google/wiki40b huggingface dataset:
23 minuuttia helvetissä

23 minuuttia helvetissä (engl. 23 Minutes in Hell) on kalifornialaisen liikemiehen Bill Wiesen kristinuskoon nojaava, väitetysti ei-fiktiivinen teos, joka kertoo kirjoittajan kokemasta näystä, jossa hänet viedään 23 minuutiksi helvettiin. Kirjan julkaisi ensimmäisenä kristillinen kustantamo Charisma House vuonna 2006.
Kirjassa Jumala vie kirjoittajan aamuyöllä 23. marraskuuta 1998 helvettiin. 23 minuutin jälkeen hänet palautetaan takaisin maan päälle, tehtävänään ihmisten varoittaminen ja kertominen pian tapahtuvasta Jeesuksen tulosta. Lisäksi kirjoittaja vertaa kokemuksiaan Raamatun helvettiä ja kadotusta koskeviin teksteihin.
Wiese kertoo olevansa kristitty vuodesta 1970, mutta siitä huolimatta hän ei ollut koskaan opiskellut helvetin olemusta ennen 23. marraskuuta 1998 tapahtunutta kokemustaan. Kirjan mukaan Wiese, joka tuona aikana oli kiinteistönvälittäjä, totesi olevansa sellissä (jonka mitat olivat suurin piirtein 4,6 m × 3,0 m × 4,6 m), jossa oli pahuuden henkilöityminä kaksi kauheasti haisevaa hirviötä, jotka puhuivat pilkkaavasti. Wiese arvioi, että olentojen voima oli noin tuhatkertainen tavalliseen ihmiseen verrattuna. Wiesen mukaan hirviöt paiskasivat hänet kiviseinää vastaan, jolloin hänen luunsa murtuivat, minkä jälkeen he repivät hänen ruumistaan. Hän kertoo onnistuneensa pääsemään sellistä ulos, jossa hän kuuli miljardien Helvettiin tuomittujen ihmisten huudot. Wiese toteaa, että tämän jälkeen hän kohtasi Jeesuksen, joka kehotti häntä kertomaan muille ihmisille, että helvetti on olemassa. Wiese kertoo, että hänen kokemuksensa päättyi siihen, kun hän makasi olohuoneensa lattialla huutaen kauhusta.
Aili Nilsson

Aili Nilsson (s. 11. lokakuuta 1892 Oulu) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut näytelmäkirjailija.
Medusan isku

Juoni

Tapahtumat kietoutuvat yhdysvaltalaisen tiedustelupalvelu CIA:n salaisen Treadstonen-operaation ja sen seuraajan Blackbriarin ja erityisesti Treadstonen ensimmäisen agentin Jason Bournen (Matt Damon) ympärille. Tarina jatkuu lähes suoraan edellisen elokuvan lopusta.
Jason Bourne ja Marie Helena Kreutz (Franka Potente) viettävät nyt rauhallista elämää Intiassa. Berliinissä tapetaan kaksi CIA:n agenttia kesken tehtävän ja murhaaja jättää rikospaikalle Bournen sormenjäljen lavastakseen tämän syylliseksi. Agentit tappanut murhaaja tulee etsimään myös Bournea, mutta onnistuu surmaamaan vain tämän tyttöystävän Kreutzin. Luullessaan hyökkäyksen takana olleen häntä aiemmin vainonneen CIA:n, Bourne käy sen kimppuun ja pyrkii selvittämään menneisyytensä nyt kun Kreutz on kuollut.

Arvioita

Turun Sanomien Tapani Maskulan mielestä Medusan isku on tyypillinen hittifilmin jatko-osa, jossa pyritään jäljittelemään alkuperäisteoksen vetovoimaa. Tämä onnistuukin hänestä varsin hyvin, sillä käsikirjoittaja Tony Gilroy osoittaa jälleen taitonsa tiukan jännityspaketin koostamisessa, ja ohjaajaksi on saatu dokumenttidraamalla Bloody Sunday – verinen sunnuntai (2001) mainetta saavuttanut Paul Greengrass.
Christian Gentner

