google/wiki40b huggingface dataset:
Kairala

Kuolajärven historiallinen kunta

Kuolajärvi oli laajempi kyläkokonaisuus, joka levittäytyi 18 km:n matkalle pohjois-etelä-suuntaisen Alajärven, Ylijärven ja Aapajärven muodostaman järviketjun rannoille ja koostui neljästä osasta: Ylipäästä, Mikkolanniemestä, Keskiniemestä ja Alapäästä. Kylässä oli 1930-luvulla noin 400 asukasta ja 50–60 taloa. Nykyinen Kairala vastaa silloista Keskiniemeä, joka oli kylän keskuspaikka ja jossa sijaitsi Kairala-niminen talo.
Järvialueen maantieteellisen nimen mukaan muodostunutta kuntaa kutsuttiin nimellä Kuolajärven kunta, aina vuoteen 1936 saakka, jolloin nimi muutettiin nimeksi Salla. Samalla muutettiin silloisessa Kuolajärven kunnassa sijainnut Sallansuu - niminen kylä, Salla – nimiseksi kirkonkyläksi. Puhuttaessa nykyisestä Kairalasta ( ven. Кайралы, Kairaly ), tarkoitetaan Suomen Neuvostoliitolle luovuttamaa, Kuolajärven kylän Keskiniemessä sijaitsevalle alueelle  sotien jälkeen muodostunutta venäläistä taajamaa.
Nestori Tanelinmäki

Jakko Nestori Tanelinmäki (20. heinäkuuta 1895 Kortesjärvi – 16. huhtikuuta 1918 Pölläkkälä, Muolaa) oli suomalainen jääkärialiupseeri. Hänen äitinsä oli Hanna Tanelinmäki omaa sukuaan Girs.

Jääkärikausi

Tanelinmäki työskenteli työmiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 23. joulukuuta 191. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella.
Jättimesiangervo

Ulkonäkö

Jättimesiangervo kasvaa niittymesiangervoon verrattuna korkeammaksi ja sen kukat ovat hieman suuremmat. Jättimesiangervon pysty, jäykkä varsi kasvaa 1–2(–3) metriä korkeaksi. Tyvilehdissä on hyvin suuri päätölehdykkä, usein viisiliuskainen. Lehdet ovat alapinnalta tiheästi harmaan huopakarvaiset. Latvakukinto on tyypiltään kerrannaishuiskilo. Kukat ovat viisi millimetriä leveät, valkoiset tai punaiset. Hedelmänä on kierteinen pähkylä.

Levinneisyys

Jättimesiangervo kasvaa luonnonvaraisena Koillis-Aasiassa: Venäjän kaukoidässä (Sahalin, Kuriilit, Kamtšatka) ja Japanissa. Se kasvaa niityillä ja jokivarsilla.
Hera (maidon osa)

Hera on maidosta juuston valmistuksen yhteydessä erottuva neste. Heraa käytetään useisiin tarkoituksiin, muun muassa herajuustojen (esimerkiksi Ricotta) valmistamiseen, laktoosin teollisen valmistuksen lähtöaineena sekä vasikanjuottorehun raaka-aineena. Kotijuuston valmistuksen yhteydessä ylijäänyttä heraa voi käyttää leipätaikinan nesteenä. Myynnissä on myös herajuomaa, johon on lisätty hedelmämehuja sekä Lactobacillus GG -maitohappobakteereja. 
Hera sisältää proteiineja ja herasta erotettuja proteiineja käytetään laajasti urheilijoiden ja aktiivisten liikunnanharrastajien lisäravinteina. Hera sisältää myös laktoosia eli maitosokeria, vitamiineja, kivennäisaineita, maitohappoa ja pieniä määriä rasvaa.
Mike Portnoy

