google/wiki40b huggingface dataset:
HFB-320 Hansa Jet

HFB-320 Hansa Jet oli metallirakenteinen, kaksimoottorinen, kymmenpaikkainen liikelentokone, jota rakensi saksalainen lentokonevalmistaja Hamburger Flugzeugbau vuosina 1964–1973.
Koneen huomiotaherättävin ominaisuus on käänteisen nuolisiiven käyttö siipirakenteessa. Ratkaisusta oli aiempaa kokemusta Junkers Ju 287 -koneen kehittämisestä.

Rakentaminen

Prototyyppi lensi ensilentonsa 21. huhtikuuta 1964 ja sitä seurasi toinen prototyyppi 19. lokakuuta samana vuonna. 12. toukokuuta 1965, ensimmäinen prototyyppi putosi ongelmia aiheuttaneen T-pyrstön takia. Hamburger Flugzeugbaunin pääkoelentäjä menehtyi onnettomuudessa. 
Onnettomuuden seurauksena Hansa Jettiin tehtiin paljon muutoksia, jotka paransivat myös koneen suorituskykyä. Ensimmäisten kymmenen Hansa Jetin kaupallinen tuotanto alkoi toukokuussa 1965 ja 2. helmikuuta 1966 ensimmäinen saatiin valmiiksi. General Air Hampurista oli ensimmäinen koneen saanut asiakas maaliskuussa 1968.

Käyttö

Saksan ilmavoimat tilasi 13 HFB-320:ntä vuonna 1963 ja VIP-liikennöinti niillä alkoi 1969.
Kilpailun lisääntyminen ja huonot turvallisuustilastot koneella johtivat tilausten vähenemiseen ja lopulta 1973 tuotanto lopetettiin, mutta vasta 24. kesäkuuta 1994 jäi viimeinen kone eläkkeelle.
Hansa Jet joutui peräti yhdeksään onnettomuuteen, josta kuusi vaati kuolonuhreja. Koneista 20 prosenttia tuhoutui, mutta vain prototyypin onnettomuus voitiin osoittaa johtuvan suoraan suunnitteluvirheestä. Onnettomuuksien syinä pidettiin kuitenkin lentäjän virhettä suurimmassa osassa tapauksista.
Tursaansydän

Tursaansydän eli mursunsydän on vanha Suomessa ja Skandinaviassa käytetty merkki. Kuvio muistuttaa ruusua.  Suomessa se tunnettiin erityisesti Pohjois-Suomessa mutta myös muualla. Merkki on peräisin jo esikristilliseltä ajalta. Tursaansydän koostuu neljästä samanlaisesta osasta, jotka on asetettu keskuksen, "sydämen", ympärille, ikään kuin kiertämään sitä. Osien väliin muodostuu hakaristi. Kuviosta tunnetaan ainakin kahta eri muunnosta: toisessa osat ovat nuolia, toisessa L-palkkeja. 
Tursaansydän oli taikamerkki, sen uskottiin tuottavan onnea ja ilmeisesti suojelevan kirouksilta. Merkkiä on käytetty puuesineiden ja rakennusten koristelussa satoja vuosia. Tursaansydämen rinnalla tai sijasta on käytetty myös muita kukkaa muistuttavia kuvioita, joilla on niilläkin voinut olla suojelevia yliluonnollisia merkityksiä. Samaan tapaan käyttivät slaavit ukkosmerkkejä. Kaikki Suomesta tunnetut ennen 1700-lukua tehdyt puuesineiden hakaristit ovat tursaansydämiä. 1700-luvulla tursaansydän alkoi väistyä ja muut kuviot, myös yksinkertaiset hakaristit, alkoivat yleistyä.
E. N. Setälän (1932) mukaan tursaansydän on ollut nimensä mukaisesti Tursaan, sodanjumalan merkki. Sekä merkki että Tursas-jumala ovat hänen mukaansa lainattu germaanisia kieliä puhuvilta kansoilta ennen 1000-lukua.

