google/wiki40b huggingface dataset:
Pitbull (muusikko)

Elämä ja uran alku

Kuubalaisten vanhempiansa Alysha Acostan ja Armando Sr. Pérezin lapsi Pitbull syntyi Miamissa. Nämä pistivät hänet tulkitsemaan José Martinin tuotoksia. Lapsena Pitbull oli erittäin kiinnostunut hip hop -musiikista. Hänen vanhempansa erosivat, kun hän oli nuori, ja hänen äitinsä kasvatti hänet yksin. Myöhemmin Pitbull vietti aikaa sijaisperheensä kanssa Roswellissa, Georgiassa. Hän alkoi laulaa kuorossa yläasteella ja sai paljon motivaatiota ja innostusta silloisilta rapmusiikin osaajilta. Kuusitoistavuotiaana hän jäi kiinni huumeiden myymisestä, ja sen seuraksena hänen äitinsä heitti hänet ulos talosta. Kuitenkin hän onnistuneesti valmistui opinnoistaan, ja keskitti elämänsä rapmusiikin tekoon. Pitbull tapasi radiotoimittajan, joka myöhemmin järjesti hänet rap-otteluun radio-ohjelmaan. Pitbull on perustellut artistinimeään kertomalla, että pitbull on vahva koirarotu, joka ei anna taistelussa periksi. Tavattuaan Lil Jonin Miamissa Pitbull pääsi mukaan musiikkivideoihin.
Yli kaksikymmentävuotiaana Pitbull tutustui paremmin isäänsä. Ohjelmassa Lopez Tonight hän onkin kuvaillut isänsä olleen hänen paras ystävänsä, ja olevansa tavallaan kiitollinen kaikista tämän huonoista puolista ja toimimisesta ”varoittavana esimerkkinä”. Armando Sr. kuoli vuonna 2006, ja Pitbull omisti hänelle samana vuonna julkaisemansa albumin El Mariel.
Pitbull on puhunut paljon juuristaan ja on ilmoittanut, ettei hän suostu esiintymään Kuubassa niin kauan, kuin Fidel Castro tai Raul Castro on vallassa. Pitbull kuitenkin tuki Beyoncén ja Jay Z:n vierailua Kuubaan, jonne amerikkalaiset eivät saa matkustaa ilman erityistä lupaa. Arizonan tiukasta maahanmuuttopolitiikasta hän on sanonut, että "se oli kuin 10 askelta taaksepäin". Che Guevara-paitoja hän on verrannut Hitler-paitoihin.
Martta puhuu

Martta puhuu (engl. Martha Speaks) on Yle TV2:lla esitettävä yhdysvaltalainen lasten piirrossarja. Sarjan päähenkilöt ovat puhuva koira Martta ja sen omistaja Helena. Muita henkilöitä ovat Tuomo, Jaakko, Karoliina, Tero, Eliisa ja Helenan perheen toinen koira Kirppu. Myös Eliisan kissa Nelson esittäytyy sarjassa toisinaan.
Like Di Poggio

Like Di Poggio (s. 2005) on italialainen ravihevonen. Sen on kasvattanut Lotus SNC ja omistaa vantaalainen Scuderia Padrino Don Trotto. Se on tuotu Suomeen vuonna 2010. Vuonna 2012 se kävi kilpailemassa Ranskassa ja palasin sen jälleen takaisin Suomeen.

Suku

Like Di Poggion emä on Car Di Poggio (14,9aly 40 368 €) ja isä on maailmanennätysravuri Varenne (09,1aly 6 038 408 €).

Kilpailu-ura

Ori aloitti kilpailu-uransa kaksivuotiaana 26. syyskuuta 2007, voittamalla Torinossa. Sen ennätys on 11,9aly ja voittosumma kaiken kaikkiaan 116 172 euroa.
HMS Rosamund

Palvelus

Alus luovutettiin vuonna 1947 Etelä-Afrikalle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä SAS Bloemfontein. Alus upposi 1967 maalilaivana.
Hämeenkangas

Hämeenkangas on hieman yli 20 kilometriä pitkä harjujakso, joka sijaitsee Pohjois-Satakunnassa Kankaanpään ja Jämijärven alueilla.

