google/wiki40b huggingface dataset:
Oskari Pajala

Oskari Pajala (4. toukokuuta 1895 Vimpeli – 8. huhtikuuta 1918 Lempäälä) oli suomalainen jääkärialiupseeri. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan konekiväärijoukkueen johtajana, missä tehtävässä lopulta kaatui Sotavallan kartanossa.

Perhe ja koulutus

Pajalan vanhemmat olivat maanviljelijä ja kirkonisännöitsijä Jaakko Pajala ja Hanna Uusitupa. Pajala oli käynyt kansakoulun.

Jääkärikausi

Pajala työskenteli maanviljelijänä kotitalossaan ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 25. helmikuuta 1915, josta hänet siirrettiin 22. marraskuuta 1917 pataljoonan 1. konekiväärikomppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.

Suomen sisällissota

Pajala astui Suomen armeijan palvelukseen aliupseeriksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan konekiväärijoukkueen johtajaksi 1. Jääkärirykmentin 2. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Hän osallistui vapaussodan taisteluihin Vuohiniemellä ja Kelhossa Lempäälässä, jossa hän kaatui 8. huhtikuuta 1918 Sotavallan kartanossa. 
Seuraavassa tarkempi kuvaus hänen viime hetkistään: Aamulla 8. huhtikuuta 1918 punakaarti kohdisti tykkitulen Sotavaltaan ja sai pihapiirin eteläpäässä mäenharjanteella sijainneen maisteri Hugo Branderin huvilan palamaan. Huvilassa oli torni, johon oli sijoitettu konekivääri. Joukkueen miehet olivat huvilassa sisällä sen saadessa osuman ja he kaikki haavoittuivat. Muut onnistuivat pääsemään ulos, paitsi joukkueen päällikkö jääkärialiupseeri Oskari Pajala, joka jäi vaikeasti haavoittuneena sisälle ja paloi huvilan mukana. Pajala oli edellisenä päivänä ollut mukana Kukon taistelussa. 
Pajala oli kuollessaan naimaton ja kirjoilla Vimpelissä. Hänet on haudattu Vimpelin sankarihautaan.
Pentojärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 35 hehtaaria ja se on 1,7 kilometriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järven itäpuolella sijaitsee pohjois-etelä- suuntainen harju, josta on otettu soraa. Järvellä on kartan mukaan seitsemän saarta. Suurin saarista on yli 200 metriä pitkä ja sen pinta-ala on noin kaksi hehtaaria. Saaressa on kolme vapaa-ajan asuntoa. Toinen saari on 170 metriä pitkkä ja pinta-alaltaan 0,6 hehtaaria. Sekin on asuttu.  Muut saaret ovat pieniä. Sen rantaviivan pituus on 6,0 kilometriä ja se on puoliksi metsämaata ja suomaata. Sen rannoille on rakennettu yli 15 vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet Kuhmalahden kirkonkylältä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Längelmäveden lähialueeseen (35.721) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 130,2 metriä mpy. Siihen on johdettu kolme metsäojaa ja sen laskuoja lähtee järven pohjoisrannasta. Laskuoja on johdettu ensin Reentaittaansuon läpi ja sitten se on käännetty Katajakorven läpi Pento-ojaan. Se yhtyy Kuhmalahden kirkonkylällä Karhuojaan ennen sen laskemista Längelmäveden Enonselän Konterkollinlahteen.

Luontoarvoja

Vesi onkin kirkasta ja väritöntä ja vähähumuksista. Järvi on karu ja koska vesi ei ole kovin hapanta, on järven vesi on luokiteltu erinomaiseksi ja järvi soveltuu myös virkistyskäyttöön erinomaisesti.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi on kirjoitettu ”Pendojärvi”. Järven länsipuolelta on piirretty kulkemaan Kuhamlahden kirkonkylältä tuleva ja Korpinemen kylälle menevä maantie. Maantien linjauksesta on käytössä joitakin osia vieläkin. Järven rantaviivassa on eroavaisuuksia nykyiseen järven rantaviivaan. Tämä viittaisi järvenlaskuun, mutta sille väitteelle pitää löytää ensin kirjallisia todisteita. Suurimmassa saaressa on sijaitsee entisten Kuhmalahden ja Sahalahden pitäjien rajapyykki. Vuoden 1957 peruskartassa ei ollut vielä vapaa-ajan asuntoja, mutta eteläisessä saaressa oli rakennus. Vuoden 1977 karttaan oli ilmaantunut kuusi vapaa-ajan asuntoa.
Simson

