google/wiki40b huggingface dataset:
Seppo Ruohonen

Seppo ”Sepi” Juhani Ruohonen (s. 25. huhtikuuta 1946 Turku) on suomalainen, Turusta kotoisin oleva oopperalaulaja. Nykyisin Seppo Ruohonen esiintyy muun muassa Tijuana Taxi -yhtyeen kanssa. Hänen pikkuveljensä Matti ja Teppo Ruohonen ovat tunnettuja suomalaisia iskelmälaulajia.

Historiaa

Seppo Ruohonen on yli kolmekymmentä vuotta esiintynyt arvostetuissa kansainvälisissä oopperataloissa ja merkittävimmillä suomalaisilla musiikkijuhlilla. Vuosina 1971–1973 hän opiskeli Wienin Valtionoopperan oopperastudiossa sekä Wienin musiikkikorkeakoulussa, jossa hän suoritti kolme erillistä loppututkintoa parhain mahdollisin arvosanoin.
Valmistumisensa jälkeen Ruohonen oli kiinnitettynä Suomen Kansallisoopperaan, Frankfurt am Mainin oopperaan, Deutsche Oper Berliiniin sekä useampiin Saksan suurimpiin oopperataloihin. Kiinnitystensä ohella Ruohonen vieraili 1980-luvulla muun muassa Lontoossa, Moskovassa, Pietarissa, Madridissa, Triestessä, Venetsiassa, Sofiassa, Winnipegissä, Montrealissa ja Wienissä. 1990-luvulla vierailut jatkuivat edellä mainittuihin kaupunkeihin sekä Tel Aviviin, Brysseliin, Edinburghiin, Reykjavikiin, Tukholmaan, Glasgow`n ja Los Angelesiin. Yhteistyökumppaneinaan hänellä on ollut merkittäviä kapellimestareita kuten Zubin Mehta, Giuseppi Sinopoli, Michael Gielen, Giuseppe Patane, Neeme Järvi sekä kaikki johtavat suomalaiset kapellimestarit.
Ruohosen repertuaariin lukeutuu lähes 100 tenoriroolia. Keskeisimpiä oopperarooleja ovat olleet esimerkiksi Verdin ja Puccinin tenoripääosat, Lohengrin, Tannhäuser, Salomen Herodes, Les Troyensin Aeneas ja Cagen Europa 1 ja 2. Ruohonen on esiintynyt useiden TV-oopperoiden päärooleissa esimerkiksi Mantovan Herttuana, Lenskinä, Alfredona ja Angelika oopperan Casanovana. Hän on tehnyt myös useita oopperanauhoituksia radiolle. BBC taltioi Royal Opera Covent Gardenista alkuperäisversion Berliozin Les troyens, jossa Ruohonen lauloi tenoripääosan. Myöhemmin Ruohonen valittiin Suomen suosituimmaksi miesoopperalaulajaksi MTV:n katsojaäänestyksessä. Vuonna 2000 Ruohonen esitti presidentti Kekkosta Olympiastadionilla Paavo Nurmi -oopperassa Paavo Suuri. Suuri juoksu. Suuri uni., joka televisioitiin kaikkiin Euroopan maihin. Vuonna 2003 Seppo Ruohonen oli kuoleman roolissa Pehr Henrik Nordgrenin teoksen ”Tuuri” kantaesityksessä, joka oli Yleisradion tilausteos.
Ruohosen ohjelmistoon lukeutuvat lied, oratorio, operetti ja hengelliset konsertit niin Suomessa kuin ulkomailla. Hän on levyttänyt monipuolisesti niin klassista, hengellistä kuin operettimusiikkia. Kansainvälisen oopperauransa lisäksi Ruohonen on toiminut vuodesta 1998 Sibelius-Akatemian oopperakoulutuksen professorina sekä vuodesta 2001 alkaen Lohjan Tenoripäivien taiteellisena johtajana.
Vuonna 2007 Seppo Ruohonen esiintyi Turun kaupunginteatterissa esitettävässä suurmusikaalissa Thorin vasara.
Vuonna 2011 Ruohonen palkittiin Pro Finlandia -mitalilla.
Johannes Scotus Eriugena

