google/wiki40b huggingface dataset:
Roast

Roast on yhdysvaltalaisperäinen komediatapahtuma, jossa roastin kohteena oleva päähenkilö istutetaan yleisön eteen kuuntelemaan itseensä kohdistuvia herjoja ja pilkantekoa. Roastaajina toimii yleensä joukko koomikoita ja kohteen ystäviä, mutta roastaajina saattavat yhtä hyvin toimia myös julkisuudesta tutut henkilöt. Roastin kohteeksi valitaan usein paljon eri yhteyksissä esillä ollut julkisuuden henkilö, koska hänen elämänsä ja taustansa ovat myös suurelle yleisölle tuttuja. Roast on pohjimmiltaan hyväntahtoinen tapahtuma, jonka tarkoitus on yhtä paljon kunnioittaa kohdetta kuin irvaillakin hänelle.
Roastin avaa seremoniamestari eli roastmaster esittelemällä roastauksen kohteen yleisölle. Tämän jälkeen roastaajat vuorollaan herjaavat kohdetta ja myös toisiaan usein hyvin räävittömin sanamuodoin ja henkilökohtaisuuksiin mennen. Lopuksi kohde itse pitää puolustuspuheenvuoron, jossa hän samalla saa tilaisuuden pilkata roastaajiaan.
Roastien historia ulottuu 1920-luvun New York Friar's Clubille, jossa roasteja alettiin järjestää säännöllisesti. Dean Martin toi roastit yleiseen suosioon Yhdysvalloissa 1960- ja 1970-luvuilla. Nykyisin tunnetuimpiin roasteihin kuuluvat televisioidut Comedy Central -kanavan roastit. Comedy Central Roasteissa kohdehenkilöinä ovat olleet Drew Carey, Jerry Stiller, Rob Reiner, Hugh Hefner, Chevy Chase, Denis Leary, Jeff Foxworthy, Pamela Anderson, William Shatner, Flavor Flav, Bob Saget, Larry the Cable Guy, Joan Rivers, David Hasselhoff, Donald Trump, Charlie Sheen, Roseanne Barr, James Franco ja Justin Bieber. Suomessa näitä roasteja on esittänyt televisiokanava Jim.
Suomessa roast on varsin tuore ilmiö ja sen perinnettä on alkanut vaalia helsinkiläinen ohjelmaravintola Apollo Live Club, jonka järjestämiin iltoihin on valittu kohdehenkilöiksi Sakari Kuosmanen, Esko Eerikäinen, Anu Saagim, Frederik ja Teuvo Hakkarainen. Tämän lisäksi stand up -ohjelmatoimisto Suomen Komiikkateollisuus on järjestänyt roasteja jossa kohdehenkilöinä ovat olleet Janne Kataja ja Matti Nykänen.
Grafton (kuunari)

Grafton oli australialainen 56 tonnin kuunari, joka haaksirikkoutui vuonna 1964 Aucklandin saarille.

Haaksirikko

Aluksen omistajat etsivät eteläisen Tyynenmeren saarilta hopeaa. Kun hopeaa ei löytynyt, miehet pyrkivät pyydystämään merileijonia niiden
rasvan takia. Grafton ankkuroi kapeaan salmeen. Kova myrsky katkaisi ensin yhden, sitten toisen ankkurikettingin. Grafton paiskautui kalliorantaan ja rikkoutui.

Eloonjääneet

Laivan viisi eloonjäänyttä pysytteli saarella hengissä metsästämällä merileijonia. Kun merileijonat katosivat, miesten oli tyydyttävä kasveihin, äyriäisiin ja lintuihin.
He koettivat ensin rakentaa suuren veneen. Kun tämä epäonnistui, 
miehet parantelivat jollaa. Kolme miestä purjehti pohjoiseen hakemaan apua.
Suunnilleen samaan aikaan haaksirikkoutui saaren toiselle puolelle Invercauld, mutta haaksirikkoutuneet eivät kohdanneet toisiaan, vaikka välimatkaa oli vain noin 35 km.
Esko Poikela

