google/wiki40b huggingface dataset:
Novozymes

Historiaa

Novozymes A/S pohjautuu vuonna 1925 tanskalaisten veljesten, Harald ja Thorvald Pedersenin perustaman Novo Terapeutisk Laboratoriumin pohjalle. Ensimmäinen tehdasrakenus nousee Fulgebakkeniin vuonna 1935. Vuonna 1939 Thorvald Pedersen päätti laajentaa yritystoimintaa entsyymien valmistamiseen. Ensimmäisenä entsyymituotteena tulevat myyntiin trypsiinikiteet vuonna 1941. Seuraavana entsyymituotteena valmistetaan amylaasia.
Fuglebakkenin entsyymituotanto sai alkunsa vuonna 1945. Vuonna 1951 perustettiin Novo Fond, jonka kautta suojattiin yhtiön osake-enemmistöä ja organisoitiin rahoitusta tutkimukseen, sosiaaliseen ja humanitaariseen työhön. Osa tuotannosta siirrettiin uusiin tiloihin Bagsvaerdiin 1960. Kalundborgiin valmistui entsyymitehdas vuonna 1969. Vuonna 1974 Novon osakkeet vietiin Kööpenhaminan pörssiin ja vuonna 1981 ensimmäisenä skandinaavisena yrityksenä New Yorkin pörssiin. Vuonna 1989 tanskalaisyritykset Novo ja Nordisk Gentofte yhdistyivät. Syntyy Novo Nordisk.
Nykyinen Novozymes sai alkunsa varsinaisesti vuonna 2000, kun silloinen Novo Nordisk jaettiin kolmeksi yritykseksi: muodostettiin emoyritys Novo A/S ja sille tytäryritykset Novo Nordisk A/S ja Novozymes A/S. Tämä yritysrakenne on yhä voimassa. Emoyhtiö Novo A/S on konserniyritys Novo Nordisk Fondin tytäryhtiö.

Liiketoiminta-alueet

Vuonna 2015 yhtiön myynnistä 36 prosenttia kertyi Pohjois-Amerikasta, 35 % Euroopan, Lähi-idän ja Afrikan alueilta, 19 % Aasian ja Tyynenmeren alueelta sekä 10 % Latinalaisesta Amerikasta.
Liiketoiminta-alueista merkittävimmät ovat vuonna 2015 Kodinhoito (Household Care, 33 % myynnistä), Ruoka ja virvoitusjuomat (Food & Beverages, 27 %), Bioenergia (Bioenergy, 18 %), Maatalous ja viljely (Agriculture & Feed, 15 %) sekä Tekninen ja farmaseuttinen teollisuus (Technical & Pharma, 8 %).
Tammikuussa 2016 (lokakuussa 2015) yhtiö kertoi eriyttävänsä biofarmaseuttisen tuotantonsa perustettavaan uuteen Albumedix-tytäryhtiöön. Helmikuussa 2016 yhtiö ilmoitti organisoivansa loput toimintonsa kolmeksi divisioonaksi: Household Care & Technical Industries, Agriculture & Bioenergy ja Food & Beverages.

Osakkeet

Novozymesin osakeet jaetaan A- ja B-osakkeisiin. B-osakkeet noteerataan Kööpenhaminan ja Stuttgartin pörsseissä. Osake kuului helmikuussa 2016 OMX:n vaihdetuimpien pohjoismaisten osakkeiden OMX Nordic 40 -osakeindeksiin (OMXN40).
Valeri Fomenkov

Valeri Fomenkov on entinen neuvostoliittolainen jääkiekkoilija. Hänet valittiin Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekon kunniagalleriaan vuonna 1995.
Radža

Radža tai Rajah (sanskritiksi राजा rājā- ’kuningas, hallitsija’) on intialaisen miespuolisen monarkin tai kshatriya-varnan hallitsijan arvonimi. Hallitsijan puolisosta ja naishallitsijasta käytetään nimitystä rani (sanskritiksi राज्ञी rājñī).
Al-Tughrai

