google/wiki40b huggingface dataset:
Belizen vaakuna

Belizen vaakuna on Belizen tunnus. Se otettiin käyttöön maan itsenäistyessä vuonna 1981. Vaakuna perustuu 1800-luvun sinettiin ja on peräisin vuodelta 1907. Vaakuna on myös Belizen lipussa.
Kilven ylemmissä kentissä on puusepän työkaluja ja alemmassa purjelaiva. Vaakunassa on lisäksi mahonkipuu ja kilvenkannattajina kaksi puunhakkaajaa. Puun jalostus on ollut maalle taloudellisesti tärkeää. Kilvenkannattajat kuvaavat eri rotujen sekoittumista Belizessä. Kilven alla on latinankielinen motto Sub Umbra Floreo, suomeksi "Kukoistan varjossa". Vaakunaa ympäröi lehtiseppele.
Kirveslampi (Luumäki)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,4 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Touhtiaisen–Ala-Kivijärven alueeseen (14.191) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 80,9 metriä mpy.
Fokion

Fokion (n. 402-318 eaa.) oli muinaiskreikkalainen valtiomies. Hän oli Platonin oppilas ja myöhemmin Ksenokrateen ystävä. Filosofin koulutus jätti häneen jälkensä, mutta silti hänet tultiin tuntemaan ennen kaikkea sotilaana. Politiikassaan hän koetti lähentää toisiinsa Ateenaa ja Makedoniaa.
Jouko Mäkinen

Jouko Mäkinen Oy oli suomalainen huonekalualan yritys, joka toimi vuodesta 1953 emoyhtiönsä Grahn-yhtymän konkurssiin asti vuonna 1986. Se tunnettiin erityisesti MackFinn-kirjahyllyistään.
Huonekalutehdas Jouko Mäkinen Ky perustettiin Jurvaan vuonna 1965. Se aloitti seudulle tyypilliseen tapaan tyylihuonekalujen valmistajana, mutta siirtyi sittemmin levypintaisiin tuotteisiin, erityisesti kirjahyllystöihin.
Vuonna 1971 Jouko Mäkinen Oy sai vientitoimintansa kasvuun toimittamalla sisustuksen Tallinnan Viru-hotelliin.
Grahn-yhtymä osti Jouko Mäkinen Oy:n vuonna 1977. Samana vuonna Jouko Mäkinen Oy:öön fuusioitiin Grahn-yhtymään kuulunut Haukivuoren vanhaa sahaa hallinnoinut Kyyvesi Oy ja vuonna 1978 osia Lepokalusto Oy:n konkurssipesästä. 
Jouko Mäkisen tytäryhtiönä oli myös vuonna 1975 perustettu Jurvan Jousi Oy, yhä toimiva jousitehdas Jurvassa.
Kun Grahn-yhtymä meni konkurssiin 1986, Jouko Mäkinen Oy:n kirjahyllytuotantoa jatkoi Jurvassa MackFinn Teollisuus Oy vuoteen 2013 asti.
Putulankulma

Putulankulma on kolmen Hämeenkosken kylän, Hyrkkälä, Putula ja Järvenpää muodostama yhteenliittymä. Niistä yhdessä tuli 2003 seitsemäs Päijät-Hämeen vuoden kylä, Putulankulma.
Andy Nyman

Andy Nyman (s. 1966) on brittiläinen näyttelijä ja taikuri. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa Arvoituksia arkussa ja Verisempi viikonloppu sekä minisarjassa Dead Set. Nyman toimii myös ääninäyttelijänä monissa brittiläisissä lastensarjoissa. Hän on ollut taikurina Lontoossa.
Elias Lönnrot (muistomerkki)

Teoksen tyyli ja vastaanotto

Lönnrot on kuvattu näköisenä muistomerkissä, jossa myös kansanrunouden ruumiillistumat esitetään realistiseen tyyliin.
Paljastamisen aikoihin veistosta arvosteltiinkin siitä, että Wikström oli kuvannut sekä mielikuvitukseen kuuluvat runohahmot että todellisuudessakin eläneen Lönnrotin yhtä realistisesti.

