google/wiki40b huggingface dataset:
Omfale

Omfale (muinaiskreikaksi Ὀμφάλη) oli kreikkalaisessa mytologiassa jokijumala Iardanoksen tytär ja Lyydian kuninkaan Tmoloksen puoliso. Sen jälkeen kun härkä oli puskenut hänen miehensä kuoliaaksi, hän jatkoi maan kuningatarhallitsijana.
Tunnetuksi Omfalen tekee kuitenkin yhteys Herakleen kanssa. Kreikkalaisessa mytologiassa toistuu aihe ”tahattomasta” murhasta ja siihen liittyvästä sovitustyöstä, ja kun Herakles hulluuden puuskassa – toisen version mukaan tosin tietoisesti – tappoi Ifitoksen syöksemällä tämän muurin harjalta alas, oraakkeli määräsi hänet palvelemaan orjana lähteestä riippuen joko vuoden tai kolme vuotta ja maksamaan hyvityksen Ifitoksen isälle Eurytokselle parantuakseen teon mukanaan tuomasta sairaudesta. Eurytoksen kieltäydyttyä Herakles myytiin Omfalelle. Tähän orjuuden aikaan ajoittuvat Kalydonin metsästys sekä argonauttien retki noutamaan kultaista taljaa Kolkhiista.
Herakles joutui orjuutensa aikana tekemään naisten töitä ja pukeutumaan naisten vaatteisiin. Kaiken lisäksi Omfale oli pukeutuneena Nemean leijonan taljaan ja piti Herakleen oliivipuista nuijaa käsissään. Kuitenkin tänä samana aikana Herakles rankaisi ryöstelijöitä, jotka piinasivat hänen valtiattarensa maata, sieppasi kerkoopit, tappoi ohikulkijoita maataan kuokkimaan pakottaneen Syleuksen ja tämän tyttären Ksenodoken sekä hautasi Ikaroksen rantaan ajautuneen ruumiin. Lisäksi hän tuhosi Itonin kaupungin ja orjuutti sen Lyydiaa ryöstelleet asukkaat. Tästä kaikesta vaikuttuneena Omfale vapautti Herakleen ja otti hänet miehekseen. Tästä suhteesta syntyi Lamos, Agelaos tai Tyrsenos; heidät kaikki mainitaan yksitellen eri lähteissä syntyneen Omfalen ja Herakleen suhteesta.
Newfoundland

Historia

Newfoundlandin löysi ja nimesi Englannin lipun alla purjehtinut Giovanni Caboto (John Cabot) vuonna 1497. Saarelta on löytynyt myös 500 vuotta varhaisempia viikinkien asutuksen jäännöksiä. Newfoundland on luultavasti islantilaisessa saagassa mainittu Vinland.
Historian kuuluisin merionnettomuus sattui RMS Titanicille 560 kilometrin päässä Newfoundlandin rannikolta vuonna 1912.
Newfoundlandista tuli osa Kanadaa vasta vuonna 1949, sitä ennen se kuului Brittiläiseen imperiumiin itsehallintoalueena, Newfoundlandin dominiona.
Sosiaalinen liikkuvuus

Sosiaalinen liikkuvuus on yksilöiden, perheiden, kotitalouksien tai muiden ihmisryhmien liikehdintää yhteiskunnan sosiaalisten kerrostumien välillä tai sisällä, yhteiskunnallisen ja taloudellisen eli sosioekonomisen aseman muutosta tai liikkumista yhteiskunnan hierarkiassa.
Hermanni Vuorinen

