google/wiki40b huggingface dataset:
Fernando Belluschi

Seurajoukkueura

Belluschi aloitti ammattilaisuransa vuonna 2002 rosariolaisesta Newell's Old Boysista. Joukkue voitti vuonna 2004 syyskauden (Apertura) mestaruuden. Vuonna 2006 Belluschi siirtyi River Plateen, jota hän edusti seuraavat kaksi vuotta. Tammikuussa 2008 hän siirtyi kreikkalaisseura Olympiakosiin 6,5 miljoonan euron siirtokorvauksella.
6. heinäkuuta 2009 Belluschi siirtyi portugalilaiseen Portoon. Joukkue osti hänen omistusoikeuksistaan puolet 5 miljoonalla eurolla ja hän allekirjoitti vuoteen 2013 asti ulottuvan sopimuksen.
Drochian piiri

Drochian piiri (romaniaksi Raionul Drochia) on hallintopiiri (raion) Moldovan pohjoisosassa. Piirin hallintokeskus on Drochia.
Piirin pinta-ala on 1 000 neliökilometriä, ja väkiluku oli vuoden 2014 väestönlaskennassa 74 443.
The Distillers

The Distillers on entinen yhdysvaltalainen punk rock -yhtye, joka toimi vuosina 1998-2006. Yhtyeen kokoonpano muuttui alun jälkeen useaan otteeseen, ja ainoa pysyvä jäsen oli yhtyeen perustaja Brody Dalle. Hän myös kirjoitti yhtyeen kaikkien kolmen albumin kappaleet.
Brody Dalle perusti maaliskuussa 2007 yhdessä Tony Bevilacquan ja Alain Johanneksen kanssa uuden yhtyeen, Spinneretten.
Pikku pelimannista viulun kuninkaaksi

Arviot

Elokuva sai kiitosta aikalaisarvioissa. Muun muassa Paula Talaskivi (Helsingin Sanomat) kirjoitti sen olevan ”harvinaisen mieluisa uusi ja samalla vanha tuttavuus”.
Video-oppaassa vuodelta 1994 Olavi Similä pitää elokuvaa luonnottomasti näyteltynä ja naiivin pateettisena ja antaa sille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Kummituspartio (vuoden 2016 lyhytelokuva)

Kummituspartio on 2016 3d animaatioelokuva tehnyt Kickstart Productions sekä DHX media. Se näytettiin Disney Channel ja Family Chrgd.

Suomenkielinen versio

Ohjaaja: Tiina Juntunen, Aku Hytönen 
Kääntäjä: Isto Aitokari 
Adaptointi: Tiina Juntunen, Aku Hytönen 
Äänittäjä: Tiina Juntunen, Aku Hytönen 
BTI Studios
Schweizerische Südostbahn

Historiaa

Nykyinen Schweizerische Südostbahn aloitti toimintansa 1.1.2002 Bodensee-Toggenburg-Bahn-yhtiön (BT) ja vanhan SOB:n yhdistyessä. Vanha Schweizerische Südostbahn oli aloittanut vuonna 1890 Wädenswil–Einsiedeln-yhtiön (WE) ja Zürich–Gotthardbahn-yhtiön (ZGB) fuusiossa.

Toiminta

SOB:n liikevaihto oli vuonna 2012 141 milj. Sfr. Myyntituotot olivat noin 38 milj. Sfr. Yhtiön henkilöstökulut olivat noin 54 milj. Sfr. Henkilöstön määrä oli 494 vuonna 2012. 
SOB:n junilla tehtiin vuonna 2012 13,2 miljoonaa matkaa ja henkilöliikenteen suorite oli 202 milj. henkilökilometriä. Ajetut reitit olivat vuoden 2012 aikana 3,5 milj. kilometriä.
Aninkaistenmäki