Ura

Portnoy syntyi ja kasvoi Long Beachissä, New Yorkissa ja kiinnostui musiikista jo varhaisessa iässä. Hän on pitkälti itseoppinut rumpali, mutta otti musiikin teoriatunteja high schoolissa. Tuohon aikaan hän soitti paikallisissa yhtyeissä kuten Intruder, Rising Power ja Inner Sanctum, joista jälkimmäinen julkaisi yhden albumin. Portnoy kuitenkin jätti yhtyeen saatuaan stipendin bostonilaisesta Berkleen musiikkiopistosta. Siellä hän tapasi John Petruccin ja John Myungin, joiden kanssa hän perusti vuonna 1985 yhtyeen nimeltä Majesty, jonka nimi muutettiin myöhemmin Dream Theateriksi.
Portnoy on voittanut useita palkintoja Modern Drummer -musiikkilehden vuosiäänestyksissä, muun muassa sarjoissa Best Recorded Performance ja Best Progressive Rock Drummer, ja hänet on valittu lehden Hall of Fameen.
Dream Theaterin ohella Portnoy on ollut mukana perustamassa useita muita progressiivista rockia ja metalia esittäviä yhtyeitä kuten Liquid Tension Experiment, Transatlantic ja OSI. Vuonna 2010 hän äänitti Avenged Sevenfoldin kanssa albumin Nightmare, jolla hän korvasi albumin tuotannon aikana kuolleen Jimmy ”The Rev” Sullivanin. Hän soitti myös yhtyeen vuoden 2010 live-esiintymisissä.
Portnoy jätti Dream Theaterin syyskuussa 2010 keskittyäkseen muihin projekteihinsa. Nykyisin hän vaikuttaa mm. yhtyeessä Adrenaline Mob ja Sons Of Apollo yhdessä Derek Sherinianin kanssa.

Vaikutteet

Portnoy mainitsee suurimmiksi vaikuttajikseen Neil Peartin ja Frank Zappan. Muita suosikkeja ovat rumpaleista Terry Bozzio, Vinnie Colaiuta, Simon Phillips, John Bonham ja Keith Moon sekä yhtyeistä The Beatles, Queen, Yes, Metallica, Jellyfish, Iron Maiden, U2 ja Jane's Addiction. Hän pitää myös rap-musiikista.

Yksityiselämä

Portnoyn perheeseen kuuluu vaimo Marlene, tytär Melody ja poika Max.
Portnoy menetti äitinsä lentoturmassa 16.11 vuonna 1984. Portnoy kirjoitti tapauksesta myöhemmin kappaleen A Change Of Seasons.
Portnoy on toipuva alkoholisti. Hän sai tästä idean kirjoittaa AA-liikkeen 12 askeleen toipumisohjelmasta kertovan kappalesarjan, joka alkaa albumilta Six Degrees of Inner Turbulence (2002) ja loppuu neljä albumia myöhemmin Black Clouds & Silver Liningsilla (2009).
Portnoy tunnetaan innokkaana keräilijänä, ja hänellä on laaja Dream Theateriin liittyvä kokoelma, joka sisältää muun muassa bootlegeja, julisteita ja lehtileikkeitä. Hän myös videoi ja äänittää kaiken mitä yhtye tekee konserteista harjoituksiin. Tallenteita on julkaistu Portnoyn oman YtseJam Records -levymerkin kautta. Hänen elokuvakokoelmansa sisältää hänen lempielokuviaan kuten 2001: Avaruusseikkailu, Kellopeliappelsiini, Jaakobin painajainen, Pink Floydin The Wall sekä Simpsonien jaksoja ja nyrkkeilyotteluita.
Kinmei

Taustaa

Kinmei tunnettiin luultavasti valtakautensa aikana nimillä Sumeramikoto tai Amenoshita Shiroshimesu Ōkimi (治天下大王), joka tarkoittaa ”suurta kuningasta, joka hallitsee kaikkia maan päällä”. Vaihtoehtoisesti häntä saatettiin kutsua ”Yamaton suureksi kuninkaaksi”. 
Hän oli kruununprinssinä ja nousi valtaan 30 vuoden iässä, kun edellinen keisari Senka kuoli 73-vuotiaana vuonna 539.
Ruskohuiskukerttu

Levinneisyys

Ruskohuiskukerttua esiintyy Länsi-Afrikan rannikolla Sierra Leonesta Kameruniin. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi. Liberian kannaksi arvioidaan 300 000 paria, mutta muuten lajia on kuvattu pääasiassa harvinaiseksi.
ConservAmerica

ConservAmerica, aiemmalta nimeltään Republicans for Environmental Protection (REP), on yhdysvaltalainen järjestö, jonka tarkoituksena on parantaa Yhdysvaltain republikaanisen puolueen asennetta ympäristönsuojeluun. Se perustettiin 1995.
Martha Marks, Kim O'Keefe-Wilkins ja Aurie Kryzuda perustivat REP:n tavattuaan uhanalaisten lajien konferenssissa Chevy Chasessä, Marylandissa, 1995. He olivat kaikki republikaaneja ja huolissaan uuden republikaanienemmistöisen Yhdysvaltain 104. kongressin tekemistä ympäristöpäätöksistä.
Järjestö muutti nimensä nykyiseen muotoonsa alkuvuodesta 2012.
Dave Lindholm

