google/wiki40b huggingface dataset:
Joe Elliott

Def Leppard

Elliott tapasi ensimmäiseksi Pete Willisin, Atomic Mass-nimisen yhtyeen jäsenen vuonna 1977, kun hän myöhästyi bussista. Sen jälkeen kun Elliott ja Willis saivat tietää, että ovat kummatkin muusikkoja, Elliott tapasi Atomic Mass-yhtyeen muut jäsenet. Alussa Elliott esiintyi bändissä kitaristina, mutta myöhemmin hänestä tuli laulaja, koska muut bändin jäsenet olivat vakuuttuneet hänen laulutaidoista. Bändi jopa vaihtoi nimensä Elliottin ehdotuksesta "Deaf Leopardiksi", mikä kumminkin vaihtui myöhemmin "Def Leppardiksi", koska siihen aikaan eläimen nimi oli suosittu punk -yhtyeissä, eikä Def Leppard halunnut olla punk-bändi. Elliottista tuli oleellinen osa bändiä hänen lauluntekijän taitojensa ansiosta.
Lauluntekijänä Elliott on käyttänyt monipuolista musiikkimakuaan (pop-rockista folkiin ja kaikkea niiden väliltä) inspiraation
lähteenä. Hän on usein myös sanonut että laulujen sanoitukset eivät ole henkilökohtaisia, vaan niiden pitää olla kuuntelijalle
helposti lähestyttäviä. Hän soittaa myös kitaraa, rumpuja, pianoa sekä syntetisaattoria.

Sivuprojektit

Elliott on työskennellyt monissa sivuprojekteissa uransa aikana. Hän on myös työskennellyt monissa tribuuteissa muille artisteille
kuten Freddie Mercurylle, Alice Cooperille, Mick Ronsonille, Ian Hunterille ja David Bowielle. Hänellä oli kunnia esittää Queenin jäljellä olevien jäsenten kanssa "Tie Your Mother Down" Freddie Mercuryn Muistokonsertin avajaisissa vuonna 1992.
Joe on myös vieraillut monissa projekteissa, kuten Rolling Stones-yhtyeen kitaristi Ronnie Woodin sooloalbumilla Slide On This;"
Lori Spree's Those Faces;" Ricky warwickin, The Almightyn ja monessa muussa.
Elliottilla ja Phil Collenilla oli sivuprojektina Cybernauts-niminen bändi. Projekti oli lyhytikäinen ja online-albumi, joka
ilmestyi 1990-luvun puolivälissä, poistettiin ilmestymisen jälkeen.
Joe Elliott toimi Ricky Warwickin Tattoos & Alibis levyn tuottajana vuonna 2003.

Yksityiselämä

Joe asuu tällä hetkellä Stepasidessa Dublinissa, Irlannissa, vaimonsa Kristinen kanssa. Heillä on poika, Finlay (s. joulukuussa 2009). Elliottin isä, Joe Elliott Sr, kuoli heinäkuussa 2011 oltuaan sairaana monta viikkoa.
Joe pitää yllä levytysstudiota, nimeltään "Joen Autotalli" (Joe's Garage) kotonaan, jossa hän on tuottanut ja äänittänyt isoja artisteja.
Artistit ovat äänittäneet "Joen Autotallissa" silloinkin, kun Joe on ollut kiertueella Def Leppardin kanssa.
Voltron Force

Juoni

Voltron Force -ryhmä oli hajonnut vuosien jälkeen, kun Ilmavoimien kenraaliluutnantti Wade määräsi Voltron robotin kieltoon. Lance kuitenkin värvää kaksi nuorta kadettia herättääkseen vanhan ryhmänsä takaisin henkiin. Daniel ja Vince saavat tehtäväkseen varastaa Waden rintamerkin, joka sisältää avaimet Voltronin mekaanisiin leijoniin. Vanha ryhmä kokoontuu takaisin Arus-planeetalle, jossa Daniel ja Vince saavat kolmannen kadetin ryhmäänsä Alluran siskon tyttären Larminan. Pian ryhmä saa tietää, että entisen prinssin ja nykyisen kuninkaan Lotorin on herättänyt henkiin Maahox-tiedemies. Lotor yrittää uuden pimeän energian avulla valloittaa maailmankaikkeuden ja tuhota Voltronin lopullisesti.
Piha-ampiainen