Yleistä

Hämeenkankaan korkein kohta on 185 metriin yltävä Soininharju Jämin lentokentän tuntumassa Jämijärvellä. Se on myös Satakunnan maakunnan korkein maastokohta. Harjujakson keskimääräinen korkeus merenpinnasta on 120–130 metriä ja sen reunamilla on laajoja soita. Osa soista on otettu turpeennostoalueiksi. Hiekan- ja soranottopaikkoja on vain satunnaisesti. Niinisalossa harjun kupeessa sijaitsee Valkiajärvi, joka laskee itään kohti Kyrösjärveä.
Hämeenkankaan alue muistuttaa L-kirjainta, jonka pohjoispäässä on Niinisalon varuskunta. Alue jatkuu varuskunnasta noin kymmenen kilometriä etelään Kuninkaanlähteen leirintäalueen tuntumaan. Sen jälkeen harju kääntyy itään kohti Jämin lentokenttää ja jatkuu noin kymmenen kilometrin verran, kunnes päättyy hieman Ikaalisten puolella. Alueen leveys vaihtelee kolmesta viiteen kilometriin. Niinisalon varuskunnan pohjoispuolella harjumuodostuma jatkuu Pohjankankaan harjuna.

Luonto

Hämeenkangas on karua kangasmetsää, joka kasvaa ympäristöään selkeästi korkeammalla harjulla. Vallitsevana puulajina on mänty, mutta joukossa on myös satunnaisesti kuusta ja koivua. Alueen kasvillisuuteen kuuluu useita harvinaistuneita tai uhanalaisia lajeja. 
Maaperä koostuu pääasiassa hienojakoisesta hiekasta. Alueella on hyvä latuverkosto, ja maastossa on huomattava määrä uria. Opasteita ei kuitenkaan ole, joten Hämeenkankaalla tulee pääsääntöisesti liikkua kartan avulla. Urien varrella on valmiita laavuja, joiden käyttö on sallittua silloin, kun ne eivät ole puolustusvoimien käytössä. 
Hämeenkankaan harjoitusalueelta on vuodesta 1955 lähtien talvisin rakennettu latureitti Pirkan hiihdon reitin mukaisesti Tampereelle.

Historia

Hämeenkangasta pitkin kulkee historiallinen, aikanaan Hämeestä Pohjanmaalle vienyt Kyrönkankaantie. Sitä pitkin kulkivat satoja vuosia sitten pirkkalaiset pohjoisilla eräretkillään. Tiellä alkoi postinkuljetus 1600-luvulla heti sen jälkeen, kun Ruotsi-Suomeen oli perustettu postilaitos. Tien varrella oli Hämeenkankaan alueella kolme kestikievaria silloisen päivämatkan päässä toisistaan: Niinisalossa, Jämijärven Sormenpellossa (lähellä nykyistä Jämin lentokenttää) ja Ikaalisten Vatulassa.
Myös kahden Ruotsin kuninkaan tiedetään liikkuneen maantiellä. Kustaa II Aadolf matkusti sitä pitkin vuonna 1614 Ilmajoelta Hämeenlinnaan. Vuonna 1752 taas juuri valtaistuimelle noussut Aadolf Fredrik, joka oli tutustumassa Suomeen, pysähtyi seurueineen lepäämään ja ruokailemaan Kuninkaanlähteelle, joka sai nimensä muistoksi juuri tästä käynnistä. 
Kyrönkankaantie jäi pois käytöstä 1800-luvun puolivälin jälkeen ja siksi sen maisemakuva on säilynyt erämaisena nykypäiviin saakka.