Johannes Scotus Eriugena (n. 815 Scotia –877) (myös Johannes Scotus Erigena, Johannes Scottus Eriugena) oli irlantilainen teologi, uusplatonilainen filosofi ja runoilija. Hänet tunnetaan ennen kaikkea Pseudo-Dionysios Areopagitan töiden kääntäjänä ja kommentoijana.

Elämä

Eriugena oli syvällinen kreikan kielen tuntija, mikä oli tuohon aikaan harvinaista läntisessä kristikunnassa. Hän syntyi Irlannissa ja muutti Ranskaan noin vuonna 845 ja otti hoitaakseen Palatinen akatemian kuningas Kaarle Kaljupään kutsusta. Koulun maine vaikuttaa kasvaneen huomattavasti Eriugenan johtajakaudella, ja kuningas suhtautui häneen suopeasti.
Eriugena asui Ranskassa ainakin kolmekymmentä vuotta. Bysantin keisarin Mikael III:n kutsusta hän otti noin vuonna 858 hoitaakseen Pseudo-Dionysioksen teosten kääntämisen kreikasta latinan kielelle. Hän lisäsi käännöksiin myös omat kommentaarinsa. Näin hän oli ensimmäinen joka esitteli uusplatonismin ajatuksia kreikan kielestä Länsi-Euroopassa, missä ne tulivat vaikuttamaan suuresti kristilliseen teologiaan. Hän kehitteli predestinaatio-oppia, joka kuitenkin tuomittiin Valencian kirkolliskokouksessa.
Hänen elämänsä loppuajasta ei tiedetä juurikaan mitään. Erään kertomuksen mukaan hänet olisi vuonna 882 kutsuttu Oxfordiin Alfred Suuren kutsusta, ja hän olisi työskennellyt siellä monta vuotta, tullut Malmesburyn apotiksi, ja että hänen oppilaansa olisivat puukottaneet hänet kuoliaaksi kirjoituspuikoillaan. Tämän kertomuksen tueksi ei ole kuitenkaan juurikaan näyttöä ja se viittaa epäilemättä johonkin toiseen Johannekseen. Todennäköisesti Eriugena ei koskaan jättänyt Ranskaa. Hänen kuolemansa ajankohdaksi on päätelty 877. Saatavilla olevasta aineistosta ei voi päätellä, toimiko hän papistossa vai maallikkona, vaikkakin ajankohdan olot huomioon ottaen on todennäköisintä että hän olisi ollut papistoa ja mahdollisesti munkki.

Työt

Johannes Scotus Eriugenan pääteos on De divisione naturae (865), jossa pyrittiin kristillisyyden ja uusplatonismin sulauttamiseen, mutta teos tuomittin myöhemmin panteistisuutensa takia harhaoppiseksi.
Finkelstein-reaktio

Finkelstein-reaktio on kemiallinen reaktio, jossa alkyylihalidi reagoi halogenidisuolan kanssa, jolloin alkuperäisen alkyylihalogenidin halogeeniatomi korvautuu toisella. Reaktio on nimetty saksalaisen kemistin Hans Finkelsteinin mukaan. Finkelstein julkaisi reaktion ensimmäisen kerran vuonna 1910. Finkelstein-reaktiota käytetään erityisesti muutoin hankalasti valmistettavien alkyylijodidien synteesiin.
Matorit

