google/wiki40b huggingface dataset:
Lauantai

Lauantai vapaapäivänä

Nykyisin monissa maissa sekä lauantai että sunnuntai ovat useimmilla työpaikoilla sekä kouluissa vapaapäiviä. Suomessa viisipäiväinen työviikko tuli yleiseksi käytännöksi 1960-luvun lopulla. Sitä ennen sunnuntai oli ainoa viikoittainen vapaapäivä, mutta lauantaisin työpäivä oli yleensä tavallista lyhyempi. 
Lauantailla ei ole Suomessa lakisääteistä asemaa vapaapäivänä, mutta työaikalain mukaan viikoittainen säännöllinen työaika on enintään 40 tuntia, mikä vakiintuneen käytännön ja useilla aloilla voimassa olevan työehtosopimuksen mukaan on useimmiten jaettu viidelle muulle arkipäivälle niin, että lauantaisin ei tarvitse tehdä työtä. Vuoden 1971 syyslukukauden alusta lähtien lauantait ovat olleet myös Suomen kouluissa vapaapäiviä. Tästä poikkeuksena on esimerkiksi koulun kevätjuhla, joka on yleensä lauantaina. 
Lauantai on yhdessä perjantain kanssa päivä, jolloin on tapana viettää muita viikonpäiviä useammin juhlia ja viettää vapaa-aikaa, kuten esimerkiksi käydä elokuvissa tai ravintolassa.
Monet televisiokanavat esittävät suosittuja ohjelmiaan lauantaisin, koska tällöin ne saattavat saada paljon katsojia. Esimerkkinä tällaisista ohjelmista Suomessa ovat Uutisvuoto ja Putous, joita esitetään lauantai-iltana.

Muissa kielissä

Suomen kielen sana lauantai ja ruotsin lördag tulevat muinaisgermaanisesta sanasta laugr, joka tarkoittaa kylpyä. Lauantai on siis kylpypäivä. Yllättäen sama merkitys on maorin kielen nimellä Rahoroi.
Vuosisatojen saatossa hitaasti muuttuneessa islannin kielessä lauantai on laugardagur, ja sanan lauga islantilaiset ääntävät [löyga].
Useissa kielissä lauantain nimi tulee sapatista, esimerkiksi saksassa (Samstag, joskin sen ohella käytetään myös nimeä Sonnabend, sunnuntain aatto), kreikassa (Σάββατο) (Sávvato), espanjassa (sábado), ranskassa (samedi), italiassa (sabato), portugalissa (sábado) ja venäjässä (суббота) (subbota).
Latinassa viikonpäivät saivat alkujaan nimensä babylonialaisen esimerkin mukaisesti Auringon, Kuun ja planeettojen tai samannimisten roomalaisten jumalien mukaan. Lauantai oli Saturnuksen päivä (Dies saturni). Nimi on yhä muuntuneena käytössä hollannissa (Zaterdag) ja englannissa (Saturday). Saturnus-planeetan mukaan lauantai on saanut nimensä myös eräissä itäaasialaisissa kielissä: thain wan sao on Saturnuksen päivä, ja japaniksi lauantain voisi ensi arvauksella luulla tarkoittavan maan päivää (土曜日 doyōbi), mutta kyseessä on lyhenne Saturnuksen (土星 dosei) viikonpäivästä (曜日 yōbi).
Robinson Technologies

Robinson Technologies on peliyritys, jonka perusti Seth Robinson vuonna 1989, kun hän julkaisi Legend of the Red Dragon -pelin. Yhtiön muita pelejä ovat muun muassa Tanked, Planets: The Exploration of Space, Dink Smallwood, Dungeon Scroll ja Growtopia.
Alkuvuodesta 2017 Growtopia kuitenkin myytiin Ubisoftille.
Siikainen

Maantiede

Siikainen sijaitsee Satakunnan maakunnassa. Sen naapurikunnat ovat Honkajoki, Isojoki, Kankaanpää, Merikarvia, Pomarkku ja Pori. Siikainen on väkiluvultaan Satakunnan maakunnan pienin kunta.
Kunnassa on kaikkiaan 51 järveä. Suurimmat niistä ovat Isojärvi, Siikaisjärvi ja Valkjärvi. 
Siikaisten Natura-kohteita ovat Matovuori, joka on Satakunnan arvokkaimpia kallioalueita, Siikaisten laitumet, joilla pidetään lehmiä ja nuorta karjaa, Niemijärven-Itäjärven lintujärvikompleksi sekä laaja ja erämainen keidassoiden kokonaisuus Haapakeidas.

