google/wiki40b huggingface dataset:
Saku Kapanen

Saku Kapanen (s. 17. heinäkuuta 1979 Lappeenranta) on  uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija, joka edusti viimeksi Kouvolan Pallonlyöjiä. Hänen kasvattajaseuransa on Juvan Pallo ja hän on urallaan voittanut kolme Suomen mestaruutta, neljä SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin. Lisäksi Kapanen on päässyt pelaamaan kolmessa Itä-Länsi-ottelussa.
Superpesiksen runkosarjassa Kapanen on pelannut 431 ottelua, joissa on lyönyt 69 ja tuonut 474 juoksua. Kärkilyöntipisteitä hän keräsi pelaamissaan runkosarjan otteluissa 1661. Superpesiksen pudotuspeleissä Kapanen on pelannut 127 ottelua, joissa on lyönyt 14 ja tuonut 165 juoksua. Kärkilyöntipisteitä hän on kerännyt pudotuspeleissä kaikkiaan 511.
Villahermosa

Villahermosa on Meksikon Tabascon osavaltion ja Centron kunnan pääkaupunki. Sen asukasluku on 520 308 (2005).
Kaupunki perustettiin 1596 Meksikonlahteen laskevan Grijalvajoen varrelle. Vuonna 1641 siitä tuli Tabascon provinssin hallintokaupunki. Vuonna 1826 se sai kaupunginoikeudet nimellä "Villa Hermosa de San Juan Bautista". Vuonna 1846 pohjoisamerikkalaiset pommittivat kaupunkia ja 1864 sen valtasivat ranskalaiset, jotka ajoi pois eversti Gregorio Méndez Magaña 27. helmikuuta 1864. Vuonna 1915 kaupunki sai nykyisen nimensä kuvernööri Francisco J. Mújican määräyksellä.
Kaupunki kärsi pahoin hurrikaanin aiheuttamasta tulvasta lokakuussa 2007.
Kaupunki on öljyteollisuuden keskus.
Luc Holtz

Ura pelaajana

Holtz aloitti pelaajauransa FA Red Boys Differdangen pelintekijänä 1990. Kahden kauden jälkeen hän siirtyi FC Avenir Beggeniin, jossa voitti kaksi perättäistä tuplamestaruutta. Vuonna 1993 Holtz valittiin myös maan parhaaksi jalkapalloilijaksi. Kaikkiaan Holtz edusti Aveniria seitsemän kautta, kunnes siirtyi 1999 FC Etzella Ettelbruckiin pelaajavalmentajaksi. Etzellassa Holtz voitti pelaajauransa viimeiseksi jääneenä kilpailuna Luxemburgin cupin 2000–2001. Holtz lopetti pelaajauransa kauden 2007–2008 jälkeen.
Maajoukkuetasolla Holtz edusti Luxemburgia 55 ottelussa ja teki niissä yhden maalin.

Ura valmentajana

Holtz aloitti valmennusuransa 1999 FC Etzella Ettelbruckin pelaajavalmentajana. Hänen johdollaan seura voitti cupin mestaruuden 2000–2001, mutta putosivat jo seuraavana vuonna liigasta. Holtzin johdolla seura kuitenkin taisteli tiensä takaisin liigaan, jossa se sijoittui hopealle 2006–2007 ja oli kahdesti cupin finaalissa. Holtz jätti valmentajan tehtävät 2007 ja lopetti pelaajauransa vuotta myöhemmin.
Vuonna 2008 Holtz jatkoi valmennusuraansa Luxemburgin U21-maajoukkueessa. Elokuussa 2010 hän nousi A-maajoukkueen päävalmentajaksi Guy Hellersin jätettyä tehtävänsä.
Punaviiksimesikko

Levinneisyys

Punaviiksimesikkoa tavataan Australian eteläosissa. Lajia on kuvattu suhteellisen yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Carles Pérez

Seurajoukkueura

Pérez teki debyyttinsä Barcelonan edustusjoukkueessa 19. toukokuuta 2019. Hän tuli kentälle Malcom in tilalle LaLiga–ottelussa Eibaria vastaan. 
Ensimmäisen maalinsa hän teki 25. elokuuta 2019 ottelussa Real Betisiä vastaan.