Al-Tughrai (Mu'ayyad al-Din Abu Isma‘il al-Husayn ibn Ali al-Tughra'i, pers. ‏اسماعیل طغرایی اسپهانی‎), (1061 Esfahan – noin 1121) oli persialainen alkemisti, runoilija ja astrologi. Hän oli myös seldžukkivaltion korkea virkamies. Alkemian alalla hänen pääteoksensa Mafatih al-rahmah wa-masabih al-hikmah kokosi aikaisempien islamilaisten alkemistien työn kompilaatioksi. Hän kokosi myös teoksen Kitab Haqa'iq al-istishhad, joka Ibn Sinan teksti okkultismista alkemiassa. 
Al-Tughrai joutui 1120-luvulla syytteeseen kerettiläisyydestä ja hänet teloitettiin.
Kouvolan Lyseon lukio

Kouvolan Lyseon lukio on päivälukio Kouvolassa. Se sijaitsee keskustan tuntumassa Urheilupuiston alueella. Lukiossa opiskelee noin 400 opiskelijaa, joista noin neljäsosa tulee Kouvolan ulkopuolelta. Opetustarjonnassa painotetaan kuvataiteita, urheilua ja kieliä. Lukion opiskelijoiden tulokset ylioppilaskirjoituksissa ovat vuosittain ylittäneet valtakunnalliset keskiarvot.
Kouvolan iltalukio toimii Kouvolan Lyseon lukion tiloissa.

Koulun historia

Kouvolan Lyseon lukiolla on kaksi edeltäjää, vuonna 1903 perustettu Kouvolan Suomalainen Yhteiskoulu ja vuonna 1936 perustettu Viipurin toinen tyttökoulu. Tyttökoulu siirrettiin Viipurista talvisodan jälkeen Kouvolaan ja sen nimi muutettiin Kouvolan tyttölyseoksi. Samalla Kouvolan Suomalainen Yhteiskoulu muutettiin Kouvolan lyseo -nimiseksi poikakouluksi.
Vuonna 1949 tyttölyseolle rakennettiin uusi rakennus, jossa Kouvolan Lyseon lukio nykyisin toimii. Vuonna 1980 perinteikkäät tyttö- ja poikakoulut, joiden nimet olivat jälleen ehtineet muuttua Torkkelin yhteislyseoksi ja Palomäen lukioksi, yhdistettiin Kouvolan Lyseon lukioksi. Vuonna 1971 perustettu lukion iltalinja muutettiin vuonna 1991 itsenäiseksi iltalukioksi.
Elokuussa 2015 Kouvolan Lyseon lukio ja Yhteiskoulun lukio yhdistyvät muodostaen uuden lukion, Kouvolan Yhteislyseon.
Locarnon sopimukset

Locarnon sopimukset allekirjoitettiin 16. lokakuuta 1925 Locarnon kaupungissa Sveitsissä. Sopimusten allekirjoittajina olivat Weimarin tasavallasta Gustav Stresemann, Belgian kuningaskunnasta Émile Vandervelde, Ranskan tasavallasta Aristide Briand, Yhdistyneestä kuningaskunnasta Austen Chamberlain, Italian kuningaskunnasta Benito Mussolini, Puolan tasavallasta Alexander Skrzynski ja Tšekkoslovakian tasavallasta Edvard Beneš.
Sopimusten allekirjoittaminen oli tulosta Locarnon konferenssista, joka pidettiin 5. ja 16. lokakuuta välisenä aikana vuonna 1925. Sopimusasiakirjat ratifioitiin virallisesti Lontoossa 1. joulukuuta 1925.

