google/wiki40b huggingface dataset:
Laajalahti (merenlahti)

Laajalahti (ruots. Bredviken) on Suomenlahdesta pohjoiseen työntyvä, noin 5 km pitkä ja enimmillään lähes 3 km leveä merenlahti Helsingin ja Espoon rajalla.  
Sen erottavat avomerestä Koivusaari ja Hanasaari sekä niiden kautta kulkeva Lauttasaaresta Espoon-puoleiselle manterelle johtava Länsiväylän maapenger siltoineen.  Laajalahdesta työntyy edelleen pohjoiseen Iso Huopalahti, jonka erottaa Laajalahdesta Tarvon ja Turunväylän maapenger siltoineen. 
Itäpuolella sijaitsevasta Seurasaarenselästä Laajalahden erottaa saariketju, jonka muodostavat Kuusisaari, Lehtisaari, Kaskisaari ja Lauttasaari.
Lehtisaaresta johtaa Kuusisaarentien silta Espoon puolelle Otaniemeen.
Laajalahden rannalla sijaitsevat Helsingin puolella Munkkiniemi, Espoon puolella sen mukaan nimensä saanut Laajalahden kaupunginosa, keskelle lahtea työntyvä Otaniemi ja sen eteläpuolella Keilaniemi.  
Lahden pohjoisrannalla sijaitsevat Akseli Gallen-Kallelan museo Tarvaspää ja Villa Elfvik.  Lahden länsirannalla, Otaniemen pohjoispuolella oleva osa lahtea on mataloitunut ja muuttunut osittain kosteikoksi. Se on pää­kaupunki­seudun parhaita lintuvesiä, jossa pesii runsaasti lintuja ja jossa monet linnut myös levähtävät muutto­matkoillaan. Alueelle on perustettu 1,8 neliö­kilo­metrin laajuinen luonnonsuojelualue, johon kuuluu sekä avo­vettä että ruovikko­alue, ranta­lehtoja ja -niittyjä. Lintuja voi tarkkailla alueelle pystytetyistä lintu­torneista.
Keskinen Neulalampi

Maantietoa

Lammen pituus on 450 metriä, leveys 400 metriä ja sen pinta-ala on 8,1 hehtaaria. Se sijaitsee Aurejärven koillispuolella Alinen Neulalammin pohjoispuolella. Siihen laskee kuusi metsäojaa, joista yksi on samalla myös Ylisen Neulalammen laskuoja. Lammen oma laskuoja laskee Aliseen Neulalampeen. Järvet kuuluvat Neulalamminojan järviketjuun. Veden keskimääräinen viipymä järvessä on 53 vuorokautta. Rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä. Rannat ovat suurimmaksi osaksi suota. Lampi on autio eikä sinne johda muuta tietä kuin yksi kävelypolku, joka alkaa Iso Mustajärvelle johtavalta tieltä.

Vedenlaatu

Järven vedenlaatu tutkittiin vuonna 1990 talvella, jolloin se todettiin olevan kirkasta, hyvin tumman väristä ja humuspitoista. Järven valuma-alueella on ojitettuja soita ja niiden laskuvedet happamoittavat järven vedet. Veden fosforipitoisuus on reheville järville ominainen. Järvi täyttää virkistyskäytön ehdot välttävästi.
Rolf Dobelli

Rolf Dobelli (s. 15. heinäkuuta 1966 Luzern) on sveitsiläinen kirjailija. Hänen tunnetuin teoksensa on vuonna 2011 ilmestynyt Selkeän ajattelun taito, joka nousi ilmestyessään Saksan bestseller-listan kärkeen. Hän kirjoittaa vakituisesti myös muun muassa Die Zeit- ja The Washington Post -lehtiin.
Dobelli on perustanut ZURICH.MINDS-yhteisön tunnetuille ajattelijoille, tieteilijöille, taiteilijoille ja yrittäjille, sekä kirjatiivistelmien tuottajan getAbstract-palvelun.
Stellan Skarsgård

