google/wiki40b huggingface dataset:
Intruusio

Ominaisuudet

Syvällä tapahtuneet intruusiot tunnistetaan tavasta miten ne ovat puhkaisseet yläpuolisen kerrostuman. Puhkaisusta aiheutuneet halkeamat täyttyvät kiviaineksella, joka synnyttää haarautuvia juonia, ja prosessiin liittyvä korkea lämpötila voidaan päätellä ympäröivästä kivestä. Koska lämpö alenee hitaasti, ja kiviaines on kovan paineen alla, vain kiteitä eikä lasimaista, nopeasti jäähtynyttä ainesta muodostu. Koska intruusiot ovat saaneet rauhassa asettua ennen kiteytymistä, juoksurakennetta ei esiinny. Kiviaineksen sisältämät kaasut eivät ole pystyneet läpäisemään paksua intruusion yläpuolista kerrosta, ja siksi näin syntyneissä mineraaleissa esiintyy usein kaasujen muodostamia onteloita. Kaasut aiheuttavat myös monia tärkeitä munnoksia kiven kiteytymisessä. Koska muoostuvat kiteet ovat likimäärin samankokoisia, kiviaineksen sanotaan olevan rakeista.
Ensimmäisenä syntyneiden suurien, hyvin muodostuneiden kiteiden, ja hienorakeisen maa-aineksen välillä ei ole suuria eroja. Molempien tyyppien mineraalit ovat muodostuneet selvässä järjestyksessä, ja kummassakin on ollut kiteytymisajanjaksoja, jotka saattavat olla selvästi erottuvia, tai jotka ovat osuneet samaan aikaan jonkin muun aineksen muotoutumisen kanssa. Varhaisemmat kiteet ovat peräisin ajalta, jolloin suurin osa kiviaineksesta oli vielä nestemäistä, ja ne ovat jotakuinkin täydellisiä. Myöhemmät kiteet ovat muodoltaan epäsäännöllisempiä, sillä niiden oli mukauduttava aikasempien kiteiden jättämään tilaan. Ensimmästä prosessia kutsutaan idiomorfiseksi (tai automorfiseksi), ja jälkimmäistä xenomorfiseksi. Se, kumpaan ryhmään mineraali kuuluu, pystytään päättelemään myös muista ominaisuuksista. Esimerkiksi, ortoklaasi on yleensä graniitissa esiintyvää maasälpää, kun taas sen muunnokset esiintyvät koostumukseltaan samantyylisissä laavoissa. Sama koskee nefeliinin muunnoksia. Leusiitti on yleistä laavassa, mutta erittäin harvinaista plutonisissa kivissä. Muskoviittia on pelkästään intruusioissa. Eroissa havainnollistuu olosuhteiden merkitys kiviaineksen kovettumiseen.
Jotkut intrusiivikivet kiinteytyvät halkeamissa juoniksi ja kerrosjuoniksi lähellä maanpintaa, ja niitä kutsutaan puolipinnallisiksi. Syvemmällä muodostuneita kiviä kutsutaan plutoneiksi. Puolipinnallisissa kivissä esiintyy rakenteita, jotka ovat muodoltaan ekstrusiivikivien ja plutonien väliltä. Ne ovat hyvin usein porfyyrisiä, lasimaisia ja sisältävät toisinaan jopa rakkuloita. Toisinaan niitä on petrologisesti mahdoton erottaa koostumukseltaan samankaltaisista laavoista.
Arvo Kartano

