google/wiki40b huggingface dataset:
Mingrelin kieli

Mingrelin kieli (mingrelin kielellä მარგალური ნინა, margaluri nina, georgian kielellä მეგრული ენა, megruli ena) on Georgiassa asuvien mingrelien puhuma eteläkaukasialainen eli kartvelilainen kieli.
Kieltä puhutaan Georgian luoteisosassa sijaitsevassa Mingreliassa. Etelässä kieliraja kulkee Rionijokea pitkin, idässä alue käsittää Abašan ja Martvilin piirit ja lännessä Abhasian Galin piirin. Puhujia arvioidaan olevan 350 000 tai 400 000 henkeä.
Mingreli jakautuu Samurzakanon ja Zugdidin (länsimurre) sekä Senakin (itämurre) murteisiin. Sen lähin sukukieli on lazi. Eräät tutkijat käyttävät niistä yhteistä nimitystä zanin kieli. Ilmeisesti vielä 600-luvulla ne muodostivat yhtenäisen alueen, joka jakautui kahtia georgialaisten siirtyessä Mustanmeren rannalle.
Kieli toimii mingrelien suullisen kanssakäymisen välineenä. Kirjakielenään puhujat käyttävät georgiaa. Abhasiassa mingrelit osaavat myös abhaasia. Ensimmäiset mingrelinkieliset sanat ja lauseet merkittiin muistiin 1670–1680-luvuilla. Vuonna 1899 julkaistiin mingrelin aapinen ja 1930-luvulla ilmestyi mingrelinkielinen sanomalehti. Georgialaisen kirjaimiston avulla mingreliä on käytetty yksityisessä kirjeenvaihdossa. 1990-luvulta lähtien kielellä on ilmestynyt kaunokirjallisia teoksia ja Abhasian Galin kaupungissa sitä käytetään paikallisessa sanomalehdessä.
Teikkohapot

Teikkohapot ovat hiilihydraattiyksiköistä koostuvia polymeerejä, jotka muodostavat tärkeän osan grampositiivisten bakteerien solukalvon ja soluseinän rakennetta.  Teikkohappojen tehtävänä bakteerisoluissa on sitoutua positiivisiin ioneihin ja ympäristöön.
Teikkohappojen rakenteessa hiilihydraattiyksiköt ovat yhdistyneet toisiinsa fosfodiesterisidoksilla. Tyypillisesti hiilihydraattiyksikkö on ribitoli tai glyseroli. Runkoon liittyy myös muita hiilihydraatteja kuten glukoosi, N-asetyyliglukosamiini tai N-asetyyligalaktosamiini. Tämän lisäksi rakenteeseen voi olla esteröityneenä glysiiniaminohappoja. Teikkohapot sitoutuvat gram-positiivisten bakteerien soluseinän polysakkarideihin tai proteiineihin. Ne voivat sitoutua myös solukalvon lipideihin, jolloin niitä kutsutaan lipoteikkohapoiksi. Teikkohappojen kokonaisvaraus on negatiivinen johtuen negatiivisesti varautuneista fosfaattiyksiköistä.
Teikkohapot sitoutuvat muun muassa magnesium- ja kalsium-ioneihin ja kuljettavat niitä soluihin ja vaikuttavat bakteerin ympäristön ionitasapainoon. Lipoteikkohapoilla on tehtävä myös bakteerisolujen sitoutumisessa ympäristöönsä.
Olivier Elzéar Mathieu

Olivier Elzéar Mathieu (24. joulukuuta 1853 – 26. lokakuuta 1929) oli kanadalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 2. kesäkuuta 1878 ja nimitettiin Reginan hiippakunnan johtoon 21. heinäkuuta 1911. Piispaksi vihkiminen seurasi 5. marraskuuta.
4. joulukuuta 1915 Regina korotettiin arkkihiippakunnaksi, ja Mathieu toimi sen arkkipiispana, kunnes kuoli 75-vuotiaana virassa. Hän oli mukana konsekroimassa Arthur Béliveauta.
Coitus reservatus

Coitus reservatus on latinaa ja tarkoittaa pidättäytyvää yhdyntää. Sen ymmärretään yleensä merkitsevän, että mies ei ejakuloi yhdynnässä tai sen jälkeen.