Kilpailu ja luonnoksen vaiheita

Muistomerkkikilpailun oli julistanut Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Wikströmin voittoisassa luonnoksessa Lönnrot seisoi muistiinpanovälineiden kera. Muina figuureina olivat Väinämöinen ja Kantelettaren impi, mutta molemmat alhaalla jalustan juuressa. Jalustassa oli myös karjaa suojelevaa Tapiota kuvaava reliefi. Wikström muutti suunnitelmiaan keskusteltuaan Pariisissa Akseli Gallen-Kallelan kanssa. Uudessa versiossa Lönnrot istuutui nyt kuuntelevaan asentoon pieksut jalassaan, Väinämöinen nousi hänen rinnalleen ja taustan reliefit jäivät pois. Veistoksen uudessa asettelussa on nähty vaikutteita myös kilpailussa toiseksi tulleen Eemil Halosen ehdotuksesta.
Pronssivalu tehtiin Brysselissä J. Petermannin valimossa. Veistos paljastettiin 18. lokakuuta 1902 dramaattisesti yöllä, koska Suomi oli yhä osa Venäjän keisarikuntaa ja kansallisen tunnon ilmauksia pidettiin ensimmäisen sortokauden aikana tarkoin silmällä.

Muut Lönnrotin muistomerkit

Elias Lönnrotille on myöhemmin pystytetty kaksi muuta muistomerkkiä Suomeen, vuonna 1942 Mauno Oittisen veistämä patsas Kajaaniin ja vuonna 1952 Eino Räsäsen Eemil Halosen alkuperäisen luonnoksen pohjalta veistämä Sammattiin.
Jakob Henrik Roos

Jakob Henrik Roos (26. kesäkuuta 1818 Kristiinankaupunki – 5. marraskuuta 1885 Inkoo) oli suomalainen kirkkoherra ja virsirunoilija.
Roosin vanhemmat olivat Kristiinankaupungin kappalainen Johan Henrik Roos ja hänen ensimmäinen puolisonsa Maria Lovisa Wenman.
Roos kävi Vaasan triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Helsingissä 1835. Hänet vihittiin papiksi 1842. Roos toimi pappina Kristiinankaupungissa, Uudessakaarlepyyssä, Kruunupyyssä, Munsalassa, Maalahdessa, Koivulahdella ja Kaskisissa. Hänestä tuli 1862 Kaskisten saarnaaja ja vuodesta 1867 hän oli Inkoon kirkkoherrana. Roos sai varapastorin arvon 1862 ja rovastin arvon 1873. Hän oli edusti pappissäätyä vuoden 1877-1878 säätyvaltiopäivillä.
Roos julkaisi jo opiskeluaikanaan kaksi runokokoelmaa. Myöhemmin vuonna 1862 hän julkaisi viidenkymmenen hengellisen laulun vihkosen ja laati omia virsisanoituksiaan, joista osa otettiin mukaan vuoden 1886 ruotsinkieliseen virsikirjaan. Roos on kirjoittanut sanat virteen 614 Nyt edessäsi, Jumala sekä osan säkeistöistä virsiin 421 Siion, kutsu kansat maan ja 410 Maailman tungoksessa käy.
Roos oli naimisissa vuodesta 1844 Elisabet Maria Sandbergin (k. 1903) kanssa, joka oli apteekkari Karl Gustaf Thodénin leski.
Freienbach

Maantiede

Freienbach sijaitsee Zürichinjärven etelärannalla ja Etzelvuoren (1 096 m mpy.) rinteellä. 
Kaupunki koostuu viidestä kylästä (Freienbach, Pfäffikon, Wilen, Bäch ja Hurden) ja kahdesta Zürichinjärven saaresta (Lützelau, Ufenau). Pfäffikon on kunnan keskuspaikka.