Arvo Nikolai Kartano (s. 18. helmikuuta 1895 Kiikka) oli suomalainen upseeri joka tunnettiin Suomenlinnan kurikomppanian ja Koveron keskitysleirin päällikkönä.
Kartano ylennettiin reservin vänrikiksi 1921 ja hän palveli 1920-luvulla ainakin Pohjois-Savon Rykmentissä Kuopiossa.
Keväällä 1933 Kartano lähetettiin lopettamaan 400 poliittisen vangin Tammisaaren vankilassa aloittamaa nälkälakkoa. Kymmenen päivää kestänyt lakko lopetettiin kovaotteisella pakkoruokinnalla jossa kuoli neljä vankia.
Kartano toimi 1930-luvulla Suomenlinnan Kurikomppanian eli Suomenlinnan Työvelvollisten Kurikomppanian päällikkönä Suomenlinnassa. Hän johti muun muassa heinäkuussa 1937 tapahtuneen Vallisaaren räjähdysonnettomuuden sammutustöitä.
Jatkosodan alkuvaiheissa kapteeni Arvo Kartano toimi Nikke Pärmin johtaman, pääasiassa rangaistusvangeista kootun Erillisen Pataljoona 21:n varakomentajana. Syyskuussa 1941 pataljoonaan lähetettiin vielä 288 poliittista turvasäilövankia Köyliön vankileiriltä. Lyhyen koulutuksen jälkeen pataljoona siirrettiin Itä-Karjalaan. Äänisen luoteispuolella pataljoona joutui heti taisteluun ja oli vähällä joutua puna-armeijan saartamaksi. Pataljoonaa vastassa oli neuvostoarmeijan valiorykmentti JR 52, joka oli koottu karjalaisista ja emigranttisuomalaisista. Puna-armeija oli tietoinen suomalaispataljoonan erikoisluonteesta, ja joukkoihin kohdistettiin kovaa propagandaa. Kun jo ensimmäisen viikon aikana noin 80 miestä loikkasi vihollisen puolelle tai muuten karkasi, loput jäljellä olevat noin 200 turvasäilöläistä vedettiin nopeasti pois rintamalta.
Jäljelle jääneistä noin 200 turvasäilövangista muodostettiin Erillinen Työkomppania jonka päälliköksi Kartano nimitettiin. Vangit päätyivät Kangasjärven ja Säämäjärven kautta lopulta syyskuussa 1942 Koveraan, noin 20 kilometrin päähän Aunuksen kaupungista. Siellä vanhan neuvostoliittolaisen metsätyökeskuksen ympärille perustetulla leirillä he pysyivät kesään 1944 saakka. Joukon vahvuus oli aluksi noin 170 miestä. Koveriin koottiin myös vuonna 1941 Riihimäellä muista turvasäilöläisistä erotettu kahdenkymmenenviiden miehen osasto. Leirin olosuhteista ja vankien kohtelusta tehtyjen valitusten seurauksena kapteeni Kartano vapautettiin tehtävästään kesäkuussa 1943 ja komennettiin Aunuksen komendantiksi.
Häpy

Häpy, myös vulva tai cunnus tarkoittaa naisen ulkoisia sukupuolielimiä, joihin kuuluvat isot ja pienet häpyhuulet, häpykieli eli klitoris, emättimen aukko ja emättimen eteinen sekä eteisrauhaset ja häpykumpu, toiselta nimeltään häpykukkula.
Hävyllä on keskeinen rooli seksuaalisuudessa ja seksuaalisessa kanssakäymisessä. Häpy liittyy lisääntymiseen sekä yhdynnän että synnytyksen osalta.

Anatomiaa

Häpy on naisen vartalon alaosassa, etupuolella sijaitseva ulkoiset sukupuolielimet käsittävä alue, jonka näkyvin osa ovat isot häpyhuulet. Ne muodostavat veneen muotoa muistuttavan alueen, niiden välissä on häpyrako. Pehmeästä ja joustavasta kudoksesta muodostuvat isot häpyhuulet peittävät kokonaan tai osittain pienet häpyhuulet. Häpyhuulien välissä sijaitsevat ylhäältä alaspäin terska eli klitoriksen pää, virtsaputken suu sekä emätinaukko. Häpyhuulissa ja terskassa on paisuvaiskudosta, ne paisuvat hieman seksuaalisen kiihottumisen myötä. Häpyhuulien iho on hieman ryppyistä.
Häpykielen näkyvä osa on noin herneen kokoinen, tuntoherkkä elin, jota osittain peittää esinahka. Emätinaukko ja emättimen eteinen muodostavat emättimen etummaisen, tuntoherkän osan. Häpykumpu on häpyliitoksen kohdalla, häpyhuulien yläpuolella sijaitseva ihonalaisen rasvakudoksen muodostama kohouma.
Murrosiän jälkeen hävyn seutua luontaisesti verhoaa häpykarvoitus.

