google/wiki40b huggingface dataset:
Benz Velo

Tekniikka

Veloa varten Benz oli suunnitellut oman, Victorian moottoria pienemmän yksikön. Iskutilavuudeltaan 1045 cm³:n yksisylinterinen makaava moottori oli sijoitettu auton takaosaan. Moottorin poraus oli 110 mm, samoin iskunpituus. Alkuperäisen version teho oli 1,5 hv @ 450 r/min. Vuonna 1896 teho nousi lukemaan 2,75 hv @ 600 r/min. Vuonna 1900 teholukemaksi ilmoitettiin 3 hv @ 700 r/min ja vuonna 1901 3,5 hv @ 800 r/min.
Alkuun malli oli varustettu pintakaasuttimella ja induktorisytytyksellä. Vuonna 1896 siirryttiin käyttämään Benzin itsensä kehittämää uimurikaasutinta ja sytytysjärjestelmässä siirryttiin akkusytytykseen. Tämän uudistuksen myötä käynnistyksessä siirryttiin kammen käyttöön, aiemmissa malleissa moottorin käynnistäminen tapahtui pyörittämällä vauhtipyörää käsin.
Voima vetäville takapyörille välitettiin kaksiportaisen vaihteiston kautta. Vuonna 1896 valinnaisvarusteiksi tulivat kolmas vaihde ja peruutusvaihde. Vuonna 1900 nämä molemmat tulivat vakiovarusteiksi.
Vuosina 1894 – 1900 Velo (Velociped)-nimellä myydyn ajoneuvon hinta oli 2000 – 2200 sen aikaista Saksan kultamarkkaa, vuosina 1896 – 1901 valmistettu Comfortable (Velociped Comfortable) oli hinnaltaan 2500 – 2800 ℳ.
Puoliksi kätketyt

Juoni

Teini-ikäiset Henrik ja Lennart sekä pieni Ragnar varttuvat 1970-luvun alun ankaran kristillisessä perheessä ja vapaakirkon yhteisössä. Ragnar syyttää itseään äitinsä hukkumisesta heikkoihin jäihin heidän yhteisellä luisteluretkellä. Isotveljet alkavat kapinoida isäänsä ja uskonnollisuutta vastaan.
Linus on 1990-luvun alkupuolen uusnatsi, alkoholisoituneen yksinhuoltajaäidin teinipoika joka välillä hakkaa ihmisiä kadulla ja välillä huolehtii pikkuveljistään äidin taas sammuttua. Samalla luokalla oleva David on keskiluokkaisen omakotitaloperheen sulkeutunut ja änkyttävä ainoa lapsi, joka piilottelee homouttaan ja jota Linus skinikavereineen vainoaa.
Tarinan neljäs perhe on 1970-luvun veljespari Calle ja Abbe. Calle on äkkipikainen toimihenkilömies, joka alistaa raskaana oleva kotirouvapuolisoaan.
Sarjan nimen merkitys selitetään jokaisen jakson alussa. Näytetään vanhaa maalausta perheestä, jonka kuolleetkin lapset ovat mukana kuvassa, mutta puoliksi piilossa tai selin kääntyneinä: ”Vanhoissa tauluissa poisnukkuneet kuvataan poispäin kääntyneinä. Aivan samalla tavoin ovat kuolleet läsnä koko ajan.”

Tuotanto

Jonas Gardell kertoi sarjan saaneen alkunsa puhelusta, jossa Sveriges Television tilasi häneltä uuden tv-sarjan ja antoi täysin vapaat kädet sen tekoon.

