google/wiki40b huggingface dataset:
Rudolf Heidenhain

Rudolf Peter Heinrich Heidenhain (29. tammikuuta 1834 Marienwerder, Itä-Preussi – 13. lokakuuta 1897 Breslau, Saksa) oli saksalainen fysiologi. Hän oli kouluaikana kiinnostunut moninaisista luonnontieteistä ja myöhemmin opiskeli lääketiedettä Königsbergissä, Hallessa sekä Berliinissä, josta hän valmistui tohtoriksi. Heidenhain tutki muun muassa monipuolisesti hermoston ja sydämen toimintaa.
FS Duguay-Trouin (D611)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 13. heinäkuuta 1999.
RN Camicia Nera (1937)

Palvelus

Alus luovutettiin sotakorvauksena Neuvostoliitolle 21. helmikuuta 1949.
MG MGB

MG MGB tai MG B oli brittiläisen MG-automerkin urheiluautomalli, jota valmistettiin vuodesta 1962 vuoteen 1980 lähes 400 000 kappaletta. Se oli seuraaja vuosina 1955–1962 valmistetulle MGA-mallille.
Vuonna 1962 markkinoille tuotu 1,8 litran moottorilla varustettu avo-roadster sai vuonna 1965 kovakattoisen ja nopeakulkuisemman sisarmallin MGB GT, joka oli 2+2-paikkainen coupé. Brittiläinen Frontline Developments otti GT:n uudelleen tuotantoon MGB:n 50-vuotisjuhlavuonna 2012 Mazda MX-5:n tekniikkaan perustuen. Vuonna 1967 esiteltiin kuusisylinterisellä moottorilla varustetut MGC-mallit, joita valmistettiin vain pari vuotta. Vuosina 1973–1976 valmistettiin kahdeksansylinteristä coupé-mallia MGB GT V8.
MGB oli etenkin 1960-luvulla erittäin suosittu. Ajo-ominaisuudet ja suorituskyky olivat aikansa parhaimmistoa, mutta kovin luotettavia tai kestäviä MGB:t eivät olleet.
Yhdysvalloissa MGB oli suosittu, koska se maksoi vain neljänneksen siitä mitä toinen brittisportti Shelby AC Cobra 427, joskin oli myös paljon hitaampi.
MGB:tä alettiin tuoda Suomeen vuoden 1963 alussa. Sen ensimmäisiä suomalaisomistajia olivat tv-ohjaaja Matti Kuusla, iskelmälaulaja Robin, muusikko Kaarlo Kaartinen, muotitaiteilija Sirkka Vesa-Kantele, arkkitehdit Olli Kivinen ja Markus Tavio sekä professori Matti Bergström. MGB:n kilpailijoita 1960-luvulla olivat muun muassa Austin-Healeyn urheiluautot ja Triumphin TR-sarja.
520 (savuke)

520 on taiwanilainen savukemerkki, jota valmistaa Taiwanin tupakka- ja alkoholiyhtiö (菸酒公賣局). Nimi 520 valittiin, koska se kuulostaa samalta kuin "minä rakastan sinua" (我爱你) mandariinikiinaksi. Savukemerkki oli tarkoitus saada myyntiin 20. toukokuuta 1999 Lee Teng-huin Taiwanin ensimmäiseksi demokraattisesti valituksi presidentiksi astumisen vuosipäivänä. Ankaraa kritiikkiä kuitenkin esitettiin lähinnä siitä, että savukemerkin nimi, rakenne ja maku vaikutti nuorille suunnatulta. Savukemerkki tulikin saataville ainoastaan Taiwanin ulkopuolelle.
Martinlaakson voimalaitos

