google/wiki40b huggingface dataset:
Alex Stone Group

Alex Stone Group oli laitilalainen rockyhtye, joka teki yhden yhden pitkäsoiton ja singlen Poko-levymerkille vuonna 1991.
Voilokki

Voilokki on paksua huopamaista villakangasta, joka on yleensä vanutettua. Sitä käytetään hevosen loimena ja myös pehmikkeenä ja täytteenä esimerkiksi satuloissa ja myös eristystarkoituksiin. Voilokki on myös puolipaksu vanutettu huopa, satulahuopa, ja ravihevosilla selän yli menevä numerolappu.
Voilokki voidaan tehdä myös nautaelämen karvasta, ja sitä käytetään esimerkiksi puuveneenrakennuksessa lautojen saumoihin tiivisteenä ja myös rakennusalan slangissa tarkoittamassa karvoista valmistettua levymäistä eristettä
Nykysuomen sanakirjassa se määritellään näin: 'paksu huopamainen villakangas, josta tehdään hevosenloimia; paksuhko vanutettu huopa, jota käytetään pehmikkeenä tai eristeenä esim. satulan alla. Sana tulee etymologisen sanakirjan mukaan venäjän kielen huopaa tarkoittavasta sanasta vojlok.
Ahmed Abu Laban

Ahmed Abu Laban (1946 Jaffa, Palestiina – 1. helmikuuta 2007 Kööpenhamina, Tanska) oli Tanskassa asunut palestiinalainen imaami. Hänen perheensä joutui Israelin itsenäistymistä seuranneissa tapahtumissa muuttamaan vuonna 1948 Egyptiin, missä hän asui ja opiskeli. Hän valmistui 1969 koneinsinööriksi, minkä jälkeen hän asui ja työskenteli Egyptin lisäksi Kuwaitissa, Yhdistyneissä arabiemiraateissa ja Nigeriassa, missä hän opiskeli islamilaista teologiaa.
Laban tuli Tanskaan vuonna 1984. Hän kiersi marraskuussa 2005 islamilaisissa maissa kertomassa, että islaminuskoisia kohdellaan Tanskassa heikosti, ja vaikutti näin siihen, miten niissä alettiin suhtautua Jyllands-Postenin 30. syyskuuta 2005 julkaisemiin kahteentoista profeetta Muhammedista tehtyyn pilakuvaan.
Laban kuoli keuhkosyöpään 1. helmikuuta 2007.
Gràcia

Gràcia on yksi Barcelonan kaupungin kymmenestä hallintoalueesta. Sitä ympäröivät Eixample etelässä, Sarrià-Sant Gervasi lännessä ja Horta-Guinardó idässä. Vuoden 2005 väestönlaskennassa alueella oli 120 087 asukasta.

Historia

Gràcian perustivat karmeliitat vuonna 1626. Se säilyi omana kuntanaan aina vuoteen 1897 asti, jolloin useita ympäröiviä kyliä liitettiin Barcelonan kaupunkiin. Eixamplen alueen rakentaminen 1800-luvulla yhdisti Gràcian lopullisesti Barcelonan kasvavaan metropolialueeseen.

Nähtävyydet

Gràcian alueen ylivoimaisesti tunnetuin maamerkki on El Carmel -kukkulalle rakennettu Antoni Gaudín suunnittelema Güellin puisto. Myös Gaudín ensimmäinen merkittävä työ, Casa Vicens, sijaitsee Gràcian alueella. Sekä Güellin puisto että Casa Vicens kuuluvat UNESCO:n maailmanperintöluetteloon.
Särämäki

Luonnonympäristö

Mäki on osa Hyyppärän harjualueen Natura 2000 -suojelualuetta. Se muodostuu pitkästä, jyrkkärinteisestä lounas–koillinen -suunrtaisesta kalliojaksosta. Kasvillisuus mäellä on monipuolista ja osaksi harvinaista, sen alueella esiintyvät ainakin vuorimunkki ja karvakiviyrtti. Jyrkänteiden alla on kuivaa lehtoa ja kaakon puolella metsälehmusta kasvava jyrkänteenaluslehto, jonka lajeihin kuuluvat lehtokuusama ja mustakonnanmarja.
Mäen eteläpuolelle jäävät Kiskonjoen–Perniönjoen vesistöön kuuluvat Ruukinjärvi, Säräjärvi, Sakarjärvi ja joukko muita pikkujärviä, mäen pohjoispuolelle samaan vesistöön kuuluvat Kolmperänen, Tervakas ja Suolammi.

