google/wiki40b huggingface dataset:
Uunijäätelö

Uunijäätelö on jälkiruoka, jossa kakkupohjan päälle laitetaan jäätelöä ja mahdollisesti hilloa, marjoja tai hedelmiä, ja nämä päällystetään kiinteäksi vispatulla valkuaisvaahdolla. Jälkiruoka paistetaan nopeasti kuumassa uunissa, jolloin valkuainen kovettuu marengiksi, mutta jäätelö ei vielä ehdi sulaa. Marenki ja kakkupohja eristävät lämpöä hyvin, sillä niissä on paljon pieniä ilmakuplia. Ruokalaji tunnetaan eri kielillä myös nimillä Baked Alaska, Glace au four, Omelette norvégienne, Norwegian omelett ja Omelette surprise.
Nimen Baked Alaska keksi vuonna 1876 ravintola Delmonicon omistaja Charles Ranhofer. Sillä juhlistettiin niihin aikoihin tapahtunutta Alaskan liittymistä Yhdysvaltoihin. Nimet Baked Alaska, Omelette à la norvegienne ja Norwegian omelette tulevat Alaskan ja Norjan talvien lämpötiloista.
Yhdysvaltojen entinen presidentti Richard Nixon kertoo muistelmissaan, miten amerikkalaiset tarjosivat kerran Neuvostoliiton johtajalle Leonid Brežneville päivällisellä Baked Alaska -uunijäätelöä, jonka marenkikuorrute oli ruskistettu kevyesti uunissa. ”Katsos vain”, Brežnev oli huudahtanut, ”Amerikkalaiset tekevät todella ihmeitä. He ovat keksineet miten jäätelö sytytetään tuleen!”
Aleksandr Aleksandrov

Elämä

Aleksandr Vasiljevitš Aleksandrov, joka tunnetaan nimellä Sasha, syntyi 13. huhtikuuta Plahinossa. Poikana hänen laulunsa oli niin vaikuttava, että hän matkusti Pietariin tullakseen kuoropojaksi Kazanin katedraalissa. Hän opiskeli sävellystä Pietarissa ja Moskovassa, jossa hänesta lopulta tuli musiikin professori vuonna 1918 ja kuoronjohtaja Kristus Vapahtajan katedraalissa Moskovassa. Hän oli kuoronjohtajana vuosina 1918-1922.
Alexandrov perusti Puna-armeijan kuoro ja orkesterin ja hän oli useita vuosia sen johtajana. Hänen kuoronsa menestyi menestyksekkäästi Pariisissa vuonna 1937 pidetyssä konsertissa, ja vuonna 1942 Stalin antoi hänelle ja sanoittajalle Sergei Mikhalkoville tehtäväkseen kirjoittaa uusi Neuvostoliiton kansallislaulu, joka sitten hyväksyttiin virallisesti 1. tammikuuta 1944. Se oli erittäin suosittu ja sitä käytettiin vuoteen 1991 jolloin Neuvostoliitto hajosi. Siitä tuli myöhemmin vuonna 2000 Venäjän kansallislaulu johon Mikhalkov kirjoitti uudet sanat.
Hän myös sävelsi kuuluisan kappaleen Sacred War josta tuli Neuvostoliiton ja Venäjän virallinen marssi.
Hän kuoli 8. heinäkuuta 1946, kun hän kierteli Berliiniä; jotkut lähteet sanovat, että hän oli palaamasta Saksasta.
Guillaume Henri Dufour

