google/wiki40b huggingface dataset:
Eveenit

Historia

Eveenit ovat verrattain hiljattain muodostunut etninen ryhmä. He ovat muodostuneet paljolti evenkeistä ja vielä 1800-luvulla eveenejä pidettiin vain evenkien alaryhmänä. Eveenit muodostuivat omana etnisenä ryhmänään, kun heihin sulautui muun muassa jukagiireja, korjakkeja ja muita ryhmiä. Eveenien oman evenkeistä erillisen ryhmän muodostuminen tapahtui todennäköisesti 1400–1600-lukujen välillä. Eveenien nykyiset etniset rajat muodostuivat 1700-luvulla heidän muuttaessaan korjakkien aiemmin asuttamille alueille Ohotanmerelle. 1800-luvulla eveenejä muutti lisäksi Kamtšatkaan ja Tšuktšien niemimaalle. Vaikutteita alettiin saada paikallisten kansojen lisäksi myös venäläisiltä, joihin läheisimmät suhteet kehittyivät Ohotanmeren rannikolla. Jakuuttien vaikutus oli myös voimakasta, mistä syystä osa eveeneistä omaksui jakuutin kielen. Neuvostovallan aikana 1920-luvun lopulla aloitettiin kollektivisointi. Tämän seurauksena alkoi syntyä eveenien kiinteää asutusta ja eveenien kansallinen identiteetti alkoi voimistua. Toisaalta myös esimerkiksi seka-avioliitot alkoivat yleistyä läheisempien muiden kansojen kontaktien takia.

Elinkeinot

Eveenien perinteiset elinkeinot ovat olleet poronhoito ja metsästys. Eveeneillä oli tavallisesti huomattavasti vähemmän poroja kuin esimerkiksi naapurikansoilla tšuktšeilla tai korjakeilla – poroja pidettiinkin ennemminkin liikkumisvälineenä kuin ravinnon lähteenä. Poron lypsämistä ei tunnettu eveenien keskuudessa kuin läheisissä yhteyksissä jakuuttien kanssa olleiden keskuudessa. Eveenien porot olivat suurempia ja vahvempia kuin korjakkien ja tšuktšien, ja nämä saattoivatkin vaihtaa kaksi omaa poroaan yhteen eveenien poroon kaupankäynnissä. Vain harvat eveenit käyttivät porovetoisia kelkkoja. Tätä vastoin poroja saatettiin satuloida. Eveenien poronhoitoa voidaan pitää kaiken kaikkiaan alkukantaisempana kuin naapurikansojen. Poronhoito on edelleen eveenien tärkeimpiä elinkeinoja, mutta sen lisäksi erityisesti Ohotanmeren rannikolla harjoitetaan kalastusta. Porojen ohella eveenit kasvattivat koiria, joita pidettiin suuressa arvossa naapurikansojen keskuudessa.

Asuminen

Eveeneillä oli useita eri asumustyyppejä. Vanhin ja yksinkertaisin oli nimeltään chum, jollaisia oli käytössä myös evenkeillä. Se rakennettiin nahoista tai koivun kuoresta. Chorama-diu oli monimutkaisempi. Se oli ympyrän muotoinen ja sen rakenteisiin kuului 8–14 puista pylvästä. Rakennusta voidaan pitää tšuktšien ja korjakkien käyttämän iarangan ja chumin välimuotona. Rakennelma peitettiin poronnahoilla tai kalastavien eveenien keskuudessa kalannahoilla.

