google/wiki40b huggingface dataset:
James A. McClure

James Albertus ("Jim") McClure (s. 27. joulukuuta 1924 – k. 26. helmikuuta 2011) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. 
McClure syntyi Payettessa, Idahossa. Hän oli toisen maailmansodan veteraani ja koulutukseltaan lakimies. Hän istui Idahon osavaltionsenaatissa vuosina 1961–1966.
McClure äänestettiin Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen ensimmäistä kertaa vuonna 1966. Hän aloitti kautensa 3. tammikuuta 1967, tuli valituksi uudelleen vuosina 1968 sekä 1970 ja istui edustajainhuoneessa aina vuodenvaihteeseen 1972–1973 saakka. Hän istui liittovaltion senaatissa vuosina 1973–1991 (valittu 1972, 1978 ja 1984). 
McClure ei ollut uudelleen ehdolla kongressiin vuonna 1990. 
McClure kuoli 26. helmikuuta 2011 86-vuotiaana.
Saphira

Saphira on Eragonin lohikäärme, joka esiintyy Christopher Paolinin Perillinen-kirjasarjassa yhtenä päähahmona.
Saphiran muna löytyy Selkärankavuoristosta Alagaësiassa, kun Eragon on metsästämässä. Eragon aikoo itse ensin käyttää kiveksi luulemaansa munaa maksuvälineenä lihalle. Munasta kuoriutuu pieni lohikäärmeenpoikanen, Saphira. Eragon kasvattaa Saphiran ja matkaa tämän jälkeen ympäri Alagaësiaa koettaen jahdata ra'zaceja, jotka tappoivat hänen enonsa, ja taistella kuningas Galbatorixia vastaan.
Saphira on viisas, jalo ja rauhanomainen lohikäärme. Hän pelastaa Eragonin hengen monia kertoja, syöksee tulta ja taistelee armotta. Hän tekee mitä tahansa pitääkseen Eragonin hengissä. Saphira keskustelee Eragonin kanssa mielensä avulla. Saphira on viimeinen Alaĝesiassa elävä naaraslohikäärme. Saphira on myös lemmenkipeä ja alentuu joskus itsekin virheisiin. Lisäksi Saphira on myös ironinen sekä välillä mustasukkainen.
RN Emanuele Filiberto Duca d’Aosta (1934)

