google/wiki40b huggingface dataset:
TerreStar

TerreStar-satelliitit ovat yhdysvaltalaisen TerreStar Networks, Inc.-tietoliikenneyhtiön satelliitteja, joista ensimmäinen laukaistiin 1.7.2009. Yhtiö on aiemmin toiminut nimillä Motient Corp. (v. 2000-2007) ja American Mobile Satellite Corp. (v. 1988-2000).
Yhdysvaltain TerreStar Networks ja muutama muu yhtiö sai Yhdysvaltain liittovaltion FCC:n tarjoukilvassa lisenssin satelliittitietoliikennepalveluun, jossa päätelaitteet kommunikoivat sekä maanpäällisen 3G-verkon tutkiasemien että tietoliikennesatelliittien transpondereiden kautta. Oululainen Elektrobit suunnitteli tämän IP-pohjaisen 4G-tietoliikennejärjestelmän päätelaitteet.  Keväällä 2010 Herbinger-rahoitusyhtiö sopi konfliktinsa Inmarsatin kanssa. Harbingerin lupaus panostaa TerreStarin kehittämiseen oli Yhdysvaltain liittovaltion FFC:n ehto sille, että Harbinger sai maaliskuussa 2010 ostaa TerreStarin. Vaatimukseen kuului, että verkko kehitetään niin nopeasti, että 100 miljoonaa yhdysvaltalaista olisi sen piirissä vuoteen 2013 mennessä ja 260 miljoonaa tammikuussa 2016. 
Vastaava kilpailu on päättynyt myös Euroopan unionissa keväällä 2009 - sen voitti INMARSAT, joka kutsuu järjestelmäänsä EuropaSat'iksi. 
Lokakuun lopulla 2010 TerreStar hakeutui Chapter 11:een eli yrittää välttää konkurssin saneerauksen kautta. Yrityksen velka suomalaiselle EB:lle on yli 25 miljoonaa dollaria.  Marraskuussa 2010 EB haastoi TerreStar Groupin New Yorkissa oikeuteen yhdysvaltalaisen yrityksen 25,8 miljoonan dollarin veloista suomalaiselle yritykselle.

TerreStar 1

Space Systems/Loral (SS/L) ilmoitti keväällä 2005 satelliitin suunnittelun päättyneen ja satelliitin rakentamisen alkaneen. Satelliitti toimii Mobile Satellite Services eli MSS palveluissa. Se välittää yhdessä maanpäällisen matkapuhelinverkon kanssa 2 GHz taajuudella puheluita ja dataa Yhdysvaltain alueella. Satelliitin antenni on tavanomaista suurempi ja pystyy luomaan satoja "spot beamejä".
Satelliitti perustuu SS/L:n LS-1300-satelliittirunkoon. Satelliitti painaa 6910 kg. Sen tietoliikenneantennin halkaisija on 18 m.
Satelliitti laukaistiin avaruuteen 1. heinäkuuta 2009 Ariane 5-raketilla Kouroun avaruuskeskuksesta Ranskan Guayanasta. Se on toistaiseksi maailman suurin geostationaariselle kiertoradalle laukaistu tietoliikennesatelliitti. Satelliitin paikka on 111. läntisen pituuspiirin kohdalla päiväntasaajan yläpuolella.

TerreStar-2

Space Systems/Loralin piti toteuttaa myös toinen satelliitti. Se piti laukaista vuonna 2010 Ariane 5-raketilla? TerreStarin konkurssiuhka merkinnee tämän satelliitin muodostuvat tappioksi myös SS/L-yhtiölle.
Malakias Costiander

Malakias Costiander (11. joulukuuta 1815 Kostula, Hämeenkyrö – 1. marraskuuta 1870 Järvenpää) oli suomalainen koulumestari, joka toimi Aleksis Kiven ensimmäisenä opettajana. Costianderia on pidetty Seitsemän veljeksen lukkarin esikuvana.

