google/wiki40b huggingface dataset:
Sydämen mekaniikka (elokuva)

Juoni

Jack syntyy maailman kylmimpänä yönä Edinburghissa vuonna 1874. Kätilönä toimii noitatohtori Madeleine, joka huomaa pian että vauvan sydän on umpijäässä. Madeleine poistaa jäätyneen sydämen ja asentaa tilalle käkikellon. Jackin äiti päättää, että lapsen on parempi jäädä Madeleinen luokse ja katoaa yöhön lapsen nukkuessa. Madeleine huolehtii pojasta kuin omastaan ja on huolissaan, miten Jackin heikko käkikellosydän kestää. Jackin on muistettava kolme kultaista sääntöä: kellon viisareihin ei saa koskea, ei saa vihastua eikä varsinkaan rakastua.
Jack on viettänyt lapsuutensa visusti kotona, mutta 10-vuotispäivänään hän pääsee ensimmäisen kerran kaupunkiin. Siellä hän kohtaa sattumalta nuoren tytön, neiti Acacian, joka esiintyy kadulla posetiivin kanssa. Tapaaminen on lyhyt, mutta Jack rakastuu Acaciaan ja haluaa löytää tämän uudelleen. Jack menee kouluun, mutta tyttöä ei löydy mistään. Sen sijaan Jack törmää Joe-nimiseen poikaan, joka on myös hullaantunut Acaciaan. Joe kiusaa Jackia koulussa vuosien ajan. Eräänä päivänä, kun Joe on jälleen Jackin kimpussa, Jack suuttuu ja hänen kellonsa käki tökkää vahingossa Joen silmään. Jack luulee tappaneensa Joen. Jack juoksee kotiin, ja Madeleine auttaa hänet pakoon. 
Jack on saanut selville, että neiti Acacia on muuttanut Andalusiaan ja lähtee etsimään tätä sieltä. Jack matkustaa ensin junalla Pariisiin, missä hän kohtaa Georges Mélièsin. Mekaniikasta kiinnostunut, filmikameraa rakenteleva mies osaa korjata myös Jackin sydäntä. He lähtevät yhdessä jatkamaan matkaa kohti Andalusiaa. Parivaljakko löytää lopulta sirkuksen, jossa Acacia esiintyy. Lähes sokea Acacia ei ensin tunnista Jackia. Kun Jack saa lopulta ilmaistua, kuka hän on ja paljastaa tunteensa Acaciaa kohtaan, he päättävät paeta sirkuksesta. Ennen kuin he ehtivät lähteä, paikalle ilmaantuu Jackin vanha vihamies Joe.
Richard Wright (muusikko)

Richard William ”Rick” Wright (28. heinäkuuta 1943 Hatch End, Lontoo – 15. syyskuuta 2008) oli englantilainen itseoppinut pianisti ja kosketinsoittaja. Hän oli yksi Pink Floyd -yhtyeen perustajajäsenistä.

Sävellykset

Wrightin tärkeimpiä sävellyksiä Pink Floydin kanssa ovat ”A Saucerful of Secrets”, ”Echoes” ja ”Shine On You Crazy Diamond”, sekä hänen instrumenttien osalta säveltämänsä ”The Great Gig in the Sky”, jonka lauluosuudet improvisoi Clare Torry. 
Wrightin tunnetuimpia täysin omia sävellyksiä ovat ”Us and Them” ja ”Summer ’68”.

Kosketinsoittajana ja laulajana

Wright toimi usein Pink Floydin taustalaulajana, mutta myös satunnaisesti päälaulajana. Wrightin suhde yhtyeen basistiin Roger Watersiin kuitenkin tulehtui niin pahasti, että Wright erotettiin yhtyeestä The Wall -albumin nauhoitusten aikana 1979, minkä jälkeen hänet palkattiin kiertuemuusikoksi samaiselle kiertueelle. Kiertue oli yhtyeelle taloudellisesti tappiollinen, mutta Wright sai palkkionsa, koska hän oli työsuhteessa Pink Floydiin.

