google/wiki40b huggingface dataset:
Mir (kyläyhteisö Venäjällä)

Mir on perinteisestä kyläyhteisöstä, kyläkunnasta ja volostista käytetty nimitys, joka viittaa erityisesti maanomistukselliseen näkökulmaan. Siinä talonpojat omistivat yhteisesti viljelemänsä kylän maan. Järjestelmä toimi vuosina 1600-1911.
Mir (ven. мир) tarkoittaa venäjän sanana monenlaisia asioita, muun muassa maata ja rauhaa. Maanomistuksellinen merkitys saattaa alun perin viitata slaavilaiseen perheyhteisöön. Maaorjuuden tullessa käytäntöön Venäjällä 1600-luvulla miristä tuli keskinäinen yhteisvastuullinen verotuksellinen ja takausyhteisö. On huomattava, että venäjän kielessä sana "maaorjuus" ei yhdisty "orjuuteen" (рабство). Mir-järjestelmässä talonpojat olivat "turpeeseen sidottuja" määräajan, jonka jälkeen sopimus uusittiin. Mir-järjestelmän synty ajoittuu kehitysjaksoon, jolloin siirryttiin kaskiviljelystä pysyvään vuoroviljelyyn. Mir-jako uudistettiin noin viidentoista vuoden välein.
Kyläkunnat muodostettiin valtion talonpoikien keskuudessa vuonna 1837 ja entisten maaorjien parissa vuonna 1861. Niiden hallinto käsitti talonisäntien kyläkokouksen (ven. selski shod) ja kylänvanhimman (selskaja starosta). Kyläkunnalla saattoi olla myös muita toimihenkilöitä kuten veronkantajia, kirjureita, viljavaraston, koulun tai sairaalan valvojia ym. Useampi kyläkunta muodosti volostin eli kunnan.
Mir säilyi myös maaorjuuden lakkauttamisen jälkeen 1861, jolloin maan omistus siirtyi isänniltä talonpoikien yhteisomistukseen. Hallitus lunasti maat isänniltä, ja lunastusmaksu jäi talonpoikien vähitellen suoritettavaksi. Tämän reformin tarkoituksena arvellaan olleen hallinnolle eduksi, koska näennäinen maan yksityisomistus veisi pohjaa todelliselta maareformilta ja sosialismin kannatuksen kasvulta. Talonpoikia ei tilanne kuitenkaan tyydyttänyt, vaan he vaativat saada viljellä maata "isiensä tapaan". Tsaari Aleksanteri III:n aikainen maatalousministeri Nikolai Bunge loi vuonna 1882 talonpoikais-maapankin, joka ryhtyi ostamaan maata suurtilallisilta ja myyvän sitä talonpojille. Korkoa kuitenkin pidettiin uutena verona. Maata siirti tälläkin menetelmällä toimettomilta suurtilallisilta mir-järjestelmään. Vastaavasti sisäasiainministerinä toiminut kreivi Dmitri Tolstoi perusti 1885 aatelis-maapankin, ja tähän liittyen peruuntui Bungen ajatus siitä, ettei maata saanut myydä kuin sitä itse muokkaavalle väestölle. Venäjän suurilukuinen maalaisaatelisto poistui osittain rahoineen länteen tuhlaamaan rahojaan, mir sekavuudessaan ja monimutkaisuudessaan esti maatalouden kehitystä ja koneistusta.
Heavy metal

