google/wiki40b huggingface dataset:
Obafemi Martins

Seurajoukkueura

Martins siirtyi kotimaastaan Nigeriasta italialaisen Reggianan riveihin vuonna 2000. Vuotta myöhemmin Internazionale osti hänet 750 000 eurolla, joka oli kova hinta 17-vuotiaasta pelaajasta. Martins osoitti olevansa hintansa arvoinen tehden 23 maalia Interin nuorten joukkueessa. Joulukuussa 2002 Martins debytoi edustusjoukkueessa ottelussa Parmaa vastaan.
Martins pärjäsi kohtalaisesti, ja teki 88:ssa Serie A:n ottelussa 28 maalia sekä muutaman tärkeän maalin Mestarien liigassa, mutta kesällä 2006 Inter hankki Zlatan Ibrahimovićin ja Hernan Crespon, ja Martins sai luvan etsiä uutta seuraa. Elokuussa 2006 hän siirtyi Newcastle Unitediin 10,1 miljoonan punnan siirtosummalla. Ennen lopullista siirtoa mediassa pyöri huhuja siirron mahdollisesta peruuntumisesta, joidenkin lähteiden väittäessä Martinsin olleen kuusi vuotta vanhempi pelattuaan samaan aikaan Celestine Babayaron kanssa Nigerian nuorten maajoukkueessa. Jo vuotta aikaisemmin Italian mediassa oli pyörinyt samanlainen kohu-uutinen, kun journalisti Filippo Ricci oli huomannut Nigerian jalkapalloliiton nettisivuilla Martinsin syntymäajan kohdalla lukeneen 1. toukokuuta 1978. Sittemmin syntymäaika korjattiin liiton sivuilla.
Martins kantoi Newcastlessa pelipaidassaan numeroa 9 Alan Shearerin lopetettua uransa kauden 2005–2006 päätteeksi. Martinsilla riitti englantilaisseurassa epäilijöitä, koska Newcastlella on tunnetusti ollut huonoa onnea ulkomaalaisten hyökkääjien pestaamisessa. Muun muassa Jon Dahl Tomasson, Stéphane Guivarc'h, Daniel Cordone ja Albert Luque tulivat seuraan suurella kohulla, mutta epäonnistuivat. Martinsin debyyttikausi Englannissa oli kuitenkin menestys ja hänestä tuli nopeasti kannattajien suosikki. Newcastlen pudottua Mestaruussarjaan kaudeksi 2009–2010, Martins siirtyi kesällä 2009 Saksan Bundesliigan VfL Wolfsburgiin.
Heinäkuussa 2010 Martins siirtyi yhden Saksassa vietetyn kauden jälkeen Venäjälle, solmittuaan kolmivuotisen sopimuksen Rubin Kazanin kanssa. Avauskaudellaan Martins onnistui maalinteossa kahdesti pelaamassaan 12 ottelussa.
Tammikuun lopulla 2011 Martins siirtyi takaisin Englantiin puolen vuoden lainasopimuksella Birmingham Cityyn. Syyskuussa 2012 hän siirtyi Primera Divisiónissa pelaavaan Levanteen.

Maajoukkueura

Martins debytoi Nigerian maajoukkueessa 29. toukokuuta 2004. Hän sai pronssia vuosien 2006 ja 2010 Afrikan-mestaruus­kilpailuissa. Etelä-Afrikan MM-kilpailuissa 2010 hän pääsi kahdesti vaihdosta kentälle.
ISO 3166-2:BE

ISO 3166-2:BE on ISO-standardointijärjestön standardi, joka määrittää geokoodit Belgialle. ISO 3166-2:BE on ISO 3166-2 -standardin osajoukko, joka määrittää kolmen alueen ja kymmenen provinssin koodit.

