google/wiki40b huggingface dataset:
Ai Takahashi

Ai Takahashi (jap. 高橋愛, Takahashi Ai, s. 14. syyskuuta 1986, Fukuin prefektuuri, Japani) on japanilainen laulaja, joka kuului Hello! Projectiin. Hän oli j-pop-ryhmä Morning Musumen jäsen sekä ollut jäsenenä sen tunnetuimmassa alaryhmässä Minimonissa. Ai valmistui Morning Musumesta 30. syyskuuta 2011.

Historia

Ai Takahashi liittyi Morning Musumeen vuonna 2001 osana ryhmän viidettä generaatiota. Samaan aikaan ryhmään liittyivät Makoto Ogawa, Asami Konno sekä Risa Niigaki. Hänen debyyttinsä tapahtui ryhmän singlen "Mr.Moonlight ~Ai no BIG BAND~" myötä. Ensimmäinen pitkäsoitto oli ryhmän neljäs studioalbumi "4. Ikimasshoi!". Ensimmäinen esiintyminen kesäkokoonpanossa Hello! Project Summer Shuffle oli vuonna 2002 julkaistu single "Shiawase Beam! Suki Suki Beam!", ryhmässä nimeltään Happy 7.
Vuonna 2003 hän korvasi Mari Yaguchin Morning Musumen alaryhmästä Mini Moni. Ensiesiintyminen elokuvassa MiniMoni Ja Movie: Okashina Daibouken ja sen soundtrackilla. Hänestä käytetään eniten lempinimeä "Takitty", joka juontuu hänen tässä elokuvassa käyttämästään kissapuvusta (kitty = kissanpentu).
Samana vuonna hän oli osa Morning Musumen alaryhmästä Morning Musume Sakuragumi, joka esitti pääosin hitaampia kappaleita ryhmän kahdelta albumilta "Hare Ame Nochi Suki" ja "Sakura Mankai", sekä kesäkokoonpanossa 7AIR, joka oli R&B-vaikutteinen seitsikko.
Takahashin äänestä tuli keskeisempi seuraavassa ja samalla viimeisessä Mini Monin albumissa MiniMoni Songs 2 (2004), kuten myös Morning Musumen kesän 2004 julkaisusta "Roman~MY DEAR BOY~" eteenpäin. Hän ja Tsunku lauloivat cover-version Tsunkun ja Auymi Hamasakin duetosta "Love ~since 1999~" hänen sooloalbumillaan TAKE1.
Viimein vuonna 2005, Morning Musumen vuoden ensimmäisessä single-julkaisussa "THE MANPOWER!!!" Takahashi pääsi yhdeksi ryhmän päälaulajista, osaan, jota hän oli odottanut sitten single-julkaisujen. Saman vuoden kesällä hänestä tuli osa 2005 kesäkokoonpanoa Elegies.
Takahashi on myös Hello! Projectin käsipallojoukkueen Metro Rabbits H.P. kapteeni.
Toukokuun 6. päivä vuonna 2007 tuli Aista Morning Musumen varajohtaja Hitomi Yoshizawan valmistuttua ryhmästä. Mutta hyvin pikaisesti Takahashista tulikin uusi johtaja koska sen hetkinen johtaja Miki Fujimoto vetäytyi Morning Musumesta skandaalin vuoksi. Ja Risa Niigakista tuli varajohtaja.
Takahashi on toinen Morning Musumen pitkäaikaisimmista ei-alkuperäisistä jäsenistä. Toinen on Risa Niigaki. He ovat kumpikin olleet yhtyeessä vuodesta 2001.
Hello! Projectin 2011 talven konserttikiertueen konsertissa 9.1.2011 ilmoitettiin Takahashin valmistuvan Morning Musumesta sekä Hello!Projectista Morning Musumen syksyn kiertueen viimeisessä konsertissa. Myöhemmin kerrottiin valmistumisen tapahtuvan 30.9.2011 Nippon Budokanilla.
I’ll Cry Instead

