google/wiki40b huggingface dataset:
Vilho Lindén

Vilho Lindén (29. joulukuuta 1897 Karjalohja – 10. tammikuuta 1970) oli suomalainen jääkärieverstiluutnantti. Hänen vanhempansa olivat tilanomistaja Juho Robert Linden ja Alma Sofia Lietzen. Hänet vihittiin avioliittoon ensimmäisen kerran vuonna 1923 Kerttu Aune Paganuksen kanssa, josta hän erosi vuonna 1958 ja avioitui uudelleen 1958 Eila Enqvistin kanssa, joka kuoli jo seuraavana vuonna.

Opinnot

Hän kävi kansakoulun ja suoritti yksityisesti seitsemännen luokan Haminan yhteislyseossa vuonna 1930. Taistelukoulun komppanianpäällikkökurssin hän suoritti vuosina 1927–1928 ja upseerien talvikoulutuskurssin vuonna 1931.

Jääkäriaika

Hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 27. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Rintamakomennuksensa jälkeen hänet siirrettiin 22. marraskuuta 1917 pataljoonan 1. konekiväärikomppaniaan.

Sisällissodan jälkeinen aika

Hän palveli sisällissodan jälkeen edelleen 2. Jääkärirykmentissä, jonka nimi muutettiin ensin Jääkärirykmentti n:o 2:ksi ja myöhemmin Porin jalkaväkirykmentti n:o 2:ksi. Rykmentistä hänet siirrettiin 20. marraskuuta 1918 alkaen Laatokan jalkaväkirykmentti n:o 6:n (myöhempi nimi Viipurin rykmentti) 3. konekiväärikomppaniaan, missä hän toimi joukkueenjohtajana ja oli komppanian mukana Repolassa ja toimi Omelian ja Muujärven vartiokomennuskuntien päällikkönä. Hänet määrättiin 16. kesäkuuta 1919 edellä mainitun komppanian ja 27. heinäkuuta 1928 alkaen 2. konekiväärikomppanian päälliköksi. Hän oli Viipurin rykmentin aliupseerikoulun johtajana vuosina 1928–1930 ja hoiti useita kertoja pataljoonankomentajan tehtäviä vuosina 1930–1932. Hänet määrättiin 1. heinäkuuta 1933 toisen ja 29. syyskuuta 1933 ensimmäisen pataljoonan komentajaksi, josta hänet siirrettiin 11. syyskuuta 1935 Pohjan rykmentin aliupseerikoulun johtajaksi ja komennettiin 11. heinäkuuta 1938 vuodeksi ensimmäiseksi sotilasohjaajaksi Pohjois-Karjalan suojeluskuntapiirin esikuntaan.

Talvi- ja jatkosota

Talvisotaan hän osallistui 3. pataljoonan komentajana 3. Prikaatissa ja osallistui taisteluihin Raudussa, Summassa, Kämärällä ja Talissa. Välirauhan aikana hän toimi aluksi samassa tehtävässä, kunnes siirrettiin ensin 2. pataljoonan komentajaksi 1. Prikaatiin ja edelleen 1. pataljoonan komentajaksi 12. prikaatiin. Jatkosotaan hän osallistui Linnoituspataljoona 14:n komentajana, josta hänet siirrettiin Jalkaväkirykmentti 11:n komentajaksi, missä tehtävässä oli vuoteen 1943 saakka, jolloin siirtyi rykmentin komentajan apulaiseksi. Jatkosodassa hän otti osaa taisteluihin Uhtuan suunnalla. Hänet siirrettiin vuonna 1943 Jalkaväenkoulutuskeskus 23:n päälliköksi, josta hänet siirrettiin Pataljoonan komentajaksi Jalkaväenkoulutuskeskus 3:een. Hän erosi vakinaisesta palveluksesta sotien jälkeen vuonna 1944.
Puuilo

