google/wiki40b huggingface dataset:
Besarion Gugušvili

Besarion Gugušvili (georg. ბესარიონ გუგუშვილი, s. 1945) on georgialainen poliitikko. Presidentti Zviad Gamsakhurdian liittolaisena hän toimi Georgian pääministerinä elokuusta 1991 tammikuuhun 1992. Gugušvili pitää itseään edelleenkin Georgian laillisena pääministerinä.
Gugušvili sai 1995 poliittisen turvapaikan Suomesta ja asuu Vantaalla.
Pitkät kihlajaiset

Juoni

Ensimmäisen maailmansodan aikana viisi sotilasta tuomitaan kuolemaan itsensä tahallisesta silpomisesta. Heidät lähetetään ei-kenenkään-maalle Ranskan ja Saksan juoksuhautojen väliin. Vaikuttaa siltä, että he kaikki kuolivat myöhemmin syttyneessä taistelussa, mutta erään kuolemaantuomitun sotilaan, Manechin, kihlattu Mathilde ei usko tämän kaatuneen. Luopumatta toivosta hän alkaa seurata vihjeitä selvittääkseen mitä rintamalla tapahtui. Mathildea ajaa eteenpäin usko siihen, että Manech tulee takaisin, sillä ennen sotaan lähtöään Manech takoi heidän kotikirkkonsa kelloon kirjaimet "MMM" eli "Manech Aime Mathilde" (Manech rakastaa Mathildea. Lausuttaessa ranskan sana aime kuulostaa samalta kuin kirjain m.)
Tutkiessaan tapahtunutta Mathilde saa selville myös muiden neljän kuolemaantuomitun tarinat ja yksityisetsivän avulla yrittää selvittää kaikkien viiden kohtalon.
Tarinaa kerrotaan sekä Mathilden näkökulmasta vuonna 1920 että rintamalta muutama vuosi aiemmin.
Pohjoinen Baskimaa

Pohjoinen Baskimaa (baskiksi Iparralde tai Ipar Euskal Herria), myös Ranskan Baskimaa, käsittää Baskimaan pohjoiset, Ranskan puolella sijaitsevat osat. Se koostuu Pyrénées-Atlantiquesin departementissa sijaitsevista Basse-Navarren, Labourdin ja Soulen historiallisista maakunnista.
Alueella toimii poliittinen liike, joka ajaa departementin jakamista kahtia, Baskimaan departementtiin (Pays Basque) ja Béarnin entisen provinssin käsittävään osaan. Ranskan Baskimaassa toimii baskien Abertzaleen Batasuna -puolue sekä puolisotilaallinen baskien itsenäisyyttä ajava Iparretarrak-järjestö.
August Förster

August Förster (käytetään myös kirjoitusasuja ”Foerster” ja ”Forster”), virallisesti August Förster GmbH Kunsthandwerklicher Flügel-und-Pianobau on saksalainen pianoja valmistava yritys, joka työllistää noin 40 henkilöä ja tuottaa arviolta 120 flyygeliä ja 150 pystypianoa vuodessa.

Historia

Yhtiön perustaja August Förster avasi pienen pianoliikkeen Löbaussa Saksassa 1. huhtikuuta 1859 ja laajensi sen tehtaaksi Löbaun Jahn-kadulle vuonna 1862. Yhä käytössä olevan tehtaan tilojen laajennuksesta ja modernisoinnista huolehti Försterin perhe, joka vastaa edelleen korkeatasoisten aitojen August Förster- pianojen tuotannosta.
Vuonna 1897 Caesar Förster jatkoi isänsä Augustin työtä tehtaan johtajana, ja avasi toisenkin tehtaan Georgswaldeen (Jiříkov), Böömiin (myöhemmin Tšekkoslovakia ja Tšekin tasavalta) vuonna 1900.
Vuonna 1945 Georgswalden tehdas kansallistettiin. Uuden valtion kontrollin alaisuudessa se valmisti monia laadukkaita pianoja, mutta vuodesta 1945 alkaen tšekkiläisvalmisteisilla pianoilla ei ole enää ollut yhteyttä saksalaiseen August Försteriin. Tätä ”toista” August Försteriä, jonka pianoja myydään nykyään Kanadaan ja tiettyihin Euroopan maihin, valmistaa Tšekin tasavallassa nykyään Petrof-yhtiö.

