google/wiki40b huggingface dataset:
Fétizon-hapetus

Fétizon-hapetus on kemiallinen reaktio, jossa piimaahan absorboitu hopeakarbonaatti hapettaa alkoholit karbonyyliyhdisteiksi. Reaktio on nimetty kehittäjänsä Marcel Fétizonin mukaan ja Fétizon ryhmineen raportoi reaktion ensimmäistä kertaa vuonna 1968. Reaktion etuna on sen toimiminen myös miedoissa olosuhteissa.
Moshe Sharett

Elämä

Moshe Shertok syntyi H’ersonissa Ukrainassa Venäjän keisarikunnassa vuonna 1906 hän muutti Palestiinaan. Vuodesta 1910 Sharett asui Jaffassa ja myöhemmin Tel Avivissa. Sharett muutti Istanbuliin opiskelemaan lakia, mutta joutui tulkiksi Osmanien armeijaan. Sodan jälkeen Sharett opiskeli taloutta London School of Economics -yliopistossa Lontoossa.
Vuosina 1933–1948 hän toimi välittäjänä sionistiliikkeen ja Palestiinan brittiläisen mandaatin neuvotteluissa, jotka johtivat Israelin valtion perustamiseen. Ansioittensa perusteella hänet nimitettiin Israelin ensimmäiseksi ulkoministeriksi. Hänen ulkoministerikautensa tärkein saavutus oli Israelin itsenäisyyssodan päättäneen rauhansopimuksen neuvotteleminen.
Sharettista tuli pääministeri Ben-Gurionin jäätyä eläkkeelle 1953. 1955 Suezin kriisiä suunnitellut David Ben-Gurion kuitenkin palasi puolustusministeriksi ja syrjäytti Sharettin pääministerinä samana vuonna. Sharett oli kuolemaansa asti knessetin jäsenenä.
Sharett kuoli vuonna 1965 ja haudattiin Tel Avivin Trumpeldor Cemetery -hautausmaalle.
Étienne Geoffroy Saint-Hilaire

Étienne Geoffroy Saint-Hilaire (15. huhtikuuta 1772 Étampes, Seine-et-Oise – 19. kesäkuuta 1844 Pariisi) oli ranskalainen luonnontieteilijä.
Saint-Hilaire oli Jean-Baptiste Lamarckin kollega, joka kehitteli ja puolusti Lamarckin evoluutioteoriaa.
Saint-Hilaire opiskeli Collège de Navarressa Pariisissa, jossa hänen luonnonhistorian opettajanaan toimi Mathurin Jacques Brisson. Hän jatkoi opintojaan College de Francessa ja Jardin des Plantesissa. Maaliskuussa 1793 Louis-Jean-Marie Daubenton perusti hänelle museoapulaisen viran, mutta jo kesäkuussa 1793 hänet valittiin vastaperustetun Muséum National d'Histoire Naturellen eläintieteen professoriksi. 1794 hän oli kirjeenvaihdossa Georges Cuvierin kanssa, mikä johti siihen, että he julkaisivat yhdessä viisi kirjoitusta, joista yhdessä, nisäkkäitä koskevassa, Cuvier esitti eläintieteellisen systematiikkansa. Histoire des Makis, ou singes de Madagascar (1795) oli Saint-Hilairen perustavanlaatuinen kirjoitus omasta teoriastaan.
1798 hänet valittiin Napoleonin suurelle tutkimusretkelle Egyptiin. Retkelle osallistui 167 tiedemiestä ja taiteilijaa. Tammikuussa 1802 hän palasi Pariisiin. 1807 hänet äänestettiin Ranskan Tiedeakatemian jäseneksi. Maaliskuussa 1808 Napoleon valitsi hänet tutustumaan Portugalin museoihin. 1809 hän sai professorin viran Pariisissa ja siitä alkaen hän keskittyi tieteelliseen tutkimukseen ja julkaisi useita teoksia, muun muassa Philosophie anatomique (1818, 1822).
Heinäkuussa 1840 Sait-Hilaire sokeutui ja muutamaa kuukautta myöhemmin hänellä oli halvauskohtaus. Hän luopui virastaan museossa 1841. Hänen seuraajakseen valittiin hänen poikansa Isidore Geoffroy Saint-Hilaire.
Saint-Hilarie nimesi lukuisia eliöitä, muun muassa röyhelökotingan.
Niccolò dell’Abbate

