Suomen hallintolainkäyttö

Hallintovalitusmenettely

Hallintolainkäytössä tutkittavan asian käsittelystä on annettu määräykset hallintolainkäyttölailla (586/1996). Lain termistössä asialla on kaksi osapuolta: hallintoviranomainen, joka on tehnyt valituksen kohteena olevan päätöksen, ja asianosainen. Asianosaisena voi asiassa olla luonnollinen tai oikeushenkilö, jonka etuun tai oikeuteen asia vaikuttaa tai viranomainen, jolle on annettu tehtäväksi julkisen edun valvominen tässä asiassa. Kun yksi hallintoasian asianosaisista valittaa päätöksestä, kaikki hallintoasian asianosaiset ovat automaattisesti myös hallinto-oikeudellisen prosessin asianosaisia. Lainkäyttöelintä, jolle valitus tehdään, kutsutaan laissa valitusviranomaiseksi.

Puhevalta

Hallintolainkäyttöasiassa asianosainen käyttää pääsääntöisesti itse puhevaltaansa. Hän saa kuitenkin asettaa asiamiehen toimimaan puolestaan. Asiamiehen on oltava tehtävään sopiva täysi-ikäinen henkilö, joka hallitsee itseään ja omaisuuttaan. Asiamiehenä ei saa kuitenkaan toimia asian käsittelyyn hallintoviranomaisessa osallistunut henkilö tai vastapuolena siellä ollut tai vastapuolta siellä edustanut henkilö.
Vajaavaltaisen puhevaltaa käyttää tämän huoltaja tai edunvalvoja. Mikäli asia koskee kuitenkin täysi-ikäistä vajaavaltaista henkilöä, tällä on oikeus käyttää yksin puhevaltaa asiassa, jos hän ymmärtää asian merkityksen. 15 vuotta täyttäneen alaikäisen osalta puhevaltaa käyttävät sekä tämän huoltaja että alaikäinen itse, kumpikin erikseen. Asiassa, joka koskee vajaavaltaisen täysin määrättävissä olevaa omaisuutta tai etua, vajaavaltainen käyttää itse puhevaltaansa. Mikäli on tarpeen, myös sellaista vajaavaltaista, jolla ei ole puhevaltaa, voidaan kuulla hänen mielipiteensä selvittämiseksi. Vastaavasti sellaista edunvalvojaa ja huoltajaa, jolla ei ole puhevaltaa, voidaan asiassa kuulla.

Asian käsittely

Valituskelpoista hallintopäätöstä ei saa panna toimeen ennen kuin se on saanut lainvoiman. Hallintopäätöksen saa kuitenkin panna toimeen, mikäli se sallitaan erikseen laissa tai jos asia ei siedä viivytystä. Tällöin valitusviranomainen voi keskeyttää päätöksen täytäntöönpanon kokonaan tai osittain tai muutoin määrätä täytäntöönpanosta.
Valitusviranomaisen on huolehdittava siitä, että käsillä oleva asia selvitetään. Tätä varten se voi kerätä itse selvitystä ja antaa ohjeita asianosaisille ja hallintoviranomaiselle siitä, millaista selvitystä asiassa tarvitaan. Asianosaisille on annettava tilaisuus lausua asiasta mielipiteensä valituksesta ja muiden asianomaisten lausunnoista ja kerätystä muusta selvityksestä. Asianomaisen kuulemisen saa jättää pois ainoastaan, mikäli valitus hylätään heti tai jätetään tutkimatta. Kuuleminen toteutetaan pääosin kirjallisesti: asianosaiselle annetaan määräaika mielipiteen ilmoittamiseen, minkä jälkeen asia voidaan ratkaista ilman hänen myötävaikutustaan. Hallintoviranomaiselta on pyydettävä selvitys asiassa, jos se ei ole ilmeisen tarpeetonta. Selvitystä voidaan pyytää myös muilta viranomaisilta.
Mikäli yksityinen asianosainen pyytää, asiassa voidaan toimittaa suullinen käsittely hallinto-oikeudessa tai Korkeimmassa hallinto-oikeudessa. Tällöin voidaan kuulla asianomaisia, hallintoviranomaista, todistajia, asiantuntijoita sekä ottaa vastaan muuta selvitystä. Suullinen käsittely voidaan kuitenkin jättää toimittamatta, mikäli se on tarpeetonta. Mikäli on tarpeen tutustua esimerkiksi päätöksen kohteena olevaan alueeseen, voidaan toimittaa katselmus. Suulliseen käsittelyyn ja katselmukseen kutsutaan hallintoviranomainen, asianosaiset ja muut tarpeelliset henkilöt. Mikäli se on asian selvittämiseksi tarpeen, asianomainen voidaan velvoittaa saapumaan henkilökohtaisesti paikalle. Tarvittaessa todistajien tai asianomistajien suulliseen kuulemiseen voidaan käyttää heitä lähempänä olevan hallinto- tai käräjäoikeuden virka-apua. Kutsua voidaan tarvittaessa myös vahvistaa asettamalla sakon uhka.
Suullisen käsittelyn aikana häiriköivä henkilö voidaan poistaa oikeussalista ja mikäli valitusviranomainen on tuomioistuin, hänelle voidaan tuomita enintään 1 000 euron suuruinen järjestyssakko ilman eri syytettä tai käsittelyä. Järjestyssakko voidaan tuomita myös, mikäli asianosainen jättää tuomioistuimelle sopimattoman tai tuomioistuinta loukkaavan kirjoituksen.

