google/wiki40b huggingface dataset:
Krisztina Tóth

Krisztina Tóth (5. joulukuuta 1967 Budapest) on unkarilainen runoilija ja prosaisti ja kääntää ranskalaista runoutta unkariksi. Hän on koulutukseltaan kuvanveistäjä.
Tóth kuuluu Unkarin arvostetuimpiin runoilijoihin ja on saanut useita kirjallisuuspalkintoja, muun muassa József Attila -palkinnon vuonna 2000. Hänen runojaan on käännetty monille kielille.
Runoilijana 1990-luvulla aloittanut Tóth on novellikokoelmassaan Viivakoodi (2006) käsitellyt reaalisosialismin viimeisiä vuosia Unkarissa. Hän sanoo, ettei kuitenkaan ole sisällyttänyt teksteihinsä poliittista sanomaa, vaan tuo asioita esille pienten yksityiskohtien kautta.
Yhdysvaltain puolustushaarakomentajien neuvosto

Yhdysvaltain puolustushaarakomentajien neuvosto (engl. Joint Chiefs of Staff) on Yhdysvaltain asevoimien pääesikunta, joka toimii siviilihallinnon neuvonantajana sotilasasioissa. Sen asemasta määrätään lailla ja sen jäseniä ovat neuvoston puheenjohtaja, varapuheenjohtaja ja puolustushaarojen komentajat.

Historia

Toisen maailmansodan jälkeen neuvosto perustettiin virallisesti National Security Act -lailla, jonka presidentti Harry Truman allekirjoitti vuonna 1947. Merijalkaväen komentaja ei ollut neuvoston täysivaltainen jäsen ennen vuotta 1975, jolloin virkaan astui kenraali Louis H. Wilson. Varapuhemiehen virka perustettiin vuonna 1986 Goldwater-Nichols Act -lailla. Kenraali Colin Powell oli ensimmäinen ja tähän mennessä ainoa afroamerikkalainen puheenjohtaja.
Barong (teräase)

Barong, joskus kirjoitusmuodossa Barung, on Filippiinien muslimiväestön, morojen perinteinen lyhyt ja leveä käyräteräinen puolimiekka tai veitsi.
Barongia käytetään aseena joissakin filippiiniläisperäisissä kamppailulajeissa, kuten Kali, Eskrima ja Silat.
Arnstein Arneberg

Arnstein Arneberg (6. heinäkuuta 1882 Halden – 1961) oli norjalainen arkkitehti, jota on pidetty yhtenä ajan parhaista norjalaisarkkitehdeista. Hänen päätyönsä ovat (Magnus Poulssonin kanssa) Oslon puhelin- ja lennätintalo (1923) sekä monumentaalinen raatihuone (1950). Arnebergin muita töitä ovat mm. kansalliseen tyyliin rakennettu Eidsvoldin kansanopisto, Villa Betrell Luvialla ja Bygdøn museo.
Chinedu Obasi

Ura

Obasi pelasi kotimaassaan pitkään junioritasolla ja siirtyi 19-vuotiaana Norjaan Lynin joukkueeseen, jossa hän pelasi kolmen kauden verran. Obasi siirtyi 27. elokuuta 2007 Saksaan Hoffenheimiin, jossa hän onnistui tekemään ensimmäisellä kaudellaan 12 maalia 27 ottelussa. Hän pelasi Saksassa Hoffenheimin ja Schalke 04:n joukkueissa yhteensä kahdeksan vuotta.
HMS Beagle (1909)

Palvelus

Alus liitettiin valmistuttuaan 1. hävittäjälaivueeseen, josta se siirrettiin 5. hävittäjälaivueeseen 1911. Laivueen mukana alus siirtyi Välimerelle, jossa se oli edelleen ensimmäisen maailmansodan puhjetessa. Alus myytiin 1. marraskuuta 1921 romutettavaksi.
Jelle Van Damme

