google/wiki40b huggingface dataset:
Toivo Pohjakallio

Toivo Juhani Pohjakallio (3. huhtikuuta 1901 Viipuri – 1. lokakuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen filosofian kandidaatti, oppikoulun opettaja ja elokuvanäyttelijä.
Pohjakallion vanhemmat olivat Viipurin suomalaisen tyttökoulun historian, maantieteen ja suomen kollega ja nuorempi lehtori Karl Axel Petrelius (1863–1926) ja hänen toinen puolisonsa saksan- ja ranskankielen opettajana Viipurin suomalaisessa tyttökoulussa toiminut Linda Falck (s. 1866). Hänen veljiään olivat lehtori, kirjailija K. A. Pohjakallio ja professori Onni Pohjakallio.  Pohjakallio toimi opettajana Keravan yhteiskoulussa. 
Pohjakallio näytteli elokuvissa Kajastus (1930), Jääkärin morsian (1931) ja Herrat täysihoidossa (1933). Lisäksi hänellä oli pieniä sivuosia elokuvissa Erämaan turvissa (1931), Laveata tietä (1931) ja Meidän poikamme ilmassa - me maassa (1934).
Heinäkurppa

Ulkonäkö ja koko

Heinäkurpan höyhenpeite on oiva maastoväri, joka kätkee sen ruoikkoon tai niitylle. Se on ruskeapilkkuinen, vatsapuolen pilkut pienempiä kuin selkäpuolen. Taivaanvuohesta sen erottaa tanakamman ruumiinrakenteen perusteella. Kooltaan se on taivaanvuohen ja lehtokurpan väliltä: pituus 26–30 cm, siipien kärkiväli 45–50 cm ja paino 140–250 g. Kutsuääni on kyllästynyt gäääh. Soidinääni omituinen poukkoileva suhina.
Vanhin suomalainen rengastettu heinäkurppa on ollut 2 vuotta 11 kuukautta 8 päivää vanha. Suomessa oli rengastettu vain 49 heinäkurppaa vuoden 2004 loppuun mennessä.

Levinneisyys

Heinäkurppa pesii Koillis-Euroopassa ja Luoteis-Venäjällä, ja talvehtii Afrikan sadekauden jälkeisillä ruohostomailla. Euroopan pesimäkannaksi arvioidaan 21 000–34 000 paria. Se on vähentynyt viime vuosina rajusti. Suomessa se on äärimmäisen uhanalainen. Pesintöjä ei havaita läheskään joka vuosi, mutta joitain soidintelevia yksilöitä havaitaan joka kevät. Syksyisin yleisempi, säännöllinen vieras erityisesti etelärannikon pitkäheinäisillä niityillä, pelloilla, lentokentillä ym. Maailman populaation kooksi arvioidaan 118 000–1 050 000 yksilöä. Sen kanta on maailmanlaajuisesti silmälläpidettävä.

Elinympäristö

Rantaniityt ja muut kosteikot. Viihtyy niityn kuivemmassa osassa toisin kuin taivaanvuohi, joka mieluummin kahlaa vetisimmässä osassa.

Lisääntyminen

Koiraat kokoontuvat ryhmäsoitimelle, ne käyvät kevätaamuina merkillistä soidintanssia, jossa ne pullistavat rintansa, levittävät pyrstönsä viuhkaksi ja tanssahtelevat hypähdellen välillä ilmaan. Samalla ne päästelevät erilaisia ääniä: puuskutusta ja kiljahteluja.
Ei pesi yhdyskuntina. Naaras huolehtii sekä pesän rakentamisesta, muninnasta, haudonnasta että poikasten hoidosta. Munia tulee 4, joskus 3 tai 5, maahan ruohikon sekaan kätkettyyn pesään. Haudonta-aika on 22–24 päivää. Poikaset ovat pesäpakoisia ja ne ovat lentokykyisiä 3–4 viikon iässä.

Ravinto

Heinäkurppa syö kastematoja ja hyönteisiä, joita se kaivelee mudasta ja ruohonjuuritasolta.