Liikenne

Moottoritie A3 Zürichistä Sargansiin kulkee Freienbachin kautta. Pfäffikon on rautateiden risteysasema: SOB:n rautatie Rapperswilistä Einsiedelniin ja Arth-Goldauhun sekä SBB:n rata Thalwilistä Sargansiin kulkevat Freienbachin kautta.
Bjarne Holmbom

Bjarne Richard Holmbom (s. 28. syyskuuta 1943 Inkoo) on suomalainen puu- ja paperikemian emeritusprofessori Åbo Akademissa, jossa hän on pitkälti luonut elämäntyönsä.
Vuonna 1978 Holmbom väitteli Åbo Akademista, jossa hän on sittemmin toiminut apulaisprofessorina (1981–1985), tutkimusprofessorina (1990–1995) ja varsinaisena professorina (1985–1990, 1995–1998, 2003–2008). Suomen Akatemian akatemiaprofessorina hän toimi kauden 1998–2003. 
Hän sai Suomen tiedepalkinnon vuonna 2005. Vuonna 2008 hän sai yhdessä dipl.ins. Christer Eckermanin kanssa arvostetun Marcus Wallenberg  -säätiön jakaman metsäteollisuutta tukevan Marcus Wallenberg -palkinnon, arvoltaan 2 milj. Ruotsin kruunua.
Holmbom on myös hypännyt pituutta, jossa hänen parhaat saavutuksensa ovat kaksi SM-hallihopeaa vuosina 1968 ja 1972 sekä maaotteluedustus vuonna 1973. Hänen ennätyksensä on 745 cm, jonka hän hyppäsi sekä sisäradoilla vuonna 1972 että ulkoradoilla vuonna 1973 (myötätuulessa samana vuonna 774 cm). Kolmiloikassa Holmbomin ennätys on 15,19 m vuodelta 1967.
Kommunitarismi

Kommunitarismi eli yhteisöllinen arvokäsitys tarkoittaa arvokäsitystä, jonka mukaan jokaisella yhteisöllä on oikeus elää omien sisäisten arvojensa mukaan ja pakottaa myös yhteisön jäsenet elämään niiden mukaan. Kommunitarismi asettuu vastakkain yksilöllisen arvokäsityksen eli liberalistisen arvokäsityksen kanssa, jonka mukaan yksilöllä on vapaus tehdä mitä tahansa, mikä ei loukkaa muiden oikeuksia. 
Kommunitarismi arvostelee yhteisön (lat. communitas) puuttumista liberalistisesta teoriasta. Kommunitaristien mielestä oikeudenmukaisuus ei ole sillä tavalla perustavanlaatuinen kuin John Rawls väittää. 
Toisin kuin klassinen marxismi, kommunitaristit eivät etsi parannusta jostain tulevaisuuden yhteiskunnasta vaan olemassa olevan yhteiskunnan kulttuurista ja perinteistä. Esimerkiksi orjuutta vastaan voitiin länsimaisessa yhteiskunnassa argumentoida oman kulttuurin arvojen pohjalta (esimerkiksi kristillisyyden tai valistusajan perinnön pohjalta). Kommunitaristit väittävät, että olemme läpeensä yhteisöllisiä olentoja ja että minuutemme ja itseymmärryksemme on sidottu yhteisöihin, joissa elämme. 
Kommunitaristien mielestä yksilön vapaus johtaa vieraantumiseen, jonka estämiseksi kommunitaristit korostavat perinteisen moraalin merkitystä. Heidän mielestään se pitää yhteiskunnan koossa. Myös muutokset moraalissa kommunitaristit rajoittavat omaan yhteisöön. 
Kommunitaristeja vastaan voidaan väittää, että he saattavat kannattaa alistavaa yhteiskuntaa, joka jättää hyvin vähän tilaa yksilön vapaudelle. Jos muutokset rajoitetaan yhteisön sisäisiksi, kansainvälinen yhteisö ei voi puuttua edes pahoihin ihmisoikeusloukkauksiin. Toisaalta kommunitaristien usko paikallisiin yhteisöihin sekä kansalaisyhteiskuntaan tekee suuntauksesta tässä suhteessa vastakkaisen autoritääriselle mallille. Kansalaisyhteiskunnan osalta kommunitarismiin on vaikuttanut Alexis de Tocquevillen ajatukset.
Kommunitaristit korostavat yhteisön sisäisiä positiivisia oikeuksia (oikeus yhteisön sisällä johonkin) ja arvostelevat vapauskäsityksen rajoittumista negatiivisiin oikeuksiin (vapaus jostakin).
Urpo Ylönen -palkinto