Huomattavia asiakkaita

Monet merkittävät muusikot ovat suosineet saksalaisvalmisteisia Förster-pianoja. Näistä mainittakoon Richard Strauss ja Sergei Prokofjev, jotka molemmat omistivat Förster-pianot, sekä Giacomo Puccini, joka sävelsi lukuisia oopperoitaan Förster-pianolla. Robert Fischer ja Anton Kuerti on myös noteerattu August Försterin pianoja arvostavina muusikkoina.

Palkintoja

Förster-pianot ovat saaneet monia palkintoja, mukaan lukien ”Verleihung der Goldmedaille für den Rokokoflügel” -palkinnon vuonna 1987 laadukkuudestaan ja soinnistaan.
Larry Finen The Piano Bookissa saksalaisvalmisteinen August Förster -piano saa korkeimman mahdollisen arvosanan suorituskyvystään, laadukkuudestaan ja luotettavuudestaan (Finen käyttämä termi yleiselle kestävyydelle). Hänen Group 1: Highest Quality Performance Pianos pitää nykyaikaista August Förster -pianoa laadukkaampana kuin sellaisia kansainvälisesti arvostettuja merkkejä kuin  C. Bechstein, Fazioli, Grotrian-Steinweg ja Steinway & Sons. Fine ylistää Försteriä sen ”huomattavasta bassosta” ja panee merkille Rennerin koneiston tietynlaisen ”herkkyyden”.

Populaarikulttuurissa

August Förster -piano on keskeisessä osassa muun muassa Roman Polańskin vuoden 2002 elokuvassa Pianisti.
Kemiönsaaren helluntaiseurakunta

Pingstförsamlingen på Kimitoön - Kemiönsaaren Helluntaiseurakunta on kaksikielinen helluntaiseurakunta Kemiössä, Varsinais-Suomessa. Se on rekisteröity yhdistykseksi 20. tammikuuta 1927, ja sillä on oma rukoushuone Tabor. Toimintamuotoina ovat jumalanpalvelukset, rukouskokoukset ja pienryhmät kodeissa.

Historia

Ensimmäiset aikuiskasteet Kemiössä toimitettiin vuonna 1920, mutta vasta vuonna 1922 juhannuspäivänä muodostettiin seurakunta nimeltään Tabor-seurakunta. Perustavassa kokouksessa oli 34 henkeä, joista 14 oli kastettu samana päivänä Långvikenissä. Ensimmäisiä kokouksia vietettiin eräässä puusepänverstaassa, jonka omistaja oli luovuttanut tätä tarkoitusta varten. Vuonna 1924 seurakunta hankki Rekun kylästä talon, josta tehtiin rukoushuone, joka oli käytössä vuosina 1925−1936. Vuonna 1936 rakennettiin Kemiön kirkon lähellä olleelle lammaslaitumelle rukoushuone Tabor. Aluksi seurakunta oli paikalla vain vuokralla, mutta se lunastettiin omaksi vuonna 1949. Vuonna 1937 Taalintehtaalla ollut Kemiön Tabor-seurakunnan rukouspiiri muodosti oman Siion-seurakuntansa. Seurakunta oli suomenkielinen, ja oli osin seurausta Kemiönsaaren suomenkielisten helluntailaisten ryhmän vetäjän maanviljelijä Juho Salosen ja erään Tabor-seurakunnan ruotsinkielisen saarnaajan erimielisyyksistä, sillä ne olivat johtaneet suomenkielisten omiin, paikasta toiseen kiertäviin kokouksiin. 1954 seurakunnat yhdistyivät, ja seurakunnan nimeksi tuli Pingstförsamlingen på Kimitoön (Kemiönsaaren helluntaiseurakunta). Monet suomenkieliset helluntailaiset kuitenkin jatkoivat omaa erillistä toimintaansa rukouspiirinä eivätkä liittyneet uuteen seurakuntaan. Tämä ryhmä kokoontui kodeissa 1960-luvun loppuun asti. Vuonna 1992 seurakunnassa oli 61 jäsentä.
Okslammi (Jämsä)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 9,9 hehtaaria, se on 600 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Saajoen valuma-alueella (14.27), jonka Rumaojan–Myllyojan valuma-alueeseen (14.273) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 125,3 metriä mpy.
Robert Remak