Simson (hepreaksi ‏שִׁמְשׁוֹן‎, Šimšôn) on Vanhan testamentin hahmo Tuomarien kirjasta. Simson, jonka isä on Manoah Danin heimosta, on nasiiri ja voimamies aikana, jona israelilaiset sotivat filistealaisia vastaan. Simson kuvataan fyysisesti hyvin vahvaksi: hän repii leijonan hengiltä paljain käsin ja voittaa kaksintaisteluita. Simson vangitaan, mutta hän katkaisee köydet ja lyö aasin leukaluulla tuhat filistealaista kuoliaaksi. 
Simson paljastaa vaimolleen Delilalle, että hänen voimiensa taika on hänen hiuksissaan. Filistealaisten palkkaama Delila leikkauttaa Simsonin hiukset ja Simson vangitaan ja sokaistaan. Simsonin hiukset kasvavat uudelleen ja viimeisenä tekonaan Simson romahduttaa viljanjumala Dagonin temppelin, johon filistealaiset ovat tulleet uhraamaan. Kaikki rakennuksessa olleet kuolevat. Simson haudataan isänsä hautaan lähellä Sorea.
Simsonin tarina kertoo kostosta ja naisen petollisuudesta, ja se on suosittu aihe kirjallisuudessa, kuvataiteissa ja musiikissa. Muiden muassa Rubens, Rembrandt, John Milton, Georg Friedrich Händel ja Camille Saint-Saëns ovat käsitelleet aihetta.
Fernando Legal

Fernando Legal (s. 17. joulukuuta 1931 São Paulo) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 8. joulukuuta 1959 ja nimitettiin Itapevan hiippakunnan piispaksi 28. maaliskuuta 1980. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Carmine Rocco, jota avustivat Luciano Pedro Mendes de Almeida ja Ladislau Paz.
Legal sai 25. huhtikuuta 1985 nimityksen Limeiran ja 15. maaliskuuta 1989 São Miguel Paulistan hiippakunnan piispaksi. Hän jäi eläkkeelle 9. tammikuuta 2008.
Vysokaje

Liikenne ja raja-asema

Maanteitse Vysokajen pikkukaupunki sijaitsee 43 kilometriä maakunnan pääkaupungista Brestistä luoteeseen. Mikäli samaa kantatietä P16 jatkaa pohjoiseen, Pestšatka-Połowce-rajanylityspaikka Puolaan tulee vastaan 11 kilometriä Vysokajen pohjoispuolella. Tavaraliikenteeseen käytetyn samansuuntaisesen rautatien viimeinen Valko-Venäjän puoleinen raja-asema Vysoko-Litovsk (ven. Высоко-Литовск) sijaitsee noin 4 kilometriä Vysokajen kaupungin pohjoispuolella. Puolan puoleinen radan raja-asema on nimeltään Czeremcha (ven. Черемха, Tšeremha).
Alex Caffi