Jelle Van Damme (s. 10. lokakuuta 1983 Lokeren) on belgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Van Damme edustaa Belgian Pro Leaguen Standard Liègeä.
E. E. Tuompo

Emil Erik Tuompo (vuoteen 1900 Erikson; 29. tammikuuta 1881 Pornainen – 13. heinäkuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja ja eräkirjailija. 
Tuompon kirja Metsästäjän valtakunnassa perustui hänen kuulemiinsa erätarinoihin ja omiin metsästyskokemuksiin niiltä ajoilta kun hän työskenteli metsänhoitajana Sonkajärvellä Pohjois-Savossa.
Syvännenilkat

Lajit ja anatomia

Syvännenilkkojen heimoon kuuluu 3 sukua ja 7 lajia, muun muassa syvännenilkka (Bathymaster dejurgini). Syvännenilkat ovat ruumiinrakenteeltaan pitkulaisia kaloja ja suurimmat niistä voivat saavuttaa 38 cm:n pituuden, mutta yleensä ne jäävät alle 30 cm pitkiksi. Kalojen selkä- ja peräevät ovat pitkät ja rintaevät ovat pyöreät ja suurikokoiset. Kylkiviiva kulkee lajien ruumiin yläosassa. Syvännenilkkalajit ovat väriltään tyypillisesti ruskehtavia ja ruumiissa on kirkkaampia sinisiä, keltaisia, oransseja, punaisia tai valkoisia juovia, täpliä tai muita kuvioita. Heimon kaloilla ei ole uimarakkoa.

Levinneisyys ja elintavat

Syvännenilkkalajeja tavataan kylmistä vesistä Tyynenmeren pohjoisosista. Ne elävät tyypillisesti kivikkopohjilla lähellä rannikkoa yleensä alle 150 metrin syvyydessä. Poikkeuksena on Bathymaster signatus, joka elää jopa yli 300 metrin syvyydessä.
Iisalmen profeetta Elian kirkko

Maalaukset

Profeetta Elian kirkko on maalattu vanhavenäläisen tyylin mukaisesti. Kirkon freskot maalattiin vuosina 1994-1995 ja maalaajina toimivat venäläiset taidemaalarit Vladimir Loupanov ja Vasili Feodorov. Maalaustyö noudattaa 1100- ja 1300-luvuilla yleistynyttä slaavilaista tyyliä. Kuvien suunnittelussa on hyödynnetty vanhaa kirkkomaalausperinnettä, jonka mukaan Kristus Pantokrator on keskellä kupolissa, alemmassa kerroksessa ovat enkelit, väli-ilmansuuntiin on sijoitettu Vanhan testamentin profeetat. Freskojen alimpaan osaan on kuvattu pyhimyksiä. 
Profeetta Elian kirkossa on neljä suurta ikonia, jotka on sijoitettu pääilmansuuntiin. Ikonit esittävät Helluntaita, Vuorisaarnaa, Jeesuksen syntymää sekä Kristuksen taivaaseenastumista. Kirkon ikonostaasi valmistui vuonna 2000 ja sen veistäjänä toimi bulgarialainen Jordan Ivanov. Ikonostaasin esikuva oli Bulgariassa sijaitsevan Rilan luostarin ikonostaasi. Ikonostaasi "Pyhä Portti" valmistettiin kirkon 50-vuotisjuhlaan vuonna 2007. Kirkossa olevat ikkunalasityöt edustavat 1500- ja 1700-lukujen slaavilaista tyylisuuntaa.

