google/wiki40b huggingface dataset:
835 Naval Air Squadron

Palvelus

Laivue koottiin ensimmäisen kerran 15. tammikuuta 1942 Eastleighissä, mistä se siirrettiin Jamaikalle. Laivue perustettiin virallisesti Palisadoesissa 15. helmikuuta torpedopommittajatiedustelulaivueena kalustonaan neljä Fairey Swordfish I -lentokonetta. Lennettyään pohjoiseen Norfolkiin Virginiaan laivue siirtyi HMS Furiousille Britteinsaarille siirtoa varten. Laivueen vahvuus nostettiin toukokuussa kuuteen lentokoneeseen. Marraskuussa laivueen kalusto vaihdettiin Swordfish II -koneiksi ja se siirrettiin HMS Activitylle lentotukialuskoulutukseen. Huhtikuussa 1943 laivue siirtyi HMS Battlerille saattuepalvelukseen ja hieman myöhemmin lentokoneiden määrää kasvatettiin, kun laivue vastaanotti kolme Swordfishiä ja laivueeseen perustettiin uusi hävittäjälentue. Hävittäjälentueen kalustona oli kuusi Sea Hurricane II -hävittäjää, jotka siirrettiin 804 laivueesta. Marraskuussa laivue siirtyi HMS Chaserille, mistä se siirrettiin vuoden lopulla HMS Nairanalle.
Tammikuussa ja helmikuussa 1944 laivue kohtasi joitakin akselivaltojen koneita suojatessaan Jäämeren saattueita. Laivueeseen liitettiin maalis-huhtikuussa kolme 784 laivueen Fulmaria, kunnes toukokuussa laivueen vahvuus nostettiin kahteentoista Swordfishiin. Laivue ilmoitti Atlantin saattueita suojatessaan pudottaneensa kaksi Junkers Ju 290 -konetta touko-kesäkuussa ja heinäkuussa laivue vastaanotti Swordfish III -koneen. Laivueen Sea Hurricanet vaihdettiin neljään Wildcat VI:een ja laivue siirtyi Atlantilta suojaamaan Jäämeren saattueita, jossa se hyökkäsi kahta sukellusvenettä vastaan ja ampui alas neljä viholliskonetta. Oltuaan maaliskuussa 1945 Rovdan alueella Trondheimin edustalla laivue palasi Hatstoniin, jossa se lakkautettiin 31. maaliskuuta. Laivueen hävittäjälentue liitettiin 821 laivueeseen.
Tendō-ryū naginatajutsu

Tendō-ryū naginatajutsu (jap. 天道流 薙刀術, Tendō-ryū naginatajutsu) on klassinen japanilainen bujutsu-koulukunta, jossa harjoitellaan naginatajutsua, miekkailua (kenjutsu), sauvankäyttötaitoja (jōjutsu) sekä ketjusirppitaitoja (kusarigamajutsu). Tendō-ryū naginatajutsun perusti Kashima shintō-ryūta opiskellut, Tsukahara Bokudenin oppilas, Saito Hangan Denkibo Katsuhide myöhäisellä Muromachi-kaudella vuonna 1582.

Perinteen päämestarit

Koulukunnan päämestarit meiji-kaudella

12. sōke Shimogawara

14. sōke Mitamura Akinori (4. joulukuuta 1847 – 1. tammikuuta 1931)

15. sōke Mitamura Chiyo (18. huhtikuuta 1885 – 1966)