Guillaume Henri Dufour (15. syyskuuta 1787 Konstanz, Itävalta (nyk. Saksassa) – 14. heinäkuuta 1875 Les Contamines, lähellä Geneveä, Sveitsi) oli sveitsiläinen sotilas ja insinööri, joka valittiin neljästi Sveitsin armeijan ylipäälliköksi eli kenraaliksi.
Dufour aloitti sotilasuransa Ranskan armeijassa Napoleonin aikana. Hän kävi École Polytechnique -insinöörikoulun Pariisissa ja École du Génie -sotilaskoulun Metzissä, valmistuen vuonna 1809 insinööriupseeriksi. Hän ehti palvella Ranskan armeijassa armeijassa neljä vuotta. Hänet lähetettiin aluksi Korfulle kartoittamaan paikallisia linnoituksia, ja hän osallistui saaren puolustukseen vuonna 1813, samoin kuin Napoleonin sotien viimeisiin taisteluihin Ranskassa vuonna 1814. Dufour vapautettiin Ranskan palveluksesta 1815 ja kaksi vuotta myöhemmin hän palasi Sveitsiin, jossa hänestä tuli Geneven kantonin julkisista rakennushankkeista vastannut insinööri (ingénieur cantonal). Hänet nimitettiin myös vuonna 1819 perustetun Thunin sotilaskoulun johtajaksi ja hän julkaisi useita sotahistoriaa käsitelleitä kirjoja.
Vuonna 1831 Dufourista tuli Sveitsin armeijan esikuntapäällikkö sekä päämajoitusmestari. Vuonna 1833 hän komensi divisioonaa, joka palautti järjestyksen Baseliin. Vuonna 1847 hänet valittiin Sveitsin liittoarmeijan kenraaliksi tehtävänään kukistaa Sonderbund eli katolisten kantonien muodostama separatistinen liittouma. Dufour pääsi näyttämään taitonsa tässä Sonderbundin sotana tunnetussa Sveitsin sisällissodassa ja saavutti suuren kansansuosion, jota tosin hieman rajoitti hänen liittoutumisensa konservatiivien kanssa vallankumousvuonna 1848. Dufour valittiin toisen kerran kenraaliksi 1849, koska Badenissa puhjenneen vallankumouksen ja sitä kukistamaan lähetettyjen preussilaisten joukkojen pelättiin uhkaavaan Sveitsin puolueettomuutta. Kolmannen kerran hänet valittiin Sveitsin asevoimien johtoon vuonna 1857 Sveitsin ja Preussin välille syntyneen Neuchâtelin kriisin aikana, ja neljännen kerran vuonna 1859 Ranskan lähetettyä armeijansa Savoijiin. Vuonna 1864 Dufour toimi puheenjohtajana Geneven kansainvälisessä kongressissa, jossa laadittiin Geneven sopimus ja perustettiin Punainen Risti. Hänet myös valittiin Sveitsin liittokokoukseen konservatiivien edustajana.
Sotilasuransa ohella Dufour teki uraauurtavan tutkimuksen Sveitsin topografiasta, ja tuloksena syntynyt topografinen kartasto julkaistiin vuosina 1842–1864. Hänen mukaansa on nimetty Sveitsin korkein vuorenhuippu, 4 634 metriä korkea Dufourspitze, joka on osa lähellä Italian rajaa sijaitsevaa Monte Rosan massiivia. Tämän ja useiden muiden Monte Rosan huippujen tarkat sijainnit saatiin määritettyä hänen johtamansa tutkimuksen ansiosta.
Mäntyveräjä

Mäntyveräjä on Kangasalan osa-alue. Siellä sijaitsee Kirkkoharju ja sen juurella pieni Ukki-järvi.
Vaahteraliigan kausi 2004

Vaahteraliigan kausi 2004 oli Vaahteraliigan 25. kausi. Liigan runkosarja alkoi 5. kesäkuuta 2004 ja Vaahteramalja XXV pelattiin 4. syyskuuta 2004. Runkosarjassa kahdeksan joukkuetta pelasi kymmenen ottelua, minkä jälkeen neljä parasta joukkuetta etenivät pudotuspeleihin.
Vaahteramaljassa Turku Trojans kohtasi kolmannen kerran peräkkäin Helsinki Roostersin. Joukkueet olivat kohdanneet viimeisen seitsemän kauden aikana finaalissa viidesti. Roosters voitti ottelun 49–28. Pronssia voitti Seinäjoki Crocodiles. Lappeenrannan Rajaritarit teki paluun Vaahteraliigaan ottaessaan Vaasa Vikingsin jättämän sarjapaikan.
Bulgariankielinen Wikipedia

