google/wiki40b huggingface dataset:
Häivelentokone

Häivelentokone eli häivekone on lentokone, jonka rakentamisessa on hyödynnetty häiveteknologiaa. Koneen muotoilussa on pyritty siihen, että se olisi hiljainen ja sen havaitseminen kaukaa olisi vaikeaa silmämääräisesti tai tutkan avulla. Historian ensimmäisen häivelentokoneen, koekoneen asteelle jääneen Horten Ho 229:n, rakensivat saksalaiset toisen maailmansodan lopulla.
Häivelentokoneita on pääasiassa sotilaskäytössä. Niille on ominainen kolmiomainen, litteä rungon muoto, jonka ansiosta kone ei heijasta tutkan lähettämää signaalia takaisin frekvenssilähdettä kohti. Häivelentokoneista tunnetuimpia on amerikkalaisen ilmailuyhtiö Lockheedin F-117A Nighthawk -häivepommikone.
Tutkan ja lentokoneen välinen suunta-ero voi olla merkittävä tekijä koneiden näkymisen ja piiloutumisen välillä.
Divertikuliitti

Divertikuliitti on divertikuloosin sairastaneen paksusuolen tulehdus. Se tapahtuu, kun divertikuloosiin aiheuttama pussukka tulehtuu paksusuolessa ja aiheuttaa vatsaonteloon paikallisen tulehduksen. Sairaus voi olla vakava, leikkausta vaativa peritoniitti, eli vatsakalvontulehdus, tai vain lievä kuumeena ja pienenä särkynä oireileva vaiva. Alkuun divertikuliitista aiheutuu vain lievää vasemmanpuoleista alavatsan särkyä ja kuumeilua. Jos sairautta ei hoideta, särky kasvaa ja voi kehittyä peritoniitti. Tähän kuuluvat vatsanpeitteiden jännittyminen, mahan arastelu, korkea kuume sekä huonovointisuus. Paksusuolen tulehtunut divertikkeli aiheuttaa sairauden. Divertikkeli tulehtuu, jos verenkierrossa on häiriöitä ja suolen sisällä painetta. Sairaus ei periydy.

Hoito

Avohoito on sairauden hoitamisen ensimmäinen vaihe. Siihen kuuluvat antibiootit, kuten kefalosporiinin ja metronidatsolin yhdistelmä. Avohoidon jälkeen annetaan samaa lääkitystä mutta laskimonsisäisesti. Jos antibiootit eivät auta sairauteen, käytetään kirurgisia toimenpiteitä, jolloin tehdään avanne, asetetaan dreeni eli laskuputki tai tehdään suolileikkaus. Leikkaus tehdään joko rauhallisessa vaiheessa tai päivystysleikkauksessa riippuen potilaan iästä. Alle 50-vuotiaille leikkaus tehdään rauhallisessa vaiheessa. Leikkauksessa poistetaan sigmasuoli eli divertikkeleitä kantava paksusuolen osa.
Silava

Silava on sian nahanalaista rasvaa. Sian elinten ympärillä olevasta rasvasta käytetään nimitystä ihra. Termejä ihra ja silava käytetään usein ristiin. Silavaa käytetään ruoanlaitossa ja ruoanlaittovälineiden kuten paistinpannujen käsittelyyn.
Kari Johansson

Kari Kalervo Johansson (s. 15. helmikuuta 1947 Turku) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi hyökkääjänä SM-sarjassa ja SM-liigassa vuosina 1965–1978 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.
Johansson edusti pääsarjatasolla Turun Tovereita ja Turun Palloseuraa. Hän pelasi SM-sarjassa ja SM-liigassa yhteensä 361 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 156 + 170 = 326 ja jäähymääränsä 127 minuuttia. SM-liigan pudotuspeleissä hän pelasi 18 ottelua, joissa tehopisteitä kertyi 4 + 10 = 14 ja jäähyminuutteja 9. Hän voitti TPS:n joukkueessa Suomen-mestaruuden vuonna 1976 ja saavutti lisäksi yhden SM-hopean ja kolme SM-pronssia.
Johansson pelasi Suomen maajoukkueessa 57 maaottelua, joissa hän teki neljä maalia ja sai kuusi syöttöpistettä. Hän edusti Suomea kerran olympialaisissa ja kahdesti MM-kilpailuissa.
Kirjallisuus