Aninkaistenmäki (ruots. Aningaisbacken) on Turun keskustassa, VI kaupunginosassa sijaitseva mäki. Se on yksi Turun seitsemästä kukkulasta. Aninkaistenmäki on vilkas liikenteen solmukohta. Aninkaistenkatu on kaupungin sisääntuloväylä, joka kulkee Aurajoelta Turun linja-autoasemalle. Aninkaistensilta on rautatien ylittävä silta, joka on osa valtatie 9:ää.
Aninkaisten kylä liittyi kiinteämmäksi osaksi Turkua 1414, kun hallitsija Eerik Pommerilainen kehotti kirjeitse Turun päättäjiä rakentamaan Aurajoen yli sillan, joka palvelisi torielämää. Silta valmistui todennäköisesti seuraavana vuonna. Vielä 1600-luvun alkupuolelle asti kylä oli lähes täysin maatalousvaltainen. Hiljalleen paikalle alkoi tulla mökkiasutusta. Väestö oli vähävaraista: siihen kuului leskiä, laivamiehiä, lammaspaimenia ja myllynpitäjiä. Sekava yhdyskunta aiheutti viranomaisille päänvaivaa, kun rakennusjärjestystä ei ollut. 1653 annetun määräyksen perusteella useita taloryhmiä purettiin. Aninkaisten asukasmäärä oli tuolloin noin 150. 1800-luvulle tultaessa se oli jo 881 ja Turun palon aattona 1873 asukasta.    
Turun palo vuonna 1827 alkoi Aninkaistenmäellä sijainneesta puutalosta. Aninkaistenmäen nimi viittaa kylännimeen Aninkainen. Nimi on mainittu jo vuonna 1363 sen aikaisessa muodossaan henkilönnimessä Peter aff Anynghos.
Turun konserttitalo, Puutori ja Turun ammatti-instituutin Aninkaisten koulutalo sijaitsevat Aninkaistenmäellä.
Theodor Bruun

Theodor Bruun (18. toukokuuta 1821 Hamina – 3. syyskuuta 1888 Vehkalahti) oli suomalainen vapaaherra ja Suomen ministerivaltiosihteeri vuosina 1881–1888.
Thoeodor Bruun oli haminalaisen Bruunin kauppiassuvun neljättä sukupolvea. Hänen isänsä oli kauppaneuvos Anthon Bruun ja äitinsä Jacobina Catharina Stewen. Bruun valmistui ylioppilaaksi Pietarissa 1839 ja opiskeli sen jälkeen yliopistossa oikeustieteitä. Hän valmistui lakitieteen kandidaatiksi ja toimi vuosina 1844–1859 keisarin kansliassa eriasteisissa viroissa. Vuonna 1872 hänet ylennettiin kanslian toisen osaston päällikön apulaiseksi, jota virkaa hän hoiti vuoteen 1881 saakka. Vuonna 1881 Bruun nimitettiin Aleksanteri III:n valtaannousun myötä Suomen ministerivaltiosihteeriksi ja Keisarillisen Aleksanterin-Yliopiston vt. kansleriksi.
Bruun nautti venäläisessä virkakunnassa huomattavaa arvostusta, mutta hän ei ilmeisesti koskaan täysin sisäistänyt Suomen valtio-oikeudellista asemaa. Venäläisestä ajattelutavastaan huolimatta Bruun nosti esiin tarpeen Suomen perustuslakien kodifikaatiosta. Valtiollisten virkatoimiensa ohella Bruun osallistui aatelissäädyn edustajana Helsingin valtiopäiville 1863–1864 ja 1877–1878. 
Ministerivaltiosihteerinä Bruun päätyi tasapainoilemaan Suomen ja Venäjän intressien välillä. Hänen vallitseviin tosiasioihin mukautuva reaalipoliittinen linjansa herätti kuitenkin epäluuloja ja tyytymättömyyttä sekä suomalaisten että venäläisten keskuudessa. Häntä pidettiin Suomessa venäläismielisenä.
Bruun sai todellisen valtioneuvoksen arvon vuonna 1860 ja hänet aateloitiin vuonna 1863. Salaneuvos hänestä tuli vuonna 1868. Vuonna 1883 hän sai vapaaherran arvon ja vuonna 1885 todellisen salaneuvoksen arvon. Bruunin hautamuistomerkki on Haminan Hietakylän hautausmaan eteläosassa.
Kalle Carlstedt