Taustaa

Locarnon neuvottelujen taustalla oli noottien vaihto Britannian, Ranskan ja Saksan hallitusten kesken kesällä 1925. Tämä oli seurausta Saksan ulkoministeri Gustav Stresemannin 9. helmikuuta tekemään aloitteeseen. Aloitteen tarkoituksena oli taata ja turvata Saksan uusi länsiraja, joka oli piirretty Versailles’n rauhansopimuksella vuonna 1919. Tämän ehdotuksen tarkoituksena oli myös saada Saksan diplomatia liikkeelle suhteessa läntisiin valtioihin.

Vaikutukset

Locarnon sopimuksia on sanottu Kansainliiton sovintohengen suurimmaksi saavutukseksi Locarnon sopimusta pidetään läntisen Euroopan diplomaattisen ilmapiirin tasapainottajana vuosina 1925–1930 ja toivon antajana kansainvälisestä rauhasta, jota kansainvälisen politiikan ja diplomatian kielellä kutsuttiin ”Locarnon hengeksi”. Tämä sopimusten myötä syntynyt ilmapiiri johti Saksan liittymiseen Kansainliiton jäseneksi vuonna 1926.
Huomattava tunnustus keskeisille sopijaosapuolille oli myös Nobelin rauhanpalkintojen saaminen. Vuonna 1925 palkinnon sai Britannian ulkoministeri Sir Austen Chamberlain ja seuraavana vuonna palkinnon jakoivat Ranskan ulkoministeri Aristide Briand ja Saksan Gustav Stresemann.
Mustalampi (Heinola, Kausa)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,7 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Ruotsalaisen alueella (14.14), jonka Ruotsalaisen lähi-alueeseen (14.141) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 84 metriä mpy.
Dominic Sherwood

Dominic Anthony Sherwood (s. 6. helmikuuta 1990) on englantilainen näyttelijä ja malli. Hän on tunnettu roolistaan Christian Ozerana sarjasta Vampire Academy. Lisäksi hän on tunnettu Jace Herondalena sarjasta Shadowhunters.
Lotte Betke

Lotte Betke (s. 5. marraskuuta 1905 Hampuri – 25. heinäkuuta 2008 Siegburg) oli saksalainen kirjailija. Hän kirjoitti näytelmiä, runoja, kuunnelmia sekä lasten- ja nuortenkirjallisuutta.
Betke aloitti uransa näyttelijänä. Vuonna 1931 hän muutti Berliiniin ja myöhemmin Stuttgartiin. Hänen ensimmäinen teoksensa, lastenkirja Lieschen, ilmestyi vuonna 1941. Betken teoksia on käännetty saksasta ainakin englanniksi, hollanniksi, tanskaksi ja norjaksi.
Olga Szabó-Orbán

Olga Szabó-Orbán (s. 9. lokakuuta 1938 Cluj-Napoca) on romanialainen miekkailija ja olympiamitalisti. Hänen aselajinsa oli floretti. Hän saavutti yksilökilpailussa Melbournessa 1956 hopeaa. Meksikossa 1968 ja Münchenissä 1972 hän saavutti olympiapronssia joukkuekilpailussa. Orbán kilpaili myös Roomassa 1960 ja Tokiossa 1964 sijoittuen kummallakin kerralla viidenneksi yksilökilpailussa.
Abbas al-Musawi

Abbas al-Musawi (1952 – 16. helmikuuta 1992) oli vaikutusvaltainen libanonilainen Šiiajohtaja, yksi Hizbollahin perustajista ja pääsihteeri. Hän kuoli Israelin puolustusvoimien iskussa vuonna 1992.

Varhainen elämä ja koulutus

al-Musawi syntyi Bekaanlaaksossa Libanonissa noin vuonna 1952. Hän opiskeli kahdeksan vuotta uskonnollisessa koulussa Irakin Najafissa, jossa hän oli sai paljon vaikutteita Iranin Ruhollah Khomeinilta.

