google/wiki40b huggingface dataset:
Indrek Hirv

Indrek Hirv (s. 15. joulukuuta 1956 Kohila ) on virolainen runoilija, kääntäjä ja kuvataiteilija.

Ura

Hirv työskenteli 1976–1987 taiteilijana, 1989–1991 hän oli Hollannissa Radio Vapaan Euroopan kirjeenvaihtajana. Hän palasi Viroon 1991, minkä jälkeen hän on ollut kirjailija ja asunut Tallinnassa ja Tartossa. Hänen esikoiskokoelmansa Uneraev ilmestyi 1987. Varhaisemmat runonsa hän kirjoitti sidotulla mitalla, mutta siirtyi 2000-luvun alussa vapaaseen mittaan ja lyhyeen muotoon. Kymmeniä hänen runojaan on sävelletty lauluiksi.

Yksityiselämä

Hirvin vanhemat Helgi Hirv ja Louis Pavel olivat taiteilijoita, isoisä oli metallimies ja isoäidillä oli Tartossa muotiliike. Hirvin puoliso säveltäjä Age Hirv. Heillä on tytär Tui Hirv, joka on laulaja ja kirjailija.
Peplos

Peplos (m.kreik. πέπλος, péplos) oli doorilainen villakankainen ja hihaton naisten vaate. Se oli perusmuodoltaan suorakaiteen mallinen ja sai lopullisen muotonsa vasta käyttäjänsä päällä. Pituus määräytyi käyttäjän pituudesta ja yläreunan poikittaisen taitteen korkeudesta.
Peplos kiedottiin ylle siten, että oikea sivu jätettiin usein avoimeksi. Pitkän sivun ylälaita käännettiin rintakehän ja selän yli, ja kiinnitettiin olkapäiltä soljilla. Vaate voitiin vyöttää lyhyen taitteen alta, pitkän taitteen päältä tai sitten jättää kokonaan vyöttämättä.
Peplos korvautui arkaaisen kauden lopulla kitonilla. Klassisella kaudella sitä käytettiin usein myös kitonin päällä. Se oli maaseudulla käytössä vielä 300-luvulle eaa. saakka.
Riko Eklundh

Elämäkerta

Riko Eklundh suoritti ylioppilastutkintonsa Gymnasiet Lärkanissa. Hän valmistui Teatterikorkeakoulusta vuonna 1989.
Eklundh on esiintynyt monissa teatteriproduktiossa ja myös elokuvissa ja TV-sarjoissa. Hän esiintyi muun muassa Hovimäessä toisesta neljänteen tuotantokauteen.
Eklundh aloitti uransa Åbo Svenska Teaterissa, jossa teki läpimurtoroolinsa Amadeus-näytelmän nimiosassa. Muita tärkeitä roolitulkintoja ovat seuraavien esitysten pääosat: Topelius, Peer Gynt, Den dansande prästen, Kungens Tal ja musikaalit Pieni kauhukauppa (Seymour), La cage aux folles (Albin/Zaza) ja Cabaret (Seremoniamestari). Eklundh on tehnyt myös äänirooleja. Nykyisin hän työskentelee Svenska Teaternissa.
Riko Eklundh on toiminut luottamustehtävissä, erityisesti teatterialan järjestöissä kuten Näyttelijäliiton ja Teatterimuseon hallituksissa. Finlands Svenska Skådespelarförbundetin hallituksessa Eklundh istui melkein neljännes vuosisataa;1994-2018, puheenjohtajana hän toimi vuosina 2003–2007 ja 2014-2018. Eklundh on liikuntayhdistys Friin perustajajäsen ja ensimmäinen puheenjohtaja 2011.
Eklundh on tehnyt paljon yhteistyötä kuorojen ja orkestereiden kanssa, sekä juontajana että laulusolistina. 
Vuonna 2013 Eklundhille myönnettiin Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton kultainen kunniamerkki. Vuonna 2018 Eklundh valittiin Åbo Svenska Teaterin kunniajäseneksi.
Clint Dempsey