Heavy metalin ja hard rockin suhde

Heavy metal ja hard rock ovat musiikillisesti niin lähellä toisiaan, että ne usein tarkoittavat samaa metallimusiikin tyylilajia, joten näiden erittely on vaikeaa. Ratkaisu siihen, kumpi tyylilaji on kyseessä, onkin usein määrittelykysymys. Ratkaisuun vaikuttavat lähinnä musiikin ulkopuoliset merkit, kuten laulun sanoitukset tai pukeutuminen. Termien erittely on peräisin jo 1970-luvulta, jolloin rockmusiikki alkoi kehittyä yhä raskaammaksi. Yksi perinteisen heavy metalin tunnuspiirteistä on sen bluesvetoisuudesta kehittynyt 
raskaus sekä riffipohjaisuus. Raskautta voidaan myös tehostaa hyvin hitaalla tempolla. Hyvä esimerkki tästä on Robin Trower Band -kokoonpanon "Bridge of Sighs".
Eräät yhtyeet, kuten esimerkiksi yhdysvaltalaiset Blue Cheer ja Sir Lord Baltimore, sekä brittiläiset Led Zeppelin, Deep Purple ja Black Sabbath, soittivat 1960-luvun lopussa ja 1970-luvun alussa perinteistä bluesvetoista raskasta rockia, josta käytettiin termiä heavy metal. Usein nämä yhtyeet mainitaan esimerkkeinä ensimmäisestä heavy metal -aallosta. Toisaalta nämä yhtyeet ottivat musiikkiinsa runsaasti muita vaikutteita, jotka osaltaan edesauttoivat myöhempien metallin tyylien syntymisessä.
Hard rock on hieman kevyempää ja soundiltaan "lennokkaampaa", sillä se oli ainakin aluksi enemmän kiinni rockin rhythm and blues -juurissa, ja bluesin rakenteita käytetäänkin usein sellaisenaan. Jotkut nykyisen ajan kitaraharrastajat luonnehtivat puhtaan hard rockin soundia siten että kitarassa ei käytetä liikaa säröä ainakaan komppiosuuksissa kun taas heavy metallissa säröä voi olla keskivertoa enemmänkin.
Hard rockin musiikin rakenne noudattaa usein selkeätä intro-säkeistö -kertosäe-väliosa-soolo-säkeistö-lopetus kaavaa ja kappaleet pidetään lyhyinä ja toteutukseltaan menevänä, jopa tanssittavana erityisesti jos kappaleissa on boogie-vaikutteita
Yksilöiden teknistä osaamista ei korosteta, vaan tavoitteena on hyvä yhteensoitto ja tiukka, iskevä kokonaisuus.
1970-luvulla läpimurtonsa tehneisiin hard rockin esittäjiin lukeutuivat muun muassa Status Quo, Aerosmith, Kiss, Thin Lizzy ja AC/DC. Uudempia ovat esimerkiksi Airbourne, Wolfmother sekä Danko Jones.
Erityisesti sanoitukset heavy metalissa mielletään tummanpuhuvammaksi kuin hard rockissa. Heavy metal käsittelee synkempiä aiheita, kuten paranormaaleja ilmiöitä, sotaa ja kauhuelementtejä. Myös monenlaisia muita fantasiateemoja käytetään paljon teksteissä. Hard rockissa sanoituksien teemana saattavat korostua enemmänkin romantiikka, seksuaalinen elämä, alkoholi, huumeet ja sosiaaliset kannanotot ja ne voivat olla humoristisia sekä monimielisiä.
Digamma