Esko Poikela on ollut Liedon kunnanjohtaja vuodesta 2014 lähtien. Sitä ennen hän oli Kaarinan sivistysjohtaja vuodesta 2010, sitä ennen rehtori koulussa Kaarinassa vuodesta 2002 ja sitä ennen sivistysjohtaja Liedossa vuodesta 1998. Liedon kunnanhallitus esitti yksimielisesti häntä kunnanjohtajaksi ja kunnanvaltuuston valitessa kunnanjohtajan hän sai 36 ääntä 45:stä.
CAS-numero

CAS-numero (Chemical Abstract Service) on yhdysvaltalainen kemikaalien tunnistenumerojärjestelmä, jolla pyritään helpottamaan kemikaalien ja yhdisteiden tunnistamista sekä tietokanta- ja internethakuja ilman monimutkaisia kemiallisia nimiä.
Kemikaalin CAS-numero on väliviivalla erotettu kolmiosainen numerosarja. Ensimmäisessä osassa voi olla seitsemän numeroa, toisessa osassa kaksi numeroa ja kolmas osa muodostuu yhden numeron tarkistusosasta. Tarkistusosa lasketaan kertomalla toisen osion viimeinen numero yhdellä, toiseksi viimeinen kahdella jne. ja saadusta summasta otetaan kymmenellä jaettu jakojäännös tarkistusnumeroksi kolmanteen osioon. Esimerkiksi veden CAS-numero on 7732-18-5. Tarkistusosa lasketaan kaavalla (8×1 + 1×2 + 2×3 + 3×4 + 7×5 + 7×6) mod 10 = 5. Viikossa noin 50 000 kemikaalia saa oman CAS-numeron. Helmikuun 20. päivänä 2012 oli 63 551 098 orgaanisella ja epäorgaanisella aineella oma CAS-numero.
Harare

Historia

Englantilaiset perustivat kaupungin vuonna 1890 tukikohdaksi palkka-armeijalleen, jonka oli organisoinut Rhodesian perustaja Cecil Rhodes. Kaupunki sai alun perin nimekseen Fort Salisbury Ison-Britannian silloisen pääministerin, Salisburyn markiisin mukaan. Myöhemmin kaupungin nimestä jätettiin pois linnakkeeseen viittaava Fort, ja nimeksi tuli pelkkä Salisbury. Salisbury sai kunnan oikeudet vuonna 1897. Rautatieyhteys kaupunkiin saatiin toukokuussa 1899. Kaupunki Salisburysta tuli vuonna 1935. Se oli Rhodesian ja Njassamaan liiton pääkapunkina vuosina 1953–1963. Tämän jälkeen se oli edelleen Etelä-Rhodesian pääkaupunkina. 
Vuonna 1965 siitä tuli pääministeri Ian Smithin johtaman Rhodesian pääkaupunki. Silloin Salisbury alkoi kehittyä nykyaikaiseksi kaupungiksi. Kun Robert Mugabe nousi valtaan vuonna 1980, hän halusi vaihtaa pois pääkaupungin eurooppalaisperäisen nimen, ja myös teki näin 18. huhtikuuta 1982. Silloin Zimbabwe vietti perustamisensa kaksivuotisjuhlaa. Kaupunki nimettiin uudelleen shona-heimon päällikön Neharawan mukaan.  Ennen vallanvaihdosta mustien asuinalue, joka nykyään tunnetaan nimellä Mbare, oli nimeltään Harari. 
Vuoden 1999 jälkeen niin Zimbabwea kuin sen pääkaupunkiakin ovat koetelleet talousromahdus ja hyperinflaatio. Monet Hararen kunnalliset palvelut, kuten jätteiden kerääminen ja katujen kunnossapito ovat lakanneet olemasta. Kaupungin vaaleilla valittu valtuusto on lakkautettu ja nykyisessä valtuustossa on hallituksen nimittämät valtuutetut.
Zimbabwelainen sanomalehti The Financial Gazette kuvasi kaupungin tilannetta vuonna 2006, että "auringonpaisteen kaupungista on tullut lokavesien peittämä farmi". Vuosina 2009- 2011 Economist Intelligence Unit ei myöskään kaunistellut Hararen tilannetta raportissaan. Sen mukaan kaupunki oli hankalin mahdollinen paikka elää. Arviointi perustui poliittiseen vakauteen, terveydehuollon, ympäristön ja opetuksen tasoon sekä infrastruktuurin rapautumiseen. 
Zimbabwen hallitus julisti vuonna 2005 aloittavansa "Operaatio Murambatsvinan" (suom. Aja roskat ulos). Käytännössä se tarkoitti slummien purkamista kaikista maan kaupungeista. Virallisesti väitettiin sen olevan osa rikollisuuden vastaista taistelua ja asuinolosuhteiden parantamista  käsittelevää sosiaaliohjelmaa. Oppositio kuitenkin kyseenalaisti nämä tarkoitusperät. Oppositiopuolue MDC:n (Movement for Democratic Change) kannattajat olivat köyhempää väestöä ja asuivat juuri niissä slummeissa jotka hallitus puratti. Vuonna 2006 hallitus aloitti uusien talojen rakennuttamisen purettujen tilalle.
Keltapetoyökkönen

