google/wiki40b huggingface dataset:
The Agonist

The Agonist (aikaisemmin The Tempest) on kanadalainen melodista deathmetalia soittava yhtye. Montrealista kotoisin olevaan yhtyeeseen kuuluu laulaja Alissa White-Gluz kitaristi Danny Marino, basisti Chris Kells, rumpali Simon McKay ja kiertuekitaristi Chris Adolph. The Agonist tunnetaan erityisesti Alissa White-Gluzin tavasta yhdistellä murinalaulua ja puhdasta laulua. Yhtye levyttää Century Media Recordsille. 17.3.2014 yhtye ilmoitti Facebook-sivuillaan laulaja Alissa White-Gluzin jättäneen yhtyeen. Uudeksi laulajaksi ilmoitettiin Vicky Psarakis.
Ansongon–Ménakan eläintensuojelualue

Ansongon–Ménakan eläintensuojelualue (ransk. Réserve partielle de faune d’Ansongo-Ménaka) on luonnonsuojelualue Gaon alueen Ansongon ja Ménakan piireissä Malissa. Kirahvien suojelua varten vuonna 1950 perustetun alueen pinta-ala on 17 500 neliökilometriä.
Sahelin vyöhykkeeseen kuuluvan alueen luonto on kärsinyt suuresti ihmisen toiminnasta. Kirahvit katosivat virallisesti vuonna 2001, mutta alueella elää yhä kultasakaaleja, aavikkokettuja, hietakissoja, punaotsagaselleja ja aavikkogaselleja. Alueen länsirajan muodostavalla Nigerjoella tavataan virtahepoja ja krokotiileja. Valvonta on riittämätöntä eikä tarjolla ole mitään vierailijapalveluita.
Lähdelammi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 15 hehtaaria ja se on 550 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä ja sen rannat ovat alavaa metsämaata. Pohjoisessa sijaitsee maatalon pellot ja sen rannoille on rakennettu neljä vapaa-ajan asuntoa.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Räikälänjoen valuma-alueeseen, johon Räikälänjoen alaosan alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 89,6 metriä mpy. Sen pohjoisrantaan laskee Karanoja, joka tuo Hämeenlinnan puolelta Karanojanummella sijaitsevan jätteenkäsittelylaitoksen luota vesiä. Järven laskuoja on Koskelanoja, joka laskee parin kilometrin päässä Viralanjärven Palsanlahteen.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa lampi oli asumaton, mutta sen ympäristön suot sekä Karalanojan että Koskelanojan puronvarret oli raivattu niitylle. Vuoden 1962 peruskartassa ei järven rannassa ollut vielä mökkejä, mutta vuoden 1979 kartassa ne olivat jo olemassa.
Suomen jäkäläopas

Suomen jäkäläopas on vuonna 2011 Luonnontieteellisen keskusmuseon julkaisema jäkälien määritysopas. Sen ovat toimittaneet Soili Stenroos, Teuvo Ahti, Katileena Lohtander ja Leena Myllys. 
Teos esittelee 481 jäkälätaksonia, mukaan lukien kaikki Suomesta tunnetut suurjäkälät ja eräitä yleisimpiä rupijäkäliä. Se on toistaiseksi laajin suomeksi julkaistu jäkälien määrityskirja.  Suomen jäkäläopas sai vuoden 2011 Tieto-Finlandia-palkinnon.
Aloha Airlinesin lento 243

Lentokone ja miehistö

Lennolla käytetty kone oli Boeing 737-297, joka oli valmistettu vuonna 1969. Kone oli ollut alusta asti Aloha Airlinesin omistuksessa. Koneella oli lennetty onnettomuushetkellä yhteensä 35 496 tuntia ja laskeuduttu 89 680 kertaa, mikä oli maailmanlaajuisesti toiseksi korkein luku Boeing 737:llä. Konetta ei ollut kuitenkaan paineistettu kokonaan läheskään kaikilla lennoilla, koska monet Aloha Airlinesin kohteet olivat niin lähellä toisiaan.
Lentokoneen miehistöön kuului kapteeni, perämies ja kolme lentoemäntää. Kapteenilla oli onnettomuushetkellä takanaan 8 500 lentotuntia, joista 6 700 tuntia Boeing 737:llä, ja perämiehellä 8 000 lentotuntia, joista 3 500 Boeing-737:llä. Konetta ohjasi onnettomuushetkellä perämies. Koneen ohjaamossa oli kapteenin ja perämiehen lisäksi Yhdysvaltojen ilmailuviraston (FAA) lennonjohtaja.

