YK:n huumausainetoimikunta

YK:n huumausainetoimikunta on yksi Yhdistyneiden kansakuntien taloudellisen ja sosiaalisen neuvoston (ECOSOC) toimikunnista. Se on keskeinen Yhdistyneiden kansakuntien huumepolitiikan toimielin. Toimikunnalla on tärkeitä tehtäviä tämänhetkisten huumausainesopimusten tiimoilta; erityisesti, se voi tehdä muutoksia huumausaineyleissopimuksen ja Psykotrooppisia aineita koskevan yleissopimuksen aineluetteloihin.
Huumausainetoimikunta perustettiin ECOSOCin toimesta vuonna 1946. Sen ensimmäinen puheenjohtaja oli kanadalainen Charles Henry Ludovic Sharman. Toimikunnan edeltäjä, Neuvoa-antava toimikunta koskien oopiumia, perustettiin Kansainliiton ensimmäisessä kokouksessa 15. joulukuuta 1920. Neuvoa-antava toimikunta piti ensimmäisen kokouksensa toukokuun 2.–5. toukokuuta 1921, ja jatkoi toimintaansa vuoteen 1940 saakka.

Rooli huumausaineiden luokittelussa

Huumeiden valvontasopimukset jakavat huumeet neljään luetteloon, joita valvotaan eriasteisesti. Huumausaineyleissopimuksen 3 artikla ja Psykotrooppisia aineita koskevan yleissopimuksen 2 artikla määrittävät luokitteluprosessin, joka antaa toimikunnalle vallan päättää, mihin luokkaan kukin aine määritellään. Yhdistyneiden kansakuntien talous- ja sosiaalineuvostolla on kuitenkin valta muuttaa tai peruuttaa toimikunnan luokittelupäätöksiä. Tämän lisäksi Maailman terveysjärjestö WHO:n on todettava kunkin aineen täyttävän tietyt eellytykset ennen kuin se on mahdollista lisätä tiettyyn luokkaan. WHO:n ja toimikunnan suhde kuvataan Huumausaineyleissopimuksen kommentaarissa seuraavasti:
YK:n huumausainetoimikunta päättää, onko tietty aine syytä asettaa kansainvälisen valvonnan alaisuuteen. Se voi tehdä myönteisen päätöksen ainoastaan Maailman terveysjärjestön suosituksen mukaisesti. Se voi asettaa aineen ainoastaan Maailman terveysjärjestön suosittelemaan luokkaan. Jos Maailman terveysjärjestö suosittelee luokkaa I, toimikunta ei voi päättää asettaa ainetta luokkaan II, tai päin vastoin. Toimikunnan on joko hyväksyttävä Maailman terveysjärjestön suosittelema luokitus tai pidättäytyä kokonaan aineen asettamisesta valvontaan. Se voi kuitenkin päättää aineen sijoittamisesta ainoastaan luokkaan I, eikä luokkaan IV, tilanteessa jossa Maailman terveysjärjestö on suositellut aineen asettamista yhtäaikaisesti molempiin luokkiin. Toimikunnalla ei missään olosuhteissa ole oikeutta asettaa tiettyä ainetta valvontaan ilman Maailman terveysjärjestön suositusta.
Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimuksen huumausaineiden ja psykotrooppisten aineiden laitonta kauppaa vastaan 12 artikla myöntää toimikunnalle oikeuden päättää, tulisiko tietty laittomien huumausaineiden valmistuksessa käytetty lähdeaine asettaa valvontaan, ja jos, kumpaan valvottujen lähdeaineiden luokkaan, taulukkoon I vai taulukkoon II. Kansainvälisen huumausainevalvontalautakunnan tiettyä ainetta koskevat tieteelliset löydökset sitovat toimikunnan päätöksiä. Kuten aineiden luokittelussa kahden muun sopimuksen asetusten mukaisesti, yleissopimus sallii Yhdistyneiden kansakuntien talous- ja sosiaalineuvoston arvioida ja kumota toimikunnan lähdeaineiden valvontaa koskevia päätöksiä.

Kritiikkiä

Diplomaattista tehtävää toteuttavista hallitusten ja ministeriöiden edustajista koostuvaa huumausainetoimikuntaa pidetään pikemminkin poliittisena toimikuntana kuin asiantuntijaryhmänä. Tästä seuraa myös, että monet toimikunnan keskusteluista ja neuvotteluista ei perustu huumepoliittisten asioiden syvälliseen tuntemukseen. Lisäksi toimikunnan päätökset ovat pääosin seurausta aikaavievistä poliittisista neuvotteluista, joissa on saavuttava yksimielisyys, minkä seurauksena tiettyjen sidosryhmien intressit voivat johtaa linjauksia koskevien näkökulmien sivuuttamiseen.
Toimikuntaa on kritisoitu myös sen byrokraattisesta työprosessista. Monialaisena aihepiirinä huumeisiin liittyy myös ihmisoikeuksiin, kansanterveyteen ja kestävään kehitykseen liittyviä kysymyksiä. Toimikunta ei kuitenkaan yleensä koordinoi toimintaansa muiden olennaisten YK:n virastojen kanssa, joita voisivat olla esimerkiksi YK:n yhteinen AIDS-ohjelma UNAIDS, YK:n ihmisoikeusneuvosto, YK:n ihmisoikeusvaltuutetun toimisto OHCHR, Maailman terveysjärjestö sekä YK:n kehitysohjelma.