google/wiki40b huggingface dataset:
Kolme aitaa (ympäristöteos)

Kolme aitaa on Denise Zieglerin ympäristöteos Hilapellon puistossa, Konalassa Helsingissä. Kolmiosainen teos paljastettiin vuonna 2010.
Teos koostuu kolmesta puiston nurmikolle sijoitetusta aidasta. Yhden betonista ja teräsverkoista rakentuvan aidan malli on peräisin Meilahden sairaala-alueelta 1960-luvulta. Toinen teräsputkista ja betonista koostuva funkis-tyylinen malli on Töölön Topeliuksenkadulta. Kolmas aita rakentuu kivitolpista sekä ketjusta, ja se on peräisin Kallion kirjaston edustalta.
Denise Ziegler tutki Helsingin kaupungin aitoja ja havaitsi, että aitojen funktio vaihtelee eri puolilla kaupunkia. Helsingin keskustan tuntumassa on enemmän kukkapenkkien tai tonttien rajoja merkitseviä koristeellisia aitoja. Helsingin reuna-alueilla on enimmäkseen näkösuojaksi ja kulun estämiseksi rakennettuja aitoja. Teoksen ideana onkin siirtää Helsingin keskustan aitoja kaupungin reuna-alueelle.
Ympäristötaiteen säätiö palkitsi Kolme aitaa -teoksen Vuoden ympäristötaideteos 2010 -kunniakirjalla. Säätiö perusteli teoksen valintaa sen moniulotteisuudella. Palkinnon jakotilaisuudessa säätiön valtuuskunnan puheenjohtaja Marjatta Erwe totesi muun muassa:
"Kolme aitaa rytmittää kauniisti avaraa puistoa sijaitsemalla pitkän puiston suoraviivaisen jalankulkureitin lähettyvillä. Ilmaisultaan yksinkertaiset, keskenään erilaiset aidat eivät dominoi tilaa, ne voi myös kokea erikseen veistoksellisina elementteinä. Vapaasti, ilman aidalle kuuluvaa rajaamisen tai estämisen tehtävää ne myös herättävät kysymyksiä – niinkuin taiteen tuleekin."
Teos on Helsingin taidemuseon tilaama ja pystyttämä. Sen taustalla on taidemuseon käynnistämä niin sanottu alueellinen taideprojekti, jonka tavoitteena oli tuoda taidetta myös helsinkiläisten asuinalueille. Projektissa kukin taiteilija sai oman alueensa, jonne taiteilija sai ideoida teoksen itse valitsemaansa paikkaan. Denise Zieglerin teos on projektin hengen mukaisesti varta vasten paikkaansa suunniteltu.
Teoksen toteuttamisen aikana Helsingin taidemuseo oli yhteydessä Konala-seuraan ja järjesti taiteilijan kanssa aita-aiheisen pedagogisen projektin paikallisen Hilapellon ala-asteen oppilaille.
Gammakuvaus

SPET-tutkimus

SPET-tutkimuksessa eli yksifotoniemissiotomografiassa gammakamera pyörii kohteen ympärillä mitaten jatkuvasti kohteesta tulevaa gammasäteilyä, jolloin saadaan halutusta elimistön osasta ohut leikekuva. SPET-tutkimus on tavallista isotooppikuvausta parempi silloin, kun tutkitaan paksuja elimiä ja niissä tapahtuneita muutoksia.
Ajomies (vuoden 1921 elokuva)

Juoni

Ajomies kertoo tarinan alkoholisti David Holmista, joka loukkaantuu kuolettavasti uudenvuodenyönä. Legendan mukaan hänestä tulee Ajomies, kuolleiden sieluja keräävä Kuoleman palvelija. Edellinen Ajomies ilmestyy Davidille, mutta ennen kuin hänen on aika astua tuonpuoleiseen, hänen on käytävä elämäntaipaleensa lävitse.
Transkraniaalinen magneettistimulaatio

