google/wiki40b huggingface dataset:
Inversio (meteorologia)

Inversio on ilmakehässä tilanne, jossa lämpötila kasvaa ylemmäs mentäessä. Ilmakehän alaosassa eli troposfäärissä lämpötila yleisimmin laskee ylöspäin mentäessä – kuten helposti ymmärrämme lumihuippuisista vuorista tai lentokoneen matkustamossa näytetyistä yläilmojen säätiedotuksista. Inversio on siis normaaliin verrattuna päinvastainen tilanne. Inversiolla tarkoitetaan lähes aina lämpötilainversiota: yleisemmin inversio tarkoittaa jonkin suureen päinvastaista käyttäytymistä.
Inversioita syntyy kaikkiin troposfäärin osiin rintamien yhteydessä kylmän ilmamassan tunkeutuessa lämpimän alle tai lämpimän vyöryessä kylmän päälle. Maanpinnan lähelle syntyy pintainversio silloin, kun säteilyjäähtyminen jäähdyttää maanpintaa, joka puolestaan jäähdyttää alimpia ilmakerroksia. Näin käy Suomessa kesällä selkeinä öinä, ja talvella mihin vuorokaudenaikaan hyvänsä, jos taivas on selkeä ja tuuli heikkoa (kohtalainen tai kova tuuli sekoittaa troposfäärin alaosia niin tehokkaasti ettei inversiota synny).
Kun ilmanalaatuasioiden yhteydessä tai usein muutenkin puhutaan inversiotilanteesta, tarkoitetaan juuri pintainversiota. Pintainversio vaikeuttaa etenkin astmaatikkojen elämää, sillä inversiotilanteissa ilma on stabiilia eivätkä ilmassa leijuvat partikkelit sekoitu paksuun ilmakerrokseen vaan jäävät lähelle maanpintaa ja niiden pitoisuudet kasvavat.
Tulppainversio on ala-ja keskitroposfäärin rajalla oleva ilmakerros, joka syntyy aamupäivällä auringon lämmittäessä maanpintaa, jolloin lämmennyt ilma kohoaa ja muuttuu yläpuolista ilmaa kylmemmäksi. Tällöin normaali nousuliike (konvektio) estyy, eikä synny heikkoja ukkosia. Kun konvektio lopulta on kyllin voimakas, se rikkoo tulppainversion ja syntyy erittäin ankaria ja tuhoisia ukkosia.
Suunnilleen samassa paineessa kylmä ilma on painavampaa kuin lämmin. Tätä hyödynnetään kuumailmapalloissa, jotka nousevat taivaalle nostevoiman avulla. (Vastaavasti kylmäilmapallot putoaisivat kuin kivet.) Auringon lämmittäessä maanpintaa alin ilmakerros lämpenee myös, sen tiheys pienenee ja nousee pieniä "kuumailmapalloja", ikään kuin ilmakuplia ilmamassassa, jotka sekoittavat tehokkaasti troposfäärin ilmaa. Inversiossa tällaista sekoittumista ei tapahdu. Niinpä inversiotilanteissa maan läheltä päästetyt ilmansaasteet myös jäävät lähelle pintaa. Talvella inversiotilanne voi kestää useita päiviä, ja ilmanlaatu huononee päivä päivältä.
Kesäöinä inversioon syntyy usein sumua tai ainakin pieniä sumuhattaroita, jotka hälvenevät aamulla inversion puhjettua. Lumensulamisaikaan pintainversiossa voi olla sitkeä sumupilvikerros.
Kylmäkäsittely

Puutarhakasvien siementen kylmäkäsittely tarkoittaa luonnollisen talvijakson simuloimista syksyllä kerätyille kasvin siemenille. Useiden kasvien siemenet eivät idä ennen kuin ne ovat kokeneet luonnollisen kylmäkauden, joka luonnossa tapahtuu talven aikana. Pohjoisten ilmastovyöhykkeiden talvi saattaa olla kuitenkin liian kylmä joidenkin kasvien siemenille, jolloin ne paleltuvat eivätkä idä keväällä. Viljelyssä voidaan myös muusta syystä haluta toteuttaa kylmäkausi keinotekoisesti, sillä kylmäkäsittely on usein varmempi tapa taata siementen itävyys kuin kylvää ne talven ajaksi maahan. Syksyllä kerätty siemen itää keinotekoisen kylmäkäsittelyn jälkeen normaalisti.

