google/wiki40b huggingface dataset:
Ruskonselkä

Liikenneyhteydet

Julkinen liikenne rajoittuu Kuusamontietä kulkeviin linja-autovuoroihin.
Alueen pääväylä on Kuusamontien suuntainen Konetie, jonka varrelle pääosa teollisuuslaitoksista on sijoittunut. Suoraa yhteyttä Ruskonselän alueelta valtatielle ei ole, vaan yhteydet kulkevat Laanilan ja Hönttämäen liittymien kautta. Oulun rautatieasemalta Ruskonselkään on myös pistoraide: Ruskonselässä VR Transpointin viimeinen asiakas oli NK Cables. Junaliikenne Ruskonselälle on loppunut vuonna 2010, ja rata on nykyisin poikki useasta kohdasta.
Lasivaskitsat

Kuvaus

Joidenkin muiden vaskitsojen tapaan myös lasivaskitsat muistuttavat erehdyttävästi käärmeitä, vaikka ne tosiasiassa ovat raajattomia liskoja. Nimensä lasivaskitsat ovat saaneet siitä, että niiden häntä katkeaa hyvin helposti. Tästä on hyötyä, kun jokin petoeläin ahdistelee lasivaskitsaa. Kiemurteleva häntä harhauttaa saalistajaa, ja lasivaskitsa pääsee pakoon.

Luokittelu

Lasivaskitsat ovat liskoja ja ovat läheistä sukua varaaneille ja gilaliskoille.
Seltopusikki (Pseudopus apodus) luokiteltiin ennen lasivaskitsoihin, mutta siirrettiin myöhemmin sukuun Pseudopus neljän sukupuuttoon kuolleen lajin kanssa. Se on yleinen Kaakkois-Euroopassa ja Länsi-Aasiassa. Seltopusikki viihtyy pehmeikköjen ja kasvillisuuden lomassa ja piileskelee mielellään kivien koloissa. Se saattaa kasvaa jopa 1,2 metriä pitkäksi.
Charlie siirtolaisena

Ääniversio

Van Beuren Studiosin Amedee Van Beuren osti 1932 Chaplinin Mutual-komediat 10 000 dollaria kappale, lisäsi niihin Gene Rodemichin ja Winston Sharplesin säveltämän musiikin ja äänitehosteita ja antoi ne esitykseen RKO Radio Picturesin kautta. Chaplinilla ei ollut minkäänlaisia mahdollisuuksia estää esitystä.
Zoltán Horváth

Ura

Horváth aloitti ammattilaisuransa PVSK Panthersin riveissä kaudella 2003–2004. Hän pelasi joukkueen riveissä kaksi kautta ennen siirtymistään Atomerőmű SE:hen. Joukkueen riveissä Zoltán voitti Unkarin mestaruuden vuonna 2006. Kauden 2007–2008 hän aloitti PAOK Thessalonikissa, mutta siirtyi loppukaudesta takaisin Atomerőmű SE:hen. Kauden 2008–2009 Horváth pelasi Falco KC Szombathelyssa.
Turpaan ruutitehdas

