google/wiki40b huggingface dataset:
Hayley Wickenheiser

Miesten sarjassa

Tammikuussa 2003 Wickenheiser liittyi Suomen jääkiekon kolmannella sarjatasolla eli Suomi-sarjassa pelanneeseen miesten joukkueeseen Kirkkonummen Salamoihin. 11. tammikuuta 2003 hänestä tuli ensimmäinen naispelaaja, joka pelasi jääkiekkoa miesten sarjassa ammattilaisena. Wickenheiser syötti ottelussa yhden maalin – ja teki yhden maalin omaan verkkoon. Ottelua seurasi 1200 katsojaa, Kirkkonummen jäähalli Varuboden-areena oli viimeiseen paikkaan täynnä, sekä 84 toimittajaa yhdeksästä maasta. Paikalla oli muun muassa kanadalainen televisiokanava, joka lähetti ottelun kokonaisuudessa.
Wickenheiser pelasi Salamoissa kaikkiaan 23 ottelua ja teki kaksi maalia ja antoi kymmenen syöttöä. Hänen aloitusprosenttinsa oli sarjan paras. Salamoiden noustua Mestikseen Wickenheiser sai hyvin vähän jääaikaa, koska valmennusjohto piti hänen fysiikkaansa riittämättömänä ylemmälle sarjatasolle. Wickenheiser pelasi viimeisen pelinsä Salamoissa 12. marraskuuta 2003.
Tammikuussa 2017 Wickenheiser ilmoitti uransa saavuttaneen päätepisteensä ja aloittavansa lääketieteen opinnot.

Peliuran jälkeen

Elokuussa 2018 Wickenheiser palkattiin Toronto Maple Leafsin organisaatioon pelaajakehityksen apulaisjohtajaksi.
Toukokuussa 2019 Wickenheiser kutsuttiin IIHF:n Hall of Famen jäseneksi.
Ämmänsolmu

Ämmänsolmu on solmu, joka syntyy usein vahingossa, kun tarkoitus on solmia merimiessolmu. Se koostuu kahdesta samaan suuntaan solmitusta yksinkertaisesta solmusta. Erona merimiessolmuun on, että päällekkäiset yksinkertaiset solmut on solmittu samaan suuntaan. Solmun tunnistaa siitä, että vapaat päät eivät lähde samaan suuntaan kuin kiinteät päät vaan sojottavat solmusta sivulle päin. Ämmänsolmun muodostavien kahden yksinkertaisen solmun välille ei muodostu puristusvoimaa samalla tavoin kuin merimiessolmussa, jossa samansuuntaisten erisuuntaan kulkevien köydenpäiden välinen kitka saa solmun kiristymään.
2-butanoli

Ympäristö- ja terveysvaikutukset

Lyhytaikainen altistuminen ärsyttää silmiä sekä voi aiheuttaa tajunnantason laskua. 2-butanolin joutumisen keuhkoihin voi aiheuttaa kemiallisen keuhkotulehduksen vaaran. Pitkäaikainen tai toistuva altistuminen aineelle voi kuivattaa ihoa. Työministeriön päätöksen 1044/91 mukaan aineelle altistumisen työssä katsotaan aiheuttavan vaaraa perimälle, sikiölle tai lisääntymiselle.
2-butanoli muuttuu elimistössä lähes täydellisesti 2-butanoniksi.

Valmistus ja käyttö

2-butanolia valmistetaan maaöljyn krakkauksessa syntyvistä 1- ja 2-buteenista. Nämä reagoivat rikkihapon toimiessa katalyyttinä veden kanssa muodostaen 2-butanolia. Välituotteena muodostuu vetysulfaattiestereitä. Myös muita katalyyttejä kuten alumiinihydroksidia ja volframioksidia on tutkittu katalyytteinä. Suurin osa valmistetusta 2-butanolista hapetetaan 2-butanoniksi. Siitä valmistetaan myös estereitä ja amineja ja sitä voidaan käyttää jarrunesteissä ja liuottimena esimerkiksi maalinpoistoon.
Jösse Järvenpää

