google/wiki40b huggingface dataset:
HMAS Macquarie

Palvelus

Miehistön koulutuksen päätyttyä alus lähti 31. tammikuuta 1946 Sydneystä kolmeksi kuukaudeksi Uuden-Guinean vesille. Alus osallistui muun muassa uponneen japanilaisen tankkerin Naruton nostoon Karavianlahdella. Palattuaan Sydneyyn 29. huhtikuuta alus vietti seitsemän viikkoa laiturissa, kunnes se lähti 15. kesäkuuta Indonesiaan. Alus vieraili Bataviassa ja Padangissa. Indonesiassa alus avusti sotarikostuomioistuimen tutkijoita ja hautojen merkitsijöitä.
Alus palasi 22. lokakuuta Sydneyyn Darwinin ja Townsvillen kautta. Alus saapui 27. lokakuuta Melbourneen, missä se poistettiin 19. joulukuuta palveluksesta ja sijoitettiin E-luokan reserviin. Alus oli vuoden palveluksensa aikana matkannut 20 074 merimailia.
Oltuaan lähes kuusi vuotta reservissä alus palautettiin 15. elokuuta 1952 palvelukseen Melbournessa päällikkönään komentajakapteeni Arthur I. Chapman. Koulutuksen jälkeen alus vieraili Port Moresbyssä matkallaan Darwiniin ja edelleen Monte Bellolle, missä se oli valvontatehtävissä ja sääaluksena Britannian ensimmäisten ydinkokeiden aikana 3. lokakuuta.
Alus palasi lokakuun lopulla Australian itärannikolle, missä se oli huhtikuuhun 1953 asti. Alus siirtyi huhtikuussa Darwiniin, missä se oli 24. huhtikuuta - 8. syyskuuta. Alus palasi 19. syyskuuta Sydneyyn, missä se siirrettiin reserviin 17. maaliskuuta 1954. Toisen palvelusrupeaman aikana alus matkasi 31 146 merimailia. Alus myytiin romutettavaksi 5. heinäkuuta 1962 H. C. Sleigh and Companylle, joka toimi Mitsubishin edustajana Australiassa.
Nuorgamin koulu

Opiskeleminen

Koulussa on 2 saameksi opiskelevaa oppilasta, ja loput 14 opiskelevat suomeksi. Syksyllä osa oppilaista lähtee Skallovaaraan erotuskouluun. Koulu tekee myös paljon yhteistyötä Norjan koulujen kanssa. 
Koulussa ei tällä hetkellä ole kerhotoimintaa.
Goanna

Goanna on yleisnimitys Varanus-sukuisille australialaisille varaaneille sekä joillekin Etelä-Aasiassa eläville liskoille. Lajeja on yhteensä noin 30, joista 25:tä tavataan Australiassa. Goannat muodostavat monimuotoisen lihansyöjämatelijoiden ryhmän: eri lajien koot vaihtelevat suuresti ja ne kuuluvat moneen ekologiseen lokeroon. Goanna on näkyvästi esillä aboriginaalien myyteissä ja Australian kansanperinteessä.
SKY Perfect JSAT

SKY Perfect JSAT on japanilainen televisio- ja satelliittikonserni. Se muodostui vuonna 2008, kun satelliittejä hallinnoinut JSAT Corporation ja television maksukanavia omistanut Sky PerfecTV yhdistyivät.
SKY Perfect JSAT on Aasian suurin satelliittioperaattori. Se omistaa 17 satelliittia; JCSAT-17 laukaisu on sovittu vuodelle 2019. Se on ainoa japanilainen yhtiö, joka tarjoaa sekä monen kanavan maksutelevisiopaketteja että tietoliikennepalveluita. Sen televisiopalveluilla on 3,4 miljoonaa käyttäjää.
Anneli Haaranen