Vastaanotto

Puoliksi kätketyt sai Ruotsissa ensiesityksen tammikuun alussa 2009. Sarja sai hyvät arvostelut ja paljon katsojia. Osarahoittajana oli Yleisradio, ja sarja esitettiin Yle FST -kanavalla vuoden 2009 syksyllä ja uusintana tammikuussa 2011.
Sarja palkittiin Ruotsin televisioalan Kristallen-palkinnolla.
Gardell oli itse erittäin tyytyväinen lopputulokseen ja sanoi sarjan olevan parasta mitä hän on koskaan 
kirjoittanut ja mitä tulee koskaan kirjoittamaan.
Ángelos Anastasiádis

Ura

Anastasiádis aloitti peliuransa PAOK Thessalonikissa 1973. Hän edusti seuraa kaikkiaan kahdeksan kauden ajan, kunnes 1981 siirtyi Panathinaikosin paitaan. Hän lopetti uransa Diagorasissa 1987.
Valmennusurallaan Anastasiádis on valmentanut pienten kreikkalaisseurojen lisäksi PAOKia ja Iraklista useaan otteeseen. Hän on toiminut myös Panathinaikoksen päävalmentajana kesäkuusta 2000 helmikuuhun 2001. Hänen suurin saavutuksensa valmennusuralla on Kreikan Cupin voitto kaudella 2002–2003, kun PAOK kukisti finaalissa Aris Salonikin 1–0.
Joulukuussa 2004 Anastasiádis siirtyi Kyproksen maajoukkueen peräsimeen. Hänen johdollaan Kypros jäi karsintalohkonsa viidenneksi MM2006-karsinnoissa. Anastasiádis sai kuitenkin jatkaa piskuisen jalkapallomaajoukkueen peräsimessä. EM2008-karsinnoissa Kypros jäi jälleen karsintalohkonsa toiseksi viimeiseksi, mutta pelasi muutamia hyviä otteluita, muun muassa 1–1 tasapelin Saksaa vastaan ja komean 5–2 kotivoiton Irlantia vastaan. Joulukuussa 2007 hän teki jatkosopimuksen Kyproksen jalkapalloliiton kanssa. Huhtikuussa 2011 Anastasiádis sai potkut Kyproksen maajoukkueen peräsimestä, kun joukkue oli kerännyt vain kaksi pistettä neljästä EM2012-karsintaottelusta.
Joulukuun alussa 2011 Anastasiádis palasi valmentamaan kotimaahansa Superliigassa pelaavaa PAS Gianninaa. Anastasiádiksen johdolla Giannina sijoittui Kreikan liigassa kahdeksanneksi. Hän jätti joukkueen kauden jälleen. Marraskuussa 2012 hänestä tuli Plataniasin päävalmentaja. Seura sijoittui hänen johdollaan liigassa yhdeksänneksi. Kauden jälkeen hän jätti paikkansa. Helmikuussa 2014 Anastasiádis palasi putoamiskamppailuun vajonneen Plataniasin päävalmentajaksi. Anastasiádiksen johdolla seura raapi kasaan tarvittavat pisteet ja säilytti sarjapaikkansa lopulta maalieron turvin. Kauden jälkeen hänestä tuli neljännen kerran PAOK Thessalonikin päävalmentaja. Hän sai potkut seurasta maaliskuussa 2015 "huonojen tulosten" vuoksi, vaikka seura oli liigassa kolmantena.
Kesäkuussa 2016 Anastasiádisista tuli Larissa FC:n päävalmentaja. Vaihtelevan alkukauden menestyksen jälkeen seurajohto erotti Anastasiádiksen ja koko valmennustiimin marraskuun alussa 2016.
Lokakuussa 2018 Anastasiádis valittiin Kreikan maajoukkueen päävalmentajaksi  Kreikan menestys Anastasiádisin alaisuudessa jäi varsin vaisuksi. Heikot tulokset EM2020-karsinnoissa kasvattivat päävalmentajaan kohdistuvaa kritiikkiä. Tappiot Italialle ja Armenialle sekä Anastasiádisin riitautuminen kapteeni Sokrátis Papastathópoulosin kanssa vaikeuttivat hänen asemaansa päävalmentajana. Kreikan jalkapalloliitto vapautti hänet tehtävistään heinäkuussa 2019.
Jakšur-Bodjan piiri