Urpo Ylönen -palkinto on jääkiekon SM-liigan vuosittain parhaalle maalivahdille myöntämä tunnustuspalkinto. Palkinnon valitsevat urheilutoimittajat. Ensimmäisen kerran se myönnettiin kaudella 1977–1978. Vuonna 1995 sille annettiin nykyinen nimi kunnianosoituksena maalivahti Urpo Ylöselle.
Sandra Knapp

Sandra Diane Knapp (s. 1956) on  englantilainen kasvitieteilijä. Hän on Lontoon Natural History Museumin kasvitieteellisen osaston johtaja. Hän on myös National Geographic Societyn Global Exploration Fundin asiantuntijajäsen. Lokakuussa 2014 hän esiintyi BBC Radio 4:n ohjelmassa Museum of Curiosity.
Knapp kasvoi Los Alamosissa, New Mexicossa, jossa hänen isänsä oli ydinfyysikkona ja hän oli lapsuutensa tutkijoiden ympäröimänä, ja että hänen vanhempansa tukivat aina hänen työtään. Hän kertoi The Independent -lehdelle antamassaan haastattelussa että se vaikutti häneen paljon, sekä myös hänen kolmeen nuorempaan sisareensa jotka kaikki ovat myös tutkijoita, fyysikko, meteorologi sekä matemaatikko.
Saaristo

Saaristo eli saariryhmä on useiden saarten muodostama ryhmä tai ketju. Se on voinut syntyä esimerkiksi tulivuoritoiminnan, eroosion, sedimentoitumisen tai maankohoamisen seurauksena. Esimerkiksi Havaiji on syntynyt Tyynenmeren mannerlaatan kulkiessa itään niin sanotun kuuman pisteen yli, jolloin paikalle on syntynyt tuliperäisten saarten ketju. Saaristomeri puolestaan on syntynyt jääkauden ja sitä seuranneen maankohoamisen tuloksena. Indonesia muodostaa maailman laajimman saariston, jonka pituus on 5 600 kilometriä ja johon kuuluu noin 17 000 saarta. Eniten saaria ja luotoja maailman saaristoista on kuitenkin Saaristomeressä, noin 40 000.
Ananasmansikka

Ananasmansikka tai valkoinen mansikka on ananakselta maistuva valkoisen värinen mansikkalajike, jonka siemenet ovat punaisia. Ne ovat pienempiä kuin suurin osa kaupallisesti tuotetuista mansikoista, kooltaan 15–23 mm:n pituisia. Marja kasvoi alun perin villinä Etelä-Amerikassa ja hollantilaiset marjanviljelijät pelastivat sen sukupuuttoon kuolemiselta. Niitä kasvatetaan kasvihuoneissa, ja marjat ovat aluksi vihreitä mutta vaalenevat kypsyessään.
Jussi Koskela

Juoni

Suon kuivaaminen ja torpan rakentaminen kestävät pitkään. Jussi joutuu tekemään töitä ennen kuin suolle raivatut pellot tuottavat edes vaatimatonta tulosta. Työstä hänelle myönnetään myöhemmin maanviljelysseuran raivausmitali. 
Vanhan rovastin kuolema ja nuoren helsinkiläispapin tulo hänen tilalleen merkitsee Jussille epävarmuuden lisääntymistä. Lauri Salpakari on vapaamielinen ja hyväntahtoinen mutta voimakasluonteisen ja vallanhimoisen vaimonsa Ellenin tohvelin alla oleva mies. Salpakari jatkaa Jussin torpankontrahtia "toistaiseksi" ja kirkkoneuvoston asettamalla ehdolla "ellei virkatalon etu toisin vaadi". Ellenin tahdosta ja kirkkoneuvoston päätöksellä runsas kolmannes Koskelan torpan maista otetaan vuonna 1904 takaisin pappilaan, mikä osoittaa Jussin, kuten muidenkin torpparien, olevan täysin isäntäväkensä armoilla. Jussi katkeroituu, mutta luonteeltaan nöyränä hän ei yritä potkia tutkainta vastaan vaan tunnustaa tosiasian ja tarttuu uudelleen työhön fyysisistä kivuistaan huolimatta.
Jussi Koskela on naimisissa Alman kanssa, jonka kanssa hän saa kolme poikaa: Akselin, Aleksiksen ja Augustin. Vanhin poika Akseli perii myöhemmin Koskelan. August ”Aku” ja Aleksis tuomitaan teloitettaviksi sisällissodan jälkeisessä kenttäoikeudenkäynnissä. Jussi sairastuu aivohalvaukseen käymäläreissullaan keskellä kesäpäivää 1922 ja kuolee syksyllä ollessaan silloin 68-vuotias.