Martinlaakson voimalaitos on lämpövoimalaitos, joka sijaitsee Vantaalla Martinlaaksossa. Voimalaitoksen käyttämät polttoaineet ovat kivihiili ja maakaasu. Laitoksen vanhin yksikkö (Martinlaakso 1) on otettu käyttöön vuonna 1975 ja se oli alun perin öljykäyttöinen, mutta muutettiin vuonna 1989 maakaasukäyttöiseksi. Laitos koostuu kattilalaitoksesta ja vastapaineturbiinista.
Martinlaakso 2 käyttää polttoaineinaan hiiltä ja maakaasua. Sen kattila on valmistunut vuonna 1982 ja perustuu hiilen pölypolttoon. Kattila kytkettiin alun perin Martinlaakso 1:n turbiiniin, mutta sille rakennettiin myöhemmin oma vastapaineturbiini, joka valmistui vuonna 1989. Vuonna 1993 hiilikattilan typenoksidi- ja rikkidioksidipäästöjä rajoitettiin rakentamalla rikinpoistolaitos ja uusimalla polttotekniikka.
Martinlaakson kaasuturbiinilaitos valmistui vuonna 1995 ja se muodostaa kombikytkennän laitoksen vanhojen osien kanssa. Lisäksi laitosalueella sijaitsee erillinen pelkkää kaukolämpöä tuottava kattilalaitos. Martinlaakson voimalaitoksen kokonaissähköteho on nykyisin noin 195 MW ja kaukolämpöteho 390 MW.

Uudistus Martinlaakson voimalaitoksella

Martnlaakson voimalaitoksella on aloitettu muutostyöt, joiden tarkoituksena on muuttaa voimalaitos biovoimalaksi. Uusi biokattila tullee käyttöön aikaisintaan vuoden 2019 alussa ja kokonaisuudessaan tarkoituksena on luopua kivihiilen käytöstä 2020-luvulla.
Cristhian Stuani

Seurajoukkueura

Stuani aloitti ammattilaisuransa Danubiosta. Vuonna 2005 hän siirtyi lainasopimuksella uruguaylaiseen Bella Vistaan, joka pelasi maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla.
Tehtyään vuoden 2007 syyskaudella (Apertura) 19 maalia Danubiossa, tammikuussa 2008 Stuani siirtyi italialaisseura Regginaan ja teki joukkueen kanssa nelivuotisen sopimuksen. Hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa 12. tammikuuta 2008 ottelussa Empolia vastaan.
Kaudella 2008–2009 hän teki ensimmäisen ja samalla kauden ainoan maalinsa viimeisellä sarjakierroksella rangaistuspotkusta Sienaa vastaan. Hän pelasi kauden aikana lopulta vain neljässä ottelussa. Joukkueen osalta kausi päättyi niin ikään pettymykseen, kun se ei onnistunut säilyttämään sarjapaikkaansa Serie A:ssa.
31. heinäkuuta 2009 Stuani siirtyi yhden kauden lainasopimuksella espanjalaiseen Albaceteen, joka pelasi maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa. Hän oli joukkueensa paras ja koko sarjan toiseksi parhain maalintekijä 22 osumallaan, kun maalikuninkuuden voitti Elchessä pelannut Jorge Molina 26 maalilla.
Kaudeksi 2010–2011 hän jäi Espanjaan, jälleen lainalle, tällä kertaa valencialaiseen Levanteen. Hän kilpaili peliajasta joukkueen ykköskärki Felipe Caicedon kanssa, mutta onnistui siitä huolimatta viimeistelemään kahdeksan maalia kauden aikana.
Stuani jatkoi edelleen pelaamistaan Espanjassa kaudella 2011–2012, kun hänet lainattiin Racing Santanderiin. Hän pelasi kauden aikana 32 pääsarjaottelua, joissa teki yhdeksän maalia. 
Stuani siirtyi elokuussa 2012 pysyvällä siirrolla RCD Espanyoliin. Hän pelasi seurassa kolmen kauden aikana yhteensä 103 Espanjan pääsarjaottelua, joissa teki 25 maalia. Viimeisellä kaudellaan hän jäi suurelta osin vaihtopelaajan rooliin.
Stuani siirtyi Englannin Mestaruussarjassa pelanneeseen Middlesbroughiin kolmen miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2015. Ensimmäisellä kaudellaan hän teki 35 sarjaottelussa seitsemän maalia, ja seura nousi kauden päätteeksi Valioliigaan. Kaudella 2016−2017 hän teki Englannin pääsarjassa 23 ottelussa neljä maalia.
Stuani siirtyi Primera Divisiónin Gironaan kesällä 2017. Avauskaudellaan hän teki 33 Espanjan pääsarjaottelussa 21 maalia.