Jakšur-Bodjan piiri (ven. Якшу́р-Бо́дьинский райо́н, Jakšur-Bodjinski raion, udmurtiksi Якшур-Бӧдья ёрос, Jakšur-Bödja joros) on kunnallishallintoalue Udmurtian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 1778,4 neliökilometriä. Asukkaita on 21 500 henkeä (vuonna 2010).
Jakšur-Bodjan piiri sijaitsee Udmurtian keskiosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Igran, idässä Šarkanin ja Votkinskin, etelässä Zavjalovon sekä lännessä Uvan ja Seltyn piireihin. Pinta-alasta noin 60 % on metsää. Tärkeimmät joet ovat Iž ja Votka. Hyötykaivannaisiin kuuluvat öljy, turve, mangaani, savi, kalkki ja hiekka.
Piiriin kuuluu 12 maalaiskuntaa: Bolšije Ošvortsy, Jakšur, Jakšur-Bodja, Kekoran, Lynga, Mukši, Puškari, Selytška, Staryje Zjattsy, Tšernuška (keskuspaikka Novaja Tšernuška), Tšur ja Varavai. Hallinnollinen keskus on Jakšur-Bodjan kylä.
Asukkaista 61,2 % on udmurtteja, 34,8 % venäläisiä ja 1,6 % tataareja . Kaupunkiväestöä ei ole.
Piirin kautta kulkee Iževskin ja Pibanšurin välinen rautatie sekä Iževskistä Glazoviin johtava maantie, josta Jakšur-Bodjassa haarautuvat tiet Šarkaniin ja Votkinskiin. Seudulla tuotetaan öljyä, turvetta, puutavaraa ja rakennustarvikkeita. Maatalous on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon sekä viljan, perunan ja vihannesten viljelyyn.
Paikallislehtenä ilmestyy Rassvet ja sen udmurtinkielinen liite Ošmes.
Corkin kreivikunta

Väestö

Corkin kreivikunnassa on kaksi Gaeltacht-aluetta, joissa iiri on edelleenkin enemmistön kieli. Alueet ovat Múscraí (englanniksi Muskerry), joka sijaitsee kreivikunnan pohjoisosissa, ja Oileán Chléire (englanniksi Cape Clear), joka on lännessä oleva saari, jonne pääsee ainoastaan lautalla.

Kulttuuri ja nähtävyydet

Corkin nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa Blarneyn kivi (Blarney Stone) ja Cobh, josta monet irlantilaiset maastamuuttajat lähtivät Yhdysvaltoihin, Australiaan, Kanadaan, Uuteen-Seelantiin ja Etelä-Afrikkaan. Cobh oli myös viimeinen satama, jossa Titanic pysähtyi ennen uppoamistaan. Corkin kaupunki on Irlannin tasavallan toiseksi suurin kaupunki ja Munsterin hallinnollinen keskus. Kreivikunnan läntisin alue, Länsi-Cork, on suosittu turistikohde pienine kylineen ja lukemattomine saarineen, joita ovat muun muassa Sherkin saari, Oileán Chléire (Cape Clear Island) ja Durseyn saari. Myös Irlannin lounaisin kolkka Mizen Head sijaitsee Corkin kreivikunnassa. Länsi-Cork on tunnettu luonnonkauneudestaan, kauniista rannoista ja ystävällisistä ihmisistä sekä ilmapiiristä. Monet tunnetut käsityöläiset, muusikot, runoilijat ja näytelmäkirjailijat ovat Corkista kotoisin.
Brontotheriidae

Piirteet

Brontotheeriidae heimon jäseniä on löydetty runsaasti Pohjois-Amerikasta tuhkaan hautautuneina. Niiden hampaistosta on päätelty niiden syöneen pehmeää kasvillisuutta ehkä avoimilla metsämailla. Ensimmäiset tunnetut heimon jäsenet olivat melko pieniä, mutta ne kehittyivät nopeasti hyvin suuriksi. Monilla lajeilla oli päässään sarvi, joka ainakin osalla lajeista oli suurempi uroksilla kuin naarailla. Muutamilla lajeilla oli myös kookkaat kulmahampaat. Kuonossa ollut sarvi ei itse asiassa ollut sarvi sanan varsinaisessa merkityksessä, sillä se oli tiheän ihon peittämä samaan tapaan kuin esimerkiksi kirahvin sarvet. Brontotheeriidae-heimon edustajat hävisivät lopulta metsämaiden vähentyessä ja niiden hävitessä kilpailun kevyemmille kavioeläimille, kuten sarvikuonoille.