Luonne

Jussi on äksy ja vaitelias mutta uuras työmies. Hänen luonnettaan koventavat vielä monet ikävät tapahtumat: työn tuottama jatkuva selkäkipu, epävarmuus tulevaisuudesta joka vaivasi kaikkia sekä myöhemmin poikien kuolema. Koko elämänsä ajan hän on kuitenkin kunnollinen mies, joka kohtelee herrasväkeä kunnioittavasti. Hänen nuukuutensa on kylällä kuuluisaa, sillä jossain määrin hän on myös ahne: aina pitäisi saada enemmän säästöön.
Nils-Börje Stormbomin mukaan Täällä Pohjantähden alla -trilogian ensimmäisen osan ruotsinkielisen käännöksen nimi Högt bland Saarijärvis moar – täsmälleen sama kuin Johan Ludvig Runebergin runon Saarijärven Paavo alkuperäinen nimi – ei ole valittu sattumanvaraisesti, vaan se on tarkoituksellisen ironinen. Runebergin kuvaamassa Saarijärven Paavossa ja Koskelan Jussissa on se yhteinen piirre, että kun halla vie viljasadon, kumpikin kaivaa "kaksin verroin suuremmat ojat". Sen sijaan Jussissa ei ole häivähdystäkään Runebergin sankarihahmon valoisasta, ylen määrin luottavaisesta, sankarillisen jalosta ja anteliaasta luonteenlaadusta. Päin vastoin koko kirjassa ei ole pahempaa kitupiikkiä kuin Jussi, jonka saituus ylittää usein koomisuuden rajat. Jos tekee ajatuskokeen ja asettaa Jussin talollisen paikalle, ei ole vaikeaa kuvitella, kuinka mariseva ja vaativa isäntä hän olisi ja mitä rengit ja torpparit hänestä ajattelisivat. Näin tilallisten ja tilattomien toimintaa ohjaavat samat lait ja heitä vaivaavat samat vajavaisuudet.
Edvin Laine ohjasi romaanin pohjalta kaksi elokuvaa; Täällä Pohjantähden alla (1968) ja Akseli ja Elina (1970). Kummassakin elokuvassa Jussi Koskelaa näytteli Risto Taulo. Timo Koivusalon Täällä Pohjantähden alla (2009) ja Täällä Pohjantähden alla II (2010) -elokuvissa Jussi Koskelaa näytteli Risto Tuorila.
Kapaneus

Kapaneus (kreik. Καπανεύς) oli kreikkalaisessa mytologiassa Hipponooksen ja Astynomen poika. Hänellä oli puolisonsa Euadnen kanssa poika Sthenelos. Kapaneus oli yksi seitsemästä Thebaa vastaan nousseesta sotapäälliköstä.
Kapaneus oli tarun mukaan suunnattoman vahva ja suurikokoinen ja vertaansa vailla soturina. Hänet tunnettiin myös röyhkeydestään. Theban piirityksen aikana hän seisoessaan Theban muurilla huusi, ettei itse Zeus voisi estää häntä hyökkäämästä kaupunkiin, josta suuttuneena Zeus iski Kapaneuksen vasamalla kuoliaaksi. Kapaneuksen ruumista tuhkattaessa tämän puoliso Euadne heittäytyy miehensä hautarovioon ja kuoli siten tämän mukana.
Kapaneuksen tarinaa ovat kertoneet Aiskhylos tragediassa Seitsemän Thebaa vastaan, Euripides tragedioissaan Turvananojat ja Foinikian naiset sekä roomalainen runoilija Statius.
Jumalaisessa näytelmässä Dante näkee Kapaneuksen helvetin kolmannessa pyörössä. Muiden jumalanpilkkaajien tavoin Kapaneus on tuomittu olemaan polttavalla hiekalla, jossa heidän päällensä sataa hiljalleen tulta. Mutta päinvastoin kuin muut, Kapaneus ei torju tulta aivan kuin se ei häntä polttaisikaan. Danten tätä ihmetellessä Kapaneus kertoo olevansa sama mies niin kuolossa kuin elossakin ja uhmaavansa edelleen jumalaa.
Suotniemen hovi

