google/wiki40b huggingface dataset:
Koba Zakadze

Koba Zakadze (myös Koba Tsakadze, georg. კობა წაქაძე, ven. Ко́ба Варденови́ч Дзака́дзе; Koba Vardenovits Dsakadse; s. 19. elokuuta 1934 Bakuriani) on georgialainen entinen mäkihyppääjä, joka kilpaili Neuvostoliiton edustajana vuosina 1955–1972. Hän voitti kaksi Keski-Euroopan mäkiviikko-sarjan osakilpailua, ensimmäisen 1955–1956 ja toisen 1960–1961. Hän osallistui myös kaksi kertaa hiihdon maailmanmestaruuskilpailuihin.
Richard Pipes

Richard Edgar Pipes (11. heinäkuuta 1923 – 17. toukokuuta 2018) oli historioitsija. Hän syntyi Puolassa juutalaiseen perheeseen, mutta muutti vuonna 1940 Yhdysvaltoihin, jonka kansalainen hän on ollut vuodesta 1943.
Pipes opetti vuosikymmeniä Harvardissa. Hän tuli tunnetuksi kirjoituksillaan Venäjän historiasta ja johti 1970-luvulla Team B:tä, joka pyrki selvittämään Neuvostoliiton toimia ja väitettyjä Yhdysvaltoihin kohdistettuja uhkia.
Pipes on American Academy of Arts and Sciencesin jäsen ja vuoden 2007 National Humanities Medalilla palkittu. Hänen poikansa on Lähi-itä-spesialisti Daniel Pipes.
Pekka Ahnger

Pekka Erkki Ilmari Ahnger (s. 3. heinäkuuta 1942 Vaasa) on suomalainen uransa päättänyt kuulantyöntäjä. Ahnger edusti urallaan Vaasan Vasamaa vuoteen 1962 ja sen jälkeen Helsingin Poliisi-Voimailijoita.
Ahnger sijoittui vuoden 1971 Euroopan-mestaruuskilpailuissa yhdeksänneksi tuloksella 19,00.
Ahnger saavutti SM-hopeaa vuosina 1970 ja 1971. Sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa Ahnger sai peräti viisi pronssimitalia vuosina 1968, 1969, 1970, 1971 ja 1972
Ahngerin ennätys on vuonna 1972 Helsingissä työnnetty 19,37. Hallissa hän on parhaimmillaan työntänyt 18,65 vuonna 1972 Turussa.
CFM International

CFM International on yhdysvaltalaisen General Electricin GE Aviationin ja ranskalaisen Snecman 1970-luvulla perustama yhteisyritys. Yritys valmistaa CFM56-suihkumoottoreita lentokoneisiin.
Majakka

Majakka on merenkulun turvaksi tarkoitettu yleensä tornimainen rakennus. Ne ovat joko valottomia tunnusmajakoita eli pookeja tai valolla varustettuja loistomajakoita. 
Tunnusmajakat on rakennettu päivänvalossa tapahtuvan navigoinnin ja saarten tunnistamisen helpottamiseksi. Valomajakat varoittavat karikoista ja ohjaavat aluksia esimerkiksi kaupunkien sisäänmenoväylien alkuun pimeällä.
Nykyisin majakoiden merkitys turvalaitteina on vähäinen johtuen uusista navigointitekniikoista, ja osa majakoista onkin siirtynyt matkailukäyttöön.
Aiemmin majakoiden toiminnassa pitämiseen tarvittiin henkilökuntaa, majakanvartijoita. Nykyaikaiset automaattiset majakat eivät vaadi miehitystä.

Majakoiden historia

Eräänlaisia majakan esiasteita olivat luodoille ja rannoille sytytetyt tulet, joiden tarkoitus oli kertoa laivoille rannikon tai saaren läheisyydestä. Valottomien tunnusmajakoiden esiasteina taas voidaan pitää esimerkiksi pohjolassa esiintynyttä tapaa merkitä omia alueita tai sopivia kauppapaikkoja isoilla kivikasoilla kallion päällä. Ensimmäisiä varsinaisia majakoita olivat tornit, joiden huipulla paloi tuli. Tätä tulta saatettiin heijastaa johonkin suuntaan esimerkiksi peilin avulla.
Historian kuuluisin majakka on Faroksen majakka Aleksandriassa. Se rakennettiin 300-luvulla eaa. ja tuhoutui maanjäristyksissä 1300-luvulla.
Ruotsalainen keksijä Gustaf Dalén (1869–1937) kehitti 1900-luvun alussa kaasulyhtyihin aurinkoventtiilin, eräänlaisen hämäräkytkimen, jonka avulla kaasumajakat ja loistot pystyttiin automatisoimaan.