Ura

Dempsey aloitti uransa Furmanin juniorijoukkueessa, jossa hän oli joukkueen tärkeimpiä avainpelaajia ja tekikin siellä 17 maalia 62 ottelussa. 
New England Revolution varasi Dempseyn yhdeksäntenä MLS-liigan varaustilaisuudessa. Tulokaskaudellaan (vuonna 2004) hän teki seitsemän maalia ja hänet valittiin liigan parhaaksi tulokaspelaajaksi. Kaudella 2005 hän teki kymmenen maalia ja antoi yhdeksän maalisyöttöä. Hänet valittiin liigan tähdistöjoukkueeseen. Joulukuussa 2006 Dempsey siirtyi Fulhamiin. Sittemmin hän pelasi muun muassa Seattle Sounderfsissa.

Maajoukkueura

Dempsey oli mukana Yhdysvaltain jalkapallomaajoukkueessa muun muassa Saksan vuoden 2006 MM-kisoissa, joissa hän pelasi kaksi ottelua ja teki maalin Ghanaa vastaan. Kaikkiaan hän on pelannut 141 maaottelua ja tehnyt niissä 57 maalia. Hän on Yhdysvaltain maajoukkuehistorian paras maalintekijä yhdessä Landon Donovanin kanssa.
Sophie Daneman

Sophie Daneman on englantilainen taidemusiikin laulaja, äänialaltaan sopraano. Hän opiskeli Guildhall School of Music and Dramassa, Lontoossa Johanna Petersin johdolla, ja sai opiskeluaikanaan Countess of Munster Trustin palkinnon. 
Daneman kehitti 1990-luvun aikana uran periodisoittimin toteutettujen esitysten parissa. Hän tuli tunnetuksi erityisesti yhteistyöstään William Christien ja Les Arts Florissantsin kanssa. Hän on esiintynyt solistina resitaaleissa ja oratorioiden esityksissä eri puolilla Yhdistynyttä kuningaskuntaa sekä Eurooppaa. Ohjelmistoon on kuulunut eri aikakausien musiikkia, kuten Claudio Monteverdin, Johann Sebastian Bachin, Georg Friedrich Händelin, Wolfgang Amadeus Mozartin, Benjamin Brittenin, Arnold Schönbergin ja Luciano Berion teoksia. Oopperaohjelmistoon kuuluu naisnimirooli Claude Debussyn Pelléas et Mélisandessa. 
Daneman on periodiesityksissä tehnyt yhteistyötä muiden muassa Christopher Hogwoodin, Robert Kingin, Gérard Lesnen, Jean-Claude Malgoiren, Neville Marrinerin, Philippe Herreweghen, Harry Christophersin ja Paul Danielin kanssa. Daneman on ollut levyttämässä useille levymerkeille, kuten Harmonia Mundille.
Uudistamisen ja demokratian liitto

Uudistamisen ja demokratian liitto (ransk. Union pour le Rénouveau et la démocratie) on tšadilainen puolue, jota johtaa Wadel Abdelkader Kamougué. Vuoden 2001 presidentinvaaleissa puolueen ehdokas oli puolueen johtaja Wadel Abdelkader Kamougué, joka sai 6 % äänistä. Vuoden 2002 parlamenttivaaleissa puolue sai 3 paikkaa 155:stä. Puolue on mukana hallituksessa.
Shin’yō

Shin’yō (jap. 神鷹) oli keisarillisen Japanin laivaston saattuetukialus toisessa maailmansodassa.

Muutostyöt

Midwayn taistelussa kärsittyjen lentotukialustappioiden jälkeen alus päätettiin muuttaa lentotukialukseksi. Alus siirrettiin 30. kesäkuuta Kuren laivastontelakalle, jossa se siirrettiin telakalle 21. syyskuuta. Alukselle lisättiin torpedovyöt samoin kuin nostettava tutkamasto. Alukselle rakennettiin lentokansi ja sille komentosilta. Alus aloitti muutostöiden jälkeiset koeajot 1. marraskuuta 1943, ja se otettiin palvelukseen 15. marraskuuta 1943 nimellä Shin’yō.