Tapahtumien kulku

Ennen onnettomuutta koneella oli lennetty saman päivän aikana kolme edestakaista lentoa, Honolulusta Hiloon, Mauiin ja Kauaiin, ja lisäksi yksi lento Hololulusta Mauiin ja Mauista Hiloon. Kaikki näistä lennoista olivat sujuneet normaalisti.
Lento 243 lähti Hilosta kello 13.25 (UTC–10). Lennon alku sujui ongelmitta. 24 000 jalan (7 300 metrin) korkeudessa koneen molemmat lentäjät kuulivat kovan pamauksen, jota seurasi tuulen ääni matkustamossa. Perämies katsoi taakseen ja näki, että ohjaamon ovi puuttui ja osa matkustamon kattoa oli poissa. Kapteeni otti koneen ohjaukseensa. Koneen paineistus oli kadonnut, joten lentäjät ja mukana ollut lennonjohtaja pukivat happinaamarit ja aloittivat hätälaskeutumisen. Koneessa oli niin meluista, että lentäjien piti kommunikoida käsimerkeillä.
Räjähdyksen tapahtuessa kaikki matkustajat istuivat paikoillaan ja turvavyövalo paloi. Yksi lentoemännistä seisoi rivin 5 vieressä. Silminnäköijöiden mukaan lentoemäntä imeytyi välittömästi ilmavirtauksen mukana pois koneesta. Hänen ruumistaan ei koskaan löydetty. Muut lentoemännät olivat myös seisaaltaan, mutta he pysyivät koneen sisällä. Toinen heistä pystyi auttamaan ja rauhoittelemaan matkustajia. Toinen taas loukkaantui pahasti ja sai mm. aivotärähdyksen ja vakavia ruhjeita päähän.
Perämies yritti ottaa yhteyden Honolulun aluelennonjohtoon, mutta ei pystynyt melun takia kuulemaan vastausta. Hän myös lähetti transponderilla hätäkoodin. Aluelennonjohto ei saanut radioviestiä, mutta lennonjohtaja näki lähetetyn hätäkoodin ja yritti useamman kerran ottaa yhteyden koneeseen siinä kuitenkaan onnistumatta. 14 000 jalan (4300 metrin) korkeudessa perämies otti yhteyden Mauin lentokentän lennonjohtoon ja ilmoitti paineräjähdyksestä ja hätätilanteesta. Mauin lennonjohto sai viestin ja valmistautui hätälaskuun. Kone teki onnistuneen hätälaskun kello 13.58, minkä jälkeen kone evakuoitiin. Onnettomuudessa kuoli yksi lentoemäntä ja 65 ihmistä loukkaantui, kahdeksan heistä vakavasti.

Onnettomuuden syyt

Onnettomuustutkijat totesivat onnettomuuden johtuneen metallin väsymisestä, jota syövyttävä, kostea meri-ilma oli nopeuttanut. Metallin väsyminen johti erään liitoskohdan pettämiseen. Onnettomuuden taustatekijänä tutkinta piti huollon laiminlyöntiä.
Jorma Kalenius

Jorma Valdemar Kalenius (10. marraskuuta 1941 – 5. heinäkuuta 1996) oli suomalainen kitaristi, basisti ja laulaja. Hän aloitti uransa 1950-luvun lopulla Elvis Presleyn innoittamana ja perusti kavereidensa kanssa rockyhtyeen Jorma Kalenius & His Rock Devils, joka levytti 23. toukokuuta 1960 EP:n ROCK. Yhtyeensä hajottua vuoden 1961 paikkeilla Kalenius vaihtoi kitaran bassoon ja ehti vierailla yhtyeissä kuten: Esquires (1962–1966), Johnny Liebkindin Frankies (1966–1969), Pepe & Paradise (1969) ja Lemon (1972–1974), jonka jälkeen Kalenius lopetti soittamisen kokonaan.
Hooka