Matorit olivat samojedeihin kuulunut kansa, joka asui Siperiassa itäisten Sajan-vuorten pohjoisilla rinteillä, lähellä Mongolian rajaa. Nykyisin nämä seudut kuuluvat Krasnojarskin aluepiirin Minusinskin piiriin, Tuvan tasavaltaan sekä Irkutskin alueeseen.
Matoreihin näyttää alun perin kuuluneen kolme alueellista ryhmää, varsinaiset matorit, karagassit ja taigit. Matorit ovat sulautuneet ympärillä asuviin turkkilaisiin kansoihin, erityisesti hakasseihin, tuvalaisiin ja tofalareihin. Matorien nimi oli 1800-luvulla siirtynyt tarkoittamaan erästä hakassi-heimoa ja karagasseilla tarkoitettiin tähän aikaan vastaavasti tofalareja. Matorin kieli sammui 1840-luvulla.
Matorien ja kamassien katsotaan yhdessä muodotaneen Sajanin samojedien ryhmän.
Eemeli Väyrynen

Juho Eemeli Väyrynen (11. tammikuuta 1910 Simo – 31. elokuuta 2011 Kemin maalaiskunta) oli suomalainen maanviljelijä, maatalousteknikko, keksijä, ja poliitikko Paavo Väyrysen isä. Eemeli Väyrynen sai julkisuutta hankittuaan patentin keksimälleen perunanistutuskoneelle satavuotiaana. Lehdistötiedotteessaan Paavo Väyrynen kertoi isänsä olleen vielä kesäkuussa 2011 hyväkuntoinen. Ennen juhannusta hän oli kuitenkin kaatunut kotonaan ja loukannut päänsä. Syynä kaatumiseen oli todettu olleen pieni aivoinfarkti ja häntä oli hoidettu Kemin keskussairaalassa ja Keminmaan terveyskeskuksessa. Eemeli Väyrynen oli päässyt vielä kotiinsa, mutta tarvinnut jo jatkuvaa huolenpitoa. Toinen kaatuminen oli jouduttanut hänen poismenoaan. Paavo Väyrynen oli ehtinyt hyvästelemään isänsä viimeisenä iltana.
Globalisaation haasteet Euroopalle -selvitys

Globalisaation haasteet Euroopalle -selvitys on pääministeri Matti Vanhasen maaliskuussa 2006 talousneuvostoston sihteeristöllä teettämä selvitys globalisaation haasteista Euroopalle ja Suomelle. Selvitys on jatkoa pääministerin aloitteesta vuonna 2004 toteutetulle ”Suomi maailmantaloudessa”-hankkeelle, joka tarkasteli Suomen kilpailukykyä globalisaation oloissa ja esitti laajan joukon suosituksia kilpailukyvyn parantamiseksi. Raportissa tarkastellaan globalisaatiota ja sen Euroopalle asettamia politiikkahaasteita.
Raportti koostuu yhteensä 13 eurooppalaisten asiantuntijoiden kirjoittamasta artikkelista. Ensimmäisessä artikkelissa arvioidaan globalisaatioilmiötä ja sen seurauksia uusimman taloustieteellisen kirjallisuuden valossa. Kolme kommenttiartikkelia täydentää globalisaatioanalyysiä. Tämän jälkeen tarkastellaan EU-alueen kilpailukykyä ja EU-maiden rakennepolitiikka yleisesti. Kaksi artikkelia tarkastelee EU:n sisämarkkinoita ja neljä innovaatiopolitiikkaa laajassa mielessä. Lopuksi kahdessa artikkelissa keskustellaan globaalien ja eurooppalaisten talouspolitiikkakysymysten poliittisesta hallinnasta.