Elämänvaiheet

Costianderin vanhemmat olivat Paaston talon Hämeenkyrössä omistanut lautamies Johan Johansson ja Anna Johansdotter. Hän kävi Porin triviaalikoulua ja Turun lukiota päästen ylioppilaaksi vuonna 1839. Costiander joutui hylkäämään haaveet pappisurasta puhevian takia ja vuodesta 1839 lähtien hän toimi Nurmijärven koulumestarina. Hän oli myös Nurmijärven lainajyvästön hoitaja ja hän suunnitteli vuonna 1846 pitäjään rakennetun uuden viljamakasiinin. Ankarana opettajana tunnettu Costiander ehti opettaa noin 7 000 nurmijärveläistä, heidän joukossaan oli myös tuleva kirjailija Aleksis Kivi. Costiander vaikutti siihen, että Kivi pääsi jatkamaan koulunkäyntiä Helsingissä.
Costiander kirjoitti runoja ja kertomuksia sekä käänsi muun muassa suomen kielelle 1855 Runebergin Hirvenhiihtäjät ja 1858 Vergiliuksen Aeneis-eepoksen ensimmäisen laulun. Hän avusti Elias Lönnrotia suomalais-ruotsalaisen sanakirjan aakkostuksessa sekä Suomen kasviston, Flora Fennican, kääntämisessä suomen kielelle.
Costiander oli vuodesta 1845 naimisissa Edla Agata Ikalinin kanssa. Hän kuoli marraskuun alussa 1870 ryöstömurhan uhrina rautatiellä lähellä Järvenpään rautatieasemaa ollessaan matkalla Helsinkiin. 16-vuotias murhaaja luuli Costianderilla olleen mukana suuren summan kunnalle hankittuja lainarahoja. Costianderin kuoleman jälkeen lainajyvästön tilintarkastuksessa tapahtui laskuvirhe, jonka seurauksena Costianderia syytettiin kavalluksesta ja hänen leskensä menetti Costianderin talon. Uusintatarkastus paljasti virheen ja Costianderin leskeä hyvitettiin eläkkeen muodossa.
Costiander on haudattu Nurmijärvelle. Hänelle kuuluneita esineitä kuten kirjoituspöytä ja rihvelitaulu on esillä Nurmijärven museossa. Myös Costianderin entinen asuintalo on säilynyt Nurmijärven kirkonkylässä. Malakias Costianderin muistokivi sijaitsee hänen syntymäkylässään Hämeenkyrön Kostulassa.
Sian Brooke

Sian Brooke (syntyjään Sian Elizabeth Phillips, Lichfield 1980) on brittiläinen näyttelijä. Hänet tunnetaan rooleistaan Eurus Holmesina tv-sarjassa Uusi Sherlock ja Lori Marcusena tv-sarjassa Cape Wrath.
Brooke on kotoisin Lichfieldistä ja on nuorin kolmesta sisaruksesta. Hänellä on walesiläiset vanhemmat. Brooken oikea sukunimi on Phillips, taiteilijanimekseen hän otti Brooken välttääkseen sekaannuksen, näyttelijä Siân Phillipsiin.
Adjunkti

Kielitieteessä adjunkti on lauseen vapaa adverbiaali. Adjunktin poisto lauseesta on mahdollista ilman, että lauseesta tulee kieliopillisesti virheellinen tai elliptinen. Alla oleva esimerkilause on kieliopillinen, vaikka adjunktit "eilen" tai "puutarhassa" poistettaisiinkin. Semanttisten roolien aika ja paikka ilmaiseminen ei siis kuulu verbin "nähdä" argumenttirakenteeseen. Adjunktin vastinpari eli verbin pakollinen määrite on komplementti eli täydennys. Myös komplementti voi olla lauseenjäsenenä adverbiaali. Käytännössä on kuitenkin tulkinnanvaraista, mitkä lausekkeet ovat "pakollisia". Pakollisuus myös usein riippuu konstruktiosta eikä vain verbistä.  
Eilen Teemu näki koiran puutarhassa.  
Adverbiaali on lauseen osa, joka mahdollistaa erilaiset olosuhteet, jossa verbin ilmoittama tekeminen tai ilmaus tapahtuu. Edeltävä lause käyttää ajan ja paikan adjunkteja.
Elieser Johansson