Menetelmä

Kylmäkäsittelyn voi toteuttaa laittamalla siemenet ilmavasti kostean sammaleen kanssa muovipussiin 2–3 kuukauden ajaksi jääkaappiin (+4 °C).
Thaao Penghlis

Lyhyt elämäkerta

Hän on kreikkalaista sukua, mutta syntyi nelilapsiseen perheeseen Australian Sydneyssä. Penghlisistä ei pitänyt aluksi tulla näyttelijää, sillä hän oli kiinnostuneempi taiteesta ja historiasta. Hän harkitsi myös arkeologin uraa. Nuoruudessaan Penghlis toimi Australiassa diplomaattina ja auttoi maahan muuttaneita kreikkalaisia. Tämän jälkeen hän muutti New Yorkiin ja pääsi töihin YK:hon.
Penghlis kiinnostui New Yorkissa näyttelemisestä tavattuaan kreikkalaisen ohjaaja Milton Katselasin ja opiskeli töiden jälkeen iltamyöhällä näyttämötaidetta. Hän opiskeli pitkään Milton Katselasin alaisuudessa ja heidän ystävyytensä kesti aina Katselasin kuolemaan asti. Penghlisin näyttelijäuran alkuna voidaan pitää kriitikoiden ylistämää Jockeys-näytelmää. Kameroiden edessä hänen uransa kehittyi pienten roolien kautta elokuviin ja televisiosarjoihin.
Penghlis esiintyi 1980-luvulla tv-sarjoissa General Hospital, Vaarallinen tehtävä -televisiosarjassa sekä Päivien viemää -sarjassa. Vuonna 2008 Penglis sai Emmy-ehdokkuuden kaksoisroolistaan Tony/Andre DiMerana. Vuonna 2009 Penghlis jätti sarjan ja palasi esiintymään teatterin lavalla sekä sarjassa Emissary. Vuonna 2010 Penghlis esiintyi New Yorkin Cape May Stage -teatterissa Heather Matarazzon kanssa näytelmässä Class ja soolona omassa omaelämäkerrallisessa soloesityksessään Journeys.

Yksityiselämä

Vapaa-ajallaan Penghlis matkustelee paljon. Useimmin matkat ovat kohdistuneet Lähi-idän arkeologisille alueille Egyptiin, Syyriaan, Jordaniaan ja Israeliin. Vuonna 2008 Penghlis sai myös USA:n kansalaisuuden ja äänestysoikeuden maan vaaleissa. Saman vuoden presidentinvaalien alla hän kertoi oikeistolaisena ja republikaanimyönteisenä tunnetun Fox-kanavan haastattelussa äänestävänsä demokraattien Barack Obamaa.
Bajan-harmonikka

Historia

Venäjällä oli rakennettu varhaisia diatonisia harmonikkatyyppejä jo vuodesta 1830 lähtien. Ensimmäiset kromaattiset venäläiset näppäinharmonikat rakensi soitinrakentaja Nikolai Beloborodov Tulassa 1870-luvulla.
Bajan-harmonikka sai saanut nimensä kuuluisan venäläisen runonlaulajan Bojanin mukaan. Ensimmäistä kertaa Bajan-nimitys harmonikasta löytyy julisteista ja ilmoituksista vuodelta 1891. Siihen asti harmonikkaa oli Venäjällä kutsuttu enimmäkseen nimellä garmonika. Ensimmäiset varsinaiset bajan-harmonikat kehitti soitinrakentaja Pjotr Sterligov, jonka kehittämänä soitin saavutti pitkälle kehittyneen muotonsa vain kymmenessä vuodessa 1905–1915. Tämän kauden viimeisimpiä malleja käytetään yhä soittimen tehdastuotannon esikuvana. Soitinta teki tunnetuksi erityisesti harmonikkavirtuoosi Jakov Orlanski-Titarenko.
Soitin saavutti nopeasti merkittävän aseman sekä neuvostoliittolaisessa kansanmusiikissa että konserttimusiikissa. Ensimmäisenä konservatoriona bajan-harmonikan otti koulutusohjelmaansa Kiovan konservatorio 1927. Soitinta kehitti toisen maailmansodan jälkeen eteenpäin erityisesti Moskovan kokeellinen soitinlaboratorio, tuottaen erittäin korkealaatuisia, joskin suurikokoisia ja painavia, instrumentteja. Myöhemmin venäläiset bajan-kehittäjät ovat tehneet yhteistyötä myös muun muassa italialaisen Pigini-harmonikanvalmistajan kanssa kehittäen korkeatasoisia konserttinäppäinharmonikkoja eteenpäin. Laboratorio perustettiin alun perin Puna-armeijan alaiseksi kehitysyksiköksi, mikä kertoo omaa kieltään instrumentin arvostuksesta Neuvostoliitossa. Nykyisin korkeatasoisimpia venäläisvalmisteisia bajan-harmonikkoja valmistaa, laboratorion työhön myös pohjautuen, Jupiter-bajantehdas Moskovassa.
Nykyisin bajan-harmonikat ovat levinneet Venäjältä ympäri Eurooppaa, entisen Itäblokin maihin, Skandinaviaan, Ranskaan, Espanjaan ja Portugaliin. Soitin valtaa alaa myös perinteisissä pianoharmonikkamaissa, kuten Itävallassa, Italiassa, Uudessa-Seelannissa ja Yhdysvalloissa.

