google/wiki40b huggingface dataset:
Viola organista

Viola organista on soitin, jonka Leonardo da Vinci suunnitteli luultavasti 1480-luvulla. Hän ei tiettävästi koskaan rakentanut soitinta. Soittimesta on kuitenkin luonnos Leonardon Codex Atlanticus -käsikirjoituskokoelmassa, joka on Milanon historiallisessa kirjastossa Biblioteca Ambrosianassa. Soittimessa on kielet pianon tapaan, mutta vasaroiden sijaan ääni tuotetaan neljän jousipyörän avulla. Pedaaleilla pyöritetään jousipyöriä sekä säädellään niiden pyörimisnopeutta. Kosketinta painettaessa kieli painuu jousipyörää vasten, ja tuottaa jousisoitinta muistuttavan äänen.

Viola organista nykypäivänä

Puolalainen pianisti ja soitinrakentaja Sławomir Zubrzycki rakensi Viola organistan Leonardon luonnoksen perusteella. Soitin muistuttaa ulkoisesti cembaloa. Soitin valmistui vuonna 2013, ja Suomen ensiesitys oli vuonna 2014 Mäntän musiikkijuhlilla.
Joachim Zachris Duncker

Joachim Zachris Duncker (12. marraskuuta 1774 Ristiina – 6. heinäkuuta 1809) oli Ruotsin armeijan everstiluutnantti.
Duncker oli jo viisivuotiaana kirjattu Savon jääkärirykmentin aliupseeriksi. Hän osallistui aktiivisesti komppania- ja rykmenttikokouksiin ja vuonna 1789 Dunckerista tuli Savon rykmentin vänrikki. Hän taisteli vuonna 1790 Kustaa III:n sodassa Venäjää vastaan Pirttimäen taistelussa 19. toukokuuta. Vuonna 1805 Duncker ylennettiin kapteeniksi. Suomen sodan hän aloitti Sulkavan komppanian päällikkönä.
Duncker komensi armeijan jälkijoukkoa Suomen sodan aikana 1808–1809 Johan Adam Cronstedtin armeijan perääntyessä Mikkelistä Leppävirran kautta Iisalmeen ja Ouluun maaliskuussa 1808. Pulkkilan taistelun aikana 2. toukokuuta Duncker osoitti sellaista urheutta, että Johan August Sandels antoi hänelle kunniatehtäväksi viedä uutisen voitosta Ruotsin kuninkaalle. Pian tämän jälkeen hänen ylennettiin majuriksi. Kesäkuussa 1808 Dunckerin joukko kaappasi venäläisten suuren huoltokuljetuksen. Koljonvirran taistelussa 27. lokakuuta Dunckerin joukot auttoivat eversti Fahlanderin ja majuri Carl Wilhelm Malmin kanssa Sandelsin alaisuudessa torjumaan ylivoimaisen vihollisen.
Sodan jatkuessa 1809 Länsipohjassa Duncker oli ylennetty everstiluutnantiksi. Hörneforsin taistelussa 5. heinäkuuta 1809 Duncker komensi jälkeen jälkijoukkoa, mutta haavoittui vakavasti ja kuoli seuraavana päivänä venäläisten leirissä. Duncker haudattiin Uumajan kirkon viereen kaikin asiaan kuuluvin kunnianosoituksin. Hänen viereensä haudattiin venäläinen kasakkaeversti Aerekov, joka kaatui samassa taistelussa.
J. L. Runebergin Vänrikki Stoolin tarinoiden runo "Heinäkuun viides päivä" kertoo Dunckerista.
Kalasataman metroasema