Transkraniaalinen magneettistimulaatio (TMS) on aivojen hermosolujen aktivointia kallon ulkopuolelta magneettikentän avulla. Tämä tapahtuu käytännössä niin, että potilaan pään päälle asetetaan kuparikela, johon johdetaan sykäyksittäin sähkövirtaa. Näin syntyy magneettikenttä, joka vaikuttaa ihon, pääkallon ja aivonesteen läpi aivokuoren hermosoluihin. Solun pinnan sähkövarauksen muutos vaikuttaa naapurisoluihin ja seurausvaikutus ulottuu lopulta aivosolujen aktiivisuuteen sekä niiden keskinäiseen viestintään. Tuottamalla magneettistimulaatiolla hermoimpulsseja eri alueille aivoissa ja seuraamalla niiden etenemistä voidaan kartoittaa eri aivoalueiden tehtäviä ja mahdollisten vaurioiden laajuutta. Aivojen magneettistimulaatio on tehokas hoito masennukseen  ja siitä tavoitellaan uutta hoitovaihtoehtoa krooniseen kipuun ja useisiin muihin hermoston sairauksiin.
TMS:ää käytetään myös neurotieteessä perustutkimukseen.
Vulkanuslaiset

Vulkanuslaiset ovat Vulkanus-planeetan asukkaita Star Trek -televisiosarjoissa ja -elokuvissa. Mr. Spock, tähtilaiva USS Enterprisen tiedeupseeri, on tunnetuin vulkanuslainen.
Vulkanuslaiset tunnetaan parhaiten telepaattisista kyvyistään (esimerkiksi mieltensulauttaminen) sekä filosofiastaan, jonka mukaan heidän tulee elää johdonmukaisen ajattelun mukaan ja pyrkiä peittämään tunteensa. Tämän filosofian kehitti meidän ajanlaskumme mukaan noin 400-luvulla filosofi Surak.
Ennen tunteellisuuden kieltävän Surakin filosofian omaksumista vulkanuslaiset olivat luonteeltaan sotaisia ja väkivaltaisia. Parhaiten tämä tulee ilmi alkuperäisen Star Trek -televisiosarjan jaksossa "The Balance of Terror", jossa USS Enterprise joutuu taisteluun raja-asemille hyökänneen romuluslaisen aluksen kanssa ja romulaanien vulkaanialkuperä paljastuu: Spockin ilme on todella kuolemanvakava hänen kertoessaan tästä planeettansa historian karmivasta vaiheesta.
Samoin jaksossa "All Our Yesterdays", jossa Spock joutuu jääkautiseen menneisyyteen, ja hän muuttuukin siellä alkukantaiseksi raakalaiseksi, jonka valvontahuoneeseen jäänyt kapteeni ja mukana menneisyyteen mennyt tohtori onnistuvat viime hetkellä palauttamaan ennalleen ja pelastamaan.
Vulkanuslaiset olivat vuonna 2063 ensimmäinen ihmisten kohtaaman ulkoavaruuden olentoryhmä, kun Zefram Cochranen poimuajoon kykenevä avaruusalus Phoenix teki ensilentonsa ja vulkanuslaisten tutkimusalus huomasi tämän synnyttämän poimujäljen sekä kävi tutustumassa aluksen lähettäjiin.
Noin sata vuotta myöhemmin vulkanuslaiset pyrkivät estämään ihmisten ensimmäisen poimukerroin viiteen kykenevän NX-luokan tähtilaiva Enterprisen rakentamisen, mutta Surakin oppien uudelleenlöytäminen lopulta paransi vulkanuslaisten ja ihmisten suhteita. Vulkanuslaiset näkivät ihmiskunnan liian epäkypsänä ja impulsiivisena avaruusmatkailuun, sillä ihmiskunta oli kehittänyt poimuajon vasta alle sata vuotta sitten. Vulkanuslaiset eivät halunneet että ihmiset toistaisivat niitä virheitä joita Vulkanuksella tehtiin ennen Surakin oppien leviämistä.
Vulkanuslaiset olivat sittemmin perustajajäseniä Yhdistyneiden planeettojen liitossa, huolimatta jatkuvista konflikteistaan toisen perustajajäsenen, andorialaisten, kanssa.
Vulkanuksen omaa kieltä kuullaan jonkin verran; merkittävimmät kerrat ovat elokuvissa Star Trek: Avaruusmatka (1979), kun Spock päättää hylätä kolinahrin, täyden loogisuuden tunnuksen ja palata Tähtilaivastoon sekä Star Trek II: Khanin viha (1982), jossa Spock ja luutnantti Saavik keskustelevat lyhyesti vulkaanin kielellä.
Defensor Legis