Toiminta

al-Musawi palasi Libanoniin vuonna 1978. Yhdessä Subhi al-Tufaylin kanssa hän johti vuonna 1982 Hizbollah-liikkeen muodostumista Bekaanlaaksossa, joka on yksi kolmesta shiiaväestön asuinalueesta Libanonissa. Vuosina 1983–1985 hän toimi Hizbollahin turvallisuuspalvelun johdossa. Vuoden 1985 lopusta vuoteen 1988 hän oli johtajana Hizbollahin sotilaallisessa siivessä, jota kutsutaan myös nimellä Islamilainen Vastarintaliike.
Vuonna 1991 Hizbollah oli tullut uuteen aikakauteen kun Iranin–Irakin Sota ja Libanonin sisällissota olivat päättyneet. Johtajanvaihdoksen ajateltiin helpottavan länsimaalaisten panttivankien vapauttamista ja, mitä pidettiin vielä tärkeämpänä, Hizbollahin toiminnan painopisteen siirtämisessä vastarintatoimintaan Israelia vastaan.
Abbas al-Musawi myös lupasi "tehostaa Hizbollahin sotilaallista, poliittista ja populistista toimintaa, heikentääkseen rauhanneuvotteluja." Hän ei tukenut toimimista tavallisessa puoluepolitiikassa. Toisin kuin muut Hizbollahin johtohahmot, hän kannatti Taifin sopimuksen hyväksymistä, jossa sovittiin teokraattisen valtion hylkäämisestä Libanonissa.

Murha

16. helmikuuta 1992 Israelin Apache-helikopterit ampuivat ohjuksia al-Musawin autosaattueeseen etelä-Libanonissa. Surmansa saivat Abbas al-Musawi itse, hänen vaimonsa, hänen viisivuotias poikansa ja neljä muuta. Israelin mukaan hyökkäys oli suunniteltu kostoksi Israelin sotilaiden kidnappauksesta ja kuolemasta vuonna 1986 ja Yhdysvaltojen merijalkaväkeen kuuluneen YK:n rauhanturva-upseeri William R. Higginsin sieppauksesta vuonna 1988.
Al-Musawin seuraajaksi Hizbollahin johtoon valittiin 32-vuotias Hassan Nasrallah.
Maiju Suotama

Ammattilaisura

Suotama otteli ammattilaisena ensimmäisen kerran vuonna 2009. Hänen nimekkäin vastustajansa on ollut Miesha Tate, jonka hän kohtasi 13. elokuuta 2010 yhdysvaltalaisen Strikeforce-organisaation tapahtumassa Phoenixissä. Suotama otteli Tatea vastaan itselleen normaalia (115–125 paunaa) painavammassa 135 paunan painoluokassa. Hän hävisi tasaisen ottelun tuomariäänin, oltuaan ennakkoasetelmissa selvä altavastaaja.
Suotama on esiintynyt amerikkalaisessa vapaaotteluaiheisessa televisiosarjassa Strikeforce Challengers. Hänet on nähty myös suomalaisella Jim-kanavalla tositelevisiosarjassa Sali.

Ottelutyyli ja harjoittelu

Suotama arvioi vahvuudekseen matto-ottelun ja ratkaisukykynsä matossa, mutta nyrkkeilytaustainen ottelija kertoo panostavansa harjoittelussaan paljon myös pystyotteluun. Suotaman harjoitteluvastustajina toimivat yleensä kevyiden painoluokkien miehet.