Musiikki

Vaikka bajan on näytellyt tärkeää osaa venäläisessä kansanmusiikissa, monet venäläiset 1900-luvun tärkeät säveltäjät ovat tehneet myös sille omistettua konserttimusiikkia. Esimerkiksi Nikolai Tšaikin sävelsi bajanille lukuisia teoksia jo 1940-luvulta lähtien. Muita tunnettuja bajanille säveltäneitä 1900-luvun nimiä ovat Georgi Šenderjov, Albin Repnikov, Aleksandr Timošenko, Jevgeni Derbenko, Vjatšeslav Semjonov, Anatoli Kusjakov ja Sergei Berinski. Suurimpina bajanille taidemusiikkia säveltäneinä hahmoina pidettäneen kuitenkin Vladislav Zolotarjovia sekä Sofia Gubaidulinaa. Gubaidulina on omistanut useimmat bajan-teoksistaan Friedrich Lipsille, joka tunnetaan eräänä soittimen kärkinimistä maailmassa laajan konsertointinsa ja levytuotantonsa pohjalta.
Micheline Lannoy

Micheline Lannoy (s. 30. kesäkuuta 1925) on belgialainen taitoluistelija, joka tuli tunnetuksi Pierre Baugniet'n parina. Lannoy ja Baugniet olivat vuosien 1947 ja 1948 maailmanmestarit. He voittivat kultaa myös vuoden 1948 talviolympialaisissa St. Moritzissa, ja ovat Belgian ainoat olympiavoittajat talviolympialaisissa.
Vivendi

Historia

Yritys perustettiin vuonna 1853 vesihuoltoalan yrityksenä nimellä Compagnie Générale des Eaux (CGE).  Yhtiö pysyi pääasiassa tällä alalla yli sata vuotta aina 1970-luvulle lopulle saakka. Guy Dejouanyn tultua toimitusjohtajaksi vuonna 1976 yhtiö alkoi laajentua jätehuoltoon, energiaan, kuljetuspalveluihin, rakennusalalle ja kiinteistöliiketoimintaan. 1990-luvulla yhtiön laajeni edelleen telekommunikaatio- ja media-aloille, erityisesti sen jälkeen kun Jean-Marie Messier tuli toimitusjohtajaksi vuonna 1996.
Vuonna 1998 yhtiön nimeksi muutettiin Vivendi. Seuraavana vuonna yhtiö myi rakennus- ja kiinteistöalan yksikkönsä ja jatkoi laajentumistaan yritysostoilla ja fuusioilla.
Heinäkuussa 2000 Vivendi muodosti vesi-, jätehuolto- ja kuljetusalan yksiköistään Vivendi Environnement -nimisen yhtiön ja vei sen pörssiin Pariisissa ja New Yorkissa. Tämän yhtiön nimeksi tuli myöhemmin Veolia Environnement. 
Joulukuussa 2000 Vivendin media- ja telekommunikaatioalan yksiköt, Canal+ Group ja kanadalaisen Seagramin tuolloin omistama Universal Studios yhdistettiin Vivendi Universal -yhtiöksi.
Vuonna 2002 Vivendi Universal ajautui suuriin taloudellisiin vaikeuksiin ja joutui myymään useita yksiköitään välttääkseen konkurssin. Yhtiö teki vuodelta 2002 Ranskan siihenastisen yrityshistorian suurimman tappion, 23,3 mrd. euroa. Jean-Marie Messier erosi ja hänen tilalleen tuli toimitusjohtajaksi Jean-René Fourtou.
2003 Vivendi Universal myi 80 % media-alan yksiköstään Vivendi Universal Entertainment yhdysvaltalaisen General Electricin omistamalle NBC-yhtiölle, minkä tuloksena syntyi nykyinen NBC Universal. Huhtikuussa 2006 Vivendi Universal muutti nimensä takaisin Vivendiksi.
Heinäkuussa 2008 Vivendin tietokonepelejä tuottava yksikkö Vivendi Games yhdistyi Activision-peliyhtiön kanssa muodostaen Activision Blizzard -yhtiön. Vuonna 2013 Activision Blizzard osti 8 miljardilla dollarilla itselleen osake-enemmistön Vivendin säilyttäessä noin 12% osakkeista.
Viranomaiset ovat tutkineet Jean-Marie Messierin toimitusjohtajakauden aikana yhtiössä mahdollisesti tapahtunutta tappioiden peittelyä.
Tomi Väkelä

