google/wiki40b huggingface dataset:
Acta Pauli et Theclae

Acta Pauli et Theclae on Uuden testamentin apokryfikirjoihin kuuluva teksti, joka on peräisin 100-luvun alkupuolelta. Sen päähenkilö on Thekla, jonka Paavali käännytti.
Skellefteån kunta

Kuntajaon kehitys

Vuoden 1862 kunnallislakien astuessa voimaan Skellefteån kaupunki muodosti oman kaupunkikuntansa ja alueen entiset pitäjät muodostivat seuraavat maalaiskunnat: Burträsk, Jörn, Lövånger ja Skellefteån maalaiskunta. Skellefteån maalaiskunnasta erotettiin vuonna 1874 Bysken maalaiskunta ja vuonna 1914 Bureån maalaiskunta.
Kunnan alueella ovat sijainneet seuraavat taajaväkiset yhdyskunnat: Burträsk (vuosina 1930–1961), Jörn (vuosina 1923–1958), Byske (vuosina 1931–1957), Bureå (vuosina 1934–1959) ja Lövånger (vuosina 1937–1963). Kukin niistä sijaitsi samannimisessä maalaiskunnassa. Edellisten lisäksi Skellefteån maalaiskunnassa sijaitsi vielä neljä taajaväkistä yhdyskuntaa: Norrböle (vuosina 1897–1915), Sunnanå (vuosina 1935–1959), Kåge (vuosina 1937–1964) ja Skelleftestrand (vuosina 1937–1952).
Vuoden 1952 kuntauudistus ei aiheuttanut muutoksia aluejakoon, mutta Skelleftestrandin taajaväkinen yhdyskunta liitettiin Skellefteån kaupunkiin. Vuonna 1967 kaupunkiin liitettiin myös Bureån, Bysken, Jörnin ja Skellefteån maalaiskunnat. Vuonna 1971 kaupunki ja kaksi muuta vielä itsenäistä maalaiskuntaa muutettiin kunniksi Ruotsin siirtyessä yhtenäiseen kuntamuotoon. Vuonna 1974 Skellefteån kunta sai nykyiset rajansa, kun siihen liitettiin Burträskin ja Lövångerin kunnat.

Vaakuna

Nykyinen vaakuna on entisen Skellefteån kaupungin vaakuna. Myös maalaiskunnilla oli omat vaakunat.
Akseli Nikula

Akseli Jalmari Nikula (29. lokakuuta 1884 Tammela – 14. tammikuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja Nuorsuomalaisen Puolueen kansanedustaja 1914 ja 1940–1944. Nikula oli Kansallisen Edistyspuolueen puheenjohtajana 1947–1950 ja Vapaamielisten Liiton varapuheenjohtajana. Hän toimi myös presidentin valitsijamiehenä vuosina 1937, 1940 ja 1943.
Nikula oli kaksi kertaa naimisissa. Ensimmäinen puoliso oli Lyyli Hilja Suomensaari. He avioituivat 1918. Lyyli Hilja kuoli 1942. Nikula meni uusiin naimisiin vuonna 1947 Ingrid Paulina Nilssonin kanssa.
Nikula valmistui ylioppilaaksi vuonna 1904. Hänestä tuli lääketieteen kandidaatti 1910 ja lisensiaatti 1915. Vuonna 1918 hän valmistui hermo- ja mielitautien erikoislääkäriksi ja täydensi opintoja vielä fysiatriaan 1924. Nikula toimi lääkärinä eri sairaaloissa ja yksityislääkärinä kuolemaansa 1956 asti.
Industria (kirjasintyyppi)

