google/wiki40b huggingface dataset:
Kelirikkoalus Aallokas

Suomen merivoimissa

Aallokas rakennettiin 1936 Sortavalan Telakka ja Konepaja Oy:n telakalla. Sillä oli talvisodassa aseistuksenaan kaksi 75 mm:n tykkiä ja kaksi 40 mm:n ilmatorjuntatykkiä. Se oli Suomen Laatokan-laivaston suurin ja uusin alus sekä tykkiveneiden laivasto-osaston lippulaiva. Tähän osastoon kuuluivat myös tykkiveneet Aunus, Tarmo ja Vulcan. Osaston johtaja oli kapteeniluutnantti Asikainen.
14. joulukuuta 1939 ja 12. tammikuuta 1940 välillä Aallokas, Tarmo ja Vulcan suorittivat 11 retkeä Laatokalla. Retkien tarkoituksena oli tulittaa neuvostoliittolaisten maa-asemia. Aallokasta tulitettiin ensimmäisen kerran maalta sen ollessa Tarmon kanssa retkellä, mutta laukaukset jäivät lyhyiksi eivätkä saaneet aikaan tuhoa. Näillä retkillä neuvostojoukkoja kohti ammuttiin yhteensä 150 kappaletta 75 mm:n kranaatteja. Tammikuun lopulla ei Laatokalla voitu käyttää kuin Aallokasta, sillä järven jääpeite oli liian vahva. 2. helmikuuta Aallokas sai vähäisiä vaurioita neuvostoliittolaisten koneiden hyökkäyksessä ja muutama mieheistön jäsen loukkaantui.
Moskovan rauhansopimuksen mukaisesti Aallokas ja muuta Laatokan-laivaston alukset jätettiin Laatokalle. Aallokas liitettiin Neuvostoliiton laivaston koulutusalusten osastoon 24. elokuuta 1940.

Neuvostoliiton laivastossa

Jatkosodan alettua Aallokkaalla oli aseistuksenaan kaksi 76,2 mm:n tykkiä, yksi 20 mm:n ilmatorjuntatykki, kaksi 12,7 mm:n konekivääriä ja yksi nelinkertainen 7,62 mm:n konekivääri, joten aluksesta tuli tykkivene ja se liitettiin Neuvostoliiton Laatokan-laivastoon nimellä Šeksna 3. elokuuta 1941. Elokuussa Šeksna oli muiden Laatokan-laivaston tykkiveneiden kanssa suojaamassa Hiitolan seudulla saarroksissa olevia 142. tarkka-ampujadivisioonaa ja 198. moottoridivisoonaa ja joukkojen evakointia. Šeksna kuljetti vuoden 1941 lopulla muiden Laatokan-laivaston alusten tavoin rahtia piiritettyyn Leningradiin, mutta aluksen polttoaineen puute jarrutti pian kuljetuksia.
Vuonna 1942 Šeksna jatkoi kuljetuslaivana toimimista ja kuljetuslaivojen suojaamista. 28. elokuuta 1942 kuljetuslaivasto, johon Šeksna kuului joutui kahden italialaisen torpedoveneen hyökkäyksen kohteeksi, mutta hyökkäys torjuttiin Šeksnan avulla. Laiva kuului marraskuussa 1942 perustettuun erikoisosastoon, jonka ansiosta purjehduskausi kesti pidempään kuin edellisenä vuonna.
Šeksna poistettiin Laatokan-laivaston sota-alusten listalta 13. huhtikuuta 1943 ja luokiteltiin kuljetusalukseksi.
Šheksna luokiteltiin yhteysveneeksi 29. marraskuuta 1947, poistettiin käytöstä 27. joulukuuta 1956, jolloin siitä tuli lämmitysvene OT-33 ja 26. kesäkuuta 1961 se poistettiin laivaston luetteloista ja romutettiin.
Kirjeitä saksalaiselle prinsessalle fysiikasta ja filosofiasta

