google/wiki40b huggingface dataset:
Etologia

Etologia on biologian tieteenhaara, joka tutkii eläinten käyttäytymistä, yleensä keskittyen käyttäytymiseen luonnollisissa olosuhteissa. Toinen eläinten käyttäytymisen tutkimista kuvaava käsite on behaviorismi, mutta tämä viittaa yleensä opittujen käyttäytymismallien tutkimiseen laboratorio-olosuhteissa.
Lukuisat luonnontieteilijät ovat tutkineet eläinten käyttäytymistä kautta aikojen. Yleinen mielipide on, että modernin etologian tieteenhaara alkoi 1930-luvulla hollantilaisen biologin Nikolaas Tinbergenin ja itävaltalaisten biologien Konrad Lorenzin ja Karl von Frischin työn johdosta, josta he saivat Nobelin lääketieteen palkinnon vuonna 1973. Etologia on yhdistelmä laboratorio- ja kenttätutkimusta, jolla on vahvat siteet neuroanatomian, ekologian ja evoluution kaltaisiin tieteenhaaroihin. Etologit ovat tyypillisesti kiinnostuneita tietystä käyttäytymismallista (tietyn eläinlajin sijaan) ja usein tutkivat yhden tyyppistä käyttäytymistä (esimerkiksi aggressiota) lukuisissa toisiinsa liittymättömissä eläinlajeissa.
Halu ymmärtää eläimiä on tehnyt etologiasta nopeasti kasvavan alan. 21. vuosisadan käänteen jälkeen, monet eläinten välisen kommunikaation, kulttuurin, tunteiden, oppimisen ja seksuaalisen käyttäytymisen kaltaiset asiat, joita asiantuntijat olivat pitkään ajateleet ymmärtäneensä, ovat tulleet uudelleen tarkastelun kohteiksi ja niistä on tehty uusia päätelmiä.
Etologian ja eläinten käyttäytymisen ymmärtäminen voi olla tärkeää eläinten koulutuksessa. Ottamalla huomioon eri lajien tai rotujen luonnolliset käyttäytymismallit kouluttaja voi valita yksilöt, jotka soveltuvat parhaiten tietyn tehtävän suoritukseen. Tämä mahdollistaa myös sen, että kouluttaja voi kannustaa luonnollisten käyttäytymismallien suorittamiseen sekä ei-toivottujen käyttäytymismallien lopettamiseen.

Luonnonvalinnan kautta tapahtuva evoluutio ja etologian alku

Koska etologiaa pidetään biologian tieteenhaarana, etologit ovat olleet erityisen kiinnostuneita käyttäytymismallien evoluutiosta ja näiden ymmärtämisestä luonnonvalinnan näkökulmasta. Charles Darwinia voidaan tietyssä mielessä pitää ensimmäisenä modernina etologina. Hänen Tunteiden ilmeneminen ihmisissä ja eläimissä -kirja teki vaikutuksen moneen sen ajan etologiin. Hän jatkoi käyttäytymismalleihin kohdistuvaa kiinnostustaan rohkaisemalla mentoroitavaansa George Romanesia, joka tutki eläinten oppimista jä älyä käyttäen antropomorfista menetelmää, joka ei saanut tukea tiedeyhteisöltä.
Muut Oskar Heinrothin ja Julian Huxleyn kaltaiset varhaiset etologit sen sijaan keskittyivät käyttäytymismalleihin, joita voidaan kutsua vaistonvaraisiksi (tai luonnollisiksi) siinä mielessä, että ne ilmenevät tietyn eläinlajin kaikissa yksilöissä tiettyjen olosuhteiden vallitessa. He rakensivat etogrammin (kuvauksen lajin luonnollisista käyttäytymisen päälajeista ja niiden yleisyyksistä) aina kun he aloittivat uuden eläinlajin käyttäytymismallin tutkimisen. Tämä tarjosi käyttäytymismalleista objektiiviseksi uskotun ja kumulatiivisen tietokannan, jota myöhemmät etologit saattoivat tarkistaa ja täydentää.
Todennäköisyysamplitudi