Maajoukkueura

Stuani pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa ystävyysottelussa Puolaa vastaan marraskuussa 2012. Ensimmäisen MM-karsintaottelunsa hän pelasi Perua vastaan syyskuussa 2013. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki muutamaa päivää myöhemmin MM-karsintaottelussa Kolumbiaa vastaan.
Stuani pelasi Uruguayn kaikissa neljässä ottelussa Brasilian MM-kilpailuissa 2014. Avauskokoonpanossa hän oli tosin vain ensimmäisessä ottelussa Costa Ricaa vastaan. Copa Américassa hän pelasi 2015 kahdessa ja 2016 yhdessä ottelussa. Venäjän MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi Uruguayn molemmissa pudotuspeliotteluissa, puolivälierässä Ranskaa vastaan hän oli avauskokoonpanossa.
Martin Laumann Ylven

Seuraura

Laumann Ylven on Lørenskog IK:n kasvatti. Hän siirtyi jo 16-vuotiaana Ruotsiin ja Linköpings HC:hen, jossa Laumann Ylven voitti J20 SuperElitin mestaruuden vuonna 2006. Hän teki Elitserien-debyyttinsä kaudella 2006–2007, jolloin Laumann Ylven sai tililleen kaksi ottelua. Kaudella 2007–2008 hän pelasi Linköpingissä ainoastaan kaksi ottelua J20-joukkueessa ja loput kaudestaan lainalla HockeyAllsvenskanin IK Oskarshamnissa sekä kotimaassaan GET-ligaenin Stjernen Hockeyssä.
Kausi 2008–2009 oli Laumann Ylvenin ensimmäinen kokonainen Elitserienissä ja hän teki 55 runkosarjaottelussa tehot 1+1=2. Hän pelasi kauden aikana myös Mestarien liigassa tehden siellä maalin. Maaliskuussa 2010 Laumann Ylven teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Linköpingin kanssa. Hän teki kaudella 2010–2011 Linköpingissä tehot 6+4=10. Seuraavalla kaudella Laumann Ylven pelasi Linköpingissä 24 ottelua ilman tehopisteitä, kunnes hänen sopimuksensa purettiin tammikuussa 2012. Noin viikkoa myöhemmin Laumann Ylven palasi loppukauden kattavalla sopimuksella kotimaahansa ja kasvattajaseuransa Lørenskog IK:n riveihin. Hän keräsi loppukaudella runkosarjassa 11 ottelussa peräti 104 jäähyminuuttia ja pudotuspeleissä 15 ottelussa 109 jäähyminuuttia. Laumann Ylvennistä tuli Norjan pääsarjan kaikkien aikojen eniten jäähyminuutteja yhden kauden pudotuspeleissä kerännyt pelaaja. Hän keräsi peräti 42 jäähyminuuttia enemmän kuin ennätyksen edellinen haltija Tomáš Sršeň Lillehammer IK:ssa keväällä 2006. Laumann Ylven voitti kauden päätteeksi hopeaa.
Kesäkuussa 2012 Laumann Ylven teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Lørenskogin kanssa. Kaudella  2012–2013 hän voitti koko GET-ligaenin jäähypörssin 152 minuutillaan. Kahtena seuraavana kautensa Laumann Ylven pelasi loukkaantumisten takia yhteensä vain 20 ottelua. Kaudeksi 2015–2016 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Vålerenga IF:n riveihin. Laumann Ylven oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 15+16=31. Pudotuspeleissä hän jakoi Vålerengan sisäisen tehotilaston voiton Andreas Friskin kanssa lukemalla +3. Kaudella 2016–2017 Laumann Ylven oli joukkueen toiseksi paras pistemies Tobias Lindströmin jälkeen tehoilla 28+22=50. Hän sijoittui GET-ligaen maalipörssissä kolmanneksi ja pistepörssissä seitsemänneksi. Huhtikuussa 2017 Laumann Ylven teki Vålerengan kanssa peräti viisivuotisen jatkosopimuksen.

