google/wiki40b huggingface dataset:
Papa Noël

Antoine Nedule Montswet eli Papa Noël (s. 25. joulukuuta 1940 Kinshasa) on kinshasankongolainen rumba-muusikko. Hän sai kitaran äidiltään ollessaan kahdeksan vuoden ikäinen. Ensimmäistä kertaa Papa Noël levytti 16-vuotiaana. Hän on sen jälkeen tehnyt yhteistyötä monien tunnettujen paikallisten muusikkojen kanssa, mutta julkaissut myös soololevyjä.
Tolstoi (juna)

Tolstoi (ven. Толстой) on venäläinen pikajuna, joka liikennöi Helsingin ja Moskovan väliä ja pysähtyy myös Pietarissa. Se on ainoa juna, joka kulkee Suomesta Moskovaan saakka. Rajanylityspaikka on Vainikkalassa. Sen matka-aika on 12 tuntia 30 minuuttia. Nopeampana ja kalliimpana vaihtoehtona sille on Helsingistä Pietariin kulkeva Allegro-juna ja Pietarista Moskovaan kulkeva Sapsan-juna. Junassa on mahdollisuus nostaa hyvitykset verottomista ostoksista. Juna liikennöi aamulla Helsinkiin (PVV 32) ja illalla Moskovaan (PVV 31) pysähtyen Suomen puolella Pasilassa, Tikkurilassa, Lahdessa, Kouvolassa ja Vainikkalan raja-asemalla.
Tolstoissa on sesongista riippuen 9–18 vaunua. Joskus mukana on myös autovaunu. Vuodenvaihteessa ajetaan yleensä lisäjunia numeroin 569–570. Tolstoin veturina/vetureina käytetään Suomen puolella yleensä yhtä tai kahta Sr1-sarjan veturia. Silloin tällöin myös Sr2-sarjan veturi on Tolstoita vetänyt. 
Suomen kellojen siirtojen takia Tolstoin aikataulu muuttuu Suomessa tunnilla aina maaliskuussa ja lokakuussa. 
Vaunukalusto nykyaikaistettiin vuonna 2002 ja jälleen vuonna 2014.

Historiaa

Ensimmäinen suora junayhteys Suomen ja silloisen Neuvostoliiton välillä oli vuoden 1953 alussa liikennöintinsä aloittanut Helsinki–Leningrad-linja, jota ajettiin aluksi joka toinen päivä. Seuraavana vuonna avautui yhteys Moskovan ja Helsingin välillä niin, että Moskovan ja Leningradin välisen junan yksi vaunu liitettiin Leningradissa Helsinkiin lähtevään junaan. Vuonna 1975 otettiin käyttöön nykyinen suora yhteys. Vuonna 1982 Helsingin ja Leningradin väliä kulkeva juna nimettiin taidemaalari Ilja Repinin mukaan Repiniksi ja Moskovaan kulkeva juna kirjailija Leo Tolstoin mukaan Tolstoiksi. VR:n kalustolla vuodesta 1992 kulkenut junavuoro Pietariin oli nimeltään Sibelius. Repin ja Sibelius korvautuivat VR:n ja Venäjän rautateiden yhteisellä Allegro-junalla joulukuussa 2010.
Sieť