Ura

Pertti "Nipa" Neumann kiinnitti Järvenpään EMI-levy-yhtiöön vuonna 1991 ja se julkaisi Jösselta kaksi vinyylisingleä, "Tilttiin" ja "Kusi sukassa". Hänen esikoisalbuminsa Kossumafia ilmestyi 1992. Vuonna 2005 Järvenpää julkaisi ihailemansa Tapio Rautavaaran tunnetuksi tekemiä kappaleita albumillisen nimellä Jössen reissu Rautawaaralle. Järvenpään musiikkivideoita on katsottu YouTube-videopalvelussa yli 1,6 miljoonaa kertaa (2017).
Järvenpää on kertonut asettuvansa vuoden 2019 eduskuntavaaleissa uuden puolueisiin sitoutumattoman Reformi-koalition ehdokkaaksi Uudenmaan vaalipiirissä.
Toukokuussa 2017 Järvenpää sai kutsun poliisikuulusteluun epäiltynä kiihottamiseen kansanryhmää vastaan YouTubessa julkaistujen musiikkivideoiden vuoksi.
Ex Machina

Juoni

Hakukoneyhtiössä työskentelevä ohjelmoija Caleb Smith (Domhnall Gleeson) voittaa kilpailussa. Hän saa viettää viikonlopun yhtiön erakkoelämää viettävän toimitusjohtajan Nathan Batemanin (Oscar Isaac) vuoristossa sijaitsevalla asunnolla. Saavuttuaan paikalle Calebille paljastuu, että Nathan on valinnut hänet ihmiskoehenkilöksi Turingin kokeeseen, jolla mitataan tekoälyn ihmismäisyyttä. Calebin tulee arvioida Nathanin uusimman tekoälyhankkeen kykyjä ja tietoisuutta. Tekoäly on kaunis ja hämmästyttävä androidi Ava (Alicia Vikander), joka osoittautuu tunneälyltään yllättävän hienostuneeksi sekä petollisen vietteleväksi.

Tuotanto

Ohjaaja Alex Garland sai idean elokuvaan jo 11-vuotiaana opetellessaan ohjelmoimaan vanhempiensa tietokoneella. Garlandin mukaan elokuva käsittelee sitä, kuinka tekoäly ja tietoisuus liittyvät toisiinsa. Hän päätti jättää tekoälystä ja roboteista puhuttaessa usein käytetyt Asimovin lait elokuvassa huomiotta.
Ex Machinassa esiintyvä Nathanin koti sijaitsee Norjassa, ja elokuva kuvattiin paikan päällä pääasiassa pienen 15 miljoonan dollarin budjetin vuoksi.
Elokuvan musiikin sävelsivät Ben Salisbury ja Portisheadissa vaikuttava Geoff Barrow. He tekivät yhteistyötä Garlandin kanssa myös vuonna 2012 elokuvassa Dredd, mutta heidän säveltämäänsä soundtrackia ei käytetty. Invada UK julkaisi elokuvan soundtrack-albumin.

Vastaanotto

Ex Machina sai kriitikoilta myönteisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 221 arvostelun perusteella laskettuna kriitikoiden arvosteluista 92 prosenttia oli myönteisiä, ja Metacritic-sivuston keräämä arvosana elokuvalle on 78, joka perustuu 42 arvosteluun.
Elokuva on voittanut useita alan palkintoja, esimerkiksi parhaan elokuvan, ohjauksen sekä käsikirjoituksen British Independent Film Awards -palkinnot. Se sai vuoden 2016 Oscar-gaalassa palkinnon parhaista erikoistehosteista.
Svessionit

Svessionit oli belgikansa Koilis-Galliassa. Heistä on historiallisia merkintöjä vasta ensimmäisestä vuosisadasta eaa lähtien. Heidän asuinalueensa sijaitsi Oisen ja Marnen välissä, suunnilleen nykypäivän Soissonsin ympäristössä. Julius Caesar valloitti svessionien maat 57 eaa.
Caesarin mukaan svessioneja hallitsi Gallian sodanaikaan Galba, joka oli Divicianuksen jälkeläinen. Divicianus oli aikansa vahvimpia Gallian kuninkaita, joka hallitsi suuria alueita Gallia Belgicasta ja jopa Britanniasta.
Caesar mainitsee svessionien pääkaupungiksi Noviodunumin, joka kenties on sijainnut samalla paikalla kuin Soissons on nykyään.
Navarranajokoira