Kirjeitä saksalaiselle prinsessalle fysiikasta ja filosofiasta (ransk. Lettres à une princesse d’Allemagne sur divers sujets de physique et de philosophie) on Leonhard Eulerin kirja, joka koostuu hänen vuosina 1760–62 kirjoittamistaan Brandenburg-Schwedtin rajakreivin Friedrich Heinrichin tyttärelle Friederike Charlotte von Brandenburg-Schwedtille (1745-1808) osoitetuista kirjeistä. Euler oli tutustunut rajakreiviin Berliinissä ilmeisesti yhteisen musiikinharrastuksen johdosta. Kirjeissä, joita on kaikkiaan 234, käsitellään monipuolisesti, asiallisesti ja kansantajuisesti monenlaisia luonnontieteen ja matematiikan kysymyksiä. Kirjeet julkaistiin ensi kerran Pietarissa kolmena niteenä vuosina 1768-72. Sittemmin ne käännettiin monille kielille ja levisivät lukuisina painoksina. Eulerin teos on luonnontieteen popularisoinnin uranuurtajia.
Miekkalähetys

Miekkalähetys on lähetystyön muoto, jossa sotaretkillä voittajat pakottavat voitettuja
määrättyyn uskonnollisuuteen. Järjestäytyneet uskonnot ovat olleet usein näiden toteuttajina. 
Miekkalähetys oli tyypillinen kristinuskon lähetystyön muoto keskiajalla. Yleensä miekkalähetystä toteutettiin sotaisten tai ryöstöretkiä harjoittaneiden pakanakansojen keskuudessa. Kristityt hallitsijat pakottivat ihmisiä kasteelle kuoleman uhalla. Yhtenä ensimmäisistä keskiajan miekkalähetyksen harjoittajista pidetään frankkien kuningas Kaarle Suurta, joka pakotti sotaisat baijerilaiset ja merirosvoutta harjoittaneet rügeniläiset kasteelle.  Miekkalähetystä organisoitiin Roomasta ja Konstantinopolista käsin, jotka kilpailivat keskenään.
 Ristiretkien ja miekkalähetyksen vastustus lisääntyi 1200-luvulla ja kirkko ryhtyi korostamaan lähetystyössään väkivallattomuutta.

Miekkalähetys Suomessa

Suomen käännyttäminen kristinuskoon tapahtui pääosin rauhallisesti. Samalla Ruotsin valta kasvoi voimakkaammaksi kuin paikallisten mahtimiesten. Miekkalähetykseksi voidaan kutsua niin sanottua toista ristiretkeä. Se oli Ruotsin rangaistusretki Hämeeseen, jossa paikallinen väestö oli erehtynyt liittoutumaan idän kirkon novgorodilaisten kanssa.

Demokratian miekkalähetys

Professori Seikko Eskolan mukaan länsimaat tekevät usein demokratian nimissä poliittista lähetystyötä. Eskolan mukaan Yhdysvaltain presidentti George W. Bush harjoitti miekkalähetystä.
Dragonja

Nimi

Ensimmäisessä kirjallisessa lähteessä Dragonjasta puhuttiin nimellä Argao (ablatiivi Argaone) ja myöhemmissä lähteissä se on tunnettu nimillä Argaone (670), per Argaonem (1035), Dragugne (1100) ja super flumine Dragone (1389). Nykysloveenin ja italian (D-etuliitteenä) nimet ovat peräisin slaavilaisesta Dorgon’a sanasta. Pohjimmiltaan nimi on esiromanilaista alkuperää, todennäköisesti perustuen indoeurooppalaisen kantakielen sanaan h2arg’, joka tarkoittaa loistoa.
Merten moottoritiet

Merten moottoritiet on käsite, jolla korostetaan Euroopan Unionin meriliikenteen tärkeyttä. Merten moottoriteiden tavoitteena on luoda vaihtoehto maantiekuljetuksille. Se on osa TEN-liikenneverkkoja.
Twin Peaks: The Return