Pyhäinjäännökset

Tihvinän ja Lotinapellon piispa Mstislav luovutti 6. kesäkuuta 2013 Iisalmen ortodoksiselle kirkolle Aleksanteri Syväriläisen pyhäinjäännökset. Lisäksi kirkossa on Marttiiri Zelenetskiläisen, Eythimios Ivironilaisen sekä Luukas Krimiläisen pyhäinjäännökset.
Nahkalilja

Nahkalilja on partiolaisten suoritusmerkki.
Nahkalilja on noin tuuman korkuinen, 1 mm vahvuisesta nahasta valmistettu partiolilja, joka on tarkoitettu kiinnitettäväksi partio- tai eräpojan vyöhön. Liljoja on kolmea astetta: Punainen, Vihreä ja Harmaa.
Nämä merkit ovat vaellusmerkkejä: kutakin varten piti tehdä määrätyn pituinen vaellus 1-3 toverin seurassa, kantaa mukana n. 8 kiloa painavat päiväretkivarusteet sisältävä reppu ja antaa kirjallinen selostus retkestä.
Vihreässä Nahkaliljassa matka on 40 kilometriä, Punaisessa 50 ja Harmaassa 60 kilometriä. Nämä voi suorittaa myös laajemman yleisen patikkatapahtuman yhteydessä. Hiihtäen matkat ovat puolitoistakertaisia ja aikaraja on kaikissa tapauksissa yksi vuorokausi.
Nykyään Nahkaliljat ovat osa laajempaa suorituslilja-järjestelmää.
FS Var (A608)

Palvelus

Var on edelleen palveluksessa vuonna 2014 ja se on sijoitettu Toulonin laivastotukikohtaan.
Chinx Drugz

Lionel Pickens (3. joulukuuta 1983 – 17. toukokuuta 2015 New York), taiteilijanimeltään Chinx Drugz, oli yhdysvaltalainen rap-artisti. Hän kuului French Montanan Coke Boys -taustaryhmään ja levy-yhtiöön. Chinx  julkaisi studioalbumin Welcome To JFK vuonna 2014 ja EP:n I’ll Take It From Here vuonna 2013.
Panaeolus cyanescens

Ulkonäkö

Sienen lakki on 1,5–4 cm leveä, aluksi puolipallomainen laajeten myöhemmin kellomaiseksi ja kuperaksi ollen reunaltaan itiöemän aikaisissa kasvuvaiheissa sisäänpäin kääntynyt. Lakki on väriltään aluksi vaaleanruskea muuttuen sienen kasvaessa lähes valkoiseksi tai vaaleanharmaaksi joskus hieman rusahtavin tai kellertävin sävyin. Lakki on lievästi kosteusmuuntuva, kuivaessaan helposti halkeileva ja se vihertyy tai sinertyy vaurioituessaan.
Heltat ovat liittyneet sienen jalkaan ja sijaitsevat lähekkäin toisiaan. Väriltään heltat ovat kirjavia, reunoiltaan valkoiset, aluksi harmaat tummuen myöhemmin itiöpölyn kehittymisen myötä.
Itiöpöly on mustaa. Yksittäinen itiö on kooltaan 12-15 x 7-11 µm, läpinäkymätön ja muodoltaan sulavan soihkeahko.
Jalka on 7-12 cm pitkä, muutamia millimetrejä leveä, tasapaksu tai tyvestä hieman laajennut, väriltään sama kuin lakki ja tummuu siniseksi vaurioituessaan.

Elinympäristö ja levinneisyys

Panaeolus cyanescens kasvaa menestyksekkäästi korkearavinteisessa maaperässä ja erityisen hyvin lannalla. Sientä esiintyy trooppisilla ja neotrooppisilla alueilla kummallakin pallonpuoliskolla. Lajia on tavattu Havaijilla, Yhdysvalloissa, Australiassa, Intiassa, Meksikossa, Boliviassa, Filippiineillä, Thaimaassa, Ranskassa ja Brasiliassa, minkä lisäksi se on levinnyt todennäköisesti vielä laajemmalle.

