google/wiki40b huggingface dataset:
Derna

Maantiede

Derna sijaitsee Välimeren rannikolla Bengasin kaupungin itäpuolella Akhḍarvuoriston itärinteillä pienen wadin eli kausittaisen joen suistossa. Alueella on runsaasti lähteitä, jotka mahdollistavat palmujen ja hedelmäpuiden runsaslukuisuuden.

Historia

Dernan perustivat kreikkalaiset ja se oli alun perin Darnis-niminen kauppa-asema. Aleksanteri Suuren aikoihin alueen viisi kaupunkia perustivat Pentapolis-nimellä tunnetun federaation, mutta Darnis oli vielä näihin aikoihin niin pieni, ettei sitä laskettu näiden viiden merkittävämmän kaupungin joukkoon. Pentapoliksen tapaan Darnis päätyi Rooman valtakunnanalaisuuteen vuonna 96 eaa. Bysnatin valtakunnan aikana vähintään Nikean kirkolliskokoukseen mennessä vuonna 325 jaa. Derna oli piispanistuin. Bysantin valtakunnan valtaa alueella seurasivat islamilaiset arabit. Alueen muslimikuvernööri Abu Shaddad Zuhayr bin Kays al-Balawi sai Yakutin mukaan surmansa Dernassa käydyssä taistelussa kreikkalaisia vastaan vuonna 695 tai 693. Arabivalloituksen jälkeen Dernan merkitys väheni ja sitä mainitaan tuskin lainkaan useiden seuraavien vuosisatojen ajan.
Kaupunki elpyi vasta 1400-luvun jälkeen, kun kristittyjen vallattua al-Andalusin Pohjois-Afrikkaan alkoi virrata pakolaisia. Osa heistä muutti lopulta Dernaan. Andalusilaisia siirtolaisia mainitaan historiallisissa lähteissä Dernassa 1600-luvulta lähtien. Samoissa lähteissä mainitaan kaupungin olleen raunioina ennen uusien siirtolaisten saapumista. Kaupungin mainitaan autioituneen jälleen kerran Tripolin dey Uthmanin hyökkäyksessä 1656, mutta tällä kertaa se toipui nopeasti. 1600-luvun lopussa Tripolin paššan paikallinen kuvernööri Muhammed Bey vastasi paljolti kaupungin jälleenrakennuksesta ja esimerkiksi keinokasteluverkoston valmistumisesta. Tällöin rakennettiin myös kaupungin suurmoskeija. Vuonna 1805 kaupungissa käytiin Dernan taistelu Tripolia kohti marssivien amerikkalaisten retkellä Yusuf Karamanlia vastaan tämän harjoittaman merirosvouden takia. Vuonna 1816 kaupunkiin iski kulkutauti, joka huvensi sen asukasluvun 7 00:ta 500:an. Karamanlit hallitsivat Dernaa vuoteen 1835 saakka, jolloin se palautui Osmanien valtakunnan suoran hallinnon alle. Dernasta tuli Bengasin sandjakiin kuuluva kada.
Italian–Turkin sodassa vuonna 1911 sodan ensimmäisiin lukeutuvat yhteenotot käytiin Dernassa 30. syyskuuta, jolloin italialaiset pommittivat kaupunkia ja miehittivät sen 16. lokakuuta. Kaupungin asukasluku oli tuolloin noin 9 500. Ensimmäisen maailmansodanaikana kaupunki säilyi italialaisten käsissä ja toisessa maailmansodassase vaihtoi käsiä useaan otteeseen italialaisten, saksalaisten ja liittoutuneiden välillä. Britit miehittivät sen lopullisesti tammikuussa 1943. Kaupunki kärsi mittavia vahinkoja sodan aikana. Libya itsenäistyi kuningaskuntana joulukuussa 1951. Myöhemmin valtaan nousi eversti Muammar Gaddafi, joka kukistui sisällissodan aikana lokakuussa 2011. Libyan väkivaltaisuudet eivät kuitenkaan päättyneet Gaddafin kukistumiseen. Dernassa vallan otti Islamilaisen nuorison šuurakanslia, joka julisti lokakuussa 2014 Dernan liittyvän Isis-järjestön kalifaattiin. Isisin ajoi kaupungista al-Qaedan yhteyksissä oleva asejoukko huhtikuussa 2016.
Bytom