Uudempaa käyttöä

Kirjailija Ilmari Kianto käytti tursaansydäntä tunnuksenaan. Hän löysi merkin vanhan ladon ovesta.
Mursunsydäntä tunnuksenaan käytti viime sotien aikana niin sanottu Päämajan kaukopartio-osasto eli ErP4 (ks. Suomen kaukopartiotoiminta). Nykyään sama tunnus on myös ErP4:n perinteitä jatkavan Utin Jääkärirykmentin perinnerististä.
Espoolainen partiolippukunta Pitkäjärven Vaeltajat (ent. Pitkäjärven Polkupojat ja Pitkäjärven Polkutytöt) on käyttänyt Tursaansydäntä tunnuksenaan 1960-luvun alusta.
Tursaansydäntä käyttää tunnuksenaan Helsingin yliopiston Pohjois-Pohjalaisen Osakunnan Kainuun Kerho.
Urjalan Tursan kylä käyttää tunnuksenaan tursaansydäntä. Kylän tuotteiden "aitoustodistus" on tursaansydän. Tuohinen tursaansydän oli tunnettu seudulla amulettina. Kylän kotisivuilla kerrotaan käsitys siitä, miksi merkki suojelee. Kalevalan mukaan Tursas eli Iku-Turso antoi hänet päihittäneelle Väinämöiselle valan, että ei enää vahingoittaisi ihmisiä, jos saisi pitää henkensä. Vakuudeksi hän antoi sydämensä.
Suomalaisuuden liitto on käyttänyt vuonna 1998 suunniteltua s-kirjaimen muotoista mursunsydän-aiheista tunnusta.
RN Principe di Carignano

Palvelus

Alus romutettiin vuonna 1875.
Aero Airlines

Historia

Yhtiö perustettiin vuonna 2000, ja se lensi ensimmäisen lentonsa 31.3.2002, ensisijaisena tavoitteenaan operoida Suomesta Baltian maihin. Toimiluvan lentoliikenteen harjoittamiseen se sai Viron ilmailuviranomaiselta syksyllä 2001. Toimitusjohtajana toimi kuuden vuoden ajan Tommi Aaltonen. Enimmillään henkilöstöä oli noin 200, joista kolmasosa oli vuokratyövoimaa.
Nimi Aero juontaa juurensa vuoteen 1923, jolloin perustettiin Aero Oy (nyk. Finnair). Nimi otettiin käyttöön uudestaan, kun nykyinen Aero Airlines perustettiin.
Finnair päätti lopettaa yhtiön toiminnan nykymuodossaan helmikuussa 2007. Alasajon syynä oli Aeron luopuminen kaikista koneistaan ja se, että toimintaa ei ole koskaan saatu niin kannattavaksi, että investoiminen uusiin koneisiin olisi taloudellisesti järkevää. Aero lopetti toimintansa 7.1.2008, minkä jälkeen koneet myytiin ulkomaille. Osa Aerolta poistuvista lennoista korvattiin Finnairin omilla Embraer 170- ja 190 -koneilla, mutta suurin osa reiteistä siirtyi Finncomm Airlines -yhtiön operoitaviksi.
Oleg Moliboga

Oleg Aleksejevitš Moliboga (ven. Олег Алексеевич Молибога, s. 27. helmikuuta 1953) on neuvostoliittolainen lentopalloilija ja olympiavoittaja. Hän oli yksi tunnetuimmista Neuvostoliiton lentopallomaajoukkueen pelaajista 1970-luvulla ja 1980-luvun alussa. Moliboga urheili armeijan urheiluseurassa Dnepropetrovskissa. Hän saavutti olympiahopeaa Montrealin kesäolympialaisissa 1976 ja olympiakultaa Moskovan kesäolympialaisissa 1980. Moliboga voitti kaksi lentopallon maailmanmestaruutta 1978 ja 1982.
Julien Stéphan