Asta Anneli Haaranen (myöh. Klemetti, s. 18. joulukuuta 1934 Helsinki) on suomalainen uinnin olympiaedustaja.
Haaranen kilpaili Helsingin kesäolympialaisissa 1952, joissa hän karsiutui 100 metrin selkäuinnin ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestin alkuerissä. Hän saavutti Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hopeaa 100 metrin selkäuinnissa 1951 ja 1953 sekä pronssia 1955. Viestissä hän saavutti kolme PM-pronssia. Suomen mestaruuden hän voitti 100 metrin selkäuinnissa vuosina 1950–1954 ja 400 metrin vapaauinnissa vuonna 1955 sekä lisäksi viestimestaruuksia. Suomen-ennätyksiä hän ui selkäuintien lisäksi 200 metrin vapaauinnissa. Seuratasolla hän edusti Helsingfors Simskällskapia. Hänet tunnettiin lempinimellä "Ankka".
Urheilu-uransa jälkeen Haaranen väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi.
Kalajärvi (järvi Espoossa)

Ympäristö

Kalajärven veden laatu on erinomainen, joskin viime vuosina lisääntynyt rakentaminen alueella on oleellisesti aiheuttanut lisää ympäristökuormaa. Alue on ollut 50-luvulta asti kesämökkialueena, mutta vasta 2000-luvulla kiihtynyt rakentaminen ja vakinainen asutus puutarhan hoitoineen on alkanut rasittamaan järven ekologiaa.
Espoon kaupunki ja Uudenmaan ympäristökeskus tarkkailevat järven tilaa säännöllisesti. Viimeksi tehdyn tutkimuksen mukaan (17/2008 – Elina Oinonen), Kalajärven tila ei ole hälyttävä, vaikkakin muutoksia leväkasvillisuuden lisääntymisessä ja lummelauttojen laajenemisessa onkin havaittavissa.

Kalastus

Kalajärvessä on istutettu kalakanta, joka muodostuu pääosin ahvenesta, hauesta ja kirjolohesta.  Vuoden 2003 pakkastalvi jäädytti järven pohjiaan myöten ja tappoi silloin käytännössä koko kalakannan. Tuolloin jäästä löytyi mm. ankeriaita.  Kalakannan uudistus tuli hyvään aikaan, sillä lajisto oli erittäin taantunut ja muodostui pääosin alamittaisesta särjestä.
Kalajärven kalanhoidosta vastaa Espoon Röylän Kalastuskunta, joka hoitaa vuosittaiset istutukset ja valvoo alueen kalastusta.

Alue

Kalajärven rannoista non yksi kolmannesta on rakennettu. Aluetta kiertää kolme päättyvää katua; Kalajärventie ja siitä haarautuvat Järvitörmä ja Kalajärvenranta. Tiet ovat kaikki yksityisteitä ja Kalajärven tiehoitokunnan hoidossa. Teiden varsilla on noin 60 omakotitaloa, joista pääosa on valmistunut 2000-luvun alussa.
Järven pohjoispäässä on voimassa oleva asemakaava ja kunnallistekniikka. Järven valuma-alueella on lisäksi ollut vireillä Kalajärvenkallioiden kaavahanke jo useita vuosia.
Järven etelä-päässä on luonnonmukainen, rauhoitettu suoalue. Koko järven ympäri kulkee luontopolku, jossa moottoriajoneuvoilla kulkeminen on kielletty. Järven ohitse menee eräs Espoon merkittävimmistä ekologisista käytävistä, joka yhdistää Nuuksion järviylängön ja Vestra-Petikon luontoalueen. Järven rannalla ei ole julkista uimarantaa.
Koiranheisimato

Oireet

Tartunta on yleensä melko oireeton, mutta usein isäntäeläimellä esiintyy peräaukon alueen kutinaa. Voimakkaassa tartunnassa voi esiintyä suolisto-oireita.