Hävyn merkitys

Hävyllä on keskeinen merkitys seksuaalisuudessa, sen näkyminen voi jo sinällään olla seksuaalinen kiihoke. Hävyn tärkeimmät osat, häpyhuulet, häpykieli ja emättimen etuosa (aukko ja eteinen) ovat tuntoherkkää aluetta, ja niiden hyväileminen seksuaalisessa kanssakäymisessä tai itsetyydytyksessä tuottaa mielihyvää. Yhdynnässä jäykistynyt siitin työnnetään emätinaukosta sisään. Emätinaukko on myös synnytyskanavan osa. Virtsaputken suu ei kuulu naisen sukupuolielimiin, mutta sijaitsee hävyn alueella.
Jäkäläpää (Lemmenjoki)

Lentopaikka

480 metrin korkeudessa sijaitseva Jäkäläpään lentopaikka (ICAO: EFJP) rakennettiin 1940–1950-lukujen vaihteessa läheisen Lemmenjoen kullankaivajien huoltamista varten. Se poistettiin Ilmailuhallituksen virallisten valvomattomien lentopaikkojen luettelosta vuonna 2006, mutta kentän käyttö on edelleen sallittu Lemmenjoen kansallispuiston järjestyssääntöjen mukaisesti. Jäkäläpäällä on kaksi sorapintaista kiitotietä, jotka ovat kooltaan 420×50 ja 390×50 metriä.
HMS Express (1896)

Palvelus

HMS Express palveli kotivesillä ja se osallistui ensimmäiseen maailmansotaa. Alus myytiin 17. maaliskuuta 1920 G. Clarksonille Whitbyhyn.
Allu Tuppurainen

Taustatietoa

Tuppuraisella on puusepän ammattitutkinto. Näyttelemisen hän aloitti synnyinkaupungissaan Kuopiossa 1970-luvun alkupuolella. Seitsemän vuotta Kuopion kaupunginteatterissa näyteltyään hän vaihtoi Porin teatteriin, josta hän muutti Vaasan kaupunginteatteriin. Vaasan kaupunginteatterissa on esitetty kaksi Rölli-näytelmää.
Allu Tuppurainen jäi eläkkeelle Vaasan kaupunginteatterista 2014. Hän asuu nykyään Pirkkalassa.
Ajatus Rölli-peikosta kehittyi jo 1980-luvun alkuvuosina. Tuppurainen kirjoitti satuja erakkona viihtyvästä peikosta, mielikuvitusmöröstä, joka pitää itseään pelottavana ja ilkeänä, mutta on oikeasti sydämellinen. Useimpiin satuihin liittyi opettava tarina. Tuppurainen oli säästänyt vähän rahaa ja julkaisi näiden satujen sävelmistä omakustannelevyn. Hän on esittänyt itse keksimäänsä ja kehittämäänsä peikkoa vuodesta 1985 televisiossa, teatterissa, äänikaseteilla ja elokuvissa. Myös Rölli-laulut ovat Tuppuraisen itse sanoittamia ja säveltämiä. Samoin omaa tekoa ovat kaikki seikkailut televisiossa, teattereissa ja elokuvissa. TV-sarjaa on esitetty pitkään Pikku Kakkosessa. Allu Tuppurainen on itse verrannut Rölliä Peppi Pitkätossun ja Vaahteramäen Eemelin tapaisiin hahmoihin, jotka anarkistisina kiehtovat yleisöä.
Wasa Royals

Historia

Vaasa Vikings perustettiin vuonna 1994. Sitä ennen Vaasassa oli ollut 1980-luvulla joukkue nimeltään Vaasa Warriors. Viidessä kaudessa Vikings nousi II-divisioonasta ylimmälle tasolle Vaahteraliigaan. Kolmen liigakauden jälkeen Vikings pudottautui taloudellisista syistä II-divisioonaan vuonna 2004.
Vikings oli II-divisioonan kestomenestyjä 2000-luvulla. Seura pelasi kahdesti I-divisioonassa 2005 ja 2009, pudoten nopeasti takaisin II-divisioonaan. Vuonna 2013 Seppo Evwaraye astui seuran johtoon ja uusi edustusjoukkueen. Vikingsista tuli seuran kakkosjoukkue kun uudeksi edustusjoukkueeksi lanseerattiin Royals.
Royals voitti II-divisioonan 2013 ja nousi seuraavaksi vuodeksi I-divisioonaan.

