google/wiki40b huggingface dataset:
Red River Floodway

Red River Floodway on vuonna 1969 valmistunut tulvakanava Winnipegissä, Kanadassa. Kanavan tarkoituksena on suojella Winnipegin kaupunkia Redjoen lähes vuosittaisilta tulvilta. Floodway on kaupungin itäpuolitse kulkeva 47 kilometriä pitkä pengerretty kanava, jonne voidaan ohjata tulvavesiä, korkeimmillaan 1 700 m³ sekunnissa. Kanava rakennettiin vuonna 1950 tapahtuneen suurtulvan jälkeen.
Päätöksen kanavan rakentamisesta teki Progressive Conservative Party -puolueeseen kuuluva Manitoban pääministeri Dufferin Roblin. Hänen vastustajansa kutsuivat kanavaa halventavasti "Duffin ojaksi" (engl. Duff's Ditch). Kanava valmistui vastustuksesta huolimatta aikataulun mukaisesti maaliskuussa 1968 ennakoitua halvemmilla kustannuksilla. Sitä on käytetty tulvan torjumiseen ainakin kaksikymmentä kertaa vuoteen 2009 mennessä. Kanava on estänyt arviolta 10 miljardin dollarin arvosta tulvavahinkoja. Aikaisemmin käytetty pilkkanimi "Duffin oja" on edelleenkin käytössä, mutta nykyisin sillä on positiivinen merkitys.

Historia

Vuoden 1950 tuhoisan suurtulva jälkeen kaupunki päätti, ettei samanlainen katastrofi saisi tapahtua uudelleen ja päätti 6. elokuuta 1962 rakentaa tulvakanavan kaupungin itäpuolelle. Kanava aiheutti eripuraa kansalaisten ja poliitikkojen keskuudessa projektin suuruudesta johtuen. Tulvaväylän rakentaminen oli maailman toiseksi suurin maansiirto-operaatio Panaman kanavan jälkeen. Kanavan kokonaiskustannukset olivat 63 miljoonaa dollaria, joka silloisen rahanarvon huomioon ottaen oli huomattavan kallis projekti.

Tulvakanava ja sen laajennus

Tulvakanavan suuaukko sijaitsee Winnipegin eteläpuolella, jossa sijaitsevat myös Redjoen vedenkorkeutta säätelevät tulvaportit. Kanava kulkeen kaupungin itäpuolitse ja laskee jälleen takaisin Redjokeen kaupungin koillispuolella, Lockportin kylän lähettyvillä.
Tulvakanavan lisäksi kaupungin halkovien jokien varsille rakennettiin erillisiä tulvavalleja ja vuonna 1997 kaupungin eteläpuolelle rakennettiin Brunkildin Z-valli (valli muodostaa monen kilometrin mittaisen suuren Z-kirjaimen) suojaamaan kaupunki, kun tulvaveden korkeus lähestyi tulvavallien huippuja. Vuonna 2003 Winnipegin kaupunki päätti laajentaa tulvakanavaa. Laajennetun kanavan on tarkoitus suojella kaupunkia keskimäärin kerran 700:ssa vuodessa tapahtuvalta tulvalta ja kuljettaa tulvavesiä 4 000 m³/s. Alkuperäinen kanava pystyi suojaamaan kaupunkia kerran 90:ssä vuodessa sattuvalta tulvalta ja pystyi kuljettamaan tulvavesiä 1 700 m³/s. Kanavan laajennus päätettiin suorittaa leventämällä uomaa, koska syventämisen pelättiin aiheuttavan ongelmia alueen pohjavesille. Laajennuksen kustannusarvio on noin 665 miljoonaa dollaria ja sen on määrä valmistua vuonna 2010.