Etymologia

Itämaisen vesipiipun eri nimistä hooka(h) tullee englannin kieleen Intian kielissä käytetystä nimityksestä huqqa. Hūka (arabia حقة, urdu حقہ) saattaa viitata myös arabiankieliseen sanaan uqqa, joka tarkoittaa pientä laatikkoa, ruukkua tai purkkia. Nämä nimet viittaavat hookan alkuperäiseen kammio-osan rakenteeseen.
Nargile (نارگيله) tulee persiankielisestä sanasta (نارگیل) eli 'kookospähkinä' ja sanskritin sanasta nārikela (नारीकेल), koska alkuperäinen narǧīla tuli Intiasta ja se valmistettiin kookospähkinän kuorista.
Šiša (شيشة) tulee persian sanasta šiše (شیشه, sananmukaisesti käännettynä 'lasi' eikä pullo).
Hašiš (حشيش) tarkoittaa arabian kielessä 'ruohoa', joka on saattanut olla tupakan toinen nimi. Toisessa lähteessä kerrotaan: "Varhaisissa arabialaisissa kirjoituksissa termi hašiš viittasi paitsi kannabishartsiin myös kuivattuihin lehtiin tai kukkiin." 
Perinteisesti hookahissa poltettavaa makutupakkaa kutsutaan shishaksi.

Terveys

Šišan ”savu” on vesimaljan kautta kulkevaa viileää vesihöyryä, josta pieni osa terveydelle haitallisista aineista – nikotiinista ja karbonyyleistä – suodattuvat vesipiipun veteen. Tämä on nähtävissä polttelun jälkeen veden sameutena ja pahana hajuna. Hookahin terveellisyys riippuu kuitenkin pitkälti siitä, mitä sen pesässä poltetaan. Markkinoilla on täysin tupakkavapaita, nikotiinittomia vaihtoehtoja.
Vesihiisi (Rovaniemi)

Vesihiisi on Rovaniemen kaupungin uimahalli. Vesihiidessä on yksi 25 metrin allas, jossa on yhden ja kolmen metrin ponnahduslauta sekä viiden metrin hyppytaso. Vesihiidessä on myös lastenallas, jossa on liukumäki, hieronta-allas ja kahluuallas.
Vuonna 1967 valmistuneen Rovaniemen uimahallin ovat suunnittelleet arkkitehdit Olli ja Eija Saijonmaa. Sen peruskorjauksen suunnitteli Juha Paldanius.
Kanelihappo

Esiintyminen luonnossa ja biosynteesi

Kanelihappoa esiintyy lukuisissa kasveissa. Tällaisia ovat esimerkiksi kaneli, kassiakaneli, kokapensas, eräiden sitruksien hedelmien kuoret ja lehdet sekä stroax-, peru- ja tolubalsamit. Lisäksi monet kasvit sisältävät aromaattisissa öljyissään kanelihapon estereitä eli kinnamaatteja. Kanelihappoa muodostuu kasveissa osana fenyylipropanoidireittiä. Kanelihappoa muodostuu fenyylialaniinista fenyylialaniiniammoniakkilyaasin katalysoimana. Kanelihaposta kasvit muokkaavat edelleen esimerkiksi p-kumaarihappoa kanelihappo-4-hydroksylaasin katalysoimana.