Suotniemen hovi eli Suotniemen kartano (aikaisemmin myös Sotaniemi) oli kartano Käkisalmen maalaiskunnan länsiosassa Suotniemen kylässä.
Suotniemi kuului Räisälän läänitykseen, jonka Ruotsin kuningas antoi sotakomissaari Eerikki Antinpoika Tranalle vuonna 1626. Läänityksen mukaan Eerikki Trana kutsui itseään Räisälän ja Sotaniemen herraksi. Trana kaatui sodassa vuonna 1634 ja läänitys siirtyi hänen lapsilleen ja sitten vävylleen maaherra Jakob Törnsköldille ja lopulta tämän toisesta avioliitosta eloon jääneelle leskelle Brita Appelgreenille. Suotniemi oli koko Ruotsin vallan ajan Eerikki Tranan ja tämän perillisten hallussa. Siellä sijaitsi Tranan Räisälän hovissa asuneen voudin alainen Suotniemen hovi. Suotniemen hovi oli 1600-luvun loppupuolella vuokrattuna käkisalmelaiselle kauppiaalle Viktor Gröönille.
Kun Venäjä valloitti Käkisalmen 1710 siirtyi kaupungin asukkaita asumaan Suotniemen hovin alueelle, josta he vuokrasivat pieniä maatilkkuja tai harjoittivat kalastusta. Vuonna 1728 Suotniemen kartanoa viljeli porvari Henrik Wolter. Vuonna 1818 kartanon omistajiksi mainitaan Schadanovin perilliset ja Artmjevin leski.
Vuonna 1841 kuvermentinsihteeri Cristian Wilhelm Löfström ja kauppias Arseni Artmjev perustivat Suotniemen kartanon yhteyteen fajanssitehtaan. Tehdas oli toiminnassa 52 vuotta ja sen tuotanto oli erittäin kysyttyä. Merkittävä markkina-alue oli Pietari, mutta myös kotimaahassa riitti kysyntää laadukkaalle posliinille.
Vuonna 1864 kostromalainen kunniaporvari Feodor Artemjeff osti kuvernementinsihteeri Löfströmiltä Suotniemen tehtaan ja pääosan maatilasta. Artemjeff oli mennyt naimisiin käkisalmelaisen neiti Katariina Bojarinoffin kanssa ja asettunut sen vuoksi pysyvästi paikkakunnalle asumaan. Artemjeff siirsi hovin omistusoikeuden vaimollensa vuonna 1866. Vuonna 1871 tilaan kuului maarekisterin mukaan 1404,61 hehtaaria. Vuonna 1883 Katariina Artemjeff myi tilan pojalleen Arseni Artemjeffille 130 000 markan hinnasta. Tilalla toimi tuolloin fajanssitehdas, höyrymylly ja saha. Tehtailija Artemjeffin kuoltua konkurssipesä myi hovin tehdaslaitoksineen huutokaupalla 13. kesäkuuta 1889. Uudeksi omistajaksi tuli kruununnimismies Berndt Söderström, ja kauppahinta oli 79 600 markkaa. Saman vuoden heinäkuun 17. päivänä tilan osti everstiluutnantti Lars Herman Löfström, joka puolestaan myi tilan seuraavana vuonna everstiluutnantti Alarik Jernströmille ja varatuomari Carl Johan Ahlbergille. Vuonna 1904 Jernström osti Ahlbergin omistaman osan tilasta. Samana vuonna tilasta lohkottiin 18 uutta tilaa. Jernströmin kuoleman jälkeen vuonna 1905 konkurssipesä myi tilan kruununvouti Strömstenille. Seuraavana vuonna tilan osti maanviljelijä John Löfgren. Löfgen myi hovin Matilda Asikaiselle vuonna 1908, jonka jälkeen tilan osti henkikirjoittaja A. Bergh vuonna 1911. Bergh myi tilan Käkisalmen maalaiskunnalle vuonna 1912.
Himalajanmaksaruoho

