google/wiki40b huggingface dataset:
Kjell O. Lejon

Kjell Olof Urban Lejon (s. 1. helmikuuta 1958 Rydaholm) on ruotsalainen historiallisen teologian/kirkkohistorian professori ja Ruotsin kirkon pappi. Hän oli ehdolla Göteborgin hiippakunnan piispaksi vuonna 2003. Hän työskentelee professorina Linköpingin yliopistolla ja on ollut lisäksi vierailevana professorina Yhdysvalloissa. Hän on luennoinut myös muun muassa Åbo Akademissa Turussa. Lejonilta on ilmestynyt lukuisia kirjoja tutkimusaiheistaan.
Lejon opiskeli Lundin yliopistolla, Ruotsin kirkon pastoraali-instituutissa ja Kalifornian yliopistolla Santa Barbarassa. Hän on Claphaminstitutet- ja Civitas-ajatushautomojen jäsen.
Lejonin tutkimuskohteisiin ovat kuuluneet Ruotsin kirkon historia sekä uskonto ja politiikka nykyajan Yhdysvalloissa.
Lejonin puoliso on ruotsin, ranskan ja englannin opettaja Annika. Perheeseen kuuluu kolme poikaa.
Keski-Abaco

Keski-Abaco on Bahaman hallintoalue Abacon saarella. Hallintoalue koostuu kolmesta kaupungista: Dundas Town, Marsh Harbour, Murphy Town. Hallinnollinen keskus sijaitsee suurimmassa kaupungissa, eli Marsh Harborissa. Hallintoalueen yhteenlaskettu asukasluku on 9 196.
Timo Alakotila

Timo Pekka Alakotila (s. 15. heinäkuuta 1959 Hattula) on suomalainen muusikko, säveltäjä ja musiikinopettaja. Hän on taiteilijaprofessori viisivuotiskaudella 2012–2016.
Alakotila kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1978 Nurmijärven yhteiskoulusta ja suoritti vuonna 1992 musiikkiteorian opettajan tutkinnon Oulunkylän Pop & Jazz Konservatoriossa pääaineenaan sävellys. Hän opetti vuosina 1983–2014 Pop & Jazz Konservatoriossa musiikin teoriaa, säveltapailua ja pianonsoittoa ja sivutoimisena  Sibelius-Akatemiassa vuosina 1989–2013 improvisointia, vapaasäestystä, pianon- ja harmooninsoittoa, säveltapailua, sovitusta, nuotintamista ja yhtyesoittoa.
Vuonna 1996 Alakotila sai yhdessä Maria Kalaniemen ja Aldargaz-yhtyeen kanssa Nuoren taiteen Suomi -palkinnon. Valtion viisivuotisen taiteilija-apurahan hän on saanut vuosina 2000, 2006 ja 2011 sekä platinalevyn Kyllä tukkipoika tunnetaan -levystä.
Alakotila on tehnyt runsaasti levytyksiä tuottajan, säveltäjän, sovittajan ja muusikon ominaisuudessa. JPP-yhtyeen kanssa hän on tehnyt 12 levyä vuosina 1986–2014 ja Maria Kalaniemen kanssa seitsemän levyä vuosina 1990–2014. Hän on levyttänyt myös Trokan, Tango-orkesteri Unton, Karen Tweedin, Nordik Treen, Johanna Juholan, T for Threen, Luna Novan ja Terhi Puronahon kanssa.
Metsän tarina