Coitus reservatus ja muut nimitykset

Vaikka termin coitus reservatus merkitys on nykyään melko vakiintunut, sen käyttö on ollut aiemmin varsin vapaata. 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa termillä voitiin tarkoittaa keskeytettyä yhdyntää (lat. oik. coitus interruptus)  tai kondomin käyttöä  yhtä hyvin kuin täydellistä ejakulaatiosta pidättäytymistä.
Coitus reservatuksesta saatetaan puhua myös viitattaessa tantriseen tai taolaiseen rakasteluun, vaikka niiden yhteydessä tuodaan usein esille idea orgasmista ilman ejakulaatiota. Katolilaisessa viitekehyksessä coitus tai oikeammin amplexus reservatus ("pidättäytyvä syleily") tarkoittaa nimenomaan sellaista yhdyntää, jossa kumpikaan osapuoli ei saa orgasmia.
Eräs coitus reservatuksen vaihtoehtoinen nimitys on seksuaalinen kontinenssi. Kontinenssi tulee latinan sanasta continentia, joka tarkoittaa seksuaalisuuteen liittyessään itsehillintää ja pidättyvyyttä. Kirkkoisä Augustinus käytti ilmaisua tunnetussa rukouksessaan: ”Anna minulle puhdas ja siveä sydän, mutta älä aivan vielä" (Da mihi castitatem et continentiam, sed noli modo). 1800-luvulla elänyt Amerikkalainen utopistikristitty John Humphrey Noyes laajensi kontinenssin käsitteen koskemaan myös aktiivista seksuaalielämää, jossa mies ei purkaudu. Noyesin mukaan hänen johtamassaan Oneida-yhteisössä käytäntö koettiin elämänlaatua kohentavana ja hengellisyyttä edistävänä.

Karezza

Chicagolainen lääkäri Alice Bunker Stockham sai vaikutteita Noyesin seksuaalifilosofiasta. Hän toi omat näkemyksensä julki vuonna 1896 julkaistussa kirjassaan antaen ajattelumallilleen nimen ”Karezza”. Noyesin opetuksista poiketen Karezzassa myöskään naiselle ei suositeltu orgasmia.
New Jerseyssä syntynyt lääkäri John William Lloyd inspiroitui Stockhamin aatteesta. Hän julkaisi vuonna 1931 kirjan ”The Karezza Method”, jossa hän kuvailee purkautumattomuuden terveydellisiä hyötyjä ja sielullisen yhteyden voimistumista parisuhteessa.
Itävaltalaissyntyinen lääkäri Rudolf Von Urban oli sitä mieltä, että Karezzan harjoittamiseen vaadittiin pariskunnalta syvällistä rakkautta, yhteensopivuutta monella eri tasolla sekä rehellistä luonteenlaatua ja vahvaa tahdonvoimaa. Hänen mukaansa nämä vaatimukset täytti vain harva pari. Von Urban tuli seksuaalisuutta tutkiessaan siihen tulokseen, että partnereiden kehojen välillä tapahtui rakastelussa jonkinlaista biologisen sähkövirran vaihtoa, joka oli välttämätöntä parisuhteen terveyden ylläpitämiseksi ja suosittelikin purkautumisen viivyttämistä. Huolimatta pessimistisestä arviostaan keskivertoihmisen mahdollisuuksista Karezzan menestyksekkääseen harjoittamiseen, hän piti menetelmää suuressa arvossa. Kirjoittamassaan kirjassa hän mainitsee yhdeksi onnistuneimmista hoitosuhteistaan erään parin, joka sovelsi Karezzaa ilman hänen suositustaan.
Velkakello