Niccolò dell'Abbate joskus myös Niccolò (s. 1509 tai 1512 Modenassa – k. 1571) oli italialainen manieristinen taidemaalari ja sisustaja.
dell'Abbate oli aluksi oppipoikana modenalaisten kuvanveistäjien ateljeessa. Hän sai ensimmäiset vaikutuksensa ferraralaisilta taidemaalareilta Garofalolta ja Dosso Dossilta. Hän keskittyi pitkiin friiseihin, joissa hän kuvasi maallisia ja mytologisia aiheita.
dell'Abbaten tyyli kypsyi, kun hän muutti Bolognaan vuonna 1547. Kaupungissa hän sai merkittäviä vaikutteita, joita antoivat etenkin Antonio da Correggio ja Parmigianino, jonka nimi aiemmin yhdistettiin Niccolò dell'Abbaten maalaukseen Nuoren miehen muotokuva. Hän teki Bolognassa pääasiassa yksityiskohtaisia maisematauluja ja aristokraattisen tyylin metsästyskohtauksia. Tuona aikana hän teki myös muutamia sisustuksia muun muassa herttuan palatsiin Sassuoloon.
Vuonna 1552 dell'Abbate muutti Ranskaan, jossa asui kuolemaansa asti. Ranskassa hän työskenteli kuninkaallisessa Fontainebleaun linnassa sisustusryhmässä Francesco Primaticcion alaisuudessa. dell'Abbate muihin Ranskan ajan töihin lukeutuu muun muassa pariisilaisen kappelin kattofresko.
Niccolò dell'Abbate muistetaan parhaiten mytologisista maisemistaan, jotka ovat inspiroineet myöhempiä taiteilijoita, kuten Claude Lorrainia ja Nicolas Poussinia, sekä runsaista ja aistikkaista piirroksistaan.
Siiri Åkerberg

Siiri Juliana (Johanna) Åkerberg os. Lunden (1. lokakuuta 1896 Nivala – 24. heinäkuuta 1971 Nivala) oli suomalainen opettaja, matkapuhuja ja muistelmakirjailija.
Nivalan Tällinkankaalla syntyneen Åkerbergin vanhemmat olivat nahkuri Jonni (Johan) Lunden ja Leena Stiina Häkkilä. Jonni Lunden oli saanut perintönä isältään Samual Lindenilta nahkuriliikkeen mutta ei kyennyt lopulta hoitamaan sitä muun muassa liiallisen alkoholin käytön takia. Liike myytiin ja isä Jonni lähti Pohjois-Suomeen ja äiti Leena-Stiina Tammisaareen ja sieltä edelleen Yhdysvaltoihin. Perheen lapset joutuivat huutolaisiksi. Siiri oli aluksi huutolaisena Ypyän Pikkumäen torpassa mutta monien vaiheiden jälkeen hän pääsi amiraali Karl Toppeliuksen perheeseen Helsinkiin.
Siiri oppi ruotsin kielen ja valmistui 1914 kansakoulunopettajaksi Helsingin alakansakoulun opettajaseminaarista. Hän oli aluksi Sauvossa yksityisen kansakoulun opettajana ja sitten Saustilan kartanossa Schaumanin perheen lasten kotiopettajana. Vuodesta 1918 aina 1930-luvulle asti hän toimi Kotikasvatusyhdistyksen matkapuhujana. Siiri meni naimisiin 1925 ruotsalaisen hissiteknikon Karl Sigurd Åkerbergin joka työskenteli Kone Oy:n palveluksessa Helsingissä.  Karl Åkerberg kuoli talvisodan alkuvaiheissa 4. joulukuuta 1939 Helsingin pommituksessa. Siiri Åkerberg oli tämän  jälkeen muutamia vuosia Kone Oy:n palveluksessa mutta hän siirtyi jatkosodan aikana Ruotsiin ja toimi siellä Suomen avustuskomitean palveluksessa huolehtien Ruotsissa olleista suomalaisista sotapakolaislapsista.
Sodan jälkeen Siiri Åkerberg jäi Ruotsiin ja toimi siellä kansakoulunopettajana. Jäätyään eläkkeelle 1960-luvun alussa hän muutti takaisin kotiseudulleen Nivalaan. Hän kirjoitti kaksi omaelämäkerrallista muistelmateosta ja kuului myös Ylivieskan seudun taideyhdistyksen kirjallisen jaoston johtokuntaan 1966–1970.
Khary Payton

