google/wiki40b huggingface dataset:
Memantiini

Synteesi

Memantiinin synteesiin on useita tapoja. Ensimmäisenä ainetta valmisti Eli Lilly and Company bromaamalla 1,3-dimetyyliadamantaania, joka reagoi edelleen. Lopullinen tuote saadaan hydrolysoimalla 1-asetamido-3,5,-dimetyyliadamantaania. Merz kehitti prosessin jossa adamantaanin halogeenijohdannainen reagoi urean kanssa tuottaen mematiinia. Lisäksi memantiinia voidaan valmistaa 1-hydroksi-3,5-dimetyyliadamantaanin ja klooriasetonitriilin reaktiolla, jolloin syntyy N-kloori-asetyyliamino-3,5-dimetyyliadamantaania. N-kloori-asetyyliamino-3,5-dimetyyliadamantaania regoi 1,1,-diaminosyntonin kanssa muodostaen mematiinia.

Sivuvaikutukset

Memantiini on yleensä hyvin siedetty lääkeaine. Sekavuus, aistiharhat, huimaus, väsymys ja päänsärky ovat yleisimmät haittavaikutukset, joista kutakin esiintyy 1–10 prosentilla lääkkeen käyttäjistä.
Kirjohuisku

Ulkonäkö ja koko

Kirjohuiskun juuristo on hyvin pieni ja siksi ne istutetaan pieniin ruukkuihin. Lehdet ovat puikulamaiset, jopa yli 50 cm, noin 10 cm leveät ja kasvavat ruusukemaisesti, ja kasvista tulee noin metrin korkuinen suurimmillaan. Kourumaisten lehtien tyvissä imusuomuja. Nahkamaiset, teräväreunaiset ja harvasti piikkiset lehdet ovat tummanvihreät ja niissä on hopeanharmaita raitoja.
Lehtien keskeltä kasvava kukinto on huomiota herättävä ja pitkäikäinen. Kukinnon uloimmat teräväreunaiset suojuslehdet ovat vaaleanpunertavia ja keskeltä kasvaa sinertävänpunaisia pienempiä kukkia. Suojuslehtien muodostama tupsu säilyy pitkälle kukkimisajan yli, verso kuolee hitaasti ja emokasvi kasvattaa samaan aikaan sivuversoja, yhden tai useampia.

Levinneisyys

Kasvia esiintyy luonnonvaraisena Etelä-Amerikassa jossa se kasvaa epifyyttinä eli päällyskasvina. Se kerää luonnossa kasvaessaan lehtiruusukkeen keskelle sekä lehtihakoihin vettä ja ei sen vuoksi tarvitse juuria kun paikallaan pysymisen.

Hoito

Kirjohuisku viihtyy puolivarjossa, mutta satunnaisesti auringonvaloakin. Se ei siedä pitkäaikaisesti auringon paahdetta. Kirjohuiskut mätänevät helposti liialla kastelulla, se on sille erityisen herkkä. Sitä kastellaan kaatamalla haaleaa vettä sen lehtiruusukkeen sisään, ei laittamalla suoraan vettä multaan. Lehtiruusukketta ei saisi päästää kuivamaan paitsi lepoaikana, loka-helmikuussa. Sietää kuivuutta viikkoja. Kasvukaudella lannoitetaan miedolla lannoitteella noin kerran kuussa. Ruusuke olisi hyvä huuhdella silloin tällöin puhtaalla vedellä.

Lisääminen

Kirjohuiskuja lisätään sivuversoista jotka syntyvät lehtihankaan kukkimisen päätyttyä. Kun ne ovat noin 20 cm:n pituisia ne voi leikata irti ja istuttaa omiin ruukkuihin, paras aika tähän on loppukevät tai alkukesä. Mullaksi sekoitetaan turvemullasta ja hiekasta karkea seos.
New Richmondin tornado

New Richmondin tornado oli 12. kesäkuuta 1899 St. Croixin piirikunnassa Wisconsinissa vahinkoja aiheuttanut tornado, joka surmasi 117 henkeä ja tuhosi 300 rakennusta. Sen on jälkikäteen arvioitu olleen Fujitan asteikolla luokassa F5. Se on Yhdysvaltain historian tähän mennessä yhdeksänneksi eniten kuolonuhreja aiheuttanut tornado.
Gregorios Nyssalainen