Muoto ja sen historia

Sana digamma (dis + gamma) merkitsee ”kaksoisgammaa” ja johtuu siitä, että se muodoltaan muistuttaa kahta päällekkäin asetettua versaaligammaa. Kirjaimen harvemmin käytetty, todennäköisesti alkuperäinen nimi wau viittaa paitsi kirjaimen ääntöasuun myös sen alkuperään: kirjain on kehittynyt foinikialaisen kirjaimiston kirjaimesta  (vav), jota vastaa heprean ו (vav) ja arabian و (waw). Samaan esikuvaan perustui myös kreikkalainen ypsilon.
Digamma merkitsi alkujaan samaa /u/:n tapaista puolivokaalista äännettä, joka englannissa merkitään w:llä. Tämä äänne kuitenkin hävisi useimmista kreikan murteista, kuten attikan murteesta, jo ennen klassista kautta, minkä jälkeen digammaa ei kirjoituksessakaan käytetty. Muun muassa Argoksen, Delfoin ja Kreetan murteissa äänne kuitenkin säilyi kauemmin kuin muualla, ja esimerkiksi työtä tarkoittanut kreikan sana ergon (ἔργον), josta on johdettu esimerkiksi sanat 'ergonomia' ja 'energia', oli Argoksen murteella wergon (ϝέργον), ja sana onkin samaa indoeurooppalaista alkuperää kuin esimerkiksi saksan Werk.
Digamma oli käytössä useimmissa paikallisissa kreikkalaisissa kirjaimistoissa, mutta ei kuitenkaan esimerkiksi Aiginan, eteläisten Kykladien, Joonian siirtokuntien, Knidoksen ja Rhodoksen kirjaimistoissa. Se poistui käytöstä 400-luvulle eaa. tultaessa. Ennen kuin digamma oli hävinnyt kreikasta, se oli jo omaksuttu latinalaisiin aakkosiin, joissa siitä muodostettiin kirjain F, koska vastaavaa äännettä [f] ei esiintynyt kreikassa eikä siksi äänteelle ollut vielä omaa kirjoitusmerkkiäkään.
Kreikassa digamma sen sijaan jäi käyttöön vain luvun 6 numeromerkkinä. Tässä käytössä sen korvasi myöhemmin stigma ϛʹ ja sittemmin kirjainyhdistelmä στʹ.

Variantteja

Epigrafisissa lähteissä digammasta esiintyy muun muassa seuraavanlaisia variantteja:
Numeromerkkinä tunnetaan myös seuraavat variaatiot:

Jäänteet runokielessä

Digamma ei esiinny Homeroksen Iliaan ja Odysseian vanhimmissakaan säilyneissä käsikirjoituksissa. Kuitenkin runoissa on havaittavissa selviä jälkiä siitä, että sillä merkitty äänne on niihin alkujaan kuulunut. Muinaiskreikkalaisessa runoudessa sananloppuiset lyhyet vokaalit näet katoavat (elisio) ja pitkät vokaalit ja diftongit lyhenevät, jos seuraava sana alkaa vokaalilla. Sana, jossa on alun perin ollut digamma, ei Homeroksella yleensä noudata tätä sääntöä.
Pan-Amerikan kisat 2015

Tietoja

Toronto sai kisat marraskuussa 2009, kun se voitti lopullisessa äänestyksessä 33 äänellään Perun Liman ja Kolumbian Bogotán. Kilpailuiden pääareenana toimi Rogers Centre, joka oli nimetty kisoja varten Pan Am Domeksi.

Mitalitaulukko

Mitalitaulukon ykköseksi sijoittui Yhdysvallat. Maa saavutti yhteensä 265 mitalia, joista 103 oli kultaista, 81 hopeista ja niin ikään 81 pronssista. Mitalitaulukon kakkonen oli isäntämaa Kanada 217 mitalillaan (78+69+70) ja kolmas Brasilia 141 mitalillaan (41+40+60). Kaiken kaikkiaan 31 kilpailuiden 41 maasta saavutti edes yhden mitalin.
Menestynein urheilija kilpailuissa oli rytminen voimistelija Laura Zeng, joka saavutti viisi kultaa. Myös Ellie Black, Thiago Pereira ja Jossimar Calvo Moreno saavuttivat viisi mitalia.

Para-Pan-Amerikan kisat

Vuoden 2015 Para-Pan-Amerikan kisat käytiin niin ikään Torontossa 7.-15. elokuuta 2015. Kilpailuissa oli 445 tapahtumaa 15 eri lajista.
Melvin Alvah Traylor junior