Industria on Neville Brodyn vuonna 1989 suunnittelema sans serif -kirjasintyyppi tai fontti. Industria on erittäin kapea ja kulmikas kirjasintyyppi, joka sopii parhaiten otsikoihin. Siitä on kaksi leikkausta, Industria Solid ja Industria Inline. Brody oli alun perin piirtänyt kirjasintyypin The Face -lehteä varten. Hän suunnitteli lehden otsikkoja varten kuusi eri kirjasintyyppiä, ja Industrian nimi olikin aluksi Typeface 2. Se nimettiin Industriaksi vasta siinä vaiheessa, kun fonttia alettiin myydä.
Jean Vigo

Jean Vigo (26. huhtikuuta 1905 Pariisi – 5. lokakuuta 1934 Pariisi) oli ranskalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Vigon mukaan nimetty Prix Jean Vigo on vuodesta 1951 ranskalaisille elokuvaohjaajille jaettu palkinto.
Jean Vigon vanhemmat olivat Emily Clero ja katalonialainen anarkisti Eugene Bonaventure de Vigo i Sallés. Hänen isänsä kuristettiin vankilassa vuonna 1917 ja Vigo lähetettiin sisäoppilaitokseen nimellä Jean Sales. Vigo meni naimisiin ja sai tyttären vuonna 1931. Hän kuoli tuberkuloosin aiheuttamiin komplikaatioihin vuonna 1934. 
Vigon elokuva Nolla käytöksessä kiellettiin, ja se vapautui vasta toisen maailmansodan jälkeen. Jakelija muokkasi Vigon ainoaa pitkää elokuvaa L’Atalante, ja elokuva esitettiin vasta 1990-luvulla ohjaajan tarkoittamassa muodossa. Näillä elokuvilla on kuitenkin ollut huomattava vaikutus Ranskan ja myös koko maailman elokuvaan. Sight and Soundin kriitikkoäänestyksessä 1962 L’Atalante oli kymmenenneksi merkittävin elokuva ja vuoden 1992 äänestyksessä kuudenneksi merkittävin. Ohjaajaäänestyksessä 1992 se oli viides.
Martta Kinnunen

Martta Kinnunen-Piippo (25. heinäkuuta 1908 Leppävirta – 6. joulukuuta 1986) oli suomalainen näyttelijä.
Kinnunen-Piippo palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1959.
Tyhjyyden kammo

Tyhjyyden kammo (lat. horror vacui) on Aristoteleen esittämä fysikaalinen teoria, jonka mukaan luonnossa ei voi esiintyä tyhjiötä. Aristoteles esitti teoriansa teoksensa Fysiikka neljännessä kirjassa. 
Jo ennen Aristotelesta kreikkalaiset filosofit olivat esittäneet eriäviä käsityksiä siitä, voiko luonnossa esiintyä tyhjää tilaa. Eräät Parmenideen seuraajat selittivät, että tyhjä on "ei-oleva", eikä mikään osa siitä, mikä on, voi olla ei-oleva, minkä vuoksi tyhjä tila oli looginen mahdottomuus. Tätä päätelmää tuki myös havainto, että siellä, missä ei näyttänyt olevan mitään, oli ilmaa. Toisaalta atomiteorian kannattajat kuten Demokritos väittivät, että atomien lisäksi on myös tyhjää tilaa.
Aristoteles päätyi asiaa pohdittuaan käsitykseen, ettei tyhjiötä voi olla. Hän perusteli käsitystään muun muassa sillä, että hänen mukaansa kappaleen nopeus olisi kääntäen verrannollinen väliaineen tiheyteen. Esimerkiksi ilmassa kappaleet putoavat nopeammin kuin vedessä, koska vesi on tiheämpää ainetta kuin ilma. Koska tyhjiössä väliainetta ei ole lainkaan, kappaleen nopeuden pitäisi olla ääretön, mitä hän piti mahdottomana.
Käsitykselle, että tyhjää tilaa ei voi muodostua, annettiin myöhemmin nimitys tyhjyyden kammo (horror vacui). Tämän oletuksen avulla selitettiin myös, miksi vesi nousee imu­pumpussa. Tämän teorian mukaan niin tapahtuu, koska muussa tapauksessa pumpun männän ja veden väliin muodostuisi tyhjiö, mitä pidettiin mahdottomana. Teoria oli yleisesti hyväksytty 1600-luvulle saakka. Vuonna 1644 Evangelista Torricelli kuitenkin osoitti, että toisesta päästä suljetussa putkessa oleva elohopeapatsas nousee vain noin 76 senttimetrin korkeuteen, ja pian osoittautui, että myös vesipatsas nousee vastaavalla tavalla enintään noin 10 metrin korkeuteen.  Tämän vuoksi teoria tyhjyyden kammosta oli hylättävä ja pääteltävä, että sen avulla aikaisemmin selitetyt ilmiöt johtuivatkin ilmanpaineesta.
Säihkyjät

