google/wiki40b huggingface dataset:
Atreus

Atreus (m.kreik. Ατρεύς) oli kreikkalaisessa mytologiassa Mykenen kuningas ja Olympian kuninkaan Pelopsin ja Hippodameian poika. Hänellä oli lapset Agamemnon ja Menelaos, jotka kollektiivisesti tunnetaan atreideina. Atreus ja hänen kaksoisveljensä Thyestes olivat isänsä karkottamina maanpaossa surmattuaan velipuolensa Khrysippoksen havitellessaan Olympian valtaistuinta. He saivat suojapaikan Mykenestä ja kohosivat siellä valtaan kuningas Eurystheuksen ollessa poissa taistelemassa herakleideja vastaan. Eurystheus oli tarkoittanut heidän hallintonsa väliaikaiseksi ratkaisuksi, mutta siitä tuli pysyvä hänen kuoltuaan taistelussa.
Atreus vannoi uhraavansa parhaan lampaansa Artemiille, mutta etsiessään sitä laumastaan hän huomasi joukossa kultaisen lampaan. Hän laiminlöi lupauksensa, kuristi lampaan ja säilöi sen laatikkoon, mutta hänen vaimonsa Aerope, joka oli viehtynyt hänen veljeensä, antoikin sen Thyesteelle. Mykeneläisten saatua ennustuksen, joka kehotti heitä valitsemaan itselleen pelopidin kuninkaaksi, he kutsuivat Atreuksen ja Thyesteen. Kun he keskustelivat valtakunnasta, Thyestes julisti kansalle, että valtakunnan tulisi kuulua hänelle, jolla on kultainen lammas, ja kun Atreus tähän suostui, Thyestes tuotti lampaan nähtäväksi ja julistettiin kuninkaaksi.
Zeus lähetti kuitenkin Hermeen ja käski Atreusta vaatimaan Thyesteeltä, että hänet kruunataan kuninkaaksi, jos aurinko kulkisi vastapäivään. Thyesteen suostuttua Zeus saattoi auringon laskemaan itään, ja niin Atreus sai valtansa takaisin ja karkotti Thyesteen maasta.
Atreuksen saatua tietoonsa Thyesteen aviorikkomuksen hän pyysi Thyesteen vieraakseen teeskennellen ystävyyttään, mutta tappoikin veljensä pojat ja tarjosi heidän lihaansa aterialla Thyesteelle mutta säästi kaikki raajat. Kun Thyestes oli nauttinut ateriansa, Atreus näytti hänelle säästämänsä raajat ja karkotti hänet uudelleen maasta.
Kun Thyestes etsi keinoja kostaakseen veljelleen, hän kuuli oraakkelilta, että hän saisi kostaa, jos saisi pojan oman tyttärensä Pelopeian kanssa. Hän saikin Aigisthoksen tyttärensä kanssa, mutta tämän äiti hylkäsi lapsensa häveten tekoaan. Paimen löysi lapsen ja antoi tämän Atreukselle, joka kasvatti poikaa omanaan. Aigisthoksen vartuttua mieheksi Thyestes paljasti hänelle, että hän oli sekä tämän isä että isoisä ja että Atreus on hänen setänsä, ja Aigisthos tappoi Atreuksen.
Suolankukka

Suolankukka (ransk. fleur de sel, port. flor de sal) on kristallikiteinen, hiutalemainen, paljon kivennäisaineita sisältävä, tavallista ruokasuolaa hienojakoisempi valmiin ruoan maustamiseen käytettävää merisuola. Sitä ei ole keräämisen jälkeen pesty, eikä se sisällä lisäaineita.