Tuntomerkit

Piha-ampiainen on 17-20 mm pitkä ja sillä on ampiaisille tyypillinen keltamusta väritys. Se muistuttaa saksanampiaista (Vespula germanica), mutta erottavana tuntomerkkinä pään etuosassa on keltaisella pohjalla musta, ankkuria tai ylösalaisin olevaa T-kirjainta muistuttava kuvio. Tämä tuntomerkki ei kuitenkaan välttämättä päde koiraisiin. Lisäksi keskiruumiin takaosassa on kolme paria keltaisia täpliä. Piha-ampiaisella ei ole mustia pilkkuja myöskään selässä, mutta ylempänä sillä on mustat rengasmaiset kuviot.
Eräät muut hyönteiset, kuten pohjoisamerikkalainen lasisiipisperhoslaji Podosesia syringae, muistuttavat väritykseltään ampiaisia, mikä on esimerkki mimikrystä.

Pesä ja elämänkierto

Ampiaispesä on tehty pureskelluista puunsyistä ja siinä on avoimia lokeroita. Ampiaiset tuottavat kemikaalia, joka karkottaa muurahaiset, jotka muuten saattaisivat vallata pesän. Pesän perustaa yksittäinen, edellisenä syksynä pesinyt kuningatar, joka rakentaa sinne aluksi 20-30 kennoa, ennen kuin munii sinne. Tämä tapahtuu keväällä, mutta tarkka ajankohta riippuu alueen ilmastosta. Kun ensimmäiset toukat ovat kehittyneet työläisampiaisiksi, ne huolehtivat siitä lähtien pesän tarpeista. Loppukesästä pesässä voi olla 5 000–10 000 yksilöä. 
Sama ampiaispesä ei enää ole käytössä seuraavana vuonna.
Jokaisessa ampiaisyhdyskunnassa on yksi kuningatar ja suuri joukko steriilejä työläisiä. Tavallisimmin yhdyskunta elää vain yhden vuoden, ja kaikki muut paitsi kuningatar kuolevat talvella. Esimerkiksi Australian ja Uuden-Seelannin leudossa ilmastossa osa yhdyskunnista kuitenkin säilyy talven yli, mutta tämä on tavallisempaa lähisukuisella saksanampiaisella. Uudet kuningattaret ja koiraat (kuhnurit) syntyvät loppukesällä, ja pariutumisen jälkeen kuningatar talvehtii jossakin turvalliseksi katsomassaan paikassa, toisinaan sisätiloissa.
Ampiaiset keräävät muita hyönteisiä toukkiensa ravinnoksi. Ne keräävät myös kukista mettä. Joskus ne voivat myös tunkeutua mehiläispesiin, yrittäen varastaa hunajaa. Mehiläiset puolustavat pesäänsä yrittämällä tukehduttaa ampiaiset kuoliaaksi. Ampiaiset eivät itse tuota hunajaa.
Uudessa-Seelannissa piha-ampiaisesta vieraslajina on tullut paha tuholainen, ja se kilpailee paikallisten hyönteislajien kanssa ravinnosta. Ampiainen on siksi luokiteltu yhdeksi sadasta haitallisimmasta vieraslajista.
Ray Nettles

Ray Nettles (1. elokuuta 1949 Jacksonville, Florida – 29. syyskuuta 2009 Jacksonville, Florida) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen ja kanadalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan tukimies.