Keskustelu

SDP:n puheenjohtaja, valtiovarainministeri Eero Heinäluoma tyrmäsi talousneuvoston raportin johtopäätökset MTV3:lle antamassaan haastattelussa 10.12.2006. Hänen mukaansa ne eivät kelpaa SDP:lle edes keskustelun pohjaksi.
Keskustan puoluesihteerin Jarmo Korhosen mukaan Globalisaatioraportti on asiantuntijaselvitys. Se tarttuu lähivuosina päälle kaatuviin asioihin napakasti ja keskustelua avaavasti.
Alivaltiosihteeri Vesa Vihriälän mukaan Raportti ei ole "puolueselvitys". Raportti on valmisteltu aivan kuten muutkin sihteeristön talousneuvostolle laatimat raportit, sihteeristön päällikön vastuulla, asiantuntijoita hyväksi käyttäen. Hankkeen laajuuden vuoksi sen etenemistä on kuitenkin työn kuluessa poikkeuksellisesti esitelty kaksi kertaa talousneuvostolle. Asiantuntijoita on hankkeen yhteydessä samoin kuultu poikkeuksellisen laajasti.
Virgil Trucks

Virgil Oliver Trucks (26. huhtikuuta 1917 – 23. maaliskuuta 2013) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän loi Major League Baseball -tasolla pitkän uran, joka ulottui vuodesta 1941 vuoteen 1958.
Trucks pelasi American Leaguen All-Star-joukkueessa vuosina 1949 ja 1954. Hän syntyi Birminghamissa, Alabamassa.
Pohjoinen laivasto

Laivaston luominen

Laivaston synty liittyi Muurmannin rataan ja ensimmäisen maailmansodan aikaisiin Ison-Britannian ja Ranskan mittaviin puolustusvälinetoimituksiin Venäjälle, joiden tarkoituksena oli tukea Venäjän sotaponnisteluja pääasiassa Saksaa vastaan, jotta Ranskaan ja Isoon-Britanniaan kohdistunut paine länsirintamalla olisi keventynyt. Venäjän laivaston aluksia ohjattiin Murmanskiin suojaamaan puolustusvälinetoimituksia Saksa laivastolta ja sen sukellusveneiden vastatoimilta Barentsinmerellä. Siksi perustettiin 19. kesäkuuta 1916 Jäämeren laivue (Flotilija Severnogo Ledovitogo okeana). Lokakuun vallankumouksen jälkeen Venäjän uudet johtajat yhdistivät sen Venäjän Vienanmeren laivastoon (Belomorskaja flotilija) maaliskuussa 1920.
Vuonna 1933 siirrettiin aluksia Itämereltä pohjoiseen. Kaksi hävittäjää, kaksi vartiovenettä ja kaksi sukellusvenettä saapui Kronstadtista Murmanskiin 5. elokuuta 1933, muodostaen Pohjoisen laivueen. Toinen erä, johon kuului hävittäjä, vartiovene, sukellusvene ja kaksi miinanraivaajaa, saapui Sorokan satamaan Vienanmerelle syyskuussa 1933. Poljarnyista tuli laivueen tukikohta 1935. Ensimmäinen erä lentokoneita saapui laivueelle Murmanskiin syyskuussa 1935. 11. toukokuuta 1937 Pohjoinen laivue nimettiin Pohjoiseksi laivastoksi. Tähän mennessä oltiin organisoitu rannikko- ja ilmatorjuntatykistö, rakennettu lentokenttiä ja saatu uusia laivoja.

Muuta

Pohjoisen laivaston ydinjätteiden tilaa on kritisoinut norjalainen ympäristöjärjestö Bellona, jonka joitain venäläisiä avustajia on epäilty ja tuomittu vakoilusta.
Akira Mutō

Akira Mutō (jap. 武藤 章, 15. joulukuuta 1892 Kumamoton prefektuuri, Japani – 23. joulukuuta 1948 Tokio, Japani) oli keisarillisen Japanin armeijan kenraali toisessa maailmansodassa.
Sodan aikana Mutō toimi muun muassa huhtikuusta 1942 lokakuuhun 1944 2. Keisarillisen Kaartindivisioonan komentajana, sotilasasiain toimiston päällikkönä ja vuonna 1945 Filippiineillä esikuntapäällikkönä.
Mutō tuomittiin Tokion kansainvälisessä sotarikostuomioistuimessa kuolemaan sotarikoksista. Hänet todettiin vastuulliseksi sotavankien ja siviilien näännyttämisestä nälkään, kidutuksista, murhista ja yleensä "sodan lakien" rikkomisesta. Hän oli myös osavastuussa Nanjingin verilöylystä. Hänen omaa vakuutteluaan syyttömyydestä pidettiin "uskomattomana". Mutō teloitettiin hirttämällä.
Neva-Lyly