Pohjamajakka

Pohjamajakka on suoraan merenpohjaan perustettu majakka. Niitä alettiin rakentaa 1950-luvun alussa ja ne syrjäyttivät vedenalaisten matalien merkkeinä siihen asti toimineet majakkalaivat.
Makuaisti

Makuaisti eli gustatorinen aisti on aistinjärjestelmä, joka mahdollistaa aistin omaavan saada kriittistä informaatiota nauttimansa aineen luonteesta. Esimerkiksi makea- ja aminohapporeseptorit mahdollistavat ravinteikkaiden ruoka-aineiden tunnistamisen, kun taas karvasreseptorit aiheuttavat luotaantyöntäviä reaktioita haitallisia aineita vastaan. Ilmiö on havaittavissa jo vastasyntyneillä ihmislapsilla.
Ihmiset ja muut nisäkkäät kykenevät erottamaan ainakin viisi eri perusmakua: makea, hapan, suolainen, karvas ja umami. Laajalle levinnyt käsitys "kielikartasta", jonka mukaan tietty osa kielestä vastaisi tietystä makuaistimuksesta, on suurelta osin virheellinen. Kielen herkkyydessä on alueellisia eroja, mutta kaikki maut voidaan maistaa millä tahansa kielen makusilmuja sisältävällä osalla.

Karvaus

Karvaalta maistuvat monet alkaloidit, kuten kofeiini ja kiniini sekä emästen vesiliuokset. Yleisiä karvaan makuisia ruokia ovat makeuttamaton suklaa, oliivi ja parsa sekä juomista olut ja punaviini. Tunnetuista aineista karvain on denatonium, 10 ppm on liian kitkerää useimmille ihmisille.

Umami

Umamia havaitaan joissain pitkään kypsytetyissä juustoissa, esimerkiksi parmesaanissa, sekä myös soijakastikkeissa, tomaateissa, herkkusienissä, katkaravuissa, maustamattomassa lihassa sekä keinotekoisessa arominvahventeena käytetyssä natriumglutamaatissa, jota lisätään joihinkin mausteseoksiin ja liemikuutioihin. Umamin nimi juontaa japanin kielestä (jap. 旨味, umami). Suomen kielen sana "maukas" tai "täyteläinen" on lähin vastine umamille.

Makuaistin vajaatoiminta ja puute

Kolmasosa vanhoista ihmisistä ilmoittaa olevansa tyytymättömiä haju- ja makuaistinsa toimintaan. Syitä aistitoiminnan vaimenemiseen voi olla useita. Vajaatoiminta voi johtua anatomian rakenteellisista muutoksista, kuten makusilmujen vähenemisestä ja sen ympäristön muutoksista tai reseptoriproteiinien, ionikanavien ja tiettyjen keskeisten molekyylien tiheyden ja jakauman muutoksista. Myös hammasproteesi luo fyysisen esteen joidenkin reseptorien toiminnalle ja lisäksi heikentää syljen ja yhdisteiden eritystä kiinnikealueilta. Joskus makuaistin heikentyminen voi olla myös seurausta kroonisista sairauksista kuten syövästä, diabeteksestä ja munuaissairauksista tai niiden hoitotoimenpiteistä kuten leikkauksista, lääkkeistä tai säteilystä. 
Makuaistin puuttumista kutsutaan ageusiaksi. Makuaistin heikkeneminen on dysgeusia. 
Makuharhojen eli parageusioiden yleisimpiä syitä ovat psykiatriset sairaudet ja lääkkeiden sivuvaikutukset. Myös männynsiemenistä on ilmoitettu parageusiaoireita eri puolilta maailmaa.
Kytkin (sähkötekniikka)

Rakenne

Yksinkertaisimmassa kytkimessä on kaksi metallipalaa (kontaktit), jotka koskettaessaan toisiaan päästävät virran läpi ja erillään ollessaan estävät virran kulun. Kontakteissa käytetään hapettumatonta metallia virhetoiminnan estämiseksi; joskus kontaktit päällystetään jalometallilla. Kontaktin syntymistä ohjataan painikkeella, vivulla tai muulla mekaanisella laitteella kytkimen tyypistä riippuen.