Dave ”Isokynä” Lindholm (oikealta nimeltään Ralf Henrik Lindholm; s. 31. maaliskuuta 1952 Helsinki) on suomalainen kitaristi ja laulaja-lauluntekijä, joka on oman pitkän uransa lisäksi esiintynyt monien muiden nimekkäiden artistien kanssa. Helsinkiläinen Dave muutti Tampereelle 80-luvun alussa. 
Lindholm on levyttänyt suuren määrän sekä suomeksi että englanniksi. Lindholmin tunnetuimpia kappaleita ovat ”Pieni ja hento ote”, ”Jazzikansa tulee”, ”Sitähän se kaikki on”, ”Kaikki menee seinään”, ”Joo, joo, mä rakastan sua”, "Sataa & 22" ja ”Annan kitaran laulaa vaan”.
Rummakkojärvet

Maantietoa

Iso-Rummakon pinta-ala on 2,474 hehtaaria. Se on 450 metriä pitkä ja 150 metriä leveä, ja sen rantaviivan pituus on 0,979 kilometriä. Se sijaitsee pohjoisimpana muista järvistä. Keski-Rummakko on pinta-alataan 1,016 hehtaaria, se on 220 metriä pitkä, 80 metriä leveä, ja sen rantaviivan pituus on 0,472 kilometriä. Pikku-Rummakko on pienin kolmesta järvestä. Se on vain 110 metriä pitkä ja noin 30 metriä leveä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Hauhon alueeseen (35.77), jonka Iso-Roineen alueeseen (35.773) järvi kuuluu. Iso-Rummakon ja Keski-Rummakon vedenpinnan korkeudet ovat 102,5 metriä mpy. Järviin ei ole johdettu muualta metsäojia, mutta niiden luontainen laskuoja alkaa Iso-Rummakosta, laskee Keski- ja Pikku-Rummakoiden läpi. Laskuoja laskee lopulta Pikku-Rummakosta 400 metrin päässä Koijärveen, joka laskee vuorostaan Iso-Roineen Koivulahteen.

Luontoarvoja

Karttaan on merkitty 3,6 kilometriä ja 750 metriä leveä metsäpalsta luonnonsuojelualueeksi. Alueella sijaitsevat Kallioisjärvi, Iso-Rummakko ja Keski-Rummakko. Kallioisjärvestä kuuluu suojelualueeseen vain rannat, mutta molemmat Rummakkojärvet kuuluvat siihen kokonaan.
Triple sec

Triple sec on väritöntä appelsiininmakuista likööriä. Sitä käytetään tuhansissa erilaisissa drinkeissä. Triple secin valmistuksessa käytetään Curaçaon saarella kasvavien appelsiinien kuoria. Curaçaon appelsiinit ovat tavallista kirpeämpiä, ja triple seciin käytetään kypsymättömiä appelsiineja.
Sec tarkoittaa ranskan kielessä kuivaa, mutta triple secin nimessä se viittaa tislaukseen: juoma on väritöntä kolmivaiheisen tislausprosessin jälkeen.
Alkuperäinen triple sec on Cointreau, jonka kehittivät Adolphe ja Edouard-Jean Cointreau Ranskassa. Se on hyvin samankaltainen juoma kuin Curaçao, joka tulee Curaçaon saarelta. Curaçaoa alettiin valmistaa vuonna 1886, Cointreauta vuonna 1849. Triple seciä valmistetaan Ranskassa, Meksikossa, Yhdysvalloissa sekä Curaçaon saarella.
Triple secin alkoholitilavuusprosentti on tyypillisesti noin 30, mutta eri merkeillä se vaihtelee 15 % ja 40 % välillä. Myös alkoholittomia versioita on olemassa.
Béla Jávorszky

