Quebecin taistelu (1759)

Maihinnousu

Britit olivat piirittäneet Quebeciä kolmen kuukauden ajan. Maihinnousu oli suunniteltu hyvin. Joukkojen piti nousta maihin L’Anse-au-Foulonissa Abrahamin tasankojen lähettyvillä, ja ensimmäiset jalkaväen joukot tulivat perille yöllä. Ranskalaiset olivat juuri tuona yönä aikoneet tuoda piiritetylle Quebecin väelle tarvikkeita ja ruokaa, mutta kuljetus oli peruttu ja tätä ei oltu kerrottu Quebeciä vartioiville sotilaille. Kun vartijat näkivät veneitä, he luulivat, että kuljetukset olivat saapuneet. Britit tekivät maihinnousun väärään paikkaan. He kokosivat pienen partion tietääkseen, minne heidän kuuluisi kulkea. Hetken päästä he tajusivat, että he olivat ranskalaisten vartioleirien takana ja heillä oli helppo työ vallata leiri. Kun leiri oli vallattu, loput briteistä nousivat maihin. Yksi leiristä paennut ranskalaissotilas juoksi ranskalaisten päämajaan ja kertoi brittien nousseen maihin. Häntä ei kuitenkaan uskottu, eikä hälytystä tehty heti. Britit olivat pitäneet onnistuneesti maihinnousun salassa, ja heillä oli aikaa valmistautua.

Taistelu

Britit olivat menneet muodostelmaan aamuvarhain. Muurille asetetut ranskalaiset tarkka-ampujat tulittivat kuitenkin niin tiuhaan, että brittien oli maastouduttava. Myöhemmin ranskalaisten kenraali Montcalm antoi hyökkäyskäskyn. Niinpä ranskalaiset jättivät hyvän aseman mäen kukkulalla ja lähtivät hyökkäämään. Britit odottivat ranskalaisia. Wolfe oli käskenyt keskiosan joukoistaan olemaan ampumatta, kunnes vihollinen olisi varmasti aseenkantaman päässä. Molemmat joukot odottivat. Kohta kuitenkin ranskalaiset laukaisivat aseensa noin 150 metrin päästä, eli aivan liian kaukaa. Ranskalaiset ampuivat toisenkin yhteislaukauksen, ja se oli yhtä huono kuin edellinen, mutta britit odottivat edelleen. Kun ranskalaiset olivat Wolfen mielestä tarpeeksi lähellä Wolfe antoi käskyn ampua. Iso osa ranskalaisista kaatui siihen paikkaan. Britit tekivät vielä muutaman yhteislaukauksen.
Britit ampuivat ainoalla tykillään srapnelleja ja vihollisjoukot hajosivat. Ranskalaissotilaat perääntyivät Quebeciä kohti ja miliisit joko seurasivat heitä tai suojautuivat. Ranskalaiset oli ajettu pakoon kohti Quebeciä ja molempien osapuolien komentajat olivat kaatuneet. Silti britit lähtivät jahtaamaan näitä. Brittien joukot saapuivat joelle, jossa oli vastassa ranskalainen partiovene ja piiloutuneita miliisejä. Ranskalaiset avasivat tulen, ja iso osa briteistä kuoli. Ranskalaisilla olisi ollut vielä joukkoja ainakin vastahyökkäykseen, ja lisää tukijoukkoja oli tulossa koko ajan. Quebecin kuvernööri, ranskalaisten uusi komentaja Pierre Francois de Rigaud päätti kuitenkin vetää joukkonsa pois. Taistelu kesti vain kaksi ja puoli tuntia. Taistelun lopputulos johti Quebecin antautumiseen 18. syyskuuta 1759.

Tappiot

Taistelussa kuoli 60 ja haavoittui 600 brittiä, joista iso osa joella. Ranskalaisia kuoli ja haavoittui yhteensä 900 miestä. Myös molempien osapuolten komentajat, James Wolfe ja Montcalm kuolivat.

Jälkitaistelut

Britit saivat vallattua Quebecin, mutta seuraava talvi oli kylmä ja ranskalaiset eivät hevillä luopuneet siirtomaansa suurimmasta kaupungista vaan yrittivät toistuvasti vallata kaupunkia takaisin itselleen. Nämä lopettivat vasta, kun brittien laivasto toukokuussa 1760 saapui Quebeciin ja esti loputkin ranskalaisten aikeista. Kun britit saapuivat syyskuussa 1760 Montrealiin, mihin ranskalaiset olivat sijoittaneet pääjoukkonsa. 8. syyskuuta Montreal antautui ja Britannia hallitsi Kanadan tärkeimpiä osia. Vuonna 1763 Pariisin rauhassa Ranska luovutti Kanadan virallisesti Britannialle ja Uusi-Ranska hajosi.