google/wiki40b huggingface dataset:
Pata

Pata on ruoanvalmistukseen ja vedenlämmitykseen käytettävä perinteinen astia, jonka tilavuus vaihtelee muutamasta litrasta satoihin litroihin. Pata valmistetaan valuraudasta, teräksestä tai kuparista. Aiemmin patoja on tehty myös savesta. Perinteistä pataa voidaan käyttää avotulella ripustettuna sangastaan tai ketjusta. Eräiden patojen pohjassa on jalat. Tulisijassa pata voi myös levätä erityisen renkaan varassa. 
Pataa voidaan kuvailla tarkemmin yhdyssanalla, joka kertoo sen materiaalista (esimerkiksi rautapata), tehtävästä (keittopata, pyykkipata), sijoituspaikasta (saunapata, muuripata) tai kulloisestakin sisällöstä (puuropata).

Pataluha

Tulelta pois nostettu ja pöytään tuotu pata lasketaan oljista punotun renkaan eli pataluhan varaan, jotta se ei nokea alustaansa. Ihminen voidaan haukkua pataluhaksi ja sanonta juontaa mahdollisesti alkunsa em. asiasta. Padan alusta oli siis "pahin paikka". Ainakin aikaisemmin sanaa on käytetty viittaamaan myös raakaan mukilointiin tai muuhun väkivaltaan: piestä tai hakata pataluhaksi.
Sanonnan alkuperästä on tosin muitakin selityksiä. Lönnrotin sanakirjassa mainitaan "lihalientä" tarkoittava sana pataluhta, jota kuvaannollisesti käytetään myös ilmaisussa 'piestä pataluhdaksi' (perinpohjaisesti), mikä viittaisi siihen, että lihalientä valmistettaessa liha ensin hakataan pieniksi palasiksi. (Sanan nykyinen d:tön muoto johtuisi itämurteista, joissa d jätetään yleensä kokonaan pois.) 
Myöhemmät tutkijat ovat kuitenkin pitäneet tätä selitystä epätodennäköisenä, koska tiedot pataluhta-sanan esiintymisestä murteissa ovat epävarmoja. Luultavammin takana olisi eri muodoissa vanhassa kielessä, ainakin Inkerinmaan murteessa esiintynyt sana luho tai luhka, joka paikoitellen merkitsee huonoa, rikkinäistä tai kelvotonta esinettä ja jonka johdannainen on myös verbi luhistua. Yhdyssanana pataluhka se merkitsee särkynyttä saviastiaa tai laajentuneessa merkityksessä muutakin rikkoutunutta esinettä, esiintyyhän pata muidenkin sanojen vahvistusliitteenä, esimerkiksi patamusta, patalaiska tai patajuoppo.
Petseri

Historiaa ja nähtävyyksiä

Tarton rauhansopimuksessa vuonna 1920 kaupunki jäi Virolle ja muodosti Petserimaan hallinnollisen keskuksen. Neuvostoliiton miehitettyä Viron 17. kesäkuuta 1940 Petserimaa jäi Viron SNT:n osaksi. Vuoden 1934 väestönlaskennan mukaan Petserin asukkaista oli 54,4 % virolaisia ja 40,6 % venäläisiä. Saksalaiset miehittivät Petserin 10. heinäkuuta 1941 ja jättivät sen 10. elokuuta 1944 neuvostojoukkojen saapuessa. Kreml siirsi yksipuolisesti Petserin maakunnasta 75 % osuuden Venäjän SFNT:lle 23. elokuuta 1944 ja tämän vahvisti Viron SNT:n johto jälkikäteen tammikuussa 1945. Alueelle jäi kyydistysten jälkeenkin Viron tasavallan kansalaisia. Vuonna 1956 perustettiinkin vironkielinen Petserin 2. koulu, joka lukuvuoteen 2006-2006 asti toimikin vironkielisenä. Alueen Viron kansalaiset, setut ja etniset virolaiset  ovat pääasiassa jättäneet alueen, jonka asukkaista vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan oli 89,1 prosenttia venäläisiä ja vain 1,4 prosenttia virolaisia.
Petserin kaupungissa sijaitsee vuonna 1473 perustettu Petserin luostari, joka jatkoi toimintaansa myös koko Neuvostoliiton ajan. Koko kaupunki on saanut nimensä luolista, joita erakkomunkit kaivoivat suojakseen; vanhassa venäjän kielessä petšera merkitsi luolaa. Luostarialueelta ja kaupungista löytyy useita kirkkoja. Kaupungissa on myös historiallinen museo.