Uraa

Stéphan edusti pelaajaurallaan Ranskan alemmilla sarjatasoilla pelanneita joukkueita. Hän edusti Girondins Bordeaux'ta, PSG:tä ja Toulousea, mutta esiintyi vain joukkueiden reservimiehistöissä. Hän lopetti pelaajauransa vuonna 2008 FC Drouaisin joukkueessa.
Valmennusuransa Stéphan aloitti Drouais'n juniorivalmentajana vuonna 2005. Lopetettuaan pelaajauransa Stéphan siirtyi LB Châteauroux'n organisaatioon, jossa valmensi kahden kauden ajan U19-joukkuetta. Hän toimi juniorivalmentajana myös Lorientissa ja Stade Rennaisissa. Kesällä 2015 hänestä tuli Stade Rennaisin reservijoukkueen päävalmentaja.
Joulukuussa 2018 Stéphan nousi Rennaisin edustusjoukkueen päävalmentajaksi Sabri Lamouchin saatua potkut. Stéphanin johdolla Stade Rennais selvitti historiallisesti tiensä Eurooppa-liigan pudotuspeleihin ja seura palkitsi hänet kesään 2020 ulottuvalla sopimuksella. Ranskan cupissa Stéphan luotsasi Rennaisin loppuotteluun, jossa joukkue kaatoi PSG:n rangaistuspotkukilpailun jälkeen 6–5 ja voitti seurahistorian ensimmäisen pokaalin 48 vuoteen. Ranskan liigassa Rennais paransi sijoitustaan neljällä pykälällä ja oli lopulta kymmenes. Kauden jälkeen seura teki Stéphanin kanssa kesään 2022 ulottuvan jatkosopimuksen.
Mark-Paul Gosselaar

Ura

Gosselaar aloitti uransa 1980-luvun loppupuolella. Hän nousi kuuluisuuteen vuonna 1989 saadessaan pääroolin suositussa tilannekomediasarjassa Saved by the Bell. Sarjan teko lopetettiin vuonna 1993, mutta siitä tehtiin myös muutama elokuva. Vuosina 2001–2005 hän näytteli suositussa poliisisarjassa NYPD Blue ja vuosina 2008–2009 lakisarjassa Oikeuden edessä. Vuodesta 2011 lähtien hän on näytellyt lakisarjassa Franklin & Bash.

Yksityiselämä

Gosselaarilla on hollantilaiset, indonesialaiset ja saksalaiset sukujuuret. Hän meni naimisiin Lisa Ann Russellin kanssa vuonna 1996, mutta he erosivat vuonna 2011. Heillä on kaksi lasta. Vuonna 2012 Gosselaar meni naimisiin Catriona McGinnin kanssa. Pariskunnan ensimmäinen lapsi syntyi syyskuussa 2013.
Torpa stenhus

Torpa stenhus on rakennus Ruotsissa Tranemon kunnassa. Ensimmäisen talon rakennutti valtaneuvos Arvid Knutsson noin vuoden 1470 tienoilla. Keskiajalla se toimi sekä puolustus- että kauppalinnana. Vanhimmat osat ovat 1400-luvulta, mutta pääosin linna on nykyään 1500-lukulaisen tyylin mukainen.
1500-luvulla linnassa asui valtaneuvos Gustav Olofsson Stenbock. 1500-luvun loppupuolella linnaan tehtiin kattava laajennus ja modernisointi. Silloin tehtiin muun muassa neljäs kerros, porrastornit, kattoa kohotettiin ja salit koristeltiin maalauksilla. 1600-luvun alussa silloinen linnanherra Gustav Otto Stenbock rakennutti itselleen asuinkäyttöön hirsitalon ja käytti linnaa vain edustustarkoituksiin. Viimeisin sisustustyö oli linnan kappeli, joka tehtiin hänen kuolemansa jälkeen karoliiniseen barokkityyliin ja oli valmiina vuonna 1699.
Stenbockin suvulta Torpa siirtyi perintönä vuonna 1765 Sjöbladin suvulle ja sen jälkeen vuonna 1787 Sparreille. Vuonna 1927 linna siirtyi Ebba Marianne Charlotte Storckenfeltille, jonka pojanpoika Pehr Zethelius omistaa ja hoitaa linnaa nykyisin. Omistajien historia on sikäli poikkeuksellinen, että vain yhden kerran linna on vaihtanut omistajaa muuten kuin periytymällä.
Kirjailija Birgit Sparren romaanisarjassa Gårdarna runt sjön Torpa stenhus on mukana nimellä Heljö.
Me kostajat