Melvin Alvah Traylor Junior (16. joulukuuta 1915–11. helmikuuta 2008 Evanston, Illinois) oli yhdysvaltalainen lintutiteteilijä.
Melvin Traylor oli chicagolaisen pankkiirin Melvin Alvah Traylorin ja Dorothy Y. Traylorin poika. Hän palveli merivoimien luutnanttina toisessa maailmansodassa Guadalcanalissa. Hän haavoittui vaikeasti Tarawan taistelussa, ja menetti toisen silmänsä sekä vammautui käteen ja ylävartaloon.
Sodan päätyttyä Melvin Traylor jatkoi työskentelyään Field Museum of Natural History in Chicagossa, missä hän aloitti vuonna 1937. Vuonna 1956 Traylorista tuli museon lintuosaston apulaiskuraattori. Viimeisinä työvuosinaan hän toimi lintutieteellisen osaston johtajana. Jäätyään eläkkeelle 1980 Traylor jatkoi työskentelyään museossa emerituskuraattorina.
Hän teki tutkimusretkiä Afrikkaan (yhdessä Austin L. Randin kanssa), Etelä-Amerikkaan ja Aasiaan. Vuonna 1960 hän osallistui Himalajan retkelle, jota johti Sir Edmund Hillary.
Traylor toimitti, yhdessä Raymond A. Paynterin, Ernst Mayrin ja G. William Cottrellin kanssa, teoksen Checklist of Birds of the World, joka koostui 16 osasta, jotka kirjoitettiin vuosina 1934–1987. Traylor kirjoitti kymmeniä artikkeleita tieteellisiis sarjoihin. Traylor kuvaili ja nimesi joitakin uusia lintulajeja, kuten tanajoenherttu (Cisticola restrictus) ja vihernapsijoiden suvun Zimmerius. Oranssisilmänappari (Tolmomyias traylori) on nimetty hänen kunniakseen.
Kuumaa vahaa

Vastaanotto

Kuumaa vahaa jatkoi Saturday Night Fever – lauantai-illan huumaa -elokuvan (1977) aloittamaa rockelokuvien trendiä, mutta ei menestynyt kovin hyvin teattereissa.
Helsingin Sanomien Mikael Fränti kirjoitti elokuvan tv-esityksen alla 1989 odottaneensa elokuvalta hieman tarkempia elämäkertatietoja Freedistä. Toisaalta hän ihasteli Tim McIntiren eläytyvää roolisuoritusta päähahmona.
Saija Hakola-Tikanoja

Saija Hakola-Tikanoja (o. s. Hakola, s. 1961) on suomalainen  kiinteistönvälitysalan ammattilainen ja osakas Kahdeksas Päivä -nimisessä yrityksessä.
Hakola tunnettiin 1980- ja 1990-luvuilla maskeeraajana sekä juontajana. Hän toimi maskeeraajana Spede Pasasen elokuvissa ja tv-sarjoissa vuosina 1984–1999. Hän tuli myös tunnetuksi näyttelijänä pienissä sivurooleissa Speden elokuvissa. Ihmeidentekijät- ja Parhaat vuodet -sarjoissa Saijalla oli yksi keskeisistä rooleista sairaanhoitaja Suvi Kettusena. Spede Pasasen yllättävän kuoleman jälkeen vuonna 2001 Saijasta tuli Speden Spelien juontaja, mikä oli Speden tyttären Pirre Pasasen toivomus. Vuosina 1992–1995 Saija ja Pirre olivat Speden Spelien pallotytöt, jotka arpoivat numerot kilpailijoille.
Monacon Grand Prix 2017

Glamour Monacon Grand Prix’n ympärillä

Monacossa järjestettiin jalkapallon hyväntekeväisyysottelu ennen Formula 1 -kilpailuviikonloppua. Ottelussa nähtiin muun muassa entinen Formula 1 -maailmanmestari Mika Häkkinen, Michael Schumacherin poika Mick Schumacher ja Monacon ruhtinas Albert II sekä hallitseva kuljettajien maailmanmestari Nico Rosberg. Nykyisistä kuljettajista kentällä nähtiin Daniel Ricciardo, Felipe Massa, Sebastian Vettel, Sergio Pérez, Esteban Ocon, Carlos Sainz, Daniil Kvjat ja Pascal Wehrlein.
Myös vuosittainen Formula 1 -tähtien muotinäytös järjestettiin viikonlopun välipäivänä perjantaina. Catwalkilla pukuja esittelivät muun muassa Force Indian Esteban Ocon, Ferrarin testikuljettaja Marc Gené, Toro Rosson Daniil Kvjat, McLarenin Stoffel Vandoorne sekä Sauberin kaksikko Marcus Ericsson ja Pascal Wehrlein. Yleisön joukossa tunnelmasta nauttivat muun muassa Ferrarin entinen kuljettaja Eddie Irvine sekä näyttelijätär Pamela Anderson.