Tunnustus

4. heinäkuuta 2008 International Association of Macro Engineering Societies luokitteli Red River Floodwayn yhdeksi nyky-maailman kuudestatoista tekniikan ihmeestä.
Syaman kultakaivos

Syaman kultakaivos sijaitsee Malissa Sikasson alueen Kadiolon piirin Fouroun kunnassa.
Syaman kultaesiintymä löydettiin 1970-luvun lopussa. Australialainen Broken Hill Proprietary teki vuonna 1987 Malin valtion kanssa sopimuksen sen hyödyntämisestä. Vuonna 1988 muodostettiin kaivosyhtiö Société d’Exploitation des Mines de Syama eli Somisy, josta BHP omisti 65 % ja Malin valtio 35 %. BHP:n operoima kaivos aloitti toimintansa vuonna 1990.
Oksidimalmin hyödyntäminen osoittautui kannattamattomaksi, ja vuonna 1996 BHP:n osuuden osti eteläafrikkalainen Randgold Resources, joka jatkoi kaivostoimintaa. Uudelleenjärjestyksen seurauksena Randgold omisti 75 %, Malin hallitus 20 % ja Kansainvälinen rahoitusyhtiö IFC 5 %. Kaivoksen heikon tuloksen ja kullan maailmanmarkkinahinnan laskun takia Randgold keskeytti toiminnan vuonna 2001. IFC myi osuutensa Randgoldille vuonna 2002.
Australialainen Resolute Mining osti Randgoldin osuuden vuonna 2004 ja päätti tutkimusten jälkeen jatkaa kaivostoimintaa. Kaivoksen mineraalivarat arvioitiin tuolloin 66,6 miljoonaksi tonniksi, kultapitoisuus 3,0 grammaksi tonnilta ja kultavaranto 182 393 kiloksi, mikä oli huomattavasti enemmän kuin aikaisemmissa tutkimuksissa. Kaivos avattiin uudelleen vuonna 2009.
Syaman avolouhos ehtyi vuonna 2015, mutta tuotantoa on jatkettu varastoidusta sulfidimalmista ja lähellä sijaitsevien avolouhosten oksidimalmista. Kaivoksen yhteydessä on 2,4 miljoonan vuositonnin sulfidirikastamo ja 1,5 miljoonan tonnin oksidirikastamo. Vuonna 2017 ne tuottivat 6 742 kiloa kultaa. Kaivosta pidetään hyvin kannattavana. Yhtiö työllisti urakoitsijat pois lukien 465 henkilöä vuonna 2017. 
Uuden tunnelikaivoksen rakennustyöt alkoivat vuonna 2016 ja niiden odotetaan valmistuvan vuoden 2018 loppuun mennessä. Tunnelikaivos pidentää kaivoksen käyttöikää ainakin vuoteen 2028 saakka ja nostaa vuosituotannon yli 7 000 kiloon.
Ulkoasiainministeriön kansainvälisten asiain valmennuskurssi

Ulkoasiainministeriön kansainvälisten asiain valmennuskurssi eli Kavaku on väylä ulkoasiainhallinnon niin kutsutulle yleisuralle, virkamiehiksi ja diplomaateiksi pyrkiville, ylemmän korkeakoulututkinnon suorittaneille.
Yleisurasta tekee ”yleisen” ja sen erottaa muista ulkoasiainhallinnon – ja yleensä valtionhallinnon – tehtävistä sen säännöllinen tehtäväkierto, joka koostuu keskimäärin 3–4 vuoden työjaksoista sekä kotimaassa että ulkomaanedustuksissa. Yleisuralle rekrytoidaan monipuolisia yleisosaajia (ei ainoastaan esimerkiksi kansainvälistä politiikkaa opiskelleita).
Valintaprosessi on monivaiheinen ja sisältää eri hakuvaiheisiin päässeiden kohdalla muun muassa yleistietokokeen sekä psykologiset testit. Viime vuosina hakijoiden kokonaismäärä on ollut yli 800. Kurssille on hyväksytty 15–30 hakijaa. Kavakun läpikäyneitä ulkoasiainhallinnon virkamiehiä pidetään yleisesti suomalaisen virkamieskunnan eliittinä.
Alemman korkeakoulututkinnon suorittaneille on Hallintouran kurssi eli Halku, joka on myös yleisura. Hallintouran tehtäviin kuuluvat kansalaispalvelutehtävät, talous- ja tietohallintotehtävät, assistentin tehtävät sekä muut avustavat tehtävät eri osa-alueisiin liittyen.
Diplomaatiksi on mahdollista päästä myös poliittisen virkanimityksen kautta esimerkiksi erityisasiantuntijoiksi tai avustaviin tehtäviin niin kutsutun yleisen väylän ulkopuolelta.
David McCracken