Määritelmä

Kirjallisuus on laaja käsite ja sen täysin tyhjentävä määrittely on hankalaa. Etymologisesti termi viittaa kirjamuotoon ja kirjoitettuun tekstiin, mutta toisaalta kirjallisuudeksi lasketaan joissain yhteyksissä myös sähköisesti julkaistut teokset, sarjakuvat ja suullinen tarinaperinne, eli siis kaikki kirjoitetut tekstit ja puhutut tarinat.
Kirjallisuus jaetaan yleensä kauno- ja tietokirjallisuuteen, jotka erottaa viestinnän tarkoitus. Yksinkertaistaen kaunokirjallisuuden funktio on esteettisen kokemuksen tuottaminen, kun taas tietokirjallisuus pyrkii tiedonvälitykseen. Yleisessä kielenkäytössä ja esimerkiksi yliopiston oppiaineena sana kirjallisuus tarkoittaa juuri kaunokirjallisuutta.
Kirjallisuus-sanan käyttäminen eri yhteyksissä on myös arvovalinta. Ilmauksella on vahvoja korkeakulttuurisia konnotaatioita, ja jonkin teoksen tai tekstityypin nimittäminen kirjallisuudeksi ja toisen ei-kirjallisuudeksi on jälkimmäisen vahvaa vähättelyä.

Alkulähteet

Kirjallista perinnettä edeltää luonnollisesti ihmiskunnan suullisen kerronnan, tarinoiden, kaskujen ja tarujen pitkä perinne. Länsimaisen kirjallisuusperinteen voidaan katsoa perustuvan sumerilaiseen kulttuuriin, jonka parissa kehitettiin nykyään nuolenpääkirjoituksena tunnettu kirjoitustapa noin 3200–3000 eaa. Monet jo sumerilaisessa kirjallisuudessa esiintyvät teemat ovat keskeisiä länsimaisen kirjallisuuden rakennusaineksia.

Länsimainen kirjallisuus

Länsimaisen kirjallisuuden kehdoksi määritellään tavallisesti antiikin Kreikka. Antiikin Kreikan kulttuurin on historian kuluessa aika ajoin — myös omana aikanaan — katsottu edustavan inhimillisen sivistyksen huipentumaa. Koska näin ollen ei ole ikään kuin ollut mitään syytä edetä ajassa antiikin Kreikkaa kauemmaksi, on tieto varhemman kirjallisen kulttuurin merkityksestä ainakin omassa kulttuurissamme ollut vain muutaman asiaan vihkiytyneen henkilön hallussa.
Toisaalta ajatus länsimaisen kirjallisuuden kehdon sijoittamisesta antiikin Kreikkaan on perusteltavissa sikäli, että tuolloin kehittyi selkeä kirjallisuuden lajijako toisaalta Dionysos-jumalan palvontamenoihin kuuluneen näytelmäkilpailuperinteen myötä tragedioihin ja komedioihin, toisaalta Aristoteleen Runousopissaan esittelemän kolmijaon mukaan draamaan, lyriikkaan ja epiikkaan. Näin ollen erityisesti kirjallisuusteorian ja kirjallisuuden tutkimuksen juurien voi katsoa olevan antiikin Kreikassa. Mainitut lajijaot ovat merkityksellisiä länsimaisessa kirjallisuusperinteessä myös sikäli, että erilaiset kirjallisuuden kaanonit, käsitykset ”hyvästä kirjallisuudesta”, ovat eri aikakausina olleet sidoksissa niihin. Esimerkiksi tragediaa on alun perin pidetty komediaa ylevämpänä taidemuotona.
Antiikin Kreikan merkityksellisyydestä kertoo myös se, että eräät maailmankirjallisuuden vaikutuksellisimmat tekstit, joita myöhemmät kirjailijat ovat eri tavoin uusintaneet, ovat peräisin juuri tältä ajalta. Kuuluisimpia esimerkkejä ovat Platonin dialogit, Homeroksen Ilias ja Odysseia tai vaikkapa Sofokleen kuuluisa tragedia kuningas Oidipuksesta, jonka monet katsovat vaikuttaneen esimerkiksi William Shakespearen kuuluisaan näytelmään Hamlet.
Pertti Rauhio