Taustaa

Suomalaista luontodokumenttia ei useinkaan nähdä elokuvateatterissa: tuottaja Marko Röhrin mukaan ennen Metsän tarinaa kotimainen luontodokumentti oli ollut teatterilevityksessä viimeksi lähes 50 vuotta sitten.
Ohjaaja Ville Suhosen mukaan metsän valintaa luontodokumentin aiheeksi puoltaa se, että suomalaisessa luonnossa suuria aiheita on kohtuullisen vähän. Vanhojen metsien katoaminen huolestuttaa tekijöitä, ja he haluavat elokuvallaan saada ihmiset näkemään luonnon arvon.
Metsän tarinaa kuvattiin neljä vuotta. Materiaalia kerättiin aluksi löyhän käsikirjoituksen pohjalta, kunnes pari vuotta myöhemmin elokuvalle saatiin ohjaaja. Esileikkauksen jälkeen leikkaajalla oli vielä käytettävissään kaksikymmentä tuntia kuvamateriaalia.
Elokuvassa ei käytetty kesyjä eläimiä eivätkä kuvaajat houkutelleet villieläimiä ruoalla. Kuvaaja Hannu Siitosen mukaan toinen kuvaaja Mikko Pöllänen joutui muun muassa viettämään vaikeasti lähestyttäviä hirviä kuvatakseen jonkin aikaa hirvilaumassa hirveksi pukeutuneena. Toisinaan onnikin potkaisi: kalliolla leikkineet ilveksenpoikaset löytyivät sattumalta marjaretken yhteydessä.
Metsän tarina on kolmas Pölläsen ja Siitosen yhteinen luontodokumentti.

Kriitikoiden näkemyksiä

Helsingin Sanomien Nyt-liitteen Leena Virtanen antoi Metsän tarinalle kolme tähteä. Virtasen mukaan elokuvan kuvat ovat ”parhaimmillaan sykähdyttäviä”. Hän epäili kuitenkin pitkän kuvausajan näkyvän kuvan teknisen laadun vaihtelevuudessa. Virtanen harmitteli myös ”Hollywood-romanttisen” musiikin peittävän metsän äänet ja hiljaisuuden. 
Film-O-Holic.comin Lumi Tirronen arvosteli kerronnan pieniä epätarkkuuksia, joista esimerkkinä hän mainitsi käärmeen, jonka väitetään heräävän talviunilta. Hän kritisoi myös kerronnan määrää; parhaimmillaan elokuva on hänen mukaansa silloin, kun kuvia säestää vain musiikki. Tirronen antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä (”hyvä, katsomisen arvoinen”), mikä on myös Film-O-Holic.comin kolmen henkilön toimituskunnan elokuvalle antama keskiarvo.
Myös Iltalehden Tuomas Riskala antoi Metsän tarinalle kolme tähteä viidestä (”tyydyttävä”). Riskala piti elokuvan kertojanääntä turhana ja jopa rasittavana elementtinä ”muuten onnistuneessa dokumentissa”.
Saint-Tropez (televisiosarja)

Saint-Tropez (Sous le soleil 'Auringon alla') on ranskalainen saippuaooppera, jota tuotettiin vuosina 1996–2008.
Sarjan tapahtumat sijoittuvat nimensä mukaisesti Saint-Tropeziin Côte d'Azurille, ja sen pääosissa ovat kolme ystävätärtä, Jessica, Laure ja Caroline. Sarjassa seurataan heidän kiihkeää elämäänsä, ystävyys- ja miessuhteitaan.
Suomessa Nelonen esitti sarjaa viimeksi kesällä 2005 ja se jäi toistaiseksi tauolle.

Musiikki

Avy Marciano - Sous Le Soleil
Leppälampi (Mänttä-Vilppula, Mänttä)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 6,4 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Kertejoen valuma-alueella (35.69), jonka Myllyojan valuma-alueeseen (35.693) se kuuluu.
Mamma Mia (kappale)

