google/wiki40b huggingface dataset:
Vuoden pakolaisnainen

Vuoden pakolaisnainen -palkinto on Suomen Pakolaisavun vuosittain myöntämä palkinto Suomessa asuvalle pakolaisnaiselle. Ensimmäisen kerran se jaettiin naistenpäivänä 8. maaliskuuta 1998. Palkinnon avulla Suomen Pakolaisapu haluaa tukea ja edistää pakolaisnaisten asemaa suomalaisessa yhteiskunnassa. Palkinnon suuruus on tuhat euroa.
Moni valituista on pyrkinyt jossain vaiheessa politiikkaan. He ovat edustaneet SKP:ta, SDP:ta, kokoomusta, RKP:ta ja vihreitä.
Vuonna 2016 Suomen Pakolaisapu palkitsi ensimmäistä kertaa vuoden pakolaisnaisen lisäksi myös vuoden pakolaismiehen.
Vihreän papaijan tuoksu

Juoni

Nuori Mui-niminen tyttö (Ma San Lu) saapuu varakkaan perheen palvelukseen. Mui on luonteeltaan huomattavan tyyni, ja hän suhtautuu maailmaan hyvin uteliaasti. Hänen isäntäperheensä koostuu paljon poissaolevasta isästä (Ngoc Trung Tran), tämän vaimosta (Thi Loc Truong), pariskunnan kolmesta pojasta sekä aviomiehen iäkkäästä äidistä (Thi Hai Vo). Kun perheen isä lähtee perheensä luota pois viimein lopullisesti, hän vie samalla mukanaan kaikki perheen rahat. Myöhemmin hän kuitenkin palaa takaisin sairaana ja kuolee pian sen jälkeen.
Kymmenen vuotta myöhemmin isäntäperhe joutuu kamppailemaan selviytyäkseen arkipäiväisestä elämästä. Perheen kaksi poikaa ovat lähteneet omille teilleen, ja perheen masentunut äiti on siirtynyt kuolleen isoäidin paikalle talon yläkertaan eikä juurikaan näyttäydy muille perheenjäsenille. Vaikka perheen äiti pitää Muita (Tran Nu Yên-Khê) nyt omana tyttärenään, Mui päättää silti vaihtaa isäntäperhettä. Hänestä tulee palvelija eräälle pianistille (Van Oanh Nguyen), joka on Muin entisen isäntäperheen vanhimman pojan (Hoa Hoi Vuong) entinen ystävä. Mies on menossa naimisiin, mutta hän soittaa mieluummin pianoa kuin viettää aikaa kihlattunsa (Thi Thanh Tra Nguyen) kanssa.
Eräänä iltana miehen kihlatun rupatellessa itsekseen mies alkaa soittaa pianoaan yhä kovemmin ja kovemmin peittääkseen naisen äänen. Kihlattu lähtee kotiin, mutta vilkaisee ulkona vielä kerran ikkunasta sisään. Muin tullessa huoneeseen miehen pianonsoitto muuttuu paljon harmonisemmaksi. Myöhemmin sinä iltana pimeän laskeuduttua pianisti menee Muin huoneeseen ja sulkee oven takanaan. Kun miehen kihlattu saa kuulla tästä, hän purkaa kihlauksen. Pianisti alkaa opettaa Muita lukemaan ja kirjoittamaan sekä käyttäytymään hienon naisen tavoin. Elokuvan lopussa raskaana oleva Mui lukee runoutta aviomiehelleen, syntymättömälle lapselleen sekä entisen isäntäperheensä äidille.
Adolf Emil Melander

