Ketunmetsästys

Ketunmetsästys on ketun metsästämistä  metsästyskoiran avulla tai ilman koiraa. Ketun tavallisimpia metsästysmuotoja ovat jäljittäminen ajavalla koiralla, löytäminen luolakoiralla, jäljitys ilman koiraa, loukkupyynti ja pillitys.
Kettua metsästetään yleensä sen talviturkin takia, lihan ja tapporahan toivossa sekä haittaeläimenä. Joissakin maissa sitä metsästetään myös urheiluna ja ajanvietteenä, joka poikkeaa huomattavasti tavallisesta pohjoismaisesta tyylistä.

Koiralla

Ajavaa koiraa käytettäessä voidaan samaan aikaan käyttää myös luolakoiraa, koska koiran löydettyä ketun ja ajettuaan sitä voi kettu piiloutua pesäänsä luolaan tai ladon alle, josta sitä on vaikea saada ulos ilman luolakoiran apua. Luolakoira menee ketun pesään ja ajaa eläimen ulos, jonka jälkeen metsästäjä voi tappaa sen ampumalla ja ottaa saaliin haltuunsa.
Metsästäjät arvostavat eniten ketun metsästämistä ajavalla koiralla. Metsästykseen osallistuu 2-3 metsästäjää, jotka ovat passissa oletetulla ajoreitillä ajon aikana. Ketunmetsästys on vaativampaa kuin jäniksenmetsästys ajavalla koiralla, koska ajoreitti on laajempi ketulla kuin jäniksellä ja eläin voi karata metsästäjien passittamalta alueelta. 
Luolakoiraa käytettäessä metsästäjä ohjaa koiransa tietämälleen ketunpesälle, koira menee pesän sisälle ja ajaa ketun ulos. Ennen koiran laskemista luolaan metsästäjät asettuvat pesän lukuisille suuaukoille passiin odottamaan kettua ja ampuvat sen tultua ulos.

Ilman koiraa

Ketun jäljittäminen ilman koiraa on erittäin vaativaa ja tuottaa harvoin toivottua tulosta. Metsästäjä seuraa ketun jälkiä lumihangessa ketun pesälle ja yrittää saada sen omin avuin ulos pesästään.

Loukkupyynti

Loukkupyynnissä käytetään suurikokoisia kettuloukkuja, joista yhtä mallia edustaa Norjalainen kettuloukku. Kettu houkutellaan syötin avulla loukkuun jolloin se jää sinne ansaan. Kaikissa malleissa loukku vangitsee ketun elävänä. Metsästäjän on metsästyslain mukaan käytävä tarkistamassa loukku vähintään kerran vuorokaudessa. Loukku on passiivinen pyyntiväline, eikä siten valikoi eläintä. Jos loukkuun on jäänyt rauhoitettu eläin, on metsästäjän päästettävä se vapaaksi.

Pillitys

Ketun pillittämisellä tarkoitetaan ketun houkuttelua metsäsäjän luokse pillillä, jolla koitetaan matkia loukkaantuneen saaliseläimen, jäniksen tai myyrän, ääntä. Kettu luulee saavansa helpon saaliin, mutta vastassa onkin metsästäjä joko haulikon tai kiväärin kanssa. Pillitystä voi tehostaa sätkivää tai kituvaa saaliseläintä kuvaavalla houkutuskuvalla. Houkutuskuva voi olla esimerkiksi pehmolelu tai patterista virtansa saava, sähkömoottorin varassa heiluva, jänistä kuvaava nukke.

Muita tapoja

Ketunmetsästystä voidaan harjoittaa myös lippusiimalla tai raatojen avulla. Raatometsästyksessä lehmän tai vasikan raato haudataan keväällä maahan ja hautaan asetetaan muoviputki maanpintaan, jota myöten raadon haju leviää ympäristöön ja houkuttelee ketun kesän aikana paikalle. Syksyllä hautaa avataan. Ketun käydessä syömässä raatoa kauempana kyttäävä metsästäjä voi ampua sen.

Metsästyksen motiivit Suomessa

Kettua on pidetty lähes perusteettomasti vihattavana vahinkoeläimenä, josta on maksettu tapporahaakin. Sen näkyvimpänä haittana on pidetty riista- ja kanavarkauksia, mutta todellisuudessa se on hyödyllinen eläin, joka pitää myös hiiri-, rotta- ja myyräkantoja kurissa. Ketun hyödyllisyyttä ei ole pidetty yhtä paljon esillä kuin sen haittoja ja tästä syystä eläin on pyritty hävittämään kokonaan metsästäjien taholta. Ketun tuhoutumisen on estänyt sen luontainen varovaisuus ja oveluus.
Suomen kettukanta romahti erityisesti 1950-luvun puolivälissä, jolloin tapporaha nostettiin 1 000 markasta 2 000 markkaan. Ketun talviturkin rahallinen arvo on vaihdellut suuresti muodin mukana ja samassa suhteessa myös kiinnostus sen metsästämiseen. 1900-luvun alkupuolella kettukanta supistui jatkuvasti, mutta alkoi jälleen nousta 1940-luvun alussa, jolloin sen turkin arvo oli alhainen markkinoilla. Parhaina saalisvuosina 1949 ja 1956 Suomessa saatiin saaliiksi 27 000 kettua.

Rauhoitusaika

Kettua saa Suomessa metsästää 1.8.-14.4. (Lappi 1.8- 30.4) Ajavan koiran käyttö on kiellettyä 1.3.-19.8. välisenä aikana, eikä silloin saa myöskään kouluttaa koiraa metsästykseen. 
Vuonna 2015 muutetun metsästysasetuksen mukaan ketun metsästysaika Lapin maakunnassa on 1.8.–30.4. Muualla maassa ketun metsästysaika on 1.8.–14.4. Kesäaikainen pyynti ei enää ole mahdollista missään muodossa.

Muuta

Metsästyksessä käytettävät luolakoirat on rokotettava vuosittain raivotautia vastaan.