Turpaan ruutitehdas toimi Sippolan Hirvelässä (nyk. Kouvola), Summanjoen Turpaankosken itärannalla vuosina 1877–1890. Tehtaan omisti Turpa Krutbruk Ab – Turpaan Ruutitehdas Oy ja se valmisti kanuuna-, metsästys- ja porausruutia yhteensä 318 000 tonnia. Tehdas oli toiminnassa ympäri vuoden. Tuotteita kuljetettiin Venäjälle Kaipiaisten aseman ja Haminan sataman kautta. Tehdas tuhoutui räjähdyksenomaisessa tulipalossa, niin kutsutussa "Turpaan pamauksessa" 19. toukokuuta 1890 (toisen lähteen mukaan jo huhtikuussa). Räjähdys ei vaatinut kuolonuhreja, koska se sattui tehtaan ruokatauon aikana. Myös suurimmat ruutivarastot saatiin pelastettua. Aluksi suunniteltiin tehtaan rakentamista uudelleen, mutta hanke ei koskaan toteutunut.
Ruutitehtaan perustajina olivat kamariherra Constantin Linder, kapteeni Karl Gustaf Sanmark, vuorineuvos Fredrik Idestam ja kauppias Karl Gustaf Lydmark. Rakentamista valvoi ja tehtaan ensimmäisenä johtajana toimi insinööri Knut August Palmberg (1844–1914), joka perusti myöhemmin Tirvan tehtaat.
Entinen ruutitehtaan alue on nykyisin Stora Enson omistuksessa. Tehtaasta on jäljellä Summanjoessa olevat patolaitteet sekä rakennusten raunioita ja korkeita kivimuureja ja maavalleja, joista osa on jäänyt kasvillisuuden peittoon. Alueella on järjestetty muutamia kotiseutujuhlia ja suunnistuskipailuja.
Padon yhteyteen rakennettiin vuonna 1890 Turpaan vesimylly, joka on kunnostettu vuosina 2004–2006. Lähistöllä sijaitsee myös vuonna 1890 perustettu, nyttemmin lakkautettu Keisarinkosken saha. 
Turpaan ohella Suomessa toimi 1800-luvulla myös Östermyran ruutitehdas Seinäjoella vuodesta 1828 aina 1890-luvulle.
Shelagh Delaney

Shelagh Delaney (25. marraskuuta 1938 – 20. marraskuuta 2011) oli englantilainen näytelmäkirjailija ja käsikirjoittaja. Hänen tunnetuin teoksensa on esikoisnäytelmä A Taste of Honey (1958, suom. Hunajan maku), jonka hän kirjoitti 18-vuotiaana.
Delaney kuului Britanniassa 1950-luvun lopulla syntyneeseen, näytelmäkirjailija John Osbornen näytelmällään Nuori viha aloittamaan ”nuorten vihaisten miesten” kirjoittajasukupolveen, ja häntä kutsutaankin siksi usein ”nuoreksi vihaiseksi naiseksi”. Ryhmän arkisia ja todenmukaisia näytelmiä kutsutaan usein ”tiskipöytärealismiksi”.
A Taste of Honey kantaesitettiin 27. toukokuuta 1958. Sen Broadway-versio sai New York Drama Critics’ Circlen palkinnon näytäntövuoden 1960–1961 parhaana ulkomaisena näytelmänä. Suomessa Hunajan makua esitettiin viidessä ammattiteatterissa 1960-luvun puolenvälin paikkeilla.
Delaney teki näytelmien lisäksi useita radiokuunnelmien ja elokuvien käsikirjoituksia. Yhdessä ohjaaja Tony Richardsonin kanssa hän laati käsikirjoituksen myös esikoisnäytelmänsä elokuvasovitukseen Hunajan maku (1961), josta heidät palkittiin parhaan käsikirjoituksen Bafta-palkinnolla. Muita Delaneyn käsikirjoittamia elokuvia ovat esimerkiksi Charlie Bubbles – haihattelija (1967) ja Tanssi tuntemattoman kanssa (1985).
Mies joka katosi

Juoni

Kirja kertoo 17-vuotiaasta siirtolaisesta Karl Rossmanista, jonka perhe lähettää hänet Yhdysvaltoihin setänsä luo. Nuori ja naiivi Karl saa pian huomata, että pinnallisen ystävällisyyden ja avuliaisuuden takaa paljastuu julmaa hyväksikäyttöä ja armottomuutta. Hän joutuu keskelle maailmaa, jossa pärjää vain kovuudella ja kieroudella.
Michael Fincke