Maajoukkueura

Pérez on edustanut kotimaataan Espanjaa alle 16-vuotiaiden-, alle 17-vuotiaiden- ja alle 21-vuotiaiden nuorten maajoukkueissa.
Otis Redding

Historia

Georgian osavaltiosta kotoisin ollut papin poika harjoitti laulutaitoaan baptistikirkon kuorossa ja kiersi etelävaltioita blueskitaristi Johnny Jenkinsin seurueessa. Reddingin ensimmäinen pikkumenestys oli ”These Arms of Mine”. Stax Recordsin Volt-levymerkki julkaisi laulajan itsensä säveltämän ja sanoittaman singlen 1962.
Uusien menestyslevyjen myötä Reddingistä tuli yksi memphisläisen Stax Recordsin tähdistä. Hänen menestyskappaleitaan olivat muun muassa ”Mr. Pitiful”, ”I’ve Been Loving You Too Long”, ”I Can’t Turn You Loose”, ”Try a Little Tenderness” sekä The Rolling Stones -laina ”(I Can’t Get No) Satisfaction)”. Reddingin kuuluisimpia kappaleita on ”Respect”, joka nousi listaykköseksi, kun Aretha Franklin esitti sen 1967, kaksi vuotta Reddingin ensilevytyksen jälkeen.
Otis Reddingin mainetta lujitti hänen esiintymisensä Monterey Pop -festivaaleilla toukokuussa 1967. Nousussa ollut ura kuitenkin katkesi Reddingin jouduttua saman vuoden joulukuussa lento-onnettomuuteen, kun hän oli menossa esiintymään Wisconsinin Madisoniin. Lentokone syöksyi järveen Madisonissa. Onnettomuudesta selvisi elossa vain yksi Reddingin The Bar-Kays -taustayhtyeen jäsen, viisi muuta koneessa ollutta Bar-Kays-yhtyeen teini-ikäistä jäsentä menehtyivät, myös Otis Redding. Turman syy ei selvinnyt.

Menestys kuoleman jälkeen

Redding nousi mmyntilistoille tammikuussa 1968, kun single ”(Sittin’ on) the Dock of the Bay” ilmestyi. Tunnelmallinen balladi on varsin erilainen kuin kiihkeät R&B-kappaleet, joista Redding tunnettiin. Redding kirjoitti ”(Sittin’ on) the Dock of the Bayn” ensisäkeet viettäessään viikon asuntolaivalla San Franciscon rannassa kesällä 1967.
Kappaleessa on tietoisia Beatles-vaikutteita.
Vain kolme päivää ennen Reddingin kuolemaan johtanutta lento-onnettomuutta äänitetty laulu muodostui suuremmaksi menestykseksi kuin yksikään hänen elinaikanaan julkaisema levy. Single nousi Yhdysvaltain pop- ja R&B-listojen ykköseksi, ja Redding palkittiin postuumisti kahdella Grammy-palkinnolla.
SiRF

SiRF Technology Holdings, Inc. on yhdysvaltalainen satelliittipaikannuksen piirejä valmistava yhtiö. Yhtiö on mukana NASDAQ-indeksissä. 
Yhtiö perustettiin vuonna 1995 ja sen pääkonttori on San Joséssa, Kaliforniassa. Vuonna 2007 sen liikevaihto oli 330 miljoonaa dollaria, josta kolmannes oli voittoa. Sen johtajat ovat  Diosdado P. Banatao ja Kanwar Chadha. 
Helmikuussa 2009 englantilainen CSR ilmoitti ostavansa SiRFin 136 miljoonalla dollarilla.
Pulkkalampi (Ylitornio, Meltos, itäinen)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,2 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 400 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Meltosjoen valuma-alueella (67.98), jonka Alainenjoen alueeseen (67.981) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 87,2 metriä mpy.
Omavaraisuusaste

