google/wiki40b huggingface dataset:
Babenberg-suku

Babenberg-suku oli aatelissuku, joka hallitsi Itävaltaa vuosina 976-1246, ennen Habsburgien nousua. Babenbergerit olivat lähtöisin Bambergin suvusta, joka oli kotoisin nykyisen Baijerin pohjoisosasta Frankenista. 
Kapetingien lailla myös Babenbergit periytyivät Robertien suvusta. Varhaisin tunnettu Babenberg oli 800-luvulla elänyt Grabfeltin kreivi Poppo. 
Babenbergien suku sammui Itävallassa, kun herttua Frederik II kuoli Leithan taistelussa 15. kesäkuuta 1246.
Pekka Janhunen

Pekka Janhunen on Ilmatieteen laitoksen tutkimuspäällikkö ja sähköpurjeen keksijä. Hän on valmistunut filosofian tohtoriksi teoreettisesta fysiikasta Helsingin yliopistossa vuonna 1994. Sähköpurjeen lisäksi hänen tutkimusalueitaan ovat avaruusplasman simulointi sekä magnetosfäärin ja revontulialueen plasmafysiikka.
Janhunen kehitti sähköpurjeen Kumpulan avaruuskeskuksessa vuonna 2006. Marraskuussa 2010 keksintö sai potentiaalisen innovaation palkinnon Suomen laatupalkinto-kilpailussa.
Voldemārs Lūsis

Voldemārs Lūsis (s. 7. joulukuuta 1974) on latvialainen keihäänheittäjä. Hän voitti lajissaan maansa mestaruuden 2004. Hänen isänsä on keihäänheiton olympiavoittaja Jānis Lūsis.
Edmontonin maailmanmestaruuskilpailuissa 2001 Voldemārs Lūsis sijoittui yhdenneksitoista tuloksella 79,70. Hän osallistui Sydneyn kesäolympialaisiin 2000 ja Ateenan olympialaisiin 2004 mutta ei päässyt kummassakaan loppukilpailuun. Lūsisin henkilökohtainen ennätys on 84,19 metriä, joka syntyi Riiassa 12. kesäkuuta 2003.
Joseph Anthony Irudayaraj

Joseph Anthony Irudayaraj (s. 4. lokakuuta 1935) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 20. huhtikuuta 1965 ja nimitettiin Dharmapurin hiippakunnan johtoon 24. tammikuuta 1997. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Duraisamy Simon Lourdusamy, jota avustivat James Masilamony Arul Das ja Michael Augustine.
Irudayaraj jäi eläkkeelle 13. tammikuuta 2012.
The Pointer Sisters

The Pointer Sisters on yhdysvaltalainen vuonna 1969 perustettu yhtye. Kokoonpanon kolme jäsentä ovat sisarukset Anita Pointer, Ruth Pointer sekä jälkimmäisen tytär Issa Pointer. Yhtyeen kaksi entistä jäsentä ovat Ruthin ja Anitan nuoremmat sisaret Bonnie Pointer sekä edesmennyt June Pointer, jotka olivat yhtyeessä vuosina 1969–1977. Yhtyeen yksi tunnetuimmista kappaleista on ”I'm So Excited”.
The Pointer Sistersin kappale ”Neutron Dance” on lisäksi Beverly Hills kyttä -elokuvassa.
Akademiska Sångföreningen

Akademiska Sångföreningen on suomenruotsalainen mieskuoro Helsingistä. Kuoro perustettiin vuonna 1838 nimellä Akademiska Sång-Sällskapet, ja se on Suomen vanhin yhä aktiivinen kuoro. Kuoron perusti Fredrik Pacius, keisarillisen Aleksanterin-Yliopiston musiikinlehtori. Nykyisen nimensä kuoro otti vuonna 1848.
Kuoro oli 1800-luvulla merkittävä kansallisen heräämisen symboli, ja se ensiesitti Paciuksen säveltämän ja Johan Ludvig Runebergin sanoittaman Maamme-laulun vuonna 1848. Monet nimekkäät johtajat, mm. Bengt Carlson, Nils-Eric Fougstedt ja Erik Bergman, ovat johtaneet kuoroa. Kari Turunen on johtanut kuoroa syksystä 2008.
Akademen on ylioppilaskuoro, ja kuten Akademiska Damkören Lyran, osa Helsingin yliopiston ylioppilaskuntaa. Kuorossa laulaa tällä hetkellä noin 50 laulajaa. Kuoro konsertoi säännöllisesti Suomessa, ja tekee konserttimatkoja ulkomaille.
Ontuva totuus