Paluu Pink Floydiin

Wright otettiin takaisin yhtyeen riveihin Watersin lähdön jälkeen vuonna 1986. Myöhäiskauden Pink Floydin tuotannon merkittävimpiä kappaleita on Wrightin säveltämä ”Wearing The Inside Out” albumilta The Division Bell. Nick Mason kirjoitti vuonna 2004 samaa nimeä mukailevan yhtyeen historiikin Inside Out: A Personal History of Pink Floyd (Weidenfeld & Nicolson, ISBN 978-0-297-84387-0).

Sooloura

Wright osallistui Syd Barrettin toisen sooloalbumin Barrett (1970) äänityksiin David Gilmourin kanssa.
Wrightin ensimmäinen sooloalbumi Wet Dream julkaistiin syyskuussa 1978. Albumilla vieraili Pink Floydin kiertuekitaristinakin toiminut Snowy White. Albumin kappaleista Wrightin käsialaa ovat paitsi kaikki ”Against the Odds”, jonka hän teki vaimonsa Julietten kanssa. Albumin kansitaiteen suunnitteli Hipgnosis, joka on tehnyt kansitaidetta myös Pink Floydille. Vuonna 1984 Wrightilla oli muusikko Dave Harrisin kanssa lyhytikäinen yhteistyöprojekti nimeltä Zee, jonka materiaalista osa julkaistiin albumilla Identity. Tyyliltään albumin musiikki oli elektronista poppia lievällä rock-vivahteella.
Vuonna 1996 Wright julkaisi Broken China -nimisen albumin, joka lähenteli Pink Floyd -kauden albumien äänimaailmaa. Albumi käsitteli hänen kolmannen vaimonsa Millien kamppailua masennusta vastaan. Sinéad O’Connor vieraili albumilla muutaman kappaleen lauluosuuksissa.
2000-luvulla Wright toimi David Gilmourin kiertueilla kosketinsoittajana ja soitti tämän albumin On an Island (2006) nimikappaleessa urkuja ja kappaleessa ”The Blue” koskettimia laulaen joitakin vokaaliosuuksia.

Kuolema

Wright kuoli kotonaan 15. syyskuuta 2008 sairastettuaan lyhyen aikaa syöpää. Hän oli kuollessaan 65-vuotias.
Philippe Moureaux

Toiminta Molenbeekin pormestarina

Moureaux’n pyrkimykset elvyttää Molenbeekin talous epäonnistui. Esimerkkinä tästä oli amerikkalaisen mainostoimisto BBDO:n toiminnan lopettaminen kaupungissa kesäkuussa 2011. Moureaux’lle osoitetussa avoimessa kirjeessä yhtiön kymmenen työntekijää mainitsi pääsyyksi lopettamiselle paikallisten asukkaiden tekemät yli 150 hyökkäystä. Seurauksena kaupunginjohtaja Moureaux’n hallinto kyseenalaistettiin.
Moureaux on saanut osakseen voimakasta kritiikkiä pormestariudestaan, koska Pariisin vuoden 2015 ja Brysselin vuoden 2016 iskujen terroristeilla oli merkittäviä kytköksiä Molenbeekiin.

Yksityiselämä

Philippe Moureaux’n isä Charles Moureaux oli liberaalipuolueen ministeri. Philippen äiti oli rakennusalan yrittäjäsukuun kuulunut Madeleine Blaton.
Moureaux on kolmatta kertaa naimisissa. Ensimmäisestä avioliitostaan hänellä on kaksi lasta. Toisesta avioliitostaan ministerinä ja parlamentin puhemiehenä toimineen Françoise Dupuis’n kanssa hänellä on myös kaksi yhteistä lasta, joista toinen on belgialainen kansanedustaja. Hän erosi Dupuis’stä vuoden 2010 alussa avioituen samana vuonna 35 vuotta itseään nuoremman marokkolaisen muslimin, Latifa Benaichan kanssa. Islamia myötäilevän Marokon lain mukaan musliminainen ei saa avioitua ei-muslimin kanssa.
Chinese imperial dog