Maajoukkueura

Laumann Ylven edusti Norjaa Vancouverin olympiakisoissa 2010 sekä MM-kilpailuissa vuosina 2009, 2010 ja 2011.
Alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa Laumann Ylven pelasi vuosina 2007 ja 2008. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2005 ja 2006. Laumann Ylven oli nostamassa Norjaa pääsarjaan vuodeksi 2006, jolloin hän oli tehoilla 2+5=7 joukkueen paras pistemies. Laumaan Ylven valittiin Valko-Venäjää vastaan pelatun karsintasarjan ottelun päätteeksi Norjan ottelun parhaaksi pelaajaksi. Joukkue kuitenkin putosi taas seuraavaksi vuodeksi I-divisioonaan.
Norjan politiikka

Kuningas ja hallitus

Norja on parlamentaarinen perustuslaillinen monarkia. Vuoden 1814 perustuslain mukaan kuningas valtionpäämiehenä valitsee ministerit hallitukseen, mutta parlamentarismiin siirtymisen jälkeen tulee hallituksella käytännössä olla Suurkäräjien enemmistön tuki.
Kuninkaalla on perustuslain nojalla varsin laajat hallintaoikeudet, hän on muun muassa Norjan puolustusvoimien ylipäällikkö, mutta käytännössä hänellä ei nykyisin ole poliittista valtaa, vaan hänen toimenkuvansa on pelkästään seremoniallinen.
Hallitus (norj. Regjeringen) muodostuu pääministeristä ja vähintään seitsemästä muusta kuninkaan nimittämästä ministeristä. Vuodesta 1905 alkaen kuningas on harvoja poikkeuksia lukuun ottamatta nimittänyt pääministerin ehdottaman hallituksen.

Suurkäräjät

Vuoteen 2007 saakka suurkäräjät oli lainsäädäntöasioiden kannalta kaksikamarinen niin, että Lagtingiin (ylähuone) kuului ¼ ja Odelstingiin (alahuone) ¾ edustajista. Valtion budjetti ja perustuslain muutokset käsiteltiin kuitenkin yksikamarisessa täysistunnossa. Vuoden 2009 alussa voimaan astuneiden perustuslainmuutosten jälkeen lainsäädäntötyö tapahtuu yksikamarisesti.
Vuoden 2017 suurkäräjävaaleissa vähemmistöhallituspohja sai parlamenttivaaleissa äänestäjien kannatuksen, vaikka Høyre menetti hieman kannatusta. Tukipuolueineen se saa 88 paikalla enemmistön suurkäräjien 169 paikasta. Työväenpuolue tukipuolueineen saa 81 paikkaa.

Tuomioistuimet

Norjan korkeimpaan oikeuteen (høyesterett) kuuluu 18 vakituista tuomaria sekä presidentti (justitiarius), erityinen Kjæremålsutvalg, kuusi hovioikeutta (lagmannsrett), käräjäoikeudet (tingrett) sekä siviilijuttuja käsittelevät forliksråd'it. Lisäksi tulevat työtuomioistuin sekä joukko erityistuomioistuimia.
Norjassa on myös erityinen valtionoikeus (statsrett), joka käsittelee Suurkäräjien, hallituksen ja korkeimman oikeuden virkarikoksia, mutta sitä ei ole käytetty vuoden 1927 jälkeen.