Koodit

Koodin ensimmäinen osa on ISO 3166-1 -standardin mukainen Belgian maakoodi ”BE” ja toinen osa on aluekohtainen kolmikirjaiminen tunnus.
Finlands svenska baptistsamfund

Finlands svenska baptistsamfund ("Suomen ruotsinkielinen baptistiyhteisö") on rekisteröitynyt uskonnollinen yhdyskunta, joka toimii Suomen ruotsinkielisten baptistiseurakuntien kattoyhdistyksenä. Siihen kuuluu 20 seurakuntaa, joista yksi toimii Helsingissä ja muut ruotsinkielisellä Pohjanmaalla. Yhdyskunnassa on jäseniä n. 900 (2007).
Finlands svenska baptistsamfund on jäsenenä Suomen ekumeenisessa neuvostossa. Neuvoston pääsihteerinä toimi vuosina 1993-2006 baptistien Jan Edström. Yhdistys on jäsenenä myös Euroopan Baptistiliitossa (European Baptist Union, EBU) ja Maailman Baptistiliitossa (World Baptist Union, WBU).
Yhdistys julkaisee lehteä Missionstandaret.
Edward Vesala

Ura

Vesala soitti nuoresta iästä lähtien monenlaista ja korosti musiikkinsa moninaisia lähteitä; tangoyhtyeistä saatua kokemustaan hän käytti sellaisissa sävellyksissään kuin "Fingo" ja "Glimmer of Sepal". Vesala vaikutti 1960-luvulla myös rock-yhtyeissä, muun muassa Soulsetissa ja Apollossa.
1970-luvulla Vesala levytti puolalaisen jazz-trumpetisti Tomasz Stańkon kanssa muun muassa albumit Satu, Rodina ja Heavy Life. Sound & Furysta muodostui 1980-luvulla hänen keskeinen yhtyeensä. Yhtyeen kokoonpano vaihtui usein. Kitaristeina vaikuttivat Raoul Björkenheim ja Jimi Sumén, kun taas puhaltimia soittivat muun muassa Jorma Tapio ja Pepa Päivinen. Vesalan vaimo Iro Haarla soitti harppua ja koskettimia. Vesala sovitti myös puhallinosuudet Sielun veljet -yhtyeen levylle Kuka teki huorin.
1970-luvun alussa Vesala teki Karelia-yhtyeen kanssa muutaman levytyksen nimellä Iivana Nyhtänköljä (mm. Herran kanssa pellon laidassa).
Vesalaa on usein verrattu Charles Mingusiin: molempien musiikista erottuvat vahva tunteellinen lataus ja huolelliset sovitukset.
Vesalan tyttäriä ovat musiikkiteknologi, toimittaja, laulaja ja säveltäjä Mari Vesala,  stylisti Minttu Vesala, rumpali Aniida Vesala sekä Lumi Vesala.
Vesala on haudattu Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäelle.
NHL:n laajennusvaraustilaisuus 2000

Vuoden 2000 NHL:n laajennusvaraustilaisuus oli 23. kesäkuuta 2000 järjestetty tapahtuma, jossa NHL:n kaksi uutta laajennusjoukkuetta Columbus Blue Jackets ja Minnesota Wild varasivat pelaajia toisista joukkueista.

Säännöt

26 joukkuetta saivat suojata yhden maalivahdin, viisi puolustajaa, ja yhdeksän hyökkääjää, tai vaihtoehtoisesti kaksi maalivahtia, kolme puolustajaa ja seitsemän hyökkääjää. Nashville Predators ja Atlanta Thrashers olivat liigan uusimpia joukkueita joten niiden ei tarvinnut osallistua tapahtumaan.
52 pelaajaa varattiin uusiin joukkueisiin. Kaikista 26 osallistuneesta joukkueesta valittiin kaksi pelaajaa. Blue Jackets ja Wild valitsivat kummatkin ensimmäisen 24 varauksen aikana kolme maalivahtia, kahdeksan puolustajaa ja kolmetoista hyökkääjää. Loput kaksi varausta olisivat voineet olla miltä tahansa pelipaikalta.
Tummaorneero

Levinneisyys

Tummaorneeroa tavataan laajalla alueella Meksikossa, Keski-Amerikassa ja Etelä-Amerikan luoteis- ja pohjoisosissa. Lajin populaation arvioidaan olevan 500 000–4 999 999 yksilöä, ja sen kanta on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Danilo Kiš