Ulkonäkö

Chinese imperial dog on kiinteärakenteinen, hyväluustoinen ja lihaksikas koira, jonka rakenne on tasapainossa koon kanssa. Sillä on kurttuiset kasvot, lyhyt kuono ja kiertyvä häntä. Sen katse on suloinen, isosilmäinen ja viaton. Karvapeite trimmataan säännöllisesti pentumaisen näköiseksi. Siinä voi olla kaunis sekoitus eri värejä, kuten mustaa, kermaa, sinistä, shampanjaa, punaista tai suklaanruskeaa.
Koko vaihtelee jonkin verran, pienimpien saavuttaessa vain 8 cm säkäkorkeuden ja painaessa vain 700 grammaa. Rodun pienin mahdollinen säkäkorkeus on siis säkäkorkeuden alarajan "maailmanennätys", koska toista 8 cm korkeaa rotua ei ole olemassa. Koska kookkaimmat yksilöt ovat kuitenkin 36 cm korkeita ja painavat 9 kiloa, rodusta tuskin voidaan keskimäärin puhua maailman pienimpänä koirana.

Luonne ja käyttäytyminen

Chinese imperial dogin käyttötarkoitus on toimia perheen lemmikkinä ja seurakoirana. Se on temperamenttinen, iloinen, leikkisä, hellä ja rakastava, ja sen luonne sopii ihanteellisesti sen tehtävään. Se on älykäs, seurallinen, kaikkia kohtaan luottavainen ja energinen pikkukoira, joka on tyytyväinen myös istuessaan hiljaa sylissä niin kauan kuin sen annetaan. Se on vilkas ja yhteistyöhaluinen yhdistettynä pienoiseen itsenäisyyteen. Aktiviteetin tarve on sinänsä vähäinen, vaikka koira rakastaakin leikkimistä. Kouluttaminen on helppoa, sillä se on miellyttämisenhaluinen.

Alkuperä

Chinese imperial dogia jalostettiin alun perin keisarillisessa palatsissa, missä aatelisto kantoi pienimpiä yksilöitä kaapujensa hihoissa. Rodun saavuttua USA:han siellä on ollut innokkaita kasvattajia, mutta siitä huolimatta se hyväksyttiin maassa virallisesti vasta maaliskuussa 2005.
Vital Brazil

Vital Brazil Mineiro da Campanha, tunnettu nimellä Vital Brazil (28. huhtikuuta 1865 – 8. toukokuuta 1950), oli brasilialainen lääkäri, biolääketieteen tutkija ja immunologisti. Hänet tunnettiin uraauurtavasta työstään myrkyllisten eläinten parissa. Hän kehitti vastamyrkyn käärmeen puremaan ja onnistui laskemaan myrkyllisistä puremista johtuvien kuolemien määrää Etelä- ja Keski-Amerikassa merkittävästi.
Movladi Udugov

Movladi Udugov on Itškerian tšetšeenitasavallan entinen tiedotusministeri Džohar Dudajevin hallituksessa, nykyisin ”Kaukasian emiraatin tiedotus- ja analyysipalvelun johtaja”. Häntä epäillään Venäjällä aseellisen kansannousun kieltävän rikoslain 279. pykälän rikkomisesta. Häntä epäillään yhdeksi elo–syyskuussa 1999 tapahtuneen Dagestanin kansannousun pääjärjestäjistä.
Maaliskuussa 1999 Udugov perusti Groznyissä verkkotiedotuspalvelu Kavkaz Centerin, jota Venäjä on yrittänyt saada pois liettualaisilta, latvialaisilta, suomalaisilta ja ruotsalaisilta tietokonepalvelimilta. Poliittisesti Venäjä pitää häntä yhtenä Tšetšenian itsenäisyyden pääideologeista ja hän tuli kuuluisaksi 1994–1996 sodan aikana. Venäjän myöhempi sisäministeri Anatoli Kulikov arvioi Udugovin aikaansaannoksen yhtä suuriksi kuin kaikkien Moskovan propagandistien yhteensä. Toista Tšetšenian sotaa varten Venäjän liittovaltio perusti Rosinformcenterin ensimmäisen sodan tiedotuskokemuksia hyödyntäen.
Udugov kuuluu islamistien radikaalisiipeen ja Kaukasian emiraatin tukijoihin. Hän on sensuroinut Kavkaz Centerista Itškerian presidentti Doku Umarovin maltillisempia lausuntoja, joissa viitattiin Tšetšenian kansalliseen vapaustaisteluun. Kavkaz Centerillä on syytetty Länsi-Euroopassa toimivia Itškerian hallituksen jäseniä osallisuudesta Aslan Mashadovin ja Abdul-Halim Sadulajevin kuolemiin. Itškerian hallituksen šaria-komitea puolestaan on halunnut syyttää Udugovia hänen osallisuudestaan vuoden 1999 hyökkäykseen Dagenstaniin.
O’Higgins (1816)