Elieser Johansson (28. tammikuuta 1846 Vimpeli – 27. helmikuuta 1904 Laukaa) oli tehtailija, Jämsänkosken sellutehtaan perustaja ja Partolan patruuna.
Johansson-Kailan sukuun kuuluneen Johanssonin vanhemmat olivat Lempäälän kirkkoherra Gustaf Johansson vanhempi ja Johanna Emilia Schalin. Johannsson suoritti farmaseutin tutkinnon 1864, mutta ryhtyi sitten maanviljelijäksi Uudessakaarlepyyssä. Solmittuaan 1869 avioliiton Carolina Rosellin (k. 1877) kanssa hän osti Pirkkalasta Partolan säteritilan, rakensi sinne höyrysahan ja hankki muitakin sahoja omistukseensa. Vaimon kuoltua Johansson meni 1882 uusiin naimisiin Akaan höyrysahan hoitajan Per Benjamin Köhlinin tyttären Beda Fredrikan (k. 1925) kanssa. 1887 hän osti appensa kanssa Jämsänkosken sahan, tarkoituksena perustaa tehdas selluloosan valmistukseen, johon Köhlinin poika ja Johanssonin lanko Per August Köhlin oli tutustunut Amerikassa. Yhtiö perustettiin 1888 ja tehdas käynnistyi seuraavana vuonna. Tehtaan isännöitsijäksi tuli Per August Köhlin ja tuotanto nousi 1994 mennessä 400 tonnista 1 600 tonniin, liikevaihto 400 000 markkaan. Kun sekä puun hankinnassa että tuotannon laadussa oli ongelmia ja selluloosan hinta laski, tehdas ajautui vaikeuksiin. Johansson joutui henkilökohtaiseen vararikkoon 1893, Partola myytiin sahoineen ja Johanssonista tuli Jämsänkosken tehtaan isännöitsijä. Myös tehdas meni konkurssiin seuraavana vuonna, mutta sen toiminta ei keskeytynyt, vaan omistajaksi tuli velkojana Kansallis-Osake-Pankki. Uuden valkaisulaitoksen turvin tuotantoa saatiin pidettyä yllä, mutta tehdas paloi 1896. Vaikka se päätettiin rakentaa uudelleen, Johansson erosi isännöitsijän toimestaan 1897. Uuden tehtaan valmistuttua 1898 sen teknilliseksi johtajaksi ja samalla osakkaaksi tuli Johanssonin poika John Johansson. Isäkään ei silti jättänyt kokonaan puunjalostusalaa, hän perusti Suolahdelle sahan ja sen lisäksi kaupan Korpilahdelle, jonne muutti myös asumaan.
Johansson veli oli professori, arkkipiispa Gustaf Johansson. Hänen poikansa toisesta avioliitosta, Elieser (Elpiö) Kaila (1885-1938), oli puolestaan Helsingin yliopiston oikeustieteen professori, joka toimi Suomen oikeusministerinä.
Elin Granholm

Elin Edit Granholm-Hedenheim (s. 12. helmikuuta 1902 Yhdysvallat) oli suomalainen opettaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija.
Elin Granholmin vanhemmat olivat Adolf ja Johanna Granholm. Hän oli naimisissa rakennusmestari Verner Rafael Olof Hedenheimin kanssa.
Granholm toimi vuodesta 1938 alakoulun opettajana Sokojan kylässä Kokkolan lähellä.
Koripallon naisten Euroliiga

Historia

Miehissä Euroliigaa pelattiin ensimmäistä kertaa vuonna 1958, jolloin sarja osoittautui menestykseksi. Tämän johdosta naisille päätettiin järjestää seuraavana vuonna oma sarja. Ensimmäiseen turnaukseen ilmottautui mukaan kymmenen joukkuetta. Sarja tunnettiin vuoteen 1996 asti nimellä Mestariseurojen cup.
Rokote

Rokote on biologinen valmiste, jota käyttäen potilaalle annetaan rokotus. Sen tavoite on tarjota toimivan immuniteetin tiettyä sairautta tai tautia vastaan aktiivisella immunisoinnilla. Rokote yleensä sisältää taudinaiheuttajan tai vaikuttavan aineen, joka muistuttaa sairautta tai taudin aiheuttaneen mikro-organismin ja se on usein valmistettu heikennetystä tai mikrobin kuolleista osista, sen toksiinista tai sen yhdestä pinnallisesta proteiineista. Rokotteita valmistavat lääketeollisuuden yritykset. Rokotteet myydään tyypillisesti eri maiden julkisille tahoille, jotka toteuttavat rokotusohjelmia.

