HMS Neptune (20)

Palvelus

Käyttöönoton jälkeen HMS Neptune liitettiin Kotilaivastoon, josta se siirrettiin Afrikan asemalle 1937 ja syyskuussa 1939 muodostettuun 6. Risteilijäviirikköön Etelä-Atlantille. HMS Neptune valtasi 5. syyskuuta saksalaisen kauppalaivan Innin ja 22. lokakuuta Adolph Woermannin Ascension saarten edustalla.
Joulukuussa 1939 HMS Neptune oli partioimassa Etelä-Atlantilla ja etsimässä saksalaista taskutaistelulaivaa Admiral Graf Speetä. Alus sai käskyn lähteä Uruguaihin samoin kuin kaikki muut alueella partioineet raskaat yksiköt heti HMS Exeterin ja Admiral Graf Speen yhteenoton jälkeen. Alus oli vielä matkalla, kun sille saatiin tieto Admiral Graf Speen upottamisesta.

Välimerellä

HMS Neptune saapui Aleksandriaan toukokuussa 1940 liittyäkseen 7. Risteilijäviirikköön. Viirikön osana se osallistui Bardian pommituksiin 21. kesäkuuta.
HMS Neptune oli suojaamassa 28. kesäkuuta Maltan saattuetta, kun se sai käskyn osallistua kolmesta italialaisesta hävittäjästä kootun huoltosaattueen pysäyttämiseen (Espero-saattue).
HMS Neptune otti osaa Calabrian taisteluun 9. heinäkuuta 1940, minkä kuluessa siihen osui italialaisen kevyen risteilijän Giuseppe Garibaldin ampuma kranaatti. Osunut 6 tuuman kranaatti murskasi tiedustelukoneen korjauskelvottomaksi, joten se heitettiin yli laidan.
Calabrian taistelun jälkeen HMS Neptune oli valvomassa itäistä Välimerta, jolloin se muun muassa kävi Ateenan lahdella, missä HMS Neptune yhdessä HMAS Sydneyn kanssa upottivat pienen tankkerin.

Atlantti ja Admiral Scheer

Saksalaisten kaappareiden aktiivisuus pakotti siirtämään lisää aluksia niiden torjuntaan. HMS Neptune  siirrettiin Atlantille ja marraskuussa alus oli Freetownin vesillä etsimässä saksalaista risteilijää Admiral Scheeriä.
HMS Neptune oli huollossa Chathamissa helmikuusta toukokuuhun 1941. Huollon yhteydessä puolen tuuman konekiväärit vaihdettiin kolmeen 2 paunaiseen ilmatorjuntatykkiin sekä asennettiin tutkat tyyppejä 282 (40 millimetrin ilmatorjuntatykkien tulenjohto), 284 (ilmavalvonta) ja 285 (6 tuuman tykkien tulenjohto). Huollon jälkeen alus osallistui Bismarckin huoltolaivojen etsintään ja oli osallisena Gonzenheimin valtauksessa 4. kesäkuuta. HMS Neptune upotti lopulta torpedolla vallatun aluksen.

Välimerellä

HMS Neptune siirrettiin marraskuussa 1941 Force K:n lippulaivaksi. Force K:n tehtävänä oli häiritä saksalaisten ja italialaisten merenkulkua Euroopasta Afrikkaan.

Tuho

Force K lähti estämään italialaisen saattueen matkan Tripoliin 18. joulukuuta. HMS Neptune johti jonossa olevia aluksia 20. joulukuuta vastaisena yönä osuen kahteen miinaan, jotka olivat osa uutta italialaisten rakentamaa miinakenttää. Myös jonossa olleet risteilijät HMS Aurora ja HMS Penelope osuivat miinoihin.
HMS Neptune osui kolmanteen miinaan yrittäessään poistua miinakentästä. Räjähdys irrotti aluksen propellit ja jätti sen kellumaan paikalleen. Kumpikaan muista risteilijöistä ei kyennyt auttamaan omien vaurioidensa vuoksi.
Hävittäjät HMS Kandahar ja HMS Lively koettivat lähestyä vaurioitunutta alusta saadakseen sen hinaukseen. HMS Kandahar osui miinaan, jolloin HMS Lively sai käskyn pysyä loitolla.
HMS Neptunen alla räjähti neljäs miina, jolloin se kaatui. Ainoastaan 30 miestä 767:stä pelastui veneisiin.