google/wiki40b huggingface dataset:
Kromiitti

Kromiitti on mustanvälkehtivä spinelliryhmään kuuluva malmimineraali, jonka koostumus on FeCr₂O₄. Kromiitti on tärkein kromia sisältävistä mineraaleista. Se kuuluu ultraemäksisiin ja muodostuu syvällä magmasta. Kromiitti on ensimmäisiä magman jäähtyessä kiteytyviä mineraaleja. Sen kovuus Mohsin kovuusasteikolla on 5,5.
Pelkistettäessä kromiittia hiilellä valokaariuunissa saadaan ferrokromia, josta voidaan valmistaa edelleen ruostumatonta terästä.
Lena Frölander-Ulf

Lena Frölander-Ulf (s. 1976) on suomalainen lastenkirjailija ja kuvittaja, joka asuu ja työskentelee Helsingissä. Frölander-Ulf kirjoittaa ensisijaisesti ruotsiksi mutta myös suomeksi. Kuvakirja Minä, Muru ja metsä oli ehdolla kolmen palkinnon saajaksi: Toisinkoinen 2016, Finlandia Junior 2016 ja Runeberg Junior 2017.
Alexander Behm

Alexander Behm (11. marraskuuta 1880 – 22. tammikuuta 1952) oli saksalainen fyysikko, joka tunnetaan parhaiten yhtenä kaikuluotaimen keksijöistä.
Alexander Behm toimi 1910-luvulla erään tutkimuslaboratorion johtajana Wienissä. Tällöin hän teki varsinkin ääniaaltojen etenemiseen liittyviä kokeita. Kun hänen tietoonsa huhtikuussa 1912 tuli uutinen Titanicin haaksirikosta sen törmättyä jäävuoreen, hän ryhtyi uusien samankaltaisten onnettomuuksien ennalta ehkäisemiseksi suunnittelemaan laitetta, jonka avulla jäävuoret voitaisiin ajoissa havaita niistä heijastuvien vedenalaisten ääniaaltojen avulla. Osoittautui kuitenkin, että meren pohja heijasti ääniaaltoja paremmin kuin jäävuoret, minkä vuoksi laite soveltui paremmin meren syvyyden mittaamiseen kuin jäävuorten havaitsemiseen. Seuraavana vuonna, 22. heinäkuuta 1913, hänelle myönnettiin saksalainen patentti nro 282009 kaikuluotaimelle eli "laitteelle meren syvyyden mittaamiseksi sekä laivojen ja esteiden havaitsemiseksi heijastuvien ääniaaltojen avulla".
Vuonna 1920 Behm perusti kaikuluotainten kaupallista tuotantoa varten Kieliin yhtiön nimeltä Behm-Echolot-Gesellschaft.
Eurocopter EC145

Kehitys

EC145 kehitettiin yhteistyössä Eurocopterin ja Kawasaki Heavy Industriesin kanssa perustuen aikaisempaan BK 117 C1 -helikopteriin. Sen sijaan, että helikopterin suunnittelu olisi aloitettu puhtaalta pöydältä otettiin EC145:een elementtejä Eurocopter EC135 helikopterista sekä BK 117:stä. Kuitenkin EC145:ssa on useita parannuksia edeltäjiinsä verrattuna, näitä ovat pidempi lentomatka ja suurempi kapasiteetti.
EC145 teki ensilentonsa 12. kesäkuuta 1999 Donauwörthissä Saksassa. Saksan Luftfahrt-Bundesamt ja Japanin ilmailuviranomaiset serifiovat EC145 -helikopterin vuonna 2000, ja Yhdysvaltojen Federal Aviation Administration vuonna 2002.
Airbus Helicoptersilla ja Kawasakilla on sopimus, jonka mukaan kummallakin yrityksellä on oikeus valmistaa ja myydä helikopteria. Airbus myy ja valmistaa helikopteria tunnuksella EC145 maailmanlaajuiseti Kawasakin valmistaessa sitä erityisesti Aasian markkinoille tunnuksella BK 117 C2. Yrityksen kuitenkin jatkavat helikopterityypin päivittämistä ja  jatkokehitystä yhdessä. Vuonna 2002 Mitsubishi Heavy Industries MH2000 -helikopterin poistuessa markkinoilta Kawasakin BK 117 C2:sta tuli ainut Japanissa valmistettu siviilihelikopteri.