Palvelus

Emanuele Filiberto Duca d'Aosta liitettiin palvelukseen otettaessa 7. risteilijäviirikköön. Alus lähti Napolista 5. marraskuuta 1938 maailmanympäripurjehdukselle Eugenio di Savoian kanssa, mistä niiden piti palata kotimaahansa 25. heinäkuuta 1939. Maailmanpolitiikan kiristyminen kuitenkin aiheutti kierroksen nopeutemisen ja sen jälkimmäisen osan Tyynenmeren vierailut Yhdysvalloissa, Japanissa, Itä-Intiassa, Singaporessa ja Intiassa jätettiin tekemättä. Vierailtuaan Karibialla ja vierailtuaan Brasiliassa, Argentiinassa, Chilessä ja uudelleen Karibianmerellä palaten La Speziaan jo 3. maaliskuuta 1939.
Alus muodosti vuoden 1940 alussa sisaraluksensa kanssa 2. viirikön. Italian julistettua sodan liittoutuneille alus osallistui Calabrian taisteluun 6.-10. heinäkuuta, suojasi kesän Pohjois-Afrikan saattueita ja lokakuun lopulla pyrki laivaston mukana estämään brittien Maltan huoltamisen.
16. helmikuuta 1941 alkaen Emanuele Filiberto Duca d'Aosta kuului 8. viirikköön, jossa se palveli 28. marraskuuta saakka. Alus laski miinoja laivueensa mukana Cape Bonin edustalle 19.-24. huhtikuuta, jonka jälkeen se suojasi saattueita pari seuraavaa kuukautta. Kesäkuussa alus palasi miinoitustehtäviin tällä kertaa Tripolin edustalle 3. kesäkuuta alkaen ja Sisilian kanavaan 28. kesäkuuta sekä 7. heinäkuuta, jolloin laskettiin kentät S2, S31 ja S32. Lokakuussa suunniteltu miinanlasku peruutettiin, kun saatiin tieto Brittiläisen Välimeren laivaston merellä olosta.
Marraskuun lopulla suojasi jälleen saattueita operaatiossa, jossa useasta Italian satamasta lähteneitä rahtialuksia saatettiin Benghaziin. Alus suojasi 13.-19. joulukuuta vielä kaksi saattuetta M41 ja M42 Pohjois-Afrikkaan. Operaation aikana myös liittoutuneet pyrkivät saamaan saattueensa Maltalle, minkä seurauksena osastojen kohdatessa syntyi ensimmäinen Syrtinlahden taistelu.
Emanuele Filiberto Duca d'Aosta suojasi tammikuussa saattueen T18 Tripoliin ja helmikuussa se osallistui peruutettuun Maltan saattueen torjuntayritykseen. Kesäkuussa alus osallistui liittoutuneiden operaatioiden Vigorous ja Harpoon torjuntaan. Vuoden lopun alus oli pääosin Napolissa, jossa se oli Yhdysvaltain ilmavoimien iskiessä satamaan 4. joulukuuta. Vuoden 1943 alus ei ollut juurikaan merellä heikon polttoainetilanteen vuoksi ennen kuin liittoutuneet olivat nousseet maihin Sisiliassa. Alus lähti merelle tulittaakseen liittoutuneiden sillanpäässä olevia joukkoja, mutta operaatio peruutettiin osaston tultua havaituksi.
Italian antauduttua alus oli huollettavana, jonka jälkeen se lähti 27. lokakuuta 1943 Tarantosta Atlantille Abruzzin ja Garibaldin kanssa. Osaston tehtävänä oli etsiä saksalaisia saarronmurtajia tukikohtanaan Freetown. Alus teki 19. marraskuuta 1943 - 15. helmikuuta 1944 seitsemän purjehdusta keskisellä ja eteläisellä Atlantilla ennen paluutaan Italiaan 3. huhtikuuta. Alus oli tämän jälkeen lähinnä kuljetusaluksena.
Maattuaan jo jonkin aikaa lähinnä ankkurissa alus luovutettiin 2. maaliskuuta 1949 sotakorvauksena Neuvostoliitolle nimettynä Z15:ksi ja se nimettiin uudelleen Stalingradiksi ja Kerchiksi.
Lauri Lähdeaho

Lauri Johannes Lähdeaho (s. 6. elokuuta 1923 Multia) on suomalainen kirjailija.
Beats and Styles

