google/wiki40b huggingface dataset:
Maxwell (jalkapalloilija)

Ura

Cruzeiron juniorijoukkueessa pelannut Maxwell aloitti ammattilaisuransa Alankomaissa AFC Ajaxin joukkueessa kaudella 2001/02. Hänen henkilökohtainen menestyskautensa Ajaxissa oli 2002/03, jolloin hän pelasi lähes kaikki Eredivisien ottelut ja valittiin Alankomaiden vuoden pelaajaksi.  Hän loukkaantui vakavasti cup-ottelussa Willem II Tilburgia vastaan huhtikuussa 2005. 
Maxwellin kausi 2005/06 meni loukkaantumisen takia piloille, eikä hän pelannut otteluakaan Ajaxin paidassa. Kesäkuussa 2006 hän siirtyi Serie A:han Internazionaleen.  Maxwell edusti Interiä kolmen kauden ajan ja pääsi juhlimaan joka kevät maan mestaruutta. 
Heinäkuussa 2009 Maxwell siirtyi viisivuotisella sopimuksella FC Barcelonaan.  Peliajan saaminen katalonialaisseurassa ei ollut itsestään selvää, mutta ranskalaisen Eric Abidalin jouduttua sairauden vuoksi sivuun nousi brasilialainen tärkeään rooliin Barcan mestaruusjoukkueessa. Abidalin palattua takaisin Maxwellin vastuu väheni. Kaudella 2010/11 hän juhli seuran kanssa Mestarien liigan voittoa, muttei pelannut finaalissa. 
Tammikuussa 2012 Maxwell siirtyi Ranskan liigan kärkijoukkue Paris Saint-Germainiin 3,5-vuotisella sopimuksella.
Marjalävikkö

Marjalävikkö (myös marjasiivilä tai marjanpuhdistin) on työväline, jota käytetään käsin tai marjanpoimurilla poimittujen marjojen, puutarha- tai metsämarjojen kuten mustikoiden, puolukoiden, viinimarjojen ym. puhdistamiseen poiminnan jälkeen ennen marjojen säilöntää tai käyttöä ruuaksi. Lävikkö on yleensä muovia, ja siinä on pyöreä ritiläpohja ja matalat sivuseinät. Kun marjoja ravistellaan lävikössä, osa lehdistä ja roskista varisee ritilän läpi, ja loput roskat sekä vialliset tai raa'at marjat voidaan poimia ritilän päältä käsin, minkä jälkeen puhtaat marjat kaadetaan läviköstä toiseen astiaan. Näin marjojen puhdistus nopeutuu verrattuna puhdistamiseen paljain käsin. Marjalävikkö on hyödyllinen varsinkin marjanpoimuria käytettäessä, koska poimurilla noukittaessa marjoihin tulee enemmän roskia ja lehtiä kuin käsin poimittaessa.
Bugatti Automobiles

Historia

Ferdinand Piëchin johtama Volkswagen Group osti Bugatti-nimen oikeudet kesäkuussa 1998. Sitä ennen Volkswagen oli ostanut Lamborghinin ja Bentleyn.
Volkswagen perusti virallisesti uuden Bugattin 22. joulukuuta 2000. Karl-Heinz Neumannista tuli yrityksen johtaja. Seuraavaksi uusi yhtiö osti Ettore Bugattin vieratalona toimineen Château Saint Jean-kartanon Dorlisheimista, Molsheimin läheltä. Rakennus uudistettiin ja siitä tuli Bugatti Automobilesin päämaja. Uusi moderni tehdas rakennettiin kartanon läheisyyteen. Se avattiin 3. syyskuuta 2005.
Bugatti valmisti Veyron-nimistä mallia vuoteen 2015. Sen korvasi Bugatti Chiron.

Tuotteet

Bugatti Automobili SpA valmisti Bugatti EB110 -autoa 1990-luvulla. Volkswagen osti yrityksen myöhemmin.

La Voiture Noire

Malli esiteltiin vuoden 2019 Geneven autonäyttelyssä. Ensimmäinen kappale autoa myytiin 11 miljoonalla eurolla.
La Voture Noiressa sama moottori kuin edeltäjässään Chironissa. Siinä on 1500 hevosvoimaa ja sen huippunopeus on noin 420 km/h. Se yltää 100 km/h:n 2,5 sekunnissa. Sen musta kori on hiilikuidusta käsin räätälöity ja siinä on muun muassa 6 pakoputkea, Auton esikuvana on ollut legendaarinen Bugatti Type 57 SC Atlantic.