Valmistus

Hienoimpana suolankukkana pidetään Etelä-Bretagnessa, Ranskassa sijaitsevassa Guérandessa tuotettua Fleur de sel de Guérandea. Muita tunnettuja tuotantopaikkoja on muun muassa Camarguessa Rhônen alueella, Algarvessa Portugalissa, Kanadan länsirannikolla ja Espanjassa.
Sitä syntyy niin kutsuttujen œillet-altaiden pinnalle meren, auringon ja tuulen vaikutuksesta iltapäivisin, jolloin haihtuminen on voimakkainta. Suolankukka koostuu valkoisista kiteistä, jotka muodostuvat altaiden pinnalle. Tuuli kuljettaa pieniä kiteitä, ja ne kerääntyvät ohueksi kerrokseksi altaan nurkkaan, Fleur de sel de Guéranden tapauksessa altaan keskelle. Suolankukka kerätään käsin veden pinnalta haravaa muistuttavalla puisella työvälineellä nimeltä lousse, Fleur de sel de Guéranden tapauksessa las-työvälineellä. Tarkkuutta vaativa keruu on perinteisesti ollut naisten työtä. Suola kuivataan auringossa, muuta käsittelyä ei tarvita. Hidas, käsityötä vaativa keräystapa selittää osin tuotteen suhteellisen kalliin hinnan.

Koostumus ja käyttö

Suolankukka on hienojakoisempaa kuin tavallinen ruokasuola. Sitä arvostetaan ulkonäön ja maun lisäksi mikroskooppisen dunaliella salina -levän aiheuttaman orvokkimaisen tuoksun takia. Levän sisältämät karotenoidit antavat suolankukalle toisinaan myös kauniin vaaleanpunertavan sävyn. Suolankukka sisältää muun merisuolan tavoin natriumkloridin lisäksi runsaasti magnesiumia, kalsiumia, kaliumia ja muita kivennäisaineita.
Lämpöässä

Lämpöässä on Suomen Lämpöpumpputekniikka Oy:n maalämpöpumppu -tuotemerkki. Lapualla vuodesta 1983 toiminut lämpöpumpputehdas työllistää noin 40 henkilöä. Tuote suunnitellaan ja valmistetaan Suomessa ja sille onkin myönnetty Avainlippu-merkki. Yrityksen tuotteita ovat Lämpöässä Vsi-, Vmi-, Esi-, Emi ja Eli-maalämpöpumput, ÄssäCooling-viilennysyksiköt sekä maalämpökeskukset. Lämpöässän lämmityskohteita ovat kaikki kiinteistöt omakotitaloista suuriin kerrostaloihin. Lämpöässällä on laajasti tuotteita myös rakennusten ja maatalouden jäähdytykseen maalämpöpumpulla sekä ohjausmahdollisuudet erilaisten hybridijärjestelmien ja aurinkolämmityksen ohjaamiseen. Lämpöässä maalämpökeskus, joka on tehtaalla valmiiksi rakennettu suuremman kiinteistön lämpökeskus , joka siirretään suoraan kohteeseen käyttövalmiina. Maalämpökeskus suunnitellaan kohteen lämmitys-, lämmin käyttövesi- ja jäähdytystarpeiden mukaan. Valmis paketti toteutetaan yksien seinien sisään Lämpöässän tehtaalla Lapualla. Lämpöässän Vsi/Esi/Vmi-maalämpöpumpuilla on Euroopan Lämpöpumppuyhdistyksen EHPA-laatumerkintä.
Viulisti (elokuva)

Juoni

Elokuva kertoo huippuviulisti Karinista (Matleena Kuusniemi), joka loukkaa kätensä onnettomuudessa ja tämän seurauksena menettää kykynsä soittaa. Hän palaa opettamaan ja rakastuu oppilaaseensa Anttiin (Olavi Uusivirta).
Jyrkkälän Tykit

Jyrkkälän Tykit (lyh. JyTy) on vuonna 1993 perustettu turkulainen jalkapalloseura joka pelaa kaudella 2018 Länsi-Suomen piirin Nelosessa. Seuran kotikenttä on Turun Urheilupuiston yläkenttä ja valmentajana toimii Tomi Tuominen. Jyrkkälän Tykit on Länsi-Suomen jalkapallossa tunnettu seura pinkin peliasun ja rennon otteensa ansiosta. 
Seurassa pelaavat pitkäaikaiset FC Inter -pelaajat Petri Lehtonen ja Henri Lehtonen sekä KTP-kasvatti Jani Lauretsalo.

