google/wiki40b huggingface dataset:
Ylä-Tuuloma

Ylä-Tuuloma (ven. Верхнетуломский, Verhnetulomski) on kaupunkikunta ja sen keskustaajama (kaupunkimainen taajama) Kuolan piirissä Murmanskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Tuulomajoen varrella Ylä-Tuuloman tekojärven itäpäässä, Murmanskista noin 60 km lounaaseen.
Ylä-Tuuloman asutus syntyi noin vuonna 1961 suuren Ylä-Tuuloman vesivoimalaitoksen ja sen padon rakentamisen yhteydessä. Voimalan rakensi Imatran Voima. Voimalaa oli rakentamassa parhaimmillaan 3000 suomalaista miestä ja 250 suomalaista naista. Suomalaiset rakensivat myös kylän rakennukset yli 2000 asukkaalle: asuintaloja, kauppakeskuksen, koulun sekä kulttuurikeskuksen. Kaupunkimainen taajama paikkakunnasta tuli 1966.
Ylä-Tuuloman kuntaan kuuluu kuntakeskuksen lisäksi Svetlyin kylä (ven. Светлый). Kunnan kolmas asutus Nivankylä (ven. Ниванкюль, Nivankjul) on lakkautettu 2000-luvulla. Kunnan asukasluku vuonna 2010 oli 1822.
Paikkakunnalla asuu etupäässä venäläisiä, mutta myös pieni määrä kuolansuomalaisia sekä itäsaamelaisia, kolttia, joiden nautinta-alueet jäivät Tarton rauhassa Neuvostoliiton puolelle. Tunnettu ylätuulomalainen oli kirjailija Sven Lokka.

Ristikenttä

Nykyisen Ylä-Tuuloman lähellä, Tuulomajoen ja Nuorttijärven yhtymäkohdassa sijaitsi aikanaan kuolansuomalainen Ristikentän (ven. Ристикент, Ristikent) kylä. Kylässä oli myös luterilainen kirkko. Kylä tyhjennettiin lopullisesti vuoden 1940 aikana. Kylän paikka on nykyisin jäänyt Tuuloman tekojärven alle.
Makolan kaivos

Makolan nikkelikaivos sijaitsee Nivalan Makolassa ja se oli toiminnassa 1941–1954. Kaivos tuotti nikkeliä ja kuparia.
Malminetsintää harrastanut pienviljelijä Kusti Ainasoja (1895-1950) löysi heinäkuussa 1936 Makolan läheltä serpentiinikiven josta hän lähetti malminäytteitä Geologiselle toimikunnalle. Näytteiden perusteella Makolan malmio löytyi seuraavana vuonna ja samalla löydettiin myös Hituran nikkelimalmio noin kolmen kilometrin päästä Makolasta.
Makolan kaivoksen rakennustyöt aloitettiin 1940 ja malmintuotanto pääsi alkamaan 1941. Kaivos oli toiminnassa vuoteen 1954 saakka. Malmin louhinta alkoi avolouhoksesta mutta jo 1941 aloitettiin 220 metriä syvän tuotantokuilun rakentaminen. Kaivoksen toiminta päättyi 1954 kun käyttökelpoiset malmivarat oli louhittu loppuun. Kaivoksesta tuotti toiminta-aikanaan yhteensä 44 064 tonnia nikkeli-kuparirikastetta.
Kaivoksen tuotantorakennukset purettiin toiminnan päätyttyä. Tuotantokuilu suljettiin betonikannella ja ympäröitiin metalliaidalla. Kaivoksen yhteydessä ollut avolouhos on nykyisin täyttynyt vedellä. Kaivoksen rikastushiekkavarasto on myös jäljellä ja sitä on käytetty rallicrossi- ja moottorikelkkaratana.
Kaivoskylän rakennukset myytiin Nivalan kunnalle ja siellä toimi jonkin aikaa ammatillinen kurssikeskus. Myöhemmin asuintalot myytiin yksityisille ja niistä muutama on vielä asuinkäytössä.
Sikorsky MH-53 Pave Low

Tehtävät

Pave Low'lla suoritetaan operaatioita, jotka edellyttävät suurta toimintasädettä, matalaa lentokorkeutta ja huomaamatonta pääsyä vihollisalueille. Se on jokasään kone, joka pystyy toimintaan yöllä ja päivällä. Esimerkkejä tehtävistä ovat erikoisjoukkojen kuljettaminen toiminta-alueelle ja sieltä pois, sekä joukkojen uudelleenvarustaminen.