Koko ja ulkonäkö

Keskikokoinen yökköslaji, jonka yleisväri vaihtelee vaalean kellertävästä voimakkaan ruskeaan. Siiven poikkiviivat ovat yleensä hyvin näkyvissä, ja niiden välinen alue on muuta siipeä tummempi. Keskivarjo on himmeä. Munuaistäplä saattaa olla ympäristöään vaaleampi, ja sen takareunassa on helposti erottuva, tumma täplä. Siiven ulkoreunassa on rivi tummia nuolitäpliä. Takasiivet ovat harmaat, joskus reunastaan vaaleankeltaiset. Levätessään perhonen pitää siipiään kattomaisesti ruumiin sivuilla. Siipiväli on 22–33 mm.
Kulmayökkönen (Enargia paleacea) on väritykseltään samanlainen kuin keltapetoyökkönen, mutta se on hieman kookkaampi.

Levinneisyys ja lentoaika

Suomessa petoyökköstä tavataan Etelä-Lappiin asti. Laji lentää heinäkuun lopulta syyskuulle.

Elinympäristö ja elintavat

Aikuiset perhoset elävät kukkien medellä. Ne lentävät sekä valolle, että sokeripitoisten syöttien luokse. Munat talvehtivat.

Ravintokasvi

Toukka on polyfagi, jonka ravinnoksi kelpaavat monet lehtipuut. Kasviravinnon lisäksi toukka syö myös muita toukkia sekä omia lajikumppaneitaan.
Antti Seppälä

Antti Seppälä (13. elokuuta 1938 Jaala – 3. syyskuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen juristi ja sosiaali- ja terveysministeriön virkamies, työuransa viimeisinä vuosina ulkomaalaisvaltuutettu.
Seppälä valmistui Helsingin yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi 1963 ja oikeustieteen lisensiaatikso 1973. Hän työskenteli ulkomaalaisasioiden parissa jo ollessaan hallitusneuvos, ja kun valtuutetun virka perustettiin, hän haki sitä ja valittiin.
Elin Nordlund

Elin Johanna Nordlund (4. helmikuuta 1855 Pori – 27. elokuuta 1932) oli suomalainen taidemaalari.
Nordlundin vanhemmat olivat Porin lyseon rehtori, kirjailija Carl Ferdinand Nordlund (1820–1905) ja Johanna Elisabet von Schantz (1831–1901). Hän opiskeli kotimassa Hjalmar Munsterhjelmin ja Maria Wiikin johdolla sekä Adolf von Beckerin yksityisessä akatemiassa. Ulkomailla hän opiskeli August Malmströmin johdolla Tukholmassa 1871–1872 sekä R. Collinin ja Gustave-Claude-Etienne Courtois’n johdolla Pariisissa 1885–1886 ja Julius Paulsonin johdolla Kööpenhaminassa 1887–1888. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1895, 1896 ja 1897. Nordlund toimi piirustuksenopettajana oppikouluissa 1875–1912.
Edvard Merikari

