google/wiki40b huggingface dataset:
Bolsena

Maantiede

Bolsena sijaitsee Keski-Italiassa Volsinin vuoristossa noin 25 kilometriä Viterbosta pohjoiseen. Maanjäristysriskiä arvioivassa neliportaisessa Classificazione sismica -luokituksessa Bolsenan vyöhyke on 2B.
Bolsenan vuotuinen keskilämpötila on 13,9 °C. Heinäkuun keskilämpötila on 23,5 °C ja tammikuun puolestaan 5,3 °C. Vuotuinen sademäärä on 719 mm.

Historia

Roomalaiset valtasivat vuonna 241 eaa. muinaisen etruskien keskuksen Volsiniin, jonka asukkaat pakenivat nykyisen Bolsenan alueelle. Kaupungin antiikkinen nimi on Volsinii Novi, "Uusi Volsinii". Lazion ja Toscanan alueella kulkeva muinainen roomalaistie Via Cassia linjattiin Bolsenan kautta ja keskiajalla reittiä käyttivät pyhiinvaeltajat. Paavi Bonifatius IX antoi 1398 Bolsenan hallinnon umbrialaiselle Monaldeschin suvulle, vuonna 1451 paikkakunta palasi Kirkkovaltion yhteyteen. Renessanssin aikana useat paavit, kuten Pius II, Paavali III ja Leo X, suosivat Bolsenaa matkakohteena. Paikkakunta kuului Kirkkovaltioon aina vuoteen 1870, jolloin Kirkkovaltio lakkautettiin Italian yhdistymisen myötä.
Bolsenan väkiluku oli vuonna 1871 noin 2 700. Väestömäärän huippu saavutettiin 1950-luvulla, jolloin paikkakunnalla asui yli 4 200 ihmistä. 1960-luvulla Bolsenan väkiluku väheni, jonka jälkeen se kääntyi uuteen nousuun, kunnes 2010-luvulla väkiluku on jälleen vähentynyt.
Party Upstairs

Kappaleet

Sävellykset ja sanoitukset Jim Pembroke, paitsi 5. sävellys Jukka Orma.
Kannaksen lukio

Kannaksen lukio on Lahden kaupungin ylläpitämä lukio. Lukio sijaitsee Paavolan kaupunginosassa Kannaksenkatu 20:ssä. Lukiossa on noin 750 opiskelijaa ja 50 opettajaa. Yleislinjan lisäksi Kannaksen lukiossa on kansainväliseen IB-tutkintoon johtava erityistehtävä sekä kuvataiteen erityistehtävä. Kannaksen lukiossa tarjotaan omana painotuksena myös teatteritaiteen kursseja.
Lukion rehtorina toimii Jyrki Rosti. Kannaksen lukion peruskorjaus valmistui kevät-talvella 2009.  Peruskorjauksen yhteydessä lukioon rakennettiin noin 500 neliömetriä kuvataiteen ja muotoilun tiloja. Myös näyttämötekniikka uusittiin vastaamaan pienen teatterin tarpeita.
Kannaksen lukio katsotaan avatuksi 2. syyskuuta 1907 Terijoen suomalaisena yhteiskouluna, joka sai oman Yrjö Sadeniemen suunnitteleman koulurakennuksen 1910. Lahdessa oli talvisodan aikana ennestään lukio-opetukseksi Lahden yhteiskoulun oppikoululuokat ja kaksi yksityistä oppikoulua. Neljänneksi tuli Terijoen suomalainen yhteiskoulu, jolle Lahden kaupunki anoi luvan valtioneuvostolta ja jolle tuli nimeksi Kannaksen yhteislyseo tarkoittaen Karjalankannasta, jolla Terijoen kunta, entinen Kivennavan kylä, oli sijainnut vuodesta 1910 alkaen.
Kannaksen yhteislyseo aloitti Lahden lyseon tiloissa, jonne tuli myöhemmin myös 1944 Lahdenpohjan Yhteislyseo, joka nimettiin sittemmin Lahden keskikouluksi ja lopulta Salinkallion lukioksi. Kannaksen lukion Annikki Virtasen suunnittelema koulurakennus valmistui 1952. Rakennuksen peruskivi oli tuotu Terijoelta.
Keiō-rautatiet