Kansanperinne

Eveenien suullinen kansanperinne keskittyi tarinoihin, totuuspohjaisiin kertomuksiin, lauluihin ja arvoituksiin. Tarinoiden sankareita ovat usein eläimiä, esimerkiksi lintuja ja stereotyyppisiä ihmisiä, esimerkiksi riiteleviä vanhoja pariskuntia. Osa kansanperinteestä on lähtöisin evenkeiltä, osa taas korjakeilta ja tšuktšeilta.
USS Dyson

Zerstörer 5 (D179)

Alus lainattiin 17. helmikuuta 1960 Länsi-Saksalle ja Saksan liittotasavallan laivasto otti aluksen palvelukseen nimellä Zerstörer 5.
Augusta Vörlund

Flora Augusta Vörlund (6. kesäkuuta 1807 Turku – 15. helmikuuta 1869 Uusikaupunki) oli suomalainen ruotsiksi kirjoittanut runoilija.
Vörlund toimi tyttöpensionaatin johtajana Uudessakaupungissa. Vuonna 1853 hän julkaisi yhdessä ystävänsä Wendla Randelinin kanssa kanssa kirjallisen kalenterin nimeltä Alku. Teos sisälsi Vörlundin (nimimerkki Augusta) runoja ja Wendla Randelinin (nimimerkki Wendela) Suomen sodan aikoihin sijoittuvan Maria-nimisen novellin.
Camping

Camping (leirintä) on leirintäalueisiin tukeutuvaa matkailua, jossa leiriydytään camping-alueille. Yöpymiseen käytetään telttaa, matkailuautoa, matkailuvaunua tai retkeilymajoja.
Retkeilyyn verrattuna camping-harrastajalla on käytössään enemmän mukavuuksia ruokailussa, peseytymisessä ja yöpymisessä, mutta näiden välillä ei ole ehdotonta rajaa. Camping on 1900-luvun aikana kehittynyt telttailusta kohti mukavampia majoittumisen muotoja. Liikkumisen tapoina olivat alkuaikoina pyöräily, kävely ja julkiset kulkuneuvot. Telttailu liittyy nykyisin usein suuriin kesätapahtumiin, mutta monet lomamatkailijat pyrkivät teltan sijasta mukavampaan majoittumiseen.
Grrr!

Tyyli

Siinä missä Lapinlahden Linnut oli 1980-luvulla tehnyt melko puhdasta huumorimusiikkia, yhdistyi tähän tyyliin Grrr!:llä huomattavasti rockmaisempi tyyli. Kappaleet kuten "Se tekee gutaa", "Hengessä kollaan" ja "Paina kaasua Morgan" ovat tyylillisesti melko raskastakin rock ’n’ rollia, viimeisen muistuttaessa jopa hard rockia. Muutenkin albumin yleisilme on jykevämpi ja raskaampi verrattuna yhtyeen ensimmäiseen selkeästi rock-tyyliä edustaneeseen albumiin Tähdet kertovat. Grrr! lieneekin Lapinlahden Lintujen rockein albumi. Tähän vaikutti erityisesti yhtyeeseen kaksi vuotta aiemmin liittynyt, sen ensimmäinen vakituinen kitaristi Veli-Pekka "Puka" Oinonen, joka tällä albumilla ensimmäisen kerran osallistui merkittävästi säveltämiseen; vaikka hän olikin esiintynyt Tähdet kertovat -albumilla, hän oli sen kohdalla osallistunut vain kahden kappaleen säveltämiseen. Grrr!:llä Oinonen ja yhtyeen vakiosäveltäjä Pekka Hedkrok sävelsivät molemmat useita kappaleita.  Yhtye onkin kertonut hakeneensa albumille tietoisesti rockimpaa tyyliä.
James Van Praagh

James Van Praagh (s. 23. elokuuta 1958) on yhdysvaltalainen meedio. Van Praagh on julkaissut useita työhönsä liittyviä kirjoja.
Van Praagh syntyi New Yorkissa neljästä lapsesta nuorimpana. Hän sai katolisen kasvatuksen ja meni seminaariin 14-vuotiaana. Siellä hänen mielenkiintonsa katolista uskoa kohtaan kuitenkin loppui. Myöhemmin Van Praagh valmistui San Franciscon osavaltionyliopistosta.
Van Praagh muutti valmistuttuaan Los Angelesiin, jossa hän alkoi väitetysti kommunikoida kuolleiden kanssa. Nykyisin hän on eräs huomattavimmista meedioista. Monet skeptikot ovat kuitenkin kritisoineet häntä. Esimerkiksi Michael Shermer katsoo Van Praaghin jääneen kiinni huijaamisesta.
Ari Salin