Me kostajat (engl. The Avengers) on vuonna 1998 julkaistu toimintaelokuva, joka perustuu samannimiseen brittiläiseen 60-luvun televisiosarjaan. Elokuvan pääosia esittävät Ralph Fiennes, Uma Thurman, Jim Broadbent, Sean Connery, Fiona Shaw, Eddie Izzard, Eileen Atkins, Carmen Ejogo, John Wood, Keeley Hawes ja Patrick Macnee. Elokuvan on ohjannut Jeremiah S. Chechik. Elokuva oli taloudellinen floppi ja voitti Razzie-palkinnon huonoimmasta uudelleenjulkaisusta.
Stig Dogg (albumi)

Taustaa

Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 37 viikolla 32. Albumin julkaisivat yhteistyössä Numbers Entertainment ja Pingispong Records. Levyn kappaleista Rakkauden Bermudan kolmio julkaistiin singlenä keväällä 2006 ja se nousi viikolla 20 singlelistan sijalle 18.
Roy Bittan

The E Street Bandin jäsenenä

Roy Bittan on Bruce Springsteenin E Street Bandin pitkäaikainen jäsen. Hän on soittanut suurimmalla osalla Springsteenin albumeista vuoden 1975 Born to Runista alkaen. Bittan lauloi myös taustalauluja osaan kappaleista Steve Van Zandtin kanssa Born in the U.S.A. -kiertueeseen saakka. Springsteenin päätettyä (väliaikaisesti) lopettaa yhteistyönsä E Street Bandin kanssa Bittan oli ainoa yhtyeen jäsen, joka soitti vielä Springsteenin kanssa niin studiossa kuin "Other Band" -kiertueellakin.
The E Street Bandin kanssa soittaessaan Bittan käyttää Yamahan flyygeliä, jonka kirkas ääni tulee paremmin esiin yhtyeen takaa verrattuna muihin flyygelimalleihin. Hänen myös tiedetään käyttävän Yamahan, Korgin sekä Kurzweilin kosketinsoittimia osana livesettiään. Bittanin riffit ja melodiat ovat tunnusomaisia koko E Street Bandin soundille. Bittan on myös innokas harmonikan soittaja. Hän kuitenkin käytti taitojaan harvoin E Street Bandin kanssa ennen kuin yhtye otti Magic-kiertueella American Land -kappaleen päätösnumeroksi.
Mariaanienmonarkki

Levinneisyys

Mariaanienmonarkkia tavataan Tinianin saarella. Sen on raportoitu pesivän myös Mikronesiassa, mutta tämä tieto on vahvistamatta. Lajin populaatio on suuri, mutta se on luokiteltu vaarantuneeksi, koska sen levinneisyysalue on hyvin pieni ja on vaarana, että vieraslaji ruskopuukäärme (Boiga irregularis) pääsee leviämään Tinianin saarelle pysyvästi.
Tapani Kärkönen