Ura

Payton on esiintynyt 1990-luvulta lähtien ääninäyttelijänä animaatioissa ja videopeleissä. Hänen tunnetuin ääniroolinsa on Kyborgi animaatiosarjassa Teen Titans. Näyttelijänä Payton ei kuitenkaan ole saanut isoja rooleja ja on esittänyt enimmäkseen vierailevia rooleja televisiosarjoissa ja elokuvissa kuten Walker, Texasista, Imagine That, Kunnian miehet, Shield – lain varjolla ja Miksei, Emily? Payton esittää The Walking Deadin seitsemännellä kaudella Ezekiel-nimistä selviytyjää, joka omistaa tiikerin nimeltä Shiva.
Jack Carney

Jack Carney (23. elokuuta 1932 Los Angeles, Kalifornia – 27. marraskuuta 1984) oli yhdysvaltalainen radiotoimittaja.
Carney opiskeli lakia Kalifornian yliopistossa, mutta muutti pian mielensä ja alkoi opiskella radioalaa. Radiouransa hän aloitti Uudessa Meksikossa työskennellen useilla pienillä asemilla Yhdysvaltain lounaisosissa. Sen jälkeen hän siirtyi radio-DJ:ksi ja työskenteli Milwaukeessa, Atlantassa ja Bostonissa. St. Louisiin hän siirtyi ensimmäisen kerran vuonna 1958 WIL-asemalle, jolla hän toimi vuoteen 1960 saakka. Sieltä Carney siityi New Yorkiin WABC-asemalle, josta kuitenkin palasi pian St. Louisiin, tälle kertaa KMOX-asemalle. Vuonna 1971 hän korvasi Jack Buckin aseman aamuohjelman isäntänä.
Jack Carney kuoli sydänkohtaukseen 52-vuotiaana vuonna 1984. Hänet nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 2001.
Azov-pataljoona