Bulgariankielinen Wikipedia (bulg. Уикипедия) on Wikipedian bulgariankielinen versio. 24. marraskuuta 2005 bulgariankielinen Wikipedia rikkoi yli 20 000 artikkelin rajan jolloin siitä tuli 21. suurin Wikipedia. 6. helmikuuta 2007 bulgariankielisessä Wikipediassa oli 35 110 artikkelia. Nykyään artikkeleita on yli 250 000 (2.4.2019).
NRP Rosario (M404)

Palvelus

Aluksen 40 millimetrin Bofors poistettiin 1972, kun se muutettiin partioalukseksi, minkä jälkeen aluksen aseistuksen muodostivat kaksi 20 millimetrin Oerlikonia. Alus oli edelleen palveluksessa vuonna 1995.
Valtatie 17

Historiaa

1800-luvun lopulle asti Kuopio oli liikenteellisesti Kallaveteen työntyvä niemi. Kelloniemestä Toivalaan oli usean kilometrin mittainen lossiyhteys Pohjois-Kallaveden yli aina rautatieyhteyden valmistumiseen vuoteen 1901 asti. Vuosien 1922 ja 1932 välillä autoja oli mahdollisuus kuljettaa Kallaveden poikki rautatievaunuissa. Yhteys autoliikenteelle Kallaveden yli (Kallansillat) valmistui vuonna 1932, jolloin vuosisadan alussa valmistuneita rautatiesiltoja ryhdyttiin hyödyntämään myös maantieliikenteessä.
Vuoden 1938 tienumerointijärjestelmässä Kuopion ja Joensuun välinen reitti nimettiin valtatieksi 17. Matkanteko ei tuohon aikaan vielä ollut kovin sujuvaa, koska Juurusveden ja Kallaveden välisessä Jännevirrassa sekä Juojärven ja Rikkaveden välisessä Ohtaansalmessa olivat lossit. Tien uusiminen aloitettiin 1940-luvun lopulla ja sillat Jännevirran ja Ohtaansalmen yli valmistuivat vuosina 1951 ja 1952. Ohtaansalmen kaunis kaarisilta rakennettiin kapeaksi, ja se ei enää riittänyt kasvavalle liikenteelle; sen rinnalle valmistui uusi silta vuonna 1996.
Joensuun päässä olevat nelikaistaiset tieosuudet valmistuivat 1960- 1990- ja 2000-luvuilla.
Vuonna 2010 valtatie 17 liitettiin osaksi valtatietä 9. Syynä oli liikenne- ja viestintäministeriön tavoite tehdä valtateistä pitkiä maakuntia yhdistäviä liikenneväyliä. Valtatie 9 saatiin näin ulottumaan Turusta Niiralaan.
Copán (departementti)

Copán on departementti Hondurasin luoteisosassa. Sen pääkaupunki on Santa Rosa de Copán, pinta-ala 3 203 km² ja vuoden 2010 asukasluku 362 200 asukasta. Departementti on perustettu vuonna 1893. Sen maatalouden tärkeitä tuotteita ovat banaanit, sokeriruoko, maissi, appelsiinit, riisi, kahvi ja karjataloustuotteet.
Kangaskeltavalmuska

Ulkonäkö

Kangaskeltavalmuska on keskikokoinen tai suurehko helttasieni. Sen lakki on laakea ja keskuskohoumallinen, pohjaväriltään keltainen ja heikosti ruskeasuomuinen. Lakin pinta on kosteana tahmea, kuivana kiiltävä. Heltat ovat kirkkaan keltaiset. Jalka on tasapaksu, keltainen ja renkaaton. Malto on paksua ja kiinteää, valkoista tai kellertävää. Tuoksu on jauhomainen.