Italdesign Giugiaron suunnitelmat

Volkswagen Group palkkasi Italdesign Giugiaron suunnittelemaan sarjan Bugatti-konseptiautoja. Ensimmäinen niistä oli EB118 joka oli kaksiovinen coupe. Se esiteltiin yleisölle Pariisin autonäyttelyssä 1998. Seuraavaksi tuli EB218, joka oli neliovinen sedan. Superauto 18/3 Chiron oli autoista viimeinen.
Wetmorella nigropinnata

Koko ja ulkonäkö

Wetmorella nigropinnata kasvaa noin 6 cm pitkäksi. Sillä on pitkulainen vartalonmuoto ja terävä kuono. Vartalon pohjaväri on tiilenpunainen. Evissä on selkäpuolella yksi, vatsapuolella kaksi suurta mustavalkoista silmäkuviota. Vartalon etu- ja takaosassa on keltaiset pystyraidat. Nuorilla yksilöillä on niiden välissä kaksi himmeämpää valkoista raitaa.

Alkuperä

Wetmorella nigropinnata elää luonnossa indopasifisella merialueella. Sen levinneisyysalue ulottuu Punaiseltamereltä ja Madagaskarista Australian Ison valliriutan eteläosiin ja Uuteen-Kaledoniaan ja edelleen Japanin Ryūkyūsaarille ja keskisen Tyynenmeren Pitcairn- ja Marquesassaarille. Se elää laguuneissa ja riuttojen ulkoreunoilla, ja piilottelee usein luolissa ja riutan koloissa.

Käyttäytyminen

Wetmorella nigropinnata on aktiivinen, mutta silti melko rauhallinen kala. Se sopii myös riutta-akvaarioon. Akvaariossa voi pitää yhtä urosta ja useampaa naarasta, jos ne laitetaan altaaseen yhtä aikaa.

Vesiolot ja ravinto

Wetmorella nigropinnata syö liha- ja leväpitoista ruokaa kuten massiäyriäisiä ja kidusjalkaisia (Artemia). Sopiva lämpötila on 24-26 °C.
Vanattara

Vanattara on Lempäälän kaupunginosa. Siellä oli vuonna 2010 noin 110 asuintaloutta. Vanattara on kasvualuetta, koska sinne on kaavoitettu lisää asuinalueita. 
Alueelle valmistui kevyenliikenteenväylä vuonna 2010. 
Vanattaran asuinalueen läpi kulkee rautatie, jossa on liikennepaikka nimeltään Vanattara. Tampereen ja Toijalan välisen lähiliikenteen juna pysähtyi siellä viimeksi 1980-luvulla. Vanattarassa on ollut iso maatila, jonka mukaan maanmittaustoimisto on nimennyt alueen.
Vanattarassa on kaksi leikkikenttää, Kivimäentien leikkikenttä ja Lehtimäentien leikkikenttä. Omakotiyhdistys järjestää leikkikenttätalkoita ja tapahtumia alueen asukkaille.
Isotöpörastas

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan isotöpörastas on noin 15–cm. Päästään ja selästään laji on tumman harmahtavan sininen. Vatsa on väritykseltään keskeltä valkoinen ja kyljistään sekä alaperästään kellertävän ruskea. Isotöpörastas muistuttaa ulkonäöltään sinitöpörastasta (Brachypteryx montana), mutta on sitä suurikokoisempi ja isotöpörastaalta puuttuu sinitöpörastaan valkoinen silmäkulmajuova. Sinitöpörastaan vatsa on myös tummempi.

Levinneisyys ja elinympäristö

Isotöpörastasta tavataan Etelä-Intiasta Länsi-Ghattien vuoriston alueelta. Lajin elinympäristöä ovat ainavihannat shola-metsät, joille ovat tyypillisiä metsälaikut, joita ympäröivät ruohomaat. Lintua tavataan myös akaasia- ja eukalyptusviljelmiltä, jotka sijaitsevat luonnontilaisten metsien läheisyydessä. Isotöpörastasta tavataan useimmiten metsistä, jotka sijaitsevat 900–2 600 metrin korkeudella meren pinnasta.