Adolf Emil Melander (28. helmikuuta 1845 Tukholma – 13. maaliskuuta 1933 Tukholma) oli ruotsalainen arkkitehti. Hän suunnitteli myös Suomeen joitain rakennuksia, joista tunnetuin on vuonna 1891 valmistunut Helsingin Johanneksenkirkko. Melanderin arkkitehtuuri edustaa kertaustyylejä.
Melanderin isä oli leipuri. Melander suoritti arkkitehtiopintonsa iltakursseilla Tukholmassa sekä arkkitehti James Souttarin oppilaana Aberdeenissa Skotlannissa vuosina 1866–1871. Hän asui muutaman vuoden Yhdysvalloissa työskennellen arkkitehtina New Yorkissa 1871–1872 ja Bostonissa 1872–1875. Hän sai Washingtonin Kongressin kirjaston arkkitehtuurikilpailussa vuonna 1873 toisen palkinnon. Palattuaan Ruotsiin Melander työskenteli Axel ja Hjalmar Kumlienin arkkitehtitoimistossa, kunnes perusti vuonna 1880 Tukholmaan oman arkkitehtitoimiston, jota piti vuoteen 1913.
Melander suunnitteli Tukholmaan muun muassa Kastellholmenin luistelupaviljongin (1882), Bångin talon Sturegatanille sekä Sörensenin eli Fersenin palatsin muutostyöt (1882, yhdessä Helgo Zettervallin kanssa). Muualla Ruotsissa Melanderin suunnittelutöitä ovat muun muassa Luulajan tuomiokirkko (1888), Västervikin Petrinkirkko (1895), Åtvidin uusi kirkko (1879), Wikströmin talo Sundsvallissa (noin 1890) ja Svea-yhtiön talo Göteborgissa (1887). Hän suunnitteli myös rautatieasemia Itä-Götanmaalle vuonna 1878 rakennetuille kapearaiteisille rautateille. Melanderin viimeinen työ oli hänen opettajansa Souttarin suunnitteleman ja vuonna 1866 valmistuneen Tukholman englantilaisen kirkon siirto Norrmalmilta Östermalmille vuonna 1909.
Suomessa tunnetuimmat Melanderin suunnittelemat rakennukset ovat uusgoottilainen Helsingin Johanneksenkirkko, josta hän voitti vuonna 1879 kansainvälisen suunnittelukilpailun, Mäntän linnana tunnettu Serlachiuksen tehtaiden johtajan asunto Mäntässä (1896, purettu 1939 tehtaan laajennuksen tieltä) sekä Helsingissä niin sanottu Frenckellin talo Eteläranta 12:ssa (1882, vuoden 1923 korotus Frosterus & Gripenberg).
SART

SART (engl. Search and Rescue Transponder) on maailmanlaajuisen hätä- ja turvallisuusradiojärjestelmän yksi osa, meripelastuksessa käytettävä hätämajakka, joka käynnistyy pelastusveneessä heti kun sitä lähestyy alus, lentokone, helikopteri tai muu, jolla on tutka. 
Se käynnistyy lähestyvän tutkan pulssista toimien toisiotutkavastaajana ja lähettää vastaussignaalin, jonka tarkoitus on auttaa pelastajaa pelastettavan löytämisessä. Vastaussignaali lähtee samalla kantoaallon taajuudella, jolla tutkakin on. Lisäksi vastaussignaali on pitkäkestoinen ja pulssitettu, joten lähestyvän pelastajan tutkan näytölle syntyy siitä selvä kahdentoista kaikumerkin jono, joka muuttuu lähemmäksi tultaessa kaariksi ja lopulta renkaiksi. Laitteessa on, tyypistä riippuen, myös valo- ja äänimerkki, joiden ansiosta pelastusveneessä olijat huomaavat, että apu on tulossa. SART on yleensä pelastusveneessä valmiina tai laivan käytävällä varustettuna käyttöohjeella ja selvällä SART-merkillä.
Jos merenkulkututka on laajakaistatutka (Broadband radar, BB-tutka.) sen jatkuva-aaltoinen ja hyvin pienitehoinen lähete ei käynnistä aktivoitua SART hätämajakkaa. Siksi meripelastusaluksella on oltava tähän tarkoitukseen (myös) normaali pulssitutka.
Lakshmana

Lakshmana (Sanskrit: लक्ष्मण) on sekä Raman veli että tämän läheinen ystävä, ja yksi Ramayanan sankareista.
Lakshmana on Shatrughnan kaksosveli, joka syntyi Ayodhyassa. Hänen äitinsä on Sumitra, Kosalan kuninkaan Dasarathan kolmas vaimo. Vaikka Lakshmanalla on kaksosveli, hän oli erityisen kiintynyt Ramaan, jotka olivat erottamattomia.
Kun Rama meni naimisiin Sitan kanssa, Lakshmana avioitui tämän nuoremman sisaren kanssa.

