google/wiki40b huggingface dataset:
Ruotsalainen viittomakieli

Ruotsalainen viittomakieli on Ruotsissa käytetty viittomakieli. Sillä on noin 30 000 käyttäjää.
Yhteneväisyyksiä on portugalilaisen ja suomalaisen viittomakielen kanssa. Suomalainen viittomakieli kehittyi ruotsalaisesta 1800-luvun puolivälissä. Ruotsalainen viittomakieli on osittain ymmärrettävissä suomalaisen, tanskalaisen ja norjalaisen viittomakielen kanssa.
Ruotsalainen viittomakieli on ollut käytössä 1800-luvun alusta alkaen ja ensimmäinen kuurojen koulu perustettiin vuonna 1809. Kuurojen kouluja on nykyisin viisi ja ruotsalaista viittomakieltä voi opiskella myös Tukholman yliopistossa.
Aarne Salonen

Aarno Kaarle Valtteri Salonen (10. tammikuuta 1923 Porin maalaiskunta – 5. heinäkuuta 2003 Pori) oli suomalainen ylikersantti ja Mannerheim-ristin ritari numero 177. Mannerheim-ristin ritarin arvon hän sai 21. joulukuuta 1944. Sotavuosien jälkeen Aarne Salonen työskenteli autoilijana.
Raastin

Raastin on yleisesti ruoanlaitossa käsin käytettävä apuväline. Sen tehtävänä on leikata ruoka-aineksesta ohuita palasia tai suikaleita. Raastimen synonyyminä käytetään usein myös termiä riivinrauta.
Raastimen toiminta perustuu yleensä teräksisessä tasossa oleviin teräväreunaisiin reikiin. Kun kiinteää ruoka-ainesta liu'utetaan tätä tasoa pitkin, terävät reunat repivät siitä pieniä siivuja, jotka putoavat reikien läpi alla olevaan astiaan. Saman raastimen eri puolilla on usein eri kokoisia reikiä. Raastin voi olla myös reiätön malli, jossa teräksisen tason pinnassa on teräviä väkäsiä.
Raastimia on olemassa lukuisia erilaisia eri käyttötarkoituksiin. Erilaisten mallien koossa, ulkonäössä ja reikien muotoilussa on paljon vaihtelua. Suosittuja raastettavia ovat esimerkiksi juusto, suklaa ja porkkana. Moniin leivonnaisiin ja jälkiruokiin käytetään raastettujen sitrushedelmien kuorta.
Irmeli Ruponen

Eeva Irmeli Ruponen (o.s. Nieminen, s. 24. joulukuuta 1937 Sysmä) on suomalainen kestävyysjuoksija, joka edusti Riihimäen Kiskoa.
Ruponen saavutti aikuisten SM-kilpailuista pronssia maratonilla vuonna 1981. Lisäksi hän voitti maastojuoksun SM-kilpailuissa joukkuekilpailun pronssia vuonna 1982. Ennätyksekseen Ruponen juoksi maratonilla ajan 2.47.44 (1984) ja 10 000 metrillä ajan 10.25,84 (1984).
Daran taistelu

Tausta

Bysantti oli ollut sodassa Persiaa hallinneiden sassanidejen kanssa vuodesta 527, jolloin Kavadh I:n sanottiin yrittäneen väkisin tehdä Iberian asukkaista zarathustralaisia. Iberian kuningas pakeni Justinianus I:n luokse. Kavadh yritti saada aikaan rauhan Bysanttin kanssa ja Justinianuksen adoptoimaan Kavadhin poika Khosrau. Justinianus ei suostunut vaan lähetti kenraalinsa Belisariuksen ja Sittaksen Persiaan. Heidät lyötiin aluksi ja Justinianus yritti solmia rauhan Kavadhin kanssa, mutta persialaiset lähettivät 30000 uutta sotilasta Daran linnoitusta kohti vuonna 529. Belisarius ja Hermogenes lähetettiin takaisin 25 000 miehen voimin. Kavadh lähetti 10 000 lisäjoukkoja.