Tapani Kärkönen (nimi alkuaan Tahvo Kärkkäinen; 24. syyskuuta 1833 Sulkava – 28. joulukuuta 1906 Tampere) oli suomalainen Tampereella vaikuttanut tehtaantyömies, toimittaja, opettaja ja kirjastonhoitaja.
Torpparin poikana syntynyt Kärkönen lähti isänsä kanssa 1846 Saimaan kanavan rakennustyömaalle jossa hän työskenteli sitten 7 vuoden ajan. Krimin sodan aikoihin 1854–1858 hän palveli merisotaväessä. Ennen sotaväestä eroamistaan 1858 Kärkönen oli 1856–1858 tekemässä syvyysmittauksia Pyhä- ja Näsijärvellä. Tampereelle hän muutti pysyvästi 1858. Kärkönen työskenteli aluksi Viinikanojan varrella sijainneessa tiilitehtaassa mutta siirtyi pian pellavatehtaan palvelukseen. Hän alkoi pitää yhdessä erään ystävänsä kanssa lapsille sunnuntaikoulua ja vuonna 1868 hänestä tuli Tampereen kaupungin sunnuntaikoulun opettaja. Sunnuntaikoulu lakkautettiin vuonna 1887 mutta Kärkönen jatkoi opettajana sen tilalle perustetussa käsityöläiskoulussa. Vuonna 1873 Kärkönen ryhtyi hoitamaan Tampereen kaupungin lainakirjastoa ja tässä tehtävässä hän oli aina kuolinvuoteensa 1906 saakka. Kärkönen hoiti vuodesta 1891 alkaen myös kirjaston yhteydessä toiminutta lukusalia.
Kärkönen oli myös yksi Tampereen ensimmäisiä sanomalehtimiehiä. Hän aloitti uransa jo 1860-luvulla avustamalla Suometarta ja Sanomia Turusta-lehteä. Vuonna 1878 Kärkönen erosi pellavatehtaan palveluksesta ja siirtyi toimittajaksi vuonna 1866 perustettuun Tampereen Sanomat-lehteen. Vuonna 1881 hän siirtyi vastaperustetun Aamulehden palvelukseen. Hän toimi pääasiassa uutistoimittajana mutta hän kirjoitti myös kansansivistyksellisiä artikkeleita ja suomensi lehdessä julkaistua aineistoa. Kärkönen suomensi myös Carl Anton Wetterberghin nimimerkillä Onkel Adam kirjoittaman kirjan Puulusikka (Jalander, Tampere 1882).
Kärkönen toimi aktiivisesti suomalaisuusliikkeen ja raittiusliikkeen piirissä. Hän oli mukana Tampereen raittiusseuran toiminnassa sen perustamisesta vuonna 1864 alkaen. Kärkösen tyttären Mimmin (1872–1937) puoliso oli suomalaisen työväenliikkeen varhaisiin vaikuttajiin lukeutunut Juho Hellberg.
Ennen routaa

Ennen routaa on Henning Mankellin vuonna 2002 julkaistu rikosromaani. Sen pääosassa on Kurt Wallanderin tytär Linda Wallander. Kirjassa on mukana myös Stefan Lindman, Pohjois-Ruotsista Ystadiin muuttanut poliisi, joka on pääosassa vuonna 2000 ilmestyneessä romaanissa Tanssinopettajan paluu.
Kirjan pohjalta on tehty myös elokuva. Elokuvan juoni poikkeaa useissa kohdin kirjasta.

Juoni

Kirjan tapahtumat sijoittuvat loppukesään ja syksyyn 2001. Linda on juuri valmistunut poliisikoulusta ja muuttanut Tukholmasta takaisin vanhaan kotikaupunkiinsa Ystadiin. Hän joutuu odottamaan jonkin aikaa ennen kuin pääsee aloittamaan työnsä poliisikokelaana Ystadin poliisilaitoksella.
Vanha nainen löydetään metsästä julmasti surmattuna. Linda osallistuu tapauksen tutkintaan, vaikka ei olekaan vielä poliisi. Lindan vanha ystävä Anna katoaa ilmoittamatta Lindalle mitään, ja tapahtumien välille löytyy outoja yhteyksiä.
Greenslade

Greenslade on englantilainen progressiivinen rockyhtye. Yhtyeen perustivat marraskuussa 1972 kosketinsoittaja Dave Greenslade ja basisti Tony Reeves, joilla oli idea "kitarattomasta kosketinsoitinbändistä". Ensimmäiseen kokoonpanoon tulivat mukaan kosketinsoittaja-laulaja Dave Lawson ja rumpali Andrew McCulloch.