Ura

Ennen ammattilaisuraansa Nettles edusti Tennesseen yliopiston amerikkalaisen jalkapallon joukkuetta Volunteersia ja vuonna 1971 hänet nimettiin NCAA:n Southeast Conferencen (SEC) tähdistökentälliseen. Vuonna 1972 hän sai NFL-varauksen, kun Miami Dolphins varasi hänet NFL Draftin kuudennella kierroksella.
NFL:ssä pelaamisen sijaan Nettles teki sopimuksen kanadalaisen jalkapallon CFL-liigan BC Lionsin kanssa. Hän edusti Lionsia viiden kauden ajan, vuodesta 1972 vuoteen 1976, ja näiden vuosien aikana hänet nimettiin kolmesti, 1972–1974, CFL:n läntisen konferenssin tähdistökentälliseen sekä palkittiin vuonna 1973 sekä läntisen konferenssin että koko liigan parhaana linjamiehenä.
Vuonna 1977 Nettles siirtyi pelaajakaupassa Toronto Argonautsiin ja sieltä vuonna 1978 Hamilton Tiger-Catsiin. Hänet nimettiin molempina vuosina CFL:n itäisen konferenssin tähdistökentälliseen. Kauden 1979 hän edusti Ottawa Rough Ridersia ja uransa viimeisen kauden, kauden 1980, Calgary Stampedersia. Vuonna 2005, 25 vuotta yhdeksänvuotisen ammattilaisuransa päättymisen jälkeen, hänet valittiin Canadian Football Hall of Fameen. Samana vuonna Hall of Fameen valittiin pelaajat Rod Connop, Ed George ja Willie Pless sekä valmentaja Gord Currie.
Nettles kuoli syyskuussa 2009, 60-vuotiaana. Hän sairasti keuhko- ja maksasyöpää.
Šaška

Šaška (ven. Шашка) on yksiteräinen, tyypillisesti väistimetön sapeli. Ase syntyi Kaukasuksen kansojen keskuudessa ja sen käytön omaksuivat monet Ukrainan ja Venäjän kasakoista. Šaškasta syntyi näin kaksi erilaista tyyppiä; pidempi kaukaasialainen malli ja lyhyempi kasakoiden suosima malli. Venäjän asevoimat omaksuivat šaškan 1800-luvulla Kaukasuksen valloituksen yhteydessä ja sitä kantoivat neuvostosotilaat vielä toisessa maailmansodassa.
Furor-luokka

Suunnittelu

Alusten voimanlähteenä oli neljäsylinterinen TE-höyrykone, joiden tarvitsema höyry tuotettiin neljällä Normand-kattilalla. 6000 hevosvoiman höyrykone pyöritti kahta akselia, mikä mahdollisti 28 solmun maksiminopeuden. Aluksilla oli jopa 100 tonnia hiiltä.
Pertti Koskimies

Pertti Koskimies on suomalainen biologi ja tietokirjailija.
Koskimies on koulutukseltaan filosofian lisensiaatti. Hän on erikoistunut lintuihin ja on toiminut BirdLife Suomen lintutieteellisen julkaisun Lintumiehen päätoimittajana. Hänen kaudellaan lehden nimeksi vaihdettiin Linnut.
Koskimies on julkaissut useita kirjoja ja on myös ollut toimittamassa monia kirjoja. Hän on kirjoittanut ahkerasti lintuihin ja luonnonsuojeluun liittyvistä asioista ja pakinoinut myös radiossa sekä esiintynyt televisiossa. Koskimies kirjoittaa kirja-arvosteluja mm. seuraaviin lehtiin; Luonnon Tutkija, Opettaja, Tieteessä tapahtuu, Hiidenkivi, Linnut ja Suomen luonto.
Kirjoituksessaan On tilaa taivahalla (Ari Linna 2003: Rakkaudesta lintuihin, lintuharrastajien antologia. Tammi. ISBN 951-31-2725-7) Koskimies tunnustautuu luontouskovaiseksi.
Roter Frontkämpferbund

