Etelä-Carolina

Maantiede

Etelä-Carolinalla on kaksi naapuriosavaltiota: Pohjois-Carolina ja Georgia. Kaakosta osavaltio rajoittuu Atlantin valtamereen.
Kaksi kolmasosaa Etelä-Carolinan alueesta on Atlantin rannikkotasankoa. Maasto nousee tasaisesti kaakosta kohti luodetta. Sen luoteispuolella on Piedmontiksi kutsuttu kukkula-alue, jonka korkeus vaihtelee 120-400 metriä merenpinnan yläpuolella.
Vuoden kuumin kuukausi on heinäkuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila Charlestonissa on melkein 31 astetta. Kylmintä on tammikuussa, keskimääräinen alin +6 astetta.
Hurrikaanit ja trooppiset myrskyt tulevat toisinaan Etelä-Carolinan rannikolle. Vuosina 1901-2009 ne rantautuivat Etelä-Carolinaan 27 kertaa. Voimakkaimmat olivat Hurrikaani Hazel vuonna 1954 ja Hurrikaani Hugo vuonna 1989.

Historia

Ennen eurooppalaisia Etelä-Carolinan alueella eli useita intiaaniheimoja, joista suurimmat olivat cherokeet ja catabwat.
Etelä-Carolina oli yksi Kolmestatoista siirtokunnasta. Se vastusti brittien verotusta Siirtokuntien kongressissa vuosina 1774 ja 1775. Itsenäisyyssodassa sen maaperällä käytiin 137 taistelua.
Yhdysvaltojen sisällissota alkoi Etelä-Carolinasta, joka oli sekä ensimmäinen unionista eronnut osavaltio, että ensimmäisen Yhdysvaltain sisällissodan aloittaneen taistelun tapahtumapaikka (Fort Sumter lähellä Charlestonia).
Sisällissota oli raskas, osavaltio menetti viidesosan miespuolisesta väestöstään ja sen talous oli riekaleina. 1900-luvun alussa talous alkoi kohentua, enimmäisenä virisi tekstiiliteollisuus ja sen perässä muita tuotannon aloja. Kansalaisoikeusliike lopetti rotuerottelun 1960-luvun lopussa  melko rauhallisesti, paitsi että poliisi ampui Orangeburgissa kolme mielenosoitukseen osallistunutta mustaa miestä.

Hallinto

Etelä-Carolinan  lainsäädäntövaltaa käyttää kaksikamarinen osavaltion parlamentti. Ylähuoneessa eli senaatissa on 46 jäsentä, alahuoneessa eli edustajainkokouksessa on 124 jäsentä. Tuomarien valinnasta päättävät kaikki 170 parlamenttiedustajaa yhteisessä istunnossa.
Ylintä toimeenpanovaltaa käyttää kuvernööri.
Osavaltio on jaettu 46  piirikuntaan.

Talous

Etelä-Carolinan bruttokansantuote vuonna 2010 oli 164 miljardia dollaria. Se oli Yhdysvaltojen osavaltioista 27. tilalla.
Etelä-Carolinan tuloveroprosentti kuuluu Yhdysvaltojen eteläosan korkeimpiin. Vuonna 2016 osavaltio kantoi tuloveroa enimmillään seitsemän prosenttia.
Vuonna 2013 osavaltion viidestä suurimmasta työllistäjästä neljä toimi terveydenhuollon alalla, kakkossijalla oli BMW:n tuotantolaitokset  Greerin kaupungissa.

Liikenne

Etelä-Carolinassa on kaikkiaan 27 lentoasemaa. 
Osavaltiossa on myös kolme satamaa; Charleston, Georgetown ja Port Royal.

Väestö

Etelä-Carolinan asukkaista 68,4 % on valkoisia. Osuus on pienempi kuin Yhdysvalloissa keskimäärin (77,9 %).

Kulttuuri

Etelä-Carolinassa on elänyt monia merkittäviä kirjailijoita. William Gilmore Simms kuului heistä menestyneimpiin. Julia Peterkin, joka kirjoitti ensimmäisenä mustana plantaasien elämästä, sai vuoden 1928 Pulizerin palkinnon. Archibald Rutledge oli ensimmäinen kansallisrunoilija. DuBose Heyward kirjoitti romaanin Porgy, jonka pohjalta tehtiin George Gershwinin säveltämä ooppera Porgy ja Bess.
Dizzy Gillespiellä oli merkittävä osa jazzin kehityksessä. Useissa kaupungeissa on sinfoniaorkestereja.
Spoleton festivaali, jolla tuotetaan oopperaa ja esitetään tanssia, teatteria, klassista eurooppalaista musiikkia ja jazzia,järjestetään Charlestonissa vuosittain touko-kesäkuun vaihteessa. Festivaalilla käy vuosittain yleisöä 70 000–80 000 henkeä.