Seurajoukkueura

Gentner debytoi VfB Stuttgartin paidassa pääsarjatasolla helmikuussa 2005 Hertha BSC:tä vastaan. Avausmaali syntyi seuraavan vuoden toukokuussa VfL Wolfsburgin verkkoon. Kaudella 2006–2007 Gentner pelasi 15 ottelua ja juhli Bundesliigan voittoa. Avausjaksollaan seurassa hän teki 39 ottelussa tuon yhden maalin.
Heinäkuussa 2007 Gentner siirtyi Bundesliigan VfL Wolfsburgiin, jonka paidassa debyytti tapahtui seuraavassa kuussa Arminia Bielefeldiä vastaan ja avausmaali syntyi saman vuoden joulukuussa Eintracht Frankfurtin verkkoon. Kaudella 2008–2009 Gentner juhli Wolfsburgin kanssa uransa toista Bundesliigan mestaruutta. Seuraavalla kaudella hän debytoi Mestarien liigassa. Wolfsburgissa Gentner pelasi 99 ottelua tehden 11 maalia.
Heinäkuussa 2010 Gentner palasi takaisin vanhaan seuraansa Stuttgartiin. Debyytti uusvanhan seuran paidassa tapahtui seuraavassa kuussa Mainzia vastaan. Avausmaali syntyi marraskuussa 2010 Werder Bremenin verkkoon. Vuonna 2013 Serdar Tascin siirryttyä pois seurasta Gentneristä tuli seuran kapteeni.

Maajoukkueura

Vuosina 2004–2006 Gentner pelasi Saksan alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa 14 ottelua tehden kolme maalia. Saksan jalkapallomaajoukkueessa hän debytoi toukokuussa 2009 ystävyysottelussa Kiinaa vastaan. Viimeisimmän maaottelunsa hän on pelannut elokuussa 2010.

Muuta

Myös Gentnerin pikkuveli Thomas Gentner oli omalla urallaan ammattilaisjalkapalloilija, joka pelasi parhaimmillaan 3. Ligassa. Christian Gentner on naimisissa.
Marsha Ivins

Marsha Sue Ivins (s. 15. huhtikuuta 1951 Baltimore, Maryland, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen NASA:n astronautti, siviiliammatiltaan insinööri.
Ivins valmistui Coloradon yliopistosta vuonna 1973 ja aloitti työt NASA:lla Lyndon B. Johnson Space Centerissä. Hän on ollut mukana viidellä avaruussukkulalennolla ja viettänyt avaruudessa yhteensä 55 päivää, 21 tuntia ja 48 minuuttia.
Cascata delle Marmore

Putoukset nykyään

Suurin osa ajasta vesi johdetaan vesivoimalaan, jolloin putouksissa on vain pieni noro vettä. Piedilucojärveä käytetään patoaltaana. Galieton voimalaitos (rakennettu 1929) on arkkitehtuullisesti kiinnostava. Sen kapasiteetti on noin 530 MW. Kun vesi ohjataan putouksiin, kuuluu etukäteen varoitusääni, sitten sulkuportit avataan ja muutamassa minuutissa pieni noro on muuttunut täysikokoiseksi joeksi syöksyen kalliolta alas. Normaalisti putous on päällä keskiyön ja klo 13 välillä ja uudelleen 16-17. Putoksille on pääsymaksu.
Putousten vieressä kulkee polku. Matkan varrella on tunneli, joka vie tähtitorniin putousten lähellä.

Historia

Velino virtaa Rietin lähistöllä. Antiikin aikoihin joen ympärillä olleiden kosteikkojen uskottiin aiheuttavan sairauksia (luultavasti malariaa), joten poistaakseen uhan, vuonna 271 eaa. roomalainen konsuli Manlius Curius Dentatus määräsi rakennettavaksi kanaalin, jotta vesi Velinosta valuisi alas laaksoon luonnollista kalliomuodostelmaa pitkin Marmoren lähellä ja laskisi Neraan. Tosin ratkaisu aiheutti toisen ongelman. Kun Velino tulvi, sen tulvavesi uhkasi Neran kautta Terniä ja sen asukkaita. Tilanne hiersi kahden kaupungin välejä niin paljon, että Rooman senaatti puuttui asiaan 54 eaa. Cicero edusti Terniä ja Aulus Pompeius Pietiä. Silti mitään ei saatu aikaan, ja tilanne pysyi samana useita vuosisatoja.
Kanaalin huoltamattomuuden vuoksi virtaus väheni, kunnes kosteikkoja alkoi jälleen syntyä. Vuonna 1492 paavi Gregorius XII määräsi uuden kanaalin rakentamisen korjatakseen virtausta.
Vuonna 1545 paavi Paavali III määräsi jälleen uuden kanavan rakennettavaksi. Ideana oli saada aikaan säännöllinen hallinta virtauksesta. Kanaalin valmistuttua 50 vuotta myöhemmin paavi Klemens VIII nimesi kanaalin itsensä mukaan.
Seuraavan kahden vuosisadan ajan kanava oli ongelmallinen alapuolella olevalle laaksolle, kun Nera usein tulvi. Vuonna 1787 paavi Pius VI määräsi jälleen korjaustyöt, jotka muokkasivat kanaalin nykyisen laiseksi. Korjaustyöt ratkaisivat viimeinkin suurimman osan ongelmista.
Vuonna 1896 Ternin uudet teräsmyllyt alkoivat hyödyntää yhden kanavan virtausta. Myöhemmin alettiin virtausta hyödyntää sähkön tuottamisessa.
Haukilammi (Mänttä-Vilppula)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,9 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Keurusselän alueella (35.62), jonka Ukonselän lähialueeseen (35.622) se kuuluu.
Trinidad ja Tobagon presidentti

