google/wiki40b huggingface dataset:
Amidaasi

Amidaasi eli asyyliamidaasi tai amidohydrolaasi on hydrolaaseihin kuuluva entsyymi, joka katalysoi amidien hydrolyysiä ammoniakiksi ja karboksylaatti-ioneiksi. Entsyymiä esiintyy useissa eliöissä niin prokaryooteissa kuin eukaryooteissakin. Usein amidaasilla on myös esteraasiaktiivisuutta eli se kykenee hydrolysoimaan myös estereitä. Entsyymin katalysoiman reaktion mekanismi on niin kutsuttu pingpong-mekanismi, jossa välituotteena muodostuu asyylientsyymi. Amidaasin EC-numero on EC 3.5.1.4 ja CAS-numero 9012-56-0.

Amidaasin käyttö

Amidaasi hyväksyy monien muiden hydrolaasin substraateikseen laajan kirjon amidifunktionaalisuuden sisältäviä yhdisteitä. Amidi voi olla alifaattinen, aromaattinen, heterosyklinen tai muita rengasrakenteita sisältävä. Amidaasia käytetään yhdessä nitriilihydrataasin kanssa karboksyylihappojen valmistamiseen nitriileistä, jotka nitriilihydraataasit muuttavat ensin amideiksi. Amidaasi katalysoi karbamaattien hydrolyysiä amiineiksi, alkoholeiksi ja hiilidioksidiksi. Tätä voidaan käyttää karbamaattiryhmällä suojattujen amiinien suojaryhmän poistamiseen.
Henkisesti läski

Tuotanto

Elokuva on Taideteollisen korkeakoulun Elokuva- ja lavastustaiteen osaston oppilastyö.

Vastaanotto

Elokuva sai opiskelijasarjan kunniamaininnan Kettupäivillä 2009.
Rankkuri

Rankkuri on toimihenkilö, jonka tehtävä on huolehtia irrallaan olleiden, kiinniotettujen kotieläinten jatkokäsittelystä.
1900-luvun alkupuolella rankkurin eli putimiehen tehtäviin on kuulunut myös koota pois julkisilta paikoilta eläinten raatoja, avustaa ruumiinavauksissa, tappaa ja haudata irrallaan olleita eläimiä ja hävittää pilaantunutta lihaa. Alun perin rankkurin tehtävänä on ollut myös tuntemattomien ruumiiden poiskorjaaminen ja hautaus.
Suomessa palkattiin rankkureita 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alkupuolella vesikauhun torjumiseksi. Rankkuritoiminta rahoitettiin koiraverolla. Maailman terveysjärjestö on kuitenkin todennut, ettei kulkukoirien hävittäminen riitä yksin vesikauhun hävittämiseen.
Kazanin federaatioyliopisto

Kazanin (Volgan alueen) federaatioyliopisto (ven.  Казанский (Приволжский) федеральный университет, КФУ, Kazanski (Privolžski) federalnyi universitet, KFU) on Tatarstanin pääkaupungissa Kazanissa, Volgan mutkassa sijaitseva suuri yliopisto. Vuonna 2010 perustettu yliopisto jatkaa maineikkaan Kazanin valtionyliopiston (Kazanski gosudarstvennyi universitet, KGU) perinnettä.
Kazanin federaatioyliopistossa on 17 tiedekuntaa ja 105 ainelaitosta. Päätoimisia opiskelijoita on noin 14 000 ja opettajakuntaa 1 150. Yliopiston rehtori on Mjakzjum Salahov (Mäğzüm Säläxev).

