google/wiki40b huggingface dataset:
Korean Grand Prix 2011

Vapaat harjoitukset

Perjantain ensimmäisissä vapaissa harjoituksissa nopeinta vauhtia piti yllä Mercedeksen Michael Schumacher ajalla 2.02,784.
Perjantain toisissa vapaissa harjoituksissa nopein oli McLarenin Lewis Hamilton ajalla 1.50,828. Mercedeksen Nico Rosberg ajoi kostealla radalla pitkäksi lähtösuoran päässä olevan ensimmäisen mutkan renkaiden mentyä lukkoon jarrutuksessa, jonka vuoksi hän törmäsi päin Toro Rosson Jaime Alguersuaria, joka oli juuri tullut varikkotieltä radalle mutkan ulkolinjalle. Törmäys rikkoi tilanteessa Rosbergin auton etusiiven ja hän joutui jättämään ajokkinsa radan varteen siiven taituttua etupyörän alle. Rosberg kutsuttiin harjoitusten jälkeen tuomariston luokse selvittämään kolarointiaan. Rosberg sai tuomaristolta 5 000 euron sakot, koska hän ei saapunut tarpeeksi nopeasti tuomariston luokse selvittämään kolariaan.
Lauantain kolmansissa vapaissa harjoituksissa nopein oli McLarenin Jenson Button ajalla 1.36,910. Harjoitusten loppuminuuteilla Red Bullin Sebastian Vettel joutui nopealla aikakierroksellaan ajamaan pitkään Toro Rosson Jaime Alguersuarin takana, jonka vuoksi Vettel hermostui edessä hidastelleelle sisartallin kuljettajalle siinä määrin, että heristi nyrkkiään, ennen kuin hän lopulta pääsi ohitse. Renaultin Bruno Senna pyörähti kevyesti päin reunamuuria ja vioittaen etusiipeään.

Aika-ajot

Aika-ajoissa paalulle ajoi hieman yllättäen McLarenin Lewis Hamilton kahden kymmenyksen erolla toiseksi ajeneeseen maailmanmestaruutensa jo varmistaneeseen Sebastian Vetteliin. Hamiltonin paalu merkitsi sitä, että tämä oli kauden ainoa kisa, jossa Red Bull ei vienyt paalupaikkaa.
Ferrari koki suru-uutisen kun tallin kuljetusjärjestelyistä pitkään vastannut Pasquale Danza kuoli lauantaina.

Kilpailu

Ennen kilpailua ennakoitiin rengaiden kestävän niin huonosti, että kuljettajat joutuisivat tekemään jopa viisi varikkopysähdystä. Kilpailussa renkaat kuitenkin osoittautuvat odotettua kestävimmiksi, ja kilpailu ajettiin pääsääntöisesti kahden stopin taktiikalla. Kilpailussa nähtiin myös raju kolari, kun Vitali Petrov kolaroi Michael Schumacherin auton perään. Kolarin osapuolet joutuivat keskeyttämään, ja Petrov sai viiden lähtöruudun rangaistuksen seuraavaan Intian GP:n aika-ajoihin. Kilpailun voitti Sebastian Vettel, joka onnistui ohittamaan Lewis Hamiltonin jo kilpailun alussa. Vettelin voitto ja Red Bullin toisen kuljettajan Mark Webberin kolmas sija riittivät varmistamaan Red Bullille toisen perättäisen valmistajien maailmanmestaruuden kolme kilpailua ennen kauden loppua.
Red Bullin voitettua valmistajan palkinnon otti palkintokorokkeella vastaan Christian Horner.
HMS Burdock (K126)

Palvelus

Alus myytiin romutettavaksi kesäkuussa 1947.
Nadežda Kurtšenko

Varhaiset vuodet

Kurtšenko syntyi 29. joulukuuta 1950 Novo-Poltavan kylässä Kljutševskin piirissä, Altain aluepiirissä. Hän kävi koulunsa loppuun sisäoppilaitoksessa Poninon kylässä Udmurtiassa, jonne hänen perheensä muutti. Hän suunnitteli aloittavansa lakiopinnot, mutta muuttikin vuonna 1968, 17-vuotiaana, Suhumiin Abhasiassa ja aloitti työt kirjanpitäjänä Aeroflotin Suhumin osastolla. Tultuaan täysi-ikäiseksi hän siirtyi lentoemännäksi. Hän tapasi Suhumissa pojan, pari rakastui ja suunnittelivat menevänsä naimisiin alkuvuodesta 1971.