Kyliä

Haapakoski, Hirvijärvi, Keskukylä, Leppijärvi, Leväsjoki, Nauriskoski, Osara, Otamo, Petkele, Pyntäinen, Saarikoski, Sammi, Siikainen, Uusi-Samminmaja, Vanha-Samminmaja, Vuorijärvi. (Haapakoski ja Nauriskoski ovat nykyään osa Leväsjokea ja Keskukylä kuuluu lähinnä Hirvijärven kylään. Uusi- ja Vanha-Samminmaja ja Osara kuuluvat Sammin kylään.)

Taajamat

Vuoden 2017 lopussa Siikaisissa oli 1 476 asukasta, joista 423 asui taajamissa, 1 037 haja-asutusalueilla ja 16 asukkaan asuinpaikan koordinaatit eivät olleet tiedossa. Taajama-aste lasketaan niistä asukkaista, joiden asuinpaikan koordinaatit ovat tiedossa; Siikaisten taajama-aste on 29,0 %. Siikaisten taajamaväestö kuuluu vain yhteen taajamaan eli kunnan keskustaajamaan Siikaisten kirkonkylään, jossa oli vuoden 2017 lopussa 423 asukasta.

Historia

Siikaisten seurakunta jakaantui omaksi seurakunnaksi Merikarvian seurakunnasta vuonna 1771. Kylistä Uusi- ja Vanha-Samminmaja ovat aiemmin kuuluneet Kankaanpään kuntaan ja sitä ennen Suur-Ikaalisiin. Uusi-Samminmaja liitettiin Siikaisten seurakuntaan 1904.
Siikaisten vanha kirkko paloi vuonna 1887 ja uusgoottilaista tyyliä edustava nykyinen kirkko on rakennettu 1889.
Pohjois-Satakunnan alueelle suunniteltiin vuonna 2014 suurta kuntaliitosta, mutta Siikainen vetäytyi hankkeesta yhdessä Jämijärven, Karvian ja Pomarkun kanssa.

Hallinto

Siikaisten kunnanjohtaja vuodesta 2015 on Viveka Lanne.
Kunnanvaltuustossa on 17 paikkaa, joista kahdeksan on keskustan ja viisi SDP:n hallussa kaudella 2017–2021.

Talous

Vuonna 2015 kunnassa oli 391 työpaikkaa. Niistä 23% oli alkutuotannossa (maa-, metsä- ja kalataloudessa), 38% palveluissa ja 36% jalostuksessa. Palveluiden osuus oli selvästi pienempi kuin koko maassa (75%).
Vuonna 2016 eniten yhteisöveroa maksaneet yritykset olivat muovipusseja ja -kalvoja valmistava Sauplast, Lankosken sähkö ja havupuu-uutetta valmistava Ravintorengas.

Palvelut

Siikaisten ainoa koulu on nykyisin Siikaisten yhtenäiskoulu, jossa on noin 130 oppilasta luokilla 1-9. Leväsjoen kyläkoulu lakkautettiin vuonna 2012 pitkien kiistojen jälkeen. Kunnan muut kyläkoulut, eli Sammin, Hirvijärven ja Otamon kyläkoulut, lakkautettiin jo vuonna 2005.
Sote-palveluita tarjoaa Siikaisten peruspalvelukeskus, joka on osa Pohjois-Satakunnan peruspalvelukuntayhtymää.
Eteläpäässä, 2 km keskustasta, on matkailukeskus. Siellä on vuokrattavia mökkejä ja caravan-alue, luontoliikuntamahdollisuuksia ja mini- ja frisbee-golfradat.