Torstain harjoitukset

Muista kauden kilpailuista poiketen Monacossa ensimmäinen harjoituspäivä pidetään torstaisin, eikä perjantaisin ajeta ollenkaan. Ensimmäisissä harjoituksissa nopein oli Mercedes -kuljettaja Lewis Hamilton. Toiseksi nopein oli Sebastian Vettel ennen Max Verstappenia ja Valtteri Bottasta.
Torstain toisissa harjoituksissa nopein oli Sebastian Vettel, Daniel Ricciardo oli toiseksi nopein 0,487 sekuntia perässä ja Kimi Räikkönen kolmas 0,563 Vetteliä hitaampana. Williamsin Lance Strollin ajautui seinään, kun hänen auton perä lähti irti kolmosmutkassa. Harjoitukset keskeytettiin tämän seurauksena.
Historiallinen Aikakauskirja

Historiallinen Aikakauskirja on Suomen Historiallisen Seuran ja Historian Ystäväin Liiton julkaisema tieteellinen aikakauslehti. Lehden aineisto on vertaisarvioitu.
Aikakauskirja on perustettu vuonna 1903, ja se ilmestyy nykyisin neljästi vuodessa. Siinä julkaistaan historiaa ja historiantutkimusta koskevia tieteellisiä artikkeleita, katsauksia ja kirja-arvosteluja sekä tutkijoiden välisiä keskustelupuheenvuoroja.
Vuoden 2016 alusta lähtien Historiallisen Aikakauskirjan päätoimittaja on dosentti Anu Lahtinen.
Colette

Henkilöhistoria

Coletten isä oli veronkantaja, entinen zuavikapteeni Jules-Joseph Colette ja äiti Sidonie eli Sido Landoy. Colette kävi kansakoulun. Hän avioitui 20-vuotiaana vuonna 1893 Henry Gauthier-Villarsin kanssa,. Aviomiehensä pyynnöstä Colette ryhtyi kirjoittamaan lapsuusmuistelmiaan, joista muotoutui ensin hänen esikoisteoksensa Claudine à l'école ja sitten useamman Claudine-teoksen sarja. Gauthier-Villars julkaisi ne ensin omissa nimissään. Avioliitto päättyi eroon virallisesti 1910, ja Colette ryhtyi kirjailijan työn ohella näyttelijäksi. Vuonna 1912 hän solmi avioliiton Henry de Jouvenelin kanssa, josta ero tuli voimaan 1925. Avioituessaan vuonna 1935 Maurice Goudeketin kanssa Colette oli 62-vuotias, joskin suhde oli alkanut jo 10 vuotta aiemmin. Tämä kolmas avioliitto kesti kirjailijan kuolemaan saakka ja oli elämäkerran kirjoittajan Judith Thurmanin mukaan avioliitoista kestävin ja seesteisin. Elämänsä varrella hänellä oli suhteita kummankin sukupuolen edustajien kanssa.
Colette sai vuonna 1920 nimityksen Kunnialegioonan ritariksi, ja vuonna 1953 hän sai suurupseerin arvon. Hänet valittiin ranskalaisen Goncourt-akatemian puheenjohtajaksi sen historian ensimmäisenä naisena. Hän oli avoimesti biseksuaalinen. Colette kuoli Pariisissa 81-vuotiaana, ja hänet haudattiin Père-Lachaiseen.
Colette oli ehdokkaana vuoden 1948 Nobelin kirjallisuuspalkinnon saajaksi. Ehdottaja oli Ranskan akatemian jäsen Claude Farrère. Komitean mielipide oli murskaava: "...liikkuu tasolla, joka ei mitenkään voi tulla kyseeseen Nobelin palkinnosta päätettäessä." Lausunnossaan komitea hämmästelee, että häntä on yleensä edes ehdotettu.