Kaarlo ”Kalle” Fredrik Oskar Carlstedt (2. helmikuuta 1891 Lieto – 10. lokakuuta 1952 Valkeakoski) oli suomalainen kuvataiteilija, joka tunnetaan erityisesti puupiirroksistaan.
Carlstedtin vanhemmat olivat asemapäällikkö Carl Zachris Carlstedt ja Anna Mathilda Danielsson. Hänen veljensä oli taidemaalari Mikko Carlstedt. Carlstedt kävi vuosina 1902–1911 Hämeenlinnan Klassillista lyseota mutta erosi lopulta koulusta jäätyään seitsemännelle luokalle ja siirtyi opiskelemaan Ateneumissa toimineeseen Suomen Taideyhdistyksen piirustuskouluun, josta hän valmistui 1913.
Carlstedt erikoistui jo alusta lähtien puupiirrosten tekemiseen, ja hän saavutti niillä huomiota vuonna 1916 Moskovassa ja vuonna 1919 Kööpenhaminassa pidetyissä Suomen taiteen näyttelyissä. Hän teki puupiirrostekniikalla kirjankuvitustöitä, joista tunnetuimpia ovat Eino Leinon Helkavirsiä ja Sata Kantelettaren laulua. Hän suunnitteli myös kirjojen kansikuvia ja exlibriksiä ja teki 1930-luvulta alkaen  tussilaveerauksia. Carlstedt otti vaikutteita taiteeseensa muun muassa Akseli Gallen-Kallelalta, Edvard Munchilta ja Vincent van Goghilta. Hän suunnitteli yhteistyössä Gustaf von Numersin kanssa Sääksmäen kunnan vaakunan vuonna 1954.
Carlstedt teki vain muutaman opintomatkan ulkomaille ja asui enimmäkseen kotonaan Sääksmäellä mutta myös Helsingissä ja Konginkankaalla. Hän matkusti kuitenkin hyvin paljon kotimaassa ja erityisesti matkareitti Keuruun, Jyväskylän, Suolahden ja Konginkankaan kautta Viitasaarelle oli hänen suosiossaan. Tämän puupiirtäjän reitin varrelta Carlstedt keräsi vaikutteita taiteeseensa maisemista ja talonpoikaisista rakennuksista.
Carlstedtin hyvä ystävä oli kirjailija Joel Lehtonen, johon hän tutustui 1917. Carlstedt kuvitti Lehtosen kirjan Kuolleet omenapuut ja Lehtonen puolestaan vietti paljon aikaa Carlstedtin luona Sääksmäen Huittulassa ja Isossa Vohlisaaressa. Lehtonen hankki myös 1925 kesäpaikkansa Carlstedtin naapurista Pienestä Vohlisaaresta. Muita Carlstedtin kirjailijaystäviä olivat muun muassa Larin-Kyösti ja Viljo Kojo.
Benjamin Ståhlberg