Pertti Ilmari Rauhio (s. 30. tammikuuta 1963 Oulu) on suomalainen virkamies, puoluetaustaltaan sosiaalidemokraatti. Hän on toiminut syksystä 2010 alkaen eduskunnan hallintojohtajana. Rauhio avioitui heinäkuussa 2014 kansanedustaja Tytti Tuppuraisen kanssa.
Rauhio työskenteli vuosina 1991–1994 Pakolaisneuvonnan lakimiehenä, mitä ennen hän toimi muun muassa pankkilakimiehenä. Vuosina 1995–1998 ja vuonna 1999 hän työskenteli sosialidemokraattisen eduskuntaryhmän palveluksessa , ensin kansainvälisten asioiden sihteerinä ja myöhemmin lainsäädäntösihteerinä, ja vuosina 1998–1999 työministeri Liisa Jaakonsaaren erityisavustajana. Hän on toiminut myös valtiovarainministeri Antti Kalliomäen talouspoliittisena erityisavustajana vuosina 2003–2005. Vuoden 2005 alussa hän aloitti valtiovarainministerin, silloin Kalliomäen, poliittisena valtiosihteerinä ja jatkoi tehtävässä vuoteen 2007, myös Eero Heinäluoman valtiovarainministeriaikana. 
Valtiosihteeriytensä jälkeen Rauhio toimi vuonna 2007 lyhyen aikaa Eurofacts-yrityksen senior advisorina, erityisalueenaan yhteiskuntasuhteet ja yhteiskunnallinen vaikuttaminen, kunnes tuli valituksi Uudenmaan liiton aluekehittämisestä vastaavaksi johtajaksi ja maakuntajohtajan varahenkilöksi. Hän aloitti Uudenmaan liiton johtajana tammikuussa 2008. Eduskunnan hallintojohtajaksi hänet valittiin toukokuussa 2010 ja hän aloitti tehtävässä syyskuussa 2010, kun hänen edeltäjänsä Kari T. Ahonen oli jäänyt eläkkeelle. Rauhio on toiminut työurallaan myös Suomen Yrittäjien palveluksessa, vuosina 1999–2000 työmarkkina-asiamiehenä ja vuosina 2000–2003 suunnittelupäällikkönä.
Rauhio on koulutukseltaan oikeustieteen lisensiaatti, joksi hän valmistui vuonna 2004 Helsingin yliopistosta, oppiaineenaan oikeustaloustiede. Tätä ennen hän oli valmistunut oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1989 ja saanut varatuomarin arvonimen vuonna 1991. 
Rauhio oli vuonna 2009 perustamassa SDP:n puolueosastoa nimeltä Helsingin demokraatit SDP, jonka on kuvattu kuuluvan puolueen liberaalisiipeen. Hän on myös toiminut kyseisen puolueosaston puheenjohtajana.
Maannos

Maannos on maaperän pintakerros, johon bioottiset ja abioottiset prosessit vaikuttavat. Maannos koostuu eri hiukkaskokoisista maalajeista ja eloperäisestä jätteestä ja on yleensä kerroksellinen. Maannokset ovat monesti varsinkin pintaosaltaan huokoisia ja niissä on sekä ilmaa että vettä. Eri maannokset eroavat huomattavasti muun muassa ravinteikkuudeltaan, kosteudeltaan ja lämpötilaltaan. Suomessa yleisin maannos on havumetsien melko niukkaravinteinen podsoli.