Kuolema

Kurtšenko oli 15. lokakuuta 1970 lentoemäntänä Aeroflotin lennolla 244 Suhumista Batumiin. Kymmenen minuuttia lentoonlähdön jälkeen kaksi matkustajaa kutsui hänet luokseen. He näyttivät hänelle asetta ja käskivät viemään ohjaamoon viestin, jossa he vaativat päästä Turkkiin. Kurtšenko kiirehti kohti ohjaamoa, huusi varoituksen ja yritti saada asetta pois kaapparien käsistä, jolloin hänet ammuttiin.

Kuoleman jälkeen

Kurtšenko haudattiin Suhumin keskustaan. Hauta siirrettiin 20 vuotta myöhemmin Abhasian sodan levottomuuksien alta Glazovin kaupungin hautausmaalle. Kaapattu kone korjattiin, ja se oli pitkään käytössä Uzbekistanissa. Koneen matkustamossa oli esillä Kurtšenkon kuva.
Aseistamattoman Kurtšenkon rohkeaa taistelua terroristeja vastaan ihailtiin Neuvostoliitossa. Iževskiin avattiin Kurtšenkolle omistettu museo.
Raasiku

Liikenne

Raasiku sijaitsee Tallinna–Tapa-rautatien varrella. Elronin matkustajajunat pysähtyvät Raasikun rautatieasemalla sekä Arukülan seisakkeella.

Väestö

Vuonna 2011 Raasikun kunnassa oli 4 579 asukasta, joista 4 227 (92,3 %) oli virolaisia, 237 (5,2 %) venäläisiä ja 108 (2,4 %) muita kansallisuuksia.
Erin Anttila

Taustaa

Erin syntyi Helsingissä taustaltaan suomalaiselle isälle ja irlantilaiselle äidille. Hän sai katolisen kasvatuksen. Erinin ollessa kolmevuotias hänen perheensä muutti Irlantiin, jossa Erin aloitti ala-asteen. Hän suoritti peruskoulunsa loppuun Suomessa perheen muutettua takaisin kolme vuotta myöhemmin. Kun Erin oli täyttänyt 17, hän ja Jonna Kosonen ilmoittautuivat Kiitorata-ohjelmaan, jossa he sijoittuivat kolmanneksi. Nylon Beat osallistui Suomen euroviisukarsintoihin vuonna 1998 kappaleella ”Umm Ma Ma” ja vuonna 2000 kappaleella ”Viha ja rakkaus”. 
Nylon Beatin lopetettua Erin ja hänen pitkäaikainen miesystävänsä, taustayhtyeessä kitaraa soittanut Vesa Anttila, muuttivat vuonna 2004 noin vuodeksi Wicklowiin Irlantiin, jossa Erin opiskeli musiikkia. He menivät naimisiin vuonna 2005, ja Erin vaihtoi sukunimensä Anttilaksi. Pariskunnan esikoispoika syntyi vuonna 2013, ja heinäkuussa 2015 he saivat toisen pojan. Erin oli Nelosella esitetyn Idols -laulukilpailun tuomarina Jurek Reunamäen sekä Antti Tuiskun kanssa vuonna 2017.