#SIEŤ (suom. #VERKKO) on slovakialainen puolue, jonka perusti vuoden 2014 presidentinvaaleissa riippumattomana ehdokkaana ollut Radoslav Procházka, entinen kristillisdemokraattien jäsen.
Procházka valittiin parlamenttiin jo 2010 kristillisdemokraattisesta puolueesta. Hän sai vuoden 2014 presidentinvaalien ensimmäisellä kierroksella 21 % äänistä kolmanneksi suosituimpana ehdokkaana. Suosionsa siivittämänä Procházka perusti uuden puolueen, joka vetosi etenkin Internet-sukupolveen ja sai kyselyissä suuren suosion.
Vuoden 2016 vaaleissa puolue sai 5,6 % äänistä ja 10 edustajaa, joka oli huomattavasti galluppeja matalampi kannatus ja puolueelle suuri pettymys.
Puolue pääsi kuitenkin SMER-SD, SNS ja Most-Hídin muodostamaan hallitukseen.
Vaalien jälkeen puolue hajosi täysin. Kolme edustajaa erosi ja puolueen kannatus laski alle 1 %. Procházka erosi puolueen johtajuudesta, ja ilmoitti jättävänsä politiikan ja parlamenttipaikkansa. Hän pyrki Euroopan unionin tuomioistuimen tuomariksi, johon asemaan ei päässyt. Viisi puolueen edustajaa siirtyi Andrej Hrnčiarin johdolla Most-Híd-puolueeseen.
Pääministeri Robert Fico ilmoitti elokuussa 2016 että puolueen ministerit eroavat ja puolue liitetään muihin hallituspuolueisiin. Alkuvuodesta 2017 puolueella oli enää yksi edustaja ja miljoonavelat, jolloin ilmoitettiin että puolue liittyy mahdollisesti Euroopan demokraattinen puolue -pikkupuolueeseen.
Unkarinsinivuokko

Ulkonäkö

Unkarinsinivuokko on tavallisen sinivuokon tavoin matala ja nahkealehtinen lehtokasvi. Sillä on pitkä ja suikertava maavarsi. Unkarinsinivuokon lehdet ovat kolmiliuskaiset eli kolmeen osaan jakautuneet ja sinivuokosta poiketen liuskojen kärjet ovat hampaalliset. Kukat kasvavat yksittäin lyhyiden kukkavarsien päissä. Ne ovat halkaisijaltaan 2,5–4 senttimetriä ja kehälehtiä (vastaavat terälehtiä) on 8–9, enemmän kuin sinivuokolla. Väriltään kukat ovat siniset tai valkoiset.

Levinneisyys

Unkarinsinivuokkoa viljellään usein koristekasvina. Se kasvaa alkuperäisenä Romaniassa.
Valtionrautateiden eläkelaitos

Valtionrautateiden eläkelaitos oli aiemmin Suomessa toiminut eläkelaitos, jonka varoista maksettiin valtionrautateiden virkamiesten ja heidän leskiensä eläkkeet. Valtionrautateiden eläkelaitos aloitti toimintansa vuonna 1882.

Eläkelaitoksen tarkoitus

Valtionrautateiden eläkelaitoksen tarkoituksena oli antaa eläkkeitä osakkailleen ja näiden kuolinpesille.
Eläkelaitoksessa oli kuusi luokkaa, joissa vuotuinen eläke vaihteli virasta eroaville 2 400 markasta 1 400 markkaan sekä kuolinpesille 1 800 markasta 1 050 markkaan.

Eläkkeiden maksaminen

Kassan osakas, joka oli täyttänyt 55 vuotta sekä saanut eläkkeen saantia varten hyväkseen lukea vähintään 30 vuoden ajan, oli oikeutettu saamaan täyden eläkkeen siinä luokassa, jonka mukaan hän oli viimeksi suorittanut säädetyt maksut. Sellaiselle osakkaalle, joka oli ollut osallisena eläkelaitoksessa vähemmän kuin kymmenen vuotta, ei saanut antaa täyttä eläkettä vaan ainoastaan 18/24-osan siitä.
Jos osakas kivulloisuuden tähden erosi taikka jos hänen toimensa lakkautettiin, hän oli siinä tapauksessa, että hän sai eläkkeen saantia varten lukea hyväkseen vähintään kahdentoista vuoden ajan, oikeutettu ikävuosiin katsomatta saamaan eläkkeen siinä luokassa, johon hän kuului.
Jos osakas, ennen kuin hän oli oikeutettu eläkkeen saantia varten lukemaan hyväkseen vähintään kaksitoista vuotta, oli saanut niin vaikean ruumiinvamman tai taudin, että hänen siitä syystä oli ollut pakko erota valtionrautateiden palveluksesta, hän oli oikeutettu saamaan 6/24-osaa eläkkeestä siinä luokassa, johon hän kuului, mutta tässä tapauksessa eläkemaksut oli suoritettava kahdeltatoista vuodelta.
Jos osakas oli kuollut, hänen kuolinpesälleen tuleva eläke oli siinä luokassa, johon vainaja oli kuulunut. Kuolinpesälle tuleva eläke oli jaettava tasan eläkkeeseen oikeutettujen kesken. Jos ainoastaan yksi eläkkeensaantiin oikeutettu oli olemassa, eläke oli suoritettava hänelle kuitenkin täysimääräisenä.