Juoni

Susan on nuori, kaunis ja menestyvä huilisti, jolla on lapsesta asti ollut rautainen jalkaproteesi. Erottuaan poikaystävästään hän lähtee konserttikiertueella Eurooppaan. Pariisissa Susan keksii idean peittää proteesinsa kipsillä ja matkustaa Ranskan Alpeille hiihtokeskukseen, jossa voisi tulla kohdelluksi ilman sääliä. Siellä hän tapaa lehtikuvaaja Peterin. He rakastuvat ja Susanin on tehtävä päätös, kertooko Peterille totuuden itsestään.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Ontuva totuus saa kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
América (1736)

Valmistus

Alus tilattiin Havannasta Kuubasta, missä köli laskettiin vuonna 1735. Alus laskettiin vesille 21. tammikuuta 1736 ja otettiin palvelukseen 1738.

Palvelus

Britannian kuninkaallinen laivasto valtasi aluksen 13. elokuuta 1762 vallatessaan Havannan. Alus liitettiin 74-tykkisenä kolmannen luokan linjalaivana kuninkaalliseen laivastoon nimellä HMS Moro ja romutettiin 1770.
Perfect Stranger – vaara verkossa

Arvioita

Turun Sanomien Päivi Valotien mielestä hiipuvien Hollywood-tähtien vetovoimaan luottava Perfect Stranger ei ole sen enempää tiivistunnelmainen kuin seksikäskään trilleri. Pääparin välillä ei kipinöi, eikä verkon vaaroihin ole keksitty tuoretta näkökulmaa. ”Elokuvan erotiikka tuntuu lopulta rajoittuvan eräänkin oikean, jenkkijulkkisten suosiman alusvaatemerkin hävyttömän hyvään tuotesijoitteluun, joka on ollut näppärä toteuttaa mainostoimistomaailmaan sijoittuvassa tarinassa.”
Käenkukka

Etymologia

Käenkukka tunnetaan samalla nimellä useilla eri kielillä. Myös tieteellinen nimi tarkoittaa ”käen kukkaa”. Nimen alkuperälle on monia selityksiä. Keski-Euroopassa laji kukkii juuri käen kukunnan aikaan. Toisaalta nimi saattaa juontua siitä, että käenkukan varsissa on usein sylkikaskaiden aiheuttamia sylkipalloja, ”käensylkeä” eli ”käärmeensylkeä”. Suomessa lajin kansanomaisia nimiä on muun muassa käärmeenkukka, silkkikukka ja morsiamenkukka.

Ulkonäkö ja koko

Monivuotinen käenkukka kasvaa 30–70 senttimetriä korkeaksi. Pystyt varret ovat alaspäisesti lyhyt- ja karkeakarvaisia. Maanrajassa olevat aluslehdet muodostavat lehtiruusukkeen, jonka lehdet ovat kapean vastapuikeita. Varsilehdet ovat kapean tai pitkulaisen suikeita. Harsussa kukinnossa on halkaisikaltaan noin 5 cm leveisiä ruusunpunaisia kukkia. Sekä verhiö että teriö ovat viisilehtisiä. Ulkoverhiötön verhiö on yhdislehtinen ja väriltään tummanpunaruskeajuovainen. Terälehdet ovat syvään neliliuskaisia, lisäteriöllisiä, kynnellisiä ja kooltaan 12–18 mm pitkiä. Emin vartaloita on viisi kappaletta. Suomessa käenkukka kukki kesä-heinäkuussa. Hedelmä on viisiliuskaisesti aukeava kota. Käenkukka muistuttaa ulkonäöltään ja väriltään samaan sukuun kuuluvaa mäkitervakkoa (L. viscaria).

Levinneisyys

Käenkukkaa tavataan luonnonvaraisena lähes koko Euroopassa. Pyreneiden niemimaan keski- ja eteläosissa, Islannissa, Fennoskandian pohjoisosissa, Etelä-Ukrainassa ja Pohjois- ja Etelä-Venäjällä laji on kuitenkin satunnaisempi. Euroopasta levinneisyysalue jatkuu Länsi-Siperiaan. Ihmisen mukana käenkukka on levinnyt myös Uuteen-Seelantiin sekä Pohjois-Amerikkaan mantereen itärannikolle. Suomessa käenkukka on Oulun korkeudelle saakka yleinen alkuperäislaji. Pohjoisempana se on harvinaisempi uustulokas. Laji puuttuu aivan pohjoisimmasta Lapista.