Korkeussuhteet

Mäen huippu on 164 metriä meren pinnan yläpuolella ja se on Varsinais-Suomen maakunnan korkein kohta. Mäen lakiosa on supra-akvaattinen eli vedenkoskematon, mikä tarkoittaa että jääkauden jälkeen mäen huippu ei ole ollut veden peittämä, vaan on jään alta paljastuttuaan ollut jatkuvasti kuivaa maata.

Kulttuuriympäristö

Mäki sijaitsee pääosin Kiikalan Johannislundin kylässä ja ulottuu myös viereisen Lasikylän alueelle. Historiallisesti se on kuulunut Kiikalan Hidoisenpyölin (vuodesta 1964 Lasikylä) ja Säräjärven kyliin, jotka molemmat ovat synnyltään keskiaikaisia autiopyölejä. Hidoisenpyölissä, Ruukinjärven rannalla Särämäestä etelään toimi vuosina 1813–1960 Johannislundin lasitehdas ja myös viereinen Säräjärven yksinäistalo mäen eteläpuolella oli 1800-luvulta alkaen tehtaan kanssa yhdysviljelyksessä. Johannislund muodostettiin kyläksi Hidoisenpyölin ja Säräjärven kylissä sijainneesta entisen lasitehtaan tehdasalueesta vuonna 1963.
Tulen morsian

Tulen morsian on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, jonka on ohjannut Saara Cantell. Elokuva kertoo noitavainoista Ahvenanmaalla vuonna 1666. Tulen morsian voitti parhaan ulkomaisen elokuvan palkinnon Toronton Female Eye Film Festivalilla vuonna 2017.
Rooman keisarit (kirja)

Rooman keisarit on Arto Kivimäen ja Pekka Tuomiston kirjoittama kokoelmateos, joka kattaa kaikkien Rooman keisareiden elämäkerrat. Se ilmestyi ensimmäistä kertaa vuonna 2000, ja sai Historian Ystävien Liiton kunniamaininnan. Teosta laajennettiin ja se julkaistiin uudestaan 2002. Molemmat painokset ovat Kariston julkaisemia.
Fetissi vodoun-uskonnossa

Fetissi vodoun uskonnossa on tavallisesti valmistettu esine, jossa on henkiä tai  voimia, jotka liittyvät asiaankuuluviin rituaaleihin vodounissa. 
Vodoun-uskonnossa savesta tehdyt fetissit, rituaaliastiat ja figuriinit voivat houkutella jumalia, jumalattaria, esi-isiä ja henkiä. Uskonnon piirissä vodoun-jumalille täytyy uhrata, jotta ne eivät saata ihmisiä onnettomuuksiin. Voimilla ladatut figuriinit voivat vapauttaa yksilön toivottomasta tilanteesta.
Monet fetissit koostuvat aineksista, jotka luovuttavat energiaa. Niissä on usein muun muassa tiettyjä kiviä, sarvia, tassuja, hampaita, luita, kynsiä, avaimia, pillejä, tukkaa, lukkoja, eläinten nahkaa, mutta myös maata ja vastaavia ”epäpuhtaita”, mutta vaikuttavia aineksia.