Ulkomuoto

Navarranajokoira on erittäin kevytrakenteinen eikä kovin kookas, ja se muistuttaa jonkin verran sabueso españolia. Sen keskipitkät raajat ovat hoikat ja lihakset hyvin kehittyneet, mikä tekee koirasta nopean ja ketterän juoksijan. Karvapeite on syvän punainen tai kanelinruskea valkoisin merkein, punaisen/kanelinruskean värisävyn ollessa kutakuinkin samankaltainen kuin lyhytkarvaisella ibizanpodencolla. Säkäkorkeutta ja painoa ei ole tarkkaan määritetty, koska ne molemmat vaihtelevat eri yksilöiden välillä suuresti.

Alkuperä

Navarranajokoira on kotoisin Pohjois-Espanjan baskialueilta, lähinnä Navarrasta ja Pyreneiltä. Se jalostettiin pääasiassa jäniksen metsästykseen, ja aiemmin se oli levinnyt lähes koko maahan. Baskin kielinen nimitys erbi txakurra tarkoittaa sananmukaisesti "jäniskoiraa". Registro de Raza Canina on rekisteröinyt osan nykyisin jäljellä olevasta kannasta, jotta tallennetut sukukirjat auttaisivat rodun tilanteen seuraamiseen ja mahdolliseen laajemman tason rekisteröintiin.
Krjukovin kanava

Krjukovin kanava (ven. Крю́ков кана́л, Krjukov kanal) on Fontankan ja Moikan yhdistävä kanava Pietarissa Venäjällä. Sen pituus on 1015 metriä.
Kanava alittaa Sadovaja-kadun, Rimski-Korsakovin prospektin ja Dekabristien kadun, ohittaa Gribojedovin kanavan, Moikan ja yhtyy Työn aukiolla Amiraliteetin kanavaan. Nevan ja Moikan välinen osuus kaivettiin vuosina 1719–1720. Kanava sai nimensä sen rakentajan Semjon Krjukovin mukaan. Vuosina 1782–1787 sitä jatkettiin Fontankaan saakka. Vuosina 1801–1807 rakennettiin graniittiset rantakadut. Vuonna 1847 Nevan ja Amiraliteetin kanavan välinen osuus korvattiin putkijohdolla. Kanavan ylittää kuusi siltaa. Sen varrella sijaitsee Pyhän Nikolaoksen merikatedraali, Mariinski-teatteri ja Uuden Hollannin varastoalue. Nykyään kanavan vastarannalle rakennetaan Mariinski-teatterin uutta näyttämöä.
Anton Barichievich

Anton Barichievich (10. lokakuuta 1925 Jugoslavia - 7. syyskuuta 2003 Montreal, Kanada) oli voimamies ja eksentrikko.
Anton syntyi Jugoslaviassa (nyk. Kroatian alueella) Siperiasta kotoisin olleille maahanmuuttajavanhemmille. Vuonna 1945 hän muutti Kanadaan, pakoon sotaa Euroopassa. Great Antonio (suom. Suuri Antonio) -nimellä tunnettu jätti oli noin 190cm pitkä ja painoi liki 225 kiloa. Suuresta koostaan huolimatta laulua rakastaneella Antonilla oli kaunis, pehmeä lauluääni. Vuonna 1952 hän pääsi Guinnessin ennätystenkirjaan vetämällä 433-tonnista junaa 19,8 metriä. Anton esiintyi myös elokuvissa Taistelu tulesta (engl. Quest for Fire) (1981) ja Abominable Snowman (1996). Hän kuoli sydänkohtaukseen vuonna 2003.
Fang Bo