Ura

Vuorinen aloitti uransa FC Jazzissa 7-vuotiaana ja kuului seuran kaikkien aikojen parhaaseen ikäluokkaan, joka voitti ensimmäisenä porilaisjoukkueena B-juniorien Suomen mestaruuden. Vuorisen ohella joukkueeseen kuuluivat muun muassa Matti Lähitie, Samu Ruisniemi ja Toni Junnila.
Suomen nuorten maajoukkueissa 22 ottelua pelannut Vuorinen siirtyi vain 17-vuotiaana Saksaan, SV Werder Bremenin organisaatioon, jossa hän pelasi amatöörijoukkueen otteluita. Melko lyhyeksi jääneen Saksan visiitin jälkeen hän palasi Suomeen, tällä kertaa AC Allianssin joukkueeseen, ja sieltä puolentoista vuoden jälkeen Honkaan kesken kauden 2005. Honka nousi tuon kauden päätteeksi Veikkausliigaan, ja aloitti kauden 2006 erittäin vakuuttavasti. Vuorinen oli suuressa osassa Hongan menestyksessä tehtyään 17 liigaottelussa peräti 16 maalia. Elokuussa 2006 uutisoitiin, että vastikään jatkosopimuksen allekirjoittanut tähtihyökkääjä on myyty norjalaiseen Fredrikstadiin . Vaikka Vuorinen siirtyi kesken kauden Fredrikstadiin, hän voitti silti Veikkausliigan maalikuninkuuden 2006.
Vuorinen ei murtautunut norjalaisseuran pelaavaan kokoonpanoon ja kesällä 2007 hänet lainattiin takaisin Suomeen HJK:n riveihin. HJK sai osto-option vuokrasopimukseen. Vuokrasiirron yhteydessä uutisoitiin, että Fredrikstadin pitää maksaa FC Hongalle vielä toinen osa siirtosummasta, noin 200 000 euroa. Vuorinen teki heti ensimmäisessä pelissä HJK:n riveissä maalin ja toisessa pelissä hattutempun HJK:n voittaessa MyPan 5–0. Sen jälkeen maalihanat tyrehtyivät ja nuo neljä maalia jäivät Vuorisen ainoiksi liigakaudella. Kauden jälkeen HJK ilmoitti, että se ei käytä osto-optiotaan Vuoriseen eikä hän jatka joukkueessa. Keväällä 2008 Vuorinen kirjoitti vuoteen 2010 asti ulottuvan sopimuksen vanhan seuransa Hongan kanssa. Hongassa Vuorinen teki kaudella 2008 yhdeksän maalia ja kaudella 2009 hänet kruunattiin Veikkausliigan maalikuninkaaksi kuudellatoista maalilla. Kauden 2010 elokuussa hän siirtyi Hongasta belgialaiseen Charleroihin. Vuorinen ehti viimeistellä kuusi liigamaalia ennen siirtoaan.
Elokuussa 2012 Vuorinen palasi Honkaan loppukauden ajaksi. Huhtikuussa 2013 hän ilmoitti lopettavansa uransa loukkaantumisten vuoksi.
Oberstdorf

Historia

Varhaisin kirjallinen maininta Oberstdorfista on vuodelta 1141. Maksimilian I myönsi paikkakunnalle markkinaoikeudet (Marktrecht) 1495. Kolmikymmenvuotisen sodan aikana Oberstdorf kärsi Ruotsin joukkojen harjoittamasta terrorista. Seitsemisensataa oberstdorfilaista sai surmansa vuosien 1634–1635 ruttoepidemiassa. Kansansivistys otti askeleen eteenpäin 1787, kun paikkakunnan ensimmäinen koulurakennus valmistui. Oberstdorfia kohtasi suurpalo 5. ja 6. toukokuuta 1865, jolloin kaksi kolmasosaa rakennuskannasta tuhoutui. Liikenneyhteydet kehittyivät merkittävästi, kun rautatieyhteys Sonthofen–Oberstdorf avattiin 1888. Oberstdorfista alkoi kehittyä matkailukeskus. Nebelhornin köysirata (Nebelhornbahn) rakennettiin 1928–1930 ja uusittiin 1977 ja 1991. Söllereckin köysirata avattiin 1950 ja Fellhornin rata 1972. Vuonna 1937 Oberstdorf nimettiin kylpyläkeskukseksi (Kurort). Kunnan keskusta suljettiin henkilöautoliikenteeltä vuonna 1992. Oberstdorf liittyi niin kutsuttuun Zipfelbund-ryhmään kolmen muun saksalaisen paikkakunnan kanssa 1999. Ryhmään kuuluvat Saksan eteläisin paikkakunta eli Oberstdorf, sekä pohjoisin, itäisin ja eteläisin paikkakunta.