Fetissit toreilla

Fetissejä myydään Länsi-Afrikassa usein toreilla, joissa myymälän päydän muiden tavaroiden joukossa voi olla myytävänä fetissejä, esimerkiksi kiviä, rautaesinetä, oksia tai puunpalasia. 
Fetissejä myydään myös suurilla toreilla (Le Marché aux Fétiches), kuten Lomen Akodessewan fetissitorilla tai Cotonoun Grand Marché de Dantokpalla. Niissä myydään eläimiä, kuolleita lintuja, luita, eläinten päitä tai kalloja. Fetissieläimet voivat olla kotieläimiä tai villieläimiä, kuten rotat, käärmeet, alligaattorit, gepardit, elefantit, sarvikuonot tai gorillat.
Jos haluaa kuvata fetissejä torilla, täytyy maksaa ylimääräistä rahaa. Fetissitohtoreilta voi myös kysyä neuvoa. He voivat tehdä paikan päällä fetisisekoituksia eri tarkoituksiin, kuten esimerkiksi parantamiseen, suojaamiseen, hyvään onneen ja rakkauteen.

Historia

Aikoinaan asiakkaiden täytyi konsultoida kotona jumalien kanssa paikallisten fetissipappien avustuksella ja sen jälkeen matkustaa toreille ostamaan jumalien vaatimia tavaroita. Vuonna 1863 fetissimarkkina modernisoitui, kuin perustettiin uskonnollisia mietiskelypaikkoja kaupallisten myyntipöytien yhteyteen, jolloin vodoun-kauppa tuli yksivaiheiseksi. 
Nykyisin ihmiset tulevat markkinoille ja poimivat mitä tahansa kalloista ja sarvista karvoitettuihin vuotiin tai puuteroituihin liskoihin tai hyönteisiin, jotka tukevat siunauksissa ja rituaaleissa, ja auttavat ihmisiä kaikenlaisiin asioihin. Esimerkiksi Akodessewan suuri fetissitori Lomessa, Togossa tarjoaa lääkehoitoa, toiveita erityisiin voimiin, tai halua voittaa rakastettunsa puolelleen.
Lentopallon maailmanliiga 2009

Vuoden 2009 Lentopallon maailmanliigassa pelasi 16 joukkuetta, jotka jaettiin neljään eri alkulohkoon. Lopputurnaus pelattiin Belgradissa, Serbiassa 22. - 26. heinäkuuta 2009.

Ottelumalli

Ottelumalli oli sama hyväksi todettu malli kuin aikaisempinakin vuosina. Jokainen joukkue pelsi 12 ottelua alkulohkossaan, ja lohkojen voittajat etenevät suoraan lopputurnaukseen. Lohkokakkosilla oli oikeus hakea paikkaa lopputurnaukseen villillä kortilla.
Lohkovoittajina lopputurnaukseen selvisivät Yhdysvallat, Kuuba, Brasilia ja Argentiina, joka sijoittui Serbian voittamassa lohkossa toiseksi. Serbia Isäntäjoukkueena pääsi ilman muuta lopputurnaukseen. Parhaana kakkosena kisoihin valittiin Venäjä. Seitsemänneksi sijoittunut Italia jäi Venäjästä pisteen, ja kahdeksanneksi sijoittunut Suomi kaksi pistettä. Paikastaan maailmanliigassa 2010 joutuivat karsimaan Japani ja Venezuela.
Podostemaceae