Valmistus

Venäjän keisarikunnan laivasto tilasi 44-tykkisen Spešnyi-luokan fregatin Arkangelin telakalta. Alus laksettiin vesille 3. heinäkuuta 1816 nimellä Patriki (ven. Патрикий).

Palvelus

Alus myytiin 17. elokuuta 1817 Espanjalle, jolle se luovutettiin 1818. Alus liitettiin laivastoon nimellä Maria Isabel. 
Alus suojasi vielä samana vuonna saattueen Peruun päällikkönään Dionisio Capas. Chilen laivaston osasto, jonka päällikkönä oli Manuel Blanco Encalada, valtasi aluksen Talcahuanossa 20. lokakuuta.
Alus liitettiin Chilen laivastoon nimellä O’Higgins. Alus oli 1820 Thomas Cochranen lippulaivana Chilen laivaston osallistuessa Perun itsenäistymistaisteluun. San Martínin haaksirikkoutuessa heinäkuussa 1821 Chorritosinlahdella Perun rannikolla Cochrane siirsi uudelleen O’Higginsille. Konseravatiivien tehtyä vallankaappauksen 28. tammikuuta 1823 ja syrjaytettyä O’Higginsin alus nimettiin uudelleen Maria Isabeliksi. Alus myytiin 1. huhtikuuta 1826 Argentiinalle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Buenos Aires. Alus huollettiin Valparaisossa. Alus upposi Kap Hornissa.
Västerbotten

Historiallinen ja nykyinen maakunta

Västerbottenin historiallinen maakunta Ruotsissa ennen vuotta 1809 käsitti myös Ruotsin nykyisen Norrbottenin maakunnan, jota on Ruotsissa alettu pitää omana maakuntanaan vasta Norrbottenin läänin perustamisen jälkeen vuonna 1810, ja siihen kuului vuoteen 1809 myös Tornionjokilaakson nykyään Suomeen kuuluva osa, jonka Ruotsi tuolloin menetti Venäjälle. Tässä vanhassa, vuotta 1810 edeltäneessä laajuudessaan Länsipohjan eli Västerbottenin historiallinen maakunta ulottui nykyisessä Ruotsissa Pohjanlahden länsirannalla Tornionjoesta Uumajanjoen suun eteläpuolelle. Sen alue nykyisessä Ruotsissa jakautuu Västerbottenin ja Norrbottenin lääneihin.
Suomenkielisissä yhteyksissä nimitystä Länsipohja voidaan käyttää myös Tornion- ja Muonionjoen molemmin puolin olevasta suomalaisen väestön asuttamasta alueesta nykyisessä Lapin maakunnassa Suomessa ja Norrbottenin läänissä Ruotsissa, tai puhtaasti Suomeen liittyvissä yhteyksissä myös vain tämän alueen nykyään Suomeen kuuluvasta osasta. Muodossa Länsi-Pohja nimi on käytössä Suomessa nykyään muun muassa Länsi-Pohjan sairaanhoitopiirin nimessä Kemissä. Tämä osa Länsipohjan historiallisesta maakunnasta saatetaan Suomessa joskus nykyään lukea myös osaksi Pohjanmaan historiallista maakuntaa.
Myös Västerbottenin läänin suomenkielinen nimi on joskus Länsipohjan lääni. Nykyisen Västerbottenin maakunnan eli Västerbottenin historiallisen maakunnan Västerbottenin lääniin kuuluvan osan lisäksi siihen kuuluu myös osa Lapin historiallista maakuntaa Ruotsissa.