Gregorios Nyssalainen (n. 335 – 394 jälkeen) oli kristitty piispa ja pyhimys, joka luetaan kirkkoisien joukkoon.
Gregorios oli Basileios Suuren nuorempi veli ja Gregorios Nazianzilaisen hyvä ystävä. Jotkut historioitsijat katsovat diakonissa Theosebian olleen hänen vaimonsa, jotkut taas katsovat hänen, kuten Makrina nuoremman, olleen myös Gregorioksen ja Basileioksen sisar.
Gregorios pohti Jumalan olemusta ja korosti tämän tuonpuoleisuutta sanomalla, että Jumala on ihmiselle täysin käsittämätön eikä hänestä voi sanoa mitään muuta kuin mitä Raamattu kertoo. Gregorioksen merkitys on jo pitkään tunnustettu niin itäisessä ortodoksisessa kirkossa kuin läntisessä katolisessa kirkossa.
Gregorios kirjoitti muun muassa teokset Sielusta ja ylösnousemuksesta sekä Mooseksen elämä.
Ihmeidentekijät

Tekijät

Ihmeidentekijöiden luoja ja käsikirjoittaja Elina Halttunen oli aiemmin kirjoittanut samalle kanavalle ja tuottajalle suosittua draamasaippuaa Blondi tuli taloon 1994–1995. Myös monet edellisen sarjan keskeiset näyttelijät, kuten Matti Ranin, Esko Salminen, Anu Hälvä, Aino Seppo, Tarmo Ruubel ja Saara Ylitalo tulivat mukaan Ihmeidentekijöihin. Muita keskeisiä näyttelijöitä Ihmeidentekijöissä olivat muun muassa Hannele Lauri, Marjorita Huldén, Mari Vainio, Jussi Lampi ja Matti Olavi Ranin. Sarjan ohjaajina toimivat Jussi Tapola ja Reija Virolainen ja tuottajana Spede Pasanen.
Cooties

Cooties on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen kauhukomedia, jonka ovat ohjanneet Jonathan Milott ja Cary Murnion.

Juoni

Mysteerinen virus muuttaa amerikkalaisen alakoulun oppilaat zombeiksi, jotka tappavat aikuisia. Tauti voi tarttua vain, jos ei ole murrosikää.
Hr. Ms. O 15

Palvelus

Alus lähti 3. heinäkuuta 1933 sisaralustensa Hr. Ms. O 13:n ja Hr. Ms. O 14:n sekä Hr. Ms. Z 5:n kanssa Esbjergiin Tanskaan, mistä osasto palasi 14. heinäkuuta.
Alus osallistui 14. - 25. toukokuuta 1935 Brysselin maailmannäyttelyyn yhdessä sisaraluksensa Hr. Ms. O 13:n kanssa. Alus lähti 10. syyskuuta Hr. Ms. O 12:n, Hr. Ms. O 13:n, Hr. Ms. Hertog Hendrikin, Hr. Ms. Van Ghentin ja Hr. Ms. Z 5:n kanssa laivastovierailuille Göteborgiin ja Osloon, mistä se palasi osaston mukana kotisatamaansa 22. syyskuuta.
Alukselta huuhtoutui mies mereen Texelin edustalla 26. helmikuuta 1936. Espanjan sisällissodassa alus oli 23. maaliskuuta - 24. kesäkuuta 1937 saattuetehtävissä Espanjan rannikolla. Alus lähti 20. syyskuuta 1938 Hr. Ms. O 12:n kanssa Curacaoon, jonne ne saapuivat 13. joulukuuta.
Alus lähti 2. lokakuuta 1939 Hollannin Länsi-Intiaan yhdessä laivueensa kanssa. Miinavaaran vuoksi laivue kiersi Skotlannin. Laivue saapui Ponta Delgadaan Azorelle, mistä ne jatkoivat Curacaoon. Alus oli Curacaossa 29. lokakuuta 1939 - 16. heinäkuuta 1940.
Jalmari Saari

Varhaiset vuodet

Jalmari Saari isännöi Saaren kylässä kilometrin päässä Jämsän kirkonkylästä sijainnutta kotitilaansa Saaren kartanoa, jonka hän oli saanut perinnöksi isältään Aleksander Valfrid Saarelta (k. 1905). Saaren talon tiloissa säilytettiin kuljetettavia vankeja ja siellä oli myös Jämsän ainoa juoppoputka. Jalmari Saarella oli useita luottamustehtäviä, hän kuului Jämsän Säästöpankin isännistöön ja oli myös pitäjän ensimmäisen urheiluseuran puheenjohtaja. Saari tunnettiin Jämsän parhaimpana painijana. Luonteeltaan hän oli hyvin jyrkkä, väkivaltainen ja tyly. Näitä luonteenpiirteitä saattoi korostaa alkoholinkäyttö. Toisaalta Saari saattoi joissain tilanteissa olla hyvinkin vaikutuksille altis ja esimerkiksi arastella omaa palvelusväkeäänkin.