Trinidad ja Tobagon presidentti on Trinidad ja Tobagon valtionpäämies.  Presidentti valitaan epäsuoralla vaalilla, valitsijamiehet valitaan senaatin ja alahuoneen jäsenistä. Presidenttikauden pituus on viisi vuotta, sama henkilö voidaan valita korkeintaan kahdelle perättäiselle kaudelle.
Trinidad ja Tobago on parlamentaarinen tasavalta, ja presidentin virka on lähinnä seremoniallinen. Presidentti on Trinidad ja Tobagon asevoimien ylipäällikkö ja hyväksyy lakiehdotukset ennen kuin ne vahvistetaan laeiksi. Hän nimittää kansakunnan senaattorit: 16 pääministerin ehdotuksen perusteella, kuusi opposition ehdotuksen perusteella ja yhdeksän oman harkintansa mukaan.
L’amour est bleu

Versiot

Vicky Leandros levytti "L'amour est bleun" useana versiona: "Love Is Blue", "Colours of Love", "Blau wie das Meer", "L’amore è blu" ja "Liefde is zacht". Kappaleen ovat levyttäneet myös muun muassa Al Martino ja Bing Crosby. Espanjankielisen version "Mi amor es azul" tulkitsi Lea Zafrani 1967.
Britt Bergström levytti ruotsinkielisen version "Blå, blå är kärleken", se julkaistiin singlen "Fri hos dej" B-puolena. Suomenkielisen version "Rakkaus on sininen" levytti Jukka Kuoppamäki 1968, teos on Kuoppamäen saman nimisen studioalbumin nimiraita. Myös Yölintu on levyttänyt kappaleen suomenkielisen version.
Sinfonista metallia esittävä ruotsalaisyhtye Therion versioi sävellyksen vuonna 2016 EP:llään "Les Epaves".
Loppuvuonna 1967 Paul Mauriat teki sävellyksestä instrumentaaliversion, joka menestyi hyvin Yhdysvalloissa: se oli listaykkönen viisi viikkoa helmi–maaliskuussa 1968. Mauriatin single oli ainoa yhdenkään ranskalaisartistin sävelteos Billboard Hot 100 -listan kärjessä aina vuoteen 2017, jolloin Daft Punk (kanadalaisartisti The Weekndin kanssa) ylsi listakärkeen kappaleellaan "Starboy".
Tóki Tókinpojan tarina

Tóki Tókinpojan tarina (isl. Tóka þáttr Tókasonar) on keskiajan islantilaiseen saagakirjallisuuteen luettu lyhytsaaga, jonka kirjoittajaa ei tunneta. Se määritellään nykyään muinaissaagaksi. Tóki Tókinpojan tarina kertoo oudosta vieraasta, joka saapuu Pyhän Olavin hoviin ja kertoo seikkailuistaan muinaisten sankareiden, kuningas Hrólfr Riu’un ja viikinkikuningas Hálfrin kanssa. Tarina on säilynyt 1300-luvun lopulla laaditussa Flateyjarbók-käsikirjoituksessa (GKS 1005 fol.).  Tóki Tókinpojan tarinaa ei ole suomennettu.
Tóki Tókinpojan tarina ei ollut alkujaan mukana Carl Christian Rafnin toimittamassa ensimmäisessä muinaissaagojen kokoelmassa Fornaldar Sögur Nordrlanda eptir gömlum handritum (1829–1830). Kyseinen teos vakiinnutti muinaissaagat-termin käytön ja määritti ensimmäisen kerran sen saagojen joukon, jotka luettiin muinaissaagoihin. Rafnin laatima kategorisointi vaikutti pitkään siihen, mitä tekstejä luettiin muinaissaagoihin. Tóki Tókinpojan tarina otettiinkin mukaan vasta 1900-luvulla ilmestyneisiin muinaissaagojen kokoelmiin (Bjarni Vilhjálmsson & Guðni Jónsson 1943–1944; Guðni Jónsson 1954).
David C. Jewitt