Defensor Legis on Suomen Asianajajaliiton julkaisema oikeustieteellinen aikakauskirja. Julkaisu on ilmestynyt vuodesta 1920 ja on siten Pohjoismaiden vanhin asianajajien julkaisu.
Julkaisu sisältää kirjoituksia käytännön oikeuselämän eri aloilta ja valikoituja oikeustapauksia. Julkaisu on tarkoitettu oikeudellisen alan asiantuntijoille sekä oikeuskehityksestä kiinnostuneille.
Defensor Legis ilmestyy kuusi kertaa vuodessa ja sen levikki on noin 3200. Julkaisun lukijakunnasta noin puolet on muita kuin asianajajia.
Lehden päätoimittajana toimii tehtävässä vuonna 2006 aloittanut asianajaja, oikeustieteen tohtori Ari Savela. Häntä ennen päätoimittajina ovat toimineet mm. Timo Esko, Mikko Tulokas, Matti Ylöstalo ja Bruno Salmiala.
Defensor Legis -nimi on latinaa ja tarkoittaa oikeuden puolustajaa. Defensor Legis -hahmo on kuvattu Suomen Asianajajaliiton logossa, jonka mukaan liiton lehti on saanut nimensä.
Äärellinen topologinen avaruus

Tyhjä ja yhden pisteen joukko

Tyhjällä joukolla ∅ on vain yksi topologia, jonka ainoa avoin joukko on tyhjä joukko.
Myös yhden pisteen joukolla on vain yksi topologia. Siinä avoimet joukot ovat tyhjä joukko ja ainoan alkion sisältävä joukko.

Topologisia ominaisuuksia

Äärellinen topologinen avaruus on selvästi kompakti, koska jokainen avoin peite on äärellinen. Samoin jokainen äärellinen topologinen avaruus on .

Erotteluaksioomat

Äärellinen topologinen avaruus on  vain, jos se on diskreetti. Jokaisen pisteen komplementti on äärellinen unioni suljetuista pisteistä ja siis suljettu, joten jokaisen pisteen on oltava avoin.
Näin ollen mikään diskreettiä avaruutta karkeampi topologinen avaruus ei voi olla ,  eli Hausdorff tai toteuttaa mitään ylempää erotteluaksioomaa.
Hicham Aboucherouane