Historia

Puuilo oli alussa puusepänverstas, josta toiminta alkoi kehittyä pidemmälle. Puuilo toimi ensin kommandiittiyhtiönä mutta sittemmin vaihtoi yhtiömuodokseen osakeyhtiön. Nykyään Puuilo harjoittaa vähittäiskauppaa.
Vuonna 2011 pääomasijoitusyhtiö Sentica Partners hankki omistukseensa 55 % Puuilo Oy:n osakekannasta. Tavoitteena on luoda Puuilolle paremmat mahdollisuudet liiketoiminnan kasvattamiseen ja laajentamiseen uusille paikkakunnille perustamalla uusia tavarataloja tai tekemällä yritysostoja.
Vuonna 2015  Sentica Partners myi omistuksensa. Ostajana Adelis Equity Partners Fund I ja Puuilon avainhenkilöt jatkavat yhtiön merkittävinä omistajina.
Loppuvuodesta 2018 Kesko vuokrasi Itäkeskuksen entisen Citymarketin tilat Puuilolle.
AIM-9 Sidewinder

Ohjuksen kehitys

Yhdysvaltain laivasto aloitti Sidewinderin kehityksen jo 1940-luvulla. Ensimmäinen prototyypin onnistunut testilaukaisu tapahtui syyskuussa 1953.
Suomeen näitä ohjuksia saatiin vuonna 1972 Saab 35 Draken -hävittäjien mukana. Neuvostoliittolaisten MiG-21-13F- ja Mig-21 bis-hävittäjien mukana tuli  (Vympel K-13, Nato-raportointinimi Atoll) ohjuksia. Nämä ohjukset olivat alun perin Sidewinder 9 B - version kopioita.
Vuonna 1976 käyttöön otettu malli AIM-9L (”Lima”) oli ensimmäinen, joka pystyi hakeutumaan viholliskoneeseen mistä kulmasta tahansa. Seuraava kehitysmalli AIM-9M ("Mike") oli tästä parannettu versio vuonna 1983.
Uusin malli AIM-9X, joka näkee maalit jopa 90 asteen kulmasta, on yhteensopiva uusien kypärätähtäimien kanssa. Mallissa on korvattu perinteinen ohjauspintoihin perustuva ohjausmekanismi työntövoiman kulman muutoksiin perustuvalla järjestelmällä. Tässä mallissa on sama moottori ja taisteluosa kuin "M"-mallissa, mutta parantuneen aerodynamiikan ansiosta ohjus on nopeampi. Ohjus saadaan lukittua maaliin mikäli se pysyy kypärätähtäimen näytöllä ja tuottaa kylliksi lämpösäteilyä. Ampuvan koneen ei siis tarvitse lentää maalin suuntaan.
Yhdysvaltojen maavoimien MIM-72A/M48 Chaparral ilmatorjuntaohjusjärjestelmä pohjautui Sidewinder 9 D - versioon. Järjestelmä poistettiin käytöstä 1970-luvun puolivälistä alkaen.

Käyttö Suomessa

Ensimmäiset Suomessa käytössä olleet Sidewinderit olivat Draken-hävittäjäkauppojen yhteydessä 1970-luvun alkupuolella. Tuolloin hankitut ohjukset olivat joko mallia AIM-9P 2 tai AIM-9P 3. Ruotsissa ohjuksista käytettiin nimeä RB24J, ja Suomessa taas OHJ 4S R. OHJ 4S R:ää käytettiin Drakeneiden ohella myös Hawk-harjoitushävittäjissä. F-18 Hornet-torjuntahävittäjien yhteydessä hankitut Sidewinderit ovat mallia AIM-9M, mitä nimikettä niistä käytetään myös Suomen Ilmavoimissa. Horneteja varten hankitaan vuodesta 2008 lähtien lämpökamerahakupäällä varustettuja AIM-9X-ohjuksia, joita on suunniteltu ostettavaksi 150 kappaletta noin 90 miljoonan euron hintaan.
Roger Greenspun

Roger Greenspun on yhdysvaltalainen toimittaja ja elokuvakriitikko. Hänet tunnetaan parhaiten työstään The New York Timesille, jolle hän kirjoitti lähes 400 elokuva-arvostelua, suurimmaksi osaksi 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa, sekä Penthouselle, johon hän kirjoitti kolumnia 1970-luvun lopulta läpi 1980-luvun.
Kevyt liikenne