Väestö lääneittäin

Västerbottenissa oli vuoden 2011 lopussa yhteensä 212 660 asukasta, jotka kaikki asuivat Västerbottenin läänissä. Läänistä kuuluu osia myös muihin maakuntiin.
John Amaechi

John Ekwugha Amaechi (s. 26. marraskuuta 1970 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat) on brittiläinen koripalloilija. 
Amaechi varttui Britanniassa Stockportissa Suur-Manchesterin alueella. Hänen isänsä oli nigerialainen igbo ja äitinsä englantilainen. Hän kasvoi 2,08 metrin mittaiseksi.
Amaechin NBA-ura alkoi, kun hän pääsi vuonna 1995 Cleveland Cavaliersiin. Hän pelasi jonkin aikaa Euroopassa ennen kuin palasi Yhdysvaltoihin ja pääsi Orlando Magiciin (1999–2001) ja Utah Jazziin (2001–2003). Hän kieltäytyi vuonna 2000 Los Angeles Lakersin sopimuksesta.
Amaechi kertoi kirjassaan Man in the Middle avoimesti homoudestaan helmikuussa 2007. Se otettiin yleisön ja koripalloilijatovereiden keskuudessa vastaan ristiriitaisin tuntein. Entinen NBA-tähti Tim Hardaway kertoi inhoavansa homoja, mutta myös hyväksyviä kommentteja esittivät muiden muassa Steven Hunter, Grant Hill, Shaquille O’Neal ja Shavlik Randolph.
Aspen parkland

Aspen parkland on lähinnä Kanadassa siijaitseva kasvillisuusvyöhyke pohjoisen preerian ja havumetsävyöhykkeen rajalla. Siellä on aromaista heinäkasvillisuutta ja jokilaaksoissa tiheää haapa-kuusimetsää. Aspen parklandin päävyöhyke ulottuu Keski-Albertasta Keski-Saskatchewanin kautta keskiseen ja eteläiseen Manitobaan. Vyöhykkeen leveys on alle 500 km. Luoteis-Albertan Peace Wider Countryssä on erillinen aspen parkland-alue. Aspen parkland vastaa Venäjän metsäaroja. 
Alueella on lyhyet lämpimät kesät. Vuoden keskimääräinen lämpötila 15 °C ja sademäärä 400–500 millimetriä. Talvisin on pysyvä lumipeite joka sulaa vasta kesän tullessa.
RoHS-direktiivi

Juottaminen

RoHS-direktiivin vaikutuksesta kulutuselektroniikan juotemateriaaleista on poistunut lyijy. Aiemmin lyijyä käytettiin tina-lyijyseoksessa (60 % tinaa, 40 % lyijyä, jotta se saatiin sulamaan alhaisemmassa lämpötilassa. Tina-lyijyn korvaajaksi on tullut useita eri vaihtoehtoja, joista tina 96,5 %-hopea 3 %-kupari 0,5 % on yleisin ns. SAC-juote. Myös juotteet ilman hopeaa ovat osoittautuneet toimiviksi, esimerkiksi aaltojuotosprosessiin soveltuva juoteseos tina 99,3 %-kupari 0,7 %.
Neste 1000 Lakes Rally 1996

Neste 1000 Lakes Rally 1996 järjestettiin 23.-26.8.1996. Se oli MM-rallikauden 1996 kuudes osakilpailu ja 46. Suomen ralli kautta aikain. Se oli myös viimeinen kerta kun Suomen MM-rallia kutsuttiin nimellä "1000 Lakes Rally" tai "Jyväskylän suurajot".

Osallistujat

Kilpailuun ilmoittautui 120 autokuntaa.  Mukana olivat tehdastalleista Mitsubishi (Tommi Mäkinen ja Uwe Nittel), Ford (Carlos Sainz ja Bruno Thiry) ja Subaru (Colin McRae ja Kenneth Eriksson). Lisäksi Team Toyota Castrol Finlandin ilmoittamina mukana olivat Juha Kankkunen, Thomas Rådström ja Marcus Grönholm.

