google/wiki40b huggingface dataset:
Jim Allen

Manchesterista sosialistiksi

Vanhemmat Kity ja Jack Allen. James Allen syntyi Miles Plattingin kaupunginosassa Manchesterissa. Hänen perheensä olivat Irlannin katolilaisten jälkeläisiä. Sodan puhjetessa 1939, James Allen jätti koulun kesken ja meni tehtaalle töihin. Hän teki erilaisia töitä vuoteen 1944 asti, jolloin hänet kutsuttiin armeijan palvelukseen. Palvelus vei hänet Saksan alueelle. Hänet pidätettiin kerran päällekäynnistä, minkä jälkeen eräs hänen sellikavereistaan esitteli hänelle sosialismin ihanteita. Tämän jälkeen hänestä tuli vannoutunut sosialisti loppuelämäkseen. Hän ei kuitenkaan hyväksynyt missään vaiheessa stalinismia ja kieltäytyi olemassa missään tekemisissä Ison-Britannian kommunistisen puolueen kanssa (Communist party of Great Britain). Sen sijasta hän liittyi Vallankumoukselliseen kommunistipuolueeseen (Revolutionary Communist party) vuonna 1958.

Kirjailijan ura

Jim Allen aloitti kirjailijan uransa 1958 työskennellessään kaivoksessa. Hän oli mukana aloittamassa The Miner -lehteä, johon hän myös kirjoitti ja tämän takia hänen oli vaikea saada työtä enää kaivoksissa. Silloin Allen päätti ryhtyä kokopäiväiseksi kirjailijaksi. Hänen uransa lähti nousuun vuonna 1964, kun hän lähetti käsikirjoituksen Granada tv:lle, jolloin hänet palkattiin saippuaoopperan käsikirjoitustyöryhmään. Hän työskenteli Granadassa vuoteen 1967 asti. Tuona aikana hänen ensimmäinen pitkä näytelmänsä, Hard Word, esitettiin tv-draamana vuonna 1966 osana suosittua Wednesday Play -sarjaa, joka esitti joka viikko uuden näytelmän, joka televisioitiin BBC:llä. Hard Wordin ohjasi Ridley Scott. Seuraavana vuonna julkaistiin samassa sarjassa The Lump -niminen näytelmä, joka kertoi Liverpoolin satamatyöläisten lakosta sekä yhdestä satamatyöläisestä, joka siteerasi jatkuvasti Leniniä ja Jack Londonia.

Ken Loach

Televisiosarjan Wednesday Play tuottaja Tony Garnett esitteli Allenin Ken Loachille, mikä aloitti heidän pitkän yhteistyönsä. Loachin ensimmäinen Allenin teksteihin perustuva ohjauksensa oli The Big Flame vuonna 1969. Kuusi vuotta myöhemmin 1975 Allen kirjoitti Loachin ohjattavaksi neliosaisen sarjan Days of Hope, joka käsitteli Britannian työväenliikkeen historiaa vuodesta 1918 vuoteen 1926. Allenin ja Loachin tunnetuimmaksi teokseksi syntyi vuonna 1987 Perdition, joka piti esittää Royal Court Theatressa, mutta näytelmän esitys peruttiin 36 tuntia ennen ensi-iltaa. Jim Allen kirjoitti käsikirjoituksen myös kolmeen Loachin ohjaamaan kokoillan elokuvaan: Hidden Agenda, Raining Stones ja Land and Freedom.
Ørnevegen

Ørnevegen on Riksveg 63 -tien Geirangerin ja Eidsdalin välissä sijaitseva tieosuus. Se tunnetaan Geirangervuonon rannalta ylös vuorelle kiemurtelevasta serpentiinitielle tyypillisestä siksakkimuodosta. Ørnevegenin serpentiinitien ylimmälle mutkalle, Ørnesvingenille, on rakennettu näköalatasanne.
Jorma Melleri