Luokittelu

o Hippomorpha
`--o Brontotheriidae
  |--Eotitanops
  |--Palaeosyops
  |?-Protitanops
  `--+?-o Metatelmatheriinae
     |  |?- Sthenodectes
     |  `-- Metatelmatherium
     |--o Dolichorhininae
     |  |-- Mesatirhinus
     |  `-- Dolichorhinus
     `--+?-o Embolotheriinae
        |  |--+-- Epimanteoceras
        |  |  `-- Dolichorhinoides
        |  `--+--o †Protitan
        |     `--+-- Gnathotitan
        |        `--+--o Rhinotitan
        |           `--+--Parabrontops
        |              `--+--Aktautitan
        |                 `--+--+--Brachydiastematherium 
        |                    |  `-- Metatitan
        |                    `--Embolotherium
        `--o Telmatheriinae
           |--Telmatherium
           `--+--Pseudodiplacodon
              `--+?- Notiotitanops
                 `--+--Duchesneodus
                    `--+--Brontops
                       |--Menops
                       `--Megacerops
Chris Niedenthal

Christopher Jan Niedenthal (s. 21. lokakuuta 1950, Lontoo) on puolalainen valokuvaaja. Hän syntyi Lontoossa vuonna 1950 puolalaisille vanhemmille ja muutti Puolaan vuonna 1973 Newsweekin valokuvaajaksi. Hän raportoi muun muassa Puolan laittomien kirkkojen toiminnasta ja Solidaarisuusliikkeestä.  Puolan sotatilan alkaessa joulukuussa 1981 Niedenthal otti kuuluisan valokuvan Varsovan ”Moskwa”-elokuvateatterin, joka tuolloin esitti elokuvaa Ilmestyskirja. Nyt, edessä seisseestä OT-64 SKOT -panssariajoneuvosta.
Johan Banér

Johan Banér (myös Juhana Banér) (23. kesäkuuta 1596 – 10. toukokuuta 1641), Gustav Banérin poika, oli Ruotsin armeijan marsalkka ja johti maan armeijaa kolmikymmenvuotisen sodan aikana vuosina 1634–41. 
Banér tuli Ruotsin armeijan palvelukseen 1615 ja taisteli Kustaa II Aadolfin alaisuudessa Venäjällä, Puolassa, Liivinmaalla ja Saksassa. 1634 hänestä tuli marsalkka, ja vuosina 1634–41 hän johti Ruotsin armeijaa kolmikymmenvuotisessa sodassa. Ruotsin armeija murskattiin Nördlingenin taistelussa 1634, mutta Banér käänsi sodan suunnan voittamalla Wittstockin taistelun 1636. Hän johti Ruotsin armeijan peräytymistä 1637 takaisin Pommeriin ja voitti saksilaiset Chemnitzin taistelussa 1639. 
Ruotsin Pommerin kenraalikuvernöörinä Banér toimi vuosina 1638–1641.
Flensburginvuono

Flensburginvuono (tansk. Flensborg Fjord, saks. Flensburger Förde) on Itämeren Kielinlahdesta Jyllannin niemimaahan pistävä, noin 40 km pitkä epäsäännöllisen muotoinen lahti.
Vuonon keskellä kulkee Saksan ja Tanskan raja. Raja asetettiin tälle paikalle vuonna 1920 Versailles’n rauhaa seuranneiden kansanäänestysten jälkeen.
Vuonon suuosa on leveä. Sen pohjoispuolella on Tanskalle kuuluva Alsin saari ja Sønderborgin kaupunki. Sisempänä vuono on kapea ja mutkitteleva, ja vuonon pohjukassa on Saksalle kuuluva Flensburgin kaupunki.
Ankarina talvina vuono saattaa jäätyä kokonaan noin kahden kuukauden ajaksi.
Maustaja