Omavaraisuusaste (engl. equity ratio) kuvaa yrityksen pääomarakennetta. Se mittaa yrityksen vakavaraisuutta, tappion sietokykyä sekä kykyä selviytyä sitoumuksista pitkällä tähtäyksellä. Omavaraisuusaste kertoo, kuinka suuri osuus yhtiön varallisuudesta on rahoitettu omalla pääomalla. Mitä korkeampi yrityksen omavaraisuusaste on, sitä vakaammalle pohjalle yrityksen liiketoiminta rakentuu.
Oma pääoma muodostaa yrityksen puskurin tappioita vastaan. Mitä enemmän yrityksellä on omaa pääomaa, sitä enemmän ja sitä kauemmin se sietää tappioita. Vieraan pääoman eli velan maksuvelvoitteet ovat usein kiinteitä. Ne on pystyttävä hoitamaan, vaikka yrityksen tulos heikkenisi. Sitä vastoin oma pääoma on joustava yrityksen taloudellisen tilanteen suhteen. Oman pääoman korvauksista (osingoista) yritys voi päättää itse tuloksen ja maksukyvyn mukaan.
Omavaraisuusastetta pidetään usein on myös pitkän aikavälin kannattavuuden tunnuslukuna. Etenkin pienissä yrityksissä suuri osa omasta pääomasta muodostuu kertyneistä voittovaroista. Täsmällisemmän kuvan kannattavuudesta saa suhteuttamalla kertyneet voittovarat koko pääomaan.
Rahoitusaseman arvioinnissa omavaraisuusaste ja nettovelkaantumisaste ovat toistensa kanssa samankaltaisia tunnuslukuja.

Omavaraisuusaste, maksukyvyttömyys ja konkurssi

Omavaraisuusasteen avulla voidaan ennustaa yrityksen riskiä joutua pysyvästi maksukyvyttömäksi ja riskiä joutua konkurssiin. 
Omavaraisuusasteen kyky ennakoida maksukyvyttömyyttä johtuu siitä, että se viittaa sekä rahoitusrakenteeseen, pitkän aikavälin kannattavuuteen että yrityksen mahdollisuuksiin saada lisärahoitusta. Jos yrityksellä ei ole käyttämättömiä vakuuksia ja omavaraisuus on kriittinen, lisärahoituksen saaminen on vaikeaa tai mahdotonta.
Pysyvän maksukyvyttömyyden ennakoinnissa on omavaraisuusaste tehokkain tunnusluku. Pysyvän maksukyvyttömyyden uhka on välitön, kun yrityksen liiketulos on negatiivinen ja omavaraisuusaste alle 10 %.
Myös konkurssin ennakoinnissa omavaraisuusaste on selvästi tärkein tunnusluku. Yli 60 000 suomalaista osakeyhtiötä käsittäneessä tutkimuksessa havaittiin, että omavaraisuusasteen mediaani oli konkurssiyrityksillä 8 % ja häiriöttömillä yrityksillä 49 %. Osakeyhtiön konkurssiuhka nousi huomattavasti, kun omavaraisuusaste oli alle 25 %.
Alle 5 vuotta toimineiden yritysten omavaraisuus on vanhempia yrityksiä keskimäärin alhaisempi. Yli 40 000 suomalaisen yrityksen tutkimuksessa havaittiin, että omavaraisuusasteen mediaani alle 5 vuotta toimineilla yrityksillä oli 23 %, kun vastaava luku muilla oli 49 %. Myöskään omavaraisuuden merkitys konkurssiriskin ennustajana ei ole yhtä suuri kuin vanhemmilla yrityksillä. Alle 5 vuotta toimineilla yrityksillä konkurssin merkkejä ovat negatiivinen omavaraisuusaste ja heikko kannattavuus. Kuitenkin myös vastaperustettujen yritysten konkurssin ennakoinnissa omavaraisuusaste on keskeisin tunnusluku.
On lisäksi huomattava, että yritys voi mennä konkurssiin, vaikka tunnuslukujen arvot olisivat hyvät, ja toisaalta välttyä konkurssilta huonoillakin tunnusluvuilla.
Manfred Scheuer

