google/wiki40b huggingface dataset:
Liuotinainesairaus

Liuotinainesairaus eli toksinen enkefalopatia on keskushermoston degeneratiivinen tila, joka voi johtua pitkäaikaisesta altistumisesta liuottimille. Sairaus on tunnettu työperäisen altistumisen seurauksena. Työperäinen altistuminen on kuitenkin vähentynyt teknisten parannusten, työhygieenisten ja työsuojelullisten toimenpiteiden seurauksena. Silti tapauksia diagnosoidaan yhä viidestä kymmeneen joka vuosi. Altistumisen kannalta keskeisiä orgaanisia liuottimia ovat bentseeni ja sen johdokset tolueeni, ksyleeni, styreeni (vinyyli-bentseeni) ja etyylibentseeni. Useat ketonit ja aldehydit sekä klooratut hiilivedyt, kuten tri- ja tetrakloorietaani ja -eteeni, lamaavat suurina pitoisuuksina keskushermostoa ja aiheuttavat anestesian kaltaisen keskushermoston lamaantumisen ja lopulta hengityksen pysähdyksen ja kuoleman. Vähäisemmät pitoisuudet heikentävät valppautta ja henkistä suorituskykyä ja aiheuttavat muutoksia aivosähkökäyrässä.
Pitkään ajateltiin liuottimien lamaavan keskushermostoa lisäämällä hermosolukalvon juoksevuutta. Nykykäsityksen mukaan liuottimet vaikuttavat hermosolukalvon integraalisiin proteiineihin ja niiden vuorovaikutukseen solukalvon lipidien kanssa. Tämän ajatellaan selittävän liuottimien vaikutukset aivojen neurotransmitterivälitteisiin toimintoihin, joiden on todettu liittyvän liuotteiden yleisiin lamaaviin vaikutuksiin.
Ajatus ympäristömyrkkyjen vaikutuksesta hermoston degeneratiivisiin sairauksiin on saanut lisäpontta huumeiden sivuvaikutuksista. Kun heroiinin kaltaista petidiinijohdosta syntetisoitiin Kaliforniassa, syntyi virheellisen synteesin seurauksena epäpuhtautta, tetrahydropyridiinijohdos MPTP:tä. Tällöin useille kymmenille huumeiden käyttäjille ilmaantui muutamassa päivissä Parkinsonin tautia muistuttavia pysyviä oireita.
Evert Katila

Evert Katila (16. marraskuuta 1872 Punkalaidun – 23. maaliskuuta 1945 Helsinki) oli suomalainen musiikkialan kriitikko, säveltäjä, toimittaja ja toimitussihteeri.

Henkilöhistoria

Katilan vanhemmat olivat virkatalon vuokraaja Josef Katila ja Kaisa Katila. Hän tuli ylioppilaaksi vuonna 1894 ja opiskeli paitsi geologiaa Helsingin yliopistossa myös viulunsoittoa ja musiikin teoriaa. Hänen opettajinaan olivat muiden muassa Richard Faltin ja Jean Sibelius. Vuodesta 1899 alkaen hän toimi Uuden Suomen musiikkiarvostelijana ja vuodesta 1906 vuoteen 1918 lehden toimitussihteerinä. Vuonna 1919 hän siirtyi toimitussihteeriksi Helsingin Sanomiin. Hän perusti Sävelettären ja oli sen ensimmäinen toimittaja 1905–1906. Katilaa pidettiin taitavana musiikkikriitikkona, hän toimi valtion musiikkilautakunnassa jäsenenä ja varapuheenjohtajana 1905–1945, Kordelinin säätiön hallituksen jäsenenä ja säätiön taiteen jaoston puheenjohtajana sekä Suomalaisen oopperan johtokunnan jäsenenä ja varapuheenjohtajana 1920-1945. Hän kirjoitti artikkeleita ja esseitä musiikkijulkaisuihin.