Tuntomerkit

Säihkyjät ovat keskikokoisia. Useimmat lajit ovat säihkyvän värisiä. Niillä on pihtimäinen nokka, jolla ne saalistavat niveljalkaisia puun kuoren raoista. Säihkyjien siivet ovat pyöristyneet ja niissä on valkoisia täpliä. Nokka ja lyhyet jalat ovat usein punaiset ja pää on osalla lajeista ruskea. Niiden pyrstö on pitkä.

Levinneisyys

Säihkyjiä elää Saharan eteläpuolisessa Afrikassa.

Elintavat

Säihkyjät ovat kovaäänisiä ja sosiaalisia hyönteissyöjiä, jotka elävät savannimetsissä pesien puunkolohin.
Khryseis

Khryseis (muinaiskreikaksi Χρύσηίς) oli kreikkalaisessa mytologiassa troijalainen nainen, Apollonin papin Khryseksen tytär.
Troijan sodan aikana Khryseis joutuu kreikkalaisten vangiksi, ja hänet annetaan sotasaaliina Agamemnonille orjattareksi. Agamemnonin kieltäydyttyä palauttamasta häntä isälleen edes lunnaita vastaan Apollon lähettää ruton kreikkalaisten keskuuteen, ja Agamemnonin täytyy suostua Khryseiksen palauttamiseen. Odysseuksen palautettua tämän Agamemnon hyvittää tappion itselleen vaatimalla Akhilleukselta Briseiksen itselleen, minkä seurauksena Akhilleus kieltäytyy osallistumasta taisteluihin.
Myöhemmän kertomuksen mukaan Khryseis sai pojan Agamemnonille.

Khryseis, okeanidi

Khryseis oli yksi okeanideista, Okeanoksen ja Tethyksen tytär. Sukuluettelojen lisäksi hänet mainitaan nimeltä antiikin kirjoituksissa ainoastaan kerrottaessa hänen olleen Persefonen seurassa sisariensa kanssa kisailemassa ja keräämässä kedon kukkia

Khryseis, Thespioksen tytär

Khryseis oli yksi Thespioksen tyttäristä, joka synnytti Herakleelle pojan, Onesippoksen.
Sauruxet

Historia

Vuoden 2011 alussa Mirka Rantanen ajautui välirikkoon yhtyeen levy-yhtiön Sony Musicin kanssa Hevisaurus-hahmojen tavaramerkistä. Tämän seurauksena Rantanen perusti live-kokoonpanossa toimineiden yhtyeen jäsenten kanssa Sauruxet-yhtyeen. Sauruxet päätyivät maksamaan Sony Musicille 100 000€ korvaukset ja hävisivät oikeudet hahmoihin ja nimeen.
Agni-jooga

Agni-jooga (engl. The Agni Yoga, ven. Живая этика) on yhdysvaltalainen yhteisö, jonka venäläinen taidemaalari Nicholas Roerich (Nikolai Konstantinovitch Rerikh) ja hänen vaimonsa Helena Roerich (Elena Ivanovna Rerikh) perustivat vuonna 1920 New Yorkissa.
Sana "agni" on sanskritin kieltä ja tarkoittaa tuli. Se on myös Vedan jumalan nimi. Roerichien käyttämässä yhteydessä se tarkoittaa henkistä tulta sydämessä tai fyysistä energiaa.
Sana joga ei viittaa Hatha joogan fyysisiin harjoituksiin eikä Bhakti Yogaan tai Raja Yogaan vaan tarkoittaa tietoista pyrkimystä seurata johtajien opettamia periaatteita jokapäiväisessä elämässä ja työssä.
Lil Twist