Hoito

Koiranheisimatotartuntaa hoidetaan sisäloislääkkeillä, mutta koska tartuntaa levittävät ulkoloiset, on usein myös ulkoloislääkitys tarpeen.
Nick Davies

Nick Davies on walesilaissyntyinen kapellimestari, joka on toiminut Vantaan viihdeorkesterin ylikapellimestarina ja taiteellisena johtajana vuoden 2011 alusta lähtien. Aikaisemmin hän ollut myös Sinfonia Lahden ja Helsingin kaupunginorkesterin kapellimestarina sekä muusiikkilisena johtajana useissa useissa Helsingin kaupunginteatterin musikaaleissa.
K. V. Lehtonen

Karl Viktor (Kaarle Vihtori) Lehtonen, vuoteen 1876 Portaanpää (31. joulukuuta 1859 Huittinen – 7. tammikuuta 1943 Hämeenkyrö) oli suomalainen rovasti ja kristillinen kirjailija.
Lehtosen vanhemmat olivat torppari Heikki Portaanpää ja Katariina Forselius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1884 Hämeenlinnan normaalilyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa teologian erotutkinnon 1887. Lehtonen vihittiin papiksi 1888.
Lehtonen toimi Turun merimieslähetysyhdistyksen saarnaajana 1889–1893, Urjalan kappalaisena 1893–1906, Turun tuomiokirkkoseurakunnan 4. kappalaisena 1906–1920 ja viimeksi Hämeenkyrön kirkkoherrana 1920–1943. Hän oli myös uskonnon opettajana turkulaisissa oppikouluissa ja toimi Turun arkkihiippakunnan tuomiokapitulin asessorina 1927–1931. Lehtonen sai rovastin arvon vuonna 1920.
Lehtonen oli naimisissa vuodesta 1889 Elin Louise Österholmin kanssa.
Thiersin puolustusmuuri

Thiersin puolustusmuuri (ransk. Enceinte de Thiers) oli Pariisin ympärille vuosina 1841–1844 rakennettu kaupunginmuuri, jonka rakentamisesta päätti vuonna 1840 Ranskan silloinen ministerineuvoston puheenjohtaja Adolphe Thiers.
Muuri sijaitsi nykyisten Marsalkkojen bulevardien ja Boulevard Périphériquen välissä, ja sen sisään jäi lähes 80 neliökilometrin laajuinen alue. Alun perin muuri oli muutamia kilometrejä Pariisin rajan ulkopuolella, mutta vuoden 1860 alueliitoksessa se tuli Pariisin kunnalliseksi rajaksi. Muuri purettiin vuosien 1919 ja 1929 välillä.

Tausta

Ludvig Filip, joka vuonna 1830 julistettiin ranskalaisten kuninkaaksi, oli vakuuttunut siitä, että maanpuolustuksen kannalta tärkeintä oli estää Pariisia joutumasta ulkomaisten sotajoukkojen käsiin, niin kuin Pariisin taistelussa vuonna 1814 oli käynyt. Sen vuoksi hän pani alulle suunnitelman pääkaupungin ympäröimiseksi muureilla ja linnoituksilla, jotka tekisivät sen valloittamattomaksi.
Ensimmäisen kerran hankkeen esitteli edustajainkamarille vuoden 1833 alussa marsalkka Nicolas Jean-de-Dieu Soult, valtioneuvoston puheenjohtaja ja sotaministeri. Ehdotus sai vasemmiston taholta osakseen erittäin ankaraa vastustusta, sillä epäiltiin, että hankkeen takana hallituksella oli sisäpoliittisia taka-ajatuksia: että linnoitusten todellinen tarkoitus ei olisikaan Ranskan puolustus vaan Pariisissa mahdollisesti puhkeavien kapinoiden kukistaminen.

Rakentaminen

Muurin rakentamiselle myönnettiin määrärahat vuonna 1841. Työt valmistuivat vuonna 1844.
Thiersin muurin rakentamisen aikoihin Pariisin rajana oli sisempänä sijainnut muuri, vuonna 1790 valmistunut Mur des Fermiers généraux. Näin ollen Thiersin muurin sisään jäivät Pariisin lisäksi kokonaan tai osittain myös seuraavat kunnat: Montmartre, La Villette, Belleville, Charonne, Bercy, Ivry, Montrouge, Vaugirard, Auteuil, Passy ja Batignolles-Monceau.