Taiteellinen tuotanto

Katila sävelsi mieskuorolauluja, tunnetuimpina Pellavankitkijä, Kuningas Erik, Tuutulaulu ja Vielä ne huojuu honkapuut.
Hoitokalastus

Hoitokalastus on kalastamista, jolla pyritään vähentämään joitakin kalalajeja järvestä. Hoitokalastuksen tarkoituksena on vähentää esimerkiksi särkikaloja, jotta muille kalalajeille olisi paremmat elinmahdollisuudet. Hoitokalastukseen voidaan suunnitelmallisesti Suomessa ryhtyä, mikäli kaloja on paljon ja kalasto on särkivaltainen tai särjet, ahvenet ja lahnat ovat pienikokoisia, kuhia, ahvenia ja muita petokaloja on vähemmän kuin 20 prosenttia kaloista, ravinnekuorman vähentämisenkin jälkeen sinilevää on runsaasti ja vedessä on runsaasti fosforia, joka kiertää järvessä kaloissa.
Empire Interactive

Xplosiv

Xplosiv oli Empire Interactiven vuonna 2000 aloittama julkaisubrändi, joka lähinnä vastasi sekä budjetti ja uudelleenjulkaisuista PC:lle. Xplosiv brändin alla julkaistiin joko Empiren omia pelejä tai kolmannen osapuolen pelejä (esim. Segan PC-versioita Sega Mega Drive ja Sega Saturn -peleistä).
Unetša

Unetša (ven. Уне́ча) on kaupunki Brjanskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Dneprin vesistöön kuuluvan Unetšajoen yläjuoksulla 140 kilometriä Brjanskista lounaaseen. Kaupunki on Unetšan piirin keskus. Siellä risteytyvät Brjanskiin, Gomeliin, Oršaan ja Hutor-Mihailovskiin johtavat rautatiet. Asukkaita on 26 500 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1887 perustetusta rautatieasemasta. Vuonna 1929 siitä tuli risteysasema. Kaupunginoikeudet Unetša sai vuonna 1940. Toisen maailmansodan aikana se oli saksalaisten miehittämä. Nykyään siellä on rautatieliikennettä palvelevia yrityksiä, elintarviketeollisuutta ja sähkölaitetehdas.
Unetšassa sijaitsee eräs Keski-Euroopan energiahuollolle tärkeän Družba-öljyputken pumppuasemista. Sieltä lähtee myös tämän öljyputken sivuhaara Valko-Venäjän Kastsjukovitšyyn ja edelleen Navapolatskin öljynjalostamolle, jossa putkisto jakautuu Latviaan ja Liettuaan. Unetša on lisäksi rakenteilla olevan Itämeren öljyputkiston lähtöpiste. Tällä Venäjän uudella öljyputkistolla pyritään kuljettamaan jo vuoden 2012 lopussa merkittävästi raakaöljyä Suomenlahden rannalle Laukaansuun satamaan.
Mihail Bulgakov

Elämän loppuvaiheet

Vuonna 1939 Bulgakov työskenteli libreton ja Stalinista kertovan näytelmän parissa. Ennakko-odotusten vastaisesti molemmat työt hyllytettiin. Kirjailija masentui ja hänen terveydentilansa huononi. Bulgakov ryhtyi sanelemaan puolisolleen viimeistä versiotaan Saatana saapuu Moskovaan -romaanista. 
Lääkärien diagnoosien mukaan häntä vaivasi perinnöllinen munuaissairaus, johon myös hänen isänsä oli kuollut.
Helmikuusta 1940 alkaen Bulgakovin ystävät ja sukulaiset valvoivat hänen vuoteensa vierellä. Bulgakov kuoli 10. maaliskuuta 1940, ja hänen siviilimuistotilaisuutensa järjestettiin seuraavana päivänä Neuvostoliiton kirjailijaliiton talossa. Ennen sielunmessun alkua moskovalainen kuvanveistäjä Sergei Merkurov poisti tekemänsä kuolinnaamion Bulgakovin kasvoilta. Bulgakov haudattiin Novodevitšin hautausmaalle Moskovaan.
Kiukaisten lukio