Sooloura

Palattuaan Suomeen Erin aloitti soolouransa. Huhtikuussa 2008 hän julkaisi ensimmäisen englanninkielisen soolosinglensä nimeltä "Sarah". Englanninkielisen esikoisalbumin oli tarkoitus ilmestyä syksyllä 2008, mutta levynteko venyi ja sen ilmestymisajankohtaa siirrettiin ensin syksyyn ja myöhemmin talveen 2009. Albumi valmistui, mutta Erin jätti sen julkaisematta esikoissinglen vaisun vastaanoton vuoksi. Erin päätti aloittaa levyn teon alusta ja tehdä laulunsa suomen kielellä. Ensimmäinen suomenkielinen soolosingle ”Vanha nainen hunningolla” julkaistiin Warner Music Finlandin kautta 31. tammikuuta 2011. Albumi Hunningolla julkaistiin 25. toukokuuta 2011, ja se myi platinaa. Viimeksi mainitut levyt on julkaistu pelkällä Erin-nimellä, ja ne ovat pääasiassa Erinin itse säveltämiä ja sanoittamia.
Syksyllä 2012 Erin oli mukana Nelosella esitetyssä Vain elämää -sarjassa, jossa seitsemän kotimaista artistia esitti toistensa kappaleita. Erinin ohjelmassa esittämä versio Cheekin ”Mitä tänne jää” -kappaleesta ylitti vuonna 2013 kultalevyrajan yli 5 000 kappaleen myynnillään.
Erin vieraili Laura Närhen lokakuussa 2012 julkaistulla Tuhlari-albumin kappaleella ”Siskoni”, joka julkaistiin myös singlenä. Kappale menestyi hyvin: Se oli parhaimmillaan latauslistan sijalla 9 ja radiokanavien soitetuin kappale.
Erin julkaisi toisen sooloalbuminsa Sä osaat! 7. kesäkuuta 2013. Albumin ensimmäinen single "Ei taida tietää tyttö" julkaistiin 15. toukokuuta. ”Ei taida tietää tyttö” oli vuoden 2013 soitetuimpia kappaleita Suomen kaupallisilla radioasemilla, ja se valittiin Suomen musiikkikustantajat ry:n vuoden biisiksi 2014.
Erin julkaisi kolmannen albuminsa Seliseli 11. marraskuuta 2016 ja siltä julkaistiin single ”Kohta hänen” syyskuussa 2016.
Naantalin Löyly

Naantalin Löyly on vuonna 1921 perustettu naantalilainen urheiluseura. Jäseniä seurassa on yli 400 ja lajeina ovat muun muassa yleisurheilu ja hiihto. Kuuluisa keskimatkojen juoksija Olavi Vuorisalo edusti Löylyä.
Värioppi

Värioppi käsittelee värejä ja niiden käyttöä. Väriopin avulla pyritään selittämään ja mallintamaan väri-ilmiöitä. Värejä tutkitaan muun muassa fysiikan, kemian, fysiologian, neuropsykologian sekä tietojenkäsittelyn menetelmin. 
Itse värien lisäksi värioppiin liittyy tavallisesti ihmisen värinäkökyky, sekä värisokeus ja ne ihmisen väriaistiin liittyvät piirteet, jotka eivät vastaa kaikkien muiden lajien värien näkökykyä. 
Värioppi on keskeinen osa sekä koulujen väriopetusta että maalaustaidetta, jossa edelleen tukeudutaan ennen muuta Johann Wolfgang von Goethen ja Johannes Ittenin luonnontieteen vastaisiin väittämiin. Keskeisiä käsitteitä perinteisessä väriopissa ovat päävärit keltainen, punainen ja sininen sekä toisensa poissulkevat vastavärit punainen-vihreä, oranssi-sininen ja keltainen-violetti että käsitys väriharmoniasta.