Arkkitehtuuri

Kalasataman metroaseman on suunnitellut arkkitehtitoimisto HMT Arkkitehdit Oy. Kuluja aseman rakentamisesta syntyi noin 16 miljoonaa euroa. Aseman tunnusmerkkejä ovat lasiseinät ja lähes kaikista muista Helsingin metron asemista poiketen kaksi erillistä laituria. Vastaava laituri on Helsingin metrossa vain Itäkeskuksen itään johtavalla raiteella. Tällaiset sivulaiturit ovat mm. Madridin ja Pariisin metroissa normi.
Asema oli alun perin tarkoitus rakentaa vasta asuinalueen valmistuessa, mutta alueen kiinteistönomistajat pyysivät kaupungilta sen rakentamista jo aikaisemmin ja lupasivat maksaa kolmanneksen kustannuksista. Kalasatama rakennettiin jo valmiille rataosuudelle jälkikäteen, joten rakentaminen ja suunnittelu oli tavallista vaativampaa. Rakennustyöt tehtiin siten, että metroliikenne ei keskeytynyt missään vaiheessa. Kaikki radan yllä tehtävät nostot hoidettiin yöllä, kun metro ei liikennöinyt. Aseman kohdalla rataan tehtiin hyvin pieniä muutoksia, kuten loivan mäen tasoittaminen. Asemalaitureita on poikkeavasti kaksi. Junan ovet aukeavat siis kulkusuuntaan nähden oikealta. 
Aseman itäinen lippuhalli toteuttiin vasta satamatoimintojen poistuttua alueelta vuonna 2008. Siihen asti asemalla oli vain läntinen sisäänkäynti Hermannin rantatielle sekä itäsuunnan laiturilta Kulosaaren sillan bussipysäkille ja kevyen liikenteen väylälle. Aseman päissä on varauloskäynnit.

Ruotsinkielinen nimi

Kaupunginosan korrekti ruotsinkielinen nimi on Fiskehamnen (’Kalastussatama’), mutta vanhoista kartoista metroaseman nimeksi oli otettu Fiskhamnen. Tammikuussa 2015 Kaisaniemen metroaseman nimenvaihdoksen yhteydessä aseman ruotsinkielinen nimi vaihdettiin Fiskehamnens metrostationiksi. Syy tähän muutokseen oli, että Fiskhamnen viittasi enemmän kalaan kuin kalastukseen.
Rob Dyrdek

Robert "Rob" Dyrdek (s. 28. kesäkuuta 1974 Kettering, Ohio) on yhdysvaltalainen tosi-tv-tähti, juontaja, tuottaja, ja näyttelijä ja entinen ammattirullalautailija. Hän asuu tällä hetkellä Hollywoodissa, Kaliforniassa. Rob Dyrdek on ollut mukana kaikissa Skate-pelisarjan peleissä ja rikkonut 21 rullalautailuun liittyvää Guinnessin maailmanennätystä. Hän on myös näytellyt Street Dreams -elokuvassa. Dyrdekin lautasponsori on Alien Workshop.
Dyrdek voitti 12-vuotiaana ensimmäisen kilpailunsa ja hänestä tuli G&S-rullalautajoukkueen nuorin jäsen. 16-vuotiaana hänestä tuli ammattilainen. San Diegoon hän muutti vuonna 1994. Dyrdekillä oli myös oma tosi-tv-ohjelma, Rob & Big, jota hän teki entisen henkivartijansa Christopher "Big Black" Boykinin kanssa.
Dyrdek juontaa omaa ohjelmaansa, jonka nimi on Ridiculousness. Hän kommentoi ohjelmassa internet videoita Chanel West Coastin, Steelo Brimin ja vierailevan tähden kanssa. Hän on myös tehnyt ohjelmaa Punk'd. Rob Dyrdekin suosittu ohjelma, Rob Dyrdek's Fantasy Factory, sai hyvin kannatusta kuten muutkin ohjelmat.