Kanta ja uhat

Isotöpörastaskannan kooksi arvioidaan 10 000–20 000 yksilöä. Vaikka laji sietää jonkin verran elinympäristön muutoksia, metsien tuhoutuminen ja pirstaloituminen hakkuiden ja maastopalojen vuoksi on kannalle suuri uhka. Lisäksi polttopuiden kerääminen metsistä pesimäkauden aikaan voi häiritä pesintää ja heikentää pesimistulosta.
Lippusimput

Lajit ja anatomia

Lippusimppujen heimoon kuuluu 3 sukua ja 8 lajia. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat pitkänomaisia ja pienin laji Nautichthys robustus kasvaa korkeintaan noin 8 cm pitkäksi, kun suurin laji kitalippusimppu (Hemitripterus bolini) voi saavuttaa 73 cm:n pituuden. Tyypillisiä piirteitä ovat piikikkäät suomut, suuri pää, hyvin kookkaat rintaevät ja 2 selkäevää, joistaetumainen on korkea erityisesti rengaslippusimpulla (Nautichthys oculofasciatus). Heimon kaloilla ei ole uimarakkoa. Väritykseltään lippusimppulajit ovat vaihtelevia ja kykenevät muuttamaan väritystään pohjan mukaan. Usein ruumiissa on täpliä tai renkaita.

Levinneisyys ja elintavat

Lippusimpuista amerikanlippusimppu (H. americanus) elää Pohjois-Atlantilla, muut heimon kalat elävät pohjoisella Tyynelläemrellä. Ne elävät tyypillisesti matalahkoissa vesissä ja syvimmillään niitä on tavattu 420 metrin syvyydestä. Lippusimppujen ravintoa ovat suurimmaksi osaksi pienet selkärangattomat eläimet.
Riemukas Robinsonin perhe

Juoni

Lauri on 12-vuotias orpo poika, joka unelmoi löytävänsä perheen. Hänen matkansa kokee odottamattoman käänteen kun salaperäinen muukalainen Vilppu Robinson kuljettaa hänet maahan, jossa kaikki on mahdollista – tulevaisuuteen.
Raija Westergård

Raija Westergård (s. 1955 Kiikoinen) on suomalainen kirjailija, kustantaja ja tuottaja.
Westergård on valmistunut filosofian maisteriksi Turun yliopistosta pääaineenaan kulttuurihistoria, yhteiskuntapolitiikka ja naistutkimus. Hän työskentelee päivätoiminnan ohjaajana Hämeenkyrössä toimivassa päiväkeskus Aurinkorinteessä, jossa Westergård vastaa laitoksen kulttuurituotannosta ja kirjoittaa myös sen blogia. Westergård innostui kirjoittamisesta 1990-luvun lopussa, saatuaan käsiinsä isoäitinsä Fanny Männistön (1875–1953) käymää kirjeenvaihtoa. Hänen esikoisteoksensa oli Suomen sisällissodan naiskaartilaisista kertova dokumenttiromaani Punaiset naiset, josta Westergårdille myönnettiin Kiikoisten kulttuuripalkinto vuonna 2003. Hän on lisäksi julkaissut yhden romaanin, joka kertoo niin ikään sisällissodan naiskaarteista, sekä kaksi essee- ja novellikokoelmaa.
Westergård kuuluu Hämeenkyrön kunnanvaltuustoon vasemmistoliiton edustajana. Hän toimii myös kunnanvaltuuston I varapuheenjohtajana.
Alaskan ABC-saaret

Alaskan ABC-saaret on nimitys kolmelle saarelle kaakkoisen Alaskan Alexandersaaristossa. Saaret ovat Admiralty Island, Baranof Island ja Chichagof Island.
Saaret ovat pääosin koskemattomia. Suurin osa saarista on suojeltu, eikä niillä asu paljoakaan ihmisiä, vaikka ne kuuluvat Yhdysvaltojen suurimpiin saariin.
Tuikit

Tuntomerkit

Tuikkilajeja on parisenkymmentä, ja ne ovat monivuotisia ruohoja tai pieniä pensasmaisia kasveja, jotka ovat kotoisin Etelä-Euroopasta, Länsi-Aasiasta, Japanista ja Pohjois-Amerikasta. Ne kasvavat noin metrin korkuisiksi. Lehdet ovat kirkkaan tai syvän vihreitä, kapeita ja keihäsmäisiä. Varsissa ja lehdissä on valkoista maitiaisnestettä. 
Kukat ovat putkimaisia ja suuliuskat leviävät laajalle. Ne sijaitsevat varsien kärjissä leimujen kukintojen tapaisissa kukinnoissa.