Jorma Melleri on suomalainen toimittaja. Hän on toiminut pitkään Ylen uutispäällikkönä. Vuosina 1993–95 hän oli Poliittiset toimittajat ry:n puheenjohtaja.
Melleri on naimisissa Euroopan parlamentin jäsenen Anneli Jäätteenmäen kanssa ja hän on edesmenneen runoilija Arto Mellerin veli sekä näyttelijä Sara Mellerin setä.
Sören Boström

Sören Boström (s. 26. lokakuuta 1947) on ruotsalainen jääpalloilija. Hän pelasi keskikentällä pelinrakentajana. Hän oli Ruotsin maajoukkueen kapteeni sen voittaessa kaksi ensimmäistä maailmanmestaruuttaan vuosina 1981 ja 1983. Hän oli mukana kuusissa MM-kisoissa ja pelasi 114 maaottelua, enemmän kuin kukaan muu ruotsalainen siihen mennessä. Hän edusti kotimaassaan Västanfors IF:ää ja Västerås SK:ta, joiden valmentajanakin hän on 1990- ja 2000-luvuilla toiminut. Hänet valittiin Ruotsissa vuoden pelaajaksi vuonna 1976.
Humat ad-Diyar

Humat ad-Diyar ("Isänmaan vartijat") on Syyrian kansallislaulu. Sen on sanoittanut Khalil Mardam Bey (1895-1959) ja säveltäneet Mohammad ja Ahmad Salim Flaifel. He ovat säveltäneet myös Irakin nykyisen kansallislaulun Mawtini ja Palestiinan kansallislaulun Biladi, samoin kuin monta muuta Lähi-idässä suosittua sävellystä. Homat el Diyarista tuli Syyrian kansallislaulu vuonna 1936. Maan yhdistyttyä Egyptin kanssa Yhdistyneeksi arabitasavallaksi vuonna 1958, maan kansallislauluksi tuli Homat el Doyarin ja tuolloisen Egyptin kansallislaulun yhdistelmä. Kun Yhdistynyt arabitasavalta hajosi jo vuonna 1960, palasi Syyria takaisin vanhaan kansallislauluunsa.

Teksti arabiaksi

حـماةَالـديارِعليكمْ سـلامْ

أبَتْ أنْ تـذِلَّ النفـوسُ الكرامْ

عـرينُ العروبةِ بيتٌ حَـرام

وعرشُ الشّموسِ حِمَىً لا يُضَامْ

ربوعُ الشّـآمِ بـروجُ العَـلا

تُحاكي السّـماءَ بعـالي السَّـنا

فأرضٌ زهتْ بالشّموسِ الوِضَا

سَـماءٌ لَعَمـرُكَأو كالسَّـما
رفيـفُ الأماني وخَفـقُ الفؤادْ

عـلى عَـلَمٍ ضَمَّ شَـمْلَ البلادْ

أما فيهِ منْ كُـلِّ عـينٍ سَـوادْ

ومِـن دمِ كـلِّ شَـهيدٍ مِـدادْ؟

نفـوسٌ أبـاةٌ ومـاضٍ مجيـدْ

وروحُ الأضاحي رقيبٌ عَـتيدْ

فمِـنّا الوليـدُ و مِـنّا الرّشـيدْ

فلـمْ لا نَسُـودُ ولِمْ لا نشـيد؟

Translitteraatio

Humath al diari aleikum salam

Abt aan tozala al nafusu al kiram

Aareiunu al urubthi beyton haram

Wa Aarshu al shumusu himan la yudam

Robughu al shami buruju al Aala

Tohaki al suma'a bia'ali alsana

Fa ardon za het bilshumus al widaa'a

Samaon lamroka ou ka sama

Rafifu alamani wakhafuq alfuad

Aala aalamen duma shamla al bilad

Ama fihi min kul ain suwad

Wamin dami kuli shahydin midad

Noufuson ubaton wa madin magid

Wa ruhu al adahi raqibon aatid

Fa minna al walidu wa minna al rashid

Fa lem la nasudu wa lem la nasheed
Hideo Hashimoto

Jalkapallomaajoukkue

Hän edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 2007-2010.
Cody Garbrandt

Vapaaottelu

Garbrandt otteli amatöörinä 6-2 tilastolla ennen siirtymistään ammattilaiseksi 2012, jolloin hän otteli joulukuussa ensimmäisen kerran Pennsylvaniassa. Hän otteli Pinnacle FC -organisaatiossa Charles Kessingeria vastaan, jonka Garbrandt voitti teknisellä tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä.