Työstö

John Lennon kirjoitti kappaleen helmikuussa 1964, ja sen äänitti Norman Smith 1. heinäkuuta Abbey Road -studioilla Lontoossa samoissa sessioissa kappaleiden ”Matchbox” ja ”Slow Down” kanssa. Kappale jäi tarkoitettua lyhyemmäksi (1.44), sillä sen aiotun lopun äänittäminen osoittautui liian vaikeaksi. Koska Yhdysvalloissa oltiin halukkaita julkaisemaan kappale singlenä, liitettiin ensimmäinen säkeistö kappaleen loppuun, jotta siitä tulisi pidempi. Tätä yli kaksiminuuttista versiota käytettiin singlellä sekä A Hard Day’s Night -albumin Yhdysvaltain-painoksella.
”I’ll Cry Instead” sisältää vaikutteita rockabilly-musiikista. Tämä juontuu etenkin Paul McCartneyn walking bass -tyylisestä bassonsoitosta sekä George Harrisonin soittamasta Gretsch-kitarasta. Vaikutteita on myös country & western -musiikista, jonka fani erityisesti rumpali Ringo Starr oli. Sanoituksellisesti kappale käsittelee rakkaudellisista syistä tehtyä kostoa – aihe, jota Lennon tuli käyttämään lauluissaan myöhemminkin. Samantyylistä misogyniaa tuli sisältämään kappale ”Run for Your Life” ja vastaavaa turvattomuuden tunteen kuvausta kappaleet ”Help!” ja ”You’ve Got to Hide Your Love Away”. Lennonin vaimon Cynthian mukaan nämä kappaleet kuvastivat Lennonin turhatumista: vaikka hän oli miljoonien ihmisten idoli, hän oli menettänyt vapautensa, sekä hauskuuden, joka liittyi menneisiin aikoihin.
Kappale oli tarkoitus julkaista elokuvan Yeah, yeah, tässä me tulemme (engl. A Hard Day’s Night) eräässä kohtauksessa, mutta ohjaaja Richard Lesterin vaatimuksesta sen tilalle laitettiin ”Can’t Buy Me Love”:
»Kirjoitin sen elokuvaan, mutta Dick Lester ei edes halunnut sitä. Sen sijaan hän herätti ”Can’t Buy Me Loven” kuolleista sitä kohtausta varten. Pidän kuitenkin kappaleen väliosasta.»
(John Lennon 1980.)

Julkaisu ja vastaanotto

Yhdysvalloissa ”I’ll Cry Instead” ilmestyi 26. kesäkuuta A Hard Day’s Night -albumin Yhdysvaltain-painoksella. Singlenä se ilmestyi 20. heinäkuuta 1964, samana päivänä kuin toinen single ”And I Love Her”. Se nousi Billboard-listan sijalle 25 ja pysyi listalla kaikkiaan seitsemän viikkoa. Myös Cashboxin (22.) ja Record Worldin (28.) listoilla kappale saavutti sijoitukset. Lisäksi B-puoli ”I’m Happy Just to Dance with You” menestyi pienimuotoisesti yltäen Billboard-listalla sijalle 95 ja Record World -listalla sijalle 103. Sekä single että albumi sisälsivät kappaleen keinotekoisesti pidennetyn version. Sen sijaan 20. heinäkuuta Yhdysvalloissa ilmestynyt uusi studioalbumi Something New sisälsi muokkaamattoman version.
Britanniassa kappaleen lyhyempi, muokkaamaton versio ilmestyi A Hard Day’s Night -albumin brittipainoksella 10. heinäkuuta 1964. Sitä ei julkaistu singlenä.
Laulusta ovat tehneet cover-version muun muassa Chet Atkins, Joe Cocker ja Billy Joel.
Vincent (Tanskan prinssi)