Tomi Väkelä (s. 5. marraskuuta 1972) on suomalainen jääkiekkoilija, jonka peliura päättyi alaraajahalvaukseen vuonna 1990. Vammautuminen tapahtui, kun hän kaatui kaukalon laitaa vasten nuorten maajoukkueen EM-turnauksessa Ruotsissa. Hän oli yksi ikäluokkansa lupaavimmista pelaajista. Traaginen tapaturma sai maanlaajuista huomiota eri lehdissä.
Tomi Väkelän seura Vaasan Sport on jäädyttänyt hänen pelinumeronsa 27, mutta sen käyttöoikeus annettiin hänen pojalleen Jesselle tämän siirryttyä Sportin edustusjoukkueeseen.
Vuonna 2015 Väkelä arvioi olevansa lähes neliraajahalvaantunut, koska siihen mennessä hänen kätensäkin olivat menettäneet täyden toimintakykynsä. Varhaisessa vaiheessa päättyneen urheilu-uransa jälkeen Väkelä on toiminut nuorten kykyjen pelaajatarkkailijana Euroopassa työnantajanaan NHL:n pelaajatarkkailuosasto.
Christopher Bengtsson

Seuraura

Bengtsson on Huddinge IK:n kasvatti. Hän siirtyi 17-vuotiaana Färjestad BK:n J20-junioreihin kaudeksi 2011–2012. Bengtsson pelasi kauden aikana myös kaksi European Trophy -ottelua seuran miesten joukkueessa. Kaudeksi 2012–2013 hän siirtyi sieltä MODO Hockeyn J20-junioreihin. Bengtssonilla oli kevään 2013 pudotuspeleissä joukkueen paras teholukema (+5) ja hän voitti kauden päätteeksi J20 SuperElitin hopeaa. Bengtsson debytoi kauden aikana myös MODO:n Elitserien-joukkueessa, jossa hän pelasi seitsemän runkosarjaottelua tehden yhden maalin sekä kolme playoff-ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Bengtssonilla oli kolmen muun pelaajan ohella joukkueen ainoa tehomerkintä plussan puolella (+1).
Maaliskuussa 2013 Bengtsson solmi vuoden mittaisen SHL-sopimuksen MODO:n kanssa. Marraskuussa hänen sopimustaan jatkettiin kahdella vuodella. Kaudella 2013–2014 Bengtsson teki SHL:ssä 43 runkosarja- ja yhdessä playoff-ottelussa tehot 4+2=6. Hän pelasi kauden aikana myös tammi- ja helmikuussa 2014 yhdeksän ottelua lainalla sarjatasoa alempana HockeyAllsvenskan-joukkue Södertälje SK:ssa. Kauden 2014–2015 Bengtsson pelasi suurimmaksi osaksi lainalla Allsvenskan-joukkue AIK IF:ssä. Hän pelasi kauden aikana MODO:ssa 13 SHL-ottelua ilman tehopisteitä.
Elokuussa 2015 Bengtsson ja MODO purkivat yhteisymmärryksessä sopimuksensa. Elokuussa hän siirtyi neljän viikon try-outille SM-liigajoukkue Kalevan Palloon. Marraskuussa Bengtssonin sopimusta jatkettiin joulutaukoon ja sen jälkeen kauden 2015–2016 loppuun.
Kaudeksi 2016–2017 Bengtsson palasi kotimaahansa ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Allsvenskan-joukkue Tingsryds AIF:n riveihin.