Versiot

Vuonna 2011 Eurocopter virallisesti julkisti päivitetyn version EC-145 -helikopterista nimellä EC145 T2. Version suorituskykyä on parannettu. Siinä on mm. uudet moottorit, fenestron -peräroottori sekä paranneltu avioniikka. Merkittävimpiä muutoksia on uudistettu autopilotti.
VIP -käyttöön suunniteltiin EC145 Mercedes-Benz Style versio, jossa on Mercedes-Benzin suunnittelemat sisätilat. Versioon mahtuu 4-8 konfiguraatiosta riippuen.
Sotilaskäyttöön kehitettiin EC145 T2 -mallin pohjalta EC645 T2 -versio.
Yhdysvaltojen maavoimien käyttöön kehitettiin UH-72A Lakota -versio.
Eurocopter aloitti myös ilman lentäjää lentämään kykenevän EC145 version kehittämisen vuonna 2011. Testilennot, mukaan lukien miehittämättömät lennot, alkoivat vuonna 2013. Version on tarkoitus voida lentää itsenäisesti tai miehitettynä. Onnettomuus tilanteessa, kuten järjestelmähäiriössä, järjestelmä pyrkii automaattisesti laskeutumaan.

Käyttäjät

Syyskuussa 2012 EC145 oli yli sadan asiakkaan käytössä 34 maassa.
Keryks

Keryks (m.kreik. κήρυξ, ”airut”) oli kreikkalaisessa mytologiassa joko Eumolpoksen tai Aglauroksen ja Hermeen, jumalten sanansaattajan, poika. Häntä pidetään yhtenä Eleusiin ensimmäisistä Demeterin pappeista, joka oli vihkiytynyt Eleusiin mysteereiden saloihin.
Keryksistä tuli kantaisä keryksien pappissuvulle, jonka joukosta valittiin kulttimenoihin henkilö hierokeryksin, uhriairuen, ja dadukhoksen, soihdunkantajan, tehtäviin.
D’Angelo Cherry

D’Angelo Cherry (s. 1. elokuuta 1990 Biloxi, Mississippi, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen pikajuoksija.
Läpimurto: Suomi Valtaistuimen Edessä 2

Taustatietoa

Vapautuminen albumin tapahtui kierros Brasilian bändi Euroopassa. Tapahtumassa nähtiin kuoron noin 100 ihmistä, joka lauloi edessä Suomen eduskunnan. Kierroksen aikana, bändi meni läpi Tampereen ja Helsingin vapauttaen hänen uusi albumi tallennettu Suomi.
Työ graafisen suunnittelun tällä kertaa tuotti Hannes Honkanen Photography. Jouni Rönkä vastasi video käynnistää tapahtuman.
Maurizio Lucidi

Maurizio Lucidi (1932 Firenze – 2005 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja, leikkaaja ja käsikirjoittaja.
Lucidi työskenteli aluksi leikkaajana sekä muun muassa Pier Paolo Pasolini apulaisohjaajana elokuvassa Matteuksen evankeliumi. Hänen ensimmäinen oma ohjaustyönsä oli La sfida dei giganti (”Jättiläisten haaste”) vuonna 1965. Myöhemmin hän ohjasi muun muassa spaghettiwesternejä ja sotaelokuvia sekä työskenteli televisiossa. Lucidi tunnetaan myös taitelijanimellä Maurice Bright.
Nikita Mihalkov

