaliskuuta 1979. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Lajos Kada, jota avustivat Enrique Bolaños Quesada ja Ignacio Nazareno Trejos Picado.
Barquero Arce sai 22. joulukuuta 1980 nimityksen Alajuelan piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 3. heinäkuuta 2007.
Lentotekniikkalaitos

Nykyhetket ja perinnetyö

Laitos on osa Ilmavoimien logistiikkarykmenttiä PVLOGL:ssa. Lentotekniikkalaitoksen ja Lentovarikon perinteitä ylläpitää Lentovarikon Kilta.

Historia

Suomenlinnassa toimineelle Ilmailuvoimien Lentokonetehtaalle nimitettiin koelentäjä, Georg Jäderholm, vuonna 1921. Kesällä 1931 perustettiin Koelentue Santahaminassa toimivaan Lentoasema 2:een. Muodostui joukko-osaston edeltä Ilmailutelakka, joka toimi vuodet 1924-1931. Seuraavana perustettiin Lentovarustevarikko, joka siirtyi Kangasalan Vatialaan. Myöhemmin 1. heinäkuuta 1931 Koelentue (KoeLtue) erotettiin erilliseksi yksiköksi ja 1.7. on siten Koelentokeskuksen perinnepäivä. Koelentue liitettiin huhtikuussa 1934 Ilmailuvarikon alaiseksi. Ilmailuvarikon ensimmäinen päällikkö oli insinöörikapteeni Lauri Vuolasvirta. Mm. kapteeni Erkki Parviainen toimi Koelentueen päällikkönä 70-luvulla ja vuonna 1991 se muuttui Koelentokeskukseksi.
Vatialan aikakausi jatkui vuoteen 1950 asti jolloin varikko tuon nimisenä lakkautettiin ja siirrettiin Tampereelle.

Nykyhetket

Lentotekniikkalaitoksella on noin 350 työntekijää, joista sotilaita on sata. Henkilöstöstä on naisia noin kolmannes.
Canelones (departementti)

Canelones on yksi Uruguayn departementeista. Sen pääkaupunki on Canelones ja suurin kaupunki Ciudad de la Costa. Departementin pinta-ala on 4 536 km² ja vuonna 2009 arvioitu väkiluku oli 520 240 henkeä, joten se on väkiluvultaan Montevideon jälkeen Uruguayn toiseksi suurin departementti. 
Monet Canelonesin kaupungeista, kuten Santa Lucía, Canelones ja Las Piedras, perustettiin jo 1700-luvulla. Alueelle asettui eurooppalaisia maahanmuuttajia Kanariansaarilta, Itävallasta ja Italiasta. Italialaiset aloittivat viiniviljelyn, ja nykyisin maakunnassa on suurin osa Uruguayn viinitarhoista.
Maakunta on saanut nimensä canelon-puusta (Rapanea laetevirens), jota siellä kasvaa runsaasti.
Asemakylä (Simo)

Asemakylä (tilastollisen taajaman nimenä Simon asemanseutu) on Simon kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Simojoen pohjoisrannalla, valtatien 4 sekä Oulun–Tornion rautatien varrella noin 25 kilometriä Kemin keskustasta itään. Taajama on muodostunut Simon rautatieaseman ympärille. Asemakylä on Simon suurin taajama väestöltään ja sen muodostama Asemakylän suuralue on asukasluvultaan suurin ja pinta-alaltaan toiseksi suurin. 
Valtatie ja rautatie jakavat keskustaajaman kahtia itä-länsisuunnassa. Pohjoisosassa sijaitsevat Koivuojan, Koivukankaan ja Ojalan asuinalueet sekä Simon koulu, seurakuntatalo ja päiväkoti. Eteläosan länsilaidalla sijaitsee Simon teollisuusalue, ja rautatieaseman eteläpuolella sijaitsee Vakkermon asuinalue.
Liikekeskus, Simon kunnantalo ja linja-autoasema sijaitsevat rautatieaseman välittömässä läheisyydessä, rautatien ja valtatien välisellä alueella.