Anturiohjattuja kytkimiä

Kytkimiin voidaan integroida antureita tai anturi voi itsessään olla osa kytkintä. Lämpötilan mukaan ohjautuva kytkin yhdessä siihen liitetyn jäähdytys- tai lämmityslaitteen kanssa on eräs tapa toteuttaa termostaatti. Valo-ohjattuja kytkimiä käytetään hämäräkytkimissä. Mekaaninen paine- tai voima-anturi voi itsessään toimia kytkimenä.

Sähköasennusten pienjännitekytkimet (230 V)

Pienjännitekytkimet ovat kotitalouksissa valokytkiminä yleisesti käytettyjä kytkimiä. Kytkimien nimenä käytetään yleisesti myös kytkimen kytkennän numeroa esim. sarja(kruunu)kytkintä kutsutaan vitoskytkimeksi.

Yksinapainen kytkin

Peruskytkin, jolla ohjataan yleisesti yhtä valaisinryhmää.

Kaksoiskytkin 1+1

Kaksi yksinapaista kytkintä samassa laitteessa. Kytkimellä ohjataan yleisesti kahta valaisinryhmää.

Vaihtokytkin

Vaihtokytkin (kytkentä 6) kytketään toiseen vaihtokytkimeen ns. porraskytkentä. Kahdella yhteen kytketyllä vaihtokytkimellä ohjataan valoryhmää kahdesta paikasta esim. portaiden ylä- ja alapäästä. Jos valo on päällä kumman tahansa katkaisijan käyttö sammuttaa valon ja valojen ollessa pois kumman tahansa katkaisijan käyttö sytyttää valot.

Ristikytkin

Ristikytkintä (kytkentä 7) käytetään yhdessä kahden vaihtokytkimen kanssa. Kytkennässä voi olla kahden vaihtokytkimen lisäksi useita ristikytkimiä. Kytkennässä valoryhmää voidaan ohjata kolmesta tai useammasta paikasta. Mikä tahansa kytkin sytyttää sammutetun lampun ja mikä tahansa kytkin sammuttaa palavan lampun.

Erotin

Erotin on suurjännitteellä käytetty kytkinlaite, jolla kuorma voidaan erottaa virtapiiristä erottimen ollessa virraton. Erottimella saadaan aikaan näkyvä avausväli koskettimien välille. Tämä on välttämätöntä, jotta kytkinlaitoksilla olevia katkaisijoita voidaan huoltaa tarpeen vaatiessa. Erotinta ei saa ohjata virrallisena, koska sitä ei ole suojattu valokaarta vastaan.

Katkaisija

Katkaisijalla kuorma voidaan erottaa virtapiiristä virrallisena. Katkaisija voi toimia käsivoimalla, paineilmalla tai sähkömoottorilla. Suurjännitteen katkaisussa on saatava valokaari sammumaan nopeasti. Sammutukseen on perinteisesti käytetty valokaaren magneettista venytystä ja sittemmin erityisiä täytekaasuja katkaisukammiossa.
Sadepilvien kylväminen

Sadepilvien kylväminen on tunnetuin tapa, jolla ihminen muuttaa säätä. Pilviin kylvetään kemikaalia, tyypillisesti hopeajodidia, joka kiihdyttää sadeprosessia, ja silloin pilvi sataa aikaisemmin kuin mitä se luonnostaan sataisi.
Pilviä kylvetään siksi, että ne eivät ehtisi kasvaa suuriksi kuuropilviksi ja tuottaa rakeita, tai siksi, että voitaisiin tuottaa sadetta viljelmille, tai estää sadetta tärkeissä tapahtumissa. Tästä ovat esimerkkeinä Moskovan ja Pekingin olympialaiset. Tsernobylin ydinonnettomuuden jälkeen pilviä kylvettiin niin ettei radioaktiivinen sade osunut asutuskeskuksiin.
Kylvämistä käytetään raekuurojen estämiseen siellä, missä rakeista olisi erityistä haittaa maanviljelylle. Tyypillisiä suojattavia viljelyskasveja ovat viinirypäle ja vihannekset.
Pilviin kylvetty kemikaalipöly toimii jäätymis- ja tiivistymisytiminä. Oletetaan, että suuri määrä ytimiä tuottaa suuren määrän rakeita, jotka kilpailevat keskenään tiivistyvästä vedestä, ja samasta vesimassasta syntyy monta pientä raetta eikä pientä määrää suuria rakeita. Pienet rakeet aiheuttavat vähemmän vahinkoa, ja saattavat myös helpommin sulaa ennen kuin ne putoavat maahan asti.
Kemikaalit voidaan kylvää pilviin joko lentokoneesta pudottamalla tai rakettien avulla.
Pilvikylvön historia ulottuu 1940-luvulle kun General Electrics tiedemiehet kehittivät laboratorioissaan eri kemikaaleja kokeilemalla tavan saada pilvet satamaan. 
Vuonna 1978 arviolta 2,740,000 kilogrammaa hopeajodidia päästettiin ilmakehään Amerikan ilmassa. Tämä johti EPA terveysviranomaisen tutkimukseen miten se vaikuttaa ihmisten ja luonnon hyvinvointiin. 
Nykyaikaisissa menetelmissä on pyritty luopumaan hopeajodidin käytöstä. Rikkiä ja merivettä pidetään yhtenä vaihtoehtona.
Ruth Snellman