Nikita Mihalkov (ven. Ники́та Серге́евич Михалко́в, s. 21. lokakuuta 1945 Moskova) on venäläinen elokuvaohjaaja ja näyttelijä. Hän on tehnyt klassikkofilmatisointeja, kuten Anton Tšehovin tekstiin perustuvan elokuvan Keskeneräinen sävelmä mekaaniselle pianolle (1977). Mihalkov on työskennellyt myös kansainvälisesti: elokuva Mustat silmät (1987) tehtiin Italiassa.
Muita Mihalkovin tunnettuja elokuvia ovat Auringon polttama (1994) ja sen jatko-osa Auringon polttama 2 (2011).
Elokuvaohjaaja Andrei Kontšalovski on Nikita Mihalkovin veli. Heidän isänsä oli lastenkirjailija ja muusikko Sergei Mihalkov.
Põltsamaan kunta

Sijainti

Kunta rajoittuu etelässä Tarton ja Viljandin kuntiin, lännessä Põhja-Sakalaan, pohjoisessa Järvaan ja idässä Jõgevan kuntaan.

Hallinto

Põltsamaan kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä vanha Põltsamaan kunta, Põltsamaan kaupunki sekä pääosa Pajusin ja Puurmanin kunnista. Põltsamaalla on 10 012 asukasta (1.1.2018).
Kunta muodostuu Põltsamaan epäitsenäisestä kaupungista, Adaveren, Kamarin ja Puurmanin pienkauppaloista (alevik) sekä 58 kylästä (küla). Kunnan keskuspaikka on Põltsamaan kaupunki.

Liikenne

Valtatie 2 Tallinnasta Tarttoon kulkee Põltsamaan kautta.
Juoma

Juomat ovat juotavaksi valmistettuja nesteitä.
Ukko Peltonen

Ukko Iisakki Peltonen (s. 15. kesäkuuta 1998 Helsinki) on suomalainen kilpapyöräilijä, joka edustaa lahtelaista TWD-Länkeniä.

Ura

Ukko Peltosen pyöräilyura voidaan jakaa kahteen ajanjaksoon; maastopyöräilyn XCM/XCO -kilpailujaksoon ja meneillään olevaan maantiepyöräilyjaksoon. Näiden ajanjaksojen välissä oli myös aika-ajokausi, jonka innoittamana Peltonen myös kiinnostui maantiepyöräilystä. Aika-ajokauden hyvien tulosten siivittämänä hän sai myös paikan nykyisestään seurasta, lahtelaisesta TWD-Länkenistä.

Yksityiselämä

Ukko Peltonen syntyi Helsingissä ja varttui Mikkelissä. Peltonen aloitti Puolustusvoimien Urheilukoulussa lokakuussa 2018 Kaartin jääkärirykmentissä Santahaminassa

Saavutukset

2017: Tienoon tempo, Elite, 4 sija
2017: Kalevan Kierroksen tempo, Elite, 1 sija
2017: ŠKODA MAANTIECUP Syysetapit, Elite, 4 sija
2018: Killinkaivin GP 2. Sija
2018: Willimies-kortteli 2. sija
2018: 1.12B Halen 2.sija
2018: 1.12B Kemzeke Tromp 4.sija
2018: SM TT U23 2. sija
2018: SM TTT 2.sija
Euroopan Kanoottiliitto

Euroopan Kanoottiliitto (engl. European Canoe Association eli ECA) on melontalajien kattojärjestö Euroopassa. Sen alaisuuteen kuuluvat Euroopan kansalliset melontajärjestöt. Euroopan Kanoottiliitto on suurin maaosien kanoottiliitoista 35 jäsenmaallaan. ECA:n hallituksen puheenjohtajana toimii brittiläinen Albert Woods.

Historia

Euroopan Kanoottiliitto perustettiin vuonna 1993 Italian Roomassa. Ensimmäisessä kokouksessa kirjoitettiin ECA:n säädökset. Kansainvälinen Kanoottiliitto hyväksyi sen toiminnan vuonna 1994 Acapulcon kaupungissa järjestetyssä kokouksessa Meksikossa. Huhtikuussa 1995 järjestetyssä toisessa ECA:n kokouksessa valittiin järjestön hallituksen jäsenet nelivuotiseen hallituskauteen.
Euroopan Kanoottiliitto on järjestänyt vuodesta 1994 lähtien Euroopan mestaruuskilpailut melkein kaikissa melontalajeissa. ECA järjestää myös seurojen Euroopan mestaruuskilpailut ja on laajentamassa sitä koskemaan kaikkia melontalajeja.
Yvette Monginou