Matkailu ja liikenne

Oberstdorfin rautatieasema on 20,7 kilometriä pitkän yksirataisen ja sähköistämättömän Immenstadt–Oberstdorf-radan päätepiste. Paikkakunnan keskeisin maantieyhteys on 529 kilometriä pitkä Bundesstraße 19 (Krauthausen–Oberstdorf), joka on rakennettu nelikaistaiseksi Sonthofenin kaupungista pohjoiseen. B19 on ainoa maantieyhteys Oberstdorfista Itävallan puolella sijaitsevaan Kleinwalsertalin kuntaan.
Vuosittaisia matkailijoiden yöpymisiä Oberstdorfissa on noin 2,3 miljoonaa. Matkailijoiden saapumisia on noin 400 000 vuosittain.

Urheilu

Oberstdorf on järjestänyt Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut vuosina 1987 ja 2005, ja järjestää vuonna 2021. Oberstdorfissa sijaitsee myös yksi maailman viidestä lentomäestä (K 200, HS 235 m), jossa on pidetty maailmanmestaruuskilpailut vuosina 1973, 1981, 1988, 1998 ja 2008. Oberstdorfissa järjestetään myös yksi arvostetun ja perinteikkään Keski-Euroopan mäkiviikon kilpailuista. Oberissa Mäkiviikolla hypättävä kisa on ensimmäinen kaikista kiertueen neljästä osakilpailusta. Eniten voittoja (3) siellä ovat saavuttaneet saksalaiset Dieter Thoma ja Martin Schmitt.
Ro-12 (1917)

Palvelus

Alus nimettiin 1. marraskuuta 1924 Ro-12:ksi. Se poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1932.
Baari (liike)

Savuttomat baarit

Tupakoinnin torjunnassa on kiinnitetty huomiota siihen, että Suomessa tupakointi on edelleen sallittua ravintoloiden sisätiloissa olevissa tupakointitiloissa. Maailman terveysjärjestön tupakoinnin torjuntaa koskevan puitesopimuksen toimintaohjeissa sopimuksen jäsenmaita kehotetaan luomaan lainsäädännön keinoin täysin savuttomia ympäristöjä, joissa ei ole erillisiä tupakointitiloja. Tupakointikieltoa on vaadittu laajennettavaksi ravintoloiden terasseille ja sisäänkäyntien lähelle. Ravintoloitsijalla on mahdollisuus itse kieltää terassilla tupakoiminen. Savuttomuus voi olla ravintolalle kilpailuvaltti.

Melu

Baareissa soiva kovaääninen musiikki lisää ja vauhdittaa alkoholin juontia, mihin lienee yhtenä syynä taustamelun haitallinen vaikutus sosiaaliseen vuorovaikutukseen.
Useissa baareissa on vaarallisen korkea melutaso. Melun rajana pidetään 85 desibelin keskiarvoa. Kuulovaurio voi syntyä jo 15 minuutin oleskelusta 100 desibelin äänenvoimakkuudessa ilman korvien suojausta. Näin korkea melutaso on useissa karaokeravintoloissa.
Hämeen Yhteistyö