Palvelus

Alus osallistui lyhyellä urallaan joukkojenkuljetustehtäviin läntisellä Tyynellämerellä. Alus oli matkalla Singaporeen 17. marraskuuta 1944, kun Yhdysvaltain laivaston sukellusvene USS Spadefish torpedoi aluksen upottaen sen. Vain 70 miestä aluksen 1 200 miehistönjäsenestä selvisi hengissä.
Simo Lehmusvirta

Simo Lehmusvirta (s. 8. maaliskuuta 1931) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Välihyökkääjänä pelannut Lehmusvirta edusti urallaan Tampereen Kisatovereita 1951–1953, Tampereen Ilves-Kissoja 1954–1956 ja Tampereen Pallo-Veikkoja 1958–1960 sekä 1965. Hän pelasi valtaosan kausista 1. divisioonassa. Ainoastaan kaudella 1956 Ilves-Kissat oli mestaruussarjassa. Kaikkiaan Lehmusvirta pelasi 17 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 7 maalia. Divisioonassa hän teki 81 maalia yhdeksän kauden aikana.
Lehmusvirta pelasi maajoukkueessa vuonna 1955 kolme maaottelua, joissa hän teki yhden maalin.
Keftaroliinifosamiili

Ominaisuudet ja käyttö

Keftaroliinifosamiili on aihiolääke, joka metaboloituu ihmiselimistössä aktiiviseksi aineenvaihduntatuotteeksi keftaroliiniksi. Yhdiste kuuluu niin kutsuttuihin viidennen sukupolven kefalosporiineihin. Sen vaikutusmekanismi perustuu muiden saman lääkeaineryhmän molekyylien tavoin bakteerien soluseinän peptidoglykaanikerroksen biosynteesin estoon. Keftaroliini tehoaa useisiin grampositiivisiin bakteereihin esimerkiksi stafylokokkeihin ja streptokokkeihin. Sille ovat alttiita myös MRSA-kannat, jotka ovat resistenttejä useille muille antibiooteille. Gramnegatiivisesta bakteereista keftaroliinifosamiili tehoaa muun muassa Neisseria- ja Haemophilus-suvun bakteereihin. Keftaroliinia on tutkittu myös käytettäväksi yhdessä beetalaktamaasien inhibiittorin avibaktaamin kanssa mutta tutkimukset keskeytettiin kolmanteen vaiheeseen. Keftaroliinifosamiilia käytetään keuhkokuumeen ja ihon ja pehmytkudosten tulehdusten hoitoon.

Haittavaikutukset

Tyypillisimmät keftaroliinin aiheuttamat haittavaikutukset ovat lieviä ja niitä ovat esimerkiksi oksentelu ja ripuli. Haittavaikutuksina on havaittu myös ihottumaa, neutropeniaa ja anemiaa.
Baoanit