Historia

Nykyisen yrityksen edeltäjä oli vuonna 1910 perustettu Keiō-sähköraitiotie (jap. 京王電気軌道株式会社, Keiō denkikidō kabushikigaisha), joka aloitti vuonna 1913 liikennöinnin Sasazukan ja Chōfun välillä. Shinjukuun linjaa jatkettiin 1916, ja vuonna 1926 yritykseen liitettiin Hachiōjiin saakka liikennöinyt Gyokunan-rautatie. Nykyinen Inokashira-linja oli alun perin toisen yrityksen, Teito-rautatien hallussa. Se liitettiin vuonna 1940 Odakyū-rautateihin, joka kuitenkin yhdistettiin toisen maailmansodan keskellä vuonna 1942 Tōkyū-rautateihin; myös Keiō-sähköraitiotie menetti itsenäisyytensä vuonna 1944 ja yhdistettiin Tōkyūhun. Sodan päättymisen jälkeen vuonna 1948 nämä liitokset purettiin, ja nykyinen yritys sai alkunsa. Tōkyūsta pilkotuista yrityksistä se oli pienin.
Juurijuhla

JuuriJuhla-RotFest eli Espoon kansanmusiikkiviikko järjestetään vuosittain huhtikuussa. Tapahtuma alkoi vuonna vuonna 2003 Kevät soi -nimisenä. Vuodesta 2004 nimi on ollut JuuriJuhla-RotFest. Tapahtuma tarjoaa suomalaista, suomenruotsalaista ja kokeilevaa kansanmusiikkia. Lasten kansanmusiikkikonsertit ovat alusta asti olleet olennainen osa JuuriJuhlan ohjelmaa, kuten myös suomenruotsalaiset tapahtumat.
JuuriJuhlan päänäyttämö on Leppävaaran Sellosali, mutta konserttipaikkoina toimivat myös Espoon vanhat kartanot, kirkot sekä seurantalot. Tapahtuman taiteellisena johtajana toimii kansainvälisesti ansioutunut harmonikkataiteilija, taiteilijaprofessori Maria Kalaniemi.
JuuriJuhla-RotFestin järjestävät JuuriJuhla-RotFest-yhdistys, Suomen Kansanmusiikkiliitto, Espoon kaupunki, Espoon Kansanmusiikkikilta, Uudenmaan Kansanmusiikkiyhdistys, Espoon tuomiokirkkoseurakunta, Esbo svenska församling sekä Esbo Hembygdsförening.

Vuoden 2009 JuuriJuhla

Vuoden 2009 JuuriJuhla pidettiin 13.-18. huhtikuuta. Esiintyjiä oli muun muassa Ilona Korhonen Ensemble, Tsuumi Sound System, Vieno Kekkonen & Pekka Pentikäinen, J. Karjalainen & Veli-Matti Järvenpää, Frigg, Maria Kalaniemi & Pekka Lehti, Jouhiorkesteri, Polka Chicks ja Pasi K & Hurmos.
Rudolf von Auerswald