Historia

Bytomin historia alkaa 1000-luvulla, jolloin se toimi paikallisena kauppapaikkana ja sinne rakennettiin linnoitus.
Opolen Kreivi Władysław myönsi Bytomille kaupunginoikeudet vuonna 1254. Kaupunki oli vuodesta 1526 lähtien Habsburg-suvun hallinnassa, mikä vahvisti saksan kielen asemaa alueella. Kaupungista tuli vuonna 1742 osa Preussin kuningaskuntaa ja vuonna 1871 Saksan keisarikuntaa. Potsdamin konferenssin yhteydessä 1945 kaupunki siirtyi Puolalle. Samalla suurin osa saksalaisista karkotettiin Saksan uuden itärajan länsipuolelle.
Pohjeluu

Pohjeluu (lat. fibula) on ohuempi kahdesta säären luusta. Se sijaitsee takaraajan (ihmisellä alaraajan) lateraalisella puolella sääriluun (tibia) vieressä siihen niveltyen. Luiden väliin jää vaihtelevan kokoinen aukko (spatium interossium cruris), jossa kulkee luut toisiinsa sitova sidekudoskalvo (membrana interossea cruris). Pohjeluu sijaitsee alempana kuin sääriluu eikä näin ollen kiinnity reisiluuhun (femur). Naudalla ja pienillä märehtijöillä pohjeluu on surkastunut lähes kokonaan, mutta hevosella vain osittain. Nilkkaluista pohjeluu niveltyy telaluuhun (talus), mutta kiinnittyy nivelsiteillä myös kantaluuhun (calcaneus).
Suuri asejuna

Suuri asejuna lähetettiin Suomen sisällissodan alkuvaiheissa tammi-helmikuun vaihteessa 1918 Pietarista Suomeen toimittamaan aseita ja ammuksia punaisille.
Aseiden kuljetuksen järjesti Pietarissa oleskellut Leninin henkivartijana toiminut Eino Rahja, joka sai Leniniltä luvan lastata aseet junaan ja toimittaa ne Suomeen. Rahja ja hänen veljensä Jukka Rahja tulivat Suomeen junan mukana. Junan lastina oli 15 000 kivääriä, kaksi miljoonaa patruunaa, 30 kuularuiskua (konekivääreitä) ja niiden patruunat, 10 kolmen tuuman kenttätykkiä, 3 000 tykin ammusta sekä kaksi panssariautoa. Aseet lastattiin junaan Pietari-Paavalin linnoituksessa ja juna lähti Pietarista kohti Suomea 27. tammikuuta 1918. Junan mukana lähti sen kulkua turvaamaan Pietarin suomalaisten punakaartin 120-miehinen 1. komppania.
Junan matkareitti kulki Pietarista Viipurin, Kouvolan ja Lahden kautta Helsinkiin ja sieltä vielä Hämeenlinnan ja Toijalan kautta Tampereelle. Matkan varrella junasta jaettiin aseita ja ammuksia paikallisille punakaarteille. Valkoiset yrittivät pysäyttää asejunan väijytyksessä 27. tammikuuta Kämärällä Viipurin eteläpuolella ja sitten yrittämällä räjäyttää Kymijoen yli johtavan Korian rautatiesillan, mutta yritykset eivät onnistuneet. Kämärän väijytyksessä punaiset menettivät neljä miestä kaatuneina ja junan päällikkönä aluksi toiminut Jukka Rahja haavoittui pahoin molempiin jalkoihin niin että Eino Rahja tuli hänen tilalleen junan päälliköksi. Korian rautatiesilta taas vaurioitui pahoin mutta punaiset saivat rakennettua väliaikaisen sillan jonka yli junan vaunut saatiin siirrettyä yksi kerrallaan.
Kirjailija Antti Tuuri on kirjoittanut junan matkasta dokumenttiromaanin Suuri asejuna Pietarista (Kustannus HD, 2006).
Buonconvento

Historia

Buonconvento on osin tiilestä rakennettu markkinakaupunki, jolla oli tärkeä kauppa-asema 1200-luvun puolivälissä. Samalla se oli tärkeä pysähdyspaikka Via Francigenalla, historiallisella pyhiinvaellusreitillä, joka ulottui Englannin Canterburystä Roomaan.