Väriopin oppihistoriaa

Jo antiikissa pohdittiin väriä. Aristoteleen väriä koskevilla ajatuksilla oli pitkään arvovaltainen asema. Uuden näkökulman väreihin toi Isaac Newton teoksessaan Opticks vuonna 1704. Hänen vaikutuksestaan fysiikasta ja optiikasta tuli tärkeä osa värioppia. Siinä valo ja valon väri ovat tärkeitä värin selittäjiä. Goethe julkaisi oman värioppinsa vuonna 1810, osin vastaväitteenä Newtonille.
Luonnontieteellisen tutkimuksen läpimurrot 1800-luvulla toivat värioppiin lisää uusia näkökulmia. Fyysikko ja lääkäri Thomas Young esitti tutkimuksillaan vuonna 1802 värien fysiologisia ulottuvuuksia. Niiden pohjalta fysiologi Hermann von Helmholtz kehittu värien näkemisen kolmiväriteorian, niin sanotun Young–Helmholtzin-teorian. Kemisti Michel Eugène Chevreul toi tutkimuksillaan vuonna 1839 värikontrastit ja värien vuorovaikutusilmiöt yleiseen tietoisuuteen ja ne vaikuttivat erityisesti ranskalaiseen maalaustaiteeseen.
James Clerk Maxwell esitti vuonna 1873 teorian sähkömagneettisesta säteilystä. Maxwell teki kokeita värillisillä värinegatiivikuvilla. Hänen ansiostaan muun muassa värierottelutekniikka ja kolmivärikuvien valmistustekniikka, niin sanottu värireproduktio koki läpimurron.
Uudet väriopilliset tutkimustulokset vaikuttivat merkittävästi muun muassa Ranskassa 1800-luvun loppupuolella alkaneen taiteellisen ilmaisun vallankumoukseen, sekä kuvataiteen väriopin kehitykseen. Ehkä voimakkain vaikutus oli Chevreul´n esille tuomilla värikontrasti-ilmiöllä. Nämä innoittivat myös saksalaisen taide-, taideteollisuus- ja arkkitehtuurikoulun, Bauhausin opettajina toimineita Johannes Itteniä ja Josef Albersia. Sekä Ittenin että Albersin kirjoittamissa värinkäytön oppaissa esitetyt näkemykset vaikuttivat ja vaikuttavat nykyisinkin paljon maalaustaiteeseen painottuvan väriopin opetukseen.
Nattie Neidhart

Natalie "Nattie" Katherine Neidhart (s. 27. toukokuuta 1982) on kanadalainen showpainija. Hänet tunnetaan parhaiten paininimellään Natalya. Hän työskentelee tällä hetkellä World Wrestling Entertainmentin SmackDown brändissä.
Basileides (stoalainen)

Basileides (muinaiskreikaksi Βασιλείδης; 100-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi.
Basileideen elämästä ei tiedetä mitään. Diogenes Laertioksen teoksen Merkittävien filosofien elämät ja opit kirja VII on sisältänyt hänen elämäkertansa, mutta tuo osuus kirjasta on kadonnut; nimestä on säilynyt ainoastaan maininta sisällysluettelossa. Basileideen sijoitus luettelossa viittaa siihen, että hän eli suunnilleen Antipatros Tarsoslaisen aikaan.
Basileides tunnetaan pääosin eräästä Sekstos Empeirikoksen tekemästä maininnasta. Sekstoksen mukaan ”Basileides ja hänen seuraajansa kielsivät aineettoman [entiteetin] olemassaolon”. Tämä maininta sijoittuu asiayhteyteen, jossa käsitellään stoalaista teoriaa kielestä. Stoalaisten mukaan jokainen mielekäs lausuma sisältää kolme asiaa: lausutut äänteet; asia, johon äänteillä viitataan tai jota niillä kuvataan; sekä aineeton entiteetti, lekton, joka kulkee kielen mukana. Basileides kielsi siis lektoneiden olemassaolon.
Jeesus ja langennut nainen

Jeesus ja langennut nainen on Liedon kirkon alttaritaulu. Sen on maalannut taiteilija Eero Järnefelt vuonna 1908. Maalauksen lahjoitti seurakunnalle Littoisten verkatehtaan omistaja, tehtailija Louis Schnitt. Teos on yksi viidestä Eero Järnefeltin maalaamasta alttaritaulusta Suomen kirkoissa. Maalaus perustuu Johanneksen evankeliumin 8. lukuun. Teologian tohtori Ilkka Kantolan mukaan "maalaus kuvaa sitä, mihin uskonnolliselta pohjalta nouseva armottomuus voi johtaa". Taulu on maalattu Järvenpään Suvirannassa.
Noidankehä