Ura

Aboucherouane aloitti uransa marokkolaisessa Najm El Aounat junioriseurassa, josta hän siirtyi pelaamaan ammattilaisena Raja Casablancaan kaudeksi 2003–2004 voittaen saman tien ensimmäisen liigamestaruutensa. Kauden jälkeen hän siirtyi hetkeksi saudi-arabialaiseen Al-Nasriin, josta Aboucherouane palasi pian takaisin Raja Casablancaan kesken kauden 2004–2005. Hänen yrityksensä saada uraa parempaan suuntaan epäonnistui, kun lainasopimus ranskalaiseen Lilleen kaudeksi 2005–2006 tuotti vain kaksi maalia 12 ottelussa. Aboucherouane palasi takaisin kotimaahansa, josta hän siirtyi Tunisiaan vuonna 2007 Espéranceen. Poikkeuksellisesti Aboucherouanea peluutettiin useimmiten keskikentällä hyökkäävässä roolissa. Maalinteossa hän onnistui vain kahdesti ensimmäisellä kaudellaan. Samalla kaudella Aboucherouane kuitenkin teki ratkaisevan maalin Espérancelle Tunisian cupin finaali ottelussa ES Sahelia vastaan. Samassa ottelussa hänet valittiin ottelun parhaaksi pelaajaksi. Elokuussa 2008 Espérance ilmoitti myyneensä hyökkääjän Saudi-Arabiaan Al-Ittihadiin.
Syksyllä 2011 Aboucherouane siirtyi Qatarin pääsarjaan Al-Ahlin riveihin.

Maajoukkueessa

Maajoukkueessa Aboucherouane on pelannut yhteensä 15 ottelua ja tehnyt niissä kolme maalia. Hän oli myös mukana vuoden 2008-Afrikan-mestaruuskilpailussa.
Thapsakos

Thapsakos (lat. Thapsacus, hepreaksi ‏תִּפְסַח‎, Tifsah) oli muinainen kaupunki jonka kohdalla sijaitsi kahluupaikka Eufrat-joen yli. Thapsakos sijaitsi luultavasti nykyisen Syyrian alueella, mutta sen tarkkaa paikkaa ei tiedetä.
Kaupunki mainitaan muun muassa Ksenofonin Kyyroksen sotaretkessä ja Arrianoksen Aleksanteri Suurta käsittelevässä teoksessa. Strabon kertoo Geografikassaan että kaupungin kohdalla oli Efuratin ylittävä silta. Plinius vanhempi kertoo että kaupungin nimi vaihtui myöhemmin Amfipoliiksi.
Raamatun Tifsah saattaa myös viitata Thapsakokseen. Kaupunki mainitaan Ensimmäisessä kuninkaiden kirjassa kuuluvan Salomonin valtakuntaan. "Hänen hallinnassaan olivat alueet Eufratilta asti, Tifsahista Gazaan saakka."
Redutti Kotka

Redutti Kotka on Kotkassa Kotkansaaren länsilaidalla sijaitseva Ruotsinsalmen merilinnoitukseen aikoinaan kuulunut pieni linnoitusrakenne 1790-luvulta. Redutti on entisöity ja sinne perustettiin vuonna 2001 yrttipuutarha. Yrttipuutarhassa on noin sata erilaista yrtti- ja maustekasvia. Puutarhan yleissuunnittelun on tehnyt Kotkan puistotoimi ja kasvisuunnitelman Anneli Miekk-oja.
Metsäsopuli

Levinneisyys

Metsäsopulia esiintyy suunnilleen siellä missä kuusimetsiäkin: Norjasta Itä-Siperiaan. Suomessa sitä on harvalukuisena Itä- ja Pohjois-Suomen kuusikoissa, minkä lisäksi hajaesiintymiä tunnetaan myös Keski-Suomesta ja Hämeestä. Metsäsopuli löydettiin ensimmäisen kerran vuonna 1843 Norjasta. 1840-luvulla lajia löydettiin myös Suomesta ja Ruotsista ja 1880-luvulla myös Venäjältä.

Tuntomerkit

Metsäsopuli on tummanharmaa pieni myyrä, jolla on ruskea laikku takaselässä ja lyhyt, suora häntä. Se on vähän pienempi kuin tunturisopuli.

Elinympäristö

Metsäsopuli suosii sammaleisia ja lievästi soistuneita ikikuusikoita. Talvisin laji viihtyy mieluiten runsassammaleisissa kuusikoissa, mutta kesäksi osa kannasta siirtyy kosteampiin ympäristöihin: korpiin tai rämeille.