Jaakko Benjamin Ståhlberg (16. elokuuta 1859 Pielavesi – 12. marraskuuta 1915 Kuopio) oli kuopiolainen lehtori, luonnontieteilijä ja museomies. 
Ståhlbergin vanhemmat olivat Pielaveden kirkkoherra, rovasti Karl Henrik Ståhlberg (1799–1878) ja Anna Sofia Wenell. Hän pääsi ylioppilaaksi 1880 Kuopion lyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1887. Stählberg toimi matematiikan ja luonnontieteiden lehtorina ja viimeksi hän oli lehtorina vuodesta 1902 alkaen suomalaisessa tyttökoulussa Kuopiossa. Ståhlberg oli naimisissa vuodesta 1889 Naemi Sofia Thermanin kanssa. 
Ståhlberg toimi myös Kuopion Luonnon Ystäväin Yhdistyksen puheenjohtajana. Tässä roolissa hän vaikutti merkittävästi erityisesti yhdistyksen 20. helmikuuta 1897 perustaman Kuopion luonnontieteellisen museon kehittymiseen. Kyseinen museo katsotaan perustetun Ståhlbergin kolmen pöllön lahjoituksen myötä.
Ståhlberg valittiin aikanaan myös puheenjohtajaksi kansantalovaliokuntaan, jonka tehtäväksi annettiin Kuopion museorakennuksen suunnitteleminen. Vuonna 1907 Kuopion Snellmaninpuiston reunaan valmistuikin linnamainen Kuopion museo, joka on edelleen alkuperäisessä käyttötarkoituksessaan. Siellä ovat Kuopion luonnontieteellisen museon ja Kuopion kulttuurihistoriallisen museon näyttelytilat.
»Kaikki muuttuu. Vierii tässä vuosisatoja. Tuskin tarunakaan on silloin enää säilyneet tämän ajan kiistat. Vaan talo tässä voi seistä vielä yhteishengen, yhteistyön todisteena.»
(Ståhlberg 10.10.1905 Kuopion museon peruskiven muuraustilaisuudessa)
Lehtorina fil. kand. Ståhlberg toimi muun muassa Kuopion kauppakoulussa, jossa hän opetti laskentoa (1888–).
Kaarlo Gunnar Rafael Ahlbäck

Kaarlo Gunnar Rafael Ahlbäck (20. kesäkuuta 1900 Isokyrö – 5. toukokuuta 1970) oli suomalainen varatuomari ja Vaasan läänin maaherra vuosina 1944–1967. 
Ahlbäck suoritti ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1925 ja toimi Vaasan pormestarina vuosina 1937–1944. Hän oli puheenjohtajana komiteoissa, jotka pohtivat lääninhallintoa. Hän toimi useissa urheilujärjestöissä.
Parkkiakaasia

Levinneisyys ja elinympäristö

Parkkiakaasia on kotoisin Kaakkois-Australiasta ja Tasmaniasta, mutta se on levinnyt aluksi ihmisen toimesta Pohjois- ja Etelä-Amerikkaan, Aasiaan, Eurooppaan, Tyynenmeren ja Intian Valtameren saarille, Afrikkaan ja Uuteen-Seelantiin.
Parkkiakaasiaa on istutettu, koska siitä on saatu parkkia (tanniinia) tai polttopuuta. Se on levinnyt istutuspaikoiltaan, ja sitä pidetään rikkaruohona, joka kilpailee kotoperäisten kasvien kanssa ja vähentää biologista monimuotoisuutta.
Alkuperäisellä levinneisyysalueellaan parkkiakaasia kasvaa metsissä subtrooppisen ja lauhkean ilmaston alueilla. Afrikassa laji kasvaa joutomailla, laitumilla ja rannoilla 600-1700m korkeudessa. Parkkiakaasian on raportoitu sietävän vuotuisen sademäärän vaihtelua 66-228 mm. Vuotuinen keskilämpötila saa olla 15-28 C ja pH 5.0 – 7.2. Parkkiakaasia ei kasva kovin hyvin, jos maaperä on kuiva ja köyhä.

Ekologia

Parkkiakaasialla on tärkeä rooli ekosysteemissä sen alkuperäisillä kotiseuduilla Australiassa. Se on pioneerilaji joka leviää nopeasti pensaspalojen tuhoamille alueille. Muiden palkokasvien tavoin se sitoo ilmasta typpeä maaperään juurikyhmyjensä bakteerien avulla.
Parkkiakaasian kukissa on erittäin typpipitoinen siitepöly, mutta ei mettä. Kukat houkuttelevat siitepölyä syöviä lintuja.