Kirjallinen tuotanto

Colette julkaisi lähes 80 kaunokirjallista teosta sekä muistelmia ja näytelmiä, mutta kirjoitti myös pakinoita, matkakuvauksia ja teatteriarvosteluja, jotka ilmestyivät 1930-luvulla neljänä niteenä nimellä La Jumelle noire (1934–1938).
Teoksessa Mes apprentissages (1936), joka oli yksi Coletten monista omaelämäkerrallisista teoksista, hän kertoo kiehtovasta elämästään ja keskittyy siinä erityisesti ensimmäisen avioliittonsa aikaan Gauthier-Villarsin kanssa.
Kirjailijantyönsä ohella Colette oli toimittaja, kolumnisti ja teatterikriitikko. 1930-luvulla hän oli Le Journalin pääasiallinen teatteriarvostelija. Hän arvosteli vähintään neljä teatteriensi-iltaa viikossa. Hänen kootut kolumninsa käsittävät neljä paksua nidettä nimellä La Jumelle noire. Thurman sanoo, että arvostelujen "skaalan laajuutta ja kynän sujuvuutta ei voi olla ihailematta, ja kaikesta henkii laaja sivistyneisyys – eurooppalaisen teatterin klassikkojen tuntemus ja perehtyneisyys uusimpiin virtauksiin".
Ranskan saksalaismiehityksen aikana Colette julkaisi artikkeleita yhteistoimintaa kannattaneessa Le Petit Parisien -lehdessä ja yhden artikkelin myös avoimesti saksalaismielisessä La Gerbessa.
Jin Yong

Elämä ja ura

Cha (alkuperäiseltä nimeltään Zha Liangyong) syntyi vuonna 1924 Hangzhoussa itäisessä Kiinassa seitsenlapsiseen perheeseen. Hän lähti lehtimieheksi Shanghaihin vuonna 1947 ja muutti Hongkongiin vuonna 1948. Seuraavana vuonna kommunistit teloittivat hänen isänsä ja takavarikoivat perheen tilukset.
Cha perusti Hongkongissa Ming Pao Daily News -sanomalehden vuonna 1959 ja oli sen päätoimittajana aina vuoteen 1993.
Cha alkoi kirjoittaa wuxiatarinoita lehtijuttujensa ohessa vuonna 1955 saadakseen sisältöä lehteensä. Tarinoista tuli heti suosittuja. Kirjailijanimellä Jin Yong julkaistuissa tarinoissa on paljon toimintaa, tarkkaa taistelulajien kuvausta, taolaisuutta ja elävää ajankuvaa. Jinin romaaneissa kiertävät taistelulajien mestarit taistelevat pahoja lääninherroja vastaan Song-dynastian aikaisessa Kiinassa. Myös tarinoiden naishahmot ovat moniulotteisia ja osallistuvat toimintaan. Jin Yongin kirjat olivat eskapistista viihdettä sadoille miljoonille lukijoille, mutta niitä on luettu myös allegoriana kommunistisen Kiinan tyranniasta. Cha itse myönsi yhteyden vasta vanhoilla päivillään.
Jin Yongin kirjat nostettiin Deng Xiaopingin kaudella pakolliseksi luettavaksi Kiinan peruskouluissa. Kirjoista on tehty Kiinassa useita televisio-ohjelmia, elokuvia ja videopelejä.
Chasta tehtiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseeri vuonna 1981. Lisäksi hänet nimettiin Ranskan Kunnialegioonaan 1992 ja 2004 hänestä tehtiin Ordre des Arts et des Lettres’n komentaja.
Cha menetti vuonna 1976 vanhimman poikansa, joka teki itsemurhan Yhdysvalloissa.
Korttipakka (kappale)