Muodostuminen

Maannoksen muodostuminen eli maannostuminen tapahtuu maanpinnan ylimmässä osassa. Maannostumisprosesseihin kuuluvat humuksen muodostuminen, rapautuminen, huuhtoutuminen ja rikastuminen. Näissä kaikissa on erilaisia kemiallisia, fysikaalisia ja biologisia tekijöitä. Lisäksi maannostumiseen vaikuttaa erilaisia aktiivisia ja passiivisia tekijöitä. Aktiivisia tekijöitä ovat ilmasto ja erilaiset organismit, kun passiivisia tekijöitä puolestaan ovat alkuperäinen materiaali, pinnanmuodot ja aika. Näiden tekijöiden monimutkaisen toiminnan seurauksena maannos saa kerrosrakenteen, jonka perusteella voidaan erotella eri maannostyypit.
Ihmisen toiminnallakin on erinäisiä vaikutuksia maannostumiseen; laidunnus, kaskeaminen, ojitus, auraus ja ympäristön happamoittaminen voivat kaikki vaikuttaa maannoksen muodostumiseen.

Kerroksellisuus

Maannokset ovat kerroksellisia, ja kerrokset ovat syntyneet rapautumisasteestaan erilaisista horisonteista. Maannos jaetaan yleensä A-, B- ja C-horisonttiin. A-horisontissa on humuskerros ja vaalea muuttunut kerros, B-horisontissa rikastumiskerros ja C-horisontissa muuttumaton pohjamaa.
Maannoksen pintaosa on ravinteikasta alueilla, joilla haihtuminen on sademäärää suurempaa, koska vesi ja ravinteet siirtyvät pintaan haihtuneen veden tilalle. Kosteilla alueilla sadevesi huuhtoo yleensä ravinteet syvemmälle maaperään, minkä seurauksena pintaosat jäävät vähäravinteisiksi.

Maannostyypit

Monissa maissa on omat maannosluokitusjärjestelmänsä, mutta niiden rinnalla on myös joitakin kansainvälisiä luokitusjärjestelmiä, kuten YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestö FAO:n luokitus ja WRB-järjestelmä. Maannosten luokittelussa käytetään usein FAO:n järjestelmää, mutta Yhdysvaltain maatalousministeriön luokittelu on myös suosittu.
Suomesta on yleensä tunnistettu neljä päämaannostyyppiä. Ne ovat podsoli, ruskomaannos, ruskopodsoli ja gleimaannos. Podsoli on yleinen kaikkialla havumetsävyöhykkeellä. Podsolin lisäksi eri ilmastovyöhykkeillä on omat yleiset maannostyyppinsä; sademetsien ja savannien maannos on latosoli, aavikoiden aavikkomaannos, välimerenilmaston terra rossa ja kostean lauhkean ilmaston ruskomaannos.
WRB-järjestelmässä on puolestaan 32 pääluokkaa, ja sen kehittämisessä on pyritty ottamaan huomioon se, että luokittelu pystyttäisiin tekemään jo kentällä morfologisten havaintojen perusteella.
Valkeisenlampi (Keuruu)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,1 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Ristajoen valuma-alueella (35.65), jonka Kaijanjoen valuma-alueeseen (35.654) se kuuluu.
Dneprin vesivoimalaitos

Dneprin vesivoimalaitos eli DniproHES (ukr. ДніпроГЕС, Дніпровська ГЕС, Dniprovska HES, ven. ДнепроГЭС, Днепровская гидроэлектростанция, DneproGES, Dneprovskaja gidroelektrostantsija) on Ukrainan suurin vesivoimalaitos ja yksi Euroopan suurimmista. Se on Dnepr-jokea hallitsevan kuuden suuren padon ja vesivoimalan muodostaman kaskadin toiseksi alin voimala ja se sijaitsee Zaporižžjan kaupungin kohdalla.