Lapsuus

Mooren vanhemmat ovat Rhona Moore ja Stephen L. Gray, ja hänellä on sisko Crystal McGriff. Kun Moore oli 10-vuotias, hän sai julkisuutta Dallasissa paikallisen biisinsä Texas Twistin avulla.

Ura

Kun Twist oli esiintymässä paikallisessa konsertissa, hän tapasi räppäri Lil Waynen. Konsertti vakuutti hänet niin paljon, että Wayne tarjosi hänelle paikkaa Young Money Entertainmentissa. Liittymisen jälkeen Lil Twist julkaisi kaksi Mixtapea: The Yearbookin, Class Presidentin. Sitten hän alkoi tehdä debyytti-albumiaan, Don't Get It Twistediä, joka oli määrä julkaista myöhään kesällä 2010. Twist julkaisi kesällä 2010 debyytti-singlensä Love Affairin. Lil Twist perusti oman levy-yhtiönsä, Takeover Soldiers LLC:n, johon on ilmoittautunut seuraavia räppäreitä: Dan Dan, Lil Za, Kevlar Rapstar, Lil Chuckee, ja Lil Best On Deck. Twist on myös mukana Young Hot Boyz -yhtyeessä.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1963

A-sarja

Kahden viimeisen joukkueen sijoitus vaihtelee eri lähteissä.
Dev

Elämä

Dev syntyi Tracyssa, Kaliforniassa Lisa ja Riki Tailesille. Perhe on Portugalilaista ja Meksikolaista syntyperää, mutta kotoisin Costa Ricasta ja kasvanut Mantecassa Kaliforniassa. Hänellä on kaksi nuorempaa siskoa, Sierra Sol ja Maezee Lua. Dev oli bändin sekä kuoron jäsen, ja opiskeli collegessa englantia ja taidehistoriaa.

Musiikkiura

Hip hop- ja tuottajaryhmä The Cataracs löysi Devin MySpacesta, jonne hänen ystävänsä oli ladannut Devin Amy Winehousen kappaleesta tekemän coverin. Kesällä 2010 The Cataracs ja Dev viettivät aikaa studiossa kirjoittaen kappaleita yhdessä. He kirjoittivat Deville kappaleen Booty Bounce. Samaan aikaan he tuottivat myös Far East Movementin tunnetun Like a G6 -kappaleen päättäen käyttää kappaleen kertosäkeessä pätkää Booty Bouncesta. Like a G6 saavutti paljon menestystä ja nousi listojen kärkeen.
Devin ensimmäinen musiikkivideo kappaleesta Booty Bounce kuvattiin elokuussa 2010. Hän solmi levytyssopimuksen Universal Republicin kanssa lokakuussa samana vuonna, ja hänen ensimmäinen virallinen singlensä Bass Down Low julkaistiin pian sen jälkeen, 6. joulukuuta 2010. Kappale sai osakseen myös radiosoittoa.
Ensimmäinen studioalbumi The Night the Sun Came Up julkaistiin Australiassa, Isossa-Britanniassa ja Irlannissa syyskuussa 2011. Albumin kirjoittaminen aloitettiin vuonna 2009. The Cataracs on kirjoittanut albumin jokaisen kappaleen yhdessä Devin kanssa, sekä tuottanut albumin. Maaliskuussa 2011 he matkustivat kolmeksi viikoksi Costa Ricaan, jossa suurin osa kappaleista äänitettiin ja tuotettiin. Dev on ilmoittanut lykkäävänsä albumin julkaisua Yhdysvalloissa tammikuuhun 2012 lisätäkseen albumille uusia kappaleita.
Uwaine