Béla Jávorszky (s. 1940) on unkarilainen kirjailija, kääntäjä ja diplomaatti. Hän oli Unkarin suurlähettiläs Helsingissä 1990–1994 ja Tallinnassa 1999–2002.
Jávorszky on esseisti, ja hän on kääntänyt unkariksi suomalaista kirjallisuutta, sekä suomenkielistä että ruotsinkielistä, ja hän esittelee suomalaista kulttuuria Unkarissa. Tästä työstä hän sai neljä kertaa E. W. Ponkalan säätiön tunnustuspalkinnon sekä Antti Wihurin Säätiön pääpalkinnon. Vuonna 1976 Jávorszky sai Suomen valtion ulkomaisen kääntäjäpalkinnon. Hänen tuoreimpia töitään ovat muun muassa Ulla-Leena Lundbergin Isin ja Marsipansoldatenin, Kjell Westön Hägring 38:n, Rosa Liksomin teoksen Hytti nro 6, Leena Krohnin romaanin Erehdys sekä monien suomalaisen runoantologioiden kääntäminen unkariksi.
Alaska (kanirotu)

Alaska on Saksasta peräisin oleva kanirotu. Se on keskikokoinen, ja väriltään musta. Alaskan ihannepaino on noin 3,0-3,7 kilogrammaa.
Wilhelmshavenin laivastontelakka

Historia

Reichsmarinewerft Wilhelmshaven perustettiin ensimmäisen maailmansodan päätyttyä edeltäneen Kaiserliche Werft Wilhelmshavenin raunioille, joka oli lakkautettu sodan päätyttyä. Telakan nimi vaihdettiin vuonna 1935 Kriegsmarinewerft Wilhelmshaveniksi laivaston nimen vaihtuessa Kriegsmarineksi.
Toisessa maailmansodassa telakan tärkeimpänä tuotteena olivat sukellusveneet sekä vaurioituneiden alusten korjaaminen. Vuonna 1945 telakalla oli kaikkiaan noin 17 000 työntekijää. Toukokuussa 1945 puolalaiset ja brittiläiset joukot valtasivat Wilhelmshavenin ja sotatoimien päätyttyä telakan toiminta lakkautettiin. Brittijoukot tuhosivat räjäyttämällä noin 95 % telakan alueesta.
Vuodesta 1957 alkaen osa entisestä telakka-alueesta on ollut laivaston varastona.
ProSieben

ProSieben on saksalainen kaupallinen televisiokanava, jonka ohjelmatarjonta painottuu lähinnä yhdysvaltalaisiin televisiosarjoihin. ProSieben, joka aloitti toimintansa 1. tammikuuta 1989, on Saksan toiseksi suurin yksityinen televisio-asema. Vuodesta 2003 kanavan on omistanut ProSiebenSat.1 Media AG.
Pikku-idis

Kustannusyhtiö Pikku-idis on vuonna 1990 Turussa perustettu erikoiskustantamo, joka muutti vuonna 1991 Helsinkiin ja on julkaissut tähän mennessä noin 40 kirjaa. Se on tullut parhaiten tunnetuksi Bret Easton Ellisin romaanin Amerikan Psykon (1993, suom. Erkki Jukarainen) ensimmäisenä Suomen-kustantajana sekä Jari Tammen Suuresta kirosanakirjasta (1993, 3. laitos 2007 WSOY) ja Suuresta solvaussanakirjasta (2003). Vuonna 1992 ilmestyi valtakunnalliseen rakkauskirjeen kirjoituskilpailuun pohjautunut, kahdestatuhannesta kirjeestä valikoitunut antologia Parhaat rakkauskirjeet. Viimeisimpinä klassikkokäännöksinä ovat ilmestyneet Friedrich Nietzschen Näin puhui Zarathustra (2008) ja Aisopoksen Faabelit (2010). Kustantajana toimiva Jari Tammi on vastannut lähes kaikesta yhtiön toiminnasta taitosta markkinointiin asti.
Kustantamon kirjasarjoihin on kuulunut muun muassa Citygrafia-sarja, jossa on julkaistu Bret Easton Ellisin lisäksi Jay McInerneyn, George Cockroftin ja Thierry Jonquet'n romaaneja. Muusa-sarjassa ilmestyivät teokset Hermann Hesseltä ja Elias Canettilta. Populaariseen tietokirjallisuuteen painottuvassa SuurKirjaset-sarjassa on ilmestynyt tähän mennessä viisi kirjaa julkkisanagrammeista naisenkäyttöoppaaseen. Pikku-idis on julkaissut myös kotimaista proosaa, lyriikkaa ja esikoisteoksia.
Yhtiö piti vuosina 1997–2001 julkaisutauon (tuona aikana Jari Tammi oli Walesissä kirjoittamassa Kalevan solki -läpimurtoteostaan.) ja julkaisi kaksi kirjaa vuonna 2002 Kuippana Kustannus Oy:n nimellä. Se on toiminut hetkellisesti myös Tampereella, Espoossa ja uudestaan Turussa. Pikku-idis on Kielipoliisi Oy:n aputoiminimi.
Vilhelms Knoriņš