Pariisin alueliitos

Vuoden 1860 alueliitoksessa Pariisin rajat siirrettiin Thiersin puolustusmuurille, ja kaupunkiin liitettiin ne kunnat tai kuntien osat, jotka sijaitsivat muurin sisäpuolella.

Purkaminen

Puolustusmuuria pidettiin jo 1800-luvun lopulla sotilaallisesti vanhentuneena, koska tykistön kantama oli pidentynyt, minkä selvästi osoitti varsinkin Saksan armeija vuonna 1871. Jo vuonna 1882 ehdotettiinkin muurin purkamista. Muuriin liittyneen "vyöhykkeen" täyttivät vähitellen ilman suunnitelmaa paikalle pystytetyt rakennukset, joissa 1900-luvun alussa asui jo noin 30 000 henkeä.
Linnoitukset poistettiin käytöstä 19. huhtikuuta 1919 annetulla lailla, ja ne sekä muurit purettiin vähitellen vuoteen 1929 mennessä. Niiden alue oli aluksi joutomaana, mutta 1930-luvulta lähtien "vyöhykkeelle" on rakennettu pääasiassa sosiaaliseen asuntotuotantoon kuuluvia rakennuksia sekä urheilukenttiä ja puistoja.
Entisten bastionien muodot ovat maastossa monin paikoin vielä havaittavissa.
Boulevard Périphérique rakennettiin 1970-luvulla pääasiassa "vyöhykkeen" ulkolaidalle entisten puolustusmuurien ja linnoitusten alueelle, ja suurelta osin se on nykyisin rajana Pariisin ja sen esikaupunkikuntien välillä.
Siedätyshoito

Siedätyshoidossa pyritään kehittämään sietokykyä allergeenia vastaan. Hoito on sitovaa ja pitkäjännitteistä. Hoidon aloituksessa huolellinen ohjaus on tärkeää ja sitä on jatkettava koko hoidon ajan. Hoidon aloittaa aina asiaan perehtynyt lääkäri. Ruokasiedätyksen aloitus tehdään yliopistosairaaloissa ja keskussairaaloissa. Hoitoa voidaan tehdä pistoshoitona, kielenalustablettihoitona ja ruokasiedätyksen tapauksessa kyseisellä ruoka-aineella sellaisenaan.
Pistossiedätyshoito ja tablettisiedätyshoito jatkuvat yleensä kolmen vuoden ajan, ruokasiedätys noin puolen vuoden ajan. Pistossiedätyshoidossa pistetään pieniä annoksia allergeenia 6–8 viikon välein. Tablettisiedätyshoidossa tabletteja nautitaan joka päivä ympäri vuoden ajan. Ruokasiedätyksessä nautitaan päivittäin pieni annos allergeenia kohottaen annosta vähitellen.
Hoidon teho on hyvä allergisen nuhan hoidossa ja mehiläis- ja ampiaisallergiassa. Joskus se voi jopa estää tai hidastaa allergisen astman puhkeamista. Hoitotulos saattaa kestää pitkäänkin, jopa 10–15 vuotta ja oireet saattavat vähentyä 80–90 prosenttia. Siitepölyvalmisteilla teho on säilynyt useimmilla hyvänä 3–6 vuotta. Yhdessä siitepölyallergian hoidosta tehdyssä tutkimuksessa haitalliset oireet olivat palanneet noin joka kolmannelle hoidetulle neljän vuoden kuluessa. Aloitettu hoito lopetetaan, ellei kahden vuoden kuluessa saada osoitettavaa hyötyä. Ruokasiedätystutkimuksissa on saatu aikaiseksi 80 %:lla hoidetuista joko täydellinen ruoka-aineen sietokyky tai ainakin osittainen sietokyvyn lisääntyminen.
Geometrinen todennäköisyys

Geometrinen todennäköisyys on todennäköisyyslaskennassa eräs tapa havainnollistaa jatkuvia alkeistapauksia tai satunnaismuuttujia esittämällä ne yksi- tai useampiulotteisina kuvioina. Kuviot muodostaneet pisteet tulkitaan alkeistapauksiksi, jotka ovat klassisen todennäköisyyslaskennan tapaan symmetrisiä eli yhtä yleisiä tapauksia. Vertaamalla kuvion osien mittoja, voidaan niitä vertaamalla laskea tapahtumien todennäköisyyksiä. Geometrista todennäköisyyslaskentaa pidetäänkin klassisen todennäköisyyslaskennan yleistyksenä.