Taistelu

Vaikka hänellä olikin vähemmän joukkoja Belisarius päätti hyökätä persialaisten kimppuun. Hän antoi kaivaa joukon ojia Daraan johtavan tien varrelle jotta persialaiset eivät pystyisi käyttämään ratsuväkeään. Belisarius järjesti jalkaväkensä keskelle ja kummallekin siivelle heruleista koostuvan ratsuväen. Vasemmalla siivellä oli myös 300 hunnien ratsuväkeä ja oikealla vielä 600 hunnia. Reservissä armeijan takana oikealla siivellä oli kenraali Johanneksen johtama bysanttilainen ratsuväki. Persialaiset asettivat joukkonsa kahteen siipeen: oikeaa johti Pityaxes ja vasenta Baresamanes.
Persialaisten ensimmäinen hyökkäys kohdistui vasemmalla siivellä olevia heruleja kohti. Herulit antoivat aluksi periksi, mutta pelkäsivät omien liittolaistensa hunnien kostoa niin että tekivät vastahyökkäyksen ja löivät persialaiset takaisin.
Nyt seurasi taistelussa tauko, jonka aikana persialainen sotilas haastoi bysanttilaiset kaksintaisteluun. Heruli nimeltä Andreas tappoi persialaisen ja vielä toisenkin haastajan. Tämän jälkeen persialaiset palasivat leiriinsä yön ajaksi.
Seuraavana päivänä saapui 10 000 uutta persialaista sotilasta. Taistelun alkoi kun kummatkin osapuolet ampuivat toisiaan jousilla ilman suurempia tappioita. Belisarius oli kätkenyt ratsuväkeä Daran vasemmalla puolella olevan kukkulan taakse. Kun persialaiset hyökkäsivät antoi bysanttilaisten keskusta periksi, mutta kätkössä olevan ratsuväen ja oikean siiven hunnit saivat persialaiset perääntymään. Firouz lähetti persialaisten valiojoukot bysanttilaista ratsuväkeä vastaan, joka murtui. Belisarius teki vastahyökkäyksen, joka jakoi persialaiset joukot kahteen osaan. Toinen osa ajoi takaa bysanttilaista ratsuväkeä, mutta toinen jäi mottiin ja se tuhottiin. 5000 persialaista sai surmansa ja heidän mukanaan Baresmanes. Loput persialaisista Belisarius päästi pakoon.
Keinotekoinen saari

Keinotekoinen saari on saari, joka on muodostunut ihmisen toiminnan seurauksena. 
Keinotekoinen saari voi muodostua esimerkiksi tekojärven rakentamisen yhteydessä, kun jokin ympäröivää maastoa korkeampi kohta jää tekojärven pinnan yläpuolelle. Keinotekoisia saaria muodostuu yleensä silloin, kun ruoppausjätettä läjitetään tiettyyn paikkaan: läjityspaikalle tuotu maa-aines lopulta muodostaa saaren.
Keinotekoisia saaria rakennetaan yleisimmin satamiin, sekä joskus myös virkistyskäyttöön tai maisemakuvallisista syistä.
Tunnetuimmat ja suurimmat keinotekoiset saaret ovat Dubain Palmusaaret.
Vitani