Ari Juhani Salin (s. 20. tammikuuta 1947 Lohja) on suomalainen entinen aita- ja pikajuoksija.
Salin sijoittui Helsingin EM-kisoissa 1971 kuudenneksi 400 metrin aidoissa silloisella sähköajanoton Suomen ennätysajalla 50,41. Münchenin olympialaisissa 1972 hän oli mukana Suomen 4 × 400 metrin viestijuoksujoukkueessa, joka sijoittui kuudenneksi SE-ajalla 3.01,1. Salin juoksi toisen osuuden. Hänen ajakseen mitattiin epävirallisesti 45,1. Samana vuonna hän juoksi Helsingin maailmankisoissa 400 metrin aitojen Suomen ennätyksen 49,5.
Kalevan kisoissa Salin voitti kolme Suomen mestaruutta 110 metrin aitajuoksussa (1968, 1969 ja 1971), neljä kultaa 400 metrin aidoissa (1970, 1971, 1972 ja 1974) ja yhden viestissä. Salinin vaimo Riitta Salin on myös entinen pikajuoksija.
Hinnøya

Maantiede

Tromssan ja Nordlandin lääniin kuuluvassa Hinnøyassa on lukuisia vuonoja. Alueella on myös rosoista ja vuoristoista maastoa, kuten saaren eteläosassa, jossa sijaitsee myös saaren korkein vuori Møysalen (1 262 m).
Hinnøya on yhdistetty mantereeseen Tjeldsundin sillalla ja lännessä Langøyan saareen Sortlandin sillalla. Saaren pohjoisosa puolestaan on yhdistetty Andøyaan Andøyn sillalla.
Viljaruuvi

Viljaruuvi on ruuvin muotoinen kone, jolla valmiiksi kuivattua ja puitua viljaa nostetaan esimerkiksi torniin eli viljasiiloon. Sieltä se siirtyy yleensä viljanostajalle tai tarvittaessa rehuksi.
Anthemios Tralleislainen

Anthemios Tralleislainen (kreik. Ἀνθέμιος από τις Τράλλεις; noin 474 – ennen vuotta 558) oli bysanttilainen matemaatikko, fyysikko ja arkkitehti. Hänet muistetaan kaikista parhaiten Isidoros Miletoslaisen kanssa suunnittelemastaan Hagia Sofia -kirkosta. Kirkossa käytettiin aivan uudenlaista arkkitehtuuria, joka osaltaan on tehnyt kirkosta tavattoman epävakaan, minkä vuoksi kirkkoa on jouduttu muutamaan otteeseen korjailemaan. Matematiikassa hän esitteli keinon, jolla voidaan ellipsi voidaan konstruktoida: asettamalla neulat ellipsin polttopisteisiin ja sitomalla nauha (pituus isoakselin verran) näihin kiinni. Pitämällä nauhaa koko ajan kireällä kynän avulla ja siirtämällä kynää eteenpäin saadaan ellipsi. Fysiikassa hän tutki valon heijastumista peileistä.