Hämeen Yhteistyö (HY) oli Suomen kansan demokraattisen liiton (SKDL) Pohjois-Hämeen piirin Tampereella ilmestynyt äänenkannattaja. Vuosina 1946–1947 lehti ilmestyi nimellä Hämeen-Satakunnan Yhteistyö. 1990-luvun alussa Hämeen Yhteistyö ajautui konkurssiin ja sen viimeinen numero ilmestyi 22. lokakuuta 1992.
Lehteä julkaisi aluksi 14. huhtikuuta 1945 perustettu Hämeen ja Satakunnan Kustannus Oy Yhteistyö, mutta jo vuoden päästä yhtiö vaihtui Kustannusosakeyhtiö Sanan Tieksi. HY:tä painettiin 1940- ja 1950-luvuilla mm. Helsingissä ja Porissa, kunnes Sanan Tien uusi kirjapaino valmistui Tampereelle 1956. HY ilmestyi kolmesti viikossa (1946–1956), neljästi viikossa (1956–?) ja lähes koko 1960-luvun kuudesti viikossa. Lehden levikki oli 1960-luvulle siirryttäessä noin 10 000.
Vuonna 1971 Hämeen Yhteistyö nousi valtakunnallisiin otsikoihin, kun lehden toimittajat ryhtyivät työtaisteluun päätoimittaja Väinö Hakalan erottamisen estämiseksi. Lehteä julkaissut Pohjois-Hämeen piiri oli SKDL:n ainoa, jossa Suomen kommunistisen puolueen oppositiolla (ks. taistolaisuus) oli enemmistö ja vuonna 1971 piirin johto päätti korvata Hakalan Rauno Setälällä, joka oli SKDL:n kulttuurisihteeri. Setälä oli myös kohutun kirjan Uusstalinistin uskontunnustus kirjoittaja ja oppositiokommunistien luottomies, joten pääosin SKP:n enemmistöläisistä koostunut toimituskunta meni lakkoon, jolloin HY:n ilmestyminen lakkasi. Pitkähkön selkkauksen jälkeen piirijärjestö jatkoi lehden julkaisemista Setälän alaisuudessa, jolloin siitä tuli SKP:n opposition näkökantoja heijastellut sanomalehti. 1970-luvun loppupuolella SKP:n osapuolet pääsivät sopimukseen yhteistyöstä HY:n julkaisemisessa ja sen uutisointi tasapuolistui.
1990-luvun alussa HY ajautui vakaviin taloudellisiin vaikeuksiin, kun ilmoitustulot vähenivät kolmanneksella, lehtitukia supistettiin ja postin jakelumaksuja korotettiin. Lehti haettiin konkurssiin lokakuussa 1992. Hämeen Yhteistyö ilmestyi lakkautettaessa kolmesti viikossa. Sillä oli noin 10 000 lukijaa ja 4 700 tilaajaa. Lehtiyhtiön suurin omistaja oli Pirkanmaan Vasemmistoliitto. Suurimpia velkojia olivat Kansa ja STS. HY:n seuraajaksi perustettiin loppuvuonna 1992 Pirkanmaan Yhteistyö. Uusi lehti ilmestyi noin kerran viikossa vuoteen 1995 asti.
Ivy Lee

Ivy Lee (16. heinäkuuta 1877 – 9. marraskuuta 1934) oli yhdysvaltalainen tiedotus- ja suhdetoiminta-asiantuntija. Lee kehitti lehdistötiedotteet sekä yrityksen sisäiset moraalia kohottavat yrityslehdet. Lee tunnetaan Rockefeller-suvulle tekemästään PR-työstä. Viimeisinä elinvuosinaan Lee työskenteli IG Farbenille Hitlerin valtaannousun jälkeen, ja myönsi tämän. Lee kuoli aivokasvaimeen 57-vuotiaana.
Mégaran arkeologinen museo

Kokoelmat

Museoesineet ovat pääosin peräisin Mégaran kaupungissa eli antiikin Megaran paikalla sekä sen lähiympäristössä suoritetuilta pelastuskaivauksilta rakennustöiden yms. yhteydessä. Esineet ajoittuvat pääosin geometriselta kaudelta 700-luvulta eaa. roomalaiselle kaudelle 100-luvulle jaa. Löydöksiin kuuluu muun muassa patsaita, votiivireliefejä, rakennusten koristeosia, hautakiviä, piirtokirjoituksia, keramiikkaa ja pronssiesineitä.
Savilahden koulu

Savilahden yhtenäiskoulu on Vähänkyrön kirkonkylässä Vaasassa sijaitseva yhtenäiskoulu. Koulussa on 348 oppilasta (2018).
Koulu aloitti toimintansa vuonna 1858 saman kylän Sallin talon yläkerrassa. Se on Pohjanmaan vanhin kansakoulu. Suurimpana vaikuttajana koulun perustamiselle oli Vähänkyrön silloinen kirkkoherra Jonas Anton Erlin. Koululle rakennettiin omat tilat Vähänkyrön kirkon viereen. 1990-luvulle paikkakunnalle rakennettiin uusi ala-aste, ja nykyisin vanha koulurakennus tunnetaan Savilahti-talona. Koulun nykyiset tilat remontoitiin ja laajennettiin vuonna 2013.
Galleria Art Halvare