Tausta

Twin Peaksin ensimmäinen tuotantokausi esitettiin ensimmäistä kertaa Yhdysvalloissa 8. huhtikuuta – 23. maaliskuuta 1990. Mystinen draamasarja sai hyvän vastaanoton ja toinen tuotantokausi julkaistiin 30. syyskuuta 1990 – 10. kesäkuuta 1991. Televisiosarjaan perustuva David Lynchin ja Robert Engelsin käsikirjoittama sekä Lynchin ohjaama elokuva Twin Peaks – Tuli kulje kanssani sai ensi-iltansa 28. elokuuta 1992.
Toisen tuotantokauden esityksen aikana julkaistiin myös kolme sarjaan perustuvaa kirjaa; David Lynchin tyttären Jennifer Lynchin kirjoittama Laura Palmerin salainen päiväkirja, Mark Frostin veljen Scott Frostin kirjoittama Dale Cooperin omaelämäkerta sekä David Lynchin, Mark Frostin ja Richard Saul Wurmanin kirjoittama Twin Peaks: An Access Guide to the Town. Kirjoista kaksi ensimmäistä julkaistiin myöhemmin myös suomeksi.
1990-luvun sarjaan ja kuvitteellisen Twin Peaksin kaupungin historiaan perustuva Mark Frostin kirjoittama kirja Twin Peaks – salattu historia julkaistiin 18. lokakuuta 2016.

Julkaisu

6. lokakuuta 2014 Showtime ilmoitti Twin Peaksin saavan jatkoa 9-jaksoisella minisarjalla. Vuoden 2015 huhtikuussa David Lynch kuitenkin kertoi irtisanoutuvansa sarjan ohjaamisesta rajallisen budjetin sekä muiden erimielisyyksien vuoksi. Toukokuussa osapuolet pääsivät yhteisymmärrykseen ja ilmoittivat Twin Peaksin palaavan 18-jaksoisella tuotantokaudella.
Twin Peaksin toisen tuotantokauden viimeisessä jaksossa Laura Palmer (Sheryl Lee) sanoo FBI-agentti Dale Cooperille (Kyle MacLachlan) tapaavansa tämän uudelleen 25 vuoden kuluttua. Twin Peaks: The Return oli tarkoitus julkaista vuonna 2016, jolloin tuotantokausien välillä olisi ollut 25 vuotta, mutta lopulta julkaisuväli oli 26 vuotta.

Soundtrack

8. syyskuuta 2017 Rhino Records julkaisi kaksi soundtrack-levyä; Twin Peaks (Limited Event Series Original Soundtrack) sisältää sarjaa ja sen edeltäjiä varten sävelletyt kappaleet, Twin Peaks (Music From the Limited Event Series) puolestaan sarjassa soitetut muut kappaleet. Sarjaan on säveltänyt musiikkia Angelo Badalamenti, kuten kahteen edeltävänkin Twin Peaksin tuotantokauteen.
Henkilöstöpalveluyritysten liitto

Henkilöstöpalveluyritysten liitto on henkilöstöä vuokraavien sekä muita henkilöstöpalveluita (rekrytointi, ulkoistaminen, outplacement, ta-palvelut) tarjoavien yritysten työnantaja- ja toimialaliitto. Liiton toimitusjohtajana toimii Merru Tuliara.
480p

480p on lyhenne, joka viittaa ryhmään näytön kuvatarkkuuksia. Kirjain p tarkoittaa peräkkäispyyhkäisyä eli lomittamatonta kuvaa. 480 kertoo vaakasuuntaisen kuvatarkkuuden olevan 480 kuvapistettä; pystysuuntainen kuvatarkkuus on yleensä 640 kuvapistettä 4:3-kuvasuhteella (480 × ​4⁄3 = 640) tai 854 kuvapistettä tai hieman vähemmän (mod16-yhteensopiva 848) 16:9-kuvasuhteella (480 × ​16⁄9 = 853,3). Kuvapisteiden määrän on oltava kokonaisluku, ja se pyöristetään laajakuva VGA-näytöissä yleensä 854 kuvapisteeseen, jolla taataan koko kuvan mahtuminen näytölle. Kuvat näytetään lomittamattomina vastakohtana 480i:n lomitetulle kuvalle. 480p-kuvatarkkuutta käytettiin monissa ensimmäisissä plasmatelevisioissa. Vakiopiirto on aina ollut 4:3-kuvasuhteella 640 × 480 kuvapistettä. 
PAL-alueilla, kuten Euroopassa ja Australiassa, pystysuuntainen kuvatarkkuus on 576 kuvapistettä ja kuvataajuus 25 kuvaa sekunnissa.

