google/wiki40b huggingface dataset:
Lammikko

Lammikko on lampea pienempi makean veden allas. Sitä pienempi vesialue on nimeltään lätäkkö. 
Lammikoille ja lätäköille on ominaista se, että ne ovat osan vuotta kuivina, ja ne syntyvätkin tyypillisesti vesisateiden aikana. Ne voivat aiheuttaa ongelmia liikenteelle, erityisesti jäädyttyään pakkasella.

Ekologinen merkitys

Lammikot ovat tärkeitä luonnon ekosysteemille. Eläimet voivat käyttää niiden vettä juomavetenä. Linnut peseytyvät pienessäkin kuoppaan sadevedestä muodostuneessa lätäkössä. Hyttysnaaraat munivat munansa muun muassa vesilätäkköihin. Vedessä elää myös vesieliöitä.
Jos lätäköstä ei ole poistouomaa vedelle, lätäkköön muodostuu seisahtunutta vettä. Tämä saastuu helposti elävistä organismeista.

Koristelammikko

Talojen pihoille voidaan rakentaa koristelammikkoja. Monissa koristelammikoissa on suihkulähde.
Karl Vennberg

Karl Gunnar Vennberg (11. maaliskuuta 1910 – 1995) oli ruotsalainen kirjailija ja kriitikko, Erik Lindegrenin tavoin keskeisiä fyrtiotalismin runoilijoita ja teoreetikkoja (ilmenee ainakin kokoelmissa Halmfackla ja Tideräkning). Vennberg kuului 1940-luvun analyyttisen suunnan edustajiin. Hän kirjoitti pessimististä lyriikkaa, jossa ovat ääripäinä älyllisyys ja tunne ja jolle ominaisia sävyjä ovat ironia, epätoivoisuus ja rikkinäisyys. Vuonna 1972 Vennberg sai Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon kokoelmastaan Sju ord på tunnelbanan. Hän oli kulttuuritoimittaja muun muassa Aftonbladetissa vuosina 1957–1965.
Lähiöunelmia

Juoni

Sarja kertoo sinkkuisä George Altmanista, joka päättää muuttaa New Yorkin hulinasta hiljaiseen lähiöön Chatswiniin antaakseen tyttärelleen Tessalle paremman elämän. Tessa ei kuitenkaan ole innoissaan muutosta Stepfordin naiset -tyyppiseen painajaiseen, jonka naapurusto vaikuttaa ahdistavan ”täydelliseltä”.
Jens Gustafsson

Ura pelaajana

Gustafsson hankki jalkapallo-oppinsa Helsingborgs IF:n juniorijoukkueissa, muttei koskaan edustanut seuran edustusmiehistöä. Aikuisten uransa hän aloitti kaudella 2001 IK Bragessa edustaen Superettanissa pelannutta seuraa 27 ottelussa debyyttikautensa aikana. Hän siirtyi kauden jälkeen Högaborgsiin, josta palasi kaudeksi 2003 Superettaniin Falkenbergs FF:n paitaan. 
Gustafsson pelasi FFF:n keskuspuolustajana seitsemän kautta ja kuului joukkueen runkopelaajiin Superettanissa. Hän lopetti uransa kauden 2009 jälkeen.