Kevyt liikenne on suomalaisessa liikenteen käsitteistössä muodostettu kattokäsite, jolla tarkoitetaan yleensä kulkemista jalan, rullaluistimilla, potkulaudalla ja polkupyörällä sekä toisinaan mopolla, skootterilla, veneellä, kanootilla, hevosella ja hevosajoneuvolla. Käsitettä ei juurikaan tunneta Suomen ulkopuolella, eikä termille ole vastinetta muissa kielissä. Muualla käytetään osittain vastaavaa käsitettä ”suojaamattomat tienkäyttäjät” (engl. unprotected road users, ruots. oskyddade trafikanter).
2010-luvulla kevyt liikenne -käsite on vähentänyt merkitystään suomalaisessa liikennesuunnittelussa, eikä sitä suositella käytettäväksi. Helsingissä määrittelmättömän kevyen liikenteen suunnittelu on lopetettu; kaupunki on siirtynyt eri kulkumuotojen huomioimiseen itsenäisinä yksiköinä liikennesuunnittelussa.

Liikennesuunnittelu

Suomessa on liikennesuunnittelussa korostunut autoilun erottaminen muusta liikenteestä Ruotsissa 1960-luvulla kehitetyn ja sittemmin hylätyn SCAFT-mallin mukaisesti.
Vuonna 1997 mopoliikenteen osalta tapahtui liikennesäännöissä suuri muutos, kun mopoilu siirrettiin ensisijaisesti ajoradalle ja ainoastaan lisäkilvellä sallituksi pyörätiellä. Sittemmin useat kaupungit ovat siirtäneet mopot kokonaan ajoradalle poistamalla lisäkilvet pyöräteiltä. Oulussa muutos vähensi mopo-onnettomuuksia 60 prosenttia.
Nykyään jalankulku ja pyöräily on alettu ottaa huomioon erillisinä kulkumuotoina joissakin kaupungeissa.
Hökänsaaret

Maantietoa

Hökänsaaret muodostuu kolmesta saaresta ja Hökänkivestä, jossa on kummeli. Saariryhmä sijaitsee Tehinselän länsiosassa aivan Kuhmoisten kirkonkylän edustalla ja Sarvisalon saariryhmän etelälaidalla. Hökänsaarista 400 metriä luoteeseen sijaitsee Huhtsaaret ja 500 metriä koilliseen Lampsalo. Näitä saaria suurempi saari Rekisalo näkyy esteettä noin kilometrin verran lounaassa päin. Kolmesta saaresta pisin on pohjoissaari, joka on alle 200 metriä pitkä. Se eteläpuolella sijaitseva saari pyöreämpi ja sen halkaisija on suurimmillaan yli 100 metriä. Pienin saari on vain noin 30 metriä pitkä. Saarien yhteinen pinta-ala on noin 1,9 hehtaaria . Saaret ovat matalia ja ne kohoavatkin vain noin 5 metriä Päijänteen vedenpinnan yläpuolelle. Saarissa on kaksi rakennusta ja saaret on yhdistetty toisiinsa kahdella laiturilla.

Historiaa

1910–1930-luvuilla alettiin Päijänteen saaristossa rakentamaan huviloiksi kutsuttuja vapaa-ajanasuntoja. Sellainen on varmasti ollut myös Hökän huvila . Vuoden 1965 peruskartassa on eteläisemmässä saaressa talo, jonka tila on nimeltään Suvela. Vuoden 1996 kartaan ei ole vielä merkitty toista rakennusta pohjoiselle saarelle.
Intian kuninkaallinen laivasto

Historia

Itä-Intian komppania perustettiin 1599 ja se aloitti taistelukelpoisen laivaston luomisen vuonna 1612. Komppania loi sataman ja pienen laivasto-osaston Suvaliin suojaamaan kauppaansa alueella. Honourable East India Company's Marineksi nimetty osasto vastaanotti ensimmäisen sotalaivansa 5. syyskuuta 1612.