Historia

Seura perustettiin vuonna 1993 kun FC Inter oli edeltävänä vuonna ottanut NaKun paikan Kolmosessa. Seuran taival alkoi Turun piirin seitsemännestä divisoonasta, josta seura nousi kausina 1994-1997 Neloseen. Kaksi kautta Nelosta pelattuaan JyTy nousi jälleen, tällä kertaa vakiinnuttaen paikkansa Turun Piirin Kolmosessa. Kausina 1999-2010 JyTy pelasi Turun Piirin Kolmosta. Kaudella 2011 seura voitti Nelosen ja nousi takaisin Kolmoseen. Seuraava kausi päättyi kuitenkin jälleen putoamiseen, mutta kauden 2013 jälkeen JyTy palasi jälleen kausiksi 2014-2017 Turun Piirin Kolmoseen. Kaudella 2017 Satakunnan ja Turun Piirin yhdistyessä JyTy tippui kaudeksi 2018 Neloseen.
Jyrkkälän Tykkien ikämiehet voittivat 35-vuotiaiden SM-kultaa vuonna 2016.
Josip Runjanin

Josip Runjanin (8. joulukuuta 1821 Vinkovci – 1878 Novi Sad) oli kroatialainen sotilas ja muusikko. Hän on säveltänyt Kroatian kansallislaulun (Lijepa naša domovino). Hänen muuhun sävellystuotantoonsa kuuluu Ljubimo te naša diko, joka perustuu Gaetano Donizettin Lemmenjuoma-oopperan teemoihin.
Euroopan yleisurheiluliitto

Historia

Vuonna 1932 IAAF päätti perustaa komitean suunnittelemaan yleisurheilun EM-kilpailuja. Komitea nimettiin syyskuussa 1933 ja se kokoontui ensimmäisen kerran Budapestissa 7. tammikuuta 1934. Samana vuonna pidettiin ensimmäiset yleisurheilun EM-kilpailut. EAA irtaantui omaksi itsenäiseksi liitokseen vuonna 1969.
Chrístos Sartzetákis

Elämä ja ura

Sartzetákis syntyi Thessalonikissa Kreikan Makedoniassa. Hän opiskeli oikeustiedettä Thessalonikin Aristoteles-yliopistossa ja jatkoi opintojaan Pariisissa. Sartzetákis toimi tuomarina vuodesta 1955. Hän nousi julkisuuteen vuonna 1963 vasemmistopoliitikko Grigóris Lamprákiksen salamurhan oikeuskäsittelyn yhteydessä. Vuoden 1967 sotilasvallankaappauksen jälkeen hänet erotettiin tuomarinvirasta vuonna 1968, vangittiin ilman oikeudenkäyntiä ja kidutettiin. Juntan kaaduttua vuonna 1974 hän sai palata virkaansa.
Sartzetákis valittiin presidentiksi 29. maaliskuuta 1985 sen jälkeen, kun edeltäjä Konstantínos Karamanlís oli eronnut protestina suunnitelmille presidentin valtaoikeuksien vähentämisestä. Väliaikana virkaatekevänä presidenttinä toimi Ioánnis Alevrás. Sartzetákis oli poliitikkona sitoutumaton. Karamanlís toimi uudelleen presidenttinä Sartzetákiksen jälkeen.
Sartzetákis on naimisissa Éfi Sartzetákin (o.s. Argyríou) kanssa, ja heillä on yksi tytär. Sartzetákis on julkaissut useita teoksia oikeustieteen ja politiikan alalta.
Hr. Ms. De Ruyter (F804)

Palvelus

Alus vieraili 23. syyskuuta 2013 alkaen muutaman päivän Helsingissä ja se oli edelleen palveluksessa 2016.
Opiskelijaprotesti