Ruokakulttuuri

Siikaisten pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla suolalohkot ja vesivelli, höystöperunat ja verileipä sekä raastetusta perunasta tehty riivinpannukakku.
A

Typografiset muodot

Roomalaisaikana A-kirjaimesta esiintyi jo monia erinäköisiä muotoja. Ensinnäkin oli monumentaalinen eli lapidaarinen tyyli, jota käytettiin hakattaessa tekstejä kiveen tai muuhun kestävään materiaaliin. Toisaalta oli olemassa jokapäiväisessä käytössä kursiivityyli, jolla yleensä kirjoitettiin vähemmän kestäville pinnoille. Niiden huonomman kestävyyden vuoksi sellaisia tekstejä ei ole säilynyt niin paljon kuin monumentaalisia, mutta niitä on jäljellä sen verran, että voidaan havaita jo silloin käytetyn kursiivisia suur- ja pienaakkosia sekä puolikursiivisia pienaakkosia. Myös monumentaalisen tyylin ja kursiivin välimuotoja esiintyi. Tunnettuja muunnelmia ovat varhainen puoliunsiaalinen, unsiaalinen sekä myöhempi puoliunsiaalinen.
Jo Rooman valtakunnan loppuaikoina, 400-luvulla, Länsi-Euroopassa kehittyi useita pienen a:n muotoja.  Sellaisia olivat Italiassa käytetty puolikursiivinen minuskeli, Ranskassa merovingilainen ja Espanjassa visigoottilainen minuskeli sekä Brittein saarilla anglosaksinen majuskeli. 
Kirjainten varhaisempien muotojen yhdistelmänä syntyi 800-luvulla karolinginen minuskeli, joka oli jo lähellä kirjainten nykyisiä muotoja. Tämä tyyppi oli siitä lähtien kirjoja jäljennettäessä yleisimpänä käytössä kirjapainotaidon keksimiseen saakka.
Pienen a:n eri tyypit lienevät saaneet alkunsa siten, että nopeasti kirjoitettaessa ison A:n yläosan muodostava kolmio pyöristyi ja sen alaosa supistui, vasen alasakara katosi lopulta kokonaan, jolloin päädyttiin nykyiseen muotoon ɑ. Muotoon a taas on myöhemmin päädytty pidentämällä silmukkaa ja vetämällä oikealta kaari sen ylle. Italiassa olivat jo 1400-luvulla käytössä nämä molemmat päätyypit, joista edellistä nimitetään itaaliseksi, jälkimmäistä roomalaiseksi.
Itaalisessa muodossa yksinkertaisimmillaan on vain ympyrä ja sitä oikeassa reunassa sivuava tangentti. Se esiintyy joissakin painetuissakin kirjasinlajeissa, varsinkin kursiivissa, ja siihen pohjautuvat myös kaunokirjoituksessa käytetyt muodot. Useimmat painossa käytetyt kirjaisinlajit perustuvat kuitenkin roomalaiseen muotoon, nykyisissä groteskeissa tyypeissä kursivoidutkin.
Joissakin yhteyksissä "a" ja "ɑ" katsotaan kahdeksi eri merkiksi. Koska jälkimmäinen muistuttaa muodoltaan kreikkalaista alfaa, sille on annettu nimi latinalainen alfa.  Sillä on Unicodessa oma koodiarvonsakin, U+0251.  Esimerkiksi kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa |a| ja |ɑ| tarkoittavat kahta eri vokaaliäännettä, joista |ɑ| on takaisempi kuin |a|.