Todennäköisyysamplitudi on kvanttimekaniikassa aaltofunktion amplitudia kuvaava kompleksiluku. Aaltofunktion avulla siis kuvataan, millä todennäköisyydellä hiukkanen löytyy tietystä paikasta . Kun todennäköisyystiheys paikan suhteen merkitään , voidaan todennäköisyysamplitudi merkitä .
Todennäköisyysamplitudin käsite juontaa juurensa vuodesta 1926, jolloin Max Born esitti tulkintansa, että Schrödingerin yhtälön aaltofunktion amplitudin neliö esittää todennäköisyystiheyttä ja aaltofunktion amplitudi on todennäköisyysamplitudi.

Bra-ket-esitys

Todennäköisyysamplitudi voidaan esittää myös bra-ket-merkinnällä seuraavasti:
.
Vares – Huhtikuun tytöt

Juoni

Aino Aaltonen, Teresa Sundin ja Kikka Valasranta katosivat Turussa huhtikuussa 15 vuotta sitten. Tapaus on noussut Kyllikki Saaren ja Bodominjärven veroiseksi mysteereiksi, ja teorioita riittää.
Jussi Vares tekee toimittaja Ruuhiolle juttua kansallisesta murhenäytelmästä ja ajattelee keikan olevan uransa helpoin: vähän arkistojen kaivelua eikä mitään paineita selvittää arvoitusta. Usein on Vares ollut väärässä, mutta harvoin näin väärässä.
Samaan aikaan Turun kaduille palaa Afrikan armeijassa palvellut kylmäverinen tappaja Tristan da Cunha, jolla on mielessään vain yksi asia: kosto. Hän raivaa tiensä kohti suunnitelmansa päämäärää, eikä kaihda rajujakaan keinoja onnistuakseen siinä..
Maku (estetiikka)

Maun historia

Maku tuli keskeiseksi käsitteeksi esteettiseen keskusteluun 1700-luvulla. Kauneuteen maku yhdistettiin ensimmäisen kerran renessanssin Italiassa, jossa varhaisimmat maininnat ovat 1460-luvulta. 1500- ja 1600-luvuilla maun-käsite esiintyi harvakseltaan niiden liittyen joko kauneuteen, taipumuksiin, intuitiivisiin arvioihin tai moraaliin. Varsinaisia makuteorioita kehiteltiin 1700-luvulla, jolloin siitä nousee vilkas keskustelu varsinkin Britanniassa. Aiheesta mm. julkaistaan huomattavan paljon lehtikirjoituksia ja -artikkeleita.
Teoriat ihmisen sielullisista kyvyistä kehittyivät 1700-luvulla. Pohdinnat ihmisen erilaisista fyysisistä ja psyykkisistä kyvyistä oli alkanut keskiajalla. 1700-luvulla alettiin pohtia ihmisen kauneuden havaitsemiseen liittyviä kykyjä ja tästä kehittyi ajatus mausta. Varsin yleisesti ajateltiin, että vaikka kauneutta koskevissa kysymyksissä ei voidakaan nojata rationaaliseen tietoon (kuten vanhassa ideoihin perustuvassa kauneuskäsityksessä), voi niistä kuitenkin saada jotakin tietoa. Tieto kauneudesta perustuu tuolloin maun toimintaan. Maku tunnistaa kauneuden, vaikkei voikaan sitä selittää. Hyvä maku voitiin nähdä joko synnynnäisenä tai harjoittelun avulla hankittuna.
Maun käsitteen esiintuominen ei ratkaissut kuitenkaan ongelmaa rationaalisesti perustelemattomissa olevien väitteiden yleispätevyydestä. Brittiläiset empiristit olivat myös maun kannattajia ja heidän mukaansa kauneuden havaitsemiseen oli oma erityinen aistinsa, kauneusaisti. He uskoivat kauneuden havaitsemisen olevan samalla tavalla luotettavaa kuin muukin aistiminen.
Tunnettuja makuaistia kannattavia filosofeja oli muun muassa David Hume, Edmund Burke ja Immanuel Kant. Kukin maun ja kauneusaistin käsitteelle rakentava filosofi subjektivoi kauneuden, joskin teki sen vain osittain. Jokainen heistä väitti, että jokin objektiivisen maailman erityinen piirre pani makuaistimme toimimaan. Maun käsite oli kuitenkin käyttänyt mahdollisuutensa loppuun 1700-luvun loppuun mennessä ja teoriat esteettisen käsitteestä alkoivat syntyä. Esteettisen asenteen teorioissa subjektivointi oli täydellisesti suoritettu kokemuksen ollessa täysin subjektin elämys.
Aaron Cresswell