Bombay Marine 1686 - 1830

Vuonna 1686 pääosa brittien käymästä kaupasta siirrettiin Bombayhin, jolloin laivasto sai nimen Bombay Marine. Vaikka laivaston miehistö oli pääosin intialaisista koottu upseeristo oli täysin eurooppalainen. Kommodori William James tuli Marinen komentajaksi 1751 ja hän hyökkäsi 2. huhtikuuta 1755 Protectorilla Marathan linnakkeeseen tuhoten linnakkeen, vaikka hänellä oli käskynä ainoastaan saartaa se. Helmikuussa 1756 Marine avusti Robert Cliven johtamassa Gheriahin valtauksessa.

Intian laivasto 1830 - 1858

Vuonna 1830 Bombay Marine nimettiin Intian laivastoksi. Brittien vallattua Adenin laajeni laivaston vastuualue ja samalla sen alaisuuteen perustettiin Induksen laivue. Laivasto osallistui ensimmäiseen oopiumisotaan vuonna 1840.
REC (elokuva)

Juoni

Pieni kuvausryhmä seuraa Barcelonan palokunnan yöllistä toimintaa. Kun hälytys soi, palomiehet Manu ja Álex lähtevät kuvausryhmän kanssa pelastamaan vanhaa naista tämän asunnosta. Ryhmän seuraan liittyy myös kaksi poliisikonstaapelia. Vanha nainen puree vanhempaa poliisimiestä kaulaan, jolloin syljen mukana levittyvä tauti pääsee valloilleen. Myös Álex saa pureman. Poliisit ovat eristäneet talon ulkopuolelta, koska sisällä epäillään olevan kemiallista virusta. Taloon saapuva terveystarkastaja kertoo, että eläinlääkärille oli tuotu koira, joka oli vaipunut koomaan. Koomasta herättyään koira oli ollut luonnottoman aggressiivinen ja oli hyökännyt muiden eläinten kimppuun. 
Álex herää zombina ja yrittää purra sairaanhoitajaksi opiskeleva Guillemia. Muut pakenevat huoneesta ja jättävät Guillemin saastuneiden tapettavaksi, vaikkei tätä oltu purtu – terveystarkastaja ei halua ottaa riskejä. Toimittaja Ángela haastattelee seitsemänvuotiasta Jennifer-tyttöä ja tajuaa, että koira oli tämän. Tytöllä on risatulehdus, ja hänen äitinsä pitää tyttöä sylissään. Tyttö kuitenkin muuttuu pedoksi ja juoksee yläkertaan. Äiti kiinnitetään varmuuden vuoksi käsiraudoilla kaiteeseen, sillä Jennifer oli oksentanut äitinsä päälle verta. Manu, poliisi ja kuvaaja Pablo menevät tytön perään. Poliisi yrittää antaa tytölle ruiskeen, mutta Jennifer puree häntä. Manu ja Pablo juoksevat pakoon, ja Manu tappaa vanhan naisen lekalla. 
Ángela yrittää saada Jenniferin äitiä pois käsiraudoista, mutta Manu estää häntä, kunnes infektion saaneet saavat turvaoven auki ja purevat äitiä. Ángela, Manu ja Pablo menevät erään keski-ikäisen talon asukkaan, Cesárin, asuntoon. Cesár kertoo, että terveystarkastajaa on purtu. Cesár keksii, että he voisivat paeta ylimpään kerrokseen, mutta terveystarkastaja saa purtua häntä. Ángela, Manu ja Pablo yrittävät päästä ylemmäs taloon. Ángela ja Pablo hakevat avaimia erään asukkaan asunnosta, ja Manu jää odottamaan käytävään. Kaksikko löytää avaimen, mutta Manu on saanut pureman. 
Ángela ja Pablo etenevät ylimpään asuntoon. Ensimmäinen huone on täynnä sanomalehtiartikkeleita riivatusta tytöstä. Ángela löytää nauhurin ja kuuntelee sen Pablon kanssa. Heille selviää, että riivattu tyttö on juuri kyseisessä asunnossa. Katossa oleva luukku avautuu. Pablo kuvaa ullakkoa, ja jokin lyö kameraa niin, että sen lamppu hajoaa. Pablo laittaa päälle yökuvauksen, ja pian hän huomaa pedon. He piilottelevat pedolta pimeässä. Kaksikko yrittää ohittaa petoa, mutta he törmäävät johonkin ja aiheuttavat melua, jonka peto havaitsee. Pablo käskee Angelan juosta, ja peto tappaa Pablon vasaralla ja puree tätä. Angela yrittää olla huomaamaton makaamalla lattialla, mutta peto löytää hänet ja vetää jaloista toiseen huoneeseen.
Ariègenajokoira