Elämäkerta

Uransa alkuvaiheessa Skarsgård esiintyi lähinnä ruotsalaisissa elokuvissa. Pohjoismaissa hänet yhdistetään etenkin tanskalaisohjaaja Lars von Trieriin, jonka ohjaamassa minisarjassa Valtakunta (1997) ja elokuvissa Breaking the Waves (1996), Dancer in the Dark (2000), Dogville (2003) ja Nymphomaniac (2013) Skarsgård on esiintynyt.
Skarsgårdin tunnetuimmat englanninkieliset roolit ovat sukellusvenekapteeni Tupolov elokuvassa Punaisen lokakuun metsästys (1990), MIT:n matematiikan professori elokuvassa Will Hunting (1997), professori Jim Widlock Renny Harlinin elokuvassa Deep Blue Sea (1999), "Saappaanraksi-Bill" Turner elokuvissa Pirates of the Caribbean: Kuolleen miehen kirstu (2006) sekä sen jatko-osassa Pirates of the Caribbean: Maailman laidalla (2007) ja isäehdokas ja seikkailija Bill Anderson Abban musiikkiin perustuvassa elokuvassa Mamma Mia! (2008). Hän näytteli myös vuonna 2004 valmistuneessa Kuningas Arthur -elokuvassa.
Keväällä 2009 Stellan Skarsgård kutsui Dan Brownia huonoksi kirjailijaksi. Hän kuitenkin näyttelee elokuvassa Enkelit ja demonit, joka pohjautuu Brownin samannimiseen kirjaan. Skarsgårdin mukaan Ron Howardin tekemä käsikirjoitus erosi niin paljon alkuperäisteoksesta, että hän halusi osallistua elokuvan tekemiseen.
3D-tekniikalla tehdyssä Muumi ja punainen pyrstötähti (2010) -animaatioelokuvassa Skarsgård antoi äänensä Muumipapalle ja hänen poikansa Alexander Skarsgård vastaavasti Muumipeikolle.
Skarsgård esiintyy Lykke Lin kappaleen Sadness is a blessing (2011) musiikkivideolla.

Yksityiselämä

Stellan Skarsgård oli naimisissa My Skarsgårdin kanssa vuosina 1975–2007. Heillä on kuusi lasta: Alexander (s. 1976), Gustaf (s. 1980), Sam (s. 1982), Bill (s. 1990), Eija (s. 1992) ja Valter (s. 1995). Lapsista vain Eija ei ollut vuoteen 2009 mennessä ollut mukana missään elokuvassa.
Vuonna 2009 Skarsgård avioitui Megan Everettin kanssa. Heillä on kaksi lasta.
Vasemmistopopulismi

Vasemmistopopulismi on nimitys politiikalle, joka yhdistelee vasemmistolaisia näkemyksiä ja populistista retoriikkaa. Tärkeitä teemoja vasemmistopopulisteille yleensä ovat antikapitalismi, sosiaaliset oikeudet, pasifismi ja antiglobalisaatio. Yleensä sosialistinen teoria tai yhteiskuntaluokka-ideologia ei ole niin tärkeää kuin perinteisissä vasemmistopuolueissa. Toisin kuin oikeistopopulistit, vasemmistopopulistit uskovat vallanpitäjien instituutioihin, kunhan ne ovat "omissa käsissä". Vasemmistopopulismi tyypillisesti liittyy valtion roolin huomattavaan voimistamiseen, jonkinlaiseen sosialismiin.
Esimerkkejä vasemmistopopulisteista ovat Hugo Chávez ja Daniel Ortega. Myös entisessä Slovakian pääministerissä Vladimír Mečiarissa kuvattiin olevan vasemmistopopulistia piirteitä. Los Angeles Times nosti Vasemmistoliiton puheenjohtajan Paavo Arhinmäen esimerkiksi populismista hänen korkeakulttuuriin suhtautumisensa vuoksi vuonna 2011.
Myös Ranskan Jean-Luc Mélenchon, Kreikan Syriza ja Espanjan Podemos ja Venezuelan Hugo Chávez ovat esimerkkejä vasemmistopopulisteista. Vasemmistopopulismia onkin enemmän Etelä-Euroopassa, oikeistopopulismia Pohjois-Euroopassa (Perussuomalaiset, Kansallinen rintama).
Leonard Borgström

Johan Henrik Leonard Borgström (16. toukokuuta 1876 Sipoo – 1. maaliskuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen mineralogi. Hän väitteli tohtoriksi 1903, toimi Helsingin yliopiston mineralogian assistenttina 1897–1918 ja dosenttina vuodesta 1906 sekä ylimääräisenä professorina 1918–1946. Hän oli Suomen valtiongeologi vuodesta 1900. Vuosina 1904–1905 hän oli Kanadassa Kingstonin yliopistossa mineralogian opettajana. Hän tutki meteoriitteja, kristallografiaa ja mineralogiaa ja mineraalien kristallisoitumista sekä määritteli esimerkiksi skapoliitin kemiallisen koostumuksen.
Borgström omisti Sipoossa Majvikin kartanon.
Elisabeth Kappaurer