Historia

Asemakylä on syntynyt 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa. Varsinaisesti Asemakylä sai alkunsa vasta vuonna 1903, kun Simon rautatieasema avattiin. Kylä kasvoi nopeammin kuin Simon muut kylät ja ohitti nopeasti Maksniemen asukasluvussa. Nykyään Asemakylällä on noin 1 000 asukasta.
Simon Asemakylä on muihin maaseudun keskustaajamiin verrattuna hieman kaupunkimainen. Asemakylällä on paljon rivitaloja: Vanhaa 1900-luvun alkupuolen rakennuskantaa on vähän jäljellä.
Sunnuntaistrippi

Sunnuntaistrippi on strippisarjakuvan tavallista suurempi strippi, joka on  tarkoitettu ilmestymään vain sunnuntaisin. Sanomalehtisarjakuvat voivat ilmestyä kahdessa eri koossa: muina päivinä pienempinä, yksirivisinä arkipäivästrippeinä ja sunnuntaisin suurempina, kaksi- tai kolmerivisinä sunnuntaistrippeinä. Jotkin sarjat ilmestyvät vain sunnuntaistrippeinä, jotkin taas vain arkipäivästrippeinä, ja jotkin molemmissa muodoissa. Sunnuntaistripit ovat yleensä värillisiä, vaikka sama sarja ilmestyisi arkipäivisin mustavalkoisena.
Vain kuutena päivänä viikossa ilmestyvät lehdet saattavat julkaista sunnuntaistripit jo lauantaina.

Sunnuntaistrippien standardirakenne

Vielä 1900-luvun alkupuolella lehdet saattoivat julkaista hyvin suuria, jopa sivun kokoisia sunnuntaistrippejä suosituista sarjakuvista, mutta myöhemmin niiden koko on huomattavasti pienentynyt. Amerikkalainen lehdistö on vakiinnuttanut sunnuntaistripin standardipohjan, jota useat syndikoidut sarjakuvat käyttävät. Sen ruutujako on suunniteltu siten, että lehdet voivat halutessaan julkaista stripin useassa eri muodossa tai koossa tarpeittensa mukaan. Normaalissa muodossaan standardimuotoinen sunnuntaistrippi on kolmirivinen ja jokaisella rivillä on vähintään kaksi ruutua. Ensimmäinen ruutu on otsikkoruutu, joka sisältää sarjan nimen.
Lehdet saavat halutessaan jättää ylimmän rivin kokonaan julkaisematta, joten sarjakuvapiirtäjien on täytettävä ensimmäiset ruudut sisällöllä, jonka lukeminen ei ole välttämätöntä muun stripin ymmärtämiselle. Vitsisarjakuvissa niihin sijoitetaan yleensä niin sanottu hukkavitsi (engl. throwaway joke), pääaihetta sivuava lyhyt irrallinen vitsi. Hukkavitsin sijasta ylimmällä rivillä voi olla myös päävitsin pitkitetty johdanto. Sunnuntaistrippi voidaan järjestää myös pystysuunnassa julkaistavaksi, jolloin otsikkoruutu on mukana, mutta ylimmän rivin toinen ruutu saattaa jäädä pois. Varsinkin toinen ruutu tunnetaan tämän vuoksi "hukkavitsiruutuna".
Jotkut sarjakuvapiirtäjät ovat kokeneet sunnuntaistrippien ruutujaon ilmaisunvapauttaan rajoittavana. Lassin ja Leevin piirtäjä Bill Watterson hankki itselleen 1990-luvun alussa luvan piirtää vapaaseen ruutujakoon perustuneita sunnuntaistrippejä, joita lehdet eivät saaneet leikellä. Myös jotkut muut suositut sarjakuvat, kuten Jere, käyttävät tällaisia vapaasti sommiteltuja sunnuntaistrippejä, mutta ne ilmestyvät rajoitetussa koossa.
1900-luvun alkupuolella joidenkin suurten sunnuntaistrippien yhteydessä saattoi ilmestyä tilantäytteenä toinen, yksirivinen oheissarjakuva (topper), joka oli yleensä saman piirtäjän tekemä.
Donkey Kong Land 2

Ominaisuudet

Donkey Kong Land 2 on juontaan, graafista ilmettään, maailmojaan ja hahmojaan myöten melkein kuin Game Boyn oma Donkey Kong Country 2. Peli on kuitenkin Super Nintendo -versiosta poiketen mustavalkoinen. Lisäksi kenttiä on vähemmän ja ne ovat erilaisia. Muitakin eroavaisuuksia löytyi, esimerkiksi Funky Kong -hahmo puuttuu pelistä kokonaan.
Chinese Professional Baseball League