Ura

Fincke valmistui MIT:stä vuonna 1989 ja osallistui välittömästi kesän vaihto-ohjelmaan Moskovan ilmailuinistituutin kanssa entisessä Neuvostoliitossa, missä hän opiskeli kosmonautiikkaa. Valmistuttuaan  Stanfordin yliopistosta 1990 Fincke liittyi Yhdysvaltain ilmavoimiin, missä hänet sijoitettiin Air Force Space and Missiles Systems Centeriin, Los Angelesin lentotukikohtaan  Kaliforniassa. Hän palveli Space Systems Engineerin ja Space Test Engineerin tehtävissä. Vuonna 1994, suoritettuaan Yhdysvaltain ilmavoimien koelentäjäkoulun Edwardsin lentotukikohdassa Kaliforniassa Fincke liittyi 39:een Flight Test Squadroniin Eglinin lentotukikohtassa Floridassa koelento-insinöörinä työskennellen useissa koelento-ohjelmissa, lentäen F-16 ja F-15 lentokoneita. Tammikuussa 1996 hän imoittautui Gifu Test Centeriin, Gifun lentotukikohtaan Japanissa, missä hän toimi Yhdysvaltain ilmavoimien koelento-yhteysupseerina japanilais-amerikkalalaisessa XF-2 hävittäjäohjelmassa. Fincke (vuoteen 2005) on lentänyt yli 800 lentotuntia yli 30 erilaisella lentokoneella ja on sotilasarvoltaan eversti. Fincke on Geological Society of American ja British Interplanetary Societyn jäsen.

Ura NASAssa

Fincke valittiin NASAn astronauttiohjelmaan huhtikuussa 1996. Hän ilmoittautui Johnson Space Centeriin elokuussa 1996. Läpäistyään kaksi vuotta kestävän koulutuksen ja arvioinnin hänet sijoitettiin teknisiin tehtäviin Astronaut Office Station Operations Branchiin palvellen Kansainvälisen avaruusaseman (ISS) Spacecraft Communicatorina (ISS CAPCOM), Crew Test Support Teamin jäsenenä Venäjällä ja ISS crew procedures -tiimin johtajana.
Heinäkuussa 1999 Fincke nimitettiin ISS:n Retkikunta 4:n varamiehistöön, myöhemmin myös Retkikunta 6:n varamiehistöön ja hänellä on "vasemman istuimen" lentoinsinöörin (co-pilot) kelpoisuus venäläisessä Sojuz-avaruusaluksessa. Hän oli komentajana NASA Extreme Environment Mission Operations (NEEMO 2) tehtävässä eläen ja työskennellen 7 päivää veden alla toukokuussa  2002.

Retkikunta 9

Fincke toimi Kansainvälisen avaruusaseman tiedeupseerina ja lentoinsinöörinä Retkikunta 9:ssä 18. huhtikuuta – 23. lokakuuta 2004. Retkikunta 9 laukaistiin matkaan Baikonurin kosmodromilta, Kazakstanista Sojuz TMA-4 -lennolla telakoitumisen avaruusemaan tapahtuessa 21. huhtikuuta 2004. Fincke vietti kuusi kuukautta Kansainvälisellä avaruusasemalla. Hänen tehtäviinsä kuului Kansainvälisen avaruusaseman tiedeohjelmien jatkaminen ja avaruusaseman järjestelmien ylläpito. Lisäksi hän osallistui neljälle avaruuskävelylle. Fincke laskeutui Kazakstaniin 23. lokakuuta 2004. Fincke vietti ensimmäisellä avaruusmatkallaan 187 päivää, 21 tuntia ja 17 minuuttia avaruudessa, mistä yhteensä 15 tuntia, 45 minuuttia ja 22 sekuntia kului avaruuskävelyihin.
Fincke oli Retkikunta 13:n ja Retkikunta 16:n varamiehistöjen komentaja.

Retkikunta 18

Fincke toimi Retkikunta 18:n komentajana. Hän saapui ISS:lle  Sojuz TMA-13 -lennolla 14. lokakuuta 2008 kosmonautti Yuri Lonchakovin kanssa ja laskeutui maahan samalla aluksella 8. huhtikuuta 2009.

