google/wiki40b huggingface dataset:
Singaporen satama

Singaporen satama (LOCODE:   SG SIN ja SG SCT (Singapore Container Terminal)) on erittäin suuri meriliikenteen keskus Singaporessa. Vuonna 2011 se oli 531,6 miljoonan tonnin kokonaisrahtimäärällään maailman 3. suurin satama kiinalaisten Shanghain ja Ningbon ja Zhoushanin sataman jälkeen. Myös vuosien 2012 (538,0 milj. tonnia) ja 2013 satamatilastoissa (559,6 milj. tonnia) Singaporen satama listattiin maailman 3. suurimmaksi satamaksi. 
Konttiliikenteessä Singapore oli maailman suurin vielä vuonna 2009, mutta jäi vuosina 2010-2011 toiselle sijalle ohi nousseen Shanghain jälkeen. Hongkongin satamaa oli näinä vuosina kolmanneksi suurin konttisatama. Singaporen sataman kautta kulki vuonna 2011 kontteja 29,938 miljoonan,  vuonna 2012 31,6 miljoonan ja vuonna 2013 32,6  miljoonan TEU:n verran.
Vuonna 2011 satamassa kävi yhteensä 127 998 yli 75 tonnin alusta. Suurimmat alusryhmät olivat tankkerit (22 280 kpl) ja konttialukset (19 290 kpl).
Alusten polttoainehuollossa Singaporen satama on oman ilmoituksensa mukaan maailman suurin ja tärkein. Vuonna 2011 sieltä tankattiin kaikkiaan 43 153,6 tonnia polttoainetta, josta valtaosa oli raskasta polttoöljyä.
Satama on perustettu 1800-luvulla. Toisen maailmansodan aikana sataman makasiinit tuhoutuivat japanilaisten pommituksissa ja lukuisat upotetut alukset haittasivat liikennettä satama-altaassa. Vuoteen 1947 mennessä sataman kautta kulkevan rahdin määrä nousi kuitenkin jo 20,4 miljoonaan nettorekisteritonniin, ja nelinkertaistui siitä vuoteen 1963 mennessä. Vuonna 1972 avattiin uusi konttilaituri, jonka avulla voitiin vastaanottaa kolmannen sukupolven konttialuksia. Vuonna 1997 satamaan avattiin toinen terminaali, Pasir Panjang.
Nykyisin keskeinen satamaoperaattori PSA Singapore (PSA= Port of Singapore Authority) toimii viidessä terminaalissa. Kolme niistä, Tanjong Pagar, Keppel ja Brani, ovat aivan kaupungin keskustassa. Pasir Panjangin kaksi terminaalia terminaalia ovat hiukan keskustan länsipuolella. Lokakuussa 2012 se julkisti suunnitelman laajentaa Pasr Panjangin aluetta vielä kahdella terminaalilla ja 15 uudella laiturilla.
PSA Singaporen lisäksi Singaporessa toimii toinen suuri satamaoperaattori (Jurong Port Pte). Jurongin satama hoitaa muutakin rahtia kuin konttitavaraa. Vuonna 2011 sen käsittelemästä rahdista lähes puolet oli terästuotteita.
Singaporen suunnitelmissa on luopua keskustan konttiterminaaleista ja siirtää rahtiliikenne Tuasin niemelle kaupungin länsiosaan.
Ole Rømer

Ole (Christensen) Rømer (25. syyskuuta 1644 Aarhus – 19. syyskuuta 1710 Kööpenhamina) oli tanskalainen tähtitieteilijä, joka mittasi ensimmäisenä valonnopeuden vuonna 1676. Vaikka hänen tuloksessaan olikin lähes 30 prosentin virhe, hänen tutkimuksensa on merkittävä, sillä se sisälsi ensimmäiset vakuuttavat todisteet siitä, että valonnopeus on äärellinen. Vielä 1600-luvulla oli oppineitakin, jotka uskoivat valonnopeuden olevan ääretön.
Rømer  syntyi Tanskassa vuonna 1644, opiskeli Kööpenhaminassa opettajanaan Rasmus Bartholin. Ranskan Ludvig XIV palkkasi hänet kruununprinssin kotiopettajaksi. Hänestä tuli Kööpenhaminan yliopiston tähtitieteen professori, ja myöhemmin hän osallistui kaupungin hallintoon ja poliisilaitoksen kehittämiseen.
Suomen YK-nuoret