Rajakaupunki ja sen liikenne

Petseri sijaitsee aivan Viron itärajan vieressä; kaupungin luoteispuolella on Venäjän ja Euroopan yhteisön välinen rajanylityspaikka. Pihkovasta Viroon johtava rautatie kulkee kaupungin pohjoisosien kautta; kaupungissa on rautatieasema. Suurempi valtatie (maantie A212, eurooppatie E 77) Pihkovasta Viroon kulkee noin 15 kilometriä kaupungin eteläpuolitse.
Valuuttapako

Valuuttapako jostain valuutasta tarkoittaa, että siitä tulee runsas ylitarjonta. Tämä pudottaa sen valuutan hintaa (valuuttakurssia).
Kun jonkin valuutan arvon oletetaan putoavan esimerkiksi maan heikon talouspolitiikan vuoksi, ihmiset haluavat ehtiä vaihtaa sitä ensimmäisenä turvallisempiin valuuttoihin ennen kuin sen hinta ehtii pudota paljon. Tätä kutsutaan valuuttapaoksi.
Valuuttapaot johtuvat yleensä valtion holtittomasta talouspolitiikasta tai holtittomasta luotonannosta. Tämän huomaavat yleensä ensimmäisenä kotimaiset toimijat, ja he aloittavat valuuttapaon. Ulkomaalaiset huomaavat yleensä vasta myöhemmin luopua kyseisestä valuutasta eivätkä siis ole valuuttakriisin käynnistäjiä. 
Valuuttapakoja myös tarvitaan ehkäisemään tulevaa holtitonta talouspolitiikkaa ja holtitonta luotonantoa.
Henrich Focke

Henrich Focke  (8. elokuuta 1890 Bremen – 25. helmikuuta 1979 Bremen, Länsi-Saksa) oli saksalainen lentokoneinsinööri, joka kehitti ensimmäiset helikopterit.
Hän rakensi liitokoneen vuonna 1909 ja moottorilentokoneen, joka oli Kolthoff-Focke A III, vuonna 1910. A III oli alitehoinen, mutta lentokelpoinen. Seuraava kone vuonna 1912 A IV oli se, jolla hän itse lensi ensi kerran moottorikoneella. Hän aloitti yhteistyön Georg Wulfin kanssa 1913 ja he suunnittelivat Focke-Wulf A VI -koneen.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen he jatkoivat kehittelyä. Seuraava kone sai tunnuksen A VII.
Vuonna 1923 Wulf, tohtori Werner Neumann ja Focke perustivat Focke-Wulf-yhtiön, joka kehitti 1933–1945 Luftwaffelle suuren määrän lentokoneita.
Focke meni naimisiin Louise Meyerin kanssa vuonna 1926.
Focke-Wulf valmisti Juan de la Ciervan kehittämää autogiroa lisenssillä vuodesta 1933. Focke suunnitteli sen insipiroimana maailman ensimmäisen käyttökelpoisen helikopterin, Focke-Wulf Fw 61:n, jonka ensilento tehtiin 26. kesäkuuta 1936.
1937 osakkaat pakottivat Focken eroamaan nimeään kantavasta yhtiöstä. Paine on voinut olla myös poliittista. Hän perusti Focke-Achgelis -yhtiön Gerd Achgelisin kanssa. Se erikoistui helikoptereihin.
Toisen maailmansodan jälkeen Focke työskenteli ranskalaisen SNCASE:n palveluksessa auttaen heitä SE-3000 matkustajahelikopterin kehityksessä, mikä perustui Focke-Achgelis Fa 223 Dracheen. SE-3000 teki ensilentonsa vuonna 1948.
Hän työskenteli myös brasilialaiselle sotilasilmailun kehitysyhtiö CTA:lle, jolle hän kehitti kiinteäsiipistä Convertiblano VTOL-konetta ja kaksipaikkaista BF-1 Beija-Flor -helikopteria. Bremenissä hän kehitti kolmipaikkaista Kolibri-helikopteria (ensilento 1958), mitä varten hän rakensi tuulitunnelin hylättyyn lentokonehalliin. Tuulitunneli löydettiin uudestaan vuonna 1997, entisöitiin toimivaksi, ja toimii nykyään Henrich Fockelle omistettuna museona.
Teerenpeliä