Elinympäristö

Käenkukka viihtyy kosteilla kasvupaikoilla niin auringossa kuin varjossakin. Tyypillisiä kasvupaikkoja ovat lähteikköpinnat, lähdekorvet, kosteat rantaniityt, merenrannat, tien- ja pellonojat sekä heinäpellot.

Käyttö

Käenkukkaa voi kasvattaa perennana puutarhoissa, jossa se kasvaa usein luonnonvaraista runsaskukkaisemmaksi. Lajista on jalostettu myös puutarhalajikkeita.
Nushagakjoki

Nushagakjoki (engl. Nushagak River) on Alaskan lounaisosassa virtaava, Beringinmereen laskeva joki. Se saa alkunsa Alaskavuoristosta, virtaa 450 kilometriä lounaaseen ja päättyy Bristolinlahden pohjoiseen Nushagak Bay -haaraan Dillinghamin kaupungin itäpuolella.
Joen varrella sijaitsevat Portage Creekin, Ekwokin, Koliganekin ja New Stuyahokin kylät sekä Dillinghamin kaupunki. Sen sivujoista ovat merenkulkukelpoisia Muchatna River, Nuyakuk River ja King Salmon River. Joen yläjuoksulla liikkumiseen käytetään yleisesti vesisuihkumoottoriveneitä. Joen latvavedet ovat suunnitellun Pebble Mine -suurkaivoshankkeen vaikutuspiirissä, jonka vahvimpiin vastustajiin joenvarren yhteisöt kuuluvat.
Tyynenmeren lohilajeista nousevat Nushagakjokeen ja siihen liittyviin vesistöihin kutemaan kuningaslohi, punalohi, hopealohi, koiralohi ja kyttyrälohi. Kalastus on tärkeä elinkeino Nushagakjoen alueella. Erityisen arvokas on vuosittainen kuningaslohen nousu kesäkuun puolestavälistä heinäkuun puoleenväliin. Muita joessa eläviä kaloja ovat kirjolohi, hauki, pohjanharjus, made, siiat ja nieriä.
Kielireskripti

Kielireskripti eli Keisarillisen Majesteetin Armollinen Asetus Suomen kielen asettamisesta yhdenmoisiin oikeuksiin Ruotsin kielen kanssa kaikissa semmoisissa kohdissa, jotka wälittömästi koskevat maan nimen-omaan suomalaista wäestöä (AsK 26/1863) oli keisari Aleksanteri II:n antama säädös, joka kohensi suomen kielen asemaa Suomen suuriruhtinaskunnan valtionhallinnossa. Säädöksen mukaan suomenkielisiä asiakirjoja voitiin jättää virastoihin ja tuomioistuimiin välittömästi asetuksen voimaantulon jälkeen. Tämän lisäksi asetus velvoitti viranomaisia ryhtymään sellaisiin toimenpiteisiin, jotta valtion elimet ja laitokset pystyisivät 20 vuoden kuluttua asetuksen voimaantulosta tuottamaan itse suomenkielisiä asiakirjoja. Kielireskripti säädettiin J. V. Snellmanin ehdotuksesta ja esittelystä 1. elokuuta 1863. Keisari allekirjoitti sen Hämeen lääninhallituksen talossa Hämeenlinnassa.
Akseli Listo kirjoittaa, että vaikka vuoden 1863 kieliasetus kaikessa pääasiassa edelleen säilytti ruotsinkielen virallisen valta-aseman Suomessa, alkoivat tämän parannuksen hyvät hedelmät pian tulla näkyviin. Suomen kieltä alettiin nimittäin käyttää erilaisissa asiakirjoissa, kuten kiinteistöjen kauppa- ja vuokrakirjoissa, perunkirjoitus- ja jakokirjoissa, velkasitoumuksissa ynnä muissa, jotka siihen asti olivat tuomioistuimille ja virastoille kelvatakseen olleet ruotsiksi kirjoitettavat. Osaltaan tämä vaikutti kirjoitustaidon leviämiseen suomalaisen kansan keskuudessa.