Ura valmentajana

Lopetettuaan pelaajauransa Gustafsson siirtyi valmentajaksi. Hän aloitti tammikuussa 2010 Halmstads BK:n organisaatiossa juniorivalmentajana. Heinäkuussa 2011 hän nousi HBK:n edustusjoukkueen päävalmentajaksi Josep Clotet Ruizin saatua potkut. Gustafsson ei onnistunut nostamaan HBK:ta pois Allsvenskanin hänniltä, vaan kauden päätteeksi joukkue putosi liigajumbona Superettaniin. Gustafsson jatkoi seuran päävalmentajana ja luotsasi HBK:n kaudella 2012 kolmanneksi. Nousukarsinnoissa GIF Sundsvall kaatui yhteismaalein 6–3 ja HBK nousi takaisin Allsvenskaniin. Kausi 2013 oli jälleen vaikea ja HBK säilytti sarjapaikkansa vain karsintojen kautta jälleen Sundsvallin kustannuksella. Kaudella 2014 Gustafsson jatkoi edelleen päävalmentajana ja kausi päättyi 10. sijaan, eikä HBK joutunut tällä kertaa karsimaan säilymisestään Allsvenskanissa. Kauden jälkeen Gustafsson jätti HBK:n.
Maaliskuussa 2015 Gustafssonin valmennusura jatkui Ruotsin alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana. Tammikuussa 2016 hän siirtyi maajoukkuetehtävistä AIK:n apuvalmentajaksi. Pesti AIK:ssa jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä jo kesäkuussa 2016 Gustafssonista tuli IFK Norrköpingin päävalmentaja. Gustafsson luotsasi Allsvenskanin mestaruutta puolustaneen IFK:n kolmanneksi kaudella 2016. Huhtikuussa 2017 Gustafssonin valmentama IFK hävisi Ruotsin cupin loppuottelussa Östersunds FK:lle 4–1.
Jatta Tujunen

Aune-Marjatta ”Jatta” Tujunen (o.s. Tamminen; 28. toukokuuta 1915 Helsinki – 15. marraskuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen tekstiili- ja vaatetusalan tiedotuksen uranuurtaja. Hän valmistui filosofian maisteriksi 1944. 
Tujunen aloitti sotien päätyttyä työskentelyn toimittajana Taloustiedon ja Taloudellisen tiedotustoimiston palveluksessa ja siirtyi myöhemmin Tekstiiliteollisuuslehden toimitussihteeri, jolloin hän toimi myös maaseutulehtien Helsingin-kirjeenvaihtajana. 1960-luvun alussa Tujunen siirtyi Tekstiilivaltuuskunnan tiedottajaksi.
Tujusen puoliso oli Suomen Kuvalehden päätoimittaja Leo Tujunen.
Tervaleiju

Levinneisyys

Tervaleijua tavataan suuressa osassa Australiaa. Lajia pidetään paikallisesti yleisenä ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Liejukala

Anatomia

Ruumiinmuodoltaan liejukala on pitkulainen ja voi kasvaa noin 16–19 cm pitkäksi. Suomut ovat kalalla pyöreähköt. Liejukalan suussa on vain kaksi hammasta ja se pystyy työntämään yläleukaansa eteenpäin. Lajin uimarakkossa on useita rakkuloita, jotka toimivat kuin keuhkot ja kala voi ottaa happea myös ilmasta. Tämä auttaa sitä selviytymään myös vesissä, joiden happipitoisuus on matala. Liejukalakoirailla on silmien ympärillä neljä kookasta nystyrää, joita naarailla ei ole.

Levinneisyys ja elinympäristö

Liejukalaa tavataan läntisestä Afrikasta Nigerjoen suistosta, Ouemejoesta Nigerian ja Beninin rajalla, Nokoué-järvestä Beninistä ja Kongojoen lähistöltä. Tyypillistä elinympäristöä ovat mutapohjaiset purot ja suoalueet. Laji elelee mutapohjiin kaivautuneena. Liejukalan ravintoa ovat pienet pohjaeläimet ja kuollut biologinen aines.
Heavy Metal (lehti)