Reitti

Reitin pituus oli 1452,41 km, josta erikoiskokeita 478,93 km.  
Suomen MM-rallissa oli vuonna 1996 ensimmäistä kertaa käytössä määrätyt huoltoalueet, ns. service parkit. Huoltaminen oli sallittua vain service parkeissa, joiden välissä ajettiin 1–2 erikoiskoetta.
Uusien sääntöjen vuoksi reittiä oli myös tiivistetty, eikä lauantaipäivän lenkki ulottunut enää Valkeakoskelle asti, eikä Pieksämäen lenkkiä ajettu ollenkaan. Kilpailu oli jälleen nelipäiväinen, mutta toistaiseksi ainoa kerta, kun kilpailu on päättynyt maanantaina. Perjantain ohjelmassa oli vain yleisöerikoiskoe Harju. Sunnuntaina ajettiin aluksi edellisvuosien tapaan erikoiskokeita Päijänteen itäpuolella ja sen jälkeen muutama erikoiskoe Jyväskylästä koilliseen. Maanantain lenkki puolestaan suuntautui Petäjäveden suuntaan aiempien vuosien aloituspäivien tapaan. 
Aiemmista vuosista poiketen moni erikoiskoe ajettiin kahteen kertaan.

Kilpailun kulku

Kilpailun ensimmäinen erikoiskoe Harju peruutettiin kokonaan erikoiskokeella sattuneen onnettomuuden vuoksi. Onnettomuudessa tanskalaisen yksityiskuljettajan auto ajautui yleisön joukkoon, minkä seurauksena yksi belgialainen katsoja sai surmansa ja useita loukkaantui. 
Kilpailu käynnistyi uudestaan lauantaina. Juha Kankkunen otti johtopaikan tehden pohjat seitsemälle ensimmäiselle erikoiskokeelle. Seuraavana päivänä hän kärsi ensimmäisenä ajamisesta, ja Tommi Mäkinen ohitti hänet erikoiskoe 18:lla  pitäen johtonsa maaliin asti. 
Colin McRae keskeytti ulosajoon kuudennella erikoiskokeella kun taas Carlos Sainzin auto hajosi kilpailun viimeiselle erikoiskokeelle. 
N-ryhmän voitti Pasi Hagström Toyota Celicalla, ohittaen Olli Harkin viimeisenä päivänä tämän kärsittyä rengasrikon .
Mäntyhuppukuoriainen

Koko ja ulkonäkö

Aikuinen mäntyhuppukuoriainen muistuttaa paljon läheistä sukua olevaa havuhuppukuoriaista (Stephanopachys linearis) eikä lajien toukkia ole ulkoisten tuntomerkkien perusteella edes mahdollista erottaa toisistaan. Se on tummanruskea, 4–7 mm pitkä, muodoltaan pitkänomainen kovakuoriainen ja väriltään kokonaan tummanruskea. Sekä keskiruumis, että peitinsiivet ovat pinnaltaan hyvin epätasaiset ja himmeät.

Levinneisyys

Mäntyhuppukuoriaista tavataan Pohjoismaissa ja Baltiassa sekä idässä Venäjän poikki Siperiaan. Lisäksi sitä tavataan Keski-Euroopan vuoristoalueilla ja Pohjois-Amerikassa. Suomessa lajin nykyinen levinneisyys kattaa Pohjois-Karjalan, Kainuun, Kuusamon ja Lapin, jolla alueella se vaikuttaa elinvoimaiselta. Aikaisemmin kuoriaista on tavattu maan eteläosia myöten, mutta etelästä se on kadonnut jo ennen 1900-luvun alkua. Nykyisiä esiintymispaikkoja ovat ainakin Patvinsuon kansallispuisto, Oulangan kansallispuisto ja Hammastunturin erämaa.