Yksityiselämä

Dyrdek meni naimisiin vuonna 2016 silloisen tyttöystävänsä, Bryiana Noelle Floresin kanssa. Pari sai vuonna 2016 esikoispojan. Dyrdekillä on kaksi koiraa, Meety ja Beefy.
GeForce 3 -sarja

Ohjelmoitavat shaderit ja muut uudet ominaisuudet

Ensimmäinen GeForce 3 piiri julkaistiin vuonna 2001 vain kolme kuukautta sen jälkeen kun Nvidia oli ostanut konkurssikypsän 3dfx:n. Ensimmäinen suuri muutos verrattuna edellisten sukupolvien näytönohjaimiin GeForce 3:ssa oli ohjelmoitavat verteksi- ja pikseliliukuhihnat. Nopeuslisää toi myös Z-puskurointi, joka poisti kuvasta ihmiselle näkymättömiä pikseleitä parantaen näin suorituskykyä. GeForce 3:n suorituskyky oli huomattavasti parempi kuin edellisen sukupolven GeForce 2 GTS, ATI RADEON DDR ja 3dfx:n Voodoo 5 -näytönohjainsarjojen. (sisältäen Voodoo 6000 sarjan)
Seuraavat mallit Nvidia julkaisi lokakuussa 2001 lähes samanaikaisesti kun ATI julkaisi omat huippunäytönohjaimensa Radeon 8500 ja 7500 mallit. Ti500 näytönohjaimessa (Nvidia) oli korkeammat muistin ja GPU:n kellotaajuudet (240 GPU/ 250 DDR) ja se dominoi markkinoita pitkän aikaa.
Janne Leino

Ura

Janne kokeili soolouraa vuonna 1999 kun hän julkaisi TranSoundin kautta nimikkolevyn jossa oli viisi kappaletta. Kaikki levyn kappaleet ovat Janne Leinon säveltämiä ja sanoittamia. Seuraavana vuonna ilmestyi single Valontanssi, joka on Janne Leinon käsialaa. Singlellä oli myös kappale Mukaan vaan. Lisäksi singlellä oli taustalaulajina Mari Suominen ja T.Keränen.
Charles Plogmanin lähdettyä Charlies-yhtyeestä Janne liittyi Charliesiin, jossa hän oli laulusolistina. Lisäksi hän sanoitti myös Ystäväin-levylle osan kappaleista ja tehnyt yhdeksän käännöskappaletta kuten Kesälemmikkini ja Taivas on viilee.
Vuonna 2005 Janne vieraili Tammelan veteraanikuoron julkaisemalla Tammelan järvet-levyllä jossa oli mukana myös joitakin tunnettuja muusikoita kuten Erkki Liikanen ja Timo Tervomaa. Lisäksi Janne sanoitti pari kappaletta levylle, joista yhden Janne esitti itse. Janne on päässyt myös vierailemaan Meiju Suvaksen levyllä Missä milloin vaan ja Pauli Haapalaisen levyllä Kaikille tähdet loistaa.
Janne Leino siirtyi musiikilliselle soolouralle vuonna 2010. Ensimmäinen soolosingle Matkaani teen julkaistiin 20.9.2010 (Universal Music Oy). Kappaleen ovat säveltäneet Maki Kolehmainen ja Mats Tärnfors ja sanoittaneet Jimi Constantine ja Eppu Uutinen. Seuraavana vuonna julkaistiin albumi Sytytä mut jonka kappaleista suurin osa on Maki Kolehmaisen säveltämiä. Lisäksi Janne Leino sanoitti kappaleen Puumanainen yhdessä Jimi Constantinen ja Eppu Uutisen kanssa ja toimi säveltäjänä kappaleelle Siirrän tuolin aurinkoon. Soolouralle lähdöstä asti Janne on tehnyt keikkoja Jari Sillanpään taustaorkesterina tunnetun Men In Black-yhtyeen kanssa.
Seuraava sooloalbumi Suloinen julkaistiin vuonna 2013 Sonyn kautta. Levyltä löytyy myös viidestä kappaleesta koostuva Janne goes Hollywood-osio sekä Sanin kanssa julkaistu duetto Joulukortti, joka tehtiin jo vuonna 2011.
Janne Leino on parhaimmillaan suunnittelemassa kolmatta sooloalbumia, jolle hän myös suunnittelee Suomi-filmi-elokuviin liittyvää teemaosiota.