Uwaine tai Uwain (myös Owain, Yvain tai Ewain) on yksi pyöreän pöydän ritareista, joka esiintyy kuningas Arthuriin liittyvissä legendoissa.
Uwainen hahmo perustuu ilmeisesti todelliseen historialliseen henkilöön, 500-luvulla eläneeseen Rhegedin kuninkaaseen Owain mab Urieniin. Uwaine on yksi varhaisimmista hahmoista, joka on yhdistetty kuningas Arthuriin. Hänet mainitaan jo Geoffrey Monmouthilaisen teoksessa Historia Regum Britanniae. Myös Chrétien de Troyes kirjoitti hänestä runoelmassaan Le Chevalier au Lion, roman d'Yvain. Yleensä Uwainen äidiksi mainitaan kirjallisuudessa joku Arthurin sisarpuolista. Thomas Maloryn teoksessa Pyöreän pöydän ritarit (Le Morte d'Arthur) Uwainen äiti on Morgan le Fay. Uwainen serkkuja ovat Gawaine, Agravain, Gaheris, Gareth ja Mordred.
Helen Stenborg

Helen Stenborg (24. tammikuuta 1925 Minneapolis, Minnesota, Yhdysvallat – 22. maaliskuuta 2011) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Stenborg syntyi Minneapolisissa, Minnesotassa. Hänet tunnetaan lähinnä teatterinäytöksistä, joissa hän esiintyi myös yhdessä puolisonsa, Barnard Hughesin kanssa. Television puolella hänellä oli 1970-luvun lopussa Helga Lindemanin rooli sarjassa Another World.
Stenborg oli naimisissa Hughesin kanssa vuodesta 1950 tämän kuolemaan 11. heinäkuuta 2006. Hän sai vuonna 2000 Tony-ehdokkuuden.
Auckland Grammar School

Auckland Grammar School on vain pojille tarkoitettu koulu Aucklandissa, Uudessa-Seelannissa. Opetusta siellä annetaan 9-13-vuosiluokille. Koulu on yksi Uuden-Seelannin laajimpia. Se on vuonna 1868 perustettu ja sen motto on Through difficulties to greatness.
Nanni Loy

Nanni Loy (23. lokakuuta 1925 – 21. elokuuta 1995) oli italialainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja näyttelijä. Hänen töidensä joukossa ovat Nokkelat pankkirosvot (1959), Sankareiden päivä (1962) ja Scugnizzi (1989).
Loy oli ehdolla Oscar-palkinnon, Berliinin elokuvajuhlien Kultaisen karhun ja kahden David di Donatello -palkinnon saajaksi. Hän voittikin useamman elokuvapalkinnon.
Kalliojärvi (Orivesi, Ristijärvi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 5,6 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Se sijaitsee kahden korkean mäen välissä. Itäpuolinen mäki kohoaa 40 metriä vedenpintaa korkeammalle ja sen lakialue on kalliota. Järven eteläpuolella kohoaa yhtä korkea mäki. Mäkien rinteet viettävät järveen jyrkkinä ja kolmessa kohtaa on myös jyrkänteitä. Järven kaakkoislahti työntyy mäkien väliin. Järven muut rannat ovat alavaa maata. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Järven lähellä sijaitsee kaksi maatilaa peltoineen ja rantojen lähelle on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet Ristijärven läpi kulkevalta kylätieltä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Äväntäjärven valuma-alueeseen (35.724) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 106,7 metriä mpy. Siihen on johdettu seitsemän ojaa, joista kaksi on muita ojia pitemmät. Toinen oja tulee aivan Sotkanjärven läheltä ja se on pelto-oja. Toinen on Sorvajärven laskuoja, johon yhtyy Paskolammen ojitetulta suolta tulevat kuivatusvedet. Järven laaksossa on useita lähteitä, joiden vedet on johdettu ojiin . Järven oma laskuoja yhtyy Isolta Urttimenjärveltä tulevaan laskuojaan. Se laskee Ristijärveen. Vesireitti jatkaa sitten Nautajärven, Äväntäjärven ja Lopenselän kautta Koljonselkään.