Hallinto

YK-nuorten varsinaiseksi jäseneksi voidaan hyväksyä rekisteröity yhdistys tai luonnollinen henkilö. Kannattajajäseneksi voi liittyä sekä luonnollinen henkilö tai oikeuskelpoinen yhteisö.
YK-nuorten liittohallitus hyväksyy ja erottaa jäsenet liittokokouksen päätöksellä kahden kolmasosan enemmistöllä. Liittohallitukseen kuuluu liittohallituksen puheenjohtaja, vähintään yksi varapuheenjohtaja, sekä 6–10 varsinaista jäsentä sekä heidän henkilökohtaiset varajäsenensä. Vähintään yhden liittohallituksen jäsenestä tulee olla edustettuna kustakin jäsenjärjestöstä. Liittohallituksen toimikausi kestää kalenterivuoden.
Marco Bode

Ura seurajoukkuetasolla

Rehmer aloitti uransa VfR Osterode 08:n juniorijoukkueessa ennen siirtymistään Werder Bremeniin. Otto Rehhagel löysi lupaavan nuoren ja nosti hänet seuran edustusjoukkueeseen.
Bode pelasi koko uransa Bremenissä. 14 vuoden aikana hän teki 101 maalia, mikä on Bremenin seuraennätys.  Bodelle esitettiin tarjouksia muista joukkueista, mutta hän pysyi uskollisena Bremenille. Bode lopetti uransa pian MM-kilpailujen 2002 jälkeen.

Maajoukkueura

Bode pelasi Saksan jalkapallomaajoukkueessa 40 ottelua, joissa hän teki yhdeksän maalia. Hänet valittiin Saksan joukkueeseen jalkapallon EM-kilpailuihin 1996. Bode oli mukana myös maailmanmestaruuskilpailuissa 2002 ja voitti kisoista hopeaa. Hän teki yhden maalin alkulohko-ottelussa Kamerunia vastaan.
HMS Tyne (P281)

Palvelus

Alus on sijoitettuna Portsmouthiin.
Pyhän Ursulan katolinen seurakunta

Historia

Ensimmäinen suomenkielinen reformaation jälkeinen pappi, monsignore Adolf Carling (1882-1966), toimi seurakunnan alueella 1900-luvun alkupuolella.
Vuonna 1985 perustettiin Kaakkois-Suomeen katolinen kappeliseurakunta, jonka toimintakeskukseksi tuli Kouvola. Seurakunta itsenäistyi 29.5. 1991. Joulukuussa 1993 vihittiin käyttöön seurakunnan kirkko, jonka oli suunnitellut Benito Casagrande.
Vuoteen 2003 asti seurakunnan nimi oli Autuaan Ursulan seurakunta, sillä se oli nimetty vuonna 1983 autuaaksi julistetun Urszula Ledóchowskan mukaan. Tämä oli toiminut vuosina 1909-1914 Karjalan kannaksella perustamassaan tyttöjen sisäoppilaitoksessa nimeltä Meren tähti. Hänet kanonisoitiin 18. toukokuuta 2003, jolloin seurakunta vaihtoi nimensä muotoon Pyhän Ursulan seurakunta. Vuoden 2016 lopussa seurakunnalla oli 625 jäsentä.
Patrick Teugels