Elämä ja ura

Danilo Kišin isä Eduard Kiš (Kis Ede) oli unkarinjuutalainen rautatietarkastaja ja äiti Milica Kiš (s. Dragićević) montenegrolainen Cetinjestä. Isä oli syntynyt Itävalta-Unkarissa, ja hänen alkuperäinen sukunimensä oli Kon, mutta hän muutti sen muotoon Kis ajan unkarilaistamistoimien vuoksi. Toisen maailmansodan aikana Danilon isä ja muutama muu suvun jäsen kuoli saksalaisten keskitysleireillä. Äiti vei hänet ja vanhemman sisaren Danican sodan ajaksi Unkariin. Sodan päätyttyä perhe muutti Jugoslaviaan Montenegrossa sijaitsevaan Cetinjen kaupunkiin, jossa Kiš valmistui lukiosta 1954.
Kiš opiskeli kirjallisuutta Belgradin yliopistossa, josta valmistui 1958 ensimmäisenä opiskelijana, joka sai arvosanan vertailevasta kirjallisuustieteestä. Hän kirjoitti merkittävälle Vidici-lehdelle, jossa hän työskenteli vuoteen 1960. Vuonna 1962 ilmestyivät hänen kaksi ensimmäistä romaaniaan Mansarda ja Psalam 44. Vuonna 1973 ilmestyneestä teoksesta Peščanik (Tiimalasi) Kiš sai arvostetun NIN-palkinnon, mutta hän palautti sen muutaman vuoden kuluttua poliittisen erimielisyyden vuoksi. Myöhemmin Kiš sai runsaasti kotimaisia ja ulkomaisia palkintoja sekä proosasta että runoista.
Kiš asui lähes koko ikänsä Belgradissa, vasta viimeisen vuosikymmenen vuoroin Pariisissa ja Belgradissa, Hän työskenteli useita vuosia professorina Ranskassa. Kiš oli naimisissa Mirjana Miočinovićin kanssa 1962–1981. Eron jälkeen hän asui Pascale Delpechin kanssa ennenaikaiseen kuolemaansa saakka. Hän kuoli keuhkosyöpään.
Kišin teokseen Peščanik (Fövenyóra) perustuvan elokuvan on ohjannut unkarilainen elokuvaohjaaja Szabolcs Tolnai vuonna 2007.
Kiš teki vuonna 1989 ystävänsä, ohjaaja Aleksandar Mandićin kanssa juutalaisten naisten elämästä neliosaisen televisiosarjan Goli Život. Sarja kuvattiin Israelissa ja esitettiin hänen kuolemansa jälkeen keväällä 1990.
Pariisi–Roubaix 2011

Pariisi–Roubaix 2011 oli järjestyksessään 109. maantiepyöräilyn Pariisi–Roubaix-kilpailu. Se käytiin 258 kilometrin reitillä Compiègnesta Roubaix'hin 10. huhtikuuta 2011. Reitti sisälsi 27 mukulakivijaksoa yhteispituudeltaan 51,5 kilometriä. 
Johan Van Summeren voitti kilpailun karattuaan neljän miehen kärkiryhmästä 15 kilometriä ennen maalia. Fabian Cancellara nousi loppukilometreillä toiseksi ja alkuperäiseen kärkiryhmään kuulunut Maarten Tjallingii oli kolmas.
Pierre Drieu La Rochelle

Pierre Eugène Drieu La Rochelle (3. tammikuuta 1893 Pariisi – 15. maaliskuuta 1945 Pariisi) oli ranskalainen kirjailija, jonka tuotanto käsitti romaaneja, novelleja ja esseitä. Hän oli myös toimittaja ja poliittinen kirjoittaja ja aktivisti, joka toimi Ranskassa fasismin näkyvänä puolestapuhujana sekä yhteistyömiehenä saksalaisten natsien kanssa Ranskan miehityksen aikana.