West Coast Vikings 1994-2013

Se pelasi kaudella 2009 I. divisioonassa, mutta jätti sarjan kesken pelaajapulan vuoksi. Se oli hävinnyt kaikki seitsemän otteluaan maalierolla 34–256. Seura oli noussut I. divisioonaan voittamalla edellisellä kaudella II. divisioonan. Loppuottelussa kaatui 69ers luvuin 26–7. Parhaiten seura muistetaan 2000-luvun alusta, jolloin se pelasi kolme kautta Suomen pääsarjatasolla Vaahteraliigassa. Parhaimmat saavutukset olivat runkosarjan kuudennet sijat vuosina 2002 ja 2003. Myös Vikingsin naiset pelasivat kaudet 2001–2003 pääsarjassa sijoittuen joka vuosi kuudenneksi. Seuran kotikenttänä toimii Palosaaren urheilukenttä.
Betty Missiego

Beatriz Teresa ”Betty” Missiego Campos (16. tammikuuta 1945 Lima, Peru) on perulaissyntyinen laulaja, joka on nykyään Espanjan kansalainen ja asuu Espanjassa.
Perussa Missiego aloitti uran tanssijana, mutta hänen uransa pysähtyi vammaan. Vuonna 1969 hän muutti Espanjaan tavoittelemaan laulajan uraa. hän sai Espanjan kansalaisuuden vuonna 1972. Hän on siis tällä hetkellä sekä Espanajan että Perun kansalainen.
Vuonna 1979 Missiego edusti Espanjaa Eurovision laulukilpailussa Jerusalemissa 31. maaliskuuta kappaleella ”Su canción” (suom. Sinun laulusi). Hän sijoittui toiseksi 116 pisteellä häviten Israelin Gali Atarin ja Milk and Honeyn kappaleelle ”Hallelujah” yhdeksällä pisteellä.
Aleksanterinkatu (Oulu)

Historiaa

Aiemmin katu tunnettiin nimellä Läntinen pitkäkatu. Nykyisen nimensä katu sai vuoden 1907 asemakaavan hyväksymisen yhteydessä, jolloin vanhoja pidempiä kadunnimiä muutettiin lyhyemmiksi.

Liikenteellisesti merkittävät liittymät

Kadun liikenteellisesti merkittävimmät liittymät ovat Pokkitörmän, Saaristonkadun ja Puistokadun liittymät.

Pokkitörmä

Pokkitörmän liittymän pohjoisen suuntaan johtavat kaistat ovat huomattavan jyrkässä ylämäessä, ja tämä aiheuttaa ongelmia liikenteelle etenkin talvisin. Liittymässä on liikennevalo-ohjaus.

Saaristonkatu

Saaristonkadun ja Aleksanterinkadun risteyksessä risteävän liikenteen määrä on huomattava, sillä Saaristonkatu on eräs itä-länsisuuntaisista poikkikaduista. Liittymä on ruuhka-aikana pohjoisen ja idän suunnista saavuttaessa tukkoinen ahtaiden kaistajärjestelyiden vuoksi. Liittymässä on liikennevalo-ohjaus.

