google/wiki40b huggingface dataset:
Asseri Kinnunen

Poliittiset näkemykset

Kinnunen on pyrkinyt profiloitumaan turvallisuuspolitiikassa ja maahanmuuttoasioissa. Hän on maanpuolustuksen, omaan maailmankatsomukseensa sopivan osan nuorisosta ja syrjäkylien puolestapuhuja sekä pakkoruotsin, maahanmuuton ja Euroopan unionin, euron ja Schengenin sopimuksen vastustaja. Edellämainituista Kinnusen mukaan tulisi erota mahdollisimman nopeasti. Kinnunen on Ahvenanmaan remilitarisoinnin, Jäämeren radan ja hävittäjähankinnan kannattaja, suhtautuu kriittisesti Venäjään ja vastustaa maahanmuuttoa Suomeen. Kinnusen mukaan yksityisautoilun turvaaminen on tärkeää. Samoin tärkeäksi hän katsoo ydinvoiman tuotannon lisäämisen ja kotimaisen uraanin louhimisen. Venäjän uhkan varalta Kinnunen on vaatinut Ottawan sopimuksesta eroamista ja jalkaväkimiinojen käyttöönottoa. Kinnunen kertoo Twitter-tilillään olevansa nationalisti ja militaristi. Blogissaan hän väittää Suomen tarvitsevan militarismia.
Tammikuussa 2019 Kinnunen aiheutti kohun otettuaan kantaa suomalaisuuden määrittelyyn. Helsingin Sanomien haastattelussa Kinnunen erotti Suomen kansalaisuuden ja suomalaisuuden toisistaan, hän kuvaili ensimmäisen olevan juridinen asia ja jälkimmäisen määräytyvän syntyperän ja sukujuurten perusteella. Syyskuussa 2018 hän esitti Joensuun valtuustossa pakolaisten vastaanottamisen lopettamista.

Vaalimenestys

Kinnunen oli perussuomalaisten kuntavaaliehdokas Joensuussa vuoden 2017 kuntavaaleissa. Hän tuli valituksi Joensuun kaupunginvaltuustoon nuorimpana valtuutettuna ollessaan vain 18-vuotias. Hän on myös tiettävästi perussuomalaisten nuorin kaupunginvaltuutettu koko Suomessa.
Toukokuussa 2019 Kinnunen valittiin Pohjois-Karjalan maakuntavaltuustoon.
Toukokuussa 2019 Kinnunen oli perussuomalaisten ehdokkaana europarlamenttivaaleissa. Hän sai 2 915 ääntä eikä tullut valituksi.
Jänönvihma

Ulkonäkö ja koko

Jänönvihma on pysty tai koheneva, runsashaarainen ja piikitön pensas, jonka korkeus on tavallisesti 60–100 senttimetriä ja enimmillään 2 metriä. Sillä on kalju, viisisärmäinen haararanka, johon on kiinnittynyt kierteisesti kolmilehdykkäisiä lehtiä. Nuorilla yksilöillä on karvainen haararanka ja ehyet lehtilavat. Yksittäinen lehdykkä on vihreä, 6–20 millimetriä pitkä, soikeanpitkulainen tai vastapuikea ja kalju tai myötäkarvainen.
Jänönvihmalla on kaksineuvoiset, vastakohtaiset kukat, jotka puhkeavat lehtihankoihin yksittäin tai pareittain huhti–kesäkuussa. Niissä on keltainen teriö, 5 millimetrin pituinen kalju verhiö, 10 millimetrin pituinen perä ja 10–14 millimetrin pituinen purje. Muiden hernekasvien tapaan sen hedelmät ovat palkoja.

Levinneisyys

Jänönvihman luontainen levinneisyysalue Euroopassa ulottuu pohjoisessa Britteinsaarille ja Skandinavian eteläosiin, idässä Puolaan ja Romaniaan ja etelässä Iberian niemimaalle. Se on levinnyt myös Pohjois-Amerikkaan, Australiaan ja Uuteen-Seelantiin, missä se luokitellaan nykyään haitalliseksi vieraslajiksi. Suomessa sitä kasvatetaan joskus koristepensaana aivan eteläisimmällä rannikolla ja Ahvenanmaalla.

