google/wiki40b huggingface dataset:
Ihmemaa Oz (vuoden 1939 elokuva)

Juoni

Dorothy Gale (Judy Garland) on orpotyttö, joka elää maatilalla Kansasissa tätinsä, setänsä ja kolmen työmiehen kanssa. Dorothy ei pidä elämästään Kansasissa ja haaveilee pääsevänsä kauas pois "sateenkaaren tuolle puolen". Erityisen paljon Dorothylle tuottaa harmia opettajatar neiti Gulch. Eräänä päivänä Dorothy joutuu keskellä matkaansa myrskyn silmään ja hän pakenee taloonsa, joka nousee myrskyn mukana ilmaan. Dorothy huomaakin olevansa koiransa Toton kanssa värillisessä ihmeellisessä Ozin ihmemaassa sateenkaaren toisella puolella. Talo on pudonnut Idän pahan noidan päälle ja Dorothya tulevat onnittelemaan ja juhlimaan Pohjoisen hyvä noita Glinda sekä Ozin ihmemaailman outo pikkuväki, maiskiset. Paikalle tulee myös uhkailemaan Idän pahan noidan vielä ilkeämpi sisko Lännen paha noita (joka näyttää aivan neiti Gulchilta), mutta hän ei mahda Pohjoisen hyvälle noidalle mitään. Lahjaksi Dorothy saa Glindalta Idän pahan noidan punaiset kengät, joissa on taikavoimia. 
Dorothy tajuaa, että hänen on päästävä takaisin Kansasiin perheensä luokse. Glinda neuvoo häntä menemään keltaista tiilitietä pitkin Smaragdikaupunkiin päävelho Ozin luokse, joka varmaan tietää asiaan ratkaisun. Matkallaan Dorothy tapaa Variksenpelättimen, joka haluaisi itselleen aivot, Tinamiehen, joka haluaisi itselleen sydämen sekä pelokkaan Leijonan, joka haluaisi itselleen rohkeutta. Kolmikko muistuttaa kotitilan työmiehiä. Yhdessä nelikko päättää lähteä esittämään toiveensa päävelholle ja alkaa pitkä matka kohti Smaragdikaupunkia.
Dorothy ja Toto joutuvat lopulta pahan noidan sieppaamiksi, mutta Toto pääsee karkuun ja tuo Variksenpelättimen, Tinamiehen ja Leijonan paikalle. Dorothy roiskuttaa vettä Pahan noidan päälle ja tämä sulaa kuoliaaksi. Päänoita antaa tämän jälkeen Variksenpelättimelle, Tinamiehelle ja Leijonalle diplomit. Palatakseen Kansasiin Dorothyn käsketään napsauttaa punaisia kenkiään kolme kertaa. Sen tehtyään hän herää kotiväkensä keskeltä Kansasista. Nyt Dorothy tajuaa, että koti on paras paikka maailmassa.

Myöhempi arvostus

Ihmemaa Oz valittiin vuonna 1989 Yhdys­valtojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteetti­sesti, historialli­sesti tai kulttuuri­sesti merkittäviä amerikkalais­elokuvia. The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Jäävuoren varjoon

Synopsis

Elokuvan kertoja löytää kirpputorilta kaitafilmeillä täytetyn pahvilaatikon. Kotonaan hän tutustuu filmien sisältöön ja huomaa niiden sisältävän värikästä ja taidokkaasti tallennettua kuvamateriaalia Maan jokaiselta mantereelta. Pehmeät ja menneiden vuosikymmenten mystiikkaa huokuvat kuvat johdattavat kertojan ottamaan selvää kuvien tallentajan identiteetistä.
.to

.to on Tongan Internet-maatunnus, jonka rekisteröinnistä vastaa Tonga Network Information Center (Tonic) ja sponsoroi Tongan hallitus. Kuka tahansa voi rekisteröidä tunnuksen, mutta eräät sopimattomat verkkotunnukset ovat kiellettyjä ja käyttö roskapostitukseen on kielletty. Tunnus otettiin käyttöön 1995.
Koska to on yleinen prepositio englannin kielessä, tunnusta on käytetty moniin domain hack'eihin, kuten come.to ja page.to. Myös cr.yp.to -osoite on käytössä. Suomessa .to -pääte on käytössä mm. sivulla kyyti.kirjas.to.
Porkarpaatti

Porkarpaatit olivat alkujaan kalastukseen käytettäviä paatteja, jotka olivat porkarien eli kalatukkukauppaan erikoistuneiden porvarien omistamia. Porkarit purjehtivat niillä myymään kalasaaliitaan.