Edvard Merikari (sukunimi aik. Asp; 2. huhtikuuta 1869 Puolanka – 8. toukokuuta 1953 Ii) oli suomalainen runoilija, toimittaja, kirjanpitäjä ja kirjailija.
Merikarin vanhemmat olivat ruukin kirjanpitäjä, kunnankirjuri Jaakko Asp ja Liisa Puhakka. Hänen sisarensa oli runoilija Isa Asp.
Merikari pääsi ylioppilaaksi Oulun Suomalaisesta Yksityislyseosta 1890 ja työskenteli aluksi maanviljelijänä Puolangalla. Hän oli 1895–1901 opettajana useilla paikkakunnilla eri puolilla Suomea. Vuosina 1901–1903 Merikari opiskeli Helsingissä Suomen Liikemiesten Kauppaopistossa. Hän oli sitten toimittajana Uusi Suometar-lehdessä ja 1907–1912 hän asui Yhdysvalloissa toimien amerikansuomalaisten lehtien toimittajana.
Suomeen palattuaan Merikari oli Suomen Lähetysseuran kustannusliikkeen päätoimisena hoitajana 1912–1917 ja valtioneuvoston kirjapainon kirjanpitäjänä 1917–1936. Hän avusti myös Oulussa ilmestyvää Kaleva-lehteä. Eläkkeelle jäätyään kamreerin arvonimen saanut Merikari muutti 1938 Iin Asemakylään asumaan. Eläkevuosinaan hän kirjoitti runsaasti tilapäisrunoja merkkipäiviä ja juhlia varten sekä laati paikallishistoriaan ja kotiseutuaiheisiin liittyneitä kirjoituksia joita julkaistiin muun muassa Kalevassa.
Merikari julkaisi hengellisiä kirjoja ja hän kirjoitti myös paljon hengellistä ja isänmaallisaiheista runoutta. Tunnetuin Merikarin runoista on 1952 Kaltio-lehdessä ilmestynyt Wanahan Oulun kuva. Merikari sävelsi myös joitain runojaan ja hän sävelsi myös sisarensa Isa Aspin Aallon kehtolaulu-runon.
Peter Selin

Peter Selin (s. 3. tammikuuta 1953) on suomalainen urheilutoimittaja, jonka ykköslaji on pyöräily. Hän selostaa Eurosportilla muun muassa Ranskan, Italian ja Espanjan ympäriajot sekä yksipäiväiset klassikkoajot. Selin on selostanut pyöräilyä Eurosportille vuodesta 1999 lähtien. Selinillä ei ole omaa kilpailu-urheilutaustaa, mutta hän toimii valmentajana ja neuvonantajana nuoremmille pyöräiljiöille.
Selin antaa selostusten ohella tietoa reitin varrella olevista nähtävyyksistä ja alueen ruokalajeista. Hänen kanssaan selostamossa ovat olleet muun muassa Joona Laukka, Petri Viljanen ja hänen poikansa Christian Selin. Christian on polkenut aiemmin ammattilaisena belgialaisissa pyöräilytalleissa. Vuodesta 2003 lähtien isä ja poika ovat olleet Eurosportin pyöräilylähetysten selostajakaksikko. Selin on selostanut Eurosportille myös taito- ja pikaluistelua, maasto- ja ampumahiihtoa sekä koskimelontaa.
Selin on kasvattanut selostuksillaan maantiepyöräilyn seuraamisen suosiota Suomessa. Selin sai vuosien ansiokkaasta työstään tunnustuksen, kun hän oli ehdolla urheilujournalismi-palkinnon saajaksi Suomen urheilugaalassa 12. tammikuuta 2009. ”Kilpapyöräilyn asiantuntevat, monipuolisesti kiinnostavat ja viihdyttävät selostukset etenkin Ranskan ympäriajosta eli Le Tour de Francesta”, todettiin Selinin ehdokaskuvauksessa. Palkinnon voitti Ilta-Sanomien toimittaja Pekka Holopainen. Kolmas ehdokas oli Urheilulehden päätoimittaja Jukka Rönkä.
Eksistentiaalinen nihilismi

Eksistentiaalinen nihilismi on filosofinen teoria, jonka mukaan elämällä ei itsessään ole merkitystä tai arvoa. Eksistentiaalinen nihilismi esittää, että suhteessa maailmankaikkeuteen, yksi ihminen tai jopa koko ihmislaji on merkityksetön, vailla tarkoitusta ja todennäköisesti muuttumaton maailmankaikkeuden kokonaisuudessa. Teorian mukaan jokainen yksilö on maailmankaikkeuteen syntynyt eristetty olento, jolta on estetty mahdollisuus tietää "miksi", mutta joka on pakotettuna yrittämään keksiä merkityksen. Luontaista elämän merkityksettömyyttä on pitkälti tutkittu filosofian eksistentialismin koulukunnassa, jossa yksilö voi mahdollisesti luoda oman subjektiivisen "merkityksen" tai "tarkoituksen". Kaikista nihilismin muodoista eksistentiaalinen nihilismi on saanut eniten kirjailijoiden ja filosofien huomiota.