Historia

Leonard Mogel oli Pariisissa esittelemässä National Lampoon sarjakuvan ranskalaista versiota, kun hän huomasi ranskalaisen sci-fi-fantasia lehden Métal Hurlantin. Lehti oli aloittanut julkaisunsa joulukuussa 1974 ja tarkoitti käännettynä "ulvovaa metallia". Mogel onnistui saamaan lisenssin yhdysvaltalaisversioon ja päätti antaa lehdelle uuden nimen Heavy Metal, jonka julkaisut alkoivat huhtikuussa 1977. Lehdessä julkaistiin myös erinäisiä tarinoita englanniksi käännettynä alkuperäisestä Métal Hurlant lehdestä.
Myöhemmin tammikuussa 1992 Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat sarjakuvan yhteisluonut Eastman osti lehden omistukseensa. Hän korvasi samalla lehden entisen toimittajan Julie Simmons-Lynchin, joka toimi lehden toimittajana vuodesta 1980 lähtien. Suomalaisista sarjakuvantekijöistä Heavy Metallissa on julkaistu Hannu Kesolan kirjoittama tarina "The Last Laugh" (Heavy Metal #274).

Muissa medioissa

Heavy Metalin sarjakuvien pohjalta on julkaistu muun muassa elokuvia ja videopelejä.
Pravdinsk

Pravdinsk (ven. Пра́вдинск) on kaupunki Kaliningradin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Pregoljan sivujoen Lavan varrella 53 kilometriä Kaliningradista kaakkoon. Kaupunki on Pravdinskin piirin keskus. Asukkaita on 4 400 henkeä (vuonna 2009).
Kaupunki on perustettu vuonna 1312. Vuoteen 1945 saakka se kuului Saksan Itä-Preussiin nimellä Friedland. Nykyisen nimensä kaupunki sai vuonna 1946. Siellä toimii mm. elintarviketeollisuutta. Nähtävyyksiin kuuluu 1300-luvulla rakennettu kirkko.
Timo Toivonen (laskuvarjohyppääjä)

Timo Toivonen on suomalainen laskuvarjohyppääjä, joka on tarkkuushyppymaajoukkueen lisäksi edustanut Suomea myös painonnostossa. Utin Laskuvarjokerhoa edustava Toivonen on voittanut uransa aikana useita Suomen- ja Pohjoismaiden mestaruuksia sekä edustanut Suomea myös 17 kertaa MM-kisoissa, joista paras sijoitus toistaiseksi on 12. sija henkilökohtaisessa tarkkuudessa.
Toivosella on hallussa myös Suomen korkeusennätys, 9 302 metriä (21. huhtikuuta 2013, Utti). Kyseinen ennätys, kuten myös pisin vapaa pudotus (8 125 metriä), ratifioitiin kesällä 2014 myös Euroopan ennätyksiksi.
Painonnostossa saavutuksena on yksi Pohjoismaiden mestaruus ja useita mitalisijoja SM-tasolla sarjassa 56 kg.
Eixample

Eixample on yksi Barcelonan kaupungin kymmenestä hallintoalueesta. Se rakennettiin 1800-luvulla liian ahtaaksi käyneen keskiaikaisen keskustan ympärille. Sana Eixample tarkoittaakin katalaaniksi laajennusta.

Suunnittelu

Eixamplen alueella on käytetty kulmistaan viistettyjen neliöiden muotoisiin kortteleihin perustuvaa ruutukaavaa. Sen suunnitteli kaupunkisuunnittelun ja kaavoituksen edelläkävijä Ildefons Cerdà. Eri liikennemuodot huomioon ottava ja valoisien puistoteiden sekä aukioiden sävyttämä suunnitelma oli aikanaan uraauurtava. Alueen kadut noudattavat edelleen alkuperäisen suunnitelman kaavaa, mutta tilanpuutteesta johtuneen lisärakentamisen vuoksi alue ei ole yhtä vehreä ja puistomainen kuin alun perin oli tarkoitus.
Suurin osa Barcelonan maamerkeiksi muodostuneista modernisme-tyylisuunnan rakennuksista sijaitsee Eixamplen alueella. Näistä todennäköisesti tunnetuimmat ovat Antoni Gaudín asuinrakennuksiksi suunnittelemat Casa Milà ja Casa Batlló sekä Sagrada Famílian kirkko. Gaudín lisäksi muita tärkeitä arkkitehteja Eixamplen kaupunkikuvan muodostumisen kannalta olivat Lluís Domènech i Montaner, Josep Puig i Cadafalch, Josep Domènech i Estapà, Josep Vilaseca i Casanovas ja useita satoja rakennuksia suunnitellut Enric Sagnier i Villavecchia. Monet kaupungin tunnetuimmista rakennuksista sijaitsevat maineikkaiden Passeig de Gràcia ja Rambla de Catalunya -katujen varrella. Muita tunnettuja katuja ovat alueen viistosti leikkaava Avinguda Diagonal -puistokatu sekä Carrer d'Aragó, Carrer de Balmes ja Passeig de Sant Joan.
Kolgan kartano