Ominaisuudet

Huoneenlämmössä kanelihappo on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste ei juurikaan liukene veteen, mutta liukenee paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten alkoholeihin, asetoniin, dietyylieetteriin ja bentseeniin. Yhdiste on muiden karboksyylihappojen tavoin heikko happo. Kanelihappolla esiintyy cis-trans-isomeriaa, ja muodoista pysyvin on trans- eli E-isomeeri. Trans-isomeeri voidaan muuttaa cis-kanelihapoksi säteilyttämällä UV-säteilyllä. Kanelihapon reaktiot ovat tyypillisiä orgaanisille karboksyylihapoille, ja se reagoi helposti alkoholien kanssa estereiksi. Muita tyypillisiä reaktiota ovat kaksoissidoksen hapetus epoksidiksi tai kaksoissidosten tai aromaattisen renkaan pelkistys vedyn ja metallikatalyytin avulla 3-fenyylipropaanihapoksi tai 3-sykloheksaanipropaanihapoksi. Kuumennettaessa kanelihappoa emäksisissä olosuhteissa se dekarboksyloituu, ja muodostuu styreeniä.
Viiksipeukaloinen

Levinneisyys

Viiksipeukaloista tavataan Boliviassa, Brasiliassa ja Perussa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 5 960 000 km². Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Mihailovin tykistöakatemia

Mihailovin tykistöakatemia (ven. Михайловская военная артиллерийская академия) on Pietarissa toimiva sotilasakatemia. Koulu on yksi Venäjän arvostetuimpia sotilasoppilaitoksia. Mihailovin tykistökoulu sai vuonna 1849 nimen suuriruhtinas Mihail Pavlovitšin mukaan. Vuonna 1855 koulun upseeriluokista muodostettiin Mihailovin tykistöakatemia. Neuvostoaikana, vuoteen 1995 asti koulu tunnettiin nimellä M. I. Kalininille nimetty Leningradin tykistöakatemia (ven. Военная артиллерийская академия им. М. И. Калинина), Mihail Kalinin'in mukaan. 
Akatemian johtaja oli vuosina  1867–1878 Axel Gadolin. Koulun oppilaana ovat olleet mm. Vilho Nenonen ja Aslan Mashadov.
SES

SES S. A. on luxemburgilainen satelliittitietoliikennekonserni. Vuonna 2010 sillä on käytössään 43 tietoliikennesatelliittia.  Yhtiön perustamisen aikaan, vuonna 1985, nimi oli Société Européenne des Satellites.

Omistus, johto, konsernin osat

SES perustettiin Luxemburgin valtion omistamaksi yhtiöksi. Luxemburg on edelleen sen pääosakas. Konsernin liikevaihto on noin 1600 miljoonaa euroa ja voitto noin 400 miljoonaa euroa. Sen palveluksessa on 1600 ihmistä. Vuonna 2010 yhtiön toimitusjohtajan toimii Romain Bausch.
Konserni hallitsee useita alueellisia yhtiöitä: SES Astra (EU-alue), SES World Skies (Pohjois-, Väli-, ja Etelä-Amerikka, Afrikka, Keski-Itä ja Aasia)), SES Sirius, ND SatCom ja Astra Platform Services. Sillä on vähemmistöomistuksia seuraavissa yhtiöissä: QuetzSat (Meksiko), Ciel (Kanada), O3b Networks (pääkonttori Jerseyn saarella) ja YahLive (Keski-Itä).
Vuoden 2010 kesällä yhtiö ilmoitti aikovansa panostaa yhden miljardin dollarin edestä vuoteen 2015 mennessä yhtiön liikevaihdon kasvattamiseen. Samalla sen satelliittien määrä laskee 43:sta 38:aan. Yhtiön on tilannut 15 uutta satelliittia vanhojen satelliittiensa korvaajiksi. Noin 85% sen uudesta satelliittikapaasiteetista on sijoitettu sellaisille asemille kiertoradalla, joilta ne pyrkivät hankkimaan konsernille liikevaihtoa Keski-Idän, Afrikan, Latinalaisen Amerikan ja Aasian markkinoilta.
Mäkiapila

Ulkonäkö ja koko

Monivuotinen mäkiapila kasvaa noin 20–50 cm korkeaksi. Kasvin varsi on pysty ja karvainen. Lehdet ovat kolmisormisia ja niiden lehdykät ovat suikeita tai suippoja, nirhalaitaisia ja alta karvaisia. Aluslehtien lehdykät ovat 3–7 cm pitkiä. Lehtien korvakkeet ovat pitkälti ruodin kanssa yhdiskasvuisia. Pallomaiset ja pitkäperäiset kukinnot sijaitsevat varsien päissä ja niitä on usein kaksi yhdessä. Kukat ovat perällisiä ja väriltään aluksi kellanvalkoisia, kukinnan jälkeen kellanruskeita. Kukan verhiö on karvainen, kellanvalkoinen teriö tyveltä yhdislehtinen ja 7–9 mm pitkä. Mäkiapila kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa. Siemenet kypsyvät verhiön sisään jäävässä palossa.
Mäkiapila muistuttaa Suomessa tavattavista muista apiloista eniten yleistä alsikeapilaa (T. hybridum).