A suomen kielessä

A-kirjainta vastaava äänne on suomen kielessä [ɑ], lavea väljä takavokaali, joka äännetään suuväylä väljänä. Suomen kielessä [ɑ]:ta äännettäessä kieli vetäytyy hieman taaksepäin ja huuliaukko on lavea; huulet eivät osallistu ääntämiseen.
Äänteen etuvokaalinen vastine on [æ], jota vastaa suomen kielessä kirjain ä.
A on suomen yleiskielen yleisin kirjain.
Marian poikalapsi

Marian poikalapsi (tunnetaan suomeksi myös muun muassa nimillä Marian poika, Kauan sitten Beetlehem, Kuningas hän on, Hankien joulu, On Marialle syntynyt poikalapsi ja Tähden kirkkaan nään) (alkuperäiseltä nimeltä Mary's Boy Child) on tunnettu jouluaiheinen kappale, jonka teki yhdysvaltalainen lauluntekijä Jester Hairston vuonna 1956. Kappaleessa kerrotaan Neitsyt Mariasta, joka synnyttää Jeesuksen ja tapahtumasta leviää sanoma Betlehemiin. 
Kappaleen levytti ensimmäisenä laulaja Harry Belafonte debyyttialbumilleen An Evening with Belafonte. Kappaleen coverversion on myöhemmin levyttäneet muun muassa Boney M., Charlotte Church ja Nat King Cole.
Kappaleen ovat levyttäneet muun muassa Jukka Kuoppamäki, Matti ja Teppo, Jari Sillanpää ja Arja Koriseva.

Kappaleen suomennoksia

Kappaleesta on tehty useita suomennosversioita.  
Marian poikalapsi -nimelle levytetyn kappaleen sanat on suomentanut Jukka Kuoppamäki, Marian poika -nimelle Saukki, , Kauan sitten Beethelem -nimelle Eino Tuominen, On Marialle syntynyt poikalapsi -nimelle Vexi Salmi ja Tähden kirkkaan nään -nimelle Juha Vainio.
The Joulukalenteri -sarjassa esitettiin kappaleesta suomennosversio "Kauan sitten Betlehemissä", jonka sanoituksen käänsi suomeksi Jukka Virtanen The Julekalender -sarjassa esitetystä kappaleesta.
Kamil Kopúnek

Seurajoukkueura

Kopúnek aloitti ammattilaisuransa paikallisjoukkueessa FC Spartak Trnavassa. Hän pääsi edustusjoukkueeseen tammikuussa 2002 ollessaan 17-vuotias ja pelasi debyyttiottelunsa keväällä 2002, saaden kuitenkin ottelussa punaisen kortin. Lokakuussa 2009 hänestä tuli joukkueen kapteeni.

Maajoukkueura

Kopúnek pelasi nuorten maajoukkueessa vuodesta 2003 lähtien, alle 20-vuotiaissa. Maaliskuussa 2006 hän pelasi ensimmäisen aikuisten maajoukkuepelin ystävyysottelussa Ranskaa vastaan. Ottelu päättyi 2−1 Slovakian voittoon. Ensimmäisen maajoukkuemaalinsa Kopúnek teki Kamerunia vastaan toukokuussa 2010 ja hänet valittiin edustamaan Slovakiaa jalkapallon MM-kisoihin 2010. Lohkon päätösottelussa Italiaa vastaan hän teki ratkaisevan maalin 3−2 päättyneessä ottelussa ja täten pudotti hallitsevan maailmanmestarin jo alkuvaiheessa pois kisoista.
Äteritsiputeritsipuolilautatsijänkä

Äteritsiputeritsipuolilautatsijänkä on suoalue Savukoskella Lapin maakunnassa. Nimessä on 35 kirjainta, joten se on pisin suomenkielinen paikannimi.

Äteritsiputeritsipuolilautatsi-baari

Naapurikunnassa Sallassa toimi Äteritsiputeritsipuolilautatsi-baari, jolla oli pisin suomenkielinen yrityksen nimi. Yrittäjä päätti nimetä baarin jängän mukaan sen jälkeen kun useita tavallisempia nimiehdotuksia oli hylätty jo käytössä olevina. Puhelimeen yrityksessä vastattiin: Äteritsi-baari. Baari lopetti toimintansa huhtikuussa 2006.
Rákóczin silta

Historia

Rákóczin siltaa alettiin suunnitella vuonna 1992 Budapestin ja Wienin yhdessä järjestämää maailmannäyttelyä varten. Näyttely ei toteutunut, mutta silta rakennettiin silti ja se valmistui vuonna 1995. Sen suunnitteli Tibor Sigrai. Sillalle ehdotettiin useita nimiä, ja se nimettiin aluksi Lágymányosin sillaksi Budan samannimisen kaupunginosan mukaan. Huhtikuussa 2011 Budapestin kaupunginvaltuusto päätti antaa sillalle uuden nimen "Unkarin historiassa kuuluisan" Rákóczin suvun mukaan.