Julkaisu ja vastaanotto

”Mamma Mia” ilmestyi ensimmäisen kerran 21. huhtikuuta 1975 studioalbumilla ABBA. Singlenä kappaletta ei olisi koskaan julkaistu ilman yhtyeen Australian levy-yhtiön, RCA Recordsin, painostusta. Kappaleen musiikkivideo esitettiin paikallisessa Countdown-ohjelmassa 10. elokuuta 1975, ja se sai aikaan kirjeryöpyn, joissa vaadittiin sen esittämistä uudelleen. Ihmiset halusivat ostaa kappaleen, mutta Polar Music oli valinnut albumin singlejulkaisuksi kappaleen ”SOS”, ja kieltäytyi aluksi ehdoitta RCA:n vaatimuksista julkaista ”Mamma Mia” singlenä yksin Australiassa. ABBAn managerin Stig Andersonin mukaan syynä tähän oli se, että RCA oli jo ennestään julkaissut Australiassa paljon ABBAn singlejä, jolloin yhtye sekä manageri Anderson kokivat, että heitä yritettiin riistää.
Lopulta RCA sai tahtonsa läpi, ja ”Mamma Mia” -single ilmestyi. ABBA oli tehnyt kappaleesta videon, ja siten ymmärtänyt kappaleen hittipotentiaalin, joten se ajatteli, että olisi typerää kieltäytyä itsepintaisesti sen julkaisemisesta. Ratkaisu osoittautui oikeaksi, sillä ”Mamma Mia” nousi Australian listaykköseksi kymmenen viikon ajaksi. ABBAn Britannian levy-yhtiö Epic Records ei ollut enää juurikaan kiinnostunut yhtyeestä, kunnes menestys Australiassa sai sen muuttamaan mielensä. ”Mamma Miasta” muodostui ABBAn toinen ykköshitti Britanniassa, kun se nousi listan kärkeen tammikuussa 1976. Se oli kärjessä kahden viikon ajan. Siitä tuli listaykkönen myös Sveitsissä (2 viikkoa), Länsi-Saksassa ja Irlannissa.
Suurimmassa osassa singlepainoksista B-puolella julkaistiin instrumentaali ”Intermezzo No. 1”. Poikkeuksena Japanin-painoksessa B-puolella oli ”People Need Love”, Yhdysvalloissa ”Tropical Loveland” ja Australiassa ”Hey, Hey Helen”.
Vuonna 2008 ”Mamma Mia” palasi Britannian listalle uusintajulkaisuna. Se oli parhaimmillaan sijalla 56.
Pitcairnin dollari

Pitcairnin dollari on Pitcairnin saaren rahayksikkö, joka on sidottu Uuden-Seelannin dollariin. Se jakaantuu 100 senttiin. Pitcairnin virallinen rahayksikkö on Uuden-Seelannin dollari, mutta saari on lyönyt omaa valuuttaansa pääosin keräilytarkoitukseen.
Mike & Molly

Juoni

Poliisikonstaapeli Mike ja alakoulun opettaja Molly käyvät samassa vertaistukiryhmässä, Anonyymissä ylensyöjissä. He ihastuvat toisiinsa ryhmätapaamisessa ja aloittavat seurustelusuhteen. Sarjan alussa Molly asuu äitinsä Joycen ja laihan siskonsa Victorian kanssa, jotka auttavat häntä myös laihduttamisessa. Miken paras ystävä on hänen työkaverinsa Carl.
Kaarle Aho

Kaarle Aho (s. 1968 Helsinki) on suomalainen elokuvatuottaja. Aho on valmistunut filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta pääaineenaan historia.
Vuonna 1996 Aho perusti Making Movies -elokuvatuontantoyhtiön yhdessä Kai Nordbergin kanssa. Hän on ollut tuottajana mm. elokuvissa Musta jää ja Miekkailija, jotka voittivat Parhaan elokuvan Jussi-palkinnot.

Julkaisut

Väärän kuninkaan päivä (Otava 2012). Esikoisromaani.
Viipurin raitiovaunuonnettomuus

Onnettomuus

Vuoden 1920 suuronnettomuus tapahtui Viipurin keskustassa Papulan kaupunginosan ja Vanhan raatihuoneen torin välisen linjan numero 1 paluureitillä. Moottorivaunusta ja sen vetämästä matkustajavaunusta koostunut yhdistelmä kulki silloista Katariinankatua itään loivaa alamäkeä pitkin, kunnes se jossakin vaiheessa karkasi kuljettajan hallinnasta. Raitiovaunun ohitettua Mustainveljestenkadun vauhti jatkoi kiihtymistään jyrkkenevässä alamäessä. Viipurin raitioliikenteen matkavauhdiksi oli tarkoitettu korkeintaan 20 km/h, jonka irti päässyt yhdistelmä ylitti reilusti. Lopulta vaunut suistuivat kiskoilta vasemmalle kääntyvässä Katariinankadun ja Torikadun kulmassa. Moottorivaunu pyörähti ympäri, päätyi lopulta oikelle kyljelleen ja törmäsi kadun reunassa olleeseen valurautaiseen valaisinpylvääseen. Takimmainen vaunu suistui myös kiskoilta mutta pysyi pystyssä, ja sen matkustajat säästyivät pahemmilta vammoilta. Molemmat vaunut olivat käytännössä aivan täynnä matkustajia.