Historia

Kazanin yliopisto on Venäjän toiseksi vanhin yliopisto. Se perustettiin vuonna 1804 Kazanin keisarillisena yliopistona Aleksanteri I:n määräyksestä. Yliopiston maineikkain opiskelija lienee ollut Vladimir Ujanov (Lenin). Myös Leo Tolstoi opiskeli siellä.
Vuonna 1918 yliopiston nimeksi tuli Kazanin valtionyliopisto ja Leninin kuoltua (1924) se nimettiin V. I. Uljanov-Leninin Kazanin valtionyliopistoksi (КГУ имени В. И. Ульянова-Ленина) vuonna 1925. Tämä nimi yliopistolla oli Neuvostoliiton hajoamisen jälkeenkin vuoteen 2010.
Yliopiston varhaisia rehtoreita (1827-1846) oli epäeuklidisen geometrian kehittäjänä tunnettu matemaatikko Nikolai Lobatševski. Kazanin yliopistoa on pidetty orgaanisen kemian syntypaikkana Aleksandr Butlerovin, Vladimir Markovnikovin ja Aleksandr Arbuzovin ansiosta, ja paramagneettisen elektroniresonanssin syntypaikkana Jevgeni Zavoiskin takia.
Ai Xia

Ai Xia (29. marraskuuta 1912 – 15. helmikuuta 1934) oli kiinalainen näyttelijä. Hän syntyi Tianjinissä ja teki itsemurhan Shanghaissa ollessaan 21-vuotias.
Cai Chushengin elokuvaan Xīn nǚ xìng (New Women; 1935) saatiin inspiraatiota Ai Xian kohtalosta.
Otherside

Kappale

Otherside on yksi Californicationin synkimmistä kappaleista. Se kertoo yhtyeen laulaja Anthony Kiediksen huumeriippuvuudesta, jota hän kävi läpi albumin One Hot Minute nauhoitusten aikaan.

Musiikkivideo

Singlen musiikkivideosta voi huomata myös kappaleen synkkyyden. Videolla Red Hot Chili Peppersin jäsenet ovat erikoisissa paikoissa soittamassa instrumentejään, paitsi Kiedis joka laulaa linnan tornissa. Hänen esiintyminen videolla on synkempää ja vähäeleisempää kuin yhtyeen muilla videoilla, joilla hän esiintyy paljon energisempänä. Yhtyeen silloinen kitaristi John Frusciante soittaa pitkällä käytävällä narua aivan kuin kitaraa. Basisti Flea roikkuu puhelinlangoilla ja soittaa niitä kuin bassoa. Rumpali Chad Smith on tornissa, jossa hän soittaa pyörivää kelloa rumpuina.
Paul Graham

Paul Graham (s. 1964) on englantilainen kirjailija ja Lisp-ohjelmoija.  Hänet tunnetaan bayesilaisen roskapostisuodatuksen ideoijana.
Grahamilla on tietojenkäsittelytieteen tohtorin tutkinto Harvardin yliopistosta. Hän on opiskellut myös taidemaalausta.
Merikrotit

Lajit ja anatomia

Varhaisimmat merikrottien heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu eoseenikaudelle. Merikrotteihin kuuluu neljä sukua ja 25 lajia. Kooltaan heimon kalat ovat tyypillisesti 25–50 cm pitkiä, mutta suurimmat lajit voivat saavuttaa 120 cm:n pituuden. Tyypillisin heimon piirre on litteä ja hyvin suurikokoinen pää. Suu on hyvin suuri ja alaleuka työntyy yläleukaa pidemmälle. Kalojen ruumis kapenee pyrstöä kohden. Selkäevän ensimmäiset ruodot ovat pidentyneet ja toinen selkäevistä on pehmeä. Rintaevät ovat merikrottilajeilla suuret ja viuhkamaiset. Ruumiissa on usein värekarvamaisia ulokkeita, erityisesti päässä. Väriltään merikrottilajit ovat tyypillisesti yksivärisen harmaita tai mustia. Sladenia-suvun lajeilla on ruumiissa tummempaa kuviointia.

Levinneisyys ja elintavat

Merikrottilajeja tavataan Pohjoisesta jäämerestä, Atlantista Välimeri mukaan luettuna, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä. Ne elävät lähellä pohjaa tyypillisimmin 200–1 000 metrin syvyydessä. Merikrottilajien ravintoa ovat pienemmät kalat. Monet merikrottilajit, kuten merikrotti (Lophius piscatorius), mustaeväkrotti (Lophius gastrophys) ja Lophius americanus, ovat tärkeitä kalastuksen kohteita.
Hartola

