google/wiki40b huggingface dataset:
USS Woodworth

Artigliere

Italian merivoimat nimesi aluksen Artigliereksi runkonumerolla D553. Luovutetulla aluksella ei ollut torpedoputkia. Alus oli moottoritorpedovenelaivueiden johtoaluksena. Se poistettiin alusluettelosta tammikuussa 1971 Fletcher-luokan alusten vastaanoton jälkeen ja alus myytiin romutettavaksi.
Hua Tuo

Hua Tuo (110–208) oli kiinalainen lääkäri, joka ensimmäisenä käytti anestesiaa eli nukutusta.
Kerran Hua Tuon luokse tuli nainen, joka valitti vatsakivuista. Hua Tuo päätti leikata naisen. Hua tuo sekoitti tälle naiselle nukututusainetta, jolloin nainen nukahti. Hua Tuo poisti naiselta tulehtuneen umpilisäkkeen. Herättyään nainen oli terve.
Nokisiipilokki

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 36–41 cm, siipien kärkiväli 98–110 cm ja paino keskimäärin 275 g. Muistuttaa preerianaurulokkia, mutta on sitä hieman isompi ja raajojen mittasuhteet ovat hiukan erilaiset. Juhlapukuisen linnun pää on musta, nokka on pitkä ja sen tyviosa on punainen ja kärki musta, koivet ovat keltaiset (preerianaurulokilla punaiset) ja siivenkärjet ovat kokonaan mustat. Nuoren linnun voi sekoittaa tummaan nuoreen selkälokkiin, joka on kuitenkin selvästi suurempi.
Äänekäs, mistä englanninkielinen nimi Laughing Gull, naurava lokki.

Esiintyminen

Pesii Yhdysvaltain itä- ja kaakkoisrannikolla sekä Länsi-Intian saaristossa. Maailman populaation koko on 810 000–840 000 yksilöä.* Talvehtii Floridassa, Keski-Amerikassa ja Etelä-Amerikan pohjoisrannikoilla. Tavattu Suomessa kerran: 1.5.–22.7.1997 Västanfjärdissä ja Dragsfjärdissä.**

Elinympäristö

Pesii yhdyskunnittain mm. ruoppausmassojen läjitysalueilla, suola-altailla ja merenlahtien rannoilla. Pesii usein sekayhdyskunnissa muiden lokkien tai tiirojen kanssa. Viihtyy rannikoiden ihmisasutuksen liepeillä kaatopaikoilla ja altailla. Tavataan harvemmin kaukana avomerellä. Munien kerääminen ja koristeellisten höyhenten takia metsästäminen vähensi lajin yksilömäärän hälyttävästi 19. vuosisadalla, mutta suojelun ansiosta yksilömäärät ovat kasvaneet. Höyheniä ja sulkia käytettiin ensi sijassa hattujen koristeluun.

Lisääntyminen

Pesä on maassa. Munia on tavallisesti 3. Molemmat puolisot hautovat. Haudonta-aika on 3 viikkoa. Poikaset ovat lentokykyisiä 5–viikkoisina. Pari pesii vain kerran vuodessa.

Ravinto

Kaikkiruokainen. Syö niin kalaa ja muita meren antimia kuin ihmisen tarjoamaa kaatopaikoilla, satamissa jne. Ryöstää usein ruokaa pelikaaneilta ja tiiroilta.
Värtsilän kesäteatteri

Värtsilän kesäteatteri on Tohmajärven kunnan Värtsilässä, Pohjois-Karjalassa, Itä-Suomessa sijaitseva harrastelijateatteri. Värtsilän kunnan entisen Arppen pihapiirin maatilan navetan vintillä esiintyvä kesäteatteri on Värtsilän Nuorisoseura ry:n teatterijaoston organisoima ja järjestämä.