Suojelu

Ympäristöministeriön päätöksellä (n:o 1209/95) lähes kaikille Suomen pesimälintulintulajeille on määritelty ohjeellinen arvo. Heinäkurpan ohjeellinen arvo on 4373€.
Tin-Essakon piiri

Tin-Essakon piiri (ransk. Cercle de Tin-Essako) on paikallishallintoalue Malin Kidalin alueella. Sen pinta-ala on 39 000 neliökilometriä. Piirissä on 8 000 asukasta (vuonna 2009).
Tin-Essakon piiri rajoittuu pohjoisessa Abeïbaran piiriin, koillisessa Algeriaan, idässä Nigeriin sekä etelässä Ménakan ja lännessä Kidalin piireihin. Se käsittää Tin-Essakon ja Intadjediten maalaiskunnat. Vuodesta 2005 lähtien piirin keskuksena toimii Tinezé, joka sijaitsee 36 kilometriä Tin-Essakosta kaakkoon.
Pinnanmuodostukseltaan alue on wadien halkomaa vuoristoista Saharaa. Laaksojen kasvisto koostuu heinistä, piikkipensaista ja puista. Lämpötilat vaihtelevat 5:n ja 45:n celsiusasteen välillä, ja ilmasto on äärimmäisen kuiva. Eläinkuntaan kuuluu gaselleja, sakaaleja, hyeenoja ja trappeja.
Seudun asukkaat ovat etupäässä tuaregeja, jotka jakautuvat Tin-Essakon kylään ja 23 paimentolaisryhmään. Tärkein elinkeino on karjanhoito. Kotieläimiä ovat kamelit, naudat, lampaat ja vuohet. Lisäksi tehdään käsitöitä ja käydään pienimuotoista kauppaa.
Toimivia alkeiskouluja on Tin-Essakossa, Inakarotissa, Achiboghossa ja Imboulalissa. Tinezéssä on toistaiseksi toimimaton terveyskeskus ja Tin-Essakossa, Tagorastissa, Achiboghossa ja Imboulalissa terveysasemat.
Monolatria

Monolatria (kreikkaa: μόνος, monos, yksi; λατρεία, latreia, palvonta) viittaa uskontoon, jossa tunnustetaan useiden jumalien olemassaolo, mutta palvotaan vain yhtä jumalaa. Monolatria eroaa henoteismistä siinä, että monolatriassa muiden jumalien ei katsota olevan palvonnan arvoisia, vaikkakaan niiden olemassaoloa ei kielletä, kun taas henoteismissä keskitytään yhden jumalaan palvontaan, vaikkakin myönnetään, että myös muut jumalat saattavat olla palvonnan arvoisia.
Joidenkin tutkijoiden mukaan monolatria on näkyvissä muun muassa varhaisessa Vanhan testamentin juutalaisuudessa, ja Mooses olisi ollut ennemmin monolatristi kuin monoteisti. Tällöin juutalaisessa uskossa yhteen Jumalaan ei olisi ollut kyse niinkään siitä, onko Jahve ainoa olemassa oleva jumala, vaan siitä, onko olemassa toista sellaista jumalaa kuin Jahve.
Lena Nyman

Anna Lena Lisabet Nyman (23. toukokuuta 1944 – 4. helmikuuta 2011) oli ruotsalainen näyttelijä. Hän aloitti uransa lapsena ja nousi 1960-luvun lopussa maineeseen rooleillaan Vilgot Sjömanin elokuvissa Olen utelias – keltainen ja Olen utelias – sininen.
Nyman esiintyi muun muassa elokuvissa Päästäkää vangit irti – on kevät! (Tage Danielsson, 1975) ja Syyssonaatti (Ingmar Bergman, 1978). 
Nyman voitti parhaan naispääosan Guldbagge-palkinnon vuonna 1968. Hän on esiintynyt myös teatterissa ja laulanut.
HMCS Cap de la Madelaine