Maantiede

Hartolassa on kaikkiaan 112 järveä, joista suurimmat ovat Jääsjärvi, Rautavesi ja Salajärvi sekä pinta-alan, syvyyden että rantaviivan pituuden mukaan arvioituina - vain näiden kolmen järven keskimnäinen järjestys vaihtelee.
Natura-kohteita, joka sijaitsevat osittain tai kokonaan Hartolan alueella, ovat saariston ja lehtoalueen muodostama Onkisalon ja  Herjaanselän alue, Viitamäen,  Vaanilan, Uuhiniemen ja Leppäkosken vanhat metsät, kaskeamisen ja metsäpalojen seurauksena syntynyt Kotisalon lehto, kallioisten mäkien ja niiden välisten murroslaaksojen muodostama Juustinmäki ja hyvin luonnontilainen Hartolan Isosuo.

Hallinto

Hartolan kunnanjohtaja vuodesta 2012 on Merja Olenius.
Kunnanvaltuustossa on 17 paikkaa, joista kuusi on keskustan ja viisi kokoomuksen hallussa kaudella 2017–2021.

Talous

Hartolan suurimmat yhteisöveron maksajat vuonna 2016 olivat Impolan Yhteismetsä,  Koitin-Pertunmaan Osuuspankki ja Hartolan Osuuspankki.

Taajamat

Vuoden 2017 lopussa Hartolassa oli 2 882 asukasta, joista 1 554 asui taajamissa, 1 288 haja-asutusalueilla ja 50 asukkaan asuinpaikan koordinaatit eivät olleet tiedossa. Taajama-aste lasketaan niistä asukkaista, joiden asuinpaikan koordinaatit ovat tiedossa; Hartolan taajama-aste on 54,5 %. Hartolan taajamaväestö kuuluu vain yhteen taajamaan eli kunnan keskustaajamaan Hartolan kirkonkylään, jossa oli vuoden 2017 lopussa 1 544 asukasta.

Seurakunnat

Vuosina 1784–2018 Hartolassa toimi Hartolan seurakunta. Vuoden 2019 alusta Hartola ja Sysmä muodostavat yhteisen Tainionvirran seurakunnan.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Hartolan alueella toimii Saimaan ortodoksinen seurakunta.

Liikenne

Hartola sijaitsee valtatien 4 (E75) varrella. Hartolasta lähtee myös seututie 413 Sysmään ja seututie 423 Pertunmaalle.
Matkahuolto Oy:n toimipiste sijaitsee valtatie 4:n, seututie 413:n ja yhdystie 4231:n risteyksessä Neste-yhtiön Jari-Pekka-liikenneaseman yhteydessä. Etäisyyttä kirkonkylän keskustaan kertyy noin 500 metriä. Pikavuoroilla Hartolasta pääsee ilman autonvaihtoa Helsinkiin, Lahteen, Jyväskylään, Ouluun, Rovaniemelle ja Pieksämäelle. Vakiovuoroilla pääsee kirkonkylän kautta Sysmään, Asikkalaan, Joutsaan ja Heinolaan.
Hartolan lähin rautatieasema sijaitsee noin 62 kilometrin etäisyydellä Mäntyharjulla.
Lähimmälle lentoasemalle kertyy Hartolasta etäisyyttä noin 105 kilometriä Jyväskylään, ja Helsinki-Vantaan lentoasemalle on matkaa noin 170 kilometriä. Mikkelin lentoasema, jonne ei ole säännöllistä matkustajaliikennettä, sijaitsee noin 90 kilometrin etäisyydellä.

Koulutus

Hartolan kunnassa on yhteensä kaksi oppilaitosta. Hartolan yhtenäiskoulu tarjoaa opetusta  alakoululaisille ja yläkoululaisille (luokat 1-9). Kansalaisopiston kursseja sekä lukio-opetusta Hartolassa tarjoaa Itä-Hämeen opisto.