UFC

Garbrandt otteli UFC:ssä ensi kerran tammikuussa 2015 Marcus Brimagea vastaan. Hän voitti ottelun kolmannen erän lopussa teknisellä tyrmäyksellä. Heinäkuussa Garbrandt voitti toisen ottelunsa Henry Brionesia vastaan tuomariäänin (30–27, 30–27, 30–27).
Fayetten piirikunta (Ohio)

Maantiede

Fayetten naapuripiirikuntia ovat Madison pohjoisessa, Pickaway koillisessa, Ross kaakossa, Highland etelässä, Clinton lounaassa ja Greene luoteessa.

Väestö

Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 29 030 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 95,1%, mustiin (2,3%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,3%) ja aasialaisiin (0,6%).
Kotitalouden mediaanitulo on 39 263 ja köyhyysrajan alapuolella oli 18,5% väestöstä vuosina 2007–2011.
MP4

MP4 tai M4A eli MPEG-4 Part 14 on Applen kehittämä säiliömuoto. MP4 esiintyi ensimmäisen kerran Applen tuottamassa QuickTime-mediasoittimessa. MP4 sisältää yleensä videokuvaa ja ääntä, mutta kuvan ja äänen lisäksi se voi myös sisältää tekstityksen. MP4 toistuu useimmilla mediasoittimilla, kuten QuickTime Playerilla, Winampilla ja VLC media playerilla. Joihinkin ohjelmiin on ladattava erillinen koodekki, jotta MP4 saadaan toimimaan. MP4 on myös mobiilivideoiden tallennusmuoto, jota käytetään erityisesti Nokian puhelimien videoissa.
Osa ohjelmista saattaa tunnistaa MP4-tiedoston M4A:ksi, joka on sama tiedostomuoto kuin MP4, mutta sisältää yleensä vain ääntä.

M4V

M4V-tiedostomuoto on MPEG-4:n muunnelma. Erona on se, että M4V voidaan kopiosuojata Applen FairPlay DRM -ohjelman avulla. M4V:tä käytettään iTunes-verkkokaupan tallenteissa kuten televisio-ohjelmien jaksoissa, musiikkivideoissa ja täyspitkissä elokuvissa.
Jordan Ferri

Seurajoukkueura

Ferri on Lyonin kasvatti, joka nousi seuran kakkosjoukkueeseen kesällä 2010. Hän pelasi kausina 2010–2011 ja 2011–2012 yhteensä 49 CFA-sarjan ottelua. Kesällä 2012 Ferri nostettiin edustusjoukkueeseen, ja hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Ligue 1:ssä 12. joulukuuta 2012, kun Lyon pelasi kotonaan 1–1-tasapelin Nancya vastaan. Jo ennen ensimmäistä otteluaan kansallisessa sarjassa Ferri oli pelannut Eurooppa-liigassa, jossa hän pääsi ensimmäistä kertaa kentälle 8. marraskuuta 2012, kun Lyon voitti vieraissa Athletic Bilbaon 3–2. Yhteensä Ferri pelasi kaudella 2012–2013 pääsarjassa seitsemän ja CFA:ssa 13 ottelua.
Läpimurtonsa pääsarjatasolla Ferri teki kaudella 2013–2014, jonka aikana hän edusti Lyonia 29:ssä Ligue 1:n ottelussa onnistuen maalinteossa kolmesti. CFA:ssa hän pelasi enää kaksi ottelua. Ensimmäisen pääsarjamaalinsa Ferri teki 31. elokuuta 2013, kun Lyon hävisi vieraissa Evianille 1–2. Ferri kuului joukkueen runkopelaajiin myös kaudella 2014–2015 pelaten 35 ottelua, joissa hän teki yhden maalin.