Vuoden 1851 säädös

Vuonna 1851 annettu julistus määräsi, että suomalaisseudulle virkamiehiksi pyrkivien tuli vuoden 1856 alusta osoittaa osaavansa suullisesti käyttää suomen kieltä.

Vuoden 1858 säädös

Kielireskriptiä edelsi vuonna 1858 annettu julistus, jonka mukaan kirkonkokous- ja pitäjänkokouspöytäkirjat niissä maaseutuseurakunnissa, joissa suomen kieltä jumalanpalveluksissa jo käytettiin, oli kirjoitettava suomeksi.
Amhara (osavaltio)

Maatalous

Osavaltion karjankasvattajat omistavat 9,6 miljoonaa nautaa, 6,3 miljoonaa lammasta, 4,1 miljoonaa vuohta, 257 000 hevosta, 8 900 muulia, 1,4 miljoonaa aasia ja 14 000 kamelia, 8,4 miljoonaa siipikarjaeläintä ja 919 000 mehiläispesää.
V12-moottori

V12-moottori on polttomoottori, jonka 12 sylinteriä on sijoitettu siten, että rakenne on kampiakselin pituusakselin suuntaisesti tarkasteltuna V-kirjaimen muotoinen. V12-moottori on luonnostaan värinätön, joten se ei tarvitse tasapainoakseleita.
V12-moottoreita käytettiin ensin lentokoneissa. Se oli yleinen voimanlähde hävittäjissä sekä pommikoneissa ensimmäisen maailmansodan loppupuolella, sekä koko toisen maailmansodan ajan.
Autokäytössä V12-moottoria käytetään lähinnä loisto-, urheilu- ja kilpa-autoissa. Isoissa kuorma-autoissa ja työkoneissa sekä muun muassa panssarivaunuissa on käytetty jonkin verran V12-dieselmoottoreita.
V12-dieselmoottori on mitä tyypillisin dieselveturin ja -moottorivaunun voimanlähde, yleensä nelitahtisena ja turboahdettuna mutta GM:n vetureissa myös kaksitahtisena dieselmoottorina. Suurinta yksikkötehoa tavoiteltaessa on vetureissa käytetty V16, V18 ja jopa V20-dieselmoottoreita.
Thayatalin kansallispuisto

Thayatalin kansallispuisto on luonnonsuojelualue Ala-Itävallan osavaltiossa Itävallan pohjoisosassa, Tšekin vastaisella rajalla. Rajan takana suojelualue jatkuu Podyjín kansallispuistona.
Puiston pinta-ala on 1 330 ha. Puiston alueella on 80 asukkaan Hardeggin kaupunki, joka on Itävallan pienin kaupunki.
Puiston alueella kuiva Pannonian ilmasto kohtaa kostean Waldviertelin ilmaston. Siksi siellä on pienellä alueella suuri määrä lajeja. Kahdessa kansallispuistossa on havaittu yhteensä 1 288 kasvilajia ja yli 150 lintulajia, 29 lajia lepakoita sekä yli 900 lajia perhosia.
Richard Gonda

Richard Gonda (s. 14. maaliskuuta 1994 Banská Bystrica) on slovakialainen autourheilija. Kartingin vuonna 2003 aloittanut Gonda on kilpaillut aiemmin muun muassa FIA:n Formula 2-sarjassa vuonna 2012, Eurocup Formula Renault-sarjassa vuonna 2012, Formula Renault NEC-sarjassa vuosina 2011-2012 ja European F3 Open -sarjassa vuonna 2013. Vuonna 2014 Gonda kilpaili Auto GP World Seriesissä. Hän ei saavuttanut sarjassa yhtään pistettä. Vuonna 2016 Gonda ajoi GP3-sarjassa Jenzer Motorsport -tallin kuljettajana. Gonda on 175 senttimetriä pitkä ja painaa 62 kilogrammaa.
Iron Man (vuoden 1931 elokuva)

Juoni

Iron Man kertoo ammattinyrkkeilijä Kid Masonista (Ayres), joka menettää vaimonsa Rosen (Harlow) avausottelussa, joka jättää hänet Hollywoodissa. Ilman Rosea, Mason alkaa treenata ja voittaa. Rose tulee takaisin ja haluaa Masonin vedostaa hänen manageriaan Regania (Armstrong), ja korvaa hänelle Rosen salaisen rakastajan Lewisin (Miljan) kanssa.
Osmo Apunen