Laksmana Ramayanassa

Laksmana tunnetaan suuresta lojaalisuudestaan, rakkaudestaan ja sitoutumisestaan Ramaan, niin vastoinkäymisten kuin ilojenkin aikana. Hänet tunnetaan suurena sotilaana, joka ei koskaan epäröi palvella veljeään. Lakshman tappoi Indrajitin, joka oli Ravanan poika.Lakshmana palvelee Ramaa ja Sitaa erityisesti heidän pakomatkansa aikana, rakentaen heille kotia metsään ja vartioiden heitä öisin, sekä seuraten heitä pitkille väsyttäville vaelluksille ja yksinäiseen elämään valittamatta koskaan tai huolehtimatta omista tarpeistaan.
Kerran Raman ollessa pyydystämässä kultaista peuraa Sitalle, Lakshmana jää vahtimaan Sitaa. Demonikuningas Ravana kuitenkin onnistuu uskottelemaan Sitalla ja sitä kautta Lakshmanalle että Rama on vaikeuksissa, jolloin Lakshmana lähtee pelastamaan Ramaa. Sita jää mökkiin yksin, ja Lakshmana piirtää mökin ympärille taikavoimillaan Lakshmanan kehän, jonka yli kukaan ei voi kuolematta astua Sitaa uhkaamaan. Ravana onnistuu kuitenkin houkuttelemaan hyväuskoisen Sitan pois alueelta, ja täten onnistuu kidnappaamaan hänet.
Deloksen arkeologinen museo

Kokoelmat

Museon saleista kuusi on keskittynyt saarelta löydettyjen veistosten ja reliefien esittelyyn. Lisäksi kahdessa salissa on keramiikkaa esihistorialliselta ajalta hellenistiselle kaudelle ja yhdessä saaren yksityisasunnoista löydettyä esineistöä. Esineisiin lukeutuu muun muassa veistoksia arkaaiselta kaudelta alkaen; temppeleiden ja muiden rakennus koristeosia; hautapatsaita ja -kiviä 600-luvulta eaa. 1. vuosisadalla eaa.; keramiikkaa 2000-luvulta eaa. 1. vuosisadalle eaa.; koruja ja erilaisia pieniä esineitä, mukaan lukien fallisia esineitä; sekä lattiamosaiikkeja ja seinämaalauksia 100-luvulta ja 1. vuosisadalta eaa.
Merkittävimpiin esineisiin kuuluvat muun muassa mykeneläistä sotilasta esittävä norsunluinen laatta ajalta 1400–1200 eaa.; naksoslaisten lahjoittamat leijonapatsaat Leijonaterassilta (jossa ovat nykyisin kopiot) arkaaiselta kaudelta noin ajalta 620–600 eaa.; samoin arkaaiselta kaudelta olevat kuros- ja kore-veistokset; Boreasta ja Oreithyian sieppausta esittävä veistos 400-luvulta eaa.; Dioskuridesta ja Kleopatraa esittävät marmoriveistokset vuodelta 138 eaa.; sekä gallialaisten kilpien päälle astuvaa Apollonia esittävä veistos kelteistä Delfoissa saadun voiton (279/278 eaa.) kunniaksi 100-luvulta eaa.
Music Hall (Pietari)

Pietarin Music Hall teatteri, (ven. Санкт-Петербургский Государственный Театр Мюзик-Холл, Sankt-Peterburgski Gosudarstvennyi Teatr Mjusik-Holl) on Venäjällä sijaitseva teatteri, joka on erikoistunut musikaalien esittämiseen. Värikkäät esitykset yhdistävät lavataiteen erilaisia muotoja laulusta ja baletista akrobatiaan. Teatteri sijaitsee Aleksandrovskin puiston laidalla.
Perinteikkäässä teatterissa on työskennellyt useita merkittäviä venäläisiä taiteilijoita kuten säveltäjä Dmitri Šostakovitš, Fjodor Polukhov ja Nikolai P. Akimov. Teatterin ohjelmisto koostuu yhtä lailla lasten klassikkonäytelmistä kuin iltapainotteisista musiikkiteatteriesityksistä.
Tanssiin ja liikunnallisuuteen perustuvien esitysten seuraaminen ei välttämättä vaadi venäjän kielen osaamista. Iltaisin teatteri toimii myös kansainvälisten yhtyeiden ja artistien esiintymispaikkana.
Kendrick Perkins