Kilpailu-ura

Teugels alkoi harjoittelemaan kamppailulajeja 15-vuotiaana nähdessään ranskalaisessa karatelehdessä artikkelin kyseisestä lajista. Hän huomasi lehdessä listan eri saleista, joissa opetettiin kamppailulajeja. Teugels kiinnitti huomionsa Claude Goetzin johtamaan belgialaiseen Centre National de Karate saliin. Hän harjoitteli Shotokan karatea vuosina 1975–1978 yhdessä Jean-Claude Van Dammen kanssa. Tuona aikana hän saavutti vuoden 1978 Belgian kevyensarjan mestaruuden voitettuaan Van Dammen päätöksellä.
Sittemmin vuoden 1978 aikana Teugels siirtyi harjoittelemaan Antwerpeniin Bushidos saliin Rachid Ben Alitemin oppiin. Teugels jatkoi ottelemista ja saavutti hopeaa vuoden 1979 WAKOn potkunyrkkeilyn maailmanmestaruuskisoissa. Hän kuului myös Belgian karatemaajoukkueeseen, joka voitti Euroopan-mestaruuden vuonna 1979. Teugels kertoi otelleensa shotokan karaten ja potkunyrkkeilyn lisäksi nyrkkeily-, savate- ja kyokushin otteluissa, koska tuolloin Belgiassa oli hankalaa järjestää vain yhdelle lajille useita turnauksia. Teugels päätti kilpailemisen vuonna 1980 Van Dammea vastaan käydyn ottelun jälkeen. Hän harjoitteli vielä kaksi vuotta kilpailemisen jälkeen, mutta lopetti sen jälkeen kamppailulajien harjoittelun halutessaan keskittyä täysin kuvataiteen opiskeluunsa. Hän suoritti opintonsa loppuun vuonna 1983 Antwerpenin kuninkaallisessa akatemiassa. Sittemmin vuodesta 1989 lähtien hän on osallistunut teoksillaan taidenäyttelyihin Belgiassa.
Ferdinand Ries

Ferdinand Ries (28. marraskuuta 1784 – 13. tammikuuta 1838) oli saksalainen säveltäjä. Hän opiskeli Ludwig van Beethovenin johdolla. Riesin tuotantoon kuuluu muun muassa yhdeksän sinfoniaa, viulukonsertto sekä yhdeksän pianokonserttoa. Riesin teoksissa oli vaikutteita sekä klassismin että romantiikan musiikista.
Tuohikirje 403

Tuohikirje numero 403 on Novgorodin tuohikirje, johon on kirjoitettu (vanhoin kyrillisin kirjaimin) sekä muinaisvenäjäksi, että jollain itämerensuomalaisella kielellä. Kirjettä ei ole ajoitettu kunnolla stratigrafisesti, mutta tyyliltään sen on päätelty olevan 1300-luvun lopulta - jolloin se olisi parisataa vuotta uudempi vanhinta tunnettua itämerensuomalaista kirjoitusta, kirjettä nro. 292. Kirjeen löysi sattumalta vuonna 1960 rakennusmies nimeltään Klopov kaivettaessa rakennuksen perustuksille kuoppaa Novgorodissa, minkä vuoksi stratigrafista ajoitusta ei pystytty tekemään.