Osmo Kalevi Apunen (s. 5. lokakuuta 1938 Kotka) on suomalainen poliittisen historian tutkija ja Tampereen yliopiston emeritusprofessori. Hän toimi Tampereen yliopiston kansainvälisen politiikan professorina vuosina 1973–2003 ja rauhan- ja konfliktintutkimuskeskuksen emeritusprofessorina 2003–2007.
Apunen väitteli valtiotieteen tohtoriksi vuonna 1968. Hän työskenteli Helsingin yliopiston assistenttina 1967–1971, Ulkopoliittisen instituutin johtajana 1966–1972 ja ulkoasiainministeriön toimistopäällikkönä 1972–1973.
Apunen on tutkinut muun muassa Suomen poliittista historiaa, ulkopolitiikkaa ja idänsuhteita sekä kansainvälisten suhteiden historiaa.
Elinkeinoelämän valtuuskunnan johtaja Matti Apunen on Osmo Apusen poika.
Delawaren vesitunneli

Delawaren vesitunneli on vesitunneli, joka johtaa juomavettä New Yorkin kaupunkiin. Vesitunnelin kautta kulkee puolet New Yorkissa käytetystä vedestä. 137 kilometriä (85 mailia) pitkä vesitunneli on maailman pisin yhtämittainen tunneli. Delaware-vedenjakelujärjestelmä (engl. Delaware Aqueduct) on rakennettu vuosina 1935–1965.  Maailman toiseksi pisin tunneli on Päijännetunneli.
Inishmurray

Inishmurray on saari Irlannissa, noin seitsemän kilometriä  Sligon kreivikunnan rannikolta. 
Siellä sijaitsee 500-luvulla perustetun luostarin rauniot. 
1900-luvulla saari autioitui kokonaan, mutta rakennuksia on säilynyt.
Inishmurrayn pinta-ala on 0,9 neliökilometriä.
Saarelta muuttivat viimeiset asukkaat vuonna 1948. Sinne on tehty veneretkiä mantereelta, mutta vuonna 2018 retket haluttiin kieltää turvallisuussyistä.
Sogdin kieli

Sogdin kieli on kuollut iranilainen kieli. Sitä puhuttiin Keski-Aasiassa muinaisessa Sogdianassa sekä Silkkitien karavaanireiteillä.
Vanhimmat sogdinkieliset kirjalliset muistomerkit ovat peräisin 100–300-luvuilta. Suurin osa 1800–1900-lukujen vaihteessa löydetyistä teksteistä on 700–800-luvuilta. Löytöjä on tehty Kiinan Sinkiangista sekä Tadžikistanista. Kirjallisuus käsittää lähinnä buddhalaisia, manikealaisia ja nestoriaanilaisia tekstejä sekä yksityistä kirjeenvaihtoa. Kirjoittamiseen käytettiin kolmea aramealaisen kirjaimiston varianttia.
Keskiajalla sogdin kielen syrjäyttivät klassinen persia sekä turkkilaiset kielet. Itämurteiden jatkajana pidetään jagnobin kieltä.
Ussurinpäärynä

Ulkonäkö

Ussurinpäärynä muistuttaa suuresti tarhapäärynää (Pyrus communis). Oksien nuori haararanka on aina karvaton, samoin lehtilapa. Tarhapäärynällä ne voivat olla karvaisia. Ussurinpäärynän lehtilapa on ehyt ja laidasta sahahampainen. Hampaat ovat otakärkisiä. Kukinto on kuudesta yhdeksään kukkaa sisältävä huiskilo. Hedelmä, päärynä on pallomainen eikä tyypillisen päärynänmuotoinen.

Levinneisyys

Ussurinpäärynää esiintyy alkuperäisenä Venäjän Kaukoidässä, Koreassa, Koillis-Kiinassa ja osassa Keski-Japania.

Käyttö

Ussurinpäärynää viljellään koristepuuna ja tarhapäärynän perusrunkona. Lajia pidetään talvenkestävimpänä päärynänä Suomessa.
Ezio Damolin

Ezio Damolin (s. 25. joulukuuta 1944) on italialainen yhdistetyn hiihtäjä, joka kilpaili sekä 1960- että 1970-luvulla. Hänen paras sijoituksensa talviolympialaisissa oli viides vuoden 1968 Grenoblen olympialaisissa.
Inkavaltion valloitus

Inkavaltion valloitus alkoi 1532 kun espanjalainen konkistadori Francisco Pizarro saapui inkavaltakuntaan. Hänellä oli vain pieni sotilasjoukko, mutta hän sai apuvoimia inkahallintaan tyytymättömistä intiaaniheimoista. Inkavaltakuntaa olivat heikentäneet jo ennalta sisällissota ja tautiepidemiat. Espanjalaiset valloittivat ja hävittivät inkojen pääkaupungin Cuscon nopeasti ja nujersivat viimeisenkin vastarinnan 1572.