Ura

Fang saavutti hopeaa kaksinpelistä vuoden 2015 MM-kilpailuista Suzhousta. Hän voitti turnauksessa muun muassa maailmanmestari Xu Xinin ja olympiavoittaja Zhang Jiken. Finaalissa Ma Long kuitenkin voitti Fangin. Fang saavutti joukkuemestaruuden vuoden 2015 maailmancupista. Vuoden 2011 kesäuniversiadeista Shenzhenistä hän voitti kultaa joukkuekilpailusta sekä pronssia kaksin- ja nelinpelistä. Vuoden 2013 kesäuniversiadeista Kazanista Fang saavutti joukkuekultaa.
Fang on 170 senttimetriä pitkä ja painaa 58 kilogrammaa.
Jules Dumont d’Urville

Jules Sébastien César Dumont d'Urville (23. toukokuuta 1790 – 8. toukokuuta 1842) oli ranskalainen laivaston amiraali, joka teki 1800-luvulla uraauurtavia löytöretkiä nykyisessä Oseaniassa. Hänen retkensä ulottuivat antarktisille alueille saakka.

Tutkimusmatkat

D'Urville oli mukana navigoijana kahdella hydrografisella ja kasvititeteellisellä tutkimusmatkalla Tyynellämerellä vuosina 1822–1825 ja 1826–1829. Vuonna 1822 alkaneella matkalla hän toimi korvetti Coquillen ensimmäisenä upseerina, vastuullaan kerätä erityisesti kasvi- ja hyönteisnäytteitä ranskalaisille tiedemiehille. Näytteitä kertyi yli 3 000 kasvilajista, joista jopa 400 oli aikaisemmin tuntemattomia, sekä 1 200 hyönteislajista, joista noin 300 oli tieteelle tuntemattomia.
Menestyksekkään tutkimusmatkan johdosta Ranskan meriministeri lähetti d'Urvillen vuonna 1826 uudelle matkalle, tällä kertaa retkikunnan johtajana. Matkaan lähdettiin samalla korvetilla kuin edellisellä matkalla, joskin aluksen nimi oli nyt Astrolabe. Retkikunnan kartoitustyön ansiosta Tyynenmeren saaret jaettiin kolmeen ryhmään, eli Melanesiaan, Polynesiaan ja Mikronesiaan. Lisäksi matkan aikana mitattiin maan magnetismia ja meren lämpötilaa järjestelmällisesti eri syvyyksistä. D'Urville julkaisi tutkimusmatkastaan maailman ympäri kirjan Voyage de la corvette l'Astrolabe, 1826–1829.
D'Urvillen kolmas tutkimusretki 1837–1840 suuntautui eteläisille leveysasteille. Matkan tarkoituksena oli määrittään magneettisen etelänavan sijainti. Retkikunta pääsi Etelämantereen rannikolle lähelle magneettista etelänapaa. Retkikunta myös nousi maihin, pystytti sinne Ranskan lipun ja julisti kapean rantakaistaleen kuuluvan Ranskalle. D'Urville nimesi alueen vaimonsa etunimen mukaan Adélienmaaksi. Palattuaan tutkimusretkeltään vuonna 1840 D'Urville ylennettiin ansioittensa perusteella kontra-amiraaliksi.

Milon Venus

D'Urville oli vaikuttamassa myös kuuluisan antiikin veistoksen Milon Venuksen päätymiseen Kreikasta Ranskaan. Hän oli vuonna 1820 mukana Ranskan laivaston upseerina merentutkimusmatkalla Välimerellä, kun Míloksen saarella paikallinen Ranskan varakonsuli esitteli hänelle vastalöytyneen patsaan. D'Urville kehotti ryhtymään toimenpiteisiin veistoksen saamiseksi Ranskaan, mikä myöhemmin toteutuikin.

Kuolema

D'Urville kuoli perheineen Ranskan ensimmäisessä junaonnettomuudessa Meudonissa Pariisin Versaillesin linjalla 51-vuotiaana. Junan etummaisen veturin akselin katkeaminen sai junan syöksymään raiteiltaan. Junan viisi ensimmäistä vaunua tuhoutui tulipalossa. Onnettomuudessa kuoli kaikkiaan 55 ihmistä.
Useita paikkoja on nimetty d'Urvillen mukaan. Niiden joukossa ovat d'Urvillenmeri eteläisellä Tyynellämerellä ja d'Urvillensaari Uuden-Seelannin edustalla.
Ukonpalko

Ulkonäkö ja koko

Ukonpalko voi kasvaa metrin mittaiseksi. Sen kukat ovat keltaiset ja siemenkota muistuttaa pähkinää: siinä on tavallisesti yksi tai joskus kaksi siementä. Ukonpalko kasvaa tiiviinä kasvustoina ja kukkii alkukesästä.