Opiskelijaprotesti on opiskelija-aktivismin muoto, jolla puututaan yhteiskunnallisiin epäkohtiin nostamalla ne protestin muodossa esiin. Opiskelijaprotesti voi kohdistua opiskelijoita koskeviin yksittäisiin tai niitä yleisempiin yhteiskunnallisiin ongelmiin. Opiskelijaprotestin muotoja ovat esimerkiksi adressi, tiedottaminen, mielenosoitus, sit-in, die-in, luentolakko ja yliopistovaltaukset. Esimerkkejä tiedottamisesta ovat vuonna 2008 julkaistu Helsingin yliopiston Opiskelijatoiminnan manifesti  ja vuonna 2011 julkaistu Vastaopinto-opas .
Harbin

Maantiede

Harbin sijaitsee Songhuan, joka on yksi Amurin sivujoista, rannalla.

Ilmasto

Harbinissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan lämminkesäinen mannerilmasto. Kesät ovat kuumia ja sateisia, talvella on kuivaa ja kylmää. Vuoden keskilämpötila on noin 3 °C ja keskimääräinen sademäärä 560 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 23 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin –20 °C. Sateisin kuukausi on heinäkuu, jolloin sataa keskimäärin noin 160 millimetriä. Tammikuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 4 millimetriä.

Historia

Harbin oli alun perin vain pieni kalastajakylä ja se alkoi kasvaa kaupungiksi vasta 1900-luvulla. Kasvu alkoi kun Venäjän keisarikunta alkoi rakentaa Kiinan itäistä rautatietä Mantšuriaan. Venäjän sisällissodan seurauksena kaupunkiin muutti monia venäläisiä, joista suuri osa oli juutalaisia. 1900-luvun alkupuolella kaupungissa olikin jopa parikymmentätuhatta juutalaista. Suurin osa heistä muutti toisen maailmansodan jälkeen ulkomaille.
Japanin miehitettyä Mantšurian vuonna 1931 Harbinista tuli osa Japanin luomaa Mantšukuon nukkevaltiota. Kaupungissa toimi Japanin armeijan biologisten aseiden tutkimuskeskus. Neuvostoliitto miehitti kaupungin vuonna 1945 ja he luovuttivat vallan Kiinan kommunisteille vuotta myöhemmin. Kaupunki oli tärkeä kommunistien sotilaallinen keskus Kiinan sisällissodassá. Sodan jälkeen 1950-luvulta 1980-luvulle Harbinista tuli nopeasti tärkeä Kiinan teollisuuden keskus.

Väestö

Harbinin kaupungissa asuu 5 878 939 (2010) ihmistä. Koko Harbinin kunnan alueella asukkaita on 10 635 971. Valtaväestön muodostavat han-kiinalaiset (93,45 %). Suurimmat vähemmistöt ovat mantšut (4,6 %) ja korealaiset (1,27 %). Lisäksi kaupungissa asuu muun muassa hui-kiinalaisia (0,45 %) ja mongoleja (0,14 %).

Kaupunkikuva ja nähtävyydet

Harbinia kutsutaan joskus Pikku-Moskovaksi tai itämaiseksi Pariisiksi johtuen sen venäläis- ja eurooppalaisvaikutteisesta arkkitehtuuristaan. Zhong Yang Street, joka on yksi kaupungin pääkaduista, on jäänne 1900-luvun vaihteen kansainvälisestä liiketoiminnasta. 1,4 kilometriä pitkällä kadulla on barokki-, bysantti- ja juutalaistyylisiä ulkosivuja, pieniä venäläisiä leipomoja, ranskalaisia muotitaloja, amerikkalaisia pikaruokaloita ja japanilaisia ravintoloita.
Venäläinen Pyhän Sofian ortodoksinen kirkko sijaitsee myös keskisessä osassa Harbinia. Vuonna 1932 valmistunut kirkko on nykyään monikulttuurisen arkkitehtuurin museo.
Talvella kaupungissa vietetään Snow and Ice -juhlaa (vuosittain vuodesta 1985 lähtien) tammikuun alusta neljä viikkoa Sun Islandin alueella joka on muutenkin harbinilaisten virkistysalue niin kesällä kuin talvellakin. Työt ovat näkyvillä niin kauan kunnes sulavat keväällä.
Madagaskarinparatiisimonarkki