STS-134

Fincke osallistui  16. toukokuuta 2011 laukaistulle avaruussukkulalennolle STS-134 Endeavour tehtäväspesialistina.
Marcabru

Marcabru oli ranskalainen trubaduuri. Hänen tunnetuin laulunsa lienee Pax in nomine Domini (Rauhaa Herran nimeen).
Marcabru vaikutti 1100-luvun ensimmäisellä puoliskolla ja aktiivisesti vuosina 1130-1149. Hän oli tiettävästi  kotoisin Gasconista ja oleskeli Poitiers'n, Toulousen ja Espanjan hoveissa. Useita kymmeniä Marcabrun runoja on säilynyt näihin päiviin asti, mutta vain neljään on jäljellä musiikki.
Dunlucen linna

Dunlucen rauniolinna sijaitsee Pohjois-Irlannissa. Linna on korkealla kalliojyrkänteellä, mistä on myös laajat näkymät Atlantille.
Linna on rakennettu 1500-luvulla, ja siellä piti päämajaansa skotlantilainen McDonnellin klaani. Vuonna 1639 osa linnasta putosi myrskyisällä säällä mereen. Pian tämän jälkeen linna hylättiin.
Linnan lähellä on suosittu nähtävyys: Giant's Causewayn basalttipylväsmuodostelmat.
John Wilkes

John Wilkes (17. lokakuuta 1725 – 26. joulukuuta 1797) oli englantilainen radikaali, lehtimies ja poliitikko, josta tuli liberalismin symboli, kun hänet suljettiin useita kertoja pois parlamentista.
John Wilkes valittiin ensimmäisen kerran parlamentin jäseneksi vuonna 1757. Middlesexin vaalipiirin vaalitaistelussa hän puolusti äänestäjiensä enemmänkin kuin parlamentin alahuoneen oikeutta valita edustajansa. Vuonna 1768 hänen kannattajiensa vihaiset protestit tukahdutettiin St George's Fieldsin verilöylyssä. Vuonna 1771 hän oli apuna taivuteltaessa hallitus hyväksymään painotalojen oikeus julkaista parlamentin keskusteluja. Vuonna 1776 hän esitteli parlamentissä ensimmäisen parlamenttiuudistuksen. Yhdysvaltain vapaussodan aikana hän tuki kapinallisia lisäten suosiotaan heidän keskuudessa. Toisaalta vuonna 1780 hän komensi asevoimia, jotka auttoivat lopettamaan Gordonin kapinan, jossa vastustettiin katolisten oikeuksien palauttamista. Tämä vähensi hänen suosiotaan radikaalien joukossa. 
Tämä oli käännekohta johtaen Wilkesin tukemaan yhä enemmän konservatiivista politiikkaa, mikä aiheutti tyytymättömyyttä edistyksellisten ja radikaalien pieni- ja keskituloisten kannattajiensa joukossa. Tämä oli pääasiallinen syy parlamenttipaikan menetykseen vuoden 1790 vaaleissa. 65 vuoden ikäisenä hän vetäytyi politiikasta ja osallistui edistyksellisiin sosiaalisiin uudistuksiin kuten katolisten emansipaatio 1790-luvulla Ranskan vallankumouksen jälkeisinä vuosina. Eläessään hän oli ansainnut libertiinin maineen.
Tuomari (elokuva)

Juoni

Entisellä Delta Forcen operaattorilla ja FBI:n agentilla, Frank Castlella oli kaikki; rakastava perhe, hieno elämä ja tulossa oli rauhallinen työ. Viimeisellä tehtävällään Castle soluttautui asekauppoihin. FBI:n saapuessa paikalle, he kuitenkin joutuvat ampumaan yhden kaupassa mukana olleista rikollisista. Tämä ilmenee kuuluisan rikollispomon, Howard Saintin toiseksi pojaksi ja Saint alkaa välittömästi hautomaan kostoa.
Saatuaan Castlen henkilöllisyyden selville Saint lähettää joukkonsa tappamaan hänet perheineen. Castle joutuu todistamaan perheensä kuoleman mutta jää itse henkiin. Tästä lähtien hän alkaa toteuttaa kostoaan Saintille pettyneenä lakiin ja poliisien toimintaan. Käyttäen kaikkia 20 vuoden aikana oppimia taitojaan Castle aloittaa nerokkaan ja strategisen hyökkäyksen, joka päättyy elokuvan lopussa viimeiseen välienselvittelyyn. Castle saa huijattua Saintin tappamaan parhaan ystävänsä ja vaimonsa tappaen sitten kaikki Saintin liittolaiset ja lopulta itse Saintin. Castle kuitenkin päättää jatkaa taisteluaan pahantekijöitä vastaan, vaikka on jo saanut rangaista Saintia.
Jukka Toivola (juoksija)