Manfred Scheuer (s. 10. elokuuta 1955) on itävaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Linzin hiippakuntaan Joseph Schröffer 10. lokakuuta 1980. Hänet nimitettiin Innsbruckin hiippakunnan piispaksi 21. lokakuuta 2003. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alois Kothgasser, jota avustivat Maximilian Aichern ja Reinhold Stecher.
János Juszkó

János Juszkó (9. kesäkuuta 1939 Szeged – 2. toukokuuta 2018) oli unkarilainen maantiepyöräilijä. Hänen seuransa oli budapestilainen BVSC. Juszkó osallistui Tokion olympialaisiin 1964, joissa hän oli maantieajon 24. ja ajoi 100 kilometrin joukkueaika-ajossa, jossa Unkari sijoittui kahdenneksitoista.
Ristnan majakka

Historia

Vuonna 1873 päätettiin rakentaa toinen majakka mäen päälle Kõpu-niemelle Hiidenmaan saarelle. Alueella esiintyi paljon sumuja, jolloin aiemmin rakennettu Kõpun majakka ei näkynyt riittävän hyvin.  Valurautainen Ristnan majakka tilattiin Ranskasta vuonna 1873, ja se saatiin valmiiksi vuonna 1874. Sen sylinterimäisen rungon ulkopuolella on tukirakenteita jotka parantavat sen vakautta. Majakkaan on myös asennettu pronssinen sumukello.
Torni selviytyi ensimmäisestä maailmansodasta mutta kärsi pieniä vahinkoja minkä vuoksi sen rautarakenteen päälle päätettiin valaa betonikuori vuonna 1920. Se teki siitä kaikista muista majakoista selvästi erottuvan.
Etelänmerinorsu

Koko

Urosmerinorsu voi kasvaa 6,5 metriä pitkäksi ja painaa jopa 3600 kg. Naaraat ovat paljon pienempiä.

Levinneisyys

Etelänmerinorsut elävät lähellä Etelämannerta. Niitä oli ennen paljon Tasmaniassa, mutta ne on sieltä metsästetty liki sukupuuttoon. Niitä nähdään toisinaan Uudessa-Seelannissa ja Etelä-Afrikassa. Puolet kokonaiskannasta pesii Etelä-Georgian saarilla; muut pesimäalueet ovat Macquariensaari, Heardinsaari ja Kerguelen.

Ravinto

Etelänmerinorsut saalistavat ennen kaikkea mustekaloja.
Jane Rosenthal

Ura

Vuonna 1989, Rosenthal perusti Tribeca Productions -elokuvayhtiön TriBeCa-nimiseen manhattanilaiseen naapurustoon yhdessä näyttelijä Robert De Niron kanssa. Rosenthal ja De Niro tuottivat yhdessä televisiodraamasarja TriBeCan vuonna 1993 ja, vuonna 2002, järjestivät ensimmäiset TriBeCan elokuvajuhlat.
Rosenthal on yksi Tribecan elokuvainstituutin perustajista sekä sen puheenjohtaja.

Yksityiselämä

Vuonna 1995, Rosenthal meni naimisiin Craig Hatkoffin kanssa. He kasvattivat tyttärensä juutalaisina. Rosenthal ja Hatkoff ilmoittivat avioerostaan vuonna 2014 oltuaan naimisissa 19 vuoden ajan.
Jussi Lainio