Elämäkerta

Drieu La Rochelle syntyi normandialaiseen kansallismieliseen porvarisperheeseen, joka oli muuttanut asumaan Pariisin XVII kaupunginosaan. Perheessä oli vaikeita taloudellisia että aviollisia ongelmia. Hän saattoi kuitenkin käydä arvostettua yhteiskunnallisiin aloihin painottunutta korkeakoulua École libre des sciences politiquesia. Ensimmäisen maailmansodan seurauksena hän sai vakavia henkisiä ongelmia, ja lisäksi hän haavoittui kolmesti. Vuonna 1934 ilmestynyt novellikokoelma La Comédie de Charleroi ilmentää hänen kokemuksiaan sodasta. Sotaseikkailujen lisäksi hänellä oli myös useita rakkausseikkailuja, sillä hän on argentiinalaisen Victoria Ocampon ja myös Christiane Renault’n (autotehtailija Louis Renault’n puoliso) rakastaja.
Drieu oli henkisesti ja tyylillisesti lähellä surrealisteja eritoten 1920-luvun aikana. Heistä läheisin oli ehkä Louis Aragon, johon kuitenkin ystävyys myöhemmin katkesi. Hän oli kiinnostunut ranskalaisesta fasismiin suuntautuneesta Action française -liikkeestä mutta ei kutenkaan liittynyt sen mihinkään virtaukseen. Hän tuli yleisesti tunnetuksi vuonna 1922 julkaisemallaan esseellä ”Mesure de la France”. Drieu voidaan luokitella 1920-luvun aikana tasavaltalaiseksi, uskonnottomaksi, antiklerikaaliksi ja individualistiksi, joka oli lähellä tuolloista Radikaalia puoletta.
1930-luvulla hän julistautui samalla kertaa sekä sosialistiksi että fasistiksi, mikä olisi voinut olla hänen erilaisten ajatustensa ratkaisumalli ja samalla vastaus nykyaikaisen yhteiskunnan materiaaliseen rappioon. Vähän ennen toista maailmansotaa hän liittyi fasistiseen Parti populaire français -puolueeseen ja ryhtyi sen lehden päätoimittajaksi. Aivan sodan aattona hän kuitenkin erosi puolueesta ja lehden toimituksesta.
Ranskan miehityksen aikana hän johti La Nouvelle Revue française -aikakauslehteä ja otti voimakkaasti kantaa saksalaisten natsien kanssa tehtävän yhteistyön puolesta. Pariisin vapautuksen jälkeen hän ei kuitenkaan suostunut maanpakoon eikä piiloutumaan, vaikka useat hänen ystävänsä, eritoten André Malraux, sitä hänelle suosittelivat. Yritettyään useita kertoja itsemurhaa hän lopulta kuoli 5. maaliskuuta 1945.
Wallander: Petos

Juoni

Nuori nainen tulee poliisilaitokselle tekemään ilmoitusta kadonneesta äidistään, joka pian sen jälkeen löydetään murhattuna. Tekijäksi epäillään hänen aviomiestään. 
Wallander kadottaa autonsa, ja hänen muistinsa temppuilee muutenkin.
Toivo Nykänen

Toivo Nykänen (19. elokuuta 1902 Helsinki – 30. toukokuuta 1983 Lahti) oli suomalainen yhdistetyn hiihtäjä ja mäkihyppääjä.
Nykänen sijoittui yhdistetyssä viidenneksi Lahden MM-kilpailuissa 1926 hiihdettyään kuumeisena. Sankt Moritzin olympialaisiin 1928  hän ei päässyt katkaistuaan jalkansa samana talvena. Oslon MM-kilpailuissa 1930 hän oli parhaana suomalaisena 19:s.
Lahden Hiihtoseuraa edustanut Nykänen voitti yhdistetyn Suomen-mestaruuden vuosina 1925, 1926 ja 1929. Salpausselän Kisoissa hän voitti yhdistetyn vuonna 1925 sijoituttuaan vuotta aiemmin toiseksi.
Nykänen hyppäsi Salpausselän ensimmäisen mäen avaushypyn vuonna 1923. Hän saavutti mäkihypyssä SM-pronssia vuosina 1931 ja 1932.
Juliette Kemppi