Palvelus

HMCS Cap de la Madeleine saapui 20. lokakuuta 1944 Halifaxiin, mistä se pian siirtyi edelleen Bermudalle koulutettavaksi. Koulutuksen päätyttyä alus palasi joulukuussa Halifaxiin, missä se liitettiin St. Johnsiin sijoitettuun Kanadan laivaston 7. saattajaryhmään. Alus lähti 28. joulukuuta merelle ja se liittyi 29. joulukuuta saattueeseen HX328. Alus erkani 3. tammikuuta 1945 saattueesta ja se liittyi vielä samana päivänä merellä saattueeseen ONS039, jonka mukana se palasi Kanadaan korjattavaksi. Alus erkani saattueesta  9. tammikuuta. Euroopan sotatoimet päättyivät ennen korjausten valmistumista ja alus poistettiin palveluksesta 25. marraskuuta 1945.
Alus myytiin Marine Industries Limitedille, mutta laivasto lunasti aluksen takaisin ja se muutettiin Prestonian-luokan saattuefregatiksi. Alus palautettiin muutostöiden päätyttyä palvelukseen 7. joulukuuta 1954 NATO runkonumerolla FFE 317. Alus oli kadettien ja palvelukseen otettujen merimiesten koululaivana Kanadan itärannikolla, kunnes se poistettiin palveluksesta 15. toukokuuta 1965. Alus myytiin 1966 romutettavaksi Italiaan La Speziaan.
La vendetta dei gladiatori

Juoni

Geiserikin johtamat barbaarit uhkaavat hyökätä Roomaan, mutta heikon keisari Valentinianus III:n sotapäällikkö Aetius onnistuu torjumaan heidät. Aetiuksen poika Fabius palaa Roomaan ja ryhtyy gladiaattoriystävineen taistelemaan keisarin petollisia neuvonantajia vastaan. Lopulta barbaarit lyövät Aetiuksen joukot ja ryöstävät Rooman, mutta Fabius pelastaa Valentinianuksen tyttären Priscillan Geiserikin pojan Wilfriedin kynsistä.

Tuotanto

La vendetta dei gladiatori on kuvattu Euroscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla Roomassa. Se on tavanomainen vaatimattomasti toteutettu peplum-seikkailu, jonka juonella on hyvin vähän yhteistä historiallisten tapahtumien kanssa. Taistelukohtaukset on lainattu Lionello De Felicen Konstantinus Suuresta ja muista filmeistä.
Ketjureaktio (vuoden 1980 elokuva)

Ketjureaktio (eng. The Chain Reaction) on vuonna 1980 ensi-iltansa saanut toiminnallinen trilleri tai katastrofielokuva. Sen pääosia esittävät mm. Steve Bisley, Arna-Maria Winchester, Ross Thompson, Ralph Cotterill, Hugh Keays-Byrne, Lorna Lesley, Richard Moir, Patrick Ward ja Laurie Moran. Nuori Mel Gibson tekee elokuvassa pienen roolin parrakkaana mekaanikkona. Elokuvan on ohjannut Ian Barry.
Jason Narvy

Ura

Narvy aloitti näyttelemisen televisiossa vuonna 1993 Mighty Morphin Power Rangersin myötä, jossa hän esitti Paul Schrierin kanssa sarjan koomisia koulukiusaajia Bull ja Skull. Narvy näytteli Skullin roolissa aina vuoteen 2002, jonka aikana hän esiintyi sarjoissa Power Rangers Zeo, Power Rangers Turbo, Power Rangers: Lost Galaxy ja Power Rangers: Wild Force. Hän oli mukana myös molemmissa elokuvissa Power Rangers ja Power Rangers turbovaihteella vuosina 1995 ja 1997.
Power Rangersin lisäksi Narvy ääninäytteli vierailevassa roolissa toisessa Haim Sabanin tuottamassa televisiosarjassa Masked Rider vuonna 1995 ja vuonna 2002 elokuvassa Wicked Game. Sittemmin hän muutti pois Los Angelesista jatkaakseen opiskelua ja on nykyisin filosofian tohtori. Narvy opiskeli viimeksi Kalifornian yliopistossa näyttelemistä.
Stop the Clocks