Rudolf Ludwig Cäsar von Auerswald (1. syyskuuta 1795 Königsberg – 14. tammikuuta 1866 Berliini) oli saksalainen valtiomies, joka toimi Preussin pääministerinä vallankumousvuoden aikana kesäkuusta syyskuuhun 1848.
Auerswald palveli vuosina 1812–1820 upseerina Preussin armeijassa ja viljeli sen jälkeen suurtilaansa Itä-Preussissa. Hän oli 1824–1834 Heiligenbeilin piirin maaneuvos (landrat), 1838–1842 Königsbergin ylipormestari ja 1842–1848 hallintojohtaja (regierungspräsident) Trierissä, minkä ohella hän kuului Itä-Preussin maakuntapäivien ritarihuoneeseen. Vuoden 1848 maaliskuun vallankumouksen jälkeen liberaalina pidetty Auerswald nimitettiin Itä-Preussin ylipresidentiksi (oberpräsident). Hänet valittiin myös edustajaksi Preussin kansalliskokoukseen ja hän oli kesäkuusta syyskuuhun 1848 maan pää- ja ulkoministerinä. Vallankumousta seuranneen konservatiivisen reaktion vuosina hän oli maapäivien edustajainhuoneen liberaaliin opposition johdossa ja kuului lyhytaikaiseen Erfurtin liiton parlamenttiin.
Auerswald palasi Preussin hallitukseen, kun sijaishallitsijaksi tullut hänen lapsuudenystävänsä, prinssi Vilhelm nimitti hänet vuonna 1858 Karl Anton von Hohenzollern-Sigmaringenin hallitukseen salkuttomaksi ministeriksi. Prinssihallitsija Vilhelmin tuki teki Auerswaldista hallituksen vahvan miehen ja hän yritti uudistaa Preussin sotavoimia. Hallituksen kaaduttua maaliskuussa 1862 Auerswald vetäytyi julkisesta elämästä.
Rudolf von Auerswaldin veli oli Frankfurtin kansalliskokouksen edustajana toiminut kenraalimajuri Hans von Auerswald, jonka vallankumoukselliset surmasivat syyskuussa 1848.
Pikkutalvio

Ulkonäkö

Monivuotinen maanpeitekasvi, joka muodostaa mattomaisia, ainavihantia kasvustoja. Korkeus 10–30 cm. Varret ovat rentoja, helposti maahan juurtuvia. Lehdet ovat kiiltäviä, soikeita, pyöreä- tai kiilatyvisiä, ehytlaitaisia, kaljuja. Lehtiasento on yleensä vastakkainen. Lehdet talvehtivat. Kukat muodostuvat lehtihankoihin. Viisiterälehtiset kukat ovat siniset, joskus violetit, punaiset tai valkoiset, n. 2–3 cm. Terälehdet vinon tylppiä. Kaljuja verholehtiä 5. Heteitä 5. Emiö yhdislehtinen, 2-vartaloinen, 1-luottinen. Kukkii touko-kesäkuussa.

Kasvupaikka ja lisääminen

Viihtyy parhaiten varjossa tai puolivarjossa, esimerkiksi puiden ja pensaiden alla ja ei siedä kovaa auringonpaistetta. Kasvualustaksi sopii kuohkea ja ravinteikas puutarhamulta. Pikkutalvio leviää helposti kasvullisesti, ja Suomessa sitä tavataankin usein villiytyneenä kaupunkimetsiköissä, joutomailla ja tienvarsilla. Se on helppohoitoinen ja pitää puolensa muita kasveja vastaan villiintyneessäkin puutarhassa. Kasvia voidaan lisätä pistokkaista juurruttamalla sekä jakamalla tai rönsyjä erottamalla.
André Brink

Elämä ja ura

Brink valmistui Potchefstroomin yliopistosta englannin ja afrikaansin kielten maisteriksi vuonna 1959 ja teki valmistumisensa jälkeen tutkimustyötä Sorbonnen yliopistossa Ranskassa. Palattuaan Etelä-Afrikkaan Brink sai vuonna 1961 dosentuurin ja sittemmin professuurin Rhodesin yliopistosta Grahamstownista, ja hän opetti siellä yli kolmekymmentä vuotta. Vuosina 1991–2000 hän hoiti englannin kielen ja kirjallisuuden professuuria Kapkaupungin yliopistossa.
Kirjasta Valkoinen, kuiva kausi tehtiin vuonna 1989 elokuva, jossa pääosassa on Marlon Brando.
André Brink kuoli 79-vuotiaana 6. helmikuuta 2015 paluumatkalla Belgiasta, jossa hänelle oli myönnetty Leuvenin katolisen yliopiston kunniatohtorin arvo.
Mattisenlahti