Hämeenkankaan harjoitusalue

Hämeenkankaan harjoitusalue on Kankaanpään ja Jämijärven alueilla sijaitseva Niinisalon varuskunnan lähiharjoitusalue. Se toimii myös Metsähallituksen ylläpitämänä ulkoilumaastona.
George Nelson

George Nelson (1908–1986) oli yhdysvaltalainen arkkitehti ja teollinen muotoilija, yksi Yhdysvaltain teollisen muotoilun kärkinimistä. Hän oli uranuurtaja muovin ja uusien valmistusmenetelmien käyttämisessä muun muassa huonekaluissa, talousesineissä ja valaisimissa.
Moskit

Moskit (NATO-raportointinimi SS-N-22 Sunburn, P-270, 3M80 tai H-41) on Neuvostoliitossa Raduga-suunnittelutoimistossa kehitetty ramjetmoottorinen meritorjuntaohjus.
Ohjus otettiin käyttöön projekti 956 Sovremennyi-luokassa 1985 ja projekti 12421 "Molnija"/Tarantul III -ohjusveneissä. Ohjus on varustettu ramjetmoottorilla ja sen nopeus on yli 2 mach, korkealla suurempi. Laivasta laukaistavan version laukaisumassa on noin 4000 kg ja taistelukärki 300 kg. Kantomatkaksi on väitetty 90–120 km, joissa lähteissä korkealla lentoprofiililla jopa 250 km. Koodin 3M80 on väitetty tarkoittavan 3 mach ja vuotta 1980.
Ohjuksesta on esitelty myös lentokoneesta laukaistava versio ASM-MMS/H-4 vuonna 1992 ja Raduga on aloittanut rannikkopuolustuksen ajoneuvoversion kehityksen, joita ei ole ilmeisesti valmistettu. Sukellusveneestä laukaistavaa versiota ei tiedetä olevan.
Ainoa vientimaa on Kiina, joka osti Sovremennyi-luokan aluksia. Lisäksi on raportteja että Iran olisi saanut ohjuksia Ukrainasta.
Seinäjoen lukio

Seinäjoen lukio on Seinäjoen keskustassa sijaitseva lukio. Lukion rehtorina toimii Teijo Päkkilä.
Seinäjoen lukio on luokaton lukio. Opiskelijoita lukiossa on noin 900 ja henkilökuntaan kuuluu rehtori ja noin 50 opettajaa. Lukiolla on ystävyyskoulu Pietarissa sekä vuosittaista oppilasvaihtoa Hollantiin.

Koulun historiaa

Seinäjoen lukion edeltäjinä pidetään aikajärjestyksessä Seinäjoen yhteiskoulu 1913, Seinäjoen yhteislyseo 1930, Seinäjoen tyttölyseo ja Seinäjoen lyseo 1944 ja Marttilan lukio 1975. Nykyinen Seinäjoen Lukio syntyi Marttilan ja Kivistön lukioiden yhdistämisestä vuonna 1977.
Seinäjoen yhteiskoulu perustettiin vuonna 1913 ja siitä kehittyi yliopistoon johtava koulu. Vuoden 1944 rauhansopimuksen perusteella Sortavalan lyseo siirrettiin Seinäjoelle paikalliseksi poikalyseoksi, jolloin Seinäjoen yhteislyseo muutettiin tyttölyseoksi.
Vuoden 1975 Peruskoulu-uudistuksen yhteydessä oppikoulujen keskikoululuokat erotettiin lukioista erillisiksi yläasteen kouluiksi ja lukioluokat yhdistettiin. Seinäjoen lukion aikuislinjan edeltäjä iltaoppikoulu perustettiin 1970. Syksyllä 2006 Peräseinäjoen lukio yhdistettiin Seinäjoen lukioon ja toimii nykyään nimellä Etelä-Seinäjoen toimipiste.
Seinäjoen yhteiskoulun ja -lyseon rehtorina oli Heikki Laurinmäki. Seinäjoen lyseon rehtoreina olivat Aulis Lietoila ja Paavo Koivusalo. Seinäjoen tyttölyseon rehtoreina olivat Reino Ala-Kulju ja Matti Kujanpää, joka toimi myös Marttilan ja Seinäjoen lukioiden rehtorina. Kivistön lukion rehtorina toimi Martti Muilu. Seinäjoen lukion rehtorina toimi 1983-1997 Esko Palo. Lukion rehtorina ja sen aikuislinjan rehtorina 1997- 2018 toimi Tuula Lamminmäki. Nykyisenä lukion ja sen aikuislinjan rehtorina toimii Teijo Päkkilä.
Seitsemännessä taivaassa (vuoden 1927 elokuva)