Vilhelms (Vilis) Knoriņš (ven. Вильгельм Георгиевич Кно́рин, Vilgelm Georgijevitš Knorin; 29. elokuuta 1890 Cēsisin kihlakunnan Līgatne – 29. heinäkuuta 1938) oli neuvostoliittolainen poliitikko ja historioitsija.
Vilhelms Knoriņš syntyi latvialaiseen talonpoikaisperheeseen ja suoritti opettajaseminaarin. Hän liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen vuonna 1910 ja teki puoluetyötä Pietarissa, Riiassa ja Liepājassa. Helmikuun vallankumouksen jälkeen Knoriņš oli yksi Minskin työläis- ja sotilasneuvoston johtajista ja Lokakuun vallankumouksen aikaan Läntisen alueen ja rintaman vallankumuskomitean jäsen. Tammikuusta 1918 lähtien hän toimi Valko-Venäjän kommunistisen puolueen keskusbyroon sihteerinä ja väliaikaisen neuvostohallituksen jäsenenä sekä helmikuusta 1919 Liettuan ja Valko-Venäjän kommunistisen puolueen keskuskomitean sihteerinä ja puolustusneuvoston jäsenenä. Elokuusta 1919 kesäkuuhun 1920 Knoriņš työskenteli Smolenskin sotilaspiirin sotakomissaarina ja sen jälkeen syyskuuhun saakka Valko-Venäjän vallankumouskomitean varapuheenjohtajana. Vuosina 1920–1922 hän oli Valko-Venäjän kommunistipuolueen keskusbyroon sihteeri.
Vuosina 1922–1925 Knoriņš työskenteli NKP(b):n keskuskomiteassa ja sen jälkeen Moskovan kaupunkikomiteassa. Vuosina 1926–1927 hän oli puolueen keskuskomitean agitproposaston johtaja ja vuosina 1927–1928 Valko-Venäjän kommunistipuolueen keskuskomitean sihteeri. Vuonna 1927 hänestä tuli myös NKP(b):n keskuskomitean jäsen. Vuosina 1928–1935 Knoriņš työskenteli Kominternin toimeenpanevassa komiteassa sekä vuodesta 1932 lähtien puoluehistorian instituutin johtajana. Vuonna 1935 hänestä tuli historian tohtori. Knoriņš toimi myös Pravdan ja Bolševik-lehden toimituskunnan jäsenenä sekä vuodesta 1935 lähtien puolueen keskuskomitean agitproposaston varajohtajana.
Knoriņšin kirjallinen tuotanton käsittää puoluehistoriaa ja kaunokirjallisuutta käsitteleviä artikkeleita. Hän osallistui myös vuonna 1938 julkaistun NKP(b):n historian lyhyen oppikurssin laatimiseen.
Vilhelms Knoriņš pidätettiin Stalinin vainoissa kesäkuussa 1937 ja tuomittiin kuolemaan syytettynä vakoilusta. Hänet on haudattu Moskovan lähelle Kommunarkan teloituspaikalle. Knoriņšin maine palautettiin vuonna 1955.
Deborah Ellis

Deborah Ellis (s. 7. elokuuta 1960 Cochrane, Ontario) on kanadalainen kirjailija, rauhanaktivisti ja filantrooppi. Hän aloitti kirjoittamisen 11-vuotiaana ja julkaisi ensimmäisen romaaninsa (Looking for X, 2000) osallistuttuaan teoksia julkaisemattomille romaanikirjailijoille suunnattuun kilpailuun. Hänen nuorille aikuisille suunnatut romaaninsa esittelevät usein lapsia kansainvälisten kriisien keskellä. Ellisin saamien tunnustusten joukossa on vuonna 2004 myönnetty Vicky Metcalf -palkinto. Hänestä tehtiin vuonna 2006 Ontarion ritarikunnan jäsen.
Etruskien kaupungit