Roter Frontkämpferbund (RFB, myös Rotfront, suom. Punainen rintamataistelijaliitto) oli Saksan kommunistisen puolueen puolisotilaallinen järjestö Weimarin tasavallan aikana.
Rotfront perustettiin 18. heinäkuuta 1924 kommunistisen puolueen nyrkiksi oikeistolaisia puolisotilaallisia järjestöjä, etenkin kansallissosialistisen puolueen SA-joukkoja vastaan. Sen ensimmäiseksi johtajaksi tuli Ernst Thälmann. Rotfrontin jäsenet tervehtivät toisiaan huudahduksella ”Rot Front!” ja kohottamalla nyrkkiin puristetun käden kämmenpuoli tervehdittävää kohti.
SA-joukkoihin verrattuna Rotfront oli jäsenmäärältään pienempi ja huonommin organisoitu. Kommunistit näyttivätkin saavan usein selkäänsä vahvemmalta SA:lta, jolloin yleisölle jäi vaikutelma, että natsipuolue pystyi kukistamaan kommunistit kadulla. Osa vasemmistolaisista pitikin Rotfrontin perustamista ja ylläpitämistä turhana, koska yksin nujakoivat SA-joukot olisivat vahventaneet kuvaa natsipuolueesta öykkäreiden puolueena.
Natsien aikanaan suosimassa marssissa Horst-Wessel-Lied mainitaan ”Rotfrontin ampumista tovereista, jotka ovat hengessä mukana”. Laulun sanoitti SA-joukkojen jäsen Horst Wessel nimellä Die Fahne Hoch! (”Lippu korkealle!”). Ironista kyllä Horst Wesselin ampui eräs Rotfrontin jäsen, Ali Höchler. Wessel haavoittui vakavasti, jolloin Joseph Goebbels onnistui tekemään Horst Wesselistä sankarimarttyyrin jo ennen kuin tämä oli edes kuollut.
Jussi Nurmio

Jussi Sakari Nurmio (s. 2. kesäkuuta 1955 Helsinki) on mainostoimisto N2 Helsingin hallituksen puheenjohtaja.
Nurmio on ollut perustamassa mainostoimisto Taivasta, joka 2000-luvulla laajentui parikymmentä yhtiötä käsittäväksi Taivas Communications -ryppääksi. Taivas Innovations -ryhmään kuuluivat muun muassa verkkoyhtiö Sulake ja kiinteistönvälitysyhtiö Igglo. Taivas-konserni teki konkurssin 2012, mutta mainostoimisto jatkaa toimintaansa. Nurmio lähti Taivaasta jo 2009 perustamaan N2-mainostoimistoa yhdessä Alex Niemisen kanssa.
1980-luvulla Nurmio työskenteli johtotehtävissä Burger King- ja McDonald’s-pikaruokaketjuissa.
Suomen liikemiesyhdistys valitsi Nurmion Vuoden liikemieheksi 2007.
Jussi Nurmio on muusikko Hannu "Tuomari" Nurmion serkku.
Whitechapel (yhtye)

Historia

Whitechapelin perustivat helmikuussa 2006 Phil Bozeman, Brandon Cagle ja Ben Savage. Pian sen jälkeen kun ajatus yhtyeestä muodostui, mukaan tulivat Alex Wade, Zach Householder, Gabe Grisp ja Derek Martin. Yhtye levytti ensimmäiset demonsa samana vuonna. Yhtyeen nimi tulee Lontoon kaupunginosasta, joka tunnetaan Viiltäjä-Jackin murhien tapahtumapaikkana. Vuonna 2007 yhtye kirjoitti sopimuksen Siege of Amida Recordsin kanssa Isossa-Britanniassa ja Candlelight Recordsin kanssa Pohjois-Amerikassa, jonka kanssa yhtye teki kokopitkän albumin, The Somatic Defilementin kesäkuussa samana vuonna. Lokakuussa 2007, Whitechapel kirjoitti sopimuksen Metal Bladen kanssa ja julkaisi vuonna 2008 uuden albuminsa This is Exilen. Whitechapel keikkailee tällä hetkellä monien tunnettujen metalliyhtyeiden kanssa.
Arkkitehdit NRT

Arkkitehdit NRT Oy (entinen Arkkitehtitoimisto Nurmela, Raimoranta, Tasa Oy) on suomalainen arkkitehtitoimisto. Se on suunnitellut kaksi Europa Nostran palkintoa saanutta peruskorjausta, Tapiolan uimahallin (2006) ja Helsingin yliopiston Porthanian peruskorjaukset.