Juoni

Elokuvan tarinassa kaksi laulavaa sisarusta sisarukset (Pirkko Mannola, Brita Koivunen) lähtee Aulangolle etsimään varakkaita puolisoita.

Arviot

Aikalaisarvioissa viitattiin "tuotteliaan häärääjän" eli Tarkaksen työtapoihin, kun todettiin elokuvan edustavan ohjaajan tuttua tyyliä. Arvioiden kanta oli yksimielinen tyrmäys. Ainoastaan Siiri Angerkosken osuus ammattinäyttelijänä nostetaan esiin: hän "näyttelee Teerenpelissä kaikki muut kirkkaasti seinänvierille".
Myöhemmässä kritiikissäkään elokuva ei ole saanut sen parempia arvioita, vaan sitä luonnehditaan kankeaksi. Replikointi ei onnistu harrastelijanäyttelijöiltä. Elokuvan työnimen "Mukavasti miehelään" mainitaan kuvastavan yläluokkaisesta korskeudesta pilkkaa tekevän elokuvan sisältöä.
Glasnost

Glasnost (ven. гла́сность [ˈglasnəsʲtʲ]) on Mihail Gorbatšovin vuonna 1985 Neuvostoliitossa käyttöön ottama käsite. Sana tarkoittaa julkisuutta tai avoimuutta.

Tavoitteet

Glasnostin avulla Gorbatšov yritti painostaa NKP:n konservatiiveja hyväksymään talouteen liittyviä uudistuksia eli perestroikan. Gorbatšov toivoi, että avoimuuden, keskustelun ja osallistumisen kautta Neuvostoliiton kansa tukisi perestroikaa.

Toteutus

Lännessä glasnost liitetään yleensä sananvapauteen, mutta sen varsinainen tavoite oli tehdä maan hallinnosta läpinäkyvää ja lisätä keskustelua. Näin pyrittiin kiertämään talouspolitiikkaa aiemmin hallinnut pieni puoluevirkailijoiden sisäpiiri. Toivottiin, että Neuvostoliiton kansa ryhtyisi tukemaan uudistuksia kuten perestroikaa, jos aiemmin tehtyjä virheitä ryhdyttäisiin arvioimaan kriittisesti.
Lehdistö alkoi raportoida neuvostoyhteiskuntaa vaivaavista sosiaalisista ja taloudellisista ongelmista, kuten teollisuuden tehottomuudesta, korruptiosta, huumeista, nuorison joutilaisuudesta ja aiemmin kielletyistä kulttuurin muodoista. Sitä miten ennennäkemätöntä lehdistön rohkeus oli, kuvasti Moskovassa 1980-luvun lopulla levinnyt vitsi, jossa eläkeläinen soittaa ystävälleen ja kysyy: ”Näitkö tänään sen uskomattoman artikkelin Pravdassa?” ”En, kerro mitä siinä oli,” ystävä vastaa, johon eläkeläinen: ”Ei näin puhelimessa!”
Virallinen sensuuri lakkautettiin Neuvostoliitossa kolme vuotta ennen maan lakkauttamista, vuonna 1988, jolloin kirjastot siirtyivät uuteen aikaan. Joissakin kirjastoissa se tarkoitti ovien avaamista osastoon, joka oli otsikoitu ”vain viralliseen käyttöön”. Kymmenien vuosien ajan kiellettyinä pidetyt julkaisut tulivat yleisön saataville.
Glasnost antoi kansalaisille uusia vapauksia, kuten suuremman sanavapauden, joka oli merkittävä muutos sillä keskushallinnon kritisoiminen oli aiemmin ollut kiellettyä. Myös media sai aiempaa suurempia vapauksia. 1980-luvun lopussa Neuvostoliiton hallitus joutui kasvavan kritiikin kohteeksi. Glasnost lisäsi sananvapautta enemmän kuin Gorbatšov alun perin suunnitteli. Tämän seurauksena kansalaisten näkemykset keskushallintoa kohtaan muuttuivat, mikä lopulta johti Neuvostoliiton romahtamiseen.
Ystävyys