Kasvatus

Tuikit ovat helppohoitoisia perennoja, jotka viihtyvät kosteassa ja hyvin läpäisevässä maassa, joka ei kuivu kesälläkään. Tuikit ovat aurinkoisen tai puolivarjoisen paikan kasveja. Eräät lajit ovat hyvin pakkasen kestäviä, vaikka kuolevatkin maata myöten talvella. Kasveja voidaan lisätä siemenistä tai varhaiskesän pistokkaista tai jakamalla kasvustoja.
Alvarezsaurus

Fossiilit

Alvarezsauruksesta on löydetty selkänikama, lapaluu, osittainen lantio ja osittaiset takaraajat sekä hampaita. Kalloa ei ole löydetty.

Ruumiinrakenne

Vaikka Alvarezsauruksen luuranko on epätäydellinen, siitä on saatu selville että kyseisellä dinosauruksella oli pitkät jalat, pitkät hampaat, lyhyet eturaajat, pitkä S-asennossa ollut kaula sekä pitkä ja ohut häntä. Häntä oli yli puolet Alvarezsauruksen pituudesta. Pitkät jalat osoittavat että Alvarezsaurus oli nopea juoksemaan. Kuten sukulaisensa, Alvarezsaurus tunnetaan eturaajoista joissa kummassakin oli yksi suuri kynsi. Yleinen yksimielisyys on että Alvarezsaurus on käyttänyt kynsiään kolojen tekemiseen termiittikekoihin. Mallintamistutkimukset eivät kuitenkaan ole esittäneet paljon tukea tälle teorialle. Saattaa olla että eturaajojen todellinen tarkoitus pysyy yhä tuntemattomana.

Nimi

Alvarezsaurus tarkoittaa "Alvarezin liskoa". Alvarezsaurus on nimetty historioitsija Don Gregorio Alvarezin mukaan. Hänen mukaan on myös nimetty muun muassa Alvarezsauridae-heimo, johon alvarezsaurit kuuluvat.
Alvarezsaurus on ensimmäinen löydetty alvarezsauri. Myöhemmin tämä ryhmä nimettiin alvarezsaureiksi Alvarezsauruksen mukaan.

Luokittelu

Alvarezsaurus luokiteltiin alun perin dinosauruksiin, mutta myöhemmissä tutkimuksissa se uudelleenluokiteltiin lentokyvyttömäksi linnuksi. Myöhemmät löydökset alvarezsaureista ovat johtaneet kaikkien alvarezsaurien, Alvarezsaurus mukaan lukien, luokitteluun dinosauruksiksi (katso haplocheirus sollers).

Koko

Alvarezsauruksen pituus oli kaksi metriä ja paino 20 kilogrammaa.

Muuta

Toinen samasta muodostelmasta kuin Alvarezsaurus löydetty alvarezsauri on achillesaurus. Sen on tosin esitetty olevan Alvarezsauruksen synonyymi.
Albert Capellani

Albert Capellani (23. marraskuuta 1874 Pariisi – 1931 Pariisi) oli ranskalainen elokuvaohjaaja.
Capellani opiskeli Pariisin konservatoriossa ja aloitti teatteriuransa André Antoinen Théâtre-Libressä. Ferdinand Zecca palkkasi hänet vuonna 1905 elokuvayhtiö Pathén ohjaajaksi. Capellani teki varsinkin melodraamoja, mutta myös satunäytelmiä, historiallisia ja raamattuelokuvia sekä komedioita. Vuonna 1908 hänet siirrettiin Pathén uuden taide-elokuvien tuotantoyhtiön SCAGL:n taiteelliseksi johtajaksi. Capellanin omat ohjaustyöt olivat kunnianhimoisia kirjallisuussovituksia kuten Le Courrier de Lyon (1911), Notre-dame de Paris (1911), Les Mystères de Paris (1913) ja Germinal (1913). Niistä kuuluisin on Victor Hugon romaaniin perustuva Kurjat (Les Misérables, 1912), jota yhä pidetään elokuvataiteen merkkiteoksena.
Vuonna 1914 Capellani siirtyi Yhdysvaltoihin, jossa hän ohjasi elokuvia useille eri tuotantoyhtiölle. Hän palasi sairautensa vuoksi Ranskaan vuonna 1923. Näyttelijä Paul Capellani oli Albert Capellanin veli.
Orange Caramel