Leijonakuningas 2 - Jylhäkallion ylpeys

Vitani on Ziran tytär, ja isää ei tunneta. Vitanilla ei ole sukupuiden mukaan sisaria, mutta elokuvassa Vitanin lisäksi nuorempi urospentu Kovu ja vanhempi uros Nuka toimivat hyvin veljinä.
Vitani toimii Ziran "oikeana tassuna" ja yrittää parhaansa mukaan auttaa tämän juonien toteuttamisessa. Zira on kouluttanut hänestä voimakkaan soturin, joka muiden ulkolaisten tavoin uskoo Scarin olleen oikea kuningas.
Vitanin ja Kovun välisestä suhteesta ei elokuvassa saa paljoa selville, mutta he vaikuttavat tulevan hyvin toimeen keskenään. Nukan kanssa Vitanilla on jatkuvasti pientä sanaharkkaa, mutta selvästi hän kuitenkin pitää Nukasta.
Nuorena aikuisena Vitani lähetetään Nukan kanssa sytyttämään tulipalo savannille, jotta Kovu voisi pelastaa Simban tyttären Kiaran ja soluttautua jylhäläisten laumaan, tarkoituksenaan tappaa Simba. Myöhemmin Vitani näkee, että Kovu ei hyökännytkään Simban kimppuun kun oli tilaisuus, ja ilmoitti tästä Ziralle.
Myöhemmin ulkolaiset hyökkäsivät Jylhämaahan. Kesken jylhäläisten ja ulkolaisten taistelun Kovu ja Kiara tulevat väliin ja Kiara saa Simban hyväksymään ulkolaiset laumaansa. Vitani on ensimmäinen joka ymmärtää, että taistelu on turhaa ja menee veljensä, Kovun, viereen. Kun Zira uhkaa Vitania, muutkin ulkolaiset menevät jylhäläisten luo, mutta Zira aikoo tappaa Simban. Kiara kuitenkin pysäytti hänet, ja he molemmat putosivat kalliolta ja Zira kuoli kun hän putosi tulvivaan jokeen. Vitani ja muut ulkolaiset liittyivät Simban laumaan ja katsoivat kun Simba, Nala, Kovu ja Kiara karjuivat yhdessä elokuvan lopussa.
PDP-10

PDP-10 (lyhenne sanoista Programmed Data Processor) oli Digital Equipment Corporationin 36-bittinen suurtietokone, jota valmistettiin eri malleina (muun muassa DECsystem-10, DECSYSTEM-20 ja niiden eri alamallit) 1960-luvulta 1980-luvulle. Siitä tuli varsin suosittu erityisesti Yhdysvaltain akateemisessa maailmassa, ja se oli yksi niistä koneista, jotka käytännössä popularisoivat tietokoneiden osituskäytön 1970-luvulla; aikaisemmin tietojenkäsittelyä oli suoritettu lähinnä eräajoina. Koneen tunnetuimpia käyttöjärjestelmiä ovat ITS, TENEX, TOPS-10 ja TOPS-20.

Historiaa

PDP-10-arkkitehtuurin pääsuunnittelija oli insinööri Alan Kotok, ja se sai vaikutteita PDP-6:sta, Digitalin edellisestä 36-bittisestä koneesta. Ensimmäiset PDP-10-mallit esiteltiin vuonna 1967. Ne perustuivat KA10-suorittimeen, jossa oli käytännössä sama käskykanta kuin PDP-6:ssa. Käyttöjärjestelmänä koneissa toimi Digitalin oma, PDP-6:ta varten alun perin kehitetty "Monitor", joka myöhemmin nimettiin TOPS-10:ksi.  
DECsystem-10 esiteltiin vuonna 1971 ja uusi suoritin, KI10, seuraavana vuonna. KL10, PDP-10:n pääsuorittimista tehokkain (Digitalin mukaan neljä kertaa KA:ta nopeampi), esiteltiin puolestaan 1974. Aikaisemmista PDP-10-suorittimista poiketen sen käskykanta oli mikrokoodattu, ja se käytti PDP-11-minitietokonetta eräänlaisena esitietokoneena, muun muassa itsensä käynnistämiseen.
DECSYSTEM-20 esiteltiin vuonna 1976. Se perustui KL10-suorittimeen, ja käyttöjärjestelmänä pyöri TOPS-20. Kaksi vuotta myöhemmin Digital esitteli KS10-suorittimen ja siihen perustuvan huokean DECsystem-2020-tietokoneen. KS10 jäi PDP-10-perheen viimeiseksi varsinaiseksi pääprosessoriksi. Vuosikymmenen vaihteessa Digital käynnisti Jupiter-hankkeen, jonka tarkoituksena oli uuden PDP-10-järjestelmän kehittäminen, mutta se keskeytettiin. Vuonna 1983 yhtiö lakkautti virallisesti koko PDP-10-tuotelinjan, lähinnä kilpailevan 32-bittisen VAX-arkkitehtuurin hyväksi.
Alexander Zorniger