Kasvuaika ja -paikka

Kangaskeltavalmuska kasvaa elokuusta lokakuuhun yleisenä koko Suomessa. Sitä tavataan kuivilla hiekkapohjaisilla mäntykankailla ja kalliomänniköissä, kuivahkoissa kangasmetsissä ja dyyneillä.

Myrkyllisyys ja käyttö ravintona

Kangaskeltavalmuska on miedosti jauhonmakuinen sieni, jota on ennen pidetty herkullisena ruokasienenä, mutta nykyisin sitä pidetään myrkyllisenä. Sienen on todettu sisältävän vaarallisia toksiineja, jotka voivat vahingoittaa pysyvästi munuaisia. 1990-luvulla Ranskassa raportoitiin peräti 12 usean perättäisen keltavalmuska-aterian nauttimisesta johtuvaa myrkytystapausta, joista kolme on johtanut jopa kuolemaan tehohoidosta huolimatta. Myrkytysoireet ilmenivät noin 1-3 vuorokauden kuluttua viimeisen sieniaterian nauttimisesta väsymyksenä ja lihasoireina. Muutaman päivän kuluessa oireet pahenivat ja lihasoireiden lisäksi ilmeni pahoinvointia, virtsan tummuutta, kasvojen punoitusta ja hikoilua tai hengityksen kiihtymistä. Myrkytyksestä toipuneiden potilaiden oireet helpottuivat parissa viikossa, mutta lihasoireita jatkui vielä useamman viikon ajan. Kolmen potilaan tila heikkeni ja myrkytys aiheutti hengenahdistusta, sydänoireita ja kuumetta, joita seurasi lopulta munuaisten romahtaminen ja kuolema tehohoidosta huolimatta.
Kangaskeltavalmuskasta aiheutuneen myrkytysmekanismin on todettu olevan lihassolumyrkytys, rabdomyolyysi, jossa lihassolut vaurioituvat ja hajoavat, minkä seurauksena hajoamistuotteita kertyy munuaisiin ja munuaiset tukkeutuvat. Tarkemmissa hiirikokeissa, joissa on käytetty useita tunnettuja sienilajeja, ei keltavalmuskojen toksisuudessa kuitenkaan ole todettu eroja muihin sieniin verrattuna.

Samankaltaisia lajeja

Vanha lajinnimi keltavalmuska (T. flavovirens) näyttää ainakin Suomessa poistuneen käytöstä ja tilalle ovat tulleet kangaskeltavalmuska T. equestre ja sekä sitä aiemmin satoa työntävät ja hoikemmat lehtokeltavalmuska (T. frondosae) ja kalvaskeltavalmuska (T. ulvinenii).
Kangaskeltavalmuska muistuttaa syötäväksi kelpaamattomia kitkeränmakuisia rikkivalmuskaa ja äikävalmuskaa.
Johann Heinrich Voss

Johann Heinrich Voss [fos] (1751–1826) oli saksalainen runoilija mutta erityisen merkittävä kääntäjänä. Hän oli yksi ns. Göttingenin koulukunnan perustajista. Vuonna 1782 hänestä tuli koulunrehtori Eutigissa ja vuonna 1805 professori Heidelbergissa. Hän saksansi kreikkalaista kirjallisuutta, mm. 1781 Odysseian ja vuonna 1793 Iliaan saksankieliset käännökset, joita pidetään filologisesti tarkkoina ja tyylillisesti ansiokkaina ja joilla oli käänteentekevää merkitystä. Voss saksansi myös roomalaista kirjallisuutta ja Shakespearin näytelmiä. Hänen tunnetuimmat omat runonsa ovat Der siebzigste Geburtstag ja Luise.
Lapsuuden loppu (romaani)