Historia

Dave Greenslade ja Tony Reeves olivat alkuperäisjäseniä maineikkaassa Colosseum-yhtyeessä. Dave Lawson oli aiemmin jäsenenä progressiivista rockia soittaneessa Web-yhtyeessä, joka vaihtoi myöhemmin nimensä Samuraiksi. McCulloch oli King Crimsonissa rumpalina yhtyeen kolmannella albumilla (Lizard, 1970).
Ensimmäinen levy Greenslade (1973) ei saavuttanut kovin suurta menestystä. Saman vuoden loppupuolella Greenslade julkaisi toisen levyn Bedside Manners Are Extra, jota pidetään englantilaisen Melody Maker -lehden mukaan yhtyeen ehkä onnistuneimpana kokonaisuutena. Se oli myös myynnillisesti menestynein levy yhtyeen 1970-luvun tuotannosta. Yhtyeen albumien kansitaiteesta vastasi tunnettu Roger Dean. Kolmannella albumilla Spyglass Guest (1974) vieraili Dave "Clem" Clempson (entinen Bakerloon, Colosseumin ja Humble Pien jäsen), soittaen kitaraa kahdella kappaleella.
Vuoden 1975 alkupuolella kokoonpanosta erosi Tony Reeves, joka oli osaltaan toiminut myös tuottajana. Hänet korvasi Yhdysvaltojen kiertueella ja neljännellä albumilla Time And Tide (1975), Martin Briley, joka soitti myös kitaraa. Levyn kappale "Gangsters" oli myös teema-musiikkina BBC 1:n ohjelmassa "Play For Today". Yhtye menestyi kohtalaisen hyvin Englannissa ja monissa Euroopan maissa tehden myös toisen kiertueen Yhdysvalloissa vuonna 1975. Tästä huolimatta Greenslade hajosi vuonna 1976, minkä jälkeen Dave Greenslade julkaisi sooloalbumin Cactus Choir (1976).
Vuonna 1977 yhtye kuitenkin perustettiin uudelleen. Kokoonpanoon kuuluivat Dave Greenslade, Tony Reeves, Colosseumissa soittanut rumpali Jon Hiseman ja kitaristi-laulaja Mick Rodgers, entinen Manfred Mann Chapter III -jäsen, mutta tämä yhtye ei tehnyt kuin yhden kiertueen.
Vuonna 1979 ilmestyi Dave Greensladen ja fantasia-kirjoittaja, taiteilija Patrick Woodroffen yhteistyönä teemallinen kaksoisalbumi The Pentateuch Of The Cosmogony . Kunnianhimoinen levy ei kuitenkaan ajankohtaan nähden saavuttanut suurempaa huomiota.
Sittemmin 1980- ja 1990-luvuilla Dave Greenslade on säveltänyt musiikkia televisioon ja englantilaisiin elokuviin.
Vuonna 2000 Dave Greenslade ja Tony Reeves lyöttäytyivät yhteen rumpali John Trotterin ja laulaja-kosketinsoittaja John Youngin kanssa. He levyttivät uuden Greenslade-studioalbumin: Large Afternoon. Kiertue seurasi pian, ja se äänitettiin ja vuonna 2002 julkaistiin nimellä Greenslade 2001 - Live: The Full Edition.
JuJu Smith-Schuster

Pelaajaura

Smith-Schuster kävi lukiota kotikaupungissaan Long Beach Polytechnic High Schoolissa. Hän pelasi koulun joukkueessa laitahyökkääjänä ja takapuolustajana. Smith-Schuster värvättiin Etelä-Kalifornian yliopiston joukkueeseen USC Trojansiin ensisijaisesti takapuolustajana.
Smith-Schuster pelasi yliopistouransa Etelä-Kalifornian yliopistossa. Hän sai peliaikaa jo heti tulokkaana vuonna 2014. Ensimmäisessä ottelussaan hän nappasi neljä syöttöä ja eteni 123 jaardia. Kaudella 2016 Smith-Schuster ja Trojans voittivat Rose Bowl -ottelun. Smith-Schuster pelasi Etelä-Kalifornian yliopistossa kolme kautta, minkä jälkeen listautui varattavaksi NFL:n varaustilaisuuteen vuonna 2017.

Ammattilaisura

Pittsburgh Steelers varasi Smith-Schuster NFL:n varaustilaisuuden toisen kierroksen varauksellaan. Smith-Schuster vakuutti päävalmentajan joukkueen harjoitusleirillä joukkueen ja pääsi tulokaskaudellaan aloituskokoonpanoon. Ensimmäisen touchdownin Smith-Schuster teki kauden toisessa ottelussa. 29. lokakuuta 2017 ottelussa Detroit Lionsia vastaan Smith-Schuster nappasi 97 jaardin syötön. Kyseinen yritys on Steelersin seurahistoria kaikkien aikojen pisin syöttöpeli. Smith-Schuster ja hänen joukkuekaverinsa tulivat kaudella 2017 tunnetuksi näyttävistä tuuletuksista.
Lactobacillus bulgaricus

Aineenvaihdunta

Lactobacillus bulgaricus lisääntyy 20–50 °C:n lämpötilassa. Se hajottaa maidon laktoosin glukoosiksi ja galaktoosiksi. Prosessissa syntyvä maitohappo juoksettaa maidossa olevan kaseiinin ja siten muuttaa maidon rakenteen paksummaksi. Valmiin jogurtin maitohappopitoisuus voi olla jopa 1,6 %.