Lisääntyminen

Vuodessa syntyy neljä poikuetta, jokaisessa 2-8 poikasta.
Metsäsopulin jälkeläistön sukupuolijakauma ei aina ole nisäkkäille tyypillinen 1:1. Jotkin naaraat nimittäin synnyttävät naaras- ja urospoikasia lukusuhteissa 3:1. On myös naaraita, jotka synnyttävät pelkkiä naaraspoikasia. Syynä tähän on metsäsopulilla tavattava X-kromosomin mutaatio. Mutatoitunutta X-kromosomia merkitään tässä X*.
X*-kromosomi ehkäisee Y-kromosomin vaikutukset yksilön ilmiasuun. Jos yksilön sukupuolikromosomit ovat X*Y, yksilö on ilmiasultaan naaras, vaikka sen tulisi olla uros. Tällainen naaras ei myöskään tuota kuin X*-kromosomin sisältäviä munasoluja, koska mutaatio aiheuttaa lisäksi Y-kromosomin syrjäytymisen sukusolujen synnyssä. Niinpä kaikki tällaisen naaraan jälkeläiset ovat naaraita.
Osa X*Y-naaraiden jälkeläisistä on sukupuolikromosomeiltaan emonsa kaltaisia, osa taas X*X-naaraita, joiden toinen (isältä saatu) X-kromosomi on tavallinen. Tällaisten naaraiden munasoluista puolet sisältävät X*-kromosomin, puolet X-kromosomin. X-kromosomilliset munasolut tuottavat naaras- ja urospoikasia lukusuhteessa 1:1, X*-kromosomilliset pelkkiä naaraspoikasia. Niinpä X*X-naaraan kaikkien jälkeläisten sukupuolijakauma on 3:1.
Toki metsäsopuleilla on myös täysin tavallisia XX-naaraita, joiden jälkeläisistä puolet on naaraita ja puolet uroksia. Kun kaikkien erityyppisten naaraiden jälkeläistuotannot lasketaan yhteen, metsäsopulien sukupuolijakauma on 3:1.

Ravinto

Metsäsopuli on kasvinsyöjä, ja sen ruokavalio koostuu melkein yksinomaan sammalista. Kesäisin se voi myös syödä jonkin verran heinäkasveja. Talvivarastoihin se kerää proteiinipitoista kynsisammalta.

Erityistä

Metsäsopuli on Myopus-suvun ainoa laji. Tunturisopulin tapaan metsäsopulille ovat tyypillisiä ajoittaiset joukkoesiintymiset ja vaellukset. Metsäsopuli on rauhoitettu.
Itke rakastettu sydän

Itke rakastettu sydän (ransk. La gueule ouverte) on Maurice Pialat'n ohjaama ranskalainen elokuva vuodelta 1974. Se kuvaa realistiseen sävyyn naista, joka on sairastunut parantumattomaan sairauteen, sekä naisen pojan ja aviomiehen elämää. Se oli Pialat'n elokuvista kaupallisesti vähiten menestyneimpiä. Elokuvan päärooleissa ovat Monique Mélinand, Philippe Léotard, Hubert Deschamps ja Nathalie Baye. Elokuvan on kuvannut Néstor Almendros.
Elokuva sai Suomen ensi-iltansa heinäkuussa 1975. Se on esitetty televisiossa 14. elokuuta 1978.
Saksan 7. jalkaväkidivisioona

Perustaminnen

Wehrkreis VII muodosti 1. lokakuuta 1934 Münchenissä divisioonan peitenimellä Artillerieführer VII, jonka nimi vaihdettiin 15. lokakuuta 1935 Saksan irtautuessa Versailles'n rauhan rajoituksista 7. jalkaväkidivisioonaksi. Sen yksiköt muodostettiin Reichswehrin 7. divisioonasta. Divisioonan esikunta oli sijoitettu Müncheniin.