Elämä

Anthemios syntyi mahdollisesti Tralleiksessa lounaisessa Vähässä-Aasiassa. Hänen isänsä Stefanos oli ammatiltaan lääkäri ja Anthemioksen lisäksi hänellä oli neljä oppinutta poikaa: Dioskoros seurasi isänsä jalanjälkiä kotiseudullaan, Aleksandroksesta tuli yksi aikansa suurimmista lääketieteen ammattilaisista, Olympioksesta tuli roomalainen juristi ja Metrodoros siirtyi Konstantinopoliin kieliopintutkijaksi.
Anthemios muutti asumaan Konstantinopoliin, jolta ajalta hänen elämästäänsä on kirjattu muutamia anekdootteja. Erään mukaan Anthemios joutui riitaan kaunopuheisen naapurinsa Zenonin kanssa. Tästä kimpaantuneena Anthemios meni Zenonin kellariin ja rakesi sinne höyrykoneen, jolla hän ravisutti talon rakenteita niin että Zenon luuli sitä maanjäristykseksi. Härnäämistä hän jatkoi vielä peileillä ja sai naapurinsa uskottuneeksi ukonilman iskeneen hänen taloonsa.
Prokopioksen mukaan Anthemios oli kaikista siihenastisista arkkitehdeista kaikkein etevin. Hänen ja Isidoroksen suunnittelemaa Hagia Sofiaa on myös jälkeenpäin pidetty yhtenä kauneimmista rakennuksista bysanttilaisen arkkitehtuurin ajalta. Kirkossa käytetty arkkitehtuuri oli uudenlaista, mikä innoitti myöhempiä arkkitehteja vielä usean vuosisadan ajan. Edistyneestä arkkitehtuurista kertoo esimerkiksi siinä käytetty pendentiivi. Toisaalta jotkut nykyajan kirjoittajat ovat väittäneet, ettei Anthemios ollut todellisuudessa ammattiarkkitehti vaan jonkinlainen amatööri. On ehdotettu, että Anthemios suunnitteli myös joitakin muita Konstantinopolin rakennuksia.
Anthemios kuoli ennen vuotta 558. Kuolinpaikkaa ei tiedetä, mutta mahdollisesti se oli Konstantinopolissa.
Terveysmessut

Terveysmessut on Suomen Messujen järjestämä jokavuotinen messutapahtuma. Tapahtuma järjestetään Helsingin Messukeskuksessa syksyisin. Ensimmäisen kerran tapahtuma järjestettiin 1997. 
Samaan aikaan Messukeskuksessa järjestetään myös Kauneusmessut, Muotimessut, Nordic Hair -hiustapahtuma ja Gold Silver Watch –korutapahtuma. Vuonna 2011 tapahtumakokonaisuudessa vieraili 43 500 kävijää.
Terveysmessut on suunnattu terveydestään kiinnostuneille aktiivisille aikuisille. Tapahtumassa on esillä monipuolisesti erilaisia terveysalan palveluita ja tuotteita, lääkäriasemista luontaistuotteisiin. Tapahtuma tarjoaa myös yleisöohjelmia luennoista näytöksiin ja hoitoihin.

Terveyttä Taiteesta -palkinto

Terveyttä taiteesta on Suomen Messusäätiön perustama 5000 euron arvoinen palkinto, jolla halutaan korostaa taiteen merkitystä terveydelle ja hyvinvoinnille. Ensimmäinen palkinto jaettiin vuonna 2010 Sairaalaklovneille ja toinen vuonna 2011 Irti minusta -työryhmälle anoreksia-aiheisesta näytelmästä. Palkinto jaetaan vuosittain Terveysmessujen yhteydessä.
Palkintoa voi esittää tunnustukseksi taideterapeuteille, taideterapian kehittäjille, taiteen terveysvaikutusten tutkijoille, taiteilijoille sekä terveydenhuollon ja sosiaalialan parissa työskenteleville henkilöille, jotka hyödyntävät taidetta työssään.
Linn Ullmann

Linn Ullmann (alk. Karin Beate Ullmann, s. 9. elokuuta 1966 Oslo) on norjalainen kirjailija, kirjallisuusarvostelija ja toimittaja.
Ullmann on opiskellut Englannin kirjallisuutta New Yorkin yliopistossa, josta suoritti loppututkinnon. Ullmann on toiminut Norjan suurimman sanomalehden Aftenpostenin toimittajana ja kolumnistina.
Ullmanin teos De urolige (2015) on Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkintoehdokas vuonna 2016.

