google/wiki40b huggingface dataset:
Oulu–Kontiomäki-rata

Liikenne

Rataosan kautta kulkee suuri osa Kontiomäeltä ja Kajaanista lähtevästä liikenteestä. Myös Kostamuksesta tuleva liikenne ajetaan pääosin Kontiomäen kautta Ouluun ja sieltä edelleen Raaheen ja Kokkolaan. Liikennettä hoitaa VR-Yhtymä. Rataosalla ajetaan kymmenen henkilöjunavuoroa päivittäin.
Rataosalla ajetaan usein raskaita rautamalmipellettijunia. Nämä junat ovat 900 metriä pitkiä, koostuvat kolmesta (nykyisin kahdesta) Sr2-sähköveturista sekä 60 vaunusta, ja painavat jopa 5 600 tonnia. Näin painavien junien jarrutusmatka on yli kilometri. Toisinaan näitä myös vedetään edelleen kolmella Dr16-veturilla.

Nykytilanne

Rataosa on yksiraiteinen, kauko-ohjattu ja sähköistetty. Rataosalla on myös junien automaattinen kulunvalvonta (JKV). Sähköistys otettiin käyttöön 1. joulukuuta 2006, jännite ajolankoihin kytkettiin 1. lokakuuta 2006 ja sähköveturivetoinen koeliikenne alkoi 1. marraskuuta 2006.
Radan suurin sallittu nopeus henkilöliikenteessä on 140 km/h ja tavaraliikenteessä 100 km/h. Ennen sähköistystä henkilöliikenteen suurin sallittu nopeus oli 120 km/h.
Rataosan liikenteenohjaus hoidetaan keskitetysti Oulusta.

Suunnitellut liikennepaikat

Ratahallintokeskus on varannut liikennepaikkanimet Niska ja Liminpuro rataosalle suunniteltaville uusille liikennepaikoille. Niskan suunniteltu liikennepaikka sijaitsee rataosuudella Utajärvi–Vaala, ja Liminpuron suunniteltu liikennepaikka rataosuudella Vaala–Kivesjärvi. Edellä mainitut rataosuudet ovat rataosan pisimpiä liikennepaikkavälejä. Niskan ja Liminpuron toimiessa välisuojastuspaikkoina rataosan läpäisykyky lisääntyisi, koska samaan suuntaan kulkevien junien keskinäinen välimatka olisi lyhyempi.
Edellä mainittujen välisuojastuspaikkojen perustaminen on yksi keino lisätä kapasiteettia, sillä rataosalla on käytössä niin kutsuttu asemavälisuojastus. Asemavälisuojastuksella tarkoitetaan sitä, että rataosalla on opastimia ainoastaan liikennepaikoilla, eikä linjaosuuksia ole mitenkään jaettu lyhyempiin suojastusväleihin opastimin. Tällöin liikennepaikkojen välillä voi liikennöidä ainoastaan yksi juna kerrallaan.
Walahfrid Strabo

Walahfrid Strabo (808/809 – 18. elokuuta 849) oli frankkilainen munkki ja kirjailija, jonka työ on teologista, historiallista ja runollista. Hän hukkui neljänkymmenen ikävuoden paikkeilla Loireen.
José Ángel Rovai

José Ángel Rovai (s. 19. lokakuuta 1936 Córdoba) on argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Córdoban arkkihiippakuntaan 15. elokuuta 1963 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Abaradiran titulaaripiispaksi 13. elokuuta 1999. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Carlos José Ñáñez, jota avustivat Estanislao Esteban Karlic ja José María Arancibia.
Rovai sai 3. lokakuuta 2006 nimityksen Villa Marían piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 3. joulukuuta. Hän jäi eläkkeelle 28. helmikuuta 2013.
Gallian kieli

Gallian kieli eli galli on nykyään kadonnut kelttiläinen kieli. Sitä puhuttiin osassa nykyisen Ranskan, Sveitsin, Belgian ja Pohjois-Italian aluetta 500-luvulta eaa. 500-luvulle jaa. Sen jälkeen sen korvasi vulgaarilatina tai germaaniset kielet.
Vähä Särkijärvi (Sysmä)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,6 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähi-alueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 82,3 metriä mpy.
Haus der Kulturen der Welt