Palvelus

Divisioona siirrettiin 1. elokuuta leiriin Slovakiaan, jossa suoritettiin liikekannallepano 26. elokuuta 1939. Divisioona kuului etelän armeijaryhmän 14. armeijan XVII armeijakuntaan. Se ylitti armeijakunnan mukana Puolan rajan 1. syyskuuta. Taisteluiden päätyttyä divisioona siirrettiin lokakuussa länteen Reininlaaksoon.
Divisioona hyökkäsi Ranskaan 10. toukokuuta 1940. Se osallistui muun muassa taisteluihin Britannian siirtoarmeijaa vastaan Belgiassa ja Lillen piiritykseen. Divisioona siirrettiin Dunkerquen evakuoinnin päätyttyä reserviksi eikä osallistunut enää taisteluihin operaatio punaisessa. Divisioonan rykmentit luovuttivat joulukuussa kukin pataljoonan muodostettavaan 97. jalkaväkidivisioonaan. Divisioona oli miehitysjoukkona Pohjois-Ranskassa, kunnes se siirrettiin huhtikuussa 1941 Saksan kenraalikuvernementiksi muuttuneeseen Puolaan. Divisioonaan liitettiin eversti Roger Labonnen komentama jalkaväkirykmentti 638, joka koostui Ranskan muukalaislegioonan vapaaehtoisista.
Operaatio Barbarossan alkaessa divisioona ylitti 22. kesäkuuta 1941 keskustan armeijaryhmän mukana Neuvostoliiton rajan. Se osallistui Mogilewin piiritykseen Dneprin varrella, Bialystok-Minskin, Smolenskin  ja Vjazman taisteluihin. Se osallistui operaatio Taifuunissa viimeiseen rynnistykseen kohti Moskovaa. Puna-armeijan talvihyökkäyksen alkaessa divisioona oli Schellkowka-Dorochowon alueella.
Divisioona oli vuoden 1942 suhteellisen rauhallisella Gshatskin ja Spas-Demjanskin alueella ja se osallistui Kurskin taisteluun 9. armeijan mukana. Divisioona vältti tuhoutumisen kesän 1944 taisteluissa ja se vetäytyi keskustan armeijaryhmän mukana Bugin ja Narewin taakse syksyllä aina Puolaan asti. Divisioona joutui saarroksiin Helan niemimaalle, jossa se antautui puna-armeijalle lähellä Stutthofia 8. toukokuuta 1945.
Intro (lehti)

Alkuvaiheet

Intro ilmestyi aluksi kahdesti kuukaudessa ja käytti iltapäivälehtien suosimaa tabloid-kokoa, mikä oli aikakauslehtimaailmassa harvinaista. Kirjoittajien ja avustajien joukossa olivat Markku Veijalaisen ohella Vexi Salmi, Tuovi Marttunen, Kari Helopaltio, pakinoitsija Sämpy ja valokuvaaja Hannu Männynoksa. 
Kaudella 1970–1971 Intro joutui suuriin taloudellisiin vaikeuksiin, konkurssin partaalle. Kustannus-Oy Lehtiliisa osti lehden julkaisuoikeudet ja palkkasi päätoimittajaksi Liisa Kauko-Teerisuon. Tabloid-asu sai tehdä tilaa normaalille aikakauslehtikoolle. Intro-lehti ilmestyi tästä alkaen kerran kuukaudessa.