Esitystoiminta

Värtsilän kesäteatteri on esiintynyt vuodesta 1998. Näytelmien tekijänoikeuksia valvoo Suomen Näytelmäkirjailijaliitto.
Reinhold Enwald

Reinhold Bernhard Enwald (7. toukokuuta 1860 Leppävirta – 19. maaliskuuta 1892 Leppävirta) oli suomalainen eläin- ja kasvitieteilijä ja lääkäri.
Enwaldin vanhemmat olivat kihlakunnantuomari Reinhold Emil Enwald ja Hilma Sofia Pehrmand. Hän pääsi ylioppilaaksi 1878 Kuopion lyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1882 sekä lääketieteen kandidaatiksi 1884 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1890.
Enwald teki 1879 tutkimusmatkan Pohjois-Norjaan yhdessä hyönteistutkija, dosentti John Sahlbergin kanssa. Myöhemmin hän teki kasvien ja hyönteisten keruumatkat Suomen Karjalaan sekä Vienan Karjalaan aina Arkangeliin saakka. Enwald osallistui hyönteis- ja kasvitutkijana suomalaisten tiedemiesten Suureen Kuolan retkeen 1887 ja hän toimi myös retkikunnan lääkärinä.
Enwald toimi Leppävirran kunnanlääkärinä vuodesta 1887 alkaen.
Syskyjärvi–Vaaherjoki-metsärata

Syskyjärvi–Vaaherjoki-metsärata oli Impilahdella ja Suistamossa sijainnut kapearaiteinen puutavaran kuljetukseen käytetty metsärautatie. 10 kilometrin pituinen rata kulki Syskyjärven hovin mailta valtionrautateiden Suojärven radan varrella Vaaherjoella sijainneelle Serlachius Oy:n sahalle. Rata valmistui keväällä 1920 ja se oli käytössä vain vuoteen 1924.
Radan rakennutti Mäntän tehtaan omistanut Gösta Serlachius joka oli ostanut 6000 hehtaarin kokoisen Syskylahden hovin vuonna 1915. Huonojen kulkuyhteyksien takia tilan metsät olivat jääneet lähes täysin hakkaamatta ja Serlachius suunnitteli aluksi radan rakentamista Laatokan rannalla sijainneeseen Koirinojan satamaan. Hän muutti kuitenkin suunnitelmiaan kun valtion rautatiet alkoi rakentaa rataa Suojärvelle. Kapearaiteisen metsäradan uudeksi päätepisteeksi tuli Suojärven radan varrella sijainnut Vaaherjoki jonne Serlachius rakennutti 50 000 m³ sahalaitoksen. Saha valmistui 1920 pari kuukautta metsäradan jälkeen ja neljän toimintavuotensa aikana saha sai tukkinsa Syskyjärven hovin metsistä.
Serlachius myi 1928 Syskyjärven hovin saksalaiselle Waldhof-yhtiölle.
Warrior Sports

Warrior Sports on yhdysvaltalainen urheiluvälinevalmistaja, joka on perustettu vuonna 1992. Nykyisin yhtiön omistaa Pohjois-Amerikan suurimpiin kuuluva urheilujalkinevalmistaja New Balance, joka osti sen vuonna 2004.
Huhtikuusta 2012 lähtien Warrior on ollut perinteikkään Liverpool FC -jalkapallojoukkueen peliasujen valmistaja. Yhtiö maksaa seuralle tästä vuosittain 25 miljoonaa puntaa, mikä on uusi Englannin ennätyssumma.
Aiemmin yhtiö tunnettiin paremmin jääkiekko- sekä lacrossevarusteistaan, joita se valmistaa edelleen jalkapallovälineiden lisäksi.
Warriorilla sijaitsi Padasjoella mailoja valmistava tehdas aina vuoteen 2019 saakka.
Laetitia Casta

Laetitia Marie Laure Casta (s. 11. toukokuuta 1978, Pont-Audemer, Ranska) on ranskalainen huippumalli ja näyttelijä. Hänen mallinuransa alkoi 15-vuotiaana, kun valokuvaaja löysi hänet hänen viettäessään lomaa Korsikalla. Hänet tunnetaan ehkä parhaiten kosmetiikkajätti L'Oréalin kasvona, mutta hän on toiminut myös lähes kaikkien tärkeimpien muotitalojen mallina, muun muassa Giorgio Armanin, Chanelin ja Yves Saint Laurentin. Hän on myös muotisuunnittelija Saint Laurentin läheinen ystävä. 
Castalla on kaksi lasta: tytär Sahteene (s. 19. lokakuuta 2001, isä Castan entinen poikaystävä, valokuvaaja Stéphane Sednaoui) ja poika Orland (s. 24. syyskuuta 2006, isä Castan nykyinen kihlattu, italialainen näyttelijä Stefano Accorsi). 
Casta on myös näytellyt vuonna 2010 ilmestyneessä ranskalaisessa elokuvassa Gainsbourg – tarina legendasta. Hänen roolihahmonsa oli Brigitte Bardot.