Oikeudenkäyntikulut

Hallintolainkäytössä asianosaiset maksavat omat oikeudenkäyntikulunsa. Jos asian laatuun nähden tämä olisi kuitenkin kohtuutonta, voidaan asian hävinnyt osapuoli velvoittaa korvaamaan voittajalle aiheutuneet oikeudenkäyntikulut kohtuullisessa määrin. Jos voittanut osapuoli on yksityinen, ratkaisevana perusteena on, aiheutuiko oikeudenkäynti viranomaisen virheestä. Jos voittanut osapuoli on viranomainen, yksityinen korvaa tämän oikeudenkäyntikulut vain, mikäli yksityisen esittämä valitus oli selvästi perusteeton.

Kirkollisvalitus

Evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnissa ja toimielimissä noudatetaan pääsääntöisesti samaa valitusmenettelyä kuin kunnissa. Kirkkoneuvoston ja seurakuntaneuvoston antamasta päätöksestä tehdään oikaisuvaatimus. Vastaavasti kirkkovaltuuston, tuomiokapitulin, hiippakuntavaltuuston, kirkollisten vaalilautakuntien ja kirkkohallituksen päätöksiin sekä oikaisuvaatimuksen johdosta tehtyihin kirkko- ja seurakuntaneuvoston päätöksiin haetaan muutosta kirkollisvalituksella. Kirkolliskokouksen ja piispainkokouksen päätöksistä ei saa valittaa.
Valitusperusteet ovat kirkollisvalituksessa samat kuin kunnallisvalituksessa. Mikäli asia on sellainen, että se on alistettava ylemmän kirkollisen viranomaisen tai opetusministeriön ratkaistavaksi, on valitus kuitenkin sallittu myös siksi, että päätös on epätarkoituksenmukainen. Valituksen saa tehdä asianosainen ja seurakunnan päätöksestä myös seurakunnan jäsen.
Seurakunnan ja tuomiokapitulin päätöksestä tehty valitus käsitellään alueen hallinto-oikeudessa. Kirkkohallituksen päätöksistä tehdyt valitukset käsitellään Helsingin hallinto-oikeudessa. Jatkovalitukset suunnataan Korkeimpaan hallinto-oikeuteen, joka on ylin oikeusaste. Alistusasioissa valitus suunnataan kuitenkin kirkkohallitukselle tai opetusministeriölle asian luonteesta riippuen. Tuomioistuimilla on kirkollisvalituksissa oikeus kumota kirkollinen päätös tai muuttaa sitä.
Seurakunnan tai sen toimielimen tekemä kirkollinen hallintopäätös voidaan panna täytäntöön välittömästi samaan tapaan kuin kunnallispäätös. Tuomiokapitulin tai kirkkohallituksen päätös pannaan täytäntöön samaan tapaan kuin hallintopäätös, mutta näillä elimillä on oikeus määrätä päätöksensä pantavaksi täytäntöön välittömästi, mikäli se on tarpeellista.
Ortodoksisessa kirkossa kirkolliset valitukset ja oikaisuvaatimukset tehdään pääsääntöisesti samaan tapaan kuin luterilaisessa. Ortodoksisen seurakunnan tai luostarin päätöksestä valitetaan hallinto-oikeuteen. Valituksen saa tehdä asianosainen tai luostarin tai seurakunnan jäsen sekä eräissä asioissa Museovirasto. Ortodoksisen kirkkohallituksen päätöksestä voi asianosainen valittaa hallinto-oikeuteen. Valituksen ortodoksisen kirkon asioissa voi tehdä vain laillisuusperusteella.