Teksti

Tuohen yläosan teksti on vanhaa venäjää, ja sisältää muistiinpanoja veloista tai veroista. J.S. Jelisejev kääntää viestin suomeksi näin: Markilla (germaaninen miehen nimi) on vakkoja (viljamitta), Himujevin (karjalainen miehen nimi venäläisessä asussa, sanasta himo) veljellä puolitoista oravaa Sandalakšassa (karjalainen paikannimi), Mundanahtilla (germaaninen miehen nimi, 'Kuutamoyö') kaksi oravaa, Pyhtinillä (karjalainen miehen nimi, sanasta pyhä) vakkoja. Sekä Pogijassa (karjalainen paikannimi, suom. Pohja) palkkalaisella orava.
Tuohen alaosassa on sanoja itämerensuomalaisella kielellä, sekä joitakin venäjänkielisiä sanoja. J.S Jelisejevin tulkinnan (1960) mukaan nämä ovat ilmeisesti kirjoittajan henkilökohtaisempia huomautuksia yläosan muistiinpanoihin. Kirjoittaja siis vaikuttaa hänen mukaansa olleen itämerensuomalainen. Vasemmanpuoleisimman huomautuksen mukaan kirjoittaja ei pidä jostakusta tai jostakin, todeten tämän olevan "soromo gulkija". Soromno on venäjää ja tarkoittaa häpeää, ja itämerensuomalainen "gulkija" olisi nykysuomeksi "hylkiä" tai "hylkiö" (ei kuitenkaan "kulkija"). Seuraavasta huomautuksesta on melko selvästi luettavissa: "Veli käski (käymään) Haapalan kylässä". Kolmas huomautus viittaa Jelisejevin mukaan rituaaliseen tavaroiden vaihtoon, eikä niinkään kaupankäyntiin. Jelisejev kääntää sen nykysuomeksi: "Turkikset vaihtoa varten, kysyä veljeä pitää. Niin antoivat."
Johanna Laakso (1999) kritisoi Jelisejevin näkemystä, ja katsoo, että tuohen alaosan teksti on sanasto: muutamia itämerensuomalaisia sanoja, ja näiden venäjänkieliset käännökset. Esimerkiksi mainittu "soromo gulkija" tarkoittaisi vain samaa asiaa ensin muinaisvenäjäksi, ja sitten itämerensuomeksi.
Gammalsvenskby

Historia

Gammalsvenskbyn asukkaat olivat Hiidenmaalta kotoisin olevia vironruotsalaisia. He lähtivät Ukrainaan vuonna 1781 saatuaan lupauksen siellä odottavista maaosuuksista Venäjän silloiselta hallitsijalta Katariina II:lta. Muuton syistä kiistellään, joidenkin mielestä se oli laiton pakkosiirto ja joidenkin mielestä vain maaorjille tehty antelias teko. Joka tapauksessa muutosta tuli kuitenkin katastrofi ja noin 1 000 henkilöä menetti henkensä. Vuoden 1783 laskennassa alueella asui enää vain 135 ruotsalaista. Tästä huolimatta muuttajat säilyttivät ruotsalaisen kulttuurinsa ja luterilaisen uskonsa. Lisäksi he säilyttivät kielensä, joka tosin muuntui omaksi murteekseen, joka muistutti vanhaa ruotsia enemmän kuin Ruotsissa puhuttu kieli. Ruotsista ja Suomesta kerätyillä lahjoituksilla rakennettiin kylään luterilainen kirkko, joka avattiin vuonna 1885. 
Ensimmäisen maailmansodan alkaessa Gammalsvensbysta lähti noin 900 asukasta evakkoina Ruotsiin ja vain muutama jäi kylään. Suurin osa evakoista jäi Ruotsiin tai muutti Kanadaan suurimmaksi osaksi Manitoban alueelle, noin 250 asukasta palasi takaisin vuonna 1929 kommunistisen puolueen innoittamana.
Elämä Neuvostoliitossa ei kuitenkaan sujunut odotetusti. Kun kyläläiset allekirjoittivat anomuksen maasta poispääsemiseksi, salainen poliisi vei pois noin 20 ihmistä. Stalinin vainot maksoivat usean kyläläisen hengen. Saksalaisten valloittaessa kylän vuonna 1941 heitä tervehdittiin vapauttajina, ja kun he perääntyivät alueelta 1943, ruotsalaiset evakuoitiin heidän mukanaan. 150 evakuoitua jäi Neuvostoliiton käsiin Puolassa, ja heidät lähetettiin työleireille. He saivat palata kotikyläänsä vuonna 1947.