Yvette Trombetta (o.s. Monginou, s. 16. toukokuuta 1927 Castres, Tarn, Ranska) on entinen ranskalainen pika- ja aitajuoksija.
Yvette Monginou sijoittui Lontoon 1948 olympialaisissa 80 metrin aitajuoksussa neljänneksi; virallista loppuaikaa hänelle ei otettu mutta arvioitu loppuaika oli 11,8 s. Helsingin 1952 olympialaisissa hän karsiutui 100 metrin juoksun välierissä sekä 80 metrin aitajuoksun ja 4 × 100 metrin viestijuoksun alkuerissä. Hän osallistui kaksissa EM-kilpailuissa, sekä Brysselissä 1950 että Bernissä 1954 edellä mainittuihin kolmeen lajiin ja selviytyi loppukilpailuun vain Brysselin viestijuoksussa, jossa Ranskan joukkueen saavutuksena oli neljäs sija ajalla 48,5 s.
Monginou voitti Ranskan mestaruuden 80 metrin aitajuoksussa vuosina 1948, 1949 ja 1952, 100 metrin juoksussa vuonna 1951 sekä 200 metrin juoksussa vuonna 1953. Hän juoksi 4 × 100 metrin viestijuoksussa kolmasti Ranskan ennätyksen, viimeisimpänä vuonna 1954 ajalla 47,4 s. Hän on pituudeltaan 162-senttinen ja painoi aktiivivuosinaan 56 kiloa.
Björn Phau

Tennisura

Phau voitti Andre Agassin 7–5, 7–5 Dubain turnauksessa vuonna 2006. Haastattelussa Agassi kertoi, että Phau on yksi nopeimmista tennispelaajista, jonka hän on koskaan kohdannut. 19. kesäkuuta 2006 hän saavutti uransa korkeimman sijoituksen kaksinpelin maailmanlistalla, ollessaan 59:s.
Vuonna 2007 SAP Openissa Phau näytti rehellisyytensä, kun hän pelasi 1. kierroksella Konstantinos Economidisia vastaan. Pallo, jonka Phau löi Economidisille meni ulos, mutta linja-tuomari ei siihen reagoinut. Economidis palautti pallon, mutta Phau oli nähnyt lyöneensä pallon ulos, joten hän jätti lyömättä Economidisin palautukseen, ja piste tuli näin Economidisille. Lopulta Phau kuitenkin voitti ottelun ja pääsi toiselle kierrokselle. Huhtikuussa 2009 Houstonissa Phau hävisi Wayne Odesnikille 4–6, 3–6 semifinaalissa.
Berat Sadik

Ura

Pohjois-Makedonian albaani Sadik muutti Suomeen, Mikkeliin vuonna 1990. Vuonna 1992 hän muutti Kiuruvedelle, jossa hän aloitti jalkapallon Kiuruveden Palloilijoissa, josta hän siirtyi vuonna 2004 Kuopion Palloseuraan. Sadik pelasi KuPSissa 26 liigaottelua. Liigadebyyttinsä hän teki 28. huhtikuuta 2005 FC Hakaa vastaan pelatussa ottelussa ja ensimmäinen maali upposi FC KooTeePeen verkkoon kauden 2006 ensimmäisessä pelissä.
Tammikuussa 2007 Sadik kertoi haluavansa jatkaa Veikkausliiga-joukkueessa, joten Sadik ja Ykköseen pudonnut KuPS päätyivät purkamaan keskinäisen sopimuksensa. Pitkän testijakson jälkeen Sadik ja FC Lahti allekirjoittivat 2 + 1 -vuotisen pelaajasopimuksen helmikuussa 2007. Sadikin seurajoukkueuran suurimmat saavutukset ovat liigacupin voitot vuosilta 2006 (KuPS) ja 2007 (FC Lahti).
Sadik pelasi Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa ja oli mukana ikäluokan EM-kilpailuissa vuonna 2009. Lokakuussa 2007 hänet kutsuttiin Suomen alle 23-vuotiaiden maajoukkueeseen, joka kohtasi Vietnamin Hanoissa pelatussa Agribank Cupissa Vietnamin, Zimbabwen ja Uzbekistanin alle 23-vuotiaiden maajoukkueet. Ensiesiintymisensä A-maajoukkueessa Sadik teki harjoitusottelussa Turkkia vastaan 29. toukokuuta 2008.
Kesäkuussa 2008 Sadik teki kolmivuotisen sopimuksen Bundesliigassa pelanneen Arminia Bielefeldin kanssa. Bundesliiga-debyyttinsä hän teki 23. elokuuta 2008 ottelussa Hertha Berlinia vastaan. Arminian pudottua Bundesliigasta Sadik lainattiin kaudeksi 2009–2010 belgialaiseen Zulte Waregemiin, jossa pelasi myös Eetu Muinonen. Sadik ja Arminia purkivat sopimuksensa kauden päätyttyä. Elokuussa 2010 hän palasi Lahteen kauden 2010 loppuun ulottuneella sopimuksella.
Tammikuussa 2011 Sadik allekirjoitti kahden vuoden sopimuksen HJK:n kanssa.
Tammikuussa 2013 Sadik siirtyi Sveitsin Superliigassa pelaavan FC Thunin riveihin.