Reunaehdot

Geometrista todennäköisyyslaskentaa voidaan soveltaa tilanteisiin, jossa kaikki perusjoukon \Omega pisteet muodostavat geometrisen kuvion ja tapahtuman A pisteet sen osakuvion. Todennäköisyyden suuruus ei saa riippua osakuvion sijainnista ja muodosta, vaan ainoastaan sen mitoista.
Lukuvälien perusjoukkoja voidaan esittää lukusuoralla tai janalla. Myös tasokuviot ja tilavuuskappaleet voivat esittää perusjoukkoja, joista erotetaan osajoukkojen alueita. Perusjoukon koko m(\Omega) saadaan pituuksista, aloista ja tilavuuksista, samoin tapahtumia edustavien osajoukkojen koko m(A).. Funktiolla m(x) ilmaistaan geometrisen kuvion koko (pituus, ala tai tilavuus eli mitta).
Chez Dominique

Chez Dominique oli Helsingin keskustassa Rikhardinkadulla sijainnut pohjoismais-ranskalainen arvostettu kahden Michelin-tähden ravintola. Vuonna 1998 perustetun ravintolan omisti ja sen keittiömestarina toimi Hans Välimäki.
Brittiläinen Restaurant-lehti sijoitti Chez Dominiquen vuonna 2009 vuosittaisella maailman 50 parhaan ravintolan listallaan parhaana suomalaisravintolana sijalle 21. Vuonna 2010 sijoitus oli 23, ja vuonna 2011 sijoitus oli 35:s.
Keväällä 2013 ravintola alkoi suunnitella toiminnan lopettamista ja antoi ymmärtää, että tämä tapahtuisi välittömästi. Kyseessä oli kuitenkin liioiteltu markkinointitempaus, ja ennen lopettamista ravintola muuttui ensin muutaman kuukauden ajaksi Bye Bye Dominique -nimiseksi bistroksi. Elokuussa 2013 Chez Dominique antoi todellisen lopetusilmoituksensa. Ravintola suljettiin 5. lokakuuta 2013.
Batman: Salaperäinen Batwoman

Juoni

Pingviini, Rupert Thorne ja Carlton Duquesne suunnittelevat yhdessä laittomien aseiden myyntiä Kazniaan. Heidän suunnitelmansa saa kolauksen, kun häikäilemätön kostaja nimeltä Batwoman on tullut kaupunkiin pysäyttämään rikoskolmikon. Sillä välin, kun Batwoman tarkkailee Pingviinin juonia, Batman keskittyy saamaan selville Batwomanin henkilöllisyyden ja motiivin.
Albert Crusat

Ura

Crusat on kotikaupunkinsa Espanyolin kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa 2. syyskuuta 2002 ottelussa Real Madridia vastaan. Vuodet 2003–2005 hän edusti Segunda Divisiónissa pelanneita Rayo Vallecanoa ja Lleidaa.
Kaudeksi 2005–2006 Crusat siirtyi Almeríaan. Seuraavalla kaudella 2006–2007 hän oli yksi joukkueen tärkeimmistä pelaajista, kun se kauden päätteeksi nousi maan pääsarjaan.
Stig Ossian Ericson