Rokotteen rakenne ja ainesosat

Rokotteiden sisältämät aineet voidaan jakaa vaikuttaviin aineisiin ja apuaineisiin.  Rokotteiden vaikuttavat aineet ovat taudinaiheuttajia tai niiden osia, jotka ovat välttämättömiä elimistön puolustusreaktion herättämiseksi. Taudinaiheuttajat ovat joko inaktivoituja eli tapettuja tai eläviä, joita on heikennetty niin, että ne eivät aiheuta tautia. Rokotteiden apuaineita käytetään usein rokotteiden tehon, säilyvyyden ja käyttöominaisuuksien parantamiseksi. Apuaineisiin kuuluvat täyteaineet, säilöntä- ja stabilointiaineet ja tehosteaineet. Tehosteaineet eli adjuvantit ovat yleensä alumiiniyhdisteitä. Niitä käytetään taudinaiheuttajien aikaansaaman puolustautumisreaktion tehostamiseksi. Säilöntäaineita tarvitaan haitallisten mikrobien kasvun ja rokotteen pilaantumisen estämiseksi. Stabilointiaineet suojaavat rokotetta lämpötilan, valon, happamuuden tai kosteuden vaikutukselta.

Tutkimus

Jotta rokotetta voi käyttää, valtiot edellyttävät yleensä, että rokotteella on myyntilupa. Myyntiluvan myöntämiseksi rokotevalmistajan tulee esittää lääkevalvontaviranomaiselle tutkimustuloksia, joiden tarkoitus on osoittaa, että rokotteella on riittävä teho ja turvallisuus. Rokotteiden hyväksyntävaatimuksen noudattavat yleensä lääketutkimusten muotovaatimuksia.
Rokotteilla tehdään myös myyntiluvan myöntämisen jälkeisiä tutkimuksia. Nämä ovat tarpeen esimerkiksi passiivisessa haittaseurannassa esille tulleiden haittaepäilyjen todentamiseksi ja haittojen edelleen pienentämiseksi.
Myös rokotevalmistajat kantavat vastuunsa rokotusten turvallisuudesta ja tutkimuksesta. Tästä hyvänä esimerkkinä toimii esimerkiksi Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen GlaxoSmithKlineltä vuonna 2009 saama arviolta kuuden miljoonan euron rokotetutkimusrahoitus. Tutkimus koskee GlaxoSmithKlinen valmistamaa pneumokokkirokotetta ja yhteistutkimuksesta oli tehty esisopimus vuonna 2008.
Bad Homburg vor der Höhe

Historia

Homburgin, nykyisen Bad Homburgin, kaupunki mainittiin ensimmäisen kerran tekstissä vuonna 1180. Kaupankäyntioikeudet se sai vuoden 1330 tienoilla. 1800-luvulla kaupunki alkoi niittää mainetta kylpyläkaupunkina Elisabeth-lähteen löydyttyä. Rautatieyhteys Homburger Bahn Frankfurt am Mainin kaupunkiin avattiin vuonna 1860. Vuonna 1888 Bad Homburgista tuli Saksan keisarin Vilhelm II:n kesäresidenssi.
Kaupungin nimi juontuu Hohenbergin linnan nimestä.
Syylälinnunherne