Kiukaisten lukio oli Euran Kiukaisissa toimiva lukio, joka Kiukaisten liityttyä Euraan vuonna 2009 kuului hallinnollisesti Euran lukioon. Sitä ennen se toimi itsenäinenä vuodesta 1961 lähtien. Koulujen yhteinen rehtori oli Kiukaisten liityttyä Euraan Jukka Pirttimäki. Kiukaisten yhteiskoulun rehtori Sanna Salminen hoiti Kiukaisten lukion käytännön asioita Kiukaisissa.
Koulun toimintaan on vaikuttanut entisen Kiukaisten kunnan kaksijakoisuus (Kiukainen-Panelia). Koulu oli siksi aiemmin osittain sisäoppilaitos. Tämä mahdollisti sen, että oppilaita tuli kouluun myös oman kunnan ulkopuolelta. 1990-luvulta lähtien lukio on ollut hevostalouteen ja hevosurheiluun erikoistunut lukio. Lukio kuuluu myös Satakunnan toisen asteen koulutusverkostoon.
Kiukaisten lukion viimeiset abiturientit lakitettiin Kiukaisissa keväällä 2011. Syksystä 2011 asti ovat Kiukaisten lukionkin oppilaat käyneet lukiota Eurassa, Euran kunnan lakkautettua Kiukaisten lukion.
Kirjolaulumesikko

Levinneisyys

Kirjolaulumesikkoa tavataan Australian koillisosissa. Lajin on kuvattu olevan yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Freaky Styley

Tausta

Edellinen albumi The Red Hot Chili Peppers jäi melko vaisuksi myyden melko vähän ja jääden pois musiikkilistoilla. Silloisella tuottajalla Andy Gillillä oli erilainen näkemys levyn teosta kuin muulla yhtyeellä. Hän halusi levylle hittejä ja radioon sopivia kappaleita. Yhtye halusi soittaa omaa musiikkiaan, joka oli hyvin energistä. Niinpä tuottajan ja yhtyeen erilaiset näkemykset johtivat tuottajan erottamiseen. Gillin tilalle tuottajaksi tuli "P-funkin isä" George Clinton.
Yhtyeen laulaja Anthony Kiedis ja Flea eivät olleet tyytyväisiä kitaristi Jack Shermanin työskentelyyn, ja hänet erotettiin ensimmäisen albumin tiimoilta tehdyn kiertueen jälkeen. Yhtyeen alkuperäinen kitaristi ja perustajajäsen Hillel Slovak oli turhautunut toiseen bändiinsä What Is This?, johon hän oli liittynyt ennen Red Hot Chili Peppersin esikoisalbumia. Bändin What Is This? toisen albumin levytettyään Slovak kysyi basisti Flealta Red Hot Chili Peppersiin uudestaan liittymisestä. Flea kysyi Kiedikseltä Slovakin ehdotuksesta. Kiedis oli iloinen kuullessaan asiasta ja hyväksyi Slovakin pyynnön. Vaikka Slovak soittaa albumilla kitaraa, Shermanin kädenjälki näkyy silti joissain albumin kappaleissa.

Levytys ja julkaisu

Albumin Freaky Styley tuotti George Clinton levy-yhtiö EMI:n alaisuudessa. Kappaleiden sanoitusten inspiraationa oli usein seksi, kuten kappaleessa Catholic School Girls Rule, jonka inspiraationa oli backstagelle eksynyt tyttö, jonka kanssa laulaja Kiedis vietti seuraavan yön. Yön aikana he harrastivat seksiä, ja Kiedis sai tietää, että tyttö kävi katolista koulua. Kappaleen "Yertle the Turtle" sanoitukset on otettu Dr. Seussin kirjasta "Yertle the Turtle. Levytysten aikaan yhtyeen jäsenillä oli Clintoniin paremmat välit kuin edellisen albumin tuottajaan Andy Gilliin. Silti levy ei saavuttanut kovin suurta suosiota. Levy myi kuitenkin edellistä paremmin, vuoteen 2007 mennessä 500 000 kappaletta. Albumi ei päässyt millekään musiikkilistalle. Yhtye esiintyi albumin julkaisun jälkeen elokuvissa Trashin', jossa yhtye esitti kappaleen "Blackeyed Blonde", sekä elokuvassa Tough Guys, jossa se esitti kappaleen "Set It Straight".
Samana vuonna Cliff Martinez erotettiin, ja tilalle tuli myös bändistä What Is This? neljäs perustajajäsen Jack Irons, jolloin yhtyeen alkuperäiskokoonpano ja vanhat ystävykset olivat jälleen yhdessä. Rick Rubinia kysyttiin tuottamaan seuraavaa levyä, mutta hän hylkäsi tarjouksen. Lopulta tuottajaksi tuli Michael Beinhorn.
Aime Hansen