Elinympäristö

Jänönvihma menestyy lauhkealla ja osin myös subtrooppisella vyöhykkeellä, lievästi mantereisissa olosuhteissa. Se kasvaa yleensä hiekkaisella maaperällä ja aurinkoisilla paikoilla.
Psykoterapeutti

Psykoterapeutti on terveysalan ammattinimike psykoterapiahoitoa antavalle henkilölle. Ammatti on Suomessa suojattu lailla; sitä saavat käyttää ainoastaan asianmukaisen koulutuksen saaneet ja Valviran hyväksymät henkilöt. 
Psykoterapiakoulutukseen hankkiutuvan soveltuvia pohjakoulutuksia ovat esimerkiksi psykologi, psykiatri, erikoissairaanhoitaja ja sosiaalityöntekijä.

Psykoterapiapalvelut Suomessa

Psykoterapeutin ammattinimikkeen käyttöoikeus oli keväällä 2009 Terhikki-rekisterissä 4 909 henkilöllä. Keväällä 2009 tehdyn kyselyn perusteella (vastausprosentti 65 %) neljäsosa rekisterissä olevista psykoterapeuteista ilmoitti, etteivät he tuota psykoterapiapalveluja. Vastanneista aktiivisista psykoterapeuteista (noin 2 366) 78 % oli naisia ja keski-ikä oli 53 vuotta. Yleisin psykoterapeuttien pohjakoulutus oli psykologi, seuraavaksi yleisimmät olivat sairaanhoitaja ja lääkäri.
Useimmat psykoterapeutit tarjosivat pitkäkestoista yksilöpsykoterapiaa. Psykoterapiakoulutussuuntauksista yleisimpiä olivat perheterapia, psykodynaaminen psykoterapia, psykoanalyyttinen terapia ja kognitiivinen psykoterapia sekä ratkaisukeskeinen psykoterapia, tosin lähes kolmannes vastaajista ilmoitti useamman kuin yhden koulutussuuntauksen.
Psykoterapiapalveluja tuotettiin pääasiassa ammatinharjoittajina. Puolet kyselyyn vastanneista ilmoitti, että heidän asiakkaansa kustansivat psykoterapiapalveluista itse vähintään omavastuuosuuden. Matalan kynnyksen ja lyhyiden psykoterapiapalvelujen tarjontaa pidettiin puutteellisena ja psykoterapiaan ohjaamisjärjestelmää
riittämättömänä. Selvityksen perusteella alueelliset erot psykoterapeuttien ja psykoterapiapalvelujen jakautumisessa olivat suuria. Erot koskivat sekä psykoterapiapalvelujen tarjontaa ja koulutussuuntauksia että järjestäjä- ja maksajatahoja.
Lauren Alaina

Lauren Alaina (syntynyt Lauren Alaina Suddeth, 8. marraskuuta 1994) on amerikkalainen laulaja Rossvillestä, Georgiasta. Alaina tuli tunnetuksi American Idolin 10. tuotantokaudelta, jossa hän sijoittui toiseksi – vain kuudentoista vuoden ikäisenä.

Aikaisempi elämä

Alaina syntyi 8.11.1994 Kristy ja J.J. Suddethille Rossvilleen, Georgiaan. Alaina on kristitty. Lauren on opiskelija Lakeview-Fort Oglethorpe High Schoolissa Georgiassa, ja hän toimii koulussa myös cheerleaderinä. Alaina aloitti laulamisen serkkunsa Holly Witherowin ansiosta.
Musta aurinko