16. sōke Mitamura Takeko
Charles Colson

Charles Wendell Colson (16. lokakuuta 1931 − 21. huhtikuuta 2012) oli yhdysvaltalainen juristi, joka toimi presidentti Richard Nixonin erikoisneuvonantajana vuosina 1969–1973. Vaikka hänet yhdistettiin julkisuudessa Watergate-skandaaliin, hän todellisuudessa sai vain siihen varsinaisesti liittymättömän vankeustuomion (1–3) vuotta "viranomaisten vastustamisesta" (obstruction of justice). Hän maksoi myös sakkoja ja menetti lakimiesoikeutensa. Tuomio tuli 21. kesäkuuta 1974, ja vapaus koitti etuajassa 31. tammikuuta 1975.
Colson syntyi Bostonissa, Massachusettsissa. Hän valmistui Juris Doctorina George Washingtonin yliopistosta ja nousi merijalkaväessä kapteeniksi.
Colson koki 1970-luvulla uskonnollisen herätyksen ja ryhtyi aktiiviseksi kristinuskon puolestapuhujaksi. Hän perusti Prison Fellowshipin ja sai useita kunniatohtorin arvoja. Hän julkaisi runsaasti uskonnollista kirjallisuutta ja hänelle myönnettiin vuonna 1993 Templeton-palkinto.
Sequoia Capital

Osakkaat

Don Valentine, Randy L. Ditzler, Greg McAdoo, Michael Moritz, Douglas Leone, Gaurav Garg, Michael Goguen, Mark Stevens, Jim Goetz, Roelof Botha ja Mark Kvamme.
Vuosina 2006 ja 2007 yrityksen osakas Michael Moritz nimettiin Forbesin maailman 25 parhaan venture capital -kultasormien Midas List -rankingissa ensimmäiseksi.
Pakastava käymälä

Pakastava käymälä on kuivakäymälä, joka toimii sähköllä. Se ei tarvitse viemäröintijärjestelmää, tuuletusputkea, ilmastointia tai kemikaaleja toimiakseen . Pakastava käymälä on kehitetty Ruotsissa 70-luvulla, josta se on siirtynyt Suomeen.
Pakastavan käymälän toimintaperiaate perustuu jäätymiseen. Sisältö pakastuu lyhyessä ajassa, mikä pysäyttää bakteerikasvun ja pitää sen hajuttomana. Näin ollen se ei tarvitse sekoitusaineita tai muitakaan kemikaaleja, joten sen toiminta ei tarvitse ulkopuolisia aineita.
Pakastavaa käymälää voi liikuttaa paikasta toiseen, sillä se ei tarvitse sähköpistokkeen lisäksi muita liitäntöjä  Laite vie sähköä 40 watin sähkölampun verran.
Arvid Stålarm

Arvid Eerikinpoika Stålarm (1549–1620) oli ruotsalainen sotilas ja hallintomies, joka toimi Suomen käskynhaltijana 1597–1599. 
Stålarm oli 1561 paašina Juhana-herttuan (myöhemmin Juhana III) hovissa Turussa, yleni 1571 ratsumestariksi ja 1579 ylimajoitusmestariksi. Vuosina 1579–1583 hän otti osaa Henrik Klaunpoika Hornin ja Pontus de la Gardien sotaretkiin Venäjää vastaan. Stålarm toimi Ivangorodin eli Iivananlinnan linnanpäällikkönä Viron itärajalla vuosina 1581–1582. Hän palveli Venäjää vastaan käydyssä sodassa amiraalina ja myöhemmin jalkaväen ylipäällikkönä. Narvan päälliköksi hänet nimitettiin 1592 ja hän oli rauhanneuvottelijana Täyssinässä 1594–1595. Stålarm toimi myös 1580–1599 Savon ja 1593–1594 Sääksmäen kihlakunnan tuomarina sekä 1602–1605 Karjalan laamannina.
Klaus Flemingin kuoltua kuningas Sigismund nimitti Stålarmin Suomen aatelin toivomuksesta Suomen ylikäskynhaltijaksi ja sotaväen ylipäälliköksi 1597. Samana vuonna Kaarle-herttua valtasi Turun linnan ja Stålarm joutui lähtemään sisämaahan. Hän sai linnan uudelleen hallintaansa Kaarlen poistuttua Turusta. Stålarm tuki Sigismundia tekemällä joukkoineen hyökkäyksen Ruotsiin. Retki jäi tuloksettomaksi ja sotilaat alkoivat nimittää sitä makkararetkeksi.
Kaarle-herttua teki toisen retken Turkuun 1599 murtaen Marttilan taistelussa suomalaisten vastarinnan ja vallaten Turun linnan uudelleen. Stålarm antautui ja sai kuolemantuomion, mutta hänet armahdettiin ja vietiin vangittuna Ruotsiin ja näin hän vältti Turun verilöylyn. Suomen aatelin pyynnöstä hänet vapautettiin 1602 ja nimitettiin Liivinmaalla taistelleen sotajoukon ylipäälliköksi vuosiksi 1602–1604. Sotamenestys Puolaa vastaan tyrehtyi joukkojen huoltovaikeuksiin. Kun paljastui että Stålarm oli ollut kirjeenvaihdossa Sigismundin kanssa, Kaarle menetti luottamuksensa Stålarmiin ja vangitutti hänet. Vuonna 1605 hänet tuomittiin Linköpingissä uudelleen kuolemaan, mutta tuomiota ei pantu täytäntöön, vaan hän sai elää vankina Gripsholmin linnassa kuolemaansa saakka.
Axel Lindholm