Historia

Yhtye aloitti duona, johon kuului Controlin lisäksi DJ Alimo eli Asmo Soivio. Alimo ja Control aloittivat uransa DJ:nä ja klubipromoottoreina. Vuonna 2000 he saivat oman klubikulttuuriin keskittyvän tv-ohjelman Helsingin aluetelevisiolle. Heitä alkoi yhä enemmän kiehtoa musiikin tekeminen ja he tekivät drum'n'bass-musiikkia soolona ja myöhemmin suomenkielistä musiikkia Alimo&Control-nimellä. Alimo&Control-projektin tunnetuimmaksi kappaleeksi nousi "Tarkkaillaan", jossa solistina toimi Kemopetrol -yhtyeestä tuttu Laura Närhi. He Julkaisivat vielä Alimo&Control-nimellä albumin "Biitit Ja Tyylit FM" vuonna 2001, sekä pari englannin kielistä singleä vuonna 2002, kunnes he myöhemmin vuonna 2002 julkaisivat uudistetun version kappaleestaan "Anthem" Beats And Styles-nimellä. Vuonna 2003 Alimo ja Control tekivät ensimmäisen Beats And Styles-nimellä julkaistun albumin, This is... Beats and Styles, josta suosituimmiksi nousivat kappaleet "Dynamite" ja "Girls' Anthem". 
Vuonna 2004 kaksikko julkaisi albumin We're Not Ready Yet jolta suurimmaksi hitiksi nousivat Michael Monroen ja Alimon laulama "Renegades" sekä "Fire" ja "Dance, Dance, Dance". Vuonna 2005 ilmestyi albumi Everything is Everything, jolta menestyivät "Invitation to the Dancefloor" ja albumin nimikappale "Everything is Everything", jonka musiikkivideo kuvattiin Prypjatissa Tšernobylin lähellä. Beats and Styles voitti myös vuoden 2005 Muuvi-musiikkivideokilpailussa pronssisen palkinnon sekä erikoismaininnan tuotteliaasta ja laadukkaasta videotuotannosta. Yhtyeen musiikkia on julkaistu muun muassa Ruotsissa, Saksassa, Puolassa, Ukrainassa, Ranskassa, Italiassa, Britanniassa, Etelä-Afrikassa ja Australiassa, mutta toistaiseksi duo ei ole onnistunut tekemään kansainvälistä läpimurtoa.
Beats and Styles julkaisi neljännen albuminsa "Walk, Don't Talk" 14.2.2007. Levyn ensimmäinen single oli "Ocean Wave", jossa vierailevana artistina on Michael Monroe Hanoi Rocks -yhtyeestä. "Ocean Wave" -video on kuvattu Fuerteventuralla, ja sen on ohjannut Kusti Manninen. Yhtye osallistui myös Suomen euroviisukarsintoihin kappaleella "See the Signs", mutta jäi äänestyksessä viimeiseksi.
Kokoelmalevy "Straight Forward" julkaistiin vuonna 2008 ja siinä oli kaksi uutta kappaletta, Elastisen kanssa tehty "You Got The Light" sekä "Straight up".
Alimo ei ollut enää mukana bändin syyskuussa 2009 ilmestyneellä "Schizosonics"-levyllä eikä esiintynyt bändin keikoilla ennen vuoden 2014 loppupuolta. Controlin Hymy-lehdelle antaman haastattelun mukaan Alimo "ei halunnut lähteä uuden levyn poppimeininkiin".
Schizosonics levyn isoimmaksi singleksi on noussut amerikkalaisen Justin Taylorin kanssa tehty kappale "Friend". Beats and Styles teki levystä maailmanlaajuisen levytyssopimuksen italialaisen Time Records -levymerkin kanssa.
Beats and Styles teki paluun vuonna 2017 Still Alive-singlen muodossa. Beats and Styles-kokoonpanossa vaikuttaa nykyään uusia jäseniä kuten kitaristit Shiegeki Tamura ja Markku Metsola.
Viljaympyrä

Viljaympyrä eli viljapeltokuvio on pellolle tehty kuvio, joka on syntynyt viljan painautuessa maata vasten. Samalle pellolle voi ilmestyä useita erikokoisia kuvioita ja niitä saattavat yhdistää viivat. Viljapeltokuvioita on havaittu erityisesti 1970-luvulta alkaen Englannissa, mutta myös muun muassa Australiassa, Etelä-Afrikassa, Kiinassa ja Venäjällä. Viljapeltokuvioiden on usein väitetty olevan ufojen aikaansaannoksia. 
Vuonna 1991 englantilainen taiteilijakaksikko ilmoitti, että he olivat alkaneet tehdä kuvioita 1970-luvulla saaden pian jäljittelijöitä.

Viljaympyröiden alkuperä

Vuonna 1880 Nature-lehdessä selostettiin tapaus, jossa harrastelijatutkija John Rand Capron oli havainnut naapurinsa pellolla ympyröiden muotoon lakoutunutta viljaa. Selostus julkaistiin uudelleen vuonna 2000 Journal of meteorology -lehdessä.
Ufokirjallisuudessa on useita viljaympyröitä edeltäviä tapauksia, joissa sen sijaan että viljaa olisi kaadettu kuvioiksi, sitä on poltettu tai leikattu.Vuonna 1966 Australian Tullyssa eräs sokeriruokoviljelijä sanoi nähneensä lautasen muotoisen aluksen nousseen ylös suosta ja lentäneen pois. Paikalla ruo'ot olivat painautuneet pitkin vedenpintaa. 
Joidenkin viljaympyräpaikkojen läheisyydessä on havaittu valoilmiöitä. Erään näkemyksen mukaan kuviot ovat syntyneet erilaisten luonnonilmiöiden kuten pyörretuulien myötä. 
Viljaympyröitä tutkivaa näennäistieteellistä alaa kutsutaan cereologiaksi. Nimen on sanottu tulevan Rooman maanviljelyn jumalattaren Cereksen nimestä.