Tilastot

Tilanne 28. huhtikuuta 2016.
NHL ’94

Pelattavuus

Kuten edeltäjänsä -- NHL Hockey ja NHLPA Hockey '93 -- NHL ’94 suunniteltiin niin, että pelaajat saisivat niin aidon pelikokemuksen kuin mahdollista. Pelissä oli mukana vertikaalinen kamerakulma, joka tarjosi pelaajalle selvemmän pelattavuuden. NHL ’94 käytti samoja pelaajahahmoja kuin oli käytetty aiemmin NHLPA '93-pelissä. NHLPA '93-pelin loistava pelimoottori tarjosi NHL ’94:lle mahdollisuuden tehdä peli sen pohjalta.

Uudet ominaisuudet

Pelissä on monta uutta ominaisuutta kuten suoraan syötöstä -laukaukset, pelaajien kontrollia on parannettu, pleksin hajoaminen, poika joka hakkaa pleksiä katsomossa yms. Nyt pelaaja voi myös tallentaa edistymisensä. Peli tarjoaa neljä erilaista pelimoodia: kausimuoto, pudotuspelit, pudotuspelit (paras 7:stä -ohjelma) sekä rangaistuslaukauskilpailu. Maajoukkueita ei pelissä ole, mutta molemmat all-star -joukkueet ovat. Myös joukkueiden maalilaulut on lisätty peliin.
Iso Valkeajärvi (Virrat)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 50 hehtaaria, se on 1,2 kilometriä pitkä ja 950 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 5,1 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Havanganjärven valuma-alueeseen (35.416) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 105,2 metriä mpy.
Viili

