Milan Kundera

Nuoruus

Kundera syntyi 1929 Brnossa. Hänen vanhempansa olivat Ludvík ja Milada Kundera. Ludvík-isä oli tunnettu musikologi ja pianisti, joka oli ollut säveltäjä Leoš Janáčekin oppilas ja joka oli Janáček-musiikkiakatemian rehtori. Lukion jälkeen Milan Kundera jatkoi 1948 Kaarlen yliopistoon opiskelemaan musiikkitiedettä, mutta vaihtoi elokuvataiteiden linjalle Prahan esittävien taiteiden akatemiaan. Hän opiskeli siellä käsikirjoittamista ja ohjaamista ja valmistui 1952. Kundera jatkoi akatemiassa valmistumisensa jälkeen kirjallisuuden opettajana.
Kundera liittyi kommunistiseen puolueeseen vuonna 1948. Hänet erotettiin siitä vuonna 1950, mutta hänet hyväksyttiin takaisin 1956 ja hän oli jäsen vuoteen 1970 saakka.
Syksyllä 2008 Kunderan kerrottiin ilmiantaneen vuonna 1950 Miroslav Dvořáčekin, joka oli paennut Tšekkoslovakiasta Saksaan ja palannut maahan tiedustelijana. Ilmiannon seurauksena Dvořáček pidätettiin ja tuomittiin pitkään vankeusrangaistukseen. Tšekkiläinen Respekt-lehti perusti väittämänsä vanhoihin vahingossa ilmi tulleisiin asiakirjoihin. Kundera itse kiisti väitteet jyrkästi ja monet nimekkäät kirjailijat asettuivat puolustamaan häntä.

Ura

Kundera aloitti runoilijana ja julkaisi 1949 ensimmäisen runonsa. Hän julkaisi 1950-luvulla kolme runokokoelmaa, Člověk zahrada širá (1953), Poslední máj (1955) ja Monology (1957). Poslední máj oli kunnianosoitus natsien vastaiseen liikkeeseen osallistuneelle Julius Fučíkille, ja rakkausrunoja sisältänyt Monology (1957) kiellettiin myöhemmin ironisen sävynsä ja erotiikkansa takia.
Monologyn jälkeen Kundera jätti runouden ja julkaisi 1960 teoksen Romaanin taide, joka käsitteli kriittisesti tšekkiläistä avantgardekirjailija Vladislav Vančuraa ja puolusti romaanin asemaa modernina tyylinä. Kunderan seuraava teos Majitelé klíčů (1962) oli menestynyt yksinäytöksinen näytelmä. Kundera oli jo 1960-luvulla kotimaassaan tunnettu kirjallisuusvaikuttaja, ja kyseinen vuosikymmen oli myös hänen tuottoisinta aikaansa. Hän julkaisi muun muassa kolme novellikokoelmaa, jotka tunnetaan yhteisnimellä Naurattavien rakkauksien kirja. Vuonna 1967 ilmestyi Kunderan ensimmäinen romaani Pila, jonka seuraavana vuonna julkaistu ranskankielinen käännös toi hänelle myös kansainvälistä mainetta. Se käsitteli ironisesti ihmisten kohtaloita stalinismin ajan Tšekkoslovakiassa.
Kunderan toinen romaani Elämä on toisaalla ilmestyi 1969. Se kertoi epäonnisesta romantisoivasta sankarista, joka ottaa ilolla vastaan vuoden 1948 kommunistien valtaannousun. Teos kiellettiin kotimaassaan. Kundera oli osallistunut Prahan kevääseen vuonna 1968. Neuvostoliiton miehitettyä maan hän kieltäytyi tunnustamasta poliittisia virheitään, ja hänen kaikki työnsä kiellettiin, hänet erotettiin opettajantehtävistään ja erotettiin puolueesta.
Kunderan 1970- ja 1980-lukujen romaanit olivat suosittuja kansainvälisesti, mutta ne olivat kiellettyjä Tšekkoslovakiassa aina vuoteen 1989. Jäähyväisvalssi (1971) on hänen synkin teoksensa, ja se tutkii moraalista syyllisyyttä ja tuskaa epäonnistumisen edessä. Kunderalle annettiin 1975 lupa muuttaa Ranskaan, kun hän sai opettajan paikan Rennesin yliopistosta. Hän opetti siellä vuoteen 1978, ja vuonna 1979 hän menetti Tšekkoslovakian kansalaisuuden. Naurun ja unohduksen kirja ilmestyi 1979, ja sen teemana oli omahyväisen ja skeptisen naurun sekä julkisen ja yksityisen kaipauksen ero. Vuoden 1984 Olemisen sietämätön keveys käsitteli monia metafyysisiä kysymyksiä päähenkilöiden seksuaalisuhteiden kautta. Teoksen päähenkilöinä on neljä tšekkiä, jotka yrittävät sopeutua yhdessäeloon ja neuvostovaltaan Prahan kevään jälkeen. Yhdysvaltalainen Philip Kaufman ohjasi romaanista elokuvaversion vuonna 1988.
Vuonna 1990 ilmestynyt Kuolemattomuus käsitteli taiteilijan luomistyön olemusta. Kunderan seuraava romaani, Kiireettömyys (1994), oli ensimmäinen, jonka hän kirjoitti ranskaksi. Hänen seuraavat teoksensa olivat pienoisromaani Identiteetti (1997) ja Tietämättömyys (2000), joka julkaisiin ensin espanjaksi, vaikka olikin kirjoitettu ranskaksi.

Tyyli

Kundera tunnetaan tyylistään yhdistää toisiinsa fiktiota ja filosofisia sivuhyppäyksiä. Saman tyylin kirjailijoita ovat muun muassa Alain de Botton ja Adam Thirlwell.
Romaanien lisäksi Kundera on kirjoittanut näytelmiä, runoja ja esseitä. Hänen ensimmäinen teoksensa oli runokokoelma Člověk zahrada širá. Kundera sai Ranskan akatemian kriitikkopalkinnon vuonna 1987 esseekokoelmastaan Romaanin taide (L'Art du Roman).