Noidankehä (lat. circulus vitiosus) on kielteisenä pidetty vaikutusten ketju, jonka jokin näistä vaikutuksista itse aiheuttaa. Esimerkiksi ujouden noidankehässä punastuminen voi aiheuttaa ujostumista ja ujostuminen punastumista. Köyhyyden noidankehässä voi olla lukemattomia tekijöitä ja pitkiä vaikutusten ketjuja. Noidankehiä pidetään vakavina, koska niistä on vaikea irtautua.
Mytologisessa mielessä ja sanan alkuperäisessä tarkoituksessa noidankehä tarkoittaa noidan, velhon, paholaisen tai muun pahan olennon toimintaan liittyvää yliluonnollista tai fyysistä kehää tai aluetta. Alue saattaa olla rituaalipaikka, jossa noita suorittaa rituaalin, tai se saattaa olla jonkinlainen voiman keskittymä. Noidankehä voi myös vangita tai lumota siihen joutuneen. Fyysisesti noidankehä voi olla esimerkiksi lakoontuneen heinän aikaansaama ympyrä (vrt. viljaympyrät), kivistä muodostunut piiri tai sienikehä. Noidankehä voi olla myös piirretty esimerkiksi suolalla.
Turun rannikkopataljoona

Turun Rannikkopataljoona (TURRP) oli joukkoyksikkö Turussa Saaristomeren Meripuolustusalueella. Pääosa pataljoonasta sijaitsi Pansion laivastotukikohdan alueella. Rannikkopataljoonaa vastasi varuskunnan turvallisuudesta sekä valvonnasta. Vuoden 2015 PV-uudistuksessa rannikkopataljoona lakkautettiin ja sen pohjalle muodostettiin laivastojoukko-yksikkö 8. huoltolaivue, jonka aluksia on sekä Turussa Pansiossa, että Kirkkonummella Upinniemessä.
Siihen kuuluvat muun muassa
• Huolto- ja kuljetuskomppania (HKK) (mm. meripioneerit, huoltopalvelu)
• sotilaspoliisikomppania (SPOLK) (AUK ja sotilaspoliisimiehistö)
• kuljetusviirikkö (KULJVKÖ) (laivastojoukot ja veneenkuljettajia)
• Korppoon Merivalvontakeskus Gyltön linnakkeella sekä
• vartiolinnakkeiksi muutetut valmiuslinnakkeet.

Historia

Pataljoona tunnettiin nimellä Saaristomeren Meripataljoona (MeP/SmLaiv ja MeP/SmLaiv) vuoden 2006 loppuun asti.
Togon lippu

Togon lippu on länsiafrikkalaisen Togon tasavallan virallinen lippu, joka otettiin käyttöön 27. huhtikuuta 1960. Lipun oli suunnitellut Ahyi Paul. Siinä on viisi vaakaraitaa väreiltään ylhäältä alas vihreä-keltainen-vihreä-keltainen-vihreä. Vasemmassa ylänurkassa on punainen neliö, jonka keskellä valkoinen viisisakarainen tähti. Lipun värit ovat pan-afrikkalaisen liikkeen värit ja lipun malli viittaa Liberian lippuun.
Lipun värit symboloivat myös maanalaisia rikkauksia (keltainen), metsää ja maataloutta kuten myös toivoa (vihreä), itsenäisyyden puolesta vuodatettua verta (punainen). Sen lisäksi tähti symboloi toivoa.
Volvo 940 ja 960

Volvo 940 ja 960 ovat Volvon vuosina 1990–1998 valmistamia edustusluokan henkilöautomalleja, jotka korvasivat aiemman 700-sarjan. Ne eivät olleet täysin uusia malleja, vaan edeltäjistään uudistettuja versioita. Vuonna 1996 960-mallin sedanin nimeksi vaihdettiin S90 ja farmarin V90. 900-sarjan seuraajaksi tuli Volvo S80, joka oli etuvetoinen ja päätti takavetoisten Volvojen historian.
Markku Pesonen