Aime Hansen (s. 16. elokuuta 1962) on virolainen runoilija. Hän kirjoittaa sekä viroksi että englanniksi. Hän on valmistunut lingvistiksi ja työskennellyt toimittajana. Nykyään hän on vapaa kirjailija.
Hansenin ensimmäinen runokokoelma ilmestyi vuonna 1982, ja sen nimi on Koduaja tuul. Seuraavat kokoelmat Kalade kuninga maa jaTeekond madude saarele ilmestyivät vuosina 1988 ja 1990. Kalade kuninga maa on ilmestynyt suomeksi vuonna 2012 nimellä Kalojen kuninkaan maa (NyNorden 2012) Anniina Ljokkoin suomentamana.
Virossa ei juurikaan kirjoiteta runoutta, joka olisi tyyliltään yhtenevää Hansenin kanssa. Hänen runoissaan on itämaista henkevyyttä. Niissä maailma on täynnä ihmeitä ja kertoja kuvailee maailmaa ulkopuolisen silmin.
Hansen on matkustellut Pohjois-Intiassa ja Himalajalla. Hän on kirjoittanut matkojaan kuvaavan novellikokoelman Jaipur-Delhi-Himaalaja: Reiskohvrist leitud lood, joka ilmestyi vuonna 2009, ja se sai myös palkinnon ilmestymisvuotensa parhaana matkakirjana.
Vuonna 2011 häneltä ilmestyi kirja, jossa kuvailee tuntoja, joita hänessä nousi esiin kun asui Lontoossa.
Jere Härkälä

Ura

Härkälä on Ässien oma kasvatti, joka pelasi puolustajana myös yhden SM-liigaottelun kaudella 2004–2005. Kaudella 2005–2006 hän toimi Ässien A-nuorten kapteenina. Härkälä lopetti pelaajauransa kevääseen 2006 ja aloitti sittemmin valmentamaan Ässien E-junioreita, joista hän nousi ikäluokittain ylöspäin.
Kauden 2010–2011 päätteeksi Härkälä valmensi Ässien C-nuoret SM-pronsiin. Kaudella 2011–2012 hän toimi joukkueen A-nuorten apuvalmentajana ja kaudella 2012–2013 B-nuorten vastuuvalmentajana sekä luistelukoulun rehtorina. Kaudeksi 2013–2014 Härkälä liittyi vuoden mittaisella sopimuksella Pekka Virran johtaman Ässien SM-liigajoukkueen valmennustiimiin.
Härkälä toimi kaudet 2016–2017 ja 2017–2018 sekä alkukauden 2018–2019 Ässien A-nuorten vastuuvalmentajana, kunnes hänet nostettiin Ässien edustusjoukkueen apuvalmentajaksi Petteri Niittysen tilalle loppukaudeksi. Härkälä palasi kaudeksi 2019–2020 A-nuorten päävalmentajaksi.