Ruokakulttuuri

Hartolan pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla Kustavuksen paisti, suolakala, röpörieska ja ohrapippo, talkkunavelli, sahti ja kotikalja.
Pariisin suurmoskeija

Pariisin suurmoskeija (ransk. Grande Mosquée de Paris) on moskeija Pariisin 5. arrondissementissa, aivan kasvitieteellisen puutarhan länsipuolella, osoitteessa 39 rue Geoffroy-Saint-Hilaire.
Moskeijan suunnittelivat ranskalaiset arkkitehdit Charles Heubès, Robert Fournez ja Maurice Mantout. Se rakennettiin vuosina 1922–1926. Ranskan valtio tuki moskeijan rakentamista kunnianosoituksena ensimmäisen maailmansodan aikana Ranskan armeijassa taistelleille muslimisotilaille. Kustannuksiin osallistuivat myös useat Ranskan islamilaiset siirtomaat Afrikassa ja Aasiassa. Moskeijan arkkitehtuuri edustaa espanjalais-maurilaista tyyliä, joka erottuu Pariisin katukuvasta. Rakennuskompleksiin kuuluu rukoussalin ohella koraanikoulu ja islamilaisen uskontotieteen instituutti. Sen yhteydessä on myös Pariisin suurimaamin virka-asunto. Moskeijan minareetti on 33 metriä korkea.
Iso Poikainlammi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 9,2 hehtaaria ja se on 650 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Karjulanjoen valuma-alueella (35.36), jonka Myllyojan valuma-alueeseen (35.367) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 178,9 metriä mpy.

Luontoarvoja

Lampi sisältyy Helvetinjärven kansallispuistoon ja se sijaitsee sen länsipuolella.
Barón Rojo

Barón Rojo on espanjalainen heavy metal -yhtye. Se perustettiin vuonna 1980 ja se julkaisi ensimmäisen albuminsa, Larga vida al rock'n rollin vuonna 1981. Yhtye oli suosionsa huipulla 1980-luvulla, mutta se on yhä aktiivinen.
Mark Morton

Mark Duane Morton (s. 25. marraskuuta 1972) on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Lamb of Godin toinen kitaristi. Morton toimii yhtyeen soolokitaristina, vaikka yhtyeen uusinta levyä, vuoden 2006 Sacramentia ennen soolo-osuudet studiossa usein hoitikin vieraileva kitaristi, kuten entinen Megadeth-kitaristi Chris Poland. Morton on hoitanut yhtyeen live-esiintymisissä vierailevien kitaristien soolo-osuudet. Lisäksi Sacramentin myötä yhtyeen kappaleet alkoivat sisältää enemmän kitarasooloja ja -melodioita, jotka ovat antaneet Mortonin soolokitaristitittelille enemmän arvoa.

Ura

Morton oli mukana perustamassa Lamb of Godin kantamuotoyhtyettä Burn the Priestiä Lamb of Godissa soittavien basisti John Campbellin ja rumpali Chris Adlerin kanssa. Vuonna 1999 yhtye muotoutui nykyiseen Lamb of God -muotoonsa, jolloin siihen liittyi myös yhtyeessä nykyään soittava Mortonin kitaristipari Willie Adler.
Ensimmäisellä albumillaan Lamb of Godin kanssa Morton on nimetty albumin kansilehteen toisella nimellään Duane. Morton on soittanut jokaisella yhtyeen albumilla. Morton on kirjoittanut useita Lamb of Godin arvostettuja kappaleita, kuten Sacrament-albumin kolmannen kappaleen Redneckin, josta on tehty myös musiikkivideo.
Hietaunikko

Ulkonäkö ja koko

Yksivuotinen hietaunikko kasvaa 20–40 cm korkeaksi. Varsi on ainakin yläosastaan myötäkarvainen. Lehdet ovat pariosaisia ja alimpienkin lehtien liuskat ovat kapeita ja suippoja. Varren kärjessä oleva yksittäinen punainen kukka on noin 4–5 cm leveä. Kukan keskellä on musta piste. Kukan verhiö on kaksilehtinen, mutta verholehdet varisevat varhain. Terälehtiä on neljä kappaletta. Heteitä on paljon. Emiö on monilehtinen ja yhdislehtinen. Hietaunikko kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa. Siemenet kypsyvät pitkässä, nuijamaisessa kodassa, joka on matalauurteinen ja karkeasukasinen. Kodan päällä on tähtimäinen, monisäteinen luottilevy, jonka alle avautuvista rei'istä siemenet varisevat.
Muista unikkolajeista hietaunikko muistuttaa lähinnä silkkiunikkoa (P. rhoeas) ja ruisunikkoa (P. dubium).