Markku Pesonen on oululainen voimanostaja. Hänen parhaat saavutuksensa ovat Euroopan mestaruus ja MM-hopea vuodelta 1983. Hän edusti urheiluseura Oulun Tarmoa.
Seltsa

Seltsa (ven. Сельцо́, Seltso) on kylä, samanniminen taajama ja maalaiskunta Leningradin alueen Volossovan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee piirin pohjoisosassa Pietarin ja Narvan välisen maantien varrella. Kunnassa on asukkaita 2 100 henkeä (vuonna 2006).
Vuonna 2006 perustettuun Seltsan kuntaan kuuluu entinen Koskovan volosti sekä osa Lopitsan volostista. Hallinnollinen keskus on Seltsan taajama, jossa asuu suurin osa asukkaista. Lisäksi kuntaan kuuluu Seltsan kylä ja 10 muuta kylää: Kivantsa eli Kivanitsa (ven. Кивалицы, Kivalitsy), Kolpovitsa (ven. Голубовицы, Golubovitsy), Koskova (ven. Каськово, Kaskovo), Krasnaja Myza (ven. Красная Мыза), Motolitsa (ven. Модолицы, Modolitsy), Ontuksi (ven. Анташи, Antaši), Ruttenitsa (ven. Рутелицы, Rutelitsy), Slobodka (ven. Слободка), Solkkova (ven. Шёлково, Šolkovo) ja Topernitsa (ven. Добряницы, Dobrjanitsy).
Ennen toista maailmansotaa sedulla asui venäläisten lisäksi inkerinsuomalaisia, jotka kuuluivat Kupanitsan ja Serepetan luterilaisiin seurakuntiin.
Paikallisia nähtävyyksiä ovat entisen Korfin kartanon puisto Seltsassa, Koskovan postiasema, Korfin ja Rymaševskin kartano Ontuksissa sekä Solkkovan ortodoksinen kirkko.
Kunnan päämies on Aleksei Durov, kunnanhallinnon päämies Jelena Jemeljanova.
Miko Jaakkola

Pasi Miko Juhana Jaakkola (s. 29. maaliskuuta 1969 Orimattila) on suomalainen teatteriohjaaja. Jaakkola on työskennellyt Kajaanin kaupunginteatterin johtajana ja ohjaajana vuosina 2009-2015. Sitä ennen hän toimi viisi vuotta Teatteri Takomon taiteellisena johtajana ja ohjaajana. Vuosina 2015-2018 Jaakkola toimii Tampereen teatterikesän taiteellisen johtoryhmän jäsenenä. Syksyllä 2017 Jaakkola aloitti työskentelyn Kotkan kaupunginteatterin johtajana.
Jaakkola on ohjannut 50 teosta eri teattereille ja Yleisradiolle. Osan hän on itse käsikirjoittanut ja osaan suunnitellut myös videot. Lisäksi hän on tehnyt lukuisia trailereita ja videosuunnitteluita moniin teatteriproduktioihin. Jaakkola on työskennellyt sekä vapaissa ryhmissä että laitosteattereissa. Hän on tehnyt ohjauksia Oulun kaupunginteatteriin, Kansallisteatteriin, Teatteri Takomoon ja useille vapaille ryhmille sekä Kajaanin Kaupunginteatteriin. Kajaanissa hän on ohjannut näytelmät Spoonface (2009) ja Amadeus (2014) sekä kantaesitykset Parhaissakin perheissä (2010, käsikirjoitus Anna Krogerus), Kajaanin Seminaari (2011, käsikirjoitus Sami Keski-Vähälä), Punahilkka (2012), Sofian maailma (2013) sekä Rikos ja rangaistus (2015). Uusimmat työnsä hän on tehnyt Kotkan kaupunginteatteriin, johon hän on ohjannut näytelmät Neljäntienristeys (2016) sekä Puhdistus (2017) sekä Kuopion kaupunginteatteriin, johon hän ohjasi Ronja, ryövärintyttären(2018) . Jaakkola kuului Kallion Teatterin ja sen jatkajaksi perustetun Todellisuuden tutkimuskeskuksen perustajajäseniin.
Jaakkola valmistui teatteritaiteen maisteriksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 2000 ohjaajantyön laitokselta. Hän on saanut näyttämötaiteen valtionpalkinnon vuonna 2002 yhdessä Todellisuuden tutkimuskeskuksen kanssa sekä taiteilija-apurahan kahdesti vuosille 2003–2006. Vuoden 2011 maaliskuussa hänelle myönnettiin Teatteriohjaajaliiton Vuoden ohjaaja Thalia-palkinto. Vuonna 2013 Jaakkola sai yhdessä Kajaanin kaupunginteatterin ohjaajan Hanna Kirjavaisen kanssa Teatterikorkeakoulun Vuoden 2013 alumni -tunnustuksen. Vuoden 2017 Thalia-juhlassa Jaakkolalla myönnettiin Videosäde -kunniamaininta halusta laajentaa ohjauksissaan näyttämökerrontaa videon avulla.
Paniikki