Töitä

Muita toimiston palkittuja suunnittelukohteita ovat yleisen arkkitehtikilpailun voittaneeseen ehdotukseen perustuva Paavo Nurmen stadionin katsomo (1989), Vuoden betonirakenteeksi 1998 valittu Tennispalatsin peruskorjaus ja Vuoden teräsrakenteeksi 2003 valittu omakotitalo Moby Dick. Arkkitehdit NRT on suunnitellut myös Porissa sijaitsevan kauppakeskus Bepop:in, joka oli vuonna 1989 valmistuneiden rakennusten edustaja Arkkitehtitoimistojen Liiton eri puolilla Eurooppaa kiertäneessä juhlanäyttelyssä vuonna 2008.

Historia

Vuosina 1993–2006 toimiston nimi oli Arkkitehtitoimisto Nurmela, Raimoranta, Tasa Oy ja sitä ennen vuodesta 1979 lähtien saman niminen avoin yhtiö. Yrityksen perustivat arkkitehdit Matti Nurmela (1946–2012), Kari Raimoranta (s. 1945) ja Jyrki Tasa (s. 1944).
Otravaaran kaivos

Otravaaran kaivos oli rikkikiisu- ja rautakaivos Enossa. Se oli toiminnassa noin 1920–1922 (1919–1923). Kaivoksen nykyinen sijainti on Joensuun kaupungin Kuusjärven kylässä. Otravaaran muodostuma koostuu happamista vulkaanisperäisistä sedimenteistä. Kaivoksesta on louhittu rikkikiisumalmia vuosien 1919–1923 välisenä aikana noin 22 000 tonnia. Ely-keskus kunnosti kaivosaluetta 2000-luvun alussa. mutta senkin jälkeen kaivoskuiluista tulvi luontoon haitta-ainepitoista vettä. Kunnostus tehtiin kunnan ja valtion yhteistyönä. Haittoja on syntynyt kun sivukivijätettä on hyödynnetty esimerkiksi maa- tai tierakentamisessa. Magnus Mineral on hakenut alueelle valtauslupaa vuonna 2014.
Tai-Pan

Juoni

Kaksi englantilaista liikemiestä Dirk Struan ja Taylor Brock kilpailevat Hongkongin liikemaailman herruudesta. Palkintona on oopiumia, kaunis nainen ja paljon rikkauksia. Kumpi miehistä voittaa, kenestä tulee Aasian mahtavin mies, Tai-Pan kaiken hallitsija?

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Kari Salminen sanoo Tai-Panin juonta saippuoiduksi ja melodramaattiseksi ja koristeellisten yksityiskohtien runsautta lähes mauttomaksi. Hän antaa elokuvalle yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”. VideoHound's Golden Movie Retriever sanoo elokuvan esittelevän liian monia sivujuonia liian lyhyessä ajassa ja antaa sille puolitoista tähteä neljästä.
Mari Kokko