Mattisenlahti on Liperin kylä Pyhäselän läntisellä rannalla. Kirkonkylään on matkaa 10-15 kilometriä, Joensuuhun 15 km. Ylämyllyn taajaman palvelut ovat vain muutaman kilometrin päässä. Toinen naapurikylä on Puromäki. Kylillä on yhteinen Mattisenlahti-Puromäki kylätoimikunta.
Mattisenlahdessa on kolmeopettajainen alakoulu, joka on perustettu 1898. Koulussa on noin 50 oppilasta. Alue on vanhaa maatalousseutua; alavat Pyhäselän järvenpohjapellot ovat tarjonneet hedelmälliset kasvumaat. Perunanviljely on tärkeä elinkeino. Kylässä on villisikatarha. Pyhäselän rannoilla on paljon kesäasutusta.
Mattisenlahden asukasmäärä on hieman yli 350, Puromäen yli 200.
Please Forgive Me

Tausta

”Please Forgive Me” on hidas power balladi, jonka ovat tehneet Bryan Adams itse ja Robert Lange. Kappaleella on instrumentaalinen intro, joka on vain löydettävissä kappaleen albumiversiosta. Kappale ylsi sijalle kaksi Ison-Britannian listoilla, seitsemänneksi Yhdysvaltojen listoilla ja ykköseksi Australian listoilla. Kriitikot ylsitivät kappaletta, kun se julkaistiin ja se on yksi Adamsin parhaiten listoilla menestyneistä kappaleista. Kappale auttoi So Far So Good -albumin ykköseksi UK Albums Charts -listalla. Kappaleen musiikkivideo sai myös hurjan määrän TV-aikaa.
Kappaleen tuotti Robert Lange, joka myös teki kappaleen yhdessä Adamsin kanssa. Se oli massiivinen radiohitti ympäri maailman ja siitä tuli välitön hitti Adamsin fanien keskuudessa. Single on myynyt maailmanlaajuisesti yli 3 miljoonaa kopiota.

Musiikkivideo

Kappaleen musiikkivideo kuvattiin äänitysstudiossa ja videolla esiintyvät Adams, hänen bändinsä ja koira. Adams ja hänen bändikaverinsa ystävystyivät koiran kanssa, joka kuului studion omistajalle.
Kylmäveristen klubi

Tarina

Vampyyrit ovat tulleet julkisuuteen Japanissa tuotetun tekoveren keksimisen jälkeen ja yrittävät tulla osaksi yhteiskuntaa. Sarjan aiemmissa osissa Sookie on alkanut seurustella vampyyri Bill Comptonin kanssa ja tutustunut samalla muihinkin yliluonnollisiin olentoihin.
Kirjassa Kylmäveristen klubi Sookien ja Billin suhde on ajautunut ongelmiin. Salaista tietokantaa työstänyt Bill sanoo lähtevänsä työmatkalle. Matkalla Bill katoaa eikä Sookie aluksi tiedä onko taustalla toinen nainen vai onko Billille tapahtunut jotain pahaa. Hän alkaa selvittää asiaa yhdessä vampyyrisheriffi Ericin ja ihmissusi Alciden kanssa. Molemmat ovat kiinnostuneita Sookiesta myös henkilökohtaisesti. Alcidella on silti omiakin sydänsuruja, hänen entinen kihlattunsa Debbie on jättänyt hänet epäilyttävissä hommissa olevan toisen miehen takia. Sookie ja Alcide lohduttavat toisiaan ja heidän välinsä alkavat mennä romanttiseen suuntaan.
Sookie tekee Alciden kanssa tutkimuksia muun muassa Kylmäveristen klubi -nimisessä baarissa, joka on monien vampyyrien ja ihmissusien kantapaikka. Samalla he törmäävät moniin yllättäviin henkilöihin kuten epäilyttävän vampyyrin seurassa olevaan Sookien ystävään Taraan, vampyyriksi muuttuneeseen Elvikseen, vampyyrikuningas Russell Edgingtoniin ja Alciden entiseen kihlattuun. Baariin tulee kaaos, kun Debbie raivostuu nähtyään Alciden toisen naisen kanssa. Tapahtumat riistäytyvät käsistä, kun Sookie saa selville, että myös vampyyreita vastustavan lahkon johtaja Steve Newlin on paikalla pahoin aikein. Sookie joutuu kahakassa Newlinin puukottamaksi.
Eric pelastaa Sookien ja vie hänet Russellin tilalle. Sookie viettää intiimin hetken Ericin kanssa, mutta heidät keskeytetään. Sookie saa selville, että hänen molemmat epäilyksensä Billistä ovat oikeita. Bill on lähtenyt entisen rakastajatterensa, hänen vampyyriksi muuttaneen Lorenen, luo, mutta joutunut tämän pettämäksi. Hän on nyt siepattuna ja kidutettavana Russellin tilalla.
Sookie pyrkii pelastamaan Billin, mutta joutuu samalla itse vaaraan sekä ihmissusien että vampyyrien taholta. Hän joutuu tappeluun Lorenan kanssa ja tappaa tämän itsepuolustuksena vaarnalla. Sookie pelastaa Billin, mutta joutuu uudelleen tämän pettämäksi. Sekavassa tilassa ja verenhukassa oleva Bill hyökkää hänen kimppuunsa ja käyttää häntä hyväkseen. Sookie päättää jatkaa elämäänsä toistaiseksi yksin. Hän peruu Billin ja Ericin kutsut taloonsa, sillä vampyyrit eivät voi tulla ihmisasumuksiin ilman kutsua, ja lukitsee Billin tietokannan kaappiin, jotta vampyyrit eivät pääse siihen käsiksi.
Kuhaniemi