Tarina

Chico on köyhä viemärityöntekijä. Hän tapaa eräänä päivä Dianen, joka pakenee poliisia ja rikollisia. Chico piilottaa hänet ja he rakastuvat. He menevät naimisiin ja elävät onnellisina köyhyydestä huolimatta, kunnes Chico kutsutaan ensimmäiseen maailmansotaan. Diane saa kuulla, että Chico on kuollut rintamalla. Dianen maailma sortuu. Chico ei kuitenkaan ole kuollut, hän palaa Dianen luo sokeutuneena.

Kuvaukset

Samaan aikaan kun Borzage kuvasi elokuvaa, F. W. Murnau kuvasi Auringonnousua viereisellä näyttämöllä samalle elokuvayhtiölle – elokuvilla oli jopa sama naispääosan esittäjä Janet Gaynor, joka sukkuloi elokuvien kuvausten välillä. Murnaulla oli suuri vaikutus Borzagen ohjaustyylin, ja Auringonnousu ja Seitsemännessä taivaassa ovatkin visuaalisesti hyvin samankaltaisia.
Travis Waltonin ufosieppaus

Valheenpaljastuskoe

Pian poliisit alkoivat epäillä, että muut metsurit olivat surmanneet Waltonin ja keksineet ufotarinan peittääkseen rikoksensa. Tämän vuoksi poliisit teettivät valheenpaljastuskokeen metsureille. Kokeiden jälkeen testaaja kirjoitti raportissaan, että viisi miehistä puhui totta, mutta kuudennen kohdalla testitulokset eivät olleet vakuuttavia.

Waltonin löytyminen

Viisi päivää katoamisensa jälkeen Travis Walton soitti Grant Neffille, joka oli Waltonin sisaren mies. Walton kertoi soittavansa puhelinkioskista ja pyysi apua. Grant Neff lupasi hakevansa Waltonin autolla niin pian kuin mahdollista. Neff ja Waltonin veli Duane ajoivat puhelinkioskille, josta he löysivät Travis Waltonin, joka vaikutti olevan šokkitilassa. Paluumatkalla Walton kertoi kohdanneensa omituisia olentoja, joiden silmät olivat vaikuttaneet kauhistuttavilta.
Myöhemmin Walton hypnotisoitiin. Hypnoosissa hän kertoi heränneensä ufon sisällä ja nähneensä olentoja, jotka eivät juurikaan muistuttaneet ihmisiä. Olentojen pituus oli alle 150 cm. Niiden hiuksettomat päät olivat erittäin isokokoiset. Myös olentojen silmät olivat erittäin isokokoiset ja ripsettömät.
Hypnoosikuvauksensa lopussa Walton kertoi heränneensä maantiellä ja nähneensä ufon, joka nousi ylöspäin kadoten taivaalle.
Konfederaation sinetti

Konfederaation sinetti oli Etelävaltojen kansallistunnus lipun ohella. Sinettiin on kuvattu George Washington hevosen selässä. Washingtonia kierää seppele, joka on punottu etelävaltioiden tärkeimmistä maataloustuotteista vehnästä, maissista, tupakanlehdistä, puuvillassa, riisistä ja sokeriruo'osta. Sinetin ulkokehää kiertää teksti "The Confederate States of America: 22 February 1862" ja kansallismotto "Deo Vindice". Sinetin ulkokehän päivämäärä, 22. helmikuuta 1862, on etelävaltojen presidentti Jefferson Davisin virkaanastumispäivä ja myös George Washingtonin syntymäpäivä.
Coreboot