480p24 ja 480p30

ATCS:n digitaalitelevisiostandardi määrittelee 480p:n peräkkäispyyhkäisyä käytttäväksi eli lomittamattomaksi kuvaksi 640×480p kuvatarkkuudella ja 24:n, 30:n tai 60:n hertsin kuvataajuudella. 
Sekä 480p24 että 480p30 ovat yleisempiä maissa, joissa käytetään tai on käytetty lomittamatonta NTSC-järjestelmää, kuten Pohjois-Amerikassa ja Japanissa (nämä lähetysmuodot ovat kuitenkin yhteensopivia järjestelmän kanssa, kun niitä käytetään lomittamattoman elokuvasisällön lähettämiseen).
Kasper Järnefelt

Caspar Woldemar Järnefelt (13. kesäkuuta 1859 Pietari – 11. joulukuuta 1941 Mäntsälä) oli suomalainen kriitikko, lääninhallituksen kielenkääntäjä ja venäjän kielen opettaja. Hän oli huomattava taustavaikuttaja, jonka aktiivisin aika ajoittui 1880-lukuun. Suomalainen kulttuurihistoria tuntee hänet ensisijaisesti kriitikkona, kirjallisten aatteiden ja teorioiden edistäjänä sekä kirjallisen elämän merkittävänä taustahahmona. Hän teki yhteistyötä muun muassa kirjailija Juhani Ahon kanssa.

Perhetausta

Järnefeltin isä oli kenraali ja maaherra Alexander Järnefelt ja äiti vapaaherratar Elisabeth Järnefelt omaa sukuaan Clodt von Jürgensburg. Hänen sisaruksiaan olivat taidemaalari Eero Järnefelt, säveltäjä Armas Järnefelt, varatuomari Arvid Järnefelt sekä Aino Sibelius. Kasper Järnefeltin puoliso vuodesta 1889 vuoteen 1905 oli Emma Järnefelt omaa sukuaan Ahonen (1866–1905). Heillä oli kolme lasta: Aino (1890–1963), Ivar (Keto) (1891–1952) ja Yrjö (1896–1946). Pojat eivät seuranneet isänsä jalanjälkiä; Ivarista tuli viilari ja Yrjöstä sähköteknikko ja kauppamatkustaja.

Elämä ja ura

Järnefelt suomensi venäjästä muun muassa Nikolai Gogolin ja Leo Tolstoin teoksia. Lisäksi hän suomensi ranskasta ja norjasta. Erikoisalanaan hänellä oli Henrik Ibsen. Hänen suurin yksittäinen käännöstyönsä oli Dmitri Merežkovskin Ylösnousseet jumalat: Leonardo da Vinci (1910). Järnefeltin huomattavin kirjallinen ansio oli, että hänen myötään suomalaiseen realismiin tuli venäläinen tyypin käsite sekä tyypillisen teoria. Kirjallisuudessa Kasper Järnefelt korosti yksinkertaisuutta, aitoutta, luonnollisuutta ja rehellisyyttä. Hän vierasti suomalaista uusromantiikkaa ja symbolismia.
Kasper Järnefeltistä kehkeytyi Elisabeth Järnefeltin ympärille kasvaneen kirjallisen ryhmittymän eli Järnefeltien koulun avulla sukupolvensa johtava taideteoreetikko ja kirjallinen auktoriteetti. Useat aikalaiskirjailijat tunsivat Kasper Järnefeltin ja pyysivät häneltä kritiikkiä. Hänen arvosteluihinsa suhtauduttiin pelonsekaisella kunnioituksella. Tunnetuimpia Järnefeltin kanssa yhteistyötä tehneitä kirjailijoita olivat Juhani Aho, Minna Canth, Arvid Järnefelt ja Heikki Kauppinen eli Kauppis-Heikki. Canthin kanssa hän oli läheinen ystävä lukuun ottamatta vuosien 1887–1890 välirikkoa – Järnefelt oli vuonna 1887 tyrmännyt Canthin teoksen Salakari.
Laaja-alaisesta lahjakkuudestaan huolimatta Kasper Järnefelt jäi maineikkaiden sisarustensa varjoon. Häneltä puuttui kunnianhimo tulla "joksikin". Päätoimiensa ohella hän toimi taidekriitikkona ja taidemaalarina. Hän oli suorittanut opintoja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1870-luvulla. Yliopistossa hän opiskeli vuoteen 1887, muttei suorittanut loppututkintoa. Järnefelt maalasi pienimuotoisia tauluja (21 cm × 17 cm, 20 cm × 32 cm), joita hän esitteli julkisesti vain vuosina 1894–1896 Suomen Taiteilijaseuran näyttelyissä.
Järnefelt jäi eläkkeelle Kuopion Lyseon venäjän kielen lehtorin virasta jo vuonna 1909. Leskeksi muutamaa vuotta aiemmin jäänyt mies eli ulkomaailmasta lähes tyystin eristyksissä äitinsä kanssa, kunnes tämä kuoli 1929. Sen jälkeen hän vietti lopun elämänsä tyttärensä Ainon kanssa.
Vittingin rautakaivos