Kappaleiden valinta

Albumin kappaleet on valinnut etupäässä yhtyeen kitaristi ja sanoittaja Noel Gallagher. Laulaja Liam Gallagher on sanonut nähneensä kappalelistan vasta, kun DVD-painoksen haastattelua tehtiin. Albumi sisältää tunnettuja Oasis-hittejä vuosien varrelta, pääasiassa kahdelta ensimmäiseltä albumilta. Yhtye on valinnut kokoelmalle myös neljä B-puolta, jotka julkaistiin aluksi The Masterplan -albumilla vuonna 1998. Vuoden 1997 myyntimenestys Be Here Now -albumilta ei ole valittu yhtään kappaletta. Syynä tähän on pääasiallisen lauluntekijän Noel Gallagherin tyytymättömyys albumin kappaleisiin. ”Whatever” ja ”Roll with It” -singlehittejä ei ole kokoelmalla, mutta ”Whateverin” B-puoli ”Half the World Away” on. Laulaja Liam Gallagher on maininnut, että olisi halunnut joitakin kappaleita mukaan, joita ei ole kokoelmalla, kuten ”D’You Know What I Mean?” ja ”Rockin’ Chair”. Tosin myös Noel olisi halunnut löytää kokoelmalle tilaa kappaleille ”Listen Up”, ”Fade Away”, ”(It’s Good) to Be Free” ja ”Let There Be Love”.

Julkaisu

Albumin myynnistä odotettiin erittäin mittavaa. Japanissa kokoelma meni heti julkaisuviikollaan istaykköseksi. Albumin kansikuvan on suunnitellut Sir Peter Blake, jonka käsialaa on myös tunnettu The Beatlesin Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band -albumin kansikuva. Blake kertoi lehtihaastattelussa, että hän valitsi kannen esineet sattumanvaraisesti.
Kokoelmasta on myös rajoitettu painos, joka sisältää kokoelman lisäksi DVD:n, jossa on yhtyeen jäsenten haastatteluita ja varhaisia live-esiintymisiä. DVD sisältää myös yhtyeen rockdokumentin Lord Don’t Slow Me Downin trailerin.
Jonathan Tucker

Jonathan Tucker (s. 31. toukokuuta 1982 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, jonka elokuvaura alkoi 1990-luvun puolivälissä. Tucker opiskeli The Thacher Schoolissa ja valmistui vuonna 2001.
Vallan terällä

Vastaanotto

Vallan terällä tuotti tekijöille Oscar-ehdokkuuden käsikirjoituksesta sekä Golden Globe -ehdokkuudet parhaan miespääosan (Treat Williams), parhaan draamaelokuvan ja parhaan ohjauksen sarjoissa.
Helsingin Sanomien Helena Ylänen luonnehti lähes kolmetuntista elokuvaa harvinaisen aikuismaiseksi, koska siinä ei yksinkertaisteta asioita liikaa. Hänestä Lumet on aiemminkin kunnostautunut työtä ja uraa tekevien kaupunkilaisten kuvaajana ja onnistuu rikostarinassa varmaan paremmin kuin onnistuisi vaikkapa Martin Scorsese tai Paul Schrader, nuo ”epärehelliset eksistentialistit ja itsensäruoskijat”. Saman lehden Mikael Fräntin mielestä elokuva on haastava ja vaativa Lumet-ohjaus, jossa asioita jätetään tietoisesti auki: ”Epähavainnolliset ajatusluomukset estävät toiminnan joustavan kulun ja tarinan selkeän etenemisen, mutta se on joko hyväksyttävä tai hylättävä ohjaajan älyllisenä strategiana.” Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen piti elokuvaa huolellisesti ja vahvasti raportoituna tositarinana ja antoi sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Scheme

Esimerkkejä

Yhteenlasku:
 ;; tämä on kommentti
 (+ 5 5)
Funktion määrittely ja kutsu:
(define (laske-palkka tunnit tuntipalkka)
  (* tunnit tuntipalkka))(laske-palkka 60 12)
Funktionaalisille ohjelmointikielille hei maailma -ohjelman vastine on kertomafunktio. Scheme-versio:
 (define (kertoma n)
   (cond
     ((zero? n) 1)
     (else (* n (kertoma (- n 1))))))
Bisaltia

Bisaltia (m.kreik. Βισαλτία, lat. Bisaltica) oli antiikin aikainen alue ja myöhempi Makedonian valtakunnan osa Traakiassa. Se sijaitsi Khalkidiken niemimaan juuressa sen pohjoispuolella.