Elämän tarkoitus

Ajatus siitä, että merkitys ja arvot ovat ilman perustaa on eräänlaista nihilismiä.
Jean-Paul Sartre kirjoitti esseessään Eksistentialismi ja Humanismi "Mitä me tarkoitamme sanomalla, että olemassaolo edeltää perusolemusta? Emme tarkoita, että ihminen ensin on olemassa, kohtaa itsensä, syöksyy maailmaan –  ja määrittelee itsensä sen jälkeen. Jos ihmistä, niin kuin eksistentialisti hänet näkee, ei voida määritellä, se on koska aluksi hän ei ole mitään. Hän ei ole mitään kuin vasta myöhemmin, ja sitten hän tulee olemaan se, minkä hän tekee itsestään." 
Teoria pyrkii kuvaamaan ihmisen tehtävää luoda elämänkatsomus ja merkitys, ja tämä on tiivistetty seuraavasti: "Saapastellaan, harmitellaan, ja erehdytetään itseämme niin paljon kuin haluamme, mutta elämillämme ei ole merkitystä, ja on turhaa etsiä tai vahvistaa mitään tarkoitusta, kun sellaista ei löydy." Eksistentiaaliset nihilistit väittävät, että rehellisesti sanottuna, yksilön on kohdattava olemassaolon mielettömyys, että hän tulee joskus lopulta kuolemaan, ja että sekä uskonto, että metafysiikka ovat yksinkertaisesti tuloksia kuolemanpelosta.
Donald A. Crosbyn mukaan "ei ole perusteltua elää, mutta ei myöskään ole mitään syytä olla elämättä. Ne, jotka väittävät löytäneensä merkityksen elämästään ovat joko epärehellisiä tai harhaisia. Kummassakin tapauksessa he eivät onnistu kohtaamaan ihmisenä olon ankaraa todellisuutta".

Historiaa

Eksistentiaalinen nihilismi on ollut osa länsimaista intellektuelliperinnettä kyreneläisistä, kuten Hegesias Kyreneläinen, lähtien. Renessanssin aikana William Shakespeare kaunopuheisesti tiivistää eksistentiaalisen nihilistin näkökulman Macbethin ajattelutavan läpi samannimisen näytelmän loppupuolella. Arthur Schopenhauer, Søren Kierkegaard ja Friedrich Nietzsche edelleen avarsivat näitä ajatuksia, ja erityisesti Nietzschestä tuli tärkeä henkilö eksistentiaalsen nihilismin piireissä (joskin Nietzschen mukaan nihilismi on enemmänkin ylitettävä).
Myös ateistinen eksistentialistiliike levisi 1940-luvulla Ranskassa. Jean-Paul Sartren Oleminen ja Olemattomuus sekä Albert Camus'n Sisyfoksen myytti puhuivat aiheesta. Camus kirjoitti myös muita teoksia kuten Sivullinen, Caligula, Rutto sekä Putoaminen. Muita hahmoja ovat esimerkiksi Martin Heidegger ja Jacques Derrida.
Jack McCartan

Jack William McCartan (s. 5. elokuuta 1935, Saint Paul, Minnesota, Yhdysvallat) on entinen jääkiekkomaalivahti, joka saavutti kultaa vuoden 1960 talviolympialaisissa. Hän kuuluu United States Hockey Hall of Fameen ja vuodesta 1998 IIHF Hall of Fameen.
McCartan opiskeli University of Minnesotassa, josta valmistuttuaan hän meni armeijan palvelukseen. Siellä McCartan liittyi USA:n olympiajoukkueeseen. Hänen huikeat torjuntansa siivittivät joukkueen voittoon Kanadan, Neuvostoliiton ja Tshekkoslovakian nimekkäistä joukkueista ja varmistivat isäntämaalle kultaa Squaw Valleyn kisoissa.
Ura National Hockey Leaguessa ei ollut yhtä menestyksekäs.
McCartan toimi myöhemmin Vancouver Canucksin kykyjenetsijänä.
Julkujärvi (järvi Ylöjärvellä)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,0 hehtaaria ja se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Vahantajoen valuma-alueeseen (35.314) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 143,1 metriä mpy.
Gabriel Aspegren