Juoni

Avaruusolentojen alukset saapuvat leijailemaan Maan suurimpien kaupunkien ylle. Ensimmäisen viestinsä jälkeen avaruusolennot suostuvat kommunikoimaan vain YK:n pääsihteeri Rikki Stormgrenin kanssa. Stormgren kuulee avaruusolentojen johtajalta Karellenilta, että ihmiskunta tulee näkemään avaruusolennot 50 vuoden odotuksen jälkeen. Stormgren saa myös erikoisella laitteella osittain kuvatuksi hänen katseeltaan piilossa olevan Karellenin, mutta pysyy vaiti tämän ulkomuodosta.
Avaruusolennot pitävät sanansa ja astuvat esiin aluksestaan 50 vuoden jälkeen - aluksista kaikki paitsi yksi olivat silmälumetta. Avaruusolennot muistuttavat sarvineen, sorkkineen ja häntineen hiukan tyypillistä mielikuvaa demoneista. Heidän avullaan ihmiskunta nousee uuteen vaurauden ja rauhan aikaan, mutta samalla maailman avaruustutkimus loppuu avaruusolentojen käskystä.
Afrikassa asuva Rupert Boyce järjestää juhlat, joissa vieraat kokeilevat ouija-lautaa. Yksi vieraista, astrofyysikko Jan Rodricks, kysyy avaruusolentojen kotitähden nimeä. Vastaus, "NGS 549672", ei muille vieraille merkitse mitään, mutta Rodricks huomaa sen olevan tähtikartaston koodi ja kyseisen tähden sijaitsevan suunnalla, jonne avaruusolentojen alukset lentävät Maasta ja tulevat Maahan. Ystävänsä avustuksella Rodricks pääsee salamatkustajaksi avaruusolentojen alukseen ja matkalle 40 valovuoden päässä sijaitsevalle vieraalle planeetalle.
Rodricksin ollessa poissa tämän ystävät George ja Jean Greggson muuttavat asumaan pienelle saarelle Tyynellemerelle, jolla asuu paljon ihmisiä, jotka uskovat avaruusolentojen tulon laskeneen ihmiskunnan luovuuden tasoa. He saavat kaksi lasta, Jeffreyn ja Jennifer Annen. Aikanaan lapset alkavat käyttäytyä oudosti ja saada uusia ei-ihmismäisiä voimia, jolloin Karellen selittää vihdoin avaruusolentojen todelliset tarkoitusperät: heidän tehtävänään on auttaa muita eläviä rotuja liittymään "Haltijamieleen", joka on syntynyt sittemmin jo tuhoutuneista muinaisista kosmisista kulttuureista. Vähitellen kaikissa tietyn ikäisissä lapsissa alkaa esiintyä samanlaisia piirteitä.
Jan Rodricks palaa avaruusolentojen kotiplaneetalta. Maassa on kulunut hänen lähdöstään 80 vuotta, mutta hän itse ei ole huomannut kuin muutamien viikkojen kuluneen. Ihmiskunta on miltei tuhoutunut uusien ihmisten joukkoa lukuun ottamatta. Avaruusolennot tarkkailevat uusia ihmisiä etäältä, mutta ajan mittaan näiden voimat kasvavat niin, että tehtävä käy liian vaaralliseksi. Rodricks saa tarjouksen lähteä heidän mukanaan Maasta, mutta jää mieluummin tarkkailemaan planeetan loppua. Ihmiset nousevat lopulta Maasta valtavassa kirkkaassa valopylväässä kohti Haltijamieltä ja Maa tuhoutuu haihtumalla pois suuren valonvälähdyksen saattelemana.
Ranskan ympäriajo 2007 - Etapit 11–20

14. etappi - 22. heinäkuuta 2007: Mazamet - Plateau-de-Beille, 197 km

Kilpailu siirtyy Pyreneille. Alussa on kakkosluokan nousu Mazametistä, jonka jälkeen suhteellisen tasaista menoa Carcassonnen, Limoux'n ja Quillanin kautta Port de Pailhèresin (17 km 7,2 % nousulla) nousuun. Etapin lopussa odottaa erittäin haastava nousu (16 km, 7,9 %) Plateau-de-Beillessä.