Ominaisuudet

MH-53J Pave Low III raskas -kuljetuskopteri on suurin, voimakkain ja teknisesti edistynein Yhdysvaltain ilmavoimien käytössä oleva helikopteri. Pitkälle kehitetyt tutkaominaisuudet mahdollistavat lentämisen hyvin matalalla ja siten vihollisen tutkan huomaamatta. Uusimpaan kehitysversioon on asennettu myös taistelukentän kokonaistilan seuraamisen mahdollistavaa välineistöä, joka antaa miehistölle mahdollisuudet välttää taisteluita.
Panssaroituun helikopteriin voidaan ripustaa noin tuhat kiloa ulkoista lastia pohjaan kiinnitetyn koukun avulla. Tämän lisäksi voidaan kuljettaa 36 miestä ja muuta lastia.
Nikola Mirotić

Ura

Mirotić pelasi koripalloa Real Madridin juniorijoukkueissa ja nousi kaudeksi 2008–2009 seuran edustusjoukkueeseen. Kaudeksi 2009–2010 hän siirtyi LEB Orossa pelanneeseen CD Maristas-Palenciaan, jonka riveissä hän teki 8,0 pistettä ottelua kohden. Kaudeksi 2010–2011 Mirotić palasi Real Madridin edustusjoukkueeseen.
Mirotić siirtyi NBA:han vuonna 2014. Hän pelasi Chicago Bullsissa kausina 2014–2018, kaikkiaan 243 runkosarjaottelua ja 17 pudotuspeliä. Helmikuussa 2018 hän siirtyi New Orleans Pelicansiin ja helmikuussa 2019 Milwaukee Bucksiin.
Espanjan maajoukkueessa Mirotić on voittanut Euroopan-mestaruuden 2015 sekä saavuttanut olympiapronssia 2016.
Geoffrey Monmouthilainen

Geoffrey Monmouthilainen (noin 1100–1154) oli englantilainen pappi ja oppinut, joka vaikutti merkittävästi brittiläisen historiankirjoituksen kehitykseen. Hän syntyi Walesissä ja opiskeli Oxfordissa. Opintojensa jälkeen hänet nimitettiin ylidiakoniksi Monmouthiin, ja vuonna 1152 hänestä tuli piispa.
Geoffrey Monmouthilaisen varhaisimpia julkaistuja teoksia oli Prophetiae Merlini (”Merlinin ennustukset”). Merlin oli aiemmin tunnettu kymrinkielisessä kirjallisuudessa nimellä Myrddin, mutta Geoffrey muutti teoksessaan velhon ja profeetan nimen Merliniksi, ja niin tämä nimi yleistyi.
Geoffrey Monmouthilaisen tunnetuin teos on Historia Regum Britanniae, ”Britannian kuninkaiden historia”. Se kertoo Britannian kuninkaista ennen saksien aikakautta. Teos sisältää runsaasti pyhimystaruja, eikä sitä voi pitää täysin luotettavana historiallisena lähteenä. Se kuitenkin vaikutti myöhempiin historioitsijoihin ja kirjailijoihin satojen vuosien ajan. Teoksessa mainitaan ensimmäisen kerran kuningas Arthur ja kuningas Lear. Arthur oli jo aiemmin esiintynyt joissakin muissa teoksissa, mutta Geoffrey Monmouthilainen oli ensimmäinen, joka nimesi hänet kuninkaaksi.
Mustakäpinkäinen

Levinneisyys

Mustakäpinkäistä tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin kannankehitys on vakaa, eikä sen uskota olevan vaarassa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ranta-ahven