Elämä

Ruth Snellman oli jo pienenä kiinnostunut teatterista. Hän järjesti taiteilijaperheiden lapsien kanssa usein omia pieniä teatteri-iltoja muun muassa Aholassa. Vuonna 1908 hän muutti koulun vuoksi Helsinkiin. Hän kävi Suomalaista yhteiskoulua kuten muutkin sisarensa, ja vietti aikaansa myös Ainolassa.
Vuosi 1912 oli neiti Sibeliukselle toiveiden täyttymys: isä päästi hänet teatterikouluun, vaikka hän ei ollut vielä käynyt yhdeksättä luokkaa. Seuraavana vuonna hän sai esikoisroolinsa Kansallisteatterissa Minna Canthin Papin tyttäressä.
Teatterissa Ruth Snellman, tuolloin vielä Sibelius, tapasi tulevan aviomiehensä, näyttelijä-ohjaaja Jussi Snellmanin; mies oli viisitoista vuotta Sibeliusta vanhempi. Pariskunta kihlautui joulun alla 1915. Kihlautumisen jälkeen Ruth Snellmanille sattui onnettomuus, kun hevonen heitti hänet selästään. Näyttelijätär sai aivotärähdyksen ja menetti hetkeksi aikaa muistinsa. Kihlasormuskin katosi. Muisti kuitenkin palautui ja pariskunnan häitä vietettiin vuonna 1916. Ruth Snellman muutti pysyvästi Helsinkiin mutta piti tiiviisti yhteyttä Ainolaan.
Avioliitto kesti Jussi Snellmanin kuolemaan 1969 asti. Pariskunnalla oli kaksi lasta: Erkki Virkkunen (1917–2013) ja Laura Enckell (s. 1919). Lapset muuttivat sukunimensä Virkkuseksi vuonna 1936.
Helsingin Sanomien entinen vastaava päätoimittaja Janne Virkkunen on Ruthin pojanpoika.
Ruth Snellmanille myönnettiin vuonna 1951 Pro Finlandia -mitali. Vuonna 1963 hän sai Jussi-palkinnon parhaasta naispääosasta värielokuvassa Ihana seikkailu.
Alfred Suuri

Wessexin kuninkaana

Alfred oli Wessexin kuninkaan  Ethelwulfin  viides poika. Aethelwulf kuoli vuonna 858 ja häntä valtaistuimelle seuranneiden Alfredin isoveljien Ethelbaldin ja Ethelbertin hallintokausilta Alfredin tekemisistä ei ole säilynyt tietoja. Alfredin julkinen elämä alkoi 866, jolloin valtaan astui neljäs veli Ethelred. Vuonna 870 viikingit hyökkäsivät viimeisen anglosaksien kuningaskunnan, Wessexin kimppuun. Seuraavana vuonna käytiin tanskalaisten ja Alfredin johtamien joukkojen välillä kaikkiaan yhdeksän taistelua, joista kahden aika tai paikka ei ole tiedossa. Huhtikuussa 871 Ethelred kuoli, ja Alfred nousi Wessexin kuninkaaksi. Vuoden lopussa saavutettiin epävakaa rauha viikinkien kanssa.