Etruskien kaupungit olivat itsenäisiä kaupunkivaltioita, joista tärkeimmät muodostivat 12 kaupungin liiton, ns. dodekapolisin. Kaupunkiliitolla oli yhteinen pyhäkkö lähellä Volsinia. 
Useat lähteet viittaavat etruskien ydinalueen Etrurian ”kahdentoista kansan” liittoon, joka oli perustettu uskonnollisia tarkoituksia varten, mutta jolla oli myös selviä poliittisia päämääriä. Liiton kaupunkien edustajat tapasivat vuosittain Volsiniin Fanum Voltumnaella, Voltumna-jumalan pyhäkössä. Pyhäkön tarkka sijainti ei ole tiedossa, mutta se on saattanut sijaita jossain lähellä nykyistä Orvietoa. Liiton  kahdestatoista kansasta ei ole olemassa virallista luetteloa. Luultavasti kansat tulivat kuitenkin seuraavista suurista kaupungeista: Caere, Tarquinii, Vulci, Rusellae, Vetulonia, Populonia, Veii, Volsinii, Clusium, Perusia, Cortona, Arretium, Faesulae ja Volaterrae. Myös Campaniassa ja pohjois-Italiassa on ilmeisesti ollut vastaavia liittoumia, mutta niiden jäsenkaupungeista ei ole tarkempaa tietoa.
Kaupunkiliiton ja sen jäsenkaupunkien virkamiesten nimitykset tunnetaan, mutta heidän tarkempi toimenkuvansa on epävarma. Lauchme (latinaksi lucumo) oli etruskien nimitys kaupunkivaltion kuninkaalle. Liittouman puhemiehen nimike oli zilath rasnal (latinaksi praetor Etruriae), joka merkitsi suunnilleen ”Etrurian tuomari”.
Uzuki (1906)

Palvelus

Alus luokiteltiin 28. elokuuta 1912 kolmannen luokan hävittäjäksi ja se poistettiin ensilinjan tehtävistä. Alus poistettiin alusluettelosta 1. joulukuuta 1924 ja se on romutettu.
Nälkä

Nälkä on kehon tuntemus, jossa ihminen kokee tarvetta syödä ruokaa. Sen vastakohta on kylläisyyden tuntemus.
Nälän tunne syntyy keskushermostoon kuuluvassa hypotalamuksessa. Nälkä voi olla sen varoitusmerkki, että ihminen ei ole syönyt tarpeeksi. Syömättömyys voi johtaa aliravitsemukseen, nälkiintymiseen ja kuolemaan.
Nälkä voi johtua myös psyykkisistä syistä. Tällöin ihminen voi esimerkiksi syödä kuviteltuun nälkäänsä. 
Terveellä ihmisillä on melko pitkä nälän sietokyky, jota käytetään hyväksi esimerkiksi paastottaessa.

Näläntunteeseen vaikuttaminen

Yleinen tarve rajoittaa energian saantia on luonut tarpeen tarkastella sitä, voidaanko nälän ilmaantumiseen vaikuttaa nautitun aterian sisältöä muokkaamalla. Myös laitosruokailussa ja muussa joukkoruokailussa, jossa joudutaan noudattamaan säännöllistä ruokailurytmiä, joudutaan seuraamaan aterioiden vaikutusta kylläisyyden tunteeseen. Runsaasti kuitua ja hiilihydraatteja sekä vähärasvaisia proteiinin lähteitä sisältävät ateriat ovat suositeltavia nälän tunteen hallinnan kannalta. Runsaasti proteiinia sisältävä ateria puolestaan pitää nälän tunteen pisimpään kurissa. Myös kuitupitoisten hiilihydraattien kuten täysjyväleivän tai puuron nauttiminen torjuu nälkää hyvin, samoin keitetty peruna. 
Lisäksi syöminen ja jonkun muun asian pitkäaikainen yhdistäminen saattaa tehdä mielleyhtymän. Esimerkiksi aamulehden näkeminen saa aikaan halun kahviin, tai jollekin lähestyvä palaveri saa aikaan mielikuvat kahvista ja pullasta tai sämpylästä.

Kylläisyyden tunne

Hiilihydraattipitoinen ateria saattaa aiheuttaa voimakkaan välittömän kylläisyyden tunteen, mutta nälkä ilmaantuu ja houkuttelee syömään nopeammin uudelleen kuin yhtä paljon energiaa sisältävän proteiini- tai rasvapitoisen aterian jälkeen.