Maantietoa

Lammen pituus on 600 metriä, leveys 250 metriä ja sen pinta-ala on 11 hehtaaria. Se sijaitsee laajan suoalueen keskellä Salojennevan turvetuotantoalueen itäpuolella. Ympäröivä suo ei ole ojitettu eikä lampeen ole kaivettu turvetuotantoalueelta ojia, sillä lammella ei ole laskuojaa. Rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä. Lammen itärantaa reunustaa Lylyharju, mutta muuten rannat ovat suota. Eteläpäässä suo on avosuota, mutta muualla se on rämettä. Harjulla on maja tai kota, mutta muuten lampi on autio. Majalle johtaa kapea tie, joka erkanee yhdystieltä 13311.
Kangas-Lyly on toinen harjun kupeessa sijaitsevista lammista.
Vihnesara

Ulkonäkö ja koko

Vihnesara kuuluu erilaistähkäisten kaksiluottisten sarojen ryhmään. Se kasvaa löyhästi mätästäen 25–50 senttimetriä korkeaksi. Kasvin sileät varret kasvavat vankasta juurakosta. Vaaleanvihreät ja varhain kellastuvat lehdet ovat noin varren pituisia ja 4–8 millimetriä leveitä. Vihnesaran kukintona on tähkistö, jossa on hedetähkiä yhdestä kolmeen ja emitähkiä kahdesta kuuteen. Tähkät ovat 1,5–4 cm pitkiä, pitkäperäisiä ja nuokkuvia. Pullakot ovat noin 3 mm pitkiä, vaaleanruskeita, litteähköjä, päärynän- tai luumunmuotoisia. Vihnesaran tähkäsuomuissa on pitkä, pisimmillään 15 millimetrin sahalaitainen kärkiota, joka muistuttaa tavallaan heinäkasvien tähkien vihneitä.
Vihnesara risteytyy useiden lähilajiensa kanssa. Suomessa tunnetaan lajin risteymiä suolasaran, vesisaran ja jokapaikansaran kanssa. Niitä tavataan melko yleisenä Perämeren rannikolla.

Vihnesara Suomessa

Suomessa vihnesaraa tavataan Itämeren Pohjanlahden pohjoisosan rannikolla Merenkurkusta Perämeren perukkaan. Yleisin se on Pohjois-Pohjanmaan korkeudella rannikolla. Lajilla on myös yksittäinen tulokasesiintymä Etelä-Karjalassa Suomenlahden rannikolla. Vihnesaran kasvupaikkoja Suomessa ovat hiekka- ja hiesupohjaiset merenrantaniityt.
Vihnesara on Suomessa luokiteltu silmälläpidettäväksi lajiksi kannan pienentymisen vuoksi.
Vaaleakultarinta

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 12–14 cm, paino 10–12 g ja siipien kärkiväli 18–21 cm. Ulkonäöltään muistuttaa harmaata rytikerttusta. Eroina ovat mm. harmahtava yläperä, pyrstön kapea valkea kärki, harmaa yläpuoli ja valkea alapuoli. Nykii pyrstöään alaspäin. Sukupuolet ovat samanväriset. Ääni on kova maiskaus. Laulussa ei esiinny matkintoja.
Euroopassa esiintyy 2 alalajia: itäinen elaeica ja läntinen opaca. Afrikassa on lisäksi 3 alalajia.
Syksyllä vanhojen lintujen käsisulat ovat kuluneet, nuorten tuoreet. Kaikki vaaleakultarinnat sulkivat täydellisesti talvehtimisalueilla.