Porkarpaatti

Laivamallin alkuperä on jo ensimmäiseltä vuosituhannelta. Tyyli on tunnettu Pohjois-Euroopassa alueella, joka ulottuu Atlantin rannikolta kaikkiin Itämeren maihin.

Porkarpaatti Eufrosyne

Eufrosyne oli Rauman meripartiolippukunnan Myrskypoikien porkarpaatti, jolla partiolaiset purjehtivat vuosina 1946–52.

Porkarpaatti Santtio

Pyhärannan Santtion kylän lippulaiva on replika Eufrosyne – paatista.
Raumalainen puulaivojen asiantuntija Heikki Jose Kivinen ja purjehtijaveteraani Aake Fagerström ehdottivat Eufrosyneä replika-aluksen esikuvaksi. Eufrosynen piirustuksia ei löytynyt. Paatista oli kuitenkin paljon kuvia, mikä auttoi replikan suunnittelussa. Lisäksi raumalaiset Kivinen ja Fagerström olivat purjehtineet Eufrosynellä ja muistivat sen pienimmätkin yksityiskohdat.
Kivinen suunnitteli replikan. Laivanrakennusinsinööri Tommi Korte teki runkopiirustuksen Raimo Majaman avustuksella.
Santtio-porkarpaatin rakentamisessa kunnioitettiin alkuperäistä rakennetta niin pitkälle kuin se oli mahdollista.
Santtion kyläyhdistys aloitti porkarpaattinsa suunnittelun vuonna 1997, ja se kastettiin heinäkuussa 2011. Projektin toteutus ja suunnittelu maksoi noin 100 000 euroa.
Kolmimastoisen porkarpaatin pituus on 8,60 metriä ja leveys 3,20 metriä. Seilien yhteispinta-ala on 45 m² ja mastot ovat n. 8,80 metriä korkeat vesirajasta mitattuna. Syväyslukema on 1 metri. Purjeet ovat priistankoseilejä.
Ben Couch

Manuera Benjamin Riwai Couch (27. kesäkuuta 1925 – 3. kesäkuuta 1996) oli uusiseelantilainen rugby union -pelaaja ja kansallispuolueen poliitikko. Hän syntyi Rapakissa, Eteläsaarella, mutta muutti perheineen Pohjoissaaren Wairarapaan. Hän liittyi asevoimiin toisen maailmansodan loppuvaiheissa, mutta ei taistellut.
Sodan jälkeen Couch pelasi Uuden-Seelannin rugby union -maajoukkueessa All Blacksissa. Hän oli myös Uuden-Seelannin maorijoukkueessa. Hän opiskeli Christchurch Technical Collegessa. Hän meni naimisiin mormonin kanssa ja päätti lopulta itsekin kääntyä. Hänestä tuli Myöhempien Aikojen Pyhien kirkon aktiivinen jäsen. 1970-luvulla hänet valittiin parlamentin jäseneksi Wairarapasta. Hän eteni nopeasti hallitukseen. Hänestä tuli aluksi maoriasiain ministeri ja Postmaster-General. Jätettyään jälkimmäisen tehtävän hän toimi edelleen maoriasiain ministerinä ja lisäksi poliisiministerinä.
Couch oli parlamentin jäsenenä vuoteen 1984. Hän kuoli Mastertonissa 70-vuotiaana. Hän oli istunut pyörätuolissa aivoverenkiertohäiriön seurauksena, ja diabeteksen takia hänen jalkansa oli amputoitu.
Gerd Kanter