Velkakello on mittari, joka pyrkii näyttämään jonkun valtion velan reaaliajassa. Velkakellolla pyritään havainnollistamaan esimerkiksi velan kasvunopeutta. Velkakello voi olla virtuaalinen internet-sivu tai fyysinen mittari, kuten Yhdysvaltojen valtionvelkaa kuvaava velkakello Manhattanin Times Squarella New Yorkissa. Suomessa ideaa on kehitellyt toimittaja Mika Mäkeläinen, joka perusti kansalaishanke Velkakello.fi:n, virtuaalisen Suomen valtiovelkaa kuvaavan nettisivuston.
Paulius Antanas Baltakis

Paulius Antanas Baltakis (1. tammikuuta 1925 – 17. toukokuuta 2019) oli liettualainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin fransiskaanien papiksi 24. elokuuta 1952 ja nimitettiin Egaran titulaaripiispaksi 1. kesäkuuta 1984. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Pio Laghi, jota avustivat Edward Cornelius O'Leary ja Vincentas Brizgys.
Baltakis syntyi 11-lapsiseen perheeseen. Vuonna 1944 hän joutui saksalaisten pidättämäksi. 1940–50-luvuilla hän työskenteli Suomessa ja Norjassa ja opiskeli Belgiassa; 1950-luvulta alkaen hän työskenteli Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Hän sai vuonna 1994 Gediminaksen ritarikunnan suurristin.
Valtiollinen protokolla

Valtiollinen protokolla on valtion politiikassa käyttämä arvojärjestys. Useimmiten protokollan mukaan ylimpänä on valtionpäämies (tasavallassa usein presidentti, monarkiassa kuningas tai keisari). Valtiollinen protokolla ei aina vastaa valtajärjestystä. Esimerkiksi useissa monarkioissa virallinen valtionpäämies on kuningas tai keisari, vaikka yleensä todellinen poliittinen valta on hallituksella ja pääministerillä.

Suomen suuriruhtinaskunta

Vuosina 1860, 1880 ja 1897 Venäjän keisari, Suomen suuriruhtinas vahvisti Suomen suuriruhtinaskunnan arvojärjestyksen. Siinä ensimmäiseen eli korkeimpaan luokkaan ei kuulunut ketään, toisessa luokassa olivat kenraali, amiraali ja todellinen salaneuvos. Kolmanteen luokkaan kuuluivat esimerkiksi ministerivaltiosihteeri ja Aleksanterin yliopiston kansleri. Senaattori kuului neljänteen luokkaan. Luokkia oli 14. Venäjän vallan aikana voimassa ollut arvojärjestys kumottiin Suomessa vuonna 1927.
Pikku Hukka

Pikku Hukka on Aku Ankka -sarjakuvajulkaisuissa nähty susihahmo. Hän on Sepe Suden poika. Hän esiintyy nykyisin enimmäkseen Aku Ankka -ekstran sivuilla.

Hahmo

Pikku Hukka on kiltti pieni susi, mutta hänen paha isänsä yrittää kaikin keinoin kasvattaa tästä pahaa (esim. pakottamista, mielistelyä, lahjontaa ja jopa hypnoosia), mutta ei ole siinä onnistunut. Yleensä Pikku Hukka (tai Veli Nalle) on se, joka pelastaa kolmen pienen porsaan, Veli Viulun, Veli Huilun ja Veli Pontevan, isänsä kynsistä. 
Pikku Hukan äidistä ei ole mitään tietoa, eikä tätä ole mainittu erityisesti missään tarinassa.
Pikku Hukka luultavasti kuitenkin perii kiltteytensä häneltä tai sitten isoäidiltään.
Kepa Blanco