Levinneisyys

Madagaskarinparatiisimonarkkia tavataan Madagaskarissa, Komoreilla ja Mayottella. Lajia on kuvattu yleiseksi Madagaskarissa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Mirinda

Mirinda on PepsiCo:n valmistama Espanjasta lähtöisin oleva appelsiinin makuinen virvoitusjuoma. Mirindasta on myös tarjolla muitakin makuja, kuten omena ja mansikka. Mirindaa myydään myös Suomessa.
Reproduktio

Reproduktio (latinan sanoista re ’uudelleen’ ja producere ’tuottaa’) tarkoittaa jäljentämistä, monistamista tai jäljennöstä.
Reproduktiolla tarkoitetaan tavallisesti alkuperäisen kuvan tai taideteoksen kopioimista mekaanisin keinoin. Reproduktio voi olla kolmiulotteinen, esimerkiksi kipsimuotin avulla tehty, tai kaksiulotteinen, joka on toteutettu esimerkiksi puupiirroksena, kaiverruksena tai etsauksena.

Kirjapaino vauhditti

Kirjapaino vauhditti kuvitusten reproduktiota. Varhaisimmat painotyöt olivat puupiirroksia. Syväpainotekniikan keksiminen paransi kuvien tarkkuutta, joten niissä saattoi olla yhä enemmän yksityiskohtia. Reproduktion keinona taiteilijoiden teoksia saatettiin julkaista kaiverruksina. Kuuluisaksi tulivat esimerkiksi Marcantonio Raimondin kaiverrukset Rafaelin teosten mukaan. Itse asiassa Rafaelin paremmuus taiteilijoiden joukossa johtuu osittain hänen teoksistaan tehtyjen reproduktioiden korkeatasoisuudesta.
Reproduktiossa tapahtui melko vähän muutoksia ennen 1800-lukua. Taideteoksia reprodusoitiin kaivertamalla ja sitä tukivat uusien tekniikoiden, kuten etsauksen, mezzotintan ja akvatintan kehitys. Litografian keksiminen 1800-luvun alussa tarkoitti sitä, että taiteilija saattoi piirtää suoraan kivelle, jolloin litografiat eivät ilmaisseet taiteilijan ideoita toisten käden kautta ilmaistuna. Nämä mekaanisen reproduktion keinot eivät kuitenkaan pystyneet toistamaan originaalin materiaalisia ominaisuuksia ja käsin tehdyt kopiot tarjosivat reproduktioita, joissa oli mukana ihmisen kosketus.
Valokuvauksen keksiminen johti valokuvausmekaanisten reproduktioprosessien kehittymiseen, kuten heliogravyyreiden kehittymiseen. Nykyaikainen väripaino perustuu menetelmään, jossa kolme tai neljä väriä painetaan toistensa jälkeen, mikä tuo reproduktioihin täydellisen ja luonnonmukaisen värisävyjen skaalan.

Auran ongelma

Mutta kuten puupiirrokset, parhaimmatkaan väripainovedokset eivät pysty kopioimaan originaalin todellista materiaalia, eikä niissä voi olla sitä, mitä Walter Benjamin kutsui taideteoksen auraksi – sen elävää läsnäoloa tilassa ja ajassa.
John Berger perusteli Benjaminin mukaan kirjassaan Ways of Seeing reproduktioiden vaikutusta taiteen havaitsemiseen. Väripainokuvat ja diat taideteoksista ovat taidehistorioitsijoiden, taidehistorian opiskelijoiden ja yleisön käyttämiä työkaluja. Vaikka reproduktio helpottaa pääsyä lukemattomien taideteosten ääreen, se myös vääristelee niitä. Benjaminin ja Bergerin mukaan ne heikentävät kykyämme kokea suoraan autenttista taideteosta.
Grand Tour

Grand Tour [gʀɑˈtuːʀgʀɑ̃ˈtuːʀ] (ranskaa; suom. suuri matka, myös sivistysmatka) tarkoittaa matkaa, joka renessanssin ajasta lähtien oli lähes pakollinen Euroopan aateliston ja myöhemmin myös ylemmän porvariston pojille. Matkakohteena oli yleensä Keski-Eurooppa, Italia, Espanja ja myös Pyhä maa. Erityisesti Englannissa Grand Tour vaikutti kirjallisuuteen 1800-luvulla.