Mari Kokko (s. 26. helmikuuta 1976 Pieksämäki) on toiminut vuoden 2017 alusta lähtien Suomen Yrittäjien kenttäjohtajana. Sitä ennen hän toimi Suomen Keskustan viestintävastaavana (2015–2016), viestintätoimisto Ellun Kanoissa asiakkuusjohtajana ja viestinnän tekijänä (2014–2015) ja toimihenkilökeskusjärjestö STTK:ssa alue- ja elinkeinopoliittisena asiantuntijana (2012–2013). 
Kokko on avustanut kahta keskustalaista naispääministeriä Anneli Jäätteenmäkeä ja Mari Kiviniemeä sekä kansanedustajia Mirja Ryynästä ja Antti Kaikkosta. Lisäksi hän on työskennellyt Keskustanaisten pääsihteerinä kahteen otteeseen vuosina 2006-2009 ja 2011-2012. 
Opiskelijapolitiikassa Kokko toimi muun muassa Suomen ylioppilaskuntien liiton (SYL) varapuheenjohtajana 2002, Jyväskylän ylioppilaskunnan hallituksen puheenjohtajana 2001 ja Keskustaopiskelijoiden puheenjohtajana 2003.
Kokko on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri ja tradenomi. Hän on opiskelut Jyväskylän yliopistossa yhteiskuntapolitiikkaa ja Jyväskylän ammattikorkeakoulussa hallintoa ja johtamista. 
Kokko on pelannut jalkapalloa Savon Pallossa ja Jyväskylän pallokerhossa sekä toiminut lähes kaksikymmentä vuotta jalkapalloerotuomarina.
The Illustrated London News

The Illustrated London News oli brittiläinen  aikakauslehti, jonka perustivat Herbert Ingram ja hänen ystävänsä, Punch-lehden toimittaja Mark Lemon. Lemon toimi Ingramin neuvontantajana, kun Illustrated London Newsin ensimmäinen numero julkaistiin 14. toukokuuta 1842. Siinä oli kuusitoista sivua ja 32 puupiirrosta. Ensimmäisessä painoksessa oli kuvitettuja artikkeleita muun muassa Ranskan junaonnettomuudesta, Afganistanissa riehuneesta sodasta sekä Buckinghamin palatsin pukujuhlista.
Vaikka ensimmäistä numeroa saatiin kaupattua 26 000 kappaletta, väheni levikki merkittävästi seuraavien numeroiden yhteydessä. Herbert Ingram toteutti kuitenkin kekseliään kampanjan lehden markkinoimiseksi. Hän lähetti kaikille Englannin papeille kopion Canterburyn arkkipiispan virkaanastujaisia käsitelleestä numerosta, joka sisälsi kuvia tapahtumasta. Lehti saikin näin lukuisia uusia tilaajia. Levikki lähti nousuun, ja vuoteen 1856 mennessä se oli kohonnut jo 200 000:een.
The Illustrated London News oli ensimmäinen valokuvia käyttänyt aikakauslehti. Lehteä julkaistiin viikoittain vuoteen 1971 asti, jolloin se alkoi ilmestyä kuukausittain. Vuodesta 1989 lähtien sitä julkaistiin kaksi kertaa kuussa, sitten neljännesvuosittain ja nykyään (2007) kaksi kertaa vuodessa.
Nykyisin The Illustrated London News toimii Illustrated London News Group -nimisenä viestintäyrityksenä.
Uryū Ishida

Uryū Ishida (石田雨竜, Ishida Uryū) on kuvitteellinen henkilö anime- ja manga-sarjassa Bleach. Ishida on sarjan päähenkilön Ichigo Kurosakin luokkatoveri.

Tausta

Ishida on quincy. Normaalisti quincyt ja shinigamit ovat vihollisia, mutta Ishida on saanut ystäväkseen luokkatoverinsa Ichigo Kurosakin ja Rukia Kuchikin, jotka ovat shinigameja. Ishidan mestari kuoli kesken opetuksen. Häntä opetti hänen isoisänsä, joka kasvatti hänet. Ishida on vasenkätinen.
Ishida ystävystyi Ichigon kanssa sen jälkeen, kun Hueco Mundon ja ihmisten maailman välinen portti repesi ja hollow't hyökkäsivät. Ichigo, Rukia, Ishida, Yasutora Sado, Orihime Inoue, Kisuke Urahara, Jinta Hanakari, Ururu ja Tessai joutuivat puolustamaan ihmismaailmaa tuholta niin, etteivät ihmiset saaneet koskaan tietää hyökkäyksestä. Kun Rukia vietiin Soul Societyyn teloitettavaksi sääntöjen rikkomisesta, lähti Ishida Ichigon, Orihimen, Chadon ja Yoruichi Shihōinin mukaan pelastamaan häntä. Ishida kohtaa Soul Societyssä monien heikkojen shinigamien lisäksi 12. divisioonan kapteenin, Mayuri Kurotsuchin.