Muuta

Härkälän isä Jari on toiminut Kalevan Pallon, Espoo Bluesin ja Ässien päävalmentajana SM-liigassa.
Hyperion Records

Hyperion Records on brittiläinen itsenäinen taidemusiikin levy-yhtiö. Se perustettiin vuonna 1980, ja sen katalogissa ovat edustettuina eri tyylisuuntaukset ja kaikki aikakaudet 1100-luvulta näihin päiviin. Tammikuussa 1996 Hyperion Recordsille myönnettiin MIDEMin Cannes Classical Award ("paras levymerkki"). Levy-yhtiö on nimetty kreikkalaisen mytologian hahmon mukaan. Hyperionin alaisuudessa toimii myös Helios-levymerkki. Vuonna 2005 Hyperion juhlisti 25-vuotista taivaltaan muun muassa julkaisemalla yhtenä budjettihintaisena boksina sen aiemmat levytykset kaikista Schubertin lauluista. Tämän valtavan projektin käynnisti aikoinaan Hyperionin perustaja Ted Perry, ja levysarjan julkaisu aloitettiin vuonna 1987.
Hyperion Recordsin 30-vuotisjuhlavuoden kunniaksi (2010) julkaistiin uudelleen kolmekymmentä sen merkittävää levyä, jotka asetettiin myyntiin puoleen hintaan. Monet näistä levyistä olivat Gramophone-palkittuja (myös Vuoden levytyksinä).
Heitjärvi

Heitjärvi on kylä Kivijärven kunnan etelärajalla Keski-Suomessa. Heitjärvi sijaitsee samannimisen pienen järven ja Kivijärven Lintuselän välissä, kantatie 58:n varrella parikymmentä tiekilometriä etelään Kivijärven keskustasta. Kylästä on parikymmentä kilometriä matkaa myös Kannonkoskelle, Karstulaan ja Kyyjärvelle.
Heitjärvellä asui vuoden 2004 paikkeilla noin 130 ihmistä. Kylän osia ovat Heitjärvi, Sompala, Töyrenperä, Myllyperä ja Penttilänkylä. Heitjärven rannalla toimii mielenterveyskuntoutujille ja kehitysvammaisille tarkoitettu Toimintakeskus Putkinotko. Kylässä on vuonna 1953 rakennettu koulurakennus, joka toimii nyt vapaa-ajantiloina.
Heitjärven kyläyhdistyksellä on muun muassa kesäteatteritoimintaa.
Axel Springer (yritys)

Axel Springer SE on saksalainen, Berliinissä toimiva kustannusalan yritys. Yhtiön alkuperä ulottuu vuoteen 1946, jolloin brittiläiset joukot ryhtyivät julkaisemaan miehityssektorillaan Berliinissä uutta sanomalehteä nimeltä Die Welt. 
Lehden osti vuonna 1953 saksalainen toimittaja Axel Springer, ja siitä on sittemmin kehittynyt Saksan suurin lehtitalo yli 150 sanoma- ja aikakauslehdellään, joista tunnetuimpia ovat muun muassa Die Welt, Bild, Auto Bild sekä Business Insider. Vuonna 2017 yritys toimi yli 40 maassa ja sillä oli yli 15 000 työntekijää.
Springerin perustaja Axel Springer oli CDU:n jäsen ja oikeistokonservatiivi. Hänen kuoltuaan (vuonna 1985) 26,1 prosenttia pörssiin viedystä yrityksestä siirtyi hänen leskelleen Friede Springerille ja muille perillisille. Friede Springlerin johdolla seuraavina vuosina määräysvalta palautettiin suvulle.
Axel Springer AG on kritisoinut Saksan vasemmistoa ja muslimitaustaisia siirtolaisia. Se tukee avoimesti Israelin valtiota. Axel Springer AG oli ainoa saksalainen kustannusyritys, joka vuoden 2005 vaaleissa kieltäytyi julkaisemasta vasemmiston vaalimainoksia.