Ura

McCracken pelasi junioreista lähtien vuoteen 2007 saakka Dundee Unitedissa, josta siirtyi englantilaisseura Wycombe Wanderersiin. Toisella kaudellaan Wycombessa hänet valittiin Englannin kakkosliigan vuoden tähdistökentälliseen, joukkueen noustessa sarjatasoa ylemmäs Ykkösliigaan. Myös McCracken jatkoi samalle sarjatasolle, mutta eri joukkueen riveissä, siirtyen naapuriseura MK Donsiin.
MK Donsissa McCracken viipyi yhden kauden ajan, jota seurasi lyhyemmät ajanjaksot Brentford FC:ssä sekä lainalla Bristol Roversissa. Vuonna 2011 McCracken palasi takaisin kotimaahansa Skotlantiin, siirtyen St. Johnstone FC:n riveihin. Joukkueessa McCracken on saanut lempinimen "Baresi", entisen italialaispuolustaja Franco Baresin mukaan, joukkuetoveri Jody Morrisin verrattua McCrackenin syöttöpelia Baresin vastaavaan.

Maajoukkueura

McCracken ei ole esiintynyt urallaan kertaakaan Skotlannin A-maajoukkueessa, mutta on pelannut viisi ottelua alle 21-vuotiaiden joukkueessa.
Oleg Tverdovski

Ura

Ennen lähtöään Pohjois-Amerikan NHL-liigaan Tverdovski pelasi Krylja Sovetov Moskovan riveissä. Mighty Ducks of Anaheim varasi hänet vuonna 1994 ensimmäisellä kierroksella numerolla kaksi. Tverdovski pelasi NHL:ssä useassa joukkueessa, muun muassa Anaheimissa, Phoenix Coyotesissa, New Jersey Devilsissä ja Carolina Hurricanesissä, ja hän teki uransa 713 ottelussa 317 tehopistettä. Vuosina 2003–2005 ja 2007–2013 alkaen hän pelasi Venäjällä Avangard Omskin, Salavat Julajev Ufan ja Metallurg Magnitogorskin joukkueissa. Hän voitti NHL:n Stanley Cupin New Jerseyssä kaudella 2002–2003 ja Carolinassa kaudella 2005–2006, Venäjän superliigan mestaruuden Omskissa kaudella 2003–2004 ja Ufassa kaudella 2007–2008 sekä KHL:n Gagarin Cupin Ufassa kaudella 2010–2011.
Tverdovski pelasi useasti Venäjän maajoukkueessa ja saavutti maailmanmestaruuden vuoden 2009 kisoissa. Hänellä on myös olympiapronssi vuodelta 2002.
Rakesh Roshan

Yksityiselämä

Rakesh Roshanin isä oli säveltäjä Roshan ja hänen veljensä on säveltäjä Rajesh Roshan. Hänellä on Pinky-vaimonsa kanssa kaksi lasta, näyttelijä Hrithik Roshan ja Sunaina Roshan.
Väinämöisen paluu

Väinämöisen paluu on Petri Hiltusen luoma sarjakuva. Sarjakuva ilmestyy monissa sanomalehdissä. Sarjakuva kertoo Väinämöisestä, joka palaa 2000-luvun Suomeen ja joutuu tutustumaan nykyajan ihmeisiin. Sarjakuvassa on lisäksi runsaasti viittauksia Kalevalan tarinoihin.
Yrtti-iiso

Ulkonäkö ja koko

Kasvin korkeus vaihtelee 50–120 cm välillä. Lehdet sijaitsevat varressa vastakkain. Niiden reuna on sahalaitainen ja ne ovat pinnaltaan himmeitä. Kukinnot ovat väriltään violetteja.