Musta aurinko (saks. Schwarze Sonne) on okkultistinen symboli joka oli Thule-seuran käytössä natsien Mystiikassa. Symbolia käyttävät nykyään pakanat, germaaniset uuspakanat, satanistit ja uusnatsit. Symboli viittaa Linnunradan keskustassa sijaitsevaan myyttiseen mustaan aurinkoon tai Saturnukseen.
Ališer Kudratov

Ališer Kudratov (s. 11. tammikuuta 1986) on tadžikistanilainen alppihiihtäjä. Hän on kilpaillut vuodesta 2006 lähtien ja kiertänyt FIS:n kisoja pääasiassa Aasiassa. Kudratov toimi maansa lipunkantajana Vancouverin olympialaisten avajaisissa 2010, vaikkei osallistunut kisoihin urheilijana.
Lukija

Lukijan viran historia

Lukijan virka syntyi ilmeisesti hyvin varhain kristillisessä kirkossa, todennäköisesti jo 100-luvulla. Justinos Filosofi kuivaillessaan varhaiskristillistä jumalanpalvelusta kuvaa, miten lukija lukee Vanhan testamentin ja apostolien tekojen tekstejä sunnuntaijumalanpalveluksessa. Lukijan virka nähtiin varhaiskirkossa profeetallisena virkana. Kirkollinen kanonikokoelma Canones Ecclesiastici 100-luvulta luettelee lukijat korkearvoisemmiksi papistossa kuin diakonit. 300-luvun teos Hippolytuksen kanonit korostaa, että lukijalla tuli olla samat hyveet kuin diakonilla. Lukijan virka on tässä dokumentissa heti piispan ja presbyteerin eli papin jälkeen. Lukijan tuli pystyä lukemaan ja selittämään Raamatun kirjoituksia. 
»Ennen kuin joku hyväksytään lukijaksi, on tarkkaan otettava selvää, ettei hän ole turhanpuhuja, juopottelija eikä taipuvainen pilkkanauruun, vaan kaikessa hyvien käytöstapojen mies. Kokouksissa Herran päivänä eli sunnuntaina hän on ensimmäisellä sijalla ja hänellä täytyy olla hyvät puhujanlahjat ja hänen on pystyttävä opettamaan, koska hän on evankelistan paikalla. Hän opettaa tietämättömiä, mutta hänet merkitään muistiin Jumalan luona.» 
(Canones Ecclesiastici )

Lukijan vihkimys

Lukijan vihkimys tapahtuu liturgian alussa, hetkiä luettaessa. Lukijan vihkii kheirotesialla aina piispa. Hippolytus Roomalainen huomauttaa, että lukijaa ei vihitä kätten päällepanemisella. Tämä tosin saattaa viitata kheirotonian ja kheirotesian eroon. Vihittäessä lukijalta leikataan hiuksia symboliksi Jumalan palvelijaksi alistumisesta. Antiikin aikana orjan vaihtaessa omistajaa tältä leikattiin hiukset. Hiusten leikkaamisen jälkeen lukijalle puetaan lyhyt feloni. Tämä feloni oli 1600-luvulle asti kamisionin lisäksi lukijan liturginen vaate. Lukija lukee tässä felonissa epistolan, jonka piispa määrää. Tämän jälkeen feloni riisutaan ja lukijalle puetaan stikari.

Kirkolliset vaatteet

Lukija voi käyttää myös kirkkorakennuksen ulkopuolella päähineenä skufiaa.
Umberto I