Jouset

Ishida osaa muiden quincyjen tapaan ampua energianuolia. Samoin hänellä on aseenaan jousi, joka muodostuu hänen isoisänsä antamasta helmirannekorusta. Ishida saa ylleen quincy-haarniskan, hänen olkapäänsä alkavat hohtaa sinistä valoa ja hän saa käyttöönsä tavallisen jousen sekä yhden nuolen, jolla hän ampuu Mayuria. Silloin Ishida menettää voimansa, mutta myöhemmin hän saa uuden, hopeisesta rannekorusta muodostuvan jousen Mayurin tyttäreltä, Nemulta. Mangassa Ishidan isä alkaa valmentaa Ishidaa, jotta tämä saisi quincy-voimansa takaisin. Myöhemmin Ishida lähtee Ichigon ja Chadin kanssa pelastamaan Inoueta Aizenilta. Myöhemmin pelastusretkikuntaan liittyvät myös Renji Abarai ja Rukia Kuchiki.
Dominique Perrault

Dominique Perrault (s. 9. huhtikuuta 1953, Clermont-Ferrand Ranska) on ranskalainen arkkitehti ja kaupunkisuunnittelija. Hän saavutti jo nuorella iällä mainetta voittamalla Ranskan kansalliskirjaston uudisrakennuksen, François Mitterrand -keskuksen, arkkitehtikilpailun vuonna 1989. Sittemmin hän on voittanut myös Berliinin olympialaisten velodromin ja uimahallien suunnittelukilpailut.

Arkkitehtina

Arkkitehti Perraultin suuria projekteja ovat Euroopan yhteisön tuomioistuimen rakennus Luxemburgissa, Madridin olympialaisten tenniskeskus, Soulin EWHA-yliopiston (naisille) kampuksen luominen sekä kahden pilvenpiirtäjän rakentaminen Wienin liikekeskukseen.

Mutta Dominique Perrault nauttii myös esittelemällä ja suunnittelemalla myös vähemmän monumentaalisia kohteita, ja kohteet ovat kooltaan vaihtelevia, ohjelmatoteutuksiltaan hyvin erilaisia sekä sijaintipaikoiltaan eri puolilla maailmaa. Kolonihavenissa Tanskassa hän on tehnyt lasihäkin elävän puun ympärille. Hän harrastaa töissään alueen ja sen luonnon vuoropuhelua, kuten hän on tehnyt Zirissä ja Wattensissa Itävallassa. Hän on myös suunnitellut kaksi pientä supermarkettia Mpreis-ketjulle. Hän on juuri saanut valmiiksi Priory Parkin pienen paviljongin Reigateen Lontoon lähelle.
Perraultin arkkitehtuuri ”kohoaa tyhjästä, matkaerosta, hiljaisuudesta, salaisuudesta”, toteaan Birgitte David. Hänen mielestään ”mielenkiintoista on, että hän luo alueita eikä vain rakennuksia”. Tämän toteuttaakseen hän luo illuusion arkkitehtuurin katoamisesta valon ja varjojen leikin avulla sekä antimaterialisoinnin ja arvoituksen avulla.
Aleksandr Godunov