Eläkkeen hakeminen

Eläkehakemus oli tehtävä kirjallisesti eläkelaitoksen Helsingissä olevalle johtokunnalle. Hakemukseen oli liitettävä virallinen todistus, josta saatiin selville eläkkeeseen oikeutetun tai oikeutettujen nimi, syntymäpäivä ja maine sekä kuolinpesään nähden edesmenneen osakkaan nimi ja kuolinpäivä sekä lääkärintodistus, jos kivulloisuus tai ruumiinvamma ilmoitettiin eläkkeen perusteeksi. Hakemuksessa oli ilmoitettava, missä hakija halusi nostaa eläkkeen.
Troy Davis

Troy Anthony Davis (s. 9. lokakuuta 1968 – 21. syyskuuta 2011) oli yhdysvaltalainen henkilö, joka tuomittiin vuonna 1991 kuolemaan 19. elokuuta 1989 Georgian Savannah'ssa tapahtuneesta poliisin, Mark MacPhailin, murhasta. MacPhail ammuttiin kuoliaaksi, kun hän oli auttamassa koditonta ihmistä, joka oli joutunut hyökkäyksen kohteeksi Burger Kingin parkkipaikalla.
Tuomio perustui pelkkiin ristiriitaisiin ja jopa nyttemmin osin kumottuihin silminnäkijähavaintoihin, eikä surma-asetta koskaan löydetty. Mikään fyysinen todiste ei tue Davisin syyllisyyttä ja Davis vakuutti syyttömyyttään loppuun asti. Tuomio onkin herättänyt laajaa kansainvälistä paheksuntaa. Ihmisoikeusaktivistien lisäksi sitä on kritisoinut muiden muassa Yhdysvaltain entinen presidentti Jimmy Carter. Davis teloitettiin 21. syyskuuta 2011 myrkkyruiskeella. Davis todettiin kuolleeksi kello 23.08 paikallista aikaa (03:08 GMT 22. syyskuuta).
RMS Georgic (1932)

Rakentaminen

Georgic rakennettiin Liverpoolin ja New Yorkin väliseen matkustajaliikenteeseen. Se laskettiin vesille 1931 ja aloitti neitsytmatkansa 25. kesäkuuta 1932. Vuonna 1933 alus syrjäytti vanhentuneen Olympicin Southamptonin ja New Yorkin välisellä reitillä. Georgic muistutti hyvin paljon sisaralustaan virtaviivaisine profiileineen ja kaksine savupiippuineen. Alus sai käyttövoimansa dieselmoottoreista, jotka tuottivat energiaa sähkömoottoreille, jotka puolestaan pyörittivät aluksen potkureita. Testeissä aluksella saavutettiin 19 solmun huippunopeus. Georgic ei ollut aikansa loisteliaimpia aluksia, mutta se edisti laman aikana White Star Linen pysymistä hengissä.

RMS Georgicin vaiheet

Tammikuussa 1933 Georgic aloitti liikennöinnin Southamptonista New Yorkiin. Sen oli tarkoitus korvata korjattavana ollutta suurikokoisempaa Olympiciä. Georgicista tuli 10. toukokuuta 1943 osa yhdistyneen Cunard-White Star Linen laivastoa ja se alkoi Britannicin kanssa hoitaa Lontoo–Southampton–New York-reittiä ollen näin aikansa suurin Thames-jokea käyttänyt alus. Elokuussa 1939 Georgic alkoi hoitaa taas Liverpoolin ja New Yorkin välistä liikennettä. Se ehti tehdä viisi edestakaista matkaa tällä reitillä ennen kuin Amiraliteetti lunasti sen joukkojenkuljetusalukseksi toiseen maailmansotaan.