Uhrit

Kiskoilta suistuessaan moottorivaunu törmäsi jalkakäytävällä kulkeneeseen 18-vuotiaaseen naiseen ja tämän työntämiin lastenvaunuihin, joissa ollut kaksivuotias poika kuoli välittömästi. Lastenvaunuja työntänyt palvelijatar sai vakavia vammoja mutta säilyi hengissä. Kolme onnettomuuspaikalla kuollutta matkustajaa olivat kaikki viipurilaisia työmiehiä, joista nuorin oli vasta 18-vuotias. Viidennen kuolonuhrin turma vaati yhdeksän päivää myöhemmin, kun sairaalassa hoidettavana ollut raitiovaununkuljettaja menehtyi saamiinsa vammoihin. Vakavasti loukkaantuineita oli noin kymmenkunta, ja lisäksi useat saivat lievempiä vammoja. Pahiten loukkaantuneista vanhin oli 89-vuotias mies.

Jälkiselvittelyt

Onnettomuuspaikalle saapui nopeasti sotilaita läheiseltä Keskuskasarmilta. Heidän avullaan uhreja siirrettiin viereiselle Paraatikentälle, joista loukkaantuneita alettiin kuljettaa sairaaloihin. He nostivat myös molemmat suistuneet vaunut takaisin kiskoille paikalle saapuneen yleisön avustamana. Pystyyn jäänyt vaunu selvisi rytäkästä käytännössä vahingoittumattomana, ja myös kaatunut moottorivaunu pystyi palaamaan varikolle toisen moottorivaunun vetämämä. Aineelliset vahingot kohosivat noin 15 000 silloiseen markkaan. Ne muodostuivat vaunujen kärsimien vahinkojen lisäksi lähinnä vaurioituneesta katukivetyksestä.
Onnettomuuden syyksi epäiltiin aluksi kuljettajan sairauskohtausta, sillä hänen tiedettiin aikaisemmin päivällä valitelleen päänsärkyä. Syyksi selvisi kuitenkin nopeasti moottorivaunun epäkuntoiset jarrut. Tähän saatiin vahvistus, kun kävi ilmi, että yksi matkustajista oli yrittänyt auttaa kuljettajaa vaunun pysäyttämisessä. Tapauksen johdosta Viipurissa liikennöinyt saksalaisomisteinen yritys sai paljon kritiikkiä, jota tuli sekä paikalliselta lehdistöltä että yleisöltä. Yhtiön muun muassa syytettiin olevan Viipurissa vain tekemässä taloudellista voittoa ja sen vuoksi laiminlyöneen turvallisuutta. Arvostelun kohteeksi joutui erityisesti yrityksen johtaja Eugen Lansdorff.
Harry Joseph Flynn

Harry Joseph Flynn (s. 2. toukokuuta 1933 Schenectady, New York) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Albanyn hiippakuntaan 28. toukokuuta 1960 ja nimitettiin Lafayetten hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi 19. huhtikuuta 1986. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Howard James Hubbard, jota avustivat Philip Matthew Hannan ja Gerard Louis Frey.
Flynnista tuli 15. toukokuuta 1989 Lafayetten piispa. Hän sai 24. helmikuuta 1994 nimityksen Saint Paulin ja Minneapolisin arkkihiippakunnan koadjuuttoriarkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 24. huhtikuuta. Hänestä tuli 8. syyskuuta 1995 Saint Paul and Minneapolisin arkkipiispa, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 2. toukokuuta 2008.
Victor Carbone

Victor Carbone (s. 13. syyskuuta 1992 São Paulo, Brasilia) on brasilialainen moottoriurheilija.