Vittingin rautakaivos on Ylistarossa sijaitseva entinen rautakaivos. Alkujaan se avattiin 1600-luvulla ja on ollut käytössä uudestaan 1929-1930, ja jälleen tehty koelouhintaa 1919. Kaivoksen malmi on magnetiittia, ja lisäksi myös rodoniittia ja jossain määrin muita mangaanimineraaleja.
Suomen Kissaliitto

Suomen Kissaliitto ry on suomalaisten rotukissayhdistysten keskusliitto. Liiton jäseninä on 11 rekisteröityä rotukissayhdistystä. Suomen Kissaliitto on perustettu vuonna 1975 ja siihen kuuluu jäsenjärjestöjen kautta yli 8 000 henkilöä. Suomen Kissaliitto kuuluu ainoana suomalaisena äänivaltaisena jäsenenä kansainväliseen kissojen kattojärjestöön FIFeen (Fédération Internationale Féline).
Kissaliiton tarkoituksena on yhdistää, edistää ja valvoa rotukissojen kasvatustoimintaa ja ylläpitää yhtenäistä koko maan kattavaa rekisteriä rotukissoista. Liiton tavoitteena on myös toimia kissojen arvostuksen ja paremman kohtelun lisäämiseksi ja edistää kissaharrastuksen kasvua Suomessa .
Shane Prince

Junioriura

Prince kasvoi Spencerportissa, New Yorkissa. Prince varattiin vuonna 2008 OHL:ään Kitchener Rangersiin. Hän liittyi kaudeksi 2008–2009 Rangersin joukkueeseen 15-vuotiaana, liigan nuorimpana pelaajana.
8. tammikuuta 2010 toisen OHL-kautensa puolivälissä Prince kaupattiin Ottawa 67’s -joukkueeseen vaihdossa kolmannen kierroksen varausvuoroon. Kolmannella kaudellaan hän oli yksi hyökkäyspäässä yksi liigan parhaista pelaajista tehden. Hänet valittiin CHL:n lupaavien tulokkaiden otteluun, jossa hän teki Team Cherryn ainoan maalin. Huhtikuussa 2011 NHL Central Scouting arvioi Prince pohjois-amerikkalaisten kenttäpelaajien 26. parhaaksi ennen varaustilaisuutta.

Ammattilaisura

Prince varattiin 61. pelaajana toisella kierroksella Ottawa Senatorsiin. Senators sai kyseisen varausvuoron Boston Bruinsilta Chris Kellyn kaupassa. Prince pelasi AHL-farmiseura Binghamton Senatorsissa, jossa teki ensimmäisen ammattilaismaalinsa Rochester Americansia vastaan 17. marraskuuta 2012 ohjatessaan Tyler Eckfordin laukauksen ohi maalivahti David Leggion.
Prince debytoi NHL:ssä Senatorsin paidassa 16. helmikuuta 2015 Carolina Hurricanesia vastaan tehtyään ennen tätä AHL:n puolella 18 maalia ja yhteensä 38 tehopistettä 47 ottelussa. Hän sai debyyttiottelussaan syöttöpisteen. Hän pelasi tämän jälkeen vielä toisen ottelun Ottawassa ennen paluutaan Binghamtoniin.
Prince aloitti kauden 2015–2016 Ottawan NHL-kokoonpanossa. Hän teki ensimmäisen NHL-maalinsa 25. marraskuuta Colorado Avalanchea vastaan. Hän teki ottelussa kaksi maalia sekä yhden syöttöpisteen.
Harri Nordell