Viili on Pohjoismaissa yleinen hapanmaitotuote. Se on samantapaista kuin jogurtti tai kefiiri, mutta sen rakenne on sekoittamattomana venyvä eli "pitkä". Lisäksi käymisprosessissa bakteerien aineenvaihdunta antaa viilille hieman erilaisen maun. Skandinaavistyyppinen "pitkä piimä" eli venyvä viili on Suomessa vanhastaan vain läntinen hapanmaitotuote. Savossa ja Karjalassa tehtiin "lyhyttä piimää" eli lohkeilevaa viiliä. Nykyiset kaupalliset viilit ja piimät Suomessa ovat bakteerikannaltaan pitkäpiimäisiä.
Viilin happaman maun tasapainottamiseksi sitä syödään usein sokerin, hillon, kanelin, inkiväärin, talkkunan tai marjojen kanssa. Kaupoista on saatavilla tavallisen viilin lisäksi hedelmien tai marjojen makuisia viilejä. Myös muroja, mysliä tai hiutaleita käytetään usein, Pohjois-Ruotsissa myös murennettua kovaa leipää.
Useimmat perinteiset viilikannat sisältävät hiiva­lajeja, kuten Kluveromyces marxianus ja Pichia fermentans. Viilissä havaittuja maitohappobakteerikantoja ovat Lactococcus lactis var. cremoris, Lactococcus lactis var. lactis var. diacetylactis ja Leuconostoc mesenteroides var. cremoris, jotka saavat maidon proteiinit koaguloitumaan. Tämä tekee viilistä paksua ja antaa sille sen tyypillisen aromin. Viilin pinnalle nousevan samettimaisen pinnan puolestaan muodostaa Geotrichum candidum -home, joka myös vaikuttaa viilin aromiin.
Edellä luetelluista mesofiileista maitohappobakteerikannoista venyvän "liman" muodostava kanta Lc. lactis var. cremoris muodostaa fosfaattipitoisia heteropolysakkarideja, jotka ovat samantyyppisiä kuin kefiirissä olevissa rakeissa. Kannan muodostamat eksopolysakkaridit luovat viilille sen tyypillisen venyvän rakenteen, ja sen tiedetään tuovan monia hapanmaitotuotteille tyypillisiä funktionaalisia terveyttä edistäviä ominaisuuksia.
Kermaa hapattamalla valmistetaan ruoanlaittoon ja leivontaan käytettävää smetanaa ja kermaviiliä.
Pohjoismaiden ulkopuolella makuviilin tyyppisiä tuotteita syödään mm. Yhdysvalloissa, varsinkin itärannikolla. Englanninkielinen termi on junket.
Tervan tie

Tervan tie on valtakunnallinen matkailutie Suomessa. Reitti kulkee Oulusta Kuhmoon vanhan Oulujoen tervankuljetusreitin maisemissa. Reitin varrella on muun muassa vanhaan tervakulttuuriin liittyviä matkailukohteita ja nykyisiä tervaa hyödyntäviä yrityksiä.
Vihterpalu jõgi

Joen kulku

Joki katsotaan alkavan Ristin kylän lähellä kaivetusta suo-ojasta. Se on johdettu aluksi länteen, jossa se käväisee Palivere raban suolla, ja kääntyy tämän jälkeen kohti pohjoista 52). Hieman ennen Seljankülaa joen luontainen mutkitteleva uoma saa taas vallan. Täällä siihen yhtyy Hardu peakraav , jonka valuma-alueen pinta-ala on 25 km². Sitten se kiertää Valgeristi raban ja Linnuraban länsipuolelta ja tultuaan Varikun kylän eteläpuolelle, se kääntyy virtaamaan Suursoon läpi. Keskellä suota siihen yhtyy etelästä Kõrtsioja ja Piirsalu jõgi , idästä Kaldamäe oja sekä samalta suunnalta Pennu oja. Piirsalu jõen valuma-alueen pinta-ala on 158 km², mikä on 33 % joen koko valuma-alueesta. Hatun kylän kohdalla joki jättää suoalueet taakseen ja siihen yhtyy idästä Metslõugu oja, jonka valuma-alue on 27 km². Joki virtaa tämän jälkeen Ängelmän kylän ja Vihterpalun kylän läpi joensuun satamaan. Joki laskee Suomenlahteen aivan Suur-Pakrin eteläpuolella. Joki on monin paikoin ruopattu ja oiottu niin, että luontaisia osuuksia on enää vähän jäljellä.

Luontoarvoja

Joki on (alajuoksulla ) lohen, purotaimenen, taimenen ja harjuksen luontaisen lisääntymisalue.
Kuolema Venetsiassa (novelli)

Kuolema Venetsiassa (Der Tod in Venedig) on Thomas Mannin vuonna 1912 ilmestynyt novelli, jota on usein sanottu hänen tärkeimmäksi novellikseen.