Seurajoukkueura

Kepa on Sevillan kasvatti. Hän teki kaudella 2004–2005 ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa ja nousi seuraavien kahden vuoden aikana tärkeäksi hyökkäyssuunnan pelaajaksi.
Kauden 2006–2007 avausottelussa Levantea vastaan hän teki hattutempun. Kauden edetessä hänen asemansa joukkueessa kuitenkin laski ja lopulta 22. tammikuuta 2007 hän siirtyi loppukauden kestäneellä lainasopimuksella englantilaiseen West Hamiin, jonka jälkeen joukkueella oli mahdollisuus tehdä siirrosta pysyvä.
Kepa pelasi lontoolaisseurassa ensimmäisen ottelunsa 30. tammikuuta 2007 Liverpoolia vastaan, kun hän tuli vaihdosta kentälle ja vain 70 sekuntia myöhemmin hän onnistui myös maalinteossa.
Heinäkuussa 2007 Kepa teki nelivuotisen sopimuksen Getafen kanssa, joka osti hänet 3,5 miljoonalla eurolla. Sevilla sisällytti sopimukseen takaisinosto-oikeuden ensimmäisen kahden kauden ajaksi. 21. lokakuuta 2007 hän tuli vaihdosta kentälle ja teki Getafen toisen maalin ottelussa Real Murciaa vastaan. Samaisessa ottelussa hänet kuitenkin ajettiin kentältä punaisella kortilla potkaistuaan vastustajaa. Kausina 2008–2010 hän pelasi vain yhdeksässä sarjaottelussa.
Kaudeksi 2010–2011 Kepa siirtyi Recreativo Huelvaan, jonka kanssa hän teki kaksivuotisen sopimuksen. Samaan aikaan Recreativosta Getafeen siirtyi Adrián Colunga.

Maajoukkueura

Kepa pelasi useita otteluita Espanjan nuorisomaajoukkueissa. Hän teki voittomaalin vuoden 2005 Välimeren kilpailuiden loppuottelussa Turkkia vastaan.
Taidehistorian seura

Toiminta

Taidehistorian seura – Föreningen för Konsthistoria on kaksikielinen taidehistorian tieteellinen seura. Sen tarkoituksena on toimia taidehistorian edistämiseksi. Yhdistys järjestää tavoitteen toteuttamiseksi kokouksia, esitelmätilaisuuksia ja seminaareja sekä julkaisee tutkimuksia.
Seura julkaisee keskimäärin kerran vuodessa ilmestyvää vertaisarvioitua Taidehistoriallisia tutkimuksia – Konsthistoriska studier -julkaisusarjaa. Lisäksi syksystä 2011 lähtien seura on julkaissut Tahiti-verkkolehteä, joka on lyhenne ilmaisusta ”taidehistoria tieteenä”.

Historia

Taidehistorian seura sai alkunsa Turussa lokakuussa 1973 pidetyssä taidehistorian laitehistorian laitosten ainekokouksessa. Siellä todettiin, ettei Suomessa ole yhtään yleistää ja tieteellistä taidehistorian aikakausjulkaisua. Yliopistojen edustajista valittiin toimikunta, jonka tehtävänä oli valmistella hanketta ja kerätä artikkeleita ensimmäistä julkaisua varten.
Valmistelevan toimikunnan johdossa oli toiminut dosentti Aimo Reitala. Seuran perustava kokous pidettiin 23. toukokuuta 1974 ja Taidehistorian seura – Föreningen för Konsthistoria rekisteröitiin 25. syyskuuta. Reitalan lisäksi perustajajäseniä olivat muun muassa Henrik Lilius ja Bo Ossian Lindberg.
Reitalasta tuli seuran ensimmäinen puheenjohtaja, jona hän toimi yhdeksän vuoden ajan. Julkaisutoiminnan lisäksi seuran keskeisimmiksi toimintatavoiksi muotoutuivat vuosikokousten tieteelliset esitelmät ja matkat.
Svante Thuresson

Svante Thuresson (s. 7. helmikuuta 1937, Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen laulaja. Hän saavutti ensimmäistä kertaa suosiota 1960-luvun alkupuolella Gals and Pals -lauluyhtyeen jäsenenä. Solistina läpimurto tapahtui Ruotsin euroviisukarsintana toimivassa Melodifestivalen-laulukilpailussa vuonna 1966. Hän oli tuolloin mukana kahdella kappaleella, joista toinen, Lill Lindforsin kanssa esitetty Nygammal vals voitti kilpailun ja toinen, Hej systrar, hej bröder nousi hitiksi Ruotsissa, vaikka jäi karsinnassa seitsemänneksi. Kansainvälisissä euroviisuissa kappale sijoittui toiseksi. 1970-luvulla Thuresson pyrki eroon iskelmälaulajan maineesta ja alkoi levyttämään jazzia ja soulia.
Lime (yritys)