Levinneisyys

Ukonpalkoa tavataan Keski- ja Itä-Euroopassa, sekä muutamissa paikoissa Pohjois-Amerikassa. Se on levinnyt rikkaruohona ihmisen mukana alkuperäisiltä kasvupaikoiltaan Kaakkois-Euroopasta.
Intiantapiiri

Ulkonäkö ja koko

Intiantapiirit ovat yleensä noin 180-250 senttimetrin mittaisia ja painavat 150-320 kilogrammaa. Niiden säkäkorkeus vaihtelee 70:n ja 120:n senttimetrin välillä.
Poikaset ovat raidallisia, mutta seitsemän kuukauden ikään tultuaan ne muuttuvat aikuisen värisiksi, eli lähes mustiksi lukuun ottamatta selässä olevaa suurehkoa harmaata laikkua. Niiden karva on karkeaa ja iho paksu. Kuono ja ylähuuli ovat pidentyneet ja ne sopivat hyvin ruoan tutkiskeluun.
Intiantapiirilla on neljä ketterää varvasta, kolme kookasta ja yksi pieni. Pikkuvarvasta ei juurikaan käytetä. Tapiireilla on tarkka kuulo, mutta melko huono näkö, sillä niiden silmät ovat pienet. Niiden ruumis on virtaviivainen, jotta ne voisivat liikkua nopeasti sademetsien tiheässä aluskasvillisuudessa.

Esiintyminen

Intiantapiiri on uhanalainen eläin, jota esiintyy sademetsissä Myanmarissa, Thaimaassa, Sumatralla ja Malakan niemimaalla. Intiantapiireja on tapettu jo vuosisatojen ajan ravinnoksi. Aikoinaan kanta oli runsas, mutta nykyään suunnattomat alat elinkelpoista metsää on tuhottu ja metsien pirstoutuessa tapiiripopulaatiot eivät enää pääse lisääntymään keskenään, mikä saattaa johtaa intiantapiirin lopulliseen sukupuuttoon. Lajin tulevaisuus näyttääkin synkältä.

Ravinto

Intiantapiiri syö lähinnä metsäkasvien meheviä versoja, lehtiä, kukkia ja hedelmiä. Tapiirit ovat valikoivia ruokansa suhteen, ja kullakin tapiirilla on oma ruokailualeensa, joita ne puolustavat. Intiantapiiri ruokailee yleensä vasta pimeän tullen. Sen erityistä herkkua ovat vesikasvit.

Käyttäytyminen

Intiantapiirit ovat erakkoja eli ne elävät yksin. Ne asustavat mielellään tulvivissa metsissä. Intiantapiirit ovat erittäin arkoja ja välttelevät naapureitaan. Mikäli tapiiri tuntee olonsa uhatuksi, se syöksyy veteen ja ui turvaan.

Lisääntyminen ja jälkeläiset

Intiantapiirit lisääntyvät ainoastaan joka toinen vuosi. Poikasia syntyy vain yksi. Parittelu ajoittuu niin, että poikanen syntyy sadekauden alussa, jolloin ravintoa on runsaasti. Emo odottaa poikasta 56 viikkoa eli 13 kuukautta. Uros ei ota osaa poikasen hoitamiseen. Poikasten valkojuovainen tummanruskea turkki auttaa niitä sulautumaan erinomaisesti aluskasvillisuuteen. Poikanen pysyy emonsa turvissa kaksi vuotta, kunnes emo valmistautuu parittelemaan uudelleen.
Tuulilasi

Tuulilasi on ajoneuvon etuikkuna. Nykyään tuulilasit tehdään pääosin laminoidusta lasista. Laminoitu tuulilasi koostuu tyypillisesti kahdesta kaarevasta lasista, joiden välissä on laminoitu muovikerros turvallisuuden lisäämiseksi. Tuulilasi liimataan ikkunakehykseen kiinni. Moottoripyörän tuulisuojat valmistetaan yleensä akryylimuovista.
Jorma Falck