Seurajoukkueura

Cresswell edusti Liverpool FC:n junioreita vuodet 2003–2005. Ammattilaisdebyyttinsä hän teki vuonna 2008 Ykkösliigan Tranmere Roversissa. Roversia Cresswell edusti vuodet 2008–2011. Vuonna 2011 hän siirtyi Mestaruussarjan Ipswich Towniin. Siellä hän pelasi vuodet 2011–2014. Seuran kannattajat valitsivat hänet vuonna 2012 seuran kauden pelaajaksi. Kesällä 2014 Cresswell siirtyi Valioliigan West Ham Unitediin. Pääsarjadebyyttinsä hän teki elokuussa 2014 Tottenham Hotspuria vastaan.

Maajoukkueura

Cresswell pelasi Englannin jalkapallomaajoukkueessa ensimmäisen kerran maaottelussa Espanjaa vastaan marraskuussa 2016. Hän pelasi avauskokoonpanossa MM-karsintaottelussa Liettuaa vastaan lokakuussa 2017.
Paavo Hirvikallio

Paavo Hirvikallio (4. syyskuuta 1911 Luumäki – 7. maaliskuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen valtiotieteen tohtori ja poliittisen historian tutkija.
Hirvikallion vanhemmat olivat kansakoulunopettajat Taavetti (Taavi) Hirvikallio (1882–1918) ja Aliina Riihelä (1889–1926). Hirvikallion isä joutui Suomen sisällissodan aikana punaisten teloittamaksi Kouvolassa 10. huhtikuuta 1918 ja hänen pankin prokuristina toiminut äitinsä surmattiin Taavetin Kansallis-Osake-Pankin konttorin ryöstöyrityksen yhteydessä 1. kesäkuuta 1926. Hirvikallio pääsi ylioppilaaksi 1929 Kouvolan yhteiskoulusta ja hän valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1935. Hän suoritti 1951 puhetaidon opettajan (logonomi) tutkinnon ja väitteli 1958 valtiotieteen tohtoriksi. Hirvenkallion väitöskirja käsitteli Suomen tasavallan presidentinvaaleja vuosina 1919–1950 ja presidenttien valintaan liittyneitä taustatekijöitä. Väitöskirjaa varten Hirvikallio haastatteli muun muassa kaikkia vuonna 1958 elossa olleita presidentin valitsijamiehiä. 
Hirvikallio oli työssä Kansallis-Osake-Pankin pääkonttorissa 1936–1946 ja kauppa- ja teollisuusmnisteriössä 1946–1950. Hän toimi sitten valtio-opin, yhteiskuntaopin ja kansainvälisen politiikan opettajana muun muassa Sotakorkeakoulussa ja Maasotakoulussa.
Hirvikallio kuului 1930-luvulla äärioikeistolaisuutta vastustaneen Vapaamielisten Klubin perustajiin. Hän oli mukana perustamassa vuonna 1935 politiikan tutkimukseen erikoistunutta Valtiotieteellistä yhdistystä ja hän toimitti yhdistyksen vuosikirjat 1941–1951. 
Paavo Hirvikallio oli naimisissa 1936–1994 Gertrud Emilia Modigin (1907–1994) kanssa. Suomen Kulttuurirahaston yhteydessä toimii Hirvikallion testamenttilahjoitukseen perustuva Paavo Hirvikallion rahasto joka tukee poliittisen historian jatko-opintoja.
Krateros