Levinneisyys

Kasvi on kotoisin Pohjois-Amerikasta. Sitä viljellään laajalti Venäjällä ja jonkin verran muualla Euroopassa.

Elinympäristö

Yrtti-iiso viihtyy arinkoisella paikalla kuohkeassa ja hapahkossa maassa.

Käyttö

Yrtti-iisoa käytetään yrttiteesekoituksiin. Myös yksinomaan yrtti-iisosta voidaan tehdä teetä. Sitä käytetään myös maustekasvina lähinnä jälkiruokiin, mutta joskus myös pääruokiin. Siitä voidaan käyttää sekä kukat että lehdet.
Ernst Sohn

Ernst Sohn (koko nimeltään Friedrich (Fredrik) Ernst Oswald Sohn) (1874–1957) oli Uuraassa asunut, ns. baltiansaksalaista, alkujaan itävaltalaista sukujuurta oleva suomalainen laivanvarustaja. Hänet luetaan vuoden 1945 laiva- ja laivanvarustajarekisterissä koivistolaisiin laivanvarustajiin. 
Varsinaisen varustamotoimintansa Sohn aloitti Helsingissä vuonna 1935, jonka jälkeen varustamo muutti vuonna 1939 Koivistolle. Sodan takia toiminta siirrettiin Poriin ja takaisin Itä-Suomeen Viipuriin heti jatkosodan alussa vuonna 1941. Karjalasta hän joutui taas siirtämään toimintansa Helsinkiin vuonna 1944 jatkosodan ja Neuvostoliiton Karjalan kannakselle suorittaman suurhyökkäyksen takia. 
Hänellä oli oman perheen lisäksi yksi avioton tytär, Katri Cecilia Hallikainen (myöh. Närvänen) (1911–2010), joka asui Sohnin työntekijänä toimineen Katrin äidin, Hilma Hallikaisen (1891–1956) luona Uuraassa.
Ruinside

Yhtyeen musiikki

Ruinside soittaa modernia melodista thrash metallia, jossa on vaikutteita sekä amerikkalaisesta että eurooppalaisesta thrash metallista.
Volgan–Donin kanava

Volgan–Donin kanava (ven. Волго-Донской канал, Volgo-Donskoi kanal) on 101 kilometrin pituinen keinotekoinen vesiyhteys Kaspianmereen laskevan Volgan ja Asovan- ja Mustaanmereen laskevan Donin vesistöjen välillä Etelä-Venäjällä. Yhdessä Volgan–Itämeren vesitien kanssa kanava muodostaa myös Itämeren ja Välimeren välisen sisävesiyhteyden.

Kanava

Kanava alkaa Volgan alajuoksulla Volgogradin alapuolelta ja kulkee länteen vedenjakajan poikki päätyäkseen Doniin padottuun Tsimljanskin tekojärveen viimeisen sulun nro 13 läpi Pjatimorskin (ven. Пятиморск) kylässä Kalatšin alueella (ven. Калачёвский район), jonka lähin kaupunki Kalatš-na-Donu sijaitsee 7 km:n päässä.
Kanavassa on kolmetoista sulkua. Viimeisellä sululla nro 13 ennen Don -jokea on 16 metriä korkea kahden rintaman yhdistymisen muistomerkki (ven. Соединение фронтов). Vedenkorkeus Volgan päässä on meren pintaa alempana ja nousee tästä yhdeksässä sulussa 88 metriä korkeammalle, ja laskee jälleen 44 metriä Donin puoleisella kanavaosuudella. 101 kilometrin pituisesta kanavayhteydestä 45 km on tekojärviä. Kolme pumppuasemaa huolehtii veden saatavuudesta kanavan yläosaan.
Kanavan mitoitus on pienempi kuin Volgalla liikennöivien alusten nykyinen standardimitoitus. Kanavassa voivat liikennöidä korkeintaan 140 m pitkät, 16,6 m leveät ja syväykseltään 3,5 metrin alukset. Alusten maksimikantavuus on noin 5000 t. Vuosittainen rahtikapasiteetti on noin 16,5 miljoonaa tonnia. Kapasiteetin suurentamiseksi on mm. kaavailtu toisen, rinnakkaisen kanavan rakentamista.
Kanavan rakentaminen aloitettiin ennen toista maailmansotaa, mutta keskeytyi sodan ajaksi ja jatkui vuodesta 1948 alkaen, pääosin vankileirityövoimalla. Kanava vihittiin käyttöön heinäkuussa 1952.