Tuntomerkit

Heimon kasvit ovat nopeasti virtaavassa vedessä kasvavia ruohoja, joiden kasvulliset osat ovat niin suuresti muuntuneita, että tavanomaisia käsitteitä ei voi käyttää niiden kuvaamiseen. Useimpien sukujen kasvullista versoa voi parhaiten kuvailla kutsumalla sitä sekovarsimaiseksi tai levämäiseksi; eräät lajit näyttävät tosin taantuneilta sarjakukkaiskasveilta, joilla on kaksirivinen lehtiasento. Kasvit kiinnittyvät alustaansa tarttumaelimillä (haptereilla). Monet lajit ovat yksivuotisia. Kun lehdet ovat erotettavissa, ne sijaitsevat kierteisesti, vastakkain, kahdessa tai kolmessa rivissä, ja kanta on toisinaan leveä; myös korvakemaisia muodostumia voi olla erotettavissa. Kukat tai kukkaryhmät ovat usein suojuksen sisällä. Kehä on yksikiehkurainen, heteitä on yksi tai useampia ja usein palhoistaan yhtyneitä. Kota on liiteluomainen, ja pienet siemenet ovat usein limautuvia.
On esitetty arveluja, joiden mukaan Podostemaceae-kasvit kiinnittyvät kiviin erittämänsa liiman avulla. On kuitenkin todennäköisempää, että kiinnittyminen tapahtuu syanobakteerien tuottaman kalvon avulla. Kasvin verson alaosassa on koukkumaisia karvoja, jotka takertuvat syanobakteerien rihmoihin ja niiden tekemään biokalvoon. Bakteerit voivat myös yhteyttää typpeä kasvin käyttöön; heimon lajit kasvavat tavallisesti niukkaravinteisissa joissa gneissi- tai graniittipohjalla mutta puuttuvat kalkkikivijoista.
Eräät heimon lajit ovat itsepölytteisiä. Siiteputket kasvavat kukan solukoiden läpi saman kukan siemenaiheisiin. Siemenet kiinnittyvät kiviin siemenkuoren tuottamalla limalla.
Podostemaceae-kasvien verson tulkitseminen vaihtelee tutkijoiden keskuudessa, ja hyppäyksittäin tapahtunutta evoluutiota on käytetty selityksenä sille, kuinka heimon vaihteleva ja merkillinen morfologia on kehittynyt. Koska heimo on kuismakasvien rinnakkaishaara evoluutiopuussa, voi niiden yksityiskohtainen tutkiminen auttaa Podostemaceae-kasvien evoluution selvittämisessä.
Niillä Podostemaceae-kasveilla, joilla on nauhamaiset juuret, haaroittuminen on sympodiaalista, kun taas niillä, joilla on lehtimäinen kasvumuoto, sisäsyntyiset versot syntyvät yksittäin yläpinnalle. Eräinen Podostemoideae-alaheimon lajien juurten ulkosyntyisyys on hyvin epätavallista, sillä juuret ovat tavallisesti sisäsyntyisiä ja saavat alkunsa keskuslieriössä sisäketon alla olevassa perisyklikerroksessa. Suvussa Cladopus on sekä ulko- että sisäsyntyisiä sivujuuria.
Varren kärjessä on kaksikerroksinen kasvusolukko (corpus ja tunica). On hieman epäselvyyttä tapahtuuko kasveilla normaalia haarojen syntymistä hankasilmuista. Joissakin suvuissa versot syntyvät sisäsyntyisesti varren korteksissa eli kuoriosassa.
Kukan tai kukkaryhmän suojuslehden luonne on epäselvä. Toiset pitävät sitä tavallisena lehtenä, toisten mielestä se kuuluu alkuperältään verhiöön, mikä on kukkaryhmän kyseessä ollen epäilyttävää: ainakaan se ei voi olla pelkästään verhiöperäinen. Joillakin Dalziella-lajeilla (alaheimo Tristichoideae) on kukkaperän tyvellä kehtomainen rakenne, joka on muodostunut lehtimäisistä versoista.

Levinneisyys

Podostemaceae-kasvit ovat pääasiassa trooppisia, ja niitä kasvaa erityisesti Amerikan mantereilla.
Jorma Ojanaho

Jorma Ojanaho (s. 23. helmikuuta 1970 Lohja) on suomalainen voimamies. Hän voitti Suomen vahvin mies -kilpailun vuonna 1996 ollen samana vuonna kuudes maailman vahvin mies -kilpailussa. Vuosina 1994 ja 1997 Ojanaho oli Suomen vahvin mies -kilpailussa kolmas. Hänellä on 3 lasta.
The Book of Dust

Kirjat

Sarjan ensimmäinen osa Vedenpaisumus (Otava, 2018) ISBN 978-951-1-32100-2. (La Belle Sauvage (2017). Kirja selittää Lyran syntymän ja kertoo muutaman päivän ajanjakson siitä kuinka Lyra joutui 8 kukauden iässä Jordan Collegeen.
Toinen osa The Secret Commonwealth (julkaisu syyskuussa 2019)   oli ensimmäisen osan ilmestyessä kirjoitettu jo valmiiksi. Kirja kertoo ajasta Maagisen kaukoputken jälkeen siihen saakka kun Lyra on n. 20 vuotias.