Elisabeth Kappaurer (s. 30. syyskuuta 1994) on itävaltalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Skiclub Bezauta.
Kappaurer saavutti nuorten MM-kultaa superalppiyhdistetyssä Jasnassa 2014. Alppihiihdon maailmancupissa hän kilpaili ensimmäisen kerran Söldenin suurpujottelussa lokakuussa 2015. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Crans-Montanan alppiyhdistetyssä helmikuussa 2017 oltuaan 11:s.
Tie vie

Tietoa kappaleista

Albumin tunnetuin kappale on ”Murheellisten laulujen maa”, joka on saanut paljon radiosoittoa ja muodostunut Suomirockin klassikoksi. Levyllä on useita suomalaisuutta käsitteleviä sanoituksia, joista ”Murheellisten laulujen maa” on yksi. 
Kappaleessa ”Argentiina” lauletaan näennäisesti Argentiinan ja Englannin välisestä jalkapallo-ottelusta, vaikka teksti kertookin Falklandin sodasta. Kappaleessa ”Viihteen kuningas” yhtye on ironinen. Teksti näpäyttää sormille käsitystä, jonka mukaan 1980-luvun alkupuolen rockbändin tulisi laulaa ydinaseista ja muista isoista epäkohdista ollakseen yleisesti hyväksytty. Samaa ironiaa on levyn päätösraidassa ”Terve vaan ja onnea”, jonka keskeisenä teemana on rauhanjuna.

Tyyli ja kansikuva

Albumilla soitetaan muihin Eppu Normaalin levyihin verrattuna runsaasti pianoa ja muita kosketinsoittimia. Niistä vastasi muun muassa Juice Leskinen Slamista ja Hassisen koneesta tuttu Eero "Safka" Pekkonen. Joissakin kappaleissa ei kuulla kitaroita ollenkaan, mikä on yhtyeelle epätavallista. 
Albumin kansikuvana on Martti Syrjän maalaus, jossa poika liottaa jalkojaan Vahantajoessa. Tie vien julkaisu myöhästyi useita viikkoja, koska Syrjä käytti kokemattomuuttaan maalauksessa värejä, joiden kuivumista odotellessa teosta ei pystynyt liikuttamaan kuvattavaksi. Syrjä oppi virheestään ja maalasi kansikuvat jatkossa vesiväreillä.
Palojärvi (Padasjoki)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,4 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 950 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Lummennen ja Vesijaon valuma-alueella (14.25), jonka Lummenen alueeseen (14.254) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 122,5 metriä mpy.
Azuay

Azuay on maakunta Ecuadorissa. Sen pinta-ala on noin 7 700 neliökilometriä ja asukkaita siellä on noin 712 000 (2010). Maakunnan pääkaupunki on Cuenca, Ecuadorin kolmanneksi suurin kaupunki.

Maantiede ja sijainti

Azuayn maakunta sijaitsee Andeilla Ecuadorin eteläosassa. Sen naapurimaakunnat ovat pohjoisessa Cañar, idässä Morona-Santiago, etelässä Zamora-Chinchipe ja Loja ja lännessä El Oro ja Guayas. Azuay on väkiluvultaan maan viidenneksi suurin maakunta.
Panamericana-valtatie kulkee Azuayn läpi. Provinssissa sijaitsee muun muassa maan suurin vesivoimala sekä El Cajasin kansallispuisto.
Phibun