Kansalliset nimet

Sieni tunnetaan nimillä blauender düngerling, blue meanies, faleaitu (samoaa, "spirit house" tai "comedy"), falterdüngerling, Hawaiian copelandia, jambur, jamur, palouaitu (samoaa, "spirit hat"), teopovi (samoaa, "cow patty") ja tenkech.
Forgotten Realms

Forgotten Realms on roolipelien kampanjamaailma, joka on tarkoitettu Dungeons & Dragons -roolipeliä varten. Sen pääasiallinen suunnittelija on Ed Greenwood. Varsinaisen roolipelikampanjan lisäksi Forgotten Realms -maailman pohjalta on laadittu satoja romaaneja sekä lukuisia tietokonepelejä, joista tunnettuja esimerkkejä ovat mm. Baldur's Gate -sarja, Icewind Dale -sarja, Neverwinter Nights -sarja sekä viimeisimpänä MMO-peli Neverwinter. Useita romaaneista on suomennettu. Kuuluisimpia Forgotten Realms -romaanien kirjoittajia ovat Ed Greenwood, R. A. Salvatore ja Elaine Cunningham.
Dungeons & Dragonsin fantasiamaailmoista se on suosituin.

Historia

Forgotten Realms -maailmasta on julkaistu yli 150 lähdeteosta ja seikkailua. Se oli olemassa jo ennen kuin maailma itse oli kuvattu missään kirjassa, ja toimi Ed Greenwoodin omien seikkailukampanjoiden näyttämönä. Greenwood julkaisi maailmasta artikkeleita aluksi Dragon -lehdessä.
Varsinainen virallinen Forgotten Realms -julkaisu oli laatikoitu kirjasarja (kaksi kirjaa ja neljä karttaa) vuonna 1987, ja pohjautui AD&D:n ensimmäiseen laitokseen. Alun perin TSR:n suunnitelmissa oli, että Forgotten Realms korvaa Greyhawk-maailman AD&D:n perustana, mutta vielä tänäkin päivänä Forgotten Realms on erillinen tuote. Toinen laitos julkaistiin vuonna 1993, pohjautuen AD&D:n toiseen laitokseen.
AD&D:n kolmannen laitoksen (joka palasi D&D-nimeen) myötä Forgotten Realmsista julkaistiin kolmas laitos vuonna 2001. Tällä hetkellä maailma on kuvattu yhdessä kirjassa, Forgotten Realms Campaign Setting (Greenwood, Reynolds, Williams, ja Heinsoo; Wizards of the Coast, 2001; ISBN 0-7869-1836-5), johon kuuluu lisäksi kartta. Kirja sisältää yleiskuvauksen koko maailmasta, historiasta, eri valtioista, jumaluuksista ja merkittävistä henkilöistä, sekä pelihahmojen luontiin ja kulttuuritaustan ymmärtämiseen liittyvistä asioista. Se keskittyy tarkasti vain muutamiin alueisiin. Tarkempia kuvauksia varten pelinjohtaja joutuu joko hankkimaan lisämateriaalia tai keksimään ne itse kirjan puitteiden pohjalta.

Forgotten Realms -maailma

Forgotten Realmsin tapahtumapaikka on fiktiivinen Toril-planeetta. Pääasiallisesti pelitapahtumat sijoittuvat Faerûn-nimiselle maanosalle. Faerûnin lisäksi Toril-planeetalla on muita mantereita. Osa mantereista on jätetty tyhjäksi, joten pelinjohtajat voivat sijoittaa sinne omia valtioitaan ja seikkailujaan. Toiset mantereet taas on julkaistu omina D&D-lähdekirjoinaan, jotka toimivat myös itsenäisinä roolipelimaailmoinaan. Näitä ovat mm. Oriental Adventuresin Kara-Tur ja Al-Qadimin Zakhara.
Ahtaaja