Tavoitteet

Grand Tour oli alun perin koulutuksen viimeinen osa, joka antoi aateliston pojille sivistyksen ”viimeisen silauksen”. Aateliset kävivät erityisesti Euroopan tärkeissä kulttuurikaupungeissa ja tutustuivat siellä antiikin, keskiajan ja renessanssin monumentteihin. He matkustivat maalauksellisissa maisemissa mutta tutustuivat myös Euroopan hoveihin. Tavoitteena oli tutustua eri kulttuureihin ja tapoihin, kerätä uusia vaikutelmia ja solmia tulevan elämän kannalta hyödyllisiä yhteyksiä. Lisäksi matkan tarkoitus oli syventää kielitaitoa sekä hioa käytöstapoja. Grand Tourilla käyneistä tuli usein kosmopoliitteja, joilla oli asemaa ja arvovaltaa. Matkalla otetiin usein oppitunteja Ranskan tai Italian miekkailumestareilta. Ääneen lausumattomana tavoitteena oli monesti saada lisää eroottista kokemusta. Joskus hovivierailun toivottiin johtavan avioliittoon.
Vanhempien matkustajien motiivi oli usein koulutuksen syventäminen  ja näköalojen laajentaminen. Joskus toiveena oli, että Etelä-Euroopan miedompi ilmasto parantaisi tai lievittäisi sairauksia, esimerkkinä vuonna 1820 Italiaan matkannut runoilija John Keats. Toisilla puolestaan matkan tarkoituksena oli tietty tutkimusprojekti. Kasvitieteilijä John Ray pyrki matkallaan 1630-luvulla luomaan kattavan luettelon ulkomaisista kasveista. Taidemaalari Jonathan Richardsonin kunnianhimoisena hankkeena 1700-luvun alussa oli luoda ”täydellinen luettelo kaikista veistoksista ja maalauksista Hollannissa ja Italiassa”. Grand Tour tarjosi myös mahdollisuuden taidehankintoihin, esimerkkinä Thomas Howard, Arundelin 21. herttua.
Vaikka suurin osa Grand Tourin matkustajista olikin miehiä, joukossa oli myös joitakin naisia kuten Mariana Starke (1762–1838) tai Lady Morgan Sydney Owenson (1776–1859).
Sukuvika

Historia

Sarjan alkuperäisidean luonnosteli kesällä 2002 Sukuvian tuottaja, Ron Howard, joka halusi tehdä tarkasti käsikirjoitettua komediasarjaa käsivarakameroin kuvattuna. Howard tapasi David Nevinsin ja Katie O’Connellin, Imagine Televisionin johtajan ja apulaisjohtajan sekä kaksi käsikirjoittajaa, toisen heistä ollessa Mitchell Hurwitz. Juuri Hurwitz ehdotti, että sarja kertoisi perheestä, joka menettäisi hetkessä koko omaisuutensa, samalla viitaten Yhdysvalloissa viime aikoina paljastuneisiin lahjusskandaaleihin. Ideasta innostuttiin ja pilottijakso oli käsikirjoitettu 2003 tammikuussa ja kuvattu maaliskuussa.
Heti alusta alkaen sarja sai paljon kriitikoiden ylistystä. Lukuisat lehdet, kuten The Guardian, New York Daily News ja Entertainment Weekly kehuivat sarjaa jopa "hauskimmaksi sarjaksi tv:ssä". Sarjan ensimmäinen kausi voitti myös monia palkintoja, kuten kuusi Emmy-palkintoa ja yhden Golden Globen. Lisäksi sarja lunasti paikan Time-lehden "100 parasta sarjaa kautta aikojen" -taulukossa.
Katsojaluvut eivät yltäneet arvostelujen tasolle vaan laskivat tasaisesti. Toisella kaudella katsojia oli enää kuusi miljoonaa, kolmannella kaudella neljä miljoonaa. Lopulta sarjan kolmannen kauden neljä viimeistä jaksoa esitettiin kahden tunnin erikoisjaksona helmikuussa 2006 samaan aikaan vuoden 2006 olympialaisten avajaisseremonian kanssa. Erikoisjakso sai vain 3,3 miljoonaa katsojaa ja sarja lopetettiin.