Historiaa

Pyhännän Einestuote Oy perustettiin työllistämään seudun naisia, kun miehille tarjosi työpaikkoja muun muassa muutamaa vuotta aiemmin perustettu Pyhännän Rakennustuote, nykyinen PRT-Forest. Ensimmäisenä tuotteena valmistettiin paahdettua sipulia, mutta vuonna 1974 tuotantoon otettu Ilona-ketsuppi osoittautui menestystuotteeksi. 1970-luvun loppupuolella toinen päätuote olivat ranskalaiset perunat ja muut perunajalosteet, kuten vuonna 1979 aloitetut perunalastut. Sinappia alettiin valmistaa 1977. Einestuote tuli vuonna 1975 osaksi Pyhännän Rakennustuote -konsernia, mutta myytiin 1980-luvulle tultaessa Pauligille osaksi sen Santa Maria -mausteryhmää. 1980-luvun lopulla omistajaksi tuli närpiöläinen Oy Börje Norrgård Ab, ja hetken aikaa nimenä oli Inpac kunnes otettiin käyttöön nykyinen nimi Maustaja Oy. Yrityksen johtohenkilöt ostivat Maustajan itselleen vuonna 1992 ja aloittivat 1990-luvun mittaan viennin Ruotsiin ja Venäjälle. Vuonna 2006 uusiksi omistajiksi tulivat Erkki Veikkolaisen sijoitusyhtiö MEVita Invest ja joukko yhtiön avainhenkilöitä.

Hango Sinappi

Hango Sinappi on niin sanottu vanhan ajan sinappi, jonka resepti perustuu vanhaan Bromarvista 1800-luvulta peräisin olevan reseptiin. Kaupallinen tuotanto alkoi vuonna 2003. Perustaja on Patrik Holmén, Stålbox Oy, ja valmistaja Maustaja Oy.
Jussi Junni

Jussi Pentti Junni (s. 1982) on suomalainen työmarkkinajohtaja, pappi ja psykologi. Junni on syyskuusta 2014 asti työskennellyt akavalaisen Kirkon akateemiset AKIn toiminnanjohtajana. Tullessaan valituksi toimeensa 31-vuotiaana Junni oli yksi Suomen nuorimpia valtakunnallisten ammattiliittojen toiminnanjohtajia. Akavan hallituksen varsinaiseksi jäseneksi Junni tuli vuonna 2018.

Koulutus

Junni kirjoitti ylioppilaaksi Ressun lukiosta keväällä 2001. Junni opiskeli Helsingin yliopistossa teologiaa ja psykologiaa ja valmistui teologian maisteriksi vuonna 2007 ja psykologian maisteriksi vuonna 2017. Vuonna 2014 Junni suoritti Omnia-aikuisopistossa yritysjohtamisen erikoisammattitutkinnon (YJEAT).

Työura

Teologian maisteriksi valmistumisen jälkeen Junni vihittiin papiksi Helsingin hiippakunnassa 3.6.2007 ja määrättiin toimimaan Meilahden seurakunnan seurakuntapastorina. Vuosina 2012–2014 Junni toimi Opiskelun ja koulutuksen tutkimussäätiö Otuksen (ent. Opiskelijajärjestöjen tutkimussäätiö Otus) toiminnanjohtajana. Kirkon akateemisten toiminnanjohtajaksi Junni siirtyi elokuussa 2014. Vuonna 2017 Valvira myönsi Junnille psykologin ammattioikeudet.
Osana työtään Kirkon akateemisissa Junni on toiminut Julkisalan koulutettujen neuvottelujärjestö JUKO ry:n kirkon neuvottelukunnan puheenjohtajana sekä JUKOn pääryhmäneuvottelijana Kirkon virka- ja työehtosopimuksen (KirVESTES) sopimusalalla. Junni toimii myös AKIn nimissä olevan kristillisiä järjestöjä koskevan työehtosopimuksen (KJTES) pääryhmäneuvottelijana. Akavan hallituksen jäsenenä Junni aloitti vuonna 2018.