Jorma Antero Falck (30. lokakuuta 1939 Lappeenranta – 2. heinäkuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan baritoni.
Falck syntyi Lappeenrannassa Antti Falckin ja Anna Tuovisen perheeseen. Hänen ensimmäinen puolisonsa 1962–1990 oli oopperalaulaja Raija Määttänen ja toinen vuodesta 1991 muusikko Hanni Tiensuu. Falck opiskeli paitsi Suomessa Matti Lehtisen ja Antti Koskisen johdolla, myös Saksassa ja Italiassa. Opiskeltuaan Sibelius-Akatemiassa lukuvuoden 1960–1961 hän oli vuodesta 1961 alkaen Kansallisoopperan palveluksessa, vuodesta 1971 solistina. Ensikonserttinsa Falck piti 1966. Hän jäi eläkkeelle 1994 ja piti 30-vuotistaiteilijajuhlakonsertin 1996. Falck esiintyi Savonlinnan oopperajuhlilla 1967–1991, ja hänet valittiin oopperajuhlien vuoden taiteilijaksi 1990.
Falckilla oli pääosa Edvin Laineen ohjaamassa elokuvassa Ruskan jälkeen. Televisiosarjoissa Oman elämänsä herra ja Ottaako sydämestä Falckilla oli kummassakin ylilääkärin rooli.
Korvettula

Korvettula (vatjaksi Kõrvõttul'a, ven. Корветино, Korvetino) on entinen vatjalaiskylä Leningradin alueen Jaaman piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kattilasta lounaaseen.
Kylä oli olemassa 1600-luvulla. Vuonna 1848 kylässä oli 75 ja vuonna 1901 108 asukasta (60 miestä ja 48 naista). Kylässä oli tunnettu Iiliän tammi, uhrilähde (kupol'o-lähe), uhrikaivo (kupula-kaivo) ja uhripaikka (čivirõukko) sekä Iiliän puro (Iliä-õja). Kylän lähellä oli Pihkuzikkomäči ja Karnamäči -nimiset mäet.
Johnny English – uudestisyntynyt

Vastaanotto

Elokuvan ensi-iltapäivän tulot Britanniassa olivat 5 miljoonaa puntaa.
Kipu-tyttö

Kipu-tyttö on henkiolento suomalaisessa mytologiassa, joka tunnetaan lähinnä kivunlievitykseen käytetyistä loitsuista. Usein kiputyttöä kutsutaan Tuonen neidiksi.
Kipu-tyttö tekee ihmisille kipuja vääntämällä kipukiveä. Kipukivi on kipumäellä, kipuvuorella tai kipukukkulalla, ja joskus myös lähellä on kipukoski. Joissain loitsuissa kiputytön kerrotaan itkevän.
Kipukivessä on reikä tai reikiä, jonne kipu-tyttöä pyydetään viemään kivut, sillä ei kivi kipuja itke, paasi vaivoja valita. On mahdollisia merkkejä siitä, että kipuvuorina on pidetty joitakin oikeita mäkiä. On myös oletettu, että reiällisillä kipukivillä voitaisiin tarkoittaa kuppikiviä.
Joskus Kipu-tytön sijaan puhutaan Kivuttaresta, joka on vanhempi naispuolinen henkiolento. Hän on kuitenkin kipujen keittäjä, eikä käytä kipukiveä, vaan keittää ihmisten kivut suuressa mustassa padassa.
Jules de Polignac