Haus der Kulturen der Welt (suom. Maailman kulttuurien talo) on kongressitalo Berliinin Tiergartenin puistossa Spreejoen rannalla. Se sijaitsee vähän matkan päässä Bundeskanzleramtin lounaispuolella.
Modernistinen rakennus rakennettiin vuoden 1957 Länsi-Berliinin kansainvälistä rakennusnäyttelyä (Interbau) varten saksalais-amerikkalaisen ystävyyden merkiksi. Sen suunnitteli yhdysvaltalainen arkkitehti Hugh Stubbins, joka oli toiminut Walter Gropiuksen oppilaana. Rakennuksen tilasi yhdysvaltalainen Benjamin Franklin -säätiö. Symboliseksi ”läntisen vapauden majakaksi” tarkoitettu kongressihalli rakennettiin tarkoituksella lähelle Länsi- ja Itä-Berliinin rajaa, ja se tehtiin keinotekoisen kummun päälle, jotta se varmasti näkyisi rajan yli Itä-Berliinin puolelle. Rakennuspaikka tunnettiin aiemmin nimellä Zeltenplatz. Halli avattiin 19. syyskuuta 1957, jolloin Yhdysvaltain hallitus lahjoitti sen Länsi-Berliinin kaupungille. Rakennus oli sen jälkeen vuoteen 1980 erilaisten kongressien, kulttuuritapahtumien ja näyttelyiden järjestämispaikka.
Rakennuksen tunnistaa lennokkaan kaaren muotoisesta katosta. Alkuperäinen katto romahti 21. toukokuuta 1980, jolloin yksi toimittaja sai surmansa. Jälleenrakennuksen jälkeen halli avattiin uudelleen vuonna 1987. Kaksi vuotta myöhemmin sinne perustettiin ”Maailman kulttuurien talo”. Siellä järjestetään erilaisia taide- ja kulttuuritapahtumia, joiden tarkoituksena on esitellä varsinkin Euroopan ulkopuolisten maiden kulttuuria. Berliinin kaupungin 750-vuotisjuhlien yhteydesä vuonna 1987 hallin lähelle pystytettiin valtava carillon-kellopeli. Rakennuksen edustalle sijoitettiin vuonna 1988 Henry Mooren suuri abstrakti veistos Perhonen.
Berliiniläiset tuntevat talon sen ulkonäköön viittaavilla lempinimillä ”svengaava osteri” ja ”raskaana oleva osteri” (Schwangere auster).
Cay Sevón

Cay Inger Elisabeth Sevón (ent. Kankaanpää, s. 22. maaliskuuta 1949 Kauniainen) on suomalainen valtiotieteiden tohtori, joka vastasi Turun kulttuuripääkaupunkivuodesta Turku 2011 -säätiön toimitusjohtajana. Hän toimii nyt säätiön asiamiehenä.
Cay Sevón kirjoitti ylioppilaaksi Grankulla Samskolasta 1969 ja opiskeli sosiologiaa ja poliittista historiaa Helsingin yliopistossa. Sevón työskenteli Suomen Kommunistisen Puolueen keskuskomitean kansainvälisellä osastolla 1981–1986 ja Rauhanpuolustajien pääsihteerinä 1987–1992. Vuosina 1995–1996 Sevón toimi Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmän Pohjoismaiden vihreän vasemmiston ryhmävirkailijana Euroopan parlamentissa.
Sevón toimi 1997–2001 Turun kaupungin yhteiskuntasuhteista ja edunvalvonnasta vastaavana yhteyspäällikkönä, sitten sisäasiainministeriön kuntaosaston osastopäällikkönä ja ylijohtajana sekä samoissa tehtävissä myös valtiovarainministeriössä vuoteen 2008, jolloin hänet nimitettiin Turku 2011 -säätiön toimitusjohtajaksi.
Sevón väitteli valtiotieteiden tohtoriksi 1996 aiheenaan Ruotsin puolueettomuus jälleenrakennusajan Euroopassa. Hän on toiminut myös Stakesin tutkijana ja Suomen Akatemian tutkimusapulaisena. Vuonna 2010 Sevón valittiin Vuoden yhteiskuntatieteilijäksi. 
Joulukuussa 2013 hallinto- ja kuntaministeri Henna Virkkunen nimitti Sevónin yhdeksi kolmesta pääkaupunkiseudun kuntajakoselvittäjästä. 
Sevónin isä oli toimittaja Enzio Sevón.
Sevón sai Turun kulttuuripääkaupunkihankkeen vetäjänä Olutliiton ”Paha Nuutti”-nimityksen vuonna 2010. Olutliitto nimeää Pahaksi Nuutiksi henkilön tai tahon, joka on toiminnallaan jarruttanut olutkulttuuria Suomessa.
Robert Fogel