II maailmansota

Toisen maailmansodan puhjettua Georgic pakkolunastettiin joukkojenkuljetusalukseksi. 7. heinäkuuta 1941 Georgic oli telakoituneena Port Tewfikissä. Saksan ilmavoimien lentokoneet havaitsivat Georgicin, jolloin ne pudottivat kaksi pommia. Toinen niistä osui laivan perään sytyttäen tulipalon, joka levisi ammuksia täynnä olevaan savupiippuun. Ammukset räjähtivät vahingoittaen vakavasti aluksen perää. Alus käskettiin hylätä, ja Georgicin perä alkoi upota. Alus vajosi pohjaan matalassa vedessä ja jatkoi palamistaan. 
Georgicin kunto arvioitiin 14. syyskuuta, ja lokakuun aikana se nostettiin ylös pohjasta kuunnostusta varten.

Korjaus

Georgic oli nostettu ylös lokakuussa, ja se hinattiin väliaikaisesta säilytyspaikastaan ensin Port Sudaniin, jossa se korjattiin täysin merikelpoiseksi. Vuoden kuluttua alus saapui Bombayhin, jossa sen runko korjattiin. Tammikuussa 1943 Georgic lähti Bombaysta Belfastiin, jossa Harland and Wolffin telakka viimeisteli sen. Joulukuussa 1944 alus oli ulkoisesti täysin kunnostettu. Etummainen savupiippu poistettiin ja etummaista mastoa lyhennettiin.
Georgic jatkoi palvelustaan sodassa vuoteen 1948 asti, jolloin se palautettiin Cunard-White Starille. Tällöin se alkoi kuljettaa siirtolaisia reitillä Liverpool–Australia–Uusi-Seelanti. Toukokuussa 1950 Georgic palasi liikennöimään Liverpoolin ja New Yorkin välillä. Kesällä 1951 alus liikennöi Southamptonin ja New Yorkin välillä. Marraskuussa 1951 Georgic määrättiin kuljettamaan joukkoja Korean sotaan. Se teki viimeisen merimatkansa White Starin lipun alla vuonna 1954. Georgic romutettiin lopulta vuonna 1956 Faslanessa.
Kirjoituksia sodasta ja rauhasta

Kirjoituksia sodasta ja rauhasta on kokoelma Jean-Jacques Rousseaun kirjoituksia. Summan vuonna 2010 julkaiseman teoksen kirjoitukset on suomentanut ja selityksin varustanut Alex Aissaoui. Teokseen sisältyvät muun muassa lyhyet kirjoitukset Sotatila syntyy yhteiskuntatilasta ja Katkelmia sodan luonteesta luonnontilassa ja yhteiskuntatilassa.
Sankovo ja Medvežje

Historia

Aikoinaan eräät Dobrodjevkan kylässä asuneet maanviljelijät päättivät lähteä Pohjois-Amerikkaan, Pennsylvaniaan hiilikaivoksiin töihin. Kolmen vuoden kuluttua, ennen ensimmäistä maailmansotaa he palasivat kotiin ja ostivat maata eräältä valkovenäläiseltä maanomistajalta. Viljelijät muuttivat Medvežje dubravan ja Sanina polyanan alueilla, rakensivat talonsa sinne ja asettuivat asumaan. He kalastivat pienestä Iput-joesta. Näin syntyivät Sankovon ja Medvežjen kylät, joissa molemmissa oli 10–15 maatilaa.
Saksalaiset polttivat toisen maailmansodan aikana kesällä 1943 sekä Medvežjen että Sankovon. Sodan jälkeen kylät rakennettiin uudelleen, jonka jälkeen soita alettiin kuivata suurempien satojen toivossa.
Vuonna 1986 tapahtuneen Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden vuoksi alue saastui ja hylättiin.
Christian Vietoris

Christian Vietoris (s. 1. huhtikuuta 1989 Gerolstein, Rhineland-Palatinate) on saksalainen moottoriurheilija. Vuodesta 2012 lähtien hän on kilpaillut DTM-sarjassa.