Historia

Baseball tuli Taiwaniin Japanin miehityksen aikana, mutta saavutti suurempaa suosiota vasta 1970- ja 1980-luvuilla kun Taiwanin Little League World Series-joukkue voitti useita mestaruuksia. Myös baseball maajoukkue pärjäsi hyvin useissa kansainvälisissä turnauksissa. Kuitenkin ammattilaissarjan puute rajoitti lajin kehitystä ja useat pelaajat olivat haluttomia sitoutumaan pelaamaan baseballia.
Brother Hotellin johtaja Hung Teng-Sheng (kiin. 洪騰勝) ensimmäisenä ehdotti ammattilaissarjan perustamista Taiwaniin. Hän perusti amatöörijoukkue Brother Hotellin vuonna 1984 ja aikoi muuttaa joukkueensa ammattilaisjoukkueeksi ja perustaa ammattilaissarjan muutaman vuoden sisällä. Läpi vuosien 1988 ja 1989 Hung vieraili useissa isoissa yrityksissä ja yritti saada heitä mukaan perustamaan ammattilaisjoukkueita. Suurin osa kieltäytyi mahdollisuudesta, mutta Wei Chuan Corporation, Mercuries Chain Stores ja Uni-President Enterprises Corporation lähtivät mukaan. Chinese Professional Baseball League perustettiin 23. lokakuuta 1989 Hung Teng-Shengin toimiessa puheenjohtajana. Hungin panostuksen takia häntä kutsutaan usein "CPBL:n isäksi".

Järjestelmä

Kaikki CPBL:n joukkueet ovat suurien Taiwanilaisten yritysten omistamia ja saaneet nimensä niiden mukaan. Vastaavanlainen käytäntö on olemassa esimerkiksi Japanissa ja Etelä-Koreassa. Joukkueet pitävät yhtä kaupunkia kotikaupunkinaan, mutta eivät kuitenkaan pelaa aina kaupunkinsa nimiin. Säännöllisiä kilpailuja järjestetään myös muualla kutenHsinchussa, Doulioussa, Chiayissa, Pingtungissa, Luodongissa, Hualienissa ja harvemmin Taitungissa.
Kausi kestää maaliskuusta lokakuuhun ja välissä pelataan viikon pituiset All star -pelit kesä- tai heinäkuussa. All star -pelit jakavat kauden ensimmäiseen ja toiseen puolikauteen. Pudotuspeleissä kolme joukkuetta pelaavat vastakkain kahdella kierroksella ja pelit pelataan lokakuun lopussa tai marraskuun alkupuolella. Joukkue pääsee pudotuspeleihin voittamalla yhden puolikauden tai saamalla parhaan tuloksen kaudella. Jos joukkue voittaa puolikauden, ei sen ole mahdollista päästä pudotuspeleihin parhaalla tuloksella. Saman joukkueen voittaessa molemmat puolikaudet, lisätään kolmaskin osapuoli muun kauden tuloksen perusteella.
Joukkueiden vähäisen määrän vuoksi sääntöä voidaan muuttaa paremmin tilanteeseen sopivaksi.
Vuodesta 2005 alkaen voittajajoukkue on edustanut Taiwania Asia Series -turnauksessa Japanin, Etelä-Korean ja Kiinan joukkueita vastaan.
Pitkäperä (Ylitornio)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 22 hehtaaria, se on 1,3 kilometriä pitkä ja 650 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 3,7 kilometriä.

Luontoarvoja

Järvi sisältyy Natura 2000-ohjelmaan kuuluvaan Meltosjärvet–Pysäjärvi- luonnonsuojelualueeseen (FI1302104). Suojelualueen pinta-ala on 458 hehtaaria, johon sisältyy myös viereiset Iso Meltosjärvi, Vähä Meltosjärvi ja Pysäjärvi. Meltosjärvien mataluuteen on vaikuttanut menneisyydessä suoritettu järvenlasku. Aiheesta on lisää Ison Meltosjärven artikkelissa.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Meltosjoen valuma-alueella (67.98), jonka Ison Meltosjärven alueeseen (67.982) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 84,2 metriä mpy.
Sara Shepard

Sara Shepard on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut 16-osaisen kirjasarjan Valehtelevat viettelijät, josta on tehty samanniminen televisiosarja. Shepard esiintyy pienessä roolissa sarjan viidennellä tuotantokaudella. 
Shepard on opiskellut New Yorkin yliopistossa ja suorittanut taiteen maisterin tutkinnon (MFA) Brooklyn Collegessa.
Vanessa Harwood