Historia

Baoanien alkuperästä tiedetään vain vähän. Heidän suullisen perinteensä mukaan he polveutuvat Tšingis-kaanin armeijan sotilaista. Mongolien Yuan-dynastian hajotessa suuri osa mongolisotilaista ja virkamiehistä palasi Mongoliaan pienemmän osan jäädessä aloilleen, näiden joukossa baoanit. Nimitys baoanit tulee Qinghain Tongrenissa sijainneesta Ming-dynastian aikaisesta Baoanin linnoituksesta, jonka lähistöllä he alun perin asuivat. Oma etninen identiteetti heille syntyi tulevina vuosisatoina heidän sekoittuessaan tiibetiläisten, han- ja hui-kiinalaisten ja tuiden kanssa. Kiinalaiset etnologit pitävät heitä huiden sukulaiskansana. Osa taas pitää heitä yksinkertaisesti islamin uskoon kääntyneinä tuina. Suufilaisen Ma Laichin tiedetään käännyttäneen ainakin paikallisia tiibetiläisiä islamiin 1700-luvun alkupuolella.
Vuonna 1862 buddhalaiset tiibetiläiset ja tut hyökkäsivät baoaneja vastaan Rong-Lon luostarin yllyttäminä vaatien näitä kääntymään buddhalaisuuteen. Hyökkäyksistä selvinneet baoanit muuttivat ensin salaarien asuttamaan Xunhuaan ja ottivat sitten osaa hui-kapinaan vuonna 1862. Kapinan epäonnistuttua he muuttivat edelleen Jishishaniin Gansun alueen puolelle. Baoaneista tuli yksi Kiinan virallisista vähemmistöistä vuonna 1952. Erottelu muihin ryhmiin tehtiin pitkälti uskonnon perusteella. Suuri valtaosa rekisteröityneistä baoaneista asui Jishishanissa, kun taas Tongrenissa heitä oli vuonna 1982 vain 170. Tongrenissa on kuitenkin 2 000-3 000 baoanin kielen puhujaa, mutta koska he ovat buddhalaisia, heidät lasketaan tuiksi. Jishishanista tuli vuonna 1981 dongxiangien, salaarien ja baoanien autonominen kunta. Se on yksi Kiinan köyhimmistä kunnista.

Kulttuuri

Gansun baoanit ovat sunnalaisia ja šiialaisia muslimeja. Suuri osa heistä kuuluu jompaankumpaan kahdesta suuresta suufilaisesta menhuanista, jotka ovat Yatou ja Gaozhaojia. Yatoulla on noin 5 000 seuraajaa ja Gaozhaojialla 3 000. Qinghain puolella baoanit ovat buddhalaisia. Baoanit ovat pääasiassa maanviljelijöitä ja he kasvattavat vehnää ja ruista. Paikallisesti he ovat tunnettuja myös käsitöinä tekemistään puukoista.
Soltaniyeh

Soltaniyeh (pers. ‏سلطانيه‎) on muinainen kaupunki Iranin Zanjanin provinssissa noin 240 kilometriä Teheranista luoteeseen. Se oli 1300-luvulla Persiaa hallinneen Il-kaanien valtakunnan pääkaupunki. Vuonna 2005 Soltaniyeh lisättiin Unescon maailmanperintöluetteloon.
Soltaniyehin merkittävin jäännös on Öljeitün mausoleumi, joka on rakennettu vuosien 1302–1312 aikana. Rakennuksessa on vaikuttava kaksoiskupoli, joka on ensimmäisiä tällaisia Iranissa. Kupoli on koristeltu turkoosinsinisillä fajanssilaatoilla.

Historia

Arkeologisia todisteita ihmisasutuksesta on Soltaniyehin alueelta jo ensimmäiseltä vuosituhannelta eaa, mutta asutuskeskuksen rakentaminen alkoi vasta il-kaanien aikana noin vuonna 1290. Neljäs mongolihallitsija Arghun halusi rakennuttaa alueelle kesäasunnon, sillä seutu tarjosi hyvät mahdollisuudet metsästämiselle. Vuonna 1303 juuri valtaan tullut Öljeitü päätti tehdä Soltaniyehista pääkaupungin ja vuoteen 1313 mennessä ensimmäinen rakennusvaihe oli valmis. 
Öljeitü aloitti luultavasti melkein pian valtaanastumisensa jälkeen mausoleumin rakentamisen. Il-kaanien käännyttyä šiialaisuuteen Öljeitü suunnitteli tekevänsä siitä pyhätön, johon siirrettäisiin Bagdadista Muhammadin seuraajan Ali ibn Abi Talibin ja tämän pojan Hasan ibn Alin ruumiit. Tämä suunnitelma ei toteutunut ja rakennuksesta tuli, kuten alkujaan kaavailtiin, Öljeitün hautarakennus. 
Öljeitün kuoltua vuonna 1316 Soltaniyeh alkoi menettää merkitystään. Myöhemmin se siirtyi paikallisten hallitsijoiden käsiin ja vuonna 1384 Timur Lenk tuhosi kaupungin säästäen kuitenkin Öljeitün mausoleumin. 1500- ja 1600-luvuilla Soltaniyeh rapistui lopullisesti rauniokaupungiksi. Vain pieni maalaiskylä on tämän jälkeen rakennettu raunioiden päälle.
Badr-järjestö