Galleria Art Halvare on Oulun Saarelassa sijaitseva taidegalleria. Gallerian perusti alun perin Oulun Pakkahuoneenkadulle taiteilija Erkki Halvari toukokuussa 1995. Nykyisellä paikallaan galleria on toiminut vuodesta 2002. Oulun kaupungin omistamissa tiloissa vuokralla olevan gallerian lisäksi alueella toimii Saarelan veistospuisto, joka avattiin vuonna 1999.
World in Conflict

Pelaaminen

Pelissä ovat osapuolina Neuvostoliitto, Yhdysvallat ja Nato. Yksinpelissä pelataan Yhdysvaltain tai Naton joukoilla Neuvostoliittoa vastaan, kun taas moninpelissä kaikki kolme osapuolta ovat pelattavia. Lisäosassa World in Conflict: Soviet Assault Neuvostoliitto on ainoa käytössä oleva osapuoli. 
Pelissä on neljä erilaista aseryhmää: ilmavoimat, jalkaväki, panssarijoukot ja tulitukijoukot. Jokaiselle roolille ominaisia yksiköitä voi tilata vain, jos on valinnut kyseisen roolin. Kuitenkin eri rooleista voi tilata kyseisen roolin kevyimpiä yksiköitä, vaikka ei olisi valinnutkaan ko. roolia.

Juoni

Peli sijoittuu vaihtoehtohistorialliseen vuoteen 1989. Neuvostoliitto on yllättäen hyökännyt Seattleen, tarkoituksenaan ajaa Yhdysvallat pois Euroopan taisteluista. Pelaaja ohjaa kapteeni Parkeria, joka komentaa eversti Sawyerin alaisena pientä komppaniaa.

Vastaanotto

Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 9.5/10.
Péllan arkeologinen museo

Kokoelmat

Museo esittelee antiikin aikaisen Makedonian valtakunnan pääkaupungin Pellan arkeologisissa kaivauksissa tehtyjä löytöjä sekä kaupungin historiaa, kehitystä ja elämää. Museon kokoelmiin kuuluu esineitä pääosin pronssikaudelta hellenistiselle kaudelle. Monet merkittävimmät löydöt ajoittuvat Makedonian huippukaudelle 300-luvulle eaa. Kokoelmiin kuuluu muun muassa veistoksia, terrakottapatsaita, keramiikkaa, hautakiviä, rakennusten osia, lattiamosaiikkeja, seinämaalauksia, metalliesineitä, rahoja ja piirtokirjoituksia.
Merkittävimpiin museoesineisiin lukeutuvat muun muassa veistetty Aleksanteri Suuren pää sekä Aleksanteria Pan-jumalana esittävä veistos; niin kutsuttujen Dionysoksen ja Helenan talojen lattiamosaiikit, joista eräs esittää Aleksanteria surmaamassa leijonan ja toinen Dionysosta ratsastamassa gepardilla; sekä doorilaisella kreikalla kirjoitettu Pellan kiroustaulu (katadesmos).
Matovaaran Mahti

Matovaaran Mahti on lieksalainen urheiluseura. Se on perustettu 1951 Työväen urheiluliiton alaiseksi urheiluseuraksi. Matovaaran kylään kyläseurana syntyneen urheiluseuran toiminta on jatkunut vireänä 2010-luvulle saakka, vaikka maaseutu on käynyt läpi rakennemuutoksen ja seuran jäsenistö ja toiminta on keskittynyt vuosien myötä Lieksan keskustaan. Tästä "selviytymistarinasta" on tehty liikuntahistorian ja liikuntasossiologian tutkimuksia (ks. lähteet).
2000-luvulla toiminta on ollut kunto- ja retkeilypainotteista liikuntaa. Jäsenille on järjestetty kylpyläretki, pilkkitapahtuma, kevätretki, polkupyörä tapahtuma, syysretki luontoon ja kuntokuukaudet. Varsinainen kilpailutoiminta on lopetettu. Seuralla on lasten ja nuorten salivuoroja on mm. tennishallilla. Vuodesta 2007 alkaen on pidetty kerran kesässä iltamat Kisapirtillä.
Santiagon metropolialue