Viimeisimmät ottelut

Suotama kohtasi maaliskuussa 2011 Emma Watsonin Fight Festival 30 -tapahtumassa. Hän voitti Watsonin ensimmäisessä erässä tyrmäyksellä.
Carelia Fight 7 -tapahtumassa syyskuussa 2011 Suotama kohtasi Ieva Slezaiten. Hän tyrmäsi Slezaiten ensimmäisessä erässä.
Alkuvuodesta 2012 Suotamalta peruuntui kaksi ottelua, ensin ottelu Brasilian Juliana Carneiro Limaa vastaan maaliskuussa 2012 ja edellistä kuukautta myöhemmäksi suunniteltu ottelu Lena Ovchynnikovaa vastaan. 
Suotaman ottelutauko syksyn 2011 jälkeen kesti lopulta kuusi vuotta. Hän teki paluun syyskuussa Carelia Fight 13 -tapahtumassa, jossa hän kohtasi Hatice Ozyartin. Suotama voitti ottelun takakuristuksella ensimmäisessä erässä. Saman vuoden joulukuussa hän tyrmäsi Katarzyna Saduran Puolassa käydyssä LFN 8 -tapahtumassa. 
Vuonna 2018 Suotama otteli vain kerran, syyskuun Carelia Fight 14 -tapahtumassa. Lucrezia Ria voitti hänet ensimmäisen erän giljotiinikuristuksella. Vuosi myöhemmin Suotama debytoi yhdysvaltalaisessa Invicta Fighting Championships -organisaatiossa. Hän otteli syyskuussa 2019 Invictan yhden illan turnauksessa Phoenix Series 2, johon osallistui kahdeksan kärpässarjan ottelijaa ja jonka ensimmäisten kierrosten ottelut olivat vain yksieräisiä. Suotama hävisi turnauksen avauskierroksella Shanna Youngille tuomareiden päätöksellä.

Muut lajit

Vapaaottelun ohella Suotama on kilpaillut muun muassa lukkopainissa ja brasilialaisessa jujutsussa. Vuonna 2018 hän voitti lukkopainin Euroopan-mestaruuden alle 60-kiloisten sarjassa. Hän saavutti mestaruuden voitettuaan Romaniassa järjestetyissä kilpailuissa Unkarin Nyisztor Timean, Ruotsin Bezan Mahmudin ja Ruotsin Eva-My Perssonin kaikki pisteillä. Brasilialaisessa jujutsussa hän on saavuttanut Suomen-mestaruuden vuonna 2019.

Yksityiselämä

Maiju Suotama on naimisissa Joni Suotaman kanssa, joka toimii myös hänen vapaaotteluvalmentajanaan.
Pirkanmaan kirjoituskilpailu

Pirkanmaan kirjoituskilpailu on maakunnallinen kirjoituskilpailu, joka on järjestetty vuodesta 1952. Kilpailun tarkoituksena on tukea uusia lahjakkaita kirjoittajia ja tarjota heille mahdollisuus saada tekstejään julkisuuteen. Kirjoituskilpailuun voivat osallistua Pirkanmaan alueella asuvat, työskentelevät tai opiskelevat kirjoittajat, jotka eivät ole julkaisseet kaunokirjallista teosta tai omakustannetta. Kilpailussa on kaksi sarjaa: proosa ja lyriikka.

Historia

Kilpailun perusti Tampereen kirjastonjohtaja Mikko Mäkelä vuonna 1952. Kilpailussa palkittuja ovat olleet muun muassa rikoskirjailija Seppo Jokinen, runoilijat Mirkka Rekola, Kari Aronpuro ja Tuija Välipakka, näytelmäkirjailija Jussi Kylätasku, kirjailijat Jaakko Syrjä, Päivi Alasalmi, Vilja-Tuulia Huotarinen, Anni Kytömäki, Olli Jalonen sekä kirjailijaliiton puheenjohtaja Jyrki Vainonen.