Valtakausi

Umberto I nousi valtaistuimelle isänsä murhan vuonna 1878 jälkeen ja otti arvonimen Umberto I, Italian kuningas, eikä Savoijin Umberto IV. Hän vaati isänsä haudattavaksi Roomaan Pantheoniin. Ensimmäinen murhayritys Umbertoa vastaan tapahtui jo 17. marraskuuta 1878 Napolissa. Kuningas torjui iskun miekallaan.
Umberton valtakausi oli levoton. Sardinian miehitettyä 1860 Molempain Sisiliain kuningaskunnan, sosialismin synnyn, imperialismin vastustuksen vuoksi ja kansalaisoikeuksien rajoituksien vuoksi. Ulkopolitiikassa Umberto kannatti kolmiliittoa Itävalta-Unkarin ja Saksan kanssa (vuodesta 1882). Afrikasta Italia valloitti Eritrean ja Somalimaan. Tullisota Ranskan kanssa johti talousvaikeuksiin 1888 ja italialaisten tappio abessinialaisille Adwan taistelussa 1896 söi kuninkaan suosiota. Seuraava murhayritys tapahtui 22. huhtikuuta 1897 Roomassa. Kuningas julisti sotatilalain levottomuuksien vuoksi.
Vuonna 1898 puhkesi nälkämellakoita leivän hinnan vuoksi ympäri Italiaa. Milanossa aseistamattomat mielenosoittajat marssivat palatsia kohti, jolloin kenraali Bava-Beccaris määräsi avaamaan tulen. Satoja mielenosoittajia kuoli, mutta kuningas palkitsi kenraalin kuninkaallisen palatsin urheasta puolustuksesta. Anarkisti Gaetano Bresci päätti surmata kuninkaan  ja ampui tätä kolme kertaa Monzassa 29. heinäkuuta 1900. Bresci tuomittiin pakkotyöhön, ja hän kuoli jo vuoden kuluttua. Virallisen selityksen mukaan hän oli tehnyt itsemurhan.
Umberto I haudattiin Pantheoniin, toisena ja viimeisenä Italian kuninkaana. Virallisesti hänelle annettiin lisänimi "Hyvä".
Pakoaukonsäädin

Pakoaukonsäädin on kaksitahtimoottoreissa, erityisesti motocrosspyörissä käytettävä laippa pakoaukossa, "pakoaukon venttiili", joka säätelee pakoaukon kokoa kierroksien mukaan, tuoden näin vääntöä tasaisesti joka kierrosalueelle. Pakoaukon säädin vähentää huomattavasti polttoaineenkulutusta, koska kone vetää paremmin matalilta kierroksilta lähtien.
Eduard Künneke

Eduard Künneke (27. tammikuuta 1885 Emmerich – 27. lokakuuta 1953 Berliini) oli saksalainen säveltäjä, jonka tuotanto koostuu suurimmilta osin oopperoista ja opereteista. Hän opiskeli Berliinissä Max Bruchin johdolla. Künneken tytär oli näyttelijä ja laulaja Evelyn Künneke.
Künneken sävellyksistä meillä nykyisin tunnetuin lienee George de Godzinskyn tangoksi sovittama ja Olavi Virran levyttämä (sekä salanimellä sanoittama) ”Victoria Regia”, joka on alun perin neliosaisen Kukkaisihme- eli Das Blumenwunder -orkesterisarjan 2. osa.
Marvin Marsilainen

Marvin Marsilainen (engl. Marvin the Martian) on piirretty marsilaishahmo Warner Bros.:in Looney Tunesissa ja Merrie Melodiesissa. Marvin tapaa Väiski Vemmelsäären, Repe Sorsan, Putte Possun ja Tasmanian tuholaisen avaruusseikkailuissa. Hänellä on avaruuslemmikkikoira K-9. Marvin yrittää usein tuhota Maan dynamiitin näköisellä Uranium PU-36:lla.
Marvinin hahmon ovat luoneet Friz Freleng ja Chuck Jones. Äänenä ovat toimineet poisnukkunut Mel Blanc, Joe Alaskey, Rob Paulsen, Maurice LaMarche, Bob Bergen, Eric Goldberg, Neil Ross, Samuel Vincent ja nykyään Eric Bauza.
Arezzo