Suuria mullistuksia

Intro-lehti pärjäsi uuden kustantajan hoteissa melko hyvin. Sensaatioiden sijasta keskityttiin laatuun. Avustajiksi ilmaantui tasokkaita kirjoittajia kuten Mikael Wiik, Matti Laipio, Tom Pyynönen (nyk. Tom Lundberg), Jake Nyman, Mauri Kunnas ja Arto Melleri. Kirjoittajakaarti vahvistui erityisesti päätoimittaja Pekka Mikkolan kaudella.  
Intro-lehden seuraava julkaisija oli ulkomaiseen omistukseen nojannut Kust. Oy Williams, joka jonkin ajan kuluttua kaupattiin A-lehdille. Päätoimittajana vaikutti noina aikoina Tom Pyynönen. Intro-lehti sai uuden nimen Help!, joka myötäili kustantajan lippulaivan Apu-lehden nimeä. Tässä komennossa jatkettiin kahden kolmen vuoden ajan. Riikka Uosukainen, sittemmin Ylen uutistoimittaja, hankki lehdessä kokemusta toimittajana. 
Suomen oloissa pitkähkön historian saavuttaneen nuortenlehden loppu oli vähemmän hohdokas. A-lehdet ja Lehtimiehet vaihtoivat lehtiä keskenään. A-lehdet sai kannattamattoman naistenlehti Jaanan, Lehtimiehet elinkelpoisen nuortenlehden, joka sulautettiin Suosikkiin ja lakkautettiin.

Jälkinäytös

Jälkinäytös koettiin, kun päätoimittaja Tom Pyynösen kaudella 1981-1982 käynnisti OK Magazine -nimisen nuortenlehden, "Suosikin uusimman haastajan". Lehteä julkaisi ensin Kolmiokirja, sitten Yhtyneet Kuvalehdet kahdesti kuukaudessa. OK Magazine ehti ilmestyä kolmisen vuotta, ennen kuin se myytiin hyvässä kunnossa Lehtimiehet Oy:lle Suosikkiin sulautettavaksi.
Arantila

Arantila on taajama Nakkilan kunnassa. Se on osa kunnan keskustaajamaa ja sijaitsee sen itäpuolella, Kokemäenjoen etelärannalla. Lähinnä pientaloista muodostuvaan Arantilaan kuuluvat myös aivan joen tuntumassa olevat Hohtarin ja Penttalan asuinalueet.
Kokemäenjoessa virtaava Arantilankoski on yksi lounaisen Suomen suosituimmista perhokalastuspaikoista. Joen ylittää sen kohdalla vuonna 1990 valmistunut Arantilan silta. Sillan tuntumassa sijaitsee uimaranta sekä tilausravintola.
Arantila on vanhastaan kuulunut 1400-luvulla perustetun Villilän kartanon maihin.
Unkarinsara

Ulkonäkö

Unkarinsara kasvaa löyhästi mätästäen 40–45 senttimetriä korkeaksi. Kasvin pitkästä suikertavasta juurakosta kasvavat pystyt varret, joiden tyvitupet ovat punertavia. Vaaleanvihreät 2–3 millimetriä leveät lehdet ovat varren pituisia tai hieman lyhyempiä. Unkarinsaran kukinnossa on kahdesta kolmeen hedetähkää ja kaksi emitähkää. Pullakot ovat noin 5 mm pitkiä, leveän munanmuotoisia ja kypsinä uurteisia. Tähkäsuomut ovat pullakoita pidempiä. Pullakoiden kärki on pitkä ja syvästi halkoinen.
Lotta Östlin Stenshäll

Lotta Östlin Stenshäll (s. 3. toukokuuta 1966 Gävle) on ruotsalainen näyttelijä ja ohjaaja. Hän opiskeli teatterikorkeakoulussa Göteborgissa ja on sittemmin työskennellyt muun muassa Riksteaternissa ja Tukholman kaupunginteatterissa. Hänellä on ollut rooleja myös elokuvissa, kuten Grabben i graven bredvid (2002), Tillfällig fru sökes (2003) ja Att göra en pudel (2006).
OpenMandriva

OpenMandriva Lx on työpöytä- ja palvelinkäyttöön tarkoitettu Linux-jakelu, jonka on julkaissut voittoa tavoittelematon OpenMandriva-yhteisö. OpenMandriva projekti syntyi Mandriva Linuxin pohjalta sen kehityksen päätyttyä vuonna 2011.
Erythroxylum novogranatense