Kritiikkiä

1960- ja 1970-luvuilla Springer sai vastaansa vasemmistolaisia nuorisojärjestöjä. Ensimmäinen arvostelija oli saksalainen vasemmistokirjailija Reinhard Lettau, joka vuonna 1968 arvosteli Springerin julkaisuja Berliinin vapaassa yliopistossa. Samana vuonna joukko vasemmisto-opiskelijoita saarsi Springerin kustantamon päämajan Berliinissä. Vuonna 1972 Baader-Meinhof ryhmä teki kuusi pommi-iskua Springerin Hampurin toimistoa vastaan (kolme pommia räjähti ja 17 ihmistä loukkaantui), ja vuonna 1975 Springerin Pariisin toimistossa räjähti pieni pommi.
Axel Springer perusti uudelleen niitä sanomalehtiä, jotka kansallissosialistit sulkivat 1930-luvulla. Sodan jälkeen hän julkaisi Berliinin raunoilla pieniä kirjoituksia, joista syntyi Axel Springer Verlag.
Stuart Wrede

Stuart Wrede (s. 1944 Helsinki) on suomalainen arkkitehti ja ympäristötaiteilija. Hän on opiskellut ja asunut pääosan elämästään Yhdysvalloissa. Hän suoritti master-tutkinnon Yalen yliopiston arkkitehtuurin tiedekunnasta.
Opiskeluaikana Yalessa Wrede perusti yhdessä Claes Oldenburgin ja muiden kanssa The Colossal Keepsake Corp. -nimisen järjestön, joka lahjoitti yliopistolle Oldenburgin teoksen Lipstick Ascending on Caterpillar. Huomiota maailmalla saanut teos oli vastalause Vietnamin sodalle ja yleiselle vanhoillisuudelle. Asuessaan Suomessa 1970-luvun alkupuolella hän oli taiteilijaryhmä Elonkorjaajien jäsen.
Wrede palasi pian Yhdysvaltoihin, jossa hän opetti Columbian ja Yalen yliopistoissa ja työskenteli MoMAssa ensin kuraattorina, sitten arkkitehtuurin ja muotoilun osaston johtajana. Vuodesta 1992 hän keskittyi ympäristöveistosten tekemiseen ja palasi Suomeen 2003.
Wreden töitä on MoMAn lisäksi suomalaisissa museoissa Helsingissä Kiasmassa, Arkkitehtuurimuseossa ja Amos Andersonin museossa ja Turussa Wäinö Aaltosen museossa. Tammisaaren kirkon edessä on hänen veistoksensa Hope.
Mikael Helasvuo

Mikael Johannes Helasvuo (s. 23. heinäkuuta 1948 Helsingissä)  on suomalainen huilisti ja huilunsoiton professori. Hän opiskeli Sibelius-Akatemiassa 1962–1966 ja Prahan konservatoriossa 1967 sekä Freiburgin Musiikkikorkeakoulussa 1968–1970. Lisäksi hän on ollut Jean-Pierre Rampalin (1966), Severino Gazzellonin (1967) ja S. Baronin (1975) oppilaana. 
Vuosina 1973–1976 Helasvuo soitti Helsingin kaupunginorkesterissa ja 1976–1988 Radion sinfoniaorkesterissa huilun äänenjohtajana. Helasvuo on toiminut Sibelius-Akatemian puhallinmusiikin lehtorina 1976–1998, virkaa tekevänä professorina 1993–1998 ja huilunsoiton professorina vuodesta 1998. Helasvuo sai vuonna 1992 Madetoja-palkinnon ja 1993 Pro Finlandia -mitalin.
Mikael Helasvuo piti ensikonsertin 1971 Helsingissä ja on sen jälkeen esiintynyt paljon Suomessa ja useissa Euroopan maissa sekä Etelä-Amerikassa, New Yorkissa ja Tokiossa. Hän on myös soittanut duo Helasvuo–Savijoen jäsenenä, Cluster-yhtyeessä, Les Goûts-Réunis -yhtyeessä, Ensemble Petalsissa sekä Sibelius-Akatemian barokkiyhtyeessä. Helasvuo on toiminut Suomen huiluseuran puheenjohtajana 1986–1993 ja Suomen solistiyhdistyksen puheenjohtajana 1997–2004. Helasvuolla on monia oppilaita, jotka ovat menestyneet muusikon uralla.
Helasvuon isä on professori Veikko Helasvuo. Vuodesta 1999 Mikael Helasvuon puoliso on ollut professori Tuija Hakkila-Helasvuo.
Stadio Nazionale del PNF

