Dossenheim

Maantiede

Dossenheim sijaitsee viisi kilometriä Heidelbergin keskustasta pohjoiseen Odenwald-vuoriston reunalla historiallisen Bergstraße-tien varrella. Kunta rajoittuu etelässä Heidelbergiin, lännessä Ladenburgiin sekä pohjoisessa Schriesheimiin. Dossenheim kuuluu Rhein-Neckar-Kreisin piirikuntaan.
Valtaosa kunnan väestöstä elää Dossenheimin keskustassa, lisäksi kuntaan kuuluu Schwabenheimin kylä, jossa asuu noin 240 ihmistä. Dossenheimin matalin kohta on Neckarjoki kunnan alueen länsiosassa 96,4 metrin korkeudessa, korkein kohta on 550 metriä korkea Weißer Stein -vuori.

Historia

Dossenheimin ensimaininta on vuodelta 766 peräisin olevassa Lorschin luostarin asiakirjassa, joskin oletetaan että kylä perustettiin jo 300- tai 400-luvulla frankkien aikoihin. 1130-luvulta alkaen kylän itäpuolella vuorenrinteeseen rakennettua Schauenburg-linnaa hallitsi Wolfsölden-Schauenburgin ritarisuku. Heidän kuoltua sukupuuttoon, linna läänityksineen myytiin vuonna 1303 läheisessä Heidelbergissä residenssiään pitäville pfalzkreiveille, myöhemmille Kurpfalzin vaaliruhtinaille, joskin jo 1319 linna siirtyi Mainzin arkkipiispan omistukseen. Schauenburgista tuli  kilpailevien Kurpfalzin ja Mainzin arkkihiippakunnan välinen riitakapula, kunnes Kurpfalzin vaaliruhtinas Friedrich I. valtasi alueen vuonna 1460 ja tuhosi linnan.
Landshutin perimyssodan yhteydessä Hessenin maakreivin sotaväki tuhosi Dossenheimin vuonna 1504, samoin tekivät Tillyn joukot Kolmikymmenvuotisen sodan aikaan 1622. Kolmikymmenvuotisen sodan sekasorrossa Dossenheim ehti palata väliaikaisesti Mainzin alaisuuteen, mutta sodan päätyttyä se palautettiin Kurpfalzille. 1600-luvun sodissa ranskalaiset valtasivat Dossenheimin kolme kertaa, 1674, 1689 ja 1693.
1803 Kurpfalzin vaaliruhtinaskunta lakkautettiin ja sen Reinin itäpuoliset osat, siis myös Dossenheim, siirtyivät Badenin suurherttuakuntaan, minkä ansiosta Dossenheim kuuluu nykyäänkin Baden-Württembergin osavaltioon. 1800-luvulla ja 1900-luvun alkupuolella Dossenheim pysyi joksenkin pienenä kylänä (4300 asukasta vuonna 1939), mutta läheisen Heidelbergin kaupungin ansiosta Dossenheimin asukasluku kasvoi nopeasti toisen maailmansodan jälkeen. Vuoden 1973 osavaltiohallituksen suunnitelmat liittää Dossenheimin Heidelbergiin kaatuivat Dossenheimilaisten vastustukseen. 1980-luvulla kunnan länsiosaan rakennettiin uudisasutusalue, ja vuonna 1988 Dossenheim ohitti 10 000 asukkaan rajapyykin.

Liikenne ja talous

Valtatie 3, joka tässä kohtaa on osa Bergstraßen matkailureittiä, kulkee Dossenheimin läpi, moottoritie A5 kulkee keskustan länsipuolella. Raitiovaunulinja yhdistää Dossenheimin kymmenen minuutin välin Heidelbergiin, Mannheimiin ja Weinheimiin.
Dossenheim on ensisijaisesti asumiskunta, suuri osa väestöstä käy töissä Heidelbergissä. Historiallisesti viininviljeily on ollut merkittävä elinkeino, minkä ansiosta kunnan vaakunassakin on kuvattuna viininrypäleitä. 1800-luvulta aina 1980-luvulle Dossenheimissa toimi kaksi porfyyrilouhosta, jotka nekin olivat suuria työllistäjiä kunnassa. Nykyään louhokset eivät enää ole toiminnassa, mutta niiden paljaiden kallioseinien kulissi antaa edelleenkin Dossenheimille leimansa.

Kulttuuri ja nähtävyydet

Kauneutensa ansiosta tunnetun Bergstraßen varrella sijaitseva Dossenheim tarjoaa luontokohteita sekä tasangon kulttuurimaisemassa että tiheämetsäisessä Odenwald-vuoristossa. Kunnan päänähtävyydet ovat entiset porfyyriluohokset jylhine kallioseinineen, keskiaikaisen Schauenburgin linnan raunio sekä 550 metriä korkea Weißer Stein, jonka huipulla sijaitsee TV-torni. Dossenheimin vanhassa raatihuoneessa toimii kotiseutumuseo.
Dossenheimin evankelinen kirkko rakennettiin 1375 vanhan romaanisen edeltäjäkirkon paikalle ja sitä muunneltiin 1480-luvulla. Uskonpuhdistuksen jälkeen kirkkoa käyttivät ns. "simultaanikirkkona" sekä katolilaiset että luterilaiset, kunnes 1926 valmistui uusibarokkinen katolilainen kirkko ja vanha kirkko siirtyi pelkästään luterilaisten käyttöön. Joka vuonna syyskuun kolmantena sunnuntaina Dossenheimissa vietetään katujuhlana perinteistä kirkonvihkimisjuhlaa, joka tunnetaan paikallisella murteella nimellä Kerwe.