Englannin kuninkaaksi

Vuoteen 878 Wessex säilyi koskemattomana. Alkuvuodesta viikinkien kuningas Guthrum valloitti Chippenhamin Wiltshiressä ja käytti sitä tukikohtanaan, josta hyökätä Wessexin kimppuun. Chippenhamissa Alfred oli ollut viettämässä joulua. Yllätettynä Alfred pakeni pienen joukon kanssa metsä läpi nummelle Athelneyhin, Somersetiin. Siellä hän piileskeli kolmen kuukauden ajan.
Pääsiäisen jälkeen koottuaan armeijan uskollisista aatelisista, yhteenottoon hyvin valmistautunut Alfred löi Guthrumin toukokuussa Edingtonin taistelussa. Tanskalaiset antautuivat ja Guthrum sekä 29 hänen päällikköään velvoitettiin ottamaan kaste ja kääntymään kristinuskoon.
Muodollisen rauhan myötä Englanti jaettiin kahteen osaan. Alfredin hallintaan tuli etelä- ja länsiosat ja viikingeille pohjois- ja itäosat, joita kutsuttiin nimellä danelagen (Danelaw). Hopeapennyssä hänen arvonimekseen oli annettu Rex Anglor[um], "Englannin kuningas".

Kuninkaana

Itä-Anglian viikingit alkoivat hyökkäillä vuoden 885 tienoilla, jota seurasi se, että Alfred valloitti Lontoon 885 tai 886. Mahdollisesti tällöin solmittiin rauhansopimus Englannin jakamisesta, joka tunnetaan Alfredin ja Guthrumin rauhana.
Oppineena miehenä Alfred kokosi lakeja, perusti kouluja ja käännätti latinalaisia kirjoja. Hänen aloitteestaan norjalainen Ottar teki retken pitkin Jäämeren rannikkoa Vienanmerelle asti ja slesvigiläinen Wulfston Suomenlahdelle.
Alfred aloitti suojattujen kaupunkien eli burhien rakentamisen ympäri eteläisen Englannin. Hän antoi uudisasukkailla maapalstoja sitä vastaan, että levottomina aikoina nämä kokoontuivat puolustamaan linnoitusta.
Kuollessaan Alfred hallitsi voimakasta Wessexia ja oli myös Mercian lääninherrana. Hänet haudattiin Winchesteriin.
Leveäkaistatie

Leveäkaistatie on yksiajoratainen tie, jonka ajokaistat ovat normaalia leveämmät. Tyypillisen 3,5–4 metriä leveän ajokaistan sijaan leveäkaistatiellä saattaa olla esimerkiksi 5,5 metriä leveät ajokaistat.
Suomeen leveäkaistateitä on rakennettu 1990-luvun alusta alkaen. Ensimmäinen leveäkaistainen tie otettiin käyttöön vuonna 1993. Niitä on kuitenkin sangen vähän, vain noin 120 kilometriä. Valtatie 4 on Haukiputaalla Oulun pohjoispuolella leveäkaistainen moottoriliikennetie. Valtatie 6:lla on useita eri leveäkaistaosuuksia, joista uusin on vuonna 2004 valmistunut Koskenkylästä Korialle vievä tieosuus. Myös valtatie 9:llä Liedosta Auraan on leveäkaistatieosuus, samoin kuin valtatie 12:lla Lahden ja Kouvolan välillä, tie on samalla myös moottoriliikennetie.
Lain mukaan ajoneuvoa tulee kuljettaa aivan ajoradan oikeassa reunassa, mutta monet autoilijat ajavat leveäkaistateillä keskiviivan tuntumassa. Tiehallinto onkin lisännyt joillekin keskikaiteellisille tieosuuksille Aja oikealla -opastetauluja, mutta ne eivät kuitenkaan ole vaikuttaneet ajokäyttäytymiseen. 
Perinteiseen kaksikaistaiseen tiehen verrattuna leveäkaistatien liikenneturvallisuus ei ole parempi, sillä ne eivät poista nokkakolarin riskiä. Turvallisuus ei kuitenkaan ole myöskään perinteistä tietä huonompi. Uusia leveäkaistateitä ei enää suunnitella, vaan jatkossa Väylävirasto keskittyy keskikaiteellisten ohituskaistateiden rakentamiseen.