Koko ja ulkonäkö

Ranta-ahven kasvaa korkeintaan 35–43 cm:n mittaiseksi ja 2 kg:n painoiseksi. Ruumiinrakenteeltaan se on hoikka ja muistuttaa piikkimakrilleja. Selkäevä sijaitsee kalan keskiruumiin takana ja on lyhyt. Peräevä on pitkähkö ja pyrstöevä voimakkaasti haarautunut. Ranta-ahvenen silmät ovat pienehköt ja niissä on luomet. Ranta-ahvenen suu on suuri ja hampaat pienehköt. Väriltään laji on selästään hopeanharmaa ja vatsastaan vaaleampi, lähes valkoinen. Kalan selkäevässä on tumma täplä, joka on selkeä varsinkin koirailla.

Levinneisyys ja elintavat

Ranta-ahventa tavataan läheltä Australian ja Uuden-Guinean rannikkoalueita trooppisilta vesiltä. Se on mereinen kala, joka tulee toimeen myös murtovedessä jokien suistoissa ja toisinaan sitä tavataan myös joista. Ranta-ahvenen ravintoa ovat pienet kalat ja äyriäiset.
Salkola

Salkola on kylä Salkolanjärven rannalla Somerniemellä Somerolla. Kylän väkiluku vuonna 2011 oli 26, mikä teki siitä Someron kylistä väkiluvultaan 40. suurimman ja entisen somerniemen kylistä 11. suurimman. Salkolan naapurikyliä Somerniemellä ovat Härjänoja kaakossa sekä Keltiäinen lounaassa, ja lännessä sen maita koskettavat myös Somerniemen Vesanojan kylän maat. Idässä naapurina on Pusulan Kärkölä Nummi-Pusulassa ja pohjoisessa Tammelan Letku ja Liesjärvi.
Salkolan kylässä on toiminut vuosina 1924–1964 Salkolan kansakoulu. 1990-luvulla valtatien 2 varrella toimi Salkolan motelli. Kylän keskeisiä liikenneväyliä ovat Somerniemen kirkolle johtava Salkolantie ja kylän koilliskulmaa leikkaava, Helsingistä Forssan kautta Poriin johtava valtatie 2. Tammelan Letkulle johtaa Salkolantiestä erkaneva Valkeaviidantie.
Luonnonympäristöltään Salkola liittyy karuun ja metsäiseen Tammelan ylänköön. Salkolanjärvi, jonka rannalla kylä sijaitsee, on eräs Kokemäenjoen vesistöön kuuluvan Loimijoen latvajärvistä. Se laskee 1800-luvulla tukinuiton tarpeisiin kaivettua Taipaleenojaa pitkin Tammelan Liesjärveen, josta myös pieni kulma ulottuu Salkolan kylän puolelle Somerolla. Järven alkuperäisenä lasku-uomana toiminut Lehesjoki kerää siksi vesiä enää vain Someron ja Tammelan rajalla sijaitsevasta Tartlammista. Tammelan puolella Salkolaan rajautuu Liesjärven kansallispuisto, josta sen laajennuksen jälkeen osia on myös Salkolan puolella Somerolla. Näitä ovat Taipaleenojan varsi valtatien 2 luona, entisen Salkolan motellin vieressä ja Tartlammia ympäröivä Tartlamminsuo.
Salkolan kylän vanhoja taloja ovat olleet Riukka, Nuutila, Puuska ja Heikkilä. Isonjaon yhteydessä uudistaloksi perustettiin lisäksi Tuomola. Vuosina 1897–1901 Forssa-yhtiö osti kylän viisi taloa. Vuonna 1921 maat palstoitettiin. Taloista Heikkilä on vielä kylän vanhalla tontilla.
Korea Train Express

Korea Train eXpress (KTX) on Etelä-Korean suurnopeusjunajärjestelmä, jota liikennöi pääosin Korail.

