google/wiki40b huggingface dataset:
Lovely Complex

Tarina

Riza Koizumi on ollut aina pitempi, muihin ikäisiinsä tyttöihin verraten ja Atsushi Ootani on ollut aina lyhempi, kuin ikäisensä pojat. Riza ja Ootani tekevät diilin. Ootani auttaa Rizaa pääsemään lähemmäksi uutta poikaa Suzukia, ja Riza taas auttaa Ootania pääsemään lähemmäksi ystäväänsä Chiharua. Riza huomaa, että hänen tunteensa kasvavat Ootania kohtaan, mutta Ootani ei tunnu huomaavan sitä. Ootanin tajuttua että Risa on rakastunut häneen, hän lupaa miettiä. Mutta silti hän ei pysty ajatteleman Risa tyttöystävänä koska he ovat olleet jo todella kauan komediaparina ja heissä on todella iso pituusero. Ootanin kerrottuan Risalle että hän ei voi suhtautua häneen kuin tyttöystävään, Risa päättä luovuttaa, mutta Nobu ei anna lupaa, ja yrittää auttaa kaikin tavoin. Monien Risan yrittämisien jälkeen Ootani alkaa tuntea risaa kohtaan rakkautta. Risan syntymäpäivänä Ootani suutele Risaa ja he alkavat seurustella. Risan ollessaan töissä IMADE kahvilassa hän tapaa pojan joka on myös todella lyhyt ja tykkää Umiboozusta. Poika Ihastuu Risaan ja pyytää Umiboozua konserttiin. Sillä aikaa Ootani on harjoittelemassa jatko-opintoihin. Ootani ajattelee että Risa on pettänyt hänet ja he eroavat. Kuitenkin jouluaattona he palavat yhteen sillä he molemmat rakastavat toisiaan todella paljon.

Manga

Lovely complex mangan on kirjoittanut ja piirtänyt Aya Nakahara. Manga on lisensoitu Iso-Britanniassa ja Pohjois-Amerikassa Viz Median kanssa. Yksitoista osaa mangasta julkaistiin maaliskuussa 2009.

Elokuva

Love ★ Com on mukautettu elokuvaksi, jonka on ohjannut Kitaji Ishikawa ja käsikirjoittanut Osamu Suzuki. Päähenkilön roolia esittää Ema Fujisawa roolillaan Risa Koizumi ja Teppei Koike esittää Atsushi Otania. Elokuva julkaistiin elokuvissa 15.07.2006. DVD julkaistiin 1.01.2007. Tekstitetty DVD julkaistiin Iso-Britanniassa, Pohjois-Amerikassa 19.02.2008. Englanninkielisen version julkaisi Viz Media.

Alkumusiikit

"Hey! Say!" jaksoissa: 14-24, Artisti: Hey! Say!
"Kimi + Boku = Love?" jaksoissa: 1-13, Artisti: Tegomass

Loppumusiikit

"Kiss ~ Kaerimichi no Love Song" jaksoissa: 1-13, Artisti: Tegomass
"BON BON" jaksoissa: 14-24, Artisti: Hey! Say!
Siperiansirri

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 13-14 cm, siipien kärkiväli 33-35 cm ja paino 23-37 g. Siperiansirrin selässä on mustia ja ruskeita alueita, myös pää on ruskea. Vatsa ja rinta ovat valkoisia. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Siperiansirri on lähes samannäköinen kuin amerikansirri, joka on myös harvinainen Euroopassa.

Esiintyminen

Siperiansirri pesii Siperian taigalla Ob-joelta Anadyrille, Beringinsaarella ja pohjoisilla Kuriileilla sekä Ohotanmeren pohjoisrannikolla, mahdollisesti myös etelämpänä. Maailman populaation koko on 25 000–100 000 yksilöä. Lajin kanta on elinvoimainen, mutta sen elämästä tiedetään toistaiseksi vähän. Se on muuttolintu, joka talvehtii pääosin Kaakkois-Kiinasta Bangladeshiin, Malakan niemimaalla, Indonesiassa, Filippiineillä ja vähäisessä määrin Australiassa. Harvinaisena sitä tavataan vielä Uudessa-Seelannissa.
Lintu on harvinainen Euroopassa, ja Suomessa se havaittiin ensimmäisen kerran 26.–28. kesäkuuta 2007 Kotkan Kaarniemenlahdella eli Salminlahdella.