Viljaympyröiden tekijät

Vuonna 1991 kaksi brittiläistä taiteilijaa, Doug Bower ja Dave Chorley ilmoittivat tehneensä viljaympyröitä 20 vuoden ajan. Kaksikon mukaan he paljastivat tekonsa, koska valtio suunnitteli viljakuvioiden tutkimusta ja he eivät halunneet nähdä tuhlattavan verovaroja asiaan. Toisen tiedon mukaan syynä oli Bowerin vaimo, joka sai selville miehen yölliset retket ja pakotti hänet tunnustamaan asioiden oikean laidan. Haastattelussa Doug Bower kertoi saaneensa innoituksen viljaympyröiden tekoon Tullyn ufotapauksesta. Vuosia myöhemmin haastateltu Bower tarkensi, että heidän tarkoituksenaan ei ollut tehdä taidetta vaan saada kuviot näyttämään ufojen laskeutumisalustoilta.
Tapaukset saivat pian jatkoa muilta henkilöitä. Haastattelussa Rob Dickson ja John Lundberg kertoivat tehneensä 500 viljaympyrää. Ryhmässä oli mukana 13 henkilöä. He olivat suunnitelleet kuviot ensin tietokoneella ja pyytäneet maanomistajien lupaa tekemisilleen. Ilmiötä ruokkivat erilaiset uskovaiset, viljaympyröiden tutkijat sekä lehdet, jotka maksoivat maanomistajille valokuvista.
Tasmanialaisten viljaympyröiden alkuperäksi on esitetty myös vallabeja, jotka loikkivat huumaantuneina ympyrää syötyään saarella viljeltävien oopiumunikoiden siemenkotia.

Viljaympyrät Suomessa

Kesällä 1998 ilmestyi muun muassa Vantaalle viljaympyröitä. Skeptikko-lehdessä ilmestyi artikkeli asiasta. Ilmiön alkuperä ei selvinnyt. Suomenojalla Espoossa havaittiin viljapeltokuvioita heinäkuussa 2000.
Wolfgang Schäuble

Wolfgang Schäuble (s. 18. syyskuuta 1942 Freiburg) on saksalainen kristillisdemokraattinen (CDU) poliitikko. Hän toimi CDU:n puheenjohtajana Helmut Kohlin jälkeen, ennen Angela Merkeliä vuosina 1998–2000. Hän on toiminut liittohallituksessa erityisasioiden ministerinä, kahdesti sisäministerinä ja valtiovarainministerinä.

Opiskeluaika

Schäuble opiskeli 1961–1966 oikeus- ja taloustiedettä Freiburgin ja Hampurin yliopistoissa. Hän oli jo opiskeluaikana poliittisesti aktiivinen ja liittyi 1961 Südbadenin nuorisoliittoon, hän oli 1963–1964 kristillisdemokraattisten opiskelijoiden liiton puheenjohtaja Hampurissa ja Freiburgissa. Schäuble liittyi 1965 kristillisdemokraattiseen unioniin (CDU).
Valmistumisensa jälkeen Schäuble toimi muun muassa apulaisena Freiburgin yliopistossa ja oikeusavustajana. Hän väitteli itsensä tohtoriksi tilintarkastajien ammatillisesta asemasta tilitoimistoissa.