Nuoruus ja opiskelu

Jewitt syntyi Lontoossa vuonna 1958. Hänen isänsä oli töissä tehtaan liukuhihnalla ja hänen äitinsä oli töissä puhelinvaihtessa. He asuivat yhdessä hänen iso-äitinsä kanssa ja elivät vaatimatonta elämää. Hän kiinnostui jo nuorena tähdistä ja hän sanoi olleensa onnekas koska hänen vanhempansa rohkaisivat häntä kaikessa josta hän oli kiinnostunut. Heillä ei ollut kotona paljonkaan kirjoja mutta puutetta pystyi koulunsa kirjasto paikkaamaan. Kaksitoita tai kolmetoista vuotiaana hän tutustui koulu ensimmäisen kerran fysiikkaan ja oli siitä heti alussa kiinnostunut.
Vuonna 1976 hän aloitti University College Londonissa jossa opiskeli fysiikkaa, matematiikkaa ja tähtitiedettä. Hän kertoi että hänen opettana oli professori Boyd jolla oli innostava ja laaja-alainen opetustapa. Yliopistossa ollessaan professori Mike Dworetsky kehotti häntä hakemaan California Institute of Technologyn (Caltech). Hän ei aiemmin ollut siitä kuullut mutta löysi tiedon että se liityi Palomarin observatorioon ja Jet Propulsion Laboratoryn joka hän tunsi ja teki hakemuksen. Hän muutti Pasadenaan vuonna 1979.
Eero-Matti Auvinen

Eero-Matti Auvinen (s. 5. maaliskuuta 1996 Janakkala) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Vaasan Palloseuraa. Hän on pelipaikaltaan keskikentän puolustaja.
Koukkujärvi (Jämsä, Halli)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 0,9 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee mäkisen ylängön mäkien välisessä painaumassa, jota kutsutaan edelleen Töyrypelloiksi. Järven pohjoispuolella parin sadan metrin päässä kuohoavat Valkeanjärvenvuoren huiput ja itäpuolella Koukkuvuori. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä ja sen rannat ovat pääasiassa soistunutta metsämaata. Järvelle ei tule tietä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Eväjärven valuma-alueeseen (35.723) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 143,2 metriä mpy. Siihen on johdettu neljä lyhyttä metsäojaa, joista lounaasta laskevat ojat tuovat ojitetun Ahvensuon ja Ahvenjärven vesiä. Järven laskuoja lähtee sen koillispäästä ja se laskee Lumpusen kautta Eväjärveen.

Historiaa

Vuoden 1965 peruskartassa luoteisessa sijaitsevan maatilan peltoja oli raivattu myös Koukkujärven länsipuolelta. Ahvenjärven laskuoja oli jo tuolloin perattu suoraksi. Nämä pellot on metsitetty vuoden 1981 kartan jälkeen ja loput maatilan pelloista metsitettiin vuoden 1988 kartan painamisen jälkeen.
Viimeinen metro

Viimeinen metro (Le Dernier Métro) on François Truffaut’n ohjaama ranskalainen draamaelokuva vuodelta 1980. Truffaut teki myös käsikirjoituksen yhdessä Suzanne Schiffmanin ja Jean-Claude Grumbergin kanssa. Elokuvan pääkuvaajana toimi Néstor Almendros, ja sen musiikin teki Georges Delerue.

Juoni

Viimeinen metro kertoo teatteriseurueesta natsi-Saksan miehittämässä Pariisissa. Vuonna 1942 menestyvä juutalainen teatteriohjaaja Lucas Steiner (Heinz Bennent) joutuu piiloutumaan saksalaisilta ja antaa teatterinpidon vaimonsa Marionin (Catherine Deneuve) huoleksi. Marion yrittää pysyä väleissä natsimielisen kriitikon (Jean-Louis Richard) kanssa ja rakastuu teatterinsa tähtinäyttelijään (Gérard Depardieu), joka toimii Ranskan vastarintaliikkeessä.