Orange Caramel on kolmihenkinen korealainen musiikkiyhtye. Yhtyeen jäsenet ovat Raina, Nana ja Lizzy. Raina, Nana ja Lizzy ovat myös yhtyeessä After School.
Veitjärvi (Kouvola, Lintoja)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 5,5 hehtaaria, se on 550 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Harjunjoen–Lappalanjärven alueella (14.18), jonka Rapojärven alueeseen (14.182) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 80,3 metriä mpy.
James Galway

James Galway (s. 1939) on Pohjois-Irlannissa syntynyt huilisti. Hän oli yksi ensimmäisistä huilisteista joka teki merkittävää soolouraa.
Hän oli Berliinin filharmonikoiden ykköshuilisti vuosina 1969–1975 eli Herbert von Karajanin kapellimestarikaudella. Karajanin hämmästykseksi Galway lähti soolouralle. Hän on levyttänyt yli 65 CD:tä BMG Sony Classics-sarjaan ja Deutsche Grammophonille.
Huilulle sävelletyn klassisen musiikin lisäksi hän on levyttänyt irlantilaista kansanmusiikkia ja erilaisia ikivihreitä, esiintynyt Pink Floydin kanssa ja osallistunut Taru sormusten herrasta -elokuvien taustamusiikin levyttämiseen.
James Galway asuu Sveitsissä ja soittaa nykyisin hänelle varta vasten tehtyä 20K ‘Galway’ Nagahara -huilua.
Västra Finland

Västra Finland oli Turussa vuosina 1895–1928 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Åbo Tidningin kustannusyhtiön perustama Västra Finland oli rahvaalle tarkoitettu kansanlehti. Sen tavoitteena oli levittää kansanvalistusta ja herättää kansallisuustunnetta Turunmaan ruotsinkielisen maalaisväestön keskuudessa. Vuonna 1906 se siirtyi uudelle yhtiölle, jonka päälehdeksi tuli etupäässä kaupunkilaisille suunnattu seitsenpäiväinen Åbo Underrättelser. Västra Finland puolestaan levisi ruotsinkieliseen saaristoon.
Aluksi kahdesti ja vuodesta 1907 lähtien kolmesti viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 4 800 kappaletta vuonna 1901.
Respect M.E.

Taustaa

Albumista tuli Missy Elliottin toinen kymmenen parhaan joukkoon päässyt albumi Britannian listalla. Albumi sijoittui sijalle seitsemän. Britanniassa albumi on myös myynyt kultaa. Albumia on myyty maailmanlaajuisesti noin 500 000 kappaletta.
Kokoelmalta julkaistiin ”We Run This” -kappale singlenä.
Poikamiesten holhokki

Juoni

18-vuotias Lapissa elänyt maalaistyttö Kati Malmi muuttaa isänsä kuoltua Helsinkiin. Isä on määrännyt testamentissan hänen holhoojakseen lähetystöneuvos Mauri Teräksen, joka ei ilahdu uudesta tehtävästään.

Arviot

Pääkaupungin lehtien aikalaiskriitikot eivät juuri innostuneet elokuvasta. Hufvudstadsbladetin Hans Kutter, toteaa, että elokuvassa on lajityypille uutta sen ylellinen elämänpiiri, mutta vaikutelmaksi tulee kuitenkin kotikutoisuus. Orvo Kärkönen kirjoitti Aamulehdessä puolestaan, että "filmi täyttää varsin huomattavatkin vaatimukset".
Myöhemmässä arviossa hidassoutuisena komediana pitämänsä elokuvan ainoana valopilkkuna eräs kriitikko pitää energistä naistähteä.
Talli