Maajoukkueura

Bengtsson on pelannut sekä neljä nuorten että poikien maaottelua.

Muuta

Bengtssonin pikkuveli Sebastian pelaa Hockeyettan-joukkue Kallinge/Ronneby IF:ssä.
Arnstadt

Arnstadt on kaupunki Thüringenissä, Saksassa. Sen pinta-ala on 55,29 km². Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä oli 23 787 asukasta.
Ensimmäinen maininta Arnstadtista asiakirjoissa on vuodelta 704.
Rikollinen nainen

Arviot

Elokuva sai aikalaiskriitikoilta toisaalta-toisaalta-arvosteluja. Tuliota pidettiin ilman muuta taitavana elokuvantekijänä, mutta yksityiskohtien virheet ärsyttivät monia. Tulion visuaalinen tyyli, alleviivaava musiikki ja Linnanheimon mielikuvituksellinen käsikirjoitus sopivat kuitenkin myöhemmän arvostelijan mukaan saumattomasti yhteen. Vaikka tarinan juonen kuvioita pidetään teennäisinä, niistä nousee hurjaa näyttelemistä ja kuvakerrontaa, joiden kautta syntyvä kuva hulluudesta ravistelee tuolloista kaunisteltua filmitähtikuvaa.
Tarhalaulumesikko

Levinneisyys

Tarhalaulumesikkoa tavataan Australiassa, Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu melko yleisestä yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Uudenmaan vaalipiiri

Historia

Uudenmaan vaalipiiri on ollut olemassa jo ensimmäisistä eduskuntavaaleista 1907 lähtien. Vuonna 1949 Kymen lääniin ja siten Kymen läänin vaalipiiriin liitettiin Uudenmaan läänistä Anjalan, Elimäen, Iitin, Jaalan ja Kuusankosken kunnat.
Uudenmaan läänin vaalipiirin kasvettua suhteettoman suureksi (siitä valittiin 1951 vaaleissa 33 edustajaa), siitä erotettiin 1952 Helsingin kaupunki, josta muodostettiin oma vaalipiirinsä. Tämän seurauksena Uudenmaan vaalipiiri menetti yli puolet edustajapaikoistaan. Vuoden 2003 vaaleissa siirryttiin noudattamaan maakuntajakoon perustuvaa vaalipiirijakoa, jolloin Artjärvi ja Orimattila siirtyivät Päijät-Hämeen maakuntaan liittymisen myötä Uudenmaan vaalipiiristä Hämeen vaalipiiriin. Huolimatta muutoksista Uudenmaan vaalipiirin kansanedustajaluku kasvaa muuttoliikkeestä johtuen ja vaalipiirin mahdollisesta jakamisesta on keskusteltu.
Uudenmaan vaalipiiri on ollut vuosina 1907–1951 ja vuodesta 1975 kansanedustajamäärältään suurin vaalipiiri. Sen jälkeen, kun Helsinki erotettiin omaksi vaalipiirikseen, on Uudenmaan vaalipiirin paikkamäärä kasvanut 1–2 paikkaa jokaisissa eduskuntavaaleissa vuoden 2011 vaaleihin saakka. Suurin kasvu, 3 paikkaa, oli vuonna 1975. Vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Uudenmaan vaalipiiristä valittavien kansanedustajien määrä lisääntyi 33:sta 34:ään, paikka poistui Pohjois-Karjalan vaalipiiristä. Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa paikkamäärä kasvoi 35:een, paikka poistui Pohjois-Savon vaalipiiristä.

Puolueiden kannatus

Suurin puolue viimeisimmissä eduskunta- ja kunnallisvaaleissa on ollut kokoomus, etenkin keskisellä Uudellamaalla. Toiseksi suurin puolue on ollut SDP, jonka vahvinta kannatusaluetta on Lohjan ja Vihdin seutu. Myös Vihreä liitto on menestynyt melko hyvin, ja lisännyt kannatustaan esimerkiksi pääkaupunkiseudulla. Espoossa se on noussut toiseksi suurimmaksi puolueeksi. Vahvin vasemmistoliiton kannatuspaikkakunta on vieläkin suhteellisesti Karkkila. 
RKP:lle Uudenmaan vaalipiiri on puolueen tärkeintä kannatusaluetta Vaasan ja Varsinais-Suomen vaalipiirien ohella. Sen kannatus on vahvaa ruotsinkielisillä rannikkoalueilla; etenkin Inkoossa, Raaseporissa, Loviisassa ja Kauniaisissa.
Donningtonin linna

Donningtonin linna oli vuonna 1386 rakennettu linna, joka tuhoutui Englannin sisällissodassa. Linnan rauniot ovat nykyään museokohde.