Nykypäivä

Nykyisin noin 150–200 asukasta, joilla on ruotsalaiset juuret, asuu Gammalsvensbyssa. Muutamat heistä osaavat puhua sujuvasti paikallista ruotsin kielen murretta. He ovat saaneet Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen taloudellista tukea muun muassa Ruotsin kirkolta. Useimmat kylän asukkaat työskentelevät ruotsalaisten omistamassa tehtaassa jossa valmistetaan öljyä ja säilykeruokaa. Gammalsvenskbyn luterilainen kirkko rakennettiin uudestaan vuonna 1989 luterilais-ortodoksiseksi kirkoksi sen oltua raunioina yli 40 vuotta. Kylässä on myös koulu, jossa on mahdollista opiskella ruotsin kieltä.
Kastanjasinipenkoja

Levinneisyys

Kastanjasinipenkojaa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin on raportoitu olevan suurimmaksi osaksi melko yleinen tai yleinen. Sen kannankehitys on vakaa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Attitude (lehti)

Attitude on homoille suunnattu brittiläinen lehti. Sen julkaisu aloitettiin vuonna 1994. Lehteen ovat kirjoittaneet muiden muassa David Furnish, Bruce La Bruce, Russell T. Davies, Matt Lucas, David Walliams ja Graham Norton. Kun Attitudessa julkaistiin Tony Blairin haastattelu, kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun virassa ollut pääministeri antoi haastattelun homolehdelle. Lisäksi Attitude on haastatellut muiden muassa Madonnaa, Heath Ledgeriä ja Robbie Williamsia. Neil Tennant kertoi Attituden kautta ensimmäistä kertaa julkisesti homoudestaan.
The Mix

The Mix on saksalaisen Kraftwerk-yhtyeen albumi vuodelta 1991. Albumi sisältää uudelleen sovitettuja versioita kappaleista yhtyeen aiemmilta albumeilta. Levyn tuottajiksi on merkitty Ralf Hütter, Florian Schneider ja hieman aiemmin yhtyeeseen liittynyt Fritz Hilpert. Levyn valmistumisen jälkeen yhtyeestä pois lähtenyt Karl Bartos on kertonut, että levyllä on myös paljon hänen ohjemoimaansa materiaalia, vaikka Bartosin nimeä ei ole levyn kansissa.
Marco Campos

Marco Campos (s. 24. helmikuuta 1976 Curitiba – 15. lokakuuta 1995 Pariisi) oli brasilialainen autourheilija. Hän kuoli Formula 3000 -kilpailun käydyssä osakilpailussa Ranskassa. Hän on ainoa, joka on kuollut Formula 3000 -kilpailussa.

Ura

Campos oli ennen Formula 3000 -uraansa menestyvä karting-autoilija. Vuonna 1993 hän voitti Etelä-Amerikan karting-mestaruuden. Tämän jälkeen hän siirtyi Formula Opel -mestaruussarjaan, voittaen ensimmäisenä vuotenaan Draco Junior tallissa ajaneena.
Camposin hyvä ystävä Mario-Alberto Bauér neuvotteli sopimuksen Marcolle Willi Weberiltä WTS F3 -talliin kuten tallikaverinsa Ralf Schumacher. Mutta brasilialainen sponsori houkutteli Camposin jäämään Draco-talliin kun talli oli siirtymässä Formula 3000 -mestaruussarjaan vuonna 1995.
Joukossa olevan uustulokkaan Lola-Cosworthin seurausten johdosta Camposin oli vaikea saavuttaa pisteitä aloittelijakautenaan ja kokonaispisteet antoivat hänelle neljännen sijan.

Kuolema

Campos sai surmansa onnettomuudessa kauden päätöskilpailussa Ranskassa 14. lokakuuta. Viimeisellä kierroksella  ennen Adelaiden mutkaa hän törmäsi Thomas Biagin autoon, jolloin hänen autonkeulansa nousi ilmaan. Auto törmäsi betoniseinään, jolloin Camposin pää joutui puristetuksi seinän kulmaan. Hän vielä sen jälkeen ajautui autossa pitkin hiekka-aluetta. Hänelle aiheutui kallovaurioita, aivovammoja ja syvä kooma. Hän kuoli kilpailun jälkeisenä päivänä Pariisissa.