Ura

Hän kilpaili karting-sarjoissa vuodet 2002-2007. Vuonna 2008 Carbone siirtyi Skip Barber Western Regional Series -sarjaan, jossa hän sijoittui sarjan kahdeksanneksi. Vuonna 2009 Carbone kilpaili Formula 2000 -sarjassa sijoittuen sarjan kymmennenksi. Vuonna 2010 hän voitti sarjan mestaruuden. Vuonna 2011 Carbone siirtyi Indy Lights -sarjaan, jossa hän voitti yhden kilpailun ja sijoittui sarjan kuudenneksi. Vuonna 2012 hän sijoittui jälleen kuudenneksi. Vuonna 2013 Carbone ajoi Kanadan Porsche GT3 Cup Challenge -sarjassa sijoittuen sarjan kymmenneksi. Samana vuonna hän ajoi yhden kilpailun Indy Lights -sarjassa. Vuonna 2014 Carbone siirtyi GP3-sarjaan Trident -tallin kuljettajaksi, jossa ajoi vain kahdeksan kilpailua saavuttamatta pisteitä.
Jędrzej Taranowski

Jędrzej Taranowski 1500- ja 1600-luvuilla elänyt puolalainen diplomaatti, joka muun muassa toimi Puola-Liettuan valtioliiton lähettiläänä Osmanien valtakuntaan ja Krimin kaanikuntaan.
Useiden diplomaattien lailla Taranowski kirjoitti ylös havaintoja tehdessään valtiovierailuja muihin maihin. Hänen kuvauksensa ovat parhaimmillaan värikkäitä ja seikkaperäisiä. Vuonna 1569 hän teki matkan Istanbuliin ja pohjois-Kaukasiaan, jossa hän kirjoitti ylös vaiheikkaan kuvauksen Astrahanin sotaretkeltä palaavan turkkilaisista ja tataareista kootun armeijan kärsimyksistä. Turkkilainen historiotsija Akdes Nimet Kurat löysi kuvauksesta vanhan saksankielelle käännetyn version Wienin valtionarkistosta 1960-luvulla.
Vjatšeslav Orfinski

Elämänvaiheita

Valmistuttuaan vuonna 1948 Petroskoin arkkitehtiosastolta hän siirtyi Moskovaan suorittamaan jatko-opintoja arkkitehtuurissa. Moskovasta valmistumisensa jälkeen työskenteli hän Petroskoissa vuosina 1954-1970.
Vuodesta 1970 hän opetti Petroskoin valtionyliopiston muotoilun ja arkkitehtuurin osastolla arkkitehtuuria ja grafiikkaa. Vuodesta 1997 toimi hän Petroskoin valtionyliopiston kansanarkkitehtuurin tutkimuslaitoksen johtajana ja loi uuden tieteellisen suunnan etnoarkkitehtuurin, jossa yhdistetään etnografiaa ja arkkitehtuuria.

Palkinnot ja kunnianosoitukset

Orfinski on laajalti palkittu Venäjällä erilaisin kunnianosoituksin ja mitalein. Hän on saanut muun muassa Karjalan autonomisen tasavallan kunniatutkijan mitalin (1989) sekä valtionpalkintoja vuosina 1984, 1988. Lisäksi hän sai Karjalan tasavallan valtionpalkinnon vuonna 2006. Hänet palkittiin Venäjällä merkittävästä työstään venäläisen kulttuuriperinteen säilyttäjänä vuonna 2014.Hänet nimettiin myös Petroskoin kunniakansalaiseksi vuonna 2014.
Michel-Jean Sedaine