Jussi Lainio (aikaisemmin Juho Aapo Lainioranta, entinen Kinisjärvi; 1. huhtikuuta 1898 Alakylä, Kittilä – 17. maaliskuuta 1957 Malmi, Helsinki) oli suomalainen Lapin-aiheista kirjoittanut kirjailija.
Lainio oli kittiläläisen poromiehen poika ja 13-vuotiaasta lähtien isänsä apuna porometsällä. Hänestä kehittyi pian taitava poromies. Länsi-Lapin poronhoitoa kohdanneiden vastoinkäymisten seurauksena Lainio joutui kuitenkin hankkimaan jatkossa elantonsa savotoilta ja uittotöistä. Vuonna 1927 hän lähti samasta kylästä kotoisin olleen Eemil Pyttysen avustuksella opiskelemaan Työväen Akatemiaan, jossa hän sai ohjausta kirjoittamiseen Akatemiassa kirjallisuuden opettajana toimineelta kirjailija Lauri Haarlalta. Lainio suoritti sitten Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa kunnallisen ja yleisen hallintotutkinnon vuonna 1931.
Lainio työskenteli poromiehenä, maanviljelijänä ja metsätöissä vuoteen 1926 saakka. Opintojensa jälkeen hänestä tuli maatalousministeriön asutusasianhallinnon virkailija ja viimeksi hän oli kirjanpitäjänä Uudenmaan lääninhallituksessa kuolemaansa saakka.
Lainio kuvasi kahdessa novellikokoelmassaan Pohjolan elinkautisia ja Metsien vapaudessa realistiseen sävyyn Lapin savotoiden jätkiä ja heidän elämäänsä. Pohjolan elinkautisia -kokoelma sisälsi kertomukset Elinkaudeksi, Janne Haapala ja hänen jätkänsä, Suruttoman vaellusta ja Uuteen suuntaan. Metsien vapaudessa -kokoelman kertomukset olivat Kiveliön kätköistä, Metsäkauppa, Mies menneeltä ajalta, Poromies Kokkolasta ja Tukkinujun taiteilija.
Aryan Brotherhood

Aryan Brotherhood (”arjalainen veljeskunta”), lyh. AB, on valkoihoisten muodostama valkoista ylivaltaa kannattava jengi tai ryhmittymä, joka syntyi vuonna 1964 Kaliforniassa San Quentinin vankilassa. Se perustettiin ensin valkoihoisten vankien suojelemiseksi lukumäärältään suuremmilta mustaihoisten ja meksikolaisten jengeiltä. AB:n sanotaan muotoutuneen 1950-luvulla toimineesta Blue Bird Gang -jengistä. AB:n alaosastoja esiintyy kodittomien turvana useissa suurissa Yhdysvaltojen kaupungeissa.
Jäsenyys myönnettiin alkujaan vain irlantilaisen syntyperän omaaville, myöhemmin vaatimuksesta on luovuttu. Ryhmään kuuluu myös joitakin ei-valkoihoisia jäseniä, jotka toimivat yhteistyössä muiden jengien kuten Mexican Mafian kanssa tai välittäjänä veljeskunnan ja ei-valkoihoisten vankien välillä. AB:n käyttää paljon natsi-Saksan symboleja kuten hakaristiä ja SS -salamoita. Muita symboleita ovat numerosarja 666, kirjaimet AB sekä apila.
Mafiapäällikkö John Gotti maksoi Aryan Brotherhoodille suojelusta USP Marionin vankilassa Illinoisissa.
Total quality management

Total quality management on laadun kokonaisjohtamista.
Barbate

Kalastus

Barbate on vanha kalastajakaupunki, jossa on pyydetty perinteisesti tonnikalaa. Kalastusalue on yltänyt Marokon aluevesille, mutta vuonna 2012 EU ei jatkanut tätä sallivaa sopimusta.
Ari-Pekka Liukkonen