Nähtävyydet

Arezzon kuuluisin nähtävyys on San Fransescon kirkossa oleva freskosarja. Sen on tehnyt Piero della Francesca 1400-luvun puolivälissä. Freskot kertovat Todellisen ristin legendan.
Piazza Grande on kaupungin pääaukio. Sitä ympäröivät vaakunoin koristellut talot. Aukion lähellä oleva kirkko, La Pieve di Santa Maria, toimii hyvin maamerkkinä.
Aukion takana, mäen päällä, on suuri puisto. Sen itäreunalla on Medicien rakennuttama linna, Fortezza Medicea. Puiston vastakkaisella puolella on tuomiokirkko.
Arezzossa järjestetään vuosittain yksi Italian suurimmista rockfestivaaleista, Arezzo Wave. Se on ilmainen tapahtuma heinäkuun ensimmäisellä viikolla ja kerää noin 150 konserttiin yleisöä lähes 250 000. Suomalaisista siellä on esiintynyt Leningrad Cowboys.
Josef Suk

Josef Suk (4. tammikuuta 1874 Krečovice – 29. toukokuuta 1935 Benešov) oli tšekkiläinen säveltäjä ja viulisti. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa sinfonia Asrael (1906), kaksi jousikvartettoa, kaksi pianotrioa, sinfonisia runoja, kuoroteoksia ja näyttämömusiikkia. Nuoruudessaan Suk toimi toisen viulun soittajana aikoinaan erinomaisesta yhteissoitostaan kuuluisassa Böömiläisessä jousikvartetissa.
Suk opiskeli vuosina 1885-1892 Prahan konservatoriossa Antonín Dvořákin johdolla. Vuonna 1898 Suk meni naimisiin Dvořákin tyttären kanssa. Vuodesta 1922 lähtien hän toimi opettajana Prahan konservatoriossa. Hän opetti muun muassa Bohuslav Martinůa. Sävellyksissään Suk noudatti aluksi appensa Dvořákin tyylisuuntaa, mutta siirtyi myöhemmissä teoksissaan modernimpaan ilmaisuun. Suk kuoli Benešovissa vuonna 1935.
Suk voitti Los Angelesin olympiakisojen taidelajeissa hopeaa vuonna 1932.
Sukin samanniminen lapsenlapsi Josef Suk (s. 8. elokuuta 1929) on menestynyt itsekin viulistina ja oli vuonna 1951 perustamassa Suk-trioa.
Virungavuoret

Virungavuoret ovat vuorijono Afrikassa, Ruandan, Ugandan ja Kongon demokraattisen tasavallan rajalla. Vuoristo koostuu kahdeksasta sammuneesta, ehkä lepäävästä tulivuoresta, joista 4 507 metrin korkuinen Karisimbi on korkein. Viimeinen purkaus on tapahtunut vuonna 8050 eaa. 
Virunga kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon. Siellä on Virungan kansallispuisto, joka kattaa 790 000 hehtaaria. Se rajoittuu Ugandan Rwenzorivuorten kansallispuistoon, jonka pinta-ala on 99 600 hehtaaria, Ruandan Parc National des Volcansiin, jonka pinta-ala on 15 000 hehtaaria, ja sivuaa muutamia kilometrejä Ugandan Mgahingan kansallispuistoa, jonka laajuus on 2 900 hehtaaria.
Täällä elää 86 nisäkäslajia. Suurimpia niistä ovat vuorigorilla (Gorilla beringei beringei), kafferipuhveli (Syncerus caffer), kirjoantilooppi (Tragelaphus scriptus) ja afrikannorsu (Loxondata africana). Alueella eläviä apinalajeja ovat kultamarakatti (Cercophithecus kandti) ja sinimarakatti (Cercopithecus mitis).
Morkku