Lisääntyminen

Parkkakaasia tuottaa runsaasti pieniä siemeniä, mutta ei levitä niitä aktiivisesti. Laji versoo juuriversoista voimakkaasti pensaspalojen jälkeen. Se myös tuottaa lukuisia versoja, jotka muodostavat tiheikköjä. Siemenet voivat pysyä elinkelpoisena jopa 50 vuotta.
Daedong

Daedong (kor. 대동강, Daedong-gang, hanja 大同江, McCune–Reischauer Taedong-gang) on Korean demokraattisessa kansantasavallassa virtaava 439 kilometrin mittainen joki. Sen reitillä sijaitsee muun muassa pääkaupunki Pjongjang.
Taedong lähtee vuorilta ja laskee lännessä Keltaisenmeren Koreanlahteen.
David Černý

David Černý (s. 15. joulukuuta 1967) on tšekkiläinen kuvanveistäjä. Hän herätti huomiota 1991 maalaamalla vaaleanpunaiseksi "Monumentin neuvostoliittolaisille panssarimiehille" Prahan keskustassa.
Hän on tehnyt parodian Damien Hirstin teoksesta The Physical Impossibility of Death in the Mind of Someone Living, jossa hain sijaan formaldehyditankissa ui Saddam Hussein.
Černýn teos Entropa, joka asetettiin näytteille Euroopan neuvoston Justus Lipsius -rakennukseen Brysseliin Tšekin EU-puheenjohtajuuskauden alkaessa 2009, herätti keskustelua ympäri Eurooppaa eri Euroopan maiden stereotyyppisillä kuvauksillaan.
Michael Luckoff

Michael “Mickey” Luckoff on yhdysvaltalainen yritysjohtaja, joka on toiminut sanfranciscolaisen KGO-radioaseman hallituksen puheenjohtajana ja toimitusjohtajana vuodesta 1975 alkaen. Sen lisäksi hän on hoitanut samoja tehtäviä myös sanfranciscolaisella KSFO-asemalla vuodesta 1995 ja oaklandilaisella Radio Disneyn omistamalla KMKY-asemalla vuodesta 1998.
Michael Luckoff nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 2008.
Kieth O’dor

Kieth O’dor (5. huhtikuuta 1962 – 11. syyskuuta 1995) oli brittiläinen kilpa-ajaja, joka ajoi pääasiassa vakioautoilla.
O’dor ajoi suuren osan urastaan Nissanilla. Hänen uransa parhaat saavutukset olivat Britannian vakioautoissa, British Touring Car Championshipissä 1990-luvun alkupuolella. O’dor menehtyi Berliinin AVUS-radalla Super Tourenwagen Cupin kilpailussa.
Badi’ al-Jazari

Al-Shaykh Ra'is al-A'mal Badi' al-Zaman Abu al-'Izz ibn Isma'il ibn al-Razzaz al-Jazari alias Badi' al-Jazari (1136–1206) oli nykyisen Turkin alueella vaikuttanut matemaatikko, keksijä ja mekaniikan tuntija. Juuri ennen kuolemaansa al-Jazari julkaisi kirjan Kitab fi macrifat al-hiyal al-handasiyya (engl. The Book of Knowledge of Ingenious Mechanical Devices). Kirjan kuudessa kappaleessa hän kuvailee yli sata mekaanista keksintöä, kuten kelloa, juoma-automaattia, pumppua ja leikkikalua sekä rakennusohjeet niille.
Kääntyvä matriisi

Matriisin kääntäminen

Matriisin kääntämisellä tarkoitetaan algoritmia, jolla annetun matriisin käänteismatriisi voidaan löytää.
Jos annetulla matriisilla on käänteismatriisi, se voidaan muodostaa jakamalla sen liittomatriisin eli adjungoidun matriisin kaikki komponentit annetun matriisin determi­nantin arvolla. Toisin sanoen, jos matriisin A adjungoidulle matriisille käytetään merkintää adj(A) ja A:n determi­nan­tille merkintää det(A), on matriisin A käänteis­matriisi
Arttu Suuntala