Rataverkosto

Ensimmäisen osan, 420-kilometrisen Gyeongbu-suurnopeusjunaradan rakentaminen Soulista Osongin ja Daejeonin kautta Busaniin alkoi vuonna 1992. Rata otettiin käyttöön vaiheittain ja se valmistui lopullisesti vuonna 2006.  Toinen rataosuus, Honam-suurnopeuslinja (182 kilometriä) Osongista Gwangju Songjeongiin avattiin vuonna 2015. Kolmas osuus, Sudokwon-rata on 61 kilometrinen haararata Osongin ja Soulin väliseltä radalta Soulin eteläosiin. Se otettiin käyttöön joulukuussa 2016.
Sarah Attar

Sarah Amer Attar (arab. سارة عامر عطار‎; s. 27. elokuuta 1992 Escondido, Kalifornia) on saudiarabialainen yleisurheilija. Hän asuu Yhdysvalloissa ja opiskelee Pepperdinen yliopistolla taidetta. Hänellä on Saudi-Arabian ja Yhdysvaltain kaksoiskansalaisuus.
Attar kilpaili vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa 800 metrin juoksussa. Hänestä ja Wojdan Shaherkanista tulivat Lontoon kisoissa ensimmäiset Saudi-Arabiaa olympialaisissa edustaneet naiset. Virallisesti naisten osallistumista urheiluun ei sallita heidän kotimaassaan, joten Kansainvälisen olympiakomitean ilmoitus kahden saudinaisen osallistumisesta sai maassa huonon vastaanoton. Naiset olivat valmistautuneet kisoihin Yhdysvalloissa. Attar sijoittui Lontoossa 800 metrin juoksussa alkuerissä viimeiseksi. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 Attar osallistui maratonjuoksuun, jossa sijoittui sijalle 132 ajalla 3.16.11.
Vuokko Eskolin-Nurmesniemi

Vuokko Hillevi Lilian Eskolin-Nurmesniemi (o.s. Eskolin; s. 12. helmikuuta 1930 Helsinki) on suomalainen tekstiilitaiteilija, keraamikko ja taiteen akateemikko. Hänen vanhempansa olivat autoilija Bruno Jalmari Eskolin ja Elsa Alina o.s. Toivonen.
Eskolin-Nurmesniemi valmistui Taideteollisesta oppilaitoksesta 1952. Valmistuttuaan hän työskenteli Arabian taideosastolla ja sen jälkeen Nuutajärven lasitehtaalla. Armi Ratia palkkasi hänet Marimekkoon suunnittelijaksi vuonna 1953. Eskolin-Nurmesniemi on luonut muun muassa Jokapoika-paidan (1957) ja monia muita tunnettuja kuoseja. Hän perusti oman yrityksensä Vuokko Oy:n 1964.
Eskolin-Nurmesniemelle myönnettiin taiteen akateemikon arvonimi lokakuussa 2007. Hän on Taideteollisen korkeakoulun kunniatohtori. Vuonna 1986 hän sai Ruotsin kuningasperheen myöntämän pohjoismaisen taiteen Prinssi Eugen -mitalin.
Vuokko Eskolin-Nurmesniemen puoliso oli sisustusarkkitehti ja muotoilija Antti Nurmesniemi.
Varjostus