Jarl Axel Erik Lndholm (29. toukokuuta 1911 Petolahti – 2. heinäkuuta 1988) oli suomalainen opettaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija.
Lindholm pääsi ylioppilaaksi Kristiinankaupungin yhteiskoulusta 1931 ja valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta. Hän toimi opettajana Helsingssä 30 vuoden ajan.
Mustalampi (Jyväskylä, Kuohu)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,3 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lammen tilavuudeksi on saatu 84 900 kuutiometriä eli 0,0001 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 3,7 metriä ja suurin syvyys on 7,5 metriä. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Kuusjärven alueeseen (14.285) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 134,5 metriä mpy.
Helímenas de Jesús Rojo Paredes

Helímenas de Jesús Rojo Paredes (s. 22. huhtikuuta 1926) on venezuelalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin Jeesuksen ja Marian kongregaation eli eudistien papiksi 8. heinäkuuta 1950 ja nimitettiin Calabozon hiippakunnan piispaksi 24. maaliskuuta 1980. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Miguel Antonio Salas Salas, jota avustivat Domingo Roa Pérez ja José Alí Lebrún Moratinos.
17. kesäkuuta 1995 Calabozo korotettiin arkkihiippakunnaksi. Rojo Paredes jatkoi sen johtamista arkkipiispana, kunnes jäi eläkkeelle 27. joulukuuta 2001.
Kulttuurisota

Kulttuurisota (engl. Culture war, saksalaisesta 1800-luvun käsitteestä Kulturkampf) viittaa ideologisiin ja usein kiihkeisiin vastakkainasetteluihin, jotka ovat tyypillisiä yhdysvaltalaisessa politiikassa 1960-luvulta eteenpäin konservatiivien ja liberaalien välillä. Voimakkaasti yhdysvaltalaisia jakavia aiheita ovat muun muassa abortti, homoseksuaalisuus, uskonto ja asepolitiikka.
Kulttuurisota nousi Yhdysvalloissa puheenaiheeksi vuonna 1992, kun konservatiivipoliitikko Pat Buchanan piti republikaanisen puolueen puoluekokouksessa puheen aiheesta ja kutsui sitä kamppailuksi "Amerikan sielusta". Buchanan määritteli kulttuurisodan näyttämöksi ennen kaikkea abortin, homojen oikeudet, uskonnollisen syrjinnän ja naiset armeijassa.
Homojen avioliiton suhteen konservatiivinen näkökulma oli voitolla 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä, kun se oli kielletty useimmissa osavaltioissa. Sen jälkeen kieltoja on purettu. Polarisoitunut kulttuurinen yhteenotto kuitenkin jatkuu Yhdysvalloissa edelleen.
2010-luvulla Yhdysvaltain kulttuurisodat ovat laajentuneet Internetiin. Ironiaa, parodiaa, meemejä ja trollaamista hyödyntävä sekalainen konservatiivinen online-liike on ottanut aiheikseen muun muassa liberalismin, feminismin, poliittisen korrektiuden, seksuaalisuuden, sukupuoli-identiteetin, rasismin ja sananvapauden. Se pilkkaa vapaamielisiä ja konformistisia käsityksiään puolustavien establishmentin liberaalien vakavuutta ja moraalista itseimartelua. Nykyajan online-kulttuurisodan oikeistolainen osapuoli yhdistetään etenkin alt-right-liikkeeseen. Siihen kuuluu niin poliittisesti motivoituneita kirjoittajia, maltillisista aina naisvihamielisiin ja rasistisiin, kuin huvikseen trollaaviakin. Kulttuurisotien vasemmistolainen osapuoli toimii 2010-luvulla esimerkiksi Tumblr-blogipalvelussa ja yliopistojen kampuksilla, missä se käy jyrkän identiteettipoliittisia ja vapaan ilmaisun vastaisia kampanjoitaan, joissa "ongelmallisina" nähdyt epäkorrektit puheet tai teot johtavat herkästi vastatoimiin.
Danziginlahden taistelu