Ura

Kanter karsiutui vuoden 2001 universiadeissa tuloksella 57,44 m. Hän sijoittui 2002 Euroopan talviheittocupissa kolmanneksi ja osallistui ensimmäisiin arvokisoihinsa sijoittuen Münchenin EM-kilpailuissa kahdenneksitoista. Hän voitti Euroopan talviheittocupin 2003. Pariisin MM-kilpailuissa 2003 hän karsiutui. Vuonna 2004 hän voitti Euroopan talviheittocupin ja Euroopan cupin kakkosliigan kilpailun. Hän karsiutui Ateenan olympialaisissa tuloksellaan 60,05 m ja sijoittui myöhemmin samana vuonna IAAF:n yleisurheilufinaalissa viidenneksi heitettyään 63,28 m. Kanter voitti 2005 Euroopan talviheittocupin tuloksellaan 66,05 m ja Euroopan cupin ykkösliigan tuloksella 68,16 m. Helsingin MM-kilpailuissa 2005 hän voitti MM-hopeaa tuloksella 68,57 m. Loppukaudella hän voitti universiadit ja sijoittui toiseksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa.
Vuonna 2006 Kanter heitti kolmanneksi Euroopan talviheittocupissa sekä ensimmäiseksi Euroopan cupin ykkösliigassa. Hän voitti hopeaa Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 ja sijoittui toiseksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa. Maaliskuussa 2007 hän voitti Euroopan talviheittocupin. Kesäkuussa hän voitti Euroopan cupin kakkosliigan. Osakan MM-kilpailuissa 2007 Kanter voitti maailmanmestaruuden 68,94 metriä kantaneella heitollaan. Kauden päätteeksi hän voitti IAAF:n yleisurheilufinaalin tuloksella 66,54.
Kanter voitti vuonna 2008 jälleen Euroopan talviheittocupin ja Euroopan cupin kakkosliigan. Hän jatkoi voittoputkeaan samana kesänä Pekingissä, kun hän voitti olympiakultaa tuloksella 68,82 m. IAAF:n yleisurheilufinaalin hän voitti tuloksella 68,38. Vuonna 2009 hän voitti Euroopan talviheittocupin heitettyään 69,70. Hän voitti myös Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen 1. divisioonan kilpailun. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui kolmanneksi tuloksella 66,88 m. IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän oli viides. Hän voitti Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen 1. divisioonan kilpailun 2010. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän sijoittui neljänneksi tuloksella 66,20 m. 
Daegun MM-kilpailuissa 2011 Kanter voitti hopeaa tuloksella 66,95. Hän sai hopeaa myös Helsingin EM-kilpailuissa 2012 tuloksella 66,53. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sai pronssia tuloksella 68,03. Hän oli kolmas myös Moskovan MM-kilpailuissa 2013 heitettyään 65,19. Zürichin EM-kisoissa 2014 Kanter oli toinen tuloksella 64,75. Hän voitti kiekonheiton maanosien cupissa 2014. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui neljänneksi. Amsterdamin EM-kisoissa 2016 Kanter oli kolmas tuloksella 65,27. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui viidenneksi. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän oli kahdestoista ja Berliinin EM-kilpailuissa 2018 viides.
Kanterin ennätys, 73,38 m, on maailman kaikkien aikojen kolmanneksi pisin heitto. 
Viron presidentti Toomas Hendrik Ilves myönsi Gerd Kanterille Viron Valkoisen Tähden ritarikunnan I luokan kunniamerkin (suurristi) 23.2.2009.
Tapio Tamminen

Tapio Antero Tamminen (s. 1954 Kajaani) on suomalainen kulttuuriantropologi, toimittaja ja tietokirjailija, koulutukseltaan filosofian tohtori.
Tamminen väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1994 tutkielmalla Edistyksen myytti: Kertomus modernin yhteiskunnan kulttuurisesta paradigmasta, joka kuuluu kulttuuriantropologian ja käytännöllisen filosofian alaan. Hän on käsikirjoittanut ja ohjannut feature-ohjelmia Yleisradioon ja julkaissut ja toimittanut useita tietokirjoja, joista Kansankodin pimeämpi puoli palkittiin Tieto-Finlandia-palkinnolla vuonna 2015.
Tammisen puoliso on filosofi Tarja Kallio-Tamminen.
Antonio Stradivari