Esiintyminen

Vaaleakultarinnan esiintymisaluetta ovat Etelä- ja Kaakkois-Eurooppa, Vähä-Aasia ja Lähi-itä sekä Päiväntasaajan pohjoispuolinen Afrikka. Laji on muuttolintu, joka talvehtii Saharan eteläpuolisessa Afrikassa ja Arabian niemimaalla. Lajia on tavattu Suomessa kahdesti: 4.10.1983-5.10.1983 Luvian Säpissä rengastettiin yksi sekä 1.6.1996-17.6.1996 Lemlandin Lågskärillä rengastettiin samoin yksi yksilö. Viimeksi mainittu oli elaeica-alalajin yksilö.
Euroopan pesimäkanta on 130 000–180 000 paria, joista pääosa pesii Kreikassa. Turkissa pesii noin 1,5 miljoonaa paria. Lajin kanta on elinvoimainen.

Elinympäristö

Kuivat pensaikkomaat puoliaavikoilla ja laaksoissa, keitaiden palmuissa, puutarhoissa ja viljelysmailla.

Lisääntyminen

Pesä on matalalla puussa tai pensaassa, tavallisesti alle 2 metrin korkeudessa. Munia on 2–5, tavallisimmin 3 tai 4. Muna painaa noin 1,74 g. Pääasiassa naaras hautoo 11–13 päivää. Poikaset lähtevät pesästä 11–15 päivän ikäisinä. Pesii normaalisti kahdesti kesässä.

Ravinto

Hyönteissyöjä. Syksyllä myös marjat ja hedelmät.
Santiago Gómez Sierra

Santiago Gómez Sierra (s. 24. marraskuuta 1957) on espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Córdoban hiippakuntaan 18. syyskuuta 1982 ja nimitettiin Sevillan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Vergin titulaaripiispaksi 18. joulukuuta 2010. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. helmikuuta 2011. Pääkonsekraattorina toimi Juan José Asenjo Pelegrina, jota avustivat Carlos Amigo Vallejo ja Demetrio Fernández González.
Eagar

Väestö

Vuoden 2000 väestönlaskennan aikaan, Eagarissa asui 4 033 henkilöä ja siellä oli 1 344 taloutta ja 1 073 perhettä. Väestötiheys oli 137,3/km². Eagarissa oli 1 713 asuntoa, joiden keskimääräinen tiheys oli 58,3 asuntoa/km².
Asukkaista 87,08% on valkoisia, 0,42% afroamerikkalaisia, 3,35% intiaaneja, 0,12% aasialaisia, 0,35% Tyynenmeren saarilta kotoisin olevia, 4,91% muita ja 3,77% monirotuisia. Hispaanoja oli 13,98% väestöstä.
Eagarissa oli 1 344 kotitaloutta joista 45,7% asui alle 18-vuotiaita lapsia, 35,5% asui yhdessä asuva aviopari ja 20,1% oli perheettömiä. 7,3% oli yksin asuvia yli 65-vuotiaita. Talouksien keskimääräinen koko oli 2,99 henkilöä, ja perheiden keskimääräinen koko oli 3,38 henkilöä.
Sataa naista kohden Eagarissa oli 95,7 miestä. Jokaista sataa yli 18-vuotiasta naista kohden, Eagarissa oli 91,8 yli 18-vuotiasta miestä.
Mediaanipalkka taloutta kohden oli 37 378 Yhdysvaltain dollaria, ja mediaanipalkka perhettä kohden oli 41 250 Yhdysvaltain dollaria. Miesten mediaanipalkka oli 36 111 Yhdysvaltain dollaria, ja naisten 21 274 Yhdysvaltain dollaria. Noin 7,8% perheistä ja 7,4% väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella, heistä 5,8% oli alle 18-vuotiaita ja 10,0% yli 65-vuotiaita.
Mauregatus (Asturia)