Azov-pataljoona on Itä-Ukrainan kriisin aikana 2014 muodostettu nykyään noin 1 400 hengen suuruiseksi arvioitu vapaaehtoisjoukko, joka toimii Ukrainan sisäministeriön alaisuudessa viranomaisten apuna 14:stä tukikohdasta käsin Itä-Ukrainan separatisteja vastaan käydyssä ATO-operaatiossa. 
Venäjän tiedotusvälineissä se on leimattu äärioikeistolaiseksi tai fasistiseksi. Länsimaiset asiantuntijat ovat pyrkineet välttämään äärioikeiston roolin korostamista. Pataljoonaa komentaa äärioikeistolaisen Sosiaalinationalistisen kokouksen (Sotsial-natsionalna assambleja) SNA:n johtaja Andrii Biletski ja pataljoonan tunnukseen on kuvattu sudenkoukkukuvio, joka yleensä liitetään natsisymboliikkaan.
Pataljoonaan on liittynyt myös joitain ulkomaalaisia vapaaehtoisia, venäläismedian väitteiden mukaan myös suomalaisia, mitä Suomen viranomaiset eivät kuitenkaan ole pystyneet vahvistamaan. Suomen kansalaisia, mm. ruotsinsuomalainen, on ilmeisesti Azovissa taistellut neljä.
Venäläismedian väitteet nojautuivat italialaiseen, Berlusconin suvun hallitseman Il Giornale -sanomalehden artikkelissa esitettyyn yksilöimättömään mainintaan asiasta. Ukrainan sisäministeriö on kiistänyt ulkomaiset taistelijat. Pataljoonan tiedotussihteerin Anna Senikin mukaan pataljoonassa on ulkomaalaisia, mutta he eivät kuulu taistelujoukkoihin, vaan auttavat muissa tehtävissä. Hänen mukaansa pataljoonassa ei ole suomalaisia.
Kuitenkin Dagens Nyheter nimesi alkuvuodesta 2015 pataljoonassa elokuusta 2014 lähtien taistelleen miehen, joka on Suomen ja Ruotsin kansalainen ja suorittanut Suomessa vuoden varusmiespalveluksen.
Yksi kuuluisimpia ulkomaalaisia on ruotsalainen uusnatsi Mikael Skillt, joka on taistellut helmikuusta 2014 tiedusteluryhmän johtajana ja tarkka-ampujana ja omien sanojansa mukaan tappanut marraskuun 2014 alkuun mennessä 150 separatistia. BBC on kertonut että separatistit ovat luvanneet Skilltin tappajalle 7 000 dollarin palkkion. Skilltin oman haastattelun mukaan hän on miljoonan dollarin arvoinen.
Erik Johan Löfgren

Erik Johan Löfgren (15. toukokuuta 1825 Turku – 10. joulukuuta 1884) oli suomalainen taidemaalari. Hänen maalaustyylinsä oli lyyrisen romanttista ja hän maalasi muotokuvia sekä historian tapahtumista aiheensa saaneita maalauksia.
Löfgren opiskeli T. J. Leglerin johdolla Ruotsin kuninkaallisessa taideakatemiassa Tukholmassa 1842–1850 ja sitten Düsseldorfin taideakatemiassa O. Mengelbergin ja F. Th. Hildebrandtin johdolla 1853–1858.
Löfgren toimi taulujen restauroijana Tukholmassa 1842–1853 ja myöhemmin 1870-luvulla hän oli opettajana Helsingin yliopiston piirustussalissa. 
Löfgrenin vanhemmat olivat kauppias Johan Gabriel Löfgren ja Katarina Erikintytär o.s. Wahlsten.
Kasvishovi

Historiaa

Alkujaan Kasvishovin nimi oli Oulun Marjamakasiini, joka perustettiin jatkamaan Hätälä Oy:n 1930-luvulla aloittamaa marja- ja torikauppaa. Toiminnan alussa yritys osti marjoja poimijoilta Oulun Kauppatorilla sijaitsevassa rakennuksessa. Vuonna 1997 yritys vuokrasi toimitilat Limingantullissa sijaitsevasta kiinteistöstä, johon rakennettiin tuotantotilat kasvisten esikäsittelyyn. Samalla aloitettiin salaattituotteiden valmistaminen ja tuotteiden kehittäminen. 2000-luvun alussa tiloja päätettiin laajentaa, jolloin yritys osti kiinteistön omakseen. Vuonna 2003 yritys osti paikallisen Covonor Oy:n osakepääoman ja samana vuonna yrityksen nimi muuttui Kasvishovi Oy:ksi.
Kasvishovi on kasvanut yritysostoin. Vuonna 2007 se osti oululaisen hedelmä- ja vihannestukkuliike Laatukasvis Oy:n osake-enemmistön. Vuonna 2016 Kasvishovi yhdistyi Kuusamon Perunan kanssa.
Gareth

