Tuntematon sotilas

Synty

Väinö Linna alkoi kirjoittaa Tuntematonta sotilasta ollessaan perheineen lomalla vaimonsa äidin kotona Kaarinassa kesällä 1953. Romaanin ensimmäinen lause oli ollut hänen mielessään jo useita vuosia. Ensimmäiset liuskat hän kirjoitti lehtiöön pihakivellä istuen, ja palattuaan kotiin Tampereelle hän jatkoi kirjoittamista kirjoituskoneella.
Perheen muutettua uuteen asuntoon syksyllä 1953 Linna kirjoitti päivätyönsä ohessa siten, että arkipäivisin käsikirjoitusta valmistui keskimäärin kolme liuskaa, pyhisin kuusi. Liuskat hän kirjoitti uudelleen keskimäärin 3–4 kertaa, muutamat kymmeneenkin kertaan. Asiatietoja hän tarkisti ja täydensi sodassa olleilta veljiltään ja JR 8:n asetovereilta.
Käsikirjoitustaan Linna luki silloin tällöin Mäkelän piirin jäsenille, joiden myönteiset kommentit kannustivat ja antoivat hänelle uutta puhtia. Tiivis kirjoittaminen väkevän mustan kahvin ja tupakan voimalla rasitti kuitenkin Linnan terveyttä siinä määrin, että hän joutui kesällä 1954 muutamaksi päiväksi sairaalahoitoon. Linna antoi käsikirjoitukselleen alun perin nimeksi Sotaromaani, mutta kirjailijaystävänsä Veikko Pihlajamäen ehdotuksesta hän muutti sen Tuntemattomaksi sotilaaksi.
Linna lähetti käsikirjoituksen WSOY:lle 26. syyskuuta 1954 ja kirjoitti saatekirjeessään: ”Nyt on kustantajan luo matkalla parikymmentä sellaista miestä, ettei heidän veroistaan joukkoa ole koskaan kavunnut Werner Söderströmin kunnianarvoisia portaita.” Ensimmäisenä käsikirjoituksen luki kustannustoimittaja Mikko Kilpi, joka antoi siitä hyvin kielteisen lausunnon. Myös kirjallinen johtaja Eino E. Suolahti katsoi, ettei käsikirjoitusta voinut julkaista ainakaan sellaisenaan. On uskottu, ettei Suolahti lukenut käsikirjoitusta lainkaan, koska se lojui hänen työpöydällään useita päiviä koskemattoman näköisenä ja koska hän luotti täysin Kilven mielipiteisiin. Sen sijaan WSOY:n pääjohtaja Yrjö Jäntti ja hänen isänsä Jalmari Jäntti asettuivat käsikirjoitukseen tutustuttuaan varauksetta teoksen julkaisemisen kannalle. Tuntemattomasta sotilaasta otettiin varovasti vain 4 300 kappaleen ensipainos.
Alkuperäisen kansikuvan suunnitteli Björn Landström. Yrjö Jäntin mielestä kansi muistutti kuitenkin liikaa erästä toista uutuuskirjaa, ja Martti Mykkänen suunnitteli nopeasti uuden kansikuvan.
Vielä teoksen lähtiessä markkinoille Eino E. Suolahti ei uskonut sen saavuttavan kovin suurta menekkiä, koska jo aikaisempina vuosina oli ilmestynyt suuri määrä sotakirjoja eikä mikään niistä ollut saavuttanut erityisen korkeita myyntilukuja.
Tuntemattoman sotilaan tarkaksi julkaisupäiväksi on kaksi vaihtoehtoa. Teos tuli yleisön saataville kirjakauppoihin 3. joulukuuta 1954. Toisaalta julkaisupäivänä voidaan pitää myös 26. marraskuuta 1954, sillä tuolloin valmistuivat Tuntemattoman sotilaan ensimmäiset nidotut kappaleet, jotka postitettiin lehtien kirjallisuusarvostelijoille vielä saman päivän aikana.