Ohittaminen leveäkaistatiellä

Edellä kulkevan ohittaminen leveäkaistatiellä on sallittua myös kohdatessa vastaantulevaa liikennettä, mikäli tien keskiviivaa ei ylitetä. Ohittaminen on sallittua myös keltaisen sulkuviivan kohdalla, ellei sitä ole erikseen siinä kohtaa liikennemerkillä kielletty, jolloin ohittaa saa vain kaksipyöräisen ajoneuvon. Vastaantulevien kaistaa saa käyttää ohitukseen mikäli se on vapaa, eikä ylitetä keltaista sulkuviivaa.
Tuuli Reijonen

Tuuli Reijonen (oikea nimi Tuuli Reijonen-Uibopuu, nimimerkki Meri Horsma) (19. lokakuuta 1904 Tampere – 17. lokakuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, kriitikko ja toimittaja.

Henkilöhistoria

Reijosen isä oli toimittaja ja lähettiläs Erkki Reijonen ja äiti Lyyli Westerlund.  
Hän oli naimisissa virolaisen kirjailijan Valev Uibopuun (1913−1997) kanssa 1944−1964. Reijonen toimi Naisten Ääni -lehden päätoimittajana 1937−1941, teatterilehti Naamion toimitussihteerinä 1938−1939, Suomen Kuvalehden toimitussihteerinä 1941−1945 ja taidelehti Kuvan päätoimittajana vuosina 1945−1954. Tämän jälkeen hän oli vuoteen 1968 asti Helsingin Sanomien kulttuuritoimittaja, mutta oli jo sitä ennen toiminut lehden teatteriarvostelijana.

Kirjallinen tuotanto

Reijonen sai novellillaan Makuusäkki yhden neljästä ensimmäisestä 1 050 dollarin palkinnosta New York Herald Tribune -lehden vuonna 1952 järjestämässä kansainvälisessä novellikilpailussa. Hänen romaaninsa Kenen on syy (1961) oli pohjana Veikko Itkosen elokuvalle Vaarallista vapautta (1962). Pro Finlandia -mitalin hän sai vuonna 1971.
Aleksei Djumin

Aleksei Djumin (s. 28. elokuuta 1972) on venäläinen poliitikko ja upseeri. Hän toimi muutaman kuukauden varapuolustusministerinä vuodenvaihteessa 2015–2016. Djumin toimi presidentti Vladimir Putinin henkivartioston varajohtajana vuodesta 2012. Djuminista tuli Tulan alueen kuvernööri 2. helmikuuta 2016. Djumin johti Ukrainan syrjäytetyn presidentti Viktor Janukovitšin evakuointia.
Hirttäminen, repiminen ja paloittelu

Hirtetyksi, revityksi ja paloiteltavaksi (engl. hanged, drawn and quartered) tuomitseminen oli lähinnä Englannissa käytetty rangaistus maanpetoksesta ja majesteettirikoksesta. Sitä on myöhemmin usein pidetty julman kuolemanrangaistuksen perikuvana. Se langetettiin rikoksesta, joka katsottiin vakavammaksi kuin murha tai muu tavallinen kuolemalla rangaistava teko. Rangaistus langetettiin Englannissa ainoastaan miehille. Maanpetoksesta tuomitut naiset poltettiin roviolla.
Rangaistuksessa tuomittu raahattiin hirttopaikalle ja ripustettiin hirteen, mutta otettiin pois hirrestä ennen kuolemaa. Tämän jälkeen hänen sukuelimensä leikattiin, vatsa avattiin ja sisäelimet poistettiin yksi kerrallaan ja poltettiin tuomitun silmien edessä. Lopuksi kaula katkaistiin ja ruumis jaettiin neljään osaan, joiden kohtalosta päätti monarkki.
Rangaistus syntyi 1200-luvulla ja sitä käytettiin viimeisen kerran vuonna 1782 skotlantilaista vakoojaa David Tyrietä vastaan. Tämänkin jälkeen tuomioita langetettiin, mutta toimenpidettä ei toteutettu koko raakuudessaan. Rangaistus poistui laista vuonna 1870. Tunnettuihin tällä tavalla teloitettuihin kuuluvat muiden muassa keskiajan skotlantilainen kapinallinen William Wallace ja 1600-luvun ruutisalaliitossa mukana ollut Guy Fawkes. Fawkes tosin onnistui välttämään pahimmat vaiheet hyppäämällä tikapuilta hirttämisvaiheessa, jolloin hänen niskansa murtui.
Sumida