Tuotanto

Käsikirjoitustyön pohjaksi Truffaut ja hänen kirjoittajakumppaninsa Suzanne Schiffman kävivät läpi arkistoja, muistelmia ja kirjallisuutta tutustuakseen miehitysajan teattereiden historiaan. Elokuvan nimi löytyi tiedosta, että miehitysvuosien ulkonaliikkumiskiellon takia pariisilaisten oli syytä pitää huolta, että ehtivät illan viimeiseen junaan.
Elokuvan rahoituksessa oli historiallisen aiheen vuoksi vaikeuksia, ja monet levittäjäyhtiöt hylkäsivät käsikirjoituksen. Viimeisestä metrosta tuli kuitenkin suuri menestys lippuluukulla.
Marion Steinerin rooliin Truffaut valitsi Catherine Deneuven, jonka hän sanoo tulkinneen erinomaisesti hahmon kaksoiselämää. Truffaut käytti vastarintaliikkeessä toimivan kiihkeän Brunon osassa pitkään ihailemaansa Gérard Depardieutä, jota hän ei ollut aiemmin roolittanut elokuviinsa.
Viimeistä metroa kuvattiin tammikuun lopulta 1980 alkaen Pariisin esikaupungin hyljätyssä tehdasrakennuksessa.

Vastaanotto ja myöhempi arvostus

Viimeinen metro tuotti vuonna 1981 kymmenen César-palkintoa, muun muassa vuoden parhaana elokuvana. Se oli parhaan vieraskielisen elokuvan ehdokkaana sekä Oscar- että Golden Globe -gaalassa.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Viimeisen metron vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Ellen Andrea Wang

Ellen Andrea Wang (s. 10. lokakuuta 1986 Gjøvik) on norjalainen kontrabasisti ja laulaja-lauluntekijä, jonka musiikissa yhdistyvät jazz-, pop- ja rockvaikutteet. Hän on soittanut myös toissijaisesti sähköbassoa.
Wang aloitti lapsena viulunsoiton, mutta siirtyi 16-vuotiaana kontrabassoon. Hän opiskeli muiden muassa Bjørn Kjellemyrin johdolla Norjan valtiollisessa musiikkikorkeakoulussa, Oslossa. Vuonna 2009 hän perusti Jon Audun Baarin, Harald Lassenin ja Jonas Kilmork Vemøyn kanssa Pixel-jazzyhtyeen. Se on levyttänyt Cuneifrom Recordsille ja saanut kansainvälistä tunnustusta.
Soolodebyyttinsä Wang teki vuonna 2014 albumilla Diving, jota seurasi toinen albumi Blank Out vuonna 2017. Jälkimmäinen toi Wangille Spellemann-palkintoehdokkuuden jazzkategoriassa. Hän on myös toiminut Hanna Paulsbergin ja Rohey Taalahin kanssa Gurls-triossa, jonka debyyttialbumi Run Boy, Run ilmestyi vuonna 2018. Lisäksi hän on tehnyt yhteistyötä Dag Arnesenin, Marilyn Mazurin, Manu Katchén ja Bugge Wesseltoftin kanssa.
Hatem Ben Arfa

Ura

Olympique Lyonnais'n riveissä pinnalle noussut Ben Arfa teki todellisen läpimurtonsa Ranskan jalkapalloeliittiin kaudella 2007-08, jolloin hän oli päävalmentaja Alain Perrinin luottomies avauskokoonpanossa. Samalla kaudella Ben Arfa sai näyttömähdollisuuksia myös Ranskan maajoukkueessa, mutta EM-kisoihin 2008 Raymond Domenech ei miestä kelpuuttanut.
Kesällä 2008 Ben Arfa jätti Lyonin neljän mestaruuskauden jälkeen ja siirtyi 12 miljoonan euron siirtosummalla Olympique de Marseilleen.