Ura

Vietoris on kilpaillut myös Formula ADAC BMW, A1 Grand Prix, Saksan Formula 3, F3 Euroseries ja Aasian GP2 -sarjoissa. Vietoris voitti Formula ADAC BMW -sarjan mestaruuden vuonna 2006 ja A1 Grand Prix -sarjan mestaruuden kaudella 2006–07 yhdessä Nico Hülkenbergin kanssa. Vietoris on myös nuorin A1-kilpailun voittaja 18 vuoden ja 289 päivän ikäisenä. 
Vuonna 2010 Vietoris kilpaili GP2-sarjassa. Hän saavutti yhden voiton ja 29 pistettä. Vietoris on kilpaillut myös Aasian GP2-sarjassa kaudella 2009-10 voittaen Abu Dhabin sprinttikilpailun. Vietoris jatkoi samassa tallissa GP2-uraansa kaudella 2011. Hän jätti Espanjan ja Monacon viikonloput väliin, kun hän ajoi DTM:ssä, jotka olivat osuneet samana viikonloppuna päällekkäin GP2 viikonloppuina. Häntä tuurasi sen ajan Álvaro Parente. Vietoris palasi GP2:siin Valencian kilpailusta lähtien. Hän voitti Belgian pitkän kilpailun ja viime vuoden tapaan Italian sprinttikilpailun sijoittuen sarjan seitsemänneksi. DTM:ssä Vietoris saavutti 4 pistettä ja sijoittui sarjan 14:ksi. 
Vuonna 2012 Vietoris siirtyi kokonaan DTM-sarjaan saavuttaen 25 pistettä sijoittuen sarjan 12:ksi. Vuonna 2013 Vietoris saavutti neljä kolmossijaa ja yhden paalupaikan kauden aikana sijoittuen sarjan neljänneksi.
Spyro: Enter the Dragonfly

Tarina

Peli alkaa siitä kun Spyro ja hänen ystävänsä juhlivat Sorceressin kukistumista festivaaleilla Lohikäärmeiden valtakunnissa. Kesken kaiken juhliin hyökkää kuitenkin Avalarin ajoilta tuttu Ripto, mukanaan kaksi tuttua apuriaan Gulp ja Crush. Sparx lentää nopeasti linnaan turvaan ja perässä juoksevat Spyro sekä hänen gepardiystävänsä Hunter. Ripto yrittää loihtia kaikki sudenkorennot olemattomiin, mutta loitsu epäonnistuu ja kaikki sudenkorennot karkaavat piiloutuen ympäri maailmaa. Spyron on kerättävä sudenkorennot, sillä lohikäärmeet eivät selviä ilman niitä. Pelissä Spyro oppii uusia kykyjä; hän pystyy syöksemään jäätä ja sähköä, joiden erityisominaisuuksia voi kätevästi käyttää myös ratkaistaessa eri maailmojen pulmatehtäviä. Spyro voi myös puhaltaa kuplia, joiden avulla tosin vain vangitaan sudenkorentoja. Hän oppii myös suojautumaan siipiensä avulla, jolloin vihollisten iskut kimpoavat takaisin. Kykyjä opitaan sitä mukaa kun Spyro löytää maasta tietyn elementin omaavan Lohikäärmeriimukiven, joka asetetaan suuren kristallilohikäärmeen juurelle kiven voiman vapauttamiseksi.