Krateros (kuoli 320 eaa.) oli yksi Aleksanteri Suuren kenraaleista ja hänen seuraajistaan, eli diadokeista.
Granikosjoen taistelussa Krateros oli yhden falangiyksikön päällikkö. Krateros oli ilmeisesti taitava komentaja, koska Issoksen ja Gaugamelan taisteluissa hän komensikin jo koko vasemman siiven jalkaväkeä. Kuuluisan tarinan mukaan Krateros rakasti Aleksanteria, koska hän oli kuningas; Hefaistion taas rakasti häntä, koska hän oli Aleksanteri. Krateros ja Hefaistion olivatkin kilpailijoita ja jopa vihamiehiä.
Toinen Krateroksen vihamiehistä oli Parmenionin poika Filotas. Krateros syytti Filotasta siitä ettei tämä ollut paljastanut salaliittoa, joka oli tullut tämän tietoon. Filotas tuomittiin kuolemaan.
Hydaspesjoen taistelussa Krateros johti joukkoja, jotka Aleksanteri jätti joen toiselle puolelle. Aleksanterin marssiessa joukkoinensa Industa pitkin Intian valtamerelle Krateros johti sitä armeijan puolikasta, joka marssi joen länsirannalla. Vuonna 325 eaa. Aleksanteri lähetti Krateroksen takaisin länteen samalla, kun osa armeijasta jatkoi matkaa merelle.
Kun Aleksanteri palasi Susaan vuonna 323 eaa., hän halusi että hänen johtavat upseerinsa menisivät naimisiin persialaisten naisten kanssa. Krateros meni naimisiin Dareioksen veljen Oksyathresin tyttären Amestrisin kanssa. Krateros oli Aleksanterin ja Hefaistionin lisäksi ainut joka sai vaimokseen Akemenidien hallitsijasukuun kuuluvan naisen.
Ennen kuolemaansa Aleksanteri lähetti Krateroksen ja Polyperkhonin Makedoniaan mukanaan 11 500 veteraania jotka saivat palata kotiin. Kilikiassa ollessaan Krateros sai kuulla että Aleksanteri oli kuollut. Krateros jäi osatta kun Aleksanterin valtakunta jaettiin diadokkien kesken. Hän ei tosin heti osoittanut tyytymättömyyttään, vaan lähti auttamaan Antipatrosta Lamian sodassa. 
Vuonna 322 eaa. alkaneessa Ensimmäinen diadokkisodassa Krateros auttoi Antipatrosta, joka kapinoi Perdikkasta vastaan Ptolemaios I kanssa. Krateros meni myös naimisiin Antipatroksen tyttären Filan kanssa. 
Samalla kun Perdikkas lähti kukistamaan Egyptiä, hän lähetti kreikkalaisen Eumenesin Kraterosta ja Antipatrosta vastaan. Eumenes oli Aleksanterin entinen sihteeri eikä hänellä ollut kokemusta sodankäynnistä.  Kaikkien suureksi yllätykseksi Eumenes kukisti vihollisensa ja Krateros kuoli taistelussa.
Lentopallon miesten maailmanmestaruuskilpailut 2014

Toinen kierros

Jatkolohkossa E pelaavat alkulohkojen A ja D neljä parasta joukkuetta. F jatkolohkon muodostavat vastaavasti lohkojen B ja C neljä parasta. Alkulohkossa pelatut keskinäiset ottelut lasketaan mukaan jatkolohkon taulukkoon, eivätkä jatkoon päässeet joukkueet kohtaa toistamiseen tällä kierroksella. Kummankin jatkolohkon kolme parasta jatkavat kolmannelle kierrokselle.