Taustaa

Puolan toisen tasavallan laivasto oli lähinnä valmistautunut turvaamaan yhteydet Ranskaan mahdollisessa Neuvostoliiton kanssa syntyneessä kriisissä. Hyökkäävän osapuolen ollessa Saksa ja pääsyn Itämerelle estyessä, kolme neljästä Puolan laivaston modernista hävittäjästä vetäytyisi Itämereltä Iso-Britanniaan Peking-suunnitelman mukaisesti. Jäljelle jäänyt laivasto, jonka muodostaisivat miinalaiva, hävittäjä, viisi sukellusvenettä ja joukko pienempiä aluksia tekisivät kaksi laivasto-operaatiota, joiden tarkoituksena oli häiritä Saksan laivaston liikehdintää Danziginlahdella sekä Saksan ja Itä-Preussin välisiä kuljetuksia. Kaikki sukellusveneet siirrettiin operaatioalueiltaan eteläiseltä Itämereltä Operaatio Worekiin upottamaan niin monta saksalaisalusta kuin mahdollista.

Taistelu

Jäljelle jääneet pinta-alukset siirrettiin Gdynian laivastotukikohdasta Helin niemimaalle, jossa niiden tuli aloittaa niin kutsuttu operaatio Rurka, jossa laskettiin miinasulku Helin niemimaan ja Danzigin välille estämään vihollisalusten pääsy alueelle.
Illan hämärtyessä puolalaiset sota-alukset lähtivät Gdyniasta lahden toisella rannalla sijaitsevaan Heliin, josta ne aloittivat miinanlaskun. Osastoon kuuluivat hävittäjä Wicher, miinalaiva Gryf, miinanraivaajat Jaskółka, Czapla, Żuraw, Czajka, Rybitwa ja Mewa sekä tykkiveneet Komendant Piłsudski ja Generał Haller.
Danziginlahdella osaston kimppuun hyökkäsi 33 Saksan ilmavoimien pommikonetta, enimmäkseen Junkers Ju 87B Stuka -syöksypommittajia. Ilmahyökkäys oli pääosin tulokseton ja puolalaisalukset kärsivät vain vähäisiä vaurioita. Osaston tärkein alus Gryf, jolla oli kannellaan 300 miinaa säilyi vahingoittumattomana.
Mutta pian noin kello 18.00 ensimmäisen torjutun ilmahyökkäyksen jälkeen saksalaiset pommittajat palasivat. Yhtään osumaa aluksiin ei saatu, mutta ne vaurioituivat lähelle osuneista pommeista ja konekivääritulesta, pääosin Gryf ja Mewa. Gryfin päällikkö komentaja Stefan Kwiatkowski kaatui konekivääritulessa ja aluksen peräsin jumiutui. Aluksen komentajuuden ottanut perämies komentajaluutnantti Wiktor Łomidze pelkäsi lastina olevien miinojen olevan uhka alukselle ja pommin osuessa räjähtävän heti. Tästä syystä hän määräsi kaikki miinat pudotettavaksi mereen.