Varjostus (engl. shading) on kolmiulotteisessa grafiikassa menetelmä polygonien värien muutokseen. Menetelmä tuottaa valaistusta ja varjoa jäljittelevän ulkoasun. Ilman varjostusta ja valaistusta kappaleen polygoneilla on tasainen väritys kauttaaltaan näkökulmasta riippumatta. Varjostus ja valaistus tuottaa kolmiulotteiselta näyttävän kuvan kaksiulotteiseen projektioon. Ennen polygonigrafiikan yleistymistä varjostusta on käytetty vektorigrafiikkaa käyttävissä videopeleissä kuten Zarch (1987).
Säteenseurantamenetelmät perustuvat valon säteiden tuottamaan valaistukseen, heijastukseen sekä valon ja pintojen ominaisuuksiin, jolloin valaistus tapahtuu osana säteenseuranta-algoritmia ja erillistä varjostusta ei välttämättä tarvita. Säteenseuranta tuottaa realistisemman lopputuloksen mutta on myös huomattavasti hitaampi.
Yksinkertaisin menetelmä on tasavarjostus (engl. flat shading), jossa sama väri toistetaan kauttaaltaan polygonin alueella. Tasavarjostusta on käytetty videopeleissä kuten Virtua Racing (1992) ja Virtua Fighter (1993) Sega Model 1 -kolikkopelialustalla.
Gouraud-varjostus on kehittyneempi menetelmä, jossa väri interpoloidaan verteksien määrittämälle alueelle. Phong-varjostus on realistisempi menetelmä, joka laskee varjostuksen uudelleen useammin, mutta on myös hitaampi kuin Gouraud-menetelmä.
Muita menetelmiä on esimerkiksi cel-shading, joka pyrkii luomaan piirrosanimaation tyylisen ulkoasun, jonka ensimmäisiä käyttökohteita oli Jet Set Radio (2000).
Gooch-varjostus on ei-fotorealistinen varjostus, joka on tarkoitettu teknisen kuvituksen tekemiseen. Valve on käyttänyt Gooch-varjostuksen kaltaista menetelmää Team Fortress 2 -pelissä.
Deferred shading tai deferred rendering on renderöintitekniikka, jossa varjostus jätetään toiseen vaiheeseen renderöinnissä ja ensimmäinen vaihe vain kerää tietoa geometriapuskuriin (G-buffer). Menetelmällä voidaan vähentää laskentakuormaa monimutkaisissa tapauksissa, joissa on useita valoja ja valaistavia kappaleita.

Varjostuksen kanssa ja ilman

Varjostuksen seurauksena renderöity kuva käyttää tummempaa värisävyä varjoon jäävän alueen simuloimiseksi. Näyttölaitteelle siirrettävä valmis RGB-kuva ei sisällä kirkkaustietoa renderöidyn kuvan pikseleille.
Ikat

Patolu-kangas

Gujaratin silkkistä patolu-kangasta on valmistettu ainakin 1500-luvulta alkaen. Sitä pidetään kaksoisikateista taidokkaimpana. Intiasta tuotiin paljon patolu-kankaita Indonesiaan ja niitä jäljiteltiin erityisesti Jaavalla. Intiassa tehtiin vientiä varten sekä materiaalinsa että laatunsa, kokonsa ja jopa kuviointinsakin puolesta erilaisia kankaita kuin kotimaassa käytetyt.

Ns. gringsing-kaksoisikatit

Indonesian ikateista ovat kuuluisimpia puuvillaiset ns. gringsing-kaksoisikatit, joita valmistetaan Balin Tengananin kylässä. Ne eivät ilmeisesti ole saaneet vaikutteita Intian patolu-kankaista. Kankaan nimi gringsing tarkoittaa "ei sairas". Kudonnaisten uskottiin suojelevan pahalta ja niitä käytettiin rituaaleissa.
Merkittäviä ikatti-perinteitä on Balin lisäksi Sumballa, Floresissa,Timorilla, Sulawesissa, Sumatralla sekä useilla Nusatenggaran saarilla. Muilla saarilla ikatit ovat arvostettuja tuontikankaita. Indonesissa ikatteja käytetään sekä arkipukeutumisessa että juhla-asuissa. Hienoimmat ikatit ovat perintökalleuksia. Myös hautauskankaina on käytetty ikatteja.
Maunu Ladonlukko