Liittopäiviltä Kohlin luottomieheksi

Schäuble valittiin 1972 edustajaksi Saksan liittopäiville. Vuosina 1975–1984 hän oli jäsenenä Euroopan neuvoston parlamentaarisessa yleiskokouksessa ja 1976–1984 CDU:n liittovaltion urheilukomitean puheenkohtajana.
Helmut Kohlin ehdotuksesta Schäuble valittiin yhdeksi CDU/CSU-parlamenttiryhmän johtajista. Schäublesta oli 1984–1989 Kohlin hallituksen erityisasioiden ministeri ja kansliapäällikkö. Hän nousi samalla yhdeksi Kohlin lähemmistä neuvonantajista. Schäuble valmisteli 1987 Itä-Saksan valtioneuvoston puheenjohtajan Erich Honeckerin ensimmäisen virallisen vierailun Länsi-Saksaan.
Kun Kohlin hallitusta järjestetään uudelleen 1989, Schäublesta tuli sisäministeri. Hän johti seuraavana vuonna neuvotteluita, jossa käsiteltiin Saksojen yhdistymissopimusta. Hän julkaisi vuonna 1991 tapahtumista kirjan Der Vertrag. Wie ich über die deutsche Einheit verhandelte.
Vuonna 1990 Schäuble joutui hyökkäyksen kohteeksi: Psyykkisesti sairas mies ampui häntä puhetilaisuudessa Oppenaussa. Hän sai hengenvaarallisia vammoja, mutta pystyi pian palaamaan poliittiseen työhön. Hän kuitenkin halvaantui kolmannesta rintanikamastaan ja on joutunut käyttämään sen jälkeen pyörätuolia.
Kun Kohl ilmoitti vuonna 1997 pyrkimänsä seuraavan vuoden vaaleissa uudelleen liittokansleriksi, hän painotti kuitenkin sitä, että halusi Schäublen olevan hänen seuraajansa. CDU hävisi kuitenkin vuoden 1997 vaalit. Kohl erosi puolueen johdosta, ja Schäublesta tuli puolueen seuraava johtaja. Hän joutui kuitenkin korruptiosyytöksiin, ja hän myönsi tammikuussa 2000 ottaneensa yli 100 000 Saksan markkaa asekauppias Karlheinz Schreiberilta. Friedrich Merz korvasi helmikuussa Schäublen puoluejohdossa.

Merkelin ministerinä

Schäuble on uudelleen sisäasiainministerinä Merkelin ensimmäisessä hallituksessa vuosina 2005–2009. Sisäministerinä hän keskittyy erityisesti turvallisuuspolitiikkaan.
Vuonna 2009 Schäuble valittiin Merkelin toisen hallituksen valtiovarainministerinä. Hän oli Merkelin kanssa vahvasti edistämässä Euroopan talouskurisopimuksen hyväksymistä vuonna 2012. Hän oli myös vahvasti ajamassa talouskriisimaiden pelastuspolitiikkaa. Schäuble sai pitää paikkansa valtiovarainministerinä vuonna 2013 valitussa Merkelin III hallituksessa.
Tampereen seudun ammattiopisto Tredu

Historia

Pirkanmaan ammattiopisto (lyhenne PAO) oli Pirkanmaan koulutuskonserni-kuntayhtymän (PIRKO) alainen ammattioppilaitos, joka perustettiin vuonna 2007, kun Kangasalan ammattioppilaitos, Nokian ammattioppilaitos, Tampereen sosiaali- ja terveysalan opisto, Pirkanmaan Taitokeskus ja Pohjois-Pirkanmaan koulutusinstituutti yhdistyivät. Pirkanmaan ammattiopistolla oli yksiköitä kolmellatoista eri toimipisteellä, muun muassa Tampereella, Kangasalla, Ylöjärvellä ja Lempäälässä.
Tampereen ammattiopisto (engl. Tampere College, lyhenne TAO) perustettiin vuonna 2000 yhdistämällä joukko Tampereen seudun ammatillisia oppilaitoksia. Liitettyihin kouluihin kuuluivat 1800-luvun puolella perustettu Tampereen kauppaoppilaitos sekä 1900-luvun alkupuolelta asti toimineet Poikain ja Tyttöjen ammattikoulu, sairaanhoitajakoulu ja metsäkoulu. Koulussa opiskeli vuosittain 4 500 nuorta. Lisäksi koulu järjesti aikuisille täydennyskoulutusta ja maahanmuuttajille valmistavaa koulutusta. TAOlla oli toimipisteitä Pirkankadulla, Metsätiellä, Santalahdessa, Sairaalankadulla, Sammonkadulla  ja Hepolamminkadulla. TAO:n tunnuslause oli ”Juuret ja siivet”.
Andrea Navarra