Ystävyys ihmisten ja eläinten välillä

Ihmiset kokevat usein ystävyyttä myös lemmikkieläimiään kohtaan. Monet eläinlajit kykenevätkin kiintymään ihmiseen ja viihtymään ihmisen seurassa, mutta varsinaisesta ystävyydestä ei voida puhua siinä mielessä kuin miten ihmisten välinen ystävyys määritellään – ainakaan ihmisen ja eläimen suhde ei voi olla yhtä tasavertainen kuin kahden ihmisen välinen ystävyyssuhde. Monilla eläinlajeilla on havaittu ystävyyttä muistuttavaa käyttäytymistä, jossa yksilöt ilman pariutumisaikeita hakeutuvat toistensa läheiseen seuraan ja luottavat toisiinsa keskimääräistä enemmän.

Etymologia

Yhden selityksen mukaan ystävä olisi partisiippimuoto oletetusta verbistä ystää tai yskätä, joka juontuu germaanisperäisestä lainavartalosta wunskja- 'haluta, toivoa'. Selitys ei ole saanut yksiselittäistä kannatusta tieteen piirissä.
Sulfonointi

Sulfonointi on orgaaninen reaktio, jossa yhdisteeseen litetään sulfonihapporyhmä. Sulfonointiin käytetään tyypillisesti rikkitrioksidia, väkevää rikkihappoa, oleumia tai klooririkkihappoa.

Alifaattisten yhdisteiden sulfonointi

Alkeenit reagoivat vetysulfiittiliuosten kanssa muodostaen sulfonihappoja ja koska alkeenien ja rikkitrioksidin tai väkevän rikkihapon reaktio on hyvin eksoterminen, on se teollisuudessa käytetty tapa syntetisoida alifaattisia sulfonihappoja. Reaktio on tällöin tyypiltään vapaaradikaaliadditio. Myös klooririkkihappoa voidaan käyttää alkeenien sulfonoimiseen. Erityisesti sulfonoidaan 12–18 hiiliatomia sisältäviä alkeeneja ja niiden sulfonointituotteet ovat kaupallisesti tärkeitä pinta-aktiivisia aineita. Sivutuotteina voi muodostua 1,2-disulfonihappoja, joiden muodostumista voidaan hillitä reaktio-olosuhteiden valinnalla.
Alkaaneja voidaan sulfonoida käyttäen rikkidioksidia ja happea tai rikkidioksidia ja klooria sekä UV-säteilytystä.
Jaana Raski

Jaana Raski (s. 18. lokakuuta 1956 Asikkala) on suomalainen näyttelijä, joka työskenteli Kouvolan teatterissa. Hän jäi eläkkeelle elokuussa 2019 32-vuoden Näyttelijän uran jälkeen. 
Raski näytteli Jaana Järvenheimon roolin TV-sarjassa Metsolat. Lisäksi hän on näytellyt muun muassa elokuvissa Valkoinen kääpiö (1986, ohj. Timo Humaloja) ja Nyrölä 3/Kissa ja Varjo (2011, ohj. Tapio Piirainen).
Raski kävi Teatterikorkeakoulun Jouko Turkan kaudella Turkan oppilaana 1983-1987. Näyttelijänä Kouvolan Teatterissa 1987-2019.
Laury Thilleman