Maantiede

Bisaltia käsitti Strymoninlahden pohjukan alueen sekä sisämaa-alueen, joka ulottui lännessä Krestonian rajalle ja idässä Kerkinitis-järvelle sekä Strymon-joelle. Sen eteläpuolella sijaitsi Mygdonia, pohjoispuolella Odomantike ja Sintike ja itäpuolella eli Strymonin toisella puolella Edonis.
Bisaltiassa virtasi Bisaltes-niminen joki. Sitä on arveltu joko samaksi joeksi, joka laski Strymoniin lähellä Amfipolista, tai joeksi, jonka kautta Bolbe-järvi laski mereen. Alueen tärkein kaupunki oli Argilos.

Historia

Bisaltiaa asutti alun perin bisaltien (Bisaltai, Βισάλται) heimo, jotka olivat traakialaisia. Kreikkalaiset perustivat alueen polikset siirtokuntinaan 600–400-luvuilla eaa. Argiloksen perustivat Androkselta tulleet asuttajat. Alue löi omaa rahaa jo arkaaisella kaudella.
Herodotoksen mukaan Bisaltiaa samoin kuin Krestoniaa hallitsi Makedoniasta riippumaton traakialainen päällikkö vielä persialaissotien ja Kserkseen sotaretken vuonna 480 eaa. aikaan. Thukydideen mukaan alue oli peloponnesolaissodan alkaessa liitetty Makedonian valtakuntaan. Bisaltialaiset saivat tuolloin jäädä alueelle. Bisaltialaiset asuttivat osan Akten niemestä eli Athoksesta.
Nykyinen saman seudun käsittävä Visaltían kunta on nimetty antiikin aikaisen alueen mukaan.
Dragon Ball Z: Suuri taistelu

Tarina

Elokuvassa Z-ryhmä on retkeilemässä metsässä. He huomaavat avaruusaluksen, joka laskeutuu metsään ja aiheuttaa metsäpalon. Avaruusaluksen miehistön johtajan Turlesin aikomuksena on istuttaa maapallolle pyhäpuu, joka imee siitä kaikki mineraalit. Näin ollen maapallo muuttuisi aavikoksi.
Goku saa selville Turlesin suunnitelman. Z-ryhmäläiset ovat valmiina tuhoamaan pyhänpuun. Gokun poika Gohan sattuu törmäämään Turlesiin, joka pakottaa hänet muuttumaan jättiapina oozaruksi. Goku lähtee pelastamaan Gohania. Hetken kuluttua Goku ja Turles aloittavat taistelun. Alussa taistelu on tasaväkinen, mutta kun Turles syö pyhänpuun hedelmän, asetelmat muuttuvat. Turles hakkaa Gokun henkihieveriin. Goku saa kuitenkin kerättyä tarvittavat energiat Genkikuulaan joka tuhoaa Turlesin. Rauha on laskeutunut maapallolle ja ihmiset voivat jatkaa elämäänsä.
Vladimir Antonov-Ovsejenko