Tanskan prinssi Vincent, Monpezatin kreivi (Vincent Frederik Minik Alexander; s. 8. tammikuuta 2011), on kruununprinssi Frederikin ja kruununprinsessa Maryn kolmas lapsi ja nuorempi poika ja kuningatar Margareeta II:n ja edesmenneen prinssi Henrikin kuudes lapsenlapsi ja nuorin miespuolinen lapsenlapsi ja prinsessa Josephinen kaksoisveli. Hän on kruununperimysjärjestyksessä neljäs isänsä ja vanhempien sisarustensa prinssi Christianin ja prinsessa Isabellan jälkeen.
Lunni

Koko ja ulkonäkö

Juhlapukuisen lunnin höyhenpeite on mustavalkoinen, nokka tukeva, mutta ohut. Värikkäät suomut kasvavat nokkaan ennen lisääntymisaikaa ja putoavat myöhemmin. Oranssinpunaiset jalat kiinnittyvät lähelle pyrstöä, minkä takia lunni liikkuu maalla kävellessään pystyasennossa kuten pingviinit. Talvipukuisen vanhan linnun nokan väritys himmenee, naama on tummanharmaa ja koivet keltaiset. Nuoren linnun nokka on lähes yksivärisen tumma eikä ole niin korkea kuin vanhan. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Lunnin pituus on 28–34 cm, siipien kärkiväli 50–60 cm ja paino keskimäärin 400–500 g.

Levinneisyys

Lunnit pesivät Pohjois-Euroopassa Atlantin ja Jäämeren rannikoilla, Islannissa, Grönlannin rannikolla ja Pohjois-Amerikan itärannikolla. Eteläisimmät esiintymät ovat Ranskan Bretagnessa ja Englannin lounaiskolkassa. Lunnit ovat enimmäkseen muuttolintuja ja talvehtivat avomerellä Atlantilla, Pohjanmerellä, Välimerellä sekä Grönlannin ja Newfoundlandin vesillä. Se on tavattu Suomessa noin 50 kertaa, pääosa havainnoista on tehty talvimyrskyjen aikana Pohjois-Suomeen harhautuneista linnuista.

Elinympäristö

Lunnit viihtyvät valtamerten rannikoiden lintuvuorilla ja -saarilla, joilla ne pesivät suurina yhdyskuntina yhdessä muiden ruokkilintujen kanssa.

Lisääntyminen

Lunnit kaivavat pesäkolonsa itse tai käyttävät vanhaa pikkuliitäjän tai kaniinin koloa, joskus harvoin kallionhalkeamaa tai -koloa. Pesäkolon pituus on keskimäärin 1,5 metriä. Pari käyttää samaa pesäkoloa vuodesta toiseen, jos pesinnät onnistuvat. Itse pesäkolo on käytävän perukassa ja se on vuorattu höyhenillä, kasvikuiduilla ja lehdillä. Sekä koiras että naaras osallistuvat pesäkolon kaivamiseen. Naaras munii yleensä vain yhden munan, joskus harvoin kaksi, mutta silloin on mahdollisesti kaksi naarasta muninut samaan pesään. Muninnan ajankohta vaihtelee alueittain, Islannissa ja Pohjois-Norjassa se on touko-kesäkuussa. Haudonta kestää noin 40 päivää ja naaras hautoo tavallisesti koirasta aktiivisemmin. Molemmat vanhemmat ruokkivat poikasta. Pesäpoikasaika vaihtelee suuresti ollen keskimäärin noin seitsemän viikkoa. Nuori lintu on sukukypsä tavallisesti viisivuotiaana, poikkeuksellisesti jo kolme- tai nelivuotiaana.