Uuno Artturi "Arttu" Suuntala (ent. Flinkhammar, 18. helmikuuta 1920 Luumäki - 10. joulukuuta 1999 Turku) oli suomalainen laulaja, muusikko ja näyttelijä. Suuntala esiintyi kiertueilla ja levytti monien suomalaisten muusikoiden kappaleita. Hänen hyviä ystäviään olivat muun muassa näyttelijät Esa Pakarinen ja Masa Niemi. Suuntala on myös toiminut esittäjänä kaiken kaikkiaan 122 kappaleessa, muun muassa Ievan polkka (1966),Saarijärven polkka (1972) ja Viipurin polkka (1973) sekä Myllykosken jenkka (1960), Kulkurin masurkka (1965), Vanha kulkuri (1967), Lapsuuden pihapuu (1967 ja 1976) ja Väliaikainen (1971). Ensimmäiset levytyksensä Suuntala teki vuonna 1960 Levytukku-yhtiön Triola-levymerkille, sittemmin Finnlevy- ja PSO-levy-yhtiöille.
Vaikka Suuntala tunnettiin pääasiassa muusikkona, hän on näytellytkin noin viidessäkymmenessä suomalaisessa elokuvassa. Elokuvissa hän kuitenkin usein esitti muusikkoa, mutta hänellä oli muitakin rooleja. Suurimmat roolit olivat elokuvissa Majuri maantieltä (luutnantti Lennart Touhu, talousupseeri) ja Kaksi vanhaa tukkijätkää (Brynolf Varttinen, "Tumma"), molemmat vuodelta 1954. Suuntalan viimeinen elokuva oli Matti Kassilan "Vodkaa, komisario Palmu", jossa hänellä oli poliisin rooli. Suuntala oli mukana Punaisessa Myllyssä kuusi ja puoli vuotta.
Hän toimitti ja juonsi 1960-luvun puolivälissä suosittua radio-ohjelmaa "Veitikka silmäkulmassa", jossa hän tarinoi ohjelman otsikon mukaisesti humoristiseen ja leppoisaan tyyliin vanhasta, enimmäkseen 1930- ja 1940-lukujen musiikista ja soitti tuon ajan äänilevyjä, joskus hyvinkin harvoin kuultuja. Hän teki Pauli Granfeltin kanssa useita kiertueita amerikansuomalaisten parissa 1960-luvulta 1980-luvulle saakka. Granfeltin yhtyeen solistina Suuntala lauloi muutaman LP-levyn. Sanallisen ja laulullisen ammattitaitonsa ja mutkattoman tyylinsä ansiosta Suuntala oli kysytty viihdyttäjä myös harjannostajaisissa ja kauppojen asiakastilaisuuksissa.
Arttu Suuntala sai valtion taiteilijaeläkkeen vuonna 1985 ja Puolustusvoimien hopeisen ansiomitalin vuonna 1988.
Psykotismi

Psykotismi tai psykotisismi on yksi kolmesta Hans Eysenckin käyttämästä piirteestä käyttämässään P-E-N-mallissa (psykotismi, ekstraversio ja neurotismi) persoonallisuudesta. Korkea psykotismin taso liittyi Eysenckin mukaan korkeaan psykoosiin sairastumisen riskiin, kuten skitsofreniaan. Hän uskoi, että myös psykoottien sukulaisilla on korkea psykotismin taso, ja ehdotti ilmiön taustalla olevan jokin geneettinen ominaisuus. Eysenck ehdotti myös, että psykotismin ja luovuuden välillä on korrelaatio.

Arvostelu

Piirteen arvostelijat väittävät että piirre on liian hajanainen, jotta sitä voitaisiin pitää yhtenä piirteenä. Esimerkiksi Donald Johnsonin suorittamassa vertailututkimuksessa psykotismin huomattiin korreloivan Big Five -piirteiden "tunnollisuus" ja "miellyttävyys" kanssa, jonka takia nämä pitäisi erottaa toisistaan persoonallisuusmalleissa.