Teloituskohtaus

Romaanin yhdeksännen luvun alun teloituskohtaus perustuu tositapaukseen. Romaanin mukaan kaksi suomalaista sotilasta teloitettiin pikaoikeudenkäynnin jälkeen, koska he olivat poistuneet luvatta vartiopaikaltaan ja kieltäytyneet palaamasta sinne. Kohtauksen esikuvana ollut, jatkosodan hyökkäysvaiheessa ainutkertainen ja tarkasti dokumentoitu tapaus sattui 20. joulukuuta 1941 (Väinö Linnan syntymäpäivänä) Baranin kylässä lähellä Syväriä.
Kaksi Väinö Linnan naapurirykmentissä Jalkaväkirykmentti 9:ssä taistellutta sotilasta – korpraali ja sotamies – kieltäytyi jatkamasta taistelua väsymyksen, hirvittävän kylmyyden ja hermojen pettämisen vuoksi. Alun perin kieltäytyjiä oli ollut noin 50, mutta vain nämä kaksi olivat pysyneet kannassaan. Poliittisia syitä kieltäytymiseen ei kummallakaan ollut. Miehet tuomittiin pikaoikeudenkäynnissä kuolemaan, eikä tuomioita suostuttu kumoamaan. Divisioonan komentaja kenraali Antero Svensson ei suostunut edes lykkäämään toimeenpanoa, sillä jos se olisi mennyt yli vuorokauden, asia olisi pitänyt käsitellä uudelleen sotaylioikeudessa.
Tuomio poikkesi jyrkästi siihenastisesta käytännöstä. Aiemmin syksyllä oli vastaavissa tapauksissa langetettu kuritushuonetuomioita. Lisäksi teloituksia ei edes yritetty salata, vaan päinvastoin niistä tiedotettiin tehokkaasti, koska tapauksesta haluttiin varoittava esimerkki.
Oikeustieteen tohtori Jukka Lindstedtin mukaan syksyn 1941 aikana lisääntynyt sotilaskarkuruus ja tottelemattomuus – esimerkiksi 216 joukkokieltäytymisestä määrättyä kuritushuonetuomiota Jalkaväkirykmentti 29:ssä aikaisemmin syksyllä – oli alkanut huolestuttaa korkeinta upseeristoa, jonka mitta oli nyt täyttynyt. Virallisen ilmoituksen mukaan teloituksilla oli ”erittäin terveellinen vaikutus kuriin”, eikä karkuruutta tai niskoittelua enää sen jälkeen esiintynyt. Päätökseen pettyneen Linnan mielestä sen vaikutus sotilaiden mielialaan oli päinvastainen. Jaakko Syrjän mukaan ”tämä oli täysin uusi ajatus miehille, jotka olivat ehkä purnanneet nälkää, levon puutetta ja tyhmää tai väärää käskyä vastaan, mutta olivat silti taistelleet tosissaan ja olleet maansa puolesta motivoituneita”. Tapauksen aiheuttama järkytys kuvastuu sittemmin monessa kohdin romaania.

Vastaanotto

Tuntematon sotilas ravisteli melko voimakkaasti ilmestymisajankohtansa suomalaista kulttuuri-ilmapiiriä. Väinö Linna itse piti teostaan vastavetona sivistyneistön runebergiläiselle näkemykselle Suomen kansasta. Teoksen vastaanotto oli kaksijakoinen: mun muassa ylemmän upseeriston mielestä sen katsottiin antavan virheellisen kuvan lähihistoriasta, kun taas sen suosio laajan yleisön keskuudessa osoitti koristelemattoman realismin saavuttavan vastakaikua. Rintamasotilaina itse palvelleet lukijat ottivat Linnan romaanin vastaan hyvänä sotakirjana, joka heijasti autenttisesti todellisten rintamamiesten ajatuksia ja sanoja. 
Kuuluisin Tuntematonta sotilasta kriittisesti tarkastellut arvio oli Helsingin Sanomien kirjallisuuskriitikon Toini Havun kirjoitus otsikolla ”Purnaajan sota”. Havu vertasi Tuntematonta sotilasta aiemmin samana vuonna ilmestyneeseen Jussi Talven romaaniin Ystäviä ja vihollisia. Samansävyisen kritiikin (”Tuntemattomaksi maalattu sotilas”) teoksesta esitti Ilta-Sanomissa majuri Pauli Marttina, joka päätti kirjoituksensa toteamukseen: ”Aika velikulta. Meinaan toi tekijä khi...khi...!” Helsingin Sanomien poliittinen pilapiirtäjä Kari Suomalainen rinnasti Runebergin ja Linnan kommentein: 