Juoni

Iäkäs kirjailija Gustav von Aschenbach matkustaa lomalle Venetsiaan, jossa hän joutuu kauniin nuoren puolalaispojan Tadzion pauloihin. Koleraepidemia on juuri puhjennut, ja Aschenbach suunnittelee lähtöä Venetsiasta mutta jää kuitenkin Tadzion vuoksi, vaikka ei ole koskaan edes puhunut tämän kanssa. Loman jatkuessa Aschenbachin koko olemassaolo kietoutuu kadonnutta nuoruutta ja Aschenbachin täyttämättömiä intohimoja edustavan nuoren pojan seuraamisen ympärille. Novelli päättyy Lidon hiekkarannalle, jossa Aschenbach tarkkailee Tadziota leikkimässä ystäviensä kanssa. Poika kulkee kohti merta, mutta kääntyy ja luo viimeisen katsekontaktin Aschenbachiin, joka kuolee.
FS Tonnant (1880)

Valmistus

Alus tilattiin Rochefortin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin tammikuussa 1875. Alus laskettiin vesille vuonna 1880 ja se otettiin palvelukseen vuonna 1884.

Palvelus

Tonnant poistettiin alusluettelosta vuonna 1901.
Nikolai Lobatševski

Nikolai Ivanovitš Lobatševski (ven. Николай Иванович Лобачевский, 1. joulukuuta (J: 20. marraskuuta) 1792 Nižni Novgorod – 24. helmikuuta (J: 12. helmikuuta) 1856 Kazan) oli venäläinen matemaatikko.

Saavutukset

Lobatševskin suurin saavutus on epäeuklidisen geometrian kehittäminen. Hän kehitti geometrian, jossa euklidisen geometrian  viides postulaatti ei pitänyt paikkaansa. Ajatus julkaistiin ensimmäisen kerran 23. helmikuuta 1826.
Arjun Maini

Arjun Maini (s. 10. joulukuuta 1997 Bangalore, Intia) on intialainen rata-autoilija.
Maini toimii Formula 1 -sarjassa kilpailevan Haas-tallin kehityskuljettajana.

Ura

Maini aloitti karting-sarjoissa vuonna 2010 sijoittuen Rotax Max Challenge India Junior -luokassa toiseksi. Vuonna 2011 hän voitti JK Tyre-FMSCI National Rotax Max Championship India Junior -luokan mestaruuden.
Vuonna 2013 Maini aloitti kilpauransa Asia Cup Series -sarjassa voittaen sarjan mestaruuden. Vuonna 2014 Maini siirtyi kilpailemaan Euroopan radoille ja ajoi BRDC Formula 4 -sarjassa. Hän saavutti neljä voittoa, yhdeksän palkintosijaa ja kuusi kilpailun nopeinta kierrosta sijoittuen sarjan loppupisteissä toiseksi. Vuonna 2015 Maini siirtyi Euroopan Formula 3 -sarjaan, jossa saavutti kauden aikana 27 pistettä sijoittuen 18:nneksi. Samana vuonna hän ajoi Toyota Racing Series -sarjassa saavuttaen kaksi voittoa, kolme paalupaikkaa ja viisi palkintosijaa sijoittuen sarjan neljänneksi.
Vuonna 2016 Maini jatkoi Euroopan F3 -sarjassa. Samana vuonna Maini siirtyi kesken kauden ajamaan GP3-sarjaan Jenzer-talliin saavuttaen 50 pistettä sijoittuen sarjan kymmenenneksi. Mainin kauden parhaaksi tulokseksi jäi Unkarin sprinttikilpailun toinen sija. Hän jatkoi kaudella 2017 Jenzerillä ja voitti kauden aikana Espanjan sprinttikilpailun.
Toukokuussa 2017 Maini alkoi toimimaan Formula 1 -talli Haasin kehityskuljettajana. Vuonna 2018 hän ajoi Formula 2:ia Tridentin autolla, jolla sijoittui kauden aikana kolme kertaa viidennelle sijalle (Azerbaidžanin ja Monacon sprinttikilpailuissa edellä ajaneet kuljettajat saivat kilpailun jälkeen rangaistuksia).