Badr-järjestö (arab. منظمة بدر‎ Munaẓẓama Badr) on irakilainen puolue, jonka johtajana toimii Hadi Al-Amiri. Puolue tunnettiin aikaisemmin nimellä  Badr-prikaati. Badr-prikaati toimi Saddam Husseinin aikana SCIRI:n aseellisena siipenä, joka oli perustettu 1982. Vuonna 2003 käydyn Irakin sodan jälkeen enemmistö Badr-prikaatin taistelijoista on liittynyt Irakin armeijaan ja poliisivoimiin. Poliittisesti Badr-prikaatia ja SCIRI:tä on pidetty yhtenä poliittisena ryhmänä vuoden 2003 jälkeen, mutta ovat epävirallisesti eronneet ja Badr-järjestö on nyt virallisesti irakilainen puolue.

SCIRI

Badr-Järjestö perustettiin Iranissa vuonna 1982 Irakin ylimmän islamilaisen neuvoston aseelliseksi siiveksi. Se toimi Iranissa kaksi vuosikymmentä Saddam Husseinin hallinnon aikana ja oli iranilaisten johtama ja aseistama. Järjestö koostui useasta tuhannesta maanpaossa olevasta irakilaisesta, jotka taistelivat Iranin joukkojen rinnalla Irakin-Iranin sodan aikana.
He palasivat lyhyesti Irakiin vuonna 1991 kun osallistuivat Persianlahden sodan jälkeen tapahtuneeseen irakilaisten kansannousuun Saddam Husseinin hallintoa vastaan, keskittyen shiiojen pyhiin kaupunkeihin Najafiin ja Karbalaan. He perääntyivät takaisin Iraniin irakilaisten kansannousun kukistuttua.
Vuonna 1995 kurdien sisällissodan aikana Iran komensi 5 000 Badr-sotilasta Irakin Kurdistaniin.

Irakin sodan jälkeen

Badr-prikaati tuli tunnetuksi vuoden 2014 taistelusta ISIS:tä vastaan Irakissa, johon he osallistuivat osana Kansan mobilisointiyksiköitä.
Helmikuussa 2019 Badr-järjestöstä irtaantui omaksi organisaatiokseen Patriotic Badr Movement -järjestö.
Yhdistyneen kuningaskunnan joukkotuhoaseet

Yhdistyneen kuningaskunnan joukkotuhoaseet ovat Yhdistyneen kuningaskunnan kehittämiä omia tai Yhdysvaltojen sinne sijoittamia ydinaseita. Britannia räjäytti ensimmäisen ydinlatauksensa vuonna 1952 ja vetypomminsa vuonna 1957.