Elinympäristö

Pesii arktisella tundralla ja taigalla, sekä rannikolla että mantereella. Suosii vetisiä, soistuneita maita ja lampia. Muuttomatkoilla ja talvehtimisalueilla se elää sekä rannikon vuorovesirajalla että sisämaan kosteikoilla.

Lisääntyminen

Pesä on maassa varvikon suojassa. Juuri muuta tietoa lisääntymisestä ei ole saatavilla, mutta pesimätiedot lienevät pääpiirteissään samat kuin muidenkin arktisten sirrien.

Ravinto

Etsii mudasta hyönteisiä, nilviäisiä ja muita pieniä selkärangattomia.
Kapitalisti

Kapitalisti merkitsee joko rikasta pääoman eli kapitaalin omistajaa tai kapitalismin kannattajaa. Pääoman omistajasta sanaa käytetään varsinkin politiikasta puhuttaessa.
Kapitalisti on erityisesti pääoman tuotolla (korot, osingot, vuokrat tms.) eläjä, jonka ei tarvitse tehdä työtä elääkseen.
Marxismin mukaan pääomatuloilla eläjä riistää työläisiä eli proletaareja.
Marxilaisen ajattelun mukaan kapitalistisessa yhteiskunnassa kapitalisti omistaa tuotantovälineet. Omistuksen nojalla hän saa määräysvallan tuotannon tuloksiin. Osan tuotannosta syntyneestä arvonnoususta kapitalisti maksaa työläisille palkkana, mutta loput hän pitää itse. Muita tuloja kapitalisti saattaa hankkia keinottelemalla ei-tuotannollisilla finanssipääomilla kuten arvopapereilla ja kiinteistöillä. Kapitalistit myös kilpailevat keskenään. Kilpailun seurauksena kapitalistien pääomat kasautuvat entistä harvempien kapitalistien käsiin.
Suomen puolustusvoimien joukko-osastoperinteet

Suomen puolustusvoimien joukko-osastoperinteet on 4. kesäkuuta 2008 julkaistu kirja, jossa käsitellään yli kahdeksankymmenen joukko-osaston perinteitä vuosina 1918–2008. Se on Sotamuseon julkaisema ja osa Puolustusvoimien juhlavuoden 2008 tapahtumia.

Sisältö

Suomen puolustusvoimien joukko-osastoperinteet kirjassa käsitellään vuosien 2006–2007 Puolustusvoimien itsenäisten joukko-osastojen perinteitä. Kirjassa käsiteltävät perinteet ovat joukko-osaston yleinen historia, joukko-osastotunnus, joukko-osastoristi, lippu, kunniamarssi, perinne tai/ja vuosipäivä, perinnehuoneet, museot, muistomerkit, killat ja perinneyhdistykset, johtajat ja kirjallisuus. Kirjassa on lisäksi liitteenä CD, jossa on 33 kunniamarssia Kaartin Soittokunnan soittamana.
Øyvind Leonhardsen