Mariannena

Casta valittiin vuonna 1999 Marianneksi, joka on Ranskan symboli ja koristaa kuvallaan muun muassa ranskalaisia postimerkkejä ja kolikoita. Vain vähän valintansa jälkeen vuonna 2000 hän päätti kuitenkin muuttaa Lontooseen, mikä aiheutti suuren kohun. Castan Marianne-kausi päättyi vuonna 2003.
Sveriges Radio P1

Sveriges Radio P1 eli SR P1 on Ruotsin yleisradioyhtiön Sveriges Radion valtakunnallinen radiokanava. Sen ohjelmisto on puhepainotteinen, ja se sisältää mm. uutisia, kulttuuria, tiedettä, filosofiaa ja radioteatteria. Kanava vastaa pitkälti Yle Puhe -kanavaa.
Kanavaa voi kuunnella FM-taajuuksilla Ruotsissa, Suomessa Lapin läänin länsirajalla ja koko Ahvenanmaalla, digitaalisesti Ruotsissa sekä maailmanlaajuisesti internetissä. P1:n tunnuslause on "puhuva kanava" (ruots. den talande kanalen). Kanava kuuluu Suomessa myös Telian kaapeli-TV-verkossa Meri-Lapissa ja Rovaniemellä, Anvian kaapeli-TV-verkossa Vaasan, Seinäjoen ja Kokkolan alueella ja DNA:n kaapeli-TV-verkossa Oulussa.
SR P1 kuuluu Meri-Lapissa taajuudella 91,3 MHz. Lähetin sijaitsee Ruotsin Kalixissa Teracomin radio- ja TV-asemalla. Telian kaapeli-TV-verkossa kanava kuuluu Meri-Lapissa taajuudella 93,1 MHz ja Rovaniemellä taajuudella 94,5 MHz.
Anvian kaapeli-TV-verkossa kanava kuuluu Vaasan ja Seinäjoen alueella taajuudella 98,0 MHz ja Kokkolan alueella 89,6 MHz.
DNA:n kaapeli-TV-verkossa kanava kuuluu Oulussa taajuudella 99,3 MHz.
Milan Babić

Milan Babić (kyrillisin kirjaimin Милан Бабић) (26. helmikuuta 1956 – 5. maaliskuuta 2006) oli Krajinan serbitasavallan eli Kroatian serbien johtaja vuosina 1991-1995.  Babić todisti  Haagin sotarikostuomioistuimessa   Slobodan Miloševićia vastaan vuonna 2002. Milan Babić  tuomittiin Haagin sotarikostuomioistuimessa 2004, ja hän myönsi syyllisyytensä muiden kuin serbien vainoamiseen. Hänet tuomittiin 13 vuodeksi vankilaan. Maaliskuussa 2006 Babić teki itsemurhan vankilassa.
Penaali

Penaali eli kynäkotelo on säiliö, jossa säilytetään pieniä tavaroita, kuten kyniä, pyyhekumia, viivainta ja kynänteroitinta.
Penaali valmistetaan nykyään yleensä kankaasta tai polyesteristä. Aikaisemmin penaalit valmistettiin useimmiten puusta, esimerkiksi käsityötunneilla. Penaaleja on monenlaisia (muun muassa niin sanottu putkipenaali). Penaaleja on laidasta laitaan muovisista peltisiin. Yksinkertaisin muoto on kankaasta koottu pussi, jossa on mahdollisesti yksi tai kaksi taskua: yksi tasku kummallakin kyljellä ja jonkinlainen sulkemislaite, esimerkiksi vetoketju tai nappi. Penaalista on olemassa myös nuoremmille lapsille tarkoitettuja monimutkaisia malleja, joissa on erilaisia viihdykkeitä ja hauskutuksia.
Brantôme-en-Périgord

Historia

Kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2016, kun kaksi kuntaa Brantôme ja Saint-Julien-de-Bourdeilles yhdistyivät.
Medborgarbladet

Medborgarbladet (lyh. Med, suom. Kansalaislehti) on Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen pää-äänenkannattaja ja jäsenlehti. Se ilmestyy viisi kertaa vuodessa ja päätoimittaja on RKP:n puoluesihteeri Ulla Achrén. Lehti lähetetään kaikille puolueen jäsenille, levikki on 35 000 kpl.
Lehti perustettiin vuonna 1943 RKP:n Helsingin paikallisosaston lehtenä, mutta myöhemmin siitä tuli koko puolueen lehti.
Marguerite Monnot