Yksityiselämä

Ullmann on ohjaaja Ingmar Bergmanin ja näyttelijä Liv Ullmannin tytär. Hän on naimisissa Niels Frederick Dahlin kanssa, ja heillä on yhteinen lapsi. Ullmannilla on myös lapsi aiemmasta liitostaan ja kaksi adoptiolasta. Perhe asuu Oslossa.
José Vila y Martínez

José Vila y Martínez (17. lokakuuta 1866 – 1. syyskuuta 1932) oli espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 21. syyskuuta 1889 ja nimitettiin Geronan hiippakunnan johtoon 14. joulukuuta 1925. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. helmikuuta 1926. Pääkonsekraattorina toimi Enrique Reig y Casanova, jota avustivat Prudencio Melo y Alcalde ja Rigoberto Domenech y Valls.
Vila y Martínez kuoli 65-vuotiaana virassa.
Britannian jääkiekkomaajoukkue

Menestysvuodet

Joukkue saavutti useita olympia-, MM- ja EM-mitaleita 1900-luvun alkuvuosikymmeninä. Suurin osa joukkueen pelaajista olympia-, maailmanmestaruus- ja Euroopan-mestaruuskisojen menestysvuosina oli saanut kiekko-oppinsa Kanadassa. Vuosien saatossa edustusjoukkue on pelannut maaotteluja erilaisilla virallisilla nimillä: Englannin että Ison-Britannian nimissä. Myös Skotlannilla on ollut maajoukkue, ja se on onnistunut voittamaan Kanadankin (1948). 
Britannian maajoukkue oli pitkään ainoa nykyisin pelaava maajoukkue, jota Suomi ei ollut koskaan onnistunut voittamaan. Vuoden 2019 maailmanmestaruuskilpailuissa Suomi voitti ensimmäistä kertaa Britannian maalein 5–0. Sitä ennen viimeisin kohtaaminen oli vuonna 1962. Suomi oli aikaisemmin pelannut Britanniaa vastaan kahdesti häviten molemmat ottelut luvuin 3–6 (1951) ja 5–7 (1962). 
Britannia oli ensimmäinen maa, joka voitti kolmoismestaruuden: olympiakultaa, maailmanmestaruuden ja Euroopan-mestaruuden samana vuonna. Tämä tapahtui vuoden 1936 olympiaturnauksessa, jonka yhteydessä ratkaistiin myös muut mestaruudet. Myöhemmin vastaavaan on pystynyt vain Neuvostoliitto vuosina 1956, 1964 ja 1968.

1990-luvulta nykypäivään

Viime vuosikymmenet joukkue on pääosin pelannut MM-kilpailuiden 1. divisioonassa. Edellisen kerran se pelasi A-sarjassa MM-kisoissa 1994, ja tuota ennen vuonna 1962. Sen jälkeen lähimpänä sarjanousua A-sarjaan maa on ollut vuonna 1999, kun se sijoittui samana vuonna B-sarjassa toiseksi ja pääsi osallistumaan erilliseen karsintaturnaukseen. Tuolloin joukkue kuitenkin pelasi kolme tasapeliä neljän joukkueen yksinkertaisessa sarjassa. Viimein vuoden 2018 1. divisioonan A-sarjan kisoissa Iso-Britannia nousi altavastaajan asemasta ylimmälle sarjatasolle A-sarjaan vuoden 2019 kisoihin. Kamppailu noususta oli äärimmäisen tiukka, sillä ennen viimeisen kierroksen otteluita viidellä joukkueella kuudesta oli mahdollisuus nousuun. Iso-Britannia tarvitsi ennen viimeistä kierrosta yhden pisteen noustakseen, eli sille riitti, että sen viimeinen ottelu etenee jatkoajalle. Iso-Britannia oli koko ottelun ajan takaa-ajoasemassa, mutta tasoitti ottelun 16 sekuntia ennen varsinaisen peliajan loppumista, minkä johdosta ottelun ratkaisu siirtyi sinänsä merkityksettömälle jatkoajalle ja lopulta voittomaalikilpailuun, jonka joukkue voittikin.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 joukkue oli aina viimeiselle kierrokselle saakka vaarassa pudota sarjaporrasta alemmas. Joukkue hävisi esimerkiksi ensimmäistä kertaa Suomelle lukemin 5–0. Maa kuitenkin onnistui kaatamaan Ranskan lohkon viimeisessä pelissä jatkoajalle venyneessä ottelussa 3–4 ja varmisti näin paikan samalla vuoden 2020 turnaukseen.  Viimeksi Iso-Britannia on pelannut peräkkäisissä pääsarjatason kisoissa vuosina 1950 ja 1951.
Valkeakosken Isku-Veikot