Ura

1994 Leonhardsen siirtyi 650 000 punnalla Englannin valioliigan Wimbledoniin, missä hän esitti lupaavia otteita. 1997 hän siirtyi 3,5 miljoonalla punnalla lapsuutensa suosikkiseuraan Liverpooliin loukkaantumisista kärsineen Jamie Redknappin sekä Steve McManamanin korvaajaksi. Hän kärsi kuitenkin jalkavammasta ja tervehdyttyään joutui pelaamaan itselleen vieraalla pelipaikalla keskikentän vasemmassa laidassa. Vuonna 1999 Gerard Houllier tuli Roy Evansin tilalle Liverpoolin manageriksi eikä loukkaantumisista edelleen kärsinyt Leonhardsen saanut enää peliaikaa. Hän siirtyi seuraavaksi kaudeksi Tottenhamiin kolmen miljoonan punnan hintaan, mutta jälleen loukkaantumiset vaivasivat kauden alussa. Kauden lopulla hän loukkaantui uudelleen ja joutui jättämään väliin myös kesän 2000 EM-lopputurnauksen. Kaudeksi 2001/2002 George Graham vaihtui Glenn Hoddleen ja Leonhardsenin rooli jäi vähäiseksi – hän pelasi kauden aikana vain seitsemän liigaottelua.
Leonhardsen pelasi Englannissa vielä kauden 2002–2003 Aston Villassa ennen paluutaan Norjaan oslolaisen Lynin kapteeniksi. Leonhardsen siirtyi vielä kaudeksi 2006 drammenilaiseen Strømsgodsetiin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle ja auttoi seuran nousemaan pääsarjaan kauden päätteeksi. Hän lopetti uransa seuraavaan kauteen 37 vuoden iässä.

Maajoukkueura

Leonhardsen kuului jo nuoresta pojasta saakka Norjan ikäkausimaajoukkueisiin. Vuonna 1989 hän edusti maataan juniorien MM-kisoissa Saudi-Arabiassa. Seuraavana vuonna hän pelasi ensimmäisen ottelunsa A-maajoukkueessa ottelussa Kamerunia vastaan. A-maajoukkuetasolla hän edusti Norjaa 1994 ja 1998 MM-lopputurnauksissa. Vuoden 2000 EM-kilpailuista hän joutui jäämään pois polvivamman takia. Kaikkiaan hän pelasi Norjan paidassa vuosina 1990–2003 86 ottelua ja teki 19 maalia.
Elämä (sanomalehti)

Elämä oli Helsingissä vuosina 1905–1907 ilmestynyt sanomalehti. Elämä oli elokuusta 1906 tammikuuhun 1908 toimineen Suomen Sosialistisen Reformipuolueen äänenkannattaja.
Elämän perustaja ja päätoimittaja oli marxilaisuudesta etääntynyt Matti Kurikka, jonka kumppaneina oli teosofeja ja muita idealisteja. Syksyllä 1906 Kurikan piiri perusti Suomen sosialistisen reformipuolueen. Lehden vakituinen kiistakumppani oli Työmies, jonka päätoimittajana Kurikka oli itse aikaisemmin työskennellyt. 
Lehden talous oli jatkuvasti heikko. Se ilmestyi aluksi kahdesti, heinäkuusta 1906 kolmesti, helmikuusta 1907 lähtien kerran ja saman vuoden touko-kesäkuussa kuudesti viikossa. Levikki oli 3500 kappaletta vuonna 1906. Ennen lakkaamistaan Elämää julkaistiin vielä syksystä 1907 kesään 1908 aikakauslehtenä.
Vanha sydän

Musiikkivideo

Vanha sydän -kappaleen musiikkivideolla Erin on kahvilassa ja kirjoittaa kappaleen sanoitusta paperilapulle. Video julkaistiin 14. joulukuuta 2011 YouTube-palvelussa.

Muut versiot

Kaija Koo teki kappaleesta oman versionsa Vain elämää -televisiosarjan ensimmäisellä tuotantokaudella vuonna 2012. Samu Haber teki kappaleesta myös oman versionsa Vain elämää -televisiosarjan 10. tuotantokaudella vuonna 2019.
Gyges (Lyydia)

Gyges (m.kreik. Γύγης) oli historiallinen kuningas, josta kerrottiin kuitenkin myös myyttisiä tarinoita. Hän hallitsi Vähän-Aasian Lyydiassa noin 680–644 eaa. ja oli mermnadien hallitsijasuvun perustaja, johon kuului viisi sukupolvea myöhemmin myös rikkauksistaan kuuluisa kuningas Kroisos.
Gygeen valtaannoususta on olemassa antiikin lähteissä useita hyvinkin erilaisia tarunomaisia kertomuksia. Erityisesti Platonin versiota, jossa Gyges nousee paimenesta Lyydian kuninkaaksi näkymättömäksi tekevän sormuksen avulla, on antiikista nykyaikaan tultaessa käsitelty moneen otteeseen kirjallisuudessa.