Sisällissodan aika

Saari oli yksi Jämsän vuonna 1917 perustetun suojeluskunnan johtajista. Sisällissodan sytyttyä hänet valittiin huolehtimaan vangituista punaisiksi epäillyistä henkilöistä. Vankeja säilytettiin ja heitä kuulusteltiin Saaren kartanossa. Osa vangeista lähetettiin eteenpäin, mutta monia punaisia ja sellaisiksi epäilemiään Saari ja From teloittivat omavaltaisesti. Saari osallistui henkilökohtaisesti ainakin 57 vangin teloitukseen. Teloitukset tapahtuivat aluksi Saaren kartanon riihen seinää vasten, mutta pian ne siirrettiin huomion välttämiseksi Jämsän kirkon kivisen kellotapulin alakertaan.
Saari apulaisineen kävi tappamassa ihmisiä Jämsän lisäksi muun muassa Tampereella, Seinäjoella ja Kokkolassa, jossa opettaja Kaarlo Isomäen onnistui paeta teloittajiltaan. Vuonna 1920 Isomäki järjesti Saaren oikeuteen eteen ja Sotaylioikeus tuomitsi hänet vuotta myöhemmin elinkautiseen kuritushuonerangaistukseen yllytyksestä murhaan. Korkein oikeus kuitenkin vapautti Saaren toukokuussa 1921 käyttäen perusteena valtionhoitaja P. E. Svinhufvudin joulukuussa 1918 antamaa armahdusasetusta, joka vapautti sisällissodan valkoiset sodan aikaisista rikoksista.

Sodan jälkeen

Sisällissodan jälkeen Saaren talossa työskenteli parin vuoden ajan 25 Tammisaaren vankileiriltä tuotua punavankia, jotka raivasivat uutta peltoa, rakensivat kivinavetan sekä tekivät tilalle Jämsän keskustasta johtaneen tien ja Märäsojan ylittäneen puusillan. 
Jalmari Saari kuoli syksyllä 1925. Hän oli mennyt illalla 28. syyskuuta 1925 kartanonsa viljankuivaamona toimineeseen riiheen. Saari kiipesi sekoittamaan kuivuvaa viljaa ja nähtävästi putosi pimeässä pää edellä riihen uunin ja palomuurin väliseen rakoon. Saari sai pahoja palovammoja, lisäksi terävä kivensärmä katkoi hänen kylkiluitaan ja lävisti keuhkot. Aamulla löydettäessä Saari oli vielä elossa, mutta kuoli myöhemmin sairaalassa. Epäselväksi jäi, oliko kyseessä tapaturma vai tönäisikö joku Saarta. 
Jalmari Saaren kuoltua kartanoa isännöi vuoteen 1928 saakka hänen veljensä Frithiof Saari. Tämän kuoltua tila siirtyi nuorimman sisaren Hiljan pojalle professori Pauli Tuorilalle.
Avioimpexin lento 110

Tapahtumat

Koneen oli tarkoitus lentää Skopjeen, mutta siellä olleen lumimyrskyn vuoksi se joutui kääntymään kohti varakenttää Ohridia. Ensimmäinen lähestymisyritys Ohridin lentoaseman kiitotielle 02 epäonnistui, ja miehistö teki ylösvedon. Turvallinen lentoreitti olisi ollut suoraan eteenpäin samalla ylöspäin nousten, mutta radioliikenteen epäselvyyksien ja väärinymmärryksien vuoksi miehistö kääntyi sivuun ja alkoi tehdä uutta laskukierrosta. Kone joutui vuoristoiselle alueelle ja törmäsi Trojanivuoreen noin kahden kilometrin päässä lentoasemalta itään. Maaston läheisyydestä varoittava GPWS-laite hälytti seitsemän sekunnin ajan ennen törmäystä.
Kone tuhoutui törmäyksessä täysin ja syttyi sen jälkeen tuleen. Onnettomuudesta selvisi elossa vain 23-vuotias matkustaja Rade Jevremovic, joka loukkaantui vakavasti. Hän kuitenkin kuoli 2. joulukuuta 1993 tulematta koskaan tajuihinsa.