Rakenne

Rákóczin silta on teräspalkkisilta, joka lepää kolmen pilarin varassa. Sillan erikoisin piirre on valaistus: sillalla on viisi pylvästä, joissa on kussakin kaksi peiliä 35 metrin korkeudessa. Peilit on valaistu alhaalta päin halogeenilampuilla, ja ne heijastavat valon tasaisesti ajotielle. Jalkakäytävä, pyörätie ja kaiteet on valaistu neonvaloilla.
Janne Vuorinen

Janne Vuorinen (s. 5. kesäkuuta 1970) on entinen pesäpalloilija ja sittemmin pelinjohtaja.

Pelaajaura

Vuorinen voitti pesäpallon Suomen mestaruuden yhdeksän kertaa pelaajana, joista kahdeksan kertaa Sotkamon Jymyn joukkueessa sekä kerran Oulun Lipon kanssa vuonna 1998. Lisäksi Vuorinen saavutti pelaajana kaksi hopeaa ja yhden pronssin. Toukokuussa 2003 hän nousi Superpesiksen kaikkien aikojen etenijätilaston ykköseksi. Hän oli Superpesiksen paras etenijä vuosina 1989, 1990, 1992, 1993 ja 1998. Vuonna 1992 hänet valittiin Vuoden pesäpalloilijaksi. Kaikkiaan Vuorinen toi 399 ottelussa 647 juoksua. Vuorinen osallistui pelaajana yhdeksään Itä–Länsi-otteluun.

Pelinjohtajana

Pelinjohtajana hän on ollut idän valitsijana vuosina 2007 ja 2012. Pelaajauransa jälkeen Vuorinen toimi Sotkamon Jymyn pelinjohtajana kauden 2003 lopun sekä kauden 2004 ja uudelleen kausilla 2006-2007. Jymy voitti Vuorisen opeilla kaksi SM-kultaa ja yhden hopean. Hänet valittiin  vuoden pelinjohtajaksi 2004 ja 2006. Vuosina 2009 ja 2010 hän toimi Oulun Lipon pelinjohtajana. 
Vuorinen palasi pelinjohtotehtäviin kaudeksi 2014 tehtyään kaksivuotisen sopimuksen Joensuun Mailan kanssa.  Hän johdatti JoMan kahteen halli-SM-kultaan 2014 ja 2015. Kaudella 2015 JoMa voitti Vuorisen alaisuudessa SM-pronssia. Keväällä 2015 Vuorinen ilmoitti lopettavansa pelinjohtajan tehtävässä kauden jälkeen. JoMa taisteli kaudella 2015 runkosarjan voitosta, mutta taipui Vimpelin Vedolle pisteellä. Pudotuspeleissä JoMa hävisi välierissä Vuorisen entistä seuraa Sotkamon Jymyä vastaan. Vuorisen pesti Joensuussa päättyi lopulta pronssijuhliin.

Yksityiselämä

Janne Vuorisen isä Pasi Vuorinen saavutti pesäpallon SM-mitaleja Kouvolan Pallonlyöjien joukkueessa vuosina 1954, 1955 ja 1959 ja Suomen mestaruuden Sotkamon Jymyssä 1963. 
Vuorinen on koulutukseltaan liikunnanopettaja. Hän työskentelee Sotkamon urheilulukiossa opettajana ja johtavana valmentajana.
Z24

Valmistus

Alus tilattiin 23. huhtikuuta 1938 Deutsche Schiff- und Maschinenbaulta Bremenistä. Sen köli laskettiin 2. tammikuuta 1939 ja alus laskettiin vesille 7. maaliskuuta 1940. Alus valmistui vielä saman vuoden lopulla 23. lokakuuta.