Biologia

Psykotisismin uskotaan liittyvän dopamiinitasoihin. Toinen biologinen korrelaatti psykotismille on matala monoamiinioksidaasitaso. Beta-hydroksylaasi, kortisoli ja noradrenaliini aivo-selkäydinnesteessä näyttävät myös vaikuttavan psykotismitasoon. Eysenckin teoreettinen pohja mallilleen oli saksalaisen psykiatrin Heinrich Neumannin esittämä teoria, Einheitspsychosen ("psykoosien ykseys").
Kisapirtti

Kisapirtti on hirsirakennus Kangasalan Liutussa, Pitkäjärven eteläpuolisella harjulla, 12 kilometrin päässä Tampereen keskustasta.

Kisapirtti julkisuuteen

Tampereen Hiihtoseura järjesti ennen talvisotaa Pitkäjärven harjulle retkeilymajan. Kisapirttiä alettiin rakentaa kevättalvella vuonna 1938 ja syyskuun lopulla pidettiin yleisölle avajaiset. Samoihin aikoihin tehtiin myös Kisapirtillä hyppyrimäki Pitkäjärven jyrkälle Eteläharjulle. Nykyään mäki on ollut jo kauan poissa käytössä. 
Hiihtomajan vihkiäiskilpailut järjestettiin sunnuntaina 22.1.1939. Tällöin lehdet mm. Aamulehti kirjoitti paljon Kisapirtistä. Esimerkiksi Kisapirtin avajaisista, kilpailuista ja hyppyrimäen ennätyksistä. 
Kausi jäi kuitenkin merkittävien kilpailujen osalta ainoaiksi. Tampereen Hiihtoseuran toiminta hiipui sotavuosien jälkeen ja tavoite loppui tehdä Kisapirtistä Tampereen hiihtomajan urheilukeskus.

Kunnostamisen hiipuvuus

Kisapirtti myytiin Tampereen Kotkille vuonna 1950. Kotkilla maja oli muutaman vuosikymmenen ja toimintaa siellä oli niin harvoin, että maja joutui paljon ilkivallan kohteeksi. Kisapirttiä päästiin tuhoamaan pahin seurauksin. 
Vehmaisten Urheilijat osti Kotkilta pirtin vuonna 1959. Pirtti oli tällöin hirveässä kunnossa. Ikkunat ja kaikki irtain oltiin rikottu ja kirkkokamiina kaadettu. Pirttiä alettiin kunnostaa ahkeralla työllä. Pirtti oli niin huonossa kunnossa, että esimerkiksi kattokin piti korjata ja savupiippu muurata uudestaan. Silloin Kisapirttiä alettiin kunnostaa.

Kisapirtin aika

Maja kunnostettiin ja seuraväki teki majalle johtavan tien, Kisapirtintien. Vuonna 1960 vappuaattona Vehmaisten urheilijat järjesti ensimmäisen yleisötilaisuuden juuri remontoimassa majassa. Alkoi Kisapirtin aika. Kisapirttiä alettiin käyttää monin tavoin. Pirtillä esimerkiksi esiinnyttiin, tanssittiin, harjoiteltiin, kilpailtiin ja pirttiä vuokrattiin myös muille seuroille ja järjestöille. 
Vehmaisten urheilijat myivät Kisapirtin vuonna 1972 Tampereen kaupungille, koska seuraväki alkoi uupua pirtin suururakasta ja jatkuvasta huolenpidosta ja kunnostamisesta. Myöhemmin kuitenkin Vehmaisten urheilijat vuokrasivat Tampereelta Kisapirtin vuonna 2001. Seuran tehtävänä on elvyttää pirttiä monin tavoin. Nykyään Kisapirtillä voi järjestää esimerkiksi häitä, perhejuhlia, retkiä tai pikkujouluja. Kisapirtillä myydään myös lämmintä mehua ja pullaa talvisin lähinnä hiihtäjille. Pirtiltä lähtee myös hiihtolatu 5 kilometriä Tamperetta kohti.