Matkustajat ja miehistö

Koneen 108 matkustajasta noin 80 prosenttia oli viranomaisten mukaan Jugoslavian kansalaisia, etniseltä taustaltaan pääosin albaaneja. Muut matkustajat olivat Makedonian tasavallasta ja nelihenkinen ohjaamomiehistö Venäjältä. Matkustajien joukossa oli myös ranskalainen Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisjärjestön viranomainen Pierre Ollier.

Onnettomuuden syyt

Onnettomuuden pääasiallinen syy oli makedonialaisten tutkijoiden mukaan miehistön virhe: he eivät seuranneet lentoaseman ympäristöön määritettyjä lentoreittejä ja jatkoivat lähestymistä, vaikka eivät tarkkaan tienneet sijaintiaan. Lisäksi onnettomuuden syntyyn vaikutti se, että Ohridin lentoaseman suunnistukseen käytetty radiomajakka ei onnettomuuden aikaan ollut toimintakunnossa. Sen sijaan venäläisten tutkijoiden mukaan onnettomuuden aiheutti venäjää ja englantia puhuneiden lentäjien ja makedoniaa puhuneen lennonjohtajan välillä tapahtunut väärinymmärrys.

Seuraukset

Onnettomuus oli kolmas vakava lentoturma Makedonian tasavallassa 16 kuukauden aikana. Maan siviili-ilmailustakin vastannut kaupunkisuunnittelun, rakennustöiden, viestinnän ja ekologian ministeri Antoni Pesev erosi onnettomuuden seurauksena tehtävästään.
Against the Dark

Juoni

Vaarallinen kulkutauti on vallannut ihmiskunnan, muuttaen suurimman osan ihmisistä vampyyrimäisiksi verenhimoisiksi olennoiksi. Parannuskeinosta ei ole tietoakaan, joten ainut keino on tappaa kaikki olennot. Taon johtama pieni erikoisjoukko "Hunters" lähetetään tutkimaan sairaalaa, jossa on tiettävästi vielä tartunnan saamattomia ihmisiä loukussa. Heidän tehtävänä on pelastaa ihmiset ja tappaa kaikki vastaantulevat olennot neljän tunnin sisällä. Ryhmän tietämättä luutnantti Waters aikoo tuhota koko sairaalan päästäkseen ongelmasta nopeammin eroon.
Brittiläiset vapaajoukot

Brittiläiset vapaajoukot (eng. British free corps, BFC) oli Waffen-SS-yksikkö, joka koostui brittiläisistä ja Dominion sotavangeista, jotka olivat saksalaisten rekrytoimia. Se ei ollut kooltaan missään vaiheessa joukkuetta suurempi.
Bučiūnai

Bučiūnai on kylä Birštonasin kunnassa, Kaunasin läänissä, eteläisessä Liettuassa. Vuonna 2001 kylässä asui 138 asukasta.
Saint-Jean-de-Côle

Saint-Jean-de-Côle on Ranskan kunta Uuden-Akvitanian alueella Dordognen departementin pohjoisosassa. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 368. Saint-Jean-de-Côle kuuluu departementissaan Thiviersin kantoniin Nontronin arrondissementissa.
Saint-Jean-de-Côle kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön Les Plus Beaux Villages de France. Siihen kuuluu yhdeksän muutakin Dordognen kylää.
Della Ankka