Elämä ja ura

Marguerite Monnot syntyi sokean urkurin ja säveltäjän Marius Monnot’n tyttäreksi. Hän opiskeli musiikkia aluksi isänsä opettamana  ja sitten Alfred Cortot’n ja Nadia Boulangerin johdolla. Hän debytoi pianistina jo kolmevuotiaana ja aloitti myös säveltämisen jo nuorella iällä.
Muutettuaan Yhdysvaltoihin Marguerite Monnot lopetti esiintymiset ja keskittyi säveltämiseen. Ensimmäinen hittilevytys oli Annette Lajonille sävelletty ”L’Etranger”, joka sai Ranskan akatemian Grand Prix du Disque -palkinnon 1935. Yhdessä sanoittaja Raymond Asson kanssa syntyivät monet Monnot’n suurista hiteistä, kuten Marie Dubas’n ja sitten Edith Piafin esittämä ”Mon legionnaire”. Monnot teki yhteistyötä Piafin kanssa kappaleilla ”L’Hymne à l'amour” ja ”C’etait un jour de fête”. Charles Dumontin kanssa syntyi Piafin esittämä laulu ”Les Amants d’un jour” ja René Rouzaud’n kanssa ”La goualante du pauvre Jean”." Henri Contet oli sanoittajana Piaf-hitissä ”Ma mome, Ma p’tite môme”, ja Georges Moustaki kappaleessa ”Milord”. Muita Monnot’n sävellyksiä ovat ”Paris Méditerranée”, ”J’ai dansé avec l’amour”, ”C’est un monsieur très distingué”, ”Tu es partout”, ”C’est à Hambourg”, ”Le petite monsieur triste” ja ”Escale”.
Cleanroom

Cleanroom on ohjelmistotuotannossa käytettävä formaali ja inkrementaalinen metodi. Cleanroom-metodin mukaisessa ohjelmistoprosessissa laadukkaita ohjelmistoja pyritään tuottamaan estämällä virheiden syntyminen sen sijaan, että jo syntyneitä virheitä poistettaisiin ohjelmistosta. Metodin nimi on peräisin elektroniikkateollisuudessa käytettävistä puhdastiloista, joilla samankaltaisesti pyritään estämään epäpuhtauksien joutumista tuotteisiin.
Metodin kehitti Harlan Mills 1980-luvulla ja sillä on väitetty saavutetun varsin hyviä tuloksia. Arvostelua metodologiaa ja varsinkin sen testauskäytäntöä kohtaan on esittänyt mm. Boris Beizer.

Keskeiset periaatteet

Cleanroom-metodi perustuu seuraaviin periaatteisiin:

Ohjelmien käsittely matemaattisina funktioina

Ohjelmia käsitellään matemaattisina funktioina käyttäen apuna laatikkorakenteeseen perustuvaa määrittelyä ja suunnittelua sekä sekvenssipohjaista määrittelyä. Kehitettävän ohjelman ulkoinen käyttäytyminen määritellään täydellisesti yhdistämällä kaikki sen mahdollisesti saamat syötesarjat yhteen vasteeseen. Syötteet määritellään käyttäen apuna edellä mainittua sekvenssipohjaista määrittelyä. Ohjelman ulkoisen toiminnan, eli mustan laatikon, kuvaus kehitetään tilalaatikoksi, joka kuvaa ohjelman kaikkia mahdollisia tiloja. Tilalaatikko kehitetään edelleen läpinäkyväksi laatikoksi, eli mustan laatikon ja tilalaatikon kuvaaman toiminnallisuuden toteuttavaksi algoritmiksi.
Jos ohjelman ulkoinen käyttäytyminen on määritelty täydellisesti ja ohjelman toteutus vastaa tätä mustan laatikon kuvausta, ohjelman voidaan olettaa toimivan virheettömästi.