Elinympäristö ja elintavat

Elinympäristöltään ja -tavoiltaan mäntyhuppukuoriainen muistuttaa hyvin paljon havuhuppukuoriaista ja joskus lajeja tavataan sekaisin jopa samasta puusta. Se elää metsäpalon vahingoittamissa puissa kaarnan alla ja yksilöitä on tavattu vain harvoin paloalueiden ulkopuolella. Palon vaurioittama puu voi toimia kuoriaisten lisääntymispaikkana jopa kymmenen vuoden ajan. Sekä toukkia että aikuisia kuoriaisia tavataan ympäri vuoden, mutta siirtyminen uusille elinalueille tapahtuu pääasiassa kesä-heinäkuussa.
Lajin suojeleminen vaatii tuoreen palaneen metsän jatkuvaa saatavuutta ja se hyötyy metsien kulotuksesta. Mäntyhuppukuoriainen näyttää olevan havuhuppukuoriaista hitaampi siirtymään uusille elinalueille.
Arvo Haapanen

Arvo Wilhelm Haapanen (24. joulukuuta 1900 Helsinki – 28. helmikuuta 1990) oli Lepaan puutarhaopiston johtaja 1926–1955.

Henkilöhistoria

Arvo Haapasen vanhemmat olivat kouluneuvos Alexander Haapanen ja Julia Pletnew ja puoliso vuodesta 1925 Elmi Kettunen. Haapanen tuli ylioppilaaksi 1919, kävi Lepaan puutarhaopiston 1921 ja saksalaisen puutarhakoulun 1924. Maatalous- ja metsätieteiden maisteriksi hän valmistui 1932. Lepaan puutarhaopiston opettajaksi Haapanen tuli 1924.  Vuodesta 1955 hän oli kirkkohallituksen tarkastaja.
Kilkki

Ulkonäkö ja koko

Kilkki on Itämeren suurimpia äyriäisiä. Koiras voi kasvaa yli 5-10 sentin mittaiseksi, naaras on koirasta pienempi. Kilkin ruumis on soikea ja harmaanruskea, päältä litteä, noin 3 kertaa leveyttään pidempi. Pyrstökilpi kapenee tasaisesti taaksepäin päätyen terävään kärkeen. Pään etureuna on melko tasainen, molemmilla puolilla on hieman ulostyöntyvät kulmat ja niiden takana pienet lovet. Pienet silmät ovat kokonaan pään yläpuolella.

Ravinto

Kilkki on sekä raadonsyöjä että aktiivinen saalistaja. Ravinnoksi kelpaavat muut pohjaeläimet, kuten valkokatka. Kilkki liikkuu aktiivisesti pohjassa ravintoa etsien tai väijyy saalistaan pohjaliejuun kaivautuneena. Kilkillä on kemiallinen hajuaisti, jonka avulla se luultavasti havaitsee ravintonsa.

Saalistajat

Kilkkiä syövät monet pohjalla elävät kalalajit, erityisesti turska ja simput.
Teräsmonarkki

Levinneisyys

Teräsmonarkkia tavataan Papua-Uudessa-Guineassa ja Salomonsaarilla. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Australianisojalka

Kuvaus

Australianisojalat ovat kanan näköisiä lintuja, joilla on pieni pää ja isot jalat. Ne kasvavat 35–47 senttimetrin pituisiksi. Urosten paino voi olla jopa 850–1200 grammaa ja naaraan paino voi olla 560–1200 grammaa.

Elinalue

Australianisojalka elää pääasiassa metsissä ja metsäalueilla, sademetsissä ja soilla. Sitä nähdään lähinnä matalilla alueilla, mutta joskus se on nähtävissä jopa 1 500–1 900 metrin korkeudessa.

Esiintymisalue

Australianisojalkoja elää Indonesiassa, Flippiineillä, Uuden-Guinean eteläosissa ja Pohjois-Australiassa.

Lisääntyminen

Australianisojalan pesä on yleensä tehty sademetsän kasveista. Se on yleensä pari metriä leveä. Uros ja naaras jakavat pesän ja huolehtivat munista. Naaras munii 6–12 kermanvalkoista tai ruskeaa munaa 45 senttimetrin syvyyteen. Nuoret poikaset rikkovat munansa jaloillaan ja pääsevät yleensä maan päälle kahdessa tai kolmessa päivässä. Ne syntyvät täysin itsenäisinä, ja pystyvät lentämään hyvin lyhyitä matkoja. Vanhemmat jättävät pesänsä ja poikasensa huomiotta.