Ura

Caffi sijoittui Italian Formula 3 sarjassa toiseksi vuosina 1984-85 ja kolmanneksi 1986 ajaen myös Formula 1:sten vuoden 1986 Italian GP:ssä. Varsinaisen kuljettajan paikan hän sai kaudelle 1987 Osella-tallista. Osellan käyttämät Alfa Romeo -moottorit osoittautuivat kuitenkin tehottomiksi ja epäluotettaviksi. Caffi pääsi maaliin vain kertaalleen kauden aikana, jolloin hän ylitti odotukset ollen 12. San Marinon GP:ssä. Kahdesti hän karsiutui kilpailusta.
Kausi 1988 toi mukanaan sopimuksen uuden Scuderia Italia -tallin kanssa, joka käytti Dallaran valmistamia autoja. Kausi sujui edellisvuotta paremmin ja Caffin parhaaksi tulokseksi tuli seitsemäs sija Portugalin GP:stä.
Hän jatkoi Scuderia Italialla kaudella 1989, jolloin Andrea de Cesariksesta tuli hänen tallikaverinsa tallin ryhtyessä ajattamaan toista autoa. Caffi onnistui hyvin Monacossa, jossa hän ajoi uransa parhaaksi tulokseksi jääneelle neljännelle sijalle. Toinen sija oli lähellä Yhdysvaltain GP:ssä, mutta tallikaveri de Cesaris kolaroi hänen kanssaan ja tulokseksi jäi keskeytys. Seuraavassa kilpailussa Kanadassa hän ajoi kauden viimeiseksi jääneelle pistesijalle ollen kuudes.
Kausi 1990 alkoi Caffin osalta Arrows-tallissa, jonka japanilainen Footwork oli juuri ostanut. Talli suunnitteli suurta menestystä seuraavaksi kaudeksi Porschen uuden V12-moottorin myötä. Caffi kuitenkin loukkaantui juuri ennen kauden avauskilpailua ja joutui jättämään sen väliin. Kauden parhaaksi saavutukseksi jäi viides sija Monacosta.
Kauden 1991 piti olla läpimurto, mutta se jäi kauaksi siitä, koska Porschen moottorit olivat ylipainoisia ja alitehoisia ja Caffi karsiutui kauden neljästä ensimmäisestä kilpailusta. Sitten hän loukkaantui tieliikenneonnettomuudessa murtaen leukansa ja joutui jättämään neljä seuraavaa kilpailua väliin. Paluu F1-kilpailuihin sujui heikosti, kun Caffi karsiutui kuudesta ensimmäisestä kilpailusta, kunnes vihdoin Japanissa pääsi kilpailuun ja hankki kauden parhaan sijoituksen olemalla kymmenes. Hän saavutti vielä päätöskilpailusta 15. sijan, mutta sopimusta seuraavalle kaudelle ei tullut, vaan hänen paikalleen tuli Aguri Suzuki.
Caffi yritti osallistua vielä kaudelle 1992 Andrea Modalla, mutta autot eivät voineet osallistua kauden avausosakilpailuun, koska tallin perustaja Andrea Sassetti ei ollut maksanut osallistumismaksua. Meksikon GP:ssä tallilla oli tarvittavat välineet, mutta osakilpailuun käytetty aika kului autojen rakentamiseen. Caffi sai tarpeekseen Formula 1:istä ja siirtyi ajamaan touring car-autoja Espanjan ja Italian sarjoihin. 1990-2010-luvuilla Caffi on ajanut myös rallia, Le Mansin 24 tunnin ajoja sekä Historic -ajoja, josta viimeiseksi mainitussa hän voitti kilpailun Monacon katuradalla vuonna 2016.
Jaime Spengler

Jaime Spengler (s. 6. syyskuuta 1960) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hän kuuluu fransiskaaneihin. Hänet vihittiin papiksi 17. marraskuuta 1990 ja nimitettiin Porto Alegren arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Pataran titulaaripiispaksi 10. marraskuuta 2010. Piispaksi vihkiminen seurasi 5. helmikuuta 2011. Pääkonsekraattorina toimi Lorenzo Baldisseri, jota avustivat Dadeus Grings ja Leonardo Ulrich Steiner.
Adam Rippon

Yksityiselämä

Rippon on avoimesti homoseksuaali ja elää suhteessa suomalaisen kiinteistönvälittäjän kanssa.
Katkerokala

Elinympäristö

Katkerokala on peräisin Ranskan Rhône-joelta sekä Venäjän Neva-joelta. Lajin uhanalaisuusluokitus on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton mukaan elinvoimainen.

Koko ja ulkonäkö

Katkerokalan silmät ovat särjen tapaan punertavat. Laji voi kasvaa korkeintaan 11,2 senttimetrin pituiseksi. Evät ovat harmaat, hieman punertavat.
Pyrex