Kolgan kartano (vir. Kolga mõis, saks. Herrenhaus Kolk) sijaitsee Kuusalun kunnassa Harjumaan maakunnassa Virossa.
Kartanon omistvat Suomen Stenbockit, jotka lahjoittivat kartanon säätiölle.
Kolga kuului Gotlannin saaren Roman sisterssiläisluostarille vuosina 1230–1519. Ruotsin kuningas Juhana III antoi Kolgan läänitykseksi vuonna 1581 Pontus De La Gardielle. Kolga siirtyi Christine Catharina de la Gardien ja Gustav Otto Stenbockin avioliiton seurauksena Stenbock-suvulle vuonna 1658. Kartano oli heidän suvullaan aina vuoden 1940 neuvostomiehitykseen asti. Neuvostovallan aikana suurin osa rakennuksista päästettiin huonoon kuntoon, mutta ne on saatu kunnostettua.
Vanhin päärakennus valmistui 1642, mutta se jäi vuosina 1765–1768 rakennetun barokkikartanon sisälle. Siipiosat on rakennettu klassismin mukaisine pylväikköineen 1820-luvulla.
Emilia Bottas

Uimarina

Bottas edusti Suomea Pekingin olympialaisissa 2008. Hän sijoittui 100 metrin perhosuinnissa 46:nneksi. Nuorten EM-kilpailuissa Belgradissa 2008 hän oli kuudes 50 metrin perhosuinnissa sekä kahdeksas 100 metrin perhosuinnissa ja 50 metrin vapaauinnissa. Aikuisten arvokilpailufinaaliin hän selviytyi ensimmäisen kerran Rijekan lyhyen radan EM-kilpailuissa 2008 oltuaan 4 × 50 metrin vapaauintiviestissä kuudes ja 4 × 50 metrin sekauintiviestissä seitsemäs. Henkilökohtaisella matkalla hän selviytyi aikuisten arvokisafinaaliin ensimmäisen kerran Istanbulin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2009 oltuaan 200 metrin perhosuinnissa yhdeksäs. Alkuerässä hän oli tehnyt Suomen ennätyksen 2.08,11.  4 × 50 metrin vapaauintiviestissä Suomi oli viides.
Marraskuussa 2010 hän oli Suomen pronssia voittaneessa 4 × 50 metrin vapaauinnin viestijoukkueessa uinnin lyhyen radan EM-kilpailuissa Eindhovenissa. Marraskuussa 2012 hän oli Suomen hopeaa voittaneessa 4 × 50 metrin vapaauinnin viestijoukkueessa uinnin lyhyen radan EM-kilpailuissa Chartresissa. 100 metrin sekauinnissa hän sijoittui neljänneksi.
Vuoden 2016 pitkän radan EM-kilpailuissa Bottas ui Suomen kolmannen eli perhosuintiosuuden 4 × 100 metrin sekauintiviestissä joukkueen voittaessa EM-pronssia uudella SE-ajalla.
Bottas saavutti ensimmäiset aikuisten sarjan 50 metrin altaan SM-mitalinsa Espoonlahdessa 2008. Hän voitti kultaa 100 ja 200 metrin perhosuinnissa sekä pronssia 50 metrin vapaa- ja perhosuinnissa. 
Toukokuussa 2009 hän teki pitkän altaan naisten Suomen ennätyksen kaikilla perhosuintimatkoilla: 50 metrillä 26,90, 100 metrillä 59,48 ja 200 metrillä 2.12,94. Osan ennätyksistä hän on sittemmin rikkonut.
Lisäksi hänellä on nimissään 200 metrin sekauinnin Suomen ennätys 2.14,23.