Jukka Olavi Toivola (7. syyskuuta 1949 Liperi – 27. toukokuuta 2011 Pori) oli suomalainen maratonjuoksija ja kemianopettaja. Toivola edusti urallaan Liperin Taimea, Joensuun Katajaa, Turun Urheiluliittoa, LSD Oulua ja Porin Tarmoa. Koulutukseltaan Toivola oli kemisti ja hän opetti kemiaa Porin ammattiopistossa. Jukka Toivolan poika Pekka Toivola on kansallisen tason kestävyysjuoksija.

Urheilu-ura

Toivola juoksi ensimmäisen maratoninsa vuonna 1973 aikaan 2.17.26. Toivola osallistui Montrealin olympialaisten maratonille ollen 27:s. Loukkaantumiset estivät hänen osallistumisen vuoden 1978 Prahan Euroopan mestaruuskilpailuihin ja vuoden 1980 Moskovan olympialaisiin. Vuonna 1979 Toivola voitti ensimmäistä kertaa järjestetyn Tukholman maratonin ja sijoittui toiseksi New Yorkin maratonilla vuonna 1981. Toivola osallistui myös vuoden 1982 Ateenan Euroopan-mestaruuskilpailuihin sijoittuen viidenneksi.
Toivola piti pitkään hallussaan maratonjuoksun Suomen ennätystä. Suomen Urheiluliiton vahvistama tulos oli 2.11.35, jonka hän juoksi vuonna 1983 New Yorkin maratonilla missä hän sijoittui kymmenenneksi. Janne Holmén alitti Toivolan ajan Rotterdamin maratonilla 2008 juostuaan 2.10.46.
Urallaan Toivola juoksi 61 maratonia. Näistä nopein aika 2.10.52 syntyi vuoden 1981 New Yorkin maratonilla. Tuloksellaan Toivola sijoittui toiseksi, mutta ennätykseksi aikaa ei hyväksytty, koska maratonreitti oli 150 metriä liian lyhyt.

Sairaus ja kuolema

Vuonna 2007 Toivolalla todettiin liikehermoja rappeuttava ALS-tauti. Toivola kuoli toukokuussa 2011.
Saul Nieminen

Saul (Sakke) Nieminen (31. lokakuuta 1913 Taipalsaari – 8. toukokuuta 1990 Taipalsaari) oli opetusneuvos, pappi, päätoimittaja ja usean eri työkeskuksen johtaja ja opiston rehtori, joka toimi myös Yleisradion ohjelmapäällikkönä ja julkaisi useita teoksia.

Henkilöhistoria

Saul Niemisen vanhemmat olivat konemestari Antti Nieminen ja Ida Maria Rautiainen ja puoliso vuodesta 1944 Elvi Marjatta Valtanen. Nieminen tuli ylioppilaaksi Lappeenrannan yhteislyseosta 1935 ja valmistui teologian kandidaatiksi 1942. Hän oli kulkulaitosministeriön palveluksessa 1940–1942, sotilaspastorina 1942–1944, Suomen Aseveljien Liiton piirisihteeri 1944–1945, settlementti- ja vapaaopisto Otsolan johtaja Porissa 1945–1947 ja Rovaniemen vapaaopiston 1948–1950. Työkeskus Toivolan johtajana ja Kemin työväenopiston rehtorina Nieminen toimi 1950–1964 ja Joutsenon Opiston rehtorina 1964–1976. Hän oli myös Yleisradion Rovaniemen studion ohjelmapäällikkö 1948–1950, Kemin kaupunginvaltuuston jäsen 1960–1964, Etelä-Karjalan maakuntaliiton va. toiminnanjohtaja 1968–1972 ja Partiojohtajan päätoimittaja 1938–1940, Tapulin 1950–1964 ja Itäsuomen 1966–1968. Opetusneuvoksen arvon hän sai vuonna 1977.
Afromosiat