Kuhaniemi on kylä Laukaan kunnassa Keski-Suomessa. Kuhaniemi sijaitsee lähellä Laukaan kirkonkylää Saraaveden toisella puolen. Kylän läheltä järven vastarannalla lähinnä Laukkavirran kylän alueelta löytyvät Saraakallion kivikautiset kalliomaalaukset. Kylässä vaikutti aikoinaan Laukaassa hyvin tunnettu kansanparantaja ja velho nimeltä Kuuvalon Jussi. Neste Rally Finlandin Laukaan erikoiskokeen nimellä ajetun pikataipaleen toinen pää oli Kuhaniemessä ja toinen Vuonteella.
Ylä-Lylyjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 70 hehtaaria ja se on 1,7 kilometriä pitkä ja 700 metriä leveä. Se sijaitsee Lylyn lounaispuolella Ala-Lylyjärven lähellä ja sen lounaispuolella kohoaa muutamia mäkiä, jonka vuoksi se myös laskee Ala-Lylyjärveen. Korkein mäki on eteläpuolella nouseva Pirunvuori, jonka laki kohoaa 60 metrin korkeuteen. Muut lounaispuolen mäet kohoavat vain 40 metrin korkeuteen. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja sen järvenselkä on avoin. Sen rantaviivan pituus on 4,4 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata lukuun ottamatta laskuojan alavassa ympäristössä sijaitsevia peltoja. Järven ympäristön haja-asutus muodostuu viidestä taloudesta, joista kaksi on maatiloja, sekä rannoille rakennetusta 15 vapaa-ajan asunnosta. Niille tulee tiet järven itärantaan tulevalta yhdystieltä 14293. Yhdystien kohdalla on rannassa uimaranta.

Vedenlaatu

Järven vedenlaatua on tutkittu ainakin vuosina 1966, 1977, 1986, 1987 ja 2005. Lisäksi uimarannan vedestä otetaan vuosittain bakteerinäytteitä. Mittausten mukaan se voidaan luokitella humuspitoisiin järviin, jonka ravinnetasot ovat olleet karun ja lievästi rehevöityneiden järvien tasolla. Nämä arvot vaihtelevat sadannan voimakkuuden mukaan, mutta veden happamuustaso on normaali. Sekä järven vedenlaatu että sen virkistyskäyttökelpoisuus ovat molemmat hyvää tasoa.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Sahajoen valuma-alueeseen (35.756) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 122,5 metriä mpy. Järveen on ympäristöstä johdettu tai siihen on luontaisesti laskenut kahdeksan metsä- tai pelto-ojaa. Holioja, joka on Iso-Karvian laskuoja, virtaa peltojen halki ja laskee järven länsirantaan. Lyödynoja laskee järven luoteisrantaan ja sen kautta tulevat Lepolammin ja joidenkin muiden yläpuolisten järvien vedet. Järven laskuoja lähtee sen koillisrannasta ja se laskee 700 metrin päässä Ala-Lylyjärveen. Ojalla on pudostusta noin 30 senttimetriä.