Yhdistyneen kuningaskunnan ydinase

Britannia oli mukana Yhdysvaltojen käynnistämässä Manhattan-projektissa yhdessä Kanadan kanssa. Maassa oli 1940-luvun alussa monia johtavia fissiotutkijoita ja siellä keksittiin muun muassa kriittinen massa, uraanin kaasudiffuusiorikastus ja tykkityyppisen uraanipommin rakenne. Britit jäivät kuitenkin tutkimuksissaan jälkeen Manhattan-projektin edistyessä. Poliittinen, salainen päätös ydinenergian ja atomipommien kehittämisestä tehtiin vuonna 1945. ”Englannin Oppenheimer” oli fyysikko William H. Penney, joka tutki hydrodynaamisia aaltoja – veden aaltoja ja räjähdyksen shokkiaaltoja. Shokkiaaltojen tuntemus on olennaista plutoniumpommin rakentamisessa. Penneyn ryhmä BHER aloitti toimintansa vuonna 1947. Ensimmäinen brittien ydinreaktori käynnistyi 1948, ja plutoniumin tuotantoreaktori 1950.
Britannia räjäytti ensimmäisen ydinlatauksensa ”Hurricanen” laguuniin sijoitetussa laivassa Australian lähellä 3. lokakuuta 1952. Pommin voima oli 25 kilotonnia, ja se räjähti laivan sisällä 2,7 metrin syvyydessä 12 metriä syvässä vedessä. Merenpohjaan syntyi noin kuusi metriä syvä ja läpimitaltaan 350-metrinen kraatteri.
Pommi muistutti pitkälle Yhdysvaltojen Mk-4-pommia, joka on yksi Fat Manin varhaisista seuraajista ja tuli Yhdysvaltojen asearsenaaliin vuonna 1949.
Myöhemmin vuonna 1957 Britannia onnistui lopulta räjäyttämään ensimmäisen onnistuneen täysitehoisen vetypommin ydinkokeessa nimeltä Grapple X Round C.
Wadi Halfa

Maantiede

Wadi Halfa sijaitsee Niilin itärannalla noin 10 kilometriä etelään joen toisesta kataraktista lähellä Sudanin ja Egyptin välistä rajaa. Osa alkuperäisestä kaupungista jäi Nasserjärven alle Assuanin padon rakentamisen yhteydessä ja uusi Wadi Halfa rakennettiin alkuperäisestä paikasta kaakkoon lähelle Kassalan kaupunkia.

Historia

Wadi Halfa oli alun perin pieni kylä Niilin itärannalla. Egyptin armeija käytti sitä tukikohtanaan maan valloittaessa Sudania vuosina 1820-21. Mahdistien sotiessa myöhemmin Egyptiä vastaan he valtasivat Wadi Halfan ja siitä tuli osapuolten välinen rajakaupunki, joka kärsi sodan aikana huomattavasti. Myöhemmin brittien komentaja Herbert Kitchener valitsi Wadi Halfan päämajakseen brittien edetessä Sudaniin mahdisteja vastaan vuonna 1895. Kitchener rakennutti kaupunkiin vuonna 1897 valmistuneen rautatien, jota laajennettiin myöhemmin Atbaraan ja al-‘Ubaydiin. Lopulta rautatiehen oli yhdistetty koko Sudan. Vuosien 1911 ja 1931 Wadi Halfa oli erityisen tärkeässä asemassa, sillä aswanin ensimmäinen pato vaati sen vaikutusten jatkuvaa tarkkailua. Toisen maailmansodan aikana se oli puolestaan tärkeä brittien tukikohta, joka erotti toisistaan Italian hallussaan pitämät Etiopian ja Libyan. Assuanin padon rakentamisen yhteydessä alkuperäinen Wadi Halfa piti siirtää padon myötä nousevan veden takia. Siirtojen takia kaupungissa oli poliisin väkivaltaisesti hajottamia mellakoita. Lopulta kaupungin asukkaat oli kuitenkin siirretty uuteen Wadi Halfaan vuoteen 1964 mennessä.

Liikenne

Wadi Halfasta on maantie- ja rautatieyhteys Khartumiin sekä viikoittainen lauttayhteys Assuaniin.

Väestö

Kaupungin asukkaat ovat nubialaisia.
Leinola (Laukaa)

Leinola on kylä Laukaan kunnassa Keski-Suomessa. Leinolan kylä sijaitsee Kuusveden ja Ahvenisjärven välissä Kuusaasta Äijälään päin mentäessä.