15. etappi - 23. heinäkuuta 2007: Foix - Loudenvielle, 196 km

Yksi vuoden 2007 Tourin ratkaisevista etapeista, joka sisältää peräti viisi isoa nousua: Col de Port, Col de Portet d'Aspet (5,7 km ja 6,9 %), Col de Menté (7,0 km ja 8,1 %), Port de Balès (19,5 km ja 6,2 % - ensimmäistä kertaa mukana Tourin reitillä) ja Col de Peyresourde (9,7 km ja 7,8 %) ennen etapin päättävää alamäkeä Loudenvielleen.
Tämä etappi on valittu vuoden 2007 Étape du touriin, jossa ajetaan yksi Tour de Francen etappi. Étape ajetaan 16. heinäkuuta.

16. etappi - 25. heinäkuuta 2007: Orthez - Gourette-Col d'Aubisque, 218,5 km

Viimeinen vuorietappi joka sisältää neljä suurta nousua - Port de Larrau (14,7 km ja 8,1 %, Tour käy Espanjan puolella), Col de la Pierre-Saint-Martin (14,2 km ja 5,2 %), Col de Marie-Blanque (9,3 km ja 7,4 %) ja lopetus Col d'Aubisquelle (16,7 km ja 7 %).
Mersennen alkuluku

Nimitystä Mersennen alkuluku käytetään alkuluvuille, jotka ovat muotoa 2ⁿ − 1, missä n on positiivinen kokonaisluku, joka on alkuluku. Mersennen luvun testaaminen tietokoneella alkuluvuksi on nopeaa Lucasin-Lehmerin testin avulla, joten suurimmat tunnetut alkuluvut ovat pääasiassa Mersennen alkulukuja. Internetissä tuhansien harrastelijoiden avulla toimiva GIMPS-projekti pyrkii etsimään uusia Mersennen alkulukuja käyttäen hyväksi tietokoneiden laskentakapasiteettia. Mersennen alkulukujen avulla pystytään myös laskemaan parillisia täydellisiä lukuja. Mersennen alkuluvut ovat saaneet nimensä Marin Mersennen mukaan. Mersennen alkulukujen binääriesitys sisältää määritelmästä johtuen pelkkiä ykkösiä. Esimerkiksi 2⁵ − 1 = 11111₂.
Suurin tunnettu Mersennen alkuluku  löydettiin 07.12.2018 ja kuten kaikki muutkin mersennen luvut vuodesta 1997 lähtien se löydettiin GIMPS-projektissa.
Michael Silberbauer

Michael Silberbauer (s. 7. heinäkuuta 1981 Støvring, Tanska) on tanskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Sveitsin Axpo Super Leaguen Young Boysia.
Kinesiologia

Kinesiologia (kreikan sanasta kinesis = liike) on tieteenala, joka tutkii ihmisen liikettä urheilun ja terveydenhoidon tarpeita varten. Kinesiologista tutkimusta tehdään ja kinesiologiaa voi opiskella mm. Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Kroatiassa.
Suomessa Jyväskylän yliopiston Liikuntabiologian laitoksella on Kinesiologian professuuri, joka kuuluu biomekaniikan pääoppiaineen alaisuuteen.
Henrik Lund

Henrik Lund (29. syyskuuta 1875 – 6. kesäkuuta 1948) oli grönlantilainen lyyrikko, taiteilija ja pappi. Hän kirjoitti sanat Grönlannin kansallislauluun, Nunarput utoqqarsuanngoravitiin.
Dongfeng 4

Dongfeng 4 (CSS-3) on kiinalainen mannertenvälinen ydinohjus. Se oli luokassaan ensimmäinen. Myöhemmin Kiina on kehittänyt vielä tästäkin pidemmän kantaman ydinohjuksia. Dongfeng (suom. Itätuuli) eli DF4:n kantama on ollut noin 7 000 kilometrin luokkaa. Kaksivaiheinen ohjustyyppi käyttää nestemäistä polttoainetta. Ydinkärjen voimakkuuden on uskottu olevan 2 megatonnin lämpöydinräjähteen.
George Nader