Mauregatus oli Asturian kuningas vuosina 783-788 lankonsa Silon jälkeen. Hänen hallituskaudestaan ei ole säilynyt paljoa tietoja, mutta ilmeisesti kuningas tyytyi elämään rauhassa al-Andalusin kanssa. 
Mauregatuksen seuraaja oli Aureliuksen veli Bermudo I (788-791).
Jordan Pickford

Seurajoukkueura

Pickford liittyi Sunderlandin edustusjoukkueeseen kesällä 2012. Kevätkaudella 2012 hän oli pelannut lainalla konferenssijoukkue Darlingtonissa 17 liigaottelua. Seuraavana keväänä hän pelasi lainalla konferenssin Alfretonissa kaikkiaan 12 liigaottelua. Syyskaudella 2013 hän oli lainalla kakkosliigan Burtonissa, jossa pelasi 12 liigaottelua ja yhden liigacupin ottelun. 
Pickfordin lainakierros jatkui keväällä 2014 ykkösliigan Carlisleen, jossa hän esiintyi 18 liigaottelussa. Hän vietti lähes koko kauden 2014–2015 lainalla Bradfordissa pelaten 33 ykkösligan ottelua. Syyskauden 2015 hän oli lainalla mestaruussarjan Prestonissa, jossa pelasi 24 liigaottelua ja kolme liigacupin ottelua. Vuoden 2016 alussa hän pelasi Sunderlandin miehistöön.
Pickford teki debyyttinsä Sunderlandin edustusjoukkueessa FA Cupin kolmannen kierroksen ottelussa Arsenalia vastaan 9. tammikuuta 2016. Ensimmäisen valioliigaottelunsa hän pelasi viikkoa myöhemmin Tottenhamia vastaan. Seuraavan kerran hän pelasi Sunderlandin ykkösmiehistössä vasta kauden päätöskierroksella.
Pickford nousi Sunderlandin ykkösmaalivahdiksi kaudella 2016–2017. Hän pelasi kauden aikana kaikkiaan 29 valioliigaottelua ja kolme liigacupin kamppailua. Sunderland putosi kauden päätteeksi mestaruussarjaan ja Pickford siirtyi Evertoniin. Hän debytoi seurassa Eurooppa-liigan karsintaottelussa slovakialaista MFK Ružomberokia vastaan 3. elokuuta 2017. Ensimmäisen valioliigaottelunsa uudessa seurassaan hän pelasi kauden avauskierroksella Stokea vastaan. Hän pelasi kahdella ensimmäisellä Everton-kaudellaan seuran kaikki valioliigaottelut. Hän debytoi myös Eurooppa-liigassa kaudella 2017−2018.

Maajoukkueura

Pickford edusti Englantia kuudessa eri nuorisomaajoukkueessa. Alle 17-vuotiaiden joukkueessa hän pelasi kaikki neljä ottelua ikäluokan EM-kilpailuissa 2011, joissa Englanti karsiutui välierissä sekä kaikki viisi ottelua samana kesänä pelatuissa alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa, joissa Englanti selviytyi puolivälieriin. Alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017 hän pelasi välierissä karsiutuneen Englannin kaikissa neljässä ottelussa.
Pickford valittiin Englannin A-maajoukkueeseen ensimmäisen kerran MM-karsintaotteluun Sloveniaa vastaan marraskuussa 2016. Ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi 0–0-tasapeliin päättyneessä ystävyysottelussa Saksaa vastaan 10. marraskuuta 2017. Hän pelasi kaikki seitsemän ottelua MM-kilpailuissa 2018, joissa Englanti sijoittui neljänneksi.
Agyness Deyn

Agyness Deyn (oikealta nimeltään Laura Hollins, s. 16. helmikuuta 1983 Littleborough, Englanti) on englantilainen huippumalli.