Robert Remak (26. heinäkuuta 1815 – 29. elokuuta 1865) oli preussilainen embryologi, fysiologi ja neurologi. Remak sai lääkärin tutkintonsa vuonna 1838 Berliinin Humboldt-yliopistosta, missä hän opiskeli Johannes Müllerin oppilaana. Tutkinto käsitteli neurologiaa. Remak sai selville sen, että solun alkuperä on toinen, jakautunut solu. Kyseessä on siis solunjakautuminen. Saavutuksistaan huolimatta Remak sai täyden professiouden vasta hyvin vanhana, ja silloinkin häneltä kiellettiin täyden professoriuden tavallisimmat hyödyt. Syynä oli hänen juutalainen uskonsa.
Remakin poika Ernst Julius Remak oli myös neurologi, ja hänen pojanpoikansa, Robert Erich Remak taas oli matemaatikko, joka kuoli Auschwitzin keskitysleirillä vuonna 1942.
Blue Master

Historiaa

Vuonna 1958 aloittanut Blue Master keskittyi aluksi pari vuotta Seija Lampilan, Helena Siltalan ja Kalevi Korven levytysurien edistämiseen. Erik Lindströmin ja Ingmar Englundin johtamat levytykset olivat muuhun ajan suomalaistuotantoon verrattuna varsin jazz-sävyisiä. Merkin muita artisteja 1960-luvun alkuvuosina olivat Inkeri Ketola, Irmeli Mäkelä ja Juha Vainio.
Onsen

Onsen (jap. 温泉) on nimitys sekä kuumille lähteille että niiden yhteydessä toimiville yleisille kylpylöille Japanissa. Onseneilla on aina ollut suuri merkitys japanilaisessa kulttuurissa ja nykyäänkin ne ovat paikkoja, joissa yhteiskunnan hierarkiat ja työelämän vaativuus voidaan hetkeksi unohtaa.
Onsen ryokan -nimellä tunnetut kylpylämajatalot tarjoavat normaalin majoituksen ja ruokailun lisäksi mahdollisuuden kuumaan kylpyyn majatalon omassa kylpylässä. Kaupungeissa on myös sentō-nimellä tunnettuja yleisiä kylpylöitä. Sentō-nimellä kulkevat kylpylät eivät käytä altaissaan luonnollisesti lämmitettyä vettä. Sen sijaan ne ovat yleensä sähköllä lämmitettyjä.
Rotenburo on ulkoilmassa sijaitseva kuuma lähde. Se voi olla luonnonlähde tai ulkona sisäaltaan vieressä sijaitseva kylpyallas, johon on johdettu vulkaanista kuumaa vettä. Ashiyu on pieni jaloille tarkoitettu kuuma lähde. 
Nykyään lähes kaikissa Japanin onsen- ja sentō-kylpylöissä miehet ja naiset kylpevät erikseen. Ennen kuumaan lähteeseen menoa peseydytään huolellisesti, ja itse kylvyssä ollaan alasti. Onseniin voi ottaa mukaan pienen pyyhkeen, vaikka perinteisesti sitäkään ei pitäisi käyttää. Onsenin vesi saattaa toisinaan olla hyvin kuumaa ja voimakkaasti rikiltä tuoksuvaa. Mitä kuumempaa vesi on, sitä lyhyempi aika vedessä ollaan kerrallaan. 
Onseneita on suuria ja pieniä. Joidenkin hotellien yhteyteen on rakennettu valtavia onsenkylpylöitä, joissa voi olla kymmenittäin erikokoisia ja -näköisiä kylpyaltaita. Näissä vesi voi olla mineraalikoostumukseltaan ja lämpötilaltaan vaihtelevaa. Toisaalta taas pienissä majataloissa on tavallisesti vain yksi tai kaksi pientä kylpyä.
Martinair

Martinair (IATA: MP, ICAO: MPH) on 1951 perustettu hollantilainen rahtilentoyhtiö, jonka päätukikohtana on Amsterdam. Yhtiö lensi aiemmin myös matkustajalentoja, mutta lopetti ne lokakuussa 2011. Yhtiön omistaa Air France-KLM.
Lautignac