Stig Ossian Ericson (7. syyskuuta 1923 Härnösand – 30. heinäkuuta 2012 Nacka) oli ruotsalainen näyttelijä, ohjaaja ja käsikirjoittaja.
Ericson oli koulutukseltaan opettaja, mutta siirtyi teatteriuralle 1960-luvulla. Myöhemmin 1970-luvulla hän alkoi esiintymään myös elokuvissa ja televisiossa. Ericson näytteli yhteensä yli kahdessakymmenessä elokuvassa. Niistä hänet muistetaan parhaiten vuoden 1974 Katto-Kassinen-lastenelokuvasta Världens bästa Karlsson sekä menestyskomediasta Göta Kanal (1981). Vuonna 1977 Ericson oli mukana Jörn Donnerin tuottamassa draamassa Bluff Stop.
Hänellä oli rooleja myös useissa tv-sarjoissa, muun muassa Suomessakin nähdyssä Varustamossa. Vuosina 1992–2000 Ericson esiintyi Fort Boyard -televisiokilpailun ruotsalaisessa versiossa Fångarna på fortet.
Olo n:o 22

Olo n:o 22 on vuonna 2000 julkistettu ympäristöteos Helsingin Hietalahdessa. Teos koostuu yli viidestäkymmenestä erikokoisesta peilinkiiltävästä teräspallosta, jotka on sijoitettu Hietalahden satama-altaan ympäristöön. Jokunen pallo on alueen liiketiloissa, muun muassa ravintola Salvessa) ja asuinrakennusten sisäpihoilla. Teos ei ala eikä lopu mistään, vaan on koko ajan läsnä koko alueella.
Helsingin taidemuseo järjesti kutsukilpailun, jonka tarkoituksena oli löytää ympäristötaideteos Hietalahden allasta ympäröivälle alueelle. Kilpailuun oli kutsuttu mukaan Teuri Haarla, Jussi Heikkilä, Henrietta Lehtonen, Jaakko Niemelä, Gediminas Urbonas (Liettuasta) sekä Olo-ryhmä eli Pasi Karjula ja Marko Vuokola. Kilpailun voitti Olo-ryhmän veistos Olo n:o 22. Teos julkistettiin 25. heinäkuuta 2000.
Olo-teossarja on usean kymmenen teoksen kokonaisuus. Maaretta Jaukkurin mukaan taide edustaa Olo-ryhmälle verbimäistä läsnä olemisen tapaa. Heidän teoksensa reflektoivat ympäröivää maailmaa, ja asettuvat todellisen elämän ja taiteen väliselle alueelle.
Ongelma

Ongelmanratkaisu

Ongelmalle tarvitaan vastaus tai ratkaisu. Yritystä löytää ratkaisu ongelmaan kutsutaan ongelmanratkaisuksi. Eräs sen muoto on vianpaikannus eli vianetsintä. 
1950-luvun paikkeilta alkaen teoreettisen tietojenkäsittelytieteen eräs tavoitteista on ollut tutkia tietokoneiden käyttöä ongelmanratkaisussa.
Läpivirtauskattila

Läpivirtauskattila on höyryvoimalaitoksissa käytettävä suurille sähkötehoille soveltuva höyrykattila. Se eroaa rakenteellisesti luonnonkierto- ja pakkokiertokattiloista siten että, lieriötä ei ole. Se on periaatteeltaan putki, jonka toiseen päähän pumpataan vettä ja toisesta päästä tulee tulistunutta höyryä. Sulzer-kattiloissa on vedenerotuspullo höyrystimen jälkeen.
Läpivirtauskattilassa vesi pumpataan kattilan läpi pumpulla. Vesi lämpenee ja sitten höyrystyy tehosta riippuen hieman eri kohdissa. Kattilassa on tulistimet joissa höyryyn siirretään lisää energiaa. Kattila sopii nopeisiin kuorman vaihteluihin.
Vâlcea (piirikunta)

Maantiede

Piirikunnan pinta-ala on yhteensä 5 765 km². Alueen pohjoisosassa kohoaa Karpaattien vuoristo ja sen läpi virtaa pohjois-eteläsuunnassa Oltjoki.
Vâlcean piirikunta rajautuu idässä Argeşin piirikuntaan, lännessä Gorjin ja Hunedoaran piirikuntiin, pohjoisessa Sibiun ja Alban piirikunntiin sekä etelässä Doljin ja Oltin piirikuntiin.
Shure SM57