Vastaanotto

Peliä on haukuttu surkeimmaksi Spyro-peliksi, sillä se sisältää runsaasti bugeja. Peliin olisi alun alkujaan ollut suunnitteilla 25 tasoa ja lisäksi pelin kokonaisuutta olisi hienosäädelty nopeammaksi ja parempitarkkuuksisemmaksi. Interactive Studios ei kuitenkaan saanut peliä ajoissa valmiiksi ja se jouduttiin julkaisemaan markkinoilla ennen aikojaan. Peli myi melko huonosti ja pelin valmistusoikeudet myytiin Sierra Medialle.
Alice (laulaja)

Alice ([aˈliːtʃɛ]), aiemmalta taiteilijanimeltään Alice Visconti ja oikealta nimeltään Carla Bissi, (s. 26. syyskuuta 1954 Forlì) on italialainen laulaja-lauluntekijä ja pianisti, joka aloitti uransa vuonna 1971. Hän teki läpimurtonsa voittamalla San Remon musiikkifestivaalit vuonna 1981 laulullaan ”Per Elisa”. Tätä seurasivat hittisinglet ”Una notte speciale”, ”Messaggio”, ”Chan-son Egocentrique”, ”Prospettiva Nevski” ja ”Nomadi” sekä albumit kuten Gioielli rubati, Park Hotel, Elisir ja Il sole nella pioggia charting, jotka saavuttivat Italian lisäksi menestystä Manner-Euroopassa, Skandinaviassa ja Japanissa. Vuonna 1984 Alice duetoi Eurovision laulukilpailussa yhdessä pitkäaikaisen yhteistyökumppaninsa Franco Battiaton kanssa kappaleella ”I treni di Tozeur”. Myöhempinä vuosina Alice on laajentanut musiikillista uraansa iskelmästä klassiseen, jatsiin, electronicaan ja ambientiin ja on tehnyt yhteistyötä useiden englantilaisten ja amerikkalaisten muusikoiden kanssa. Yhteistyökumppaneita ovat olleet muun muassa muusikot Trey Gunn, Peter Hammill, Gavin Harrison, Steve Jansen, Phil Manzanera ja Jerry Marotta. Alicen viimeisin albumi, Sansara, julkaistiin vuonna 2012.
Miguel Veloso

Seurajoukkueura

Veloso aloitti uransa Benfican junioreissa, jossa hänen isänsäkin nousi aikoinaan kuuluisaksi. 14-vuotiaana Veloso vaihtoi kuitenkin seuraa Sporting Lissaboniin, jonka junioreissa hän pelasi seuraavat viisi vuotta. Kaudella 2004–2005 Veloso pääsi harjoittelemaan edustusjoukkueen kanssa, mutta pääsarjapelejä ei hänelle vielä tullut.
Hänet lainattiin Sportingista kaudeksi 2005–2006 Olivais Moscavideen, joka pelasi Portugalin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Hyvin menneen kauden jälkeen Veloso palasi takaisin Sportingiin. Ensimmäisenä kautenaan Sportingin edustusjoukkueessa Velosolla oli vaikeuksia päästä joukkueen avauskokoonpanoon. Vaikeuksista huolimatta Veloso pelasi edustusjoukkueen mukana lähes koko kauden.
Kauden aikana Veloso pääsi tekemään debyyttinsä myös Mestarien liigassa, ja pelasi vakuuttavasti ensimmäisessä ottelussaan italialaista Internazionalea vastaan. Ottelu päättyi Sportingin 1–0-kotivoittoon. Hän pysäytti muun muassa vierasjoukkueen paidassa pelanneen Luis Figon, jonka kotiinpaluusta oli puhuttu ennen ottelua. Kaudella 2007–2008 Veloso pelasi pääosin keskikentän pohjalla yhdessä João Moutinhon kanssa.
30. heinäkuuta 2010 hän siirtyi italialaisseura Genoaan. Osana kauppaa Alberto Zapater matkasi Sportingiin.