Kolmas kierros

Jatkolohkojen voittajat sijoitetaan eri puolivälierälohkoihin. Kakkosten ja kolmosten paikat eri lohkoissa arvotaan. Lohkojen kaksi parasta jatkavat välieriin, lohkokolmoset pelaavat ottelun turnauksen viidennestä sijasta.
Monrovia

Historiaa

Portugalilaiset merimiehet tunsivat alueen jo 1560-luvulla nimellä Cape Mesurado, mutta kaupunkia ei perustettu ennen huhtikuuta 1822, jolloin alueelle perustettiin American Colonization Societyn avulla Yhdysvalloista ja Länsi-Intian saaristosta vapautettujen värillisten orjien siirtokunta. Kaupunki nimettiin tuolloin Christopolikseksi. Nykysen nimensä kaupunki sai vuonna 1824 James Monroen, tuolloisen Yhdysvaltain presidentin mukaan.
Monroviassa alkoi ilmestyä sanomalehti jo 1820-luvulla. Vuonna 1851 kaupungissa avattiin korkeinta opetusta antava "Liberia College" joka nimettiin vuonna 1951 Liberian yliopistoksi (University of Liberia).
Kaupunki vaurioitui 1990-luvun alussa pahoin Liberian sisällissodassa.
Mäntlahti

Mäntlahti on kylä Haminassa. Se sijaitsee noin 12 kilometriä kaupungin keskustasta kaakkoon, Suureen rantatiehen kuuluvan Museotien varrella.

Historia

Ensimmäinen maininta Mäntlahdesta löytyy vuodelta 1458. Tuolloisessa asiakirjassa määritellään Vehkalahden pitäjän kaakkois- ja eteläosan kylien rajoja. Mäntlahden katsottiin 1500-luvun puolivälissä kuuluvan toisinaan Vehkalahden ja toisinaan Virolahden alueeseen. Tuolloin Mäntlahden isännät olivat ammatiltaan maanviljelijöitä, kalastajia ja kippareita.
1700-luvulla Mäntlahden taloista muodostui kaksi herrasviljelystä. Nämä yhdistettiin myöhemmin yhdeksi suurtilaksi. Tämän kartanon päärakennus rakennettiin vuonna 1851 vanhan Ristolan talon tontille, kylän pääasutuksen ulkopuolelle.
Mäntlahden vanhat tonttimaat ovat edelleen asuttuja. Vanhakylän tontilla on peltojen ympäröimää maalaisasutusta ja rakentamattomilla alueilla on mahdollisesti säilynyt jäänteitä aiemmista asutusvaiheista.
Aßlar

Maantiede

Aßlar sijaitsee Hessenin länsiosassa. Kantakaupunki ja Werdorfin kaupunginosa sijaitsevat 55-kilometrisen Dill-joen laaksossa. Dill laskee Lahnin ja Reinin kautta Pohjanmereen. Lahn-Dill-piirin pääkaupunki Wetzlar sijaitsee viitisen kilometriä Aßlarista kaakkoon. Kaupungit ovat kasvaneet toisiinsa kiinni. Aßlarin länsipuolella on Westerwaldin ylänkömaa.
Aßlarin kaupunginosat ovat Aßlar (ml. Klein-Altenstädten), Bechlingen, Berghausen, Bermoll, Oberlemp ja Werdorf.

Historia

Varhaisin asiakirjamaininta Aßlarista on vuosilta 782 ja 783 Lorschin koodeksissa. Paikkakunta teollistui ennen ensimmäistä maailmansotaa ja sen väkiluku kasvoi noin viiteen tuhanteen. Vuonna 1971 alueella tehtiin useita kuntaliitoksia. Aßlaria ympäröineistä maalaiskunnista tuli Aßlarin osa-alueita. Vuonna 1977 Aßlariin liitettiin Werdorf. Seuraavana vuonna Aßlarille myönnettiin kaupunkioikeudet.
Rautamalmi avitti Aßlarin kehittymistä. Malmikaivoksesta on maininta jo 1300-luvulta. Luonnonrikkauksista jalostettiin korkeamman lisäarvon tuotteita paikallisesti, joten paikkakunnasta ei tullut pelkkä raaka-aineen viejä. Alueen maaperä ei ollut maanviljelyksen kannalta niin hyvää, että paikkakunta olisi voinut vaurastua maanviljelyksellä.
Ensimmäinen valtakunta, johon Aßlar kuului, oli Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta. Ennen Saksan valtakunnan perustamista 1871 kaupunki kuului muutaman vuoden Pohjois-Saksan liittoon. Saksan valtakunnassa kaupunki kuului ensin Preussin kuningaskuntaan ja sen seuraajaan Preussin vapaavaltioon. Toisen maailmansodan jälkeen Aßlarin seutu oli osa Yhdysvaltain miehitysvyöhykettä. Saksan liittotasavallassa siitä tuli osa Hessenin osavaltiota.
Aßlarin merkittäviä rakennuksia on muun muassa 1600-luvun lopulla rakennettu barokkityylinen Werdorfer Schloss eli Werdorfin linna.