Taistelun jälkeen

Torjuttuaan useita ilmahyökkäyksiä osasto saapui Heliin. Mutta Gryfin hävitettyä miinansa ja aluksen vaurioiduttua, operaatio Rurka oli peruttava. Ainoastaan hävittäjä Wicher ei saanut käskyä operaation peruuntumisesta ja se meni suoraan operaatioalueelleen suojaamaan miinanlaskua. Yöllä komentajakapteeni Stefan de Waldenin komentama Wicher havaitsi kaksi Saksan laivaston hävittäjää ja myöhemmin virheellisesti kevyeksi risteilijäksi tunnistetun aluksen, mutta ei hyökännyt ollakseen paljastamatta operaatiota.
Palattuaan Helin niemimaalle molemmilta suurilta aluksilta poistettiin suurin osa kalustosta ja ne toimivat ilmatorjunta-alustoina Helin laivastotukikohdassa.
Piia Kleemola

Piia Kleemola(-Välimäki) (s. 1975) on suomalainen kansanmuusikko, jonka instrumentit ovat viulu, 15-kielinen kantele ja jouhikko. Hän toimii myös laulajana.
Kleemola on erikoistunut eteläpohjalaisiin pelimannien viuluperinteisiin, jotka olivat hänen musiikin tohtorin tutkintonsa (2011, Sibelius-Akatemia) aiheena. Hänen ohjelmistoonsa kuuluu perinteistä kansanmusiikkia, improvisaatiota ja uusia sävellyksiä. Hän on työskennellyt myös tanssin ja teatterin parissa. Hän on esiintynyt solistina ja muiden muassa kokoonpanojen Päre, NAM-trio ja Laitakaupungin orkesteri muusikkona. Kleemola on esiintynyt monissa Euroopan maissa, Yhdysvalloissa, Kiinassa ja Vietnamissa. Hänelle ovat myöntäneet taiteilija-apurahoja Taiteen edistämiskeskus ja tutkimusapurahoja Etelä-Pohjanmaan rahasto. Hän on ollut säveltaiteen läänintaiteilijana Taiteen edistämiskeskuksessa, Sibelius-Akatemian Seinäjoen-yksikön projektityöntekijänä ja vuodesta 2015 Haapavesi Folk Music Festivalin taiteellisena johtajana.
Kleemola aloitti viulunsoiton 7-vuotiaana soitettuaan aiemmin myös pianoa. Hän harjoitteli aluksi klassisia kappaleita, mutta sai pian kosketuksen myös kansanmusiikkiin opettajansa Timo Hannulan perustaman Haapaveden pikkupelimannit -kokoonpanon kautta. Haapavedellä järjestettyjen kurssien ansiosta Kleemola pääsi tutustumaan eri maiden musiikkiperinteisiin; kursseilla opettivat suomalaisten lisäksi muiden muassa irlantilaiset, ruotsalaiset, norjalaiset ja yhdysvaltalaiset viulistit. Kleemola opiskeli Kaustisissa musiikkilukiossa ja pääsi sitten Sibelius-Akatemiaan – aluksi nuoriso-ohjelmaan, jossa ensimmäisen varsinaisen kansanmusiikkiviuluopetuksen hänelle antoi Arto Järvelä. Hänen muihin opettajiinsa ovat kuuluneet Ritva Talvitie, Tellu Turkka, Erik Hokkanen, Timo Alakotila ja Maria Kalaniemi. Kleemola vietti aikaa myös vaihto-opiskelijana Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa, jossa häntä opetti Ellika Frisell.
Biarmosuchia