Maajoukkueura

Ferri on edustanut Ranskan alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueita. Hän oli mukana alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tšekissä 2015, jossa hän pelasi kolme ottelua ja teki maalin, kun Ranska voitti Kazakstanin 5–0.
Valerie Martin

Valerie Martin (s. 1948 Missouri) on yhdysvaltalainen romaani- ja novellikirjailija. Hän on opettanut muun muassa Mount Holyoke Collegessa, Loyola University New Orleansissa, New Orleansin yliopistossa,Alabaman yliopistossa ja Sarah Lawrence Collegessa. Hän on suorittanut tutkinnon Massachusettsin yliopistosta. Hänellä on yksi tytär, vuonna 1975 syntynyt Adrienne.
Martinin romaani Property (2003) voitti Orange-palkinnon. 
Hänen vuonna 1990 julkaisemansa romaanin Mary Reilly (suom. Isäntäni tri Jekyll) pohjalta tehtiin vuonna 1996 Stephen Frearsin ohjaama elokuva Mary Reilly – isäntänä tri Jekyll, jonka pääosissa olivat John Malkovich ja Julia Roberts.
Saukko-laivasto

Saukko-laivasto oli rymättyläläinen sillilaivasto, joka toimi 1940-luvulta vuoteen 1975. Saukko-laivasto oli tunnetuin sillilaivasto Suomessa sotien jälkeen.
Saukko-laivasto teki ensimmäisen pyyntimatkan Islantiin 1940- ja 1950-luvun vaihteessa. Kaukaisimmillaan laivasto pyysi Jan Mayenissä. Sillikantojen heikentyessä Islannissa 1960-luvulla Saukko-laivasto siirtyi Norjan ja Pohjanmeren vesille. 2–3 kuukauden pituiset pyyntimatkat tehtiin kesällä ja loppusyksyllä. Edellisen pyyntikauden silli oli tuolloin usein jo loppunut Suomesta, joten Saukko-laivaston paluuta ja pyynnin vaiheita seurattiin myös tiedotusvälineissä. Saukko-laivaston saapuminen sillilastissa Röölään oli vuosittain suuri tapahtuma, joka uutisoitiin myös valtakunnallisesti. Toiminta loppui vuonna 1975, kun Suomi ei enää uusinut kansainvälisiä kalastussopimuksiaan. Laivastoon kuului parhaimmillaan neljä Saukko-alusta.
Nykyään Saukko-laivaston irtaimistoa on nähtävillä Silliperinnekeskus Dikselissä Röölässä, Naantalissa. Silliperinnekeskuksen perusajatuksen kehitteli Tauno Saarni vuonna 2003. Hän oli Saukko-laivaston viimeinen omistaja.
Sillinjalostus yritys Boyfoodin siirryttyä Röölään, ja sen tuotua silliä ensimmäisen kerran vuonna 1990, alettiin vuosittain pitämään Sillimarkkinoita Röölässä. Sillimarkkinat pidettiin alkukesästä, ja ne olivat perinteinen kesätapahtuma, jossa sillilaivojen saapumista juhlitaan uuden perunan ja viihde-esiintyjien kanssa. Tapahtuma on tunnettu Turun alueella ja siihen osallistui vuosittain tuhansia ihmisiä.
Rikkidioksidipäästöt

Rikkidioksidi (SO₂) on happamoittava kaasu. Se happamoittaa järviä ja maa-alueita, jolloin kasvit ja eliöstö kärsivät vaurioita tai jopa osin tuhoutuvat. Rikkidioksidipäästöjä aiheuttaa erityisesti lämmöntuotanto fossiilisilla polttoaineilla, puu- ja metalliteollisuus sekä öljynjalostamot.
Rikkidioksidipäästöt ovat vähentyneet viime aikoina ilmansuojelullisilla toimenpiteillä. Rikkidioksidi voidaan poistaa savukaasuista, jolloin se ei pääse leviämään ilmakehään.
Uudenseelanninenglantilaiset