Lapsuus ja nuoruus

Fogel syntyi venäjänjuutalaiseen perheeseen, joka oli muuttanut Yhdysvaltoihin Odessasta vuonna 1922. Hän varttui 1930-luvun laman aikana, mutta onnistui hankkimaan hyvän koulutuksen vanhempiensa kannustamana. Fogel valmistui Thomas Jefferson High Schoolista vuonna 1944 ja Cornellin yliopistosta vuonna 1948.
Glenlivet

Glenlivet on skotlantilainen viskitislaamo. Se sijaitsee Livetjoen laaksossa, joka on Avonjoen sivujoki. Avonjoki on taas Speyjoen sivujoki, minkä takia Glenlivet luetellaan Speyside-viskiksi. Glen tarkoittaa suomeksi laaksoa, eli Glenlivet on suomeksi Livetinlaakso. Laaksossa oli 1800-luvulla useita laittomia viskitislaamoita. Tislaamon perustaja George Smith sai vuonna 1824 ensimmäisenä laillisen oikeuden valmistaa laaksossa viskiä, mistä juontuu viskin nimi The Glenlivet.
Ville-Poju Somerkari

Ville-Poju Somerkari (vuoteen 1934 Sederholm, 24. huhtikuuta 1913 Viipuri – 6. joulukuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen upseeri ja kenraaliluutnantti.
Somerkari valmistui Kadettikoulusta 1937 ja sodan jälkeen Sotakorkeakoulusta 1949, valtiotieteiden maisteriksi 1953 sekä valtakunnalliselta maanpuolustuskurssilta 1963. Somerkari työskenteli nuorempana upseerina Keski-Suomen rykmentissä 1933–1934 ja Suomen Valkoisessa kaartissa 1937–1939. 1. prikaatissa hän toimi tiedustelu-upseerina, adjutanttina ja komppanian päällikkönä talvisodassa 1939–1940. Välirauhan ja jatkosodan aikaan hän toimi komppanianpäällikkönä 7. ja 6. prikaateissa ja JR 48:ssa. 1943 hän toimi myös JR 48:n esikuntapäällikkönä. 1943–1944 hän johti 18. divisioonan esikunnan operatiivista osastoa.
Toimistopäällikkönä armeijakunnan esikunnassa Somerkari oli 1945–1946. Sotakorkeakoulun jälkeen hän työskenteli toimistoesiupseerina 1949–1953. Kemin sotilaspiirissä hän toimi toimistopäällikkönä ja piirin päällikkönä 1953–1955. Panssarivaunupataljoonaa hän komensi 1955–1956 jatkaen siitä Panssariprikaatin esikuntapäällikkönä 1956–1958 Parolannummella. Hämeen jääkäripataljoonaa Somerkari komensi vuonna 1958. Porin prikaatin komentajana hän toimi 1958–1960. Seuraavaksi hänet nimitettiin Pääesikunnan järjestelyosaston päälliköksi 1961–1964. Puolustusvoimien huoltopäällikkönä Somerkari työskenteli pitkän kauden vuodesta 1965 vuoteen 1972.
Ylennykset: vänrikki 1937, luutnantti 1938, kapteeni 1941, majuri 1944, everstiluutnantti 1955, eversti 1958, kenraalimajuri 1965, kenraaliluutnantti 1967.
Öljy- ja biopolttoaineala

Öljy- ja biopolttoaineala ry (aikaisemmin Öljyalan Keskusliitto ry) on vuonna 1970 perustettu jäsentensä etu- ja yhteistyöjärjestö. Sen jäseniä ovat Neste Oyj, Neste Markkinointi Oy, St1 Oy, Suomen Osuuskauppojen Keskuskunta SOK, Oy Teboil Ab ja Öljy- ja Kaasutekniikka ry.   
Järjestön tavoitteena on edistää neste­mäisten poltto­aineiden vastuullista käyttöä, osallistua kestävän energia­tulevaisuuden kehittämiseen ja rakentaa puitteita jäsentensä kannattavalle toiminnalle. Etujärjestö ei ota kantaa jäsentensä väliseen kilpailuun eikä työ­markkina­kysymyksiin.