Historia

Kerrotaan, että Persian kuninkaaksi noussut Aleksanteri Suuren upseeri Seleukos I Nikator hautoi aikanaan suunnitelmaa kanavan kaivauttamisesta Donin ja Volgan välille.
Ajatuksen herätti uudelleen Osmanien valtakunnan suurvisiiri Mehmed pašša Sokolović 1560-luvun alussa, mutta hän ei saanut siihen lupaa sulttaaniltaan Suleiman Suurelta. Mehmed pašša suunnitteli kanavan rakentamista, koska se olisi mahdollistanut Moskovan Venäjän hallussa olleen entisen Astrahanin kaanikunnan alueen valtaamisen Venäjältä, sekä mahdollistanut tulevat sotatoimet osmanien perinteistä vastustajaa Persiaa vastaan. Veisireitti Mustanmeren ja Kaspianmeren välillä olisi merkinnyt myös rauhanomaisen kaupankäynnin laajentumista ja nopeutumista. Mehmed sai luvan toteuttaa suunnitelmansa uudelta sulttaanilta Selim II:lta 1566. Vuonna 1569 yhdessä Krimin kaanikunnan joukkojen avulla toteutettu Astrahanin sotaretki kuitenkin epäonnistui yrityksessään ja kärsi suuria tappioita puutteellisen huollon ja alueen kuivan aromaaston vuoksi.
Myös Venäjän keisari Pietari Suuri yritti rakennuttaa kanavan 1700-luvulla.
Ranskan evankelis-luterilainen kirkkosynodi

Historia

Kirkon perustivat vuonna 1927 seurakunnat, jotka oli perustettu jo 1800-luvun aikana niiden perustajajäsenten lähdettyä Alsacen ja Lorrainen luterilaisesta kirkosta opillisista syistä.

Nykytilanne

Kirkolla on 10 seurakuntaa, joissa on 821 jäsentä. Kirkko tukee ranskankielisiä kirkkoja Keski-Afrikassa ja on mukana johtajuuskoulutuksessa Länsi-Afrikassa. Kirkko kuuluu Kansainväliseen luterilaiseen neuvostoon.
Juhani Salmenkylä

Juhani Salmenkylä (s. 8. maaliskuuta 1932 Helsinki) on suomalainen kilpauransa päättänyt suunnistaja, koripalloilija, koripallotuomari, -valmentaja ja -vaikuttaja. Ammatiltaan hän on asianajaja. Salmenkylä on nimetty Suomen koripallon Hall of Fameen.

Suunnistus

Suunnistajana Salmenkylä saavutti kolme viestimitalia arvokisoissa ja sivusi Erkki Aron ennätystä oltuaan Helsingin Suunnistajien joukkueessa seitsemän kertaa voittamassa Jukolan viestiä, viimeksi 1970. Lisäksi hän oli 1954 mukana ensimmäisessä suomalaisjoukkueessa, joka onnistui voittamaan Ruotsissa juostavan Tiomila-viestin. Suomen mestariksi henkilökohtaisella matkalla Salmenkylä ylsi neljästi ja oli voittamassa kuutta viestisuunnistuksen Suomen mestaruutta.

Koripallo

Koripalloilijana Salmenkylä saavutti useita Suomen mestaruuksia ja toimi 1969–1972 Suomen Koripalloliiton puheenjohtajana. Tokion olympiakisoissa 1964 hän toimi Suomen koripalloilijoiden joukkueenjohtajana sekä koripallo-otteluiden tuomarina.
Salmenkylä nimettiin elokuussa 2015 Suomen koripallon Hall of Fameen.