Nälkä ihmiskunnan ongelmana

Nälkä ja aliravitsemus on yksi suurimpia ihmiskunnan ongelmia. Aliravittuja ja nälkäisiä ihmisiä elää maapallolla 2015 arvion mukaan lähes 800 miljoonaa, lähinnä kehitysmaissa Afrikassa ja Etelä-Aasiassa. Vuosittain lähes 10 miljoonaa ihmistä kuolee aliravitsemukseen. Toisaalta, International Food Policy Research Institute:n Globaalilla nälkäindeksillä mitattuna nälkää näkevien ihmisten määrä on laskenut lähes kolmanneksella vuodesta 2000 lähtien. Nälkää näkevien ihmisten määrä on vähentynyt erityisesti Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Kestävä talouskasvu sekä investoinnit terveydenhuoltoon, koulukseen ja juomaveden saatavuuteen ovat olleet merkittävässä asemassa aliravitsemuksen vähenemisessä viime vuosikymmenten aikana.
Purpose

Kiertue

Bieberin Purpose Tour aloitti maailmankiertueensa 9. maaliskuuta 2016, Pohjois-Amerikasta ja Seattlesta.
Max Kenig

Max Kenig (s. 16. syyskuuta 1983 Riihimäki) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi kevääseen 2009 Saksan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Oberligassa EHC Leipziger Eislöwenin joukkueessa. Hän on 172 senttiä pitkä. Hänen pelipaikkansa oli keskushyökkääjä ja kätisyys left. Max on veljesduon (Kasper Kenig) nuorempi jäsen. Hän on taitava, peliä lukeva sentteri, joka on kiekollisena monipuolinen. Hän pelasi Jääkiekon SM-liigaa KalPassa kaudella 2005–2006.
Kenig oli mukana pronssia voittaneessa Suomen joukkueessa alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa vuonna 2001.
Hans Egeden patsas

Hans Egeden patsas on patsas Nuukin kaupungissa Grönlannissa. Patsas on rakennettu Hans Egeden kunniaksi, joka perusti Nuukin kaupungin vuonna 1728. Patsas sijaitsee lähellä Nuukin tuomiokirkkoa.
Shin-Imamiyan rautatieasema

Shin-Imamiyan rautatieasema (jap. 新今宮駅, Shin-Imamiya eki) on Osakan kaupungissa Naniwan suuralueen eteläosassa sijaitseva rautatieasema. Sitä käyttävät JR Westin Osakan ympyrälinja ja Kansai-päälinja sekä Nankai-rautateiden Nankai-päälinja, joilla on toisistaan erilliset asemarakennukset. Lisäksi Hankai-raitioteiden Minami-Kasumichōn pysäkki (jap. 南霞町駅, Minami-Kasumichō eki) sijaitsee aivan sen yhteydessä.
Aseman vieressä on Osakan metron Dōbutsuenmaen asema, jota palvelevat Midōsuji-linja ja Sakaisuji-linja.
Aseman lähellä sijaitsee Shinsekain perinteinen viihdealue ja sen maamerkki, Tsūtenkakun näkötorni.
Kinosto

Kinosto Oy on vuonna 2005 perustettu elokuvatuotantoyhtiö. Tuotemerkin historia alkaa kuitenkin jo 1920-luvulta, jolloin Väinö Mäkelä perusti yhdessä liikekumppaniensa kanssa Kinosto-nimisen elokuvateatteriyhtiön, joka laajeni myöhemmin myös elokuvien levitys- ja tuotantotoimintaan. Kinosto oli yksi niistä yhtiöistä, joiden yhdistyessä muodostui Finnkino Oy vuonna 1986. Finnkino käytti yhtiölogonaan Kinoston sektorimallista K-tunnusta 90-luvun puoleenväliin saakka.
Nykyisen Kinosto Oy:n omistavat Taru Mäkelä (Väinö Mäkelän pojan tytär), Anne Heiskanen ja Jouko Seppälä. Kinosto Oy valmistaa pitkiä näytelmäelokuvia ja dokumentteja sekä itsenäisesti että kansainvälisinä yhteistuotantoina.
Taru Mäkelä on ohjannut Mäkelän elokuvasuvusta kertovan dokumenttielokuvan Saalis (2006).