»On olemassa kahdenlaisia kirjailijoita: toiset luovat ravasta ihanteita (Vänrikki Stoolin tarinat) ja toiset tekevät ihanteista rapaa (Tuntematon sotilas). – – Kukin voi sitten oman luonteensa mukaisesti valita, kumpi valhe häntä enemmän miellyttää.» 
Lukuharrastuksestaan mutta myös vahvasta isänmaallisuudestaan tunnetun Suomalaisen asennetta kuvasi, ettei hän koskaan lukenut Tuntematonta sotilasta. Teoksen nostattamassa ”kirjallisessa jatkosodassa” myös sen puolustajat korottivat äänensä: esimerkiksi sota-aikana sotilaspastorina toiminut kirkkoherra Voitto Viro totesi Kotimaa-lehdessä julkaistussa kirjoituksessaan (”Suomalainen Iliadi”): ”Tässä meillä on suomalaisen sotilaan eepos.”
Eräs kriitikko laski sivumäärät, jotka Väinö Linna on Tuntemattomassa sotilaassa käyttänyt sodan eri vaiheiden kuvaamiseen. Laskelman mukaan lähtö- ja hyökkäysvaihe vie kirjasta yli kolme kertaa enemmän sivuja (288) kuin asemasotavaihe (88), joka kuitenkin oli ajallisesti viisi kertaa pitempi. Linna itse oli mukana molemmissa, toisin kuin perääntymisvaiheessa, koska hänet komennettiin kesällä 1943 varusmieskouluttajaksi ensin Tammelan Mustialaan, myöhemmin Miehikkälään. Syrjän mukaan sodan eri vaiheiden kuvausten sivumäärien suhde ei johdu niinkään siitä, ettei Linna ollut mukana perääntymisvaiheessa, vaan ennen kaikkea niiden luonne-eroista. Varsinkin sodan perääntymisvaihe oli ajallisesti lyhyt, mutta sen kuvaus on dramaattinen, nopeatempoinen ja paljon sisältävä. Väinö Linna sai tarkat selostukset perääntymisvaiheen tapahtumista siinä mukana olleilta JR 8:n asetovereilta Viljam Pylkäkseltä ja Paavo Tanskilta sekä kahdelta veljeltään.
Teoksen ensipainos myytiin loppuun miltei silmänräpäyksessä, ja siitä jouduttiin saman tien ottamaan uusi painos. Vuoden 1955 aikana sitä myytiin 161 000 kappaletta. Sanomalehdissä Tuntemattomasta sotilaasta laskettiin kirjoitetun liki 300 palstametriä. Aamulehden kulttuuritoimittajan, toimituspäällikkö Erkka Lehtolan mukaan Väinö Linnasta tuli Tuntemattoman sotilaan ansiosta julkisuuden henkilö nopeammin kuin kenestäkään suomalaisesta kirjailijasta ennen häntä. Näin Linna saattoi siirtyä vapaaksi kirjailijaksi, ja hänen suosionsa oli jo ennalta taattu Täällä Pohjantähden alla -trilogian ilmestyessä 1960-luvun alussa. Vuoteen 2004 mennessä, jolloin Tuntemattoman sotilaan ilmestymisestä tuli kuluneeksi 50 vuotta, teosta oli painettu 615 000 kappaletta, mihin sisältyvät Kootut teokset II (5 000 kpl), englanninkielinen käännös The Unknown Soldier (27 000 kpl), Seura-lehden itsenäisyyden juhlavuoden 1967 erikoispainos (6 000 kpl) ja Suuren Suomalaisen Kirjakerhon painos (5 000 kpl). Jos mukaan lasketaan vielä alkuperäisversio Sotaromaani, painosmäärä nousee yli 700 000 kappaleeseen. Tuntemattomasta sotilaasta oli vuoteen 2004 mennessä otettu 60 painosta.
Åbo Akademissa vuonna 1964 pitämässään esitelmässä Väinö Linna pohti Tuntemattoman sotilaan suosion syitä itse. Hän arveli, ettei teosta ostettu pelkästään sen sisältämien kirousten ja uskallettujen juttujen vuoksi, joihin kritiikki oli kiinnittänyt runsaasti huomiota:

»Kirouksia ja uskallettuja juttuja on kuitenkin julkaistu ennen minua ja varsinkin minun jälkeeni, mutta samoihin levikkilukuihin ei ole päästy. Niin hyväksi kirjailijaksikaan ei kehtaa itseään kutsua, että levikin salaisuus siinä olisi. Yhtä vähän voi levikkiä selittää kirjan huonoudella, koska huonoja kirjoja on julkaistu paljon ilman suurta levikkiä. Jokin muu syy siis täytyy olla. Olen koettanut sitä itsekin ajatella ja tullut siihen tulokseen, että Runebergillä on kuin onkin osuutensa tuohon levikkiin. Suomen kansa ei ole viihtynyt noissa numero viistoista Stoltin vaatteissa, vaan ne ovat ahdistaneet ja kiristäneet. Runeberg vaati ihmisiltä liikaa, tai oikeammin sanoen hänen nimissään vaadittiin ihmisiltä liikaa. Minä päästin heidät noista kiristävistä vaatteista ja siitä johtuu kirjojeni suosio. Olen koettanut hyväksyä ihmiset täysien kansalaisoikeuksien perusteella, enkä ole pyrkinyt taputtamaan heitä päähän, vaan olen seisonut heidän rinnallaan. – – Tuntemattomassa sotilaassa minä annoin sitä paitsi suomalaiselle sotilaalle jotakin, jonka Runeberg oli unohtanut hänelle antaa, nimittäin pään."»

Käännökset

Tuntematon sotilas oli vuoteen 2015 mennessä käännetty 23 kielelle. Huhtikuussa 2015 ilmestyi brittiläisessä Penguin Classics -sarjassa romaanista uusi englanninkielinen käännös Unknown Soldiers, tekijänä yhdysvaltalainen kirjallisuudentutkija Liesl Yamaguchi. Aikaisempaa englanninnosta The Unknown Soldier vuodelta 1955 on pidetty heikkolaatuisena. Sen ongelmaksi on paljastunut Alex Matsonin valmiin käännöksen repostelu kustantamossa, ja siksi Matson halusi nimensä jätettäväksi pois. Yamaguchin vuoden 2015 käännöstä on pidetty edeltäjäänsä onnistuneempana, joskin joitakin käännöksen kotouttamisstrategioita – kuten amerikanenglantilaisia puhekielisyyksiä – on myös kritisoitu.
Linna suostui aikoinaan V. A. Koskenniemen toivomuksesta käännöksiin tehtäviin muutoksiin – ”psyykkisten paineiden alla”, kuten Linna sanoi. Hän kirjoitti esimerkiksi ruotsalaisille lottahahmonsa hyveellisemmäksi. Nils-Börje Stormbomin ruotsinnosta on kaiken kaikkiaan kyllä kiitetty.

Elokuvat

Kirjan pohjalta on tehty kolme samannimistä elokuvaa, Edvin Laineen ohjaama vuonna 1955, Rauni Mollbergin ohjaama vuonna 1985 ja Aku Louhimiehen ohjaama vuonna 2017. Laineen pyynnöstä Linna kirjoitti jokaiselle pääosan esittäjälle lyhyen luonnehdinnan kyseisestä roolihenkilöstä.
Romaanin lyhentämättömästä alkuperäisestä versiosta Sotaromaanista on tehty elokuva, joka sai ensi-iltansa lokakuussa 2017, Suomen itsenäisyyden juhlavuonna. Ohjaaja on Aku Louhimies. Kun tieto vuoti julkisuuteen, asianosaiset aluksi kielsivät tiedon. Myöhemmin Linnan oikeuksienomistajat ja Louhimies vahvistivat tiedon yhteisellä tiedotteella. Elokuva on saanut Elokuvasäätiöltä 30 000 euroa kehittämistukea. Julkisuudessa on laskettu elokuvan budjettiarvioksi 4-5 miljoonaa euroa. Elokuvan ensimmäinen teaser-traileri julkaistiin 26. lokakuuta 2016, lähes tarkalleen vuosi ennen suunniteltua ensi-iltaa.