Ahtaaja on laivojen ja proomujen lastaamista ja lastin purkamista satamassa suorittavasta henkilöstä käytettävä ammattinimike. Ahtaajan tehtävänä on erilaista kuormauskalustoa hyväksi käyttäen purkaa lasti laivan ruumasta ja kuormata alus turvallisesti.
Tärkeintä ahtaajan työssä on lastin sijoittaminen aluksen ruumaan ja kansille siten, ettei se pääse siirtymään kovassa merenkäynnissä ja on tasapainossa. Nykyään tässä ovat apuna tietokonesovellukset, jotka jakavat kontit alukseen optimaalisesti painon mukaan. Työ vaatii tarkkuutta ja ennen kaikkea nopeutta, jotta mahdollisimman suuri määrä rahtia saadaan turvallisesti lastattua alukseen sen lyhyen satamassaolon aikana. Ahtaaja suorittaa kuormaustoimien ohella myös alukseen kuormatun tai siitä puretun lastin seurantakirjanpitoa.
Ahtaajan työ on ryhmätyötä, ja ammatissa tapahtuu paljon tapaturmia. Ahtaajilta edellytetään valppautta, ripeyttä ja tarkkuutta.
Charles Holmberg

Charles (Karl Thure, Chabe) Holmberg (28. huhtikuuta 1906 Helsinki – 18. huhtikuuta 1940 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija ja jääpalloilija, joka menehtyi talvisodassa saamiinsa vammoihin.
Holmbergin vanhemmat olivat Karl Viktor Holmberg ja Wilhelmina ”Mimmi” Lindholm ja puoliso Kjerstin Frostell. Kuusi luokkaa Helsingin ruotsalaista lyseota käytyään Holmberg toimi Helsingin poliisilaitoksen vanhempana kanslistina 1927–1938 ja myöhemmin Tilgmann Oy:n varastopäällikkönä.
Holmberg pelasi maalivahtina maajoukkueessa sekä HIFK:ssa, jossa hän voitti kolme Suomen mestaruutta 1930, 1931 ja 1933 sekä hopeaa 1928 ja 1929. Maajoukkueessa Holmberg pelasi 12 maaottelua vuosina 1928–1930. Jääpallossa Holmberg pelasi yhden A-maaottelun vuonna 1929. Kauden 1929 SM-finaalissa hän pelasi tappion kärsineen HIFK:n riveissä. Uransa jälkeen 1930-luvulla Holmberg toimi HIFK:n palloilujaoston johdossa ja Helsingin piirin toiminnassa.
Talvisodassa reservin luutnanttina palvellut Holmberg osallistui Kannaksen taisteluihin JR 33:n riveissä. Hän haavoittui 20. joulukuuta 1939 Muolaan ja Yksjärven rintamalohkolla saatuaan räjähtävän luodin reiteensä ja kuoli saamiinsa vammoihin sotilassairaalassa Helsingissä keväällä 1940.
Suuontelo

Suuontelo (lat. cavum oris) on suuaukon ja nielun välinen ruuansulatuskanavan osa. Sitä rajoittavat ylhäältä suulaki, alhaalta kieli ja alaleukaluu sekä sivuilta posket. Suuontelo päättyy etummaisten kitakaarteen kohdalle, josta jatkuu taaksepäin suunielu. Hammasrivi jakaa nisäkkäiden suuontelon kahteen osaan: huulien ja poskien sekä hampaiden väliseen suun eteiseen (lat. vestibulum oris) ja hampaiden sisäpuolella olevaan varsinaiseen suuonteloon (lat. cavum oris proprium). Suuontelossa tapahtuu ruoan hienontaminen samalla kun siihen sekoittuu sylkeä. Nisäkkäiden suuontelo toimii imupumppuna poikasen imiessä maitoa emonsa nisistä. Imemisliike syntyy kielen ja poskien liikkeiden avulla. Lisäksi suuontelolla on tärkeä tehtävä äänen muodostuksessa. Suuontelon pintaa peittää limakalvo, joka pitää suuontelon kosteana. 
Suuonteloon avautuu pieniä ja suuria sylkirauhasia. Pieniä sylkirauhasia löytyy joka puolelta suuonteloa ja niiden erite on limaista mukoosia sylkeä. Suuria sylkirauhasia ovat leuanalussylkirauhanen ja kielenalussylkirauhanen, joiden erite on joko seroosia sylkeä tai seroosin ja mukoosin syljen sekoitusta, sekä korvasylkirauhanen, joka erittää seroosia sylkeä.
Paavo Rautkallio