Maajoukkueura

14. elokuuta 2007 Veloso sai kutsun ensimmäistä kertaa Portugalin maajoukkueeseen vuoden 2008 EM-kilpailuiden karsintaotteluun Armeniaa vastaan. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi 13. lokakuuta 2007 Azerbaidžania vastaan.
Vuoden 2008 EM-kilpailuiden lopputurnauksessa Veloso pelasi yhdessä ottelussa Sveitsiä vastaan. Hänet valittiin myös vuoden 2010 MM-kilpailuihin, jotka pelattiin Etelä-Afrikassa. Portugali eteni kilpailuissa neljännesvälieriin, jossa se kohtasi tappiollisesti Espanjan.
Sattuman soittoa

Juoni

Elokuvassa pienten panosten peluri (James Spader) ja kuljeskeleva palomies (Mandy Patinkin) houkutellaan eristäytyneeseen kartanoon, jossa outo Laurelia ja Hardya muistuttava miljonääripari (Joel Grey ja Charles Durning) voittavat heidät uhkapelissä. Vieraat joutuvat rakentamaan kiviaitaa kartanon ympäri.

Vastaanotto

VideoHound's Golden Movie Retriever pitää juonta keinotekoisena ja monenlaisella symboliikalla ladattuna eikä näe sen toimivan yhtä hyvin kuin pohjana olevassa romaanissa. Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano on samoilla linjoilla ja antaa Sattuman soitolle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Sanna Karlström

Sanna Mirella Karlström (s. 12. elokuuta 1975 Kokkola) on suomalainen runoilija ja kirjailija.

Henkilöhistoria

Karlström valmistui ylioppilaaksi 1994. Hän opiskeli kirjoittamista Oriveden Opiston kirjoittajalinjalla 1994–1995. Lisäksi Karlström on opiskellut Jyväskylän ja Helsingin yliopistoissa folkloristiikkaa, estetiikkaa ja taidehistoriaa.
Vuonna 2003 Karlström sijoittui kolmanneksi J. H. Erkon kirjoituskilpailussa. Hänen esikoisteoksensa Taivaan mittakaava ilmestyi vuonna 2004 ja sai Helsingin Sanomain kirjallisuuspalkinnon. Toinen runokokoelma Päivänvalossa julkaistiin vuonna 2007.
Vuonna 2009 ilmestyi Karlströmin kolmas runoteos Harry Harlow’n rakkauselämät, joka palkittiin Yleisradion Tanssiva karhu -runopalkinnolla sekä Kalevi Jäntin palkinnolla. Teoksessa Karlström käsittelee rakkautta tutkivan tiedemiehen omaa suhdetta rakkauteen. Teoksen päähenkilö on amerikkalainen psykologi Harry Harlow, joka nousi 1950-luvulla maineeseen reesusapinoita koskeneilla tutkimuksillaan. Kuten aiemmissakin teoksissa, Karlström käsittelee aihetta roolin kautta. Päivänvalossa-teoksen taustalla oli Uri Gellerin tarina, Taivaan mittakaavassa arkkitehti.
Karlström asuu Helsingissä. Karlströmin avopuoliso vuodesta 2001 on muusikko Janne Lastumäki.
Shabana Azmi

Yksityiselämä

Shabana Azmi on ollut naimisissa runoilija ja käsikirjoittaja Javed Akhtarin kanssa vuodesta 1984. Hän on Akhtarin toinen vaimo ja äitipuoli tämän kahdelle lapselle, Zoya Akhtarille ja Farhan Akhtarille. Azmi on muslimi.
Cindy McCain

Cindy Lou Hensley McCain (s. 20. toukokuuta 1954) on yhdysvaltalainen yrittäjä ja hyväntekeväisyyden harjoittaja. Parhaiten hänet tunnetaan senaattori ja presidenttiehdokas John McCainin puolisona. Hänen puolisonsa John kuoli nopeasti etenevään aivosyöpään 25. elokuuta 2018.
Airport ’80 – Concorde

Airport '80 - Concorde (The Concorde ... Airport '79) on David Lowell Richin ohjaama yhdysvaltalainen katastrofielokuva vuodelta 1979. Elokuvassa näyttelevät muun muassa Alain Delon, Susan Blakely ja Sylvia Kristel.
Elokuva on neljäs ja viimeinen osa matkustajalentokoneista kertovien katastrofielokuvien sarjassa, jonka aiemmat osat ovat Kiitorata (Airport, 1970), Jättiläinen taivaalla (Airport 1975, 1974) ja Kaappaus Bermudan kolmiossa (Airport ’77, 1977).