Laury Thilleman (s. 30. heinäkuuta 1991) on ranskalainen missi. Hänet kruunattiin vuoden 2011 Miss Ranskaksi 4. joulukuuta 2010; hän edusti kilpailussa Bretagnea. Hän osallistui vuoden 2011 Miss Universum -kilpailuun ja ylsi kymmenen parhaan kärkeen. Hän on 1,79-metrinen.
Thilleman arvosteli Miss Universumiksi valittua Miss Angola Leila Lopesia tämän voiton jälkeen. Hän piti tätä liian varautuneena eikä tarpeeksi persoonallisena. Hän sanoi Lopesin olleen usein farkuissa ja ilman meikkejä; hän sanoikin kaikkien kilpailijoiden yllättyneen voitosta ja ilmaisi näkemyksenään, että Miss Angolan voittoon vaikutti kilpailun järjestäminen Brasiliassa (toisessa Portugalin entisessä siirtomaassa).
Ottmar Mergenthaler

Ottmar Mergenthaler (11. toukokuuta 1854 Hachtel, Baden-Württemberg – 28. lokakuuta 1899 Baltimore) oli saksalaissyntyinen keksijä, joka esitteli Linotypeksi kutsutun latomakoneen vuonna 1886.
Ottmarin isä oli opettaja Johann Georg Mergenthaler ja äiti Rosine Ackermann. Perheen kolmas poika Ottmar oli kellosepän oppipoikana syntymämaassaan Saksassa. Hän muutti 18-vuotiaana Yhdysvaltoihin 1872 ja sai maan kansalaisuuden 1878. Hän työskenteli hienomekaanisia instrumenttejä valmistavassa yrityksessä, kun kaksi oikeuden pöytäkirjojen painatuksen nopeuttamista kehittänyttä henkilöä, James Clephane ja Charles T. Moore ottivat häneen yhteyttä 1876 saadakseen apua koneensa kehittämiseen. Ottmarilta meni 8 vuotta parantaa prototyyppiä. Hän patentoi koneen 1884. Latomakoneen myötä kirjapainotaidossa tapahtui suoranainen mullistus. Aikaisemmin latojat olivat kirjapainossa laittaneet kirjasimet yksitellen painolevyihin, mikä oli erittäin työlästä, ja nyt kirjasimet valettiin tekstiriviksi ladonnan yhteydessä.
Mergenthaler esitteli koneensa New York Tribunen kustantajille 1886. Kone teki seitsemän ammatitaitoisen latojan työn kooten painolevylle automaattisesti rivin kirjasimia, "a line o' types", josta menetelmä sai nimen Linotype. Latojat vastustivat kiihkeästi latomakoneita, mikä hidasti huomattavasti Linotypen yleistymistä. Pitkällä aikavälillä kehitys ei kuitenkaan ollut pysäytettävissä. Latomakonetta on kiittäminen muutaman kolikon hintaisista sanomalehdistä ja tavallisten ihmisten ostettavissa olevista kirjoista ja sitä kautta lukutaidottomuuden vähittäisestä katoamisesta.  Myös "keltainen lehdistö" sai tästä koneesta vauhtia. Painatuskulujen pieneminen tuki myös lehdistön asemaa "neljäntenä valtiomahtina".
Baltimoressa sijaitseva Mergenthaler Vocational Technical Senior High School niminen koulu on nimetty Ottmar Mergenthalerin kunniaksi. Mergenthaler kuoli tuberkuloosiin 1899.
HMS Mira

Palvelus

Alus luokiteltiin 1921 yhteysveneeksi runkonumerolla V34, jolloin sen torpedoaseistus korvattiin miinanraivauskalustolla. Vuodesta 1935 alkaen alus oli tullilaitoksen johtoaluksena, mistä huolimatta sen kumpikin tykki säilytettiin.  Toisen maailmansodan alkaessa alus palautettiin laivastolle, joka poisti sen palveluksesta jo 17. joulukuuta 1943.
Raitiovaunu

Raitiovaunu on katuliikenteeseen soveltuva raitiotietä pitkin kulkeva joukkoliikenneväline. Se muistuttaa junaa, mutta on tyypillisesti kapeampi, lyhyempi ja usein nivelletty.