Kilpailun tulevaisuus

Kilpailua uhkaa lopettaminen vuoden 2015 jälkeen osana Tampereen kaupungin säästötoimia.
BEAST

HIGHLIGHT (하이라이트) on ennen nimellä BEAST tai ∀ΔΣ (Boys of the East Standing Tall / Boys to Search for Top (비스트)) tunnettu Etelä-Korealainen yhtye, joka debytoi vuonna 2009, Cube Entertainmentin alaisena. Yhtyeessä oli kuusi jäsentä, kunnes vuoden 2016 huhtikuussa yhtyeen jäsen Jang Hyunseung päätti lähteä soolouransa vuoksi. Nykyään yhtyeessä on viisi jäsentä: Yoon Doojoon (Leader, vokalisti), Yong Junhyung (Räppäri), Yang Yoseob (Vokalisti), Lee Gikwang (Vokalisti, tanssi) ja Son Dongwoon (Vokalisti, maknae/nuorin). 
BEAST on julkaissut yhden kokopitkän albumin (Fiction And Fact 2011), viisi minialbumia, yhden japaninkielisen albumin sekä singlejä. BEAST debytoi varhain lokakuussa 2009, jolloin heidän ensimmäinen minialbuminsa, B2ST is the Best, julkaistiin. Vuonna 2011 julkaistiin Fiction and Fact, kokopitkä albumi. Samana vuonna BEAST aloitti Japanin valloituksensa levyllään Shock (Japanese Version). Yhtye on voittanut tähän mennessä neljä suurta palkintoa, Bonsang-palkinnon Seoul Awardseissa vuosina 2011 ja 2012, Daesang (Vuoden artisti) vuonna 2011 Melon Music Awardseissa. Heidän kappaleensa ”Fiction” myös sai kunniakkaasti vuoden 2011 ”Song of the year” -palkinnon KBS Music Festivalseissa.

Historia

B2ST nimi vaihdettiin helpommin sanottavaan muotoon ”BEAST” ennen yhtyeen debytoimista, mutta edelleen muotoa ”B2ST” käytetään esimerkiksi mainostamisessa. BEASTin faneja kutsutaan B2UTYiksi (sanottuna Beauty) kertomuksen Kaunotar ja hirviö (Beauty and the Beast) mukaan.
Lokakuussa 2009 yhtye debytoi musiikkiohjelmassa KBS Music Bankissa, singlensä ”Bad Girl” kanssa. Samoihin aikoihin BEAST nauhoitti MTV:lle ohjelmaa MTV BEAST, jossa nähtiin kuinka pojat kokoavat musiikkivideon yhteen. Heidän ensimmäinen minialbuminsa sisältää viisi kappaletta ”B2ST Is the Best”, ”Bad Girl”, ”Mystery”, ”Oasis” ja ”Yet”, jonka soittaminen radiossa kiellettiin Junhyungin räp-osuuden kiroilun vuoksi. BEAST voitti heidän ensimmäisen palkinnon ”Best Rookie Award Month of December”. Varhain vuonna 2010 BEAST alkoi mainostaa kappaletta ”Mystery” minialbumilta B2ST is the Best joka viikkoisten live-esitysten kera.
Viola Reggio Calabria

Historia

Seura perustettiin vuonna 1966 nimellä Cestistica Piero Viola. Joukkue pelasi pitkään Serie C:ssä, kunnes se onnistui nousemaan Serie B:hen kaudeksi 1974–1975. Kahdeksan kauden jälkeen se nousi Serie A2-sarjaan. Ensimmäisen visiittinsä Serie A:ssa se teki kaudella 1985–1986. Joukkue meni tiuhaan tahtiin eri sarjaportaiden välillä vuosien aikana kunnes se meni kauden 2006–2007 jälkeen konkurssiin. 
Heinäkuussa 2009 seura päätti aloittaa toimintansa uudelleen. Se yhdistyi Gragnano Basketin kanssa ja meni pelaamaan Serie B:hen.
Wilhelm Lagus

Jakob Johan Wilhelm Lagus (5. toukokuuta 1821 Turku – 2. huhtikuuta 1909 Lohja) oli suomalainen tutkija ja professori.