Historia

Donningtonin kylä läänitettiin Abberburyn suvulle vuonna 1287. Vuonna 1386 kuningas Rikhard II antoi sukuun kuuluneelle sir Richard Abberburylle luvan rakentaa läänityksilleen linnoitus. Alkuperäiseen linnaan kuului neljällä pyöreällä kulmatornilla varustettu kurtiini, kaksi tasasivuista tornia sekä porttirakennus. Kooltaan linna oli noin 46 metriä pitkä ja 28 metriä leveä. Lisäksi linnoituksen alueella oli monia rakennuksia, jotka oli rakennettu luultavasti puusta.
1400-luvulla linna oli jonkin aikaa runoilija Geoffrey Chaucerin pojan Thomas Chaucerin hallussa ennen siirtymistään kruunun haltuun. Ollessaan kruunun hallussa tiettävästi ainakin Henrik VIII (1539) ja Elisabeth I (1568) vierailivat linnassa. Vuonna 1600 Elisabeth I antoi Donningtonin linnan Charles Howardille palkinnoksi Espanjan armandan voittamisesta.
Englannin sisällissodan alkaessa Donningtonin linna oli parlamentaristi John Packerin hallussa. Vuonna 1643 kuningas Kaarle I lähetti sir John Boysin 200 jalkaväkimiehen, 25 ratsumiehen ja neljän tykin kanssa valloittamaan linnan takaisin kruunulle. Vallattuaan linnan Boys vahvisti sen puolustusta ja jäi hallitsemaan sitä. Parlamentaristit hyökkäsivät linnaa vastaan monia kertoja vuosien 1644-46 välillä ja kuningas kävi itse kahdesti pelastamassa linnan hyökkäykseltä. Linna vaurioitui hyökkäysten aikana pahoin. Rojalistien tappion osoittautuessa selväksi Boys antautui huhtikuussa 1846 Kaarle I:n käskystä parlamentaristeille.
Pian Boysin antautumisen jälkeen parlamentti päätti tuhota pahasti vaurioituneen linnan ja ainoastaan linnan porttirakennus jätettiin jäljelle. Purkamisen jälkeen linnan rauniot palautettiin John Packerille.
Linna siirtyi vuonna 1946 Britannian valtion omistukseen. Raunioita ylläpitää nykyään English Heritage.
Mordred Deschain

Ennen syntymää

Mordredin tarina saa alkunsa jo ensimmäisessä kirjassa. Roland kohtaa kivikehän keskellä majailevan naisen hahmossa olevan demonin, ja rakastelee tämän kanssa, ennen kuin käskee oraakkelin ennustaa hänen tulevaisuuttaan. Kolmannessa kirjassa Susannahin on pakko rakastella mieshahmoisen demonin kanssa, jotta Roland ja Eddie voisivat auttaa Jaken demonin kivikehässä olevan portin kautta Rolandin maailmaan. Myöhemmin paljastuu, että kyseessä oli sama, sukupuolta vaihtanut, Purppurakuninkaan palveluksessa oleva henki, jonka kautta Roland oli tietämättään hedelmöittänyt Susannahin.
Myöhemmin paljastuu, että Susannah on raskaana, mutta uskoo, että lapsi on Eddien. Roland epäilee, että demoni on saattanut aiheuttaa haittoja Susannahin lapseen. Selviää, että Susannahin sisällä asuu kolmas persoona Susannahin ja Detta Walkerin lisäksi: henki nimeltä Mia (tarkoittaa Rolandin kielellä äitiä). Mia huolehtii "hepustaan", joksi hän lasta nimittää. Aina öisin Susannah karkaa tietämättään metsästämään pikkueläimiä, sillä "heppu" tarvitsee ruokaa. Lopulta Mia kaappaa Susannahin kehon ja karkaa New Yorkiin vuoteen 1999. Mia etsii alhaismiesten, Purppurakuninkaan palvelijoiden, New Yorkin tukikohtaa, sillä he ovat valmistautuneet auttamaan hepun synnytyksessä. Hän kertoo Susannahille tehneensä sopimuksen Walter O'Dimnin kanssa, jonka mukaan hän saa huolehtia hepustaan sen lapsuuden ajan, kunnes hän antaa sen Purppurakuninkaalle, lapsen toiselle isälle. Hepun kohtalona on tappaa Roland.
Idänräätäli