Historia

LimeBike perustettiin tammikuussa 2017. Se saavutti aluksi 12 miljoonaa yhdysvaltain dollaria rahoituksessa maaliskuuhun 2017 mennessä. Yrityksen ensimmäiset vuokrattavat pyörät julkistettiin kesäkuussa 2017 Pohjois-Carolinan yliopiston kampuksella Greensborossa.
Tammikuusa 2018 LimeBike ilmoitti aloittavansa kokeilut sähköpyörien vuokrauksesta. Seuraavassa kuussa se julkisti sähkökäyttöiset potkulautansa. Toukokuussa 2018 yritys kertoi aloittavansa yritysyhteistyön Segwayn kanssa uusien sähköpotkulautojen valmistamisesta sekä vaihtavansa nimensä LimeBikestä Limeksi.
Yritys on kertonut tavoitteekseen pienten itseajavien sähkökulkuneuvojen tuomisen markkinoille.
Nykypäivän sankarit

Juoni

Clark Gable näyttelee alkoholiongelmasta kärsivää koelentäjä Jim Lanea, jota Spencer Tracyn näyttelemä mekaanikko Gunner Morris yrittää estää joutumasta hankaluuksiin. Lanen on tarkoitus avioitua Ann Bartonin (Myrna Loy) kanssa, ja hänen esimiehensä Drake (Lionel Barrymore) erottaa hänet, koska hänen mielestään avioliitto ei sovi koelentäjälle. Avioliittosuunnitelmat kariutuvat Lanen alkoholinkäytön takia, ja Morris saa Draken ylipuhuttua antamaan Lanelle hänen paikkansa takaisin. Lanen ja Morrisin testatessa uutta pommikonetta tapahtuu onnettomuus, ja Morris uhraa oman henkensä pelastaakseen Lanen. Murtunut Lane päättää lopettaa lentämisen, mutta Annen avustuksella hän saa itseluottamuksensa takaisin.
Kaarimonninen

Koko ja ulkonäkö

Kaarimonninen 4-5 cm pitkä ja väriltään valkoinen. Sen selässä on musta kaari, josta nimi "Kaarimonninen" tulee.

Alkuperä

Kaarimonninen on kotoisin Etelä-Amerikasta.

Käyttäytyminen

Kuten muut monniset, laji oleilee mieluiten pohjalla. Liikkuu luonnossa satojen yksilöiden parvissa. Myös akvaariossa kaarimonnista tulee pitää parvessa, vähintään 6-10 yksilöä on suotava määrä. Tonkii herkillä viiksillään pohjamateriaalia ravinnon toivossa, joten pohjahiekan tulee olla pienijakoista. Kaarimonnisen elinikä on usein 5-8 vuotta, mutta muutamat yksilöt ovat eläneet jopa 20-vuotiaiksi.

Vesiolot

Kaarimonnisen vaatima lämpötila on 22-26 °C ja pH 6-8. Akvaarion vähimmäiskoko on 100 litraa. Vesi pehmeästä keskikovaan (dH 2-25).
2S5 Giatsint-S

152 TelaK 91 on useiden maiden asevoimien käyttämä ja Suomen Puolustusvoimissa 2010-luvulle käytössä ollut 152 mm telakanuuna, jonka alkuperäinen venäläinen tyyppinimi on 2S5, lempinimeltään Giatsint-S (eli hyasintti). Suomessa tykkien hankintapäätös tehtiin vuonna 1991.
Neuvostoliiton asevoimat ottivat 2S5:n käyttöön vuonna 1981. Ensimmäisen Suomeen hankitun 152 TelaK 91:n koeammunnat suoritettiin Rovajärven ampuma-alueella kesällä 1994. Suomessa on näytteillä muutama museoitu telakanuuna, muun muassa Museo Militariassa Hämeenlinnassa.
Toisin kuin useimmissa panssarihaupitseissa, telakanuunassa ei ole tornia. Suuntaaja ja johtaja ovat tulitoiminnan aikana aseen ulkopuolella. Lataaja, panostaja ja ajaja ovat tulitoiminnan aikana vaunun sisäpuolella, kuten panssarihaupitseissakin.
Projektipäällikkö