Kaupunkikuva ja nähtävyydet

Sumidassa sijaitseva Ryōgoku oli merkittävä viihdekeskus Edo-kaudella, nykyisin alueella sijaitsevat Ryōgoku Kokugikan -sumoareena ja Edo-Tokio-museo. Siellä sijaitsee myös Japanin korkein rakennelma, 634 metriä korkea televisio- ja näköalatorni Tokyo Skytree.
Puskaradio

Puskaradio (myös viidakkorumpu) on leikillinen nimitys huhujen, kuulopuheen, juorun kautta kulkevista epävirallisista tietokanavista. Kuulopuheet saattavat olla täysin keksittyjä, tositapahtumiin perustuvia tai joidenkin tahallaan liikkeelle laittamia.
Veikko Forsblom

Veikko Forsblom (s. 2. syyskuuta 1922 Viipuri) on uransa päättänyt suomalainen jalka- ja jääpalloilija.
Tukimiehenä pelannut "Nuija" Forsblom edusti urallaan Talikkalan Tovereita, pääasiassa TUL:n sarjassa pelannutta Tampereen Pallo-Veikkoja 1940–1947, Tampereen Ilves-Kissoja 1947–1950 ja Tampereen Kisatovereita 1951–1954. Hän voitti Ilves-Kissoissa Suomen-mestaruuden 1950 ja TPV:ssa kolme TUL:n mestaruutta. Kaikkiaan Forsblom pelasi kolmen mestaruussarjakauden aikana 44 ottelua, joissa hän teki neljä maalia.
Maajoukkueessa Forsblom pelasi vuosina 1946–1948 yhteensä kahdeksan maaottelua.
Forsblom pelasi myös jääpalloa mestaruussarjassa.
Merivaara

Historia

Merivaaran edeltäjä, Helsingin Uusi Rautasänkytehdas, Polsa & Sjöstedt, perustettiin vuonna 1901 Helsingissä. Sairaalakalusteiden tuotanto alkoi vuonna 1910, kun ensimmäiset leikkauspöydät valmistuivat. 
Vähitellen alettiin valmistaa myös muita sairaalakalusteita, kuten sänkyjä. Perustajan, Juho Merivaaran, kuoltua vuonna 1938, yritys siirtyi vähitellen Instrumentariumin omistukseen. Merivaara oli seuraavien vuosikymmenten ajan Instrumentariumin divisioona, mutta kun General Electric osti Instrumentariumin 2003, joukko johtajia osti Merivaaran. 
Toukokuussa 2019 sastamalalainen sairaalakalustevalmistaja Lojer Oy kertoi ostavansa Merivaaran sairaalasänkyjen liiketoiminnan Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa, liikevaihdoltaan noin 9 miljoonaa euroa vuodessa. Merivaara-konsernista siirtyy Lojerille 28 työntekijää. Sairaalasänkyjen valmistus pysyy edelleen Lahdessa.
Institut supérieur de gestion

Institut supérieur de gestion on Ranskassa Pariisissa toimiva vuonna 1967 perustettu kauppakorkeakoulu. Sen toimintaa rahoittaa IONIS Education Group.
Belgaum

Väestö

Belgaumin väkiluku on vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 488 157 henkeä. Hindujen osuus väestöstä on noin 73%, muslimien 20%, jainalaisten 4% ja kristittyjen 1%.
Enemmistö väestöstä puhuu äidinkielenään marathia eikä kannadaa, joka on Karnatakan virallinen kieli. Tämä kieliasia on toiminut Belgaumissa kiistakapulana marathien halutessa liittyä osaksi Maharashtran osavaltiota. Aktiivisesti asiaa on ajanut marathinationalistinen Shiv Sena -puolue, jonka lisäksi Maharashtran osavaltio on pyrkinyt suojelemaan alueella asuvan marathiväestön kielellisiä oikeuksia. Paikalliset muslimit puhuvat urdua.
Timo V. Korhonen

Eduskuntavaalit 2007

Kainuusta oli kahdeksan vuotta (1999–2007) valittuna vain kaksi kansanedustajaa, Anne Huotari (vas.) ja Paula Lehtomäki (kesk.). Huotarin luopuessa monet kainuulaiset vaikuttajat ja tiedotusvälineet pyysivät maakunnan väkeä erityisesti keskittämään äänensä kainuulaisille ehdokkaille, ja Lehtomäen lisäksi Timo Korhonen ja vasemmistoliiton Merja Kyllönen valittiin eduskuntaan, sosiaalidemokraattien Raimo Piirainen pääsi ensimmäiselle varasijalle.