Vanessa Harwood (s. 14. kesäkuuta 1947 Cheltenham, Englanti) on kanadalainen balettitanssija, koreografi, taiteellinen johtaja, pedagogi ja näyttelijä. Hän oli yksi Betty Oliphantin ensimmäisistä opiskelijoista Kanadassa ja kävi Kansallisen balettikoulun. Vuonna 1965 hän pääsi Kanadan kansallisbalettiin. Hänestä tuli solisti vuonna 1967 ja ensitanssija 1970. Hän vetäytyi Kansallisbaletista vuonna 1987 ja tanssi tässä yhteydessä Swanhildan roolin Eric Bruhnin Coppélia-tuotannossa. Harwood tunnetaan myös muun muassa Joutsenlammesta. 
Kansallisbaletissa luomansa uran jälkeen Harwood on tehnyt koreografioita Kanadan oopperayhtiön (Canadian Opera Company) sekä Dallasin oopperan esityksiin ja tanssinut niissä. Hän on tehnyt koreografioita niin oopperaa kuin taitoluisteluakin varten; jälkimmäisessä hän on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Tracy Wilsonin ja Rob McCallin kanssa. Harwood johti pientä kamaribalettiyhtiö Balletto Classicoa vuosina 1989–93. Näyttelijänä Harwood debytoi näytelmässä The Mousetrap. Hän on myös esiintynyt Liza Minelli -elokuvassa Stepping Out ja televisiossa.
Harwoodista tehtiin Kanadan ritarikunnan upseeri vuonna 1984.
Taivas (mainostoimisto)

Historiaa

Mainostoimisto Taivaan perustivat vuonna 1996 Jussi Nurmio ja neljä muuta osakasta. Se teki kampanjoita muun muassa Radiolinjalle, Tiimarille ja Teboilille. Taivas kasvoi monialakonserniksi, johon kuului kymmeniä yhtiöitä, kuten Habbosta tunnetuksi tullut Sulake Corporation ja kiinteistönvälitysalaa mullistamaan pyrkinyt Igglo. Taivas-konserni laajentui Viroon, Latviaan, Liettuaan, Venäjälle ja Lontooseen ja työllisti parhaimmillaan lähes tuhat ihmistä. Konsernin liikevaihto vuonna 2007 oli noin 150 miljoonaa euroa. Jussi Nurmio valittiin vuoden 2007 liikemieheksi.
Vuonna 2008 alkanut matalasuhdanne alkoi nopeasti murentaa Taivas-konsernin menestystä ja kannattavuutta. Taivas Group teki konkurssin 2012, mutta alkuperäinen mainostoimisto jatkaa toimintaansa.
Taivas Maan Päällä Oy:n nykyisiä tytäryhtiöitä ovat Suunnittelutoimisto Taivas Oy (vuoteen 2009 Taivasmainos Oy), tutkimustoimisto Kuulas Research Agency Oy (vuoteen 2005 Oy Hel Toy Ltd.) ja mainoselokuvien tuotantoyhtiö 7th Heaven Productions Oy. Ryhmä työllisti vuonna 2012 noin 90 henkilöä.
Henry Miller

Elämä

Erottuaan vaimostaan ja kyllästyttyään porvarilliseen elämäänsä synnyinkaupungissaan New Yorkissa Miller muutti 39-vuotiaana vuonna 1930 Pariisiin ryhtyäkseen vapaaksi kirjailijaksi. Millerin vietettyä joitakin vuosia Montparnassen boheemissa taiteilijakaupunginosassa syntyi vuonna 1934 läpimurtoteos Kravun kääntöpiiri. Tämän jälkeen Miller kirjoitti teokset Musta kevät, Kauriin kääntöpiiri ja Hiljaiseloa Clichyssä. Useat teoksista kiellettiin Yhdysvalloissa säädyttöminä ja pornografisina, minkä jälkeen päätökseen yhdyttiin useissa muissa maissa. Suomessa Pentti Saarikosken kääntämän Kravun kääntöpiirin ensimmäinen painos takavarikoitiin oikeuden päätöksellä vuonna 1962.
Miller pakeni 1940-luvulla toisen maailmansodan alta takaisin Yhdysvaltoihin, missä ilmestyivät muiden muassa Musta kevät, Marussin kolossi ja Ilmastoitu painajainen.
Millerin kolmiosainen kasvukertomus Ruusuinen ristiinnaulitseminen kuvaa päähenkilönsä varttumista taiteilijaksi New Yorkissa 1910- ja 1920-luvulla. Teemat vaihtelevat rivosta seksuaalisuudesta kristillis-buddhalaisiin filosofioihin, joista on vaikea etsiä alku- tai loppupäätä. Kirjat tunnetaan nimillä Sexus, Plexus ja Nexus.
Millerin porvarilliselle turvallisuushakuisuuden ja sovinnaisuuden vastainen asenne löi todella läpi 1960-luvulla, jolloin uusi sukupolvi oli halukas hylkäämään edeltäjiensä opit niin seksuaalisuuden kuin yleisen moraalin suhteen. Miller vietti vanhuutensa eräänlaisena tiedotusvälineiden maskottina, joka kirjoitti vielä kuolinvuoteellaan eroottisia kirjeitä nuorille rakastajattarilleen. Hänen viimeinen suuri rakkautensa oli nuori malli ja näyttelijä Brenda Venus.
Dumnonia