Esteratsastajana

Bottas osallistui vuoden 2017 Helsinki Horse Show´ssa esteratsastuksessa kansallisen luokan kilpailuun. Hän omistaa kolme hevosta, jotka asuvat Tuusulassa.

Yksityiselämä

Bottas on harrastanut uinnin ja esteratsastuksen lisäksi triathlonia ja balettia. Hänen veljensä Ville Pikkarainen on nuorten maajoukkuetason uimari. Bottas kihlautui formula 1 -kuljettajan Valtteri Bottaksen kanssa helmikuussa 2015 ja he avioituivat syyskuussa 2016. Emilia asuu pääkaupunkiseudulla, Valtterin kotipaikka on Monaco.
Deosain kansallispuisto

Deosain kansallispuisto on luonnonsuojelualue Pakistanissa Gilgit-Baltistanin hallintoalueella. Se sijaitsee Himalajan alueen reunalla. Suojelualueen pinta-ala on 3000 neliökilometriä. Se on ollut kansallispuistona vuodesta 1993.
Nils Hasselbom

Nils Hasselbom (26. lokakuuta 1690 Kleva, Ruotsi – 1. toukokuuta 1764 Masku) oli professori ja oikeusoppinut, joka toimi myös Turun akatemian rehtorina 1732–1733 sekä 1743–1744.
Hasselbomin isän tiedetään olleen ratsutilallinen. Hän valmistui maisteriksi Uppsalassa 1722 ja tuli Turun Akatemiaan matematiikan professoriksi 1724. Suuren Pohjan sodan jälkeen Hasselbom sai laadittavakseen suunnitelman Päijännettä ja Kokemäenjokea yhdistävästä kanavasta, mutta hanke ei toteutunut, kuten ei myöskään vuosien 1740–1741 valtiopäivillä jo hyväksytty Hasselbomin ehdotus Päijännettä ja Helsinkiä yhdistävästä vesiväylästä. Vuonna 1748 Hasselbom vaihtoi alaa siirtyessään lainopin pariin. Hän toimi Etelä-Suomen varalaamannina 1750–1758 ja sai virasta erottuaan laamannin arvonimen.
Hasselbom oli naimisissa kaksi kertaa. Ensimmäinen puoliso vuodesta 1730 oli Sara Meurman (k. 1733), toinen vuodesta 1734 Helena Lagerflycht (k. 1771), joka oli rovasti Gabriel Saloniuksen leski.
Therese Grankvist

Therese Grankvist (s. 2. toukokuuta 1977 Nässjö, Jönköpingin lääni, Ruotsi) on ruotsalainen laulaja. Hänet tunnetaan etenkin eurodance-musiikkia esittäneen Drömhus-yhtyeen entisenä jäsenenä. Grankvist jätti Drömhusin vuonna 2000, ja on siitä lähtien esiintynyt omalla nimellään. Hän on tehnyt myös yhteistyötä ruotsalaisen dj:n StoneBridgen kanssa. Vuonna 2007 Grankvist otti osaa Melodifestivaleniin yhdessä The Attic -ryhmän kanssa kappaleella "The Arrival" mutta ei selviytynyt semifinaalikierrosta pidemmälle.
Läckön linna