Talous ja liikenne

Aßlarin talousmaantieteellinen sijainti on suotuisa. Kaupunki ja koko Lahn-Dillin piirikunta sijaitsee kuusimiljoonaisen Rein–Mainin metropolialueen pohjoisella reunalla. Ruhrin alueen suurkaupungit ovat  Aßlarin luoteispuolella, ja Aßlariin on hyvät moottoritieyhteydet kaikista ilmansuunnista. Elinkeinoelämän runkona on monipuolinen teollisuus, johon kuuluu muun muassa koneenrakennus ja hienomekaniikka.

Henkilöitä

Aßlarin historian pahamaineinen merkkihenkilö on ryöväri ja varas Johann Justus Dietz (1789–1813). Kaupungin parempimaineisia tunnettuja henkilöitä ovat muun muassa kellonvalaja ja poliitikko Philipp Rincker (1795–1868) ja jalkapalloseura 1. FC Kaiserslauternissa vaikuttanut Erwin Göbel (s. 1959).
Oulun kansainvälinen lasten- ja nuortenelokuvien festivaali

Oulun kansainvälinen lasten- ja nuortenelokuvien festivaali on Oulussa vuosittain pidettävä lasten- ja nuortenelokuvien katselmus- ja kilpailutapahtuma. Festivaalin järjestää Oulun Elokuvakeskus ry. Tapahtumaa on järjestetty vuodesta 1982 lähtien.
Festivaali jakaantuu viiteen sarjaan: kilpasarja, nuortensarja, maailmanpyörä, kotimainen katselmus ja erikoissarjat.
Festivaaleilla jaetaan muun muassa kilpailusarjan parhaan elokuvan ohjaajalle sanomalehti Kalevan lahjoittama 3 000 euroa, Kansainvälisen lasten- ja nuortenelokuvien järjestön CIFEJ:n palkinto sekä Sanna Koiviston suunnittelema Pikku karhu, suomalaisen lastenelokuva-alan tunnustuspalkinto.
Festivaali järjestetään vuosittain viikolla 47. Esityspaikkoja ovat Finnkino Plaza sekä Kulttuuritalo Valveella sijaitsevat Valvesali ja Studio.
Domna Huovinen

Domna Hilipäntytär Huovinen (o.s. Karhunen; 20. tammikuuta 1878 Vuokinsalmi, Vuokkiniemi – 18. toukokuuta 1963 Suomussalmi) oli vienankarjalainen runonlaulaja ja itkuvirsien taitaja.
Domna Huovinen syntyi Venäjän puolella Vuokinsalmen kylässä mutta muutti Suomeen 1895 avioiduttuaan Suomussalmen Kuivajärveltä kotoisin olleen Hilippä Huovisen (1873-1947) kanssa. Domna Huovinen itki itkuvirsiä Kuivajärven ja Hietajärven vienankarjalaiskylien häissä ja hautajaisissa 1950-luvulle saakka. Huovisen runonlausuntaa tallensi 1950-luvulla muistiin muun muassa Erkki Ala-Könni.
Domna Huovinen on haudattu Kuivajärven Kalmosaareen. Kuivajärven kylässä sijaitsee myös runonlaulajien muistoksi 1964 rakennettu kylän kokoontumispaikkana ja retkeilymajana toimiva Domnan pirtti.
Hämeenlinnan VPK