Ravinto

Lunnin ravintoa on tutkittu paljon. Se syö enimmäkseen merikalaa, aikuiset linnut myös selkärangattomia, pääasiassa äyriäisiä. Se saalistaa päivällä ja sukeltaa saaliinsa tavallisesti noin 15 metrin syvyydestä, joskus jopa 50 metristä. Poikaselle se vie useita pieniä kaloja kerralla, jolloin kalat ovat nokassa poikittain. Ennätys on 61 tuulenkalaa ja yksi Gaidropsarus vulgaris saman linnun nokassa. Tavallisimmat saaliskalat ovat merituulenkala, pikkutuulenkala, isotuulenkala, kilohaili, silli, villakuore, makrilli, jäämerenseiti, turska ja valkoturska.
Saturnus syö poikansa

Saturnus syö poikansa (esp. Saturno devorando a un hijo) on espanjalaisen taidemaalarin Francisco de Goyan maalaus, joka yleisen käsityksen mukaan esittää antiikin Kreikan jumalaa Kronosta (roomalaisten Saturnus) syömässä yhtä lapsistaan.
Saturnus syö poikansa on yksi Goyan niin sanotuista mustista maalauksista, jotka hän maalasi vuosina 1820–1823 Quinta del Sordo -nimisen kesäasuntonsa erään huoneen seinille. Nimitys ”mustat maalaukset” tulee sekä maalaussarjan synkästä aihepiiristä että niissä käytetystä runsaasti mustasta väristä. Maalaukset olivat myöhemmin Goyan perheen omistuksessa, eikä niitä juuri tunnettu julkisuudessa ennen vuotta 1873, jolloin talo ja sen mukana myös maalaukset päätyivät uudelle omistajalle. Ne siirrettiin sen jälkeen kankaalle ja ne olivat näytteillä Pariisissa vuonna 1878. Maalaukset lahjoitettiin vuonna 1881 Espanjan valtiolle ja ne ovat olleet vuodesta 1889 näytteillä Madridin Museo del Pradossa. Saturnus syö poikansa -maalauksen sanotaan olevan yksi sarjan ilmaisuvoimaisimmista. Sen voidaan nähdä kuvaavan vertauskuvallisesti valtansa menettämistä pelkäävän ihmisen ahdistusta.
Maalauksen alkuperäistä nimeä ei tiedetä. Taidemaalari Antonio Brugada, joka luetteloi Goyan pojan omistukseen päätyneet taideteokset Goyan kuoleman jälkeen joskus 1800-luvun puolivälissä, käytti siitä pelkästään nimeä Saturnus. Ranskalainen Charles Yriarte, joka ensimmäisenä julkaisi kuvauksen ”mustista maalauksista” vuonna 1867, käytti tästä työstä nimeä Saturnus syö poikansa (monikossa). Prado-museon vuoden 1900 luettelossa nimi korjattiin yksikköön.
Maalauksen leveys on 81,4 senttimetriä ja korkeus 143,5 senttimetriä.
Myös Peter Paul Rubensilla on samanniminen ja samaa aihetta esittävä maalaus.
Joutsenlammi (Hausjärvi)

Maantietoa

Lammen luoteispuolella 50 ympäristöään korkeammalle kohoava Piippukallio on siellä huippua 25 metriä matalammalla olevan lammen suojana länsituulilta. Lammen pinta-ala on 1,7 ha ja se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä ja rannat ovat avosuota ja ympäristö suota. Rannan tuntumaan on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa tie Puujaan kylältä.

Vesistösuhteet

Lampi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Puujoen alueeseen. Se jaetaan vielä Ansionjärven alueeseen, johon lampi kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 120,9 metriä mpy. Siihen ei laske metsäojia ja laskuojakin puuttuu karttojen mukaan.

Historiaa

Vuoden 1964 peruskartassa lampi oli autio , mutta siitä lähti luontaiselta vaikuttava suo-oja alempana sijaitsevalle Laakeasuolle. Seuraavassa vuoden 1979 kartassa oli lammelle ilmaantunut kaksi vapaa-ajan asuntoa. Niille johtava tie kiersi suon itälaitaa ja patosi lammen laskuojaa niin, että lampi tulvi lähes kaksinkertaiseksi. Seuraavassa vuoden 1988 kartassa lampi oli taas kutistunut entiselleen.
Alma Raatikainen

Alma Raatikainen (22. huhtikuuta 1916 Siilinjärvi – 1. tammikuuta 1978 Harjavalta) oli suomalainen kirjailija.
Mário de Sá-Carneiro

Mário de Sá-Carneiro (19. toukokuuta 1890, Lissabon – 26. huhtikuuta 1916, Pariisi) oli portugalilainen kirjailija ja runoilija. Hänen teoksensa edustivat modernismin tyylisuuntausta ja käsittelevät muun muassa yksinäisyyttä, itsevihaa, obsessiivisuutta, mielipuolisuutta ja sukupuoli-identiteetin häiriöitä.