Historia

Rautatiehallituksen pääarkkitehdin Bruno Granholmin suunnittelema Morkku rakennettiin talkootyönä vuonna 1907. Tyyliltään kansallisromantiikkaa edustanut talo kustannettiin rautatieläisten keräysvaroin. Rakennuksessa oli alun perin neljä huonetta sekä näyttämö ja juhlasali. Taloa laajennettiin vuosina 1949–1951, jolloin kellarikerrokseen rakennettiin kaksi huonetta sekä kerhotila. Taloa myös laajennettiin seitsemän metrin lisäosalla, jonne sijoitettiin uusi näyttämö. 1960-luvun alussa rakennukseen tehtiin julkisivuremontti, joka tuhosi samalla sen alkuperäisen kansalliromanttisen ulkoasun. Viimeinen suuri korjaustyö suoritettiin vuonna 1966, jolloin talon lämmitysuunit purettiin ja rakennukseen asennettiin öljylämmitys.
Morkku toimi rautatieläisten juhlatilana, jota vuokrattiin erilaisia tilaisuuksia, kuten häitä ja syntymäpäiviä varten. Morkussa järjestettiin myös konsertteja ja tansseja. Siellä toimivat lisäksi rautatieläisten kirjastoyhdistys, urheiluseura, soittokunta sekä mies- ja sekakuoro. Vuosina 1922–1926 rakennuksessa oli myös päiväkoti. Rautatieläisten jälkeen Morkku on ollut kulttuuritilana. Se on toiminut muun muassa bänditiloina sekä teatterikäytössä. 1990–2000-luvuilla Morkku oli Ahaa Teatterin näyttämönä, kunnes rakennus jäi tyhjilleen vuonna 2009. Talon nykyinen omistaja on valtiovarainministeriön alainen liikelaitos Senaatti-kiinteistöt.

Talonvaltaus

Neljä vuotta tyhjillään ollut rakennus vallattiin 13. joulukuuta 2013. Squat Morkuksi nimetyissä tiloissa järjestettiin erilaista kulttuuritoimintaa, muun muassa taidenäyttely, lukupiirejä ja tansseja, kunnes poliisi hääti valtaajat neljän päivän kuluttua. Rakennus vallattiin kuitenkin uudelleen heti seuraavana päivänä ja tyhjennettiin jälleen 20. joulukuuta.
Seuraavan kerran talonvaltaajat ottivat Morkun haltuunsa 17. tammikuuta 2014. Talosta katkaistiin sähköt ja lämmitys kolme päivää myöhemmin, jonka jälkeen poliisi tyhjensi Morkun 21. tammikuuta. Tampereen kaupunki on suunnitellut rakennuksen purkamisen sallivaa kaavaa, mutta valtaajat haluaisivat sen yhdistys- ja harrastekäyttöön. Morkun vieressä sijaitsee samaan aikaan valmistunut Tampereen vanha tavara-asema, jonka purkamista niin ikään suunnitellaan.
Bernd Storck