Sarjan paluu ja mahdollinen elokuva

Toiveet uudesta neljännestä kaudesta heräsivät vuonna 2011, kun kaikki sarjan näyttelijät ja käsikirjoittaja Mitchell Hurwitz kokoontuivat New York filmifestivaalin paneelissa. Tällöin Hurwitz tiedotti Sukuvian palaavan noin 10 jakson mittaisena, jonka perään julkaistaan elokuva . Noin kuukauden kuluttua Netflix uutisoi esittävänsä sarjaa yksinoikeudella ja että neljäs kausi koostuu 15 uudesta jaksosta. Uusien jaksojen kuvaukset alkoivat 7. elokuuta 2012. Noin vuosi myöhemmin 26. toukokuuta 2013 sarja palasi Netflixille, jolloin kaikki uudet jaksot julkaistiin samalla kertaa.
Huhut elokuvasta puolestaan lähtivät liikkeelle heti kolmannen kauden päättymisen jälkeen. Elokuvaa ei olla edelleenkään julkisesti vahvistettu, vaikkakin näyttelijät ovat myöntäneet "jotain olevan ilmassa". Näyttelijät ovat myös myöntäneet, että heiltä on kysytty haluavatko he tehdä Sukuvika-elokuvan. 6. toukokuuta 2008 Alia Shawkat kertoi haastattelussaan, että käsikirjoittaja Mitchell Hurwitz soitti hänelle sanoen olevansa mukana elokuvan teossa, samoin kuin tuottaja Ron Howard.
Elokuvan kohtalo on vielä neljännen kauden ilmestyttyäkin hämärän peitossa. Vaikka alun perin uuden kauden oli tarkoitus johtaa elokuvaan, on elokuvan tulo edelleen avoinna.
Kate Atkinson

Elämä

Atkinson opiskeli kirjallisuutta Dundeen yliopistossa. Hän teki amerikkalaista kirjallisuutta käsittelevän väitöskirjan, mutta sitä ei hyväksytty. Atkinson sanoo, että taustalla oli tiedekuntariitoja, joiden välikappaleeksi hän jäi. Atkinson asuu Edinburghissa Skotlannissa.

Kirjallinen ura

Atkinsonin esikoisromaani Museon kulisseissa (1995) voitti Whitbread-palkinnon. 
Atkinson on kirjoittanut kirjallisia dekkareita, kuten hän itse niitä luonnehtii. Tähän Jackson Brodie -sarjaan on tulossa viides teos. Brittiläinen televisiosarja The Case Histories pohjautuu näihin teoksiin.
Tyrannosaurit

Ulkonäkö

Tyrannosaureilla oli suuri kallo ja leuat suhteessa niiden ruumiinkokoon, pienet mutta vahvat eturaajat, joissa oli kaksi tai kolme varvasta, sekä pitkät, juoksemiseen soveltuneet jalat. Suurilla tyrannosaureilla leuat olivat hyvin voimakkaat, ja niitä reunustaneet kulmahampaat soveltuivat luiden murskaamiseen. Joillakin varhaisilla tyrannosaureilla oli päässään heltta: esimerkiksi Proceratosauruksella oli kuonon kärjessä pieni vahva heltta, joka saattoi tosin olla paljon pidempi. Höyhenpeitteisellä Guanlongilla saattoi olla kuonosta pään takaosaan kulkenut ontto heltta, jolla se ehkä houkutteli kumppania.
Thessalonikin arkeologinen museo