Antonio Stradivari (n. 1644 Cremona Milanon herttuakunta – 18. joulukuuta 1737 Cremona) oli italialainen viulujen ja muiden jousisoittimien rakentaja. Stradivarin tekemien soittimien nimenä käytetään usein hänen nimensä latinankielistä muotoa Stradivarius.
Stradivari oli Nicolò Amatin oppilas noin vuodesta 1666 lähtien, minkä jälkeen hän perusti oman verstaansa Cremonaan työskennellen poikiensa Francescon (1671–1743) ja Omobonon (1679–1742) kanssa.
Jousisoitinten lisäksi Stradivarin pajassa valmistettiin harppuja, luuttuja, kitaroita ja mandoliineja, joista vain harvat ovat säilyneet. Vuoden 1680 jälkeen hän keskittyi viulunrakennukseen. Hän siirtyi pois Amati-tyylistä ja kehitti noin vuonna 1690 oman, ääneltään täyteläisemmän mallinsa. Arvostetuin Stradivarius-viulu on vuonna 1716 valmistunut Messias. Stradivarin viulurakennus asetti mittapuun myöhemmälle viulunrakennukselle. Hän myös kehitti nykyviulun tallan rakenteen ja hänen aikanaan viulun mittasuhteet kehittyivät nykyiselleen, matalammaksi rungoksi, joka antoi voimakkaamman äänen kuin aikaisemmat mallit. Hänen viulunrakennuksensa tuotannon ja laadun huippukausi oli vuosina 1700–1720. Hän rakensi yhteensä noin 1 100 soitinta, joista kaikki eivät ole säilyneet nykypäiviin saakka.
Anu Kaipainen

Ura kirjailijaksi

Kaipainen kirjoitti ylioppilaaksi 1951 Helsingissä Kallion yhteiskoulusta ja valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta 1955. Hän toimi äidinkielenopettajana Kiuruvedellä, Helsingissä, Kauniaisissa, Viinijärvellä ja Oulussa, sekä kirjoitti sanomalehtiin kirjallisuusarvosteluja. 
Esikoisromaani Utuiset neulat ilmestyi vuonna 1960, ja tämän jälkeen Kaipaiselta julkaistiin teoksia tasaisesti muutaman vuoden välein. Päätoimiseksi kirjailijaksi hän siirtyi vuonna 1967. Kaipainen kirjoitti runojen ja romaanien lisäksi lukuisia näytelmiä ja tv-näytelmiä. Hän toimi myös monissa kirjallisuuteen liittyvissä luottamustehtävissä lähinnä 1970-luvulla ja jäsenenä Kauniaisten kaupunginvaltuustossa. Kaipainen on julkaissut myös runokokoelman 1961.
Anu Kaipainen sai valtionpalkinnot vuosina 1967 ja 1969 sekä valtion taiteilijaeläkkeen vuodesta 1994. Vuonna 2002 hänen kirjansa Granaattiomena oli ehdolla Finlandia-palkinnon saajaksi.

Perhe

Anu Kaipainen, tuolloin Mustonen,  vihittiin vuonna 1955 Osmo Kaipaisen kanssa. Heidän vanhin lapsensa oli säveltäjä Jouni Kaipainen (1956–2015) ja hänen lisäkseen kaksi nuorempaa poikaa (syntyneet 1958 ja 1963). Anu Kaipaisen puoliso Osmo Kaipainen kuoli 1985.
Iso Sorvajärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 5,8 hehtaaria ja se on 500 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Se sijaitsee kallioisen ylänköalueen kalliomurroksessa Sorvavuorten vieressä. Sen molemmat rannat laskevat jyrkkinä rinteinä veteen. Ylärinteitä hallitsevat metsäiset jyrkänteet. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Kokkilanselän alueeseen (35.752) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 122,7 metriä mpy. Järvi sijaitsee Sorvaojan päässä, joka laskee Vähän Sorvajärven läpi Kokkilanselän Kukkolahteen. Ojalla on Vähään Sorvajäveen pudostusta 1,4 metriä, mutta Kukkolahteen tulee pudotusta vielä 32 metriä lisää.
Vesa Salo