Auguste Jules Armand Marie de Polignac [polinja’k] (14. toukokuuta 1780 Versailles – 2. maaliskuuta 1847 Pariisi) oli ranskalainen aatelismies ja ultrarojalistinen poliitikko, joka toimi Ranskan pääministerinä vuosina 1829–1830. Hänen taantumuksellinen politiikkansa johti heinäkuun vallankumouksen syttymiseen vuonna 1830.
Jules de Polignac kuului vanhaan ja merkittävään ranskalaiseen Polignacin aatelissukuun. Hänen vahempansa olivat vuonna 1780 herttuan arvon saanut Jules de Polignac sekä kuningatar Marie Antoinetten suosikki Yolande de Polastron. Hänen isänsä oli myös tunnettu ultrarojalisti. Polignac asui Ranskan suuren vallankumouksen jälkeen vuosia maanpaossa Englannissa. Palattuaan Ranskaan häntä syytettiin juonittelusta Napoleonia vastaan ja hän oli vangittuna vuosina 1804–1813. Bourbon-restauraation yhteydessä 1815 hän sai päärinarvon, joka oikeutti paikkaan uudessa parlamentin ylähuoneessa eli päärien kamarissa. Hän kuitenkin kieltäytyi aluksi vannomasta paikan vastaanottamisen edellytyksenä ollutta perustuslaillista valaa, koska katsoi sen loukkaavan paavillisia oikeuksia. Tästä ilahtuneena Pyhä istuin myönsi hänelle vuonna 1820 ruhtinaan arvon, joka tunnustettiin Ranskassa 1822. Kuningas Ludvig XVIII nimitti hänet Ranskan lähettilääksi Englantiin vuonna 1823.
Polignacin ultrarojalismi vetosi kuningas Kaarle X:een, joka nimitti hänet ulkoministeriksi 8. elokuuta 1829 ja pääministeriksi 17. marraskuuta samana vuonna. Äärikonservatiivisuutensa vuoksi uudella pääministerillä ei ollut paljoa kannatusta edes vanhoillisten parissa. Maaliskuussa 1830 kuningas joutui hajottamaan edustajainkamarin ja julistamaan uudet vaalit. Lisätäkseen suosiotaan vaalien alla Polignacin hallitus määräsi suoritettavaksi heinäkuussa 1830 Algerin valtauksen, jonka tarkoituksena oli vapauttaa Välimerellä liikkuvat kauppalaivat algerialaisten merirosvojen ahdistelusta ja suojelurahojen maksamisesta. Sotilaallinen menestys ei kuitenkaan vaikuttanut vaalitulokseen ja konservatiivit kärsivät tappion. Hallituksen menettettyä näin enemmistön tuen Polignac suostutteli Kaarlen antamaan 25. heinäkuuta 1830 heinäkuun ordonansseina tunnetut säädökset, jotka lakkauttivat lehdistönvapauden ja veivät äänioikeuden suurelta osalta porvaristoa. Tämä nähtiin hyökkäyksenä perustuslakia vastaan ja laukaisi Ranskassa välittömästi heinäkuun vallankumouksen, joka johti muutamassa päivässä Kaarlen kukistumiseen. Tilanteen tajutessaan Kaarle erotti Polignacin, mutta se ei enää tyydyttänyt kumouksellisia. Vallankumouksen seurauksena Polignac vangittiin ja joulukuussa 1830 hänet tuomittiin elinkautiseen vankeuteen. Hänet vapautettiin marraskuussa 1836 ja karkotettiin maasta. Hän pääsi palaamaan Ranskaan vasta vuonna 1845.
Jules de Polignacin lapsia olivat matemaatikko Alphonse de Polignac, Yhdysvaltain sisällissotaan Etelävaltioiden kenraalina osallistunut Camille Armand de Polignac ja harrastajasäveltäjä Edmond de Polignac.
Marc Silk

Marc Silk (s. 1972) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa ääniroolista piirroselokuvassa Johnny Bravo.
Sergio Romero

Ura

Romero aloitti uransa vuonna 2007 Argentiinan pääsarjassa Racing Club -joukkueessa. Hän pelasi joukkueessa tuolloin viisi ottelua. Vuonna 2007 Romero solmi 1,5 miljoonan euron sopimuksen Alankomaiden pääsarjassa Eredivisiessä pelaavan AZ Alkmaarin kanssa. Hän pelasi debyyttinsä joukkueessa 31. elokuuta 2008 NAC Bredaa vastaan. Romero oli kaudella 2008–2009 joukkueensa selvä ykkösmaalivahti olemalla avauskokoonpanosta pois vain kahdessa ottelussa. Kauden aikana hän pelasi 18 ottelua peräkkäin päästämättä maalin maalia.
Maaliskuussa 2009 cup-ottelussa NAC Bredaa vastaan Romero loukkaantui ja joutui olemaan sivussa noin kuusi viikkoa. Huhtikuussa Alkmaar voitti maan pääsarjamestaruuden. Romerosta on ollut kiinnostunut Italian Serie A -seura Juventus. Romero debytoi Mestarien liigassa kaudella 2009–2010 Romero pelasi Alkmaarin avausottelussa Olympiakosta vastaan.