DuckTales

Uudessa, vuonna 2017 alkaneessa DuckTales-animaatiosarjassa Della Ankalla on ensimmäistä kertaa näkyvämpi rooli. Sarjan alkupäässä Della mainitaan muutamaan otteeseen ja paljastuu, että hän otti osaa veljensä Akun kanssa heidän enonsa Roope Ankan seikkailuihin ennen ankanpoikien syntymää; sarjaan perustuvissa DuckTales-lehdissä kerrotaan toisinaan Roopen, Akun ja Dellan yhteisistä seikkailuista. Hänen olinpaikkansa sarjan aikana pidettiin pitkään arvoituksena, kunnes ensimmäisen tuotantokauden viimeisessä jaksossa paljastui että Della oli tehnyt pakkolaskun kuuhun. Vasta toisen tuotantokauden seitsemännessä jaksossa Della toimii jakson päähenkilönä. Lopulta Della palasi takaisin maahan, pääsi takaisin perheensä luo ja tapasi poikansa ensimmäistä kertaa.
Della Ankka asusteeksi on määriytynyt lentäjäpilotin vaatteet eräänlaiseksi vastakkainasetteluksi Aku Ankan mieltymykselle merimiesnuttuun ja -lakkiin. Luonteeltaan Della on poikamainen, ja myös veljeään uhkarohkeampi, minkä vuoksi Roope tuntui näkevän hänessä MacAnkan klaanin veren virtaavan vahvasti suonissaan Akuun nähden.
Sarjassa Dellan ääninäyttelijänä toimii Paget Brewster.
Perälammi (Virrat)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,4 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Vehkajärven valuma-alueella (35.49), jonka Parannesjoen valuma-alueeseen (35.493) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 148,6 metriä mpy.
Kävely

Kävely on maalla etenemistä jalkojen varassa siirtämällä jalkaa toisen eteen ja liikuttamalla kehoa sen yli. Juoksemisen ja ryömimisen ohella kävely on ihmisen ja muiden jalallisten pääasiallinen liikkumismuoto maalla. Normaalisti ihminen oppii kävelemisen noin yhden vuoden ikäisenä.

Vaiheet

Ihmisen kävelyssä vuorottelevat tukivaihe ja heilahdusvaihe. Tukivaihe alkaa kantaiskuvaiheella kun alaraaja osuu maahan, useimmiten kantapaään ulkosyrjä edellä. Keskitukivaiheessa jalkaterä pysyy alustalla rennosti paikallaan, siinä tapahtuu lievä joustopronaatio, ja keho liikkuu eteenpäin sen yli. Tässä vaiheessa koko kehon painoa kannatetaan yhdellä raajalla. Isovarpaan tyvinivel vakauttaa asentoa ja kantaa huomattavan osan kehon painosta. Jalkaterän joustopronaatio oikenee niin, että kantapää on suorassa. Tukivaheen lopussa tapahtuu varvastyöntö- eli ponnistusvaihe jalkaterä jäykkänä. Heilahdusvaiheessa kävelijä liikkuu eteenpäin. Yhden askelparin aikana tapahtuva liike on nimeltään askelsykli.

Kävely kuntoiluna

Kävelyä voidaan harrastaa myös liikuntamuotona. Kävelyä voi harrastaa missä ja milloin tahansa. Se ei vaadi erityisiä välineitä. Riittävää on kun on sopivat jalkineet ja vaatteet. Kävelystä on apua kun haluaa kehittää kestävyyttään. Se on oiva apu kohottaa lihasten kimmoisuutta. Kävely parantaa ja ylläpitää tuki- ja liikuntaelimistön kuntoa ja pitää myös painon kurissa. Jokapäiväisellä kuntokävelyllä on todettu ehkäistävän korkeaa verenpainetta ja parannettavan sokeri- ja rasva-aineenvaihduntaa.
Kävely kasvattaa myös fyysistä kuntoa ja kestävyyttä. Kävely on erinomainen harrastus jonkun muun urheiluharrastuksen ohella. Askelmittari on erinomainen apuväline aktiiviselle kävelijälle.

Kävelynopeus

Jalankulkijoiden kadunylittämisnopeutta selvittäneessä tutkimuksessa  alle 65-vuotiaiden kävelynopeus oli 5,4 km/h ja yli 65-vuotiaiden kävelynopeus oli 4,5 km/h.
Matt Murray

Ura

Murray valittiin AHL-liigan parhaimmaksi maalivahdiksi kaudella 2014–2015.
2. maaliskuuta 2016, Stan Bowman ja Peter Chiarelli valitsivat Murrayn ensimmäisten pelaajien joukossa edustamaan Pohjois-Amerikan alle 23-vuotiaiden yhdistelmäjoukkuetta vuoden 2016 maailmancupiin.
Murray on voittanut Pittsburgh Penguinsin aloittavana maalivahtina Stanley Cupin kausilla 2015–2016 ja  2016–2017.
Hiihtohissi