Nähtävyydet

Buonconventossa on hyvin säilynyt keskiaikainen ydin, jota ympäröi vuosina 1371–1381 rakennettu muuri. Siellä on myös uskonnollisen taiteen museo, Museo d’Arte Sacra, jossa on sienalaisia maalauksia 1300–1600-luvulta. Museossa on mm. Andrea di Bartolon Marian ilmestys sekä Luca di Tommen Madonna del Latte, joka esittää imettävää Neitsyt Mariaa.
Harry Reems

Herbert Streicher eli Harry Reems (27. elokuuta 1947 – 19. maaliskuuta 2013) oli yhdysvaltalainen entinen pornonäyttelijä, joka muistetaan pääasiassa hänen esiintymisestään Gerard Damianon Syvä kurkku -elokuvassa vuonna 1972. Hänen vastanäyttelijänään oli Linda Lovelace.
Reems syntyi Bronxissa, New Yorkissa juutalaiseen perheeseen. Palveltuaan Yhdysvaltain merijalkaväessä hän aloitti uransa Broadwayn ulkopuolisessa teatterissa; muita elokuvia Syvän kurkun ohella on muun muassa The Devil in Miss Jones (1973). Reemsin muistelmateos Here Comes Harry Reems julkaistiin vuonna 1975.
Reems sai jopa tuomion siveellisyyttä loukkaaviin elokuviin osallistumisesta, mutta tuomio kumottiin Alan Dershowitzin käsittelemän onnistuneen valituksen jälkeen. Hän kärsi aiemmin alkoholismista, mutta raitistui sittemmin ja kääntyi uskoon. Alkoholiriippuvuus ehti aiheuttaa hänelle kroonisen haimatulehduksen, vatsahaavoja ja maksasairauden. Reems kuoli haimasyöpään maaliskuussa 2013.
Reems, joka oli ollut pitkään vetäytyneenä pornonäyttelijän uraltaan, oli haastateltavana vuoden 2005 Inside Deep Throat -dokumentissa. Hänet oli nimetty XRCO Hall of Fameen. Hän oli kääntynyt kristinuskoon ja ollut vuodesta 1990 naimisissa Jeanne Sterretin kanssa.
Kulmakerroin

Esimerkki

Lasketaan pisteiden (2,3) ja (8,7) kautta kulkevan suoran kulmakerroin
Suora on nouseva (koska k > 0).

Suoran normaali

Suoran normaali on suora, joka kulkee 90° asteen kulmassa suoran läpi. Näiden kahden suoran kulmakertoimet ovat toistensa käänteislukujen vastaluvut.
Edellä olevan esimerkin suoran normaalin kulmakerroin on siis .

Differentiaalilaskenta

Funktion derivaatta jossakin pisteessä  on funktion muodostamaa käyrää sivuavan tangentin kulmakerroin kohdassa .
Yrttijärvi (Jämsä)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,8 hehtaaria ja se on 350 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä. Sen rannat ovat soistunutta metsämaata, joka on paikoin puutonta suota. Rannalle on rakennettu yksi vapaa-ajan asunto, jolle ei tule tietä. Hallin suunnalta järven ohittaa sen eteläpuolelta kylätie matkallaan valtatielle 9.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Eväjärven valuma-alueeseen (35.723) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 137,3 metriä mpy. Siihen on johdettu useita lyhyitä suo-ojia, mutta merkittäviä ovat järven pohjoispäähän laskevat oja. Ne tulevat pohjoispuolen Keilassuolta ja kauempaa Iso-Valkeasta ja Pikku-Valkeasta. Yksi suo-oja kuivattaa itäpuolista metsäsuota, jonne kartan mukaan näyttäisi myös Laihajärvi ja Kotanen tyhjentävän vetensä. Järven laskuoja lähtee sen lounaispäästä ja se laskee 300 metrin päässä Kuusjärveen. Vesireitti laskee monen vaiheen jälkeen Eväjärveen.