Lautignac on kunta Haute-Garonnen departementissa Midi-Pyrénées'n hallintoalueella Ranskassa. Kunnan väkiluku vuonna 2006 oli 258. Lautignacin pinta-ala on 18 km².
Norton Zinder

Norton David Zinder (7. marraskuuta 1928, New York, Yhdysvallat - 3. helmikuuta 2012 New York) oli yhdysvaltalainen biologi, joka tuli tunnetuksi molekyylibiologian tutkimuksestaan. Zinder väitteli Wisconsin-Madison -yliopistosta. Jo väitöskirjaa tehdessään hän tuli tunnetuksi geneettisen transduktion löytäjänä työskennellessään Joshua Lederbergin alaisuudessa. Myöhemmin hän tuli tunnetuksi myös bakteriofageja, jotka sisälsivät RNA:ta, koskevista havainnoistaan.
Zinderistä tuli Yhdysvaltain tiedeakatemian jäsen 1969. Hänellä oli myös tärkeä rooli ihmisen geenistön kartoittamiseksi suunnatun tutkimuksen tiedepoliittisessa tukemisessa. Hän työskenteli Rockefeller-yliopistossa johtaen omaa laboratoriotaan lähes kuolemaansa saakka.
Zinderille myönnettiin Yhdysvaltain tiedeakatemian palkinto molekyylibiologiassa vuonna 1966.
Fortune 500

Fortune 500 on yhdysvaltalaisen Fortune -talouslehden vuosittain julkaisema luettelo yhdysvaltalaisista julkisista yhtiöistä järjestettynä liikevaihdon mukaiseen suuruusjärjestykseen. Luetteloa voidaan tarkastella yhtiön web-sivuilla useilla valintaperusteilla. Yhtiö julkaisee myös maailmanlaajuista Fortune Global 500 -listaa, johon lehti listaa yhdysvaltalaisia ja kansainvälisiä pörssiyrityksiä liikevaihdon mukaan. 
Toinen yhdysvaltalainen talouslehti Forbes julkaisee vastaavanlaista luetteloa julkisesti noteeratuista pörssiyhtiöistä (Forbes Global 2000), jossa suuruuden kriteereinä käytetään liikevaihtoa, tilikauden tulosta, taseen loppusummaa ja yhtiön markkina-arvoa.
Lisäksi esimerkiksi luottoluokitusyhtiö Standard & Poor's ylläpitää S&P 500 -listaa (osakeindeksiä) 500:sta markkina-arvoltaan suurimmasta yhdysvaltalaisesta pörssiyhtiöstä.
Imulaite

Imulaite on lääketieteellinen instrumentti jota käytetään oksennuksen ja muiden eritteiden poistamiseen esimerkiksi potilaan hengitysteistä. Laite koostuu imurista, letkusta ja säiliöstä johon imetty aines kerääntyy. Imulaitteet ovat nykyisin tavallisesti kannettavia ja akkukäyttöisiä jotta ensihoitajat voivat ottaa ne mukaan potilaan luokse.
Tähdet kertovat (albumi)

Merkitys

Tähdet kertovat on yksi yhtyeen merkittävimmistä ja tunnetuimmista, ja monet fanit pitävät sitä yhtenä parhaista Lapinlahden Lintujen albumeista. Myös Lapinlahden Lintujen kosketinsoittaja-laulaja Pekka Hedkrok on todennut että levyllä yhtye oli hyvässä vireessä. Hänen mukaansa levyllä oli aiempia julkaisuja enemmän "raivoa ja nostetta".
"Sedät jaksaa heilua" -kappale kohosi aikoinaan hitiksi ja tunnetaan edelleen Lapinlahden Lintujen tunnuskappaleena. Lapinlahden Lintujen historiikin toimittanut Jukka Lyytinen mainitsee levyn parhaana kappaleena "Aimon virren". Tapio Liinojan mukaan kappale kertoi hänen lapsuudenaikaisesta tuttavastaan Aimosta, johon kappale ja siitä tehty musiikkivideo tuttujen keskuudessa nopeasti yhdistettiinkin. Albumilla yhtye esiintyi kaikkein klassisimmassa kokoonpanossaan, mutta jo levyn julkistamisvaiheessa Markku Toikka oli lähtenyt yhtyeestä, ja albumin julkaisemisen jälkeen yhtyeen kokoonpano hajosi muutamassa vuodessa.
Viikate on tehnyt "Aimon virrestä" coverin levylleen Valkea ja kuulas.