Super- ja 1-sarjassa 2000-2007

Osa Isku-Volleyssä treenanneista pelaajista siirtyi vuonna 1999 Isku-Veikkoihin, ja siitä alkoi Isku-Veikkojen taival korkeammilla sarjatasoilla. Kaudesta 2000-01 lähtien Isku-Veikot pelasi toiseksi ylimmällä sarjatasolla. Farmisopimuksen myötä Isku-Volleyn vaihtopelaajat kävivät hakemassa pelituntumaa sarjatasoa alempana. Menestystä alkoi tulla kaudesta 2001-02 alkaen, mistä lähtien Isku-Veikot oli 1-sarjan parhaita joukkueita. Etelälohkoa se hallitsi Loimijoen Hurrikaanin kanssa. Vaikka Isku-Veikot taistelikin vuosi toisensa jälkeen noususta, se onnistui I-V:tä ennen mm. VaLePa:lta, Korson Vedolta, Perungan Pojilta, Vaasan Kiistolta, Mutalan Riennolta ja Kempeleen Pyrinnöltä.

Liigassa 2007–2008

Isku-Veikkojen nousu lentopallon SM-liigaan varmistui liigakarsinnoissa voitolla Keski-Savon Paterista ja Korson Vedosta. Liigakaudelle 2007-2008 joukkue hankki monia uusia pelaajia riveihinsä. Joukkueessa pelasi muun muassa kaudella 2007–2008 monia ulkomailla menestyneitten pelaajien veljiä: Esa Kunnari, joka on Olli Kunnarin veli, Ossi Heino, joka on Jussi Heinon veli, sekä maajoukkuepelaaja Tuomas Tihisen vanhempi veli Lauri Tihinen. Joukkueessa pelasivat myös Suomen mestaruuden ja monta SM-mitalia voittanut Jaakko Vesanto sekä huippulahjakkuus Joni Mikkonen.
Joukkue saavutti ensimmäisen voittonsa Vammalan Lentopallosta 14. lokakuuta 2007 erin 3–1. Kaikkiaan joukkue voitti kauden aikana vain viisi ottelua ja joutui karsimaan liigapaikastaan Hurrikaani Loimaan ohitettua sen viimeisen ottelukierroksen voitollaan. Liigakarsinnoissa Isku-Veikot voittivat Oulun Ettan kaksi kertaa ja Kiiston kertalleen. Joukkue hävisi molemmat koitoksensa Keski-Savon Paterille. Paikka liigassa varmistui lopulta joukkueen voitettua Vaasan Kiiston sekä uudelleen Oulun Ettan erin 3-0.

Liigassa 2008–2009

Joukkue sijoittui runkosarjassa kahdeksanneksi. Pudotuspeleissä joukkue taipui tiukkojen otteluiden jälkeen Kempeleen lentopallolle 0-2. Joukkueessa pelasivat: Sami Juvonen, Jukka Lehti, Sten Kruuda, Jouni Karjala, Adjete Agnithey, Jussi Heino, Tuomas Häkkinen, Jussi Niemi, Petri Lignell, Jukka Meskanen, Adje Agnithey ja Jouni Mahlamäki. Joukkueen valmentajat: Ari Väisänen (päävalmentaja), Oula Pihlajamäki ja Juhani Leppänen.