Raitiovaunutyypit

Raitiovaunutyyppejä ovat raitiovaunu, pikaraitiovaunu, johdinauto ja gyrobussi. Nykyisin yleisemmässä käytössä ovat raitiovaunut sekä johdinautot; gyrobusseja ei ole enää käytössä. Valtaosalla uusista raitiotiejärjestelmistä käytetään pikaraitiovaunuja.

Raitiovaunun ja junan erot

Raitiovaunun perustavanlaatuinen ero junaan (paikallisjuna ja metro) on se, että raitiovaunua ajetaan kokonaan kuljettajan varassa kuten tieliikenneajoneuvoa, kun taas junaa ajetaan liikenteenohjauksen antamien määräysten eli opasteiden mukaan kullekin junalle erikseen turvatulla kulkutieosuudella. Käytännössä siis raitioliikenteessä kuljettaja kääntää itse vaihteet ja huolehtii vaunujen pitämisestä turvallisen etäisyyden päässä toisistaan, kun junassa puolestaan tämä tehtävä kuuluu liikenteenohjaajalle kuljettajan vain ajaessa junaa liikenteenohjaajan antamien opasteiden mukaan. Tämä tekee raitiovaunulla tapahtuvan liikennöinnin raskasta raideliikennettä huomattavasti joustavammaksi ja vähemmän alttiiksi liikennehäiriöille. Toisaalta raskaan raideliikenteen etuna on suurempi linjanopeus ja suurempi kuljetuskapasiteetti.

Raitiovaunujen taloudellisuus

Raitiovaunut ovat paikallisesti päästöttömiä, ja niiden käyttökustannukset jäävät linja-autoja alemmiksi, koska niiden vierimisvastus on pieni ja jarrutusenergia voidaan palauttaa sähköverkkoon. Suuri kustannus raitioliikenteessä on kiskojen maahan asentaminen. Erityisesti Helsinkiä varten valmistetut raitiovaunut ovat kalliita, mutta raitiovaunujen uskotaan kestävän puoli vuosisataa.
Yhdysvaltain Transportation associationin mukaan raitiovaunumaili on jopa 10 kertaa kalliimpi kuin linja-automaili.
Norwegian Air Shuttle

Peräsinten maalaukset

Lentokoneidensa peräsimeen Norwegian maalauttaa jonkun merkkihenkilön kuvan. Henkilöt ovat pääosin kotoisin maista, joissa Norwegianilla on solmukohtia tai tytäryhtiöitä. Ensimmäinen suomalainen merkkihenkilö on kirjailija J. L. Runeberg. Koneyksilö, johon kuva tuli, on maaliskuussa 2012 lentonsa aloittanut Boeing 737-800.                                                                                                                                                                                                                                                                                                      Nykyisin suomalaisia merkkihenkilöitä, Runeberg mukaan lukien, on Norwegianin koneisiin maalattuna neljä: Runeberg, Canth, Kivi ja Sibelius.

Kohteet

Norwegian lentää useisiin kohteisiin Euroopassa sekä muutamiin kohteisiin Afrikassa, Aasiassa sekä Amerikassa. Suurimpana solmukohtana liikenteessä toimii Gardermoenin lentoasema Oslossa. Muita tärkeitä solmukohtia ovat Trondheim, Bergen, Stavanger, Kööpenhamina, Tukholma, Helsinki-Vantaa, Varsova ja Mossin lentoasema (Rygge, noin 50 km Oslosta etelään).