Maajoukkueura

Romero edusti Argentiinaa myös alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2007. Alkusarjan kolmessa ottelussa hän ei päästänyt yhtään maalia. Pudotuspeleissä hän johdatti Argentiinan finaaleihin päästämällä tätä ennen vain kaksi maalia. Finaalissa Argentiina voitti Romeron pelatessa 2-1.
Vuonna 2008 Romero sai kutsun Argentiinan joukkueeseen vuoden 2008 kesäolympialaisiin. Hän lähti turnaukseen Oscar Ustarin varamiehenä, mutta raivasi tiensä ykkösmaalivahdiksi, kun Ustari loukkaantui puolivälierässä Alankomaita vastaan. Tätä ennen Romero oli esiittänyt turnauksessa vakuuttavia esityksiä pelaamalla nollapelin Serbiaa vastaan. Romero pelasikin nollapelin Brasiliaa vastaan johdattamalla Argentiinan finaaliin Nigeriaa vastaan, jonka se voitti 1-0.
Diego Maradona valitsi Romeron ykkösmaalivahdiksi vuoden 2010 MM-kilpailuihin, ja hän pelasi kaikki ottelut. Romero valittiin myös vuoden 2018 MM-kilpailuihin, mutta hän loukkaantui toukokuussa 2018 eikä pystynyt osallistumaan kisoihin.
Romero on vuoden 2018 loppuun mennessä pelannut 96 maaottelua.

Yksityiselämä

Romero on naimisissa malli/näyttelijä Eliana Guercion kanssa. Sergion vanhempi veli Diego Romero on ammattilaiskoripalloilija Argentiinassa. 16. helmikuuta 2010 Sergiosta tuli isä hänen saadessaan Yazmín-nimisen tytön.
Eino Heikkinen

Eino Matti Heikkinen (s. 26. maaliskuuta 1939 Ristijärvi) on suomalainen lääkäri. Hän oli Tampereen yliopiston gerontologian professori 1976–1979 ja Jyväskylän yliopiston liikuntatieteen professori vuodesta 1980 vuoteen 2004. Hän tutki sidekudoskemiaa ja liikuntafysiologiaa ja julkaisi yli 300 tieteellistä kirjoitusta. Hän sai elämäntyöstään Valtion tiedonjulkistamispalkinnon vuonna 2004.
Suomi-sarja (jääpallo)

Historia

Suomi-sarja alkoi vuonna 1931, jolloin Suomen Palloliitto perusti uuden B-mestaruuskilpailun silloisen jääpallon mestaruussarjan alapuolelle. Ensimmäisen B-mestaruuskilpailun vuonna 1931 voitti Turun Palloseura kukistettuaan loppuottelussa Lappeenrannan Urheilu-Miehet 1–0. Näin Turun Palloseura nousi seuraavalle kaudelle mestaruussarjaan, josta B-mestaruuskilpailuun putosi Helsingin Palloseura.
B-mestaruuskilpailua pelattiin aluksi cup-muotoisena. Kaudella 1936 B-mestaruuskilpailua pelattiin seitsemässä alueellisessa alkusarjassa, joiden voittajat jatkoivat kaksilohkoiseen loppusarjaan. Loppusarjan lohkojen voittajat nousivat mestaruussarjaan. Työväen Urheiluliiton seurat tulivat mukaan Suomensarja-nimellä tunnettulle toiselle sarjatasolle kaudella 1956. Suomen Jääpalloliiton alaisuuteen siirryttyään Suomensarja tunnettiin aluksi nimellä II divisioona ja myöhemmin I divisioona. Nykymuotoisena Suomi-sarja 
käynnistyi kaudella 2008/2009.

Lisää aiheesta

Suomi-sarjan tulospalvelu