Michel-Jean Sedaine (1719–1797) oli ranskalainen kirjailija, tunnettu varsinkin näytelmästään Le philosophe sans le savoir (1765), joka on parhaita ranskalaisia porvarillisia huvinäytelmiä 1700-luvulla. Hän on kirjoittanut myös yli 20 koomista oopperatekstiä ja sepittänyt joukon runoja.
Sedaine jatkoi näytelmärunoilija-libretisti C. S. Favartin (1710–1792) aloittaman uuden oopperataidemuodon kehittämistä lisäämällä realismia ja vähentämällä koomisia aineksia. Hänen librettonsa Guillaume Tell oli vastaus Ranskan vallakumoukseen. Sedaine oli Pierre-Alexandre Monsignyn, Gluckin, Philidorin ja Grétryn libretisti. Le Roy et le fermier oli mullistava teos kehityskaaressa koomisen oopperan harmittomasta huvinäytelmästä poliittiseksi musiikkiteatteriksi.
Järvikylä (Espoo)

Järvikylä (ruots. Träskby) on Espoon ja Kirkkonummen rajalla sijaitseva kylä.
Järvikylä on Espoonkartanon osa-alue ja kylä kuuluu Suur-Kauklahteen.
Järvikylän alueella on kuvattu useita suomalaisia elokuvia sekä sarjoja.
Leah Bracknell

Nuoruus

Bracknell syntyi Lontoossa vuonna 1964. Hänen äitinsä oli kiinalais-malesialainen näyttelijä Li-Er Hwang ja isänsä apulaisohjaaja David Bracknell. Bracknell halusi näyttelijäksi jo viisivuotiaasta asti ja teki ensiesiintymisensä isänsä ohjaamassa televisiosarjassa The Chiffy Kids vuonna 1976. Bracknell kasvoi Lontoossa ja Oxfordissa, ja koulut käytyään hän vietti vuoden Uudessa-Seelannissa.

Ura

Palattuaan Britanniaan Bracknell työskenteli mallina ja esiintyi televisiomainoksissa sekä kabaree-näytöksessä yhdessä ystävänsä kanssa. Hän sai näyttelijänkoulutuksensa Webber Douglas Academy of Dramatic Artissa Lontoossa vuosina 1984–1987. Sen jälkeen hän näytteli Oxford Players-, Klaxon- ja Pandemonium-teattereissa, minkä lisäksi hänellä oli pieniä televisiorooleja.
Vuonna 1989 Bracknell aloitti Zoe Taten roolissa saippusarjassa Emmerdale. Hänen roolihahmonsa oli ensimmäinen brittiläisessä saippusarjassa nähty lesbohahmo. Bracknell näytteli sarjassa vuoteen 2005 asti. Hänen oli alun perin tarkoitus jäädä yhdeksän kuukauden mittaiselle tauolle, mutta hän ei koskaan palannut sarjaan. Vuonna 2006 Bracknell sai roolistaan parhaan poistumisen palkinnon British Soap Awardissa.
Emmerdalen jälkeen Bracknell palasi näyttämölle, minkä lisäksi hänellä oli televisiorooleja sarjoissa Komisario Frost, Tohtorit ja Ylikomisario Banks. Bracknellilla oli myös vakituinen rooli sarjassa Sairaala meren rannalla, jossa hän esitti ylihoitaja Jenny Carringtonia vuonna 2008. Näyttelemisen lisäksi Bracknell työskenteli joogaohjaajana, harjoitti šamanistista parannusta ja suunnitteli oman korusarjan.

Yksityiselämä

Bracknell oli naimisissa Jez Hughesin kanssa vuodesta 2017 kuolemaansa saakka, ja hänellä oli kaksi lasta aiemmasta suhteesta ohjaaja-käsikirjoittaja Lyall Watsonin kanssa. Bracknell asui viimeiset vuotensa Worthingissa West Sussexissa.
Lokakuussa 2016 uutisoitiin Bracknellin sairastuneen keuhkosyöpään, eikä kasvainta voinut leikata. Sairastumista voitiin pitää yllättävänä, sillä Bracknell oli kasvissyöjä eikä tupakoinut. Hänen miehensä käynnisti varainkeruun, jotta Bracknell voitaisiin siirtää hoitoon Saksaan. Bracknell kuoli sairauteensa 55-vuotiaana syyskuussa 2019.
Alma Media