Yleisurheilu

Yleisurheilijana Salmenkylä saavutti SM-pronssia 4 × 1 500 metrillä 1953.

Perhe

Juhani Salmenkylän veli Matti Salmenkylä oli maineikas urheilutoimittaja, joka johti Urheilutoimittajain Liittoa 1972–1981 ja oli myös voittamassa Jukolan viestiä 1953 ja 1960. Veljesten isä Anton Husgafvel edusti Suomea pikajuoksijana vuoden 1924 olympiakisoissa ja kilpaili vanhoilla päivillään myös suunnistajana. Suomen Suunnistusliiton mestaruuskilpailuissa 1951 kolmen ikäluokan mestaruudet menivät samaan perheeseen, kun Anton voitti M50-, Matti M20- ja Juhani M18-sarjan.
Juhani Salmenkylän vaimo Pirkko Salmenkylä (o.s. Niemi) voitti Suomen mestaruuden viestisuunnistuksessa 1952 ja koripallossa 1949 ja pelasi koripallossa 7 maaottelua. Heidän tyttärensä Leena Salmenkylä-Mattila voitti maailmanmestaruuden viestisuunnistuksessa 1979, ja myös perheen muut lapset ovat kilpailleet suunnistajina.
Sky Dream Fukuoka

Sky Dream Fukuoka (jap. スカイドリーム福岡) oli maailmanpyörä, joka sijaitsi Fukuokan kaupungin Nishi-kun alueella, Japanissa. Sky Dream Fukuoka sijaitsi EvergreenMarinoa nimisen huvipuiston sisällä, joka on osa Marinoa City Fukuoka -kauppakeskusta. Sky Dream Fukuoka kohosi 120 metriin ja oli täten maailman 4. suurin maailmanpyörä (maailman suurin on Singapore Flyer) ja samalla Aasian kolmanneksi suurin maailmanpyörä. Maailmanpyörä avattiin joulukuussa 2001.
Sky Dream Fukuoka suljettiin syyskuussa 2009.
Metaanisulfonyylikloridi

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa metaanisulfonyylikloridi on kellertävä neste. Yhdiste ei liukene veteen, mutta hydrolysoituu veden vaikutuksesta metaanisulfonihapoksi. Aine on liukoinen alkoholeihin, dietyylieetteriin ja asetoniin. Amiinit ja alkoholit reagoivat metaanisulfonyylikloridin kanssa muodostaen metaanisulfonaatti- eli mesyylijohdannaisia, jotka ovat hyödyllisiä orgaanisen kemian synteeseissä. Lisäksi metaanisulfonyylikloridi reagoi alkeenien kanssa additioreaktiolla, jossa muodostuu β-kloorisulfonijohdannaisia. Hyvin vahvojen emästen vaikutuksesta metaanisulfonyylikloridista muodostuu erittäin reaktiivinen sulfeeni. Yhdiste syövyttää helposti monia metalleja.

Valmistus ja käyttö

Metaanisulfonyylikloridia voidaan valmistaa metaanitiolista hapettavalla kloorauksella tai metaanista ja sulfuryylikloridista vapaaradikaali-initiaattorin kuten vetyperoksidin ja urean seoksen läsnä ollessa.
Metaanisulfonyylikloridia käytetään orgaanisissa synteeseissä tuomaan yhdisteeseen metyylisulfonaattiryhmä valmistettaessa esimerkiksi lääkeaineita, väriaineita, maatalouskemikaaleja, tekokuituja ja valokuvauskemikaaleja. Jossain määrin sillä on käyttöä myös katalyyttinä, klooraavana kemikaalina ja stabilisaattorina.