Toiminta

Öljy- ja biopolttoaineala ry edustaa alaa ja toimii asiantuntijana yhteisissä alaa koskevissa energia-, ilmasto-, liikenne-, ja ympäristöpoliittisissa kysymyksissä. Toiminnan keskeinen osa on lainsäädäntöön liittyvä edunvalvonta eli yhteydenpito kansallisiin ja kansainvälisiin tahoihin, jotka vaikuttavat alan toiminnan edellytyksiin. Järjestö osallistuu lainsäädännön valmisteluun tekemällä aloitteita ja esityksiä, antamalla lausuntoja sekä edustamalla alaa mm. valtiovallan asettamissa työryhmissä. Kansainvälisen toiminnan pääpaino on EU:n lainsäädäntöhankkeiden valmistelussa.
Järjestö vastaa toimialantason kehitystyöstä liittyen huolto­asemien toimintaedellytyksiin, turvallisuus- ja ympäristökysymyksiin sekä urakoinnin laatuun. Lämmityssektorilla toteutetaan projekteja öljy­lämmityksen energiankäytön tehostamiseksi.
Järjestö kokoaa ja laatii alan tilastoja jäsentensä käyttöön sekä tilastoviranomaisille. Lisäksi vastataan alan standardoinnista Suomen Standardisoimisliiton SFS:n toimialayhteisönä ja alan valmiussuunnittelusta Huoltovarmuuskeskuksen kanssa tehtyyn sopimukseen perustuen. Järjestön omistama Öljyalan Palvelukeskus Oy vastaa Höylä-energiatehokkuussopimuksen toimeenpanosta sekä toteuttaa toimialatason ympäristö- ja koulutushankkeita.

Öljyalan energiatehokkuussopimus

Öljyalalla on valtiovallan kanssa solmittu energiatehokkuussopimus Höylä IV  vuosille 2017-2025. Alan toimijat edistävät energiatehokkuustavoitteita jakamalla öljylämmittäjille tietoa siitä, kuinka he voivat omilla toimillaan saada aikaan energiansäästöä.
Mark Borowiecki

Ura

Borowiecki pelasi vuosina 2006–2008 CJHL-joukkue Smiths Falls Bearsissa. Sen jälkeen hän pelasi Clarksonin yliopistossa, josta Ottawa Senators varasi hänet viidennellä kierroksella vuoden 2008 varaustilaisuudessa. Borowiecki pelasi kolme kautta ECAC-joukkue Golden Knightsissa, jossa teki 12 maalia ja syötti 20. Hän oli joukkueen kapteeni kaudella 2010–2011.
11. maaliskuuta 2011 Ottawa Senators teki Borowickin kanssa kahden vuoden tulokassopimuksen. Hän liittyi Ottawan farmijoukkue Binghamton Senatorsiin loppukaudeksi 2010–2011. Yhdeksän runkosarjaottelun jälkeen Borowiecki sai 20 pudotuspeliottelussaan tililleen kaksi syöttöpistettä ja kahdeksan jäähyminuuttia Senatorsin voittaessa Calder Cupin.
17. tammikuuta 2012 Borowiecki kutsuttiin ylös NHL:ään lännen vieraskiertueelle. Hän teki NHL-debyyttinsä 19. tammikuuta Ottawan 4–1 -voitossa San Jose Sharksista. Hän pelasi Chris Phillipsin kanssa kolmannessa puolustajaparissa. Borowiecki palasi Binghamtoniin viikkoa myöhemmin.
Työsulkukaudella 2012–2013 Borowiecki pääsi aloittamaan kauden Ottawan kokoonpanossa Jared Cowenin loukkaannuttua. Hän onnistui vahvalla fyysisellä pelaamisellaan pitämään itsensä Ottawan NHL-kokoonpanossa. Borowiecki palasi Binghamtoniin kuuden Ottawassa pelatun pelin jälkeen. 
Borowiecki teki NHL-uransa ensimmäisen maalin 7. marraskuuta 2013 ohittaessaan Montreal Canadiensin maalivahti Carey Pricen. 18. elokuuta Borowiecki ja Ottawa tekivät kolmen vuoden pituisen jatkosopimuksen, jonka arvo oli 3,3 miljoonaa dollaria.
Ohukainen

Ohukainen, lätty tai lettu (myös räiskäle) on perinteinen jälkiruoka, joka tunnetaan ympäri Eurooppaa ja Yhdysvaltoja. Sen alkuperä lienee yhtä vanha kuin jauhetun viljan käyttökin. Nimitykset lettu ja lätty perustuvat ruotsin sanaan plätt (ohukainen).