Andrea Navarra on italialainen rallikuljettaja. Hän on syntynyt vuonna 1971. Hän on pääasiassa ajanut urallaan Italian rallisarjaa, mutta silloin tällöin hän on väläyttänyt vauhtiaan myös MM tasolla. Hyvänä esimerkkinä voidaan pitää Sardinian rallia vuonna 2004, jolloin hän ajoi yksityistallin Subarulla neljänneksi, tosin eroa kärkeen oli melkoisesti. Vuonna 2005 Navarra oli Italian sarjan kakkonen Mitsubishi Lancerillaan.
Massimo Mutarelli

Massimo Mutarelli (s. 13. tammikuuta 1978 Como, Italia) on italialainen entinen jalkapalloilija, jonka viimeinen seura oli Atalanta BC vuonna 2012. Vuonna 1995 Atalantan riveissä ammattilaisuransa aloittanut keskikenttäpelaaja pelasi uransa aikana bergamolaisjoukkueen lisäksi kotimaansa Genoa CFC:ssä, US Palermo, SS Laziossa ja Bologna FC:ssä. Lazion riveissä Mutarelli pelasi myös Mestareiden liigaa. Italiaa alle 17- 18- ja 21-vuotiaissa edustanut Mutarelli pelasi ammattilaisuransa aikana 340 ottelua, joissa hän teki 18 maalia.
Rotkorakkeli

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 24–27 cm, siipien kärkiväli 44–45 cm ja paino 100–140 g. Kottaraista hivenen pitempi ja hoikempi lintu. Koiraan puku on kokomusta lukuun ottamatta oranssin väristä käsisiipeä, joka näkyy vasta linnun lentäessä. Naaras on harmaampi. Silmä on punertava. Seurallinen laji, joka elää pienissä parvissa paitsi pesimäaikaa, jolloin parit pesivät yksittäin. Äänekäs, kuten useimmat kottaraiset, mutta laulu on melko hiljainen ja vaatimaton.

Esiintyminen

Esiintyy sangen pienellä alueella Lähi-idässä, Israelista Arabian niemimaan länsiosiin. Runsastunut ainakin Israelissa. Paikkalintu, mutta pesimäajan ulkopuolella parvet liikkuvat laajalti. Lajin elinalueen koko on 100 000–1 000 000 neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen. Lajia ei ole tavattu Suomessa.

Elinympäristö

Vuoristojen rotkot ja laaksot, nykyään yhä enenevässä määrin kaupungeissa ja teollisuusalueilla. Vierailee myös kaatopaikoilla.

Lisääntyminen

Pesä sijaitsee rotkon tai kalliojyrkänteen hyllyllä tai kolossa, tai korkean betonirakennuksen kolossa tai ulkonemassa. Se on rakennettu oksista ja risuista, joskus myös tuoreista akaasian oksista, sekä vuorattu karvoilla, höyhenillä ja paperinpaloilla. Turkoosin värisiä munia on 3–5 ja naaras hautoo niitä noin 16 päivää. Molemmat emot huolehtivat poikasista, jotka ovat lentokykyisiä 28-31 päivän ikäisinä. Noin 2 viikkoa tästä ne itsenäistyvät ja muodostavat nuorten lintujen parvia.

Ravinto

Ruokailee tavallisesti parvissa. Syö hedelmiä ja selkärangattomia. Laitumilla kuljeskelevista eläimistä, kuten naudoista, aaseista ja kameleista, se käy poimimassa loisia ja muita ötököitä. Kauriista se tutkii etenkin pään ja peräaukon tienoon.
Teräskaarti

Teräskaarti on Tintti sarjakuvien kuvitteellinen, kommunistinen salaseura, jonka tehtävänä on littää Syldaavia Borduuriaan. Teräskaartin johtaja on Musstler. (Mussolini=Hitler)
Teräskaarti perustuu toisen maailmansodan aikaiseen Romanialaiseen fasistiseen Rautakaarti seuraan.
HELI-rata

HELI-rata tarkoittaa Helsingistä itään kulkevaksi suunniteltua rautatietä, jota kutsutaan myös itäiseksi rannikkoradaksi tai rantaradaksi. Ratavaraus esiintyy yleis- ja seutukaavoissa ja kuntien asemakaavoissa.