Levinneisyys

Mäkiapilaa tavataan Pohjois-Espanjasta läpi Keski- ja Itä-Euroopan Keski-Venäjälle saakka. Etelässä lajin levinneisyysalue ulottuu Keski-Italiaan, Pohjois-Balkanille ja Kaukasukselle, pohjoisessa Baltiaan, Keski-Ruotsiin ja Etelä-Suomeen. Norjassa ja Tanskassa laji on harvinainen. Suomessa mäkiapila on Ahvenanmaalla ja Lounais-Suomessa muinaistulokas. Samoilla alueilla lajia voi myös varmimmin tavata Suomessa, joskin harvinaisena. Muualla Suomessa laji satunnainen tulokaslaji, jota on harvakseltaan tavattu Kemin korkeudelle saakka. Viime vuosikymmeninä laji on suuresti harvinaistunut kaikkialla Suomessa. Se on muun muassa hävinnyt kokonaan Satakunnasta.

Elinympäristö

Mäkiapila kasvaa kuivilla kasvupaikoilla, kuten kallioilla, pientareilla ja kedoilla. Toisinaan sitä saattaa tavata tulokkaana satamissa ja rautateillä.
Digitalis (albumi)

Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut Rolf Wikström.
Swatch

Swatch on sveitsiläisen Swatch Groupin rannekellomerkki. Sen ensimmäinen kellomallisto, johon kuului kaksitoista mallia, tuli Sveitsin markkinoille 1. maaliskuuta 1983. Malliston kellot olivat edullisia (50 CHF), ja ne koostuivat vain 51 osasta (tavallisesti 91).

Nimi

Swatch-nimi oletetaan usein olevan yhdistetty sanoista Swiss watch (sveitsiläinen kello), mutta se tulee sanoista Second watch.
The Best of Nelly Furtado

Taustaa

Furtadon oli tarkoitus julkaista Lifestyle-niminen albumi, mutta hänellä ei mielestään ollut tarpeeksi hyvää materiaalia albumiin, joten sen julkaisua lykättiin. Lifestylen sijaan päätettiin julkaista kokoelma-albumi, The Best of Nelly Furtado, joka sisältää Furtadon hittejä vuosien varrelta sekä kolme uutta kappaletta: ”Night Is Young”, ”Girlfriend in the City” ja ”Stars”.
Canossa

Canossa on kunta ja linnakaupunki Italiassa Emilia-Romagnan alueella Reggio Emilian maakunnassa. Canossassa on noin 3 800 (2015) asukasta, mutta siellä käy vuosittain yli 30 000 matkailijaa.

Canossan matka

Canossa tunnetaan paikkana, jossa keisari Henrik IV nöyrtyi vuonna 1077. Hän seisoi kolme päivää lumisateessa paljain päin saadakseen paavi Pyhä Gregorius VII:n päästämään hänet pannasta. Tämän tapahtuman muistoksi puhutaan Canossan matkasta, kun tarkoitetaan vastentahtoista nöyrtymistä ylivoimaisen kilpailijan edessä, etenkin politiikassa.