Historiaa

Leinolan ensimmäinen talo oli 1552 perustettu Leinola, myöhemmin Peltotalo, jonka isäntänä oli 1552-1579 Jussi Leinonen. Jussi Leinonen oli myös silloisen Laukaan pitäjän nimismies ja häneen juontavat mm. kahden Suomen presidentin, Martti Ahtisaaren ja Urho Kekkosen sukujuuret.
Kansainvälinen maatalousrahasto

Kansainvälinen maatalousrahasto eli IFAD (International Fund for Agricultural Development) on YK:n erityisjärjestö, joka perustettiin vuonna 1977 yhtenä Maailman ruokakonferenssin saavutuksista. Järjestö pyrkii vähentämään köyhyyttä kehitysmaiden maaseuduilla. 75 prosenttia maailman köyhimmistä ihmisistä asuu maaseudulla ja on riippuvaisia maataloudesta. IFADin perustamiselle antoivat sysäyksen 1970-luvulla Sahelin aluetta vaivanneet kuivuus ja nälänhätä.
Gyula Madarász

Gyula Madarász (1858 Pest – 29. joulukuuta 1931 Budapest) oli unkarilainen lintutieteilijä ja taidemaalari. Hänen nimensä kirjoitettiin myös muodossa Julius von Madarász.
Madarász väitteli filosofian tohtoriksi Budapestin yliopistossa vuonna 1880. Hän työskenteli Unkarin kansallismuseon eläinkokoelmien parissa ja pääsi museon lintukokoelmien johtajaksi. Hänen tieteelliset tutkimuksensa koskivat ensisijaisesti lintuja. Tutkimuksiensa vuoksi hän matkusti paljon, niin kotimaassaan Unkarissa kuin Länsi-Euroopassa, Aasiassa, Afrikassa ja Amerikoissa. Vuosina 1896–1897 hän tutki ja keräsi lintuja Intiassa ja Ceylonilla. Hän johti tutkimusmatkoja Egyptiin, Nubiaan ja Sudaniin 1911–1912. Hän havainnoi lintujen muuttoa lähellä Fertőjärveä Unkarissa.
Madarászin havaintoja ja tutkimustuloksia julkaistiin lintutieteellisissä aikakauslehdissä Unkarissa ja ulkomailla. Hänen taideopintojaan ohjasi Antal Ligeti. Hänen maisema- ja lintumaalauksiaan oli esillä näyttelyissä Budapestin taidegalleriassa (Art Gallery of Budapest) ja Kansallisessa salongissa (National Salon).
Madarász nimesi ja kuvaili noin 150 eläinlajia, muun muassa metsälumipyyn (Tetraophasis szechenyii) 1885. Hänen kunniakseen on nimetty viherraitakaija (Psittacella madaraszi).
Gerrardinaceae

Tuntomerkit

Kasvit ovat vähän tunnettuja puita tai pensaita. Niiden lehdet ovat hammaslaitaisia. Terälehdet ovat kynnellisiä, ohuita ja pieniä, ja heteet sijaitsevat niiden kanssa kohdakkain. Kukassa on kupumainen mesiäinen. Siemenet ovat meheväkuorisia ja niisä on vähäpätöinen alkio.

Levinneisyys

Heimo/suku kasvaa Afrikan itä- ja eteläosissa.

Luokittelu

Gerrardina-suvussa on kaksi lajia. Aikaisemmin ne vietiin Flacourtiaceae-heimoon, joka on nyttemmin hajonnut moneen osaan suurimman osan ollessa Malpighiales-lahkossa (Achariaceae ja pajukasvit).
Vale Canada