Levinneisyys

Hietaunikon levinneisyysalue rajoittuu pääasiassa Eurooppaan, jossa sitä tavataan Espanjasta Länsi-Ukrainaan, Puolaan ja Baltiaan saakka. Laji puuttuu Fennoskandian pohjoisosista ja Islannista. Euroopan ulkopuolella lajia kasvaa paikoitellen Pohjois-Afrikassa, Turkissa, Lähi-idässä, Irakissa ja Iranissa. Ihmisen mukana hietaunikko on levinnyt Yhdysvaltoihin. Suomessa hietaunikkoa on tavattu satunnaistulokkaana lähinnä Suomenlahden ja Pohjanlahden satamakaupungeissa sekä muutamassa paikassa sisämaassa. Ainoastaan Ahvenanmaalla laji saattaa kasvaa vakinaisena viljapelloissa, mutta on sielläkin hyvin harvinainen laji.

Elinympäristö

Hietaunikko kasvaa viljapelloissa, tienvarsilla ja joutomailla. Suomessa sitä tavataan lähinnä satamissa, varsinkin painolastipaikoilla.
Dazaifu

Historia

Vaikka Dazaifu on kaupunkina uusi, sillä on pitkä ja merkittävä historia. Paikkakunta on saanut nimensä Dazaifu-nimisestä aluehallinnosta, joka perustettiin 600-luvun loppupuolella ja joka käsitti koko Kyūshūn saaren. Se oli siten Kyūshūn poliittinen keskus useiden vuosisatojen ajan, minkä vuoksi kaupungin alueella on jäljellä useita merkittäviä raunioalueita, temppeleitä ja pyhäkköjä. Myöhemmin Dazaifun kuvernöörit asuivat usein Kiotossa, ja siitä tuli paikka, jonne pääkaupungista lähetettiin ihmisiä maanpakoon. Yksi kuuluisimmista maanpakolaisista oli oppinut Sugawara no Michizane. Kamakura-kaudella Dazaifua ja sen linnaa hallitsi Shōni-klaani. Paikkakunnalla oli merkittävä rooli Kyūshūn puolustautuessa mongolien hyökkäyksiä vastaan, mutta sittemmin se taantui.
Japanin kunnallishallinnon perustamisen yhteydessä vuonna 1889 Dazaifusta tehtiin kylä, ja maaseutukaupungiksi se nousi vuonna 1892. Siihen liitettiin Mizukin kylä vuonna 1955. Kaupunkioikeudet Dazaifu sai vuonna 1982. Fukuokan kaupunkialueen laajetessa se on kehittynyt Fukuokan lähiönä.

Nähtävyydet

Kaupungin merkittävimpiin nähtävyyksiin kuuluu Dazaifu Tenman-gūn pyhäkkö, joka on tarkoitettu Dazaifuun karkotetun Sugawara no Michizanen kamille Tenjinille. Se on yhdessä Kioton Kitano Tenman-gūn kanssa toinen maan kaikkien Tenjinille omistettujen pyhäköiden pääpaikoista. Vanhoja buddhalaisia temppeleitä ovat muiden muassa Kaidan-in, 700-luvun puolivälissä valmistunut ja silloisen Kyūshūn tärkein temppeli Kanzeon-ji sekä kivipuutarhastaan tunnettu Kōmyōzen-ji.
Dazaifussa sijaitsee myös vuonna 2005 avattu Kyūshūn kansallismuseo, neljäs Japanin kansallismuseoista.