Ammattilaisura

Memphis Grizzlies varasi Perkinsin suoraan lukiosta 2003 NBA:n varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella, tilaisuuden 27. pelaajana. Hänet myytiin varaustilaisuuden jälkeen välittömästi Boston Celticsiin.
Perkins voitti Celticsin kanssa NBA-mestaruuden kaudella 2007–2008.
Lankojärvi (järvi Lankojärvellä)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 463 hehtaaria eli 4,6 neliökilometriä, se on 7,8 kilometriä pitkä ja 1,1 kilometriä leveä. Sillä on yksi saari, jonka pinta-ala on 4,8 hehtaaria, mikä tekee 1,0 % järven pinta-alasta. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 13,0 miljoonaa kuutiometriä eli 0,013 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 2,8 metriä ja suurin syvyys on 8,8 metriä. Sen rantaviivan pituus on 21,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Lankojärven alueella (67.94), jonka Lankojärven lähialueeseen (67.941) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 79,2 metriä mpy.
Eldorado Business Tower

Eldorado Business Tower on vuonna 2007 valmistunut pilvenpiirtäjä São Paulossa Brasiliassa. 36-kerroksinen pilvenpiirtäjä on 141 metriä korkea.
Tuomiopäivän kello

Tuomiopäivän kello (engl. Doomsday Clock) on Chicagon yliopistossa sijaitseva symbolinen kellotaulu, jota Bulletin of the Atomic Scientistin johtokunta on ylläpitänyt vuodesta 1947. Kellon aika kuvastaa ihmiskunnalle kohtalokkaan ydinsodan tai jonkin muun ihmisten aiheuttavan maailmanlaajuisen tuhon läheisyyttä: kellotaulun minuuttiviisari on vuosien saatossa ollut jossain kohtaa keskiyötä lähintä varttia. Kellon ajassa keskiyö kuvastaa ihmiskunnan tuhoutumista maailman laajuisen katastrofin seurauksena.
Päätöksen kellon siirtämisestä tekee ryhmä tutkijoita ja ajattelijoita. Ryhmään kuuluu vuonna 2017 muun muassa 15 Nobel-palkittua tieteilijää.
Tuomiopäivän kellon ylläpitäjät päivittävät kellon aikaa aina merkittävien ydinsodan mahdollisuuteen vaikuttavien maailmanpoliittisten muutosten jälkeen. Viimemmäksi kellon aikaa muutettiin tammikuussa 2018, jolloin sitä siirrettiin puolella minuutilla lähemmäs keskiyötä, näyttämään aikaa 23.58.00 eli kaksi vaille keskiyön. Kellon siirtämisen syiksi ryhmä mainitsee: "Maailman johtajat eivät ole vastanneet tehokkaasti ydinsodan uhkaan tai ilmastonmuutokseen. Maailmanlopun uhka on kasvanut erityisesti Pohjois-Korean ydinvarustelun vuoksi. Mutta myös siksi, että Yhdysvallat ja alueen muut maat ovat esittäneet Pohjois-Korealle liioittelevia lausuntoja ja toimineet provokatiivisesti. Lisäksi mainitaan Kiinan ja Yhdysvaltojen, Venäjän ja Yhdysvaltojen, sekä Intian ja Pakistanin väliset jännitteet ja Lähi-idän herkkä tilanne."