Paavo Eelis Rautkallio (v:een 1948 Kallio; 2. elokuuta 1918 Hankasalmi – 12. maaliskuuta 2001 Espoo) oli varatuomari, kihlakunnanneuvos ja poliisineuvos. Hän toimi kokoomuksen kansanedustajana vuosina 1962–1966. Sotilasarvoltaan hän oli kapteeni.  Hänen poikansa Hannu Rautkallio on historiantutkija ja kirjailija.
Jatkosodan aikana Rautkallio toimi Itä-Karjalan miehityshallinnon Petroskoin keskitysleirin numero viisi komendanttina. Sodan jälkeen Liittoutuneiden valvontakomissio vaati Rautkallion ja 60 muun epäillyn sotarikollisen vangitsemista. Johan Bäckman väittää kirjassaan Pronssisoturi – Viron patsaskiistan tausta ja sisältö, että Rautkallio tuomittiin rikoksistaan 1,5 vuodeksi vankeuteen.
Vankilasta vapauduttuaan Rautkallio toimi Halikon, Rauman ja Forssan piirien nimismiehenä sekä poliisiopiston johtajana 1974–1981.
Buzz Lightyear

Todellinen Buzz Lightyear -lelu

Elokuvan ilmestymisvuonna 1995 Thinkway Toys toi markkinoille ensimmäisen virallisen ja sen aikaisen ominaisuuksiltaan parhaan Buzz-leluhahmon. Buzz-lelun tärkeimpänä ominaisuutena oli alkuperäisnäyttelijän ääni, aukeavat siivet ja laservalotoiminto. Saman vuoden jouluna Buzz-hahmot tekivät huomattavat voitot lelumarkkinoilla. Buzz-hahmon uusi läpimurto tapahtui vuonna 2009 syksyllä, jolloin sama yhtiö toi markkinoille vieläkin enemmän elokuvamaisia ominaisuuksia omaavan Buzz-leluhahmon.
Raduga Kh-22

Raduga Kh-22 (ven. Х-22 Буря, Burja - suom. Myrsky; NATO: AS-4 Kitchen) on neuvostoliittolainen risteilyohjus. Se tuli palveluskäyttöön vuonna 1971 mennessä, jolloin evaluointi eli kehittelytyöt oli saatettu päätökseen. Kehittelytöitä johti Aleksandr Bereznjak. Käyttöönotto koitti mahdollisesti jo vuonna 1962. Kehittelytyöt aloitettiin MKB Radugassa vuonna 1958. Tämän ohjusaseen tuotanto oli vuosina 1966 - 1982. Sen käyttö päättyi Venäjällä vasta 2007. Aseen tyyppi oli niin sanottu stand-off, eli suomeksi ns. pysy-loitolla -ohjus. Tämä tarkoittaa taisteluohjuksen laukaisua tietyn turvallisena pidettävän etäisyyden päästä kohteeseensa. Sen enin kantama oli noin 500 km.
Ohjus voitiin laukaista esimerkiksi Tupolev Tu-22 tyypin yliäänipommittajista. Tupolev Tu-95 soveltui tähän käyttötarkoitukseen niin ikään raskaana pitkän matkan kaukopommittajana. Johtuen ohjuksen suuresta omamassasta (noin 6 000 kg), tätä ei voitu laukaista esimerkiksi hävittäjälentokoneista.
Yksittäiseksi asetyypiksi, tämä nimenomainen ohjusasetyyppi soveltui varsin hyvin rynnäköintiin. Sen taistelukärkenä saattoi toimia joko normaali konventionaalinen 1 000 kg:n HE-taistelukärki, taikka enintään 350 kilotonnin vahvuinen ydinlataus. Maksimi nopeus oli 4 000 km/h ja enin toimintakorkeus 24 000 metriä. Ohjautus tapahtui inertiasuunnistuksella. Myöhemmät versiot ovat saattaneet olla radiosäteilyyn hakeutuvia, näitä on perinteisesti pidetty ns. tutkaan hakeutuvina ohjuksina.
Primus Leppänen