Käyttö

Afromosiat ovat merkittäviä puuaineksensa vuoksi. Se on kovaa, hienosyistä, väriltään keltaisesta ruskeaan vaihtelevaa ja muistuttaa tiikkiä. Kongonafromosian (Pericopsis elata) puuta tuodaan Länsi-Afrikasta Eurooppaan ja Amerikkaan puupäällysteitä ja huonekaluja varten. Angolanafromosia (Pericopsis angolensis) on eteläisempi ja sitä käytetään mm. huonekalujen valmistukseen, puuleikkauksiin, veneiden ja vankkurien rakentamiseen.
Osmo Pasanen

Osmo Aulis Pasanen (s. 12. heinäkuuta 1936) on suomalaisen graafisen suunnittelun pitkäaikainen vaikuttaja ja kouluttaja.  
Pasanen kävi Taideteollisen oppilaitoksen graafisen linjan 1956–1959. Hän aloitti uransa graafisena suunnittelijana Mainosrengas Oy:ssä 1957–1962 ja siirtyi sitten SEK Oy:n art directoriksi ja luovan osaston johtajaksi vuosiksi 1962–1971, kunnes perusti Airi Hastin ja Seppo Vormalan kanssa mainostoimiston Hast Pasanen Vormala Oy.
Pasanen on tehnyt graafista suunnittelua yritysten lisäksi muun muassa Ateneumin, Sara Hildenin sekä Helsingin, Turun ja Tampereen kaupungin taidemuseoille, Helsingin taidehallille, Taidekeskus Retretille ja Taidekeskus Salmelalle, sekä monille kuvataiteilijoille.

Opetustyö

Osmo Pasanen on toiminut graafisen suunnittelun tuntiopettajana Taideteollisessa keskuskoulussa vuosina 1968–1971 ja Taideteollisessa korkeakoulussa 1972–1988. Kuvallisen viestinnän, graafisen suunnittelun ja visualisoinnin tuntiopettajana sekä kurssisuunnittelijana hän toimi Markkinointi-instituutissa vuodesta1981 ja graafisen suunnittelun tuntiopettajana MG-koulussa vuodesta 1968. Opetushallituksen kuvallisen ilmaisun toimikunnan puheenjohtajana Pasanen toimi vuosina 2001–2007 ja visuaalisen suunnittelun ammattitutkinnon tutkintotoimikunnan jäsenenä 2001–2010.

Palkinnot

Osmo Pasanen on voittanut useita palkintoja Vuoden parhaat julisteet -kilpailuissa 1966 alkaen sekä lukuisia kulta- ja hopeajyviä Kultajyvä-ilmoituskilpailussa. Pasanen sai vuonna 1993 Graafiset muotoilijat ry:n myöntämän Björn Landström -palkinnon graafisen suunnittelun tason edistämisestä Suomessa. Hän on menestynyt myös kansainvälisissä graafisen suunnittelun kilpailuissa kuten Rizzolin Kultainen painokone ja New Yorkin kansainvälinen filmi- ja televisiofestivaali. Vuoden huiput -kilpailussa Pasanen sai graafisen suunnittelun kultahuipun 1991. Vuonna 1970 hän sai Ulkomainos Oy:n myöntämän apurahan suomalaisen julistetaiteen edistämiseksi. Valtion taideteollisuuspalkinnon Pasanen sai 1985.