Ajan muutokset

Kello otettiin käyttöön kylmän sodan aikana 1. kesäkuuta 1947, ja aluksi se näytti aikaa 23.53. Tämän jälkeen kellon aikaa on siirretty yhteensä 23 kertaa (katso kuvaaja), muun muassa Neuvostoliiton ensimmäisen ydinkokeen jälkeen vuonna 1949 (aikaan 23.57), Osittaisen ydinkoekieltosopimuksen jälkeen vuonna 1963 (23.48), asevarustelun kiihtyessä Ronald Reaganin hallintokaudella vuonna 1984 (23.57) ja START-sopimuksen solmimisen jälkeen vuonna 1991 (23.43).
Bodil Udsen

Bodil Udsen (12. tammikuuta 1925 − 26. helmikuuta 2008) oli tanskalainen näyttelijä. 
Udsen aloitti elokuvauransa vuonna 1955, ja vuosina 1970–1977 hänellä oli vakituinen rooli (Emma – "Rottehullet"-kapakan emäntä) televisiosarjassa Huset på Christianshavn. Hänet tunnettiin myös teatterista. 
Udsen syntyi Kööpenhaminassa, opiskeli vuoteen 1944 Rysensteenin lukiossa ja pyrki sen jälkeen teatterikouluun, jossa hän ei kuitenkaan viihtynyt kauan. Hän pääsi vuonna 1950 Frederiksbergin ABC Teatretiin.
2000-luvulle saakka uraansa jatkanut Udsen oli kolmesti naimisissa.
Ed Ryan

Edward Denis "Ed" Ryan (s. 29. joulukuuta 1925) on entinen kanadalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän opiskeli Brittiläisen Kolumbian yliopistossa ja Kalifornian Saint Mary's Collegessa.
Ryan pääsi National Football Leagueen vuonna 1948. Hänen ammattilaisseuranaan oli yhden kauden ajan Pittsburgh Steelers. Pelipaikaltaan hän oli puolustuksen linjamies (defensive end).
George Miksch Sutton

George Miksch Sutton (16. toukokuuta 1898 Bethany, Nebraska – 7. joulukuuta 1982) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä ja taidemaalari.
George Sutton oli Harry Trumbull Suttonin ja Lola Anna Miksch Suttonin vanhin poika. George kiinnostui linnuista jo pikkupoikana. Vuonna 1915 hän aloitti kirjeenvaihdon Louis Agassiz Fuertesin kanssa ja 1916 matkusti Fuertesin oppiin muutamaksi viikoksi. 1918 hän aloitti työt Carnegie Museumissa Pittsburghissa, ensin munakokoelmien parissa, ja myöhemmin hän työskenteli Walter Edmond Clyde Toddin apulaisena Labradorin ja Pohjois-Kanadan matkoilla. Sutton valmistui Bethany Collegesta Virginiasta vuonna 1923.
Vuonna 1925 Sutton lähti Carnegiesta ja sai Pennsylvanian valtionornitologin viran. Hän kirjoitti ensimmäisen kirjansa An Introduction to the Birds of Pennsylvania (1928). Vuonna 1929 hän erosi virasta ja ryhtyi tekemään väitöskirjaa Cornellin yliopistossa Arthur Allenin ohjauksessa. Cornellissa hänestä tuli lintuosaston kuraattori, ja hän matkusteli laajalti Pohjois-Amerikassa keräämässä näytteitä. Näihin aikoihin hän kirjoitti kaksi kirjaa, Eskimo Year (1934) ja Birds in the Wilderness (1936). Vaikka Sutton olikin Cornellin kirjoissa, hän työskenteli myös Michiganin yliopiston kenttäasemalla ja teki tutkimusta yhdessä Josselyn Van Tynen kanssa Michiganin eläinmuseossa.
Toisessa maailmansodassa Sutton palveli ilmavoimissa ja yleni majuriksi. Hän tutustui kersantti Roger Tory Petersoniin ja luutnantti Franklin McCameyiin, joiden kanssa teki linturetkiä. Sodan jälkeen Suttonille tarjottiin työtä Michiganin yliopistossa, ja hän otti tarjouksen vastaan. Hän kirjoitti ja kuvitti teoksen Mexican Birds: First Impressions (1951). Ajan mittaan hän kuitenkin riitaantui Van Tynen kanssa, ja vuonna 1952 hän sai eläintieteen professorin viran Oklahoman yliopistosta. Samana vuonna hänestä tuli Bethany Collegen kunniatohtori. 1958 Sutton vietti kesän Islannissa ja kirjoitti kirjan Iceland Summer.
Suttonin kirjassa Oklahoma Birds (1967) koottiin yhteen Oklahoman ornitologinen tieto. Hän jäi eläkkeelle 1968 mutta jatkoi silti Stovall Museumin lintuosaston kuraattorina ja emeritusprofessorina. Hän myös jatkoi kirjoittamista, maalaamista ja gradua tekevien opiskelijoiden ohjaamista. Sutton oli arvostettu taiteilija ja maalasi monien julkaisujen kansikuvia. Hän ei yleensä myynyt taulujaan, mutta jos myi, niiden tuotto käytettiin yleishyödyllisiin tarkoituksiin, kuten eläintarhojen ja luonnonhistoriallisten museoiden kohentamiseen.
George Sutton kuoli eturauhassyöpään ja hänen tuhkansa siroteltiin tuuleen Oklahoman Black Mesan alueelle. Vuonna 1983 perustettiin hänen nimeään kantava yksityinen tutkimusasema George M. Sutton Avian Center Bartlesvilleen Oklahomaan.
Sutton kirjoitti kaikkiaan 13 kirjaa, 18 lajikuvausta ja museojulkaisua, 201 lehtiartikkelia, 12 kirja-arvostelua, neljä muistokirjoitusta, 18 kansantajuista juttua ja kahdeksan esseetä. Lisäksi hän kuvitti ainakin 18 kirjaa.
Linnuista Sutton nimesi kääpiökiitäjän (Tachornis furcata) vuonna 1928.
Rane Carnegie