Käyttö elintarvikkeiden tuotannossa

L. bulgaricus -bakteeria on käytetty vuosituhansien ajan hapatettujen maitotuotteiden valmistuksessa. Bakteerin tuottama maitohappo parantaa maidon säilyvyyttä. Hapan ympäristö heikentää muiden – ihmiselle mahdollisesti haitallisten – mikrobien elinolosuhteita maidossa. 
Lactobacillus bulgaricus -bakteerit, kuten muutkin maitohappobakteerit, saattavat helpottaa laktoosi-intoleranssista kärsivien oireita. Ne pilkkovat maitosokerin helpommin sulaviksi sokereiksi.
Länsimaissa jogurteissa käytetään usein miedomman makuisen lopputuloksen antavaa Lactobacillus acidophilus -bakteeria.

Historia

Bulgarialaissyntyinen Stamen Grigorov keksi vuonna 1905 Genevessä, että tietty bakteerilaji aiheutti maidon muuttumisen luonnonjogurtiksi. Bakteeri sai nimekseen Lactobacillus bulgaricus. Myöhemmin sen on todettu olevan Lactobacillus delbrueckii -bakteerin alalaji.
John D. Barrow

John D. Barrow FRS (s. 29. marraskuuta 1952 Lontoo) on englantilainen kosmologi, teoreettinen fyysikko ja matemaatikko. Barrow hoitaa matematiikan tutkimusprofessuuria Cambridgen yliopistossa sekä geometrian professuuria Lontoon Gresham Collegessa (2008–2011). Jälkimmäinen on Britannian vanhin matematiikan professuuri (perustettu 1596). Sen aikaisempiin haltijoihin kuuluu muun muassa Roger Penrose. Barrow oli myös 2003–2007 Gresham Collegen tähtitieteen professori. Historia tuntee vain kaksi henkilöä, jotka ovat hoitaneet kahta eri alan Gresham-professuuria, edellinen oli Laurence Rooke vuonna 1657.
Barrow on myös tiede- ja harrastelijanäytelmäkirjailija. Hän piti Tieteen päivien 2005 avajaisesitelmän Helsingissä. Vuonna 2008 Royal Society palkitsi hänet Michael Faraday Prizella ansioistaan tieteen kansantajuistajana.
Barrow'n muu ansiolista sisältää toistakymmentä erilaista palkintoa. Niihin kuuluu jopa italialainen teatteripalkinto Premi Ubu 2002 parhaasta näytelmästä ”Infinities” (Äärettömyydet), jonka ohjasi Piccolo Teatro di Milanon Luca Ronconi. Se esitettiin Italiassa Milanon Teatro La Scalassa keväällä 2002 ja uudestaan keväällä 2003, sekä keväällä 2002 Espanjan Valenciassa. 
Barrow on jäsenenä Yhdistyneessä reformoidussa kirkossa, jonka hän kuvailee opettavan perinteistä deismiä.
Tulenpalvonta

Tulenpalvonta eli pyrolatria tarkoittaa tulen käyttämistä apu- tai palvontavälineenä uskonnollisissa rituaaleissa. Termi "Tulenpalvojat" liittyy usein virheellisesti zarathustralaisiin - tulen kunnioitus on kuitenkin yleisempää myös muiden uskontojen piirissä. Tulenpalvontaa on esiintynyt ainakin Skandinavian pakanauskontojen keskuudessa ja hindulaisuudessa, mutta nykyään tulen kunnioitukseen liittyviä ominaisuuksia löytyy esimerkiksi olympiatulen perinteessä. Tuli on ollut tärkeä osa ihmisten elämää kautta historian, ja tulenpalvontaa esiintyi jo esihistoriallisten ihmisten keskuudessa.
Kristinuskon perinteessä tulta ei ole nostettu tärkeään asemaan. Kuitenkin Uudessa testamentissa Jeesus esitetään henkilönä, joka tuo tulen maan päälle. Raamatussa ja juutalaisten Tanakhissa esiintyy kuitenkin muun muassa palava pensas ja tulinen pilari. Pyhää Henkeä kutsutaan joskus "liekin kieliksi".
Alexander von Humboldt -säätiö