Gareth tai sir Gareth oli yksi pyöreän pöydän ritareista. Hän oli kuningas Lotin ja kuningas Arthurin sisaren Morgausen poika. Gareth saapui Camelotiin esiintyen keittiöpoikana, eikä suostunut paljastamaan nimeään. Sir Kay antoi hänelle lempinimen "Aimokäsi".
Gareth lupautui pelastamaan neito Linetin sisaren Lionesin, joka oli punaisten tasankojen punaisen ritarin vankina. Vaiheikkaiden seikkailujen jälkeen Gareth selviytyy lopulta linnaan, jossa Liones on vankina. Hän voittaa linnaa piirittävän punaisen ritarin, mutta säästää tämän hengen vannotettuaan ensin, että punaisen ritarin on mentävä kuningas Arthurin hoviin ja antauduttava Arthurin armoille. Gareth suoriutuu näin tehtävästään ja menee lopulta naimisiin Lionesin kanssa.
Ц

Ääntäminen

Ц ääntyy tavallisesti soinnittomana alveolaarisena affrikaattana /ʦ/, liudentuneena soinnittomana alveolaarisena affrikaattana /ʦʲ/ tai soinnittomana alveopalataalisena affrikaattana /ʨ/. Sen äännearvo on bulgariassa /ʦ/ tai /ʦʲ/, makedoniassa /ʦ/, marissa /ʦ/, serbiassa /ʦ/, ukrainassa /ʦ/ tai /ʦʲ/, valkovenäjässä /ʦ/ tai /ʨ/ ja venäjässä /ʦ/.
Silikaatti (yhdiste)

Rakenne

Silikaattien rakenne on 1930-luvulta lähtien pystytty pitkälti selvittämään röntgensäteilyn avulla. Niille on tyypillistä, että jokaista piiatomia ympäröi neljä happiatomia, jotka sijaitsevat sen ympärillä tetraedrin kärjissä, kun taas piiatomi on tetraedrin keskipisteessä. Jokainen piiatomi on siis oktettisäännön mukaisesti sitoututunut kovalenttisesti neljään happiatomiin. Sama happiatomi sen sijaan saattaa kuulua kahteenkin tällaiseen tetraedriin.
Ortosilikaatti-ionin (SiO₄⁴⁻) muodostaa vain yksi tällainen tetraedri. Muissa silikaatti-ioneissa ainakin osa happiatomeista sijaitsee kahden tetraedrin yhteisessä kärjessä, jolloin ne yhdistävät tetraedrit toisiinsa muodostaen monimutkaisempia anioneja. Esimerkiksi disilikaatti- eli pyrosilikaatti-ionin (Si₂O₇⁶⁻) muodostaa kaksi tetraedriä, joilla on yksi yhteinen kärki. Monet silikaatti-ionit ovat polymeerisiä eli niissä on hyvin suuri määrä SiO₄ -tetraedrejä, jotka voivat muodostaa ketjun, kaksoisketjun, verkon tai kolmiulotteisen rakenteen. Vaikka metasilikaatti-ionin kaava usein esitetään yksinkertaisesti muodossa SiO₃⁻, todellisuudessa sekin esiintyy tetraedreistä koostuvana polymeerinä, jonka kaava tulisi esittää muodossa (SiO₃⁻)ₙ. Myöskään piidioksidi (SiO₂) ei kiteisenä koostu pienistä yhden pii- ja kahden happiatomin muodostamista molekyyleistä vaan suuresta joukosta toisiinsa yhteisen happiatomin välityksellä sitoutuneista SiO₄-tetraedreista siten, että niiden muodostamassa kolmiulotteisessa makromolekyylissa on happiatomeja kaksi kertaa niin monta kuin piiatomeja.
Silikaatti-ionin varaus voidaan laskea olettamalla, että jokaisella piiatomilla olisi varaus +4 ja jokaisella happiatomilla -2, paitsi kahden tetraedrin yhteisellä happiatomilla, joka ei tuo osuuttaan ionin varaukseen.
Aikaisemmin silikaatit pyrittiin selittämään hypoteettisten piihappojen suoloiksi. Esimerkiksi ortosilikaatteja pidettiin ortopiihapon (H₄SiO₄) ja metasilikaatteja metapiihapon (H₂SiO₃ suoloina. Monimutkaisempien silikaattien osalta tällaiset selitykset joutuivat kuitenkin suuriin vaikeuksiin, kunnes niiden rakenne saatiin selvitetyksi.
Keraaminen kulttuuri