Palvelus

Alus upposi ilmahyökkäyksessä 25. elokuuta 1944.
Tallinnan laulujuhlat

Tallinnan laulujuhlat (vir. üldlaulupidu) on suuri kuorojuhla, joka järjestetään Tallinnassa nykyään joka viides vuosi yleensä heinäkuun alussa. Ensimmäisen kerran laulujuhlat järjesti Johann Voldemar Jannsen vuonna 1869 Tartossa. Vuodesta 1896 lähtien ne on aina pidetty Tallinnassa. Kuorojen lisäksi laulujuhlilla esiintyy puhallinorkestereita. Osallistujamäärä on ollut 33 000. Keskeinen juhlapaikka on Tallinnan laululava. Laulujuhlien yhteydessä pidetään myös Viron tanssijuhlat.
Laulujuhlat kuuluvat Unescon henkisen ja suullisen maailmanperinnön luetteloon.
Euro Truck Simulator 2

Pelaaminen

Alussa valitaan maa, johon pelaaja sijoittaa ensimmäisen tallinsa. Vaihtoehtoina ovat Ranska, Saksa, Iso-Britannia, Alankomaat, Belgia, Luxemburg, Puola, Tšekki, Sveitsi, Itävalta, Italia ja Slovakia. Lisäosan Going East! avulla voi aloittaa myös Unkarista. Ruotsista, Norjasta ja Tanskasta voi aloittaa Scandinavia Expansionin avulla. Sen jälkeen voi alkaa tehdä pikakeikkoja, eli kuljettaa lasteja työnantajien rekoilla. 
Työstä saadulla palkalla voi ostaa oman rekan. Rekkoja on tällä hetkellä seitsemän eri merkkistä: Volvo, Scania, MAN, Iveco, Renault, DAF ja Mercedes-Benz. Omaa yritystä voi kasvattaa laajentamalla tallia, jossa omat rekat ovat. Pelaaja voi myös palkata kuljettajia ja ostaa uusia rekkoja, ja muokata niitä erilaisilla väreillä ja maalauksilla, koristeilla ja niin edelleen. Kun pelaajalla on tarpeeksi rahaa oman rekan ostamiseen, hän voi perustaa oman yrityksen.

Lisäosat

Pelissä on lisäosia, jotka lisäävät peliin alueita ja maalipintoja rekkoihin. Heinäkuussa 2019 peliin on ilmestynyt 63 erilaista lisäosaa, joista kartan laajennuksia on viisi, Going East! (2013), Skandinavia (2015), Viva La France! (2016), Bella Italia (2017) ja Beyond the Baltic Sea (2018). Lisäksi kuudes kartan laajennus (Road to the Black Sea, 2019) on kehityksessä.

Moninpeli

Pelissä on tällä hetkellä epävirallinen moninpeli, joka vaatii pelin Steam-version.
Mad City – yksinoikeudella

Juoni

Mad City kertoo miehestä nimeltä Sam Baily (John Travolta), joka jää työttömäksi ja ottaa hädissään museossa joukon koululaisia panttivangeiksi aseella uhaten. Toimittaja Max Brackett (Dustin Hoffman) on ensimmäisenä paikalla, mutta huomaa kaappaajan haluavan vain työpaikkansa takaisin ja alkaa ajaa tämän asiaa televisiossa. Brackett järjestää Samille useita haastatteluita eri televisiokanavilla ja media kääntyy miehen puolelle, jolloin Samista tulee suosittu ja kansa on hänen puolellansa, mutta jutun pitkittyessä mediakin vaihtaa puolta ja kansa on häntä vastaan.
Lopulta Sam vapauttaa panttivankinsa ja käskee Bracketin menemään ulos. Bracketin lähtiessä Sam tekee itsemurhan räjäyttämällä museon dynamiitilla.