Historiaa

Vuoden 1958 peruskartassa ei Paskolammensuota oltu vielä ojitettu, mutta seuraavassa vuoden 1977 kartassa se oli. Toinen vapaa-ajan asunto on rakennettu vasta vuoden 1986 kartan julkaisun jälkeen.
Iso-Belt

Iso-Belt (tansk. Storebælt) on Tanskan saarten, Fynin ja Sjællandin, välissä sijaitseva salmi. Se on levein Tanskan salmista. Iso-Belt on 64 kilometriä pitkä ja leveys kapeimmassa kohdassa on 20 kilometriä.
Sana belt on latinan sanan balteus ’vyö’ (myös sanan Baltia) sukulaissana. Germaanisissa kielissä se tarkoittaa vanhastaan merensalmea. Islantilaisessa saagassa tavataan Tanskan salmiin viittaava nimi, Beltisund, jo 1200-luvulla. Vuonna 1660 eräs saksankielinen kartta liittää sanan eteen jo suureen kokoon viittaavan etuliitteen, kirjaamalla muodon Der Grosse Beldt.
Salmen läpi kulkee yli 20 metrin syvyinen laivaväylä, ja näin ollen se on tärkein merireitti Itämeren ja Pohjanmeren välillä. Salmi on muun muassa kampelan, meritaimenen, turskan ja nokkakalan elinympäristöä.
Vuonna 1997 salmen yli avattiin kaksiosainen Ison-Beltin silta, joka yhdistää Fynin ja Sjællandin saaret Sprogøn saaren kautta. Fynistä Sprogøhön kulkee matala auto- ja rautatiesilta (läntinen silta). Sprogøltä Själlannille vie siltayhdistelmä (itäinen silta), joka on 6 790 metriä pitkä. Siltayhdistelmän keskellä on riippusilta, jonka alituskorkeus on 65 metriä merenpinnasta. Sillan ylitys on maksullista. Esimerkiksi enintään 3,5 tonnia painavan henkilöauton ylitysmaksuna perittiin 33 euroa kesällä 2015. Rautatie kulkee itäisen Sprogøltä Själlannille tunnelissa.

Suomen ja Tanskan välinen riita 1991–1992

Ison-Beltin sillan rakentamisen alettua 1991 Suomi haastoi Tanskan kansainväliseen tuomioistuimeen vapaan kauttakulkuoikeuden rikkomisesta, koska sillan valmistuttua Rauma-Repola Oy:n valmistamat öljynporauslautat eivät olisi mahtuneet kulkemaan sillan ali. Suomi veti riidan pois ennen pääkäsittelyä, koska Tanskan pääministeri oli puhelinneuvottelussa suostunut maksamaan korvauksia Suomen valtiolle siitä, että Rauma-Repola muuttaa lauttojen tuotantotapaa sellaiseksi, että ne voidaan kuljettaa sillan ali. Suomen asiamiehenä jutussa oli Martti Koskenniemi.
Sara Bareilles

Lapsuus ja nuoruus

Bareilles syntyi ja kasvoi Eurekassa, Kaliforniassa. Hän harrasti muun muassa paikallista musikaaliteatteria, sekä lukiossa kuorolaulua ja näyttelemistä pienissä rooleissa kuten Audrey Little Shop of Horrors -näytelmässä. Eurekan lukiossa kesäkuussa 1998 hänet äänestettiin "eniten taitoja osaavaksi", joka sitten merkittiin vuosikirjaan.
Bareilles kävi Kalifornian yliopistoa ja esiintyi kahdesti sen jokakeväisessä laulukilpailussa UCLA Spring Sing. Hän voitti sen molemmilla kerroilla.
Bareilles ilmoitti MTV-kanavan TRL-ohjelmassa, että hän ja yhtye Maroon 5 ovat vanhoja nuoruudentuttuja Kaliforniasta, jolloin yhtye tunnettiin vielä nimellä Kara's Flowers.