Historia

Alma Median edeltäjäyhtiöiden juuret ulottuvat 1800-luvun puoliväliin, kun Suomalaisen Kirjallisuuden Seura käynnisti Uusi Suomi -lehden painamisen vuonna 1849. Vuosisadan vaihteen molemmin puolin perustettiin nykyisen Alman suurimpia sanomalehtiä, kuten Satakunnan Kansa (1873), Aamulehti (1881), Kauppalehti (1898), Pohjolan Sanomat (1915), Kainuun Sanomat (1917) ja Lapin Kansa (1928). Iltalehti ilmestyi ensi kerran vuonna 1980 Uuden Suomen kolmanneksi painokseksi.
Vuonna 1988 Tampereen Kirjapaino Oy ja Uusi Suomi yhdistettiin. Yhtiö nimettiin myöhemmin Aamulehti-yhtymä Oy:ksi. Aamulehti-yhtymä julkaisi ensimmäisinä vuosina Aamulehteä, Iltalehteä ja Kauppalehteä. Myöhemmin siihen yhdistyivät Lapin Kansa (1995), Satakunnan Kansa (1996), Pohjolan Sanomat (1998) ja Kainuun Sanomat (1999).
Yhtiö laajensi toimintaansa sanomalehdistä verkkolehtiin, televisioon ja radioon. Vuonna 1996 Aamulehti-yhtymä aloitti sanomalehtien julkaisemisen päivittäin suljetussa verkossa. Teknillisen korkeakoulun verkossa on julkaistu OtaOnline, joka on Suomen ensimmäinen verkkolehti ja joka sisältää Aamulehden, Kauppalehden ja Iltalehden aineistoa.

Alma Median perustaminen

Alma Media Oyj aloitti liiketoimintansa vuonna 1998. Nimi Alma Media saatiin käsitteestä alma mater. Nimen idea oli viestiä, että yhtiö on kulttuurin ja sivistyksen kehto.
Vuonna 2005 toteutettiin mittava rakennejärjestely, jossa Alma luopui televisio- ja radiotoiminnasta ja keskittyi sanomalehtien kustantamiseen, taloustiedon tuottamiseen sekä internetissä toimiviin markkinapaikkoihin.
Vuonna 2015 Kainuun Sanomat, kaupunkilehti Koti-Kajaani ja tilattavat paikallislehdet Ylä-Kainuu, Kuhmolainen ja Sotkamo-lehti siirtyivät Suomalainen Lehtipaino Oy:n tytäryhtiön omistukseen. Lehtien yhteenlaskettu liikevaihto vuonna 2014 oli noin 11,5 miljoonaa euroa. Lehtien 74 työntekijää siirtyivät uuden omistajan palvelukseen niin sanottuina vanhoina työntekijöinä. Lapissa Pohjolan Sanomien paperilehti lakkasi itsenäisenä lehtenä, ja se yhdistyyi Lapin Kansaan, josta ilmestyi Meri-Lapissa painos Pohjolan Sanomien nimellä osin eri sisällöllä. Lehtien toimitukset, mediamyynti ja tuotanto yhdistettiin.
Syyskuussa 2015 Alma Media ja Talentum päätettiin yhdistää. Alma omisti Talentumista jo ennestään lähes kolmasosan. Osakkeenomistajille tarjottiin osakkeista kurssinoteerausta korkeampaa hintaa. Kaupan myötä Alma Medialle siirtyivät Talentumin julkaisut, muun muassa Talouselämä-, Arvopaperi- ja Tekniikka & Talous -lehdet sekä ammattikirjallisuus. Talentumin toimintoja jatkaa nyt Alma Talent -niminen Alma Median yksikkö, joka julkaisee entisten Talentumin lehtien lisäksi nyt myös Kauppalehteä.
Rob Romoni

Rob Romoni (s. 12. lokakuuta 1975 Jersey City, New Jersey) on yhdysvaltalainen homopornonäyttelijä, joka aloitti esiintymisen vuonna 2002. Hän on 175-senttinen. Hän on esiintyjänä versatile. Hän voitti vuosina 2003–2005 kaikkiaan kolme Grabby-palkintoa ja yhden GayVN-palkinnon. Lisäksi vuonna 2012 hän sai Grabby-palkintojen jaon yhteydessä Wall of Fame -paikan.
Optimus