Ura

Zornigerin pelaajaura jäi varsin vaatimattomaksi ja hän esiintyi lähinnä saksalaisten pikkuseurojen paidassa. Valmennusuransa hän aloitti vuonna 2004 1. FC Normannia Gmündin päävalmentajana. Hän luotsasi seuraa alasarjoissa viisi vuotta, kunnes siirtyi kesällä 2009 VfB Stuttgartin organisaatioon edustusjoukkueen apuvalmentajaksi. Pesti jäi varsin lyhyeksi, sillä Zorniger sai päävalmentaja Markus Babbelin tavoin potkut seurasta joulukuun alussa 2009.
Kesällä 2010 Zorniger jatkoi uraansa SG Sonnenhof Großaspachin peräsimessä. Hänen johdollaan seura sijoittui parhaimmillaan Regionalligassa toiseksi kaudella 2011/12 ja oli lähellä nousta 3. Ligaan. Kauden jälkeen Zorniger siirtyi RB Leipzigin päävalmentajaksi. Leipzig pelasi hänen alaisuudessaan loistavan kauden 2012/13 ja voitti Regionalliga Nordostin mestaruuden häviämättä otteluakaan. Kaudella 2013/14 Zorniger jatkoi vahvaa työtään Lepizigissa ja luotsasi seuran 3. Ligassa toiseksi ja näin seura nousi 2. Bundesliigaan kaudeksi 2014/15. Kun Leipzigin tuhkimotarina ei kaudella 2014/15 saanut jatkoa nousun merkeissä, sai Zorniger kohtuullisen hyvistä tuloksista huolimatta potkut helmikuussa 2015.
Kesällä 2015 Zornigerista tuli Bundesliigassa pelanneen VfB Stuttgartin päävalmentaja kolmivuotisella sopimuksella. Stuttgartin kausi sujui mollivoittoisesti ja joukkueen juututtua putoamiskamppailuun Zorniger sai marraskuun lopulla 2015 potkut.
Toukokuussa 2016 Zorniger allekirjoitti sopimuksen Tanskan superliigassa pelanneen Brøndby IF:n kanssa. Debyyttikaudellaan Zorniger luotsasi Brøndbyn kakkoseksi sekä liigassa että Tanskan cupissa. Cupin loppuottelussa mestaruus karkasi FC Kööpenhaminalle 3-1 tappion myötä. Liigassa Zornigerin suojatit hävisivät FCK:lle 22 pisteellä, mutta kakkossija oli seuran paras saavutus 11 vuoteen. Kaudella 2017/18 Brøndbyn kymmenen vuoden odotus päättyi, kun Zorniger luotsasi seuran toistamiseen Tanskan cupin finaaliin ja tällä kertaa myös voittoon. Loppuottelussa kaatui Silkeborg IF maalein 3-1. Zornigerilla oli mahdollisuus luotsata Brøndby tuplamestaruuteen, sillä joukkue voitti Tanskan liigan runkosarjan. Loppusarjassa joukkue hyytyi ja voitti vain yhden kauden viidestä viimeisestä ottelusta. Vahvaan voittoputkeen päässyt FC Midtjylland karkasi näin ollen mestariksi ja Brøndbyn oli tyytyminen liigan kakkossijaan. Zorniger sai yllättäen potkut Brøndbystä helmikuun puolivälissä 2019, kun joukkue oli Tanskan liigassa neljäntenä. Zornigerin viimeiseksi jääneessä ottelussa Brøndby kärsi 2-1 tappion Esbjergille.
Xak I & II