Historiallinen tausta

Tyranniksi kutsuttu Gyges oli kantaisä lyydiaa puhuneille mermnadeille, mutta hänen alkuperänsä on jäänyt epäselväksi. Hän sai Lyydian kuninkuuden avioliiton kautta naimalla edeltäjänsä Kandauleen, jonka hän murhasi, leskeksi jääneen puolison. Hänen hallituskaudellaan käytiin sota joonialaisia Miletoksen ja Smyrnan kaupunkeja vastaan ja Kolofon valloitettiin, mutta muuten Herodotoksen mukaan suurempia ihmeitä ei tapahtunut. Tämän lisäksi hän salli monien joonialaisten ja kaarialaisten alamaistensa liittyä palkkasotureiksi Egyptin faraon Psammetikin armeijaan, jonka seurauksena hän vaurastui ja tuli tunnetuksi rikkauksistaan, joita hän sitten antoi runsaskätisesti Delfoin oraakkelille pyhityslahjoina.
Kimmerialaiset, indoeurooppalainen paimentolaiskansa, joita vastaan Gyges kävi sotavaunujen ja falangien kanssa, uhkasivat hänen valtaansa. Gyges haki turvaa Assyrian kuningas Assurbanipalilta, jolle hän alistui vasalliksi ja maksoi veroa. Kimmerialaisten paine hellitti hetkesi alkaakseen uudelleen, kun Gygeen liitto assyrialaisten kanssa purkautui. Nämä valloittivat Lyydian pääkaupungin Sardiin sen jälkeen, kun Gyges oli yrittänyt kohdata heidät armeijansa kanssa ilman menestystä ja saanut surmansa taistelussa. Hän aloittamansa mermnadien hallitsijasuku pysyi kuitenkin vallassa, joskin hänen poikansa Ardys hallitsi valtakuntaa Assyrian vasallina.
Tegelin linna

Tegelin linna on historiallinen aateliskartano Berliinin Tegelin kaupunginosassa.
Alkujaan Renessanssityylisen kartanon rakennutti Brandenburgin vaaliruhtinaan Joakim II:n hovisihteeri Hans Bretschneider metsästysmajakseen vuonna 1558. Vaaliruhtinas Fredrik Vilhelm teki siitä myöhemmin oman metsästyslinnansa. Rakennus vaihtoi sittemmin monta kertaa omistajaa, kunnes päätyi vuonna 1766 Humboldtin suvun haltuun. Veljekset Wilhelm ja Alexander von Humboldt viettivät siellä lapsuutensa ja Wilhelm asui siellä uudelleen vuodesta 1797 alkaen. Rakennus sai nykyisen ulkonäkönsä Karl Friedrich Schinkelin suunnittelemana vuosina 1820–1824. Hän otti vaikutteita sekä antiikin Kreikan arkkitehtuurista että italialaisista huviloista. Hän myös lisäsi rakennuksessa entuudestaan olleelle tornille vastineen jokaiseen neljään nurkkaan tehden rakennuksesta täysin symmetrisen. Wilhelm ja Aexander von Humboldt on kumpikin haudattu linnan puutarhaan. Schinkel suunnitteli hautamuistomerkin vuonna 1829 kuollutta Wilhelm von Humboldtin vaimoa Carolinea varten. Humboldtin suku omistaa Tegelin linnan edelleen ja se tunnetaan myös nimellä Humboldt-Schloss.
Kaija Hartiala