coreboot on ohjelmistoprojekti laiteohjelmistolle. Projektin tavoitteena tarjoa vapaan vaihtoehto omisteisille ratkaisuille. Projekti pyrkii kehittämään tehokkaamman ja turvallisemman vaihtoehdon. Koska ohjelma on suurelta osin laitekohtainen (ladataan ennen käyttöjärjestelmän ydintä) on siihen ohjelmoitava useiden eri laitteiden tuki erikseen.
coreboot on aiemmin tunnettu nimellä LinuxBIOS. Projekti on laajentunut alkuperäisestä Linuxin käynnistävästä firmwaresta tukemaan myös esimerkiksi Plan 9 -käyttöjärjestelmää.

Historia

Coreboot-projekti sai alkunsa Yhdysvalloissa Los Alamos National Laboratoryssä 1999 kahden opiskelijan projektina. Sittemmin suuri joukko ihmisiä on työskennellyt projektin parissa.

Rahoitus

Muiden muassa Google, AMD, Acer ja Saksan valtio ovat tukeneet projektia.
Kalervo Tuukkanen

Kalervo Tuukkanen (14. lokakuuta 1909 Mikkeli – 12. heinäkuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen taidemusiikin säveltäjä. Hän voitti hopeaa Lontoon kesäolympialaisten 1948 taidelajien orkesterimusiikin sarjassa teoksellaan Karhunpyynti.

Henkilöhistoria

Tuukkasen vanhemmat olivat ylikonduktööri Otto Wilhelm Tuukkanen ja Anna Härkönen ja puoliso vuodesta 1935 Gunhild Katharina Sigfrids. Hän tuli ylioppilaaksi 1928 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1933. Sävellysopintoja Tuukkanen harjoitti Leevi Madetojan johdolla mutta opiskeli myös Helsingin konservatoriossa.  Madetojasta Tuukkanen julkaisi myöhemmin myös elämäkerran. Säveltämisen ohessa hän toimi kapellimestarina, kuoron- ja orkesterinjohtajana sekä musiikin- ja laulunopettajana ja oli perustamassa muun muassa Suomen Säveltäjät ry:tä, jonka sihteeri hän oli vuodesta 1945. Tuukkanen julkaisi myös muun muassa aforismikokoelman Tuumailuja (1960). Hän perusti edelleen toimivan Helsingin Laulu -sekakuoron vuonna 1951. Sävellyskonsertit Tuukkanen piti Viipurissa 1937 ja Helsingissä 1939 ja 1945.
Mikalauka

Mikalauka on kylä Kalvarijan kunnassa, Marijampolėn läänissä, Lounais-Liettuassa lähellä Puolan ja Venäjän (Kaliningradin alue) rajaa. Vuonna 2001 kylässä asui 312 asukasta.
Ala-Urpala

Ala-Urpala (ven. Чистополье, Tšistopolje) on yksi Virolahden kylistä, jotka ovat toisen maailmansodan jälkeen jääneet Venäjän puolelle nykyistä itärajaa. Se oli itäisin kylä Virolahden pitäjässä, sijaiten Säkkijärven rajalla ja Suomenlahden rannalla. Kylän halki virtasi ja sen kohdalla laski mereen Urpalanjoki.
Ala-Urpalassa 1600-luvulta alkaen sijainnut kartano, Ala-Urpalan hovi, käsitti koko kylän. Se oli pitkän aikaa mm. Alfthan-suvun omistuksessa. Hovin uuden, noin vuonna 1835 valmistuneen päärakennuksen piirsi Carl Ludvig Engel. 1916 silloisen kartanon osti maanviljelijä Manu Seppälä. Hän myi Kartanoon vielä kuuluvia torppia itsenäisiksi tiloiksi. Vuonna 1921 Virolahden kunta osti kartanon päärakennuksen kansakouluksi.
Sommières

Nähtävyyksiä

Kunnan keskusta on säilynyt keskiaikaisena. Myös kaupungin linna Château de Sommières on peräisin samalta ajalta. Joen ylittävä silta Pont Tibère on alkujaan roomalaisten rakentama.
Suodatinpaperi

Suodatinpaperi on puoliläpäisevää paperia, jota käytetään erottamaan kiinteitä epäpuhtauksia tai muita aineita nesteestä tai kaasusta.