Maajoukkue

Kempin maajoukkueura alkoi 15-vuotiaana, kun hän pääsi vuotta vanhempien (vuonna 1993 syntyneiden) Pohjoismaiden mestaruusturnaukseen Ruotsiin. Kesällä 2013 hän kuului Suomen joukkueeseen alle 19-vuotiaiden naisten EM-kilpailuissa, joissa Suomi selviytyi välieriin. Hän teki EM-turnauksessa kaksi Suomen kolmesta maalista. UEFA:n tekninen tarkkailuryhmä valitsi Kempin EM-turnauksen All Stars -joukkueeseen.
Vuonna 2014 Kemppi oli Suomen alle 20-vuotiaiden maajoukkueen mukana Kanadassa pidetyissä alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa. Hän oli Suomen paras maalintekijä tehtyään alkulohkon toisessa, 2–3-tappioon päättyneessä ottelussa Kanadaa vastaan kaksi maalia ja alkulohkon viimeisessä, 1–2-tappioon päättyneessä ottelussa Ghanaa vastaan Suomen ainoan maalin.
Suomen naisten maajoukkueessa Kemppi pelasi ensimmäisen maaottelunsa syyskuussa 2013 tultuaan MM-karsintaottelussa Kazakstania vastaan vaihdosta kentälle toisen jakson lopussa. Huhtikuun 2018 loppuun mennessä hän on pelannut 34 naisten maaottelua. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki huhtikuussa 2014 MM-karsintaottelussa Unkaria vastaan, toisen syyskuussa 2014 MM-karsintaottelussa Ranskaa vastaan ja kolmannen maaliskuussa 2015 Etelä-Afrikan tasavaltaa vastaan.
Johannes Alanen

Ura

Alanen aloitti jääkiekkoilun Pietarsaaressa Centersissä ja Jeppiksessä. Tapparaan hän siirtyi vuonna 1994. Tapparan liigajoukkueessa Alanen pelasi ensimmäiset ottelunsa kaudella 1996–1997. Tapparassa Alanen pelasi lopulta yhdeksän kautta. SM-liigahopeaa hän sai kausina 2000–2001 ja 2001–2002. Kaudella 2002–2003 Tappara voittikin kahden hopean jatkoksi SM-kultaa. Parhaan Tappara-kautensa Alanen pelasi mestaruuden jälkeen 2003–2004, kun hän teki 23 pistettä.
Alanen siirtyi Tapparasta JYPiin kaudeksi 2005–2006. JYPissä Alanen pelasi kahdella kaudella. Hän siirtyi Bluesiin kesken kauden 2006–2007. TPS teki Alasen kanssa koesopimuksen ennen kauden 2007–2008 alkua. Alanen sai syyskuussa TPS:n kanssa loppukauden kattavan sopimuksen koeajan jälkeen.
Kaudeksi 2008–2009 Alanen lähti unkarilaisjoukkue Alba Volán Székesfehérvár, joka pelasi Itävallan pääsarjassa. Alba Volánissa Alanen pelasi 12 ottelua, minkä jälkeen hänen koeaikaansa ei enää jatkettu. Alanen palasi Alba Volánista Suomeen, kun hän siirtyi Mestiksen LeKiin. Alanen jatkoi LeKissä myös kaudella 2009–2010. Alkukaudesta hän pelasi kaksi ottelua vuokralla Ilveksessä SM-liigassa. Tammikuussa 2010 hän siirtyi LeKistä loppukaudeksi Ilvekseen. Kauden 2010–2011 Alanen pelasi kokonaan LeKissä ja teki 47 ottelussa 34 tehopistettä. Hän teki kauden jälkeen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.
Alanen on edustanut kahdesti Suomea junioreiden arvokisoissa. Hän pelasi ensimmäisen arvoturnauksensa 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1996, jolloin Suomi sijoittui turnauksessa hopealle. Alanen pelasi nuorten MM-kilpailussa 1998. Suomi voitti turnauksessa maailmanmestaruuden.
Jani Lähde