Ulkonäkö

Ariègenajokoira on keskikokoinen, kevytrakenteinen ja tyylikäs. Kallo on hieman kaareva ja otsapenger vähäinen. Silmät ovat ruskeat. Korvat ovat riippuvat, ohuet ja kiertyneet. Kuono on kallon kanssa samanpituinen ja joko suora tai hieman kyömy, kirsu suuri ja musta. Purenta on aina leikkaava. Kaula on pitkä, kevyt, hieman kaareutunut ja melko ohut. Rintakehä on pitkä ja keskileveä. Häntä on ohutkärkinen ja sapelinmuotoinen. Karvapeite on lyhyt ja tiheä. Pääväri on valkoinen, jossa on mustia läiskiä ja joskus myös mustaa pilkutusta. Silmien yläpuolella ja poskissa on tan-merkit. Urosten säkäkorkeus vaihtelee 52-58 cm ja narttujen 50-56 cm välillä.

Luonne ja käyttäytyminen

Tämä tasainen, iloinen, rakastettava, helposti koulutettava, lasten kanssa hyvin toimeentuleva ja muihin koiriin ystävällisesti suhtautuva metsästyskoira on onnistuneesti vaihtanut roolia ajuekoirasta kodin lemmikiksi. Se on kuitenkin ensisijaisesti metsästyskoira, ja käyttää tilaisuuden tullen hienoa hajuaistiaan ja soinnikasta, kaunista haukkuaan jänisten ja muun pienriistan ajamiseen. Sen pääasiallinen riista on jänis, mutta se soveltuu myös villisian ja metsäkauriin metsästykseen sekä fasaanien ylösajamiseen. Se voi työskennellä sekä yksittäin että ajueessa.

Alkuperä

Rodun syntypaikka on Lounais-Ranskan Ariège, joten se on tottunut elämään lämpimässä ilmastossa. Se on paikallisen jäniskoiran - joidenkin lähteiden mukaan chien d’artoisin, vaikkei se maantieteellisesti vaikutakaan kovin todennäköiseltä - ja joko gascognenajokoiran tai gascon saintongeoisin risteyttämisen tulos. Ariègenajokoira on hyväksytty Ranskassa vuonna 1912 ja FCI:ssä vuonna 1954, ja sitä tavataan harvoin Ranskan ulkopuolella.
Armilan lukio

Armilan lukio oli Lappeenrannassa Tykin–Kiviharjun kaupunginosassa toiminut lukio.

Historia

Koulu aloitti toimintansa valtioneuvoston hyväksynnällä syksyllä 1961 nimellä Lappeenrannan keskikoulu. Se oli Lappeenrannan neljäs oppikoulu Lappeenrannan lyseon, Lappeenrannan tyttölyseon ja Saimaan yhteislyseon ohella. Koululla ei ollut aluksi omaa rakennusta, vaan opetus järjestettiin Saimaan kansalaisopiston, Lappeenrannan nuorisotalon ja lyseon tiloissa.
Vuosien 1964–1965 aikana koulu siirtyi Tykin pientaloalueen naapuriin Armilan koulukeskuksen uuteen niin sanottuun U-kouluun. Lukuvuonna 1965–1966 Lappeenrannan keskikoulussa oli 311 oppilasta. Vuonna 1966 koulua laajennettiin lukiolla ja nimeksi muutettiin Lappeenrannan yhteiskoulu.
Lappeenrannan siirtyessä peruskoulujärjestelmään vuonna 1975 yhteiskoulusta tuli Armilan lukio ja viereisissä rakennuksissa toimineista Tykin kansakoulusta ja kansalaiskoulusta Armilan yläaste. Armilan lukio lakkautettiin vuonna 1997.
Soidensuojelualue