Vastaanotto

Elokuvan arvioitu budjetti oli noin 52 miljoonaa dollaria (arvio) ja se tuotti kokonaisuudessaan noin 11 miljoonaa dollaria. Ensimmäisellä esitysviikollaan Yhdysvalloissa Mad City oli kuudentena katsotuimpien elokuvien joukossa.
Dusty Rhodes (baseballpelaaja)

James Lamar ”Dusty” Rhodes (13. toukokuuta 1927 – 17. kesäkuuta 2009) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän pelasi ammattimaisesti vuosina 1952–1957 ja 1959 joukkueenaan koko kyseisen ajan San Francisco Giants. Hän voitti vuoden 1954 Babe Ruth Awardin.
Rhodesilla on kreikkalaisia juuria.
Kauri Mikkola

Kauri Mikkola (9. toukokuuta 1938 Helsinki – 27. joulukuuta 2014) oli suomalainen hyönteistieteilijä, lintutieteilijä ja tietokirjailija. 
Kauri Mikkolan vanhemmat olivat dosentti Eino Mikkola ja filosofian maisteri Katri Eliisa Sainio. Hän pääsi ylioppilaaksi 1957 ja valmistui luonnontieteen kandidaatiksi 1963, filosofian kandidaatiksi 1965, filosofian lisensiaatiksi 1967 ja filosofian tohtoriksi 1973.  Mikkola työskenteli pitkään Helsingin yliopistossa, viimeksi Luonnontieteellisen keskusmuseon yli-intendenttinä. Hän oli Yleisradion Luontoilta-ohjelman asiantuntijana yli 30 vuotta.
Mikkola julkaisi useita luontoaiheisia teoksia. Hän sai pitkäaikaisesta työstään tunnustuksena muun muassa professorin arvonimen ja Björn Kurtén -tiedepalkinnon. Hänen erikoisalaansa olivat perhoset ja varsinkin pohjoisten tundra-alueiden harmoyökköset, joita hän kävi tutkimassa myös Siperiassa ja Kanadan arktisilla alueilla. Hän toimi pitkään Suomen Perhostutkijain Seuran puheenjohtajana ja oli seuran kunniapuheenjohtaja.
Mikkola kirjoitti useita lintutieteellisiä artikkeleita Ornis Fennicaan.
Taisto Aho

Elämä ja ura

Taisto Aho aloitti näyttelijän uransa Uudestakaupungista vuonna 1947. Parisen vuotta myöhemmin hän siirtyi Turun lavoille. Turussa Aho näytteli sekä harrastelija- että ammattilaisteattereissa, mukaan luettuna Turun kaupunginteatteri.
Puhenäyttämöiden ohella Aho näytteli useissa elokuvissa ja televisiotuotannoissa. Hänen elokuva- ja televisiotyönsä olivat lähinnä avustajatason tehtäviä ja sivurooleja. Kiljusen herrasväen uusissa seikkailuissa hän näytteli Turun kesälukion johtajaopettajaa. Hänellä oli niin ikään sivurooli palkituissa teoksissa Painija ja Pala valkoista marmoria.
Uransa myöhäisvaiheessa Aho näytteli lakeija Jonasta Yle TV2:n epookkidraamassa Hovimäki.
Näyttelijäntyönsä lisäksi Aho kirjoitti erinäisiä teatterimuistelmia ja fiktion Helvetti saneerattu.
Hinaaja

Käyttötarkoitus

Hinaajan tarkoitus on antaa muille laivoille näiltä puuttuvaa massojen liikuttelu- ja hallintatehoa. Hinaajia käytettiin varsinkin aikaisemmin avustamaan muita aluksia satamiin tultaessa ja niistä lähdettäessä. Nyttemmin muun muassa kääntöpotkurit ovat parantaneet alusten ketteryyttä ja vähentäneet hinaajien käyttötarvetta normaalissa satamaliikenteessä. Hinaajia käytetään myös ilman omaa voimakonetta olevien alusten, kuten proomujen ja lotjien käsittelyssä. 
Puutavaraa voidaan kuljettaa uiton yhteydessä vesitse hinaajien vetäminä nippulauttoina. Käyttöympäristönsä ja merikelpoisuutensa perusteella hinaajat voidaan jakaa muun muassa satamahinaajiin ja avomerihinaajiin. Hinaajia on toisinaan käytetty myös pelastusaluksina tai miinanraivaajina. Myös eräillä jäänmurtajilla ja monitoimialuksilla on hinaajien ominaisuuksia.