Prologi

Aikoinaan maailmaa hallitsivat hyväsydämiset jumalat, jotka suojelivat alamaisiaan ja pitivät yllä rauhaa ja hyvinvointia. Ajan myötä jumalat alkoivat kuitenkin heiketä, ja näiden korkeaa asemaa alkoivat tavoitella muita rotuja orjuuttavat demonit. Jumalat ja demonit ottivat yhteen historiallisessa sodassa, jossa demonit joutuivat lopulta tappiolle, vaikka heidän vastustajistaan oli tullut kuolevaisia. Jotta muiden kansojen ei olisi enää tarvinnut kärsiä demonien vallanhimon takia, jumalat päättivät jakaa maailman kolmeen osaan, joista kukin edusti omaa rotuaan: "Xak ", ihmisten maailma; "Oceanity", keijujen maailma; sekä "Zekisis", demonien maailma.

Xak I

Xak-sarjan tarina alkaa siitä, kun vankkaan jäävuoreen sijoitettu vankila murtuu. Oltuaan 250 vuotta vangittuna voimakas Badu-demoni pääsee vapaaksi ja alkaa sotilaidensa avulla jälleen terrorisoida ihmisten asuttamaa Xakia. Wavisin valtakuntaa hallitseva kuningas lähettää viestin maineikkaalle Dork Kartille siinä toivossa, että tästä olisi Badun kukistajaksi. Kirjeen välittävä Pixie-keiju ei kuitenkaan tavoita etsimäänsä soturia, joka on ollut jo jonkun aikaa kadoksissa. Dorkin sijasta tehtävän vastaanottaa hänen kuusitoistavuotias poikansa Latok, joka Badun lyömisen lisäksi toivoo myös löytävänsä isänsä.

Xak II

Kun ihmiset ovat Latokin ansiosta päässeet kauhua kylväneestä Badusta eroon, Necromanger sekä kolme muuta demonia suunnittelevat vastaiskua. Toimittamallaan rituaalilla he kutsuvat luokseen Gospelin, demoniarmeijan komentajan. Sillä välin 19-vuotias Latok kuulee Banuwan kylässä liikkuvista huhuista, jotka koskevat hänen kadonneen isänsä Dork Kartin olinpaikkaa. Banuwaan suuntaava Latok saa pian kimppuunsa demoneita; lopulta hänen on myös kohdattava näitä johtava Gospel.

Pelaaminen

Kummatkin kahdesta ensimmäisestä Xak-pelistä ovat samanlaisia pelirakenteeltaan. Jotta peli etenesi, pelaajan on selvitettävä tiensä luolastojen läpi ja voitettava tietä tukkiva päävastus, jonka luo on mahdollista päästä jollain esineellä tai puhumalla matkan varrella kohdatulle NPC:lle.
Pelin taistelut ovat reaaliaikaisia. Pelaaja voi siis nähdä luolastoissa olevat viholliset jo pelihahmon liikkuma-alueella sen sijaan, että nämä hyökkäisivät yllättäen. Taistelun aikana pelaajan ohjaaman Latokin ominaisuudet vaihtelevat sen perusteella, miten hän käyttää varusteitaan: Latokin pitäessä miekkaansa paljastettuna hänen hyökkäyksensä ovat tehokkaimpia, kun taas kilvellä suojautuessaan hänen puolustuksensa paranee.
Kun taistelu voitetaan, Latok saa tasoaan kasvattavia kokemuspisteitä. Tason kohoaminen puolestaan kehittää Latokin osumapisteitä, fyysistä voimaa sekä kestävyyttä. Kahta viimeistä voidaan parantaa myös entistä paremmilla miekoilla ja suojilla, joita pelin kauppiaat vaihtavat "Gold"-nimistä valuuttaa vastaan.
Yacouba Diarra