Ohjelmien tilastollinen testaaminen

Tilastollinen testaaminen perustuu siihen, että koska kaikkia ohjelman mahdollisesti saamia syötesarjoja ei yleensä voida testata, on testattava kaikkien syötteiden joukosta satunnaisesti valittua alijoukkoa. Cleanroom-metodin mukaisessa testaamisessa käytetään ohjelman käyttömallin avulla satunnaisesti luotuja testitapauksia. Testauksen perusteella ohjelman voidaan todeta toimivan oikein tietyllä, testaamisen kattavuudesta riippuvalla todennäköisyydellä.
Suodenniemen vanha hautausmaa

Suodenniemen vanha hautausmaa sijaitsee nykyisen Pirkanmaan alueella Sastamalan kaupungissa Suodenniemen Kirkkojärven Vanhankirkonlahden länsipuolella. Se on toiminut ainakin Suodenniemen vanhan kirkon aikana, mahdollisesti aiemminkin. Vanha kirkko oli rakennettu vuonna 1685 silloin Mouhijärven seurakunnan alaisuuteen ja purettiin huonokuntoisena vuonna 1820. Kirkko on edelleen arkeologisten kohteiden luettelossa, vaikka sen täsmällisen tarkka sijaintikaan hautausmaan keskivaiheilla ei ole tiedossa, mutta se on päätelty muun muassa vuoden 1795 kartasta. Kirkon rakentamisen aikaan Suodenniemi oli vain saarnahuonekunnan asemassa. Suodenniemen uusi kirkko rakennettiin sitten Kirkkojärven itäpäähän Pohjakylään vuonna 1831 ja samoin sinne sijoitettiin uusi hautausmaa, joka valmistui vuonna 1860. Kirkon paikan sijaintiin lienee vaikuttanut Lavian oma kirkkohanke.
Mielenkiintoista on, että vanhassa kalmistossa on kristillisesti asetettu vainajat pää länsisuuntaan, koska Kristuksen odotetaan saapuvan tuomiopäivänä idästä.
Suodenniemen vanha hautausmaa otettiin uudelleen käyttöön vuonna 1890 ja sinne valmistui hautauskappeli 1893. Hautausmaalla on edelleen hyvin säilyneitä hautamuistomerkkejä. Siellä on muun muassa sisällissodassa kaatuneiden punaisten punagraniittinen hautamuistomerkki tekstein "Punaisten puolella henkensä menettäneiden muistolle". Ammuttujen punaisten haudan vainajat on siirretty vanhalta hautausmaalta sekä eri kohteista uuteen hautausmaahan vuonna 1975 työväenyhdistyksen aloitteesta lääninhallituksen luvalla.
Sheltonin järjestelmä

Sheltonin järjestelmä on englantilaisen Thomas Sheltonin 1600-luvulla julkaisema pikakirjoitusjärjestelmä. Järjestelmä on tullut tunnetuksi siitä, että Samuel Pepys kirjoitti sillä kuuluisat päiväkirjansa.
Shelton julkaisi kehittämänsä pikakirjoitusjärjestelmän vuoden 1626 paikkeilla teoksessa Shortwriting, the most exact method. Uusia painoksia julkaistiin vuosina 1630 ja 1636, ja vuonna 1638 Shelton julkaisi järjestelmästään parannetun version nimellä Tachygraphy.
Järjestelmä levisi myös muihin maihin: siitä tehtiin muunnoksia muun muassa ruotsille (Swan 1662 ja Rålamb 1690), hollannille (Reyner 1673), saksalle (Ramsay 1678) ja ranskalle (Ramsay 1681).

Järjestelmän rakenne

Sheltonin järjestelmä pohjautuu Edmond Willisin vuonna 1618 julkaisemaan järjestelmään: 13 kirjaimella (b, d, g, k, l, m, n, p, q, r, v, y, z) on sama merkki kuin Willisillä ja yksittäisten vokaalien kuvaustapa on samoin lainattu suoraan Willisiltä. Sanan alussa oleva vokaali merkitään sen omalla merkillä, sanan keskellä olevat vokaalit ilmaistaan seuraavan konsonantin sijainnilla, ja sanan lopussa oleva vokaali merkitään lisäämällä piste tiettyyn suuntaan edeltävästä konsonantista.
Diolat