Santiagon metropolialue on yksi Chilen viidestätoista hallinnollisesta alueesta. Sen virallinen järjestysnumero on RM ja pääkaupunki Santiago. Vuoden 2017 väestönlaskennassa alueella oli 7 112 808 asukasta ja sen pinta-ala on 15 403 neliökilometriä.
Karel Appel

Karel Appel (25. huhtikuuta 1921 Amsterdam – 3. toukokuuta 2006 Zürich, Sveitsi) oli alankomaalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä. 
Appel opiskeli vuosina 1940–1943 Rijksakademie van Beeldende Kunstenissa. Hän piti ensimmäisen oman näyttelynsä vuonna 1946. Vuonna 1950 hän muutti Pariisiin. Hänelle myönnettiin vuonna 1954 Venetsian biennaalissa UNESCO:n palkinto. Appel kuului 1940–1950-lukujen vaihteessa eurooppalaiseen Cobra-taiteilijaryhmään ja oli sen perustajajäseniä. Hän kuoli Zürichissä, Sveitsissä 85 vuoden ikäisenä. 
Appelin työt ovat abstraktia ekspressionismia edustavia suurikokoisia, väreiltään ja kuvioiltaan hyvin voimakkaita.
Porfyrios Kalliopas

Porfyrios Kalliopas oli 500-luvun tunnetuimpia valjakkoajajia Bysantin valtakunnassa. Hän oli kotoisin Libyasta ja aloitti ajouransa noin kaksikymmenvuotiaana. Porfyrios dominoi kilpa-ajoja Bysantissa yhteensä noin neljänkymmenen vuoden ajan. Hänet palkittiin menestyksestään arvonimellä faktionarios (tai latinalaisittain factionarius). Hänelle pystytettiin patsas noin vuonna 500 Konstantinopolin hippodromille ja toinen noin vuonna 545. Patsaat ilmeisesti tuhottiin vuonna 1204, kun neljännellä ristiretkellä Konstantinopoliin harhautuneet ristiretkeläiset hävittivät kaupunkia. Patsaista on säilynyt nykypäivään vain jalustat.
Historioitsija Johannes Malalas viittaa kerran Porfyriokseen. Hänet tunnetaan myös Maksimos Planudeksen Antologian epigrammeista. Niistä 32 on omistettu hänelle, mutta vain 22 muille ajajille. Porfyrios kilpaili sekä sinisessä että vihreässä sirkuspuolueessa. Kilpa-ajot olivat erittäin suosittuja Bysantissa ja voittajia kohdeltiin sankareina.
Väänäsen rysäys

Väänäsen rysäys on Antti Korhosen (s. 1969) kirjoittama dekkari, joka ilmestyi Pilot-dekkarisarjan ensimmäisenä osana syksyllä 2007. Kirja on kustannussopimuksella täyskustannettu teos, kuten muutkin Pilot-dekkarit, ja erillään Pilot-kustannusyhtiön omakustannustoiminnasta.
Matti Kid Hytönen