Pyrex on kuumuuttakestävän lasin kauppanimi, jonka Corning Inc. toi markkinoille vuonna 1915. Se luotiin vastineeksi keski-Euroopassa markkinoidulle Schott Ag:n borosilikaattilasin "Duran"-kauppanimelle. Saksalainen kemisti Otto Schott kehitti borosilikaattilasin vuonna 1893. Eugene Sullivan, Corningin lasitehtaan tutkimusjohtaja, tutustui bobosilikaattilasiin opiskellessaan Leipzigissa. Hän kehitti vuonna 1908 borosilikaattilasin Corningille ja sitä markkinointiin nimellä Nonex. Sullivan yhdessä William Taylorin kanssa onnistuivat saamaan patentin borosilikaattilasille Yhdysvalloissa 1915. Corningilla ymmärrettiin suuret kuluttajamarkkinat uuninkestävälle lasille. Corning markkinoi myös karkaistua soodalasia Pyrex-nimellä. 
Vuodesta 1998 Pyrex-kauppanimen on omistanut World Kitchen LLC niminen Corningista eronnut yritys, joka valmistaa ja markkinoi sooda- ja borosilikaattilasituotteita Pyrex nimellä Yhdysvalloissa, Etelä-Amerikassa ja Aasiassa. Euroopassa, Lähi-Idässä ja Afrikassa PYREX (kaikki kirjaimet isoja) kauppanimi on lisensioitu International Cookware-nimiselle yritykselle käytettäväksi heidän borosilikaattilasituoteilleen.
Milan Rastislav Štefánik

Milan Rastislav Štefánik  kuuntele ääntämys (21. heinäkuuta 1880 Košariská, Itävalta-Unkari – 4. toukokuuta 1919 Ivanka pri Dunaji, Tšekkoslovakia) oli (tšekko)slovakialainen poliitikko, diplomaatti ja tähtitieteilijä. Ensimmäisen maailmansodan aikana Štefánik oli Ranskan armeijan kenraali ja tšekkoslovakian sotaministeri. Hän kuoli lento-onnettomuudessa lähellä Bratislavaa, kun hänen lentokoneensa, Caproni 450 syöksyi maahan. Štefánikin lisäksi onnettomuudessa kuoli kaksi italialaista.
Štefánik sai kunnialegioona-arvonimen Ranskan armeijalta.
Lambeosaurus

Ulkonäkö ja koko

Arviot Lambeosauruksen pituudesta vaihtelevat lajista riippuen 7–7,7 metrin välillä ja painoarviot 1–3,3 tonnin välillä. Lambeosaurus luultavasti käveli ja juoksi suhteellisen vahvoilla takajaloillaan. Lyhyempiä etujalkoja se käytti tukena, kun se söi kasveja maasta.

Heltta

Kaikilla Lambeosaurus-lajeilla oli päänsä päällä suuri ontto luuheltta. L. lambeilla heltta oli kirveenmuotoinen, ja sen takana oli pienempi kiinteä uloke. Koiraiden heltta oli suurempi kuin naaraiden. Myös L. clavinitialiksella oli kirveenmuotoinen heltta, mutta se oli matalampi ja sen uloke oli vielä kehittymätön. Lambeosaurus clavinitialista pidettiin pitkään naaraspuolisena L. lambeina, mutta nykyään sen uskotaan olevan joko erillinen laji tai fyleettinen kronolaji, josta L. lambei on kehittynyt. Lajeista suurin heltta oli L. magnicristatuksella. Sen heltta oli soikea, eikä sen takana ollut uloketta. Nenäonteloon yhteydessä ollut sisäontelo todennäköisesti vahvisti Lambeosauruksen huutoja, joita se käytti kommunikointiin. Lisäksi helttojen kuviointi ja muoto mahdollisesti auttoivat yksilöitä tunnistamaan toisensa laumassa.

Elintavat

Samoista kerrostumista kuin Lambeosaurus on löydetty myös Corythosauruksen, Gryposauruksen, Parasaurolophuksen ja Prosaurolophuksen fossiileja, mikä viittaa siihen, että suvut saattoivat elää sekalaumoissa.
Aiemmin uskottiin, että monet kasvinsyöjädinosaurukset elivät vedessä, sillä ne olisivat maalla romahtaneet oman painonsa takia. Kun Lambeosaurus ensimmäisen kerran kuvattiin, sitä pidettiin todisteena hadrosaurien vesielämästä, koska sen sormien välissä oli räpylämäinen ihovaippa. Todellisuudessa ”räpylä” kuitenkin peitti eläimen polkanturaa.
Lambeosaurus oli kasvinsyöjä. Kallon perusteella on päätelty, että se söi kukkivien puiden lehtiä, varpuja ja havunneulasia, jotka se jauhoi samalla tavalla kuin nykyajan nisäkkäät.
Robert Sheckley

Robert Sheckley (16. heinäkuuta 1928 – 9. joulukuuta 2005) on yhdysvaltalainen tieteiskirjailija, jonka tarinat ovat usein absurdeja ja koomisia.
Elokuva Freejack (1992) perustuu löyhästi hänen novelliinsa Immortality Inc.
Kwame Nkrumah-Acheampong

Kwame Nkrumah-Acheampong (s. 19. joulukuuta 1974 Glasgow, Yhdistynyt kuningaskunta) on ghanalainen alppihiihtäjä.