Ominaisuudet

Suodattimista mitattavia ominaisuuksia ovat muun muassa erotusaste, likakapasiteetti, suodatuspinta-ala, alkupaine-ero ja nimellispaine. Taloudellisessa mielessä ei ole kannattavaa erottaa epäpuhtauksia liian tarkasti, sillä tiheämpi suodatin tukkeutuu nopeammin ja järjestelmän välykset saattavat jopa sallia pieniä epäpuhtauksia. Suodatinpaperin laskostuksessa pyritään maksimoimaan suodatuspinta-alaa, sillä suodattimen kestoikä on verrannollinen paperin määrään. Tavanomainen muoto on tähti-laskostus, jossa paperi laskostetaan säteittäisesti ympyränmuotoiselle kehälle. Sovelluksesta riippuen suodatinpaperi saattaa olla rakennettu peltikotelon sisälle.

Ilmansuodatin

Ilmansuodattimen tarkoitus on puhdistaa ilmaa epäpuhtauksista. Yleisiä käyttökohteita ovat moottoreiden imuilman sekä asuntojen ja autojen sisäilman suodatus. Henkilösuojaimina käytetään paperisuodatinmaskeja, jotka ovat tarkoitettuja esimerkiksi pölyisiin olosuhteisiin suodattamaan ilmassa olevia hiukkasia.

Kahvin- ja teensuodatin

Kahvinkeittimessä ja teepussissa käytetään suodatinpaperia, jonka tarkoitus on estää purujen vapautuminen juomaan mutta päästää lävitseen puruista veteen liuenneet ainesosat. Kahvin ja teen suodattamiseen tarkoitetulle kertakäyttösuodatinpaperille on mahdollista saada ympäristömerkki, mikäli valmistus täyttää sen kriteerit.

Polttoainesuodatin

Polttoainesuodattimia käytetään suodattamaan tankista tulevasta polttoaineesta epäpuhtaudet pois, ennen kuin polttoaine menee moottoriin. Etenkin dieselmoottorin polttoaineen korkeapaineinen ruiskutusjärjestelmä on hyvin herkkä epäpuhtauksille. Vanhemmissa rivipumpuissa riitti 10 µm suodatustarkkuus, kun taas yhteispaineruiskutuslaitteet voivat vaatia 2–5 µm suodatustarkkuutta. Mikäli polttoainesuodattimessa alkaa esiintyä tukkoisuutta, saattavat jakajapumpulla varustetut dieselmoottorit kärsiä huonosta käynnistyvyydestä, tehottomuudesta ja savutuksesta.

Öljynsuodatin

Öljynsuodattimia käytetään voitelujärjestelmissä poistamaan järjestelmään kertyviä epäpuhtauksia ja suodatinmateriaali voi olla esimerkiksi kyllästettyä orgaanista paperia. Öljynsuodattimia on erilaisia rakenteita erilaisiin käyttötarpeisiin, esimerkiksi painesuodatin, paluusuodatin tai sivuvirtaussuodatin.
Edmond Jitangar

Edmond Jitangar (s. 2. marraskuuta 1952) on tšadilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 30. joulukuuta 1978 ja nimitettiin Sarhin hiippakunnan piispaksi 11. lokakuuta 1991. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. helmikuuta 1992. Pääkonsekraattorina toimi Jozef Tomko, jota avustivat Matthias N'Gartéri Mayadi ja Henri Véniat. Jitangarin edeltäjä oli N'Gartéri Mayadi, joka oli saanut 11. kesäkuuta 1990 nimityksen Moundoun piispaksi.
Kalle Niemi