Tyyli

Tyylillisesti Tähdet kertovat sijoittui välivaiheeseen Lapinlahden Lintujen 1980-luvulla päällimmäisenä olleen perinteisen huumorimusiikkisuuntauksen ja 1990-luvulla alkaneen rock-suuntauksen (jota erityisesti vuoden 1992 ilmestynyt Grrr! edusti) välille. Tähdet kertovat oli myös ensimmäinen Lapinlahden Lintujen albumi, jolla esiintyi yhtyeen ensimmäinen vakituinen kitaristi Puka Oinonen.
Vallikynsimö

Ulkonäkö ja koko

Vallikynsimö kasvaa 15–30 cm korkeaksi. Varsi on hoikka, haaraton tai haarova ja tähtikarvainen. Varren tyvellä on lehtiruusuke. Varren puoliväliin saakka vuorottain kasvavat lehdet ovat ruusukelehtiä pienempiä. Lehtiä kasvaa myös haarojen tyvillä. Lehdet ovat leveän herttamaisia, sepiviä ja hammaslaitaisia. Valkoiset kukat, jotka ovat halkaisijaltaan 2–4 mm, ovat kukintona latvassa melko pitkien perien päässä. Punertava kukkapohjus erottuu selvästi. Suomessa vallikynsimö kukkii touko-kesäkuussa. Kuihduttuaan kukat muuttuvat soikeiksi, sirottaviksi siemenkodiksi, liduiksi.
Vallikynsimö muistuttaa suuresti samoilla kasvupaikoilla viihtyvää keltakynsimöä (Draba nemorosa).

Levinneisyys

Vallikynsimöä tavataan lähes ainoastaan Euroopasta, jossa sen levinneisyysalue ulottuu etelässä Portugalista Bulgariaan, pohjoisessa Britteinsaarille, Fennoskandian eteläosiin ja Viroon. Yleisin laji on Etelä-Euroopassa. Euroopan ulkopuolella laji kasvaa harvinaisena Pohjois-Afrikassa, Lähi-idässä ja Keski-Aasiassa. Suomessa vallikynsimö on harvinainen ja lajia tavataan satunnaisesti lounaissaaristossa ja Ahvenanmaalla. Lajista on havainto myös Keski-Pohjanmaan rannikolta.

Elinympäristö

Vallikynsimö viihtyy paahteisilla kalliokedoilla ja hakamailla kalkkipitoisella alustalla, ja muureilla ja valleilla. Se hyötyy laidunnuksesta, joka pitää kasvupaikkoja avoimina. Se on harvinaistunut laidunnuksen loputtua.
Jehovan todistajista eriytyneet liikkeet

Alkuaikojen jakautumiset

Ensimmäiset jakaantumiset tapahtuivat jo 1900-luvun alussa, vain hieman Raamatuntutkijoiden liikkeen perustamisen jälkeen. Ensimmäisistä jakaantumisista syntyneisiin liikkeisiin kuuluivat esimerkiksi "Uuden Liiton Raamatuntutkijat" ja "Vapaat Raamatuntutkijat".
Vuonna 1919 Paul S. L. Johnson, Russellin läheinen ystävä, perusti Maallikoiden kotisaarnaajaliikkeen (Laymen's Home Missionary Movement). Liike aloitti heti voimakkaan hyökkäyksen Joseph Franklin Rutherfordia vastaan. Rutherford oli noussut Jehovan todistajien johtohenkilöksi Russellin kuoleman jälkeen.
Elliott Kenan Kamwana perusti 1900-luvun alussa Itä-Afrikkaan Kitawala-liikkeen, joka perustui Vartiotorni-seuran oppeihin. Liikkeellä sinällään ei ollut mitään tekemistä Jehovan todistajien Vartiotorni-seuran kanssa.

Myöhemmät jakaantumiset

Myöhempiin jakaantumisiin kuuluvat esimerkiksi "Aamunkoiton Raamatuntutkijoiden seura" ja "Kansainvälinen raamatuntutkijoiden liitto". Itä-Euroopassa toimii True Faith Jehovah's Witnesses, joka syntyi rautaesiripun taakse jääneiden Jehovan todistajien pitäydyttyä Rutherfordin aikaisessa opissa.