Historia ja rakennus

Museo on perustettu vuonna 1912 heti sen jälkeen, kun Makedonia oli liitetty Kreikkaan. Alkuvaiheessa kaupungin muinaismuistoja kerättiin muun muassa kouluihin sekä Rotundaan ja Valkoiseen torniin. Ensimmäisenä varsinaisena museona toimi Yeni Camin moskeija vuodesta 1925. Toisen maailmansodan aikana muinaismuistot kätkettiin maahan ja palautettiin museoon vuonna 1953.
Varsinaisen museorakennuksen suunnittelu alkoi 1950-luvulla. Se aloitti toimintansa vuonna 1962. Avajaiset olivat 27. lokakuuta kyseisenä vuonna kaupungin vapauttamisen 50-vuotisjuhlien yhteydessä. Heti alusta esillä olivat vasta samana vuonna esiin kaivetut Dervénin löydökset. Myös Verginan aarteet sijoitettiin museoon heti niiden löydyttyä, ja ne olivat museon merkittävimpiä esineitä kunnes Verginan hautojen omat museotilat valmistuivat vuonna 1998 ja aarteet siirrettiin sinne. Museo uusittiin kokonaisuudessaan vuosina 2002–2006.
Museorakennus edustaa antiikin kreikkalaisesta tilankäytöstä vaikutteita ottanutta modernia arkkitehtuuria. Rakennus on suojeltu vuodesta 2003 yhtenä kreikkalaisen modermismin merkkiteoksista. Aivan museon vieressä sijaitsee Bysanttilaisen kulttuurin museo.

Kokoelmat

Museon kokoelmiin kuuluu löytöjä esihistorialliselta ajalta antiikin ajan lopulle. Kokoelmiin kuuluu löytöjä arkeologisilta kaivauksilta eri puolilta Thessalonikia ja Makedoniaa. Lisäksi museossa on alun perin yksityiskokoelmista peräisin olleita esineitä. Museon pysyvät näyttelyt on järjestetty kuuteen kokonaisuuteen, jotka esittelevät muun muassa Makedonian historiaa esihistorialliselta ajalta antiikin ajan lopulle, asutusten ja kaupunkien kehittymistä, Thessalonikin kaupungin historiaa sekä kullan merkitystä makedonialaisessa kulttuurissa.
Monet merkittävimmistä esineistä ovat peräisin haudoista muun muassa Agía Paraskevístä, Dervénistä, Evropóksesta, Litístä, Sérresistä, Síndoksesta, Makrýgialoksesta ja Néa Filadélfeiasta sekä Verginasta. Merkittävimpiin museoesineisiin kuuluvat muun muassa lukuisat kultakorut; Dervénin krateeri, jonka koristelu esittää Dionysoksen ja Ariadnen avioitumista, noin vuodelta 330–320 eaa.; sekä Dervénin papyrus, joka on Euroopan vanhin säilynyt käsikirjoitus, noin vuodelta 340 eaa.
Dragoon

Dragoon on yhdysvaltalaisen AV Technology Corporationin valmistama panssariajoneuvo. Dragoon on tällä hetkellä käytössä Thaimaassa, Turkissa ja Venezuelassa.
Kuurolan koulu

Kuurolan koulu, joka oli kyläkoulu Kokemäen Kuurolassa, lakkautettiin vuonna 2006. Silloin oppilasmäärä oli vähän yli kaksikymmentä. Kuurolan koululla on pitkä historia ja se toimi 120 vuotta. Koulussa tehtiin hometutkimus, mutta hometta ei ollut. Koululla oli jääkiekkokenttä, mutta se poistettiin koulun lakkauttamisen jälkeen. Koulu perustettiin vuonna 1886. Koulua on remontoitu viimeksi 1950-luvulla. Koulun rannalla on toiminut kansansoudun taukopaikka. Koulun viimeisenä rehtorina toimi Tuulevi Kava.