Edustustehtäviä

Osmo Pasanen on toiminut tuomariston jäsenenä muun muassa Lahden kansainvälisessä julistebiennalessa 1977, Vuoden parhaat julisteet -kilpailussa 1970 ja 1990, Kansallispankin liikemerkkikilpailussa sekä 46. Teatteripäivien julistekilpailussa 1973.
Pasanen on osallistunut julisteillaan suomalaisen käyttögrafiikan yhteisnäyttelyihin Pariisin Musée de la Publicitéssä 2008 ja Varsovan julistebiennalessa. Hänen töitään on julkaistu graafisen suunnittelun kansainvälisissä ammattijulkaisuissa kuten Graphis, Novum ja Modern Publicity.
Dorvyžy

Dorvyžy (udmurtiksi Дорвыжы, "kotikansan sukujuuri") on udmurtilainen kansalliseepos. Sen kirjoitti 1920-luvulla venäläinen Mihail Hudjakov, joka myös keräsi siihen runot. Alkuperäinen versio kirjoitettiin venäjän kielellä otsikkona Песнь об удмуртских батырах ("Laulu udmurtilaisesta bogatyrista"). Se perustui N. Pervuhinin, G. Potaninin, B. Gavrilovin, B. Muncachyn, K. Chainikovin (K. Gerd) ja A. Spicynin folkloristiikan teoksiin ja se rakentui Kalevalamittaan. Myöhemmin eepoksen käänsi udmurtiksi vuonna 2004 udmurttilaisella otsikolla Дорвыжы V. M. Vanushev. Vuonna 2009 sen suomensivat Kalevalamitan rakenteella Esa-Jussi Salminen ja Jorma Vakkuri.
Dorvyžyssa on sekaisin myyttiä ja historiaa ja se kertoo sankareiden Ozhmegin, Dokjan ja Dondyn pojan teoista. Eepoksen pääjumalat ovat taivaanjumala Inmar, maanjumala Kyldyśin ja säänjumala Kuaź. Eepoksessa mainitaan myös kansoja kuten tataarit ja marilaiset sekä paikkoja kuten Cheptsa, Kilmez-joki ja Sudža. Dorvyžyssa on kymmenen laulua ja alkusanat-osa.
Niina Saarinen

Niina Helmi Sinikka Saarinen (s. 23. huhtikuuta 1998 Savonlinna) on suomalainen kivääriampuja, joka edustaa Savonlinnan metsästys- ja ampumaseuraa ja kuuluu Leppa.fi-tiimiin. Niina on aloittanut ammunnan vuonna 2011 ja lajeinaan hänellä on ilma- ja pienoiskivääri. Niina on voittanut joukkuesuomenmestaruuden pienoiskiväärillä. Ammunnan lisäksi Niina harrastaa kartingia, jossa parhaana saavutuksena on aluemestaruusmitali.
Dr. Seuss

Theodor Seuss Geisel (2. maaliskuuta 1904 Springfield, Massachusetts – 24. syyskuuta 1991 La Jolla, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja kuvittaja. Hänet tunnetaan parhaiten lastenkirjailijana, jonka teosten tunnusomaisimmat piirteet olivat omalaatuinen rytmikäs kieli ja erikoiset henkilöhahmot. Hän kirjoitti useimmat teoksensa taiteilijanimellä Dr. Seuss.
Hänen tunnetuimmat kirjansa ovat Green Eggs and Ham, The Cat in the Hat, One Fish Two Fish Red Fish Blue Fish, Horton Hears a Who! ja How the Grinch Stole Christmas!. Hänen kirjoistaan on tehty useita elokuvasovituksia, kuten The Grinch (2000), Katti (2003), Horton (2008) ja Lorax (2012). Geisel oli toisena käsikirjoittajana elokuvassa Tri T:n 5000 sormea (1953).
The Testament of Sherlock Holmes