Vladimir Aleksandrovitš Antonov-Ovsejenko (ven. Влади́мир Алекса́ндрович Анто́нов-Овсе́енко, oikea sukunimi Ovsejenko, puoluenimi Štyk, Штык, kirjallinen salanimi A. Galski, А. Гальский; 21. maaliskuuta (J: 9. maaliskuuta) 1883 Tšernigov – 10. helmikuuta 1939) oli ukrainalaissyntyinen bolševikki, sotilas, neuvostoliittolainen poliitikko ja diplomaatti.
Vladimir Antonov-Ovsejenko syntyi upseerin perheeseen. Hän valmistui Voronežin kadettikoulusta vuonna 1901 ja Vladimirin jalkaväkikoulusta Pietarissa vuonna 1904. Hän osallistui vallankumousliikkeeseen vuodesta 1901 lähtien ja liittyi vuonna 1903 Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen.
Vuosina 1905–1906 Antonov-Ovsejenko osallistui sotilaskapinoiden järjestämiseen Puolassa ja Sevastopolissa. Vuonna 1906 hän sai kuolemantuomion, joka muutettiin 20 vuoden vankeudeksi. Hän pakeni vankilasta ja asui vuodesta 1910 lähtien ulkomailla, missä hän aluksi liittyi menševikkeihin.
Toukokuussa 1917 Antonov-Ovsejenko palasi Venäjälle, liittyi bolševikkeihin ja työskenteli jonkin aikaa Helsingissä. Lokakuun vallankumouksen aikana hän johti Talvipalatsin valtausta ja väliaikaisen hallituksen pidätystä. Hän kuului kansankomissaarien neuvostoon ja johti Pietarin puolustusta. Venäjän kansalaissodan aikana Antonov-Ovsejenko komensi puna-armeijan joukkoja Etelä-Venäjällä ja Ukrainassa, toimi puolueen keskuskomitean valtuutettuna Vitebskin ja Tambovin lääneissä sekä työskenteli eri kansankomissariaateissa. Vuonna 1921 hän johti talonpoikaiskapinoiden tukahduttamista Tambovin läänissä ja oli puna-armeijan poliittisen hallinnon päällikkönä vuosina 1922–1924.
Vuonna 1924 Antonov-Ovsejenko erotettiin kaikista viroistaan trotskilaisena. Sen jälkeen hän työskenteli Neuvostoliiton lähettiläänä Kiinassa, Tšekkoslovakiassa, Liettuassa ja Puolassa. Vuosina 1934–1936 hän toimi Venäjän SFNT:n prokuraattorina, vuosina 1936–1937 Neuvostoliiton pääkonsulina Barcelonassa ja Venäjän SFNT:n oikeusasiain kansankomissaarina. Antonov-Ovsejenko pidätettiin lokakuussa 1937 ja ammuttiin Moskovan lähellä Kommunarkan teloituspaikalla syytettynä vastavallankumoukselliseen terroristijärjestöön kuulumisesta. Hänen maineensa puhdistettiin vuonna 1956.
Antonov-Ovsejenko on kirjoittanut joukon Venäjän vallankumousta ja kansalaissotaa käsitteleviä muistelmateoksia: Pod vympelom Oktjabrja (”Lokakuun viirin alla”, 1923), Zapiski o graždanskoi voine (”Muistiinpanoja kansalaissodasta”, 1924–1933, V semnadtsatom godu (”Vuonna 1917”, 1933), V revoljutsii (”Vallankumouksen aikana”, 1957).
Apsû

Apsû (sumeriksi abzu tai engur) on Kaksoisvirtainmaan mytologiassa maanalainen veden lähde, josta kaikki vesi myytin mukaan saa alkunsa. Vanhimman Sumerin kaupungin Eridun Abzun temppeli oli nimeltään E-abzu. Muun muassa Sumerin maailman luonut Enki-jumala eli ennen ihmisten luomista apsûssa.

Apsû jumalana

Sumerien mytologiassa Abzu on paikka, jossa jumalatar Nammu muovaili ensimmäisen ihmisen savesta.
Babylonialaisessa luomiskertomuksessa Enuma Elišissä Apsû esiintyy jumalana, maailman luojana. Hän oli miespuolinen makeanveden jumala ja suolaisen veden jumalatar Tiamatin puoliso ja Ean, Mardukin isän isä.  Heillä oli myös poika Kingu, joka on luomiskertomuksen ihmisen syntyä käsittelevissä osissa keskeisessä asemassa. Enuma Elišin alku kuuluu:
»Kun taivaan korkeudet eivät vielä olleet nimetyt,

Ja kun maa alapuolella ei vielä kantanut nimeä,

Ja ikiaikainen Apsû, joka synnytti ne,

Ja kaaos, Tiamat, kumpaisenkin äiti

Heidän vetensä sekoittuivat keskenään...» 
(Enuma Eliš, ensimmäinen taulu)
Johann Pachelbel

Johann Pachelbel (elokuussa 1653 Nürnberg – 3. maaliskuuta 1706 Nürnberg) oli saksalainen barokkisäveltäjä ja urkuri. Niin kutsuttuun eteläsaksalaiseen koulukuntaan kuulunut Pachelbel oli urkumusiikin etevimpiä kehittäjiä ennen Johann Sebastian Bachia.