Ura

Lähde on KTP:n kasvatti, mutta hän siirtyi 16-vuotiaana Espooseen Hongan organisaatioon. Espoon-vuosinaan hän edusti myös FCK Salamoita.
Vuonna 2006 Lähde palasi Kotkaan ja Kolmosessa pelanneen KTP:n riveihin. Kaudella 2007 hän solmi kaksivuotisen sopimuksen KooTeePeen Veikkausliiga-joukkueen kanssa. Ensiesiintymisensä Veikkausliigassa Lähde teki 26. huhtikuuta 2007 ottelussa Tampere Unitedia vastaan. KooTeePeen pudottua Veikkausliigasta Ykköseen kauden 2008 päätteeksi Lähde siirtyi sarjatasoa alemmas KTP:n joukkueeseen. Lähde valmentaa nykyään FC Hongan organisaatiossa ja on 07-ikäluokan päävalmentaja.
Svenska lyceum i Helsingfors

Svenska lyceum i Helsingfors eli Helsingin ruotsalainen lyseo (aiemmin Helsingin ruotsalainen reaalilyseo) oli Helsingin Kruununhaassa vuosina 1872–1973 eri nimillä toiminut valtion omistama ruotsinkielinen poikakoulu. 
Vuoden 1872 koulujärjestyksen nojalla Helsinkiin perustettu ruotsinkielinen reaalilyseo aloitti toimintansa syyskuussa 1872 nimellä Reallyceum i Helsingfors. Nimi muutettiin muotoon Svenska reallyceum i Helsingfors vuonna 1891, jolloin Helsinkiin perustettiin myös suomenkielinen reaalilyseo. Kun vuoden 1914 asetuksella kouluun perustettiin reaalilinjan rinnalle klassillinen linja, sen nimi muutettiin vuonna 1919 muotoon Svenska lyceum i Helsingfors. Ruotsalainen reaalilyseo toimi ensin Kirkkokadun ja Ritarikadun kulmatontilla sijainneessa raatimiehenleski Maria Cronsin talossa. Sittemmin tällä tontilla on sijainnut Svenska Privata Läroverket för flickor. Jo vuonna 1877 Koulu siirtyi uuteen koulurakennukseen osoiteessa Mariankatu 8. Koulurakennus muuttui sittemmin Teollisuuskouluksi ja jälleen suomenkielisekei yhteiskouluksi.
Ruotsinkieliselle reaalilyseolle valmistui vuonna 1902 osoitteeseen Liisankatu 13 oma koulurakennus, jonka suunnitteli arkkitehti Theodor Decker ja viimeisteli hänen kuoltuaan Magnus Schjerfbeck. Talon rakensi rakennusmestari Johan Johanson urakalla. Koulun hinnaksi tuli 650 896 markkaa ja 46 penniä.
Poikakoulu Svenska lyceum ja vuonna 1919 perustettu tyttökoulu Svenska flickskolan i Helsingfors yhdistettiin vuosina 1968–1973 asteittain uudeksi Helsingfors svenska samlyceum -nimiseksi yhteiskouluksi. Koulu muutti vuonna 1972 pois Liisan­kadulta, minkä jälkeen talossa toimi Helsingin tyttölukio, myöhemmin Kruununhaan yhteislyseo ja peruskouluun siirtymisen jälkeen vuodesta 1977 Kruununhaan lukio. Musiikki­painotteinen lukio sai Sibelius-lukion nimen 1982.
Tomi Astikainen

Tomi-Pekka Astikainen (s. 11. marraskuuta 1981 Lappeenranta) on suomalainen kirjailija. Hänet tunnetaan Suomessa parhaiten kirjastaan ”Miten elää ilman rahaa” (Into Kustannus, 2015). Se perustuu Astikaisen 2010–2014 harjoittamaan rahattomaan elämäntapaan. Kirjassa annetaan monentasoisia vinkkejä eri elämäntilanteissa oleville lukijoille.
Astikainen on julkaissut koko aikaisemman tuotantonsa ilmaiseksi internetissä Creative Commons Zero -lisenssillä.