Elämäkerta

Sá-Carneiro syntyi Lissabonissa vuonna 1890. Hän menetti äitinsä kaksivuotiaana ja isoäitinsä yhdeksänvuotiaana, eikä hänen isänsä matkojensa takia osallistunut tiiviisti perheen elämään. Sá-Carneiro opiskeli lakia vuosina 1911–1912, mutta omistautui pian kirjoittamiselle. Hän tunsi useita portugalilaisia kirjailijoita, kuten Fernando Pessoan ja Almada Negreirosin. Sá-Carneiro matkusti vuonna 1912 Pariisiin opiskellakseen Sorbonnen yliopistossa. Pian sen jälkeen hän vajosi syvään masennukseen, jonka syiden arvellaan olleen taloudelliset vaikeudet, etäinen isäsuhde ja ongelmat seksuaalisuuden kanssa – aikakauden lähteet viittaavat hänen olleen homoseksuaalinen. Vuonna 1916 Sá-Carneiro teki Pariisissa itsemurhan ottamalla yliannostuksen strykniiniä. Hän oli kuollessaan 25-vuotias.
Dragon 32/64

Historia

1980-luvun alussa brittiläiset tietokonemarkkinat kasvoivat nopeasti, ja uusia konemalleja esiteltiin lähes kuukausittain. Elokuussa 1982 Dragon Data tuli mukaan Dragon 32:llaan. Dragon 64 seurasi vuotta myöhemmin. Koneet myivät aluksi hyvin ja herättivät kiinnostuksen monissa itsenäisissä ohjelmistokehittäjissä, merkittävimpinä Microdeal. Dragon-käyttäjille suunnattu lehti, Dragon User, aloitti myös pian koneen julkaisun jälkeen.
Dragonin menestystä kotitietokoneena haittasi, että sen pelit olivat graafisesti huomattavasti huonompilaatuisia kuin kilpailijoilla, kuten Sinclair ZX Spectrum- ja BBC Micro -tietokoneilla. Dragonin suosiota opetuskäytössä vähensi puolestaan se, ettei sitä saanut helposti näyttämään pienaakkosia. Rajoitustensa takia Dragon ei kaiken kaikkiaan ollut menestys, ja Dragon Data joutui lopettamaan kesäkuussa 1984.
Suomessa toimi tietokonekerho nimeltään DRUG – Dragon Users' Group, joka pyrki parantamaan koneen täkäläistä heikkoa ohjelmistotarjontaa.
Square Kilometre Array

Radioteleskoopin kuvaus

Radioteleskoopissa on 3 000 lautasantennia, joiden halkaisija on 15 metriä. Lisäksi siihen kuuluu 250 moduuliantennia ja 25 000 dipoliantennia. Lautasten yhteispinta-ala on neliökilometri, mistä SKA on saanut myös nimensä. Radioteleskooppista tulee spiraaligalaksin muotoinen, jonka keskustassa on kaksi tuhatta antennia ja loput tuhat ovat kiertyneinä viideksi kierteishaaraksi keskustasta ulospäin. Lautasantenneja SKA käyttää lyhyiden taajuuksien vastaanottamiseen. Keskipitkien taajuuksien vastaanottamiseen käytetään moduuliantenneja ja dipoliantenneja pitkien taajuuksien vastaanottamiseen. Antennien yhteispinta-ala on neliökilometrin. Antennien vastaanottamat taajuudet ulottuvat 70 megahertsistä 30 gigahertsiin.