Puistokatu

Puistokadun ja Aleksanterinkadun risteys on risteävän liikenteen kannalta merkittävä, sillä pohjoisesta saavuttaessa liikenteen pääsuunta on itään Puistokadulle ja edelleen Limingantulliin, sekä päinvastoin idästä Puistokadulta pohjoiseen Aleksanterinkadulle. Liittymän liikennevalo-ohjaus ja kaistajärjestelyt on rakennettu huomioiden liikenteen pääsuunnat, eikä liittymässä tavallisesti ole ruuhkaa.
Helsingin Atleettiklubi

Helsingin Atleettiklubi on vuonna 1891 perustettu helsinkiläinen urheiluseura.  Seura kutsuu itseään Suomen vanhimmaksi voimailuseuraksi, ja erilaiset voimailu- ja kamppailulajit ovatkin olleet seuran toiminnan pääalueita koko sen historian ajan.  Seuralla oli kuitenkin myös nykyäänkin jatkuvaa jalkapallotoimintaa jo vuonna 1902. Seurassa harrastettavia muita urheilulajeja ovat nyrkkeily, painonnosto, voimanosto, kädenvääntö sekä yleinen kuntoilu.
Aiemmin seuran historiassa paini oli merkittävässä asemassa. Esimerkiksi Suomen ensimmäinen olympiavoittaja, painija Verner Weckman, edusti Atleettiklubia.  Kaikkiaan Atleettiklubin edustajat ovat voittaneet kolmetoista olympiamitalia.
Soul of a New Machine

Albumin tiedot

Fear Factoryn entisen kitaristin Dino Cazaresin mukaan albumi on konseptialbumi, joka liittyy ihmisen luomukseen, koneeseen, joka voisi olla joko teknologinen tai valtiollinen. Myös yhtyeen basisti, nykyinen kitaristi Christian Olde Wolbers on myöntänyt albumin teeman haastattelussa. Kone-ihminen-yhteydellä oli tärkeä rooli Fear Factoryn myöhemmillä konseptialbumeilla. 
Albumin äänimaailma on erilainen verrattuna yhtyeen myöhempiin albumeihin, koska se oli ottanut paljon vaikutteita Godfleshiltä ja Napalm Deathilta, minkä takia albumilla oli enemmän death metal-ja grindcore-vaikutteinen äänimaailma. Monien mielestä Soul of a New Machine oli vallankumouksellinen, koska se yhdisteli death metalille tuttua murinaa ja puhdasta laulua.
Siinä missä Fear Factoryn albumit ovat käsitelleet enimmäkseen ihmisen ja koneen vastakkainasettelua, tämä albumi sisälsi erilaisempia teemoja. Kappale "Martyr" käsittelee laulaja Burton C. Bellin kyllästymistä elämäntyyliinsä, "Leechmaster" ja "Manipulation" kertovat ihmissuhteeseen liittyvistä ongelmista, "Scapegoat" taas siitä, kuinka Cazaresia oli kerran oikeudessa syytetty väärin; "Crisis" on sodanvastainen kappale, "Crash Test" käsittelee eläinkokeita ja "Suffer Age" perustuu sarjamurhaaja John Wayne Gacyyn. Muut kappaleet sisältävät myös erilaisia teemoja. Albumilla kuullaan satunnaisesti sampleja elokuvista Full Metal Jacket, Blade Runner ja Ilmestyskirja. Nyt.
Albumi remasteroitiin ja julkaistiin uudelleen 5. lokakuuta 2004 digipak-versiona, pakattuna yhteen remasteroidun Fear is the Mindkiller-EP:n kanssa. Soul of a New Machine on Fear Factoryn ainoa studioalbumi, jolla ei ole kappaletta levyn nimellä ja joka on nimetty lauseen mukaan.
Apostoliset isät

Määritelmä

Apostoliset isät erottuvat aikakauden muista kristillisistä kirjoittajista siinä, että heidän opetuksensa ja teologiansa lukeutuvat paavalilaiseen kristillisyyteen, josta tuli sittemmin kristinuskon valtavirta. Nikaian ensimmäisen kirkolliskokouksen (vuonna 325) jälkeen nikealaisesta kristillisyydestä, jota apostoli Paavalin tulkinnat hallitsivat, tuli kristinuskon päähaaran virallinen tulkinta. Vastakkaiset tulkinnat julistettiin harhaopeiksi. Monet varhaiset tekstit jäivät näin pois kirkollisesta käytöstä ja osin niitä jopa tuhottiin.
Kaikki apostolisten isien opetukset eivät ole nykyisessä katsannossa oikeaoppisia pienimpiä yksityiskohtia myöten. Heidän kirjoituksensa toimivat kuitenkin tärkeänä todistusaineistona varhaiskristillisyydestä ja kristinuskon oppihistoriasta.