Muuta

Hänen veljensä, Júlio, meni karting ja formula-mestaruussarjojen läpi, voittaen Skip Barberin mestaruussarjassa vuonna 2001 Yhdysvalloissa. Nykyään hän kilpailee Brasilian Stock Car Brasilin -mestaruussarjassa.
Karppila

Historia

Suomelle kuuluessaan Karppilan kylä kuului Viipurin maalaiskuntaan. Se sijaitsi maalaiskunnan länsirajalla ja rajoittui lännessä Vahvialaan kuntaan ja Viipurin kaupunkiin kuuluneeseen Uuraan satama-alueeseen. Karppilan naapurikyliä olivat Hapenensaari Viipurin maalaiskunnan alueella sekä Tervajoki Vahvialan puolella.

Asutus ja elinkeinot

Karppilassa oli 551 asukasta vuonna 1937. Maatalous oli tärkeä elinkeino Karppilassa. Vuonna 1937 Karppilassa oli 280 ha metsää, 73 ha peltoa ja seitsemän ha niittyä. Maatalouden ohella harjoitettiin sivuelinkeinona kalastusta Viipurinlahdella. Kylässä oli T:mi L. Vaittisen kauppa ja Viipurin Osuusliikkeen myymälä. Kylässä toimi urheiluseura Karppilan Kaiku, joka oli perustettu vuonna 1921.

Kansakoulu

Karppilan kylä muodosti oman kansakoulupiirin. Aikaisemmin Karppila oli kuulunut Tervajoen koulupiiriin, mutta kun Tervajoki vuonna 1921 siirtyi vastaperustettuun Vahvialan kuntaan jäi Karppila ilman koulua. Viipurin maalaiskunta luovutti Tervajoen koulun Vahvialan kunnalle vuonna 1928, jonka jälkeen Karppilan kylän keskustaan rakennettiin koulu ja erillinen opettajien asuinrakennus. Vuonna 1939 koulussa oli kolme opettajaa ja 58 oppilasta. Koulun rakennukset tuhoutuivat talvisodassa ja jatkosodan aikana rakennettiin uusi komea tiilinen koulu vuosina 1943–1944.

Sota-aika

Aivan talvisodan loppuvaiheessa taistelut ulottuivat Karppilan alueelle, kun neuvostojoukot pääsivät ylittämään jäätyneen Viipurinlahden. Kylän väestö oli evakuoitu muualle Suomeen jo ennen tätä. Moskovan rauhassa 1940 Viipurin maalaiskunta Karppila mukaan lukien siirtyi Neuvostoliitolle. Jatkosodassa luovutetut alueet valloitettiin takaisin vuonna 1941 ja kyläläiset pääsivät palaamaan koteihinsa. Uusi evakuointi oli kuitenkin edessä kesällä 1944.
4-tiapentanaali

Esiintyminen

4-tiapentaalia esiintyy pieniä määriä mustassa ja vihreässä teessä, sekä paistetuissa tai ruskistetuissa perunatuotteissa, ennen muuta perunalastuissa. Sitä muodostuu metioniinista Maillard-reaktiossa.

Käyttö ja valmistus

4-tiapentanaalia käytetään pieninä määrinä makuaineena elintarviketeollisuudessa. Korkean hintansa takia sitä ei lisätä perunatuotteisiin, vaan raaka-aineena käytettyjen perunoiden metionaalipitoisuutta nostetaan biotekniikan avulla. Vaikka puhdas 4-tiapentanaali on syövyttävää ja myrkyllistä, elintarvikkeissa sitä esiintyy niin pieniä määriä, että sillä ei ole merkitystä. Sitä käytetään myös reagenssina ja liuottimena orgaanisissa synteeseissä.
Semih Kaya