Maajoukkueura

Hatem Ben Arfalla oli mahdollisuus edustaa maajoukkuetasolla myös Tunisiaa, mutta hän päätti kuitenkin edustaa Ranskaa. Ranskan maajoukkueessa Ben Arfa debytoi vuonna 2007. Hän oli myös voittamassa alle 17-vuotiaiden EM-kultaa Ranskan riveissä vuonna 2004.
Neuvotteluvalta (kirja)

Neuvotteluvalta – Miten tulen huippuneuvottelijaksi? on Sami Miettisen ja Juhana Torkin vuonna 2008 kirjoittama neuvottelutaidon opaskirja.
Kirjan mukaan neuvottelutaidot ovat ihmisten yhteisöllisten suhteiden kantava voima. Kirjassa sosiaalinen elämä esitetään jatkuvana neuvotteluna, jossa pärjätäkseen on oivallettava keiden kanssa kannattaa neuvotella ja millä tavalla.
Neuvotteluvalta esittelee neljää hyvän neuvottelijan perusominaisutta: vallan, analyyttisyyden, sosiaalisuuden ja periaatteellisuuden. Kirjoittajat vertaavat näitä neljää ihmisen lihaksiin, aivoihin, sydämeen ja sieluun.
Helsingin Sanomat on käyttänyt kirjassa esitettyä teoriaa huippupolitiikkojen neuvottelutaitojen arviointiin.
Salkhad

Historia

Vanhassa testamentissa Salkhad mainitaan nimellä Salka antiikin aikana se oli yksi Houranin alueen merkittävistä asutuskeskuksista. Beduiiniheimo Banu Kalbin päällikkö Hassan bin Mismar joko rakennutti tai laajensi aiemmin olemassa ollutta linnoitusta Salkhadissa vuosina 1073-1074. Linnoitus oli tukikohta beduiinien fatmidien hallitsemaa Damaskosta vastaan tekemillä sotaretkillä. Fatimidien valtaa Syyriassa seurasivat seldžukit, buridit ja zangidit. Salkhad oli läänityksenä useiden eri hallitsijoiden käsissä ja usein sama hallitsija hallitsi myös läheistä Bosra n kaupunkia. Salkhadin linnoitusta laajennettiin merkittävästi aijubidien valtakaudella. 'lzz al-Dln Aybak al-Mu'azzamin hallitessa aluetta läännityksenä vuosina 1214-47 sitadelliin tehtiin suuria laajennustöitä, minkä lisäksi paikalle rakennettiin kaksi karavaaniseraljia ja moskeija. Aybakin jälkeen Salkhadia hallitsivat aijubidien suvun suorat jäsenet.
Vuonna 1260 Salkhadin hävittivät alueelle saapuneet mongolit, joita seurasi Egyptin mamelukkihallitsija Baibars. Salkhadin ja läheisen Bosran strateginen merkitys alkoi vähetä. Se hylättiin lopulta kokonaan osmanien vallattua Syyrian vuonna 1516. Alueen asuttivat uudelleen Libanonista muuttaneet druusit 1800-luvulla. Vanhan linnoituksen rauniot sijaitsevat edelleen kaupungissa kohoavalla jyrkällä kukkulalla.
Eino Kaakkolahti

Eino Vihtori Kaakkolahti (25. huhtikuuta 1929 – 25. kesäkuuta 2014) oli suomalainen pesäpalloilija, joka pelasi useimmat vuotensa Jyväskylän Kirissä.
Eino Kaakkolahti valittiin vuoden pesäpalloilijaksi 1961 etenkin loistavan ulkopelinsä ansiosta. Vuonna 1953 Jyväskylän Kiri pelasi SM-sarjassa koko kauden ilman yhtään tappiota. Kaakkolahti pelasi 15 Itä–Länsi-ottelua ja valittiin kuusi kertaa vuoden lukkariksi. Hän menestyi 1950-luvulla myös mäkihyppääjänä.
Vuosina 1973–74 Kaakkolahti oli pesäpalloliiton varapuheenjohtaja. Vuonna 1992 hän sai liikuntaneuvoksen arvonimen ja vuonna 2001 Pro Urheilu -mitalin. Kaakkolahti on nimetty pesäpallon kunniagalleriaan ja Suomen urheilun Hall of Fameen.
Eino Kaakkolahden pikkuveli Matti Kaakkolahti on mäkihypyn SM-mitalisti ja on pelannut pesäpalloa SM-sarjassa.
Seepiat