Historia

Pullman tunsi jo varhain Universumien tomua kirjoittaessaan, että haluaisi vielä palata kirjojen maailmaan trilogian jälkeenkin: ”Oli tapahtumia ja kysymyksiä, joihin halusin paneutua.”
Vuonna 2003 julkaistiin Pullmanin kirjoittama pieni kirja nimeltä Lyran Oxford. Tuolloin hän kuvaili Lyran Oxfordia ja sen sisältämää ”Lyra ja linnut” -novellia ”sillaksi” Universumien tomun ja The Book of Dustin välillä – tai tulevan teoksen ”maistiaiseksi”.
Vuonna 2007 Pullman sanoi, että The Book of Dust tapahtuisi muutama vuosi Maagisen kaukoputken päätöksen jälkeen Lyran ollessa noin 16-vuotias. Samana vuonna hän vihjasi, että kirja käsittelisi monien kriitikoiden esiin nostamaa kysymystä siitä, miksei Universumien tomussa tuotu lainkaan esille uskonnon myönteisiä vaikutuksia.
Työskenneltyään The Book of Dustin parissa vuosia Pullman paljasti helmikuussa 2017, että se onkin yhden romaanin sijaan trilogia ja ensimmäinen osa julkaistaan lokakuussa. Se ei myöskään ole suoranainen jatko-osa, vaan osa tarinasta sijoittuu Universumien tomua edeltävään aikaan. Hänen mukaansa teoksen keskiössä on ”despoottisen ja totalitaarisen, ajattelua ja tutkimusta tukahduttamaan pyrkivän järjestön ja mielipiteen- ja sananvapauteen uskovien välinen kamppailu”.
Kuuba 1959

Vastaanotto

Kymmenestä suomalaisesta ensi-iltakriitikosta yksi antoi elokuvalle kolme tähteä, neljä arvostelijaa kaksi tähteä ja kolme yhden tähden, keskiarvona 1,56 tähteä neljästä. Helsingin Sanomien Mikael Fränti kirjoitti elokuvan olevan monin tavoin mielenkiintoinen, mutta varauksin: ”Henkilöt ja tapahtumat jäävät kesken, sillä Lester ei kasvata niitä pintaa syvemmälle. – – Lester tarkastelee tapahtumia ja ihmisiä yläpuolelta, etäisyyden päästä. Onko valinta tietoinen vai hyvä tapa välttää kannanottoa? Ironinen Lesterin näkemys silti on, ja se pelastaa osan lopputuloksesta.” Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen piti elokuvaa päämäärättömänä ja kipinättömänä toimintaromanssina ja antoi sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Otto Toivainen

Otto Toivainen (1892 Jyväskylä – 1962 New York) oli suomalainen 1900-luvun alkupuolen merimies ja seikkailija, josta tuli oman tarinansa mukaan Fidžisaarilla kuninkaan vävy, sitten saaren kuningas ja kuolemansa jälkeen jumala. Etenkin Toivaisen kotiseudulla Jyväskylässä usein kerrottua legendaa ei ole kyetty vahvistamaan eikä kumoamaan. Toivainen toimi myöhemmin koristemaalarina New Yorkissa ja kuoli siellä 1962.
Toivainen syntyi jyväskyläläisen kauppiaan pojaksi. Isä, Otto Toivainen vanhempi, tuomittiin kavalluksesta vankilaan ja kuoli kun poika oli vasta kolmevuotias. Otto-poika kävi Jyväskylän lyseota Alvar Aallon luokkatoverina, mutta erosi tai erotettiin kolmannella luokalla ja lähti merille venäläiseen kauppalaivaan, osasyynä ehkä isästä aiheutunut huono maine, ehkä oma rötöstely. Merille karkotus oli tuohon aikaan nuorten poikien ja miesten yleinen rangaistuskeino, vaihtoehto oikeuteen joutumiselle.