Kaija Hartiala (s. 9. heinäkuuta 1954) on turkulainen lastentautien erikoislääkäri ja lääketieteen ja kirurgian tohtori. Hän oli vuosina 2001–2007 Turun palvelutoimen apulaiskaupunginjohtajana.
Hartiala on opiskellut lääkäriksi Turun yliopistossa ja väitöskirja immunologian alalta julkaistiin 1987. Hän on toiminut sekä lääketieteellisen mikrobiologian että lastentautiopin opettajana Turun yliopistossa, erikoislääkärinä Turun yliopistollisen keskussairaalan lastentautien klinikassa ja kolmen vuoden ajan tutkijana Kalifornian yliopistossa San Franciscossa. Hartiala toimii lastenlääkärinä Turun ja Salon Mehiläisessä.
Kaija Hartiala valittiin Turun kaupunginvaltuustoon kokoomuksen edustajana vuonna 1996 ja hän toimi samalla vaalikaudella kaupungihallituksen jäsenenä ja vuoden 2000 loppupuolella kaupunginhallituksen puheenjohtajana. Hän johti Turun kulttuuripääkaupunkihankkeen valmistelu- ja hakemusvaihetta.
Hartialalla myönnettiin vuonna 2005 Pro Nuori Suomi -palkinto hänen ansiokkaasta työstään lasten ja nuorten liikunnan ja hyvinvoinnin hyväksi. Vuonna 2011 hän sai Turun yliopiston Phoenix Universitatis Turkuensis -kunniamerkin.
Hartialan puoliso vuodesta 1974 on professori Jaakko Hartiala. Heillä on neljä lasta: Anssi (s. 1979), Pauliina (s. 1981), Karoliina (s. 1983) ja Olli (s. 1986).
Ménagerie du Jardin des Plantes

Ménagerie du Jardin des Plantes on eläintarha Pariisissa kasvitieteellisen puutarhan Jardin des Plantesin yhteydessä. Se on Ranskan vanhin julkinen eläintarha.
Eläintarhassa ei enää nykyään ole suuria nisäkkäitä, vaan se on erikoistunut piennisäkkäisiin, lintuihin, matelijoihin ja hyönteisiin. Lisäksi siellä on joitain suuria kissapetoja, apinoita sekä villivuohia. Kaikkiaan eläintarhassa on noin 1 200 eläinyksilöä, jotka edustavat 180 eri lajia. Nisäkkäitä 200 ja 50 eri lajia, lintuja 300 ja 70 eri lajia. Eläintarhan pinta-ala on 5,5 hehtaaria.
Jardin des Plantesin eläintarha perustettiin Ranskan vallankumouksen jälkeen kansalliskonventin päätöksellä vuonna 1794. Sinne siirrettiin Versailles’n palatsin yhteydessä aiemmin toimineen kuninkaallisen eläintarhan jäljelle jääneet eläimet, joita oli tosin tuolloin elossa vain neljä kappaletta. Eläintarhaa täydennettiin hankkimalla eläimiä kielletyistä kiertävistä eläinnäyttelyistä. Jardin des Plantesin eläintarhan perustamisen myötä tavalliset pariisilaiset saivat ensimmäisen kerran nähdä suuria eksoottisia eläimiä, kuten norsuja ja kirahveja. Napoleonin sotien aikana Ranskan armeija toimitti eläintarhalle eläimiä kaukaisista maista ja ensimmäiset rakennukset valmistuivat 1800-luvun alussa. Ranskan–Saksan sotaan liittyneen Pariisin piirityksen aikana talvella 1870–1871 suurin osa eläintarhan eläimistä teurastettiin nälkäisten kaupunkilaisten ruoaksi.
Pariisin alueella on myös toinen eläintarha, Parc zoologique de Paris, joka toimii Bois de Vincennesissä.
Käpy selän alla