Harri Nordell (s. 7. huhtikuuta 1956 Salo) on Paraisilla asuva suomalainen runoilija. 
Nordellin runoja on käännetty ruotsiksi, englanniksi, espanjaksi, ranskaksi ja italiaksi. Laajoja käännöksiä on teoksissa Ett svart får i motljus (Söderströms, 2000), Charbon du jour (Riveneuve, 2000), Vingt poètes finlandais au regard du Surréalisme (Rivages du Nord, 2003) ja Habla la luz con voz de corneja (Conaculta, 2003). Nordell on mukana runoilijana (dvd) myös ruotsalaisessa Swinging with Neighbours 2001–2006 -antologiassa (toim. Aase Berg & Carl Dieker. Ohjaus/elokuva Carl Dieker & Paula von Seth. Ersatz 2006).
Nordellin tuotantoa on käsitelty ja analysoitu teoksissa Suomalaisia nykyrunoilijoita (toim. Siru Kainulainen ja Johanna Krappe; BTJ Kustannus, 2008), Lentävä hevonen – välineitä runoanalyysiin (toim. Siru Kainulainen, Kaisu Kesonen ja Karoliina Lummaa; Vastapaino, 2007), Jonimatti Joutsijärvi; Ei mikään itsessään (Sanasato, 2010) sekä Runouden ilmiöitä (Tommi Parkko; Avain 2012.) Nordellin runojen kääntämisestä on kirjoittanut Tarja Roinila  teoksessa Liittolaiset esseessään "Ääni vai merkitys, merkitys vai ääni" (toim. Eino Santanen ja Aki Salmela; WSOY, 2011).
Harri Nordellin teksteihin ovat säveltäneet Kimmo Hakola, Syvällä päivät; Sampo Haapamäki, Haljennut; Tapio Nevanlinna, Punaiset poijut; Tapani Länsiö, Kehtolaulu ja Harri Suilamo, Unilouhikko – neljä laulua Harri Nordellin runoihin. Harri Wessman,  "Ikävä kautta aikojen": Kahdeksan laulua Harri Nordellin runoihin. 
Harri Nordellin vanhemmat ovat opetusneuvos, kauppatieteiden maisteri Reijo Nordell ja lastentarhanopettaja Leena-Maija Korhonen. Hän on ollut vuodesta 1987 naimisissa toimittaja Irmeli Haapasen kanssa. Harri Nordellin nuorempi veli on Yleisradion musiikkitoimittaja Risto Nordell. Heidän isoäitinsä isä oli Helsingissä 1905 murhattu prokuraattori Eliel Soisalon-Soininen.
Salibandyn 1. divisioona (naiset)

Sarjajärjestelmä

1. divisioona pelataan kaudesta 2020–2021 lähtien kolmessa kymmenen joukkueen lohkossa. Lohkot on jaettu mahdollisimman alueellisiksi, eivätkä Pohjois-Suomen joukkueet osallistu 1. divisioonaan. Pudotuspeleihin pääsevät jokaisen lohkon kaksi parasta joukkuetta, sekä kaksi joukkuetta pudotuspelien esikarsinnoista. Esikarsintoihin osallistuu kaksi parasta lohkokolmosta ja Pohjois-Suomen II-divisioonan kaksi parasta joukkuetta. Pudotuspelien 2 parasta joukkuetta pääsevät karsimaan paikasta Salibandyliiga B:hen.