Ulkonäkö ja koko

Monivuotinen syylälinnunherne kasvaa 15–30 cm korkeaksi. Jokseenkin kalju varsi on pysty ja siipipalteinen. Lehdet ovat 2–4-parisia ja kärhettömiä. Lehdykät ovat soikeita tai suikeita ja tylppiä. Korvakkeet ovat isoja. Kukinto on 2–6-kukkainen terttu. Kukat ovat kukinnan alussa sinipunaisia, mutta muuttuvat lopulta sinisiksi. Teriö on kooltaan 10–16 mm pitkä. Syylälinnunherne kukkii Suomessa touko-kesäkuussa. Siemenet kypsyvät 2,5–4,5 cm pitkässä kaljussa, punaruskeassa palossa. Laji on lievästi myrkyllinen.
Suomessa lajista tunnetaan kaksi muunnosta: var. linifolius ja var. montanus. Muunnokset eroavat toisistaan lehdyköiden muodossa ja koossa. Ensin mainitun lehdykät ovat suikeita ja 2–4 mm leveitä, jälkimmäisen soikeita ja 5–15 mm leveitä.

Levinneisyys

Syylälinnunherne on eurooppalainen laji, jota tavataan Pohjois-Espanjasta Serbiaan, Unkariin ja Puolaan saakka. Pohjoisessa lajia kasvaa Baltiassa sekä Keski-Norjassa, -Ruotsissa ja -Suomessa saakka. Laji on tavallinen myös Britteinsaarilla. Suomessa syylälinnunhernettä tavataan pääasiassa Ahvenanmaalla, Varsinais-Suomessa, Uudellamaalla ja Hämeessä. Tulokkaana lajia on tavattu myös muualta Suomea, muun muassa Vaasan seudulta ja Itä-Suomesta. Pohjoisin havainto on Kuusamosta. Yleisin laji on maan lounaisosissa.

Elinympäristö

Syylälinnunherne viihtyy lehdoissa, kuivissa, ruohoisissa metsissä sekä pensaikoissa.

Käyttö

Syylälinnunherneen tärkkelyspitoisia juurimukuloita on käytetty ainakin Ruotsissa hätäravintona.
Bombardier CRJ200

Kehitystyö

Konetyyppi kehitettiin LearStar 600 -konetyypistä, jonka valmistusoikeudet Canadair osti vuonna 1976 Learjetiltä. Konetyypin leveä runko sai Canadairin insinöörit pohtimaan koneen pidentämistä, mikä olisi ollut helppo toteuttaa. Suunnitelmat ehdittiin jo laatimaan valmiiksi pidennettyä Challenger 610E -konetyyppiä varten, mutta projekti peruutettiin vuonna 1981 ja se jäi toteuttamatta.
Bombardier Aerospace osti Canadairin vuonna 1986. Uusi suunnittelutyö pidemmästä konetyypistä aloitettiin vuonna 1987. Projektille annettiin nimeksi Canadair Regional Jet, josta CRJ on lyhenne. Projekti käynnistettiin virallisesti keväällä 1989.

CRJ100

Ensimmäinen suunnittelupöydältä ilmaan saatu konetyyppi oli CRJ100, joka suoritti ensilentonsa 10. toukokuuta 1991. Konetyyppi sai sertifioinnin vuonna 31. heinäkuuta 1992. Toimitukset asiakkaille alkoivat lokakuussa, jolloin Lufthansa vastaanotti ensimmäisen koneen.
CRJ100-konetta venytettiin 5,92 metriä, siipiä vahvistettiin ja muokattiin sekä kaksi hätäpoistumistietä lisättiin siipien kohdille. Tyypillinen matkustamomodifikaatio on 50 matkustajalle, enimmillään konetyyppi voidaan modifioida 52 matkustajalle. Kone varustettiin kahdella General Electricin CF34-3A1 -tyyppisellä suihkuturbiinimoottorilla. Siipien pinta-alan kasvun myötä myös koneen polttoainetankkien kapasiteetti kasvoi, mikä mahdollistaa pidemmän kantaman. Lisäksi laskutelineiden painorajoitukset pienenivät.
Myöhemmin konetyypistä kehitettiin CRJ100ER, jonka kantamaa oli pidennetty 20 prosenttia ja CRJ100LR, jonka kantamaa oli kasvatettu 40 prosenttia. Pidennetyllä kantamalla varustettujen koneiden tarkoitus on vastata paremmin yritysten ja yksityiskäyttäjien tarpeisiin.