Liikenne

Dazaifua palvelevat JR Kyūshūn Kagoshima-päälinja sekä Nishitetsun Tenjin-Ōmuta-linja ja Dazaifu-linja.
Boris Terral

Boris Terral (s. 8. marraskuuta 1969 Saint-Denis Ranska) on ranskalainen näyttelijä joka on esiintynyt useissa elokuvissa. Hänen merkittävimpiä suorituksiaan ovat roolit elokuvissa Pédale douce ja Le Roi danse. Hänellä on ollut myös merkittävä rooli TV-elokuvasarjassa Le Maïtre du Zodiaque
Valkokulmasieppo

Levinneisyys

Valkokulmasieppoa tavataan Australian koillisosissa. Lajin kannankehitys on nouseva, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Green Lantern (elokuva)

Juoni

Vihreän Lyhdyn joukot ovat pitkään maailmankaikkeudessa ollut pieni, mutta vahva ryhmä, joka puolustaa rauhaa ja oikeutta. Jokaisella Vihreällä Lyhdyllä on voimasormus, joka antaa käyttäjälleen supervoimat. He kohtaavat kuitenkin pahimman uhkansa, kun Parallax uhkaa tuhota maailmankaikkeuden tasapainon, jonka myötä kaikkien kohtalo riippuu uusimmasta Vihreiden Lyhtyjen joukon jäsenestä, Maasta kotoisin olevasta Hal Jordanista. Jordan on lahjakas ja ylimielinen koelentäjä, mutta hänellä on vaikeuksia hallita sormuksen voimia. Asiaa ei helpota se, etteivät muut Vihreät Lyhdyt kunnioita ihmisrotua lainkaan. Jordan saa kuitenkin tukea lapsuuden rakkaudeltaan Carol Ferrisiltä, jonka avulla hänellä on mahdollisuus löytää rohkeutensa ja voittaa pelkonsa todistaakseen olevansa yksi mahtavimmista Vihreistä Lyhdyistä ja tuhota Parallax.
Tulikääpiöahven

Koko ja ulkonäkö

Tulikääpiöahven jää noin seitsemän senttiä pitkäksi, naaras vielä pienemmäksi.

Alkuperä

Tulikääpiöahvenet ovat kotoisin Kolumbian itäosista.

Käyttäytyminen ja lisääntyminen

Tulikääpiöahven ei perusta haaremeita. Vanhemmat kasvattavat poikaset yhdessä.

Vesiolot ja ravinto

Tulikääpiöahvenen värit pysyvät hyvinä, kun se syö monipuolista lihapitoista ruokaa johon kuuluu vesikirppuja. Sopiva pH on 5,5–6.
Kauko Röyhkä & Narttu

Narttu

Kauko Röyhkä - tuolloin vielä Jukka-Pekka "Välde" Välimaa - perusti Untillo -nimisen yhtyeen Oulun Merikosken lukion luokkakavereidensa Seppo Saarelan, Pupu Lihaviston, Reijo Virtanen ja Ilkka Larun kanssa vuonna 1977. Yhtye oli asenteellisesti punkkia, vaikka sen jäsenten musiikilliset esikuvat olivatkin amerikkalaista undergroundia ja garagea. kuten Captain Beefheart, Iggy Pop, Pere Ubu ja Lou Reed. Bändin tavoitteena ei ollut teknisesti hyvä soittotaito - esimerkiksi Virtanen ei omannut soittotaitoja mutta oli mukana yhtyeessä "meluamassa" - vaan oman musiikin tekeminen ja omaperäisyys. Metelöinnin ja kaaoksen puristuksesta alkoi kuitenkin muotoutua kappaleita ("Dora", "Ihmisen paras ystävä"), jotka myöhemmin julkaistiin Röyhkän debyytti-LP:llä Steppaillen.
Vuonna 1978 kokoonpano muuttui. Lihavisto jäi ensimmäisenä pois ja hänen jälkeensä myös Laru ja Virtanen. Röyhkä ja Saarela perustivat uuden yhtyeen, jonka nimeksi tuli Narttu. Rumpaliksi löytyi Jukka Savilaakso ja vuoden 1979 keväällä toiseksi kitaristiksi Juha Pousi. Bändi alkoi keikkailla tiiviisti Oulun ympäristössä vaihtelevalla menestyksellä.
Kokoonpano kuitenkin hajosi Röyhkän lähdettyä Turkuun opiskelemaan syksyllä 1979. Siellä hän perusti uuden Nartun. Ensimmäiseen kokoonpanoon kuuluivat Röyhkän lisäksi Juha Laukkanen, Ilmari Ilmanen, Suopo Kauppinen ja Harri Siivonen. Seuraavaan kevääseen mennessä Narttu ehti treenata, keikkailla ja uusiutua täysin Röyhkää lukuun ottamatta kokoonpanoltaan.