Elämä ja ura

Tomi Astikainen valmistui kauppatieteiden maisteriksi Lappeenrannan teknillisestä yliopistosta vuonna 2006. Opiskeluaikoinaan hän toimi Teekkarilehti Aalefin päätoimittajana ja maailmanlaajuisessa, nuorten johtajuuskehitysorganisaatiossa AIESEC:ssa. Sen jälkeen hän on ollut mm. johtajuuskouluttaja, konsultti, yrittäjä, liftari ja toimitusjohtaja. Hänen rahattomasta elämästään tehtiin lyhyt dokumenttielokuva "Auki elämälle".
Mustadelfiini

Rakenne

Mustadelfiini on keskikokoinen tai pieni muihin delfiineihin verrattuna. Eri alueiden yksilöillä on kuitenkin havaittu merkittäviä kokoeroja. Suurimmt yksilöt löytyvät Perun rannikolta, missä ne ovat jopa 210 cm pituisia ja 100 kg painoisia. Uudessa-Seelannissa asustavat pienimmät yksilöt; siellä niillä on mittaa 165–178 cm ja painoa 69–85 kg. Urokset ovat naaraita hivenen kookkaampia. Muita sukupuolten välisiä eroja ei juurikaan ole, vaikkakin urosten selkäevä on kaarevampi ja niiden rakenne on laajempi.
Väritys on selkäpuolella tummanharmaa tai musta ja selkäevä kaksivärinen; etureuna on saman värinen kuin selkä mutta takareuna on selvästi vaaleampi. Pään sivusta, silmien edestä johtaa pitkä vaaleanharmaa laikku mustaan tai tummanharmaaseen kuonoon. Kurkku ja vatsa ovat valkoiset, ja nokka ja alaleuka tummanharmaat tai mustat. Mustadelfiini on sivusta harmahtavan valkoinen. Selkäevän alapuolella on valkoisen keskellä musta piikkimäinen kuvio. Kuono on delfiineille epäominaisen lyhyt.

Levinneisyys

Mustadelfiiniä esiintyy Etelä-Amerikan keski- ja eteläosissa, Afrikan lounaisrannikolla, Uuden-Seelannin ympäristössä sekä muun muassa Tristan da Cunhan, Prinssi Edwardin saarten ja Amsterdamsaaren vesillä. Australian etelärannikolla se on todennäköisesti kausittainen.

Käyttäytyminen

Parhaiten mustadelfiinit viihtyvät viileillä vesillä ja kylmillä virtauksilla. Ne voivat liikkua pitkiä matkoja (noin 780 km) mutta niillä ei ole määritelty kausiluonteisia vaelluksia. Uudessa-Seelannissa niiden on havaittu kommunikoivan tavallisten delfiinien (Delphinus) kanssa.

Ravinto

Mustadelfiinit saalistavat monenlaisia kaloja ja kalmareita. Tavallisimpia lajeja ovat sardellit, lyhtykalat, härkäsimppu, kummeliturska, hoki, sardiinit, piikkimakrilli ja punaturska. Ne hyökkäävät koordinoidusti laumoissa ja ne voivat muuttaa strategioitaan ympäristön mukaan. Yleensä ne saalistavat pinnan läheisyydessä
Grimmin laki

Muita äänteenmuutoksia

Germaanisten kielten lisäksi muissakin indoeurooppalaisissa kielissä on tapahtunut useita säännöllisiä äänteenmuutoksia, joilla on ollut suuri merkitys kielten sukulaisuussuhteiden tutkimisessa. Niinpä germaanisten kielten sananalkuista b:tä vasta yleensä latinassa f, kreikassa ph, slaavilaisissa, balttilaisissa ja kelttiläisissä kielissä b sekä sanskritissa bh, joka on ilmeisesti ollut myös indoeurooppalaisessa kantakielessä mutta myöhemmin muuttunut useimmissa kielissä joksikin muuksi. Toisaalta germaanisten kieltensananalkuista f:ää vastaa latinassa, kreikassa, sanskritissa, slaavilaisissa ja balttilaisissa kielissä sekä ilmeisesti myös indoeurooppalaisessa kantakielessä p, kun taas kelttiläisistä kielistä tämä sananalkuinen konsonantti on kadonnut kokonaan. 
Yläsaksalaisella kielialueella on myöhemmin tapahtunut toinenkin samantapainen, muttei yhä laajavaikutteinen sarja äänteenmuutoksia, joiden vuoksi muiden germaanisten kielten t:tä ja p:tä vastaa saksassa usein z tai pf. Tätä sanotaan joskus toiseksi germaaniseksi äänteensiirtymäksi erotukseksi ensimmäisestä germaanisesta äänteensiirtymästä eli Grimmin laista.
Myös unkarissa on tapahtunut samantapaisia muutoksia, joiden vuoksi suomen p:tä ja k:ta vastaavat unkarissa usein f ja h.
Aalloilla