Gabriel Aspegren vanhempi (9. joulukuuta 1708 Kristiinankaupunki – 13. huhtikuuta 1784 Pietarsaaren maalaiskunta) oli suomalainen kirkkoherra, rehtori ja rovasti.
Aspegrenin vanhemmat olivat Koivulahden kappalainen Anders Aspegren (1678–1751) ja hänen ensimmäinen puolisonsa Margareta Bachster. Hän kävi Porin triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1730 ja Uppsalassa 1733. Aspegren valmistui filosofian maisteriksi Uppsalan yliopistosta 1737 ja hänet vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 1740.
Aspegren oli Vaasan triviaalikoulun vt. alempana kollegana 1732–1733 ja Turun akatemian historian ja siveysopin dosenttina vuodesta 1738. Hän oli Vaasan triviaalikoulussa ylempänä kollegana vuodesta 1740, konrehtorina vuodesta 1747 ja rehtorina vuodesta 1749. Aspegrenista tuli Pietarsaaren pitäjän kirkkoherra 1754, hän sai rovastin arvon 1764 ja lääninrovastina hän oli vuodesta 1768. Aspegren tunnettiin maatalouden ja puutarhaviljelyn edistäjänä. Hn oli Vaasan maakuntakokouksen osanottajana ja pappissäädyn sihteerinä vuonna 1742 ja toimi puhujana pappeinkokouksessa Kokkolassa 1751.
Aspegren oli naimisissa 1740–1755 Magdalena Uddmanin (k. 1755) kanssa ja vuodesta 1756 Paltamon kirkkoherran Erik Munseliuksen lesken Sara Forbuksen (k. 1817) kanssa tämän toisessa avioliitossa. Hänen poikiaan olivat entinen varamaanmittari Hans Henrik Aspegren (1741–1790), Pietarsaaren pitäjän kirkkoherra Gabriel Aspegren (1747–1784) ja lääninviskaali, vänrikki Bror Vilhelm Aspegren (1764–1826).
Agapetus I

Pyhä Agapetus I (k. 22. huhtikuuta 536 Konstantinopoli)(engl. Agapitus) oli roomalaissyntyinen katolisen kirkon paavi, jonka paavius kesti alle vuoden 13. toukokuuta 535 – 22. huhtikuuta 536. Hän kuoli Konstantinopolissa, josta hänen ruumiinsa siirrettiin Roomaan 20. syyskuuta 535. Hän oli murhatun papin poika, josta tuli Rooman piispojen tuomiorovasti kunnes hänet valittiin paaviksi. Hän oli hyvin iäkäs tullessaan valituksi paaviksi, ja vastusti areiolaisia kiivaasti.
Säteilyhaurastuminen

Säteilyhaurastuminen on vanhenemisilmiö, jossa materiaalin, yleensä teräksen, kovuus ja hauraus kasvaa sen altistuessa neutronisäteilylle. Säteilyhaurastumista ilmenee ydinvoimalaitoksissa, erityisesti ydinreaktorissa ja siihen liittyvissä laitteissa. Siihen liittyy usein muita ikääntymisilmiöitä, kuten metallin väsymistä sekä jännityskorroosiota reaktoripainesäiliön seinämään liittyvien tai sen läpi menevien putkien liitoshitseissä. Säteilyhaurastumisen seuraaminen ja korjaaminen tarvittaessa esimerkiksi hehkuttamalla ovat ydinturvallisuuden kannalta tärkeitä tehtäviä.