Nähtävyyksiä

Sen merkittävimpiin nähtävyyksiin kuuluvat Toscanan kreivitär Matildan linnan rauniot. Linna rakennettiin 900-luvulla, ja se tuhoutui 1200-luvulla.
Jordan Schroeder

Ura

Schroeder pelasi vuodet 2006–2008 Yhdysvaltain alle 17- ja 18-vuotiaiden maajoukkueessa, muun muassa NAHL-juniorisarjaa. Hän siirtyi kaudeksi 2008–2009 Minnesotan yliopistojoukkueeseen, jossa Schroeder teki 35 ottelussa tehot 13+32=45. Hän voitti NCAA:n tulokkaiden pistepörssin, valittiin WCHA:n vuoden tulokkaaksi sekä WCHA:n tulokkaiden tähdistökentälliseen. Schroeder oli Minnesotan yliopistojoukkueen toiseksi paras pistemies Rayn Stoan jälkeen, hän sijoittui WCHA:n pistepörssissä viidenneksi ja syöttöpörssissä toiseksi Minnesota-Duluthin yliopiston Justin Fontainen jälkeen. Kesällä 2009 Vancouver Canucks varasi Schroederin 22. pelaajana.
Kaudella Schroederin tehot WCHA:ssa olivat 11+17=28, mutta hän jakoi Minnesotan yliopistojoukkueen sisäisen pistepörssin voiton Tony Lucian kanssa. Schroeder valittiin kauden päätteeksi WCHA:n akateemiseen tähdistökentälliseen. Hän teki maaliskuussa 2010 kolmivuotisen tulokassopimuksen Vancouver Canucksin kanssa ja siirtyi jo saman vuoden keväänä sen farmijoukkueeseen Manitoba Mooseen, AHL:ään. Schroeder teki siellä 11 runkosarjaottelussa tehot 4+5=9 ja kuudessa playoff-ottelussa tehot 3+3=6.
Schroeder pelasi kauden 2010–2011 kokonaan Manitoba Moosessa. AHL:n tulokaskausi toi 61 runkosarjaottelussa tehot 10+18=28.
Kausilla 2012–2013 ja 2013–2014 NHL-pelejä Canucksin paidassa kertyi 56 ja tehopisteitä 6+9=15. Lopullista murtautumista NHL:ään ei kuitenkaan tapahtunut, vaan välillä hän istui katsomossa tai pelasi farmissa. Kesällä 2014 Schroeder siirtyi Minnesota Wildiin kahden vuoden sopimuksella.
Heath Woodin kalmisto

Heath Woodin kalmisto on viikinkiaikainen kumpukalmisto Englannin Derbyshiressä.  Se on ainoa Englannista tunnettu skandinaavista alkuperää oleva kohde, jossa on tehty polttohautauksia. Hautausmaassa on kaikkiaan kuusikymmentä hautakumpua, joista tutkijat ovat vuosien varrella avanneet kolmanneksen. Vuonna 1855 haudoista löydettiin luita ja pieniä rautaesineitä. Vuosina 1941–1945 tehdyissä kaivauksissa löytyi solkia ja pieni miekka, jonka avulla löydöt ajoitettiin suunnilleen 800-luvun lopulle. Vuonna 1955 aluetta hallinnoiva metsäviranomainen halusi suorittaa hakkuita ja istutuksia, mistä syystä aluetta tutkittiin vielä kolmen viikon ajan. Kaikkia vainajia ei ole polttohaudattu, vaan alueelta löytyi myös ruumishautauksia, ja lisää solkia ja hakasia. Yhdessä haudassa oli hopeafiligraanista tehty koru. 1940- ja 1950-lukujen löydöt ovat Derbyn kaupunginmuseossa. 1800-luvulla luetteloidut löydöt ovat kadonneet.
Vuosina 1998–2000 aluetta tutkittiin uudelleen. Näiden tutkimusten perusteella pääteltiin, että alue on voinut olla sotilaskalmisto vuosina 873–878.
Jacques Pani