Kilpaura

Eindhovenin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2010 Liukkonen sijoittui kuudenneksi 50 metrin vapaauinnissa ja kahdeksanneksi 100 metrin vapaauinnissa. Debrecenin pitkän radan EM-kilpailuissa 2012 hän oli neljäs 50 metrin vapaauinnissa suomenennätysajalla 22,22. Lontoon kesäolympialaisissa 2012 Liukkonen ei selvinnyt välieriin 50 metrin vapaauinnissa ajalla 22,57, jolla hänen sijoituksensa yhteistuloksissa oli 25. Lyhyen radan EM-kilpailuissa 2012 Liukkonen kuului Suomen pronssia voittaneeseen vapaauinnin sekaviestijoukkueeseen.
Berliinin pitkän radan EM-kilpailuista 2014 Liukkonen voitti 50 metrin vapaauinnissa pronssia uudella Suomen ennätyksellä 21,93 sekuntia. Hän oli parantanut aikaisempaa SE:tä myös välierissä aikaan 22,10.
Maailmancupissa Liukkonen on sijoittunut parhaimmillaan kolmanneksi 50 metrin vapaauinnissa Berliinissä 2011.
SM-tasolla Liukkonen on voittanut kultaa 50 metrin perhosuinnista vuonna 2009, 50 ja 100 metrin vapaauinneissa vuonna 2010 ja 50 metrin vapaauinnissa 2011. Lisäksi hän on voittanut useita lyhyen radan Suomen-mestaruuksia. Liukkonen kertoi haastattelussa joulukuussa 2013 kärsineensä mykoplasmasta parin vuoden ajan.
Liukkonen rikkoi pitkän radan vuoden 2016 SM-kilpailuissa Jani Sievisen 21 vuotta vanhan SE:n 100 metrin vapaauinnissa 0,33 sekunnilla. Lontoon pitkän radan EM-kilpailuissa toukokuussa hän ui flunssasta kärsineenä 50 metrin vapaauinnissa loppukilpailuun uituaan välierässään matkan uuden SE:n 21,92 sekuntia. Loppukilpailussa hän sijoittui viidenneksi.
Vuonna 2017 Liukkonen paransi 50 metrin vapaauinnin Suomen ennätystä ensin kesäkuussa aikaan 21,90 sekuntia ja heinäkuussa SM-uinneissa aikaan 21,58 sekuntia, joka oli sillä hetkellä myös maailmantilaston viidenneksi paras aika. Budapestin MM-kilpailuissa hän sijoittui 50 metrin vapaauinnissa kuudenneksi ja Taipein kesäuniversiadeissa hän voitti samalla matkalla kultaa.
Liukkonen on harjoitellut muihin suomalaisuimareihin nähden poikkeuksellisella tavalla: hän tekee kovia ja monipuolisia harjoituksia muita vähemmillä uintimäärillä.

Yksityiselämä

Liukkonen on ensimmäinen suomalainen huippumiesurheilija, joka on kertonut homoseksuaalisuudestaan uransa aikana. Hänen isänsä on entinen maajoukkuelentopalloilija Pekka Liukkonen.
Marraskuussa 2015 Liukkonen kertoi blogissaan joutuvansa sydänleikkaukseen astmatutkimuksissa löytyneen sydämen sähkötyshäiriön vuoksi. Ennen leikkausta hän osallistui lyhyen radan SM-uinteihin, joiden aikana hän joutui rytmihäiriöiden vuoksi sairaalatarkkailuun, ja lyhyen radan EM-kilpailuihin.
Suomen kirkkohistoriallisen seuran vuosikirja

Suomen kirkkohistoriallisen seuran vuosikirja – Finska kyrkohistoriska samfundets årsskrift on vuodesta 1911 lähtien ilmestynyt kirkkohistorian alan tieteellinen aikakauskirja, jota julkaisee Suomen kirkkohistoriallinen seura. Vuosikirjassa julkaistaan vertaisarvioituja tutkimusartikkeleita sekä katsauksia ja arvosteluja. Kielinä ovat suomen ja ruotsin ohella lähinnä englanti ja saksa.