Valmistus ja lajeja

Tavallisesti taikinassa on jauhoja, munia ja maitoa. Ohukaisia voi paistaa tavallisella paistinpannulla tai nuotion päällä suurella valurautaisella pannulla. Jälkimmäisiä kutsutaan muurinpohjaletuiksi.
Ohukaisia syödään useimmiten lämpimänä, esimerkiksi hillon, jäätelön  ja kermavaahdon kanssa. Yksi esimerkki on levittää hillot ja muut lisukkeet raidaksi letun päälle ja kääriä lettu sen jälkeen rullalle.
Ohukaisista voidaan valmistaa myös pääruoka, jolloin niihin lisätään joitain ravitsevampia ainesosia, kuten pinaattiohukaisiin pinaattia. Veriohukaiset tehdään tavallisesti ruis- ja vehnäjauhoihin, vereen ja nesteeseen, joka voi olla maitoa tai olutta. Lisäksi mausteina käytetään sipulia, valkopippuria, meiramia ja suolaa.
Blinit (блины) eli linnit ovat ohukaisten venäläisiä, hyvin läheisiä sukulaisia, joiden kanssa nautitaan usein smetanaa tai kermaviiliä, hienonnettua sipulia ja mätiä tai kaviaaria. Suomessa blini on tavallisesti paksu, ja se tehdään hapatetusta taikinasta. Taikinassa käytetään yleensä tattarijauhoja.
Näiden kaikkien uskotaan usein pohjautuvan kreppeihin, jotka ovat suolaisempia ja useammin pääruoan kuin jälkiruoan osana. Niitä paistettiin alun perin laakeilla kivillä, joista ranskankielinen nimitys crêpe tulee. Kreppien ja Suomessa yleisten ohukaisten suurimpana erona on kananmunien määrä. Juustokuorutus on yleistä, ja jauhoseokset vaihtelevat maittain; Ranskassa usein esimerkiksi tattarijauho korvaa vehnäjauhon.
José Trinidad González Rodríguez

José Trinidad González Rodríguez (s. 12. syyskuuta 1943) on meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 2. huhtikuuta 1972 ja nimitettiin Guadalajaran arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Menefessin titulaaripiispaksi 21. helmikuuta 1997. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Juan Sandoval Íñiguez, jota avustivat Girolamo Prigione ja Adolfo Hernández Hurtado.
Ammunta kesäolympialaisissa 2020 – naisten 10 metrin ilmapistooli

Karsinnat

Olympialaisiin pääsee 29 urheilijaa. Karsinnoissa ansaidut paikat eivät ole yksittäisten urheilijoiden, vaan paikat myönnetään maalle, joka nimeää kilpailijat. Isäntämaa Japanilla on yksi kiintiöpaikka. Yksi paikka jaetaan ISSF:n rankingin perusteella. Kaksi maata kutsutaan erillisellä kutsulla olympialaisiin. Loput paikat jaetaan vuoden 2018 MM-kilpailuissa, maanosien mestaruusturnauksissa tai muissa maanosien kilpailuissa sekä ISSF:n World Cup -turnauksissa vuonna 2019. Yhdestä maasta saa osallistua korkeintaan kaksi urheilijaa yhteen lajitapahtumaan.

Kilpailu

Kilpailu koostuu karsinta-ammunnoista ja loppukilpailusta. Karsinnoissa jokainen ampuu 60 laukausta 75 minuutin aikana. Karsinnoissa laukauksen maksmipisteet on 10. Karsintojen kahdeksan parasta urheilijaa pääsevät loppukilpailuun. Loppukilpailu aloitetaan kahdella viiden laukauksen sarjassa. Tämän jälkeen ammutaan 14 yksittäistä laukausta. 12. laukauksen jälkeen viimeisenä ollut urheilija putoaa kilpailusta. Tämän jälkeen aina kahden laukauksen välein viimeisenä oleva urheilija putoaa kilpailusta. Jos kaksi ampujaa on putoamassa samaan aikaan kilpailusta, ammutaan vähintään yksi lisälaukaus. Loppukilpailussa yhden laukauksen maksimipisteet on 10,9.
David Johannes Niemelä