Rakentaminen

Radioteleskooppi rakennetaan siten, että Australian kierteishaarat ulottuvat Uuteen-Seelantiin ja Etelä-Afrikasta ne etenevät Intian valtameren saarille. Täten se kattaa mantereen kokoisen alan. Lautasantennit on tarkoitus sijoittaa pääosin autiomaihin, joissa on mahdollisimman vähän häiriöitä. Rakennustyöt aloitettaneen vuonna 2018 ja kaiken pitäisi olla valmista vuonna 2020 luvulla.

Käyttötarkoitus

SKA-teleskoopilla on tarkoitus nähdä niin varhaiseen maailmankaikkeuteen, ettei valo ollut edes vielä syntynyt. Sillä erotetaan uusia yksityiskohtia, joiden avulla pystytään tutkimaan tähtien syntyä, galaksien kehitystä, mustia aukkoja ja mitä on pimeä aine.
Adobe Illustrator

Historia

Adobe Illustrator kehitettiin Apple Macintoshille vuonna 1986. Vuoden 1989 alussa ilmestynyt Illustrator 2.0 tehtiin Microsoft Windowsille, mutta se ei saavuttanut menestystä. Seuraava Windows-versio oli Illustrator 4.0. Näitä kahta Windows-versiota ei tehty Macintoshille.
Uusi maailma

Uusi maailma on yksi monista nimityksistä Maan läntiselle pallonpuoliskolle, erityisesti Amerikan mantereelle (mukaan lukien lähisaaristot kuten Karibia ja Bermuda).
Nimitys on peräisin 1500-luvun alkupuolelta. Löytöretkeilijöiden rantautuminen Amerikkaan 1400−1500-lukujen taitteessa laajensi eurooppalaisten maantieteilijöiden horisonttia suuresti, sillä ennen Amerikan löytymistä he uskoivat maailman koostuvan Afro-Euraasiasta eli Afrikasta, Euroopasta ja Aasiasta, joista voidaan käyttää uuden maailman vastinparina nimitystä vanha maailma. 
Uuden maailman käsitteen keksi firenzeläinen löytöretkeilijä Amerigo Vespucci. Amerikan mantereesta käytettiin myös nimitystä ”Maailman neljäs osa”.
HMS Sirius (T122)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 30. kesäkuuta 1985.
Jimmy Durante

James Francis ”Jimmy” Durante (10. helmikuuta 1893 New York, New York – 29. tammikuuta 1980 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen koomikko ja näyttelijä.
Durante aloitti viihdyttäjän uransa pianistina Coney Islandilla ollessaan 17-vuotias. 1920-luvulla hän esiintyi Broadway-musikaaleissa kuten Show Girl ja The New Yorkers. Duranten 1940-luvun radio-ohjelmiin kuuluivat muun muassa The Jimmy Durante Show ja The Camel Comedy Caravan. 1950-luvulla Durante siirtyi televisioon esiintyen ohjelmissa The Four-Star Revue The All-Star Revue ja The Jimmy Durante Show.
Durante nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 2007 ja hänellä on kaksi tähteä Hollywood Walk of Famella.
Kultapiikkimakrilli

Ulkonäkö ja koko

Kultapiikkimakrilli voi kasvaa 120 cm pitkäksi ja painaa 15 kg. Se on pohjaväriltään metallinhohtoinen, ja sitä koristavat mustat pystyraidat.