Junioriura

OHL-joukkue Belleville Bulls varasi Carnegien 18. pelaajana vuonna 2001. Hän pelasi siellä tulokaskautensa 2001–2002 16-vuotiaana tehden 61 runkosarjaottelussa tehot 18+8=26 sekä 11 playoff-ottelussa kaksi syöttöpistettä. Kaudella 2002–2003 Carnegie oli joukkueen neljänneksi paras pistemies tehoilla 21+25=46. Kesken kauden 2003–2004 hän siirtyi Plymouth Whalersiin.
Kaudeksi 2004–2005 Carnegie vaihtoi CHL-sarjaa ja siirtyi QMJHL-joukkue Halifax Mooseheadsiin, jonka toiseksi paras pistemies ja maalintekijä hän oli Daniel Sparren jälkeen tehoilla 32+32=64. Viimeisellä juniorikaudellaan 2005–2006 Carnegie oli tehoilla 44+52=96 joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies David Brinen jälkeen. Kevään 2006 pudotuspeleissä hän oli tehoilla 4+8=12 Mooseheadsin paras pistemies ja syöttäjä sekä jakoi joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Franklin MacDonaldin kanssa. Samana keväänä Carnegie kävi myös kahden AHL-ottelun mittaisella visiitillä Milwaukee Admiralsissa.

Miesten pelit

Carnegie siirtyi kaudeksi 2006–2007 ECHL-joukkue Bakersfield Condorsin riveihin. Hän pelasi kauden aikana myös ECHL:n tähdistöottelussa. Kauden 2007–2008 Carnegie pelasi CHL:ssä Laredo Bucksin ja Mississippi Riverkingsin joukkueissa. Kaudeksi 2008–2009 hän siirtyi Eurooppaan ja Ranskan Ligue Magnusissa pelanneen Bisons de Neuilly-sur-Marnen riveihin. Carnegie oli tehoilla 16+18=34 joukkueen toiseksi paras pistemies ja maalintekijä Trevor Jon Caigin jälkeen sekä paras pistemies ja maalintekijä kevään 2009 karsintasarjassa tehoilla 4+3=7.
Carnegie oli Ranskassa pelatun kauden jälkeen vapaa pelaaja marraskuun 2009 lopulle saakka, kunnes hän siirtyi Ruotsin II-divisioonassa pelaavaan Kallinge/Ronneby IF:ään. Carnegie pelasi siellä vain kaksi ottelua, kunnes siirtyi loppukaudeksi Suomi-sarjajoukkue Kiekko-Laserin riveihin tammikuussa 2010. Hän pelasi siellä kohtalaisen isossa roolissa, voitti kauden 2009–2010 päätteeksi Suomi-sarjan mestaruuden ja oli nostamassa joukkuetta seuraavaksi kaudeksi Mestikseen.
Kaudeksi 2010–2011 Carnegie palasi Ranskaan ja teki sopimuksen Rapaces de Gapin kanssa. Hän oli tehoilla 19+18=37 joukkueen paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä. Carnegie sijoittui koko Ligue Magnusin maalipörssissä seitsemänneksi. Kaudeksi 2011–2012 hän palasi Pohjois-Amerikkaan ja teki vuoden mittaisen sopimuksen LNAH-joukkue Saint-Georges COOL-FM:n kanssa.