Historia

Vuosikirjaa edelsi vuosina 1892–1910 aikakauskirja Suomen kirkkohistoriallisen seuran pöytäkirjat liitteineen – Finska kyrkohistoriska samfundets protokoll och meddelanden, jossa julkaistiin Suomen kirkkohistoriallisen seuran kokousten pöytäkirjat sekä kokouksissa pidetyt esitelmät. Seuran sihteeri, professori Jaakko Gummerus esitti johtokunnan kokouksessa toukokuussa 1911, että aikaisempi lukuvuosittain ilmestynyt julkaisusarja muutettaisiin vuosikirjaksi, joka ilmestyisi kalenterivuosittain. Johtokunta hyväksyi esityksen, minkä johdosta esitelmät ja tutkimusartikkelit siirtyivät liitteistä kirjan alkuun pääasiaksi ja pöytäkirjat vastaavasti liitteiksi.
Vuosikirjan historiassa 1920-luku oli synkkä kausi. Vuosina 1921–1929 ei painettu kirjasarjaa lainkaan, koska vähäiset taloudelliset resurssit pakottivat seuran keskittymään itsenäisten tieteellisten teosten kustantamiseen. Lisäksi Gummeruksen siirtyminen piispaksi ja uuden sihteerin, professori Martti Ruuthin lukuisat muut tehtävät haittasivat seuran julkaisutoimintaa.
Seuran apulaissihteerinä toiminut ylioppilas Martti A. Ruuth, sittemmin tohtori Martti Ruutu, auttoi julkaisusarjan uuteen nousuun 1930-luvun aikana. Hän toimitti nopeassa tahdissa 1920-luvulla rästiin jääneitä niteitä. Martti Ruudun kauden jälkeen vastuu julkaisusarjan toimittamisesta palasi muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta pitkäksi aikaa seuran sihteerille. Erityisen pitkään, lähes neljännesvuosisadan, toimittajana oli seuran sihteeri Hannu Mustakallio, joka jätti tehtävän vuonna 2003 siirtyessään Joensuun yliopiston kirkkohistorian professoriksi.
Kirja-arvostelut tulivat vuosikirjaan 1970-luvulla, ja sittemmin niiden merkitys on tasaisesti kasvanut. Ne saivat rinnalleen myös historiaa koskettavia kulttuuriarvioita 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä, kun dosentti Mikko Ketola ja dosentti, sittemmin professori Tuija Laine toimittivat vuosikirjaa. Seuran sihteerin ja vuosikirjan toimittajan tehtävät ovat olleet jälleen erilliset vuodesta 2007. Vuosikirjan historian aikana monet niteet ovat ilmestyneet kaksois- tai kolmoisnumerona, mutta vuosikirjasta 2002 lähtien julkaisu on ilmestynyt vuosittain. Nykyisin toimittajina ovat teologian tohtori Piia Latvala ja teologian maisteri Olli Lampinen-Enqvist.
Alli Helminen

Alli Kaarina Helminen (31. tammikuuta 1911 Kangasala – 2000) on suomalainen kansakoulunopettaja ja nuortenkirjailija.
Helminen asui Kauhajoella vuosina 1953–1966.
Kitamonnit

Lajit ja anatomia

Kitamonnien heimoon kuuluu vain yksi suku, jossa on kolme lajia: kitamonni (Chaca chaca), burmankitamonni (C. burmensis) ja pikkukitamonni (C. bankanensis). Kitamonnit ovat ruumiinrakenteeltaan litteitä kaloja, jotka kasvavat suurimmillaan noin 24 cm:n pituisiksi. Niille on tyypillistä hyvin leveä ja litteä, muodoltaan lähes suorakulmainen, pää sekä suuri suu. Silmät ovat pienet ja kuonossa on neljä paria viiksisäikeitä. Selkäevä on pienehkö ja rasvaevä on yhtynyt pyöreähkön pyrstöevän kanssa.

Levinneisyys ja elintavat

Kitamonnilajeja tavataan joista ja järvistä Etelä-Aasiasta. Kitamonni elää Intiassa ja Bangladeshissä, burmankitamonni Myanmarissa ja pikkukitamonni Sumatralla ja Borneolla. Kitamonnit viettävät aikaa makaamalla joen tai järven pohjassa ja huokuttelevat saaliskaloja luokseen heiluttelemalla päänsä viiksisäikeitä.
Mitsubishi Lancer Evolution