Dumnonia oli Britannian roomalaisajan jälkeinen brittiläinen kuningaskunta nykyisten Cornwallin, Devonin ja Somersetin alueella. Kuningaskunnan historiasta tiedetään suhteellisen vähän. Se menetti varhaiskeskiajalta lähtien alueitaan laajenevalle Wessexille, johon se liitettiin kokonaan vuonna 814.

Nimi ja maantiede

Dumnonia sai nimensä Britanniaa jo ennen alueen roomalaisvalloitusta asuttaneista dumnonii-nimisestä heimosta. Nimi esiintyy joissain lähteissä myös muodossa damnonii ja se on johdettu kelttiläisestä juuresta dumno, joka esiintyy muinaisiirissä muodossa domon ja kymrissä dwdn. Sana tarkoittaa syvää ja maailmaa. Dumnonia käsitti nykyisen Cornwallin ja Devonin alueet, sekä osia Somersetistä. Dumnonialla ei ollut varsinaista pääkaupunkia, vaan valtakeskus siirtyi paikasta toiseen. Joitakin tälläisinä paikkoina pidettyjä kohteita ovat esimerkiksi Tintagel (mahd. Durocornovium) ja Exeter (Isca Dumnoniorum).

Historia

Dumnonian historia tunnetaan monien muiden roomalaiskauden jälkeisten brittiläisten kuningaskuntien historian tapaan huonosti. Kuningaskunta muodostui mahdollisesti melko nopeasti Rooman vallan romahdettua, sillä roomalaisvalta oli ollut alueella aina suhteellisen heikkoa. Alueelta puuttuivat esimerkiksi suuret asutuskeskukset, jotka olivat muuaölla Britanniassa roomalaisvallan keskuksia. Arkeologian perusteella roomalaisvaikutuksen voidaan katsoa jopa voimistuneen heidän Britanniasta lähdön jälkeen. Ajalta on säilynyt esimerkiksi joitakin latinaksi tehtyjä kirjoituksia ja amforoja samalla, kun kristityt hautatavat yleistyivät. Tapojen leviäminen on osoitus kauppayhteyksistä Galliaan ja aina Välimeren seudulle saakka.
Historitsija Gildas mainitsi teoksessaan De Excidio Britanniae Dumnonian (teoksessa muodossa Damnonia) kuninkaan nimeltä Konstantinus. Walesilaisissa keskiaikaisissa lähteissä mainitaan myös Dumnonian kuningasluetteloja  400-luvulta 800-luvulle. Britanniasta saapuneet kelttiläiset siirtolaiset asettuivat nykyisen Ranskan Bretagneen, jonne muodostui Domnonian kuningaskunta. Domnonian siirtolaiset saapuivat mahdollisesti pääasiassa Dumnonia ja joskus on myös esitetty, etytä molemmat edustivat aikaan yhtä samaa kuningaskuntaa. Kuningasluettelojen perusteella molemmilla alueilla oli esimerkiksi saman nimisiä kuninkaita. Teoriasta ei ole kuitenkaan yksimielisyyttä. 
Itse Dumnonia alkoi varhaiskeskiajalla menettää alueitaan Wessexin kuningaskunnalle. Sherbornen piispa Aldhelm kirjoitti vuoden 705 paikkeilla kirjeen Dumnonian Geraint-nimiselle kuninkaalle, jonka Wessexin kuningas Ine voitti taistelussa vuoden 710 paikkeilla. Lopulta vuonna 814 Wessexin kuningas Egbert liitti koko Dumnonian omaan valtakuntaansa.
Amityvillen kirous

Juoni

Kim Coatesin ja Helen Hughesin esittämä pariskunta ostaa Amityvillen kirotun talon, jolla on omituista vetovoimaa Hughesin esittämään Debbieen, ja alkaa outojen tapahtumien sarja. Pian Debbie ymmärtää, että hänen on pelastettava itsensä ja aviomiehensä kuolemalta.