Alexander von Humboldt -säätiö (saks. Alexander-von-Humboldt-Stiftung) on Saksan liittotasavallan rahoittama säätiö, jonka tarkoituksena on edistää kansainvälistä yhteistyötä tieteessä. Se rahoittaa ulkomaisten tutkijoiden työskentelyä Saksassa jakaen kymmeniä erilaisia stipendejä ja palkintoja. Yksi mittavimmista yksittäisille henkilöille annettavista palkinnoista on vuonna 2008 ensimmäistä kertaa haettavissa oleva Alexander von Humboldt -professuuri, joka mahdollistaa ulkomaisen huippututkijan kutsumisen viideksi vuodeksi vierailevaan professorin virkaan saksalaiseen yliopistoon. Professuurin rahoitus on jopa viisi miljoonaa euroa.
Säätiö perustettiin alun perin puolitoista vuotta Alexander von Humboldtin kuoleman jälkeen vuonna 1860 Berliinissä. Aluksi se rahoitti saksalaisten tutkijoiden oleskelua ulkomailla, mutta säätiön pääoma menetti arvonsa 1923 laman aikana. Säätiö perustettiin uudelleen 1925, mutta tällä kertaa se avusti ulkomaisten tutkijoiden oleskelua Saksassa. Vuonna 1945 säätiön toiminta lopetettiin Saksan poliittisen tilanteen takia, mutta se palasi uudelleen toimintaan vuonna 1953 Saksan liittovaltion rahojen turvin.
Ulkosorkka

Ulkosorkka eli kaksi puolipolvea on solmu, joka muodostetaan tekemällä kaksi polvea eli siansorkka köyden itsensä ympäri. Se on erittäin kestävä ja hyvä solmu, kun köysi solmitaan kiinni johonkin esineeseen, kuten kiinnityslenkkiin, ja halutaan sen myös pysyvän kiinni. Ulkosorkka pitää, vaikka köyden kiintopäässä ei olisi tasaista tai ei ollenkaan vetoa. Se on myös helppo avata.
Solmun teko aloitetaan viemällä köyden irtopää kiinnityslenkistä läpi tai kiertämällä se jonkin muun kiinnikkeen, kuten puun tai kiven ympäri. Köyden irtopäähän pitää jättää tarpeeksi pituutta. Seuraavaksi köyteen tehdään puolipolvi viemällä köyden irtopää kiintopään yli ja ympäri ja pujottamalla se läpi näin muodostuneesta silmukasta. Toinen eli lukitseva puolipolvi tehdään samaan suuntaan kuin ensimmäinen ja se tulee ensimmäisen ulkopuolelle. Solmu kiristetään vetämällä myös köyden kiintopäästä niin, että solmu asettuu kiinteään kosketukseen kiinnikkeeseensä.
Toisin kuin esimerkiksi paalusolmu, ulkosorkan silmukka kiristyy kuormitettaessa. Tästä ominaisuudesta on hyötyä, kun halutaan että silmukka ei liiku kiinnityskohteen suhteen, vaikkapa ripustettaessa riippumattoa puuhun.

Varmistettu ulkosorkka

Kuvan 1 ulkosorkassa köysi on kierretty kiinnikkeen ympäri vain kertaalleen. Käytännössä on kuitenkin parempi tehdä kiinnikkeen ympäri toinenkin kierros. Köysi kuluu silloin vähemmän ja solmu on myös helpompi avata. Näin tehtyä solmua voidaan kutsua nimellä varmistettu ulkosorkka. Se on erinomainen solmu veneen kiinnittämiseen.