Nuoruus

Nkrumah-Acheampong syntyi Glasgow'ssa, jossa hänen isänsä opiskeli tohtoriksi. Hän varttui ghanalaiskaupungissa, joka sijaitsee noin tunnin ajomatkan päässä Accrasta, mutta muutti takaisin Britteinsaarille vuonna 2002. Tuolloin hän oli tekemisissä laskettelun kanssa ja alkoi haaveilla olympialaisissa kilpailemisesta.

Urheilu-ura

Nkrumah-Acheampong yritti päästä Torinon olympialaisiin 2006, mutta tuolloin hän ei päässyt mukaan Iranissa käytyihin karsintakilpailuihin lentokoneen jäätyä Amsterdamiin siivissä olleen jään takia. Hän kilpaili MM-kisoissa ensimmäistä kertaa Åressa 2007, jolloin hän oli suurpujottelussa 66.
Nkrumah-Acheampong kilpaili Val d'Isèren MM-kisoissa 2009 suurpujottelun lisäksi myös pujottelussa. Tuolloin hän oli suurpujottelun 87. ja sijoittui pujottelussa 67:nneksi. Nkrumah-Acheampong sai samana vuonna myös paikan Vancouverin olympialaisiin 2010 päästyään alle olympialaisiin pääsyyn vaaditun 140 FIS-pisteen rajan. Hän oli maansa historian ensimmäinen talviurheilija olympialaisissa ja osallistui pujotteluun, jossa hän oli 47. eli toiseksi viimeinen maaliin päässyt ennen Albanian Erjon Tolaa.

Muut toimet

Nkrumah-Acheampong perusti Ghanan talviolympiakomitean ja johtaa hanketta, jonka tavoitteena on tehdä keinotekoinen hiihtokeskus Ghanaan. Lempinimellä "Lumileopardi" tunnettu Nkrumah-Acheampong on myös sijoittanut rahaa lumileopardien suojelutyöhön.
Kwamella ja hänen vaimollaan Senalla on kaksi lasta.
Mestareiden kisa 2015

Mestareiden kisa 2015 oli järjestyksessään 27. Mestareiden kilpailu. Kilpailu käytiin 20–21. marraskuuta Lontoon olympiastadionilla Lontoossa. Kilpailun voitti saksalainen Sebastian Vettel, joka päihitti finaalissa Tom Kristensenin lähtövoitoin 2–0.
Meri Louhos

Meri Annikki Louhos (s. 17. toukokuuta 1927 Kotka) on suomalainen pianisti, joka tunnetaan maineikkaana pianopedagogina. Hän on opiskellut Sibelius-Akatemiassa Rolf Bergrothin ja Ernst Lingon sekä yksityisesti France Ellegaardin johdolla. Hän on jatkanut opintojaan ulkomailla, muun muassa Wienissä (Hauser), Ranskassa (Delbert-Février), USA:ssa Asla-Fulbright-stipendillä 1960–1961 (Eastman School of Music, Frugoni), tutkijastipendillä Moskovan Tšaikovski-konservatoriossa 1978–1979 sekä useilla Gerald Mooren kursseilla. 
Louhos on toiminut opettajana Sibelius-Akatemiassa ja esiintynyt sekä solistina että konserttisäestäjänä kotimaassa, useissa Euroopan maissa, Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Neuvostoliitossa. Louhos tunnetaan myös freelance-toimittajana radiosta ja televisiosta, etenkin Yleisradion konserttimusiikin puhelintoivekonsertista Sävel on vapaa. Hän on toiminut monien pianokilpailujen tuomaristossa ja julkaissut runsaasti pedagogista materiaalia, kuten Pianon avain -nuottivihot ja etydikokoelmia.
Arts & Humanities Citation Index