Modernit jakaantumiset

Moderneja jakaantumisia voidaan kutsua myös "Internet-ajan jakaantumisiksi". Näistä merkittävin on 2004 perustettu "Herran Todistajat" -liike. Liikkeen perustaja toimi amerikkalainen matemaatikko Gordon Richie, joka erotettiin Jehovan todistajien seurakunnasta vuonna 1996. Ritchien mukaan Jehovan todistajat olivat "ainoa tosi uskonto" vuoteen 2004 asti, kunnes hän perusti oman liikkeensä.
Toinen merkittävä modernin ajan jakaantuminen tapahtui 2007 kun Greg G. Stafford perusti "Jahin kristilliset todistajat" -liikkeen. Ennen liikkeen perustamista hän tuli tunnetuksi Jehovan todistajien oppeja puolustavasta kirjastaan "Defending Jehovah's Witnesses". Hän kuitenkin erosi Jehovan todistajien seurakunnasta ja perusti oman ryhmittymänsä. Jakaantumisen syy ei ollut niinkään oppinäkemyksissä, vaan tavassa, jolla Jehovan todistajien virallista organisaatiota johdetaan. Stafford jatkaa yhä Jehovan todistajien oppien puolustamista, vaikka hän virallisesti onkin eronnut ja toimii oman liikkeensä parissa.
OVV Asuntopalvelut

OVV Asuntopalvelut on vuokra-asuntojen välittämiseen erikoistunut ketju Suomessa. OVV aloitti toimintansa Turussa vuonna 1994 nimellä Opiskelijoiden Vuokravälitys ja toimii nyt franchising-periaatteella 12 opiskelijapaikkakunnalla: Helsingissä, Hyvinkäällä, Joensuussa, Jyväskylässä, Lahdessa, Lappeenrannassa, Kuopiossa, Oulussa, Pieksämäellä, Porissa, Raumalla, Tampereella ja Turussa. Jokaisesta toimistosta vastaa itsenäinen yrittäjä.
OVV:n palveluihin kuuluu nykyään myös asuntojen myynti sekä toimitilojen välitys. 
OVV kuuluu Investors House -konserniin.
Kouvolan Teatteri

Kouvolan Teatteri on Kouvolassa toimiva ammattiteatteri. Se toimii Kouvolan Sivistys- ja urheilutalossa.

Historia

Kouvolassa 1910-luvulla toimintansa aloittanut Kouvolan Työväennäyttämö ja vuonna 1928 perustettu Rautatieläisten Näyttelijät toimivat molemmat kerhonäyttämöinä ja sotien aikana työväenopiston piiri ylläpiti näyttämöharrastusta. Kouvola-Seura perusti teatterijaoston, joka suunnitteli amatööriteatterin luomista syksyllä 1949. Sen tarkoituksena oli saada useat paikkakunnalla toimineet näytelmäkerhot yhteistoimintaan. Jaosto sai harjoittelukäyttöönsä Kymen Lukon huoneiston ja vuonna 1950 perustettiin Kouvola-Seuran Näyttelijät. Meni kuitenkin pari vuotta ennen kuin näytelmiä pystyttiin esittämään johtuen heikosta taloudesta. Tilanne parani hieman Sulo Ahtisen tullessa teatterinjohtajaksi vuonna 1952.
Kouvola-Seuran Näyttelijät vaihtoivat nimensä muotoon Kouvolan Teatteri vuonna 1956 ja seuraavana vuonna kauppala alkoi antaa tukea sille. Varsinainen teatteri aloitti toimintansa vuonna 1960, kun Sivistys- ja urheilutalon laajennusosa valmistui. Teatterin rakentamisen mahdollisti vuoden 1958 tilinpäätöksen yhteydessä syntynyt säästö, josta osa tarkoitettiin teatteritaloa varten. Kouvolan Teatteri oli laitteistoltaan ja teatteriteknillisesti aikansa tasoa. Talon on suunnitellut Kouvolassa aikanaan laajalti vaikuttanut arkkitehti Eero A. Kajava.
Ammattiteatterin avajaisesityksenä 22. lokakuuta 1960 oli Walentin Chorellin "Ruoho" ja se sai kohtuulliset arvostelut niin paikallisissa kuin valtakunnallisissa lehdissä. Henkilökuntapulan takia teatteri ei pystynyt esittämään esimerkiksi suuria kansannäytelmiä toiveista huolimatta. Toinen näytäntökausi aloitettiin lähes kokonaan uudistetulla henkilökunnalla, kun teatteria kohtaan oli esitetty voimakastakin kritiikkiä muun muassa näytelmävalinnoista.
1980-luvulla teatterin johtokunta päätti, että teatterissa keskityttäisiin esittämään enimmäkseen kotimaista näytelmäkirjallisuutta ja suosittuja esityksiä olivat muun muassa "Masurkka", Iloinen leski" ja "Kouvola-kabaree". Vuonna 1985 näytelmä "Taisteleva Hella" jouduttiin poistamaan tekijänoikeuksien rikkomisen takia, koska näytelmässä esitettiin yksityistä kirjeenvaihtoa.
Lauri Väärän tultua teatterinjohtajaksi 1980-luvun lopulla alettiin teatterissa suosia musiikkiteoksia. Tämä trendi jatkui aina 1990-luvulle asti.