Shure SM57 on mikrofoneja valmistavan Shure-yhtiön tuote. Shure SM57 on dynaaminen, suuntakuvioltaan herttamainen instrumenttimikrofoni, joka on erittäin tunnettu kirkkaan soundinsa ja kestävyytensä ansiosta.
Hilja Karttunen

Hilja Karttunen (21. huhtikuuta 1886 Kuusjärvi – 3. heinäkuuta 1944 Tornio) oli suomalainen opettajaseminaarin harjoituskoulun opettaja.   
Karttunen valmistui opettajaksi Sortavalan seminaarista 1912 ja suoritti myöhemmin myös yliopistollisia tutkintoja sekä teki opintomatkoja ulkomaille. Hän oli opettajana Sortavalan kiertokoulunopettajien valmistuslaitoksessa, kansakoulun opettajana Kivennavan kirkonkylässä ja Kuopiossa sekä opettajana Sortavalan tyttöharjoituskoulun yhdistetyillä luokilla. Vuodesta 1921 alkaen hän oli Sortavalan seminaarin poikaharjoituskoulun alkeisluokkien opettajana. Kun harjoituskoulu Moskovan rauhan seurauksena lakkautettiin vuonna 1940 Karttunen siirtyi alakouluseminaarin opettajaksi Tornioon.  Hän oli toimittamassa Alakansakoulu-lehteä ja julkaisi lehtikirjoituksia sekä laulukirjoja. Karttunen johti Sortavalassa myös pikkulottatoimintaa.
Jan Laštůvka

Jan Laštůvka (s. 7. heinäkuuta 1982 Havířov, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa Ukrainan valioliigan FK Dnipro Dnipropetrovskia.
Sammalsalangaani

Koko ja ulkonäkö

Sammalsalangaani kasvaa noin 12 senttimetriä pitkäksi. Sammalsalangaanin pää on alalajista riippuen joko musta tai ruskea. Selkä, siivet ja pyrstö ovat tummanruskeat. Pyrstö on lievästi haarautunut. Kuurkku ja vatsa ovat harmahtavan ruskeat ja kurkku on hieman vatsaa vaaleampi.

Levinneisyys ja elinympäristö

Sammalsalangaania tavataan Isojen Sundasaarien alueelta Jaavasta, Niasilta, Borneolta, Sumatralta ja Natunasaarilta. Lintua tavataan monenlaisissa metsäympäristöissä usein luolien läheisyydessa. Ne elävät isoina ryhminä ja muodostavat pesimäkolonia luoliin. Sammalsalangaani rakentaa luoliin pesän sammaleesta ja muista kasvinosista ja liimaa ne yhteen savella. Laji on hyönteissyöjä ja se syö erityisesti kovakuoriaisia, muurahaisia ja termiittejä.
Verijärv

Maantietoa

Järven pinta-ala on 25 ha (hehtaaria) ja se on 1,2 kilometriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järveen laskee muutamia ojia, joista huomattavimmat ovat Kaasjärven laskuoja, joka laskee järven kaakkoispäähän, samaan päähän laskeva Kööri oja, joka alkaa pienistä kaakossa olevista lammista, ja Koreli ojan suuhin laskeva Valgjärven laskuoja. Järven läpi virtaa Koreli oja. Se alkaa Soodin kylän Soodi järvestä ja saapuu Verijärveen etelästä, missä se putoaa Puigan taajaman jälkeen Kosõn laaksoon. Se lähtee jatkamaan matkaansa samasta järven päästä ja juoksee Võrun taajaman itäpuolelta ohi ja yhtyy Võrusoolla Koreli kraaviin. Võrun taajaman luoteispuolella Korelin oja yhtyy Vanajõgiin ennen yhtymistään Võhandu jõgeen. Järven valuma-alueen laajuus on 31,3 km² (neliökilometriä).
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 6,3 metriä ja suurin syvyys 19,2 metriä. Järven tilavuudeksi on arvioitu 0,001254 km³ (kuutiokilometriä) eli 1,2 miljoonaa m³. Järven rantaviivan pituus on 3,7 kilometriä ja se on vuorottain peltoa ja metsää. Rannoilla on hieman asutusta, vaikka järven rannat ovat jyrkkiä. Võrun keskustaajama sijaitsee muutaman sadan metrin päässä.