Ura

Salo oli Rauman Lukon kasvatti. Hän debytoi SM-liigassa kaudella 1982–1983, jolloin Salo teki 36 ottelussa tehot 2+9=11. Lukko kuitenkin putosi seuraavaksi kaudeksi I-divisioonaan. New York Rangers varasi hänet 49. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 1983, muttei Salo ikinä pelannut Pohjois-Amerikassa. Lukon aika I-divisioonassa kesti vain yhden kauden ja Salo oli nostamassa joukkuetta takaisin SM-liigaan keväällä 1984. Kaudella 1984–1985 hän teki läpimurtonsa SM-liigassa tehoilla 13+8=21, jolloin Salo oli joukkueensa tehokkain puolustaja. Hän oli sitä myös kaudella 1985–1986 Salon tehdessä tehot 4+22=26.
Kaudeksi 1987–1988 Salo siirtyi Tampereen Ilvekseen. Kauden jälkeen hän jatkoi myös seuraavat neljä kautta Tampereella Tapparan riveissä. Salo voitti keväällä 1990 SM-pronssia, joka jäi hänen uransa ainoaksi SM-mitalikseen pitkästä 16 kauden urastaan huolimatta. Vuodet 1992–1994 Salo pelasi Kalevan Pallon riveissä. Hän oli molempina kausina joukkueen tehokkain puolustaja. Kaudella 1993–1994 Salo teki tehoilla 11+27=38 yhden kauden piste-ennätyksensä. Hän oli KalPan sisäisen pistepörssin kolmas Sami Kapasen ja Pekka Tirkkosen jälkeen. SM-liigan puolustajien pistepörssissä Salo oli toinen TPS:n Petteri Nummelinin kanssa. Kaudeksi 1994–1995 hän palasi Lukkoon.
Salo siirtyi kaudeksi 1995–1996 Ruotsiin ja Elitserien-joukkue HV71:een. Hän oli tehoilla 7+17=24 joukkueen tehokkain puolustaja. Kauden 1996–1997 Salo pelasi saksalaisessa EV Landshutissa, DEL:ssä. Hän palasi kaudeksi 1997–1998 SM-liigaan ja siirtyi Porin Ässiin. Salo teki siellä ensimmäisellä kaudellaan tehot 9+27=36, joilla hän sijoittui puolustajien pistepörssissä toiseksi Ilveksen Allan Measuresin jälkeen. Salo edusti Ässiä kevääseen 2001 saakka. Hän pelasi sen jälkeen kauden 2001–2002 Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa Tingsryds AIF:n joukkueessa ja lopetti uransa kevääseen 2002.

Pelaajauran jälkeen

Salo on toiminut kaudesta 2009–2010 II-divisioonajoukkue HC Nokian päävalmentajana.
Lisa Rinna

Lisa Deanna Rinna (s. 11. heinäkuuta 1963) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuimpia roolejaan ovat olleet Billie Reed Päivien viemää -sarjassa 1992–1995 sekä Taylor McBride Melrose Placessa. 
Rinnalla on ollut myös elokuvarooleja mm. elokuvassa Good Advice vuonna 2001. Hän oli vuosina 2002–2006 Soap Talk -show'n juontaja. Hän on lisäksi osallistunut Tanssii tähtien kanssa -show'n toiseen tuotantokauteen Yhdysvalloissa. 
Lisa Rinna on elänyt vuodesta 1997 avioliitossa näyttelijä Harry Hamlinin kanssa. Heillä on kaksi tytärtä: Delilah Belle (s. 1998) ja Amelia Gray (s. 2001).
Saveron lasitehdas

Saveron lasitehdas toimi Sippolassa Saveron kylässä vuosina 1858–1899. Tehtaan perusti Sippolan kartanon omistanut kapteeni Aleksander von Daehn. Lasitehdasta kutsuttiin mustaksi ruukiksi siellä valmistettujen lasipullojen tumman värin vuoksi.
Tehtaan perustajalla von Daehnilla oli aluksi pietarilainen liikekumppani, joka hankkii tehtaan tuotteille ostajia Venäjältä. Tehdas tuotti aluksi talouslasia ja apteekkipulloja, mutta se kärsi tuotteiden laatuongelmista. Vuonna 1860 valmistui tehtaalle uusi hytti, jossa alettiin valmistaa tummia pulloja. Von Daehn hankki tehtaalle Saksasta ammattitaitoisia lasinpuhaltajia, ja pian myös tuotteiden laatu parani niin, että tehtaan valmistamat pullot saivat kunniakirjan Moskovassa pidetyssä näyttelyssä.
Saveron lasitehdas myytiin vuonna 1899 kotkalaiselle Halla-yhtiölle, joka lopetti tehtaan toiminnan jo samana vuonna.
Chanson de geste