Matti "Kid" Hytönen (15. huhtikuuta 1942 Helsinki – 19. toukokuuta 2016 Loviisa) oli suomalainen toiminnanjohtaja ja entinen rikollinen, joka avusti entisiä vankeja palaamaan takaisin yhteiskuntaan. Hytönen toimi myös 1970-luvulla iskelmälaulajana ja säveltäjänä sekä myöhemmin journalistina ja viihdekirjailijana. 
Matti Hytösen isä oli näyttelijä Hugo Hytönen, ja hän asui isänsä kuoltua aluksi äitinsä kanssa Lallukan taiteilijakodissa. Äiti ei kuitenkaan kyennyt hoitamaan häntä, ja Hytönen oli lapsuudessaan 11 eri kasvatuskodissa. 
Murrosikäisenä siihen asti koulussa hyvin menestynyt Hytönen alkoi laiminlyödä koulunkäyntiä ja varastella. Hän joutui lopulta 1957 koulukotiin ja sen jälkeen 1961 ensimmäisen kerran vankilaan. Hytönen on ollut elämänsä aikana vankilassa Suomessa, Ruotsissa, Tanskassa, Ranskassa ja Keniassa vuosien 1961–1983 välillä yhteensä 18 kertaa. Vankilassa oloa kertyi kaikkiaan 18 vuotta 7 kuukautta ja 22 päivää. Tuomionsa Hytönen sai petoksista. Motiivina useimmille rikoksille oli Hytösen mukaan tarve hankkia viinaa ja naisia. Vankilatuomioiden välillä Hytönen vietti kulkurielämää sekä Suomessa että ulkomailla.
Hytönen esiintyi iskelmälaulajana 1970-luvun alussa, ja hän teki 1971 myös singlelevytyksiä (En usko huomiseen, Hotelli, Jokainen hetki on samanlainen, Kuka puolestani itkee, Kun toisin on, On jämpti tää, Viidentoista olin, Äidille). Vankilataustansa vuoksi Hytöstä markkinoitiin Suomen Johnny Cashina, ja hänelle keksittiin myös taiteilijanimi Kid. Lupaavasti alkanut laulajan ura kariutui kuitenkin alkoholin käyttöön. 
Hytönen kirjoitti vankilassa istuessaan 1970- ja 1980-luvuilla myös paljon kertomuksia, joita julkaistiin viihdelukemistoissa (Lääkärisarja, RikosPalat ym.). Kertomukset vaihtelivat romanttisista lääkärinovelleista aina rikos- ja pornonovelleihin. Hytönen kirjoitti myös omaelämäkerran nimeltä Kid, viimeinen kulkuri ja romaanin Miljoonan markan mies.
Sittemmin Hytönen pääsi irti vankilakierteestä, ja hän oli vuodesta 2003 alkaen entisiä vankeja auttavan KRIS-Etelä Suomi ry:n toiminnanjohtajana. Käänne Hytösen elämässä tapahtui 1998, kun hän raitistui ja lopetti päihteiden käytön.
Bengo (1879)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1910.
Yhdysvaltain jääkiekkomaajoukkue

Historiaa

Ensimmäisen arvokisavoiton Yhdysvaltain joukkue saavutti jääkiekon maailmanmestaruuskisoissa 1933. Yhdysvaltain maajoukkueen huonoin sijoitus on B-sarjan toinen sija vuodelta 1972, mutta samana vuonna Yhdysvallat voitti olympiahopeaa Sapporosta.
Yhdysvaltain viimeisin mitali on pronssi vuoden 2018 maailmanmestaruuskisoista, kun Yhdysvallat voitti Kanadan pronssiottelussa.
Vuoden 2004 maailmancupissa Yhdysvallat ei onnistunut uusimaan voittoaan ja hävisi Suomelle välierissä.
Kaavin majakka

Historia

Majakka on rakennettu betonista. Se on maalattu punaruskeaksi sekä ylhäältä että alhaalta, ja keskellä on valkoinen raita. Majakka sijaitsee noin 300 metriä rannasta. Rakentamisen jälkeen majakan ympärillä oleva metsä on kasvanut, mikä on vaikeuttanut majakan näkymistä mereltä päin. Tilalle onkin suunniteltu uutta majakkaa, joka olisi lähempänä merta.
Niuen dollari

Niuen dollari on Niuen saaren rahayksikkö. Niuen virallinen rahayksikkö on Uuden-Seelannin dollari, mutta Niue käyttää myös omaa valuuttaansa pääosin keräilijöiden tarkoitukseen. Se jakaantuu 100 senttiin.
Vladimír Kolek