CRJ200

CRJ200-malliin Bombardier Aerospace toi uudet, tehokkaammat General Electricin CF34-3B1 -moottorit. CRJ200-malli julkistettiin vuonna 1995 ja ensimmäiset koneet toimitettiin asiakkaille 1996. Ensilento tapahtui joulukuussa 1995. Konetyyppi kehitettiin korvaamaan CRJ100.
Myös CRJ200-mallista kehitettiin pidemmän kantaman omaavat CRJ200ER ja CRJ200LR. Lisäksi kehitettiin CRJ200B-malli, joka soveltuu lentoihin kuumassa ilmastossa sekä ylängöillä ja vuoristossa. Pinnacle Airlinesin toiveesta kehitettiin myös CRJ440-malli, joka on 44-paikkainen ja soveltuvampi tietyille Yhdysvaltain sisäisille reiteille sekä mahdollistaa pienten yhtiöiden toimilupien mukaisen operoinnin.
Tammikuussa 2006 tuotanto keskeytettiin väliaikaisesti, mutta jo helmikuussa Bombardier Aerospace ilmoitti tuotannon jatkuvan huhtikuussa.
Lambertin oikeapintainen lieriöprojektio

Lambertin oikeapintainen lieriöprojektio on Johann Heinrich Lambertin vuonna 1772 laatima karttaprojektio. Nimensä mukaisesti Se kuuluu oikea­pintaisten lieriö­projektioiden ryhmään. Se voidaan ajatella muodostettavan ympäröimällä karttapallo lieriöllä, joka sivuaa sitä päiväntasaajan kohdalla, ja kuvaamalla maanpinnan jokainen kohta lieriön pinnalle siihen kohtaan, joka on samassa suunnasta kartta­pallon ja lieriön yhteisestä akselista kuin pallon­pinnallakin ja yhtä etäällä päivän­tasaajan tasosta. Lopuksi lieriö leikataan auki jotakin pituuspiiriä pitkin ja levitetään tasoksi.

Ominaisuuksia

Lambertin oikeapintaisessa lieriöprojektiossa leveyspiirit näkyvät suorina ja pituuspiirit ne kohtisuorasti leikkaavina suorina. Projektion mukaisessa kartassa kartassa kunkin paikka­kunnan etäisyys päivän­tasaajasta on suoraan verrannollinen paikka­kunnan maan­tieteellisen leveyden siniin.
Vaikka todellisuudessa pituuspiirit napoja kohti kuljettaessa lähestyvät toisiaan, tällaisessa kartassa niiden etäisyydet pysyvät vakioina, joten napoja lähestyttäessä länsi-itä-suuntainen mittakaava kasvaa. Sitä vastoin pohjois-etelä-suuntainen mittakaava pienenee kääntäen verrannollisena pohjois-etelä-suuntaiseen mitta­kaavaan. Näin projektio esittää eri alueiden pinta-alat oikeassa suhteessa eli se on oikea­pintainen.
Lähellä päiväntasaajaa alueet näkyvät myös lähes oikean muotoisena. Sitä vastoin napojen läheisyydessä alueiden muodot vääristyvät niin paljon, että projektiota pidetään hyödyllisenä vain sellaisissa kartoissa, joissa näkyvän alueen maan­tieteellinen leveys ei ylitä 60 astetta. Esimerkiksi Alaska näyttäisi tämän projektion mukaisessa kartassa pitkältä ja kapealta niemi­maalta, samoin Siperian itäisin osa eli Tšuktšien niemimaa . Vaikka navat ovat todellisuudessa pisteitä, tällaisessa kartassa ne näkyvät yhtä pitkinä janoina kuin päivän­tasaajakin.
Lambertin lieriöprojektiota sellaisenaan on harvoin käytetty muutoin kuin oppi­kirja­esi­merkkinä siitä, mikä on yksin­kertaisin tapa laatia oikeapintainen karttaprojektio. Siitä on kuitenkin laadittu muunnelmia, jotka eroavat alku­peräisestä vain siinä, että pohjois-etelä-suuntaista mitta­kaavaa on muutettu kertomalla se jollakin vakiolla. Tällöin päivän­tasaajan sijasta kaksi siitä yhtä etäällä kummallakin pallon­puoliskolla olevaa leveys­piiriä on kuvattu oikea­pituisina, jolloin niiden läheisyydessä olevat alueet kuvautuvat oikean muotoisina. Tunnetuin tällainen muunnelma on 1970-luvulta lähtien runsaasti keskustelua herättänyt Petersin projektio.
Joan Allen