Taustaa

Inkahallitsija Huayana Capacin kuoltua 1527 hänen poikansa Huáscar ja Atahualpa yrittivät aluksi johtaa valtakuntaa yhdessä. Se ei kuitenkaan onnistunut, ja heidän välilleen puhkesi vallanperimyssota. Huáscar hallitsi pääkaupunki Cuscoa ja Atahualpa pohjoisempaa Quitoa. Sisällissota ratkesi Atahualpan eduksi 1532 ja Huáscar otettiin vangiksi.

Valloitus

Espanjalainen konkistadori Francisco Pizarro saapui sisällissodan repimään inkavaltioon vuonna 1532 vain 180 miehen kanssa. Hän vangitsi kuningas Atahualpan houkuttelemalla hänet kohtaamaan espanjalaiset aseettomana ja myöhemmin surmautti hänet saamistaan lunnaista huolimatta. Espanjalaiset onnistuivat valloittamaan koko inkavaltakunnan, mihin oli monta syytä. Espanjalaisten aseistus oli ylivoimaista inkoihin nähden. Atahualpa ei ollut ollut suosittu etenkään Cuscossa, mistä espanjalaiset saivatkin lisäjoukkoja. Myös provinssit olivat tyytymättömiä tyrannimaisiin inkoihin ja taistelivat espanjalaisten puolella. Valtakunnan laajeneminen oli myös heikentänyt sitä taloudellisesti, koska työveroja ei enää maksettu kunnolla. Paljon inkoja oli myös jo kuollut Euroopasta tulleisiin sairauksiin, joihin intiaaneilla ei ollut vastustuskykyä. Valtakunnan valloitus onnistuikin melko vaivatta, ja espanjalaisvallan varmistivat Kastiliasta myöhemmin saapuneet lisäjoukot.
Espanjalaiset ryöstivät Cuscon ja rakensivat uuden kaupungin sen paikalle. He asettivat inkojen nimelliseksi hallitsijaksi Manco II:n, joka kuitenkin johti inkat kapinaan 1536. Epäonnistuneen kapinan jälkeen inkat vetäytyivät vuoristoseuduille ja jatkoivat sissisotaa espanjalaisia vastaan. Inkojen viimeinen johtaja Túpac Amaru kukistui 1572, kun espanjalaiset valloittivat viimeisen itsenäisen inkakaupungin Vilcabamban. Espanjalaiset käyttivät intiaaniseutujen hallitsijoina paljolti samoja menetelmiä kuin inkatkin, mutta heidän kovat vaatimuksensa johtivat useisiin intiaanikapinoihin.
Partapöllö

Levinneisyys ja elinympäristö

Partapöllö on havaittu vain Pohjois-Perun Andien itäosissa 1 900–2 350 metrin korkeudessa. Se on paikkalintu.

Historia

Laji on havaittu muutaman kerran sen jälkeen kun se löydettiin verkosta 1976, ja sitten niitä on saatu verkkoon joitakin kertoja mutta nähty normaalioloissa ensimmäisen kerran 2007. IUCN:n luettelossa se on erittäin uhanalainen.

Kuvaus

13–14 cm pitkän pöllön tieteellinen nimi ("kummallinen pöllö") johtuu sen naaman alla olevista pitkistä sulista. Sen siipien kärkiväli on 36 cm. Väriltään se on kullanruskea, silmät ovat oranssit. Naaras ja koiras ovat samanlaisia.