Asevoimat

Norjan puolustusvoimat muodostuvat maavoimista (Haeren), Norjan laivastosta, (Kongelige Norske Sjoeforsvaret, RNoN) ja ilmavoimista (Kongelige Norske Luftforsvaret, RNoAF) sekä kodinturvajoukoista (Heimevernet, HV). 18–44-vuotiaat miehet ovat asevelvollisia, varusmiespalvelus kestää periaatteessa 12 kuukautta, mutta lyhennetään usein kuuteen tai yhdeksään. Norja on kuulunut Natoon vuodesta 1949. Kevääseen 2008 asti se valvoi Naton puolesta Itämeren ilmatilaa F16-hävittäjillään, mutta nykyisin sen aktiivisin panos on 550 sotilaan joukko Naton Afganistanin operaatiossa.
Jolojärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,5 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Iso-Pihlajajärven valuma-alueeseen (14.225) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 139,3 metriä mpy.
Gary Coleman

Gary Wayne Coleman (8. helmikuuta 1968 – 28. toukokuuta 2010) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Afroamerikkalainen Coleman syntyi Zionissa, Illinoisissa. Willie ja Sue Coleman adoptoivat hänet. Hänellä oli synnynnäinen, vaikea munuaissairaus, joka aiheutti hänen lyhytkasvuisuutensa (142 cm). Hänelle tehtiin munuaisensiirrot vuosina 1973 ja 1984, ja hän tarvitsi päivittäistä dialyysihoitoa.
Coleman esitti Arnold Jacksonin roolin sarjassa Diff'rent Strokes (1978–1986). Hän nousi nopeasti maineeseen, ja vuosina 1982–1983 NBC:llä pyöri The Gary Coleman Show. Hän on myöhemmällä urallaan tehnyt lukuisia vierailevia esiintymisiä maailmankuuluissa televisiosarjoissa, kuten Pulmusissa vuonna 1994, Bel-Airin prinssissä vuonna 1996,Simpsoneissa vuonna 1999, Nitro circus ohjelmassa vuonna 2009 ja elokuvassa Dickie Roberts: Entinen lapsitähti'.
Coleman oli yksi hahmoista Broadwaylla 2003 kantaesitetyssä Tony-palkitussa Avenue Q -musikaalissa. Coleman esiintyi myös vuoden 2003 Postal² pelissä.
Coleman myönsi vuonna 1993 antamassaan haastattelussa yrittäneensä kahteen otteeseen itsemurhaa. Hänellä oli ajoittain ongelmia myös lain kanssa: häntä syytettiin vuonna 1998 pahoinpitelystä, ja loppuheinäkuusta 2007 hän jäi kiinni ”häiritsevästä käyttäytymisestä” (engl. disorderly conduct). Hän oli vuonna 2003 ehdolla Kalifornian kuvernööriksi mihinkään puolueeseen kuulumattomana.
Coleman kuoli 42-vuotiaana 28. toukokuuta 2010 kallonsisäiseen verenvuotoon kaaduttuaan kotonaan Provossa, Utahissa.
Banaadir

Banaadir on Somalian alue, jossa sijaitsee muun muassa koko maan pääkaupunki Mogadishu. Banaadirissa asuu jäseniä kaikista klaaneista; näistä hallitsevin on kuitenkin Hawiye. Alue sijaitsee Intian valtameren rannalla. Se on Somalian hallinnollisesta alueista pienin, sen pinta-ala on vain noin 370 neliökilometriä. Asukkaita on noin kaksi miljoonaa.
Mustatuppinokka

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 38–41 senttiä, siipien kärkiväli 74–79 senttiä. Koiras painaa 530–610 grammaa ja naaras 460–530 grammaa. Muistuttaa sukulaistaan keltatuppinokkaa mutta tästä poiketen sen nokka ja heltta ovat mustat. Sukupuolet ovat samanvärisiä.

Esiintyminen

Laji elää Intian valtameren eteläisillä saarilla lähellä Etelämannerta: Etelä-Afrikalle kuuluvalla Prince Edward Islandilla, Ranskan territoriolla Crozetsaarilla ja Kerguelenilla sekä Australian territoriolla Heard Islandilla. Heard Islandin mustatuppinokat muodostavat oman kotoperäisen alalajinsa  C. m. nasicornis. Maailman populaatio on kooltaan 13 000–20 000 yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen. Mustatuppinokan elinympäristöä ovat lintu- ja hyljeyhdyskunnat saarten rannoilla. Myös ihmisasutuksen tuntumassa.