Aleksander Borisovitš Godunov (ven. Александр Борисович Годунов, 28. marraskuuta 1949 Sahalin – 18. toukokuuta 1995 Los Angeles) oli venäläinen balettitanssija ja näyttelijä, jonka loikkaus 23. elokuuta 1979 aiheutti diplomaattisen kriisin Yhdysvaltain ja Neuvostoliiton välillä.
Godunov liittyi Bolšoi-teatteriin vuonna 1971. Hän oli jo silloin lupaava balettitanssija. Yhdysvaltain balettiuransa jälkeen Godunov esiintyi monissa elokuvissa. Hän näytteli amish-maanviljelijää elokuvassa Peter Weirin Todistaja vuodelta 1985, psykopaattista terroristia Karlia elokuvassa Die Hard – vain kuolleen ruumiini yli, Maxia elokuvassa Rahareikä sekä Vronskyä elokuvassa Anna Karenina vuodelta 1974. Hänestä tuli Yhdysvaltain kansalainen vuonna 1987.

Loikkaus

23. elokuuta vuonna 1979, kun Bolšoi-teatteri oli kiertueella New York Cityssä, Godunov otti yhteyttä viranomaisiin ja anoi poliittista turvapaikkaa. Kun KGB oli kuullut tempauksesta, Bolšoi oli juuri lentokentällä matkalla takaisin. KGB päätti estää Godunovin vaimon, mukana kiertueella olleen solisti Lyudmila Vlasovan, loikkauksen. Rouva Vlasovaa pidettiin Aeroflotin Moskovan koneessa, mutta koneelta evättiin lähtölupa kolmeksi vuorokaudeksi, koska maahanmuuttovirasto halusi tietää, lähteekö tämä maasta vapaaehtoisesti eikä pakosta. Presidentti Jimmy Carter ja neuvostojohtaja Leonid Brežnev joutuivat kriisiin mukaan.
26. elokuuta kone sai lähtöluvan, ja Vlasova palasi Moskovaan. Godunov yritti vuoden ajan saada vaimonsa Yhdysvaltoihin. Heidät tunnettiin Kylmän sodan Romeona ja Juliana. Pari erosi vuonna 1982.
Godunov jatkoi tanssijanuraa Yhdysvalloissa American Ballet Theatressa vuoteen 1982 asti, jolloin hänen välinsä teatterin johtajan, Mihail Baryšnikovin, kanssa menivät poikki. Godunov matkusti Hollywoodiin ja aloitti romanssin näyttelijä Jacqueline Bissetin kanssa. Suhde päättyi vuonna 1988. Godunovin kuuluisin rooli oli elokuvassa Die Hard (1988), jossa hän näytteli terroristi Karlia.

Kuolema

Ystävät huolestuivat Godunovista 18. toukokuuta 1995, koska hän ei ollut pitkiin aikoihin vastannut soittoihin. He lähettivät sairaanhoitajan hänen asunnolleen, mistä Godunov löydettiin kuolleena alkoholismin ja hepatiitin aiheuttamien komplikaatioiden seurauksena. Hän eli vain 45-vuotiaaksi. On ollut epäselvää, kauanko Godunov oli ollut kuolleena ja hänen ystävänsä väittivät, etteivät olleet kuulleet hänestä mitään kymmeneen päivään. Hänen tuhkansa on siroteltu Tyynellemerelle.
Rakastajia ja muita veijareita

Arvioita

VideoHound’s Golden Movie Retriever sanoo Rakastajia ja muita veijareita hyväksi komediaksi, jossa on mainioita roolisuorituksia ja antaa sille kolme tähteä neljästä.
Siau

Siau on saari Pohjois-Sulawesilla Indonesiassa Sangirin saaristossa noin 130 km Sulawesin pohjoiskärjestä Celebesinmeressä.
Saaren pohjoisosassa on tulivuori Karangetang (Api Siau), joka on Indonesian aktiivisimpia tulivuoria.
Siaun saaren väkiluku on noin 50 000. Saari on saanut julkisuutta, kun siellä on tavattu kummituseläimiin kuuluva Siaun saaren kummituseläin Tarsius tumpara