Phibun (Phibun Songkhram) (1897–1964) oli kiinalaista syntyperää oleva Thaimaan pääministeri vuosina 1938–1944 ja 1948–1957.
Phibun oli Pariisin sotilasakatemiassa opiskellut pienviljelijän poika, joka osallistui itsevaltaisen kuninkuuden lopettaneeseen verettömään vallankaappaukseen 24. kesäkuuta 1932. Lokakuussa 1933 prinssi Boworadet yritti vastavallankumousta, mutta Phibun kukisti tehokkaasti kapinan. Näin hänen asemansa valtahierarkiassa vahvistui, ja hänestä tuli Phalonin hallitusen sisäministeri. Vuonna 1938 Phibun nousi valtaan Phalonin erottua tehtävästään.
Huolimatta kiinalaisesta syntyperästään Phibun ryhtyi heti rajoittamaan kiinalaisperäisen väestön kaupankäyntimahdollisuuksia. Hän painosti kiinalaisia myymään riisimyllynsä valtiolle ja otti neuvonantajakseen kiinalaisvastaisessa kampanjassa Rama VI:nnen avustajan Vichitvadhakarnin. Pääministeri vangitsi 40 kuningashuoneen jäsentä ja kuninkaan valokuvien pito yksityiskodeissakin kiellettiin. Vastaavasti jokaisella thailla tuli olla kotonaan Phibunin valokuva.
Japanin kanssa läheisessä liitossa ollut Phibun pakotettiin eroamaan virastaan vuonna 1944, ja vaikka hän oli heti sodan jälkeen syytettynä sotarikoksista, vapautettiin hänet kaikista syytteistä. Vuonna 1947 hän teki sotilasvallankaappauksen. Pääministerikautensa Phibun aloitti jälleen laajoilla kiinalaisvastaisilla toimilla. Vuoden 1957 vaaleissa Phibutia syytettiin vaalivilpistä ja samana vuonna suoritetun sotilasvallankaappauksen jälkeen hänen oli paettava maasta. Phibut sai turvapaikan Japanista.
Harrison Birtwistle

Sir Harrison Paul Birtwistle (s. 15. heinäkuuta 1934 Accrington, Lancashire) on yksi merkittävimmistä brittiläisistä nykysäveltäjistä. Birtwistle opiskeli Manchesterin Royal College of Musicissa ja myöhemmin Royal Academy of Musicissa. Valmistumisen jälkeen hän työskenteli joitain vuosia opettajana, kunnes hän apurahan turvin pystyi keskittymään säveltämiseen ja jatkamaan opintojaan Yhdysvalloissa. Vuodesta 1975 vuoteen 1983 asti hän toimi Lontoon Royal National Theatren musiikillisena johtajana.
Birtwistlen sävellystyyli on modernistinen, ja varsinkin hänen varhaistuotannostaan on havaittavissa Igor Stravinskyn ja Olivier Messiaenin vaikutus. Hänen oopperateoksensa ovat olleet erityisen tunnettuja.
Birtwistle sai vuonna 2015 Wihurin Sibelius-palkinnon.
Clarence House

Clarence House on Lontoossa sijaitseva kuninkaallinen residenssi. Se sijaitsee Westminsterin kaupunginosassa, The Mall -nimisen kadun varrella ja liittyy kiinteästi St Jamesin palatsiin, jonka kanssa sillä on yhteinen puutarha. Clarence House on kesäisin avoinna matkailijoita varten noin kahden kuukauden ajan.
Clarence House rakennettiin 1825–1827 arkkitehti John Nashin suunnitelmien mukaisesti. Se sai nimensä tilaajansa, Clarencen herttuan mukaan, joka hallitsi vuodesta 1830 alkaen nimellä Vilhelm IV. Joitakin lyhyitä poikkeuksia lukuun ottamatta Clarence House on ollut asuttuna ja se on palvellut kuningashuoneen lähipiirin jäseniä. Talo vaurioitui pommituksissa toisen maailmansodan aikana ja palveli vuodesta 1942 sodan loppuun asti Punaisen ristin sekä ensiavun opettamiseen ja ambulanssipalveluihin omistautuneen St. John Ambulance -järjestön päämajana, kunnes se luovutettiin korjausten jälkeen Edinburghin herttuan ja herttuattaren asunnoksi vuonna 1949. Pisimpään, lähes 50 vuotta, talossa asui kuningataräiti Elisabet, Elisabet II:n äiti ja Yrjö VI:n leski, joka asettui sinne vuonna 1953. Vuodesta 2003 alkaen talossa on ollut hänen tyttärenpoikansa prinssi Charlesin ja sittemmin myös hänen puolisonsa, Cornwallin herttuatar Camillan virallinen asunto. Prinssi William asui talossa vuosina 2003–2011, kunnes hän avioitui Catherine Middletonin kanssa. Prinssi Harry muutti talosta vuonna 2012.
Clarence House on neljän asuinkerroksen korkuinen, julkisivultaan vaalea stukkorakennus, jossa on niiden lisäksi ullakko- ja kellarikerrokset. Taloon on tehty useita niin merkittäviä uudistus- ja korjaustöitä, että vain verrattain vähän Nashin alkuperäisistä suunnitelmista on näkyvissä. Erityisen suuria muutoksia tehtiin toisen maailmansodan jälkeen ja jälleen kuningataräidin kuoleman jälkeen. Tuolloin talon julkisivu ehostettiin, sen sähköjärjestelmä uusittiin ja useimmat kookkaat huoneet sisustettiin uudelleen Robert Kimen suunnitelmien mukaisesti.
Vuodesta 2003 ilmaisua ”Clarence House” on käytetty englanninkielisessä tekstissä myös metonyyminä tarkoittamaan Walesin prinssin yksityistoimistoa.
Pirjo Lonka