Historiaa

Vuoden 1965 peruskartassa järveen laski pohjoisesta vain sen luontainen läpivirtauspuro. Ympäristön soilta ja metsistä oli johdettu kuivatusojia järveen vuoden 1981 kartassa. Samassa kartassa näkyi länsirannalla yksi tiettömän taipaleen takana mökki.
Rousseaceae

Alaheimo Rousseoideae

Alaheimossa on vain yksi laji, Mauritiuksella kasvava Roussea simplex. Se on ainavihanta puuvartinen ja voi kasvaa pieneksi puuksi. Lehdet ovat kiehkuroissa, sahalaitaiset. Silmut ovat suomuisia. Kukat sijaitsevat yksittäin oksien päässä, ja niissä on kookas verhiö, joka säilyy myös hedelmässä. Heteet ovat pitkän nuolimaisia, kehänpäällinen sikiäin suippenee vähitellen tukevaksi ja hedelmäasteelle säilyväksi vartaloksi.

Alaheimo Carpodetoideae

Alaheimon kasvit ovat puita, ja niitä on 12 lajia, jotka jakaantuvat kolmeen sukuun. Puut kasvavat Uudessa-Seelannissa, Itä-Australiassa ja Uudessa-Guineassa. Versoissa on voimakkaasti taipuneita solukarvoja. Kukinto on röyhymäinen, kukat pieniä, 4-6-lukuisia. Terälehdet kasvavat toisista erilleen yhdislehtisestä alusta. Sikiäin koostuu 3-6 yhteen kasvaneesta emilehdestä, vartalo on lyhyt tai harvoin puuttuu. Hedelmä on kuiva, marjamainen tai rakokota, ja sisältää paljon siemeniä.
Connor Wickham

Seurajoukkueura

Ipswich Townissa ammattilaisuransa aloittanut Wickham nousi joukkueessa pelaamansa kolmen kauden aikana yhdeksi Englannin lupaavimmista nuorista pelaajista. Monet suurseurat, kuten Arsenal FC, tavoittelivat häntä, mutta hän päättikin vuonna 2011 siirtyä pienempään Sunderland AFC:hen. Wickham on pelannut suuren osan Sunderland-ajastaan lainalla, mutta talvella 2014 hän palasi takaisin Valioliigan jumboseuraan. Hän teki kaksi maalia Sunderlandin pelattua 2-2-tasapelin Manchester Cityä vastaan. Hän osui myöhemmin myös Chelsea FC:tä vastaan. Hänet nimettiin huhtikuussa 2014 Valioliigan kuukauden pelaajaksi. Kaudella 2014-2015 Wickham onnistui maalinteossa 36 pelissä viisi kertaa.
Heinäkuussa 2015 Wickham siirtyi Valioliigan Crystal Palace FC:hen.

Maajoukkueura

Alle 17-vuotiaiden riveissä Euroopan mestaruuden voittanut Wickham kuului vuosina 2010-2013 Englannin alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueeseen. Hän pelasi joukkueessa 17 ottelua tehden kuusi maalia.
Dopakinoni

Biologinen rooli

Dopakinonia muodostuu eliöissä tyrosiinista. Entsyymi nimeltä tyrosinaasi hapettaa tyrosiinin ensin L-dopaksi ja edelleen dopakinoniksi. Dopakinoni on hyvin reaktiivinen yhdiste. Sille voi tapahtua molekyylinsisäinen syklisoitumisreaktio, jossa muodostuu indolirakenteisia yhdisteitä kuten dopakromia, joista muodostuu edelleen hapettavan polymeroitumisen kautta eumelaniineja. Hapettimena reaktioissa toimii dopakinoni ja happi. Dopakinoni voi myös reagoida konjugaattiadditiolla kysteiiniaminohapon kanssa, jolloin muodostuu kysteinyylidopajohdannaisia. Nämä johdannaiset syklisoituvat ja polymeroituvat rikkiä sisältäviksi feomelaniineiksi, joissa on feomelaniine- ja bentsotiatsoliyksiköitä. Dopakinoni voi edelleen hapettua topakinoniksi, joka toimii kofaktorina muun muassa eräissä amiinioksidaasientsyymeissä.
Saippuaprinssi