Omistus

Yhtiö henkilöityy paljolti toimitusjohtaja Bjørn Kjosiin. Huhtikuussa 2018 British Airwaysin emoyhtiö IAG osti 4,6 prosentin osuuden Norwegian Air Shuttlesta.
Maailmanpankkiryhmä

Päätöksenteko

Maailmanpankkiryhmän jäsenmaat ovat käytännössä sen osakkaita, missä osuuksien määrä perustuu suurin piirtein jäsenmaan talouden kokoon. Yhdysvallat on selvästi suurin yksittäinen osakasmaa ja seuraavana tulevat edustavat myös läntisiä teollisuusmaita, kuten Japani, Saksa ja Iso-Britannia. Yhdysvallat on perinteisesti suurimpana osakasmaana nimittänyt Maailmanpankkiryhmän pääjohtajan. Pääjohtajan toimikausi kestää viisi vuotta ja uudelleenvalinta on mahdollinen.
Korkeinta päätösvaltaa Maailmanpankkiryhmässä käyttää hallintoneuvosto, jonka jäsenet ovat yleensä jäsenmaiden ministereitä, kuten valtiovarain- tai kehitysyhteistyöministereitä. Hallintoneuvosto kokoontuu kerran vuodessa Maailmanpankkiryhmän vuosikokouksessa. Paikan päällä ryhmän päämajassa työskentelevät puolestaan 24-jäseninen johtokunta, johon viisi suurinta osakasmaata nimittää kukin oman edustajansa. Muut 19 edustavat useamman maan äänestysryhmiä. Johtokunta valvoo Maailmanpankkiryhmän toimintaa ja muun muassa hyväksyy lainat ja takuut, uudet toimintapoliittiset päätökset ja maakohtaiset kehitysstrategiat.
Jääpallon Viron-mestaruuskilpailut 1930

Mestarijoukkue

Sportin joukkue: Elmar Aun, Eugen Einman, Karl-Richard Idlane, Rudolf Jurna, Friedrich Karm, Ferdinand Laurberg, Heinrich Paal, Villem Raie, Herbert Seegner, Karl-Rudolf Silberg, Evald Tipner, Artur Uuetoa.
Punainen viiva (politiikka)

Punainen viiva viittaa Suomen eduskuntavaaleissa vuosina 1907–1935 käytettyyn merkintätapaan. Listavaali toteutettiin tuolloin siten, että vaalilippuun oli painettu valmiiksi kaikkien ehdokaslistojen nimet ja äänestäjä merkitsi kynällä punaisen viivan sen listan nimen kohdalle, jolle halusi antaa äänensä.
Vuonna 1906 säädetyn Suomen Suuriruhtinaanmaan Vaalilain 45 §:n mukaan: "Jos valitsija tahtoo antaa äänensä jonkun valitsijayhdistyksen ehdokaslistan hyväksi, joka on otettu vaalilippuun, merkitköön tämän listan punaisella viivalla." Vaalilain valmistellut Hermansonin komitea oli päätynyt punaiseen väriin sen erottuvuuden vuoksi, mikä helpottaisi ääntenlaskentaa. Komiteaan kuulunut Emil Schybergson oli pitänyt myös punaiseen väriin liittyvää poliittista symboliikkaa yhteensopivana eduskuntauudistuksen radikaaliuden kanssa. Määräys punaisen värin käytöstä poistui laista vuonna 1935.
Käsite "punainen viiva" on tullut Suomen kansalle tutuksi Ilmari Kiannon vuonna 1909 julkaisemasta romaanista Punainen viiva. Romaani kertoo Kainuun syrjäseutujen köyhistä asukkaista, jotka valmistautuvat vuoden 1907 ensimmäisiin eduskuntavaaleihin ja odottavat "punaisen viivan vetämisen" muuttavan koko yhteiskunnan hetkessä paremmaksi. Romaaniin perustuvat Matti Kassilan vuonna 1959 ohjaama elokuva Punainen viiva ja Aulis Sallisen säveltämä ooppera Punainen viiva, jonka kantaesitys oli vuonna 1978. Suomessa käytetään edelleen ilmaisua "punaisen viivan vetäminen" tarkoitettaessa vaaleissa äänestämistä, erityisesti vaaliagitaation mukaista tietyn listan kannattamista.
Raili Meltamo