Keraaminen kulttuuri on kulttuuri, jossa taidetaan poltettujen saviastioiden teko. Keramiikkaa oli Kaukoidässä Jomon-kulttuurissa kauan ennen kuin se keksittiin Lähi-idässä noin 9000
vuotta sitten. Keraamista vaihetta edelsi esikeraaminen vaihe, jolloin tehtiin koreja. Myös Amerikan mantereella keramiikka keksittiin luultavasti itsenäisestä Equadorin seuduilla noin 3000 eaa. Valdivian kulttuurissa.
Monesti keraamiset kulttuurit ovat myös neoliittisia, eli niissä osataan viljellä maata.
Tilaustaide

Tilaustaide tarkoittaa taidetta joka on tehty tilauksesta tiettyä tilaa tai käyttötarkoitusta varten.
Perinteisesti tilauksesta tehty teos kuvataiteessa on ollut muotokuva tai julkinen teos, esimerkiksi veistos. Tilaustyöt ovat yleinen käytäntö musiikin säveltämisessä. Tutkimuksessa taas katsotaan, että tilaustutkimukset tulee erottaa vapaasta tieteestä, koska tilaajan olemassaolo vaikuttaa vähintäänkin kysymyksenasetteluun ja sitä myötä lopputulokseen. Kuvataiteessa tilauksiin ei suhtauduta yhtä jyrkästi. Esimerkiksi Wäinö Aaltosen museo kertoo erikoistapauksissa hankkivansa kokoelmiinsa taidetta taiteilijalta tai ryhmältä tilaustaiteena. Tavallisesti he ostavat taidetta näyttelyistä tai suoraan taiteilijoilta. 
Prosenttiperiaate on viime vuosina ajankohtaistanut tilaustaiteen tyyppistä käytäntöä. Periaatteella tarkoitetaan sitä, että julkisen rakennuksen kustannuksista noin yksi prosentti varataan taiteeseen. Muutamissa kunnissa, kuten Oulussa ja Salossa onkin julkisten rakennushankkeitten yhteydessä käytetty 1-2 prosenttia rakennuskustannuksista taidehankintoihin.

Historiaa

Aina 1800-luvulle asti suuri osa taiteesta tehtiin periaatteessa tilaustyönä. Myöhemmin muun muassa sosialistisessa realismissa tilauksesta työskentely oli tavallista. Neuvostoliitossa luotiin Fordistisen mallin mukainen taiteen tuotantojärjestelmä, jossa taiteilija työskenteli tuotantojohtajien ja ideologien tilauksesta valtion hyväksi.
Kuten monet muut, Rubens työskenteli enimmäkseen tilausten perusteella. Maria de' Medici tilasi häneltä vuonna 1621 kaksikymmentäviisi suurikokoista maalausta Luxemburgin palatsiin Pariisiin. Rubens maalasi teoksia kaksi vuotta. Maalauksista kaksikymmentäyksi kuvaa Maria de' Medicin saavutuksia. Loput maalauksista ovat hänen ja hänen vanhempiensa muotokuvia. 
Pääosin tilauksen mukaan työskentelyllä on kuitenkin positiivinen sävy kuvataiteessa. Tilaajat ja mesenaatit, kuten Medicit renessanssin aikaan ovat mahdollistaneet monien merkittävien taideteosten olemassaolon. Rembrandtin maalauksen Yövartio tilaajina pidetään kapteeni Frans Banning Cocqia ja hänen kaartilaisiaan. Maalaus tilattiin ripustettaviksi vasta valmistuneen Kloveniersdoeleniin eli Musketöörien kokoussaliin Amsterdamiin. Rembrandt sai maksuksi 1 600 guldenia, mikä oli siihen aikaan suuri summa. Jokainen kuvassa mukana oleva tilaaja maksoi sata guldenia. Samoihin aikoihin tilattiin eri taiteilijoilta sotilaista seitsemän vastaavanlaista maalausta, joista tämä oli yksi.
Muotokuvataiteessa tilaustyöskentely on nykyisinkin suorastaan peruskäytäntö. Muotokuvien maalaaminen on myös ollut tärkeä osa monien taiteilijoiden, kuten Akseli Gallen-Kallelan, toimeentuloa.
CAF Confederation Cup