Historia

Venäjän keisarikunnassa kaavailtiin voimalaa Dneprille vuonna 1905. Jo 1800-luvulla oli tehty suunnitelmia saada alun perien koskien hallitsema Dneprin alajuoksu liikennöitäväksi koko matkaltaan.
Vesivoimalan patoa ja voimalaitosta alettiin rakentaa GOELRO-suunnitelman puitteissa, ja se saatiin valmiiksi Neuvostoliiton ensimmäisen viisivuotissuunnitelman puitteissa. Voimalaitoksen suunnitteli professori Ivan Aleksandrov, josta tuli myöhemmin valtion(talous)suunnitelmaviraston, Gosplanin, johtaja. Padon suunnittelivat arkkitehdit Viktor Vesnin ja Nikolai Kolli.
Padon rakentaminen alkoi vuonna 1927 ja sähköntuotanto lokakuussa 1932. Laitoksen teho oli 560 MW; se oli tuolloin Euroopan suurin voimala ja yksi maailman suurimpia. Rakentamista valvoi yhdysvaltalainen eversti H. Cooper. Voimalaitoksen ensimmäiset generaattorit olivat General Electricin valmistamia.
Teolliset keskukset Zaporižžja, Kryvyi Rih ja Dnepropetrovsk kasvoivat voimlaitoksen rakentamisen aikana sen sähkön käyttäjiksi, mm. alumiinin tuotantokeskuksina. Alumiinin tuotanto liittyi tuolloin lähinnä lentokoneteollisuuden tarpeisiin. Hanke oli samanlainen yhdistetty varustelu-, työllisyys- ja kansantaloutta kiihdyttävä investointihanke kuin Yhdysvaltain TVA-voimalat Tennesseessä noin 10 vuotta myöhemmin.
Toisen maailmansodan aikana voimalaitos tuhottiin kahdesti. Neuvostoliiton joukot hävittivät sen peräytyessään vuonna 1941. Saksalainen miehittäjä korjasi voimalan ja puolestaan vaurioitti sitä joutuessaan vetäytymään vuonna 1943.
Neuvostoliittolaiset jälleenrakensivat laitoksen vuosina 1944-1949 ja se alkoi taas tuottaa sähköä 1950. Vuosina 1969-1980 patoon rakennettiin toinen voimalaitos, jonka sähköteho oli 828 MW.
Nykyinen pato Dneprin poikki heti Hortytsjan saaren yläpuolella on 800 metriä pitkä ja 61 meträ korkea. Padon rakentaminen nosti Dneprin vedenpintaa sen yläpuolella 37 metriä. Tämän jälkeen myös joen entiset koskialueet muuttuivat navigointikelpoisiksi.
Itsenäinen Ukraina yksityisti voimalaitoksen, joka tuottaa nykyisin 3,64 miljardia kWh vuodessa.
Louis de Rohan