Diolat (myös djolat, jolat) ovat atlantinkongolaista diolan kieltä puhuva kansa Senegalissa, Gambiassa ja Guinea-Bissaussa. He asuvat Atlantin valtameren rannikolla Gambia- ja Cacheujokien välisellä alueella. Heitä lienee noin puoli miljoonaa henkeä.
Diolat ovat Gambia- ja Casamancejokien välisen alueen kanta-asukkaita. Malin ja myöhemmin Kaabun mandinkat alistivat heidät keskiajalla. 1600- ja 1700-luvuilla diolat kärsivät Amerikkaan suuntautuneesta orjakaupasta. 1800-luvulla fulbet kävivät uskonsotiaan heidän keskuudessaan.
Diolat viljelevät riisiä, hirssiä, durraa ja maapähkinää, kasvattavat hedelmiä ja pitävät karjaa ja sikoja. Osa toimii kauppiaina tai kalastajina. Monet hakeutuvat ansiotöihin Gambian maapähkinäviljelmille.
Senegambian muista kansoista poiketen dioloilla ei ole kastilaitosta, vaan he elävät tasa-arvoisissa kyläyhteisöissä. Ainoastaan Oussouyen alueella on kehittynyt kuninkaan johtama monarkia. Suuri osa kansasta harjoittaa perinteistä uskontoa. Osa on kristittyjä ja osa muslimeja. Casamancen alueen diolat ovat käyneet Senegalin hallitusta vastaan sissisotaa.
Diolat muodostavat neljä prosenttia Senegalin väestöstä. Gambiassa oli vuonna 2003 141 360 diolaa (11,4 % maan väestöstä). Guinea-Bissaussa, jossa kansaa kutsutaan nimellä felupe, heitä oli vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan 24 892 henkeä (1,7 %).
Antoine Duhamel

Antoine Duhamel (30. heinäkuuta 1925 – 11. syyskuuta 2014) oli ranskalainen säveltäjä, kapellimestari ja musiikinopettaja. Hän syntyi Valmondoisissa ja opiskeli musiikkia Pariisin yliopistossa. Hän aloitti elokuvasäveltäjän uransa vuonna 1960. Hän sai vuonna 2002 Berliinin elokuvajuhlilla Hopeisen karhun musiikistaan Bertrand Tavernierin elokuvaan Laissez-passer.
Duhamel sävelsi musiikit myös esimerkiksi useisiin Jean-Luc Godardin elokuviin, kuten Pierrot le fou – hullu Pierrot ja Viikonloppu.
Lankvuori

Mäkilinna

Mäkilinna sijaitsee Laitilan kirkosta 7,2 kilometriä luoteeseen Seppälän kylässä Metsänpään ja Siperian välissä. Mäki sijaitsee Väkkäräntien pohjoispuolella aivan Junnilan talon pihapiirin takana. Mäki on harjanne, joka on nykyään peltojen ympäröimää. Mäen itärinteessä on epämääräisiä jäännöksiä kivisistä valleista. Nykyään tunnetaan kymmenkunta röykkiötä, joiden halkaisija on 5–7 metriä. Nämä voivat yhtä hyvin olla hautaröykkiöitä taikka esimerkiksi kaski- tai pellonperkausraunioita. Alueella on kuitenkin kuppikivi ja merovingiaikaisia hautauksia.

Tutkimukset

Vuonna 1895 kävi Theodor Schvindt inventoinnin yhteydessä tutkimassa linnaa. Myös Alfred Hackman tarkasti paikan vuonna 1919. Tutkimuksia ei ole tehty, mutta sen sijaan kohde on tarkastettu vuosina 1955 (Anna-Liisa Hirviluoto), 1993 (Leena Koivisto) ja 1994 (Sirkku Pihlman).
Toinen Jaakobin ilmestys

Toinen Jaakobin ilmestys on gnostilainen apokryfinen kirjoitus, joka tunnetaan Nag Hammadin kirjastosta (koodeksi V, kirja 4). Se on kirjoitettu oletettavasti toisella vuosisadalla. Vaikka kirjoitus onkin gnostilainen, se sisältää monia juutalais-kristillisiä teemoja.
Tutkijat ovat sitä mieltä, että se on kirjoitettu Ensimmäistä Jaakobin ilmestystä ennen, eikä jälkeen, niin kuin ilmestysten nimistä voisi päätellä.
Kirjoituksessa on monia eroavuuksia kanonisiin kirjoituksiin verrattuna. Se muun muassa esittää, että Jaakobin isä oli Theudas, eikä Joosef, jota pitää Jaakobin biologisena isänä mm. toiselta vuosisadalta peräisin oleva Jaakobin protoevankeliumi. Theudaan vaimoksi nimetään Maria, mutta ei ole tietoa siitä, onko tämä sama Maria joka oli Jeesuksen äiti, eikä siitä, onko tämän Maria Jaakobin biologinen äiti. Kirjoitus esittää suoraan, etteivät Jaakob ja Jeesus olleet biologisia veljiä.
Kirjoituksen mukaan Jeesus suuteli Jaakobia suulle samalla tavalla kuin eräät toiset gnostilaiset kirjoitukset (mm. Filippuksen evankeliumi) esittävät hänen suudelleen Magdalan Mariaa. Kirjoitus päättyy Jaakobin kuolemaan kivittämällä.
Paskolampi (Mäntyharju, Kousa)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,5 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Karjolammen–Kousanjärven valuma-alueeseen (14.178) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 90,4 metriä mpy.
Keitinlasi

