Klotsapiini

Haittavaikutukset

Hyvin yleisiä (useammalla kuin 10 % käyttäjistä) haittavaikutuksia ovat lääkärin hoitoa vaativa vaikea ummetus, uneliaisuus, huimaus, sydämen tiheälyöntisyys ja lisääntynyt syljeneritys.
1–10 %:lla käyttäjistä esiintyy parkinson-oireita (liikkeiden aloittamisen vaikeus ja pakkoliike-oireyhtymä, johon kuuluvat kouristukset, lihasnykäykset, vapina, jäykkyys, epänormaalit liikkeet) sekä äkillistä pyörtymistä, virtsankarkailua tai virtsaamisvaikeutta, vähäisiä poikkeamia maksan toiminnassa, puhehäiriöitä, kuten epäselvää puhetta, valkosolujen määrän kasvua, suurta eosinofiilien määrää, painonnousua, näön hämärtymistä, päänsärkyä, levottomuutta ja vaikeutta pysyä liikkumattomana, muutoksia sydänsähkökäyrässä, korkeaa verenpainetta, outoa ja epätodellista oloa asennonmuutoksen jälkeen, pahoinvointia, oksentelua, ruokahaluttomuutta, suun kuivumista, väsymystä, kuumetta, lisääntynyt hikoilua tai lämmönnousua. Käyttäjällä ilmenevä nuha, kuume tai kurkkukipu vaatii verinäytteiden ottamista sen selvittämiseksi, johtuvatko oireet lääkkeestä.
Yhdellä 100–1000 käyttäjästä kehittyy pahanlaatuinen neuroleptioireyhtymä, eli hengenvaarallinen myrkytys, jonka oireita ovat nopea lämmönnousu ja lihasjäykkyys, joka johtaa tajuttomuuteen. Yhtä yleistä on jyvässolukato eli agranulosytoosi ja änkytys. Jyvässolukato (yleisyys 0,8 %) on hengenvaarallinen tila, minkä takia valkosolujen määrää seurataan koko lääkehoidon ajan.
Yhdelle 1000–10 000 käyttäjästä klotsapiinista seuraa äkillinen selittämätön kuolema, tai kehittyy äkillinen maksakuolio,  maksatulehdus tai -sairaus, haimatulehdus. munuaistulehdus, sydämenpysähdys, sydänlihassairaus, suolitukos (oireina vaikea ummetus, mahakipu ja vatsakouristukset), muu mahakipu tai vatsan turvotus, huonosta verensokeritasapainosta johtuvia seurauksia (esim. happomyrkytys tai siitä johtuva kooma), pakko-oireinen häiriö, keuhkokuumeen tai -tartunnan oireita (hengitysvaikeuksia, kuumetta, yskää ja hengityksen vinkumista), muita hengitysvaikeuksia, verihiutaleiden määrän laskua; tai nousua, joka voi aiheuttaa verisuonitukoksia, tahattomia suun/kielen ja raajojen liikkeitä, ihottumia, korvasylkirauhasen laajentuma (turvotus korvan edessä) tai hyvin korkea veren rasva- tai kolesterolipitoisuus.
Klotsapiini voi heikentää ajo- tai keskittymiskykyä. Se ei ole kolmiolääke, vaan toimintakyvyn arviointi on käyttäjän omalla vastuulla. Klotsapiinia ei saa käyttää yhtä aikaa lääkkeiden kanssa, jotka lamaavat luuytimen toimintaa ja/tai vähentävät elimistön tuottamien verisolujen määrää.

Historia

Klotsapiini oli ensimmäinen kehitetty epätyypillinen eli toisen polven psykoosilääke, joka tuli markkinoille vuonna 1971. Itse asiassa vaikuttava aine oli kehitetty jo vuonna 1959, eli lähes samaan aikaan kuin esim. klooridiatsepoksidi. Valmistaja kuitenkin veti klotsapiinivalmisteen väliaikaisesti pois markkinoilta vuonna 1975, kun sen huomattiin aiheuttavan jyvässolukatoa, jossa veren valkosolujen määrä laski kriittisen alas ja johti joidenkin potilaiden kuolemaan.
Lääkkeen kehittely oli tapahtunut silmällä pitäen useiden perinteisten psykoosilääkkeiden aiheuttamia ekstrapyramidaalioireita, jotka muistuttavat Parkinsonin taudin oireita. Tarvittiin siis voimakkaasti vaikuttava uusi lääkeaine, jota ei aiheuta voimakkaita ekstrapyramidaalisia sivuoireita.
Vuonna 1989 klotsapiini todettiin skitsofrenian hoidossa voimakkaammaksi kuin muut markkinoilla olevat psykoosilääkkeet. Yhdysvaltain lääkevirasto FDA hyväksyi klotsapiinin käytön, mutta ainoastaan skitsofreniaa sairastaville, joilla muut lääkkeet eivät ole tehonneet. Klotsapiini on eräs voimakkaimmista tunnetuista muskariinivastaanottajaa salpaavista antikolinergeistä.
Suomessa todettiin kesän 1975 aikana 6 eri potilaan kuolleen agranulosytoosiin sekä yhden leukemiaan. Lyhyen ajan sisällä todettiin 8 potilasta kuolleen. Kaikki nämä potilaat olivat saaneet Leponexia, jota tuolloin valmisti sveitsiläinen Sandoz-yhtymä.
Lääkeaine palautettiin takaisin käyttöön vuonna 1990.Nykyään sekä FDA että Fimea Suomessa vaativat, että klotsapiinia käyttäviltä potilailta otetaan verikokeita, jotta voidaan seurata lääkkeen vaikutusta veriarvoihin. Näin pyritään ehkäisemään hengenvaaralliset muutokset verenkuvassa.

Annostelu

Klotsapiinia annostellaan tablettina suun kautta. Tablettien vahvuus on joko 25 tai 100 mg vaikuttavaa ainetta/tabletti. Aiemmin sitä annosteltiin myös 25 mg injektiona lihakseen.