Historiaa

Vuoden 1964 peruskartassa järven nimi oli vielä ”Vähä Lylyjärvi” ja ”Karvianjärvestä” laskeva Holioja oli ”Myllyoja”. Myllyojan ja Ylä-Lylyjärven pohjoisrannoilla on monia peltopalstija, joista nykyään on enää jäljellä yksi laskuojan pohjoispuolella ja toinen nykyisen Holiojan varrelta. Vuoden 1979 karttaan nimet oli muutetty nykykäytännön mukaisiksi.
Rudolf Otto

Rudolf Otto (25. syyskuuta 1869 Peine – 6. maaliskuuta 1937 Marburg) oli merkittävä saksalainen luterilainen teologi, uskonnonfilosofi ja vertailevan uskontotieteen tutkija.
Otton tunnetuin teos on Das Heilige (1917), joka käsitteli uskonnon rationaalisuutta ja irrationaalisuutta. Otto määritteli uskonnollisen tietoisuuden olevan ydinolemukseltaan jumalallista koskevan pelon ja viehätyksen yhteensulautuma.
Paul Tillich, Mircea Eliade, Gustav Mensching, Martin Heidegger, Leo Strauss, Hans-Georg Gadamer, Max Scheler, Ernst Jünger, Joseph Needham ja Hans Jonas ovat kaikki antaneet tunnustusta Ottolle ja sanoneet saaneensa vaikutteita tältä.
Anna-Maija Tuokko

Yksityiselämä

Tuokko on naimisissa näyttelijä Kari Heiskasen kanssa ja heillä on toukokuussa 2015 syntynyt tytär  ja pariskunta odottaa toista lastaan, jonka on määrä syntyä alkukesästä 2019.
Tata Nano

Kritiikki

Myyntiin tulon jälkeen kuuden auton kerrotaan syttyneen tuleen kesken ajon. Vaikka määrä ei ole 70 000:n kappaleen myyntimäärään suhteutettuna suuri, on Tata luvannut maksutta korjata Nanon sähkö- ja pakokaasujärjestelmiä. Turvallisuutta heikentää myös turvatyynyjen puute: niitä autoon ei saa edes lisävarusteena.
Küssnacht

Hallintoalue

Küssnacht muodostaa yksinään oman Küssnachtin hallintoalueen (saks.  Bezirk Küssnacht).

Sijainti

Küssnacht sijaitsee Zuginjärven ja Vierwaldstätterseen välisellä kannaksella Rigivuoren pohjoisrinteellä ja vuoren juurella runsaat 10 kilometriä Luzernista itään.
Juho Riihimäki

Juho Riihimäki (13. toukokuuta 1835 – 20. helmikuuta 1903) oli keuruulainen talonpoikaissäädyn moninkertainen valtiopäivämies. Hän osallistui valtiopäiväedustajana talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1867, 1872, 1877–1878, 1888, 1894, 1897 ja 1899.
Hirviö (elokuva)

Juoni

Psykologi Charles Marlowe (Christopher Lee) kehittää lääkkeen, joka vapauttaa hänen potilaidensa estot. Mutta kun hän testaa sitä itse, hänestä tulee julma ja moraaliton Edward Blake, joka alentuu rikoksiin ja lopulta murhatyöhön. Frederick Utterson (Peter Cushing), Marlowen asianajaja, uskoo että Blake kiristää ystäväänsä kunnes hän löytää totuuden.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano luonnehti elokuvaa tyylikkääksi mutta hieman aneemiseksi ja antoi sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Tõnu Trubetsky

Tõnu Trubetsky (tunnetaan myös nimellä Tony Blackplait, s. 24. huhtikuuta 1963 Tallinna, Viro) on virolainen punk-muusikko, kirjailija, runoilija ja elokuvaohjaaja. Hän tuli tunnetuksi punk-yhtye Vennaskondin laulajana. Hän laulaa myös punk-yhtyeessä The Flowers of Romance.