Ura

Lukiosta valmistumisen jälkeen vuonna 2002 Sara Bareilles esiintyi paikallisissa baareissa ja klubeissa, ennen kuin hän esiintyi isommissa tapahtumissa. Hän julkaisi kaksi demoa, joista suurin osa on livemateriaalia.
Tammikuussa vuonna 2004 julkaistiin hänen ensimmäinen studioalbuminsa Careful Confessions. Loput vuodesta 2005 ja vuoden 2006 alusta hän käytti laulujensa kirjoittamiseen ja niiden parantelemiseen sekä uuteen albumiinsa. Yksi hänen kappaleensa, "Gravity", ilmestyi lyhyesti elokuvassa Loving Annabelle.
Satu Tuomisto (koreografi)

Satu Tuomisto on helsinkiläinen nykytanssikoreografi. Hän on valmistunut Lontoossa tanssitaiteilijaksi vuonna 2000. Vuoteen 2009 asti Tuomisto työskenteli Lontoossa muun muassa The Place -teatterissa. Tuomisto toimi JoJo – Oulun Tanssin Keskuksen taiteellisena johtajana vuosina 2011–2013. Tuomistolle myönnettiin valtion viisivuotinen taiteilija-apuraha vuonna 2014.
Satu Tuomisto yhdistelee tanssitaiteessaan tanssia, musiikkia, ilmaisua ja liikettä mielensä mukaan, tavoitteenaan tarjota katsojalle tunnetiloja ja kineettisiä kokemuksia.
Domenico Trezzini

Domenico Andrea Trezzini (ven. Доме́нико Андре́а Трези́ни, Domeniko Andrea Trezini; noin 1670 Astano Luganon lähellä – 2. maaliskuuta 1734 Pietari) oli sveitsiläissyntyinen, Venäjällä toiminut arkkitehti.
Domenico Trezzini työskenteli Venäjällä vuodesta 1703 lähtien. Hänen suunnitelmiensa mukaan perustettiin Kronstadt ja Aleksanteri Nevskin lavra sekä vuonna 1706 aloitettiin Pietari-Paavalin linnoituksen uudistustyöt. Trezzinin suunnittelemia rakennuksia ovat Pietari I:n kesäpalatsi Kesäpuistossa, Pietari-Paavalin katedraali ja Kahdentoista kollegion rakennus (nykyinen Pietarin yliopiston päärakennus). Arkkitehti laati myös mallipiirustuksia eri yhteiskuntaluokkien asuintaloja varten.
Trezzinin suunnittelemat rakennukset edustavat varhaista venäläistä barokkia. Niille on ominaista selkeys, koristelun vaatimattomuus ja klassististen elementtien yhdistäminen barokin piirteisiin.
Eiri