Stadio Nazionale del PNF oli stadion Roomassa, Italiassa. Stadion rakennettiin 1927 ja sen kapasiteetti oli 50 000 henkeä. Stadionilla järjestettiin 17 ottelua vuoden 1934 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa ja siellä pelattiin myös turnauksen finaali. Roomalaiset jalkapalloseurat Lazio sekä AS Roma pelasivat kotiottelut Stadio Nazionalella vuoteen 1953 asti. Stadion korvattiin samana vuonna Stadio Flaminiolla.
VENESAT 1

VENESAT 1 on Venezuelan valtion omistama tietoliikennesatelliitti, joka laukaistiin avaruuteen 29. lokakuuta 2008 Xichangin avaruuskeskuksesta Pitkä Marssi-kantoraketilla. Avaruusalus sai nimen "Simon Bolivar 1".  Miljoonat venezuelalaiset seurasivat televisioista laukaisun kulkua.
Satelliitti perustuu kiinalaiseen DFH-4-satelliittiin. Siinä on 12 C-kaistan ja 14 Ku-kaistan transponderia. Satelliitin massa on 5 100 kg. Sen nominaalinen toimintaikä geostationaarisella kiertoradalla on 15 vuotta. Sen lähetysalue yltää Meksikosta puoliväliin Argentiinaa ja Chileä.
Satelliitin avulla on tarkoitus kehittää Venezuelan tietoliikenneinfrastruktuuria. Se on pääosin televisio-ohjelmia välittävä satelliitti, mutta sen operaattori on aluksi Venezuelan tiede- ja teknologiaministeriö ja myöhemmin, 20. joulukuuta 2008 alkaen, valtionyhtiö CANTV.
Venezuelan presidentti Hugo Chavez sanoi satelliitin laukaisun olevan Latinalaisen Amerikan ja Karibian maiden tieteellisen, teknologisen ja kulttuurillisen itsenäisyyden alkua samalla kun se oli Venezuelan avaruustoiminnan alku.
Järviseudun Sanomat

Historia

Vuonna 1961 perustettiin Järviseutu -toimikunta joka päätti maaliskuussa 1962 alkaa selvittää paikallislehden perustamista.  Ensimmäinen näytenumero Järviseudun Sanomista julkaistiin 11. lokakuuta 1962.  Elokuusta 1995 lähtien lehteä on taitettu saksitaiton sijaan digitaalisesti.
Martti Lappi-Seppälä

Martti Lappi-Seppälä (vuoteen 1915 Seppälä; 14. helmikuuta 1900 Savonlinna – 25. elokuuta 1987 Helsinki) oli Metsähallituksen ylijohtaja 1945–1967 sekä maatalous- ja metsätieteiden tohtori. Hän sai professorin arvon 1965.
Lappi-Seppälän vanhemmat olivat liikemies Juho Lappi-Seppälä (Seppälä) ja Aleksandra Karoliina Sundell ja puoliso vuodesta 1925 Aili Maria Fahler. Hän tuli ylioppilaaksi Vaasan suomalaisesta lyseosta 1917 ja suoritti metsänhoitotutkinnon 1920, samana vuonna hänestä tuli metsäkonduktööri. Filosofian kandidaatiksi Lappi-Seppälä valmistui 1924 ja maatalous- ja metsätieteiden tohtoriksi hän väitteli 1930 aiheesta Untersuchungen über die Entwicklung gleichaltriger Mischbestände aus Kiefer und Birke. Lappi-Seppälä toimi ensin sekä opettajana että assistenttina, Evon metsäkoulun johtaja hän oli 1930–1933. Sen jälkeen Hän työskenteli Metsähallituksen osastopäällikkönä ja metsäneuvoksena 1933–1943 sekä vakuutusyhtiö Metsäpalon toimitusjohtajana 1943–1945. Metsähallituksen ylijohtajaksi Lappi-Seppälä nimitettiin vuoden 1945 alusta. Lappi-Seppälällä oli useita luottamustehtäviä alansa järjestöissä, yhdistyksissä ja seuroissa, mutta myös erilaisissa komiteoissa ja neuvottelukunnissa. Hän oli muun muassa Suomen Metsätieteellisen Seuran ja vuosina 1941–1950 Suomen Metsäyhdistyksen puheenjohtaja sekä 1966–1968 Pohjoismaisen metsäunionin presidentti.
Object Pascal