Yksityiselämä

Janne Leino on valmistunut Helsingin yliopistosta vuonna 1995 proviisoriksi, farmasian lisensiaatiksi 2000 (teollisuusfarmasia) ja väitteli farmasian tohtoriksi biofarmasian alalta 2004. Muista opillisista ansioista keskeisin on Executive Master of Business Administration (eMBA) koulutusohjelma Oulun yliopistosta vuonna 2009.
Leino toimii yli 110-vuotiaan Oulun III Hansa Apteekin apteekkarina. Aikaisemmin hän toimi terveydenhuollon tukkukauppa Oriola Oy:ssä (nyk. Oriola-KD Oyj) Oulun toimipisteen paikallisjohtajana ja sittemmin Orion-yhtymässä Espoossa tukkukauppayksikön johtajana (1997–2004).
Lisäksi Leino järjestää usein terveysaiheisia luentoja.
Janne Leino on luonut myös ekologisen satukirjahahmon Hans Tuulimyllypoika, joka satujen muodossa opettaa lapsille luontoarvoja. Sen lisäksi Janne on osallistunut monenlaisiin kirjaprojekteihin.
Krépin Diatta

Krépin Diatta (s. 25. helmikuuta 1999) on senegalilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edusti vuonna 2017 norjalaisseura Sarpsborgia ja siirtyi vuonna 2018 belgialaiseen Club Bruggeen.
Diatta pelasi Senegalin maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa maaliskuussa 2019 Madagaskaria vastaan. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki kesäkuussa 2019 Afrikan-mestaruuskilpailujen alkulohko-ottelussa Tansaniaa vastaan. Hän on pelannut kaikkiaan kymmenen maaottelua.
Villa Hügel

Villa Hügel on rakennus saksalaisessa Essenin kaupungissa, Nordrhein-Westfalenissa. Aiemmin Kruppin teollisuussuvun residenssinä toiminut rakennus on nykyisin taidemuseona. Villa Hügelin rakennutti Alfred Krupp, ja se rakennettiin vuosina 1868-1872. Suvun residenssinä se toimi vuoteen 1945 asti. Taidenäyttelyiden lisäksi rakennuksessa järjestetään nykyisin myös konsertteja. Rakennuksen vierastalossa on nähtävillä Kruppin suvun historiallinen kokoelma.
Siirtymätila

Siirtymätila eli transitiotila on kemiallisen reaktion reaktiokoordinaatin kohta, jossa atomiryhmällä on suurin Gibbsin energian arvo. Sitä voidaan pitää reagoivien yhdisteiden ja tuotteiden välimuotona. Reaktio voi edetä siirtymätilasta kohti tuotteita tai hajota lähtöaineiksi. Toisinaan siirtymätilaa kutsutaan nimellä aktivoitu kompleksi, joka kuitenkin on IUPACin määritelmän mukaan eri asia. Siirtymätila merkitään kemiallisessa kirjallisuudessa tyypillisesti sijoittamalla se hakasulkeisiin ja merkitsemällä kaksoisristillä ‡.

Siirtymätilan havaitseminen

Siirtymätila on epävakaa ja hyvin lyhytikäinen. Se kestää yleensä noin 10⁻¹⁴ sekuntia. Siirtymätila ei ole varsinainen molekyyli, koska atomista voi lähteä enemmän sidoksia kuin valenssisäännöt sallisivat ja sidokset eivät välttämättä ole täysin muodostuneita. Siirtymätilaa ei siis voida eristää kuten välituotetta. Esimerkkinä alla on bromietaanin ja hydroksidi-ionin välisen S₂N-reaktion siirtymätila
Siirtymätiloja voidaan kuitenkin havaita ja tutkia suoraan käyttämällä hyväksi pulssitettua laserspektroskopiaa.
Arthur Freed