Rakenne

Seepian vartalo koostuu vaipasta ("ruumis"), päästä sekä kymmenestä lonkerosta, joista kaksi on muita pidempiä  pyyntilonkeroita.
Seepioiden vaippa on pussimainen, solakka. Sen selkäpuolella on kilpimäinen sisäinen tukiranka, nk. valaansuomu tai "seepiansuomu". Ruumiin kyljessä on eväreunus, pitkä poimu, jonka aaltomaisen liikkeen avulla seepia liikkuu eteenpäin. Seepiat voivat vaihtaa selkäpuolen väritystään kuten kameleontit kromatoforiensa, eli väripigmenttisolujensa avulla. Vatsapuoli on valkoinen.
Seepioiden kuori on sisäinen, se sijaitsee näkymättömissä eläimen vaipan alla. Se antaa seepialle sen tunnusomaisen muodon. Kuori on huokoinen, sen alapuolella on mikroskooppisia ilmalokeroita, joihin vettä sisään tai ulos pumppaamalla eläin säätelee ominaispainoaan, joten sen ei tarvitse tarvitse aktiivisesti uida uintisyvyytensä säilyttämiseksi. 
Seepioilla on kaksi kidusta, jotka sijaitsevat vatsapuolen vaippaontelon perällä. Kiduksilla on kummallakin oma sydämensä. Seepioilla on hyvin tehokas verenkiertojärjestelmä. Niiden veri on sinistä. 
Seepialajit ovat tavallisesti 15–25 cm pituisia vaipan pituudella mitaten, mutta suurin laji, australialainen Sepia apama voi saavuttaa 50 cm vaipanmitan ja painaa 10 kg.

Ravinto ja ruokailu

Seepiat ovat petoja, jotka pyytävät ruokansa lähinnä väijytyksestä sinkoamalla imukupilliset pyyntilonkeronsa saaliiseen. Ne paloittelevat saaliin sarveisnokallaan ja raastavat sen ihon rikki erityisellä raastinkielellä, radulalla. Seepiat syövät katkarapuja ja muita äyriäisiä, pikkukaloja, muita nilviäisiä ja jopa omia lajitovereitaan.

Kalastus ja käyttö

Seepiat ovat runsaslukuisia ja niitä pyydetään ahkerasti etenkin Välimerellä ja Itä-Aasiassa. Siellä ne ovat suosittua ja yleistä ruokaa.
Ainakin antiikin ajoista seepioiden mustetta on käytetty väriaineena. Seepioiden kalkkikuoria, valaansuomuja, myydään häkkilintujen ja lemmikkikilpikonnien kalkinlähteeksi. Niitä on käytetty myös kultaseppien valumuottien ja hiontapulverin valmistamiseen.
Sarasvati

Sarasvati (Saraswati; devanagari: सरस्वती, IAST: Sarasvatī) on hindulainen taiteen, oppimisen ja viisauden jumalatar. Sarasvati tarkoittaa myös "virtaavaa", ja se onkin suuren kuivuneen joen uoma Indus-joen itäpuolella.
Sarasvati on ensimmäinen hindujen suurista jumalattarista, toiset kaksi olivat Lakshmi ja Durga. Sarasvati on luojajumala Brahman kumppani.
Sarasvati on oppimisen ja taiteen (kuten musiikin) jumalatar. Häntä palvotaan myös totuuden ja anteeksiannon jumalattarena. Sarasvati symboloi myös hedelmällisyyttä ja menestystä, sekä aitoutta ja luovuutta, erityisesti kommunikaation (kuten kirjallisuuden ja puheen) alueella. Sarasvati on ainut jumalatar, jota kaikki kolme suurta jumalaa (Brahma, Vishnu ja Shiva) kunnioittivat.
Sarasvati kuvataan usein kauniina, vaaleana, valkoisiin pukeutuneena naisena, joka istuu valkoisella lootuksen kukalla joen äärellä. Hän ei käytä koruja tai kultaa kuten Lakshmi, vaan pukeutuu vaatimattomasti. Saraswatilla on neljä kättä, jotka edustavat oppimisen neljää ominaisuutta: ajatusta, älykkyyttä, valppautta ja omanarvontuntoa.
Hän pitää kädessään kirjaa, joka sisältää pyhiä kirjoituksia, helminauhaa kuvaten meditaation ja hengellisyyden merkitystä, kulhoa pyhää vettä kuvaten puhtauden ja luovuuden voimaa, ja vina-soitinta kuvaten hänen kiinnostustaan taiteisiin.
Hänen lähelleen sijoitetaan usein valkoinen joutsen. Pyhän joutsenen sanotaan kykenevän juomaan maidon erikseen veden ja maidon sekoituksesta, minkä vuoksi se edustaa kaksijakoisuutta hyvän ja pahan sekä ikuisen ja hetkellisen välillä.