Ominaisuudet

Biarmosuchialle ei tunnetä selväpiirteisiä yhdistäviä omia ominaisuuksia, vaan sitä määrittävät tekijät ovat terapsidien primitiivisten piirteiden lisäksi myös jotkin varhaisempien Sphenacodontia-kehityslinjan synapsidien ominaisuudet. Näitä ominaisuuksia ovat muun muassa, se että leukalihaksien kiinnittymiseen liittyvä ohimoaukko on esimerkiksi Biarmosuchialla pienehkö. Lisäksi niiden alaleuka kiinnittyy yläleukaan yksinkertaisella os quadratum- ja os articulare -luiden välisellä liitoksella. Kulmahampaat ovat suuremmat kuin varhaisemmilla synapsideilla, mutta tätä taemmat hampaat eivät juuri varhaisempien synapsidien vastaavista eronneet. 
Tästä syystä voikin olla ettei Biarmosuchia kokonaisuudessaan ole oikea erillinen terapsidien kehityslinja, vaan että se olisi muiden terapsidien suhteen parafyleettinen, eli muut terapsidien ryhmät olisivat polveutuneet siitä. Jos asia on näin, niin se tarkoittaisi sitä ettei Biarmosuchiaa voisi nykyisin käytetyn kladistisen luokittelun mukaan pitää varsinaisena taksonomisena ryhmänä, sillä osa sen jäsenistä olisi läheisempää sukua muille terapsdeille kuin toisille Biarmosuchian jäsenille.
Biarmosuchiaan luokitellulle kehityslinjalle Burnetiamorpha ovat tyyppillistä kallon paksuuntunut luu ja siihen liittyvät sarvimaiset ulokkeet.
Raili Raitala

Raili Raitala (o.s. Ruutu) on suomalainen näyttelijä. Hän työskentelee Helsingin kaupunginteatterissa ja on tehnyt myös ääninäyttelijän töitä.
Michael Holm

Ura

Michael Holm perusti ensimmäisen yhtyeensä viisitoistavuotiaana. Hänen ammattimainen uransa alkoi 1961, jolloin julkaistiin single "Texas-Jimmy". Vuonna 1969 julkaistiin cover-versio Doug Sahmin hitistä "Mendocino", josta tuli vuoden myydyin single Saksassa. 1970-luvulla ilmestyi useita menestyssävellyksiä, kuten "Tränen lügen nicht" (1974). Michael Holmin yhteistyökumppaneita oli muun muassa tuottaja Giorgio Moroder. Vuosina 1982–2004 Michael Holmilta ei ilmestynyt ainuttakaan studioalbumia. Tuolloin hän työskenteli Kristian Schultzen kanssa Projekt Cuscon parissa.
Michael Holm on tuottanut musiikkia muun muassa artisteille Lisa Nemzo ja Guildo Horn.
Ba Jin

Nuoruus

Li Yaotang syntyi Chengdussa, Sichuanissa rikkaaseen ala-aateliseen perheseen. Hän sai perinteisen kungfutselaisen koulutuksen ja opiskeli myös vieraita kieliä ja niiden kirjallisuutta.
Kouluaikanaan 1920-luvun puolivälissä Li Yaotangista tuli anarkisti. Hän osallistui erityisen innokkaasti Uuden kulttuurin liikkeeseen. Kirjailijanimensä Ba Jin hän otti Pjotr Kropotkinin nimen viimeisistä tavuista.

Romaanit 1920–1940-luvuilla

Opiskellessaan Ranskassa yhteiskuntahistoriaa 1920-luvun lopussa Ba Jin aloitti kirjailijanuransa. Ensimmäinen romaani Miewang ilmestyi 1929 hänen muutettua Shanghaihin. Seuraavan neljän vuoden aikaa Ba Jin kirjoitti seitsemän romaania, joista suurin osa käsitteli yhteiskunnallisia asioita ja hyökkäsi perinteistä perhejärjestystä vastaan. Tunnetuin näistä teoksista oli Jia (1933), joka oli ensimmäinen osa omaelämäkerrallisesta triologiasta. Sen toinen (Chun) ja kolmas (Qiu) ilmestyivät vuonna 1940.
Ba Jinin 1940-luvun työt olivat pessimistisempiä mutta vähemmän radikaaleja kuin hänen aiemmat teoksensa. Hänen vuosikymmenen merkittävimmät romaanit olivat Qiyuan (1944) ja Hanye (1947).
Kommunistit arvostelivat Ba Jinin töiden sisältöä ja tyyliä, vaikka hänen artikkelinsa olivat mukana luomassa ilmapiiriä joka rohkaisi intellektuelleja hyväksymään kommunistisen vallankumouksen. Uuden yhteiskuntajärjestyksen vakiintuessa 1949 Ba Jin luokiteltiin ”luotettavaksi”, ja hänet valittiin moniin kirjallisuus- ja kulttuurijärjestöihin.