Keitinlasi eli dekantterilasi on sylinterimäinen lasiastia, jonka yläreunassa on loiva kaulus ja kaatonokka. Dekantterilaseja käytetään muun muassa kemian laboratoriotöissä suolojen liuottamisessa kulloiseenkin liuottimeen. Keitinlasit valmistetaan yleensä kuumuutta hyvin kestävästä borosilikaattilasista ja niiden yleisimmät vetoisuudet ovat 100, 250, 400, 600, 800 ja 1000 millilitraa.
Saunalahti (Viipuri)

Saunalahti (ven. Залив Банный, Zaliv Bannij) on Viipurissa sijaitseva vesialue ja samanniminen entinen suomalainen kaupunginosa.

Vesialue

Saunalahden lahti erottaa toisistaan keskustan länsipuolella sijaitsevat Linnasaaren ja Sorvalin saaret. Kapeaa, osittain umpeen kasvanutta merenlahtea voidaan myös pitää salmena. Sen pohjoisosassa on saaret yhdistävä vanha kivisilta, jonka läheisyyteen valmistui Pietarin radan rakentamisen yhteydessä vuonna 1870 pengeretty rautatiesilta. Kivisilta on antanut nimensä Sorvalin saaren ja mantereen väliselle Kivisillansalmelle. Vuonna 1868 otettiin käytöön lahden eteläosassa sijaitseva maantiesilta, joka on edelleen käytössä. Se yhdistää Sorvalin ja Linnasaaren Neitsytniemen kaupunginosan.

Saunalahden kaupunginosa

Saunalahden kaupunginosa (nykyiseltä venäläiseltä nimeltään Severnij, Северный) sijaitsee Linnasaaressa merenlahden pohjoispuolella. Sen varsinainen rakentaminen aloitettiin Monrepos'n kartanon entisille maille Pietarin radan valmistumisen jälkeen 1870-luvulla. Saunalahden kautta oli vanhastaan kulkenut Viipurin ja Turun välinen Suuri rantatie. Alun perin Viipurin maalaiskuntaan kuulunut kaupunginosa muodostui kahdesta alueesta, rautatien pohjoispuolta kutsuttiin Likolammeksi ja eteläpuolta Saunalahdeksi. Vuoden 1898 väestölaskennassa niissä oli yhteensä 525 asukasta. Alueet liitettiin Viipurin kaupunkiin vuonna 1933 ja samalla molemmista alettiin käyttämään nimeä Saunalahti. Kaupunginosassa sijaitsi muun muassa vuonna 1868 perustettu Viipurin Diakonissalaitos, jonka uusi päärakennus valmistui 1931. Saunalahti oli suosittua esikaupunkialuetta, jonka vetovoima perustui edullisiin tonttien hintoihin sekä myös läheisen Monrepos'n puiston sijaintiin.
Vuoden 1930 väestönlaskennassa Saunalahden Viipurin kaupunkiin kuuluvassa osassa oli 211 asukasta, joista 181 oli suomenkielisiä, 10 ruotsinkielisiä ja 20 muunkielisiä. Viipurin maalaiskuntaan kuuluneessa osassa oli 810 asukasta, joista 693 oli suomenkielisiä, 10 ruotsinkielisiä ja 107 muunkielisiä.
Tesoma

Tesoma (aiemmin Tesoma-Lamminpää) on Tampereen lounaiseen suuralueeseen kuuluva suunnittelualue ja aluekeskus noin kahdeksan kilometriä ydinkeskustasta länteen. Tesoman suunnittelualueeseen kuuluvat Epilänharjun, Tohlopin, Haukiluoman, Lamminpään, Myllypuron, Ikurin, Ristimäen ja Tesomajärven tilastoalueet. Tilastoalueet vastaavat suurin piirtein kaupunginosia.
Kansan suussa Tesoma tarkoittaa Tesomajärven kaupunginosaa ympäristöineen.