Vanha sarjajärjestelmä

Kausina 2013–2019 I divisioona pelattiin valtakunnallisena yhdessä 12 joukkueen lohkossa. Ottelut pelattiin yksittäisinä 3x20 minuutin peliajalla. I divisioonan voittaja nousi seuraavaksi kaudeksi liigaan. 2. ja 3. karsivat liigapaikasta Salibandyliigan toiseksi ja kolmanneksi viimeisiä vastaan. Ottelusarjojen voittajat nousivat liigaan. I divisioonan viimeinen tippui suoraan II-divisioonaan. 10. ja 11. pelasivat keskenään putoamiskarsinnan, jonka häviäjä tippui myös II-divisioonaan.
Televisiouutiset

Historia

Televisiouutisten juttujen kaltaisia uutisfilmejä on esitetty elokuvateattereissa elokuvan keksimisestä lähtien. Television käyttöönoton jälkeen uutisifilmien esittäminen väheni. Television erilaisen luonteen myötä muodostui nykymuotoinen televisiouutiset, jossa niin kutsutut uutisankkurit lukevat uutisia ja tavallisesti useimmista aiheista esitetään toimittajan raportti ja kuvamateriaalia.

Televisiouutiset Suomessa

Yleisradion Suomen Television Kamerakierros -ohjelman ensimmäinen esitys oli 1. syyskuuta 1959. Tämä merkitsi jokapäiväisen, kuvaan perustuvan uutistoiminnan käynnistymistä Suomessa. Virallisesti television uutistoimitus perustettiin syyskuussa 1960. Aluksi uutistoimitukset olivat lähes täysin Suomen tietotoimiston (STT:n) tarjonnan varassa. Uutistoimitukseen kuului aluksi 10 työntekijää. Ensimmäinen Yleisradion uutispäällikkö Ralf Friberg aloitti vuonna 1965. Samana vuonna uutistoimitus jakautui urheilutoimitukseen ja ajankohtaistoimitukseen. 
Alun perin Yleisradion TV-uutisten päälähetys esitettiin sekä ykkösellä että kakkosella. Vuodesta 1990 pääuutislähetys on esitetty vain ykkösverkossa, ja kakkosverkko sai omat uutisensa kello 18.30 (vuosina 1996–2007 kello 18.00). 27. helmikuuta 1978 lähtien päivän päälähetys on esitetty päivittäin kello 20.30. Vuoden 1993 alusta TV1:ssä nähtiin tosin tunnin pituinen Uutistunti, joka alkoi kello 20.00. Katsojaluvut kuitenkin romahtivat, ja jo maaliskuun alussa samana vuonna palattiin tuttuun puoli yhdeksän lähetykseen. Ensimmäiset kilpailevat televisiouutiset tulivat vuonna 1981, kun Mainostelevisio aloitti oman uutislähetyksensä, Kymmenen uutiset. Neloskanavan tuottamaa uutislähetystä Nelosen uutiset alettiin lähettämään 11. tammikuuta 1998 lähtien.
Vielä 2000-luvun alussa Yleisradion pääuutislähetys keräsi keskimäärin lähes joka päivä yli miljoona katsojaa. Kun 2010-luvulla siirryttiin sosiaalisen median aikaan, tv-uutisten katsojamäärät tippuivat selvästi. Nykyisin Ylen pääuutislähetys kerää keskimäärin noin 700 000–800 000 katsojaa. MTV:n tv-uutisten katsojamäärät eivät ole tippuneet samaa tahtia, vaan jopa nousseet 2010-luvulla. Nykyisin MTV:n Seitsemän- ja Kymmenen Uutiset keräävät keskimäärin noin 600 000 katsojaa. 
Uutistoimittajan työpäivä kestää 10 tuntia, ylipitkä työpäivä korvataan vapaapäivillä. Työpäivään sisältyy uutisten lukemisen lisäksi paljon muuta työtä. Uutistoimittaja referoi ja kirjoittaa puhtaaksi lähetyksessä luettavat uutiset. Kun uutistoimittaja lukee uutista, teksti näkyy tv-kameraan liitetyssä lisälaitteessa eli teleprompterissa muutama rivi kerrallaan. Lisälaitteessa tekstin nopeus on määriteltävissä vapaasti, mikä ajoitetaan lukunopeuden mukaan. Suomessa teleprompteri otettiin ensimmäisenä käyttöön vuonna 1981 aloitetuissa MTV:n televisiouutisissa. Aluksi katsojapalautteessa ihmeteltiin kameraan tuijottavia uutisankkureita, mutta muutaman vuoden päästä myös Yleisradio otti teleprompterin käyttöönsä. Edellä mainittuun tekniikkaan siirryttiin Yleisradiossa 1987, kun uutisten osalta siirryttiin tietokoneaikaan. Tätä ennen toimittaja luki uutiset edessään olevista papereista.
Pauli Nevala