Pelaajaura

Kolek pelasi ensimmäiset miesten pelinsä kaudella 1983–1984 Tšekkoslovakian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HC Slovan Ústečtí Lvi:n joukkueessa. Kaudella 1984–1985 hän debytoi maan pääsarjassa HC Dukla Jihlavan joukkueessa. Kolek pelasi siellä yhteensä 159 runkosarjaottelua tehoin 10+31=41, kunnes hän siirtyi keväällä 1991 Suomeen ja II-divisioonajoukkue Kajaanin Hokin riveihin. Kesken kauden 1992–1993 Kolek siirtyi Hokista sarjatasoa ylemmäs I-divisioonaan ja Pietarsaaren Centersin riveihin.
Vuodet 1993–1996 Kolek pelasi Ruotsin I-divisioonaa Borås HC:ssa ja Mörrum GoIS IK:ssa. Sen jälkeen vuodet 1996–2001 kuluivat Saksassa toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 2. Bundesligan EC Wilhelmshaven-Stickhausenissa ja ES Weißwasserissa sekä kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Oberligan ESV Bayreuthissa.
Kaudeksi 2001–2002 Kolek palasi Hokkiin. Hän oli tehoilla 16+32=48 joukkueen kolmanneksi paras pistemies Antti Tenhusen kanssa ja 104 minuutillaan koko Suomi-sarjan jäähypörssin kolmas. Kolek voitti sarjan mestaruuden ja oli nostamassa Hokkia Mestikseen keväällä 2002. Samalla hän lopetti pelaajauransa ja siirtyi joukkueen valmennukseen.

Valmentajaura

Kajaanin Hokin noustua Mestikseen Kolek siirtyi kaudeksi 2002–2003 joukkueen kakkosvalmentajaksi Timo Meriläiselle ja puolustajien peluuttajaksi. Kaudeksi 2003–2004 hänet nimettiin Hokin päävalmentajaksi. Kolek paransi joukkueen sijoitusta Mestiksen tulokaskaudesta ja luotsasi Hokin runkosarjassa kuudenneksi. Hänen paras kautensa joukkueen päävalmentajana oli kolmas kausi 2005–2006, jolloin Hokki sijoittui neljänneksi häviten pronssiottelussa vieraissa TuTolle lukemin 4–3. Kauden päätteeksi Kolek palkittiin Mestiksen Fair Play -valmentajana.
Kolekin Mestis-seura vaihtui kaudeksi 2006–2007, kun hän siirtyi kouvolalaisen KooKoon peräsimeen. Joukkueen päävalmentajana Kolekin toinen kausi 2007–2008 oli hänen paras KooKoon sijoittuessa neljänneksi, kun joukkue hävisi pronssiottelun Mikkelin Jukureille vieraissa lukemin 1–0. Kolekin neljäs KooKoo-kausi 2009–2010 päättyi kuitenkin jo lokakuussa 2009, kun joukkue vapautti hänet tehtävästään. Kolekin erottamisesta yllättävän teki sillä hetkellä KooKoon neljäs sija sarjataulukossa. Hänen tilalleen joukkue pestasi Ismo Lehkosen, joka valmensi KooKoon Mestis-pronssiin keväällä 2010.
Heinäkuussa 2010 Kolek palasi kotimaahansa ja solmi 1+1-vuotisen sopimuksen Tšekin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 1. Národní Hokejová Ligassa pelaavan KLH Chomutovin kanssa. Marraskuussa hän palasi kuitenkin loppukaudeksi 2010–2011 Kajaanin Hokin päävalmentajaksi erotetun Sami Karppisen tilalle. Joukkue ajautui kauden päätteeksi aina karsintasarjaan asti, mutta onnistui säilyttämään sarjapaikkansa. Kolekin Hokki-sopimuksessa oli myös vuoden mittainen optio, mutta hän jätti sen käyttämättä. Kolek jatkoi kuitenkin valmentajauraansa Hokissa kaudella 2011–2012, jolloin hän valmensi joukkueen B2-nuoria I-divisioonassa.
Huhtikuussa 2013 Kolek nimettiin myös Suomen Jääkiekkoliiton taitovalmentajaksi Kainuuseen.

Muuta

Kolek puhuu toisena äidinkielenään suomea. Hän asuu perheineen Kajaanissa.