Sisä- ja ulkotilat

Pirtti on kaksikerroksinen. Istumapaikkoja on Kisapirtillä sadalle hengelle. Sisällä on sali, jossa on suuret pirttipöydät. Pirtillä on myös sähkölämmitys, takka, kylmä- ja lämminvesi, viileää säilytystilaa, parvi, orkesterikoroke ja kaksi sähköliettä. Pihalla on vapaasti parkkipaikkoja.

Sijainti

Kisapirtti sijaitsee suunnilleen yhden kilometrin pituisella Kisapirtintiellä, Pitkäjärven eteläharjun päädyllä, 12 kilometrin päässä Tampereen keskustasta. Pirtin luota lähtee myös jyrkästi alaspäin menevä vanha hyppyrimäki ja talvisin hiihtolatu.
Kefatsoliini

Ominaisuudet ja käyttö

Huoneenlämpötilassa kefatsoliini on kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee dimetyyliformamidiin ja veden ja etanolin, asetonin tai dioksaanin seoksiin. Poolittomiin orgaanisiin liuottimiin se ei liukene. Kefatsoliini on niin kutsutun ensimmäisen sukupolven kefalosporiini, ja sen teho bakteereja vastaan perustuu bakteerien soluseinän biosynteesin estoon. Kefatsoliini tehoaa grampositiivisista bakteereista stafylokokkeihin, ei kuitenkaan MRSA-kantoihin, streptokokkeihin sekä eräisiin Bacillus-suvun lajeihin. Osa näistä bakteereista on kuitenkin kehittänyt vastusutskyvyn lääkeaineille. Kefatsoliini tehoaa myös eräisiin gramnegatiivisiin bakteereihin, kuten kolibakteeriin ja Klebsiella-suvun lajeihin. Kefatsoliini annostellaan ruiskeena, koska lääkeaineen imeytyminen ruuansulatuskanavasta on heikkoa. Sitä käytetään muun muassa keuhkokuumeen, ihotulehdusten endokardiitin ja munuaistulehdusten hoitoon. Aikaisemmin sitä on käytetty runsaasti myös virtsatietulehdusten hoitoon, mutta nykyään vähemmän resistenttiyden kehittymisen vuoksi. Kefatsoliinia käytetään myös leikkausten jälkeisten tulehdusten ehkäisemiseen.

Haittavaikutukset

Kefatsoliinin haittavaikutuksiin kuuluvat esimerkiksi allergiset oireet. Yhdiste voi myös aiheuttaa anemiaa ja lisätä verenvuotoa.
Sonja Vectomov (kuvanveistäjä)

Tätitrio

Yhdessä Teija Häyrysen ja Leena Pantsun kanssa Vectomov muodostaa Jyväskylästä lähtöisin olevan Tätitrion. He ovat monitaiteellinen teatteriryhmä, joka esiintyy pääasiassa lapsille ja vanhuksille. Tätitrion esitykset ovat interaktiivisia, jossa yleisö on tärkeänä osana esitystä.
Agnus Dei (Barber)

Agnus Dei (Jumalan karitsa) on yhdysvaltalaisen säveltäjän Samuel Barberin kuorokompositio. Se on Barberin oma sovitus kuuluisasta Adagio jousille -teoksestaan. B-mollissa oleva musiikki kestää noin kahdeksan minuuttia.
HMS Maori (1909)

Palvelus

Ensimmäisessä maailmansodassa alus palveli 6. hävittäjälaivueen ja Doverin partio-osaston kanssa Pohjanmerellä ja Englannin kanaalissa. Alus upposi 7. toukokuuta 1915 Zeebrüggen edustalla osuttuaan miinaan.
Johan Eklöf

Johan Eklöf (1819–1854) oli suomalainen tähtitieteilijä ja matemaatikko. Hän käytti ensimmäisenä suomen kieltä korkeamman matematiikan alalla.
Eklöf valmistui filosofian kandidaatiksi 1847. Hän laati vuosien 1844–1848 almanakat ja toimitti Suomen Valtiokalenterin tähtitieteellisen osuuden. Hän julkaisi oppikirjoja sekä tutkimuksia geodesian ja ilmatieteen alalta.