Hevostalli ennen

Hevonen oli tärkeä kotieläin ennen aikaan, kun ei ollut vielä traktoria ja muita koneita. Hevonen pysyi pientiloilla tärkeänä voimanlähteenä jopa 1960-70-luvulle saakka. Hevosesta pidettiin hyvää huolta. Viimeisinä aikoina hevosella oli oma tila, eli hevostalli, yleensä navettarakennuksen yhteydessä. Aikaisemmin hevostalli oli yleensä erillinen kaksikerroksinen rakennus, jonka yläkerrassa eli tallin parvella pidettiin heiniä. Karjalassa ei vanhimpina aikoina hevosille ollut tallia, vaan niitä pidettiin usein navetan (läävän) katoksessa (l.kujassa l. tanhuassa). Tallissa oli oma ovi ja pieni ikkuna. 
Hevonen oli tallissa parressa eli pilttuussa päitsillä (suitsilla, päihtimillä) eli riimulla kiinnitettynä. Vanhimpaan aikaan tallissa oli maalattia, mutta betonipohjan yleistyttyä betonin päälle rakennettiin yleensä puulattia, jonka päällä hevonen seisoi ja makasi. Paljas betoni olisi murentunut hevosen suuren painon ja rautakenkien alla. Puulattialle levitettiin oljet tai pahnaa kuivikkeiksi. Hevosen edessä oli seimi, johon laitettiin rehut, eli heinät ja "appeet", joissa oli viljaa ja muuta lisuketta. Hevostallissa oli varsalle karsina. 
Jos talossa oli useampia hevosia, tarvittiin isompi talli, jossa oli jokaiselle hevoselle oma pilttuunsa, nyttemmin karsinansa. Jos hevosella ei ollut varsaa, se joutui olemaan yksin tallissa ja ihmisen tullessa talliin se hirnahteli tuttavallisesti, koska hevonen pitää ihmisistä. Tallissa ei ollut lämmitystä vaan se lämpeni hevosen lämmöstä. Kun hevonen tuotiin kovan työpäivän jälkeen talvella märkänä talliin, isäntä kuivasi sitä ja harjasi. Illalla viime töikseen isäntä kävi yleensä "illastamassa" hevosen, eli loi lannan lisäsi kuivikkeet, laittoi heiniä eteen ja juotti hevosen. Mahdollisesti oli napannut leivänpalankin huoneesta ja antoi sen lähtiessään tallista hevoselle. Märät länget yleensä kuivattiin pirtissä.
Kirkkojen luona Suomessa ja Ruotsissa oli ennen joillakin paikkakunnilla kirkossakävijöille omat kirkkotallinsa kullekin talolle. Siellä missä näitä on säilynyt, ne ovat arvokkaita rakennusperinteen muistomerkkejä.
Turun yliopiston ylioppilaskunta

Toiminta

Turun yliopiston ylioppilaskunta toteuttaa edunvalvontaa koulutus-, sosiaalipoliittisissa ja kansainvälisissä asioissa sekä yliopistolla, kaupungissa että valtakunnallisella tasolla. Se myös tarjoaa jäsenilleen opiskelija-, kulttuuri- ja liikuntapalveluita sekä alayhdistyksilleen järjestö- ja tukipalveluita. Ylioppilaskunta omistaa muun muassa enemmistön yliopistoalueella ruokala- ja kahvilatoimintaa järjestävästä Unica Oy:stä.
Ylioppilaskunta on vuodesta 1931 lähtien julkaissut Turun ylioppilaslehteä.

Hallitus

Turun yliopiston ylioppilaskunnan hallitus valitaan vuosittain joulukuussa kalenterivuodeksi. Sääntöjen mukaan hallitukseen kuuluu puheenjohtaja sekä viidestä seitsemään hallituksen jäsentä. Vuonna 2019 hallitukseen kuuluu puheenjohtaja Sini Saarinen ja kuusi muuta hallituksen jäsentä.
Anna Easteden

Elämä ja ura

Anna Easteden syntyi maanviljelijäperheen vanhimpana lapsena Tohmajärvellä. Eastedenilla on yksi veli. Easteden suoritti lukion noin vuodessa Joensuun lyseon lukion iltalinjalla ja kirjoitti ylioppilaaksi 17-vuotiaana. Tuolloin hänellä oli jo takanaan yksi vaihto-oppilasvuosi Yhdysvalloissa.