Nimityksen alkuperä

Termi ”apostolinen isä” tuli yleiseen käyttöön 1600-luvulla. Catholic Encyclopedian mukaan termi on peräisin Jean Baptiste Cotelierin vuonna 1672 julkaisemasta teoksesta SS. Patrum qui temporibus apostolicis floruerunt opera (Apostolisena aikana vaikuttaneiden pyhien isien työt), jonka L. J. Ittig lyhensi myöhemmin nimelle Bibliotheca Patrum Apostolicorum teosten vuoden 1699 painoksessaan. Termiä on siitä lähtien käytetty laajalti erityisesti katolisessa kirkossa. Muut perinteet eivät tee juurikaan eroa apostolisten isien ja muiden kirkkoisien välille. Erityisesti protestanttisessa perinteessä nimitystä käytetään ja apostolisten isien kirjoituksia luetaan harvemmin.

Nimityksen vastustus

Kaikki kristityt eivät kuitenkaan tunnusta näiden kirjoittajien arvovaltaa eivätkä käytä nimitystä ”apostolinen isä”. Erityisesti eräät protestanttiset suuntaukset ovat sitä mieltä, että lännen ja idän kirkot (katolinen ja ortodoksinen kirkko) luopuivat oikeasta opista, ja termiin ”apostolinen isä” sisältyvää auktoriteettia ja oletettua oikeaoppisuutta käytetään pönkittämään oppeja, jotka ensimmäisten vuosisatojen aikana omaksuttiin osaksi kristinuskoa erityisesti hellenistisestä yleiskulttuurista.
Apostolisten isien kirjoitusten joukossa on lähinnä kirjoituksia, jotka tukevat pakanallisuudesta kääntyneiden kristittyjen näkemystä kristinuskosta. Sen sijaan Jerusalemin juutalaiskristittyjen edustamat näkemykset ovat käytännössä katsoen hävinneet ensimmäisten kahden vuosisadan aikana. Paavalilaisen näkemyksen mukaan esimerkiksi kristittyjen ei enää tarvinnut noudattaa juutalaista lakia ja esimerkiksi ympärileikkauttaa itseään, pelkkä kaste riitti. Vastaavasti alkukristillisyyden gnostilaiset (esimerkiksi markionilaiset) näkemykset tulevat apostolisten isien teksteissä ilmi vain arvostelun kohteina.
Ari Uino

Ari Juhani Uino (s. 1954) on suomalainen historiantutkija ja dosentti.
Uino väitteli tohtoriksi 1985, väitöskirja käsitteli Urho Kekkosen poliittista kehitystä vuoteen 1936 saakka. Hän on toimittanut sittemmin useita Urho Kekkosen elämänvaiheita käsitteleviä teoksia. Uino on isänsä kautta sukua Sylvi Kekkoselle.
Uino on toiminut vuodesta 1987 alkaen Helsingin yliopiston Suomen historian dosenttina.
Teemu Sippo