Hämeenlinnan VPK on Hämeenlinnassa toimiva vapaaehtoinen palokunta. Palokunta on perustettu vuonna 1873 ja on siten Suomen vapaaehtoisista palokunnista kahdeksanneksi vanhin ja Hämeenlinnan toiseksi vanhin toimiva yhdistys. Palokunnan tärkeimpänä tehtävänä on edelleen palonsammutus- ja pelastustoiminta. Yhdistyksen toiminnan keskuksena on Hämeenlinnan keskustassa sijaitseva vuonna 1893 valmistunut Palokunnantalo. Hämeenlinnan VPK on yksi Kanta-Hämeen kolmesta sopimuspalokunnasta.
Al Capp

Alfred Gerard Caplin, taiteilijanimi Al Capp (28. syyskuuta 1909 New Haven, Connecticut – 5. marraskuuta 1979 New Haven, Connecticut) oli yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä. Hänet tunnetaan parhaiten strippisarjakuvasta Li’l Abner, jota hän piirsi vuosina 1934–1977.
Capp opiskeli maisema-arkkitehtuuria Bostonin taidemuseon koulussa ja Philadelphian Pennsylvanian kuvataideakatemiassa. Hänestä tuli vuonna 1933 Joe Palooka -sarjakuvastaan tunnetun Ham Fisherin avustaja. Capp alkoi piirtää omaa sarjakuvaansa Li’l Abneria vuonna 1934 The New York Mirroriin. Hän jatkoi sarjan tekemistä vuoteen 1977, jolloin jäi eläkkeelle. Hän käsikirjoitti myös joitain muita sarjoja. Capp sai National Cartoonists Societyn Reuben-palkinnon vuonna 1947.
Intel

Osuus suoritinmarkkinoilla

Intelin osuus prosessorimarkkinoilla oli vuoden 2008 viimeisellä neljänneksellä 81,8 prosenttia. Intel kasvatti osuuttaan prosessorimarkkinoista vuoden 2007 viimeiseen neljännekseen verrattuna 3,4 prosenttia. Vuositasolla kasvua oli 1,6 prosenttia. Vuoden 2009 ensimmäisellä neljänneksellä Intelin osuus prosessorimarkkinoista laski 79,1 prosenttiin.

Logoja

Intelin vanhoja ja uusia logoja.
Fernando Hierro

Peliura

Hierro aloitti ammattilaisuransa Real Valladolidissa kaudella 1987–1988. Ennen kautta 1989–1990 hän siirtyi Real Madridiin, jossa voitti neljäntoista kauden aikana Espanjan pääsarjamestaruuden viidesti (1990, 1995, 1997, 2001, 2003) ja Mestarien liigan kolmesti (1998, 2000, 2002). Kauden 2002–2003 päätteeksi seura jätti uusimatta Hierron sopimuksen. Pelattuaan yhden kauden qatarilaisessa Al-Rayyanissa, Hierro palasi Eurooppaan kaudeksi 2004–2005 yksivuotisella sopimuksella Englannin Valioliigan Bolton Wanderersin kanssa. Ammattilaisuransa viimeisen ottelun hän pelasi 15. toukokuuta 2005.
Espanjan maajoukkueessa Hierro pelasi 89 ottelua ja teki 29 maalia. Hän otti osaa vuosien 1990, 1994, 1998 ja 2002 MM- sekä vuosien 1996 ja 2000 EM-kilpailuihin. Vetäytyessään maajoukkuetehtävistä vuonna 2002 hän piti hallussaan kenttäpelaajien otteluennätystä sekä maaliennätystä. Raúl korvasi hänet sekä Real Madridin ja maajoukkueen kapteenina että ennätyksien haltijana.