Elämäkerta

Trubetsky syntyi Tallinnassa ja opiskeli Tallinnan 7. (1970-72) ja 32. keskikoulussa, josta pääsi ylioppilaaksi 1981. Hän työskenteli muurarina, lastaajana, sähkömiehenä jne.; 1985-87 Tallinnfilm-studiossa, animaattorina sekä vuosina 1989-90 nuorempana toimittajana Eesti Raamat kustantamossa. Vuodesta 1997 alkaen hän toimi ohjaajana Faama Film -studiossa. Hän on laulanut vuodesta 1984 alkaen useissa punk- ja rock-bändeissä, pisimpään Vennaskond-yhtyeessä. Vuoden 1991 hän eli ja työskenteli muusikkona Suomessa (Turussa). Trubetsky voitti Radio France Internationale’ in Grand Prix Media -palkinnon vuonna 1996 ja samana vuonna virolaisen Suur Vanker -palkinnon musiikista. Yhdysvaltain Biografisen Instituutin tutkimusneuvonantaja ja johtokunnan jäsenenä sekä Viron kirjailijaliiton jäsenenä hän ollut vuodesta 1997 alkaen. Aiemmin hän on ollut Tallinnan NAK:n jäsen (1987).
Ensimmäiset Trubetskyn runot saatiin julkaista lehdissä vuonna 1986. Runokokoelmissa Pogo (1989, ilmestyi Kasett ’88:n osana) ja Anarhia (1994) on keskeinen asema lauluteksteillä. Trubetskyn runous dokumentoi 1980-luvun virolaisen punknuorison elämänkäsitystä, seurailee punktekstien kansainvälisiä päähänpinttymiä ja kaunistelematonta poetiikkaa. Hänen myöhemmälle tuotannolleen ovat tyypillisiä apokalyptiset kuvat, anarkismin julistusten vaihtuminen lyyrisyyteen ja nuoruuden nostalgiseen muisteluun. (Trubetskyn anarkismista katso Vikerkaar 1998 1/2). Trubetsky on ollut mukana kirjoittamassa useita kollektiivisia punkromaaneja: Inglid ja kangelased (”Enkelit ja sankarit”, 1992), Daam sinises (”Daami sinisessä”, 1994) - molemmat yhdessä Anti Pathique’n kanssa, Mina ja George (”Minä ja George”, 1996, oikeastaan 1997). Niille ovat tyypillisiä spontaanisti aaltoileva fabula, absurdi huumori, seikkailu-, fantasia ja scifikirjallisuuden elementtien sekoittaminen punkkareiden subkulttuurin arkipäivän kuvaukseen. Koostanut runovalikoiman Eesti luuleaasta ’88 ’89 (”Viron runovuosi ’88 ’89, 1990). Dokumentaalisen musiikkifilmin Millennium (1998) ohjaaja. Trubetskyn runoutta on käännetty suomeksi, venäjäksi ja liiviksi.
Mae Questel