Kuvaus

Himalajanmaksaruoho on hitaasti kasvava, monivuotinen, aurinkoisilla paikoilla viihtyvä kasvi. Se kasvattaa lyhyet varret joiden päissä on harmaan-sinivihreät 12–18 senttimetriä halkaisijaltaan olevat lehtiruusukkeet. Varsien alapäissä on hieman kuolleita, kuivaneita lehtiä. Lehdet ovat 4–6 millimetriä leveitä, hieman kuperia ja niiden kärjissä on loivaa hammastusta. Se vaatii paljon auringonpaistetta ja ei kestä sen vuoksi hyvin kilpailua.

Kukinta ja lisääntyminen

Suomessa Himalajanmaksaruoho kukkii heinä-elokuussa. Kukinnot ovat 0,8–2 senttimetriä halkaisijaltaan. Sillä on pienet valkoiset kukat 3,5–4,5 millimetriä halkaisijaltaan. Kukissa karvattomat verholehdet joiden pituus on noin 4,5–5 millimetriä sekä valkoiset suikeat teriöt joiden pituus on noin 6–7 millimetriä. Se lisääntyy siemenistä, pistokkaista ja jaetuista juuripaakuista.

Levinneisyys

Himalajanmaksaruoho on nimensä mukaisesti kotoisin Himalajan vuoristosta. Sitä tavataan luonnonvaraisena Afganistanissa ja Pakistanissa. Sitä kasvatetaan myös puutarhoissa, erityisesti kivikkopuutarhoissa, koristekasvina.
RN Pontiere (1910)

Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 1. heinäkuuta 1929.
Bunsenlamppu

Bunsenlamppu on hyvin yleinen laboratorioväline, jolla lämmitetään esimerkiksi koeputkessa olevaa liuosta tai sterilisoidaan instrumentteja. Siinä yhdistetään palavaan kaasuun tai nesteeseen rajoitettu määrä ilmaa; syntyvä liekki on kuumempi kuin poltettaessa samaa ainetta rajoittamattomalla ilmansyötöllä.
Bunsenlamppu ei siis ole varsinainen lamppu, vaan poltin. Bunsenpoltin toimii yleensä nestekaasulla, kuten esimerkiksi metaanilla, tai butanolilla. Kotikemistisarjan bunsenlamppu toimii yleensä alkoholilla, kuten propanolilla. Bunsenlampun käytössä tulee olla varovainen, sillä liekin kuumin osa voi lähennellä 1500 celsiusastetta. Tuli myös tarttuu helposti liekistä esimerkiksi etanoliin, jota käytetään useimmiten steriloimaan työtasoja tai välineitä.
Bunsenlamppu on nimetty sitä kehittäneen kemisti Robert Bunsenin mukaan. Se ei kuitenkaan ole hänen keksintönsä, vaan hän vain esitteli polttimen 1855. Sen kuitenkin kehitti luultavasti hänen apulaisensa Peter Desdegan vielä varhaisemman mallin pohjalta, jota myös Michael Faraday oli suunnitellut.
Henna leuʹdd

Juoni

Henna Mäki on 14-vuotias kolttatyttö pohjoisimmasta Lapista läheltä Norjan ja Venäjän rajaa. Hän asuu Sevettijärven kylässä, jossa elää noin puolet Suomen kolttasaamelaisista. Harventuvassa joukossa Henna jatkaa kolttien vanhaa leuʹdd-lauluperinnettä. Hän opettelee leuʹddeja vanhoista ääninauhoista isoisänsä ja tätinsä kanssa. Yhdessä he matkustavat Norjan puolelle esiintymään turisteille.
Ada Air