Lisääntyminen

Mustatuppinokka pesii lintu- ja hyljeyhdyskunnissa. Pesä on kallion- tai maankolossa tai lohkareen alla. Kermanvärisiä ja ruskeatäpläisiä munia on tavallisesti 2 tai 3. Haudonta kestää noin 30 päivää. Poikaset lentävät 7–8 viikon ikäisinä. Mustatuppinokka saavuttaa sukukypsyyden 3–5-vuotiaana.

Ravinto

Mustatuppinokka on kaikkiruokainen. Se syö muun muassa leviä, kaloja, raatoja, jätteitä, linnunmunia- ja poikasia, eläinten ulosteita ja muita jätöksiä, pikkujyrsijöitä, selkärangattomia, hylkeen maitoa, verta ja varastaa ruokaa muilta linnuilta.
Caroline Sunshine

Caroline Sunshine (s. 5. syyskuuta 1995) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja tanssija. Hänet tunnetaan todennäköisesti parhaiten Disney Channelin ohjelmasta Shake It Up, jossa hän esittää Tinka Hessenhefferiä. Hän on tehnyt myös roolin elokuvassa Marmaduke.
Carl Schmitt

Carl Schmitt (11. heinäkuuta 1888 Plettenberg, Saksa – 7. huhtikuuta 1985 Plettenberg) oli yksi 1900-luvun vaikuttavimmista saksalaisista valtiosääntöoikeuden ja kansainvälisen oikeuden teoreetikoista. Schmitt tunnetaan erityisesti oikeuspositivismin desissionistisesta kritiikistä, poikkeustilaan ja päätökseen perustavasta suvereenin määrityksestä sekä ystävä ja vihollinen -erotteluun perustuvasta poliittisen käsitteestä. Hän loi myös käsitteen poliittinen teologia.

Elämä

Schmitt syntyi alemman keskiluokan katoliseen perheeseen protestanttisessa Plettenbergin pikkukaupungissa. Elinaikanaan Schmitt ehti vaikuttaa ja kirjoittaa niin Saksan vilhelmiinisessä keisarikunnassa, Weimarin tasavallassa, kansallissosialistisessa kolmannessa valtakunnassa kuin myös Saksan liittotasavallassa. Schmitt kuoli 96 vuoden ikäisenä synnyinkaupungissaan Plettenbergissä 1985.

Vaikutus

Chantal Mouffen ja Giorgio Agambenin kirjoitusten kautta Carl Schmittin ajatukset ovat vaikuttaneet nykyajan vasemmistoon ja oikeistoon.
Onkilampi (Uurainen)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 14,3 hehtaaria, se on 550 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lammen tilavuudeksi on saatu 565 600 kuutiometriä eli 0,0006 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 3,9 metriä ja suurin syvyys on 15,0 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Autiojoen valuma-alueeseen (14.295) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 174,9 metriä mpy.
Tammisaaren keskustaajama

Tammisaaren keskustaajama (ruots. Ekenäs centraltätort) on Raaseporin hallinnollisen keskustan käsittävä kaupunkialue. Sen väkiluku on 8 614 (2017).  
Tammisaaren keskustaajamassa sijaitsee suurin osa kaupungin palveluista, kuten Raaseporin sairaala, rautatieasema Länsi-Uudenmaan pelastuslaitoksen yksikkö, kaupunginhotelli ja Raaseporin kihlakunnanvirasto.
Bloedhond-luokka