Elämä

Deyn vietti lapsuutensa pienessä Littleborougin kaupungissa. Hän työskenteli 14-vuotiaasta Stubbinsissa tarjoilijana ja kahden vuoden kuluttua muutti Lontooseen, jossa hän työskenteli päivisin pikaruokalassa ja iltaisin baarissa. 18-vuotiaana Deyn aloitti työt mallina.
Deyn seurustelee The Last Shadow Puppetsin Miles Kanen kanssa.
Bisnode Finland

Bisnode Finland Oy on yritys- ja luottotietoyhtiö. Henkilöluottotietojen osalta Suomessa on vain kaksi toimijaa, joista toinen on Suomen Asiakastieto Oy. Yhtiö perustettiin Ruotsissa 1908. Toiminta alkoi Suomessa vuonna 1990 nimellä Soliditet Oy. Vuonna 1993 pohjoismaisen Soliditet-konsernin osti maailman suurin luottotietoalan yritys Dun & Bradstreet.
Bisnode Finland Oy on osa Bisnode-konsernia. Konsernin emoyhtiö on Bisnode AB, jonka omistavat Tukholman pörssissä noteerattu pääomasijoittaja Ratos AB (70 %) ja Bonnier AB (30 %). Suomen maajohtajana toimii Juha Airaksinen.
Raiteiden sankari

Raiteiden sankari (engl. Hero of the Rails) on brittiläinen animaatioelokuva vuodelta 2009. Se perustuu televisiosarjaan Tuomas Veturi. Elokuva oli kolmas sarjasta tehty suoraan videolle julkaistu erikois-DVD. Elokuvan tietokoneanimaation on tehnyt Nitrogen Studios.
Mike Clink

Mike Clink on yhdysvaltalainen tuottaja, joka on muun muassa tuottanut Guns N' Rosesin, Triumphin, Mötley Crüen, Megadethin ja UFOn albumeita. Clink aloitti tuottajanuransa vuonna 1986. Hänen ensimmäinen tuottajantyö oli Triumphin albumi The Sport of Kings. Hän oli myös tuottajana Guns N' Rosesin debyyttialbumilla Appetite for Destruction. Albumi oli menestys, ja se on kaikkien aikojen parhaiten myynyt esikoislevy. Hän jatkoi työtä Guns N' Rosesin kanssa menestyksen johdosta vielä vuosia. Vuonna 1989Clink Sea Hags-yhtyeen debyyttilevyn Sea Hags. Se Hags kuitenkin hajosi levyn jälkeen. Vuonna 1990 Clink pääsi superyhtye Megadethin tuotajaksi. Clink tuotti yhtyeen albumin Rust in Peace. Albumin menestyksestä huolimatta Clink ei enää työskennellyt yhtyeen kanssa. Clink on myös tuottanut Triumphin kahdenksannen studioalbumin, The Sport of Kingsin.
Kultamitali

Kultamitali on urheilukilpailuissa tai muissa kilpailuissa parhaiten sijoittuville kilpailijoille jaettava mitali. Olympialaisissa kultamitaleja on jaettu voittajille vuoden 1904 kesäolympialaisista lähtien.
Kultamitali on suurissa urheilukilpailuissa yleensä nimensä mukaisesti kultaa, mutta pienemmissä urheilukilpailuissa se on usein vain kullattu tai esimerkiksi messinkiä. Kultamitali on saanut alkuperäisen innoituksensa Kreikan mytologiasta, jossa kulta-aika tarkoitti aikaa, jolloin ihminen eli jumalten luona. Myös muut mitalit ovat peräisin Kreikan mytologiasta.
Yleensä kultamitali annetaan henkilökohtaisissa kilpailussa vain yhdelle kilpailijalle, mutta esimerkiksi vuoden 2014 talviolympialaisten alppihiihdon naisten syöksylaskussa Slovenian Tina Maze ja Sveitsin Dominique Gisin jakoivat kultamitalin.