Juoni

Elokuva kertoo rahattoman amatöörinäyttelijän Ilonan (Pamela Tola) vaiheista saippuasarjan tekijätiimissä, johon hän on päätynyt käsikirjoittajaksi. Firman juhlissa hän ihastuu sarjan päänäyttelijään Kalleen (Mikko Leppilampi). Myöhemmin Kallella menevät todellisuus ja saippuasarja sekaisin ja sarjan tuottaja Raakel (Outi Mäenpää) alkaa kilpailla Ilonan kanssa Kallen rakkaudesta.

Palkinnot

Elokuva sai neljä Jussi-ehdokkuutta: paras kuvaus, paras leikkaus, paras lavastus ja paras äänisuunnittelu.
Valmet L-70 Vinka

Historia

1960-luvun lopulla Suomen Ilmavoimat alkoi pohtia Saab 91D Safir -koulukoneiden korvaamista. Kauppa- ja teollisuusministeriö perusti 15. syyskuuta 1970 Suomen ilmailuteollisuuden eheyttämistä varten Ilmailuteollisuuden Kehitysohjelman (IKO). Sen johtoon tuli DI Elias Järvineva. IKO:n pääpaino oli nimenomaan LEKO-70-koulukoneen kehittämisessä. Täten Elias Järvinevasta tuli Vinkan pääsuunnittelija. Valmet Lentokoneteollisuus sai tilauksen rakentaa prototyyppi LEKO-70-koulukoneesta.
Kapteeni Paavo Janhunen lensi LEKO-70:ää ensi kerran 1. heinäkuuta 1975 Kuorevedellä. Toinen koneen koelentäjistä oli insinöörikapteeni Jyrki Laukkanen. Testiohjelman jälkeen Ilmavoimat tilasi 30 konetta, joiden nimeksi tuli Valmet L-70 Vinka. Eduskunta hyväksyi rahoituksen 30 koneen tilaamiseen vuonna 1976. Ensimmäinen sarjavalmisteinen Vinka-lentokone nousi lentoon 29. joulukuuta 1979.
Vinka tuli Ilmavoimien käyttöön vuonna 1980. Pääosa Vinka-koneista toimi Kauhavalla vuoden 2005 loppuun asti asevelvollisten lentäjien ja kadettien koulutuksessa. Sen jälkeen Vinkat toteuttavat samaa tehtävää Jyväskylässä, mutta lennonopettajat tulevat Patria Aviation -yhtiöstä.
Koneesta kehitettiin vientiversio, josta rakennettiin yksi prototyyppi. Tämän tunnus oli Valmet L-70 Miltrainer (siviilirekisterissä tunnus OH-VAA). Vientikauppoja ei syntynyt. 1980-luvulla kehitettiin potkuriturbiinilla varustettu Turbo-Vinka, josta kehittyi lopulta myös ulkomaille myyty Valmet L-90 Redigo.
Vinkat poistetaan lähivuosina käytöstä ja korvaavaksi konetyypiksi tulee Yhdistyneestä Kuningaskunnasta käytettyinä ostetu saksalaisvalmisteiset Grob G 115E-koneet.
Pertti Mustajoki

Pertti Paavali Mustajoki (s. 25. huhtikuuta 1943, Tampere) on sisätautien erikoislääkäri, professori, painonhallinnan asiantuntija, tieteen popularisoija ja kirjailija. Hän on tutkinut ja hoitanut lihavuutta yli kahdenkymmenen vuoden ajan. 
Hänen mukaansa lihavuusepidemian syyt tiedetään hyvin ja ne ovat samat kaikkialla maailmassa: ”Syynä ovat yhteiskuntamme ja elinympäristömme muuttuminen lihottavaksi viimeisten vuosikymmenten kuluessa.” Hän tarkentaa syyksi vähentyneen liikunnan ja lisääntyneen energiapitoisen ruuan kuten makeiset, jäätelö, pikaruoka, sipsit ja virvoitusjuomat.
Suomen tietokirjailijat ry palkitsi Pertti Mustajoen Tietokirjailijapalkinnolla 2008. Hänelle myönnettiin tiedonjulkistamisen elämäntyöpalkinto vuonna 2019.
Pertti Mustajoen veli on professori Arto Mustajoki.
Tibor Takács