Historia

Englantilaiset olivat ensimmäisten eurooppalaisten joukossa asuttamassa Uutta-Seelantia 1800-luvun alussa. Heitä tuli maahan aluksi kauppiaina ja lähetyssaarnaajina. Luultavasti ennen 1840-lukua maahan tulleista siirtolaisista 60 % oli englantilaisia. New Zealand Companyn Wellingtonin, Nelsonin, New Plymouthin ja Whanganuin siirtokuntiin houkuttelemista siirtolaisista samaten valtaosa oli Englannista. Heidän osuutensa siirtolaisista väheni kuitenkin 1850- ja 1860-luvuilla, kun maahan saapui kullankaivajia ja sotilaita. Pohjalukema saavutettiin vuonna 1871, kun vain 41 % maan ulkomailla syntyneestä väestöstä oli englantilaisia. Uuden-Seelannin ruvettua aktiivisesti värväämään siirtolaisia samalla vuosikymmenellä heidän määränsä nousi jälleen. Ensimmäisen- ja toisen maailmansodan aikana monet englantilaistaustaisista uusiseelantilaisista menivät sotilaana takaisin emämaahan. Sodan jälkeen sotilaiden vaimot ja lapset Isosta-Britanniasta muuttivat usein miehensä mukana Uuteen-Seelantiin. Sekä Britannian että Uuden-Seelannin hallitukset rohkaisivat tällaista muuttoliikettä. Sotien jälkeen Uusi-Seelanti alkoi taas auttaa siitolaisia maahan vuodesta 1947 vuoteen 1975. Tuona aikana maahan saapuneista 350 000 siirtolaisesta noin 80 % oli englantilaisia. Maahanmuuttosäädöksiä tiukennettiin 1975 ja siitä lähtien maahanmuuttamiseen tarvittiin lupa. Työlupien vaatiminen tuli käyttöön 1986. Tämän jälkeen englantilaisia siirtolaisia on tullut vain vähän. Vuonna 2006 englantilaiset muodostivat vain 20 % maan ulkomailla syntyneestä väestöstä.

Uskonto

Suurin osa Uuden-Seelannin englantilaisista kuuluu anglikaaniseen kirkkoon. Uuden-Seelannin anglikaaninen kirkko on autonominen, mutta sillä on yhä tiiviit yhteydet Britanniaan. Muita kirkkokuntia englantilaisten keskuudessa ovat metodistit ja baptistit.

Urheilu

Kriketti saapui Uuteen-Seelantiin englantilaisten lähetyssaarnaajien mukana. Ensimmäinen tunnettu krikettiottelu Uudessa-Seelannissa järjestettiin vuonna 1844 Nelsonissa. Jo varhain maahan tuotuja urheilulajeja olivat myös laukkaurheilu, keilaus ja jääkiekko. Rugby levisi maahan paljolti Charles Monron vaikutuksen takia. Hänen vaikutuksestaan sitä alettiin pelata poikien kouluissa Uudessa-Seelannissa. Hän itse oli oppinut pelin lontoolaisessa koulussa. Jalkapallo vakiinnutti asemansa vasta toisen maailmansodan jälkeen.

Ruoka

Suurin osa Uuden-Seelannin valkoisesta väestöstä söi englantilaisen keittiön mukaisesti, johon kuuluivat muun muassa peruna, liha, leipä, piiraat ja murot. Oluen toi Uuteen-Seelantiin lontoolainen Joel Polack, joka aloitti vuonna 1835 panimon Kororākekassa. Oluesta tulikin Uuden-Seelannin suosituin alkoholijuoma.
Adolf Paul