Ura

Diarra aloitti ammattilaisuransa AS Korofina joukkueessa, josta hän siirtyi Tunisiaan ES Saheliin tammikuussa 2009. Hän oli jo alustavasti tehnyt viiden vuoden sopimuksen joukkueen kanssa elokuussa 2008, mutta varsinainen siirto tapahtui myöhemmin. Toukokuussa 2010 ES Sahel ilmoitti vapauttaneensa hyökkääjän sopimuksesta. Diarra siirtyi kuitenkin lainalle ES Zarzisiin, jossa hän pelasi 12 ottelua ja teki kaksi maalia. Kauden päätyttyä hän palasi takaisin ES Sahelin riveihin.
Dragon Ball Z: Return of Cooler

Juoni

Elokuva alkaa, kun armeija robotteja hyökkää uudelle Namekille. Goku, Vegeta, Gohan, Piccolo, Krillin ja muutamat muut Z-soturit lähtevät Namekille auttaakseen. He pelastavat yhden namekilaisorjan teloitukselta ja aloittavat taistelun robotteja vastaan. Pian selviää, että armeijaa johtaa Cooler, Friezan kuolleeksi luultu veli. Tällä kertaa hän on reilusti vahvempi, eivätkä Goku ja Vegeta meinaa pärjätä tälle edes supersaiyalaisina.
Lopulta he pääsevät niskan päälle, mutta sitten Coolereita ilmestyy kymmenittäin lisää...
Dipteraali

Dipteraali eli dipteros (m.kreik. δίπτερος, ’kaksisiipinen’) on antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa temppelien tyyppi, jossa naosta eli ydinrakennusta ympäröi kauttaaltaan kaksi pylväsriviä.
Dipteraalitemppelien tyyppi oli peräisin Jooniasta, jossa sitä käytettiin muun muassa Samoksen Heraionin kahdessa arkaaisessa vaiheessa (niin kutsutut Rhoikoksen ja Polykrateen temppelit), Efesoksen arkaaisen ja klassisen kauden Artemiin temppelissä, Didyman Apollonin temppelissä sekä Sardeen Artemiin temppelissä, jotka kaikki edustivat joonialaista tyyliä. Ateenassa Olympoksen Zeuksen temppeli suunniteltiin alun perinkin dipteraalitemppeliksi, ja valmistui sellaiseksi paljon myöhemmin edustaen korinttilaista tyyliä.
Dipteraalitemppelin muunnelma on pseudodipteraali. Yksinkertaisen pylväikön omaava temppeli on puolestaan peripteraali.
Linjavälskäri

Koko ja ulkonäkö

Linjavälskäri kasvaa akvaariossa 25 cm pitkäksi, luonnossa jopa 40 cm. Sen vartalo on pohjaväriltään tummansininen, ja siinä on vaakasuuntaisia valkeita "liituraitoja". Selkä- ja vatsaevät sekä pyrstö ovat tummansiniset, mutta niiden reunassa kulkee neonsininen raita. Sivuevissä on häivähdys oranssia.

Alkuperä

Linjavälskäreitä elää  koralliriutoilla Punaisellamerellä sekä Persianlahdella. Se viihtyy riuttojen läheisyydessä, mutta tarvitsee paljon vapaata uintitilaa.

Käyttäytyminen

Linjavälskäri on hyvin aggressiivinen lajitovereitaan ja muita välskäreitä kohtaan. Sitä suositellaan pidettäväksi vain suurissa akvaarioissa muiden aggressiivisten kalojen joukossa.

Vesiolot ja ravinto

Muiden Punaisenmeren kalojen tapaan linjavälskärit tarvitsevat tasaiset, hyvät vesiolot. Suolapitoisuuden pitäisi pysyä vakiona niin että ominaistiheys on 1.025, pHn välillä 8.2–8.4 ja lämpötilan 25–28 °C. Kala syö paljon, joten se tuottaa paljon jätettä, joten veden kiertoon ja puhdistukseen on kiinnitettävä huomiota. Ne syövät pääasiassa kasvisruokaa, etenkin akvaariossa kasvavaa levää mutta myös kuivaruokaa.
Singaporen Grand Prix 2010

Vapaat harjoitukset

Lotuksen kolmoskuljettaja Fairuz Fauzy pääsi ajamaan perjantain ensimmäisissä vapaissa harjoituksissa Jarno Trullin tilalla. Virginin kolmoskuljettaja Jérôme d’Ambrosio ajoi puolestaan Lucas di Grassin tilalla.