George Nader (19. lokakuuta 1921 − 4. helmikuuta 2002) oli amerikkalainen televisio- ja elokuvanäyttelijä, joka tunnettiin useista elokuvistaan. Nader on näytellyt myös Jerry Cottonia saksalaisissa elokuvissa.
Nader kuoli keuhkokuumeeseen 80-vuotiaana vuonna 2002.
Jesper Bratt

Seuraura

Bratt on Trångsunds IF:n kasvatti. Hän debytoi seuran miesten joukkueessa vain 14-vuotiaana Ruotsin neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla maan II-divisioonassa kaudella 2012–2013, jolloin Bratt pelasi siellä kolme runkosarjaottelua. Kaudeksi 2013–2014 hän siirtyi AIK IF:n J18-junioreihin. Bratt oli J18 Elitissä tehoilla 6+12=18 joukkueen paras syöttäjä ja jakoi AIK:n sisäisen pistepörssin voiton Emil Leijonin kanssa. Kaudella 2014–2015 hän oli seuran J20-junioreiden paras maalintekijä ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Alexander Nylanderin kanssa tehoilla 17+23=40. Vain 16-vuotias Bratt debytoi samalla kaudella myös AIK:n miesten joukkueessa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa, jossa hän pelasi yhden runkosarja- ja neljä Kvalserien AS:n ottelua tehden yhden syöttöpisteen.
Toukokuussa 2015 Bratt teki AIK:n Allsvenskan-joukkueen kanssa vuoden mittaisen sopimuksen. Hänen varsinainen tulokaskautensa sarjassa toi 48 runkosarja- ja kymmenessä nousukarsintasarjan ottelussa tehot 8+9=17. Bratt palkittiin kauden päätteeksi Ruotsin parhaana alle 18-vuotiaana pelaajana. Huhtikuussa 2016 hän teki AIK:n kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
New Jersey Devils varasi Brattin kuudennella kierroksella 162. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2016. Samana kesänä hänet varasi myös TsSKA Moskova 119. pelaajana KHL:n varaustilaisuudessa. Kaudella 2016–2017 Bratt teki Allsvenskanin runkosarjassa 22 tehopistettä. Hän vahvisti myös AIK:n J20-junioreita, joiden kapteenistoon Bratt kuului ja voitti kauden päätteeksi J20 SuperElitin pronssia.
Toukokuussa 2017 Bratt teki kolmivuotisen tulokassopimuksen New Jersey Devilsin kanssa. OHL-joukkue London Knights varasi hänet 49. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2017. Bratt kiinnitettiin joukkueeseen kaudeksi 2017–2018. Hän otti kuitenkin yllättäen syksyn 2017 harjoitusleirin päätteeksi paikan Devilsin NHL-joukkueen kauden 2017–2018 avauskokoonpanosta. Bratt teki NHL-debyyttinsä näin ollen runkosarjan avauskierroksella 7. lokakuuta 2017 Colorado Avalanchea vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 16.19 minuuttia. Bratt teki ottelussa myös NHL-uransa avausmaalin ylivoimalla ja hän sai syöttöpisteen John Mooren tekemään alivoimamaaliin. Bratt valittiin ottelun kakkostähdeksi.
Englantilainen sukellusveneosasto Itämerellä

Englantilainen sukellusveneosasto toimi Itämerellä ensimmäisen maailmansodan aikana. Osaston tarkoituksena oli estää ruotsalaisen rautamalmin kuljetukset Saksaan. Osastoon kuului yhdeksän sukellusvenettä ja joukko huoltoaluksia. Sen kotisatamana toimi Tallinna ja sodan loppuvaiheessa Helsinki. Osaston päällikkönä toimi väliaikainen kommodori Francis Cromie.
Saksan Itämeren-divisioonan vallatessa Helsingin huhtikuussa 1918 osaston alukset upotettiin Harmajan edustalle.