Läckön linna (ruots. Läckö slott) on Lidköpingin kunnassa Ruotsissa, suurehkolla Kållandsön saarella Vänern-järvessä sijaitseva keskiaikainen linna. Se on nykyisin avoinna yleisölle.
Linna rakennettiin pääosin 1200-luvun loppupuoliskolla, jonka jälkeen se toimi piispanlinnana. Uskonpuhdistuksen jälkeen linna siirtyi kruunun omistukseen vuonna 1527. Linna siirtyi sotamarsalkka Jacob De la Gardielle, joka puolestaan periytti linnan ja kreiviyden pojalleen Magnus Gabriel De la Gardielle 1652. Magnus Gabriel De la Gardie suoritutti linnassa laajoja lisärakennustöitä ja uudistuksia, jolloin linna muuntautui barokki-tyylisuuntaa edustavaksi. Rakennustöiden aikana linnaan myös rakennettiin muun muassa runsaasti koristeltu kappeli. Vuonna 1681 linna otettiin takaisin kruunulle, mutta linna oli kuitenkin luovutettuna joidenkin yksityishenkilöiden käyttöön.
Linnaan alettiin kerätä taide- ja esinekokoelmaa 1920-luvulla. Vuodesta 1993 linna on ollut Statens fastighetsverkin hallinnassa.
Kari Aalto

Kari Aalto (s. 25. toukokuuta 1976 Tampere) on suomalainen muusikko. Hän oli Pertti Kurikan Nimipäivät -yhtyeen laulaja ja sanoittaja vuodesta 2009 vuoteen 2016. 
Aalto esiintyy Pertti Kurikan Nimipäivistä tehdyssä dokumenttielokuvassa Kovasikajuttu. Hän toimii Bassoradiossa esitettävän Isäntänä Kari Aalto -keskusteluohjelman vetäjänä. Laulamisen ohella Aalto soittaa rumpuja, bassoa ja kosketinsoittimia. Lisäksi Kari Aalto on tehnyt konemusiikkia Marko Koivun kanssa, esimerkiksi instrumentaalikappale ”Jupiterin kuut” on kuultavissa elokuvassa Vähän kunnioitusta.
Pertti Kurikan Nimipäivät lopetti toimintansa vuoden 2016 lopussa kitaristi Kurikan jäätyä eläkkeelle 60-vuotissyntymäpäivän kunniaksi. Syksyllä 2017 sai ensi-iltansa yhtyeen loppuajoista kertova toinen dokumenttielokuva Tokasikajuttu.

Sooloura

Aallon esikoisalbumi Janoinen kulkuri julkaistiin lokakuussa 2017 levymerkillä Kasettipesä. Albumilla vieraili muusikoita yhtyeistä Sehr Schnell, Baardibois, Rikoslaki, Koljosen tiekiista, Ydinperse & Rasva-Räpylä.
Rodemack

Rodemack on kunta Ranskan pohjoisrajalla Grand Estin hallintoalueella Mosellen departementissa. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 1 131. Se kuuluu departementissaan Yutzin kantoniin Thionvillen arrondissementissa. Rodemack sijaitsee lähellä Luxemburgin rajaa, Metzin kaupungista 50 kilometriä pohjoiseen. 
1400-luvulta peräisin olevan linnoituksen ympärille kasvanut Rodemack kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön Les Plus Beaux Villages de France.
Pitkä marssi 7

Pitkä marssi 7 on Pitkä marssi -rakettiperheeseen kuuluva kantoraketti. Ensimmäinen laukaisu tehtiin 25. kesäkuuta 2016 Wenchangin avaruuskeskuksesta. Mukana oli uuden miehitetyn aluksen mallikappale.
Raketti käyttää ajoaineena kerosiinia ja nestehappea.
Asvalttisoturi