Elintavat

Partapöllön ravinto koostuu lähinnä hyönteisistä. Se saalistaa öisin, ja nukkuu päivät oksilla. Se pariutuu keväällä, jolloin se munii 5–8 munaa.
Antonio Valencia

Maajoukkue

Ecuadorin maajoukkueessa Valencia teki ensiesiintymisensä 27. maaliskuuta 2005 MM-karsintaottelussa Paraguayta vastaan. Hän teki ottelussa kaksi maalia ja on ollut maajoukkueen vakiomiehistöä siitä lähtien. Hän pelasi MM-kilpailuissa neljä ottelua 2006 ja kolme ottelua 2014. Hän kuului Ecuadorin joukkueeseen Copa Américassa 2007, 2011 ja 2016.
Sukelluslaivalla maapallon ympäri

Juoni

Merien tuntija professori Pierre Aronnax pyydetään mukaan, kun Abraham Lincoln -niminen laiva lähtee etsimään meriä kauhun vallassa pitävää hirviötä, jota epäillään sarvivalaaksi. Matkalla ovat mukana myös professorin palvelija, Conseil (Neuvokas) ja valaanpyytäjä Ned Land.
Kun hirviö saadaan kiinni, se kääntyy ahdistajaansa vastaan ja taistelun aikana professori, Ned ja Conseil putoavat laivasta. He pelastautuvat metsästämänsä hirviön päälle, joka osoittautuu sukellusveneeksi, ja heidät vangitaan sen matkustajiksi. Sukellusveneen, Nautiluksen kapteeni Nemo vie vieraansa huimalle matkalle merten syvyyksiin, etelänavalle sekä kävelylle Atlantiksen kadonneella mantereella.

Matkustajat joutuvat myös todistamaan Nautiluksen hurjaa tuhovoimaa, kun kapteeni Nemo ohjaa aluksensa päin sotalaivaa ja upottaa sen. Alkuperäisessä tarinassa sotalaiva oli venäläinen tsaarin laivaston alus, mutta koska kirjan julkaisuajankohtana Ranska ja Venäjä olivat liittolaisia, poliittisista syistä kustantaja pakotti muuttamaan sen englantilaiseksi. Samalla alun alkaen maanpakoon lähteneestä Puolan aatelisesta kapteeni Nemosta tuli sepoykapinan pakolainen, prinssi Dakkar, Bundelkhandin radžan poika ja sulttaani Tippu Sahibin jälkeläinen. Aikakone-lehden ensimmäisessä numerossa Jari Koponen sanoi, että tämä selitys on luultavasti 
»surkein pannukakku jonka Verne paistoi: sepoykapinan kaltainen tausta on arvoton Nemon kaltaiselle sankarille» 
Lopulta professori Aronnax ja hänen toverinsa onnistuvat pakenemaan Nautilukselta ja palaamaan kotiinsa tietämättä, mitä alukselle ja sen salaperäiselle kapteenille on tapahtunut heidän lähdettyään.
Radiovastaanotin

Radiovastaanotin on laite, jolla otetaan vastaan radiolähetyksiä. Radiovastaanotin ottaa vastaan radiolähettimen radioaaltoja ja muuttaa ne havaittavaan muotoon. Laite, jossa on sekä radiolähetin että radiovastaanotin, on lähetin-vastaanotin.
Radiovastaanottimen ensimmäinen osa on antenni, joka siirtää vapaassa tilassa olevan radioaallon johtoon. Virityspiiri ja suodattimet erottavat halutun, oikean taajuisen signaalin muista signaaleista, jotka se vaimentaa. Signaalia yleensä vahvistetaan ensin esivahvistimella ja sen jälkeen muilla vahvistimilla. Nykyaikaisten transistoriradioiden vahvistimet perustuvat transistoreihin.
Sekoitusasteessa signaalin taajuus muutetaan suuremmaksi (lähetys) tai pienemmäksi (vastaanotto). Laitteessa oleva oskillaattori kehittää kantoaallon, joka on sinimuotoisesti vaihteleva signaali. Oskillaattorin avulla tasavirtalähteen energiasta saadaan sekoitusasteen tarvitsema suurtaajuinen signaali.
Lähettimessä kantoaaltoon liitetään lähetettävä signaali moduloimalla kantoaaltoa niin, että vastaanotin voi tämän muutoksen havaita vastaanotetussa lähetteessä. Käytössä on analogisia ja digitaalisia modulaatiotapoja. Tietoa sisältävä moduloiva - yleensä matalataajuinen - signaali, esimerkiksi puhe tai musiikki, on nimeltään kantataajuussignaali. Vastaanottimessa kantataajuussignaali erotetaan taas kantoaallosta sekoitusasteessa ja vastaanottimen elektroniikka muuntaa vaihtelevan jännitteen merkitykselliseksi tiedoksi tai aistikokemukseksi.