Ura

Storck aloitti pelaajauransa VfL Bochumissa ja debytoi Bundesliigassa kaudella 1981–1982. Hän edusti seuraa kolmen kauden ajan, muttei onnistunut vakiinnuttamaan paikkaansa avauksessa. Kesällä 1983 Storck siirtyi Borussia Dortmundiin, jossa pelasi uransa loppuun vuoteen 1989 saakka. Suurimmaksi meriitiksi jäi Saksan cupin mestaruus 1989.
Pelaajauransa lopettamisen jälkeen Storck suoritti valmentajalisenssin ja aloitti 1993 Jürgen Röberin apulaisvalmentajana VfB Stuttgartissa. Saksalaiskaksikko valmensi yhdessä 14 vuoden ajan Stuttgartin lisäksi Hertha Berliinissä, VfL Wolfsburgissa, FK Partizanissa ja Borussia Dortmundissa.
Päävalmentajadebyyttinsä Storck teki heinäkuussa 2008 kazakstanilaisessa FK Alma-Atassa. Samalla hänestä tuli myös Kazakstanin alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja.
Tammikuussa 2009 Storck nousi Kazakstanin A-maajoukkueen peräsimeen. Pesti päättyi kuitenkin jo lokakuussa 2010, kun Kazakstanin liitto ei kehnojen tulosten vuoksi jatkanut Storckin sopimusta.
Toukokuussa 2012 Storckista tuli kreikkalaisseura Olympiakosin juniorivalmennuspäällikkö. Storck jätti kreikkalaisseuran keväällä 2015, kun hän siirtyi Unkarin jalkapalloliiton palvelukseen tekniseksi johtajaksi.
Heinäkuussa 2015 Storck korvasi Pál Dárdain Unkarin jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana. Storckin johdolla Unkari pelasi viimeisissä EM2016-karsintaotteluissa kaksi tasapeliä, otti yhden voiton ja hävisi viimeisessä ottelussa Kreikalle 4–3. Tulokset riittivät kuitenkin lohkon kolmanteen sijaan ja Unkari selvisi jatkokarsintoihin. Jatkokarsinnoissa Unkari voitti Norjan yhteismaalein 3–1 ja eteni 44 vuoden tauon jälkeen EM-lopputurnaukseen. Maaliskuussa 2016 Unkarin jalkapalloliitto teki Storckin kanssa vuoteen 2018 ulottuvan jatkosopimuksen. EM-lopputurnauksessa Unkari aloitti kisansa vahvasti voittamalla avausottelussa Itävallan 2–0. Tasapelit Islantia ja Portugalia vastaan takasivat tasaisessa lohkossa voiton ja paikan pudotuspeliin arvokisoissa ensimmäistä kertaa 44 vuoteen. Tie katkesi kuitenkin jo ensimmäisellä pudotuspelikierroksella 4–0 tappioon Belgialle.
MM2018-karsinnoissa Unkari aloitti urakkansa 0–0 tasapelillä Färsaarille. Nihkeän alun jälkeen tuli tappiot Sveitsille ja Portugalille sekä voitot Latviasta ja Andorrasta. Kesäkuussa Unkari hävisi toisen kohtaamisensa piskuista Andorraa vastaan 1–0 ja ottelun jälkeen Storck tarjoutui eroamaan tehtävästään. Unkarin jalkapalloliitto ei kuitenkaan hyväksynyt saksalaisen eroilmoitusta. Unkari jäi heikosti sujuneiden karsintojen jälkeen lohkonsa kolmanneksi, ja eroa Sveitsiin kertyi peräti 14 pistettä. Karsintojen jälkeen Unkarin liitto ja Storck purkivat sopimuksensa.
Syyskuussa 2018 Storck palasi seurajoukkuevalmentajaksi kymmenen vuoden tauon jälkeen, kun hänestä tuli belgialaisen RE Mouscronin päävalmentaja.
Eino Saarinen

Eino Kalle Saarinen (28. elokuuta 1932 Helsinki – 23. helmikuuta 2014 Helsinki) oli rautatiehallituksen pääjohtaja 1988–1995. Hän oli koulutukseltaan merkonomi ja valtiotieteen maisteri.
Eino Saarinen syntyi liikkeenharjoittaja Kalle Saarisen ja Martta Maria Lintusen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1958 oli merkonomi Soili Irmeli Jaatinen. Ylioppilaaksi Saarinen tuli 1951 ja valmistui diplomimerkonomiksi 1956. Valtiotieteen kandidaatin tutkinnon hän suoritti 1969. Uransa alkuvuosina Saarinen toimi Helsingin moottoripyörä -yhtiön liikkeenhoitajana.Vuosien 1956 ja 1975 välillä hän työskenteli Bernerin ja Teknoksen palveluksessa. Vuonna 1975 hän tuli Pohjolan Liikenteeseen, ensin talousjohtajaksi ja vuodesta 1977 toimitusjohtajaksi. VR:n pääjohtaja hänestä tuli 1988. VR:ssä oli jo ennen hänen pääjohtajakauttaan aloitettu muutosprosessi, jota hän kaudellaan edisti, ja VR:stä muodostettiin osakeyhtiö VR-yhtymä.
Amílcar Cabral