Kilpailu

Kilpailun voittoon ajoi paalupaikalta lähtenyt Fernando Alonso, joka johti kisaa alusta loppuun asti. Toiseksi kisassa sijoittui Sebastian Vettel ja kolmanneksi Mark Webber. Alonsolle voitto oli kauden neljäs. MM-sarjan kärjessä jatkaa Webber. Kilpailussa Lewis Hamilton ja Mark webber osuivat toisiinsa, jonka seurauksena Hamilton keskeytti.
Harald Vilhelm Lunelund

Harald Vilhelm Lunelund (27. heinäkuuta 1882 Viipuri – 17. helmikuuta 1950 Helsinki) oli suomalainen fyysikko.
Lunelundin vanhemmat olivat lehtori Johannes Lunelund ja Johanna Helena Wegelius. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1905 ja lisensiaatiksi (tohtoriksi) 1910, väitöskirjan aiheenaan Über die Struktur einiger Spektrallinien und ihren Zeeman-Effekt in schwachen Magnetfeldern. Lunelund toimi Helsingissä useiden eri ruotsinkielisten oppikoulujen matematiikan opettajana, pisimpään ruotsalaisessa jatko-opistossa 1911-1922. Helsingin yliopiston fysiikan laitoksen assistentiksi hän tuli 1912 ja vuodesta 1914 sen ohella fysiikan dosentiksi. Professoriksi hänet nimitettiin 1930. Lunelund opiskeli 1908-1910 Saksassa professori ja sittemmin nobelisti Johannes Starkin johdolla, perehtyen erityisesti spektritutkimuksiin. Vuodesta 1922 alkaen hän paneutui Suomen säteilyilmaston tutkimukseen, hän oli vuodesta 1929 kansainvälisen säteilykomission ja vuodesta 1936 kansainvälisen valokomission jäsen.
Lunelundin puoliso vuodesta 1905 oli Dagny Elisabeth Dorothea Berg.
Viorica Ursuleac

Viorica Ursuleac (26. maaliskuuta 1894 Tšernivtsi – 23. lokakuuta 1985 Ehrwald, Itävalta) oli romanialainen sopraano. Richard Strauss arvosti häntä oopperarooliensa tulkitsijana. Ursuleac kasvoi musikaalisessa perheessä, ja hänet lähetettiin Wieniin, jossa hän opiskeli viisi vuotta. Hän sai sopimuksen Zagrebissa ja debytoi vuonna 1922 Charlotten roolissa oopperassa Werther. Bukarestissa pitämässään konsertissa kuningatar Maria huomasi Ursuleacin lahjakkuuden ja kuningatar alkoi tukea hänen kansainvälistä uraansa.
Felix Weingartnerin välityksellä Ursuleac sai sopimuksen Wienistä. Kuultuaan kapellimestari Clemens Kraussin aloittavan johtotehtävät Frankfurtissa vuonna 1924 Ursuleac pyrki sinne, mutta kapellimestari ei pitänyt balkanilaisista laulajista. Ursuleac kuitenkin tuli Kraussin kuulemaksi väärällä nimellä ja sai sopimuksen. Lopulta Ursuleac ja Krauss avioituivat. Ursuleac sai tarjouksia useista muistakin oopperataloista, ja läheinen suhde hänelle muodostui varsinkin Dresdeniin. Siellä hän loi ensimmäisen neljästä Straussin sankarittaresta esittämällä Arabellan nimiroolin vuonna 1933. Myöhemmin Ursuleac esiintyi myös Friedenstagin (omistettu hänelle ja Kraussille), Capriccion ja Die Liebe der Danaen kantaesityksissä.
Ursuleac muutti vuonna 1930 Wieniin, jossa hänestä tuli Lotte Lehmannin kilpailija. Hän muutti vuonna 1935 Berliiniin ja sitten vuonna 1937 Müncheniin. Hän lisäsi uusia Straussin rooleja ohjelmistoonsa. Hän kantaesitti myös muiden säveltäjien, kuten Ernst Krenekin ja Eugen d'Albertin teoksia. Hänen ohjelmistoonsa kuului lisäksi Wagneria ja italialaisia rooleja.
Ursuleac teki vuonna 1934 esiintymisiä Covent Gardenissa. Hän levytti vuonna 1935 Berliinissä Richard Straussin oopperan Ariadne Naksoksessa tanskalaisen Helge Rosvaengen ja saksalaisen Erna Bergerin kanssa. Hänellä oli vaivaton ylärekisteri.
Vito Corleone