Siirtyminen pois fiktiokirjallisuudesta

Ba Jin kirjoitti 1950-luvulla ja 1960-luvun alussa joitakin novelleja ja pienoisromaajena, joista osa oli poliittisia ja joita kirjailija itse kutsui myöhemmin ”roskateoksiksi”.
Vaikka Ba Jin hylkäsi virallisesti aiemmat anarkistiset ajatuksensa, hän ei täysin sopeutunut uuteen yhteiskuntaan ja jätti kokonaan fiktion kirjoittamisen.  Vuosien 1966-1976 kulttuurivallankumouksen aikana Ba Jin kärsi muiden älykköjen tapaan julkisesta nöyryytyksestä, mutta hänen maineensa palautettiin 1977. Ba Jinin tärkein teos Maon jälkeiseltä ajalta on neliosainen Suixiang lu, joka on essee- ja muistelmakokoelma, jossa hän katuu ”tyhjiä ja virheellisiä sanoja”, joita hän joutui kirjoittamaan kulttuurivallankumouksen aikana poliittista suojaa vastaan.
Ba Jin oli esperantisti, osasi englantia, japania, ranskaa ja kuutta muuta vierasta kieltä ja käänsi oman kirjoittamisensa ohella muun muassa Maksim Gorkin teoksia. Hän kärsi vanhuusiällään Parkinsonin taudista, josta huolimatta hän eli yli satavuotiaaksi. Hän sai vuonna 1990 Fukuokan aasialaisen kulttuurin palkinnon, ja hänen mukaansa on nimetty asteroidi 8315 Bajin.
Jyrki Heliskoski

Jyrki Heliskoski (s. 28. syyskuuta 1945) on suomalainen jalkapallovalmentaja. Hän toimii Suomen Palloliiton valmennuspäällikkönä sekä Suomen alle 19-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentajana.
Nuorempana Heliskoski toimi myös käsipallovalmentajana. Hän valmensi käsipallon parissa vuoteen 1978 asti.

Ura

Seurajoukkueista Heliskoski on valmentanut Helsingin Jalkapalloklubia vuosina 1985–1989 ja 2000–2001 voittaen kolme kertaa Suomen mestaruuden.
Heliskoski on valmentanut myös Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkuetta vuosina 1982–1987 sekä 1990–1997. Suomen Palloliitossa hän on työskennellyt vuodesta 1991 saakka. Vuodesta 1995 lähtien hän on vastannut JVK-tutkinnon koulutusohjelmasta, ja myöhemmin UEFA Pro Licence -täydennyskoulutuksesta. Valmennuspäällikkönä hän on työskennellyt vuodesta 1997 lähtien. Alle 21-vuotiaiden maajoukkueen lisäksi Heliskoski on valmentanut myös muita juniorimaajoukkueita. Heliskoski oli muun muassa Suomen valmentajana alle 19-vuotiaiden EM-lopputurnauksessa Saksassa vuonna 2000. Suomi oli turnauksessa viides ja selvisi täten ensimmäisenä suomalaisjoukkueena alle 20-vuotiaiden MM-lopputurnaukseen. Päävalmentajana tuossa vuoden 2001 MM-turnauksessa Argentiinassa toimi tosin Kari Ukkonen. Heliskoski itsekin sai päävalmentajana valmentaa MM-tasolla, kun hän toimi Suomen niin sanotun Vintiöt-maajoukkueen peräsimessä 2003 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa Suomessa. Vuotta aikaisemmin hän valmensi lisäksi alle 18-vuotiaiden EM-kotiturnauksessa Suomea. Menestys molemmissa turnauksissa oli kuitenkin vähäistä.
25. heinäkuuta vuonna 2005 Heliskoski valittiin Suomen jalkapallomaajoukkueen päävalmentajaksi Antti Muurisen tilalle syksyn 2005 MM-karsintaotteluihin. Hän oli toimeen väliaikainen ratkaisu ja siirtyi kakkosvalmentajaksi Roy Hodgsonin astuessa valmennusvastuuseen tammikuussa 2006. Vuoden 2008 EM-turnauksen karsintojen loputtua Heliskoski ilmoitti jättäytyvänsä A-maajoukkueen valmennustehtävistä ja keskittyvänsä tulevaisuudessa alle 19-vuotiaiden maajoukkueen valmentamiseen.
Polyetyleeniglykoli