Yksityiselämä

Pirjo Lonka on naimisissa Jani Volasen kanssa ja perheeseen kuuluu viisi lasta. Heillä on yksi yhteinen vuonna 2014 syntynyt tytär. Longalla on aikaisemmasta liitostaan yksi poika ja kaksi tytärtä sekä Volasella on yksi poika. Pirjo Longan isä on KooKoon maalivahtina 70-luvulla toiminut Ismo Lonka.
Rintavyö

Rintavyö tai patellavyö on naisille suunnattu vyö, jota pidetään vyötäröllä, yleensä paidan tai topin päällä. Vyö muun muassa tuo rinnat esiin.
Vladimir Oravsky

Vladimir Oravsky (s. 22. tammikuuta 1947, Tšekkoslovakia) on ruotsalainen kirjailija ja elokuvaohjaaja.
Ennen kuin Oravsky päätti ryhtyä kokoaikaiseksi kirjailijaksi, hän tienasi elantonsa Tšekkoslovakiassa koneasentajana ja liukuhihnarakentajana. Ruotsissa, Tanskassa, Sveitsissä, Thaimaassa ja USA:ssa Oravsky selvisi tiskaajana, siivoojana, toimittajana, satamatyöntekijänä, kullan pesijänä, herneenkerääjänä, traktorikuskina, kokkina, näyttelijänä, valokuvaajana, kääntäjänä, tekstittäjänä, kirjallisuuskriitikkona, dramaturgina, luennoitsijana, opettajana ja kulttuuribyrokraattina kuten kulttuurijohtajana Uumajan kunnalle, elokuva- ja näytelmäohjaajana ja tuottajana.
Oravskyn teoksia kustantavat useat kustantamot, kuten Studentlitteratur, h:ström – Text& Kultur, Nya Doxa, Symposion, Raketförlaget, Lundtofte Publishing, De Rode Kamer ja Branner og Koch. Oravsky on julkaissut kirjoja lapsille ja nuorille, tilattuja näytelmiä sekä käsikirjoituksia. Kuten suosikkimallinsa George S Kaufman, Oravsky työskentelee usein yhteistyössä muiden kirjailijoiden kanssa kuten Kurt Peter Larsenin, Daniel Malménin, Michael Segerströmin, Lars von Trierin, Jakob Stegelmanin ja Natasa Durovicovan…
Vladimir Oravsky ja Kurt Peter Larsen voittivat yhdessä vuonna 2006 kansainvälisen palkinnon parhaasta lastennäytelmästä. Sen on organisoinut International Playwrights’ Forum, International Theatre Institute (ITI) ja ASSITEJ (International Association of Theatre for Children and Young People), heidän panoksestaan ”AAAHR!!!”
Oravskyn ja Malmenin ”Zlata Ibrahimivicin päiväkirja” oli yksi voittavista näytelmistä kilpailussa, jonka järjesti Royal Drama Theatre / Elverket in Tukholmassa.
Muistot

Vastaanotto ja myöhempi arvostus

Elokuva tuotti Oscar-palkintoehdokkuudet käsikirjoituksesta ja puvustuksesta.
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano piti Muistoja Hustonin ”armoitettuna testamenttina”, joka vaatii katsojalta paljon mutta palkitsee koskettavuudellaan. Hän antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Muistot vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Ruonansuu & Petelius Co.