Chanson de geste (”laulu uroteoista”) on nimitys, jolla kutsutaan keskiaikaisia ranskalaisia eeppisiä sankarirunoelmia. Chanson de gesten kukoistuskausi oli 1100–1250-luvulla, miltä ajalta on peräisin sankarirunoelmista kuuluisin, Rolandin laulu.
Keskeisiä aiheita olivat aateliskapinat ja saraseeneja vastaan käydyt taistelut. Kuvatut tapahtumat ovat 700–900-luvuilta, mutta itse runoelmat ovat syntyneet vasta parisataa vuotta myöhemmin. Alun perin chanson de geste -runot oli tarkoitettu laulettaviksi säestyksen kera, ja jonglöörit ja minstrelit esittivät niitä markkinaväelle ja pyhiinvaeltajille. 
Chanson de geste -runojen aiheet sijoittuivat yleensä Kaarle Suuren ja hänen seuraajiensa valtakaudelle. Niiden ydinaineksena ovat todelliset historialliset tapahtumat, joiden ympärille on kehitelty legendojen kudelma. On epäselvää, perustuvatko ne pitkään suulliseen perinteeseen vai ovatko ne myöhempien aikojen ammattimaisten runoilijoiden sepittämiä. Joihinkin harvoihin runoihin on merkitty tekijä, mutta suurimpaan osaan ei.
Chansons de geste -runot koostuvat 10 tai 12 tavusta, jotka on ryhmitelty säkeistöiksi assonanssin tai loppusoinnun mukaan. Runoelmien pituus vaihtelee 1 500 rivistä aina 18 000 riviin. Runojen fiktiivinen tausta on kristityn Ranskan taistelu polyteistista tai epäjumalankuvia palvovaa "islaminuskoista" vihollista vastaan. Kaarle Suuri kuvataan kristinuskon esitaistelijana. Hänen hoviinsa kuuluu 12 ylhäistä ylimystä, joihin lukeutuvat muun muassa Roland, Oliver (Olivier), Ogier eli Holger Danske ja arkkipiispa Turpin.
Vähitellen Chanson de geste -runoista tuli vakiintunut kirjallisuuden laji, joka oli tarkoitettu luettavaksi ja lausuttavaksi. Runoelmien taustalla olivat usein tunnetuista henkilöistä tai tapahtumista kertovat legendat. Chanson de geste -runot jaetaan kolmeen alaryhmään: Geste du roi, Geste de Monglane ja Geste de Doon de Mayence.  
Geste du roi -runot kuvaavat Kaarle Suuren vaiheita, ja saraseeneja vastaan käydystä sodasta kertova Rolandin laulu kuuluu juuri tähän ryhmään. Toinen tunnettu Geste du roi -runoelma Chanson des Saisnes kertoo Kaarle Suuren ja saksien johtajan Widukindin välisestä kamppailusta.
Geste de Monglane -runojen aiheena on vasallin uskollisuus, ja Geste de Doon de Mayence -runoelmissa puolestaan vasallin kapina kuningasta vastaan. Chanson de geste sulautui 1300-luvulla ritariromaaneihin.
Chanson de geste -runot levisivät ympäri koko Euroopan. Ne vaikuttivat voimakkaasti Espanjan sankarirunouteen, varsinkin 1100-luvulla syntyneeseen Espanjan kansalliseepokseen, Cantar de Mio Cid -runoelmaan. Italiassa tarut Orlandosta ja Rinaldosta (Roland ja Oliver) tulivat erittäin suosituiksi, ja ne muodostivat myöhemmin perustan renessanssin eepoksille Orlando innamorato ja Orlando furioso. Saksalaisen runoilijan Wolfram von Eschenbachin eepos Willehalm puolestaan pohjautui Vilhelm Oranialaisen elämään. Chanson de geste -runot kirjattiin myös proosamuodossa islantilaiseen Karlamagnús saagaan.
Ségué Iré

Maantiede

Ségué Irén kunta rajoittuu pohjoisessa Bandiagaran piirin Diamnatin, idässä Ondougoun, etelässä Wadouban ja lännessä Kendén kuntiin.
Maisemaa leimaavat kalliorinteet ja laaksot. Kuivuudesta ja ihmisen toiminnasta kärsinyt kasvillisuus koostuu heinäkasveista ja piikkipensaista. Pysyviä vesistöjä ei ole. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.