Legenda

Toivainen on kertonut olleensa 1910-luvun keskivaiheilla töissä ranskalaisessa rahtilaivassa, joka haaksirikkoutui Fidžin paikkeilla Tyynellämerellä. Ainoat pelastuneet olivat Toivainen ja muuan norjalainen merimies. Toivainen oli ajautunut saarelle, jonka asukkaiden mielestä auringonlaskun puolelta merestä nousevaa valkoista miestä tulee palvoa. Niin Toivainen naitettiin saaren kuninkaan tyttärelle. Kuninkaan kuoltua Toivainen ylennettiin kuninkaan paikalle ja jumalan asemaan. Toinen saarelaisten tapa oli nälänhädän yllättäessä turvautua kannibalismiin, joka oli määrä aloittaa kuninkaasta. Välttääkseen tällaisen kohtalon Toivainen kertoi paenneensa saarelta ohi kulkeneen purjelaivan avulla ja asettuneensa sitten New Yorkiin. Maahantuloasiakirjoista Toivaisen tiedetään saapuneen New Yorkiin 17. lokakuuta 1917 Tivives-nimisellä rahtialuksella Havannasta ja uudestaan 17. syyskuuta 1918 Meksikon Tampicosta Radiant-aluksella.
Toivainen on kertonut tarinansa 1920-luvulla New Yorkissa Suomen konsulille Kaarlo Kuusamolle. Nykyisin legendaa tutkii ja pitää yllä kamarineuvos Erkki Fredrikson, jonka isän eno Kuusamo oli. Toivaisen tarinassa on uskottavuutta muun muassa ihmissyönnin osalta: Fidžin saarilla harjoitettiin kannibalismia satoja vuosia, ennen kuin brittiläisten siirtomaaherrojen ja kristinuskon myötä perinne kuoli 1800-luvun lopulla. Toinen tunnettu tarinankertoja ja seikkailija Nätti-Jussi kertoi ryypiskelleensä Otto Toivaisen kanssa Nizzan Négresco-hotellissa vuonna 1916 ja kuulleensa tältä kuningastarinan lisättynä tiedolla, että saarelta karatessaan Toivainen olisi kähveltänyt ”valtion kassan” tai saarelaisten arvo-omaisuutta itselleen.

Toivainen taiteessa

Toivaisen ja hänestä kertovan legendan muistoksi on Jyväskylän kauppatorille pystytetty Veikko Hirvimäen veistos Torikuningas. Jyväskylän kaupunginteatterissa esitettiin vuonna 1993 Keijo Siekkisen kirjoittamaa näytelmää Torikuningas, jossa Toivaisen legendaan on tuotu vielä lisää veijarimaisuutta.
Crank 2: High Voltage

Juoni

Elokuva jatkuu suoraan siitä, mihin edellinen jäi. Alussa Chev Chelioksen (Jason Statham) oma sydän poistetaan ja korvataan keinotekoisella, sähkötoimisella sydämellä. Elokuvalla on vahvasti samoja piirteitä edeltäjäänsä verrattuna, mutta tällä kertaa Chev tarvitsee adrenaliinin sijasta sähköä pysyäkseen hengissä. Näin Chev joutuu aloittamaan epätoivoiselta tuntuvan jahdin sydämensä takaisin saamiseksi.
Erik Lindegren

Erik Lindegren (5. elokuuta 1910 Luulaja, Ruotsi – 31. toukokuuta 1968 Tukholma) oli ruotsalainen kirjailija ja kääntäjä. Hän oli Ruotsin akatemian jäsen 1962–1968. Hän oli Bonnier Litterära Magasinin, Stockholms-Tidningenin ja Dagens Nyheterin kirjallisuuskriitikko. Vuosina 1948–1950 hän oli aikakauskirja Prisman päätoimittaja. Hänen isoisänsä oli säveltäjä Johan Lindegren.
Lindegren on tehnyt oopperalibrettoja, muun muassa Karl-Birger Blomdahlin oopperaan Aniara, joka perustuu Harry Martinson runoelmaan Aniara. Hänet valittiin Ruotsin akatemiaan Dag Hammarskjöldin seuraajaksi tämän kuoleman jälkeen.
Marja Aarnipuro