Adolf Paul (oik. Adolf Georg Wiedersheim-Paul; 6. tammikuuta 1863 Brommö, Ruotsi – 30. syyskuuta 1943 Berliini, Saksa) oli ruotsiksi ja saksaksi kirjoittanut kirjailija, joka asui Suomessa vuodesta 1872 vuoteen 1889.
Paulin isä oli tilanomistaja Alfred Fredrik Wiedersheim-Paul ja äiti Hedda Charlotta Cecilia Blix. Paulin perhe muutti Suomeen vuonna 1872 hänen ollessaan 9-vuotias. Paul kävi lyseota Turussa, opiskeli Mustialan maanviljelysopistossa ja toimi sitten tilanhoitajana isänsä omistamilla maatiloilla. Hän siirtyi kuitenkin pian musiikin ja kirjallisuuden pariin.
Paul tutustui säveltäjä Jean Sibeliukseen opiskellessaan 1886–1889 Helsingin konservatoriossa pianisti Ferruccio Busonin oppilaana. Sibelius sävelsi musiikin Paulin näytelmään Kuningas Kristian II (1898) ja häämarssin komediaan Die Sprache der Vögel (Lintujen kieli) (1911).
Paul aloitti kirjailijanuransa muutettuaan Saksaan 1889. Hänen ensimmäinen teoksensa oli omaelämäkerrallinen romaani En bok om en människa (1891), jossa hän kuvasi myös ystävyyttään Sibeliuksen kanssa. Paulin Suomessa tunnetuimmat näytelmät ovat Kuningas Kristian II ja Kaarina Maununtytär 1899. Sensuuri takavarikoi hänen novellikokoelmansa The Ripper (1892).
Paulin puoliso vuodesta 1897 oli Nathalie Brehmer. Timo Koivusalon ohjaamassa Sibelius-elokuvassa Paulia näyttelee Kunto Ojansivu.
Pilvenmäen ravirata

Hallinto

Pilvenmäen raviradan omistaa ja sitä hallinnoi vuonna 1898 perustettu Forssan Seudun Hippos ry. Yhdistyksellä on yhdeksänhenkinen johtokunta, jonka puheenjohtajana toimii Matti Uutela. Johtokunta valitsee ja nimittää toiminnanjohtajan. Tammikuusta 2014 toukokuuhun 2015 toiminnanjohtajana oli Jari Isometsä ja häntä ennen Turun Hippos ry:n toimitusjohtaja Roger Johansson.

Ravitoiminta

Pilvenmäen ravirata on järjestänyt Kuninkuusravit kolmesti vuosina 1968, 1988 ja 2006. Vuoden 1968 kilpailua varten Pilvenmälle rakennettiin lasitettu istumakatsomo, joka otettiin käyttöön 1966. Toinen katsomorakennus valmistui vuonna 1975.  Merkittävimmät Pilvenmäellä nykyään järjestettävät ravitapahtumat ovat Tammavaltikka ja Pilvenmäki Special. 1960–1990-luvuilla järjestettiin molemmille roduille tarkoitetut Tuoppi-ajot, jotka olivat aikansa legendaarisimpia ravikilpailuja Suomessa. 
Pilvenmäen ravirata on yksi Suomen merkittävimpiä valmennuskeskuksia. Ratatalleilla toimii 20 valmentajaa, joilla on valmennettavinaan noin 300 hevosta. Raviradan yhteydessä toimii myös hevosklinikka.

Muu käyttö

Raviurheilun lisäksi rataa on käytetty moottoripyöräilyn maarata-ajojen kilpailuihin. Vuonna 2010 rata isännöi ensimmäistä kertaa maarata-ajojen MM-karsintakilpailuja. Vuotta myöhemmin Pilvenmäellä ajettiin ensimmäisen kerran maatojen GP-osakilpailu. Moottoripyöräkilpailujen järjestämisestä vastaa Forssan moottoriseura. Moottoripyörien maaratakilpailu muistuttaa speedwaytä, mutta rata on pidempi. Vuosittain elokuun alkupuolella Pilvenmäellä järjestetään Suomen suurin yksipäiväinen harrasteautojen kokoontuminen, Pick-Nick.
Pavel Astahov

Pavel Aleksejevitš Astahov (ven. Павел Алексеевич Астахов, 8. syyskuuta 1966 Moskova) on venäläinen juristi ja Venäjän entinen lapsiasiavaltuutettu. Hänen seuraajansa on Anna Kuznetsova.