Nykyaika

Nykyisin teatterin vakituiseen henkilökuntaan kuuluu hieman alle 40 henkilöä, joista 11 on näyttelijöitä. Lisäksi teatterilla on käytössään vierailevia näyttelijöitä ja iltahenkilökuntaa.
Teatterin suurella näyttämöllä on 353 paikkaa. Teatteritalossa toimii mysö pienempi näyttämö eli klubi, jossa paikkoja on 100–120. Katsojia teatterissa on keskimäärin näytäntökaudella 40 000.
Teatterinjohtajana toimi vuodesta 2002 Henrik Timonen. Hän jäi eläkkeelle vuoden 2017 alussa, jolloin tehtävässä aloitti Tiina Luhtaniemi.
Toivo Aro (uimahyppääjä)

Toivo Nestori Aro (synt. Ahlstedt, 9. helmikuuta 1887 Helsinki – 8. lokakuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen uimahyppääjä, pankinjohtaja ja urheiluvaikuttaja. 
Aron vanhemmat olivat talonomistaja Henrik Gustaf Aro (ent. Ahlstedt) ja Mariana Karoliina Forsell. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseosta 1906 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1917 ja filosofian maisteriksi 1919. Aro oli Helsingin suomalaisen säästöpankin palveluksessa eri tehtävissä vuodesta 1919 alkaen ja oli viimeksi pankin toimitusjohtajana 1925–1957.
Aro oli ensimmäinen suomalainen kansainvälisen tason uimahyppääjä. Hän osallistui kaksiin olympiakisoihin. Lontoon kesäolympialaisissa 1908 hän selviytyi kerroshypyissä alkulohkostaan jatkoon toisena ruotsalaisen Robert Anderssonin jälkeen. Välierässään Aro oli neljän ruotsalaisen joukossa kolmas. Hän selviytyi loppukilpailuun, mutta ei siinä kilpaillut, sillä hänelle ei kerrottu, milloin kilpailu järjestetään. Tukholmassa 1912 Aro selviytyi kerroshypyissä ja suorissa kerroshypyissä loppukilpailuun, joista ensin mainitussa hän sijoittui kahdeksanneksi ja jälkimmäisessä viidenneksi.
Aro voitti urallaan kerroshyppyjen Suomen-mestaruuden vuosina 1910 ja 1912 sekä suorien hyppyjen Suomen-mestaruuden vuosina 1907 ja 1910–1912.
Myöhemmin Aro työskenteli pankinjohtajana ja toimi urheiluvaikuttajana. Hän toimi SVUL:n hiihtojaoston puheenjohtajana vuosina 1916–1930, Suomen Uimaliiton puheenjohtajana 1928–1946 ja Suomen Ladun puheenjohtajana 1938–1940. Vuosina 1917–1918 hän toimi Suomen Urheilulehden päätoimittajana. Aro oli merkittävä taustavaikuttaja Yrjönkadun uimahallin rakentamisessa Helsinkiin. Hänelle myönnettiin vuonna 1957 SVUL:n hakemuksesta Suomen liikuntakulttuurin ja urheilun suuri ansioristi.