Koko ja ulkonäkö

Idänräätälin ruumiin pituus on 20–30 mm, ja koiraan tuntosarvet ovat selvästi ruumista pitemmät, naaraalla suurin piirtein ruumiin pituiset. Koiraan peitinsiivet ovat mustat, mutta naaraalla niissä ja etuselässä on vaaleiden karvatupsujen muodostamia laikkuja. Molemmilla sukupuolilla kiiltävien peitinsiipien kärkiosassa on pitkää, kellertävää karvoitusta ja tyviosassa V-kirjaimen muotoinen painautuma. Keskellä selkää, peitinsiipien tyvellä oleva kilveke on kokonaan vaaleakarvainen ilman karvatonta keskijuovaa. Etuselän sivuilla on suuret, teräväkärkiset hampaat.
Idänräätälin kanssa hyvin samannäköisiä, joskin paljon yleisempiä lajeja ovat suutari (Monochamus sutor) ja ranskanräätäli (Monochamus galloprovincialis). Idänräätäli muistuttaa eniten Kiinasta kotoisin olevaa lehtipuiden tuholaislajia aasianrunkojäärää (Anoplophora glabripennis), joka pyritään hävittämään Suomesta ja siksi kaikki havainnot on ilmoitettava Eviraan.

Levinneisyys

Idänräätäli on eurooppalaisittain itäinen laji, jota tavataan Skandinaviasta ja Itä-Euroopasta Siperiaan ja Japaniin saakka. Suomessa levinneisyys keskittyy Itä- ja Kaakkois-Suomen sekä Etelä-Lapin alueille, mutta erillisiä havaintoja tunnetaan myös maan keskiosista sekä Pohjanmaalta.

Elinympäristö ja elintavat

Toisin kuin avoimissa ympäristöissä viihtyvät lähisukulaisensa suutari ja ranskanräätäli, idänräätäli on ikimetsälaji, joka elää luonnontilaisissa korpimetsissä, joissa on vain yksittäisiä kaatuneita puita tai pieniä tuulen kaatamia laikkuja. Pohjoismaissa se on täysin sidoksissa kuuseen, mutta Siperiassa lajin tiedetään elävän muillakin havupuilla ja jopa joillakin lehtipuulajeilla. Aikuiset kuoriaiset ovat liikkeellä kesäkuun lopulta syyskuulle. Ne oleskelevat päivisin kaatuneiden puunrunkojen alapinnoilla ja pudottautuvat häirittyinä herkästi maahan. Ravinnokseen ne järsivät nilaa elävien kuusten oksista.
Toukat elävät vastakuolleiden tai kuolevien puiden tyviosissa, erityisesti tuulen kaatamissa rungoissa. Nuoret toukat elävät laajoissa ja syvissä käytävissä kuoren alla, mutta siirtyvät myöhemmin litteisiin, puun pituussuuntaisiin käytäviin syvemmälle puuainekseen. Käytävien järsimisestä syntyvän puupurun toukka työntää ulos käytävästä, jolloin muodostuu suuren tikkumaisen purun muodostamia kasoja. Toukkakehitys kestää kaksi vuotta, ja lopulta toukka koteloituu puun pinnan tuntumaan kovertamaansa onkaloon. Aikuistuneen kuoriaisen ulostuloaukon läpimitta on yli 10 mm.
Suomen lajiston uhanalaisluokituksessa 2000 idänräätäli oli vaarantunut, mutta vuoden 2010 luokituksessa se on enää silmälläpidettävä (NT). Ruotsissa se on nykyisin erittäin uhanalainen, ja lajia uhkaa vanhojen kuusimetsien sekä niiden lahopuujatkumon häviäminen. Norjasta lajia ei ole tavattu yli sataan vuoteen ja vuoden 2006 arvioinnissa se on luokiteltu alueellisesti hävinneeksi.