Arthur Freed, alk. Arthur Grossman (9. syyskuuta 1894 Charleston – 12. huhtikuuta 1973 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen sanoittaja ja elokuvatuottaja. Hän voitti kaksi Oscar-palkintoa elokuvilla Pariisin lumoissa (1951) ja Gigi (1958). Muita hänen tuottamiaan elokuvia ovat Me villissä lännessä (1943), Juna kulkee länteen (1946) , Sinun kanssasi kahden (1948), Lumottu laakso (1954) ja Laulavat sadepisarat (1952). Sanoittajana hän työskenteli paljon yhteistyössä säveltäjä Nacio Herb Brownin kanssa. Freedin tunnetuimpiin sanoituksiin kuuluvat ”Singin’ in the Rain”, ”Temptation”, ”All I Do Is Dream of You”, ”You Are My Lucky Star” ja ”Good Morning”. Freed valittiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 1972.
Scream (televisiosarja)

Tuotanto

Scream -kauhuelokuviin perustuvaa tv-sarjaa alettiin suunnitella vuonna 2012. Pilottijakson ohjaajana puhuttiin olevan Wes Craven, alkuperäisten Scream -elokuvien ohjaaja. Cravenista tulikin yksi sarjan vastaavista tuottajista. Sarjaa oli tarkoitus alkaa esittää jo vuonna 2014, mutta tv- ensi-ilta siirtyi kesään 2015. Sarja on kuvattu Louisianassa.
Sarjan ensimmäinen traileri esitettiin vuoden 2015 MTV Movie Awardseissa.
Sarjan pääroolia tarjottiin aluksi Bella Thornelle, mutta tämä kieltäytyi tarjouksesta koska suosi pienempää roolia. Thorne esiintyy sarjassa Drew Barrymoren kuuluisan Scream-elokuvakohtauksen uusintaversiossa.

Juoni

George Washington -lukiossa leviää nettikiusaamistapaus, ja videon salaa kuvannut tyttö murhataan raa'asti. Tapaus tuo esille 20 vuotta vanhan murhien sarjan, jonka tekijä ammuttiin läheiseen Wren-järveen. Tarinan keskiössä on ryhmä haavoittuvaisia teinejä, jotka joutuvat sadistisen sarjamurhaajan uhan alle. Emma Duval saa tekijältä pelottavia puheluita, jotka vihjaavat perhesalaisuuksista. Myös Emman poikaystävällä ja tämän parhaalla kaverilla on likainen salaisuus, ystävättärellä taas on salasuhde opettajaan. Entinen paras ystäväkin salailee jotain ja sarjamurhista intoileva nörttikaveri luo villejä teorioita silpojan henkilöllisyydestä. Murhien sarja tuntuu jatkuvan, eikä pienessä Lakewoodin kaupungissa ole enää kukaan turvassa.
Kiiltovalkku

Ulkonäkö ja koko

Kiiltovalkku on pieni varsimukuloita muodostava kasvi, joka kasvaa noin 5–20 cm korkeaksi. Juurimukula on varsin pieni, koska kasvin ei märässä ympäristössä kasvavana tarvitse varastoida siihen vettä. Varren tyvi on sipulinmuotoinen. 2–7 cm pitkiä lehtiä on tavallisesti kaksi tai kolme. Lehdet ulottuvat varren puoliväliin ja ovat suikeita, paksuja ja kiiltäviä. Kukinto on 3–8-kukkainen tähkä. Kukka on pieni ja kellanvihreä. Yksittäisen kukan huuli on ehyt ja osoittaa suoraan ylöspäin, kannusta ei ole. Kiiltovalkku kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa. Kukkivien yksilöiden määrä vaihtelee hyvin paljon vuosittain.
Itsepölytteisen kiiltovalkun siementuotanto on melko hyvä. Kasvin kehitys siemenestä kukkivaksi kestää noin seitsemän vuotta.