Marja Aarnipuro (s. 1960) on suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hän on työskennellyt vuodesta 2011 Apu-lehden päätoimittajana ja julkaissut tietokirjat Rintasyöpävuosi (Teos 2011) ja samaa aihetta jatkava Rintasyövän jälkeen (Teos 2014). Kesäkuussa 2017 häneltä ilmestyi esikoisdekkari Maakellarin salaisuus.
Haukiputaalta kotoisin oleva Aarnipuro opiskeli valtio-oppia Helsingin yliopistossa.
Viemärin valtias

Juoni

Kirjan päähenkilö on nuori Repolainen, joka elättää itsensä toshaamalla eli etsimällä viemäriverkosta sinne huuhtoutuneita kolikoita ja muuta arvotavaraa. Repolainen on erittäin taitava tosher ja sikälikin onnekas, että hän on onnistunut saamaan itselleen vakituisen asuinpaikan vanhan ja viisaan juutalaismiehen Solomon Cohenin luota. Solomonilla on pahanhajuinen koira Oonan, joka kulkee usein Repolaisen mukana.
Eräänä myrsky-yönä Repolainen pelastaa tytön pahoinpitelijöiden kynsistä. Sattumalta paikalle osuvat myös Charles Dickens ja Henry Mayhew, jotka ottavat tytön suojiinsa. Koska tytön henkilöllisyyttä ei aluksi tiedetä, Mayhew'n vaimo nimeää hänet Simplicityksi. Myöhemmin tyttö paljastuu saksalaisen ruhtinaskunnan prinssin karanneeksi vaimoksi, jonka kintereillä ovat väkivaltaa kaihtamattomat etsijät. Repolainen ei ole kiinnostunut poliittisesta juonittelusta ja yläluokkaisissa piireissä liikkuminen on hänelle täysin vierasta, mutta hän haluaa pelastaa tytön keinolla millä hyvänsä.
Harold Kroto

Tutkijan ura

Kroton tohtorintyö sisälsi myös julkaisemattomia tutkimuksia muun muassa hiilisuboksidista. Nämä tutkimukset loivat Kroton kiinnostuksen molekyyleihin, jotka sisältävät useita hiiliä, joiden välillä on kaksois- tai kolmoissidoksia.
Väitöksensä jälkeen Kroto teki muutaman vuoden ajan tohtorintutkinnon jälkeisiä tutkimuksia Kanadassa ja Yhdysvalloissa Bell Labsin laboratorioissa. Hän muutti perheineen takaisin Britanniaan ja aloitti opetus- ja tutkimustyöt Sussexin yliopistossa vuonna 1967.
1970-luvulla Kroto tutki avaruudessa esiintyviä suuriketjuisia molekyylejä ja onnistui löytämään niistä lukuisia todisteita tähtien spektreistä. Tällaisia molekyylejä olivat muun muassa polyynit syanobutydiyyni (H-C≡C-C≡C-C≡N) ja syanoheksatriyyni (H-C≡C-C≡C-C≡C-C≡N). Näiden molekyylien rakenteen selittäminen johti hänet C₆₀-molekyylin löytämiseen.
Kroto kuuli Ricen yliopistossa Curlin ja Smalleyn suorittamista laserspektroskopiatutkimuksista. Kroto ehdotti, että he käyttäisivät Ricen yliopiston laitteistoja tähdissä esiintyvien ketjumaisten hiiliyhdisteiden simuloimiseen.
Kroto, Curl ja Smalley osoittivat, että näitä yhdisteitä ei pelkästään esiintynyt tähdissä, vaan tähdet myös kykenivät tuottamaan niitä. Lisäksi he onnistuivat löytämään buckminsterfullereenin olemassaolon. Fullereenin ainutlaatuisen rakenteen selvittäminen aloitti kokonaan uuden kemian osa-alueen tutkimuksen. Nämä kolme kemistiä suorittivat tutkimukset yhdessä Jim Heathin, Sean O'Brienin ja Yuan Liun kanssa.
Vuoden 1990 jälkeen Kroton tutkimukset käsittelivät nanotiedettä ja -teknologiaa.
Shun Hing Square