Pelaaminen

Kuten Sherlock Holmes, pelaaja joutuu avoimiin tutkimuksiin. Pelaaja päättää itse, mitä vihjeitä seuraa ja mitkä sivuuttaa. Pelaaja voi tarkastella vihjeitä uudelleen. Pelaaja voi tehdä itse päätelmiä syyllisyydestä ja epäillyistä.
Pelissä käytetään uutta grafiikkamoottoria. Kehitetty on erityisesti monimutkaisia kohtauksia 19. vuosisadan Lontoossa. Myös ruumiiden muotoa on paranneltu. Pelaajalla on mahdollista käyttää peliohjainta pelatessa ja valvontajärjestelmä on muotoiltu erityisesti konsoleille. Lontoon grafiikka on saatu harppauksen verran paremmaksi. Pelissä pystyy myös päättämään itse, pelaako ensimmäisessä vai kolmannessa persoonassa. Holmes löytää johtolankoja ”kuudennen aistinsa” avulla. 
Uusi pelimoottori on erityisesti rakennettu antamaan pelaajalle uskottavan, realistisen ja kiehtovan kuvan maailmankaikkeudesta. Ympäristössä pystyy kiinnittämään huomionsa pieniin yksityiskohtiin, ja niistä on mahdollista tehdä merkintöjä.

Juoni

Lontoossa 1898 Sherlock Holmes on juuri ratkaissut onnistuneesti rikoksen hakemalla joukon korvaamattoman arvokkaita jalokiviä, jotka olivat varastettu. Valitettavasti jalokivien omistaja kertoo, että Holmesin palauttama kaulakoru oli vain jäljitelmä ja syyttää tästä etsivää. Holmes kertoo Watsonille, että hänellä on välitön tapaaminen piispa Knightsbridgenin kanssa. Saapuessaan hän huomaa, että piispa on sidottu, poltettu ja silvottu. Hän kohtaa myös uuden hahmon, Baynesin.

Kehitys

Sherlock Holmes Versus Jack the Ripperin julkaisun jälkeen Frogwares ja ranskalainen kustantaja Focus Home Interactive saivat palautetta konsolipelaajilta, että he haluavat enemmän seikkailupelejä 3D:nä. Frogwares myönsi olevansa innokas tuottamaan yhden, vaikka toimitusjohtaja Wael Amr vaati, ettei tämä tarkoita tietokonepelaajien unohtamista. Pelin kehittäminen kesti lähes kolme vuotta.

Vastaanotto

Peli sai enimmäkseen positiivisia arvioita. GameSpot antoi sille arvosanaksi kahdeksan kymmenestä, vaikka sanoi, että ”pieniä ongelmia pikselinmetsästyksessä ja puzzlejen ylikuormituksessa.” Game Informer antoi arvioksi 7.5 kymmenestä. PlayStation Lifestyle antoi kuusi kymmenestä ja sanoi: ”Jos olet Sherlock Holmesin ja mysteeripelien fani, voit vain nauttia tästä pelistä. Jos etsit nopeatempoista toimintapeliä, etsi muualta.”
Päivä (yritys)

Päivä Osakeyhtiö on vuonna 1962 Hämeenlinnaan perustettu kristillinen kustantamo. Sen omistaa Suomen Vapaakirkko. Kristillisten kirjojen lisäksi yhtiö kustantaa CD- ja DVD-julkaisuja, nuottikirjoja, kalentereita sekä lehtiä.
PlayRaven

Arvioita

SpyMaster sai 1/5 tähteä Pocket Tactics-sivuston arvostelussa ja 7/10 PocketGamer arvostelussa.
Robocide sai 8/10 PocketGamer arvostelussa.
Winterstate sai 8/10 PocketGamer arvostelussa.
Kontulan ala-aste

Kontulan ala-aste on koulu Kontulassa, Helsingissä. Koulussa on luokat 1-6, erityisopetusta ja maahanmuuttajille tarkoitettu valmistava luokka. Koulurakennuksen suunnittelivat arkkitehdit Timo ja Tuomo Suomalainen. Koulurakennus otettiin käyttöön 1.4.1970. Koulussa on noin 380 oppilasta.