Hiihtohissi on moottorilla toimiva kuljetin, jolla laskettelijat saadaan vedettyä ylös mäkeä.
Hissi koostuu ilmassa kulkevasta teräsvaijerista, joka kulkee rullastojen varassa. Vaijeria kuljettaa hissin päässä oleva moottori. Ankkurihissin vaijerissa on kiinni tasaisin välimatkoin ankkurin muotoisia vetolaitteita, joihin laskettelijat nojaavat nousten ylös. Suksilla laskevat nojaavat hissiin ankkurin molemmin puolin, kun taas lumilautailijat asettavat ankkurin sarven jalkojensa väliin ja pitävät varresta kiinni. Tuolihississä on vaijerissa kiinni leveitä tuoleja, joihin istutaan matkan ajaksi, ja turvakaari lasketaan eteen. Silloin sukset/lumilauta roikkuvat ilmassa, ellei hississä ole jalansijoja. Joissain tuolihisseissä saattaa olla päälle laskettava kuomu tuulensuojana.
Suomessa yleisin hissityyppi on ankkurihissi. Gondolihissejä Suomessa on nykyään neljä (Levillä 2, Ylläksellä 1, Rukalla 1). Tuolihissejä muutama kymmenen.
Mustakurkkurautiainen

Koko ja ulkonäkö

Mustakurkkurautianen on 13,5–14 cm pituinen eli rautiaisen kokoinen. Myös olemukseltaan se muistuttaa rautiaista. Kesäpuvussa erottuvat selvästi musta kurkku ja poski, jotka syyspuvussa osittain peittyvät vaaleampien höyhentenkärkien alle. Selvästi havaittava valkoinen tai vaalea silmäkulmajuova. Alapuolelta se on vaaleampi kuin rautiainen. Sukupuolet ovat samannäköisiä.

Esiintyminen

Laji elää keskisessä Aasiassa Uralilta itään (alalaji huttoni) ja Luoteis-Venäjällä Uralin länsipuolella (nimialalaji atrogularis). Se on muuttolintu, joka talvehtii lähinnä Intiassa ja muualla Etelä-Aasiassa. Euroopassa mustakurkkurautiaista tavataan harvoin. Suomessa se on havaittu 6 kertaa vuoden 2006 loppuun mennessä. Ensi havainto tehtiin 19. lokakuuta 1987 Helsingissä.

Elinympäristö

Laji elää lisääntymisaikana pensaikoissa ja tiheissä kuusikoissa, muuttomatkoilla ja talvehtimisseuduilla erilaisissa pensaikoissa ja myös kulttuuriympäristössä.

Lisääntyminen

Kuppimainen pesä on tavallisesti matalalla nuoren kuusen tai katajan oksalla ja sinisiä munia on 3–5. Naaras hautoo noin 12 päivää. Molemmat emot huolehtivat poikasista, jotka lähtevät pesästä 11–14 päivän ikäisinä. Emot ruokkivat poikasia maastossa vielä noin viikon ajan. Tavallisesti kaksi, joskus kolme pesyettä kesän aikana.

Ravinto

Ravintona se käyttää etupäässä hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia. Etenkin talvella se syö myös siemeniä.
Golfkenttä

Golfkenttä on golfin pelaamiseen ja siihen liittyvään oheistoimintaan käytettävä alue. Golfkentällä on golfrata ja usein myös driving range ja harjoitteluviheriö harjoittelua ja lämmittelyä varten. Golfautoja varten voi olla erityisiä polkuja.

Golfrata

Golfrata on varsinaiseen golfin pelaamiseen tarkoitettu alue. Golfradalla on yhdeksän tai 18 reikää. Reiäksi kutsutaan niin tällaista kentän jaksoa kuin sen lopussa olevaa maahan kaivettua koloakin. Reiät on numeroitu, ja ne pelataan kierroksen aikana numerojärjestyksessä.
Golfratoja on hyvin erimittaisia. Yhdysvalloissa 18-reikäinen rata voi olla kokonaispituudeltaan jopa 6,5 kilometriä, ja toisaalta yhdeksänreikäinen rata voi olla vain 1,2 kilometriä pitkä.
Jokaisella reiällä on tiiauspaikka, väylä, puttausviheriö ja reikä.
Avauslyönti suoritetaan tiiauspaikalta. Tiiauspaikkoja on yhdellä reiällä yleensä neljä, kaukaisimmasta lähimmäksi väreiltään valkoinen, keltainen, sininen ja punainen. Pelaajat käyttävät oman tasoituksensa mukaista teetä.
Väylä on suorin tie tiiltä viheriölle, ja pelaajat pyrkivätkin pitämään lyöntinsä väylällä. Väylällä ei ole puita, ja ruoho on siinä lyhyempää kuin puolikarheikossa ja karheikossa väylän ympärillä. Väylän reunoilla ja viheriön ympärillä voi olla hiekkaesteitä eli bunkkereita ja luonnonesteitä kuten puita, lampia ja puroja.
Väylän päässä on viheriö, joka on lyhyeksi leikattua ruohoa. Viheriöllä on reikä, joka on läpimitaltaan 10,8 senttimetriä ja vähintään 10 senttimetriä syvä. Reikään on usein pystytetty lippu kertomaan sen sijainti.
Jokaisella reiällä on sen pituuden mukaan laskettu par-luku, joka on se lyöntimäärä, jolla reiästä tulisi kohtuudella selvitä. Par 3 -reikä on enintään 220 metriä, par 4 on 220–430 metriä, ja par 5 on 430–630 metriä. Sitä pitemmät par 6 -reiät ovat harvinaisia. Jokaiseen par-lukuun on laskettu mukaan oletus siitä, että pelaaja puttaa viheriöllä kahdesti. Yleisimpiä 18-reikäisiä kenttiä ovat par 70-, par 71- ja par 72-kentät.