Henkilöhistoria

Laguksen vanhemmat olivat professori Wilhelm Gabriel Lagus ja Hedvig Maria af Tengström.  Hän  pääsi ylioppilaaksi Porvoon lukiosta 1839 ja valmistui filosoian kandidaatiksi ja maisteriksi 1844 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1847.  Lagus toimi Helsingin yliopiston kirjaston ylimääräisenä amanuenssina 1844–1854 ja yliopiston kreikan kirjallisuuden dosenttina 1846–1857. Hän oli itämaiden kirjallisuuden professorina 1857–1866, kreikan kirjallisuuden professorina 1866–1886, yliopiston vararehtorina 1875–1878 ja rehtorina 1878–1884. Lagus oli lisäksi yliopiston raha– ja mitalikokoelman esimies 1863–1892, Viipurilaisen osakunnan inspehtori 1868–1881, filosofisen tiedekunnan promoottori 1869 sekä yliopiston soittokunnan inspehtori 1874–1881. Lagus osallistui säätyvaltiopäiville aateliston edustajana 1882, 1885 ja 1891. Hän oli Muinaistieteellisen toimikunnan puheenjohtaja 1884–1887 ja Suomen tiedeseuran puheenjohtaja 1864–1865. Lagus sai professorin arvonimen 1854 ja hänestä tuli kanslianeuvos 1871 ja valtioneuvos 1883. Lagus aateloitiin 1880. Lagus omistautui professorina Helsingissä aluksi orientalistiikalle ja julkaisi muun muassa uraauurtavan arabian oppikirjan sekä kirjoitti nykypersian kieliopin, jota tosin ei koskaan painettu.
Lagus oli naimisissa kaksi kertaa, 1850–1859 Fredrika Kastalia Wickmanin (k. 1859) kanssa ja 1862–1906 Kristina Wilhelmina Kuneliuksen (k. 1906) kanssa. Hänellä oli kolme lasta ensimmäisestä ja viisi lasta toisesta avioliitosta. Metsänhoitaja Alexander Gabriel Lagus (1856-1912) oli yksi ensimmäisen avioliiton lapsista.
Jouttijärvi (Pälkäne, Holja)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 26 hehtaaria ja se on 1,9 kilometriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 4,3 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata paitsi pohjois- ja eteläpäässä, jossa järvenrantaan ulottuu peltomaata. Järven lähellä on sijainnut neljä maatilaa ja sen rantaan on rakennettu yli kymmenen vapaa-ajan asuntoa. Järven pohjoispuolelta sen ohittaa seututie 322.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen Mallasveden ja Pälkäneveden alueella, jonka Joutteselän alueeseen (35.715) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 97,0 metriä mpy. Siihen on johdettu pari metsäojaa ja sen laskuoja Pitkänsillanoja (tai myös Huovioja) lähtee järven pohjoisosasta. Se laskee ensin Sorvalampeen ja jatkaa sen jälkeen Säynäjärven kylään, jossa se yhtyy toiseen johto-ojaan ja laskee sitten Joutsenpohjanojana Pälkäneveden Jouttenselän Huhtalahteen.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Joutenjärvi”. Tuolloin järven pohjoispuolella kulki nykyistä seututietä edeltänyt maantie. Järvi oli autio, mutta Sorvalammella ja Jouttijärven pohjoispäissä näyttäisi olleen niittyjä. Vuoden 1957 peruskartassa nämä niityt on otettu viljelykäyttöön ja järven eteläpäähän on raivattu kaksi peltoalaa lisää. Järven ympäristössä oli silloin kolme maatilaa, mutta seuraavassa 1979 kartassa niitä voisi olla neljä.
Läntinen marxilaisuus

Läntinen marxilaisuus on Länsi- ja Keski-Euroopasta peräisin olevien marxilaisten teoreetikkojen muodostama suuntaus, erotuksena neuvostoliittolaisesta filosofiasta. Vaikka kyseinen virtaus sai alkunsa vuonna 1923 julkistetuista teoksista, György Lukácsin Historia ja luokkatietoisuus ja Karl Korschin Marxilaisuus ja filosofia, niin itse käsitteen keksi paljon myöhemmin Maurice Merleau-Ponty. Italialaisella Antonio Gramscilla on ollut myös suuri merkitys läntiselle marxilaisuudelle.