Kalle Niemi (s. 17. kesäkuuta 1955) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan laitapuolustaja.
Niemi nousi HJK:n edustusjoukkueeseen vuonna 1973, muttei päässyt kauden aikana kentälle. Vuodet 1974–1976 hän edusti toisella sarjatasolla pelannutta Helsingin Palloseuraa. Vuonna 1977 hän palasi HJK:hon ja pelasi seurassa vuoteen 1984 asti. Hän pelasi pääsarjatasolla 198 ottelua ja teki 2 maalia.
Jalkapallouransa jälkeen Niemi on toiminut kielenkääntäjänä, kääntäen mm. tv-ohjelmia.
Les rois thaumaturges

Historialliset lähteet

Parantavat kuninkaat -teoksen alkuun on kirjoittaja liittänyt monipuolisen lähdeluettelon. Vuonna 1924 ilmestynyt teos ei kuitenkaan edusta enää viimeisintä tietoa aiheestaan. Bloch käytti useita asiakirjalähteitään ensimmäistä kertaa tieteellisen tutkimuksen välineenä. Tuolloin ei ollut mitään organisaatiota, joka olisi valmistellut ja selvitellyt keskiaikaista arkistomateriaalia tutkijoiden käyttöön.
Itylos

Itylos oli kreikkalaisessa mytologiassa Pandareuksen tyttären Aedonin ja Zethoksen poika. Kateellisena kälylleen Niobelle, jolla oli seitsemän poikaa ja seitsemän tytärtä, Aedon suunnitteli tämän vanhimman pojan surmaa. Aedon kuitenkin surmasi vahingossa oman poikansa Ityloksen, jolloin Zeus tämän tuskaa lievittääkseen muutti hänet satakieleksi. Siksi satakieli laulaa edelleen suruaan valittaessaan poikansa kuolemaa.
Tarinan myöhemmässä variaatiossa Itylos on Aedonin ja Polytekhnoksen poika. Polytekhnos makaa väkisin puolisonsa sisaren Khelidoniksen, jolloin sisarukset kostavat tälle tappamalle tämän pojan Ityloksen ja syöttämällä hänen lihansa Polytekhnokselle. Jumalat muuttavat lopulta heidät kaikki linnuiksi. Kertomuksen Ityloksessa on yhtymäkohtia Itykseen tarinassa Proknesta ja Filomelasta.
Otto Piispanen

Otto Piispanen  on suomalainen ääninäyttelijä. Hän esiintyi Aivan villit -elokuvassa roolihahmo Ekin suomenkielisenä äänenä ja on esiintynyt ääninäyttelijänä myös elokuvissa Peter Pan, Yli aidan, Hain tarina, Veeti Paloauto 2 ja Salamaseepra sekä televisiosarjassa Katto-Kassinen. 
Piispanen toimii myös espoolaisen pop-/rockyhtye Pasan kitaristina.
STTK

Opiskelijat

STTK:n opiskelijatoimintaa hoitaa STTK-Opiskelijat ry. STTK-Opiskelijoiden jäseniä ovat kaikki STTK:laisiin ammattiliittoihin kuuluvat opiskelijat. Yhdistyksen on perustanut STTK yhdessä jäsenliittojensa kanssa. Sen jäsenenä on yli 55 000 miltei kaikilta koulutusasteilta ja -aloilta.
Libanonin lippu

Libanonin lippu on Libanonin kansallistunnus vaakunan, moton ja kansallislaulun ohella. Se hyväksyttiin käyttöön 7. joulukuuta 1943. Se oli aluksi Libanonin parlamentin jäsenen, kansanedustaja Saeb Salamin oman kotinsa käyttöön suunnittelema lippu.