Koulutus

Astahov valmistui KGB:n korkeakoulusta 1991 ja suoritti maisterin tutkinnon Pittsburghin yliopistossa 2002. Vuonna 2002 hänestä tuli oikeustieteen tohtori (kandidaatin tutkinto) ja venäläisen korkeamman tohtorintutkinnon hän suoritti 2006. Väitöskirjaa on kuitenkin epäilty plagiaatiksi. Toimittaja Sergei Parhomenkon tekstianalyysin perusteella 80 prosenttia tekstistä on kopioitu ilmoittamatta lähdettä.

Ura

Astahov on toiminut asianajajana Moskovassa vuodesta 1991 lähtien. Vuoden 2010 alusta hänet nimitettiin Venäjän federaation presidentin lasten oikeuksien komissaariksi. Hän erosi virasta syyskuussa 2016. Astahov on tullut tunnetuksi kommenteistaan Venäjän Karjalan Säämäjärven veneturmassa hukkuneiden lastenleiriläisten tapauksessa ja Suomessa erityisesti Rantalan huostaanottotapauksen yhteydessä.
Astahovilla on ollut oma tositelevisiosarja, kaksi radio-ohjelmaa, ja hän on julkaissut yleistajuisia kirjoja lakiasioista. Hän on myös julkaissut useita rikosromaaneja.
M/S Scandinavian Star

Onnettomuus huhtikuussa 1990

M/S Scandinavian Star lähti 6. huhtikuuta 1990 kello 21.45 Oslosta kohti Fredrikshavnia. Aluksella oli 383 matkustajaa ja 99 miehistön jäsentä. Yöllä, Lysekilin edustalla aluksella havaittiin monta tulipaloa, joista ensimmäinen sammutettiin matkustajien hoidosta. Toinen tulipalo levisi kuitenkin niin pahasti, että klo 2.24 alus lähetti hätäkutsun ja klo 3.20 päällikkö Hugo Larsen määräsi jättämään laivan. Larsen jätti itse laivan klo 3.23, ilmoittaen ettei laivalla enää olisi pelastettavia. 
Palo vaati 159 uhria. Tahallisesta sytyttämisestä löytyi todisteita, mm palolähteiden määrä, laivan juuri ennen paloa korotettu vakuutus, ja että miehistön havaittiin estäneen sammutustoimenpiteitä.  
Tutkimusta vaikeuttivat kuitenkin portugalilaisen miehistön kielitaidottomuus ja aluksen paloturvallisuudesta tinkiminen; palohälytystä ei annettu riittävän pitkään, eikä nukkuvia matkustajia herätetty. Stortingetin tutkimuskomitea tapahtumasta jättää täydellisemmän selvityksen kesään 2017 mennessä.
Konsuli (arvonimi)

Konsuli on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 10. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko 3 300 euroa tai 820 euroa.
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1919. Vuosien 1918–2013 aikana konsulin arvonimi on myönnetty 37 henkilölle.
Prince of Persia

Historia

Prince of Persia on pelinä merkittävä, koska se oli sen ajan muihin tasohyppelyihin ja useimpiin toimintaseikkailuihin verrattuna huomattavasti realistisempi. Ennen Prince of Persia -pelejä tyypillisessä tasohyppelyssä pelihahmon kehon mittasuhteet olivat epärealistisia eivätkä hahmot reagoineet korkealta putoamiseen.
Prince of Persiassa käytettiin siihen aikaan poikkeuksellisen realistista animaatiota. Pelin ihmishahmot ovat karkeita spritejä, mutta elävästi animoituja. Jordan Mechner perusti pelin animaatiot hänen veljestään, Davidista otettuun videopätkään, jossa David teki liikkeitä jotka myöhemmin päätyivät peliin. Kaikki hahmojen asennot ja mittasuhteet tehtiin tarkoin videon pohjalta vastaamaan todellista ihmistä niin juostessa kuin hypätessäkin. Myös pelin miekkailukohtaukset ovat varsin aidon näköisiä, joskin lyöntejä ja torjuntoja oli käytössä vain yksi kumpaakin.
Vuonna 2008 pelisarjan pohjalta alettiin kehittää elokuvaa. Prince of Persia: The Sands of Time sai ensi-iltansa keväällä 2010.