Vastaanotto

Video-oppaassa vuodelta 1994 Kari Salminen kirjoitti erikoistehosteiden heikkouden vammauttavan elokuvaa pahasti ja antoi sille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
2007 WD5

2007 WD₅ on halkaisijaltaan noin 50-metrinen asteroidi ja NEO-kohde, joka havaittiin ensi kerran 20. marraskuuta 2007.
Asteroidia seurattiin loppuvuoden 2007 ja tammikuun 2008 aikana tiiviisti, koska alustavien arvioiden perusteella sillä oli suurimmillaan 3,9 % todennäköisyys törmätä Mars-planeettaan. Törmäysajankohdan lähestyessä todennäköisyys kuitenkin pienentyi huomattavasti ja oli 9. tammikuuta 2008 enää 1/10 000 eli 0,01 % Asteroidi lienee ohittanut Marsin lopulta reilun 20 000 kilometrin etäisyydeltä planeetan keskipisteestä (n. 17 000 km pinnasta)

Mahdollinen törmäys

Alustavien arvioiden mukaan 2007 WD₅ olisi voinut iskeytyä planeetan pintaan 30. tammikuuta 2008. Osuman sattuessa se luultavasti olisi pudonnut pinnalle asti, koska Marsin kaasukehä on hyvin ohut ja jarruttaisi asteroidia vain vähän. Kappaleen arvellaan olevan samaa kokoluokkaa kuin Tunguskan räjähdyksen aiheuttaja vuonna 1908 ja iskeytyessään planeetan pintaan sellainen synnyttäisi noin kolmen megatonnin räjähdyksen, ja muodostaisi halkaisijaltaan noin 800 metrin kokoisen kraatterin. Tämä vastaa suurin piirtein Arizonan kraatterin kokoluokkaa. NASAn laskelman mukaan mahdollinen törmäyskohta sijaitsi pohjoiseen Opportunity-kulkijasta. Osuman sattuessa tämä olisi ollut ensimmäinen kerta, kun suurehkon asteroidin törmäystä kiviplaneettaan olisi voitu seurata nykyaikaisin menetelmin.

Ohituksen jälkeen

Vaikka 2007 WD₅ suurella todennäköisyydellä lensikin Marsin ohi, aivan täyttä varmuutta tästä ei ole, sillä asteroidin nykyinen sijainti on tuntematon. Pienkappaleiden ja planeettojen lähiohituksille tyypilliseen tapaan asteroidin ja Marsin kohtaaminen on muuttanut 2007 WD₅:n rataa tavalla, jota on mahdotonta arvioida tuntematta ohituksen tarkkoja yksityiskohtia. Mikäli tulevaisuudessa havaitaan asteroidi, jonka rata osoittaa sen olleen Marsin läheisyydessä vuonna 2008 tammikuun 30. päivän tienoolla, kyseessä on mahdollisesti 2007 WD₅, mutta kohteen uudelleenlöytymisestä ei ole takeita.
Nitroglykoli

Vaikutukset elimistöön ja ensiapu

Nitroglykoli saattaa aiheuttaa päänsärkyä ja verenpaineen laskua ihokosketuksen tai hengitysilman kautta. Ihokosketusta tulee välttää käyttämällä suojakäsineitä. Iholle joutunut räjähdysaine poistetaan ja alue pestään vedellä ja saippualla. Silmiin joutunut aine huuhdotaan runsaalla vedellä. Mahdollisen ärsytyksen jatkuessa otettava yhteys lääkäriin. Haalarit ja muut työvaatteet, joihin on kuivunut räjähdysainetta, voivat syttyä palamaan. Työvaatteisiin tarttunut räjähdysaine poistetaan mekaanisesti, jonka jälkeen työvaatteet pestään normaalilla vesipesulla.

Ympäristövaikutukset

Nitroglykoli ei juurikaan liukene veteen. Se hajoaa luonnossa erittäin hitaasti. Nitraatilla on vesistöön joutuessaan rehevöittävä vaikutus ja se likaa pohjavettä.