Yksityiselämä

Joan Allen oli naimisissa näyttelijä Peter Friedmanin kanssa vuosina 1990–2002. Heillä on vuonna 1994 syntynyt tytär Sadie. Allenilla kolme sisarusta.
Sơn La (maakunta)

Sơn La on maakunta Vietnamin luoteisosassa, Laosin vastaisella rajalla, Tây Bắcin alueella. Sen pääkaupunki on nimeltään Sơn La. Maakunnan pinta-ala on 14 174 km². Vuonna 2009 maakunnassa oli 1,08 miljoonaa asukasta. Maakunnassa asuu monia etnisiä ryhmiä kuten mat, hmongit, daot ja muongit. Alueesta 80% on vuoristoa, jonka lisäksi on kaksi tasankoa Son La ja Moc Chau.
K. O. Lindeqvist

Karl Olof (Kaarle Olavi) Lindeqvist (9. syyskuuta 1858 Tampere – 4. maaliskuuta 1927 Helsinki) oli suomalainen filosofian tohtori, historiantutkija, lyseon lehtori ja professori.
Lindeqvistin vanhemmat olivat nahkuri Emanuel Lindeqvist ja Amanda Natalia Cajander. Hän pääsi ylioppilaaksi 1877 Turun lyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1882 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1886. Väitöskirjan aiheena oli isonvihan aika Suomessa.
Lindeqvist oli Hämeenlinnan lyseon historian ja suomen lehtorina 1888–1907 ja toimi myös koulun rehtorina. Myöhemmin hän oli Helsingin suomalaisen tyttökoulun jatkoluokkien lehtorina 1909–1927. Lindeqvist toimi Helsingin yliopiston Suomen, Venäjän ja Pohjoismaiden historian dosenttina 1886–1888. Hän sai professorin arvon 1920.
Lindeqvist oli naimisissa vuodesta 1913 Anna Mathilda Lampénin kanssa.
SimCity BuildIt

Vastaanotto

Peliä on kritisoitu sen Clash of Clans -pelin kaltaisesta pelimekaniikasta, joka tähtää asioiden nopeuttamiseen rahalla. Etenkin sarjan aikaisempia osia pelanneet ovat kritisoineet tätä eroa aikaisempiin peleihin.
Pelin yksinkertaisuutta ja toistuvuutta, jotka ovat tyypillisiä ilmaispeleille, on myös kritisoitu.
Nnamdi Oduamadi

Seurajoukkueura

Oduamadi nousi Milanin junioreista edustusjoukkueeseen kesällä 2010. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Serie A:ssa 18. syyskuuta 2010, kun Milan pelasi kotonaan 1–1-tasapelin Cataniaa vastaan. Ottelu oli Oduamadin ainoa edustusjoukkueessa kaudella 2010–2011. Kesästä 2011 lähtien Oduamadi on pelannut lainalla eri seuroissa. Vuosina 2011–2015 hän pelasi 81 ottelua Serie B:ssä ja teki 12 maalia edustaen Torinoa, Varesea, Bresciaa, Crotonea ja Latinaa. Syyskaudella 2015 Oduamadi oli lainassa Turkin toisella sarjatasolla Şanlıurfasporissa, jossa ei pelannut sarjaotteluita.
Maaliskuussa 2016 Milan lainasi Oduamadin Suomen Veikkausliigassa pelaavaan HJK:hon.