Suunnittelu

Hr. Ms. Bloedhondin pituus oli 55,70 metriä ja sen leveys oli 14,15 ja syväys 3,15 metriä. Sen uppouma oli 1 656 tonnia. Sisaralus Hr. Ms. Cerberus oli hieman pienempi. Kummankin aluksen miehistöksi tarvittiin 117 miestä.
Bloedhondin propulsiojärjestelmä oli suunniteltu tuottamaan 680 ihp:tä, mikä mahdollisti 7,7 solmun maksiminopeuden. Cerberuksen järjestelmä tuotti 534 ihp:tä mahdollistaen tasan seitsemän solmun maksiminopeuden. Bloedhondin varastoihin sopi 128 tonnia hiiltä ja Cerberuksen 98 tonnia. Suojana oli kyljissä 5,5 tuuman valurautapanssari ja torneissa 11-8 tuuman panssarointi.
Alusten aseistuksena oli aluksi kaksi Armstrongin valmistamaa yhdeksän tuuman rihlattua tykkiä. Lopulta aseistus oli yksi yksitoista tuumainen 22 pituuskaliiperin, kaksi yhden naulan ja kaksi yhden naulan revolveritykkiä.
Robert Loggia

Salvatore "Robert" Loggia (3. tammikuuta 1930 – 4. joulukuuta 2015) oli yhdysvaltalainen elokuva- ja televisionäyttelijä. 
Loggia syntyi Staten Islandissa New Yorkissa italialaisille vanhemmille. Hän aloitti näyttelijäntyönsä opiskeltuaan journalismia Missourin yliopistossa (valm. 1951) ja palveltuaan Yhdysvaltain maavoimissa.

Ura

Loggia työskenteli Broadwaylle 1950-luvun vuosina. 1960-luvulla hän tuli tunnetuksi muun muassa sarjasta T.H.E. Cat. Tärkeitä rooleja on ollut esimerkiksi elokuvissa Upseeri ja herrasmies (1982), Scarface – arpinaama (1983), Prizzin kunnia (1985), Big – isoksi yhdessä yössä (1988) ja Independence Day – Maailmojen sota (1996) sekä antanut äänensä Disneyn piirroselokuvaan Oliver ja kumppanit.
Loggia tuli tunnetuksi myös äänenä muun muassa sarjassa Tom Goes to the Mayor (2004–2006) sekä tietokone ja -videopeleissä, kuten Grand Theft Auto 3:ssa (2001). 
Loggia oli vuonna 1985 ehdolla parhaan miessivuosan esittäjän Oscar-palkinnon saajaksi Richard Marquandin trilleristä Viiltävä terä. Hänellä on ollut myös useita Emmy-ehdokkuuksia.

Yksityiselämä

Loggia meni vuonna 1954 naimisiin Marjorie Sloanin kanssa. Liitosta syntyi kolme lasta, mutta se päättyi lopulta eroon.
27. joulukuuta 1982 Robert Loggia solmi avioliiton Audrey O'Brienin kanssa. Hänellä on neljä lasta. 
Loggia oli Merv Griffinin läheinen ystävä.
Loggia kuoli 4. joulukuuta 2015.
Pont Neuf

Pont Neuf on Seinejoen ylittävä silta Pariisin keskustassa. Se kulkee myös Île de la Citén saaren läntisen pään ylitse. Vuosien 1578 ja 1607 välillä rakennettu Pont Neuf on nykyään vanhin Seinen ylittävä silta Pariisissa. Pont Neufin nimi tarkoittaa kirjaimellisesti uutta siltaa.
Sillassa on kaksitoista holviaukkoa, joista seitsemän on Île de la Citén saaren pohjoispuolella ja viisi sen eteläpuolella. Sillan ulkosivun korniiseja koristaa kaikkiaan 384 irvistävää naamaa esittävää veistosta eli maskaronia.