Yhteiskunnallinen toiminta

Junni on toiminut lukuisissa luottamustehtävissä, muun muassa Helsingin yliopistossa, Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa sekä useissa järjestöissä. Tullessaan valituksi Vantaan seurakuntien yhteiseen kirkkovaltuustoon ja Tikkurilan seurakunnan seurakuntaneuvostoon vuonna 2002 hän oli yksi Suomen nuorimmista kirkkovaltuutetuista.
Junni on Vihreä liitto r.p:n jäsen.
Punch-Out!! (Wii)

Pelaaminen

Pelissä on tarkoituksena nousta nyrkkeilymestariksi Little Mac -hahmolla. Little Macin vastustajina on vanhoja hahmoja NES- ja SNES-peleistä sekä kolme uutta hahmoa. Pelissä on ura- ja moninpelimoodi. Nyrkkeileminen tapahtuu joko heiluttamalla Wii Remotea ja Nunchukia tai "perinteiseen tapaan" pitelemällä Wii Remotea sivuttain. Pelissä on myös tuki Wii Balance Boardille.
Sancho III (Kastilia)

Sancho III oli Kastilian kuningas vuosina 1157–1158 isänsä Alfonso VII:n jälkeen. Sanchon veli Ferdinand II peri Leóninin ja näin Kastilian ja Leónin valtioliitto purkaantui. Huomattavaa on, että vanhempi pojista sai Kastilian, joka siis laskettiin nyt arvokkaammaksi osaksi perintöä ja nuorempi sai valtakunnan aiempien vuosien ydinalueen Leónin. Sancho oli kuitenkin kuvitellut perivänsä isänsä keisariuden ja helmikuussa 1158 hän solmi Tudellenissa liittolaissuhteen Barcelonan kreivi Ramón Berenguer IV:n kanssa saadakseen korvausta menetyksilleen tulevista valloituksista Navarrasta. Muutama kuukausi tämän jälkeen Sancho tapasi veljensä Ferdinandin Sahagúnissa ja sopi tämän kanssa, kuinka tulevissa taisteluissa voitetut maat jaettaisiin heidän kesken. Sopimus oli tähdätty kaikkia muita kristittyjä kuninkaita kuin Ramón Berenguer IV:tä vastaan. Sancho III kuitenkin kuoli 31. elokuuta 1158 ja vallan peri hänen kaksivuotias poikansa Alfonso VIII ja maa ajautui valloitussotien sijaan sisäiseen sekasortoon.
Filiberto Ascuy