Maunu Ladonlukko tai Maunu Birgerinpoika (Magnus Birgersson, Magnus Ladulås) (noin 1240 – 18. joulukuuta 1290) oli Ruotsin kuningas vuosina 1275–1290. Hän oli Birger-jaarlin poika.  Isän kuoltua hänestä tuli herttua.
Vuonna 1275 Maunu katkaisi välit veljiensä kuningas Valdemarin ja nuoremman Eerikin kanssa, ja pakeni Tanskan kuninkaan Eerik Klippingin luo Tanskaan. Maunu palasi 100 tanskalaisen sotilaan ja 700 saksalaisen palkkasotilaan kanssa ja kukisti Valdemarin Hovan taistelussa. Heinäkuussa samana vuonna Maunu valittiin Ruotsin kuninkaaksi Moran kivillä.
Vuonna 1276 Maunu meni naimisiin Holsteinin Helvigin kanssa, joka kuului Sverkerien sukuun.
Maunu antoi vuonna 1280 Alsnön säädöksessä kaikille, jotka varustivat ratsumiehen, verovapauden (ruotsiksi frälse eli rälssi). Näistä kehittyi vähitellen Ruotsin aateli. Kirkko sai myös vapautuksen veroista.
Lisänimen Ladulås (kirjaimellisesti "Ladonlukko") on perinteisesti selitetty tulleen siitä, että Alsnön säädöksessä kuningas vapautti talonpojat matkustavien piispojen ja ylimysten kestitsemisestä: Maunu pani talonpoikien "latojen ovet lukkoon". Luultavammin lisänimi on kuitenkin vain väännös slaavilaisesta Ladislaus-nimestä. Lisänimi tavataan ensimmäistä kertaa 1400-luvun lähteissä.
Hereti

Hereti (georg. ჰერეთი) oli historiallinen georgialainen maakunta nykyisen Georgian ja Azerbaidžanin alueilla. Se oli osa nykyistä laajempaa Kakhetin aluetta, joka jakaantui alun perin kolmeen osaan: Iorijoen ja Dagestanin vuorten välissä sijaitsi varsinainen, sisempi Kakheti, Iorin ja Mtkvarin välinen maa-alue tunnettiin nimellä Kukheti ja alavin maa ennen jokien yhtymäkohtaa oli Hereti.
Poliittisesti Hereti oli osa georgialaisia alueita jo 300–400-luvulta lähtien, ja alueella on säilynyt 500–700-luvuilla rakennettua georgialaista arkkitehtuuria. 1000-luvulla se oli osa Matšin ja sittemmin Kakhetin ruhtinaskuntaa. Georgian kuningaskunnan yhdistymisen jälkeen Hereti nousi aiempaa merkittävämpään asemaan, kun maan valtakeskittymä siirtyi itään. Nimi jäi 1400-luvulla kuitenkin vähitellen käytöstä valtion hajoamisen ja Kakhetin kuningaskunnan syntymisen myötä, ja ”Kakheti” alkoi tarkoittaa myös aiempaa Heretin aluetta.
Nykyisin Azerbaidžanin alueella sijaitseva ingiloijien asuttama Saingilon alue sijaitsee entisen Heretin koillisosassa.
Osnabrück

Historia

Frankkien kuningas Kaarle Suuri perusti Osnabrückin vuoden 780 tienoilla. Hieman ennen vuotta 803 Osnabrückista tuli piispanistuimen keskus. Vuonna 889 kuningas Arnulf antoi sille kaupankäynti-, tulli- ja rahanlyöntioikeudet. Kaupunginoikeudet Osnabrückille myönnettiin vuonna 1171, ja samoihin aikoihin kaupunki oli myös tärkeä hansakaupunki.
Osnabrückin junaturmassa tammikuussa 1918 kuoli kaksitoista suomalaista jääkäriä.

Koulutus

Osnabrück on yliopistokaupunki: Siellä sijaitseva Osnabrückin yliopisto on perustettu vuonna 1974. Yliopistolla on noin 10 000 opiskelijaa. Lisäksi kaupungissa sijaitsee ammattikorkeakoulu, sekä Pohjois-Saksan katolinen korkeakoulu.

Luonto

Kaupungin ympärillä on luonnonpuisto Natur- und Geopark TERRA.vita, joka liittyy Teutoburgin metsään.
Resident Evil: Afterlife