Ura ja elämänvaiheet

Teemu Sippo syntyi luterilaiseen perheeseen, mutta kiinnostui jo koululaisena katolisesta kirkosta ja katsoi, että hänen on lähdettävä ”sille tielle”. Sippo liittyi katoliseen kirkkoon 1966 ollessaan 19-vuotias. Sippo on opiskellut teologiaa Freiburgissa Saksassa ja on suorittanut diplomiteologin perustutkinnon. Papiksi hänet vihittiin vuonna 1977. Sippo on työskennellyt muun muassa kappalaisena Jyväskylässä Pyhän Olavin seurakunnassa, Katolisen tiedotuskeskuksen johtajana sekä Helsingissä Pyhän Marian seurakunnassa ja Pyhän Henrikin katedraaliseurakunnassa, jälkimmäisessä pitkään myös kirkkoherrana. Hän toimi Helsingin katolisen hiippakunnan asiainhoitajana, kun piispa Józef Wróbel siirrettiin 2008 Helsingistä Puolaan Lublinin arkkihiippakunnan apulaispiispaksi. Piispa Wróbelin aikana Sippo toimi piispanvikaarina ekumeenisia asioita varten. Hän on myös ollut mukana Suomen Ekumeenisen Neuvoston hallituksessa, ja Sippo on valittu kahdesti Suomen Ekumeenisen Neuvoston puheenjohtajaksi vuosina 2010 ja 2013.
Vuonna 2015 Sippo osallistui Pohjoismaiden piispainkokouksen ainoana edustajana Vatikaanissa pidettyyn perhettä käsitelleeseen piispainsynodiin. Samana syksynä hänet nimitettiin myös piispainkokouksen pysyvän neuvoston jäseneksi.
Tapaninpäivänä 2018 Sippo loukkaantui vakavasti liukastuttuaan kadulla Helsingissä ja lyötyään päänsä. Hän palasi töihin kolmen kuukauden sairasloman jälkeen.Toukokuussa 2019 Sippo jäi piispan tehtävistä eläkkeelle.

Näkemykset ja kritiikki

Sippo tunnetaan vapaamielisenä katolilaisena, vaikka hän määrittelee itsensä ”keskitien kulkijaksi”. Hänen nimityksensä piispaksi on ärsyttänyt eräitä konservatiivisia katolilaisia myös Suomen ulkopuolella. Toisaalta Sippo otti maaliskuussa 2009 hiippakunnan asiainhoitajana kantaa perinteisen perhekäsityksen puolesta, kun Suomen evankelis-luterilaisen kirkon työryhmän muistio samaa sukupuolta olevien parisuhteiden vihkimisestä oli julkaistu. Samoin liturgisesti Teemu Sippo on joskus ottanut varovaisen konservatiivisia kantoja.
Piispana Teemu Sippo on jatkanut perinteisen avioliittokäsityksen puolustamista sekä yhteiskunnassa että Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa kaavailtuja muutoksia vastaan. Hänen kaudellaan Suomessa toimiva katolinen kirkko on jatkanut kasvuaan useiden prosenttien vuosivauhdilla. Samoin hän on kuudessa vuodessa ehtinyt vihkiä jo yhdeksän pappia. Sippo on edistänyt myös Katolisen rukouskirjan ja hiippakunnan Cantemus-laulukirjan valmistumista samoin kuin monien liturgisten tekstien valmistumiseen tähtääviä hankkeita.
Piispana Sippoa on katolilaisten taholta arvosteltu julkisuudessa muun muassa saamattomuudesta sekä liiallisesta ajankäytöstä ekumenian parissa. Sippo on saanut kovaa arvostelua osakseen myös huonosta hallintokulttuurista ja hengellisen johtajuuden puuttumisesta. Hän ryhtyi katolisen hiippakunnan ainoan Stella Maris -leirikeskuksen myyntiin vain vähän sen jälkeen, kun hän oli elokuussa 2011 julkisesti kiistänyt myyntihankkeiden olemassaolon.

Suomennokset

Teemu Sippo on suomentanut M. Angela Toigon teoksen Erään hiiren rukouksia ja Terhi Kiiskisen kanssa Bernhard Welten teoksen Olemattomuuden valo.
Ursula (pyhimys)

Ursula eli Pyhä Ursula on katolinen pyhimys.
Kirkollisen perimätiedon mukaan Ursula olisi elänyt Englannissa Rooman valtakunnan hajoamisen aikoihin. Hänestä ei kuitenkaan ole mitään historiallisesti luotettavaa tietoa, ja useiden tutkijoiden mukaan hän voi olla kuvitteellinen henkilö, alkujaan karhujumalatar, Kreikan Artemiin eurooppalainen vastine. Ursula-nimikin tarkoittaa latinaksi pientä naaraskarhua. Kristillinen kirkko otti suositun Ursulan kirkon huomaan, ja hänestä tehtiin Pyhä Ursula. Pyhän Ursulan tunnus on nuoli.
Ursulalta on anottu apua ruttoa vastaan.