Historia

The International Nickel Company (Inco) perustettiin New Jerseyssä Yhdysvalloissa 1902, kun Canadian Copper, Oxford Copper Company ja Société Minière Caledonienne muiden pienempien yhtiöiden ohella fuusioituivat. Uuden yhtiön hallinta siirrettiin International Nickel Company of Canada, Ltd.:lle sen perustamisvuonna 1916. Yhtiö alkoi käyttää lyhyempää nimeä Inco vuonna 1919.
Inco aloitti toimintansa yhdessä Canadian Copperin kanssa, kun Ontarion Sudburysta löydettiin kuparimalmiesiintymiä. Aluksi kuparimalmi laivattiin Oxford Copper Companyn sulattamolle Constable Hookiin New Jerseyhin. Tuotannon yhteydessä havaittiin malmin sisältävän myös runsaasti nikkeliä. Vuonna 1902 perustettiin Oxford Copperin ja Canadian Copperin yhteistyöyritys International Nickel. Vuonna 1918 yhtiö rakensi uuden jalostamon Ontarion Port Colborneen. Yhtiö on joutunut Port Colbournessa oikeuteen vastaamaan asukkaiden nostamaan joukkokanteeseen maaperän saastuttamisen vuoksi. Suuria ympäristöongelmia on myös Sudburyn seudulla. Inco Limited oli myös Petsamon Nikkeli -yhtiön perustaja.
Vuonna 1929 yhtiö laajeni huomattavasti, kun se hankki omistukseensa brittiläisomisteisen Mond Nickel Companyn. Samalla yhtiön pääkonttori siirrettiin Torontohon.
Inco-yhtiöllä on ollut kaivostoimintaa pääosin Kanadassa ja Indonesiassa. Toimintaa on ollut myös Guatemalassa, jossa olevasta Sky Resources-yrityksestä Inco omistaa edelleen osan. Viimeiseksi avattu kaivos on Kanadassa, Voiceys Bay:ssä, innujen ja inuittien asuttamalla alueella. Uuden-Kaledonian alkuperäiskansa kanakit vastustavat yhtiön pyrkimystä rakentaa kaivos alueelleen.
Lokakuussa 2006 Incon osti brasilialainen kaivosyhtiö Vale (tuolloin CVRD) 19,4 miljardin Kandan dollarin kauppahinnalla. Ostajakonsernilla on maailmanlaajuista toimintaa.
Emir Kusturica

Emir Kusturica ['ku.stu.ri.tsa] (serb. Емир Кустурица, s. 24. marraskuuta 1954 Sarajevo, Jugoslavia) on serbialainen elokuvaohjaaja. Kusturica on yksi harvoista Kultaisen palmun Cannesin elokuvajuhlilla kaksi kertaa voittaneista ohjaajista (elokuvista Isä on työmatkalla ja Underground). Kusturica on vastaanottanut myös ranskalaisen Ordre des Arts et des Lettres -ritarikunnan komentajan kunniamerkin. 
Kusturica on rakentanut matkailutarkoituksiin vanhoista rakennuksista kootun vuoristokylän "Küstendorfin" Mokra Goran kuntaan Zlatiborvuorelle lähelle Serbian ja Bosnia ja Hertsegovinan rajaa. Kusturica on alkujaan muslimi, mutta kääntyi vuonna 2005 ortodoksiksi. Bosnian sodassa hän tuki Slobodan Miloševićin politiikkaa.
Hän on naimisissa Maja Kusturican kanssa, ja hänellä on kaksi lasta, tytär Dunja ja poika Stribor.
Ahmed Abdallah Mohamed Sambi

Ahmed Abdallah Mohamed Sambi (arab. أحمد عبدالله محمد سامبي‎; s. 5. kesäkuuta 1958) on komorilainen poliitikko, islamilainen uskonoppinut ja liikemies. Hänet valittiin toukokuun 2006 presidentinvaaleissa maansa valtionpäämieheksi 58,02 prosentilla äänistä. Hän voitti siten selvästi Ibrahim Halidin ja Mohamed Djaanfarin.
Sambia nimitetään "ajatollaiksi", koska hän opiskeli Iranissa. Hän ei kuitenkaan ole šiia, vaan sunni, joka opiskeli myös Saudi-Arabiassa ja Sudanissa. Ollessaan Iranin Qomissa hän sai opetusta ajatollah Mesbah Yazdilta.
Sambi on kotoisin Anjouanilta. Hänen edeltäjänään Komorien presidenttinä toimi Azali Assoumani.
Sambi omistaa tehtaita ja on perustanut televisioaseman. Hän on kiinnostunut koripallosta ja asuu kotisaarensa Anjouanin pääkaupungissa Mutsamudussa. Hänellä on seitsemän lasta.