Ympäristövaikutukset

Golfkentät vaativat runsaasti kasteluvettä, mikä voi johtaa veden puutteeseen etenkin kuivilla alueilla ja pohjaveden suolapitoisuuden nousuun. Tropiikissa golfkentillä saatetaan käyttää runsaasti lannoitekemikaaleja ja torjunta-aineita. Kentät myös vaativat paljon tilaa.

Suomessa

Suomen ensimmäinen 18-reikäinen golfkenttä on Talin kenttä Helsingissä, joka laajennettiin täysimittaiseksi olympiavuonna 1952. Toinen täysimittainen kenttä avattiin Espooseen 1982. 1980-luvun lopulla kenttiä rakennettiin paljon lisää. Vuonna 2016 Suomen Golfliiton jäsenseuroilla oli yli 150 golfkenttää, joista pohjoisin Kittilässä.
Syysvarpumittari

Koko ja ulkonäkö

Ulkonäöltään jonkin verran vaihteleva, ruskean ja harmaankirjava mittarilaji. Etusiiven poikkiviirut ovat mustia ja erottuvat hyvin. Siiven keskisarka vaihtelee väriltään valkeasta harmaaseen. Keskipilkku on musta ja melko pieni. Ulompi poikkiviiru mutkittelee voimakkaasti, kaartuu siiven keskiosassa ulospäin ja muodostaa melko terävän, kaksihaaraisen mutkan. Keskisaran molemmin puolin siipi on leveälti ruskea. Aivan siiven kärkiosa ja tyvi ovat harmaat. Takasiivet ovat vaalean ruskehtavat, ulkoreunastaan tummemmat. Siiven poikki kulkevassa kaarijuovassa on terävä, ulospäin suuntautuva mutka. Siipiväli 27–32 mm.
Syysvarpumittari muistuttaa paljon muita Dysstroma-suvun lajeja, erityisesti kesävarpumittaria (Dysstroma truncatum), josta sen erottaa helpoimmin myöhäisemmän lentoajan perusteella.

Levinneisyys ja lentoaika

Syysvarpumittari on holarktinen laji, jonka levinneisyys kattaa Euroopan lisäksi Aasian keski- ja pohjoisosat Tiibetiin saakka. Lisäksi se esiintyy laajalti Pohjois-Amerikassa. Suomessa sitä tavataan koko maassa Inarin Lappia lukuun ottamatta. Perhoset aloittavat lentonsa heinäkuun lopulla ja lentoaika jatkuu lokakuulle asti. Huippu on elokuun keskivaiheilla.

Elinympäristö ja elintavat

Erittäin yleinen ja runsaslukuinen perhonen, joka kuuluu syksyn tavallisimpiin lajeihin. Sitä tavataan erilaisissa kulttuuriympäristöissä, mutta myös valoisissa metsissä sekä soiden ympäristöissä. Perhoset lentävät yöllä ja tulevat varsin hyvin sekä valolle että syötille. Ne myös käyvät etenkin maitohorsmien kukilla. Muna talvehtii.

Ravintokasvi

Toukka elää pääasiassa mustikalla (Vaccinium myrtillus) ja juolukalla (Vaccinium uliginosum), ainakin ulkomailla myös monilla muilla kasveilla.