Hallintolainkäyttö Ahvenanmaalla

Ahvenanmaan maakunnassa maakunnan viranomaisen ja maakunnan kunnan tekemästä päätöksestä valitetaan Ahvenanmaan hallintotuomioistuimeen. Maakuntalailla voidaan kuitenkin säätää, että maakunnan itsehallinnon alaan kuuluvissa asioissa valitus tehdään maakuntahallitukseen. Maakuntahallituksen ja Ahvenanmaan hallintotuomioistuimen päätöksistä saa valittaa Korkeimpaan hallinto-oikeuteen. Maakuntahallituksen tekemästä eläkepäätöksestä valitetaan kuitenkin vakuutusoikeuteen.
Muutoin Ahvenanmaan viranomaisten toimista valitettaessa noudatetaan valtakunnan lainsäädäntöä. Hallintolainkäyttö kuuluu itsehallintolain 27.3 § mukaan valtakunnan toimivaltaan.

Ylimääräinen muutoksenhaku

Ylimääräinen muutoksenhaku käsittää ne oikeussuojakeinot, joilla voidaan pyrkiä muuttamaan jo lainvoiman saanutta päätöstä. Keinoina ovat kantelu, purku sekä menetetyn määräajan palauttaminen. Ylimääräistä muutoksenhakua koskeva kirjelmä toimitetaan asian ratkaisevalle valitusviranomaiselle.

Menetetyn määräajan palauttaminen

Korkein hallinto-oikeus voi hakemuksesta palauttaa menetetyn määräajan valituksen tai mielipiteen jättämiseen, mikäli henkilöllä on ollut laillinen este tai muu erittäin painava syy olla tekemättä toimenpidettä määräajassa. Hakemus on jätettävä 30 päivän kuluessa laillisen esteen lakkaamisesta tai viimeistään vuoden kuluttua määräajan päättymisestä. Erittäin painavasta syystä voidaan menetetty määräaika palauttaa vielä tämän jälkeenkin.

Hallintoriita-asia

Hallintoriita-asialla tarkoitetaan riitaa julkisoikeudellisesta oikeussuhteesta aiheutuvasta maksu- tai muuta velvollisuudesta, josta ei ole hallintoviranomaisen päätöstä, tai riitaa viranomaisten välisestä sopimuksesta. Yleensä riita syntyy kahden julkisyhteisön välillä. Hyvänä esimerkkinä hallintoriita-asiasta toimivat oikeustapaukset KHO:2006:69, jossa Kuopion kaupunki ja Itä-Suomen lääninhallitus riitelivät kuolleen hirven hautaamiskustannuksista, ja KHO:2006:94, jossa kysymys oli laitokseen sijoitetun kehitysvammaisen hoitokustannusten maksamisesta tämän asuinkunnan tultua liitetyksi kahteen eri kuntaan.
Hallintoriita-asia käsitellään sen paikkakunnan hallinto-oikeudessa, jossa vaatimuksen kohteena olevan asianosaisen kotipaikka on. Mikäli hakija on yksityinen, voidaan asia käsitellä myös tämän henkilön kotipaikan hallinto-oikeudessa.