Tibor Takács (s. 11. syyskuuta 1954) on unkarilaissyntyinen elokuvaohjaaja. Hänet muistetaan ennen kaikkea 1980-luvun kauhuelokuvaklassikosta Paholaisen portti (1987), jonka myötä näyttelijä Stephen Dorff nousi kansainväliseen maineeseen. Takács ohjasi elokuvalleen myös jatko-osan vuonna 1992.
Possukoppa

Possukoppa (norj. Bossekop, alkuaan pohjoissaamen Bossugohppi, sananmukaisesti 'Hetulavalaslahti') on vanha saamelaisten, kveenien ja norjalaisten markkinapaikka ja yksi Alattion kaupungin nykyisistä kolmesta keskustasta.
Urho Kulovaara

Urho Albinus Kulovaara (entinen Jakobsson) (1. maaliskuuta 1889 Kaarina – 15. kesäkuuta 1964 Turku) oli kansakoulunopettaja, kaupunkineuvos sekä SDP:n ja myöhemmin sos.dem. opposition ja Työväen ja pienviljelijäin sosialidemokraattisen liiton TPSL:n kansanedustaja.
Kulovaaran vanhemmat olivat kirvesmies Gustaf Jakobsson ja Emilia Alexandra Enqvist. Hän kävi kansakoulun ja valmistui kansakoulunopettajaksi 1915 Sortavalan seminaarista. Kulovaara toimi kansakoulunopettajana Koivistolla 1911–1915 ja Turussa 1915–1956. Hän sai kaupunkineuvoksen arvonimen 1961. Hänen mukaansa on nimetty Turun ylioppilaskylässä sijaitseva Urho Kulovaaran katu.
Kulovaara oli SDP:n kansanedustajana vuosina 1930–1962 edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli eduskunnan laki- ja talousvaliokunnan puheenjohtajana 1941–1942. Kulovaara kuului 21. heinäkuuta 1958 saakka sosialidemokraattiseen eduskuntaryhmään ja siirtyi sitten sosialidemokraattisen opposition eduskuntaryhmään ja toukokuusta 1959 alkaen Työväen ja pienviljelijäin sosialidemokraattisen liiton TPSL:n eduskuntaryhmään.
Kulovaara oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1931, 1937, 1940, 1943, 1950 ja 1956 presidentinvaaleissa ja kuului myös Turun kaupunginhallitukseen. 
Kulovaara oli naimisissa vuodesta 1911 Toini Mainingin kanssa. Turun ja Porin läänin maaherra (1957–1971) Esko Kulovaara oli heidän poikansa.
Igor Kolaković

Igor Kolaković (s. 4. kesäkuu 1965) on serbialainen lentopallovalmentaja. Hän valmentaa Serbian maajoukkuetta, ja on saavuttanut neljä MM-kultaa.
Winnipeg Falcons