Järven luokittelu ja ekologia

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (viroksi Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu (viroksi keskmise karedusega kihistunud veega järv).
Järvi luokitellaan limnologisesti kovavetiseksi järveksi ja eutrofiseksi järveksi (viroksi kalgiveeline eutroofne tai kalgiveeline rohketoiteline, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja se on rehevöitynyt.
Gino Cervi

Gino Cervi (oikealta etunimeltään Luigi, 3. toukokuuta 1901 Bologna – 3. tammikuuta 1974 Punta Ala, Grosseto) oli italialainen näyttelijä.
Cervin näyttelijänura alkoi vuonna 1924 Alda Borellin teatteriseurueessa. 1930-luvulla hän työskenteli Tofanon ja Maltagliatin seurueen päänäyttelijänä ja vuosikymmenen lopulla roomalaisen Teatro Eliseon ohjaajana. Cervin ensimmäinen elokuva oli Gennaro Righellin ohjaama L’armata azzurra vuonna 1932. Hän esitti pääosia useissa Alessandro Blasettin elokuvissa kuten Ettore Fieramosca (1938), Un’avventura di Salvator Rosa (1940), Rautakruunu (La corona di ferro, 1941) ja Quattro passi fra le nuvole (1942) sekä Mario Camerinin romaanisovituksessa I promessi sposi (1941).
Toisen maailmansodan jälkeen Cervi muistetaan varsinkin monien Isä Camillo -elokuvien Pepponena. Hän esiintyi myös komisario Maigret’na suositussa televisiosarjassa. Cervin viimeinen elokuva oli Il commissario Maigret a Pigalle vuonna 1972.
Helene Fischer

Elämä ja ura

Helene Fischer syntyi siperialaisessa Krasnojarskin suurkaupungissa venäjänsaksalaisen pariskunnan Maria ja Peter Fischerin perheeseen, joka muutti Saksan liittotasavaltaan vuonna 1988. Perhe asettui Wöllsteiniin Rheinland-Pfalzin osavaltioon. Peruskoulun jälkeen Helene Fischer opiskeli näyttämöesiintymistä Frankfurt am Mainissa.
Helene Fischerin ura on ollut nousujohteista. Hänen debyyttialbumiaan on myyty yli puoli miljoonaa kappaletta. Kolmas albumi Zaubermond nousi Saksan musiikkilistoilla sijalle kaksi, ja neljäs albumi So wie ich bin nousi myös Itävallan listakärkeen. Vuonna 2013 julkaistua studioalbumia Farbenspiel myytiin Saksassa yli 2,4 miljoonaa kappaletta. Levy nousi listaykköseksi Saksassa, Itävallassa ja Sveitsissä, ja niitti menestystä myös Tanskassa, Belgiassa ja Hollannissa. Vuonna 2017 julkaistu Helene Fischer oli niin ikään miljoonamenestys ja nousi listaykköseksi saksankielisen Euroopan maissa.
Vuonna 2018 Fischer teki menestyksekkään stadionkiertueen, joka nosti hänet maailman eniten ansainneiden naisartistien joukkoon. Hän ohitti muun muassa Britney Spearsin.
Helene Fischer on saanut useita musiikkialan palkintoja, kuten Musikpreis Echo, Goldene Henne ja Krone der Volksmusik.
Uransa alussa Fischer näytteli muutamissa teatterimusikaaleissa. 2010-luvulla hän näytteli muun muassa monikymmenvuotisessa televisiosarjassa Das Traumschiff ja rikossarjassa Tatort. Fischerin ympärille on rakennettu myös suuren luokan televisiotuotanto Die Helene Fischer Show.
Suosion myötä Helene Fischeriä on alettu kutsua iskelmäprinsessaksi; iskelmäkuningattaren kruunua puolestaan on aseteltu toisen suositun laulajan, Andrea Bergin, hiuksille.