Tarina

Neljä nuorta helsinkiläistä,  Santtu ja Riitta sekä Timppa ja Leena, lähtevät telttailemaan metsään. Santtu ja Riitta kuhertelevat avoimesti, mutta Leena on hyvin pidättyväinen Timppaa kohtaan. Santtu ja Leena alkavat käydä syvällisiä keskusteluja elämästä. Santtu huomaa Leenan kokemattomuuden ja toteaa, että Leena pitää "vapauttaa".
Kun nuoret ovat käymässä läheisessä maalaistalossa, talon pikkutyttö saa kyyn pureman ja lääketiedettä opiskeleva Timppa alkaa hoitaa tyttöä. Tällä välin Santtu ja Leena livahtavat läheiseen metsään ja rakastelevat. Kun he palaavat leiripaikkaan Riitan ja Timpan luo, Riitta aavistaa että jotain on tapahtunut. Illalla he lähtevät nelistään lavatansseihin ja juovat itsensä humalaan. Leiriin palattuaan Riitta alkaa avautua humalassa Santulle. Seuraavana päivänä Leena pakkaa matkalaukkunsa ja lähtee yksin takaisin kaupunkiin.
Araneta Coliseum

Smart Araneta Coliseum on monikäyttöinen areena Filippiinien Quezon Cityssä. Paikallinen baseball-seura käyttää sitä kotiareenanaan, minkä lisäksi kentällä on järjestetty myös muunkinlaisia urheilutapahtumia, joista kenties kansainvälisesti tunnetuin on raskaansarjan nyrkkeilyn maailmanmestaruusottelu Thrilla in Manila vuodelta 1975. Areena sijaitsee Araneta Centerin vieressä, minkä takia siitä toisinaan käytetään lempinimeä Big Dome. Areenalla on 16 035 pysyvää istuinta.
Karjalan rata

Historia

Ensimmäinen Karjalan rata valmistui vuonna 1894. Se kulki Viipurista Sortavalan kautta Joensuuhun, mutta 1940 solmitun Moskovan rauhan myötä Viipuri–Joensuu-radasta suurin osa radasta jäi luovutetulle alueelle. Suomelle jäi vain Niiralan ja Joensuun välinen osuus, ja tämä Niiralan rata jäi vain paikallisliikenteen käyttöön.
Suomessa oli 1880-luvulla valmistunut haararata Riihimäen–Pietarin radalta Simolasta Lappeenrantaan. Vuonna 1934 sitä jatkettiin Imatralle ja sieltä edelleen 1937 Simpeleen kautta Elisenvaaran risteysasemalle Karjalan radan varteen. Elisenvaara kuitenkin sijaitsi Moskovan rauhassa 1940 Suomen luovuttamilla alueilla, minkä vuoksi vuonna 1947 rakennettiin yhdysrata Simpeleeltä Huutokoski–Tiviä-radan varrelle Parikkalaan Vuonna 1962 valmistui oikorata Luumäeltä Lappeenrantaan ja 1966 rataosa Parikkalasta Säkäniemeen, jossa rata yhtyy Niiralan rataan ja samalla alkuperäiseen Karjalan rataan. Täten oli syntynyt uusi Karjalan radaksi kutsuttu rataosa Kouvolasta Joensuuhun.
Vuonna 2008 valmistui Joensuun eteläpuolelle Tikkalan ja Hammaslahden välille 8,5 kilometriä pitkä rataoikaisu, jonka yhteydessä rakennettiin Tikkalan rautatieliikennepaikka uudelleen.
Karjalan radan yli 60 kilometrin mittaisella loppuosuudella ennen Joensuuta ei ole tasoristeyksiä, joten siellä voidaan ajaa 200 km/h maksiminopeudella.
Alcide De Gasperi