Jacques Pani (s. 21. toukokuuta 1946 Troyes) on entinen ranskalainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli pituushyppy.
Pani sijoittui Budapestin EM-kilpailuissa 1966 pituushypyssä 11:nneksi tuloksella 731 cm; karsinnassa hän hyppäsi tuloksen 754 sm. Méxicon 1968 olympialaisissa hän sijoittui seitsemänneksi tuloksella 797 cm. Ateenan EM-kilpailuissa 1969 hänen sijoituksena oli seitsemäs ja tuloksensa 787 cm. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hän karsiutui tuloksella 741 cm.
Sisäratojen EM-kilpailuissa Pani sijoittui vuonna 1968 viidenneksi tuloksella 753 cm sekä vuonna 1972 kuudenneksi tuloksella 779 cm.
Pani voitti pituushypyssä Ranskan mestaruuden vuosina 1967, 1968, 1969 ja 1971. Hän paransi Ranskan ennätystä neljästi: vuonna 1967 tuloksin 802 cm ja 803 cm, vuonna 1968 lukemiin 808 cm sekä vuonna 1969 lukemiin 816 cm. Myötätuulessa hän hyppäsi tuloksen 822 cm. Hänen ennätyksensä 100 metrin juoksussa oli 10,4 s.
Niilo Wadenström

Niilo Wadenström (1905–1945) oli suomalainen kirjallisuuden suomentaja. 
Wadenströmin vanhemmat olivat metsänhoitaja Robert Waldemar Wadenström (1873–1911) ja Aleksandra Fredrika Mäki (s. 1879). Hänen sisaruksiaan olivat kirjailija Erkki Vala ja runoilija Katri Vala.
Heikki Ahtiala

Heikki Ahtiala (1913–1983) oli suomalainen piirtäjä ja mainosgraafikko. Ahtiala voitti useita palkintoja julisteillaan.
Heikki Ahtiala opiskeli vuosina 1934–1936 Taideteollisuuskoulussa. Jo tällöin hän aloitti mainosuransa mainostoimisto SEK:ssa, jonka palveluksessa hän oli vuoteen 1949. Tällöin hän siirtyi Ilmo Oy:n palvelukseen.
Vuonna 1951 Ahtiala vaihtoi työpaikkaa Oy Mainos Taucher Reklam Ab:hen, jossa hän työskenteli eläkeikään saakka. Yhtiössä hän vastasi art directorina projektien suunnittelusta ja nuorten graafikkojen opastamisesta, joten hänen omat suunnittelutyönsä jäivät sivuosaan. Päätyönsä ohessa Heikki Ahtiala opetti tekstausta ja layoutia Mainosgraafikkokoulussa sekä Taideteollisessa ammattikoulussa.
Ahtiala voitti useita palkintoja sunnittelemillaan julisteilla. Vuonna 1952 hän voitti yhdessä Aimo Ronkaisen ja Rolf Christiansonin kanssa Helsingin Olympialaisia varten järjestetyn julistekilpailun, joskin mikään kilpailun julisteista ei päätynyt toteutukseen saakka. Vuonna 1960 Ahtiala voitti ensimmäisen palkinnon Finlandia-julistekilpailussa kategoriassa ”Suomalainen kulttuuri”.
Gold Standard Laboratories

Gold Standard Laboratories tai GSL oli indie-levy-yhtiö, jonka perusti Sonny Kay vuonna 1993 Boulder, Coloradossa. Vuonna 2000 se siirrettiin San Diego, Kaliforniaan, Yhdysvallat, ja kaksi vuotta myöhemmin Los Angelesiin. Sen pääkonttori sijaitsi L.A:ssa siihen asti, kun se lopetettiin 29. lokakuussa 2007.
Jevgeni Spangenberg

Jevgeni Pavlovitš Spangenberg (ven. Евгений Павлович Спангенберг; 1898 Taka-Baikalia – 1968) oli neuvostoliittolainen lintutieteilijä ja luontokirjailija.
Spangenberg oli syntyisin aatelisesta von Spangenberg-suvusta. Valmistuttuaan kymnaasista hän joutui puna-armeijaan ja kotiutettiin 1921. Hän opiskeli Moskovan yliopistossa ja valmistui 1930. Tämän jälkeen hän työskenteli Riista- ja turkiseläintuotannon tutkimuslaitoksessa ja osallistui useille tutkimusmatkoille, joilla hän keräsi huomattavat kokoelmat, ja jotka hän lahjoitti Moskovan yliopiston eläintieteelliselle museolle, jonne hän pääsi töihin 1946. Hän toimi lintutieteen osaston vanhempana tutkijana vuodesta 1950 alkaen ja osallistui Ptitsy Sovetskogo Sojuza-teoksen (1951–1954) toimittamiseen. Spangenberg oli ensimmäinen munakokoelmien keräilijä Venäjällä.
Kuolinnaamio