Kauko Röyhkä & Narttu

Röyhkä tapasi Turussa kevättalvella 1980 isänsä luona lääketieteellisen pääsykokeisiin lukevan oululaisen,ex-Ramblers kitaristi Riku Mattilan. Koska Mattila piti kovasti Röyhkän säveltämistä ja sanoittamista kappaleista asiat etenivät nopeasti. Röyhkä lopetti opiskelut Turun yliopistossa, jätti Nartun ja muutti takaisin Ouluun. Mattila pyysi kokoonpanon rumpaliksi Ramblersin Heikki Tikan. Esikoislevynsä Steppaillen Narttu levytti vapun tienoilla 1980 Mika Sundqvistin studiossa. Levy julkaistiin kuitenkin Kauko Röyhkän nimellä eikä Mattilaa ja Tikkaa mainittu levyn krediiteissä.
Levyn ilmestymisen jälkeen Röyhkä lopetti basson soittamisen ja keskittyi pelkästään laulamiseen. Kesällä 1980 kokoonpano esiintyi muun muassa Kuusrockissa nimellä Kauko Röyhkä Combo. Röyhkän, Mattilan ja Tikan lisäksi kokoonpanossa soitti Harri Sarkkinen ja lisävahvistuksena Ramblers-kitaristi Jarmo Heikkinen sekä Lare Heikkinen.
Loppuvuonna 1980 turkulainen Narttu oli lopettanut toimintansa, joten kokoonpano vaihtoi nimekseen Kauko Röyhkä & Narttu. Kaj Backman korvasi Sarkkisen bassossa. Lare Heikkinen ei jatkanut kokoonpanossa. Uudistunut viisikko esiintyi muun muassa Ylen Härmärock ohjelmassa ja äänitti Helmikuussa 1981 uuden LP:n Uusia tansseja.
KDM Dannebrog (1850)

Valmistus

Alus tilattiin Kööpenhaminen laivastontelakalta. Sen köli laskettiin 28. huhtikuuta 1848 ja alus laskettiin vesille 25. syyskuuta 1850. Alus valmistui 17. toukokuuta 1853.

Palvelus

Alus muutettiin 1862-1964 ironclad fregatiksi, jolloin se varustettiin Baumgarten & Burmeisterin 1 150 hevosvoiman höyrykoneella. Muutoksen seurauksena aluksen uppouma laski 3 057 tonniin ja sen nopeus oli höyrykoneella 8,7 solmua. Aluksen aseistuksena oli vuonna 1864 14 kappaletta rihlattuja 60 naulan ja kolme kappaletta rihlattuja 18 naulan tykkejä. Vuotta myöhemmin aluksen aseistus muutettiin kuudeksi 60 naulan ja kahdeksaksi 24 naulan tykiksi. 
Alus poistettiin palveluksesta 2. helmikuuta 1875 ja se oli vuoden 1878 jälkeen koulutus- ja majoitusaluksena. Alus poistettiin alusluettelosta 30. toukokuuta 1896 ja se romutettiin 1897.
Bloons Tower Defense

Pelaaminen

Pelisarjan peleissä ideana on tuhota kaikki kentän läpi lentävät ilmapallot estääkseen niiden pääsemästä pois radalta. Pelaajan tulee asettaa radan varsille erilaisia asioita, jotka alkavat tuhota palloja. Pelaaja voi esimerkiksi asettaa tikkoja heitteleviä apinoita, bumerangeja heitteleviä apinoita tai kanuunoita. Myös radalle voi asettaa erilaisia esteitä, kuten piikkejä. Vaikeustaso kasvaa hiljalleen. Pelaaja saa rahaa jokaisesta poksauttamastaan pallosta sekä kierroksen läpäisemisestä. Rahalla voi ostaa uusia esteitä ja päivittää jo olemassa olevia.
Ari Poutiainen