Historia

Kilpailu perustettiin vuonna 2004, kun se korvasi edeltäjänsä CAF Cupin. Turnaus perustuu eurooppalaiseen UEFA Cupiin (nykyisin Eurooppa-liiga). Ensimmäisen mestaruuden vei ghanalainen Hearts of Oak, joka voitti kaksiosaisessa loppuottelussa ghanalaisen Asante Kotokon lopulta rangaistuspotkuilla 8-7.
Turnaukseen pääsevät Afrikan seurajoukkueiden rankingin 12 parhaan joukossa olevista maista kotimaan cupin voittajat, sekä korkeimman sarjatason kolmanneksi sijoittuneet joukkueet pääsevät suoraan turnaukseen. Loput joukkueet karsivat ensimmäisistä otteluista lähtien. Lisäksi toisella kierroksella mukaan tulevat Afrikan Mestarien liigan lohkovaiheesta pudonneet seurat.
Turnaus on jaettu viiteen vaiheeseen. Ensimmäisessä vaiheessa pelataan karsinnat pudotuspeli menetelmällä, josta 32 voittanutta joukkuetta menevät seuraavalle kierrokselle. 32 joukkueesta jälleen voittajat pääsevät jatkoon, jossa 16 parasta jatkavat pudotuspeli menetelmällä. Samaan aikaan mukaan tulevat Afrikan Mestarien liigasta pudonneet 16 joukkuetta, jotka pelaavat keskenään toisen puoliskon pudotuspeli menetelmällä. Molempien kierrosten kahdeksan parasta joukkuetta jaetaan kahteen neljän joukkueen lohkoon. Jokainen joukkue pelaa keskenään kahdesti, josta vain lohkovoittaja pääsee kaksiosaiseen loppuotteluun.
Ruotsinpyhtään kirkko

Historia

Kun Ruotsinpyhtää oli syntynyt niistä Pyhtään pitäjän osista, jotka jäivät Ruotsin puolelle Turun rauhassa vuonna 1743, jumalanpalveluksia pidettiin aluksi pitäjän suurimmissa taloissa. Rahat kirkon rakentamiseen hankittiin kahdella valtakunnallisella kolehdilla ja kirkko rakennettiin pitäjän suurimpaan keskukseen, Strömforsin rautaruukin yhteyteen. Tapana oli että pappilan ja ruukinpatruunan talojen väki istui eturivissä, heidän takanaan sepät, miilunpolttajat ja muut arvostetut työläiset. Muu työväki istui kirkon perällä tai parvilla. Tämä järjestys säilyi käytössä 1900-luvulle asti.

Ulkoasu ja sisustus

Alun perin kirkko oli tervanmusta, mutta sen ulkoasu muuttui vuonna 1898, jolloin se sai esimerkiksi uudet ikkunat, valkoisen maalipinnan ja uuden alttaritaulun. Alttaritaulun nimi on Ylösnousemus ja sen on maalannut Helene Schjerfbeck. Lisäksi kirkossa on esillä kaksi aikaisempaa alttaritaulua, joiden tekijät ovat tuntemattomia. Molemmat maalaukset on restauroitu vuonna 2003. Kirkossa on 16-äänikertaiset urut, jotka on valmistanut Kangasalan Urkutehdas vuonna vuonna 1966. Nykyiset urut ovat kirkon kolmannet, ensimmäiset urut lahjoitti Virginia af Forselles vuonna 1847. Kirkon viereen on haudattu talvi- ja jatkosodan sankarivainajia.

Sankarihautausmaa

Kirkon sankarihautausmaan muistomerkki on paljastettu 1955 ja sen suunnitteli kuvanveistäjä Ilmari Wirkkala.
Koiranhampaat

Ulkonäkö ja koko

Kukkien värejä ovat valkoinen, vaaleanpunainen ja keltainen.