Paniikki eli pakokauhu on usein jonkin asian pelosta seuraava kiihtynyt ja voimakkaan pelon hallitsema tunnetila, jossa ihminen ei pysty toimimaan järkevästi. Paniikki syntyy usein siten, että jokin ärsyke laukaisee (aiheetta tai aiheesta) äärimmäistä hätää käsittelevät aivotoiminnot. Tällöin vereen erittyy stressihormonia erityisen paljon, sydämen syke kiihtyy, ja henkinen toiminta ohjautuu lähes täysin vaistotasolle keskittyen vaaratilanteesta selviytymiseen yksinkertaisia, myötäsyntyisiä vaistoja ja refleksejä noudattaen. Paniikki usein ruokkii itseään jonkin aikaa siten, että tietoisuuden eri osat lähettävät toisiltaan saamiaan vaaraan ja pelkoon liittyviä viestejä toisilleen. Tätä voisi vertauskuvallisesti kuvata siten, että pelon tunne ruokkii pelon ajatuksia, jotka taas ruokkivat pelon tunnetta. 
Nykymaailmassa paniikin vallassa toiminta on kuitenkin usein pelon aiheuttaneeseen tilanteeseen nähden vääränlaista. Ihminen voi pelästyä paniikkiin asti esimerkiksi sosiaalista tilannetta, mutta tilanteeseen ei auta se, että toimii samoin, kuin miten vaistoihin on ohjelmoitu toimimaan alun perin paniikkia aiheuttaneissa tilanteissa, kuten petoeläimen tai hukkumisen uhkaamana. Päinvastoin sosiaalinen tilanne voi lähinnä vain mennä vaikeammaksi tämänkaltaisten varotoimien käynnistyessä. Tästä voi seurata noidankehä, jossa paniikkioireet, kuten esimerkiksi punastuminen, koetaan häpeällisiksi tai noloiksi, jonka vuoksi ne saavat aikaan lisää paniikkia. 
Huomatessaan reagoivansa paniikilla omaan paniikkiinsa voi ihminen alkaa pelätä paniikkia esimerkiksi sosiaalisessa tilanteessa. Tämä pelko voi itsessään pahentua paniikiksi asti, jolloin noidankehä käynnistyy. Mikäli paniikki syntyy jollekin henkilölle useasti jo paniikin itsensä pelkäämisestä, kyseessä on paniikkihäiriö.
Alun perin paniikilla tarkoitettiin Pan-jumalan säikäytyksen aiheuttamaa pelkoa.
Topi Vikstedt