Ravinto

Australianisojalka syö pääasiassa siemeniä, hedelmiä, marjoja, juuria ja kukkien versoja. Se syö myös etanoita, hyönteisiä ja niiden toukkia.

Lentäminen

Australianisojalka pysyy pääosin maassa, mutta se voi nousta ilmaan, jos se on uhattuna. Se ei kuitenkaan kykene lentämään pitkiä matkoja.
Justiina (Pekka Puupää)

Justiina Puupää on Ola Fogelbergin luoma sarjakuvahahmo, Pekka Puupään vaimo. 
Justiina on kuvattu helposti suuttuvana eikä erityisen kauniina. 1950-luvulla tehdyissä Pekka ja Pätkä -elokuvissa Justiinaa näytteli Siiri Angerkoski, Visa Mäkisen 1980-luvulla ohjaamissa Pekka Puupää -elokuvissa puolestaan Kristiina Elstelä. Pekka ja Pätkä -elokuvissa Justiina oli hyvin puhelias ja piti usein järjestystä yllä heiluttamalla kaulinta. Justiina oli usein vihainen Pekalle ja Pätkälle, jotka eivät välittäneet erityisemmin työnteosta.
Paul Nyman

Paul Mauritz Nyman (s. 3. heinäkuuta 1929 Viipuri) on entinen suomalainen kilpapyöräilijä.
Nyman edusti Suomea kolmissa olympialaisissa. Helsingissä 1952 hän keskeytti 190 kilometrin maantieajossa sekä sijoittui neljän kilometrin joukkuetakaa-ajon karsinnassa 15:nneksi yhdessä Urho Sirénin, Aimo Jokisen ja Nils Henrikssonin kanssa. Melbournessa 1956 hän sijoittui henkilökohtaisessa maantieajossa 11:nneksi, mikä on edelleenkin paras suomalaissaavutus olympialaisten maantieajossa toisen maailmansodan jälkeen. Yhden kilometrin aika-ajossa hän sijoittui 16:nneksi ja eräajossa hän karsiutui. Roomassa 1960 hän sijoittui henkilökohtaisessa maantieajossa 17:nneksi sekä 100 kilometrin joukkueajossa 20:nneksi yhdessä Unto Hautalahden, Raimo Honkasen ja Matti Herrosen kanssa. Yhden kilometrin aika-ajossa hän oli 21:s ja eräajossa hän karsiutui.
Nyman edusti Suomea kahdeksan kertaa MM-kilpailuissa vuosina 1950–1959. Hän sijoittui maastoajossa 20:nneksi ja maantieajossa 29:nneksi vuonna 1953. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän sijoittui maantieajossa neljänneksi vuonna 1957.
Seuratasolla "Poli" Nyman edusti tamperelaista Pyörä-Unionia ja helsinkiläisseura Pyörä-Poikia. Hän voitti vuosina 1950–1960 yhteensä 33 Suomen-mestaruutta, joista 23 tuli henkilökohtaisista lajeista. Vuonna 1950 hän voitti 1 kilometrin aikajon ja 4 kilometrin takaa-ajon Suomen-mestaruudet. Hän teki Suomen ennätyksiä 4 000 metrillä (5.14,2), 5 000 metrillä (6.45,8), 10 kilometrillä (13.52,2), 20 kilometrillä (28.22,4), 30 kilometrillä (43.01,8), 40 kilometrillä (57.42,4) ja tunninajossa (41 607 m).
Aktiiviuransa jälkeen Paul Nyman on toiminut Suomen Pyöräilyliiton johtokunnassa ja pyöräilymaajoukkueen johtajana.
Le Mansin 24 tunnin ajo 1923

Le Mansin 24 tunnin ajo 1923 oli historian ensimmäinen Le Mansin 24 tunnin ajo. Se ajettiin 26.–27. toukokuuta Circuit de la Sarthen radalla Le Mansissa Ranskassa. Kilpailun voittivat André Lagache ja René Léonard.