Elintavat ja ravinto

Kultapiikkimakrilli elää syvissä laguuneissa ja riuttojen merenpuolisilla rinteillä missä ne kaivelevat hiekasta selkärangattomia. Ne syövät myös pieniä kaloja. Nuoret yksilöt elävät joskus meduusoiden poltinlonkeroiden suojissa.
Kultapiikkimakrilliparvet seurailevat joskus suuria kaloja kuten haita, tai toisinaan myös sukeltavia ihmisiä.
Kultapiikkimakrilleja pidetään joskus suurissa, vähintään 1500 litran akvaarioissa.
Jerusalemin Jumalanäiti

Jerusalemin Jumalanäiti on yksi ortodoksisista ikonityypeistä. Useat tämän ikonityypin ikoneista tunnetaan ihmeitätekevinä kuvina.
Sen alkuperä juontuu ensimmäiseen "Jumalanäidin Tiennäyttäjä" –ikoniin, jonka maalasi perimätiedon mukaan apostoli ja evankelista Luukas. Alkuperäinen ikoni tai sen kopio vietiin Konstantinopoliin ja sieltä Kiovan Venäjälle Krimin niemimaan Korsuniin eli Khersonesokseen, jossa Vladimir Suuri (pyhä Vladimir Kiovalainen) vuonna 988 otti kasteen ja siirsi sitten ikonin Kiovaan.
Ikonin kopio luovutettiin Novgorodiin, jossa ikonista tehtiin taas omat kopiot ja niiden nimenä ryhdyttiin käyttämään Korsunin Jumalanäiti-ikonia.
Tsaari Iivana Julma siirsi Jerusalemin Jumalanäidin vielä Moskovaan, josta Napoleon omien sotiensa aikana varasti sen ja vei Pariisiin. Ikoni on nykyisin Notre Damen katedraalissa Pariisissa.
Ortodoksinen kirkko kunnioittaa Jerusalemin Jumalansynnyttäjän ikonia vuosittain lokakuun 12. päivänä.

Lintulan luostarin Jumalanäidin jerusalemilainen ikoni

Lintulan luostarin kirkossa Heinäveden Palokissa on 1920-luvulla Tbilisin lähellä sijaitsevassa Betanian naisluostarissa maalattu pienehkö, kooltaan 33x29,5 cm² toisinto Jumalaidin jerusalemilaisesta ikonista. Lintulan ikoni on siunattu Jerusalemissa Kristuksen haudalla ja siihen on kiinnitetty kaksi pientä kivenpalasta, yksi Kristuksen haudalta ja toinen Golgatan kalliosta. Ikonia pidetään ihmeitätekevänä; Jerusalemin Jumalanäidin kuvan edessä annattujen rukousten katsotaan auttaneen esimerkiksi lapsettomuudesta kärsinyttä pariskuntaa.
Ikoni saatiin Kannaksella sijainneeseen Kivennavan Lintulan luostariin 1930-luvulla, ja evakkomatkalle 11. lokakuuta 1939 lähdettäessä luostarin kalustosta vastannut nunna Nina otti sen mukaan eräänä harvoista mukaan pelastetuista esineistä; evakkoon jouduttiin lähtemään ikonin juhlapäivän aattona. Ikonia kunnioitetaan luostarin sodanjälkeisen ajan merkittävämpänä pyhäinkuvana. Sillä katsotaan olleen rooli Lintulan luostarin nykypaikan valinnassa, sillä Jumalanäidille omistetun rukouspalveluksen jälkeen ikonin edessä heitetyllä arvalla valittiin kahdesta luostarikäyttöön sopivaksi katsotusta maatilasta se, johon hankinta kohdistettiin vuonna 1946.
Eugene William Oates

Eugene William Oates (31. joulukuuta 1845 Sisilia – 16. marraskuuta 1911) oli englantilainen lintutieteilijä.
Oates opiskeli Bathissa Englannissa. Hän työskenteli siviilihallinnon virkamiehenä Intiassa ja Burmassa vuosina 1867–1899. Jäätyään eläkkeelle hän palasi Englantiin, ja oli laatimassa luetteloa Natural History Museumin linnunmunakokoelmista (Catalogue of the collection of birds' eggs in the British museum (Natural history)). Vuosina 1898–1901 Oates toimi British Ornithologists' Unionin sihterinä.
Linnuista Oates nimesi yunnaninuunilinnun (Phylloscopus davisoni) vuonna 1889.
Albert One