Ada Air (IATA: ZY, ICAO: ADE) oli albanialainen lentoyhtiö. Se perustettiin Tiranassa 1991. Yhtiö aloitti lennot Bariin 5. helmikuuta 1992. Lentoyhtiön omistivat sen perustajat Julien Roche (50 %) ja Marsel Skendo (50 %). Ada Air lopetti toimintansa vuonna 2007.
Vähä Pelijärvi

Maantietoa

Järven pituus on 150 metriä ja leveys 110 metriä. Se sijaitsee kallioisen mäen ja kangasmaaston välissä Iso Pelijärven eteläpuolella laajan ojitetun suoalueen laidalla ja itseään laajemman avosuon keskellä. Avosuolle laskee pari suo-ojista ja itse järveen laskee vain yksi suo-oja. Iso Pelijärvestä laskeva puoli kilometriä pitkä Peliluoma laskee järven pohjoisrantaan. Peliluoma jatkaa etelärannasta matkaansa kaakkoon ja yhtyy Venesjokeen aivan Vähä Venesjärven alapuolella. Järven kaikki rannat ovat avosuota ja rannat ovatkin autiot. Järvelle ei johda teitä. Noin 150 metriä järvestä lounaaseen siajitsee avolouhos.
Oleksandr Ieromenko

Karate

Ieromenko voitti ensimmäisen mestaruutensa aikuisten tasolla 17-vuotiaana, kun hän saavutti Tšekin kansainvälisen turnausvoiton 2005. Sittemmin vuosina 2006–2010 Ieromenko kilpaili pääosin kotimaassaan, jossa hän saavutti useita mestaruuksia. Ieromenko voitti muun muassa 2006 All Ukraine turnauksen, sekä avoimessa painoluokassa, että alle 90-kiloisissa. Samaisessa turnauksessa Ieromenko jatkoi menestystään vuoteen 2010 saakka voitettuaan joka kerta alle 90-kiloisten sarjan.
2010-luvulla Ieromenko kilpaili myös kansainvälisellä tasolla. Hän saavutti pronssia 2010 EM-kilpailuissa Romaniassa, alle 90-kiloisten sarjassa. Seuraavana vuonna Ieromenko voitti uransa ensimmäisen Euroopan mestaruuden Padovassa. Hän saavutti tämän jälkeen vielä neljä Euroopan mestaruutta, voitettuaan loppuotteluissa muun muassa Andrei Chirkovin, Darmen Sadvokasovin ja Patryk Sypienin. Ieromenko kilpaili ensimmäisen kerran World Openissa 2011, jossa hän sijoittui seitsemänneksi.
2016 Ieromenko sai venäjän kansalaisuuden ja edusti maata ensimmäistä kertaa 2017 MM-kilpailuissa. Hän saavutti turnauksessa EM-hopeaa hävittyään loppuottelussa Shohei Kamadalle. Sitä ennen Ieromenko oli voittanut Venäjän mestaruuden, kun hän voitti loppuottelussa Anton Gulyaevin.
2018 joulukuussa Ieromenko saavutti Batic Cupin mestaruuden, joka käytiin avoimessasarjassa. Hän voitti loppuottelussa hallitsevan Euroopan mestarin Andrei Luzinin.
2019 toukokuussa Ieromenko voitti uransa kuudennen Euroopan-mestaruuden tällä kertaa superraskaassasarjassa. Voiton myötä hän nousi Lucien Gogonelin kanssa tasoihin eniten painoluokallisia Euroopan-mestaruuksia voittaneena ottelijana.
Lapinlahden Veto

Lapinlahden Veto on Lapinlahdella toimiva urheiluseura. Se on perustettu vuonna 1931 ja yhdistysrekisteriin se hyväksyttiin vuonna 1933. Seuran lajivalikoimaan kuuluvat hiihto, yleisurheilu, lentopallo sekä kuntourheilu.
Lapinlahden Vedon kotikenttänä toimii Lapinlahden Valio Areena.