Historia

Sillan rakentamisen käynnisti Ranskan kuningas Henrik III vuonna 1578, mutta Ranskassa riehuneiden uskonsotien vuoksi rakennustyöt keskeytyivät vuonna 1587 yli vuosikymmenen ajaksi. Sillan rakennutti valmiiksi kuningas Henrik IV, joka halusi siitä huomiota herättävän nähtävyyden. Sillan suunnittelivat Baptiste Androuet Du Cerceau ja Pierre des Illes, mahdollisesti käyttäen pohjana Guillaume Marchandin laatimaa aiempaa suunnitelmaa. Pont Neufin rahoittamiseksi perittiin erityistä viiniveroa kaikilta pariisilaisilta. Pont Neuf rakennettiin paljon Pariisin aiempia siltoja järeämmäksi ja leveämmäksi. Se tehtiin kivestä puun sijaan, ja yli 20 metriä leveänä se oli leveämpi kuin yksikään Pariisin silloisista kaduista. Se oli Pariisin ensimmäinen silta, jonka yhteyteen ei rakennettu taloja, kuten tuon ajan kaupunkisilloissa oli tapana. Näin silta ei peittänyt näkymää Île de la Citén vanhan kuninkaanpalatsin ja Louvren välillä. Pont Neuf oli myös aikaansa edellä siinä, että jalankulku erotettiin muusta liikenteestä erillisille jalkakäytäville. Jalkakäytäviä ei tuolloin ollut käytössä lainkaan Euroopan kaupungeissa. Silta avattiin vuonna 1604.
Kauppiaiden täyttämä Pont Neuf oli pitkään Pariisin liikenteen ja tapahtumien keskus sekä suosittu kohtaamispaikka. Se myös edisti aiemmin syrjässä olleen Seinen pohjoisrannan kytkemistä tiiviimmin osaksi kaupunkia. Vuonna 1610 salamurhatun Henrik IV:n leski Maria de’ Medici pystytti miesvainajalleen ratsastajapatsaan sillan keskellä Île de la Citén saarella sijainneeseen linnakkeeseen. Veistoksen toteutti kuvanveistäjä Giovanni da Bologna ja se oli Pariisin ensimmäinen julkisella paikalla sijainnut kuninkaan suurveistos. Patsaan alkuperäinen versio hävitettiin Ranskan vallankumouksen aikana vuonna 1792.
Sillan perustukset rakennettiin kokonaan uudelleen 1800-luvulla Napoleon III:n valtakaudella. Tuolloin myös kauppiaat pakotettiin poistumaan sillalta. Silta on restauroitu viimeksi vuosina 1994–2007.
Taiteilijapariskunta Christo ja Jeanne-Claude paketoivat vuonna 1985 Pont Neufin usean viikon ajaksi hiekanvärisellä kankaalla.
Luolajan Kajastus

Luolajan Kajastus on hämeenlinnalainen lentopalloseura, jolla on takanaan maineikas historia. Seura on perustettu vuonna 1921 Luolajan työväentalossa silloisessa Vanajan kunnassa.
Seuran suurin menestys osui vuosiin 1967–1975, jolloin se oli mitaleilla yhdeksänä peräkkäisenä vuonna miesten SM-sarjassa. Mestaruuden se voitti neljällä peräkkäisellä kaudella 1969-1972. Suomen Cupin seura voitti kolme kertaa vuosien 1968–1972 välisenä aikana. Näiden lisäksi seura saavutti tuona aikana kolme SM-hopeaa ja kaksi SM-pronssia sekä kolme TUL:n mestaruutta. Kajastuksen viimeisin kausi SM-sarjassa oli 1978–1979.
Tunnetuimpia kajastuslaisia kulta-aikojen joukkueesta ovat ainakin Heikki Heino, Erkki Mattila ja jo edesmennyt Jukka Palomäki sekä naisten mitalikauden joukkueesta Leena Somerkallio ja Heini Virtanen. Kajastuksen kasvateista maajoukkueessa ovat pelanneet muun muassa Jussi Heino ja Kai Mattila.
Vuonna 2013 Luolajan Kajastus voitti Mikkelin PowerCupissa D-poikien pronssia joukkueella.
Tällä hetkellä seurassa toimii yksi miesten joukkue (2-sarjassa), syksyllä 2016 alottanut naisten joukkue sekä junioreita neljässä ikäluokassa (C-, D-, E- ja F-).