Elämä

Pachelbel syntyi Nürnbergissä. Hänet kastettiin 1. syyskuuta 1653, mutta hänen syntymäpäivästään ei ole varmuutta. Pachelbel opiskeli musiikkia muun muassa Heinrich Schwemmerin ja Georg Caspar Weckerin johdolla. 15-vuotiaana Pachelbel alkoi opiskella yliopistossa Altdorfissa. Hän muutti vuonna 1673 Wieniin ja vuonna 1677 Eisenachiin, jossa hän toimi urkurina. Pachelbel meni 25. lokakuuta 1681 naimisiin Barbara Gablerin kanssa, joka kuitenkin kuoli sairauteen syyskuussa 1683. Elokuussa 1684 Pachelbel meni uusiin naimisiin Judith Drommerin kanssa, jonka kanssa hän sai seitsemän lasta.

Kaanon D-duurissa

Vaikka Pachelbel sävelsikin huomattavan paljon urkumusiikkia, hänen tunnetuimmaksi teokseksensa on noussut hänen ainoa säveltämänsä kaanon, ”Kaanon ja Gigue D-duurissa”, (saksaksi: Kanon und Gigue für 3 Violinen mit Generalbaß) (PWC 37, T. 337, PC 358). Teos on inspiroinut valtavaa määrää etenkin 1970-luvulta lähtien sävellettyä populaarimusiikkia. Sävellyksen pääteema on esimerkiksi Beethovenin ”Für Elisen” ja Bachin ”Toccatan ja Fuugan, d-molli” tavoin laajalti tunnettu. Lisäksi sävellyksen vallitseva kahdeksan soinnun kierto sellaisenaankin esiintyy nykypopulaarimusiikissa säännöllisesti. 
Kreikkalainen yhtye Aphrodite’s Child (laulusolistinaan Demis Roussos) levytti 1968 Pachelbelin kaanonin nimellä ”Rain And Tears”. Suomeksi sen levytti vuonna 1968 Markku Suominen nimellä ”Jäljet jää kyynelten” (san. Juha Vainio) ja vuonna 1975 Lea Laven (san. Chrisse Johansson) nimellä ”Rakkaus kaunistaa”.
FC Internazionale Milano