Makroskooppiset vaikutukset

Muutokset kiderakenteessa muuttavat terästen monia rakenneominaisuuksia. Säteilytys lisää teräksen kovuutta ja haurastuttaa sitä. Aineeseen syntyvät aukkoalueet aiheuttavat paisumista. Säteily myös nopeuttaa osien virumista. Näistä ydinturvallisuuden kannalta merkittävin on haurastuminen, koska on ajateltavissa että se voisi pahimmillaan mahdollistaa reaktoripainesäiliön murtumisen. Tästä syystä ilmiön huomioiminen, seuraaminen ja torjuminen ovat ydinvoimalaitoksissa erittäin tärkeitä tehtäviä.
Ydinvoimalaitoksen painelaitteissa käytettäville ferriittisille teräksille on tyypillistä, että ne kestävät hyvinkin suuria vikoja. Kaikilla ferriittisillä teräksillä on kuitenkin se ominaisuus, että lämpötilan laskiessa ns. transitiolämpötilan alapuolelle teräksen muodonmuutoskyky heikkenee ja se muuttuu hauraaksi (katso haurasmurtuma). Tällöin teräkseen kohdistuva voimakas jännitys voi repiä suhteellisen pienenkin särön nopeasti suureksi murtumaksi. Uudelle reaktoripainesäiliölle transitiolämpötila on tavallisesti alle 0 °C, mutta säteilyhaurastuminen nostaa transitiolämpötilaa eli tapahtuu transitiolämpötilan säteilysiirtymä.
Alhaisissa lämpötiloissa teräksen haurastumisen aiheuttavat mikrovahingot ovat kidehilassa täysin tai miltei liikkumattomia ja kumuloituvat aineeseen. Korkeammissa lämpötiloissa 0,1Tₛ–0,3Tₛ (Tₛ on sulamislämpötila) välisija-atomit voivat liikkua hilassa ja ne yhdistyvät takaisin vakansseihin tuhoten täten Frenkelin pareja. Lämpötiloissa 0,3Tₛ–0,5Tₛ myös vakanssit tulevat liikkumiskykyisiksi. Tämän vuoksi säteilyn aiheuttamat vauriot ovat suurelta osin korjattavissa teräksen hehkutuskäsitellyllä. Hehkutus palauttaa teräksen sitkeysominaisuudet lähes säteilytystä edeltävälle tasolle.
Sisulla ja sydämellä

Juoni

Elokuva kertoo ylioppilaista, jotka päättävät heittää haasteen teekkareille: keväällä komitea lähettää kirjeen ja ehdottaa alkusyksystä pidettäväksi koulujenvälistä urheilukilpailua, yliopistolaiset vastaan teekkarit. Muuten suunnitelmat ovat selvät, mutta teekkareilla on mestariluokan edustajan ansiosta selkeä ylivoima nyrkkeilyssä. Juoksua harrastava Pena kosiskelee Lailaa, joka puolustaa kaikkien pilkkaamaa lukutoukkaa Mattia. Pena haluaa nöyryyttää Mattia Lailan silmissä ja taivuttaa ystävänsä Hempan kanssa tämän lähtemään kesäloman jälkeen nyrkkeilykehään pelastamaan koulun mainetta. Matti ottaa haasteen vastaan ja lähtee kesäloman ajaksi maalle treenaamaan huippuvalmentajan kanssa. Laila saapuu naapurikartanoon ystävänsä kanssa harjoitellakseen uintia. Kesän aikana Matin ja Lailan välit lämpenevät, mutta kirjat ja hyönteiset paremmin kuin ihmiset tunteva Matti ei osaa ottaa tilannetta haltuunsa, vaikka Laila hänelle huokaileekin. Ottelun alkutunnelmissa syksyllä sattuu monenlaisia kommelluksia, ja niiden loppuhuipennuksena nähdään ylioppilaiden ja teekkareiden nyrkkeilyottelu.

Vastaanotto

Urheiluelokuva sai pääosin myönteisen vastaanoton aikalaiskriitikoilta. Eräs kriitikko arvioi filmin suurimman heikkouden olevan ”kehno ohjaus Nortan kaltaiselta älykkäältä teknikolta ja pitkän linjan ammattilaiselta.” Toisen arvostelijan mukaan elokuvan alku on hyvin tyypillistä kotimaista viihde-elokuvaa, jonka parissa rooleihinsa sopivien näyttelijöiden ja viattoman maailmankuvan ansiosta viihtyy. Lyhyesti filmiä luonnehdittiin ”pirteäksi ja harmittomaksi ajanviete-elokuvaksi”. Myös näyttelijöiden suoritukset saivat kiitosta.
Margaret Tyzack

Margaret Tyzack OBE (19. syyskuuta 1931 – 25. kesäkuuta 2011) oli brittiläinen näyttelijä. 
Tyzack syntyi Essexissä ja liittyi vuonna 1962 Royal Shakespeare Companyyn. Hän voitti uransa aikana muun muassa Tony-palkinnon (1990). 
Tyzack on television puolella esiintynyt esimerkiksi BBC:n sarjassa Minä, Claudius (1976) ja sarjassa Forsytein taru.