Levinneisyys

Koiranhampaita tavataan luonnonvaraisina Pohjois-Amerikassa. Keski-Euroopassa on viljeltynä kaikki tunnetut lajit, joita on 20.

Elinympäristö

Koiranhampaat menestyvät puolivarjossa tai varjossa. Ne viihtyvät kosteahkossa ja ravinteikkaassa maassa.

Käyttö

Rusokoiranhammas ja keltakoiranhammas soveltuvat kivikkoon sekä metsä- ja rodopuutarhaan. Lisäksi keltakoiranhammasta käytetään kukkatarhassa. Kasveja voidaan lisätä paitsi siemenistä, myös jakamalla, mikä tehdään joko keväällä tai kukinnan jälkeen.
HMS Blean

Palvelus

HMS Bleanin ensimmäiseksi ja ainoaksi päälliköksi määrättiin 20. heinäkuuta 1942 alkaen Norman John Parker. Alus oli elokuussa valmistajan koeajoissa, minkä jälkeen se läpäisi hyväksyntätestit. Alus siirtyi hyväksynnän jälkeen Scapa Flowhun varustettavaksi sekä koulutuksen aloittamiseksi. Alus oli syyskuussa koulutettavana Kotilaivastossa, minkä päätyttyä se aloitti Pohjanmeren saattueiden suojaamisen.
Alus oli lokakuussa huollettavana Thamesin alueen telakalla, jossa ollessaan se sai määräyksen siirtyä Välimerelle. Sen tehtävänä oli tukea Pohjois-Afrikan maihinnousua. Alus siirtyi saattueen mukana Gibraltarille, jonne saavuttuaan se liitettiin 58. Hävittäjäviirikköön.
HMS Blean suojasi 11. joulukuuta 1942 Algerian rannikolla saattuetta KMF4 yhdessä HMS Wishartin kanssa, kun Saksan laivaston sukellusvene U-443 havaitsi saattueen. Sukellusvene laukaisi yhden torpedon kohti HMS Bleania ja toisen kohden saattuetta, mutta kumpikin osui saattaneeseen hävittäjään. Torpedoitu alus upposi 60 merimailia rannikosta neljässä minuutissa, jolloin sai surmansa 89 miehistönjäsentä. HMS Wishart pelasti kahdeksan upseeria ja 86 miehistönjäsentä.
Gianni Alemanno

Giovanni "Gianni" Alemanno (s. 3. maaliskuuta 1958 Bari, Italia) on italialainen Vapauden kansa -puolueen poliitikko. Vuosina 2001–2006 Alemanno oli Italian maatalousministeri Silvio Berlusconin toisessa ja kolmannessa hallituksessa. Hän toimi Rooman 63. pormestarina 28. huhtikuuta 2008 – 13. kesäkuuta 2013.
3362 Khufu

3362 Khufu on NEO-asteroidi (Near-Earth asteroid). Sen löysi R. Scott Dunbar ja Maria A. Barucci 30. elokuuta 1984 Palomarin observatoriosta, joka sijaitsee San Diegon piirikunnassa, Kaliforniassa. Se on nimetty Egyptiläisen faaraon, Khufun, mukaan. Khufu oli neljäs Aten-asteroidi joka numeroitiin.
3362 Khufu on PHA (potentially hazardous asteroid) koska sen MOID (Minimum orbit intersection distance) on vähemmän kuin 0,05 AU ja sen halkaisija on enemmän kuin 150 metriä. Maapallon MOID on 0,0135 AU (2 020 000 km; 1 250 000 mi). Sen kiertorata on hyvin tiedetty.
Khufu ylittää Marsin, Maapallon ja Venuksen kiertoradat, ja tulee lähelle Merkuriusta.
HMS Argonaut (1898)

Palvelus

Alus siirrettiin sairaalalaivaksi Portsmouthiin 1915 ja siitä tehtiin majoitusalus 1918. Alus myytiin romutettavaksi 18. toukokuuta 1920.