Historiaa

Hän aloitti uransa jo 1970-luvun lopulla, mutta hänen ensimmäinen menestystä tuottanut projektinsa oli vuonna 1982 ilmestynyt kappale Yes-No Family, jonka hän esitti taiteilijanimellä Jock - Hattle. Kappaleen oli kirjoittanut Enrico Ruggeri. Seuraavana vuonna hän julkaisi kappaleen Turbo Diesel, josta tuli maailmanlaajuinen hitti. Tämän jälkeen hän on julkaissut singlejä tasaisin väliajoin, kunnes piti pienen tauon vuosien 1993–1998 välillä. Ensimmäinen albumi, Everybody, ilmestyi vuonna 1988. Hänen viimeisin julkaisunsa on single Stay, vuodelta 2010.
Romsdalen

Maantiede

Laakson pohjoinen pää sijaitsee lähellä Åndalsnesin kaupunkia Rauman kunnassa ja eteläinen pää Lesjaskogsvatnet-järven luona Lesjan kunnassa, jonka jälkeen se yhdistyy Lordalenin laaksoon.
Laakson pohjoispäässä sijaitsee Euroopan korkein, noin 1 100 -metrinen, pystysuora kallionseinämä Trollveggen. Merenpinnan tasosta korkein Trollveggeniin yhteydessä oleva huippu on 1 788 metriä korkea Store Trolltind. Seinämää vastapäätä sijaitsee 1 550 metriä korkea Romsdalshornet, joka silmiinpistävän profiilinsa vuoksi on myös varsin tunnistettava maamerkki laaksoa lähestyttäessä. Huippujen ja laakson pohjan väliset korkeuserot ovat varsin suuria, sillä laakson pohja ei ole merkittävästi merenpinnan tasoa korkeammalla.

Liikenne

Åndalsnesiin johtava Rauman rautatie (Raumabanen) kulkee laakson läpi ja ylittää välillä laakson pohjalla virtaavan Raumajoen pitkin 79 metriä korkeaa Kylling bru -rautatiesiltaa, joka on Norjan toiseksi korkein kivinen kaarisilta. Laakson läpi kulkee myös Eurooppatie 136.
Falcon 9 laukaisu 20

Lento

Lentoa edeltävä laukaisualustalla tehtävä koepoltto oli tarkoitus suorittaa 16. joulukuuta, mutta poltto viivästyi raketin kryogeenisissä lämpötiloissa olevan polttoaineen tuottamien ongelmien vuoksi. Laukaisu oli alun perin tarkoitus tapahtua 19. joulukuuta 2015.
Laukaisu tapahtui lopulta 22. joulukuuta 2015 kello 1:29 UTC-aikaa. Ensimmäinen vaihe sammui noin 2 minuuttia ja 20 sekuntia laukaisun jälkeen, ja irtosi toisesta hetkeä myöhemmin. Toinen vaihe jatkoi satelliittien viemistä kiertoradalle, ensimmäisen tehdessä moottoroidun pystylaskeutumisen Landing Zone 1 -alustalle Cape Canaveral Air Force Stationiin noin kymmenen minuuttia lentoon lähdön jälkeen. SpaceX oli yrittänyt vastaavia rakettivaiheen laskeutumisia merellä sijainneelle lautalle aiempien laukaisujen yhteydessä, mutta nämä olivat päättyneet raketin tuhoutumiseen kovan laskeutumisen seurauksena. Orbcomm-laukaisun laskeutuminen oli ensimmäinen kerta, kun kiertoratalaukaisuihin kykenevän kantoraketin vaihe saatiin ehjänä talteen moottoroidun laskeutumisen jälkeen.
Toinen vaihe käynnistyi 11 sekuntia vaiheiden irtautumisen jälkeen tehden noin seitsemän ja puolen minuutin polton. Sen kyydissä olleet satelliitit vapautettiin kuudessa erässä noin 14 minuuttia laukaisun jälkeen.

Hyötykuorma

Lennon hyötykuormana oli 11 Orbcomm OG2 -tietoliikennesatelliittia.