Levinneisyys

Kiiltovalkku on levinnyt laajalle pohjoisella pallonpuoliskolla, mutta levinnäisyysalue on epäyhtenäinen ja laji on laajalti harvinainen. Euroopassa lajin levinneisyyden painopiste on Keski- ja Itä-Euroopassa Ranskasta ja Etelä-Skandinaviasta Baltiaan, Länsi-Venäjälle ja Ukrainaan. Skandinaviassa lajia tavataan hajanaisesti Tanskassa ja Ruotsissa, erityisesti Itämeren kalkkisaarilla. Virossa lajin tiedetään kasvavan useissa kasvupaikoissa. Itä-Euroopasta kiiltovalkun levinnäisyysalue jatkuu erittäin satunnaisena läpi Siperian Pohjois-Amerikkaan, jossa lajia tavataan runsaimmin Yhdysvaltain ja Kanadan itärannikolla.
Suomessa kiiltovalkku kasvaa alkuperäisenä ainoastaan Ahvenanmaalla, josta laji löydettiin ensimmäisen kerran vuonna 1951. Ahvenanmaalla kiiltovalkkua on tavattu Eckerön ja Hammarlandin kunnista, joissa kasvupaikkoja lienee jäljellä enää muutama. Manner-Suomesta laji on havaittu vain kerran vuonna 1989, jolloin löydettiin yksi kukkimiskokoinen yksilö Lappeenrannasta kalkkikaivoksen läheisyydestä. Tämä esiintymä lienee tuhoutunut myöhemmin.

Elinympäristö

Kiiltovalkku on kasvupaikkansa suhteen erittäin vaatelias. Sitä esiintyy runsasravinteisilla ja hyvin kosteilla lettomaisilla rantaniityillä ja soistumilla. Laji on kalkinvaatija. Suomessa ja muualla Euroopassa lajin suurimpia uhkia ovat soiden ottaminen maanviljelyksen käyttöön ja perinteisen niittylaidunnuksen loppuminen.
Maniac Latin Disciples

Jengin symbolit ja viholliset

Jengin symboleita ovat kuusisakarainen tähti, joka edustaa heidän liittoaan Folks Nationin kanssa, sydän, jolla on sarvet ja mahdollisesti pirun häntä, hakaristi, joka edustaa jengin perustajaa Albert 'Hitler' Hernandezia, kolmipäinen talikko sekä Maniac-munkki. Maniac Latin Disciplesillä on pitkä sota Latin Kings-jengin kanssa. Latin Kings ja MLD olivat ennen liitossa, mutta Latin Kingsin jäsenien tapettua Albert 'Hitler' Hernandezin jengien välit hajosivat ja sota alkoi.