Seurajoukkueura

Kaya on Galatasaray SK:n kasvatti. Hän debytoi seuran edustusjoukkueen paidassa Turkin Superliigassa huhtikuussa 2009 Istanbul BB:tä vastaan. Vuosina 2010–2011 hän kävi lainalla Superliigan Gaziantepsporissa ja 1. Ligin Kartalsporissa. 
Kaudeksi 2011–2012 Kaya palasi Galatasarayhyn voittaen samalla kaudella heti Superliigan mestaruuden. Kaya on voittanut Superliigan mestaruuden myös kausilla 2012–2013 ja 2014–2015. Turkin cupin hän on voittanut kausilla 2013–2014, 2014–2015 sekä 2015–2016 ja Turkin supercupin vuosina 2012, 2013 ja 2015. Mestareiden liigaa Kaya on pelannut Galatasarayn kanssa kausilla 2012–2013, 2013–2014, 2014–2015 ja 2015–2016. Manchester United on tietojen mukaan ollut kiinnostunut Kayan palveluksista.

Maajoukkueura

Kaya on edustanut käytännössä kaikkia Turkin nuorten maajoukkueita. Debyyttinsä Turkin jalkapallomaajoukkueessa hän teki helmikuussa 2012 ystävyysottelussa Slovakiaa vastaan. Ensimmäisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi MM-karsintaottelussa Alankomaita vastaan syyskuuta 2012. Hän on pelannut 23 A-maaottelua vuosina 2012–2015, ja niistä yhdeksän on ollut MM- ja neljä EM-karsintaotteluja. Hän kuului Turkin joukkueeseen EM-kilpailuissa 2016, muttei päässyt pelaamaan.
Jacob Moverare

Pelityyli

The Sports Forecaster -sivuston mukaan Moverare on all around -puolustaja, joka on hyvä kooltaan, liikkeeltään ja kiekollisilta taidoiltaan. Hän laukoo kiekkoa itsevarmasti ja käyttää mailaansa aktiivisesti puolustamiseen.
Moverare ei ole kuitenkaan taidoiltaan paras hyökkäävä puolustaja. Hänen tulisi myös käyttää kokoaan useammin hyväksi.
Jatkoaika.com -verkkolehden mukaan Moverare lukee peliä hyvin ja käyttää kroppaansa puolustuspäässä esimerkillisesti. Hän pysyy rauhallisena ja pystyy antamaan syötön omille paineen allakin. Moverare on kuitenkin melko keskinkertainen luistelija, eivätkä hänen kiekolliset taitonsa ole huippuluokkaa.

Seuraura

Moverare aloitti jääkiekkoilun Östersunds IK:ssa, mutta hän siirtyi jo 12-vuotiaana Skellefteå AIK:hon. Moverare voitti seurassa kauden 2012–2013 päätteeksi J18 Allsvenskanin pronssia. Hän osallistui samalla kaudella myös yhtenä kolmesta ruotsalaispelaajasta IIHF Development Campiin. Kaudella 2013–2014 Moverare jakoi J18 Allsvenskanissa Skellefteån sisäisen tehotilaston voiton Philip Härgestamin kanssa lukemalla +6. Kaudeksi 2014–2015 hän siirtyi HV71:n J18-junioreihin. Moveraren kausi eteni lopulta suurimmaksi osaksi seuran J20-junioreissa.
SKA Pietari varasi Moveraren 105. pelaajana KHL:n varaustilaisuudessa 2015. Kaudella 2015–2016 hän debytoi HV71:n SHL-joukkueessa, jossa Moverare pelasi neljä runkosarja- ja kolme Mestarien liigan ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Hän teki miesten pääsarjadebyyttinsä CHL:ssä kaksi päivää ennen 17-vuotissyntymäpäiväänsä 29. elokuuta 2015 tanskalaista SønderjyskE Ishockeyta vastaan. Moverare sai ottelussa myös syöttöpisteen Björn Melinin tekemään maaliin. SHL-debyyttinsä hän teki 24. syyskuuta 2015 Örebro HK:ta vastaan. Moverare keräsi ottelusta teholukeman +1.
Los Angeles Kings varasi Moveraren neljännellä kierroksella 112. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2016. Samana kesänä hänet varasi myös OHL-joukkue Mississauga Steelheads 20. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa. Moverare teki jo saman kesän heinäkuussa kolmivuotisen tulokassopimuksen Kingsin kanssa. Hän siirtyi kaudeksi 2016–2017 Steelheadsin OHL-joukkueen vahvuuteen. Moverare eteni joukkueen kanssa aina liigan finaaleihin saakka, mutta J. Ross Robertson Cupin vei kuitenkin Erie Otters otteluvoitoin 4–1. Moverare aloitti Steelheadsissa myös kauden 2017–2018, jolloin hän nousi joukkueen varakapteeniksi.
Syksyn 2018 harjoitusleirin päätteeksi, syyskuussa 2018 Kings lainasi Moveraren kaudeksi 2018–2019 kotimaahansa Frölunda HC:n SHL-joukkueeseen.
Herkkyyskausi