Juoni ja pelaaminen

Prince of Persian punainen lanka on aikaraja, jossa peli pitää läpäistä. Aika juoksee pelissä jatkuvasti, joten pelaajalla on aikaa vain tunti pelata peli läpi. Joillakin alustoilla oli mahdollista tallentaa peli jokaisen tason alkuun, mutta peliä jatkettaessa aika jatkuisi tästä pisteestä.
Prince of Persian historia muuttui Prince of Persia Special Editionin jälkeen täysin. Juoni oli samantapainen, mutta Prinssi osasi yliluonnollisia liikkeitä, kuten seinillä kävelyä. Peleihin tuli myös aivan uudenlaisia vihollisia ja esteitä. Myöhemmässä Ubisoftin luomassa Sands of Time -trilogiassa Prinssin liikkeet ovat taas palanneet uskottavammiksi: pudotukset, jotka tappaisivat oikeasti, tappavat myös pelissä.
Väyläalus Letto

Historia

Alukselle on tehty muutostöitä vuosina 1989 ja 1997 muun muassa öljyntorjuntaominaisuuksien lisäämiseksi.
Skandinavian rahaliitto

Skandinavian rahaliitto oli Norjan kuningaskunnan, Ruotsin kuningaskunnan ja Tanskan kuningaskunnan keskenään solmima rahaliitto, joka perustui 1870-luvulla levinneeseen kultakantaan. Rahaliitossa jokaisen maan kruunu oli vaihtokelpoinen toisensa kanssa ja kymmenen kruunun kolikossa oli 4,03266 grammaa kultaa. Rahaliiton vuoksi Ruotsin kuningaskunnan rahayksikkö, taaleri, vaihtui kruunuksi.
Rahaliitto käytännössä lakkasi olemasta ensimmäisen maailmansodan aikana, kun vaihdettavuutta kultaan rajoitettiin. Laillisesti rahaliitto lakkasi 1920-luvulla.
Käpylän Urheilijat

Käpylän Urheilijat on vuonna 1921 perustettu helsinkiläinen urheiluseura, jonka toiminta on keskeytynyt kahdesti, mutta aloitettu uudelleen.
Seura liittyi Työväen urheiluliittoon (TUL). Ensi alkuun seura menestyi painissa, jonka raskaassa sarjassa seuran jäsen Kaarlo Ponsén oli aikansa paras maailmassa ja myös kautta aikojen Käpylän menestynein urheilija. Käpylän Urheilijat rakennutti vuonna 1925 talkootyöllä Käpylän työväentalon. 1920-luvulla Käpylän Urheilijat suuntautui työväenurheiluliikkeen kommunistiseen siipeen, joten sosiaalidemokraatit erosivat seurasta ja perustivat Käpylän Kunnon. Käpylän Urheilijat osallistui vuonna 1928 Punaisen urheiluinternationaalin Moskovassa järjestämiin spartakiadeihin, joissa Ponsén johti suomalaisten maajoukkuetta. Tämän seurauksena seura erotettiin TUL:sta ja lakkautettiin 1931, ja sen talo siirtyi konkurssihuutokaupassa Helsingin Työväenyhdistyksen omistukseen. Sodan jälkeen seura perustettiin 1946 uudelleen, mutta toiminta hiipui 1970-luvulla. Vuonna 1982 toiminta alkoi jälleen, nyt jalkapallolla, ja laajentui varsinkin lasten ja nuorten liikuntakouluksi, ja mukaan tuli muun muassa skeittaus. Sitten se oli mukana järjestämässä Käpylän Kyläjuhlia ja perustamassa 1995 Käpylän Yhdyskuntaklubia, ja lopulta se liittyi Yhdyskuntaklubin kerhotoiminnan osaksi vuonna 2001.
Seura menestyi myös lentopallossa ja nousi 1961 SM-sarjaan josta kuitenkin putosi seuraavana vuonna. Nykyisin se on liikuntaseura.