Historia

Seura perustettiin vuonna 1908, kun tiet erosivat vuonna 1899 perustetun Milan Cricket and Football Clubin (nykyinen AC Milan) kanssa. Interissä haluttiin antaa myös ulkomaalaispelaajille mahdollisuus, mistä seuran nimikin juontuu. Yhä tänäkin päivänä seurat kilpailevat tiiviisti keskenään. Seurojen välinen ottelu on Milanon paikalliskamppailu joka tunnetaan yleisesti nimellä Derby della Madonnina. 
Fasistisen Italian aikaan seuran nimenä oli Ambrosiana, 300-luvun Milanossa vaikuttaneen piispan mukaan, koska tuolloin maassa ei saatu käyttää kansainvälisyyteen viittaavia nimiä. Sodan jälkeen se otti takaisin oman nimensä.
Vaikka Inter on eurooppalainen huippuseura ajoittuvat sen todelliset kulta-ajat kuitenkin 1960-luvulle. Kaudella 2005–2006 Inter voitti maan jalkapalloliiton päätöksellä mestaruuden, kun sarjataulukossa edelle sijoittuneet Juventus ja AC Milan menettivät pisteitä Italian niin sanotun calciopoli-jalkapalloskandaalin jälkiselvittelyissä. Se oli Interin ensimmäinen scudetto sitten vuoden 1989. Seuraavalla kaudella Inter pystyi saavuttamaan mestaruuden myös pelillisillä ansioilla. Se olikin Serie A:ssa suvereeni, vaikka toki on muistettava että pahimmista kilpailijoista Juventus oli pudotettu Serie B:hen. Inter voitti mestaruuden viisi kertaa peräkkäisinä vuosina 2006–2010.
Kaudella 2009–2010 Inter pääsi ensimmäistä kertaa 1990-luvun jälkeen nauttimaan myös euromenestystä. Inter voitti mestarien liigassa ensin Chelsean yhteismaalein 3–1. Tämän jälkeen Inter voitti toisella pudotuskierroksella CSKA Moskovan maalein 2–0, ja eteni välieriin. Inter peittosi hallitsevan mestarin Barcelonan 3–1 kotikentällään ja hävisi vieraissa 1-0, mutta eteni kuitenkin jatkoon yhteismaalein 3–2. Loppuottelussa vastaan tuli Bayern München ja peli ratkesi Diego Militon kahteen osumaan. Kun milanolaisseura voitti myös scudetton kahden pisteen erolla toiseksi tulleeseen AS Romaan, sekä Coppa Italian finaalin samaa joukkuetta vastaan, saavutti se ensimmäisenä italialaisena joukkueena triplamestaruuden. Menestyksen takana vuosina 2008–2010 häärinyt portugalilaisvalmentaja Jose Mourinho erosi kesällä 2010 ja tilalle saapui Rafael Benitez. Benitez sai potkut joulukuussa 2010.

Triplamestaruudet

2009–2010 Mestarien liiga, Serie A ja Italian cup
Riz Ortolani

Riziero ”Riz” Ortolani (25. maaliskuuta 1926 Pesaro – 23. tammikuuta 2014 Rooma) oli italialainen elokuvamusiikin säveltäjä. 
Pesarossa syntynyt Ortolani toimi oman jazzyhtyeensä johtajana Italiassa 1950-luvulla. Vuonna 1962 hän nousi maineeseen musiikillaan elokuvaan Mondo cane – kova maailma. Laulu "More" toi Ortolanille Grammy-palkinnon ja Oscar-ehdokkuuden.
Ortolanin myöhempiin töihin lukeutuvat La danza macabra (1964) ja Kannibaalien polttouhrit (1980). Hän sävelsi myös Gualtiero Jacopettin myöhemmät mondo-dokumentit Hyvästi Afrikka (1966) ja Hyvästi ihminen (1971).
Ortolani kuoli Roomassa 23. tammikuuta 2014 keuhkoputkentulehduksen seurauksena.
Kuparitetra

Koko ja ulkonäkö

Kuparitetra kasvaa noin viisi senttiä pitkäksi.  Se on kuparinruskea, pyrstössä on voimakas musta juova ja pyrstöevän kärjet ovat hopeanvalkeat. Kalan levätessä yöllä tai sen ollessa stressaantunut muuttuu väri hopeisemmaksi. Naaraat ovat koiraita hieman haaleampia ja niiden peräevän päät ovat kellertäviä.

Alkuperä

Kuparitetroja elää luonnossa Brasiliassa São Francisco-joen vesistössä Minas Geraisin osavaltiossa.

Käyttäytyminen

Kuparitetra tarvitsee parven, jossa on ainakin kuusi, mielellään  kymmenen kalaa. Isommassa parvessa ärhäkät kalat jättävät muut akvaarion asukit paremmin rauhaan ja keskittyvät kinastelemaan keskenään.

Vesiolot ja ravinto

Kuparitetralle sopiva pH on 6-8, lämpötila 23–27 °C ja kovuus 5-20 °dH.
Se syö luonnossa hyönteisiä, akvaariossa hiutaleita ja pakastettuja eläimiä.
Big Scoob

Big Scoob (Kansas City, Missouri, Yhdysvallat) on amerikkalainen rap-muusikko. Hän on ryhmän 57th Street Rogue Dog Villians entinen jäsen.