Louis René Édouard de Rohan (25. syyskuuta 1734 Pariisi – 17. helmikuuta 1803 Ettenheim, Baden) oli ranskalainen hoviherra ja kardinaali, joka muistetaan parhaiten maan kuningashuoneen mainetta ravistelleen niin sanotun kaulakoruskandaalin huijauksen uhrina.
Louis de Rohan kuului Rohanin vanhaan ja mahtavaan aatelissukuun, ja hänelle kuului Rohan-Guéménéen prinssin arvo. Hänen setänsä Louis Constantin de Rohan oli Strasbourgin piispa ja hänet nimitettiin jo nuorena tämän koadjuuttoriksi. Hänet nimitettiin vuonna 1761 myös Ranskan akatemian jäseneksi, vaikkei hän ollut tuolloin julkaissut vielä mitään. Rohan toimi vuosina 1772–1774 Ranskan lähettiläänä Wienissä. Ranskaan palattuaan hänet nimitettiin vuonna 1777 kuninkaalliseksi suuralmujenjakajaksi, 1778 kardinaaliksi ja 1779 Strasbourgin piispaksi, missä virassa hän oli vuoteen 1801.
Itävallan keisarinna Maria Teresia ei pitänyt lähettiläänä toimineesta Rohanista, minkä seurauksena hän joutui myös Ranskan kuningatar Marie Antoinetten (Maria Teresian tyttären) epäsuosioon. Rohan päätyi kaulakoruhuijauksen uhriksi, koska oli hyvin innokas palauttamaan suosionsa hovissa. Hänet huijattiin ostamaan suunnattoman kallis timanttikaulakoru kuningatar Marie Antoinetten nimissä, vaikka tämä ei todellisuudessa ollut hyväksynyt hanketta. Rohan ei myöskään kyennyt maksamaan ostosta itse. Jutun paljastuttua hänet vangittiin kuninkaan määräyksestä Bastiljiin ja häntä syytettiin petoksesta. Vaikka oikeus vapauttikin Rohanin syytteistä toukokuussa 1786, hänet erotettiin silti viroistaan ja karkotettiin hovista. Tämä käänsi varsinkin kuningattaren vihamiesten ja monarkian kriitikkojen sympatiat hänen puolelleen.
Rohan valittiin vuonna 1789 pappissäädyn edustajana säätyjen yleiskokoukseen. Hän kieltäytyi vannomasta vaadittua uskollisuudenvalaa vallankumouksen jälkeen säädetylle uudelle kirkkolaille ja pakeni vuonna 1791 hiippakuntansa saksalaiseen osaan, jossa hän asettui tukemaan vastavallankumouksellisten emigranttien armeijaa. Rohan erosi piispanvirastaan vuoden 1801 konkordaatin astuttua voimaan.
Ukrainan kriisistä johtuvat pakotteet

Ukrainan kriisistä johtuvat pakotteet ovat eri valtioiden välisiä taloudellisia rangaistuksia, jotka
johtuvat Ukrainan kriisistä. Länsimaat asettivat Venäjälle pakotteita, koska maa miehitti Ukrainalle kuuluneen Krimin niemimaan. Venäjä vastasi syveneviin pakotteisiin omilla tuontikielloillaan. Pakotteet ovat haitanneet jonkin verran sekä niiden antajien että kohdemaiden taloutta. Venäjään kohdistuneita pakotteita on arvosteltu turhiksi, tehottomiksi ja haitallisiksi niille maille, jotka käyvät kauppaa Venäjän kanssa. Toisaalta Venäjän tiedotus on väittänyt pakotteiden takia tuhottavia elintarvikkeita vaarallisiksi.
Pakottaneet ovat vaikuttaneet Venäjän ruplan kurssin romahdukseen ja Venäjän talouskriisin syntymiseen. Ne ovat myös aiheuttaneet taloudellista vahinkoa useille EU-maille; kokonaismenetysten arvioidaan olevan 100 miljardia euroa.
Pakotteiden seurauksena Venäjä allekirjoitti sopimuksen Kiinan kanssa kaupankäynnistä kansallisissa valuutoissa. Venäjä myös solmi Kiinan kanssa 30-vuotisen maakaasusopimuksen jonka arvo on yli 400 miljardia dollaria. Lokakuussa 2017 ja huhtikuussa 2018 Venäjä on ryhtynyt käyttämään Kiinan tarjoamaa mahdollisuutta käydä öljykauppaa dollarin sijaan Kiinan valuutassa, yuanissa. Venäjä on Kiinalle suurin öljyn toimittaja. Vuonna 2018 Kiinan mukaan suhde Venäjään on parempi kuin koskaan historiassa.

Pakotteiden syy

Ukrainassa helmikuussa 2014 tapahtunut länsimielinen vallankumous nosti venäläismielistä kapinointia Krimillä ja Itä-Ukrainassa. Kapinalliset olivat osin paikallisia ja osin Venäjältä tulleita vapaaehtoisia. Venäjä sekaantui Krimin tapahtumiin lähettämällä sinne "pieniä vihreitä miehiä", tunnuksettomia erikoisjoukkoja, jotka miehittivät Krimin. Tämä laukaisi maaliskuussa ensimmäisen pakoteaallon Venäjää vastaan. Myöhemmin länsimaat asettivat Venäjälle lisää pakotteita, koska katsoi maan luoneen, edistävän tai olevan haluton hillitsemään Itä-Ukrainan sotaa.