Object Pascalin alku Apple-tietokoneissa

Object Pascalin historia alkoi Pascal-ohjelmointikielen laajennuksena, jonka Larry Teslerin johtama tiimi kehitti Applella yhteistyössä Pascalin keksijä Niklaus Wirthin kanssa. Se perustui aiempaan Apple Lisa -tietokoneessa käytettyyn Clascal-nimiseen oliopohjaiseen Pascal-versioon.  
Apple lopetti Object Pascalin tukemisen siirtyessään Motorola 68K -suorittimista IBM:n PowerPC -suorittimiin 1994.

Borland aikakausi

Vuonna 1986 Borland julkisti Turbo Pascalin Macintosh-versioon objektilaajennuksen, jota se kutsui Object Pascaliksi. Se tuotiin myös MS-DOS-ympäristöön Turbo Pascal versiossa 5.5 vuonna 1989.
Windowsiin Object Pascal tuli Turbo Pascal for Windows -versiossa, ja vuonna 1994 Borland julkisti Turbo Pascalin seuraajan, Delphin. Delphissä Borland esitteli uusia objektilaajennuksia, joiden rakenne ja nimeäminen muistutti muissa objektiorientoituneissa kielissä käytettyjä, kuten class, constructor ja destructor.

Applen Object Pascal

program ObjectPascalExample;
  type
    THelloWorld = object
      procedure Put;
    end;
  var
    HelloWorld: THelloWorld;
  procedure THelloWorld.Put;
  begin
    WriteLn('Hello, World!');
  end;
  begin
    New(HelloWorld);
    HelloWorld.Put;
    Dispose(HelloWorld);
  end.

Turbo Pascalin Object Pascal

program ObjectPascalExample;
  type
    PHelloWorld = ^THelloWorld;
    THelloWorld = object
      procedure Put;
    end;
  var
    HelloWorld: PHelloWorld; { this is a pointer to a THelloWorld }
  procedure THelloWorld.Put;
  begin
    WriteLn('Hello, World!');
  end;
  begin
    New(HelloWorld);
    HelloWorld^.Put;
    Dispose(HelloWorld);
  end.

Delphin Object Pascal

program ObjectPascalExample;
  type
    THelloWorld = class
      procedure Put;
    end;
  var
    HelloWorld: THelloWorld;
  procedure THelloWorld.Put;
  begin
    WriteLn('Hello, World!');
  end;
  begin
    HelloWorld := THelloWorld.Create;
    HelloWorld.Put;
    HelloWorld.Free;
  end.

Chromen Object Pascal

namespace ObjectPascalExample;
  interface
  type
    ConsoleApp = class
      class method Main;
    end;
    THelloWorld = class
      method Put;
    end;
  implementation
  method THelloWorld.Put;
  begin
    Console.WriteLine('Hello, World!');
  end;
  class method ConsoleApp.Main;
  begin
    var HelloWorld := new THelloWorld;
    HelloWorld.Put;
  end;
  end.
Herulit

Herulit (lat. Heruli) olivat germaaniheimo, joka oli luultavasti alun perin lähtöisin Itämeren rannoilta. Kansainvaellusajalla herulit liikkuivat ympäri Eurooppaa, ja heidän pääjoukkonsa asettui Krimin niemimaalle, jossa he sekoittuivat gootteihin. Herulijoukkoja palveli myös Bysantin armeijassa. Vuonna 267 herulit hyökkäsivät Aigeianmerelle ja tuhosivat useita Kreikan kaupunkeja Yksi heruliryhmä perusti noin vuonna 470 Pannoniaan kuningaskunnan, jonka langobardit kuitenkin kukistivat jo vuonna 510. Tämän jälkeen herulit sulautuivat vähitellen muihin kansoihin.