Painiura

Ascuy Aguilera aloitti painiuransa vuonna 1983. Vuonna 1984, vain 12-vuotiaana, hän voitti Méxicossa Pan-Amerikan mestaruuden aikuisten 74-kiloisten sarjassa. Pan-Amerikan mestaruuden hän voitti myös vuosina 1993–1994. Kultamitalin hän voitti myös Pan-Amerikan kisoista vuonna 1995. 1995 Prahan MM-kisoissa hän sijoittui pronssille ja voitti samana vuonna oman sarjansa maailmancupissa.
1996 Atlantan olympialaisissa Ascuy Aguilera voitti kultamitalin kukistettuaan loppuottelussa Suomen Marko Asellin. Samana vuonna maailmancupissa hän oli sarjassaan toinen. Vuonna 1997 hän voitti Pan-Amerikan mestaruuden uudessa 76 kilogramman painoluokassa. Saman vuoden syksyllä Wrocławin MM-kisoissa hän saavutti pronssia. 1998 Aguilera uusi Pan-Amerikan-mestaruutensa, ja sijoittui syksyn MM-kisoissa Gävlessä hopealle kärsittyään loppuottelussa tappion Kazakstanin Bahtijar Baiseitoville. Vuonna 1999 hän jäi Pan-Amerikan kisoissa hopealle ja sijoittui Ateenan MM-kisoissa vastan yhdeksänneksi.
Vuodeksi 2000 Ascuy Aguilera vaihtoi painoluokkaa 69-kiloisiin, mikä osoittautui onnistuneeksi ratkaisuksi. Hän voitti neljännen Pan-Amerikan-mestaruutensa ja voitti uransa toisen olympiakullan Sydneyn olympialaisissa, missä loppuottelussa vastassa oli Japanin Katsuhiko Nakata. Seuraavana vuonna hän voitti Pan-Amerikan mestaruuden 76-kiloisissa, mutta paini 69-kiloisten sarjassa Patraksen MM-kisoissa, missä hän voitti kultamitalin päihitettyään loppuottelussa Venäjän Aleksei Gluškovin.
Vuonna 2002 Ascuy Aguilera palasi takaisin ylempään painoluokkaan, joka oli muuttunut 74 kilogramman sarjaksi. Hän sijoittui Moskovan MM-kisoissa pronssille. Vuonna 2003 hän voitti kultaa Pan-Amerikan kisoissa, mutta jäi MM-kisoissa vasta sijalle 17. Vuonna 2004 Ascuy Aguilera saavutti jälleen Pan-Amerikan mestaruuskultaa. Elokuussa Ateenan olympialaisissa hän sijoittui kuudenneksi, mikä jäi hänen viimeiseksi arvokisasaavutuksekseen.
Sylyslampi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,0 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Kivijärven alueeseen (14.192) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 77,2 metriä mpy.
Valfrid Perttilä

Matti Valfid Perttilä (23. syyskuuta 1878 Isokyrö – 1953 Neuvostoliitto) oli suomalainen poliitikko. Perttilä toimi Suomen sosialidemokraattisen puolueen kansanedustajana Uudenmaan (1907–1909 ja 1910–1913) ja Hämeen eteläisestä (1917) vaalipiiristä. Punaisten johtotehtävissä sisällissodan aikana toiminut Perttilä pakeni sodan päätyttyä Neuvosto-Venäjälle.
Ennen kansanedustajaksi nousuaan Perttilä toimi merimiehenä ja kirvesmiehenä vuodesta 1903 Helsingissä. Hän oli Helsingin Kansallislakon keskuskomitean jäsen suurlakon aikana 1905. Ammattiyhdistysliikkeessä aktiivisesti toiminut Perttilä toimi Suomen kuljetustyötekijäin liiton sihteerinä vuonna 1916 ja oli perustamassa Helsingin merimiesten ja lämmittäjäin ammattiosastoa, joka hyväksyttiin kuljetustyöntekijäin liittoon ammattiosasto numero 21:nä. Yhdistyksestä kehittyi Suomen Merimies-Unioni.
Sisällissodan aikana Valfrid Perttilästä tuli 14. helmikuuta 1918 toimintansa aloittaneen työväen pääneuvoston puheenjohtaja, eli periaatteessa punaisen Suomen parlamentin puhemies. Pääneuvostossa oli 35 jäsentä.
Sodan jälkeen Perttilä pakeni Tukholmaan ja sieltä Neuvosto-Venäjälle, missä hän sai kansalaisuuden 1920. Hän toimi sekä Neuvostoliiton että Suomen kommunistisen puolueen tehtävissä. SKP:n perustajajäseniin kuuluneesta Perttilästä tuli vuonna 1922 puolueen keskuskomitean agitaatiojärjestön puheenjohtaja.
Benjamin Morrell