Venäjän asettamat vastapakotteet

Venäjä vastasi lännen talouspakotteisiin kieltämällä lähes kaiken ruoan tuonnin Yhdysvalloista, EU-maista ja muutamista muista länsimaista. Myöhemmin maa laajensi tuontikieltoja. Venäjä myös päätti tuhota salakuljetetut elintarvikkeet rajalla.
Tommi Hakala

Tommi Johannes Hakala (s. 9. elokuuta 1970 Riihimäki) on suomalainen baritoni ja oopperalaulaja. Hän voitti  arvostetun BBC Singer of the World -kilpailun vuonna 2003, toisena suomalaisena. Vuonna 2001 hän voitti Merikanto-laulukilpailun.

Opinnot ja ura

Opinnot Sibelius-Akatemiassa ja Karlsruhen musiikkikorkeakoulussa Matti Salmisen säätiön apurahan turvin johtivat kiinnitykseen Nürnbergin oopperassa 1998–2001, edelleen Leipzigin oopperassa 2001–2004. Hakala oli freelance-taiteilijana 2004–2008, ja vuodesta 2008 hän on kiinnitettynä Suomen Kansallisoopperaan. 
Tommi Hakala on vieraillut muun muassa New Yorkin Metropolitan-oopperassa, San Franciscon oopperassa, Dresdenin Semper-oopperassa, Strasbourgin Opéra national du Rhinissä, Tel Avivin New Israeli Operassa, De Vlaamse Operassa ja Atlantan oopperassa. Savonlinnan oopperajuhlilla Hakala on esiintynyt muun muassa Faustin Valentinina, Pajatson Silviona, Ratsumiehen Ratsutilallisena, Tannhäuserin Wolframina, Olli Kortekankaan Isän tyttö -oopperan Urhona ja Carmina Buranan baritonisolistina. Lisäksi hän on toiminut lukuisten lied- ja orkesterikonserttienkin solistina.
Muuraslampi

Maantietoa

Järven pituus on 950 metriä, leveys 300 metriä ja sen pinta-ala on 20 hehtaaria. Se sijaitsee pohjois-etelä-suuntaisen harjujakson kohdalla, missä Ruojärvestä lähtevä Aurejoki (?) on tunkeutunut Leppäsjärveen. Kolme kilometriä pitkässä ja 14 metriä putoavassa joessa Muuraslampi on läpivirtausjärvi. Lampeen laskee kuusi metsäojaa, jotka tuovat vettä ympäröiviltä soilta. Joen yläpuolinen osuus on vain 600 metriä, josta Kalliokoski on 200 metriä pitkä. Alajuoksulla on matkaa  1,1 kilometriä padolle, jossa toimii Leppäkosken Sähkön omistama Leppäskosken voimala (vuosituotanto 2,2 GWh). Voimalasta on vielä puoli kilometriä Leppäsjärvelle. Voimalan padon alle jääneestä koskesta on vielä 200 metriä näkyvissä. Muuraslammen vesiallas on kaksialtainen, koska keskellä on 60 metriä leveä kavenne eikä järvellä ole saaria. Rantaviivan pituus on 3,3 kilometriä. Ranta on peltomaata muuten paitsi kaakkoisrannassa, jossa Jyrkänkallionmäki putoaa lampeen. Lammen lähiympäristössä on kuusi maatilaa ja sen rannalle on rakennettu kymmenen vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet yhdystieltä 13275. Järven keskellä kulkee Parkanon ja Ikaalisten välinen raja.

Vedenlaatu

Lammen vedenlaatua on tutkittu ainakin vuonna 1994. Sen mukaan tulokset olivat samantapaiset kuin Ruojärven päällysvedessäkin oli.

Historiaa

Läpivirtausjokea on ennen vanhaa kutsuttu myös Aurejoeksi.