Yksityiselämä

Maini harrastaa vapaa-ajallaan painia, pyöräilyä ja videoeditointia. Hänen lempikuljettajansa on Sebastian Vettel.
Mainin suvusta hänen pikkuveljensä Kush Maini on myös moottoriurheilija. Heidän isänsä Gautam on myös harrastanut kilpa-autoilua.
Rauniokilkka

Ulkonäkö ja koko

Rauniokilkan rento varsi kasvaa 10–50 senttimetriä pitkäksi. Pitkäruotisten lehtien lapa on 1–2 cm leveä, muodoltaan puolipyöreän munuaismainen ja matalasti 5–9-liuskainen. Rauniokilkan kukat sijaitsevat yksittäin lehtihangoissa. Kukkien vaalean sinipunainen teriö on huulimainen ja kannuksellinen, kooltaan 8–15 millimetriä. Hedelmänä on reikäluomainen kota.
Olga Fjodorovna

Suuriruhtinatar Olga Fjodorovna (20. syyskuuta 1839 Karlsruhe – 12. huhtikuuta (J: 31. maaliskuuta) 1891 Harkova), alun perin Badenin prinsessa Cäcilie, oli suuriruhtinas Mihail Nikolajevitš Romanovin puoliso.  
Ei tiedetä, kuinka suuriruhtinas Mihail Nikolajevitš ja Cäcilie tapasivat, mutta heidän liittonsa oli rakkausavioliitto ja he olivat onnellisia yhdessä. Nikolai I:n neljästä pojasta ainoastaan Mihail pysyi uskollisena aviopuolisolleen koko elämänsä. Cäcilie oli kihlajaisten aikaan 16-vuotias. Mihail kertoi kälylleen Maria Aleksandrovnalle Cäcilien valinneen nimekseen Olga Fjodorovna, koska Mihail ei pitänyt Cäcilie-nimestä. Heidät vihittiin Talvipalatsissa 16. (28.) elokuuta 1857.

Elämää Kaukasuksella

Suuriruhtinas Mihail nimitettiin vuonna 1862 kenraalikuvernööriksi Kaukasukselle, missä hän hoiti tehtäväänsä lähes 20 vuoden ajan. Hän ja suuriruhtinatar pitivät hovia Tbilisin palatsissa, ja heidän seitsemästä lapsestaan neljä syntyi Kaukasuksella. Vaikka he asuivatkin kaukana pääkaupungista, Olga sopeutui kuitenkin niin hyvin puolisonsa synnyinmaan tapoihin, että piti itseään täysin venäläisenä. Kenraalikuvernöörin puolisona hänellä oli jonkin verran päätösvaltaa, ja hän perustikin Kaukasukselle alueen ensimmäiset tyttökoulut ja naistenkoulutuslaitokset. Hän oli myös järjestämässä lääkintäpalveluja etenkin Venäjän ja Turkin sodan aikana vuosina 1877-78. Olga halusi olla perillä siitä, mitä hänen ympärillään tapahtui, ja hän teki tarkkoja havaintoja. Vuosia myöhemmin eräs hänen hovinaisistaan kuvaili häntä "harvinaisen älykkääksi naiseksi, jolla oli erittäin terävä arvostelukyky. Joissain piireissä häntä lähes pelättiin hänen pahanilkisten, mutta osuvien ja asiallisten huomautusten vuoksi. Itse sain häneltä osakseni vain ystävällistä huomaavaisuutta ja hienotunteisuutta – –".

Vanhuus ja kuolema

Olga Fjodorovna kuoli Nikolai I:n miniöistä nuorimpana, joitain vuosia ennen poikaansa. Hän oli vuosien ajan kärsinyt huonosta terveydestään ja yrittänyt turhaan löytää sopivia hoitoja Euroopan kylpylöistä. Olga lähti Krimille yksin 28.3.1891. Hän oli kertonut tsaaritar Maria Fjodorovnalle, ettei voinut hyvin ja halusi kerätä voimia rauhassa. Olga sairastui junamatkalla vielä samana iltana ja palasi Harkovan palatsiin useita tunteja myöhemmin. Hänen junavaunuunsa kutsuttiin lääkäreitä, jotka määräsivät hänet siirrettäväksi tsaarin odotushuoneeseen. Hän oli siellä yksin kaksi kokonaista päivää ainoastaan palvelijoidensa seurassa, kunnes kuoli 31.3.1891.