Projektipäällikkö tarkoittaa projektinhallinnan ammattilaista, esimerkiksi työprojektin johtajaa tai vastuuhenkilöä. Projektipäällikkö on vastuussa projektin tavoitteiden saavuttamisesta. Hän ei yleensä osallistu projektin varsinaisten tehtävien tekemiseen, vaan projektipäällikön pääasialliset tehtävät ovat yleensä selkeiden ja saavutettavien projektitavoitteiden määrittely, projektin vaatimusmäärittely, kommunikointi sidosryhmien välillä, eri osapuolten yhteistyön varmistaminen sekä projektin ajan, kustannusten ja laadun valvonta. Usein projektipäällikkö myös toimii asiakkaan edustajana.
Projektipäällikkö vastaa projektisuunnitelman laatimisesta ja projektin operatiivisesta johtamisesta hyväksytyn projektisuunnitelman mukaan. Projektipäällikkö ohjaa projektiryhmän työskentelyä ja raportoi projektin etenemisestä projektin omistajalle ja ohjausryhmälle.

Eri alojen projektipäälliköitä

Projektipäälliköitä työskentelee monilla aloilla, tyypillisesti esimerkiksi rakennusalalla, arkkitehtuurissa, tietoliikenteessä tai ohjelmistokehityksessä. Projektipäälliköiden koulutustaustat vaihtelevat suuresti. Yleisimpiä ovat tekniikan ja tietotekniikan alan korkeakoulututkinnot.

Ohjelmistokehityksen projektipäällikkö

Ohjelmistokehityksen projektipäällikkö jakaa monet taitonsa ja velvollisuutensa muiden alojen kollegoidensa kanssa. Tavallisten projektinhallinnan tietojen ja taitojen lisäksi ohjelmistokehityksen projektipäälliköllä on usein kokemusta ohjelmistokehityksestä. Monilla ohjelmistokehityksen projektipäälliköillä on tutkintoja tietojenkäsittelytieteestä tai tietotekniikasta, ja he ovat usein työskennelleet alalla ohjelmistoinsinööreinä.
Perinteisesti ohjelmistokehityksen projektipäälliköt ovat käyttäneet raskaampia suunnittelumalleja kuten vesiputousmallia, mutta erityisesti viime aikoina myös ns. ketterät suunnittelumenetelmät kuten DSDM, Scrum ja XP ovat kasvattaneet suosiotaan. Ohjelmistojen tuotantoon liittyvään epävarmuuteen perustuen nämä projektinhallintamenetelmät suosivat ohjelmistokehityksen jakamista pienempiin lyhytkestoisiin vaiheisiin.
Ohjelmistokehityksen projektipäällikön tulisi myös tuntea ohjelmistokehityksen elinkaari, joka yleensä vaatii tietämystä mm. vaatimusmäärittelystä, ohjelmistotuotannosta ja tietokannoista. Tämä on yleensä seurausta yllämainituista opinnoista ja kokemuksesta, eikä ohjelmistokehityksen projektipäälliköille vielä ole yleisesti hyväksyttyä kelpuutuksen antavaa tutkintoa.
Avraám Papadópoulos

Avraám Papadópoulos (kreik. Αβραάμ Παπαδόπουλος, s. 3. joulukuuta 1984 Melbourne, Australia) on kreikkalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Kreikan Superliigassa pelaavaa Olympiakosta. Hän on kotimaansa lisäksi pelannut Turkissa, Kiinassa, Japanissa sekä Australiassa, josta hän palasi Kreikkaan tammikuussa 2019.
First Apostolic Lutheran Church