Ari Poutiainen (s. 1972, Kaarlela) on suomalainen jazzmuusikko, -säveltäjä ja -tutkija. Poutiainen on Suomen tunnetuimpia jazzjousisoittajia. Hänen pääinstrumenttinsa on viulu, sekä akustinen että sähköinen. Lisäksi hän soittaa harvinaista viisikielistä alttoviulua. Poutiainen näppäilee usein jompaakumpaa instrumenttia kitaristien tavoin, pidellen soitinta sylissään tai ripustaen sen kaulaansa kitarahihnalla. Tämän erikoisen teknisen lähestymistavan avulla hän pystyy tuottamaan viululla sekä alttoviululla epätavallisia sointuja ja sointivärejä.

Musiikillinen ura

Poutiainen valmistui musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemiasta 1999. Hänen omintakeinen jazztyylinsä perustuu myös pitkiin ulkomaanopintoihin muun muassa Isossa-Britanniassa, Ranskassa, Ruotsissa, Saksassa, Tanskassa ja Yhdysvalloissa. Esiintymisen ohella hän on menestynyt myös säveltäjänä ja sovittajana. Suomessa hän on johtanut esimerkiksi yhtyeitä Soul Small Instruments, Another & Fast, NoneAlike, The String Thing sekä Open Strings. Tällä hetkellä hänen yhtyeistään aktiivisia ovat Ardency, Farther-Out sekä Jyjy. Lisäksi hän kuuluu anarkistisen marssiorkesterin Bad Ass Brass Bandin kantaviin voimiin. Poutiainen on työskennellyt ja esiintynyt esimerkiksi Beninissä (Länsi-Afrikassa), Ranskassa, Saksassa, Yhdysvalloissa ja Venäjällä.
Myös tohtorin tutkintonsa (2009) Poutiainen hankki Sibelius-Akatemiasta. Englanninkielisessä väitöskirjassaan, Stringprovisation - A Fingering Strategy for Jazz Violin Improvisation, hän paneutuu viulunsoiton vasemman käden tekniikkaan. Huomion keskipisteessä ovat sormittaminen sekä asemanvaihto- ja asemasoittotekniikka. Kirjassa esitellään ainutlaatuinen, innovatiivinen sormitusstrategia, jota sovelletaan erityisesti formulatiiviseen moderniin jazzimprovisaatioon (formulaic modern jazz improvisation). Strategiassa tarkoituksellisesti vältetään viulun vapaiden kielten käyttöä ja tukeudutaan johdonmukaisesti niin kutsuttuun skemaattiseen sormittamiseen (schematic fingering). Tässä edistyksellisessä lähestymistavassa ja siitä juontuvissa teknisissä ratkaisuissa painottuvat viulunsoitossa olennaisessa asemassa olevat liike- ja kosketusmuistin osa-alueet. Skemaattista sormittamista korostavan sormitusstrategian avulla modernille jazzilmaisulle tyypillisiä idiomaattisi sävelkulkuja (idiomatic patterns) voidaan tehokkaasti hyödyntää kaikissa sävellajeissa ja viuluasemissa. Stringprovisation sai erinomaiset arvostelut kansainvälisissä alan johtavissa lehdissä kuten The Strad (June 2011), Strings (January 2010) ja Fiddler Magazine (Summer 2010). Kirjaa pidettiin pioneerihenkisenä läpimurtona jazzviuluimprovisoinnin tekniikan sekä sen tutkimuksen ja pedagogiikan suhteen.
Pedagogina ja tutkijana Poutiainen on erikoistunut juuri jousisoitinimprovisointiin. Hän on toiminut vuosia alan opettajana ja kouluttajana eri koulutustasoilla. Poutiainen on myös julkaissut tieteellisiä artikkeleita ja pitänyt lukuisia konferenssiesitelmiä jazzviuluimprovisoinnista ja -historiasta. Tällä hetkellä hän toimii musiikin didaktiikan yliopistonlehtorina Helsingin yliopistossa sekä jousisoitinimprovisoinnin opettajana Sibelius-Akatemiassa.