Juoni

Vuoden kuluttua Resident Evil: Tuhon tapahtumista Alice (Milla Jovovich) klooneineen hyökkää Umbrella-yhtiön tokiolaiseen tukikohtaan. Albert Wesker (Shawn Roberts) poistaa antiviruksella Alicen aiemmistakin elokuvista tutut voimat. Wesker räjäyttää tukikohdan ja paetessaan lentokoneella hän joutuu koneeseen piiloutuneen Alicen kanssa kamppailuun, minkä aikana lentokone tekee pakkolaskun. Onnettomuudesta selvinnyt Alice matkustaa Alaskan Arcadiaan etsimään sinne suunniteltua turvapaikkaa. Hän kuitenkin löytää vain selviytyneiden helikopterin sekä mielenhallintalaitteella orjuutetun ja muistinsa menettäneen Claire Redfieldin (Ali Larter).
Clairen palattua tajuihinsa kaksikko matkustaa pienlentokoneella Los Angelesiin, jossa he laskeutuvat vankilan katolle. Vankilaa tukikohtavana käyttävät Bennett (Kim Coates), Luther West (Boris Kodjoe), Angel Ortiz (Sergio Peris-Mancheta), Wendell (Fulvio Cecere), Crystal Waters (Kacey Barnfield) ja Kim Young (Norman Yeung) kertovat Arcadian olevankin länsirannikolla seilaava rahtialus, jonkä lähettämä hätäkutsu kertoo sen olevan turvapaikka. Alice päättää edetä laivaan, ja vapauttaa vankina pidetyn Chrisin (Wentworth Miller), joka paljastuu Clairen veljeksi. Zombit ja teloituskirvestä aseenaan käyttävä ”Executioner” tappavat kaikki, lukuun ottamatta Alicea ja Redfieldejä, jotka onnistuvat pakenemaan.
Arcadialla Alice, Claire ja Chris saavat tietää laivan olevan houkutin ja ansa selviytyneille. Tuhansien koehenkilöinä käytettävien ihmisten joukosta he löytävät K-Martin (Spencer Locke) ja kohtaavat pakkolaskussa kuolleeksi luullun Weskerin. Yhteenoton jälkeen Wesker pakenee ja aikoo räjäyttää laivan, mutta hänen tietämättään Alice on asettanut Weskerin lentokoneeseen pommin, joka räjäyttää koneen ja tappaa Weskerin. Vankilassa kuolleeksi luultu Luther paljastuu eloonjääneeksi. Pian selviytyneet huomaavat Arcadian joutuneen Umbrellan helikopterilaivueen hyökkäyksen kohteeksi, ja lopputeksteihin sijoitetussa lyhyessä kohtauksessa laivueen komentajaksi paljastuu Jill Valentine (Sienna Guillory).

Vastaanotto

Elokuva–arvioita keräävien sivujen Rotten Tomatoesin ja Metacriticim molempien keräämistä arvosteluista suurin osa oli elokuvan vastaisia. Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti 296 221 663 Yhdysvaltain dollaria ja ensimmäisellä esitysviikollaan 26 650 264. Rahallisesti elokuva tuotti enemmän kuin Resident Evil -elokuvasarjan aiemmat elokuvat. Elokuvasta tuli myös kaikkien aikojen menestynein Kanadassa tuotettu kokopitkä elokuva.
Törmäysvyöhyke

Törmäysvyöhyke tai kokoonpainuva vyöhyke (engl. crumple zone) on auton korin osa, joka on suunniteltu painumaan hallitusti kokoon törmäystilanteessa. Sen tarkoitus on absorboida törmäysenergiaa ja estää sitä siirtymästä matkustamo-osaan, joka puolestaan on nykyaikaisessa autossa suunniteltu mahdollisimman jäykäksi.

Historia

Idean kokoonpainuvasta törmäysvyöhykkeestä patentoi vuonna 1937 itävaltalainen Béla Barényi, joka työskenteli myöhemmin Mercedes-Benzillä insinöörinä. Patentti DBP 854.157 kehittyneemmästä kokoonpainumisvyöhykkeestä rekisteröitiin vuonna 1952. Ensimmäinen automalli, jossa patentin mukainen rakenne otettiin käyttöön oli Mercedes-Benz W111, joka esiteltiin vuonna 1959.
Partiolippukunta