Historia ja järjestöllinen rakenne

Maniac Latin Disciples-jengi perustettiin vuonna 1966 Chicagon Humboldt Parkissa. Sen perusti Albert 'Hitler' Hernandez. Jengi tunnettiin ensin Latin Scorpionsina.
Vuonna 1970 Latin Kingsit murhasivat Albert 'Hitler' Hernandezin, ja tämän johdosta jengin korkea-arvoisimman jäsenen titteli vaihdettiin 'Kuninkaasta' 'Prinssiksi'. Hänen paikastaan taistelivat 'Diablo' ja 'Chi-chi', jotka molemmat olivat korkea-tasoisia jäseniä jengissä. Jengi liittoutui Gangster Disciplesien kanssa ja tämän myötä vaihtoi nimensä Latin Disciplesiksi. 1970-luvun puolivälissä Latin Disciplesit liittoutuivat Latin Eaglesien, Spanish Cobran ja Imperial Gangstersien kanssa, ja liittoa kutsuttiin United Latino Organizationiksi.
Latin Disciplesit liittyivät Folks Nationiin vuonna 1978.
Vuonna 1983 Fernando "Ferny" Zayas tuli jengin johtajaksi ja lisäsi jengin nimeen sanan 'Maniac'. Maniac Latin Disciplesit kasvoivat hurjaa vauhtia keräämällä jäseniä osavaltion vankiloista. He valtasivat alueita Pohjoisesta ja Läntisestä Chicagosta käyttämällä väkivaltaa ja tuhoamalla vastustajansa. Jengin johtaja Zayas vangittiin vuonna 1983 murhan takia, mutta hän on kyennyt johtamaan jengiään vankilasta käsin, vaikkakin jotkin 'setit' ovat irroittautuneet hänen hallinnastaan.
Vuonna 1996 MLD varajohtaja Johnny "Loco" Almodovar pidätettiin murhasta. Hän ja hänen kätyrinsä julistivat sodan Spanish Cobria vastaan, kun eräs korkea-arvoinen MLD ammuttiin Humboldt Parkissa. Pian tämän jälkeen jengin katujohtaja, Enrique "Rick Dog" Garcia murhattiin, ja tekijänä oli toinen MLD:n jäsen, Jamie 'Tuffy' Ruiz.
Jengin saatua taas hierarkiansa kokoon FBI suoritti suuren opeaation ja pidätti paljon MLD:in johtajia vuonna 2004 huumesyytteistä. Korkea-arvoisimmat pidätetyt olivat Fidel 'Fiddle' Hernandez sekä Antonio 'Bird' Perez jotka olivat jengin johtajia pidätyksensä aikana.
Tällä hetkellä MLD on kaatumassa, sillä monet heidän ryhmittymistään ovat alkaneet erota Fernyn johtajuudesta ja alkaneet taistella toisiaan vastaan huumerahoista ja alueista.
Heli Vaaranen

Heli Vaaranen (o.s. Kokkala, s. 1961 Lammi) on suomalainen psykoterapeutti, tietokirjailija ja Väestöliiton parisuhdekeskuksen johtaja. Hän on aikaisemmin toiminut myös mallina Pariisissa, New Yorkissa ja Tokiossa.
Vuodesta 2019 Heli Vaaranen toimii Väestöliitossa johtavana asiantuntijana, jatkaa YLE-kolumnistina, luennoi ja ottaa osaa yhteiskunnallisiin keskusteluihin. Hänellä on yksilö– ja pariterapeuttinen yksityisvastaanotto Väestöliiton Terapiapalveluissa Helsingissä.
Vaaranen eli lapsuutensa Hollolassa Miekkiön kylässä. Hän teki kansainvälisen mallinuran vuosina 1979–1987. Hän toimi New Yorkissa taidevälittäjänä ja taideassistenttina 1986–1987. Suomeen paluunsa jälkeen Vaaranen jatkoi työtä valokuva- ja näytösmallina Suomessa vuoteen 2008 asti. Hän kävi Teknillisen Korkeakoulun kaupunkitutkimuksen tutkijakoulun 1999–2002 ja toimi tutkijana Helsingin yliopiston sosiologian laitoksella vuoteen 2008. Hänen väitöskirjansa Kaaharipoikia ja rappioromantiikkaa: tutkimus erään kaahailukulttuurin elämänilosta ja tuhoisuudesta hyväksyttiin Helsingin yliopistossa vuonna 2004, ja hän luennoi aiheesta laajalti kotimaassa sekä ulkomailla muun muassa Yalen ja Pennsylvanian yliopistoissa Yhdysvalloissa. Vaarasen post-doc-tutkimus käsitteli nuorten aikuisten parisuhteita, jolloin hän muun muassa kehitti käsitteen "kevytsuhde".
Vaaranen valmistui Valviran hyväksymäksi psykoterapeutiksi vuonna 2008. Vuodesta 2008 vuoteen 2015 hän toimi Väestöliiton Parisuhdekeskuksen johtajana. Hän on Väestöliiton parisuhdetiimin esimies ja toimii Väestöliiton parisuhdesivuston vastaavana päätoimittajana. Lisäksi hän pitää yksilö- ja pariterapiavastaanottoa Väestöliitossa. Hän on muun muassa kansainvälisen ICCFR-järjestön hallituksen jäsen. Vuodesta 2016 Vaaranen on ollut Yle uutiset -kolumnisti.
Arkipuku