Erythroxylum novogranatense subsp. truxillense

Erythroxylum novogranatensella on alalaji Erythroxylum novogranatense subsp. truxillense, jota kasvatetaan Trujillon kaupungissa Perun pohjoisosassa. Coca-Cola Company valmistaa Trujillon kokasta uutetta, joka antaa Coca-Colalle sen ominaismaun. Nykyisin kokaiini erotetaan kokamassasta tämän uutosprosessin yhteydessä.
Trujillonkokaa viljellään nykyisin Perun rannikolla sekä Andien alimmilla rinteillä. Tämä alalaji kasvaa korkeina, haarautuneina ja tuuheina pensaina, joilla on pienet paksut lehdet. Pensas kestää kuivuutta ja kasvaa myös autiomaailmastossa.
Trujillonkokaa pidetään parhaan makuisena ja aromikkaimpana kaikista kokalajeista. Trujillonkokan siemenet ovat kuitenkin varsin herkkiä kuivuudelle ja viljelijöiden on säilytettävä niitä kosteina itävyyden ylläpitämiseksi. Trujillonkoka onkin säilymisensä kannalta kaikista kokalajeista ihmisestä riippuvaisin.
Jyväskylän työväentalo

Historia

Jyväskylän työväenyhdistys teki päätöksen uuden työväentalon rakentamisesta 35-vuotisjuhlakokouksessaan vuonna 1923 ja tilasi vuotta myöhemmin piirustukset Alvar Aallolta. Urakoitsijaksi valittiin helsinkiläinen Suomen Rakennusosakeyhtiö. Syyskuussa 1925 käyttöön vihitty rakennus on Aallon ensimmäinen Jyväskylään toteutettu kivirakennus. Kyseessä oli myös hänen ensimmäinen merkittävä julkisen rakennuksen suunnittelutyönsä. Kauppakadun ja Väinönkadun kulmassa sijaitsevan työväentalon muotokieli on peräisin Italian renessanssiarkkitehtuurista. Aino ja Alvar Aalto matkustivat maahan häämatkalle vuonna 1924, kun rakennustyöt olivat vielä kesken. Matkalta palattuaan Aalto muutti työväentalon sisustussuunnitelmia. Rakennuksen sisätiloissa on runsaasti yksityiskohtia, jotka Aalto suunnitteli yhdessä vastavihityn puolisonsa Aino Marsion kanssa. Osa piirustuksista on myös signeerattu hänen nimellään.
Työväentalon jokainen julkisivu on suunniteltu erilliseksi kokonaisuudeksi, omine symmetrisine sommitelmineen. Ensimmäiseen kerrokseen tuli pyöreä atriumin kaltainen ravintolatila sekä työväenyhdistyksen toimitiloja. Jyväskylän Työväen Teatteria varten sisustettu juhlasali puolestaan sijoittui toiseen kerrokseen, jonne johtaa Aallon suunnittelema monimutkainen porrasjärjestelmä. Alakerran ravintolan puolipyöreä muoto toistuu myös toisessa kerroksessa sijaitsevassa lämpiössä. Rakennuksen valaisimet ovat Aallon pariskunnan suunnittelemia.
Jyväskylän työväentalo on nykyään lähes alkuperäisessä asussaan. Teatterisali vuokrattiin vuonna 1960 Jyväskylän kaupunginteatterille, joka rakensi saliin uuden jyrkästi nousevan katsomon. Se palautettiin jälleen alkuperäiseen muotoonsa kaupunginteatterin muutettua pois rakennuksesta vuonna 1982. Työventalon ulkoseinät restauroitiin 1997 ja viimeisin sisätilaremontti valmistui vuonna 2008. Nykyään samalla tontilla sijaitsevat lisäksi 1955 valmistunut toimistorakennus sekä 1999 valmistunut asuintalo, jotka ovat molemmat  Jyväskylän työväenyhdistyksen omistamia.