Johan Primus Leppänen (12. toukokuuta 1872 Joensuu – 7. tammikuuta 1934 Ruokolahti) oli suomalainen kuoronjohtaja, musiikinopettaja, sotilaskapellimestari, kanttori ja säveltäjä. Hän toimi kanttorina muun muassa Pitkässärannassa, Säkkijärvellä, Uudessakaupungissa, Ilmajoella ja Ruokolahdella. Vuonna 1928 hän sai director cantus -arvonimen.
Primus Leppänen valmistui Viipurin kanttori- ja urkurikoulusta vuonna 1897. Hän toimi muun muassa valkoisen armeijan yhtenä sotilaskapellimestarina sisällissodan aikana sekä Ilmajoella toimiessaan Ilmajoen Kansalliskuoron johtajana. Uudessakaupungissa hän julkaisi Uusi Säveletär -lehteä.
Leppänen tunnetaan muun muassa Säkkijärven polkan nuotintajana ja sovittajana. Leppäsen tunnetuin sävellys on hengellinen laulu Kerran kaunehin Johan Hymanderin ja Antti Rädyn tekstiin.
Synnöve von Hausen-Saubert

Synnöve von Hausen-Saubert, vuoteen 1936 von Hausen (20. tammikuuta 1900 Rooma – 15. lokakuuta 1987 Kööpenhamina) oli Suomen ensimmäinen naispuolinen maatalous- ja metsätieteiden tohtori, joka toimi A. I. Virtasen assistenttina ja mikrobiologian tutkijana.
Von Hausenin isä oli taiteilija Paul Bernhard Werner von Hausen Mukkulan kartanon omistajasuvusta, äiti Eugenie Bretteville Magelsen ja puoliso vuodesta 1937 maataloustieteiden tohtori Gaston Paul Saubert (s. 1908, k. ennen 1946). Hän vietti varhaislapsuutensa Italiassa ja Ranskassa, mutta perhe muutti Kauniaisiin tyttären tultua kouluikään. Jo ennen ylioppilastutkinnon suorittamista von Hausen opiskeli maatalousalaa Norjassa ja kirjoittautui myöhemmin Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteelliseen tiedekuntaan. Valmistuttuaan hän olisi halunnut tilanhoitajaksi, mutta kun sellaista paikkaa ei naispuoliselle agronomille löytynyt, hänestä tuli A. I. Virtasen assistentti Valion laboratorioon. Hän paneutui siellä hernekasvien typensidonnan ja bakteeriflooran kysymyksiin ja väitteli 1936 ensimmäisenä naisena Suomessa maatalous- ja metsätieteiden tohtoriksi C-vitamiinin vaikutuksesta kasvien korkeuskasvuun. Seuraavana vuonna hän muutti aviomiehensä luokse Pohjois-Sumatralle Medanin tutkimusasemalle. Japanilaisten vallattua Alankomaiden Itä-Intian 1942 von Hausen-Saubert internoitiin muiden eurooppalaisten kanssa keskitysleirille. Sodan aikana hänen miehensä menehtyi vankialuksella. Yli kolmen vuoden vankeudesta vapauduttuaan von Hausen-Saubert palasi Suomeen ja entiseen työpaikkaansa. Saatuaan 1953 apurahan Pretorian yliopistoon hän siirtyi Etelä-Afrikkaan, jossa hän toimi maatalousministeriön tutkijana aina eläköitymiseensä saakka. Suomeen von Hausen-Saubert palasi 1967, mutta asui viimeiset vuotensa Kööpenhaminassa. 
Keskitysleirikokemuksistaan von Hausen-Saubert julkaisi teoksen Fånge i paradiset (Schildt, Helsinki, 1971).
Fei Junlong