Shun Hing Square on antenneineen laskettuna 384 metriä korkea pilvenpiirtäjä Shenzhenin kaupungissa, Kiinassa. Se on kattokorkeudeltaan 324,8 metriä korkea ja antennikorkeudeltaan 384 metriä. Se on Kiinan yhdeksänneksi korkein rakennus. Se on myös Kiinan korkein teräksestä tehty rakennus, sillä muut Kiinassa Shun Hing Squarea korkeammat rakennukset on rakennettu pääosin betonista. Shun Hing Squaressa on 66 maan päällistä kerrosta ja kolme kerrosta, jotka sijaitsevat maan alla. Rakennus on muodoltaan hyvin omaperäinen. Sen suunnittelusta vastasi arkkitehtitoimisto K.Y. Cheung Design Associates. Rakennuksen rakentaminen aloitettiin vuonna 1993 ja se valmistui vuonna 1996. Shun Hing Squaressa on 36 hissiä ja sen lattiapinta-ala on 280 000 neliömetriä.
Kolmperä (Espoo)

Järvet ja lammet

Kolmperän taajamassa alueen luoteiskulmassa on kolmikärkinen T-kirjaimen muotoinen mutkitteleva järvi Kolmperä, josta alue on saanut nimensä. Järven eteläinen kärki on Kirkkonummen puolella. Lähin asutus Kirkkonummen puolella on Laitamaalla ja sen eteläpuolella Kauhalassa.
Kaakkoiskulmilla Forsbackan alueella ovat Svartbäckträsket, johon Mustapuro laskee vetensä Nupurinjärvestä pohjoisesta päin. Puro jatkaa edelleen, mutkitellen, edellisen järven kaakkoispuolella olevaan Kvarnträskiin, joka on niukin naukin Espoonkartanon puolella.
Kvarnträskistä puro jatkaa juoksuaan järven itälaidalta edelleen itään pienehköön Dämmanin tekojärveen, jossa Espoon kaupungilla on Myllärinmäellä yksi vedenottopaikka – Espoo ottaa vesijohtovetensä joko täältä, tai alati enenevässä määrin Päijännetunnelista. Dämmanin laskuoja on järven luoteispuolella, ja siitä vesi virtaa Gumbölen puolelle. Dämmanin keskiosassa sijaitsee saari. Dämmanin pohjoispuolella Backåkerin vaiheilla on kaksi pientä lampea, joista toisessa on saari.
Kolmperän pohjoisosassa sijaitsee pieni Kakarlampi, jota ympäröi kuusitoistahehtaarinen luonnonsuojelualue.
Kolmperän vesi on puhdasta. Kolmperään ei ole koskaan päästetty suoria likavesiä eikä lannoitevesiä. Järven syvyys on keskimäärin noin 3 metriä. Järven rannalla ja sen lähistössä (järven pohjois-, itä- ja kaakkoispuolella) on ympärivuotista asutusta ja lisäksi kesäasukkaita. Kolmperässä toimii varsin aktiivinen kyläyhdistys, joka huolehtii yhteisistä liikunta-alueista ja pitää yhteyttä Espoon kaupunkiin. Vanhastaan Kolmperä on kuulunut Espoon Vanhaan Kartanoon, joka on rakentanut rannoille huviloita (Villan 1, Villan 2, Villan 3 jne...).
Espoossa on toinenkin Kolmperä-järvi. Se sijaitsee Nuuksiossa Karjakaivon lähellä.