Elämäkerta

Alcide De Gasperi kasvoi italiankielisellä Trentinon alueella, joka tuolloin kuului Itävalta-Unkarin keisarikuntaan. De Gasperilla ei ollut mahdollisuutta opiskella italialaisessa yliopistossa, joten hän lähti opiskelemaan filologiaa Wieniin. Opiskeluaikanaan De Gasperi osallistui aktiivisesti katolilaisen opiskelijaliikkeen toimintaan. De Gasperi valmistui vuonna 1905 ja palasi kotiseudulleen Trentinoon, missä hän työskenteli La Voce Cattolica -sanomalehden toimittajana. Poliittisen uransa De Gasperi aloitti tultuaan valituksi Trentinon edustajaksi Itävallan parlamenttiin, missä hän toimi italialaisvähemmistön oikeuksien puolesta.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Trentino liitettiin Italiaan, ja De Gasperi siirtyi Italian politiikkaan. Hän oli perustamassa Italian kansanpuoluetta (Partito Popolare Italiano, PPI) vuonna 1919 ja oli sen edustajana Italian parlamentissa vuodesta 1921 lähtien.
Vuonna 1925 alkanut Benito Mussolinin fasistinen diktatuuri merkitsi myös De Gasperille vaikeita aikoja. Vuonna 1927 hänet tuomittiin poliittisista syistä neljäksi vuodeksi vankilaan. De Gasperilla oli kuitenkin vaikutusvaltaisia ystäviä katolisessa kirkossa, ja näiden yhteyksien ansiosta hän pääsi vapaaksi 16 kuukauden vankeuden jälkeen. Vuonna 1931 De Gasperi meni töihin Vatikaanin kirjastoon.
Mussolinin kukistuttua 1943 ja Italian aloitettua irtautuminen toisesta maailmansodasta De Gasperi palasi takaisin politiikkaan, tällä kertaa uuden kristillisdemokraattisen puolueen edustajana. Hän toimi vuonna 1944 ulkoministerinä ja vuodesta 1945 pääministerinä kaikkiaan seitsemän hallituksen johdossa. De Gasperin johdolla Italialle säädettiin uusi tasavaltalainen perustuslaki. Lisäksi hän pyrki vahvistamaan demokratiaa ja markkinataloutta suuntautumalla ulkopolitiikassaan länteen. Italia liittyikin sotilasliitto Natoon jo sen perustamisvuonna 1949. De Gasperi sopi 1947 Yhdysvaltojen kanssa siitä että Italia saisi 100 miljoonan dollarin hätäapulainan jos vastapalveluksena sosialistit ja kommunistit pidettäisiin poissa Italian hallituksista, tilanne joka Italian liityttyä Natoon jäi kommunistien osalta pysyväksi yli 40 vuoden ajan.
De Gasperin hallitus erosi 12. tammikuuta 1950. Hän muodosti uuden kuudennen hallituksensa 27. tammikuuta.
De Gasperi oli eurooppalaisen yhteistyön kannattaja, ja häntä voidaan pitää Robert Schumanin ja Konrad Adenauerin ohella Euroopan unionin henkisenä isänä. Hän sai vuonna 1952 Karlspreis-palkinnon, tunnustukseksi työstään Euroopan rauhan hyväksi.
De Gasperi ehti vuonna 1954 toimia lyhyen aikaa puheenjohtajana Euroopan hiili- ja teräsyhteisön yleiskokouksessa, joka on Euroopan parlamentin historiallinen edeltäjä.
Waymo

Waymo (ennen lokakuuta 2016 Google driverless car) on Googlen projekti kehittää itseohjautuva auto. Projektia johtaa Googlen insinööri Sebastian Thrun, yksi Google Street Viewin keksijöistä ja Stanfordin yliopiston keinoälylaboratorion johtaja. Vuonna 2005 Thrunin ryhmä Stanfordissa kehitti robottiajoneuvo Stanleyn, joka voitti DARPA Grand Challengen ja kahden miljoonan dollarin palkinnon Yhdysvaltain puolustusministeriöltä. Ryhmä, joka kehittää järjestelmää, koostuu 15 Googlen insinööristä.
Waymon robottiautot ovat Chrysler Pacifica -merkkisiä tila-autoja.