Fei Junlong (s. 5. toukokuuta 1966) on kiinalainen avaruuslentäjä.  Hän oli toinen taikonautti avaruudessa. Hän oli komentajana Shenzhou 6 -avaruuslennolla,  joka lähti 12. lokakuuta 2005 ja kiersi maapallon 76 kertaa 4 päivässä 19 tunnissa ja 33 minuutissa. 
Hän syntyi 1965 Kiinassa Suzhoussa Jiangsun maakunnassa. Vuonna 1991 hän meni naimisiin Wang Jien kanssa ja heillä on yksi poika, Fei Di. Asteroidi 9512 Feijunlong on nimetty hänen mukaansa.
Levamisoli

Vaikutusmekanismi ja käyttö

Levamisoli vaikuttaa loismatojen asetyylikoliinireseptoreihin ja se depolarisoi lihassolujen solukalvoja. Ainoastaan (S)-(-)-isomeerilla on vaikutusta loismatoihin ja yhdisteen raseemista seosta kutsutaan tetramisoliksi (CAS 5036-02-2). Yhdiste on tehokas muun muassa sukkulamatoja vastaan. Levamisolia käytetään muun muassa kissojen, koirien, sikojen, lehmien, lampaiden ja siipikarjan madottamiseen. Ihmisten matolääkkeenä sen käyttö lopetettiin Yhdysvalloissa vuonna 1999 ja Kanadassa vuonna 2003. Levamisoli on immunostimulantti ja se vaikuttaa stimuloimalla ganglioiden toimintaa. Levamisolia on tutkittu muun muassa paksusuolen syövän hoidossa. Usein levamisolia käytetään sen hydrokloridisuolana (CAS 16595-80-5).
Levamisoli on optisesti aktiivinen yhdiste ja sen ominaiskiertokyky kloroformiliuoksessa on -85,1 °.

Haittavaikutukset ja resistenssi

Vakavin levamisolin pitkäaikaiskäytön haittavaikutus on agranulosytoosi eli jyvässolukato, jossa valkosolujen määrä elimistössä laskee vaarallisen alas. Useimmiten tila palautuu normaaliksi, mutta myös agranulosytoosista aiheutuvia kuolemantapauksia tunnetaan. Agranulosytoosi johtuu todennäköisesti yliherkkyysreaktiosta. Eräiden eläinten sukkulamatojen on huomattu kehittäneen resistenttiyden levamisolia vastaan.

Valmistus

Tärkeä levamisolin synteesin välituote on 1-(2-fenyyli-2-hydroksietyyli)-2-imino-1,3-tiatsolidiini, jota voidaan valmistaa joko fenasyylibromidin ja tiourean välisellä reaktiolla ja suojaamalla yhdiste etikkahappoanhydridin avulla ja pelkistämällä tuotteen ketoryhmä natriumboorihydridillä, styreenioksidin ja tiourean välinen reaktio tai käsittelemällä styreenioksidin ja etyleeni-imiinin reaktiotuotetta kaliumtiosyanaatilla tai tiourealla. 1-(2-fenyyli-2-hydroksietyyli)-2-imino-1,3-tiatsolidiini reagoi tionyylikloridin ja etikkahappoanhydridin kanssa muodostaen raseemisen seoksen eli tetramisolin, josta levamisoli voidaan erottaa resoluutiolla ja reagenssina resoluutiossa käytetään D-kamferisulfonihappoa.