Arkipuku (engl. informal) on miehen puku, jota käytetään yleensä töissä varsinkin aloilla, jotka sisältävät esimerkiksi toimistotyötä, neuvotteluja, asiakaspalvelua ja liiketapaamisia. Perinteisesti arkipuku on väriltään harmaa tai sininen ja valmistettu laadukkaasta villakankaasta. Tavallisemmin arkipuvun kanssa käytetään valkoista tai vaaleansinistä kauluspaitaa ja hillittyä solmiota. Solmion tulee olla tummempi kuin paita ja erivärinen kuin puku. Kengät ja sukat voivat arkipuvun kanssa olla mustat. Jos arkipuvun kanssa käytetään taskuliinaa, tulee sen olla joko paidan tai solmion värinen. Arkipukuun voidaan myös yhdistää liivi. Liivi on yleensä samanvärinen ja samaa kuosia kuin puku.
Naisten arkipuvusta puhuttaessa tarkoitetaan siistiä housu- tai jakkupukua tai leninkiä, mahdollisesti jakun kanssa. Arkipuvun kenkinä ovat yleensä avokkaat. Tyypillisiin asusteihin kuuluvat erilaiset huivit. Arkipukua käytetään ennen kello 18 olevissa päivätilaisuuksissa.

Naisten arkipuku

Etiketin mukaan jos kutsussa lukee arkipuku,nainen pukeutuu tuolloin jakkupukuun tai tyylikkääseen, korkealaatuiseen neuleeseen tai neuletakin ja puseron yhdistelmään ja hameeseen. Arkipuku- nimitystä meillä harvoin enää käytetään, mutta matkustettaessa ulkomaille esim. työasioissa, saattaa tämäkin tulla vastaan. Jakkupuvun materiaalin kannattaa olla laadukas, kevyt villa tai villasekoite. Myös silkkisekoitteet ovat materiaaleina sopivia.
Väreinä kaikki neutraalit värit sopivat oikein hyvin, nykyisin harkitusti myös musta, vaikkakaan se ei ole klassinen arkipuvun väri. Jakkupuku kannattaa hankkia puvuston peruspuvuksi ja ostaa siihen kolmanneksi osaksi myös housut. Housuja meillä Suomessa käytetään myös virallisemmissa tilaisuuksissa, kun ulkomailla niitä ei välttämättä aina niinkään naiselle hyväksytä. Myös kotelomekon ja jakun yhdistelmä on arkipukunakin hyvä, sitä on myös helppo muunnella korujen avulla vaikkapa iltatilaisuuteen.
Neutraalimman jakkupuvun kanssa voi käyttää persoonallisempaa ja värikkäämpää puseroa, työasussa kuitenkaan läpinäkyvyys ja paljastavuus eivät ole suotavia.
Kenkinä jakkupuvun kanssa etenkin työkäytössä käyvät avokkaat. Kenkien korko ja väritys on hyvä valita tilanteen ja asun mukaan, yleensä neutraalin väriset kengät ovat käytännölliset ja sopivat hillittyyn työpukeutumiseen. Sisätiloihin tultaessa ulkojalkineet vaihdetaan aina kevyempiin sisäjalkineisiin.
Hans Erich Nossack

Hans Erich Nossack (1901–1977) oli saksalainen kirjailija. Hänen tuotantonsa muodostuu novelleista, romaaneista, näytelimsitä, runoista ja esseistä. Tuotannossa korostuvat sodan kauhujen herättämät kafkamaiset pelot ja nykyihmisen irrallisuus.
Nossach sai vuonna 1961 Georg Büchner -palkinnon. Hänen kunniakseen jaettiin vuosina 1989–2007 Hans Erich Nossackin palkinto.