Hinaajatyypit

Tavanomaisesti hinaaja kuljettaa hinattavaansa perässään köyteen tai vaijeriin kiinnitettynä. Myös kyljlä hinaaminen on mahdollista. 
Työntöalus (pusher tug) työntää proomua edessään. Se ja proomu muodostavat tällöin yhtenäisen yksikön eli niitä pidetään yhtenä aluksena. Yksin liikkuvan työntäjän merikelpoisuus voi olla yhdistelmää huonompi. 
Alankomaissa on kehitetty hinaajatyyppi, jonka hinauskoukku on kiinni kahden yhdistetyn teräsrenkaan muodostamassa rakenteessa. Toinen renkaista on kiinni hinaajassa ja hinauskoukku liikkuu vapaasti toisessa renkaassa. Tällainen hinaaja voi kääntyä 360° suhteessa hinattavaansa ja touvin veto kohdistuu aina aluksen painopisteeseen. Täten hinaaja ei ole vaarassa kaatua.
Jasmin Hamid

Teatteri ja televisio

Hamid on koulutukseltaan teatteritaiteen maisteri. Opinnot hän aloitti Kruununhaan yläasteen tanssilinjalla ja jatkoi Teatterikorkeakoulussa vuosina 2003–2008 pääaineenaan näyttelijäntyö. Hän toimi Teatterikorkeakoulun ylioppilaskunnan hallituksessa jäsenenä (2004–2005), 1. varapuheenjohtajana (2006) ja lopulta puheenjohtajana (2007). Hän työskentelee vapaana näyttelijänä. Teatterissa hän on muun muassa näytellyt naispääroolia, Dania, turkulaisen Linnateatterin esittämässä näytelmässä Sokerihumala vuonna 2007.
Vuosina 1999–2002 Hamid toimi Yle TV1:n nuortenohjelma Iineksen juontajana. Hän näytteli vuosina 2009–2013 Katariina Mäkelää MTV3:n draamasarjassa Salatut elämät. Hamid kutsuttiin alun perin Sara Polvijärven roolin koekuvauksiin, mutta päätyi lopulta Katariinan rooliin. Hamid jätti sarjan 4. lokakuuta 2013, ja Jenni Banerjee näytteli Katariinaa keväästä 2014 alkaen esitetyissä jaksoissa. Lokakuussa 2013 Hamid aloitti MTV3:n lottolähetysten juontajana ja tuottajana.

Politiikka

Hamid on myös toiminut politiikassa. Kunnallisvaaleissa 2008 hän oli vihreiden ehdokkaana Helsingissä ja valittiin 592 äänellä varavaltuutetuksi. Kaudella 2009–2012 hän oli lisäksi kulttuuri- ja kirjastolautakunnan varajäsen. Syksyn 2012 kunnallisvaaleissa hänet valittiin Helsingin valtuustoon 1 200 äänellä. Hän on ollut kiinteistölautakunnan varapuheenjohtaja vuodesta 2013 ja kaupunginhallituksen varajäsen vuosina 2013–2014. Kuntavaaleissa 2017 Hamid uusi valtuustopaikkansa saaden 1 227 ääntä.
Kiinteistölautakunnassa Hamid on profiloitunut erityisesti kaupunkikulttuurin puolestapuhujana. Hän on puolustanut Hakaniemen hallikauppiaiden toivetta lasihallista ja estänyt kaupungin aikeet Hietalahden hallin myymisestä. Lisäksi hän on ollut varmistamassa Käpylän ja Karhupuiston lippakioskien toiminnan säilymisen alkuperäisilä yrittäjillä. 
Hamid on myös toiminut muun muassa Helsingin Vihreiden hallituksessa ja Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden liiton opiskelijavaltuuskunnassa.

Yksityiselämä

Hamid on suomentataari. Hamid avioitui Santtu Hulkkosen kanssa kesäkuussa 2015 ja heille syntyi poika 29.10.2018.