David Johannes Niemelä, sukunimi aik. Nivuniemi (s. 1874) oli suomalainen taidemaalari.
Toukokuussa 1915 Niemelä järjesti Tampereen Näsilinnassa yhteisen taidenäyttelyn taidemaalari Berndt Frang-Ponsion kanssa. Häneltä oli esillä talviaiheisia maisemamaalauksia sekä lintumaalauksia.  Vuonna 1923 hänellä oli yhteisnäyttely Viipurissa Akseli Gallen-Kallelan, Pekka Halosen ja Mikko Hovin kanssa.
Rheinturm

Rheinturm Düsseldorf on 240 metriä korkea televisio- ja radiotorni Nordrhein-Westfalenin osavaltion pääkaupungissa Düsseldorfissa Saksassa. Rheinturm on Düsseldorfin korkein rakennus. Sen rakennustyöt alkoivat vuonna 1979 ja loppuivat vuonna 1981. Tornin avajaisjuhlia vietettiin 1. joulukuuta 1981. Rheinturmissa on 170 metrin korkeudessa näköalatasanne ja pyörivä ravintola. 22 500 tonnin painoinen torni on rakennettu betonista.
Rheinturmissa on saksalaisen arkkitehdin Horst H. Baumannin suunnittelema valoveistos nimeltä Lichtzeitpegel. Valoveistos loistaa ihmisille kellonajan ja on täten maailman suurin digitaalikello.
Lushui

Hallinnollinen jako

Kuntatasolla kaupunki jakauttuu kolmeen suurkuntaan, neljään maalaiskuntaan ja kahteen etniseen kuntaan. Piirikunnan keskus on Liukun suurkunta.
Balblair

Balblair on skottilainen viskitislaamo, joka sijaitsee Eddertonissa, Ross-shiressä.
Tislaamo perustettiin alun perin vuonna 1790, ja sen rakensi uudelleen suunnittelija Charles C Doig vuonna 1895 siirtääkseen sen lähemmäksi Eddertonin rautatieasemaa Inverness and Ross-shire Railway -rautatiellä. Alkuperäinen vedenlähde oli kuitenkin niin hyvä että tislaamo päätti olla välittämättä läheisestä purosta käyttäen sen sijaan edelleen alkuperäistä Ault Deargin puroa. Vielä tänäänkin tislaamo käyttää alkuperäistä vedenlähdettään.
Perustaja John Ross johti Balblair-tislaamoa menestyksekkäästi ja vuonna 1824 mukaan liittyi hänen poikansa Andrew. Tislaamo pysyi Rossin perheen omistuksessa vuoteen 1894 asti, jolloin se siirtyi Alexander Cowanin haltuun. Vuonna 1948 tislaamon osti Robert Cumming, joka laajensi tislaamoa ja tehosti sen tuotantoa. Cumming johti tislaamoa kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1970 ja myi sen Hiram Walkerille. Vuonna 1996 tislaamon osti Inver House Distillers Limited.
Balblair-tislaamolla on yksi tislausalan vanhimmista arkistoista, ja ensimmäinen merkintä on 25. tammikuuta 1800. John Ross kirjoitti sen itse, ja siinä luki: "Myyty David Kirkcaldylle Ardmoresta yksi gallona viskiä hintaan £1.8.0d".
Balblair Single Malt -viskiä pullotetaan neljänä vuosikertana - 2000, 1997, 1989 ja 1979 - ja designin on innoittanut lähellä sijaitseva piktikivi Clach Biorach, jonka uskotaan olevan 4000 vuotta vanha. Vuosikerta 1989 voitti kultamitallin ja todettiin "luokkansa parhaaksi" vuoden 2007 International Wine & Spirits Competition -kilpailussa, ja Ian Buxton suositteli sitä kirjassaan 101 Whiskies to Try Before You Die.
Tislaamon omistaa nykyisin Inver House Distillers Limited, jonka muihin tislaamoihin kuuluvat mm. Speyburn-Glenlivet, Knockdhu, Old Pulteney ja Balmenach.
Tislaamolla on oma vierailukeskus, joka on auki vierailijoille vuoden ympäri.
Tulikannus