Taustaa

Alkuperäiseltä nimeltään Vito Andolini syntyi 7. joulukuuta 1891 Corleonen kaupungissa, Sisiliassa. Vuonna 1901 sisilialainen mafia murhasi hänen isänsä kostoksi siitä, että isä oli murhannut julkisesti mafiapomon. Pojan henkeä ei luvattu säästää äidin anomuksista huolimatta. Äiti lähetti pojan pakoon Yhdysvaltoihin, missä englantia osaamaton poika ei pystynyt kertomaan viranomaisille nimeään ja kaulalapusta huolimattomasti luettiin sukunimeksi kotipaikkakunta.
Poika asui suhteellisen onnellisesti New Yorkissa oliiviöljyä maahantuovan sukulaisperheen Abbandandojen luona ja avusti kauppa-apulaisena. Hän meni naimisiin, nuori pari sai perheenlisäystä ja elämä sujui hyvin. Pian kuitenkin italialaisyhteisön rikollispäällikkö Don Fanucci järjesti sukulaispojalleen töitä Abbandandojen kaupasta ja Corleone jäi työttömäksi. Hän ennen pitkää joutui Fanuccin kanssa ristiriitoihin ja näki ainoaksi ratkaisuvaihtehdoksi tämän tappamisen. Hän onnistui murhassa eikä jäänyt siitä kiinni, jolloin hänen arvonantonsa yhteisön silmissä parani.
Hänen osoittautuessa vaatimattomien ja köyhien ihmisten auttajaksi sekä älykkääksi liikemieheksi, hän eteni hiljalleen koko yhteisön kummisedäksi, Doniksi. Hänen neuvonantajakseen (consigliere) nousi Genco Abbandando sekä kahdeksi ryhmänjohtajaksi (caporegime) Salvatore Tessio ja Pete Clemenza, jotka olivat olleet Viton parhaat ystävät nuoruudesta alkaen.
Perhe hallitsi paikallista prostituutiota, alkoholin salakauppaa ja uhkapelitoimintaa, joiden kaikkien toiminnassa pysymisen edellytyksenä oli viranomaisten ja poliitikkojen tuki lahjuksien kautta.
Toisen maailmansodan jälkeen huumekauppa tuli yhä merkittävämmäksi liiketoiminnaksi. Kun Corleone kieltäytyi ottamasta osaa ja auttamasta viranomaisiin päin, hänet päätettiin murhata. Hän kuitenkin toipui ampumahaavoistaan, mutta seuranneessa mafiasodassa hänen esikoispoikansa tapettiin ja nuorin poikansa jouduttiin lähettämään turvaan Sisiliaan. Corleonen sovittelukykyjen avulla perheet kuitenkin solmivat rauhan ja hän sai pojan turvallisesti takaisin. Corleone eli vielä jonkin vuoden Michaelin otettua ohjakset käsiinsä uutena Donina, mutta vielä ennen kuolemaansa hän ehti antaa strategisesti oikeat neuvot pojalleen perheen tuhon estämiseksi.
Vito Corleone kuoli 25. heinäkuuta 1955 sydänkohtaukseen tomaattitarhassaan leikkiessään lapsenlapsensa Anthonyn kanssa.