Ura

Vikstedtin vanhemmat olivat Viipurin vaivaistalon johtaja Nikolai Vikstedt – jonka suvussa oli paljon lasinpuhaltajia – ja Matilda o.s. Lindberg. Perhe oli kaksikielinen. Vikstedt kävi keskikoulun Viipurin reaalilyseossa ja opiskeli samanaikaisesti Viipurin taiteenystäväin piirustuskoulussa. Sen jälkeen hän opiskeli 1909–1912 Helsingin Taideteollisuuskoulussa ja valmistuttuaan erinomaisin arvosanoin suoritti vielä lisäopintoja Kööpenhaminassa. Vuosina 1914–1916 Vikstedtillä oli De Tre -niminen yhteinen piirustustoimisto Harry Röneholmin ja Bruno Tuukkasen kanssa.
Vikstedt hankki lisätuloja piirtämällä pilakuvia lehtiin, aluksi etupäässä pilalehti Tuulispäähän. Ruotsinkielisenä hän ajautui kuitenkin aatteelliseen ristiriitaan lehden johtajan Onni V. Tuiskun kanssa, joka halusi julkaisun suhtautuvan kriittisesti ruotsinkielisiin. Niinpä Vikstedt oli 1917 perustamassa taiteellisesti korkeatasoisena pidettyä pilalehti Kerberosta, joka kokosi yhteen maan eturivin pilapiirtäjät. Vikstedt työskenteli lehden vastaavana päätoimittajana. Lehti ilmestyi ruotsinkielisenä vuoteen 1921 asti ja 1917–1918 myös suomenkielisenä painoksena. Sen jälkeen hän piirsi vielä ruotsinkieliseen Garm-lehteen ja toimitti 1925 kolmen numeron ikäiseksi jäänyttä omaa pilalehti Puntaria. Pilapiirtäjänä Vikstedtiä on pidetty huomattavan mielikuvituksekkaana ja itsenäisenä, ja hän kokosi itselleen tuhansien lehtikuvien arkiston piirtämisen avuksi. Poliittisilta mielipiteiltään hän oli oikeistolainen mutta humoristina ymmärsi myös työväenliikettä – ainakin enemmän kuin jotkut kollegansa.
Vikstedt työskenteli vuosina 1916–1918 Suomen Taiteilijaseuran intendenttinä ja vuodesta 1921 taideteollisuuskoulun opettajana sekä vuodesta 1923 kustannusyhtiö Otavan taiteellisena johtajana. Hän tuli tunnetuksi pakinoitsija Ollin eli Väinö Nuortevan pakinakokoelmien, etenkin Mustapartainen mies -tarinoiden, kuvittajana. Myös Vikstedtin 1923 Gummerukselle tilaustyönä tehty Nummisuutarien kuvitus on ollut arvostettu Suomen taidehistoriassa. Otavan hankittua yksinoikeuden Vikstedtin töihin hän kuvitti muun muassa Aitta- ja Joulukärpänen-lehtiä. Viimeisinä vuosinaan hän suunnitteli kubistisia kirjankansia. Hän kuvitti myös Anna Kiven lastenkirjan.
Vikstedtin suurimmat maalaustyöt olivat Bruno Tuukkasen kanssa tehdyt Viipurin ravintola Pyöreän tornin seinämaalaukset 1923 ja Helsingin elokuvateatteri Capitolin kattokoristelu 1928. Vikstedt suunnitteli myös Akateemisen Karjala-Seuran (AKS) tunnuksen, jossa oli muurin takaa nouseva miekkaa pitelevä käsi. Hän piirsi kuvan alkujaan vuonna 1921 Itä-Karjalan kansannousua tukevaan Pro Carelia -julisteeseen ja toteutti sen pohjalta vuonna 1923 AKS:n rintamerkin.
Vikstedt joutui keväällä 1930 sairaalaan sydänvian vuoksi mutta hän livahtikin salaa kotiinsa. Hän kuoli sydänkohtaukseen vain 38-vuotiaana ollessaan kiiruhtamassa takaisin sairaalaan.
Topi Vikstedt avioitui vuonna 1918 tekstiilitaiteilija Karin Westlingin kanssa. Mosse Vikstedt oli nuorin heidän kolmesta pojastaan.