Maajoukkueura

Nigerian A-maajoukkueessa Oduamadi on pelannut 13 ottelua ja tehnyt neljä maalia vuosina 2012–2014. Hän oli mukana Maanosaliittojen cupissa 2013, jossa teki hattutempun Tahitia vastaan Nigerian voittaessa 6–1. Hän pelasi turnauksessa myös Uruguayta vastaan. Oduamadi on edustanut Nigeriaa kilpailullisissa maaotteluissa lisäksi MM-kilpailujen 2014 karsinnoissa, joissa hän pelasi viisi ottelua ja teki maalin Keniaa vastaan.
Roman Ljašenko

Ura

Murmanskissa syntynyt, mutta Jaroslavlissa kasvanut Ljašenko aloitti uransa Venäjän superliigan Lokomotiv Jaroslavlissa, jossa pelasi ensimmäisen pääsarjakautensa 1996-97. Hän voitti mestaruuden ja hänet varattiin seuraavana kesänä Dallas Starsiin, jonne siirtyi vuonna 1999.
Ensimmäisellä NHL-kaudellaan Ljašenko teki 58 ottelussa tehot 6+6=12. Hänet kaupattiin kauden 2001-02 siirtorajan kynnyksellä New York Rangersiin. Kaudella 2002-03 Ljašenko pelasi vain kaksi peliä Rangersissa ja pelasi enimmät pelinsä AHL:n Hartford Wolf Packissa.

Maajoukkueura

Ljašenko pelasi MM-kisoissa vuonna 2002, kun Venäjä voitti hopeaa. Ljašenko on pelannut myös kolmet nuorten MM-kilpailut, joista on voittanut kultaa 1999, hopeaa 1998 ja pronssia 1997. Vuonna 1999 hän toimi joukkueensa kapteenina, kun Venäjä voitti kultaa.

Kuolema

Ljašenko lomaili Antalyassa, Turkissa äitinsä ja sisarensa kanssa. Hänet löydettiin hotellihuoneestaan hirttäytyneenä vyöhönsä aamulla 6. heinäkuuta. Turkin poliisin mukaan huoneesta löytyi itsemurhaviesti, jossa Ljašenko pyysi anteeksi tekoaan.
Ljašenko on haudattu kotikaupunkiinsa Jaroslavliin.
Aalto-yliopiston urheiluseura

Aalto-yliopiston urheiluseura (AaltoUS, vuoteen 2010 asti Polyteknikkojen urheiluseura, PUS) oli vuonna 1903 perustettu urheiluseura. Seura oli helsinkiläinen ja toimi Aalto-yliopiston (vuoteen 2010 asti Teknillisen korkeakoulun) urheiluseurana.
Seuran nimi oli aluksi Polyteknikkojen voimistelu- ja urheiluseura, joka kuitenkin myöhemmin lyheni Polyteknikkojen urheiluseuraksi. Lajeina olivat vuosien varrella muun muassa voimistelu, hiihto, luistelu, jalkapallo, futsal, koripallo, salibandy, lentopallo ja jääpallo.
Jääpallossa seura saavutti kaksi ensimmäistä Suomen mestaruutta vuosina 1908 ja 1909. Vuonna 1908 se voitti loppuottelussa HIFK:n 8–3 ja seuraavana vuonna lukemin 6–4. Vuonna 1910 seura ylsi hopealle, kun se hävisi loppuottelun IFK:lle maalein 4–12. Jalkapallossa seura selvisi Suomen-mestaruuskilpailuissa vuonna 1908 loppuotteluun, jonka se hävisi Sportklubben Unitasille maalein 1–4. Seuraavana vuonna seura voitti SM-loppuottelussa HIFK:n lukemin 4–0. Seura voitti myös yleisurheilun SM-kisojen yhteydessä pidetyn jalkapalloturnauksen vuonna 1907.
Pesäpallossa PUS osallistui 1930-luvulla moniin turnauksiin, esimerkiksi ”Pikkumailaan”, joka oli tarkoitettu 2-luokan joukkueille, ts. ei-mestaruussarjalaisille. Joukkue voitti turnauksen 1930 ja 1931. Myös akateemisen Suomen mestaruuden Teknillinen korkeakoulu onnistui joitakin kertoja voittamaan.
Amerikkalaisessa jalkapallossa seura tunnettiin nimellä Poli. Poli voitti lajin Suomen mestaruuden vuonna 1980. Amerikkalaisen jalkapallon toiminta eriytyi vähitellen omaksi urheiluseuraksi FT Scotchiksi.
Yhdistys purkautui 17. helmikuuta 2015.