Historia

Suomen rataverkko hahmottui suurelta osin 1800-luvun loppupuolella. Suomen sisäisten, pitkälti kehittyvän metsäteollisuuden tarpeiden pohjalta muodostuneiden yhteyksien ohella välttämättömänä pidettiin Helsingin ja Pietarin välisen radan toteuttamista. 
Rata Helsingistä itään ei kuitenkaan toteutunut suorinta reittiä rannikkoa pitkin. Linjaus Riihimäen, Lahden ja Kouvolan kautta oli seurausta tavoitteesta kytkeä Päijänteen vesitieyhteydet rataverkkoon. Toisaalta suurvaltapoliittinen tilanne vaikutti linjaukseen: Krimin sota (1853 – 1856) ja siihen liittynyt laivaston hyökkäys Suomeen oli hyvin muistissa, jonka vuoksi rata haluttiin sijoittaa laivastotykkien ulottumattomiin kauas rannikosta.

Radan hyödyt

Nykyinen rataverkosto Kotka-Haminan seudun ja koko itäisen Suomenlahden ovat satamia ja raskasta teollisuutta palvelevia pohjois-eteläsuuntaisia pistoratoja. Etelä-Kymenlaakson kaupunkien ja Helsingin välinen joukkoliikenne perustuu käytännössä busseihin ja valtatiehen 7. Suoraa ratayhteyttä sekä länteen että itään on kuitenkin aina toivottu, ja ratalinjaukseen on varauduttu eri kaava- ja suunnittelutasoilla.
Uusi ratayhteys Helsingistä itään lyhentäisi matka-aikaa Venäjältä HaminaKotkan satamaan ja Sköldvikiin suuntautuvissa kuljetuksissa ja parantaisi siten rautatiekuljetusten kilpailukykyä.

Linjausvaihtoehtoja

Rata kulkisi vaihtoehtojen mukaan joko Helsingin Tapanilasta Porvooseen, Loviisaan, Kotkaan ja Haminaan kulkien E18-tien kanssa samassa maastokäytävässä. Haminasta eteenpäin vaihtoehtoja ovat E18-tien kautta kulkeva suora linjaus Haminasta Vaalimaalle, Viipuriin ja Pietariin tai Haminasta nykyiseen Riihimäki–Pietari-rataan Luumäen kautta yhdistyvä linjaus. Lahden oikoradan rakentamisen myötä radan linjaus Porvoon kautta Kouvolaan menetti merkityksensä ja poistettiin suunnitelmista.
Lokakuussa 2011 Uudenmaan maakuntaliitto teki periaatepäätöksen, jonka mukaan Helsingistä itään suuntautuva rata linjattaisiin Pasilasta Helsinki-Vantaan lentoaseman ja Sipoon keskiosien kautta. Linjauksen mukaan rata kulkisi Pasilasta tunnelissa lentoaseman kautta Keravalle. Keravan kohdalla rata alittaisi nykyisen pääradan. Rata jatkuisi maan pinnalla Sipoon kautta Porvooseen, Kotkaan ja edelleen kohti Pietaria.
Toukokuussa 2018 Kouvolan kaupunki, Etelä-Karjalan-, Pohjois-Karjalan-, Etelä-Savon- ja Pohjois-Savon- sekä Kainuun maakuntaliitot esittivät rataa Helsinki-Vantaan lentoasemalta Porvoon kautta Kouvolaan.
SDP:n Antti Rinne ilmoitti 2019 ettei halua paljastaa mielipidettään rata linjauksesta.
Danny Rolling