DVD-julkaisu

Sarjan sketsejä on julkaistu Neurohömppä-nimisessä DVD-julkaisussa, joka sisältää lisäksi televisiosarjojen Neurovisio ja Hömppäveikot parhaita paloja.
Limanuljaska

Koko ja ulkonäkö

Limanuljaskan lakin alapuolella on heltat. Tästä huolimatta se ei tieteellisessä luokituksessa ole helttasieni vaan läheisempää sukua tateille. Limanuljaskan lakki on väriltään vaaleanharmaa, joskus väri vivahtaa violettiin tai ruskeaan. Varsi on valkoinen mutta tyvestä selkeän keltaisen värinen. Selvin tunnusmerkki on lakkia ja osin vartta peittävä limakerros. Lima vähenee sienen koon kasvaessa. Nuoret limanuljaskat ovat miltei kokonaan liman peitossa.

Kasvuaika ja -paikka

Limanuljaska voi esiintyä kesäkuun lopulla mutta tavallisesti heinäkuun lopulla, viimeisiä voi nähdä lokakuulla. Parhaat kuukaudet silti ovat elo-syyskuu. Sieniä esiintyy joinakin vuosina enemmän kuin toisina. Limanuljaskaa esiintyy usein kuusimetsissä. Sienet kasvavat yleensä yksittäin, mutta yhden limanuljaskan lähiympäristöstä saattaa helposti löytyä lisää limanuljaskoita.

Käyttö ravinnoksi

Limanuljaska on hyvä ruokasieni, mutta sitä on usein limaisuutensa vuoksi vaikea käsitellä. Limanuljaskan limakerros poistetaan nylkemällä. Nylkeminen on helppo toteuttaa veitsen avulla, ja lima kannattaa poistaa jo metsässä. Poimimisen jälkeen sienet alkavat värjääntyä laikuittain, joten ne on hyvä pitää erillään muista sienistä, sillä väri tarttuu tahraavaisesti. Ruoanvalmistuksessa ne tummenevat. Nuoret limanuljaskat ovat vain harvoin madonsyömiä. Ennen vanhaan sanottiin, ettei limanuljaska sovi munuaistautisille, koska siinä on oksaalihappoa.
Otto Meri

Otto Aleksi Meri (s. 15. joulukuuta 1989) on helsinkiläinen lakimies ja kokoomuslainen poliitikko. Hän on Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen sekä kaupunginhallituksen varajäsen.

Ura

Meri kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta vuonna 2008. Meri on valmistunut valtiotieteen kandidaatiksi ja oikeustieteen maisteriksi Helsingin yliopistosta. Suomalaisten opintojen lisäksi Meri on opiskellut politiikan tutkimusta ja oikeustiedettä Pohjois-Carolinan yliopistossa Ashevillessa Yhdysvalloissa.
Suomen Asianajajaliiton järjestämän asianajajatutkinnon Meri on suorittanut vuonna 2015. Meri on oikeustieteen tohtorikoulutettava Helsingin yliopistossa pääaineenaan velvoiteoikeus.
Yliopistosta valmistumisensa jälkeen Meri työskenteli Dittmar & Indrenius Asianajotoimistossa ennen siirtymistään eduskuntaan kokoomuksen eduskuntaryhmän lainsäädäntösihteeriksi. Asianajotoimistotyössä Meri keskittyi rahoitukseen, yritysjärjestelyihin ja riidanratkaisuun liittyviin toimeksiantoihin.
Tällä hetkellä Meri suorittaa tuomioistuinharjoittelua Helsingin käräjäoikeudessa.
Sotilasarvoltaan Meri on reservin luutnantti.

Poliittinen toiminta

Opiskeluaikana Meri toimi Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan edustajiston jäsenenä sekä Oikean edustajistoryhmän puheenjohtajana. 
Meri oli kokoomuksen ehdokkaana vuoden 2017 kuntavaaleissa Helsingissä. Meri sai 691 ääntä ja tuli valituksi kaupunginvaltuustoon. Lisäksi hän on kaupunginhallituksen varajäsen sekä kulttuuri- ja vapaa-aikalautakunnan jäsen. Meri toimii myös Jääkenttäsäätiön hallituksessa ja verotuksen oikaisulautakunnan jäsenenä.

Yksityiselämä

Meri on syntynyt Helsingissä, mutta aloittanut koulunkäynnin Tampereella. Tällä hetkellä Meri asuu Helsingin Ullanlinnassa.
Otto Meri on kirjailija Veijo Meren pojanpoika.
Tšernobyl

Historia

Tšernobyl on mainittu kronikoissa ensimmäisen kerran vuonna 1193 tataarivallan alaisena paikkana. Se liitettiin myöhemmin Liettuan suuriruhtinaskuntaan. Vuonna 1566 se siirtyi Puolalle. 1773 sinne muutti karkotettuja asukkaita Starodubista eli nykyisen Brjanskin alueen lounaisosista.