Vastaanotto

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano luonnehti elokuvaa tv-sarjatasoiseksi sekä juonen että näyttelijöiden suhteen ja antoi sille yhden tähden viidestä.
Glukosamiini

Suomi

Glukosamiini on määritelty lääkkeeksi, ja Kelan tilastojen mukaan glukosamiinia sisältävistä valmisteista maksettiin vuonna 2007 korvauksia 145 461 vakuutetulle yhteensä noin 4,9 miljoonaa euroa, mutta Kela lopetti kyseisen korvauksen maksamisen 2009 kesäkuussa.

Eurooppa

Useimmat Euroopan maat määrittelevät glukosamiinin lääkkeeksi.

Yhdysvallat

Yhdysvaltain elintarvike- ja lääkevirasto (FDA) ei ole myöntänyt glukosamiinille virallista lääkestatusta, ja siellä glukosamiinia myydäänkin ravintolisänä.
Sant Martí

Sant Martí on yksi Barcelonan kaupungin kymmenestä hallintoalueesta. Se sijaitsee Välimeren rannassa Ciutat Vellan, Eixamplen, Horta-Guinardón ja Sant Andreun hallintoalueiden sekä Sant Adrià de Besòsin kunnan ympäröimänä. Sant Martí oli vuonna 2005 hallintoalueista väkiluvultaan toiseksi suurin 221 029 asukkaallaan.
Tuohikaislampi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 0,9 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Pyhäjärven alue (Kymijoki)ella (14.12), jonka Pyhäjärven lähi-alueeseen (14.121) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 88,1 metriä mpy.
Nordic Film Group

Oy Nordic Film Group Ab oli suomalainen elokuvayhtiö, joka toimi vuosina 1989-1995 Finnkinon yhteydessä. Nordic Film Group oli Nordisk Filmin toissijainen elokuvalevittäjä vuosina 1988-1995. Sillä tavoin Nordic Film Group aloitti toimintansa 1980-luvulla, ja alkoi levittää elokuvia yhdessä vanhan Finnkino-elokuvayhtiön kanssa, jolloin vanhan Egmont-konsernin yhtiö Egmont Film tuli samaan Finnkino-nimiseen elokuvayhtiöön 1990-luvun alussa. Yhtäkkiä Nordic Film Group lakkautti elokuvalevityksen vuonna 1995, kun toissijainen elokuvalevittäjä Nordisk Film aloitti toimintansa vuonna 1996, joka täytti 90-vuotta entisen Nordic Film-yhtiön myötä.
Lokkila

Lokkila on kylä Länsi-Halikossa Hajalan lähipiirissä. Lokkilan kyläalue on neljässä erillessä osassa, mutta pääalue sijaitsee Hajalantien varrella Ruskan ja Hyyperän välissä. Toinen isompi alue sijaitsee pohjoisempana Paimion vastaisella rajalla.
Lokkilan pääalue on tasaista peltomaisemaa, jota halkoo pieni syväuomainen Lokkilanjoki. Pääalueen asutus sijaitsee Hajalantien varrella. Pohjoinen alue on pääasiassa metsää, jonka asutus on kasvanut yhteen Hajalan tajaamaan.
Lokkila on myöhäiskeskiajan uudisasutuskylä. 1560-luvulla kylässä oli 3 tilaa, mutta myöhemmin niistä on jäljelle jäänyt vain Ylöstalo ja Alastalo. Kylässä on ollut useita torppia, joista ensimmäiset itsenäistyivät jo 1800-luvun lopulla. Kylän rakennuskanta pääalueen pohjoisosassa tiheni 1900-luvun alussa, ja sinne muodostui mm. kaupparakennuksia, jotka on myöhemmin muutettu asuinrakennuksiksi. Kylän alueilla on useita lampia, joiden rannoille on rakennettu kesämökkejä.