Amílcar Lopes Cabral (salanimeltään Abel Djassi, 12. syyskuuta 1924 Bafatá – 20. tammikuuta 1973 Conakry) oli Guinea-Bissaun ja Kap Verden itsenäisyystaistelun johtaja.
Cabral syntyi Portugalin Guineassa kapverdeläiseen perheeseen. Hän kävi koulunsa Kap Verden Praiassa ja Mindelossa ja valmistui Lissabonin teknisestä yliopistosta vuonna 1950. Opiskeluaikanaan Cabral osallistui afrikkalaisten opiskelijoiden yhteistoimintaan ja oli mukana kommunistien johtamassa Movimento de Unidade Democratica Juvenil -järjestössä.
Vuonna 1952 Cabral muutti Bissauhun, jossa hän työskenteli Pessubén maatalouden koeaseman agronomina. Portugalin Guinean ensimmäistä maatalouslaskentaa suorittaessaan hän tutustui maahan, sen väestöön ja Portugallin siirtomaavallan toimintaan. Vuonna 1954 Cabral perusti Henri Labéryn kanssa Guinean kansallisen itsenäisyyden liikkeen (Movimento para Independência Nacional da Guiné, MING), mutta joutui pian karkotetuksi Angolaan. Vuonna 1956 hän perusti Luís Cabralin, Aristides Pereiran ja Rafael Barbosan kanssa Bissaussa Afrikkalaisen itsenäisyyspuolueen (Partido Africano da Independência), joka vuonna 1960 omaksui nimen Guinean ja Kap Verden afrikkalainen itsenäisyyspuolue (PAIGC). Työskennellessään sokeritehtaalla Angolassa Cabral osallistui myös Angolan kansan vapaustusliikkeen MPLA:n perustamiseen vuonna 1956.
Verilöylyyn päättyneen Pindjiguitin telakan työläisten lakon jälkeen Cabral palasi vuonna 1959 Bissauhun suunnittelemaan Portugalin Guinean ja Kap Verden itsenäisyystaistelua. Vuonna 1960 PAIGC siirsi päämajansa Guinean pääkaupunkiin Conakryyn. Cabral toimi puolueen pääsihteerinä sen perustamisesta lähtien ja johti vuonna 1963 alkanutta Guinea-Bissaun itsenäisyyssotaa. Hän sai teoreettisista kirjoituksistaan muun muassa Nasser-palkinnon ja Joliot-Curie -mitalin sekä kunniatohtorin arvon Yhdysvaltojen Lincoln-yliopistossa ja Neuvostoliiton tiedeakatemiassa.
PAIGC:n johdosta erotettu Incêncio Kani murhasi Amílcar Cabralin osana portugalilaisten suunnitelmaa itsenäisyystaistelun tukahduttamiseksi. Hänen veljestään Luís Cabralista tuli Guinea-Bissaun itsenäistymisen jälkeen maan ensimmäinen presidentti.
Estelle (laulaja)

2004–2007

Vuonna 2004 Estelle nousi listoille kappaleillaan "1980" ja "Free" sekä voitti Mobo-palkinnon parhaana uutena muusikkona. Kummankin kappaleen videot ohjasi Andy Hylton. Estellen esikoisalbumi The 18th Day julkaistiin huhtikuussa 2005 ja se sijoittui 35. sijalle UK Albums Chart -listalla.

2008–2009

Vuonna 2008 Estelle tuli vieläkin tunnetummaksi "American Boy" -kappaleellaan. Kappaleella vieraili räppäri Kanye West. Kyseinen kappale sijoittui monien maiden listoilla kymmenen parhaan joukkoon. "American Boy" voitti myös Grammyn kategoriassa paras rap-laulu. Rolling Stone-lehti valitsi kappaleen 7. parhaaksi kappaleeksi 100 kappaleen listalla, vuonna 2008. Estellen toinen studioalbumi Shine julkaistiin maaliskuussa 2008. Albumi myi Britanniassa kultaa. Estelle vieraili vuonna 2008 myös mm. räppäri Busta Rhymesin Back on My B.S. -albumin "World Go Round" -kappaleella.