Juoni

Kim on 15-vuotias poika, jonka elämä on sekavaa, vaihtelevaa ja liikkuvaa. Roolipelissä hän on sankari Ciramir Näkymätön, mutta tosielämässä kaikki ei ole niin helppoa. Kim on jo ala-asteella ihastunut kultatukkaiseen Saraan, josta on myöhemmin kuoriutunut Sid-nimisen punkkarin kanssa liikkuva punk-prinsessa. Lisäksi Kimiä vaivaavat hissukka hammaslääkäri-isä, johon ei saa vauhtia millään, kysymykset 13 vuotta sitten kuolleesta Julia-äidistä, sekä ärsyttävä perässäroikkuja Möykky. Kim purkaa usein huolensa punahiuksiselle runoilijaystävälleen Maaritille. Kim ja Maarit uskottelevat Kimin isälle pitkään Maaritin olevan hänen tyttöystävänsä, sillä isä tahtoo kovasti, että Kimilläkin on joku. Kuitenkin kun Möykky ja Sara pettävät Kimiä tämän isovanhempien saaressa mökillä, Kimillä menevät asiat lisää sekaisin.
Esselte

Esselte on alun perin ruotsalainen konttoritarvikkeita valmistava ja markkinoiva yritys, jonka pääpaikka on nykyisin Luxemburgissa. Se perustettiin vuonna 1913 yhdistämällä 13 pientä kirjapainoa yhtiöksi nimeltä Sveriges Litografiska Tryckerier (SLT). Lyhenteeseen perustuvasta kutsumanimestä tuli niin suosittu, että vuonna 1970 yrityksen nimeksi otettiin Esselte.
Ensimmäisinä vuosikymmeninään SLT kehittyi Ruotsiin suurimpiin kuuluvaksi painotuotteiden painajaksi. Vuosina 1944–1974 yritykseen kuului oma paperitehdas Örebrossa (sittemmin Örebron kartonkitehdas, joka suljettiin 2010). Yrityksellä oli vahva jalansija myös pakkaustuotannossa aaltopahvipakkauksia valmistavan tytäryhtiön Esselte Well kautta. Kuluttajapakkauksia teki Esselte Pac, mutta nämä molemmat myytiin pois 1980-luvulla. 1970- ja 1980-luvulla Esselte hankki omistukseensa myös muun muassa kohokirjoittimia valmistavan Dymon, siirtokirjaimia valmistavan Letrasetin, riippukansiojärjestelmiä valmistavan Oxford Pendaflexin sekä nitojia, rei’ittimiä ja asiakirjasäilyttimiä valmistavan Leitzin. Esselte-konserniin kuuluivat 1970- ja 1980-luvulla myös kustannusyhtiö Norstedts Förlag, tietosanakirjoja kustantanut Fokus, karttoja tehnyt Esselte Map, oppikirjakustantaja Esselte Studium ja kirjapaino Almqvist & Wiksell. Esselte oli mukana myös vuokra- ja myyntivideoiden julkaisutoiminnassa ja tunnettiin videovuokraamojen alkuaikojen vuokrattavasta videosoittimesta Moviebox. Esselte Pay TV oli maksullista kaapelitelevisiotoimintaa, Esselte Scribona -merkillä valmistettiin sähkökirjoituskoneita ja varhaisia tekstinkäsittelylaitteita. Näistä kaikista toimialoista luovuttiin 1990-luvulle tultaessa. Sen jälkeen Esselte on keskittynyt konttoritarvikkeisiin kuten kansioihin, lomakelaatikoihin, nitojiin (Leitz ja Rapid), rei’ittimiin, kylmälaminointilaitteisiin (Xyron) ja tietokonetarvikkeisiin.
Esselte oli pörssiyhtiö vuoteen 2002 saakka, jolloin sen osti yhdysvaltalainen pääomasijoitusyhtiö J. W. Childs. Vuodesta 2017 Esselten on omistanut yhdysvaltalainen konttoritarvikejätti ja pörssiyhtiö Acco Brands, jonka liikevaihto vuonna 2016 oli noin 1,5 miljardia Yhdysvaltain dollaria ja henkilöstömäärä noin 5 000. Accon muita tuotemerkkejä Esselten ohella ovat muun muassa Artline-kynät, Mead- ja At-A-Glance-kalenterit ja -muistikirjat, Derwent-taiteilijatarvikkeet, Five Star- ja Hilroy-koulutarvikkeet, GBC-laminointikoneet, Kensington-tietokonetarvikkeet, Rexel-asiakirjantuhoojat ja -sidontalaitteet sekä Leitz-arkistointitarvikkeet.
Lämminverinen ravihevonen