Biografia

Mae Kwestel syntyi Bronxissa vuonna 1908. Ollessaan 17-vuotias hän voitti erään paikallisen kilpailun, jossa etsittiin laulaja Helen Kanea muistuttavaa tyttöä. Tämän myötä Mae aloitti esiintymään vaudevillen näytelmissä. Erään kiertueen aikana paikalle oli saapunut animaattori Max Fleischer, joka etsi sopivaa ääntä luomalleen hahmolle Betty Boopille. Sukunimensä Questeliksi muuttanut Mae lauloi aikaisemmin Helen Kanen laulamaa "Boop-boop-a-doop" laulua, josta Fleischer piti ja palkkasi hänet hahmon rooliin. Questel oli hahmon roolissa vuosien 1931–1939, jonka aikana hän äänitti yhteensä yli 150 lyhytanimaatiota ennen hahmon viimeistä esiintymistä animaationa. Samaan aikaan hän julkaisi laulun "On the Good Ship Lollipop", joka myi yli kaksi miljoonaa kopiota. Vuonna 1988 Questel uusi monen vuoden jälkeen Betty Boobin ääniroolin elokuvassa Kuka viritti ansan, Roger Rabbit?.
1930-luvun puolesta välistä lähtien Questel toimi myös Olgan äänenä Kippari-Kallen lyhytanimaatioissa. Hänen kerrottiin luoneen Olgalle nasaali äänen näyttelijä ZaSu Pittsin mukaan. Questel kieltäytyi muuttamasta Miamiin, kun Fleischer Studios muutti päärakennustaan kyseiseen kaupunkiin vuonna 1938. Tämän myötä Margie Hines tuli hahmon ääneksi vuodesta 1939 aina vuoteen 1944 asti. Questel palasi takaisin Olgan ääneksi heti vuonna 1944 ja toimi roolissaan aina 1960-luvulle asti. 
Questel esiintyi tämän jälkeen muutaman kerran näytelmärooleissa elokuvissa Funny Girl (1968), Kuuma kesä (1985) ja New York Stories (1989). 1970-luvulla Hanna-Barbera loi uuden Kippari-Kalleen perustuvan animaatiosarjan The All-New Popeye Hour. Questel joutui tällä kertaa koe-esiintymään roolia varten, joka kuitenkin meni toiselle ääninäyttelijälle Marilyn Schrefflerille. Questel esiintyi viimeisen kerran elokuvassa Joulupuu on kärvennetty vuonna 1989.
Hän kuoli alzheimerin tautiin vuonna 1998 ollessaan 89-vuotias.
Pirkko Aitoaho

Pirkko Aitoaho (1946 Raahe – 20. maaliskuuta 2018 Vaasa) oli sairaanhoitajan ja lastentarhanopettajan koulutuksen saanut kirjailija. Aitoaho julkaisi kaksi novellikokoelmaa ja kaksi romaania. Hän asui Pohjanmaalla, Vaasan lähistöllä.
KFC Uerdingen 05

Historia

Fußball-Club Uerdingen 05 perustettiin 17. marraskuuta 1905. Toisen maailmansodan aikana seura pelasi yhdessä VfB 1910 Uerdingenin kanssa nimellä Kriegspielgemeinschaft Uerdingen ja sodan jälkeen yhteistyö jatkui nimellä Spielvereinigung Uerdingen 05. Yhteistyö loppui 1948 ja Uerdingen 05 otti vanhan nimensä takaisin 1950. Vuonna 1953 FC Uerdingen 05 ja Bayerin työntekijöiden Werkssportgruppe Bayer AG Uerdingen yhdistyivät, minkä jälkeen seuran nimeksi tuli FC Bayer 05 Uerdingen. Bayerin tuki loppui 1995 ja seura otti nykyisen nimensä Krefelder Fußball-Club Uerdingen 05.
Uerdingen pelasi alkuaikoinaan paikallisissa amatöörisarjoissa. 1960-luvun alkuun mennessä seura oli noussut 3. korkeimmalle sarjatasolle, Amateurliga Niederrheiniin. Uerdingen nousi Regionalliga Westiin 1971 ja Bundesliigaan 1975. Ensimmäinen vierailu pääsarjatasolla kesti kauden ajan ja 1979 tapahtunut paluu kesti kaksi kautta. Vuosina 1983–1991 Uerdingen pelasi pisimmän jaksonsa Bundesliigassa. Tuolloin se saavutti parhaimmillaan kolmannen sijan kaudella 1985–1986 ja voitti Saksan cupin 1985. Cup-menestyksen myötä Uerdingen pääsi Cup-voittajien cupiin, jossa eteni aina välieriin asti. 1990-luvun alussa Uerdingen oli vuorovuosina Bundesliigassa ja 2. Bundesligassa. Vuonna 1996 tapahtuneen viimeisen Bundesliigasta putoamisen jälkeen Uerdingen valui vähitelleen 4. sarjaportaalle ja kauden 2007–2008 päätteeksi tapahtuneen sarjauudistuksen myötä KFC Uerdingen putosi 6. korkeimmalle tasolle, Verbandsliga Niederrheiniin.