First Apostolic Lutheran Church (FALC) on Pohjois-Amerikassa Finnish Apostolic-Lutheran Congregationin hajaannuksessa vuonna 1927 syntynyt seurakunta. Sekaseuraisuutta vastustaneiden nimeksi tuli First Apostolic Lutheran Church, ja toinen puoli piti nimenään Apostolic Lutheran Church. Vuonna 1972 FALC jakautui kahtia. Toinen syntynyt ryhmä on Association of American Laestadian Congregations, nykynimeltään Laestadian Lutheran Church (LLC), joka jatkoi hengenyhteyttä Suomen vanhoillislestadiolaisten kanssa. Vuoden 1972 hajaannuksen jälkeen First Apostolic Lutheran Churchin kannattajiksi jääneitä kutsutaan töröläläisiksi heidän silloisen johtajansa Walter Törölän nimen mukaan. Walter Törölä oli päättämässä välien katkaisusta Suomen vanhoillislestadiolaisiin ja heidän keskusjärjestöönsä SRK:hon.
Walter Törölän jälkeen töröläläisten johtajaksi tuli hänen poikansa Peter Törölä. Hänen jälkeensä johtajaksi tuli Peter Törölän poika Pete Törölä. 
Vuonna 2003–2004 töröläläisyydessä tapahtui hajaannus, jonka seurauksena siitä erkaantui pieni ryhmä nimeltä sveeniläisyys saarnaaja Sven Johanssonin johdolla, ja he perustivat Cokatoon kirkon nimeltä Grace Apostles Lutheran Church (GALC). Lisäksi sveeniläiset saivat hajaannuksessa haltuunsa Lansingin First Apostolic Lutheran Church:in. Sveeniläiset eivät hyväksyneet muiden töröläläisten eksklusiivista seurakuntaoppia, eivätkä kirkon maallistumista. Sveeniläiset arvostelivat sitä, että kirkkoon tultiin vain tapaamaan ystäviä, mutta saarnoista ei välitetty mitään. Sveeniläiset kritisoivat myös sitä, että uskon kohde oli monilla FALC:ssa vain anteeksiantamus, vaikka sen pitäisi olla Kristus, sillä "ilman uskoa Kristukseen ei ole anteeksiantamusta". GALC ryhtyi ehkä jonkin tason yhteistyöhön rauhansanalaisten kanssa. Cokaton F.A.L.C alkoi jakaantua 27. lokakuuta 2002, kun apulaispastori Sven Johansson äänestettiin pois virasta. 
Pohjois-Amerikan töröläläiset ovat uskonyhteydessä Ruotsin johanssonilaisten ja Suomen sillanpääläisten kanssa. Töröläläisiin eli sillanpääläisiin liittyivät myös Suomessa vanhoillislestadiolaisuudesta vuonna 1964 erkaantuneet näppäläiset. 
Vuonna 2012 töröläläisiä oli maailmassa yhteensä noin 4 000, ja se on neljänneksi suurin lestadiolaisryhmä maailmassa. Myös vuonna 2001 töröläläisten määräksi arvioitiin 4 000 henkilöä.
Myös töröläläisillä on omat pedofiliajupakkansa.
Artturi Tiura

Artturi Mikael Tiura (28. syyskuuta 1908 Kuru – 24. joulukuuta 1991 Kuru) oli suomalainen linja-autoliikennöitsijä ja liikenneneuvos. 
Tiuran vanhemmat olivat torppari ja seppä Kalle Tiura ja Vilhelmiina Vastamäki. Tiura aloitti liikennöitsijänä Kurussa 1930-luvulla. Hän harjoitti syöttöliikennettä Näsijärvellä liikennöineiden matkustajalaivojen Kurussa sijainneille poikkeamislaitureille ja alkoi myös liikennöidä suoraan Kurusta Tampereelle sen jälkeen kun teiden kunto oli parantunut.
Jo vuodesta 1928 lähtien, jolloin maanteitä ei vielä talvisin aurattu, Tiura hoiti hankkimallaan Buick-henkilöautolla liikennettä jäätietä pitkin Kurun kirkonkylästä Tampereen Mustanlahden satamaan. Ensimmäisen, Chevrolet-merkkisen käytetyn linja-autonsa Tiura osti vuonna 1934. Matka Kurun kirkonkylästä Näsijärven länsipuolitse Tampereelle kesti siihen aikaan kolme tuntia.
Tiura liikennöi Tampereelta Ylöjärven kautta Kuruun sekä edelleen Ruovedelle ja Virroille. Hänellä oli linjoja myös Kihniöön ja Parkanoon. Vuonna 1955 Tiura osti Ylöjärven Linja Oy:n, jolloin hänen liikennekenttänsä laajeni Viljakkalaan. Tiuran linja-autoliikenne oli laajimmillaan 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa, jolloin autoja oli 35. Maaltamuuton verottaessa matkustajia myös Tiura joutui karsimaan liikennettään 1970-luvulla. 
Tiura sai liikenneneuvoksen arvon 1975 ja hänestä tuli Kurun vuoden yrittäjä 1977. Hän myi 30 auton yhtiönsä A. Tiura Oy:n Länsilinjoille vuonna 1979.
Moskovskije vedomosti