Tuotesarjan markkinoille nousu

Lancer Evolutionin katuautomallit tarkoitettiin alun perin myytäviksi vain Japanin markkinoilla, eikä tehdas tuolloin nähnyt tarpeelliseksi hakea niille EU-tyyppihyväksyntää. Kun kova kysyntä ja harmaa markkina tulivat kolkuttelemaan ovelle, tehdas taipui lopulta tarjoamaan autojaan rajoitetulla tyyppihyväksynnällä pääasiassa Englannin markkinoille vuodesta 1998 alkaen. Näihin autoihin kuuluivat Evolution V ja Evolution VI. Harmaa markkina on myynti- ja ostokanava, missä liike, joka ei ole valmistajan valtuuttama, myy tavaraa epävirallisia kanavia pitkin. Valmistaja ei ole toiminnassa mukana, mutta epävirallinen liike toimittaa tavarat.
Vuodesta 2003 Mitsubishi aloitti Evo VIII -mallin virallisen viennin Yhdysvaltain markkinoille, kun se havaitsi lähimmän kilpailijansa Subarun menestyksen paikallisilla markkinoilla. Kyseessä oli tuolloin Subarun Impreza WRX -malli.
FIA:n standardoinnin myötä Evolutioniin tuli uutuus, eli siviiliautoihin tuli vakiovarusteena kilpa-auton osia. Siviiliautot voitiin siis muuttaa kilpailuautoiksi, ja päinvastoin.
Mitsubishi Lancer Evolution tuotesarja päättyi vuoden 2015 loppuun, mihin mennessä vuonna 2007 lanseerattu Evo X sai useita parannuksia. Evolution X toinen nimitys oli Mitsubishi Lancer Evolution Final Edition. Mitsubishi julkaisee seuraavan tuotesarjan alun, joka on monelta osin erilainen tähänastisiin Evohin nähden.

Tehon kasvaminen autoissa

Japanin markkinoilla herrasmiessopimuksen mukaan Evojen maksimitehoiksi ilmoitetaan vain 206 kW (noin 280 hv). Kyseinen rajapyykki saavutettiin jo Evo IV -mallilla, minkä jälkeen jokaisen uuden sukupolven myötä moottoritehot ovat hieman kasvaneet. Tuoreimmalla Evo IX:n japanilaisella versiolla arvellaan jo 320 hevosvoiman tehot.

Evolutionin näkyminen kulttuurissa

Mitsubishi Lancer Evolution VII oli mukana elokuvassa 2 Fast 2 Furious. Leffan autoa ajoi Brian O'Conner. Mitsubishi tuunasi siihen mukaan Evolution VIII -mallista takavalot. Moottorina oli 2-litrainen DOHC 16-v 4G63. Ulkoasua oli kohennettu DAMD korisarjalla, ARC takasiivellä ja Motegi Racing vanteilla.
Eri Evolutionin mallit ovat olleet mukana useissa elokuvissa ja tv-sarjoissa, pääosin sivuroolissa olleilla ihmisillä.
Ali Mabkhout

Seurajoukkueura

Mabkhout on Al Jazira Clubin kasvatti. Hän debytoi seuran paidassa UAE Arabian Gulf Leaguessa kaudella 2008–2009 pelaten tuolloin kaksi ottelua, joissa syntyi yksi maali. Kaudella 2010–2011 hän voitti seuran kanssa sarjan mestaruuden ja vuosina 2011 ja 2012 UAE President's Clubin. Mabkhout on pelannut seuran paidassa myös AFC Champions Leaguessa.

Maajoukkueura

Arabiemiirikuntien nuorten maajoukkueita edustanut Mabkhout debytoi Arabiemiirikuntien jalkapallomaajoukkueessa marraskuussa 2009 ystävyysottelussa Tšekkiä vastaan. Vuoden 2010 Aasian kisoissa hän kuului hopeaa saavuttaneeseen joukkueeseen. Avausmaalinsa Mabkhout teki kuudennessa maaottelussaan, lokakuussa 2012 Bahrainia vastaan osuen tuossa ottelussa neljästi. Hän kuului Arabiemiirikuntien joukkueeseen vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa, joissa hän pelasi yhdessä ottelussa. Vuoden 2013 Gulf Cupissa, jossa Arabiemiraatit saavutti kultaa, Mabkhout oli turnauksen paras maalintekijä. Vuoden 2015 Aasian-mestaruuskilpailuissa, joissa Arabiemiirikunnat saavutti pronssia, Mabkhout voitti niin ikään turnauksen maalikuninkuuden viidellä maalillaan.