Peliuran jälkeen

Hierro nimitettiin Espanjan kuninkaallisen jalkapalloliiton urheilutoimenjohtajaksi syyskuussa 2007.
Heinäkuussa 2011 Hierro siirtyi nelivuotisella sopimuksella Málagan toimitusjohtaja. Hän jätti tehtävänsä jo toukokuussa 2012, koska "hänestä tuntui siltä", ettei työ ole enää mielekästä.
10. heinäkuuta 2014 Hierro teki paluun Real Madridiin, kun hänestä tuli Carlo Ancelottin apuvalmentaja yksivuotisella sopimuksella. Hän korvasi tehtävässä Zinédine Zidanen, joka siirtyi Real Madrid Castillan päävalmentajaksi. Kesäkuussa 2016 Hierron valmennusura jatkui Segunda Divisiónissa pelaavan Real Oviedon päävalmentajana. Hän teki seuran kanssa 1+1-vuotisen sopimuksen.
Hierro nimitettiin Espanjan jalkapallomaajoukkueen päävalmentajaksi kesäkuussa 2018 vain kaksi päivää ennen joukkueen ensimmäistä ottelua MM-kisoissa. Espanjan putosi kisoissa jo ensimmäisellä pudotuspelikierroksella Venäjälle ja Espanjan jalkapalloliitto tiedotti tästä noin viikkoa myöhemmin, ettei Hierro jatka päävalmentajana kisojen jälkeen.
Azerbaidžan Eurovision laulukilpailussa

Vuoden 2013 skandaali

Heti vuoden 2013 kilpailun jälkeen internetissä alkoi levitä video, jossa kaksi azerbaidžanilaista yritti ostaa Liettuassa ääniä paikallisilta nuorilta. He tarjosivat rahaa vastineeksi siitä, että he saisivat nuorten puhelimet lainaan ja äänestäisivät niillä. EBU:n virallisen ääntenvalvojan Jon Ola Sandin mukaan asiasta ei voida olla varmoja. Kuitenkin 6. helmikuuta 2014 vahvistettiin, että jonkun maan televisioyhtiö oli yrittänyt huijata ostamalla ääniä vuoden 2013 Euroviisuissa. Huijausyritystä tehneestä maasta ”ei oltu varmoja”, mutta vahvoja epäilyksiä Azerbaidžania kohtaan on.
Windows Defender

Historia

Windows Defender oli aikanaan nimeä GIANT AntiSpyware kantava ohjelma, kunnes Microsoft osti sen. Oston seurauksena nimi muuttui ensin Windows AntiSpywareksi, jolla ei juurikaan ollut eroa Giantin ohjelmaan. Windows Defender -nimiseksi muuttuessaan ohjelma sai lukuisia uusia ominaisuuksia. Näitä ovat esimerkiksi uudistettu käyttöliittymä, parannetut tutka- ja poisto-ominaisuudet, kaikkien käyttäjien suojaus sekä automaattiset päivitykset. Tämä Windows Defender -nimeä kantanut haittaohjelmien poistotyökalu sisältyi Windows Vista ja Windows 7 -käyttöjärjestelmiin.
Windows 8 -käyttöjärjestelmään aiemmin erillinen Microsoftin virustorjuntaohjelma Microsoft Security Essentials sulautettiin aiemman Windows Defender haittaohjelmien poistotyökalun kanssa. Näin syntyi uusi Windows Defender -nimeä kantava täysimittainen viruksien ja haittaohjelmien torjuntaohjelma sisäänrakennettuna käyttöjärjestelmään.

Menestyminen

Alkuperäinen Windows Defender haittaohjelmien poistotyökalu on kevyt, mutta se ei ole menestynyt hyvin testeissä heikon haittaohjelmien tunnistuksen takia. 
Myöskään virustorjunnan sisältänyt Windows Defender ei aikaisemmin menestynyt hyvin testeissä. Vuonna 2013 julkaistiin Windows 8 -tietokoneille uudistettu Windows Defender, jonka MaximPC laittoi vertailuun Avastia vastaan. Vain käyttöliittymä todettiin paremmaksi Defenderissä. Microsoft sanoikin aiemmin Defenderin olevan vain "ensimmäinen turvatekijä" (first line of defense) haittaohjelmia vastaan, eikä suositellut sitä käytettäväksi tietokoneen ainoana suojausohjelmana.
Sittemmin Windows Defender on kehittynyt valtavasti. Huhtikuussa 2016 AV-TEST antoi ohjelmalle virustorjuntaohjelmien sertifioinnin. AV-TEST:issä ohjelma sai tuolloin 3/6 pistettä.
Huhtikuussa 2017 AV-TEST antoi Defenderille 4,5/6 pistettä ja myöhemmin saman vuoden joulukuussa 6/6 pistettä.