Lämminveriset ravihevoset (lv-ravurit, "lämpöiset", "lämppärit") edustavat lämminveristä hevostyyppiä. Lämminverisiä ravihevosrotuja ovat amerikanravuri, ranskanravuri, orlovravuri ja venäjänravuri. Kutakin näistä roduista on jalostettu pitkälle mahdollisimman nopean ja kestävän ravihevosen aikaansaamiseksi. Erirotuiset lämminveriset ravurit kilpailevat yleensä samoissa lähdöissä, ja rotuja myös risteytetään keskenään.
Lämminverisiä ravihevosia näkee myös ratsukäytössä ja valjakkoajossa, joihin ne yleensä siirtyvät heikosti sujuneen ravikilpailu-uran jälkeen. Uudelleenkoulutettu lämminverinen ravuri on ratsuna  tavallisesti liikennevarma ja kaikenlaiseen käsittelyyn tottunut, mutta sen rakenne ei sovellu esimerkiksi kouluratsastukseen yhtä hyvin kuin ratsuiksi jalostetuilla roduilla. Ravihevosen lihaksiston kehittyminen ratsastukseen sopivasti vie säännöllisellä harjoituksellakin useita kuukausia, ja moni entinen ravuri kärsii kilpauransa jäljiltä hankalista jalkavaivoista. Rauhallisen etenemisen ja ravikilpailuissa kielletyn laukkaamisen oppiminen voi olla vaikeaa.
Leytonstone

Leytonstone on Lontoon  kaupunginosa. Se sijaitsee Lontoon koillisosassa Waltham Forestin kaupunkipiirissä.
Leytonstonen metroasema on Central Linen varrella. Aseman sisäänkäynti on koristeltu mosaiikeilla, jotka esittävät kohtauksia Alfred Hitchcockin elokuvista. Hitchcock syntyi Leytonstonessa. Muita kuuluisia entisiä asukkaita ovat David Beckham ja Benjamin Disraeli.
Heikki Ali-Hokka

Heikki Ali-Hokka on suomalainen toimittaja. Hän on ollut Ilta-Sanomien ulkomaanosaston päällikkö, josta siirtyi Yleisradioon, missä hän on ollut A-plus -ohjelman ja Aamu-TVn juontaja ja taloustoimittaja Nykyään Ali-Hokka toimii Yle TV1:n A-Studion toimittajana. 
Ali-Hokka siirtyi työelämään vuonna 1988 opiskeltuaan kolme vuotta Tampereen yliopistossa.
Eero Ojala

Ura

Ojala valmistui teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2016, mutta hän on tehnyt uraansa jo 2000-luvun alusta alkaen. Ojala on näytellyt muun muassa Oulun kaupunginteatterissa ja Koko-teatterissa. 2010-luvun jälkipuoliskolla Ojalan taiteellisen uran kiintopisteenä on ollut espoolainen Teatteri Hevosenkenkä.
Ojalan roolitehtäviä ovat olleet muun muassa Jakov näytelmässä Lokki, Simeoni näytelmässä Seitsemän veljestä ja Janne näytelmässä Myrskyluodon Maija.
Ojalalla on ollut muutamia sivurooleja suomalaisissa elokuva- ja televisiotuotannoissa, kuten 
levy-yhtiön mies elokuvassa Veljeni vartija (2018).
Ojala on työskennellyt myös runonlausujana ja juontajana.