Vastaanotto

Suomessa elokuva sai ensiesityksensä vasta 12 vuotta valmistumisensa jälkeen televisiossa syyskuussa 1989. Mikael Fränti piti sitä Helsingin Sanomissa Demmen siihen asti parhaana elokuvana, ”virkistävänä komediana” jossa on ”rosoista elämän makua ja unelmien kirjoa”.
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
LLVM

Historia

LLVM-projekti alkoi vuonna 2003 Illinois'n yliopistossa (Urbana–Champaign).
Nykyisin suurin LLVM:n kehittäjä on Apple; LLVM-järjestelmä onkin keskeinen komponentti uusimpien Mac OS X- ja iOS-järjestelmien kehitystyökaluissa. Myös Sony käyttää LLVM:ää PlayStation 4 -kehitysympäristössä. Microsoft tarjoaa Clang-kääntäjän optiona Visual Studiossa.
Monet Linux-jakelut tukevat LLVM:ää, useimmiten rinnakkaisena vaihtoehtona GCC:lle. Useimmat Linux-jakelut eivät ole siirtyneet GCC:stä Clang-kääntäjään, koska Linux-ytimen kääntäminen vaatii käytännössä GCC:n. Google tukee Clang-kääntäjän kehittämistä Linux-ytimen käännökseen vaihtoehtona GCC:lle. Vastaavasti esimerkiksi FreeBSD käyttää monilla alustoilla Clangia pääasiallisena kääntäjänään.

LLVM-pohjaiset kääntäjät

LLVM oli aluksi suunniteltu GCC:n loppuvaiheiden korvaajaksi, joten monia GCC-pohjaisia kääntäjien etupäitä on muunnettu LLVM-pohjaisiksi. Monia kääntäjiä on kehitetty tukemaan suoraan LLVM-infrastruktuuria.

Clang

Clang on LLVM-projektin oma C/C++/Objective-C -kääntäjä etupää (front-end).
Clang on tuettu Applen Xcode kehitysympäristössä.
Clang sisältää staattisen analyysin tuen.

DragonEgg

GCC:lle on kehitetty laajennos nimeltä DragonEgg, jonka avulla GCC voi tuottaa LLVM-välikieltä. GCC:tä käytetään vain käännösprosessin etupäänä.

Emscripten

Emscripten tuottaa LLVM:n avulla JavaScript-koodia WebAssembly-alustalle (aikaisemmin WebAssemblyn edeltäjälle asm.js). WebAssembly on uusimpien selaimien tukema JavaScript-laajennos, jonka avulla JavaScript-ohjelmat voivat toimia lähes yhtä tehokkaasti kuin natiivit ohjelmistot, ja voivat käyttää HTML5:n tarjoamia selainominaisuuksia, kuten 2D/3D-grafiikkaa ja ääntä. Emscriptenin avulla C- tai C++ -ohjelmistoja voidaan kääntää suoraan selaimissa toimiviksi. Monia C/C++ -kirjastoja on sovitettu toimivaksi Emscriptenin kanssa.
Laajamittaisimmat Emscripteniin pohjautuvat projekti ovat Internet Archiven tukemat JSMESS- ja DOSBox -projektit, joiden avulla erilaisia vanhoja ohjelmistoja ja pelejä voidaan emuloida suoraan selaimissa.

Rust

Rust on ohjelmointikieli, jonka referenssikääntäjän (rustc) kehittäminen alkoi alusta alkaen LLVM:n päällä.