Kuolinnaamio on kuolleen henkilön kasvoista otettuun muottiin jostain helposti muokattavasta materiaalista, kuten kipsistä tai vahasta tehty valos, jonka tarkoituksena on säilyttää hänen kasvonpiirteensä.
Tapa ottaa vainajasta kuolinnaamio on tiettävästi peräisin muinaisroomalaisesta käytännöstä. Patriisiperheet säilyttivät esi-isiensä kuolinnaamioita kotialttarinsa yhteydessä osana Numan uskonnon harjoitusta.
Eräs tunnetuimpia kuolinnaamioiden valmistajia oli pariisilainen Marie Tussaud, jonka yritys siirtyi sittemmin Lontooseen.
Nykyisin Tussaud'n vahakabinetin kokoelmissa on runsas valikoima mm. Ranskan suuren vallankumouksen aikana mestattujen henkilöiden kuolinnaamioita.
Helena Junttila

Helena Junttila  (15. helmikuuta 1963 Simo) on lappilainen taidemaalari. Hän varttui Kittilässä ja Sodankylän Askan kylässä. Hän asuu Sodankylän Askassa taiteilijakylässä.

Ura

Junttila valmistui Vapaan taidekoulun ammatilliselta linjalta Helsingissä vuonna 1989. Helena Junttila on tullut tunnetuksi tussipiirroksista ja maalauksista, joissa hän kuvaa ihmistä eläinten, kasvien, myyttisten hahmojen ja luonnonvoimien kanssa. Eläimistä etenkin karhu toistuu usein Junttilan teoksissa. Junttilan teoksia on ollut esillä eri puolilla maailmaa. Hänen teoksiaan kuuluu Rovaniemen taidemuseon kokoelmiin.
Junttila on Suomen taidemaalariliiton jäsen vuodesta 1996 ja kuuluu Lapin Taiteilijaseuraan, jonka hallituksen jäsen hän oli vuosina 1997–1999 ja 2001–2007 sekä puheenjohtaja 2005–2006.
Vuonna 2006 Junttila oli ehdolla Garnegie Award -näyttelyyn.

Tunnustuksia

Lapin taidetoimikunta palkitsi Junttilan vuonna 2013 Lapin taide-elämän puolesta tehdystä työstä. Vuonna 2016 Junttila oli LuostoClassicin vuoden taiteilija. Junttila sai Lapin rahastolta 2014 visuaalisten taiteiden kokovuotisen 22 000 euron apurahan. Vuonna 2011 hän sai Lapin taidetoimikunnalta 500 euron kohdeapurahan.

Yksityiselämä

Helena Junttilan puoliso on graafikko Jukka Tarkiainen.Helena Junttila on Einari Junttilan lapsenlapsi.

Kirjallisuus

Helena Junttila. Kustannus-Puntsi, 2004 ISBN 952-5343-23-5
Linikkalanlammi

Maantiede

Lammen pinta-ala on 4,6 hehtaaria ja sen pituus on 450 metriä ja leveys 150 metriä. Siihen laskee pelto-oja, mutta laskuojaa sillä ei ole. Sen rantaviiva on 1,0 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin puistoa. Lampi sijaitsee Forssan kaupunkialueella Korkeavahan pohjoispuolella.

Luonnonhistoria

Forssan kaupungin pohjoispuolella kulkee itä-länsi-suuntaisena harjujakso, joka ei juurikaan erotu ympäristöstään. Sen korkeimman kohdan juurella sijaitsee Linikkalanlammi. Lampi sijaitsee supassa, joka on syntynyt jääkauden jälkeen harjuhiekkaan hautautuneen jäälohkareen sulmaisesta.

Virkistys

Lammen kaakkoisrannalla sijaitsee Forssan kaupungin ainoa uimaranta, jossa on valvontaa, kioski ja sauna. Muita uimapaikkoja on vielä viisi muuta.