Pyhimystarina

Ursula oli suosittu pyhimys jo keskiajalla, jolloin hänen kunnioituksensa levisi Kölnistä ympäri Eurooppaa. Pyhimystarinan Ursula oli kristityn englantilaisen kuninkaan tytär, jonka pakanakuningas halusi vaimokseen. Hunnit surmasivat hänet ja hänen seuralaisensa Kölnissä, jonne hänet on legendan mukaan haudattu 11 000 surmatun neitsyen kanssa. Tämän legendan on kuitenkin epäilty johtuvan väärin­käsityksestä: lyhenne XI M V olisi tarkoittanut "undecim martyres virgines" (yksitoista marttyyri­neitsyttä), mutta sen olisi myöhemmin luultu tarkoittavan "undecim millia virginum" (yksi­toista tuhatta neitsyttä).
Legendan Ursulan elinaika on ajoitettu hänen muistolleen nimetyssä Kölnin Pyhän Ursulan kirkossa olevan kivipaaden perustella varhaisimmillaan 300-luvulle.

Pyhimyskultti

Katolisessa kirkossa Ursulan muistopäivä on vanhastaan ollut 21. lokakuuta, mutta vuonna 1969 päivä kuitenkin poistettiin pyhimyskalenterista, koska hänestä ei ollut luotettavaa historiallista tietoa. Suomessa sama päivä on kuitenkin edelleen Ursulan nimipäivä. Keskiajalla Turun tuomiokirkossa oli Pyhälle Ursulalle omistettu alttari ja Turussa toimi Pyhän Ursulan kilta.

Ursulan mukaan nimettyjä kohteita

Neitsytsaarten alkuperäinen nimi oli Santa Ursula y las Once Mil Vírgenes eli "Pyhä Ursula ja yksitoistatuhatta neitsyttä". Sittemmin nimi on lyhentynyt Neitsytsaariksi. Kouvolassa on katolinen Pyhän Ursulan kirkko. Pyhän Ursulan mukaan on nimetty myös Angela de Medicin 1535 perustama nunnakunta Ursuliinien sääntökunta.
Franciscus Assisilainen

Franciscusta koskeva kirjallisuus keskiajalla

Kaikki Franciscuksen opetus ei päätynyt hänen omiin kirjoituksiinsa. Monet hänen elämänsä episodit ja hänen opetuksensa tunnetaankin ainoastaan hagiografisen kirjallisuuden perusteella.
Varhaisinta kerrostumaa Franciscus-kirjallisuudessa edustavat veli Tuomas Celanolaisen laatimat kaksi elämäkertaa sekä selvitys Franciscuksen ihmeistä. Sääntökunnassa kanonisen aseman saavuttivat kuitenkin kenraaliministeri Bonaventuran kirjoittamat legendat, joiden tuli korvata kaikki aikaisemmat Franciscuksen elämää kuvaavat tekstit.
Näiden lisäksi on kuitenkin 1200- ja 1300-luvuilla laadittu muistitietoon pohjautuen muitakin kuvauksia Franciscuksen elämästä. Näistä tärkeimpiä olivat 1300-luvun alun muodossa säilyneet Legenda trium sociorum  ja  Speculum perfectionis. Hiukan myöhäisempi teos on veli Ugolino di Monte Santa Marian 1327 laatima Actus beati Francisci et sociorum ejus, jonka italiankielinen käännös on hengellisen kirjallisuuden klassikoita. Kenties tärkein näistä myöhäisistä kompilaatioista on ns. Perugian legenda, jonka syntyhistoria on varsin epäselvä. Kaksi viimeksi mainittua teosta on suomennettu.
Kehtolaulu

Kehtolaulu eli tuutulaulu on lapsen nukutuslaulu. Perinteisiä suomalaisia unilauluja ovat muun muassa Aa tuuti lasta, Nuku, nuku nurmilintu ja Tuu tuu tupakkarulla. Maailmanlaajuisesti tunnetuin lienee kuitenkin Brahmsin kehtolaulu (Levon hetki nyt lyö, saks. Guten Abend, Gut' Nacht).
»Aa aa allin lasta

pientä linnun poikaa

pienellä linnulla on pitkä nokka

jolla se poikiansa hoitaa»