Sir Henry Percy eli Harry Hotspur (suomennettuna Tulikannus, s. 20. toukokuuta 1364/1366 Alnwickin linna – 21. heinäkuuta 1403) oli englantilainen aatelinen ja kapinallinen.
Harry Hotspur oli Henry Percyn, Northumberlandin ensimmäisen jaarlin, vanhin poika ja neljäs Lord Percy of Alnwick. Harryn äiti oli Margaret Neville, Neville de Rabyn paronin tytär. Harry Hotspur sai lempinimensä kiivaan luonteensa johdosta.
Harry syntyi Alnwickissa ja sai varhain maineen taitavana sotilaana taisteltuaan skotteja ja ranskalaisia vastaan. Hän taisteli Douglasin jaarlia James Douglasia vastaan Otterburnin taistelussa elokuussa 1388 ja hänet vangittiin, mutta vapautettiin myöhemmin lunnaita vastaan. Harry muutti Calais’hin vuonna 1391 ja toimi Bordeaux’n kuvernöörinä vuosina 1393–1395. Palattuaan Ranskasta Harry auttoi isäänsä kukistamaan kuningas Rikhard II:n. Valtaan nousi Henry Bolingbroke, josta kruunattiin Henrik IV.
Vuonna 1403 Harry johti Henrik IV:n vastaista kapinaa yhdessä setänsä Worcesterin jaarlin Thomas Percyn kanssa. He liittoutuivat yhdessä walesilaisen kapinallisen Owain Glyndŵrin kanssa. Ennen kuin he saivat yhdistettyä voimansa Harry Hotspur kukistettiin Shrewsburyn taistelussa 21. heinäkuuta. Hän sai surmansa avattuaan visiirinsä saadakseen raitista ilmaa (hänellä oli yllään peltinen haarniska), kun nuoli iskeytyi hänen suuhunsa. Harry haudattiin Shropshiren Whitchurchiin, mutta myöhemmin hänet kaivettiin haudasta ja ruumis paloiteltiin osiin.

Perhe

Harry Hotspur oli naimisissa Lady Elizabeth Mortimerin kanssa. Elizabeth Mortimer oli Marchin kolmannen jaarlin Edmund Mortimerin ja Philippa Plantagenetin tytär. Philippa oli Antwerpenin Lionelin tytär, Lionel taasen oli Edvard III:n poika.
Harrylla ja Elizabethillä oli kolme lasta: Henry Percy, Northumberlandin kolmas jaarli (1392/1393–1455), Lady Elizabeth Percy (k. 1437, hän oli Jane Seymourin isoisoisoäiti) ja ilmeisesti nuorena kuollut Matilda Percy (hänen puolisonsa oli Edvard III:n poika Sir John de Southeray).

Hotspur kirjallisuudessa

Harryn aseenkantaja John Harding (tai Hardyng) kirjoitti Englannin historiaa käsittelevän teoksen, joka oli pääosin kertomus Percyn suvun suuruudesta. Tämä kirjoitus oli yksi Shakespearen näytelmän Henrik IV: Ensimmäinen osa lähteistä. Näytelmän alaotsikkona oli Life and Death of Henry surnamed Hotspur (”Henryn, sukunimeltään Hotspur, elämä ja kuolema”). Näytelmässä Tulikannus kuvataan samanikäiseksi kuin päävihollisensa prinssi Hal (eli Henrik V). Todellisuudessa Harry oli paljon vanhempi kuin 16-vuotias prinssi.
Jalkapalloseura Tottenham Hotspur on saanut nimensä Harry Hotspurin mukaan.
Nollakulma

Nollakulma on geometriassa kulma, jossa kulman kylkien väliin ei jää tilaa eli sen suuruus on 0°. Nollakulma on pienin terävä kulma.
Nollakulman komplementtikulma on suora kulma, sen suplementtikulma on oikokulma ja eksplementtikulma on täysi kulma.
Nollakulman käyttäminen herättää kysymyksen, voiko negatiivisia kulmia käyttää samalla tavalla kuin käytetään negatiivisia lukuja aritmetiikassakin. Kulmakäsite voidaan laajentaa suuremmillekin kulmille kuin täydelle kulmalle (eli 360°), jolloin kääntyvä kulman kylki alkaan tehdä uutta kierrosta. Jos liikkuva kulman kylki palaa takaisin ja pienenee, saavuttaa se lopulta nollakulman asennon ja voi jatkaa kääntymistä samaan suuntaan. Tällöin kulmalle voidaan määritettää negatiivisia kulman arvoja.
Mestarien liigan kausi 2012–2013

Parhaat maalintekijät

Lähde: Goals scored UEFA. Viitattu 3.5.2013.

Parhaat syöttäjät

Lähde: Player statistics UEFA. Viitattu 3.5.2013.