Lipun kuvaus

Lippu muodostuu kahdesta poikittaisesta punaisesta osiosta, joiden väli on valkea.  Valkoinen osio on kaksi kertaa leveämpi kuin kumpikin punainen osio (suhteessa: 1:2:1). Vihreä libanoninsetripuu on lipun keskiosassa, molempien punaisten raitojen välissä. Setripuun leveys on yksi kolmasosa lipun leveydestä. Lippu kuvataan Libanonin perustuslaissa, luku 1 ja artikla 3.

Symboliikka

Punaiset osat lipussa symboloivat vapaustaisteluissa vuodatettua puhdasta verta. Valkoinen raita puolestaan symboloi rauhaa, sekä Libanonin vuoria peittävää valkoista lunta. Vihreä setripuu on Libanonin maroniittikristittyjen tunnus

Historia

Kautta historian Libanon, tai ainakin se alue jolla valtio sijaitsee, on käyttänyt lippua, joka on kuulunut maata hallinneille: foinikialaisille, mamelukeille ja ottomaaneille.
Maroniitit käyttivät 1700-luvun puolivälissä valkoista lippua, jonka keskellä oli setripuu. On todennäköistä, että ensimmäisessä maailmansodassa Libanonin kansallismieliset lisäsivät lippuun punaiset poikkiraidat, jotka ensi kädessä symboloivat marttyyrien verta ja toisekseen punainen ja valkoinen olivat Libanonin legioonan värit, joka muodostettiin vuonna 1916 ja on ollut alkuna Libanonin armeijalle.
Kansainliiton aikana Libanon oli Ranskan mandaattialue. Tällöin Libanonin lipun suunnitteli Libanonin uudelleensyntymisen liikkeen puheenjohtaja Naoum Mukarzel. Lippu oli samanlainen kuin Ranskan trikolori, mutta sen keskelle on lisätty Libanonin setripuu. 
Itsenäistymisen myötä nykyisen Libanonin lipun suunnitteli Saeb Salam omaan käyttönsä. Hän oli Libanonin parlamentin jäsen. Lippu hyväksyttiin maan viralliseksi symboliksi 7. joulukuuta vuonna 1943 pidetyssä parlamentin istunnossa, jossa maan perustuslain viidettä artiklaa muokattiin.
Mira Furlan

Mira Furlan (s. 7. syyskuuta 1955 Zagreb, Jugoslavia) on kroatialainen näyttelijä, joka muistetaan etenkin Minbarin suurlähettilään Delennin roolista televisiosarjassa Babylon 5. Myöhemmin hän näytteli salaperäistä Danielle Rousseauta televisiosarjassa Lost.
Vanhassa kotimaassaan hän osallistui yli 40 tuotantoon vuosien 1977–1991 välisenä aikana, jonka jälkeen hän muutti Yhdysvaltoihin. 
Furlan on naimisissa Goran Gajicin kanssa. Heillä on yksi lapsi, vuonna 1998 syntynyt Marko Lav Gajic.
Coracle

Coracle tai corracle (laus. [ˈkɒrəkəl]) on pieni nahkapohjainen korivene, jota on perinteisesti käytetty Walesissa, mutta myös osissa Lounais-Englantia sekä Irlannin ja Skotlannin joilla. Coraclen kaltaisia veneitä käytetään muuallakin, kuten muun muassa Intiassa ja Vietnamissa. 
Runko tehdään pajunvitsaksista punomalla tai tavallisimmin saarniliisteistä korin tapaan ja sen ulkopuolelle kiinnitetään rasvatusta naudanvuodasta valmistettu vaippa. Nykyään vaippa valmistetaan huomattavasti halvemmasta ja helpommin uusittavasta tervakankaasta ja jopa pressukankaasta, tämän sanotaan puolittavan aluksen painon ja siten parantavan sen kuljetettavuutta kantamalla.
Coraclea liikutetaan vedessä tavallisesti polviasennossa takamusta teljoon nojaten ja meloen keulan edessä kahdeksikkoa. Sitä ei rungon muodon vuoksi voi meloa sivuilta, sillä siten se vain pyörii paikallaan..  
Coracle on tavallisesti 90–120 cm leveä ja 120–180 cm pitkä.