Liigassa 2009-2010

Joukkueen valmistautuminen liigakauteen jäi viime tippaan. Seura ei onnistunut siirtomarkkinoilla, ja ulkomaalaishankinnat eivät pystyneet täyttämään edellisvuosien ulkolaisten saappaita. Isku-Veikot pelasi mollivoittoisen kauden ja oli runkosarjan viimeinen. Liigakarsinnoissa joukkue koki kirvelevän tappion 1-sarjan mestarille Oulun Ettalle otteluvoitoin 3-2. Liigasta putoamisen jälkeen koko seuran huippulentopallotoiminta loppui.
Nippuside

Nippuside eli johdinside on kiinnike, jota käytetään erityisesti sähköjohtojen niputtamiseen. Siteen avulla saadaan nopeasti aikaan halutun kokoinen, kiinteä lenkki, jolla voidaan sitoa johtonippuja ja muita tavaroita. Nippusiteen tekniikkaa hyödynnetään myös muovista valmistetuissa kertakäyttöisissä käsiraudoissa.
Suosituimmassa muodossaan kaapeliside koostuu taipuisasta muovinauhasta (yl. nailonista), jonka toisessa päässä on avoin kotelo, joka sisältää nauhan liikkumisen vain toiseen suuntaan sallivan 'räikän'. Eri muovilaatujen välillä on suuria eroja säänkestävyydessä. Etenkin pakkasen ja auringon UV-säteilyn vaikutuksesta nippusiteet hiljalleen haurastuvat ja lopulta ne saattavat katketa.
Heti kun nippusiteen toinen pää on viety 'räikän' läpi, syntyneen silmukan aukeaminen on estetty. Silmukkaa voidaan vain kiristää, ja sitä voidaan vetää auki lujaakin solmun aukeamatta. Tämä mahdollistaa nippusiteen käytön kahteen yleiseen tarkoitukseen: johtojen niputtamiseen ja tilapäisinä käsirautoina.
Jos kiristetty silmukka tarvitsee avata uudelleen, sen sijaan että joutuisi tuhoamaan nippusiteen leikkaamalla, saattaa olla mahdollista vapauttaa räikkä (esimerkiksi neulan avulla) ja käyttää nippusidettä uudelleen. Joissakin nippusiteissä on myös painike, jota painamalla 'räikkä' vapautuu.

Nippuside käsien sitomiseen

Esimerkiksi poliisit ja järjestyksenvalvojat käyttävät nippusiteitä myös kiinniotetun käsien sitomiseen. Nippuside on käsirautoja halvempi ja kevyempi ratkaisu, joka soveltuu käyttöön silloin kun tarve on satunnaista, tai sidosta ei tarvitse avata ja sulkea toistuvasti.
Mooseksenpalavapensas

Ulkonäkö ja koko

Monivuotinen mooseksenpalavapensas kasvaa 40–60 cm korkeaksi. Jäykkiä, alaosasta puutuneita varsia on runsaasti. Varsien yläosissa on tiheään vaaleita nystykarvoja ja mustia eritenystyjä. Vuorottain olevat lehdet ovat 3–5-pariset ja päättölehdykkäiset. Lehdykät ovat puikeansuikeita, kaljuja ja hienosahalaitaisia. Isokokoiset, voimakastuoksuiset kukat ovat kerrannaisessa latvatertussa. Väriltään kukat ovat vaaleanpunaisia, joskus myös valkoisia. Verho- ja terälehtiä on viisi kappaletta. Verholehdet ovat suikeita. Terälehdet ovat kooltaan 20–25 mm pitkiä ja tummasuonisia. Neljä terälehteä on ylöspäisiä, viides eteenpäin siirottava. Heteitä on 10, ja ne ovat pitkäpalkoisia ja kärjestä tummanystyisiä. Mooseksenpalavapensas kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa. Kota on kova ja syvään viisiliuskainen. Koko kasvi tuoksuu voimakkaasti sitruunalle.

Levinneisyys

Mooseksenpalavapensas kasvaa luonnonvaraisena Siperiasta ja Keski-Aasiasta Etelä-Euroopaan ulottuvalla alueella.