Polyetyleeniglykoli eli PEG on polyeetteriyhdiste, jota kutsutaan myös nimillä polyetyleeni-oksidi (PEO) tai polyoxyetyleeni (POE) riippuen sen molekyylimassasta. Sen rakenne ilmaistaan yleensä H−(O−CH2−CH2)n−OH, eli PEG-n.

Käyttö lääketieteessä

Polyetyleeniglykolin kovalenttisella lisäämisellä lääkemolekyyliin ("pegylaatiolla") parannetaan lääkeaineen tiettyjä ominaisuuksia, se esimerkiksi lisää hydrofobisen lääkeaineen tai proteiinin vesiliukoisuutta ja vähentää poistumaa munuaisissa.
Erkki Vettenniemi

Erkki Vettenniemi (s. 1966) on suomalainen tietokirjailija, historioitsija ja yhteiskuntatieteiden tohtori.

Ura

Vettenniemeltä on ilmestynyt useita urheiluaiheisia kirjoja. Piikit ja pillerit – Suoraa puhetta dopingista ilmestyi 2009. Urheiluhistoriasta Vettenniemi on julkaissut tutkimukset Suomalaisen urheilun synty (SKS, 2008), Pohjolan helleenit (SKS, 2007) ja Joutavan juoksun jäljillä (SKS, 2005). Hän on myös toimittanut artikkelikokoelman Piikki lihassa – unelma puhtaasta urheilusta (Akilles, 1998).
Vettenniemi on kirjoittanut dopingdekkariksi luonnehditun kirjan Lahden ansa (Into 2012), jossa hän esittää väitteen, että Harri Syväsalmi olisi järjestänyt dopingtestin Lahden MM-hiihdoissa kostoksi lahjusmatkasta saamastaan tuomiosta. Syväsalmi kiistää väitteen jyrkästi.
Vettenniemi haluaisi kieltää termin "doping" ja puhuu mieluummin "urheilijoiden lääkehuollosta". Hän myös vastustaa dopingtestauksia ja dopingin kieltoa. Testaus on hänen mukaansa autoritaarista kontrollointia, urkintaa ja rankaisumekanismi. Hänen mukaansa urheilijoiden oma päätösvalta asiassa on ihmisoikeuskysymys, ja hän pitää itseään "sorrettujen urheilijoiden äänenä".
FS Vaudreuil (1870)

Palvelus

Vaudreuil poistettiin alusluettelosta 27. kesäkuuta 1889, jonka jälkeen se oli ponttoonina sekä hiiliproomuna Lorientissä. Marraskuussa 1915 alus oli majoitusaluksena. Se oli vuonna 1917 saksalaisten sotavankien majoitustilana ennen romuttamistaan.
Olivia Burnette

Olivia Burnette (s. 24. maaliskuuta 1977) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt esimerkiksi elokuvassa Silmä silmästä (1996) ja televisiosarjassa The Torkelsons (1991–1992; myöhemmin Almost Home, 1993). 
Burnette sai useita Young Artist Award -ehdokkuuksia.
Horn (Alankomaat)

Horn on kylä Limburgin provinssissa Alankomaissa. Se on osa Leudalin kuntaa, joka muodostettiin 1. tammikuuta 2007 Haelenin, Hunselin, Heythuysenin ja Roggel en Neerin kunnista.