Hylyt

Aluksia yritettiin nostaa 1920-luvulla, mutta ne olivat niin pahasti romuttuneita, että pintaan saatiin vain muutama rungon kappale ja irtoromua. Loput myytiin sodan jälkeen helsinkiläiselle romuttaja Jouko Koskiselle (”Romu-Koskinen”), joka piti kuuluisaa romutustelakkaa Katajanokan kärjessä 1970-luvun loppuun asti.
Itä-saksalais-puolalainen romutusyhtiö Beckendorf Gebrüder nosti omin lupineen kuusi tonnia Harmajan sukellusveneromuista, mutta joutui pitkän takaa-ajon jälkeen VMV 11:n pidättämäksi. 
Romujen anastajat vangittiin ja heidän työaluksensa, sukellusvarusteensa ja nostetut romut takavarikoitiin oikeuden päätöksellä. He istuivat pitkän vankeustuomion Suomessa ja karkotettiin maasta vapautumisen jälkeen. Kansainvälinen tuomioistuin Haagissa ei ottanut heidän valitustaan edes käsiteltäväkseen.
1980-luvun alussa muutama harrastesukeltaja kartoitti jäljellä olevia romuja. Jäljellä on vain irrallista romua, ainoat jotenkin tunnistettavat osat ovat muutamat moottorien sylinterilohkot. Niiden on todettu vastaavan mitoiltaan brittiläisiä dieseleitä.
Doramaria Purschian

Doramaria Purschian, alkuperäiseltä nimeltään Ella Margaretha Maria Dora Purschian (6. heinäkuuta 1890 Berliini – 11. heinäkuuta 1972  Berliini) oli saksalainen ekspressionistinen kuvataiteilija. Purschian opiskeli vuosina 1907–1909 piirustuksenopettajaksi. Hän pääsi myös taideakatemiaan, vaikka taideakatemia antoi naisille virallisen opiskeluluvan vasta vuonna 1919.
Opintojaan Purschian jatkoi Fritz Bürgerin ja Lovis Corinthin johdolla vuonna 1912. Ensimmäisen maailmansodan vuosina 1914–1918 hän työskenteli sairaanhoitajana.
Toden teolla Purschianin taiteilijanura lähti käyntiin rauhan palattua. Hän piti ensimmäisen yksityisnäyttelynsä jo vuonna 1918 ja sen jälkeen hän työskenteli vapaana taiteilijana. Hän teki myös muotokuvia tilaustöinä. Kun Purschianin veli kuoli vuonna 1939, hän lopetti maalaamisen ja ryhtyi johtamaan perheyritystä. Saksaa hallinneet kansallissosialistit pitivät Purschiania hyvänä kuvaamaan lapsia ja hänen muotokuviaan ansiokkaina.
Toisen maailmansodan jälkeen Purschian sai yhdysvaltalaisen tunnustuspalkinnon New Yorkissa pidetyssä näyttelyssä vuonna 1969. Lisäksi hänet otettiin Rooman taideakatemian kunniajäseneksi. Vuonna 1948 Purschian joutui väkivaltaisen katuryöstön uhriksi eikä koskaan täysin toipunut saamistaan vammoista.
Mesto Tampere

Mesto Tampere on tamperelainen naislentopalloseura, joka pelaa kaudella 2015-2016 Lentopallon Mestaruusliigassa.

Historia

Mesto Tampere ry syntyi keväällä 2013, kun tamperelainen Messukylän Toverit ry eriytti ykkössarjatoiminnan uuteen organisaatioon. Operaatiolla oli kaksi päämäärää: antaa tilaa junioreille emoseurassa ja rakentaa mahdollisuudet naisten edustusjoukkueelle nousta korkeimmalle sarjatasolle. Kaksi vuotta myöhemmin, tavoite saavutettiin, kun Mesto Tampere voitti 1-sarjan ja ansaitsi oikeuden anoa Mestaruusliiga-paikkaa kaudelle 2015-2016.

Ottelut

Mesto pelaa kotiottelunsa Kaukajärven vapaa-aikatalolla Tampereella.