Daniel ”Danny” Harold Rolling (26. toukokuuta 1954 – 25. lokakuuta 2006) oli ”Gainesvillen viiltäjänä” tunnettu sarjamurhaaja, joka tunnusti syyllistyneensä elokuussa 1990 viiden opiskelijan raakaan surmaan Gainesvillessä, Floridan osavaltiossa. Hän tunnusti raiskanneensa useat uhrinsa sekä tehneensä myös Louisianan Shreveportissa marraskuussa 1991 tapahtuneen kolmoissurman, sekä myönsi yrittäneensä tappaa oman isänsä toukokuussa 1990. Yhteensä Rolling tunnusti tappaneensa kahdeksan ihmistä, mutta uhrien lukumäärä saattaa olla suurempi.

Varhaiset vuodet

Danny Rollingin vanhemmat olivat James ja Claudia Rolling. Hänen isänsä oli väkivaltainen vaimoaan, Dannya ja tämän pikkuveljeä Keviniä kohtaan. Claudia Rolling yritti jättää miehensä useita kertoja, mutta palasi aina takaisin. James Rolling oli ammatiltaan poliisi.
Teinivuosinaan Danny istui vankilassa tekemänsä ryöstösarjan vuoksi. Hänellä oli vaikeuksia sopeutua aikuisena yhteiskuntaan ja pitää työpaikkansa. Lopulta vuosien pahoinpitelyjen jälkeen Rolling yritti tappaa isänsä.

Gainesvillen viiltäjä

Danny pakeni sittemmin Floridaan, jossa hän aloitti murto- ja ryöstökierteen. Rikollisura huipentui viiden oppilaan murhaan Gainesvillen yliopistoalueella. Hänellä oli tapana järjestää ruumiit asuntoloissa mahdollisimman järkyttävällä tavalla: toisinaan hän leikkasi päät irti ja sijoitti peilejä ympäri huonetta siten, että huoneeseen astuva henkilö järkyttyisi mahdollisimman paljon.
Vaikka poliisilla ei ollut juuri johtolankoja ja tutkimukset venyivät vuosien mittaisiksi, Rolling pidätettiin lopulta ja hän sai moninkertaiset murhasyytteet. Yllättäen Rolling myönsi oikeudessa syyllisyytensä, ja hänet tuomittiin kuolemaan jokaisesta murhasta.
Myöhemmin Rolling tunnusti kirjeessään tappaneensa 55-vuotiaan William T. Grissomin, tämän 24-vuotiaan tyttären Julien sekä 8-vuotiaan lapsenlapsen Seanin, kun nämä olivat valmistautumassa päivälliselle Grissomin kodissa 4. marraskuuta 1989. Shreveportin poliisi ilmoitti Gainesvillen poliisille murhapaikoissa havaituista samankaltaisuuksista. Shreveport ei koskaan vaatinut luovutusta, sillä kuolemantuomio oli Floridassa todennäköisempi kuin Louisianassa.

Teloitus

Rolling tuomittiin rikoksistaan lähes neljä vuotta myöhemmin, ja hän sai jokaisesta murhasta kuolemantuomion. Hänet teloitettiin myrkkyruiskeella 25. lokakuuta 2006, kun korkein oikeus oli kumonnut hänen viimeisen valituksensa.
Rolling ei osoittanut katumusta tai pyytänyt anteeksi uhrien omaisilta. Sen sijaan hän lauloi itse säveltämänsä laulun. Hän söi viimeisellä ateriallaan hummeria, katkarapuja, paistettuja perunoita, mansikkajuustokakkua sekä teetä. Juuri ennen teloitusta Rolling tunnusti vielä kolme murhaa.
Robots in Disguise

Yhtyeen jäsenet

Dee Plume ja Sue Denim ovat vuodesta 2007 olleet yhtyeen ainoat pysyväisjäsenet. Konserteissa yhtyeeseen kuuluu myös rumpali nimeltä Ann Droid, sekä aiemmin myös Noel Fielding tai Chris Corner bassossa. Yhtyeellä on erikoinen vaatetyyli, ja sen jäsenet pukeutuvat usein kirkkaisiin lycra-asuihin.