Raili Annikki Meltamo, avioliitossa Hortay (21. kesäkuuta 1922 Viipuri – 1992) oli suomalais-ruotsalainen arkkitehti. Hänen puolisonsa oli Géza Hortay 1947–1964. 
Meltamon vanhemmat olivat Filip Meltamo ja Jenny Savolainen. Hän suoritti ylioppilastutkinnon Helsingissä 1942 ja valmistui arkkitehdiksi Helsingin Teknillisestä korkeakoulusta 1948. Hän työskenteli Lundissa Gustaf Birch-Lindgrenin toimistossa 1946–1948, Lundin kaupunkisuunnitteluvirastossa 1948–1950, Växjön kaupunginarkkitehdin toimistossa 1950–1953 ja omisti Géza Hortayn kanssa arkkitehtitoimiston Oskarshamnissa vuodesat 1954. Hoän suunnitelu muun muassa sulfaatitehtaan Mörrumiin ja EPAn tavaratalon Oskarshamniin. Hän oli vuodesta 1957 Trelleborgs gummifabrikin värikonsultti .
Palais Schönborn-Batthyány

Palais Schönborn-Batthyány on palatsimainen rakennus Itävallan pääkaupungissa Wienissä. Se sijaitsee Wienin 1. kaupunginosassa eli Innere Stadtissa. Palatsin on suunnitellut arkkitehti Johann Bernhard Fischer von Erlach, ja se edustaa arkkitehtonisesti barokin tyylisuuntaa. Palatsin rakennustyöt käynnistettiin vuonna 1699, ja ne saatiin päätökseen vuonna 1706. Sen rakennutti kreivi Adam Batthyány. Vuonna 1740 Batthyányn leski myi palatsin aateliselle Schönbornin perheelle.
Fabrizio Ravanelli

Fabrizio Ravanelli (s. 11. joulukuuta 1968 Perugiassa, Italiassa) on italialainen entinen jalkapalloilija, joka pelasi mittavan uran useissa eurooppalaisissa seurajoukkueissa. Hänen pelipaikkansa oli hyökkääjä.
Ravanelli esiintyi ensi kertaa kotikaupunkinsa joukkueessa Perugiassa vuonna 1986. Hän pelasi joukkueessa vuoteen 1989 saakka 90 ottelua ja teki 41 maalia. 1989–1991 hän pelasi seitsemän ottelua US Avellino ja 1989/1990 27 ottelua Casertanassa. Kauden 1991/1992 hän vietti Reggianassa ennen siirtymistään seuraavaksi kaudeksi torinolaiseen Juventukseen. Juventuksessa hän voitti Italian mestaruuden (1994/1995), Italian Cupin (1994/1995), Mestarien liigan (1995/1996) ja UEFA Cupin (1992/1993). Kaikkiaan hän pelasi Juventuksessa 111 ottelua ja teki 41 maalia ennen siirtymistään vuonna 1996 Middlesbroughiin Englantiin. Middlesbrough'sta hän siirtyi vuonna 1998 Ranskaan Marseilleen, missä hän teki 45 ottelussa 21 maalia. 
Vuonna 2000 Ravanelli palasi takaisin Italiaan, Lazion joukkueeseen. Laziossa Ravanelli vietti vain yhden kauden ajan kunnes siirtyi takaisin Englantiin, Derbyyn ja siirtyi sieltä hetkellisesti kahden kauden jälkeen Skotlantiin, Dundeen joukkueeseen ennen paluutaan takaisin Italiaan ja Perugiaan. Hän päätti uransa kauden 2004/2005 päätteeksi Perugiassa. Italian maajoukkueessa hän pelasi 22 ottelua ja teki kahdeksan maalia.