Arts & Humanities Citation Index (Humanististen tieteiden viittausindeksi) eli A&HCI listaa yli tuhannen alan lehden artikkelien sisältämät viittaukset eri kirjoittajien teksteihin.
A&HCI-viittausindeksin kehitti Institute for Scientific Information, jolta sen osti Thomson Scientific & Healthcare-yhtiön Thomson Scientific -osasto. Se kuvaa, keihin tutkijoihin viitataan eniten. Tiedejulkaisujen suuren lukumäärän vuoksi vertaisarvioitujen tutkimusjulkaisujen haku on muuttunut vaivattomaksi, ja samalla voidaan arvioida tutkijoiden työn merkitystä. Indeksissä käytetään ristiviittausten eliminointia, koska osa tutkijoista viittaa oman verkostonsa tutkijoihin ja kasvattaa viittausten lukumäärää keinotekoisesti. A&HCI seuraa noin 7000:ta tieteellistä lehteä, ja sen maksullinen tietokanta on Web of Science.
Excess-3

Excess-3 (XS-3) on järjestelmä jota käytetään joissakin vanhoissa tietokoneissa kymmenjärjestelmän lukujen esittämiseen. Excess-3 -järjestelmässä jokainen numero esitetään neljällä bitillä kuten BCD-koodissa, mutta Excess-3-koodissa jokaiseen lukuun lisätään 3. Excess-3-koodia kutsutaan myös kolmella lisätty -koodiksi.
Kymmenj XS-3      Kymmenj XS-3
  0     0011        5     1000
  1     0100        6     1001
  2     0101        7     1010
  3     0110        8     1011
  4     0111        9     1100
Esimerkiksi luku 127 = (0100,0101,1010).
XS-3 koodin etuna on se, että vähennyslaskuissa voidaan käyttää yhdeksän komplementtilaskentaa (vrt. kahden komplementti). Myös se, että luvussa ei koskaan pitäisi esiintyä nollia voi auttaa tunnistamaan virheitä.
Ruotsin ritarihuone

Ruotsin ritarihuone on Tukholman keskustassa sijaitseva rakennus, joka on alun perin rakennettu Ruotsin säätyvaltiopäivien aatelisia edustajia varten. Nimellä viitataan myös Ruotsin aatelin Svenska ridderskap och adel -nimiseen organisaatioon, joka käyttää edelleen rakennusta. Sen toimintaa säätelee vuodelta 1866 peräisin oleva ritarihuonejärjestys.
Ritarihuonerakennus sijaitsee Stadsholmenin saaren luoteiskolkassa Bonden palatsin vieressä, vastapäätä Riddarholmenia. Rakennuksen suunnitteli alkujaan vuonna 1641 arkkitehti Simon de la Vallée, mutta rakennustöiden venyessä yli 30 vuoden mittaisiksi suunnittelua jatkoivat useat muut arkkitehdit. Vuosina 1642–1652 suunnittelua johti Heinrich Wilhelm, 1652–1656 Justus Vingboons ja 1656–1674 Jean de la Vallée, joka suunnitteli talon viimeistelyn, porraskäytävän ja katon. Ritarihuone edustaa hollantilaistyylistä barokkiarkkitehtuuria. Talon taakse rakennettiin 1870 kaksi Adolf W. Edelsvärdin suunnittelemaa erillistä lisärakennusta.
Ruotsin aatelin edustajat kokoontuivat ritarihuoneelle säätyvaltiopäiviä varten ensimmäisen kerran vuonna 1668 ja viimeisen kerran vuonna 1866. Vuodesta 1869 alkaen talossa on kokoontunut joka kolmas vuosi aateliskokous.
Talon edessä on vuonna 1773 pystytetty kuningas Kustaa Vaasan patsas, jonka on tehnyt ranskalainen kuvanveistäjä Pierre Hubert L’Archevêque.
Kapteeni Nemo