Eiri Oy oli lahtelainen Eikka Riihelän vuonna 1944 perustama perheyritys, joka käsitti valokuvien kehityspalvelun sekä Konica Minolta -kameroiden maahantuonnin Suomeen. Sillä oli myös PIK-20-purjelentokoneiden valmistusta. Eiri asetettiin konkurssiin 16. marraskuuta 2005 sen omasta pyynnöstä. Tätä ennen yritys oli hakeutunut velkasaneeraukseen marraskuussa 2004. Eirin suurimmat velkojat olivat Nordea, Finnvera, Konica-Minolta sekä verottaja. Velkojen määrä oli yhteensä 12,5 miljoonaa euroa. Työntekijöitä oli 115. Konkurssipesän palveluksessa jatkoi 85 henkilöä, joista 65 valmistuksen puolella tuotannossa. Eirissä tehdään 40 000 000 valokuvaa vuodessa. 
Eiri Oy ajautui konkurssitilaan lähinnä digitaalisten kameroiden yleistymisen vuoksi. Yrityksen kuvankehitysliiketoiminta ja tukkukauppa siirtyi Eirikuva Digital Image Oy Ab:lle tuotemerkkeineen. Kehystehtaan toiminta siirtyi Eiri Kehykset Oy Ab:lle.
Suomessa yhtiön kuvatuotteita myydään ja markkinoidaan Eirikuva-tuotemerkin alla. Eirikuva on tuttu ja tunnettu valokuvien merkkituote ja niiden valmistus on jatkunut Suomessa vuosikymmenien ajan. Kesällä 2012 mainostoimistoryhmä Zeeland Oy myi osan Eirikuvan osakkeista Antti ja Arto Kosusen pääosin omistamalle Loreen Oy:lle, Zeeland Oyj jäi uuteen yhtiöön vähemmistöomistajaksi 20 prosentin osuudella.
Ifolor osti alkuvuodesta 2014 Eirikuva-tuotemerkin, jolloin tuotanto Eirikuvalla Lahdessa päättyi. Eiri Kehykset Oy valmistaa edelleen kehyksiä Lahdessa.

Eiri-kehykset

Valokuvakehysten valmistaminen aloitettiin Eirikuvassa 1960-luvulla. Toiminta laajeni pian useaan miljoonaan kehykseen vuodessa, materiaaleina muovi, puu ja metalli. Vuonna 2003 Eiri Kehys irrotettiin Eiri Kuvasta ja siitä tehtiin oma yrityksensä Eiri Kehys Oy Ab. Eiri Kehys haki konkurssia vuonna 2012, jolloin yritys myytiin lahtelaiselle yrittäjälle Juha Miikkulaiselle. Vuodesta 2013 kehyksiä on valmistanut ja myynyt Eiri Kehykset Oy. Kehysvalmistus jatkuu, vaikka muu Eirin toiminta Lahdessa lopetettiin Ifolor-kaupan myötä 2014.
Kehystuotteista huomattava on ollut ruusukulmakehys. Sen valmistus aloitettiin Saksassa 1957 ja Suomessa 1959. Vuoteen 2002 mennessä tuotetta oli valmistettu jo 7,5 miljoonaa kappaletta. Malli oli pysynyt samanlaisena jo vuodesta 1959.
Livio Lorenzon

Livio Lorenzon (6. toukokuuta 1923 Trieste – 23. joulukuuta 1971 Latisana) oli italialainen elokuvanäyttelijä, joka on kuuluisa lukuisista ”pahiksen” rooleistaan.
Lorenzon osallistui toiseen maailmansotaan, kokeili eri ammatteja ja työskenteli Radio Triesten kuuluttajana. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli Nerino Florio Bianchin Ombre su Trieste (”Triesten varjot”, 1951), jossa hän esiintyi salanimellä Elio Ardan.
Siirryttyään Roomaan Lorenzon näytteli muutamissa italialaiskomedioissa kuten Dino Risin Il vedovo (”Leski”) ja Mario Monicellin Suuri sota (La grande guerra, molemmat 1959). Voimakaspiirteinen, kalju ja mustapartainen näyttelijä erikoistui pian seikkailu- ja peplum-elokuvien sadististen roistojen rooleihin, mutta esitti joskus myös positiivisia henkilöhahmoja. 1960-luvun loppupuolella Lorenzon esiintyi useissa spagettiwesterneissä käyttäen toisinaan taiteilijanimeä Charlie Lawrence. Hän teki myös parodiaelokuvia ja työskenteli televisiossa.
Lorenzon tunnettiin Cinecittàssa hyväsydämisenä juoppona. Hänen veljensä Gianni Solaro oli myös näyttelijä ja hänen vaimonsa toimi kuubalaisen Chelo Alonson sijaisnäyttelijänä.