Turvallisuus

Metaanisulfonyylikloridi on helposti haihtuva syövyttävä ja voimakkaasti ihoa ja silmiä ärsyttävä yhdiste. Se on kyynelvuotoa aiheuttava yhdiste eli lakrymaattori.
Hatsuume (1945)

Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 5. lokakuuta 1945 ja se aloitti kotiutettujen sotilaiden kuljetukset Japaniin 1. joulukuuta. Alus luovutettiin 6. heinäkuuta 1947 sotakorvauksena Kiinalle, joka poisti sen alusluettelostaan 1964.
Peltoo

Peltoo on Tampereen eteläiseen suuralueeseen kuuluva suunnittelualue noin kaksitoista kilometriä ydinkeskustasta etelään. Peltoon suunnittelualueeseen kuuluvat Lakalaivan, Peltolammin, Multisillan, Vuoreksen ja Lahdesjärven tilastoalueet. Tilastoalueet vastaavat suurin piirtein kaupunginosia.
Frank Murkowski

Francis "Frank" Hughes Murkowski (s. 28. maaliskuuta 1933) on puolalais-yhdysvaltalainen Yhdysvaltain republikaanisen puolueen poliitikko, joka toimi Alaskan edustajana Yhdysvaltain senaatissa vuosina 1980–2002 ja Alaskan osavaltion 10. kuvernööri. Hänet valittiin kuvernööriksi 5. marraskuuta 2002 56 %:n ääniosuudella. Murkowskia seurasi vuonna 2006 Alaskan kuvernöörinä Sarah Palin.
Ammatiltaan Murkowski on pankkiiri. Hän on naimisissa ja hänellä on kuusi lasta, joista Lisa on myös mukana politiikassa.
Rakesh Sharma

Rakesh Sharma (s. 13. tammikuuta 1949 Patiala, Punjab, Intia) on lentäjä ja Intian ensimmäinen avaruuslentäjä.
Sharma on Intian ilmavoimien lentäjä. Hänet valittiin 20. syyskuuta 1982 Intian avaruusjärjestön haussa kosmonauttikoulutukseen, jonka hän sai Tähtikaupungissa Moskovan lähellä. 3. huhtikuuta 1984 hän lensi Sojuz T-11-avaruusaluksella avaruuteen palaten Sojuz T-10-aluksella 22. huhtikuuta 1984. Lento kesti vajaat kahdeksan vuorokautta.
Vuonna 1987 hän jätti aktiivipalveluksen. Hän toimi useita vuosia Hindustan Aeronautics-yhtiön koelentäjänä. Vuonna 2001 hän siirtyi eläkkeelle.
Sharma on naimisissa ja perheessä on kaksi lasta.
Hanna Rothman

Johanna Sofia (Hanna) Rothman (10. syyskuuta 1856 – 29. kesäkuuta 1920) oli suomalaisen lastentarha-aatteen ja toiminnan uranuurtaja yhdessä Elisabeth Alanderin kanssa.
Rothman valmistui 1880-luvun alussa Berliinin Pestalozzi-Fröbel-Hausin lastentarhaseminaarista. Hän perusti Helsinkiin ensin yksityisen lastentarhan ja alkeiskoulun. Vuonna 1890 hän perusti Elisabeth Alanderin kanssa Sörnäisten kansanlastentarhan sekä sen yhteyteen lastenkodin 1899 ja koululaisten päiväkodin 1901. Myöhemmin tarhan toimintaan kuului lisäksi kesäsiirtola ja pyhäkoulu. Rothman ja Alander aloittivat vuonna 1892 myös Suomen ensimmäisen lastentarhaseminaarin, joka oli aluksi ruotsinkielinen mutta laajeni vuonna 1905 kaksivuotiseksi suomen- ja ruotsinkieliseksi kansanlastentarhanopettajaseminaariksi.
Keskusjyvänen

Keskusjyväset eli sentriolit ovat mikrotubuluksista muodostuneita soluelimiä, joilla on tärkeä tehtävä solunjakautumisessa. Sentriolit osallistuvat solunjakautumiseen vetämällä tuplaantuneet soluelimet sekä kromosomit kasvattamillaan mikrotubuluksilla kumpaankin syntyvään soluun.
Sentriolit sijaitsevat sentrosomissa, joka on tuman lähellä sijaitseva mikrotubulusten organisaatiokeskus. Sentronomiksi kutsutaan kohtaa, johon mikrotubulukset ovat ankkuroituneet. Eukaryooteilla eli aitotumallisilla soluilla on sentrosomissa kaksi sentriolia (ns. diplosomi)