Elinympäristö

Luontaisilla kasvualueillaan mooseksenpalavapensas kasvaa kuivahkoissa, avoimissa metsissä ja louhikoissa, metsäaroilla ja aroilla.

Käyttö

Mooseksenpalavapensas on suosittu puutarhojen koristekasvi. Kasvia käsiteltäessä iho on kuitenkin suojattava hyvin, sillä ihokosketus kasviin aiheuttaa allergisen reaktion erityisesti aurinkoisella säällä (fytofotodermatiitti). Myös lapset on syytä pitää kasvista loitolla.
Kasvista valmistetaan hajuvettä ja Siperiassa siitä on valmistettu myös teetä. Kansanlääkinnässä kasvin lehtiä ja juuria on aikaisemmin käytetty matolääkkeenä, naistentauteihin, virtsanerityksen lisäämiseen ja vatsan vahvistamiseen.
Gunnar Klettenberg

Gunnar Klettenberg (s. 27. lokakuuta 1967 Viljandi, Viron SNT, Neuvostoliitto) on virolainen esteratsastaja, yksi maansa menestyneimmistä. Klettenberg on voittanut maailmancupin osakilpailuja. Vuonna 2006 hän sijoittui cupissa kolmanneksi. Hän on koulutukseltaan eläinlääkäri, ja valmentaa myös esteratsastuksessa kilpailevaa tytärtään.
Taigakynsisammal

Levinneisyys

Taigakynsisammal esiintyy Lapin kolmiossa, Peräpohjolassa, Koillismaalla ja Tunturi-Lapissa. Lapin kolmiossa ja Peräpohjolassa se on uhanalainen. Se siirrettiin 2010 uhanalaisuusarvioinnissa elinvoimaisesta silmälläpidettäväksi.

Elinympäristö

Taigakynsisammal kasvaa kalkkikallioilla ja joskus myös lahopuulla kalkkipitoisilla paikoilla.
Nikolai Jaakkola

Nikolai Jaakkola (14. huhtikuuta 1905 Mellilä – 9. maaliskuuta 1967) oli Neuvostoliitossa asunut suomalaissyntyinen kirjailija, kriitikko, kääntäjä ja toimittaja.
Suomessa syntyneen Jaakkolan perhe muutti vuonna 1912 perheen isän Matti Lesojeffin kotikylään Vienan Karjalaan Vuokkiniemen Kivijärvelle. Jaakkola kävi 1920-luvun alussa Petroskoissa opettajakurssin ja palasi sitten kotiseudulleen opettajaksi. Ennen sotavuosia Jaakkola toimi kriitikkona ja toimittajana. Hän joutui perheineen kärsimään 1930-luvun Stalinin vainoissa ja menetti työpaikkansa, asuntonsa ja puolueen jäsenyyden. Jaakkola lähti sotaan vapaaehtoisena, ja joulukuussa 1941 hän jäi Karhumäen luona käydyissä taisteluissa haavoittuneena suomalaisten vangiksi. Jaakkola oli sodan ajan sotavankina, ja sodan jälkeen hän joutui joksikin aikaa Neuvostoliitossa pakkotyöleirille, mutta vapautui tammikuussa 1946.
Sodan jälkeen Jaakkola alkoi kirjoittaa kirjoja, joista tunnetuin on vuonna 1949 ilmestynyt romaani Pirttijärven rantamilla. Vähitellen hän kirjoitti sille jatko-osia, niin että syntyi kokonainen romaanisarja. Pirttijärvi-sarjan romaanien tapahtumat sijoittuivat vuosille 1912–1923 vienankarjalaiseen Pirttijärven kylään, jonka esikuvana Jaakkolalla oli Kivijärven kylä. Professori Matti Kuusi on verrannut Jaakkolan Pirttijärvi-sarjaa Väinö Linnan Täällä Pohjantähden alla -romaanitrilogiaan.
Jaakkola suomensi venäläisten ja neuvostokirjailijoiden teoksia.