Soidensuojelualue on Suomessa Metsähallituksen suoluonnon säilyttämiseksi perustama suojelualue. Niitä alettiin perustaa 1980-luvulta lähtien. Soidensuojelualueiden avulla pyritään säilyttämään eri puolilla Suomea näyttävä valikoima rikasta alkuperäistä suoluontoa. Soidensuojelualueisiin pyritään sisällyttämään suotyyppejä, kuten reheviä korpia ja lettoja, joita ei kansallis- ja luonnonpuistoissa ole paljoa. Eräät Suomen parhaista lintusoista sisältyvät myös soidensuojelualueisiin. Soidensuojelualueita on Suomessa yhteensä 171 kpl, joiden yhteispinta-ala on 4 618 km² (2012).
Roger (radioliikenne)

Roger on radioliikenteessä käytetty lyhenne, jota käytetään ilmaisemaan, että viesti on vastaanotettu ja ymmärretty. On tärkeää huomata, ettei "roger" kuitenkaan tarkoita, että vastaanottaja toimisi saadun viestin mukaisesti. Ennen puheliikenteen kehittymistä kirjainta "R" (.-.) käytettiin sähkötysliikennöinnissä ilmaisemaan sitä, että sanoma oli ymmärretty tai lyhyenä tapana ilmaista sana "kyllä". Noin vuonna 1938 sotilasliikenteessä otettiin käyttöön "R"-kirjainta ("received", "vastaanotettu") vastaavaksi foneettiseksi sanaksi "Roger" (sen korvasi myöhemmin "Romeo").
Sandarmoh

Sandarmoh (ven. Сандармох) on Stalinin vainojen uhrien teloitus- ja hautapaikka Karjalan tasavallan Karhumäen piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Karhumäen ja Poventsan välisen maantien varrella 19 kilometrin päässä Karhumäeltä.
Joukkoteloitukset Sandarmohissa alkoivat 11. elokuuta 1937 ja jatkuivat 14 kuukauden ajan. Arkistolähteiden mukaan paikalla on ammuttu yli 7 000 henkeä: työläisiä, talonpoikia, virkailijoita, kulttuurityöntekijöitä, taiteilijoita, pappeja ja sotilaita. Ammutuista noin 3 500 oli Neuvosto-Karjalan asukkaita ja noin 3 000 Vienanmeren–Itämeren kanavan vankeja. Solovetskin vankileirin vankeja teloitettiin 1 111 henkeä. Teloitettujen joukossa on yli 60 kansallisuuden edustajia, muun muassa 2 154 venäläistä, 762 suomalaista, 676 karjalaista, 493 ukrainalaista, 212 puolalaista, 184 saksalaista ja 89 valkovenäläistä. Sandarmohissa tapettiin muun muassa udmurttien kansallisrunoilijana pidetty Kuźebai Gerd.
Juri Dmitrijevin johtama Memorial-yhdistyksen retkikunta löysi salassa pidetyn hautapaikan heinäkuussa 1997. Noin 7,5 hehtaarin suuruisella alueella on 236 neliskulmaista joukkohautaa. Vuonna 1998 pystytettiin ortodoksinen tsasouna ja Grigori Saltupin suunnittelema muistomerkki. Alueella on myös eri kansallisuuksien ja uskontokuntien muistopatsaita sekä menehtyneiden omaisten pystyttämiä muistomerkkejä. Paikalla pidetään jumalanpalveluksia ja muistotilaisuuksia poliittisten vainojen uhrien muistopäivänä 5. elokuuta.