Moskovskije vedomosti (ven. Моско́вские ве́домости, ”Moskovan tiedonannot”) oli Moskovassa vuosina 1756–1917 ilmestynyt venäläinen sanomalehti.
Moskovskije vedomosti oli pietarilaisen Sankt-Peterburgskije vedomostin jälkeen Venäjän toiseksi vanhin sanomalehti. Se kuului vuoteen 1909 saakka Moskovan yliopistolle. Vuosina 1779–1789 lehteä vuokrasi Nikolai Novikov, jonka aikana se julkaisi uutisten lisäksi myös artikkeleita kirjallisuudesta, tieteestä ja taiteesta. 1840-luvulla toimittaja Jevgeni Koršin aikana Moskovskije vedomosti oli Venäjän johtava liberaali sanomalehti. Vuonna 1852 se julkaisi Ivan Turgenevin kielletyn muistokirjoituksen Gogolista, mikä johti kirjailijan pidätykseen.
Vuodesta 1863 lähtien Moskovskije vedomostista tuli Mihail Katkovin johdolla oikeistolaisten ja monarkistien äänenkannattaja. Hallituksesta riippumattomana sillä oli huomattava vaikutus viranomaisten päätöksiin. Katkovin kuoltua toimittaja Sergei Petrovskin aikana lehti oli poliittisesti väritön. Vuonna 1896 viranomaiset nimittivät toimittajaksi Katkovin työtoverin Vladimir Gringmutin. Vuoden 1905 vallankumouksen aikana Moskovskije vedomosti kävi taistelua vallankumouksellisia ja liberaaleja vastaan ja siitä tuli vasta perustetun Venäläisen monarkistipuolueen äänenkannattaja.
Vuonna 1909 toimittajaksi tuli Lev Tihomirov, joka pyrki muuttamaan Moskovskije vedomostin Pjotr Stolypinia tukevaksi puolueettomaksi oikeistolehdeksi. Vuodesta 1914 lähtien lehteä julkaisivat ja toimittivat Nazarevskin veljekset, joiden aikana se oli Moskovan monarkistien äänenkannattaja. Toisin kuin suurin osa muista oikeistolehdistä Moskovskije vedomosti jatkoi ilmestymistään myös helmikuun vallankumouksen jälkeen. Bolševikit lakkauttivat sen heti kaapattuaan vallan.
Moskovskije vedomosti oli 1800-luvun puoliväliin saakka Venäjän suurin sanomalehti. Sen levikki oli Novikovin aikana lähes 4 000, vuonna 1862 6 000 ja vuosina 1865–1866 12 000 kappaletta. Lehti ilmestyi vuoteen 1842 saakka kahdesti viikossa, sen jälkeen kolmesti ja vuonna 1859 siitä tuli päivälehti.
Harmaapääharlekiini

Levinneisyys

Harmaapääharlekiinia tavataan Afrikan keskiosissa. Laji on huonosti tunnettu, mutta sen on kuvattu olevan yleinen sen levinneisyysalueen niissä osissa, jotka ovat hyvin tutkittuja. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.