Vijaya Lakshmi Pandit

Vijaya Lakshmi Pandit (o.s. Nehru)  (18. elokuuta 1900 Allahabad – 1. joulukuuta 1990 Dehradun) oli intialainen diplomaatti ja poliitikko, joka valittiin Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen ensimmäiseksi naispuoliseksi puheenjohtajaksi. Näkyvästä poliittisesta perheeestä tullut Lakshmi Panditin veli oli  Jawaharlal Nehru joka oli ensimmäinen itsenäisen Intian pääministeri ja  hänen tyttärensä Indira Gandhi toimi Intian ensimmäisenä naispuolisena pääministerinä, ja hänen poikansa Rajiv Gandhi oli Intian kuudes pääministeri.Lakshmi  Pandit lähetettiin Lontooseen Intian tärkeimpän  diplomaattiseen palvleukseen sen jälkeen kun hän oli toiminut Intian lähettiläänä Neuvostoliitossa, Yhdysvalloissa ja Yhdistyneissä kansakunnissa. Hänen aikansa Lontoossa oli tarkoitus oli laajentaa    Intian ja Britannian diplomaattisia suhteita laajemmassa kontekstissa. Hänen  suurkomisaari aika oli  hallitusten välisten suhteiden koossa pitäminen.

Henkilökohtainen elämä

Vijaya Lakshmin isä, Motilal Nehru (1861–1931) oli  varakas asianajaja, joka kuului kashmiriläinenpandiitti joka toimi kahdesti Intian kansallisen kongressi puolueen puheenjohtajajana itsenäisyystaistelun aikana. Vijaya Lakshmin äiti  Swaruprani Thussu (1868–1938), joka tuli tunnetusta  kashmiriläisestä brahmiini perheestä asettui asumaan Lahoreen, oli Motilalin toinen vaimo, ensimmäinen kuoli lapsivuoteeseen. Vijaya Lakshmin oli toinen kolmesta lapsesta; Jawaharlal oli yksitoista vuotta vanhempi (s. 1889), kun taas nuorempi sisar  Krishna Hutheesingista (s. 1907)  tuli kirjailija  ja kirjoitti useita kirjoja veljeltään Jawaharlalista.
Vuonna 1921 Vijaya Lakshmi meni naimisiin  Ranjit Panditin (1893-1944) kanssa, joka oli menestyksekäs asianjaja Kudalista, Maharashtrasta ja klassisen kirjallisuuden tutkija, joka käänsi Kalhanan eeppisen historiallisen Rajataranginin teoksen sanskritistä englanniksi.  Ranjit Pandit pidätettiin Intian itsenäisyyden tukemisesta ja kuoli Lucknowin vankilassa vuonna 1944, jättäen jälkeensä puolison ja kolme tytärtä Chandralekha Mehtan, Nayantara Sehgalin ja Rita Darin joka kuoli  vuonna 1990.
Vijaya Lakshmin tytär  Chandralekha oli naimisissa Ashok Mehtan kanssa ja heillä on kolme lasta. Hänen toinen tyttärensä Nayantara Sahgal, joka myöhemmin asui äitinsä talossa Dehradunissa, on tunnettu kirjailija. Hän oli naimisissa Gautam Sahgalin kanssa ja hänellä oli tytär Gita Sahgal. Nayantara meni naimisiin E.N Mangat Rainin kanssa naimisiin Gautamin kuoleman jälkeen. Vijaya Lakshmin kolmas tytär  oli Rita, joka oli naimisissa Avatar Krishna Dharin kanssa ja heillä oli  kaksi poikaa, mukaan lukien Gopaldha joka työskenteli Redcrossissa.
Feminismiä, fundamentalismiä ja rasismia käsittelevä kirjailija ja toimittaja Gita Sahgal  joka on palkittujen dokumenttielokuvien johtaja ja ihmisoikeusaktivisti, on  Vijaya Lakshmin lapsenlapsi

Poliittinen ura

Pandit oli ensimmäinen intialainen nainen, jolla oli hallituspaikka itsenäisessä Intiassa. Hänet valittiin vuonna 1937 Yhdistyneiden maakuntien maakunnalliseen neuvostoon, ja hänet nimitettiin paikallishallinnon ja kansanterveyden ministeriksi. Hän piti viimeksi mainittua virkaa vuoteen 1938 ja 1946–1947. Vuonna 1946 hänet valittiin Yhdistyneiden maakuntakokoukseen.
Kun Intia oli vapautunut brittiläisvallasta  vuonna 1947, hän astui diplomaattiseen palvelukseen ja  tuli Intian suurlähettiläs Neuvostoliittoon vuosina 1947-1949, Yhdysvaltoihin  ja Meksikoon vuosina 1949–1951, Irlantiin vuosina 1955–1961 (jolloin hän oli myös Intian  suurkomisaari Yhdistyneeseen kuningaskuntaan) ja Espanjaan  1958–1961. Hän johti vuosina 1946–1968 Intian valtuuskuntaa Yhdistyneissä  kansakunnissa. Vuonna 1953 hänestä tuli ensimmäinen YK: n yleiskokouksen naispuolinen puheenjohtaja .
Intiassa hän toimi Maharashtran osavaltion kuvernöörinä vuodesta 1962 vuoteen 1964, minkä jälkeen hänet valittiin Intian parlamentin alahuoneeseen Lok Sabhaan, veljensä entisestä vaalipiiristä Phulpurista vuosiksi 1964-1968. Pandit oli ankara kriitikko veljentytärensä  Indira Gandhin pääministeri kautta erityisesti sen jälkeen, kun Indira oli julistanut hätätilan Intiaan.
Vuonna 1979 hänet nimitettiin Intian edustajaksi YK:n ihmisoikeuskomissioon jonka jälkeen hän jäi eläkkeelle julkisesta elämästä. Hänen  kirjoitti kaksi kirjaa Intian itsenäisyydestä ja henkilökohtaisesta elämästään.
Pandit jäi eläkkeelle aktiivisesta politiikasta hätätilan jälkeen. Eläkkeelle siirtyessään hän muutti Dehraduniin Doonin laaksoon  Himalajan juurille. Hän kamppanoi eläkkeläisenä vuonna 1977  Indira Gandhia vastaan  ja auttoi Janata-puolueen voittaamaan vuoden 1977 parlamenttivaalit. Hänen ilmoitettiin pyrkivän puolueen puheenjohtajaksi mutta Neelam Sanjiva Reddy  lopulta nousi puheenjohtajaksi  ja voitti vaalit yksimielisesti ilman vastaehdokasta.