Kesän 2018 kaivaukset

Venäjän sotahistoriallisen seuran toimeksiannosta alueella tehtiin kesällä 2018 kaivauksia tarkoituksena löytää venäläisten jäänteitä. Löytyneitä väitettiin suomalaisten jatkosodan aikana tappamien puna-armeijan sotilaiden ruumiiden jäänteiksi. Perusteluna esitettiin, että heidät oli puettu sellaisiin sotilasmantteleihin, joilla suomalaiset olisivat pukeneet vankeja. Kangasjäänteet ovat vihreitä. Teoriaa ei ole perusteltu mitenkään, ja dosentti Antti Kujalan mukaan jo sodan aikana olisi tiedetty, jos Suomen armeija olisi teloittanut siellä joukoittain ihmisiä, eikä muutenkaan hänen mukaansa tunnu järkevältä, että suomalaiset olisivat vieneet vankeja Karhumäestä rintaman lähelle teloitettavaksi. Myöskään joukkoteloituksista ei ole todisteita, sillä lähes kaikki teloitukset dokumentoitiin.
Sotahistoriallisen seuran tavoitteena on pystyttää paikalle muistomerkki aivan Stalinin vainojen uhrien muistomerkin viereen osoittamaan, että ei vain Stalin vaan Suomen armeijakin oli julma. Anna-Lena Laurénin mukaan: 

»On vaikea kuvitella, että kaiken keskustelun jälkeen kaivauksien johtajat päätyisivät siihen, että Sandarmohin maastoista ei löydy puna-armeijan sotilaita.» 
 
Poliittiseksi kaivausten tavoite joka tapauksessa mielletään.
Kehittämänsä teorian siitä, että suomalaiset olisivat ampuneet sinne venäläisiä sotavankeja, esittivät kesällä 2016 Petroskoin yliopiston professorit Sergei Verigin ja Juri Kilin.
F-Spot

Ominaisuudet

F-Spotin päämääränä on olla helppokäyttöinen, mutta se tukee myös edistyneitä toimintoja kuten avainsanojen liittämistä kuviin sekä Exif- ja XMP-metatiedon näyttämistä ja vientiä.
F-Spot tukee kaikkia keskeisimpiä kuvatiedostomuotoja kuten JPEGiä, PNG:tä, TIFFiä, DNG:tä sekä useita valmistajakohtaisia Raw-muotoja (CR2, PEF, ORF, SRF, CRW, MRW ja RAF). Aiemmin Raw-muotoisia kuvia ei pystynyt muokkaamaan F-Spotilla, mutta uudemmissa versioissa on mukana UFRaw:ta käyttävä laajennus, jonka avulla Raw-kuvat voi muuntaa JPEG:iksi ja tuoda sitten takaisin F-Spotiin alkuperäiskuvan muunnelmana.
Kuvia voi tuoda F-spotiin suoraan GPhoton ajurikokoelman tukemista kameroista.
F-Spotin kuvanmuokkaimesta löytyy kuvien rajaamisen ja suoristamisen kaltaisten perustoimintojen ohella edistyneempiä toimintoja kuten punasilmäisyyden vähentäminen. Värejä voi säätää kirkkauden, kontrastin, sävyn, kylläisyyden ja lämmön osalta.
Kuvista voi F-Spotilla koostaa Photo CD -yhteensopivan valokuvalevyn.
F-Spotiin ladattuja kuvia voi laajennuksien avulla lähettää sovelluksesta eri verkkopalveluihin, muiden muassa Flickriin, Picasaan ja Facebookiin.

Taustatietoa

F-Spot-projektin käynnisti Ettore Perazzoli, ja sen ylläpitäjänä toimii nykyisin Larry Ewing. F-Spot on ohjelmoitu C#-kielellä ja sen perustana on Mono.
F-Spot on monien GNOME-pohjaisten Linux-jakelupakettien vakiokuvanhallintaohjelma. Fedorassa F-Spot korvattiin Shotwellilla versiossa 13. Myös Ubuntu siirtyi Shotwelliin versiossa 10.10.
Juan Ignacio Sánchez