Korttipakka on Tapio Rautavaaran esittämä musiikkiesitys vuodelta 1976. Rautavaara ei tosin laula kappaleessa, vaan kertoo puhuen tarinan taustamusiikin päälle.
Kertomus on vanha tarina, ja se on peräisin 1800-luvulta. Englanniksi sen ovat levyttäneet nimellä ”The Deck of Cards” ainakin T. Texas Tyler ja Tex Ritter. Tarinassa sotamies levittää korttipakan eteensä kirkon penkille ja joutuu vastaamaan teostaan kenttäoikeudessa. ”Perustelkaa tekonne tai muuten rankaisen teitä kovemmin kuin ketään koskaan”, sanoo sotatuomari. Sotamies selittää, ettei hänellä ole Raamattua tai rukouskirjaa, mutta korttipakan kortit muistuttavat häntä raamatun henkilöistä ja kristinuskon uskonkappaleista:
Ässä: Yksi Jumala.
Kakkonen: Raamatun kaksi osaa: Vanha ja Uusi testamentti.
Kolmonen: Pyhä Kolminaisuus; Isä, Poika ja Pyhä Henki.
Nelonen: neljä evankelistaa: Matteus, Markus, Luukas ja Johannes.
Viitonen: viisaat ja tyhmät neitsyet, joita kumpiakin viisi.
Kuutonen: Jumala loi maailman kuudessa päivässä.
Seiska: Jumala lepäsi seitsemäntenä päivänä.
Kasi: Kahdeksan vanhurskasta, jotka säilyivät elossa vedenpaisumuksessa: Nooa vaimoineen, kolme poikaa vaimoineen.
Ysi: Jeesuksen parantamista spitaalisista ne, jotka eivät palanneet edes kiittämään.
Kymppi: Moosekselle annetut Kymmenen käskyä.
Kuningas: Taivasten valtakunnan kuningas, Jumala kaikkivaltias.
Rouva: Neitsyt Maria.
Sotilas: Paholainen.
364: korttipakan pisteet = yksi vähemmän kuin päiviä vuodessa.
52: kortteja pakassa = viikkoja vuodessa.
4 maata: viikkoja kuukaudessa.
12 kuvakorttia: kuukausia vuodessa.13 korttia kussakin maassa, yhtä monta kuin on viikkoja neljännesvuodessa. 
Laulu päättyy Rautavaaran vakuutukseen: ”Hyvät kuulijat, tämä tarina on tosi.”
Koreankielinen Wikipedia

Koreankielinen Wikipedia (kor. 한국어 위키백과) on koreankielinen versio Wikipediasta. Koreankielisessä Wikipediassa on noin 247 000 (1.9.2013) artikkelia.
Koreankielinen Wikipedia käyttää pääasiassa hangeuleita. Hanjijeja käytetään harvoin.
Linja 4 (Ateenan metro)

Historia

Linjaa 4 on suunniteltu ainakin vuodesta 2005. Linja tarjoaisi metroyhteyden ja ensimmäistä kertaa kunnollisen julkisen yhteyden ylipäätään monille koillisen kantakaupungin ruuhkaisille alueille. Samalla se yhdistäisi muun muassa merkittäviä yliopistojen kampusalueita.
Metrolinjan kokonaispituudeksi on suunniteltu 33 kilometriä. Suunnitelmien mukaan linjan ensimmäisen osuuden Álsos Veḯkou – Goudí, jonka pituus on 12,3 kilometriä, rakennustöiden on tarkoitus alkaa vuonna 2018 ja sen olisi tarkoitus valmistua vuonna 2025. Myöhemmin linjaa on tarkoitus jatkaa sekä pohjoiseen muun muassa Olympiastadionille ja Péfkiin että etelään Výronakseen ja Áno Ilioúpoliin. Linjan on tarkoitus olla kokonaan automaattinen ja tätä varten on tarkoitus hankkia 18 uutta kuljettajatonta junaa.
Mista