Kapteeni Nemo on tieteiskirjailija Jules Vernen luoma fiktiivinen hahmo. Nemo esiintyy Vernen romaaneissa Sukelluslaivalla maapallon ympäri ja Salaperäinen saari. Nemo (latinaa, suom. ei kukaan) on salaperäinen keksijä ja merentutkija, joka on rakentanut Nautilus-nimisen sukellusveneen. 
Kustantajan määräyksestä Nemo on prinssi Dakkar, Bundelkhandin radžan poika sekä sulttaani Tippu Sahibin jälkeläinen, jonka perhe surmattiin sepoykapinassa. 
Alkuperäisessä Vernen tekstissä hän oli puolalainen aatelismies, jonka perheen tsaarin sotilaat olivat tappaneet – mutta tämä oli poliittisesti liian tulenarkaa tekstiä, joten tilalle haettiin mahdollisimman kaukainen korvike. 
Jari Koponen sanoo artikkelissaan Aikakoneen avausnumerossa (1/1981) että Intiaan siirretty taustatarina on 
»Surkein pannukakku jonka Verne paistoi: Sepoykapinan kaltainen tausta on arvoton Nemon kaltaiselle sankarille!» 
Samassa artikkelissa on myös selvitys Nemon alkuperäisestä syntyperästä.
Nemo on esiintynyt myös elokuvassa Herrasmiesliiga.
Ian Ogilvy

Ian Raymond Ogilvy (s. 30. syyskuuta 1943) on brittiläinen näyttelijä. Hänet muistetaan muiden muassa televisiosarjoista Return of the Saint (1978–1979) ja Minä, Claudius (1976). Hänellä oli myös merkittävä rooli kauhuelokuvassa Noidantappajat (1968).
Ogilvy on myös kirjailija, joka tunnetaan varsinkin lapsille suunnatuista romaaneista.
Advance Australia Fair

Advance Australia Fair on Australian kansallislaulu, se esitettiin ensimmäisen kerran Sydneyssä 1878. Kansallishymni siitä tuli 1984, jolloin sanoitusta muutettiin vähemmän brittivaltaa korostavaksi. Laulun on säveltänyt ja sanoittanut skotlantilaissyntyinen Peter Dodds McCormick.
Ilpo Kaija

Tuomas Ilpo Kaija (1. kesäkuuta 1921 Alahärmä – 30. lokakuuta 1944 Vuotso, Sodankylä) oli suomalainen vänrikki ja runoilija joka kaatui Lapin sodan aikana.
Kaija palveli tulenjohtajana Raskas Patteristo 14:ssä. Kaijan runo Rintaman kevät julkaistiin Olavi Paavolaisen toimittamassa runokokoelmassa Täältä jostakin – Suomen kenttäarmeijan runoja (WSOY 1943).
Kaija kaatui 30. lokakuuta 1944 Kaunispäällä suomalaisten hyökätessä Vuotsosta kohti Laanilaa. Hänen oli määrä päästä seuraavana päivänä siviiliin. Kaija on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.
Vuonna 2011 Yle Radio 1:ssä esitettiin Todellisia tarinoita -sarjassa Ilpo Kaijasta kertonut radiodokumentti Tuntemattoman runoilijan kuolema.
Guibert Gemblouxlainen

Guibert-Martin Gemblouxlainen (s. 1124 t. 1125– 22. helmikuuta 1213) oli belgialainen munkki, jonka kanssa Hildegard Bingeniläinen oli kirjeenvaihdossa. Guibert oli Hildegardin harras ihailija, ja hänestä tuli myöhemmin, Volmarin kuoltua, tämän kirjuri. Guibert oli 25 vuotta Hildegardia nuorempi. Vuonna 1175 Hildegard lähettää hänelle jäljennökset teoksistaan Liber vitae meritorum ja Symphonia. Hän kirjoitti Hildegardin Vitaa vuosina 1177–1181, mutta työ jäi kesken, kun hänet kutsuttiin takaisin luostariin. Hän otti Vitan mukaan, mutta häneltä jäi aineistoa Rupertsbergiin. Sitä aineistoa Theoderic käytti hyväkseen laatiessaan Vitan osat 2 ja 3. Hän kuvailee kirjoituksissaan Hildegardin ja nunnien toimia Hänestä tuli 1193 Gemblouxin benediktiiniläisluostarin apotti.
Hyljekäsi

Hyljekäsi (myös: hyljesormi, traanimyrkytys) on suolaisen veden hylkeiden sukuisten eläinten käsittelystä ilman suojakäsineitä tarttuva kivulias infektiotauti, joka paranee hitaasti ja saattaa jättää pysyviä vaurioita.
Infektion syynä on luultavasti mykoplasma.