Ura

Nevala tuli Suomen huipulle jo 20-vuotiaana vuonna 1961. Tällöin hän heitti ensin Teuvalla elokuussa 80,53 m ja otti Mikkelissä SM-kultaa. 1. syyskuuta hän heitti Vaasassa uuden Suomen ennätyksen 84,23 m. Seuraavana vuonna EM-kisoissa hän jäi karsintaan. Vuonna 1963 hän heitti ensin 83,55 m Teuvalla ja sitten 41 sentin päähän ME:stä Helsingissä SE-tuloksella 86,33 m.
14. lokakuuta 1964 Tokion olympialaisissa Nevala heitti neljännellä heitollaan 82,66 metriä, joka oli hänen paras tuloksensa sitten heinäkuun 1963 ja voitti olympiakultaa. Ennakkosuosikki ja ME-mies norjalainen Terje Pedersen oli pudonnut jo karsinnassa.
Méxicon olympiakisoissa 1968 Nevala ei päässyt jatkoon karsinnasta. Hän kyllä heitti yli 80 metriä, mutta tuomarit katsoivat keihään pudonneen lappeelleen, merkkiä jättämättä. Jorma Kinnunen otti olympiahopeaa.
Heinäkuussa 1969 Nevala heitti Teuvalla 91,40 m ja otti syyskuussa Ateenan EM-kisoista hopeaa heittämällä 89,59 m. Kisan voitti Jānis Lūsis.
Nevala oli uransa parhaassa kunnossa kaudella 1970, jolloin hän heitti peräti 55 kilpailussa. Hän ylitti 90 metriä viidessä kilpailussa, 85 metriä 32 kilpailussa ja 80 metriä 52 kilpailussa. Kymmenen parhaan kilpailun keskiarvo oli 90,12 ja koko kauden keskiarvo 85,86. Nevala heitti uransa parhaan tuloksen 92,64 Ruotsi-ottelussa 6. syyskuuta 1970 jääden vain 6 cm Kinnusen ME-tuloksesta. Kauden lopussa hän piti hallussaan maailman kärkitulosta ja yhdysvaltalainen Track & Field News rankkasi hänet maailman parhaaksi keihäänheittäjäksi.
Nevala on myöntänyt käyttäneensä urallaan anabolisia steroideja. Ne olivat Nevalan aikana vielä sallittuja ja kiellettiin vuonna 1975. Nevalan ura päättyi yllättäen huhtikuussa 1971 Abidjanissa Norsunluurannikolla, missä hän loukkasi olkapäänsä pahoin eikä pystynyt enää heittämään. Nevala on epäillyt hormonien käytön olleen syynä loukkaantumiseen, joka päätti hänen uransa.
Nevala tunnettiin uransa aikana persoonallisena, kantaa ottavana ja omapäisenä.

Uran jälkeen

Joulukuussa 2011 Nevala sai liikuntaneuvoksen arvonimen.
Nevalasta ilmestyy 3. elokuuta 2019 Atrain & Nordin kustantama Henry Ahon kirjoittama kirja Kaamea heittäjä.
Taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailut 1901

Taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailut 1901 olivat Ruotsin Tukholmassa Pohjoismaisten kisojen yhteydessä 10. - 11. helmikuuta käydyt taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailut. Kilpailuun osallistui vain kaksi miestä, naisten kilpailuja ei ollut ohjelmassa. Ruotsin Ulrich Salchow voitti kisoissa ensimmäisen kaikkiaan kymmenestä maailmanmestaruudestaan. Kilpailijat olivat erittäin tasaisia. Tuomareista Adams, Pettersson ja Westergren sijoittivat Salchowin ensimmäiseksi, kolme muuta vastaavasti Fuchsin. Salchow vei mestaruuden paremmilla pisteillään.
Kisat oli tarkoitus alun perin järjestää Lontoossa, mutta kuningatar Viktorian kuoleman johdosta ne siirrettiin Tukholmaan.