Partiolippukunta on partiotoiminnan perusyksikkö. Lippukunnan koko on yleensä noin 20–200 partiolaista. Lippukunnan sisäisiä ryhmiä ovat laumat, vartiot ja vaeltajaryhmät. Lippukunnat voivat olla tyttö-, poika- tai yhteislippukuntia. Suomen noin 850 lippukunnasta yli puolet on yhteislippukuntia.
Keskusjärjestö Suomen Partiolaisten puitteissa toimivat lippukunnat kuuluvat johonkin 11 partiopiiristä, joiden jako myötäilee maakuntien rajoja, pois luettuna Finlands Svenska Scouter r.f., joka on Suomen ruotsinkielisten lippukuntien valtakunnallinen partiopiiri. Lisäksi Suomessa toimii pieni määrä keskusjärjestöön kuulumattomia lippukuntia.
Lippukunnat ovat usein itsenäisiä, rekisteroityjä yhdistyksiä, joilla saattaa olla tukenaan taustayhteisö, joka usein on seurakunta. Taustayhteisönä saattaa toimia myös aatteellinen tai uskonnollinen yhdistys, kunta, vanhempainneuvosto tai yritys. Taustayhteisö rahoittaa lippukunnan toimintaa joko kustantamalla lähes koko toiminnan tai avustamalla lippukuntaa jonkin verran. Monet lippukunnat hankkivat rahoitusta toimintaansa myös myymällä erilaisia tuotteita, paketoimalla lahjoja jouluna tai muilla tempauksilla.
Perinteisin varainhankintakeino on partiolaisten adventtikalenteri. Adventtikalenterin toivat Suomeen partiotytöt jo vuonna 1947. Kalenterin ensimmäinen luukku avataan ensimmäisenä adventtina, viimeinen jouluaattona. Luukkujen perinteisiä kuva-aiheita ovat esimerkiksi adventtikynttilät, itsenäisyyspäivän Suomen lippu, Lucian päivän Lucia-neito ja jouluaaton Jeesus-lapsi.

Meripartiolippukunnat

Meripartiolippukunnat tarjoavat normaalin maapartiotoiminnan lisäksi jäsenilleen veneitä sekä muita vesiliikennevälineitä.
Meripartiolippukuntien käyttämät termit poikkeavat jonkun verran muista lippukunnista. Esimerkiksi vartiota kutsutaan meripartioinnissa venekunnaksi ja vartionjohtajaa vastaavasti venekunnanjohtajaksi. Lisäksi on myös lippukuntakohtaisia nimityksiä, kuten joissain maapartiolippukunnissakin.
Karoliina Lundahl

Satu Karoliina Lundahl (o.s. Leppäluoto, s. 30. kesäkuuta 1968 Helsinki) on suomalainen painonnostaja ja kuulantyöntäjä.
Lundahl on painonnoston maailmanmestari vuosilta 1994 ja 1998. Hän voitti painonnoston EM-pronssia vuonna 2001. Hänellä on MM- ja EM-kisoista yhteensä 31 mitalia ja 15 peräkkäistä Suomen mestaruutta. Hän oli kuulantyönnössä 19:s Atlantan olympiakisoissa vuonna 1996. EM-kisoissa hänen paras sijoituksensa kuulantyönnössä oli 12:s (Budapestissa 1998).
Lundahlin ennätykset painonnostossa ovat 107,0 kg tempauksessa (sarjassa yli 75 kg) ja 127,0 kg työnnössä (sarjassa alle 75 kg). Paras yhteistulos on 232,0 kg (sarjassa yli 75 kg). Hänen kuulantyöntöennätyksensä on 18,28 m, jolla hän sijoittuu vielä vuonna 2008 Suomen kaikkien aikojen tilastossa kolmanneksi.
Lundahl jäi pois Varsovan painonnoston MM-kisoista vuonna 2002 vedoten henkilökohtaisiin syihin, minkä jälkeen hänellä ei ole ollut arvokisasijoituksia.
Karoliina Lundahl on Oulun Pyrinnön urheiluseuran jäsen. Aktiiviurheilija-aikanaan hän harjoitteli muun muassa Dallasissa. Lundahl on naimisissa, asuu Ruotsissa ja hän on opiskellut Tampereen yliopistossa kieliä.