Teatteriversiot

Pyynikin kesäteatterissa sai vuonna 1961 ensi-iltansa Edvin Laineen ohjaama teatterisovitus Tuntemattomasta sotilaasta, kuusi vuotta elokuvan valmistumisen jälkeen. Näytelmässä oli mukana monia elokuvan näyttelijöitä, muun muassa Kosti Klemelä, Veikko Sinisalo, Åke Lindman, Matti Ranin, Aarne Laine ja Olavi Ahonen. Rokkana nähtiin Tapio Hämäläinen ja Hietasena Matti Varjo, poiketen elokuvan näyttelijöistä. Esityksestä tuli Suomen kaikkien aikojen katsotuin kesäteatterinäytelmä: sitä esitettiin yhdeksänä kesänä, ja se keräsi yhteensä lähes 350 000 katsojaa. Antti Litja kertoo kirjassaan hauskasti, että tuohon aikaan Pyynikin kesäteatteria kutsuttiin setäteatteriksi nimenomaan sen takia, että suurin osa näyttelijöistä oli samoja kuin eloķuvaversiossa.
Jouko Turkka ohjasi Tuntemattoman sotilaan teatteriin kaksi kertaa. Ensimmäisen kerran Joensuun kaupunginteatteriin 1971 ja kahdeksan vuotta myöhemmin 1979 Helsingin Kaupunginteatteriiin. Jälkimmäisen ensi-ilta oli 5. joulukuuta 1979 suurella näyttämöllä. Rooleissa nähtiin muun muassa Kalevi Kahra, Pekka Laiho, Esa Pakarinen Jr, Matti Pellonpää, Jukka-Pekka Palo, Kari Väänänen ja Eija Ahvo. Näytelmä esitettiin Helsingissä 93 kertaa ja esityksen näki yhteensä yli 76 000 katsojaa.
Tuntematon sotilas palasi Pyynikin kesäteatteriin vuonna 1997. Esityksen dramatisoi Panu Rajala, ja sen ohjasi Kalle Holmberg. Rooleissa olivat muiden muassa Ilkka Heiskanen, Kari Heiskanen, Pertti Sveholm, Mikko Kivinen, Hannu Valtonen, Pekka Valkeejärvi, Oskari Katajisto, Taisto Reimaluoto ja Antti Virmavirta. Ylen haastattelussa Panu Rajala sanoi Tuntemattoman sotilaan antaneen aihetta niin moniin erilaisiin tulkintoihin, että jo se oli suuren taideteoksen merkki.
Helsinkiläinen Ryhmäteatteri esitti oman tulkintansa Tuntemattomasta sotilaasta Suomenlinnan kesäteatterissa kesällä 2007. Esityksen dramatisoi ja ohjasi Mika Myllyaho ja rooleissa olivat muiden muassa Aku Hirviniemi, Janne Hyytiäinen, Juho Milonoff, Turkka Mastomäki ja Taisto Oksanen. Versio kiinnosti yleisöä niin, että kaikki esitykset myytiin loppuun jo ennen ensi-iltaa. Kesäksi 2008 Myllyaho muokkasi esitystä niin, että se oli etääntynyt yhä kauemmas Väinö Linnan alkuperäisistä näkemyksistä.
Suomen Kansallisteatterin suurella näyttämöllä sai 28. marraskuuta 2007 ensi-iltansa näytelmäkirjailija-ohjaaja Kristian Smedsin sovittama ja ohjaama Tuntemattoman sotilaan versio. Versio oli Kansallisteatterin Suomen itsenäisyyden 90-vuotisjuhlanäytelmä. Siitä on tehty myös televisioversio, joka on esitetty Yle Teemalla.
Tuntematon sotilas on sovitettu teatteriin lukuisia kertoja myöhemminkin, esimerkiksi Mikkelin teatterissa on esitetty monologiversio Tuntemattomasta sotilaasta.

Ooppera

Suomen Kansallisoopperassa kantaesitettiin vuonna 1967 Edvin Laineen ohjaama Tauno Pylkkäsen ooppera Tuntematon sotilas. Sen jälkeen se on esitetty ulkoilmaversiona Imatralla 1998 sekä Oulussa 2014, jolloin ohjaaja oli Lauri Maijala.

Kuunnelma

Ensimmäisen kuunnelmaversion sotaromaanista ohjasi Saulo Haarla vuonna 1966. Kuunnelmasarja oli kaikkiaan 19-osainen ja lähes 16 tuntia pitkä. Yle Tallennemyynti julkaisi kuunnelmasarjasta 10 CD:n kokoelman.