Nuoruus ja matkat

Morrell syntyi 1795 Ryessä, New Yorkin osavaltiossa. Hänen isänsä oli laivanrakentaja. Morrell karkasi kotoa 17-vuotiaana. Hän taisteli vuoden 1812 sodassa ja joutui kahdesti brittiläisten vangiksi. Hän vietti vankilassa yli kaksi ja puoli vuotta.
Kapteeni Robert Johnson valitsi 1821 Morrellin kuunari Waspin yliperämieheksi matkalla Eteläisille Shetlandsaarille. Seuraavana vuonna Morrell oli jo Waspin kapteeni, kun Johnson itse toimi sen seurana olleen kuunari Henryn kapteenina. Morrell lähti 2. marraskuuta 1822 Falklandinsaarilta itään ja päätyi Etelä-Georgiaan. Sieltä hän jatkoi edelleen Bouvet’nsaarelle, jossa hän lähetti yliperämiehensä maihin 7. joulukuuta. Morrell jatkoi sieltä Kerguelenille, mistä hän lähti tammikuussa 1823 uudestaan etelään etsimään merikarhuja. Tämän matkan aikana hän purjehti paikassa, joka todellisuudessa on melkein 200 kilometriä Etelämantereen rannikolta sisämaahan.
Eteläisten tutkmusmatkojen lisäksi Morrell teki myöhemmin kolme muutakin matkaa maailman merillä. Hän julkaisti niistä vuonna 1832 teoksen A Narrative of Four Voyages to the South Sea, North and South Pacific Ocean, Chinese Sea, Ethiopic and Southern Atlantic Ocean, Indian and Antarctic Ocean. From the Year 1822 to 1831. Hänen toinen vaimonsa Abby Jane julkaisi seuraavana vuonna rinnakkaisteoksen matkoille.

Morrellin matkateos

Morrell käytti teoksessaan runsaasti liioittelua, ja häntä on jopa kutsuttu sen johdosta ”Tyynenmeren Paroni von Münchhauseniksi”. Morrellin virheet johtuivat todennäköisesti huolimattomuudesta ja kronometrin puutteesta. Teoksen kirjoitustyyli oli melodramaattista, kliseistä ja itseänsä puolustavaa, mutta tyyli saattoi johtua myös Morrellin haamukirjoittaja Samuel Woodworthista. Vaikka Morrellin kirjaa on kritisoitu, siinä on merkittäviä todistuksia muun muassa eteläisen Tyynenmeren ihmisistä ja varhaisesta Antarktiksen tutkimuksesta. Lisäksi se oli yksi Edgar Allan Poen kirjan Arthur Gordon Pymin selonteko lähteistä.
Pedersören kunnan vaakuna

Pedersören kunnan vaakuna on Pedersören kunnan tunnus. Vaakunan aiheen tähkä viittaa maatalouteen, sen naularistit ja niiden lukumäärä kolmeen aiemmin itsenäiseen kuntaan ja edelleen itsenäiseen seurakuntaan − Pietarsaaren maalaiskuntaan, Ähtävään ja Purmoon, jotka muodostivat 1977 nykyisen kunnan. 
Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä kolmen naularistin ympäröimä ohrantähkä; kaikki kultaa.”, ja sen on suunnitellut Bo Aurén. Pietarsaaren maalaiskunnan kunnanvaltuusto hyväksyi vaakunan 9. huhtikuuta 1984, ja sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan 26. lokakuuta samana vuonna.
Alkuperäinen Pietarsaaren maalaiskunnalle vahvistettu vaakuna oli Gustaf von Numersin suunnittelema, ja sen selitys kuului ”punaisessa kentässä kuularisti, jonka ympärillä reunuksittain asetettu köysi, molemmat kultaa.” Vaakunan aiheen risti kuvastaa vanhaa kirkkopitäjää ja sen keskiaikaista kivikirkkoa, joka on yksi Pohjanmaan vanhimmista. Köysi viittaa merenkulkuun. Pietarsaaren maalaiskunnan kunnanvaltuusto hyväksyi tämän vaakunan kokouksessaan 2. toukokuuta 1957, ja sisäasiainministeriö vahvisti sen käyttöön 19. helmikuuta 1958.