Herkkyyskausi on aikaa, jolloin lapsi on herkkä ja halukas oppimaan tietynlaisia asioita. Se on yleensä vahvimmillaan kuuden ensimmäisen ikävuoden aikana. Herkkyyskausia on useita, joista ehkä tärkeimmät ovat aistien kehittämisen, kielellisen kehityksen, liikkeiden koordinoinnin, järjestyksen ja ryhmään orientoitumisen herkkyyskaudet. Herkkyys päättyy, kun oppiminen tai toiminto on kehittynyt valmiiksi.
Wallu

Wallu (oik. Harri Vaalio, s. 1956 Kärkölä) on suomalainen sarjakuvapiirtäjä. Hän on piirtänyt KyöPelit-sarjakuvastrippejä Pelit-lehteen vuodesta 1993 ja Mikrokivikausi-sarjakuvaa MikroBitti-lehteen vuosina 1985–2013 ja Skrolli-lehteen vuodesta 2014. OK-lehti julkaisi Wallun Rokratio -sarjakuvaa 1980-luvun alussa. Hänen piirtämänsä Punaniska-sarjakuvaa julkaistiin Helsingin Sanomissa ja myöhemmin omana sarjakuvalehtenään. Hän on piirtänyt myös Hessu-kissa-nimistä sarjaa Lastenmaa-lehteen vuodesta 1985. Wallun vanhin jatkuvasti ilmestyvä sarja on Armas (tunnetaan myös nimellä Lämsänperäläiset), joka on ilmestynyt vuodesta 1977, aluksi sanomalehtistrippinä, nykyään myös sivun kokoisena muun muassa Rondossa. Hänen varhaisimpia sarjojaan oli 1970-luvulla Non Stop -lehdessä Lukijan sarjakuvissa. Hän on piirtänyt myös postikortteja.
Harri Vaalio oli 1980-luvulla luokanopettajana Kärkölän kunnan Vuokkoharjun koulussa. Wallun luokka pääsi mukaan lämsänperäläisiin. Myös muita kärköläläisiä voi sarjakuvasta tunnistaa.
Wallu on voittanut Kemin sarjakuvakilpailun vuosina 1981 ja 1982.
Wallu on tehnyt kuvituksen muun muassa kirjaan Amigan pelintekijän opas (1992).
Florentino Ameghino

Florentino Ameghino (18. syyskuuta 1854 Luján, Buenos Aires – 6. elokuuta 1911 La Plata) oli argentiinalainen paleontologi.
Ameghino oli argentiinalaisten dinosaurusten ja muiden hävinneiden selkärankaisten tutkimuksen ja kaivauksen edelläkävijä 1800-luvun lopulla, mutta tunnetaan paremmin urastaan Etelä-Amerikan ainutlaatuisten nisäkkäiden parissa. Suurin osa hänen löydöistään on nykyään sijoitettu La Plata Museumiin, Argentiinaan.