Historia

Google aloitti robottiautojen testaamisen vuonna 2010. Itseohjautuvilla autoilla pyritään parantamaan liikenneturvallisuutta, vähentämään liikenteen päästöjä ja säästämään ihmisten aikaa.
Elokuussa 2012 Google ilmoitti että autot ovat kulkeneet lähes puoli miljoonaa kilometriä ilman yhtäkään kolaria. Autot ovat ajaneet Nevadassa sekä Googlen testiradalla.
Nevadan ajoneuvoviraston johtaja Bruce Breslow arvelee autojen tulevan markkinoille vuosien 2015–2017 aikana.
Google kehitti alussa autoja yhteistyössä autonvalmistajien kanssa, mutta toukokuussa 2014 yritys kertoi aikovansa ottaa autojen kehittämisen kokonaan itselleen. Google oli päättänyt panostaa lisää autojensa kehittämiseen. Hakukonejätti alkoi rakennuttaa pika-aikataululla parisen sataa pientä sähköautoa, jotka toimivat automaattiohjauksella. Maksiminopeus oli rajoitettu 25 mailiin tunnissa.

Teknologia

Autoihin on lisätty videokamerat ja tutkat. Autot käyttävät apunaan Google Street View -kuvia. Autojen katoille on asennettu laseretäisyysmittari, joka tuottaa yksityiskohtaisen 3D-kartan ympäristöstä.
Googlen robottiautoissa on noin 150 000 Yhdysvaltain dollarin arvosta laitteita vuoden 2012 hinnoin, mukaan lukien noin 70 000 dollarin lidar (light radar) järjestelmä. Etäisyyden mittaava katolle kiinnitetty 64-säteinen laser on Velodyne. Tämä laser mahdollistaa sen, että ajoneuvo luo yksityiskohtaisen kolmiulotteisen kartan sen ympäristöstä. Tämän jälkeen auton ohjelmisto yhdistää tämän kartan korkearesoluutioisiin karttoihin maailmasta, tuottaen erilaisia datamallien tyyppejä, jotka mahdollistavat sen ajaa itseään.

Onnettomuudet

Elokuussa 2011 ihmisen ohjaama "Google driverless car" oli osallisena törmäykseen lähellä Googlen pääkonttoria Mountain View’ssä Kaliforniassa. Googlen mukaan autoa ohjasi onnettomuushetkellä manuaalisesti ihminen. Aiemmassa onnettomuudessa 2010 toinen ajoneuvo ajoi Googlen auton perään, kun se oli pysähtyneenä liikennevaloissa. Googlen mukaan molemmat onnettomuudet ovat olleet muita autoja ohjanneiden ihmiskuljettajien syytä.
Timo Blomqvist

Ura

SM-liigassa Blomqvist pelasi Jokerien, Kiekkoreippaan sekä Kiekko-Espoon väreissä 202 ottelua tehden 42 (24+18) pistettä ja istuen 217 jäähyminuuttia. Ruotsin Elitserienissä Blomqvist edusti MoDoa ja Malmö IF:ää. Sarpsborgissa Norjassa hän pelasi kauden 1993–1994 ja CE Wienissä Itävallassa 1996–1997.
NHL:ään Blomqvistin varasi Washington Capitals vuonna 1980 viidennellä kierroksella numerolla 89. Washingtonin lisäksi hän pelasi NHL:ssä New Jersey Devilsissä. NHL:ssä Blomqvist pelasi 243 ottelua tehoin 4+53=57.
Peliuran jälkeen Blomqvist on toiminut valmennustehtävissä muun muassa HIFK:n liigajoukkueessa sekä Jokereiden A-junioreissa. Kaudella 2000–2001 hän toimi hetken aikaa HIFK:n päävalmentajana.  
Hänet on valittu jääkiekkoleijonaksi #127.
Blomqvist toimii nykyään New Jersey Devilsin kykyjenetsijänä.

Perhe

Timo Blomqvistin isä Paul pelasi SM-sarjaa Karhu-Kissoissa vuosina 1950–1954. Myös Timon poika Sami on jääkiekkoilija. Sami debytoi SM-liigassa kaudella 2007–2008 ja hänestä tuli kaikkien aikojen toinen kolmannen sukupolven SM-liigapelaaja. Ensimmäinen on Juuso Hietanen. Timo Blomqvist on golfpelaaja Minea Blomqvistin setä.