Winnipeg Falcons oli Winnipegissä toiminut jääkiekkoseura. Seuran perustivat vuonna 1911 aiemmin Icelandic Athletic Clubissa ja Vikings-joukkueessa pelanneet islantilaiset jääkiekkoilijat.
Falcons pääsi kaudeksi 1910–1911 mukaan uuteen vasta perustettun jääkiekkosarjaan, jossa pelasivat mm. Kenora Thistles, Brandon Wheat City ja Winnipeg AAA. Kaudeksi 1913–1914 Falcons siirtyi Independent Hockey Leagueen, missä se saavutti tulokaskaudellaan neljä voittoa ja kahdeksan tasapeliä. Seuraavalla kaudella se voitti mestaruuden.
Kaudella 1919–1920 Falcons pääsi edustamaan Länsi-Kanadaa Allan Cupiin voitettuaan Manitoba Hockey Leaguen mestaruuden sekä peitottuaan Winnipeg Hockey Leaguen mestarin. Frank Frederickson voitti liigan maalikuninkuuden 23 maalillaan kymmenessä ottelussa. Allan Cupin loppuottelussa Falcons voitti Toronton yliopiston joukkueen kaksiosaisessa ottelussa yhteismaalein 11–5. Allan Cupin voittajajoukkue pääsi edustamaan Kanadaa Antwerpenin kesäolympialaisiin. Olympialaisissa joukkue voitti kultamitalin.
Kaikki pelaajat olivat islantilaisten maahanmuuttajien jälkeläisiä. Nykyisin Islannin jääkiekkomaajoukkueen pelipaidassa on haukan kuva kunnianosoituksena maan jääkiekkoperinteille.
Kiristekalvo

Kiristekalvo on elastisesta muovista, yleensä lineaarisesta pientiheyspolyeteenistä (LLDPE) valmistettu tuotteiden kuljetuksen aikaiseen paketointiin ja niputukseen tarkoitettu pakkausmateriaali.
Kiristekalvoa venytetään yleensä yli 100% sen alkuperäisestä pituudesta, pakattavan tuotteen ympärille kiristettäessä. Välitön pakkausteho saavutetaan kalvon pyrkiessä kutistumaan lähelle alkuperäistä pituuttaan. Kiristekalvoilla voidaan paketoida yhtä lailla pieniä laatikoita kuin suuria kuormalavojakin. Pakkaustehoon vaikuttavat käytettävän muovin paksuus ja laatu, esikiristyksen suuruus sekä pakkauskerrosten määrä.
Kiristekalvojen paksuudet alkavat alle 0,01 millimetristä, päätyen yli 0,05 millimetriin. Nk. käsikiristekalvot ovat yleensä 0,017–0,023 mm paksuisia ja 450 mm levyisiä (nk. sidontakalvot 100 mm levyisiä) kalvoja, käsin tapahtuvaa pakkausta varten. Käsikiristekalvojen käyttöä varten on olemassa erilaisia pakkauslaitteita. Nk. konekiristyskalvojen leveydet riippuvat käytettävästä pakkauskoneesta.
Tiivistävän ominaisuuden lisäksi kiristekalvot tarjoavat tuotteelle kohtuullisen hyvän suojan pölyä ja kosteutta vastaan. Kiristekalvot omaavat moniin muihin muoveihin nähden hyvän veto‐, isku‐, lävistys- ja murtolujuuden (venytettäessä yli 500 %). Myös kalvon sisäpinnan kyky tarttua edeltävään kerrokseen on hyvän kiristekalvon tärkeä ominaisuus. Kalvoja on saatavilla ainakin kirkkaana ja mustana.
Alberto Granado

Alberto Granado (8. elokuuta 1922 – 5. maaliskuuta 2011) oli lääketieteen opiskelija, kuten Che Guevarakin. Hän työskenteli Havannan yliopistossa biokemian opettajana.
Nuorukaisina Ernesto Guevara ja Alberto Granado toteuttivat unelmansa matkasta Etelä-Amerikan läpi. Matka alkoi tammikuussa 1952 Argentiinasta. Miehet vaelsivat Argentiinan Brasilian, Chilen ja Perun kautta Venezuelaan, jonne he päätyivät saman vuoden heinäkuussa. 
Matkalla he tekivät merkintöjä päiväkirjaan sairaaloista, leprasiirtoloista, alkuperäisväestöistä ja intiaanien surkeista oloista. Ajopelinä oli osan matkaa ”La Poderosa”, 500-kuutioinen Norton.
Granado on kirjoittanut matkasta kirjan Travelling with Che Guevara: The Making of a Revolutionary. Kirjan ja matkapäiväkirjojen pohjalta on tehty elokuva Moottoripyöräpäiväkirja.
Sarah Geronimo