Asutus

Kuntaan kuuluu 16 (tai 17) kylää. Niistä suurimmat ovat keskuskylän jälkeen 2 900 asukkaan Nanga Doumbo ja yli tuhannen asukkaan Amala Guiné ja Kombérou. Asukkaat ovat etupäässä dogoneja. Heidän lisäkseen kunnassa asuu jonkin verran fulbeja.
Souguin lähistön kyliä kutsutaan yhteisnimellä Ningari. Se on myös entisen arrondissementin nimitys.

Liikenne, elinkeinot ja palvelut

Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot varsinkin sadeaikaan. Liikennevälineitä ovat polkupyörät, hevoskärryt, moottoripyörät ja kuorma-autot.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, fonio, durra, maapapu, seesami ja vihannekset. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit. Lisäksi tuotetaan puutavaraa ja hiiltä sekä harjoitetaan keräilyä, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Ningarissa pidetään tärkeät markkinat.
Kunnassa toimii kolme alakoulua, yläkoulu, koulutus- ja kehittämiskeskus (CED) ja neljä koraanikoulua. Ningarissa on terveyskeskus. Vesihuolto käsittää kaivoja, vesiposteja, porakaivon ja kolme patoallasta. Muita palveluja ovat suuri joukko kauppoja, kolme hirssimyllyä ja 11 viljavarastoa.

Matkailu

Matkailu kuntaan on vähäistä eikä majoituspalveluja juurikaan ole.
Grönlannin lippu

Grönlannin lippu (grönlanniksi Erfalasorput, ’lippumme’) otettiin käyttöön 21. kesäkuuta 1985. Lipun suunnitteli grönlantilainen Thue Christiansen. Siinä on kaksi vaakasuoraa ja yhtä paksua palkkia, valkoinen ja punainen, jotka kuvaavat jäätiköitä ja valtamerta. Keskikohdasta tankoon päin on suuri ympyrä, jonka punainen osa kuvaa vuonoja ja valkea osa jäävuoria ja ahtojäätä. Lipun on myös tulkittu kuvaavan nousevaa tai laskevaa aurinkoa.
Huolenpitosopimus

Palvelusopimus, joka sisältää sovitut palvelut määritellyille asiakkaan tuotteille. Huolenpitosopimus sisältää useimmiten jälkimarkkinoinnin palveluita kuten esimerkiksi määräaikaishuoltoja. Huolenpitosopimus solmitaan asiakkaan ja palveluntarjoajan välillä ja se laskutetaan esimerkiksi joko työsuoritusten mukaisesti tai kuukausierissä. Huolenpitosopimukseen voi kuulua myös muita asiakkaalle tarjottavia tukipalveluita liittyen tuotteiden huoltotoimiin, päivystyshuoltotoimintoihin tai yleiseen palvelutason ylläpitoon asiakkaalle.
Huolenpitosopimuksen yleinen tarkoitus on taata asiakkaan tuotteiden huolto ennakoivasti, jolloin käyttäjien kokemat käyttökatkokset ja myös täsmävikoihin keskittyvä ad-hoc -tyyppinen korjaushuolto saadaan minimoitua. Näin ollen huolenpitosopimus on etenkin B2B-tuotteissa työkalu, jolla pidetään yllä parempaa palvelutasoa myös asiakkaan liiketoiminnassa.     
Tuotteiden ja palveluiden palvelutason ylläpidolla on selkeä vaikutus asiakkaan mielikuviin tuotteesta/palvelusta. Huolenpitosopimuksen avulla teknisten palvelukatkojen, häiriöiden ja reklamaatioiden määrää voidaan vähentää tuntuvasti ja huoltopalvelusta saadaan muokattua esim. IOT-ratkaisujen avulla jatkuvaa ja paremmin asiakasta palvelevaa.       
Huolenpitosopimuksia on saatavilla mm. ajoneuvoihin, talotekniikkaan ja useisiin B2B-tuotteisiin.