Pääpiirteet

Marxismi-leninismistä erottuvia marxilaisia koulukuntia on paljon, kuten austromarxismi sekä Antonie Pannekoekin tai Rosa Luxemburgin vasemmistokommunismi. Läntistä marxilaisuutta edustavat teoreetikot erottuvat marxilais-leninisteistä pitämällä marxilaisuuden abstrakteja ja filosofisia alueita taloudellista analyysia tärkeämpinä. Alkuaikoina läntisen marxismin merkittävin ominaisuus oli jännite Karl Marxin ajattelun hegeliläisten ja humanististen komponenttien välillä. Myöhemmät muodot, kuten strukturalistinen marxismi, ovat olleet voimakkaan antihumanistisia.
Läntinen marxilaisuus usein korostaa kulttuurin tutkimusta marxilaisen yhteiskuntakäsityksen edellytykseksi. Läntiset marxistit ovat laatineet monimutkaisia muunnelmia ideologiateorioista ja ylärakenteesta, joita on luonnosteltu Marxin ja Engelsin kirjoituksissa vain pintapuolisesti.

Kulttuurintutkimus

Brittiläisten tutkijoiden 1960-luvulla kehittämä kulttuurintutkimus nähdään yleensä omana ajatusvirtauksena. Sillä on paljon yhteistä läntisen marxilaisuuden kanssa.
Raymond Williamsin kaltaiset teoreetikot käsittelevät kulttuurikysymystä, jonka aikaisemmat marxilaiset ohittivat merkityksettömänä. Antonio Gramscin ja Frankfurtin koulukunnan teoriat ovat tärkeitä lähteitä kulttuurintutkimukselle.

Poliittiset sidokset

Läntisten marxilaisten poliittiset sidokset ovat vaihdelleet. Lukács ja Gramsci olivat Neuvostoliittoon suuntautuneiden puolueiden jäseniä. Karl Korsch suhtautui erittäin kriittisesti neuvostoliittolaiseen marxismiin puoltaen neuvostojen kommunismia ja kiinnostuen myöhemmin yhä enemmän anarkismista. Frankfurtin koulukunnan teoreetikoilla oli taipumusta poliittiseen vaikenemiseen, vaikka Herbert Marcuse tuli tunnetuksi "Uuden vasemmiston isänä". Jean-Paul Sartre, Merleau-Ponty, Louis Althusser ja Henri Lefebvre kannattivat eri ajanjaksoina Ranskan kommunistista puoluetta, johon he kaikki myöhemmin pettyivät. Ernst Bloch asui kannattamassaan Neuvostoliitossa, johon menetti uskonsa elämänsä loppua kohti. Maolaisuus ja trotskilaisuus vaikuttivat myös läntiseen marxismiin.
Vaishnavismi

Vaishnavismin opinsuuntaukset

Vaishnavismin neljä klassista sampradayaa eli opinsuuntausta ovat Ramanujan (1017–1137) pääasiassa etelä-Intiassa vaikuttava Lakshmi-Narayanalle omistautunut perinne, Madhvan (1199–1278) dualistinen Dvaita-perinne, Nimbarkan (noin 1100–) Radhaan ja Krishnaan keskittynyt perinne ja Vishnu-swamin (noin 700–) nykyisin Vallabha-perinteenä Acharya Vallabhan mukaan tunnettu opinsuunta. Näiden lisäksi vaishnavismiin lukeutuu muun muassa Sri Chaitanya Mahaprabhun Dvaita-perinteen juurille perustama Bengalissa sekä Vrajassa vaikuttava Gaudiya Vaishnava -perinne, Swami Haridasan samoilta ajoilta peräisin oleva liike, sekä Hit Harivamsan Radha-Vallabhi -perinne.