Elämäkerta

Sarah Geronimo syntyi kolmantena lapsena Delfin Geronimolle. Sarahilla on kolme sisarusta: häntä vanhemmat Johna Rizzie ja Sunshine Grace ja nuorempi Ezekiel Gabriel.
Geronimon ensimmäinen lavaesiintyminen tapahtui erään kauppakeskuksen show’ssa hänen ollessaan kaksivuotias. Hän lauloi laulun "Pasko Na Naman" Pinky Marquezin ja Richard Reynoson kanssa. Hänestä tuli osa lapsishow'ta, Pen-pen de Sarapen.
1. maaliskuuta 2003 hän osallistui Regine Velasquezin juontamaan laulukilpailuun Star For A Night. Geronimo voitti kilpailun pääpalkinnon kappaleellaan "To Love You More". Hän voitti levytyssopimuksen Viva Artist Agencyn kanssa ja rahapalkinnon.

Televisioura

Vuonna 2004 Sarah Geronimo allekirjoitti näyttelijänsopimuksen ohjelmaan Sarah, The Teen Princess. Hänestä tuli myös musiikkiesiintyjä ohjelmaan ASAP. Vuonna 2005 Star Cinema -elokuvan tunnuskappaleen "Can This Be Love". Hänestä tuli myös osa teineille suunnattua ohjelmaa Kiling Ako. Kesällä 2005 Geronimo osallistui US Tour of Pinoy Idols: Return Of The Champions, jota pidettiin valituissa kaupungeissa kahden kuukauden ajan.
Vuonna 2008 Sarah näytteli ABS-CBN:n saippuasarjassa, Bituing Walang Ninging, aloittelevaa laulajaa nimeltä Dorina Pineda. Hän julkaisi myös sarjan soundtrackin.

Elokuvaura

Geronimon debyyttielokuva A Very Special Love julkaistiin 30. heinäkuuta 2008. Se tuotti yli 180 miljoonaa pesoa. Hän levytti myös oman version kappaleesta "A Very Special Love" elokuvaa varten. Helmikuussa 2009 Sarah näyttelee kyseisen elokuvan jatko-osassa You Changed My Life. Kuvaukset aloitettiin marraskuussa 2008 ja elokuva ilmestyi teattereihin ystävänpäivänä 2009.

Musiikkiura

Star For A Night -kilpailun jälkeen Sarah Geronimo esiintyi GMA Networkin ohjelmissa, kunnes sai sopimuksen ABS-CBN:ltä.
Vuoden 2003 syyskuussa Geronimo julkaisi debyyttialbuminsa Popstar: A Dream Come True. Albumi ansaitsi seitsenkertaista platinaa myyden yli 350 000 kopiota. Samana vuonna hän esitti ensimmäiset soolokeikkansa Music Museumissa. Albumilta julkaistiin kolme singleä: "Forever's Not Enough", "To Love You More" ja "Sa Iyo". Marraskuussa 2004 hän julkaisi toisen albuminsa nimeltään Sweet Sixteen. Albumi tavoitti kolmen platinalevyn rajan myyden 150 000 kopiota. Albumin ensimmäinen single oli "How Could You Say You Love Me". Ensimmäisen suuren soolokonsertin hän esitti Arenta Colosseumilla. Viva Records nauhoitti live-DVD-albumin kiertueesta ja julkaisi sen nimellä The Other Side: Live Album. Levy myi platinaa.
Geronimon kolmas studioalbumi Becoming julkaistiin elokuussa 2006, ja hän jatkoi esiintymistä maailmanlaajuisesti konserteilla Alaskassa, Taiwanissa, Kanadassa ja Dubaissa. Hän piti myös "The Other Side Us Tour" -kiertueen San Diegossa, Hanfordissa, Los Angelesissa, San Franciscossa, Chicagossa, Honolulussa, Mauilla, Washington DC:ssä ja Atlantic Cityssä.
Ennen viidettä albumiaan Geronimo julkaisi neljäntenä singlenään kappaleen "I'll Be Here". Albumilleen "Just Me" hän nauhoitti yhdessä Backstreet Boys -yhtyeen Howie Doroughin kanssa kappaleen "I'll Be There".