Melontareitti

Lampi kuuluu osana opastettua melontareittiä Aurejärvi–Petäjäjärvi–Vahojärvi–Ruojärvi–Leppäsjärvi–Kyrösjärvi.
Shamva

Shamva on Keski-Mashonamaan provinssiin kuuluva kylä Zimbabwessa. Se sijaitsee Mazowen laaksossa noin 80 kilometriä Hararesta luoteeseen. 
Vuoden 1982 väestönlaskennan mukaan Shamvan asukasluku oli 4 617. Kylä perustettiin vuonna 1895, kun alueelta löytyi kultaa. Sen alkuperäinen nimi oli Abercorn.
Vartioharju

Yksityisautoilu

Itäväylä kulkee Vartioharjun läpi, jonka kohdalla tie on nelikaistainen. Vartioharjun jälkeen tie muuttuu itään mentäessä kaksikaistaiseksi. Osa-alue sijaitsee Kehä I:n ja Kehä III:n välissä.

Metro

Puotilan metroasema on alle puolen kilometrin päässä Vartioharjun lounaisista osista. Metromatka keskustaan vie noin 17 minuuttia.
Ranskan avoin tennisturnaus 2004

Vuoden 2004 Ranskan avoin tennisturnaus alkoi 24. toukokuuta ja päättyi 6. kesäkuuta 2004. Kilpailu oli järjestyksessä 103:s. Miesten kaksinpelin voitti Gastón Gaudio ja naisten kaksinpelin Anastasija Myskina. Molemmat kaksinpelivoittajat saavuttivat ensimmäisen Grand Slam -turnausvoittonsa. Miesten nelinpelin voittivat Xavier Malisse ja Olivier Rochus ja naisten nelinpelin Virgia Ruano Pascual ja Paola Suárez. Sekanelinpelin voittivat Tatiana Golovin ja Richard Gasquet.

Miesten nelinpeli

Xavier Malisse /  Olivier Rochus –  Michaël Llodra /  Fabrice Santoro 7–5, 7–5

Naisten nelinpeli

Virginia Ruano Pascual /  Paola Suárez –  Svetlana Kuznetsova /  Jelena Lihovtseva 6–0, 6–3

Sekanelinpeli

Tatiana Golovin /  Richard Gasquet –  Cara Black /  Wayne Black 6–3, 6–4
The Maiden Heist

The Maiden Heist on vuonna 2009 kuvattu rikoskomedia. Elokuvan pääosia esittävät Christopher Walken, Morgan Freeman, William H. Macy, Marcia Gay Harden ja Breckin Meyer. Elokuvan on ohjannut Peter Hewitt. Elokuva julkaistiin suoraan videolle.
Alba Hellman

Alba (Kristina Albertina) Hellman (29. elokuuta 1845 Pietarsaari – 17. joulukuuta 1894 Vaasa) oli suomalainen opettaja ja filantrooppi.
Hellmanin vanhemmat olivat värjäri Johan Hellman ja Katarina Kristina Kjellberg. Opettaja Anders Viktor Hellman (1851-1902) oli hänen veljensä. Hellman perusti sisarensa Hilda Hellmanin kanssa yksityisen kolmiluokkaisen lastenkoulun Vaasaan 1863, jossa toimi opettajana vuoteen 1872. Sairaalloisuudestaan huolimatta Hellman harjoitti eri tavoin hyväntekeväisyyttä, muun muassa vankien sielunhoitajana 1869-872 Vaasan lääninvankilassa, samoin kuin köyhien auttajana ja raittiustyön tekijänä sisarensa kanssa. Erityisen innokkaasti hän toimi merimieslähetyksen parissa. Merimiehille muun muassa jaettiin hänen aloitteestaan 200 "raamattulaukkua". Varat niitä varten oli kerätty Suomesta ja ulkomailta. Hellman hoiti myös merimiesten puolisoiden kirjeenvaihtoa ja vaikutti siihen, että Vaasan Palosaareen perustettiin merimiesten lukusali. Sisarensa tavoin Hellman toimi vapaakirkon piirissä.
Hellman kuoli naimattomana.