Optimus on portugalilainen teleoperaattori, joka perustettiin vuonna 1998. Se aloitti käytännössä toiminnan 15. syyskuuta 1998. Syyskuussa 1999 Optimus siirtyi myös Internet -palvelujen tarjoajaksi. Optimuksen koko nimi portugaliksi on Optimus Telecomunicações, S.A.. Nykyään Optimus hallitsee noin 20 % Portugalin teleoperaattorimarkkinoista.
Power Macintosh 4400

Power Macintosh 4400 on Apple Computerin 7. marraskuuta 1996 Euroopassa julkaisema tietokone. 17. helmikuuta 1997 laitteesta julkaistiin nopeammalla suorittimella varustettu versio Pohjois-Amerikassa ja Australiassa. Australian versio sai nimekseen Power Macintosh 7220. Hinnan matalana pitämiseksi Power Macintosh 4400 pyrki käyttämään mahdollisuuksien mukaan tietokoneteollisuuden standardiosia. Tietokone käytti Applen ja Motorolan yhteistyössä kehittämää Tanzania-emolevyä. Power Macintosh 4400 :sta julkaistiin myös PC-yhteensopivia malleja, jotka sisälsivät ylimääräisen, prosessorikortilla sijaitsevan 166 MHz:n x86-suorittimen. Laitteiden tuotanto lakkautettiin 1. tammikuuta 1998.

Yleistä

Standardoimisen tuloksena Power Macintosh 4400 oli eräs Applen vähälukuisista tietokoneista, joissa oli metallinen kotelo. Levykeasema sijaitsi laitteen vasemmalla laidalla.

Tanzania-emolevy

Apple ja Motorola suunnittelivat Tanzania-emolevyn edullisten tietokoneiden tuontantoa varten. Power Macintosh 4400 jäi Applen ainoaksi Tanzaniaa käyttäväksi tietokoneeksi, mutta emolevyä käytettiin myös Motorolan StarMax 3000 ja 4000 sekä Umaxin SuperMac C500 ja C600 -tietokoneissa, muiden, kolmansien osapuolten valmistamien Macintosh-koneiden ohella. Tanzania tuki PowerPC 603e ja PowerPC 604e -suorittimia ja sisälsi 40 MHz:n väylän. Emolevyllä oli kolme PCI-paikkaa.
Katosjärvi (Lavia)

Maantiede

Järven pinta-ala on 12,6 hehtaaria ja sen pituus on 550 metriä ja leveys 350 metriä. Järvellä on vain kolme tulo-ojaa, jotka tuovat suovettä Katossuolta. Järven luusua sijaitsee järven kaakkoisrannalla, josta saa alkuunsa 400 metriä pitkä laskuoja Saarijärveen.
Järven rantaviiva on 1,9 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa, joka on suurimmalta osin soistunutta. Itärannalla Katsovuoren reunalla ja luonaisrannalla on loma-asuntoja, jonne johtaa tietä Laviasta ja Torisevankulmalta.
Chris Basham

Chris Basham (s. 20. heinäkuuta 1988 Hebburn) on englantilainen jalkapalloilija, joka pelaa keskuspuolustajana. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Sheffield Unitedia.
Basham pelasi ensimmäiset valioliigaottelunsa Bolton Wanderersin joukkueessa kaudella 2008–2009 ja teki yhden maalinkin. Vuonna 2010 hän siirtyi Blackpooliin ja pelasi siellä yhden kauden Valioliigassa ja kolme kautta mestaruussarjassa. Vuonna 2014 Basham siirtyi ykkösliigassa silloin pelanneeseen Sheffield Unitediin, joka nousi vuonna 2017 mestaruussarjaan ja vuonna 2019 Valioliigaan. Basham on ennen kauden 2019–2020 alkua pelannut 21 valioliigaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. Mestaruussarjassa hän on pelannut 169 ottelua ja tehnyt 11 maalia sekä pelannut ykkösliigassa 124 ottelua ja tehnyt kuusi maalia.