Ura

Sánchez aloitti koripallon peluun 12-vuotiaana Club Bahiense del Nortessa. 17-vuotiaana hän siirtyi Deportivo Rocaan, joka pelasi Argentiinan pääsarjaa. Hän sai tarjouksen Temple Universitysta, mutta pelasi vielä kauden 1995–1996 Estudiantes de Bahía Blancassa. Vuonna 1996 hän siirtyi Philadelphiaan Temple Owlsiin. Vuonna 1998 hänet kutsuttiin Argentiinan maajoukkueeseen ja hän pelasi MM-kisoissa 1998.
Sánchez siirtyi NBA:han vuonna 2000 ollen ensimmäinen argentiinalainen koripalloilija NBA:ssa . Hän ei kuitenkaan saanut paljon peliaikaa, jolloin myös tilastos jäivät vaatimattomiksi. Sánchez pelasi kauden 2001–2002 Panathinaikosissa ja voitti Euroliigan mestaruuden. Hän palasi vielä Detroit Pistonsiin, mutta vierailu oli vain kauden mittainen.
Sánchez palasi Eurooppaan ja CB Lucentum Alicanteen, joka pelasi ACB:ssä. Seurasta hän siirtyi Unicaja Málagaan, jossa hän pelasi kolmen kauden ajan. Vuonna 2007 hän meni FC Barcelona Bàsquetiin. Kauden jälkeen hän siirtyi Barcelonan pahimman kilpailijan, Real Madrid Balonceston riveihin, jonka riveistä hänet vapautettiin huhtikuussa 2009. Helmikuussa 2010 Sánchez palasi kotimaahansa Obras Sanitariasin riveihin.
Birkebeinerrennet

Birkebeinerrennet on Norjassa vuosittain järjestettävä maastohiihtokilpailu. Kilpailun 54 kilometrin pituinen reitti kulkee Renasta Lillehammeriin. Birkebeinerrennet on osa Worldloppet-kilpailusarjaa.
Sareptansinappi

Ulkonäkö ja koko

Sareptansinappi kasvaa 40–80 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat ruodilliset. Alemmat niistä ovat isohampaisia tai halkoisia, ylemmät lehdet ovat suikean suippoja ja ehyitä. Sareptansinapin kukkien keltaiset terälehdet ovat 7–9 mm pitkiä. Litujen pituus on 2–6 cm, ne ovat liereähköjä, 3–4 mm paksuja. Niiden kärjessä on ohuempi nokka.
Christoph Gruber

Christoph Gruber (s. 25. maaliskuuta 1976) on uransa lopettanut itävaltalainen alppihiihtäjä.
Alppihiihdon maailmancupissa hän voitti viisi osakilpailua, joista kolme supersuurpujottelukilpailuja Garmisch-Partenkirchenissä. Lisäksi hän oli neljä kertaa toinen ja viisi kertaa kolmas. Gruber sijoittui supersuurpujottelun maailmancupin kokonaiskilpailussa toiseksi kaudella 2000–2001 ja viidenneksi kaudella 2007–2008.
Arvokilpailuissa hän on ollut parhaimmillaan neljäs supersuurpujottelussa Åren MM-kisoissa 2007. Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 hän sijoittui suurpujottelussa viidenneksi ja super-g:ssä seitsemänneksi.
Gruber voitti junioreiden maailmanmestaruuden suurpujottelussa 1995.
Gruber lopetti uransa kauden 2009–2010 jälkeen.
Gustaf Johan Billberg

Gustaf Johan Billberg (14. kesäkuuta 1772 Karlskrona Ruotsi – 26. marraskuuta 1844 Tukholma) oli ruotsalainen juristi, eläintieteilijä ja kasvitieteilijä
Billbergin pääasiallinen ammatti oli lakimies, mutta hän oli erittäin kiinnostunut ja hyvin perillä myös luonnontieteistä. Ammattibiologit kutsuivat häntä halveksivasti amatööriksi. Hänen hyvä ystävänsä oli Carl Peter Thunberg. Johan Wilhelm Palmstruchin kuoltua viimeisteli Billberg Svensk botanikin (1812–1822) osat 7–9, jotka Tiedeakatemia julkaisi.
Billberg oli kahdesti avioliitossa: 1796 Margareta Fereliuksen kanssa ja 1801 Helena Maria Ehingerin kanssa.
Billberg nimesi suuren määrä uusia kasvilajeja. Linnuista hän nimesi pikkuhaikaroiden (Ixobrychus) ja tornipöllöjen (Tyto) suvut. Thunberg nimesi kasvisuku Billbergian (papinkaurat) hänen kunniakseen.