Seurajoukkueura

Mista sai jalkapallo-oppinsa synnyinseudullaan Caravacassa ja siirtyi teini-ikäisenä pääkaupungin suurseuran Real Madridin junioreihin. Hän aloitti ammattilaisuransa 1990-luvun lopussa Real Madridin B-joukkueessa, mutta ei koskaan noussut edustusjoukkueeseen asti.
Vuoden 1999 alussa Mista siirtyi Tenerifeen, jonka riveissä hän debytoi Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa 7. maaliskuuta 1999 ottelussa Atlético de Madridia vastaan. Kausi 1998–1999 päättyi Segunda Divisióniin putoamiseen, mutta Mista jäi seuraan ja oli kahta vuotta myöhemmin nostamassa joukkuetta takaisin korkeimmalle sarjatasolle. Nousukaudella joukkueessa pelasivat myös muun muassa Curro Torres ja Luis García, ja sitä valmensi Real Madridin entinen juniori- ja reservivalmentaja Rafael Benítez.
Kaudeksi 2001–2002 Mista siirtyi Benítezin mukana Valenciaan, jossa hän saavutti Espanjan liigamestaruuden heti samaisella kaudella. Joukkue uusi mestaruuden kaudella 2003–2004, jolloin se voitti myös UEFA-cupin. Kahdella ensimmäisellä kaudellaan Valenciassa Mista toimi vaihtopelaajana, mutta jälkimmäisellä mestaruuskaudella hän nousi avauskokoonpanoon ja oli joukkueen paras maalintekijä 19 maalillaan. Hän teki myös toisen Valencian maaleista 2–0-voittoon päättyneessä UEFA-cupin loppuottelussa Marseillea vastaan.
Lähdettyään Valenciasta vuonna 2006 Mista edusti kaksi kautta sekä Atlético de Madridia että Deportivo de La Coruñaa. Heinäkuussa 2010 hän siirtyi kanadalaisseura Torontoon, jossa pelasi myös entinen Deportivo-pelaaja Julián de Guzmán.

Maajoukkueura

Mista kuului Espanjan maajoukkueeseen alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 1995. Espanjan A-maajoukkueessa hän pelasi kaksi ottelua vuonna 2005. Hän on pelannut kansainvälisiä otteluja myös Murcian aluejoukkueen kanssa.
Greve in Chianti

Tunnettuja asukkaita

Tutkimusmatkailija Giovanni da Verrazzano on syntynyt Greve in Chiantissa.
Vähä Hakalampi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,5 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Pyhäjärven alue (Kymijoki)ella (14.12), jonka Pyhäjärven lähi-alueeseen (14.121) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 91,9 metriä mpy.
Käkisalmen Suomalainen

Käkisalmen Suomalainen oli Käkisalmessa vuosina 1907–1916 ilmestynyt sanomalehti.
Lehti perustettiin Käkisalmen vanhasuomalaisten äänenkannattajaksi. Se ei pystynyt kilpailemaan journalistisesti parempien Käkisalmen Sanomien ja Viipurin lehtien kanssa ja lopetettiin taloudellisesti kannattamattomana. Kahdesti viikossa ilmestyneen lehden päätoimittajina työskentelivät J. O. Lahtinen (1907–1910), Kustaa Vilho Helander (1911–1912) ja Vihtori Tiera (1913–1916).
Nuokkijärvi

Nuokkijärvi (ven. Озеро Hюк, Ozero Njuk) on järvi Vienan Kemijoen vesistössä Kalevalan kansallisen piirin ja Mujejärven piirin rajalla Karjalan tasavallassa. Nuokkijärvi on noin 30 kilometriä pitkä ja noin 20 kilometriä leveä. Sen pinta on 134 metriä merenpinnan yläpuolella.
Nuokkijärven länsipäähän laskee vesireitti, joka kerää vedet Kiitesjärvestä, Luvajärvestä ja Kiimasjärvestä. Nuokkijärvi laskee itäpäästään alkavaa lyhyttä jokea pitkin Tširkkakemijokeen. Nuokkijärven pohjoisrannalla sijaitsee Piismalahden kylä.