Venäjä–Neuvostoliitto

Puolan toisessa jaossa vuonna 1793 paikkakunta liitettiin Venäjän keisarikuntaan. 1800- ja 1900-lukujen taitteessa julkaistu tietosanakirja mainitsee sen asuttuna paikkana Kiovan kuvernementin Radomysljan kihlakunnassa 140 virstan päässä Radomysljan kaupungista (ven. Радомысля), Užajoen liittymiskohdassa Pripet-jokeen. Asukasluvuksi kerrotaan tuolloin 14 362.
Neuvostoaikana Tšernobyl oli vuodesta 1932 lähtien piirin hallintokeskus ja se sai kaupungin aseman 1941. Vuonna 1970 kaupungista 18 kilometriä pohjoisluoteeseen alettiin rakentaa ydinvoimalaa, joka sai nimensä lähimmän kaupungin Tšernobylin mukaan. Voimalan viereen rakennettiin sen rakentajille ja työntekijöille Prypjatin kaupunki, jonne rakennustyöhön ja voimalan käyttämiseen liittyvä väestönkasvu suuntautui.

Nykyään

Nykyisin Tšernobyl sijaitsee yhä säteilysuojelutoimenpiteenä perustetun Tšernobylin suojavyöhykkeen sisällä. Rajoitusten osalta kaupunki (vyöhyke III) poikkeaa kuitenkin sekä vakavimmin saastuneesta ja tiukimmin rajoitetusta 10 kilometrin vyöhykkeestä (vyöhyke I, jolla esimerkiksi ydinvoimalakaupunki Prypjat-sijaitsee) että pääosasta 30 kilometrin vyöhykkeenä tunnetusta alueesta (vyöhyke II). Esimerkiksi muusta suojavyöhykkeestä poiketen kaupungin vesijohtovettä saa ainakin rajoitetusti juoda. Tšernobylin asukkaista osa on palannut takaisin ja asuu paikalla ainakin kausiluontoisesti. Kaupungissa toimii muun muassa kauppa, bensiiniasema, baari ja turismi-infokeskus.
Säteilysuojavyöhykkeen sisälle järjestetään turistimatkoja, joiden yhteydessä tutustutaan myös Tšernobyliin. Vuosittain paikalla käy yli 3 000 turistia. Turistimatkoja järjestää ainakin muutama Kiovassa toimivaa matkatoimistoa. Pääsy Tšernobylin suojavyöhykeelle edellyttää kansainvälisen säteilylainsäädännön ja käytännön mukaisesti täysi-ikäisyyttä. Matkailijalla on oltava pitkät housut ja pitkähihainen paita. Lupaohjeiden mukaisesti niitä alueita, missä matkailijat saavat tutustumiskäyntinsä aikana liikkua, on rajoitettu.
Universitas Istropolitana

Universitas Istropolitana (tunnettiin myös nimellä Academia Istropolitana) oli Matias Corvinuksen vuonna 1465 Bratislavaan perustama yliopisto, joka on ensimmäinen yliopisto nykyisen Slovakian alueella. Yliopisto perustettiin silloiseen Unkarin kuningaskuntaan ja se toimi pitkään kuningaskunnan ainoana, joskaan ei ensimmäisenä, yliopistona. Yliopisto oli toiminnassa 25 vuotta, ennen kuin se suljettiin vuonna 1490 Corvinuksen kuoltua.
Sana "Istropolitana" on peräisin antiikin Kreikan vastineesta sanalle Bratislava, jossa yliopisto sijaitsisi. Istropolitana tarkoittaa suoraan suomennettunan "Tonavan kaupunkia".
(143649) 2003 QQ47

(143649) 2003 QQ₄₇ (kirjoitetaan myös (143649) 2003 QQ47) on LINEAR:in 24. elokuuta 2003 löytämä Apollo-asteroidi. Aluksi uutisoitiin, että oli olemassa vähäinen vaara (1:250 000) sen törmäyksestä Maahan. Törmäys olisi ollut mahdollinen vuonna 2014. Pian kuitenkin todettiin, että asteroidi ei ole uhka Maalle. Myös useita muita vasta löydettyjä asteroideja on alkujaan pidetty uhkina Maalle.
Asteroidin eksentrisyys on 0,187 ja inklinaatio 62,1°. Kiertoaika on reilun vuoden.