Muuta

Carnegien isoisä Herb pelasi Québecin paikallisia sarjoja 1940- ja 1950-luvuilla. Hän syntyi jamaikalaisille vanhemmille ja kuului tuolloin erittäin harvoihin mustiin jääkiekkoilijoihin. Rane Carnegie on pitänyt Herbiä esikuvanaan. Hän vietti suurimman osan lapsuudestaan äitinsä kasvattamana, sillä Carnegien isä karkotettiin Jamaikaan Ranen ollessa neljävuotias.
Kimmo Wilska

Elämä ja ura

Wilskan perhe muutti Yhdysvaltoihin hänen ollessaan kaksivuotias. Hän muutti takaisin Suomeen vuonna 1972 ja opiskeli myöhemmin Helsingin yliopistossa pääaineenaan englannin kieli. 1970- ja 1980-luvuilla Wilska oli mukana Koijärvi-liikkeessä ja perustamassa Vihreää liittoa. Vuoden 1996 kunnallisvaaleissa Wilska oli ehdolla Helsingin kaupunginvaltuustoon vihreiden listalla saaden 176 ääntä.
Wilska sai huomiota tiedotusvälineissä 13. lokakuuta 2010 Yle TV1:n aamupäivän YLE News -lähetyksessä. Siinä Wilska oli juovinaan olutta Uudenmaan alkoholitarkastuksia käsittelevän sähkeen jälkeen. Muutama tunti lähetyksen jälkeen Wilska erotettiin Yleisradiosta tapauksen vuoksi.
Radio Ravun sivuilla oli vuonna 2014 maininta, että Wilska on heidän juontajansa. Wilska työskenteli myös Spirit FM:llä lukien sähkeuutisia ja kirjoittaen DJ:lle taustamateriaalia.
Maanosaliittojen cup 2017 – Lohko A

Maanosaliittojen cupin 2017 lohko A:ssa pelasivat Venäjä, Uusi-Seelanti, Portugali ja Meksiko. Ottelut pelattiin 17.–24. kesäkuuta 2017. Lohkon kaksi parasta etenivät välieriin.

Ottelut

Kaikki kellonajat Moskovan aikaa (UTC+3).
Mika Kankaanpää

Ura

Kankaanpää on Nokian Palloseuran kasvatti, ja hän aloitti pääsarjauransa kaudella 1985–1986 Tampereen Pyrinnön joukkueessa. Hän pelasi seurassa kaksi kautta ennen siirtymistään Forssan Koripoikiin. Kankaanpää pelasi tämän jälkeen vuodet 1991–1999 Uudenkaupungin Urheilijoissa ja Korihaissa. Hän saavutti Uudessakaupungissa SM-hopeaa vuonna 1995, SM-pronssia vuonna 1992 ja Suomen cupin hopeaa vuonna 1995.
Kankaanpää pelasi 21 juniorimaaottelua ja teki näissä keskimäärin 11,5 pistettä. Vuonna 1987 hän pelasi myös kolme ottelua miesten maajoukkueessa Viroa vastaan.
Lippahaisenjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 13,3 hehtaaria ja se on 650 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Kuohijärven alueeseen (35.782) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 111,5 metriä mpy.
Paul Chittilapilly

Paul Chittilapilly (s. 7. helmikuuta 1934 Mattom) on intialainen syyrialais-malabarilaiskatolisen kirkon piispa. Hänet vihittiin papiksi 18. lokakuuta 1961 ja nimitettiin Kalyanin hiippakunnan johtoon 30. huhtikuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Antony Padiyara, jota avustivat Benedict Varghese Gregorios Thangalathil ja Joseph Kundukulam.
Chittilapilly sai 11. marraskuuta 1996 nimityksen Thamarasserryn piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 15. tammikuuta 2010.