Rakenne ja toiminta

Keskusjyväset ovat noin 0,3 \mu m pitkiä 0,1 \mu m paksuja onttoja lieriöitä, jotka koostuvat mikrotubuluksista. Niitä sijaitsee kaksi sentrosomin keskellä kohtisuorassa toisiaan vastaan. Keskusjyväset ovat osallisina tumasukkuloiden syntyyn vaellettuaan solun vastakkaisille puolille tumanjakautumisessa.
Tuman sijainti riippuu sentrosomin sijainnista, joten sillä on vaikutus soluelinten asettumiseen. Sentriolien liikkumiskyvyttömyyden on arvioitu liittyvän Meckelin oireyhtymään.

Kahdentuminen

Sentrosomit kahdentuvat mitoosin ensimmäisessä vaiheessa - profaasissa. Sentriolit kulkeutuvat solun eri napoihin, ja interfaasissa kahdentunut perintöaines pakkaantuu paksuiksi sisarkromatideiksi (ns. kromosomien kondensaatio).
Vantaan kulttuuripalkinto

Vantaan kulttuuripalkinto on Vantaan kaupunginhallituksen hakemuksetta myöntämä tunnustus, joka voidaan myöntää merkittävistä ansioista taiteen tai kaupungin taide-elämän hyväksi. Palkinto on jaettu vuodesta 1976 lähtien. Se voidaan antaa Vantaalla vakituisesti asuvalle henkilölle tai kaupungissa toimivalle yhteisölle. Esityksen vuosittain jaettavasta kulttuuripalkinnosta tekee Vantaan vapaa-ajan lautakunta ja päätöksen kaupunginhallitus.
Eero Lehtonen (koripalloilija)

Pelaajaura

UU-Korihaiden kasvatti Lehtonen pelasi vuosien 2012–2016 välillä seuran A- ja B-poikajoukkueissa ikäluokkien I-divisioonissa. Kaudella 2015–2016 hän ylsi A-poikien I-divisioonassa tupla-tuplakeskiarvoon, 17,8 pisteeseen ja 10,3 levypalloon per ottelu. Korihaiden miesten edustusjoukkueessa Lehtonen pelasi jo kaudella 2013–2014, jolloin hän pelasi maaliskuussa 16-vuotiaana Korisliigassa kahdessa ottelussa joitakin minuutteja ottaen toisessa ottelussa yhden levypallon. Korihait voitti kyseisellä kaudella vain kuusi 44 runkosarjaottelustaan ja putosi selkeällä erolla I-divisioonaan. Miesten I-divisioona A:ssa Lehtonen pelasi kaudella 2014–2015 runkosarjassa noin 11 ja puoli minuuttia per ottelu 2,5 pisteen ja 1,4 levypallon keskiarvoilla. Korihait voitti runkosarjan mutta hävisi loppuotteluissa eikä noussut Korisliigaan. Kaudella 2015–2016 Korihait kärsi talousvaikeuksista, joista se selvisi. Lehtosen peliaika ja tehot kasvoivat edelliskaudesta, ja pääsääntöisesti avausviisikossa pelattuaan hän kirjautti runkosarjassa noin 24 ja puolessa minuutissa 7,3 pistettä ja 2,2 levypalloa ottelua kohden. Korihait voitti jokaisen pudotuspeliottelunsa ja nousi takaisin Korisliigaan. Kauden päätyttyä Lehtonen teki Korihaiden kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Toukokuussa 2018 Lehtonen siirtyi I-divisoona A:ssa pelaavaan Kristika Turkuun.
Lehtonen tulee koripalloperheestä. Hänen isänsä on maajoukkuepelaaja, Suomen mestari ja cup-mestari Harri Lehtonen.