Malli

Easteden aloitti uransa mallina käytyään mannekiinikoulun 12-vuotiaana Joensuussa. Hän pääsi  SinäMinä-lehden kanteen vuonna 1994, mikä oli myös hänen ensimmäinen kansikuvansa. Easteden (silloinen Shemeikka) voitti 1993 SinäMinä-tyttö -kilpailun. 
Vielä teini-ikäinen Easteden sai ensimmäisen ison mallisopimuksen japanilaisen agentin kanssa ja muutti Tokioon. Siellä hän oli kuuluisan muotisuunnittelija Akira Kimijiman vakiomallina ja  teki mainoskuvia monelle suurelle japanilaiselle yhtiölle. Näitä olivat muun muassa Kanebo, Sony, Nissen, Wacoal, Oricom, NEC ja Lux. Easteden teki mallintöitä Japanin lisäksi myös monissa muissa maissa, kuten Hongkongissa, Etelä-Koreassa, Taiwanissa, Singaporessa, Malesiassa, Indonesiassa, Uudessa-Seelannissa, Yhdysvalloissa ja Slovakiassa. Eastedenin asiakkaita Yhdysvalloissa ovat muun muassa Avon Products, Salvatore Ferragamo, Calvin Klein, XOXO, Hermes, Diesel, Pony, T-Mobile, Toyo Tires, Michael Antonio, Jockey, Ashworth, Kohl’s, Nissan ja Victoria's Bridal.

Näyttelijä

Anna Easteden aloitti näyttelijän uransa tekemällä TV-mainoksia Japanissa, Taiwanissa ja Yhdysvalloissa. Eastedenin ensimmäinen palkallinen teatterituotanto oli Prinsessa Ruusunen Tivoli-teatterissa Chicagossa, missä hän näytteli nimiroolin. Easteden on tunnettu roolistaan Beestinginä yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa Who Wants to Be a Superhero?. Easteden on näytellyt myös televisiosarjoissa Miehen puolikkaat, Bones, Passions ja Päivien viemää. Lisäksi hän on esiintynyt Lisa Kudrow’n vartalona elokuvassa Happy Endings. Easteden juonsi Wipeout Suomi -TV-ohjelmaa Suomessa Fox-kanavalla keväällä 2013.

Hyväntekeväisyys

Easteden vietti muutaman kuukauden Bratislavassa, Slovakiassa heti Slovakian tasavallan itsenäistyttyä. Easteden auttoi Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutettua (UNHCR) kirjoittamalla juridisen tutkielman Euroopan maiden turvapaikanhakijoita koskevista laeista. Eastedenin tutkimus vaikutti voimakkaasti Slovakian tasavallan turvapaikanhakijoita koskeviin lakeihin, jotka olivat tuolloin valmisteltavina.

Yksityiselämä

Easteden on ollut naimisissa yhdysvaltalaisen baseballvalmentajan Rob McKinleyn kanssa vuodesta 2007. Easteden asuu Los Angelesissa.
International Organisation of Journalists

International Organization of Journalists (IOJ) oli Neuvostoliiton ohjauksessa toiminut kansainvälinen toimittajapeitejärjestö, jonka johdossa oli neljätoista vuotta 1976–1990 Tampereen yliopiston tiedotusopin laitoksen johtaja, professori Kaarle Nordenstreng. Järjestön Euroopan-asioista vastaavana sihteerinä Prahassa toimi vuosina 1987–1991 Leena Paukku, joka sitä ennen oli Journalisti-lehden päätoimittaja.
Järjestö perustettiin 1946, ja alkujaan siihen kuului myös länsimaiden toimittajajärjestöjä, mutta ne alkoivat vähitellen erota siitä, ja 1952 perustettiin Kansainvälinen journalistiliitto (International Federation of Journalists, IFJ). Suomen sanomalehtimiesliitto erosi IOJ:stä 1949, mutta oli siinä niin sanottu liitännäisjäsen 1981–1991.
SKDL:n lehtiväen järjestö Yleinen lehtimiesliitto kuului IOJ:hin vuosikymmenet ainoana suomalaisjärjestönä.
IOJ ei puuttunut sosialistimaissa tapahtuneisiin toimittajien uhkailuihin ja pahoinpitelyihin eikä siihen, miten 2 000 toimittajaa erotettiin Prahan kevään seurauksena ja he joutuivat tehdastöihin tai muihin tehtäviin.
IOJ:n kaltaisten peitejärjestöjen verkostojen kautta Neuvostoliitto pyrki vaikuttamaan mielipiteisiin. Kansan Uutiset siteerasi APN:n väitettä, että HI-virus olisikin Yhdysvaltojen biologiseen sodankäyntiin kehittämä. Toinen levitetty väite oli, että yhdysvaltalaiset sairaalat ostaisivat sisäelimiä kehitysmaista.