google/wiki40b huggingface dataset:
Rajalammi (Tampere, Vattula)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,1 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Sorilanjoen valuma-alueeseen (35.319) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 141,1 metriä mpy.
Helios Prototype

Kaksi lentomoodia- ja varustusta

Helioksella oli lentämisen kannalta kaksi peruskonfiguraatiota (hyötykuorman konfiguraatiot erikseen): korkeuteen optimoitu ja lennon pituuteen optimoitu. Oli suunniteltu, että Helios voisi lentää jopa kuukausia yhteen menoon, kun se päivällä lataa akkuja ja lisäksi muuttaa varastoitua vettä vedyksi, jotta se voisi yöllä lentää akkuvirralla ja virralla, joka tulee ilma-vetypolttokennoista (joista tulee vettä kemiallisen reaktion vuoksi). Lentokorkeus tällöin olisi ollut "vain" 20 km ennätyksen 29 kilometrin sijaan. Lentokorkeus katsottiin sopivaksi, koska siellä ei ole juurikaan suihkuvirtausta eikä turbulenssia.
Planeetta V

Planeetta V eli Planeetta 5 on hypoteettinen viides aurinkokunnan planeetta, jonka NASAn tieteilijät John Chambers ja Jack Lissauer uskovat olleen joskus olemassa Marsin ja asteroidivyöhykkeen välillä tietokonesimulaatioiden perusteella. Chambers ja Lissauer esittivät hypoteesin 33. Lunar and Planetary Science Conferencessa, joka pidettiin 11.-15. maaliskuuta 2002.
Chambers ja Lissauer esittivät, että aiemmin tuntematon maankaltainen planeetta oli joskus olemassa eksentrisellä ja epävakaalla kiertoradalla Auringon ympärillä ainakin neljä miljardia vuotta sitten. He esittävät planeetan, jota he kutsuivat Planeetta V:ksi, tuhoutuneen Hadeeisen aionin aikana tapahtuneessa asteroidimyrskyssä joutuessaan syöstyksi Aurinkoon.
SK Tuote

SK Tuote Oy on rakennustarvikevalmistaja, joka syntyi vuonna 1975 Vaasassa kun perustajat keksivät kiinnikkeen villalevyjen kiinnittämiseksi tasakattoon. SK Tuote Oy on rekisteröity kaupparekisteriin 26.3.1984 ja sen kotipaikka on Mustasaari.
Alusta alkaen SK Tuotteen ajatuksena on ollut kehittää ja valmistaa nykyaikaisen rakentamisen tarpeisiin katon lisätarvikkeita. SK Tuote on perheyritys, jolla on yli 25 patenttia. Yrityksen liikevaihto oli vuonna 2013 15,460 miljoonaa euroa ja työntekijöitä 89 henkeä. SK Tuotteella on tehdas Mustasaaren Lintuvuoressa. SK Tuote harjoittaa vientiä yli 30 maahan. SK Tuotteelle on myönnetty ISO 14001 -ympäristösertifikaatti.
Seppo Tamminen

Seppo Ilmari Tamminen (20. syyskuuta 1944 Helsinki – 25. heinäkuuta 2012 Hämeenlinna) oli tuottelias suomalainen koru- ja kuvataiteilija.
Tamminen tuli taidemaailman tietoisuuteen 1960-luvulla koruillaan. Näiden aiheet hän sai luonnosta, kukkien ja kaarevien lehtien muodoista. Uniikkikorujen jälkeen paljasjalkainen helsinkiläinen muutti Lopelle ja perusti Järventaustan taidekeskuksen. Näyttelytoiminta loppui aikanaan, kun Tamminen houkuteltiin Riihimäelle remontoimaan kodikseen ja ateljeekseen Hyttikorttelin talon lasitehtaan työväestölle 1900-luvun alussa rakennetulla asuinalueella. Elämä asettui vasta, kun hän löysi H. G. Paloheimon Santamäen kartanon Lopen Launosissa. Tamminen tunnetaan korujen lisäksi erityisesti sympaattisista mennyttä maailmaa haikailevista guassimaalauksistaan , joissa hän on muistellut lapsuutensa Helsinkiä tai tuonut katsojan eteen välähdyksenomaisesti hetkiä omasta ja muitten ihmisten elämästä.
Seppo Tammisen teoksia on yksityiskokoelmien lisäksi useissa museoissa ja julkisissa kokoelmissa muun muassa Oulun taidemuseossa, Riihimäen taidemuseossa ja Helsingin taidemuseossa, valtion taidekokoelmissa ja Wäinö Aaltosen museossa Turussa. Seppo Tamminen on osallistunut myös kansainvälisiin näyttelyihin, kuten Mir Iskusstvan paluu, Suomen juhlaviikot, Pietari Venäjä 2003, Kulturhuset Rejsestalden, Jaegerspris, Tanska 2002, Aalborgin kaupunginmuseo Tanskassa 1992, ja Kansainvälinen naivisminäyttely Oulun taidemuseossa 1997. Tavaratalo Stockmannin Argos Art -myyntinäyttelyssä tammikuussa 2011 Sepon maalaukset olivat näyttelyn halutuimpia.
Arvostettu taiteilija ehti keväällä 2012 saada Suomen Kulttuurirahaston Hämeen rahaston palkinnon elämäntyöstään.
Seppo Tammisella on tytär Vilja Tamminen (s. 1972)
Ramona (valssi)

Ramona on musiikkikappale, joka on muodostunut monien levytysten kautta ikivihreäksi kevyen musiikin sävelmäksi sekä laulettuna että instrumentaaliesityksinä. Vuodelta 1927 peräisin olevan laulun on säveltänyt Mabel Wayne ja sanoittanut Tin Pan Alleyn tunnettu lauluntekijä L. Wolfe Gilbert. Alun perin valssitahtinen sävelmä tuli tunnetuksi Helen Hunt Jacksonin samannimiseen romaaniin perustuvan mykkäelokuvan Ramona (1928) yhteydestä: elokuvan markkinoimiseksi sen nimiosaa esittävä Dolores del Río levytti laulun gramofonilevylle. Näin ”Ramonasta” tuli maailman ensimmäinen elokuvan tunnuskappale. Laulua käytettiin myös Henry Kingin uudelleenfilmatisoinnissa, äänielokuvassa vuodelta 1936. Mabel Wayne tunnetaan maailman ensimmäisenä naispuolisena hittikappaleiden säveltäjänä, jonka ensimmäinen hitti oli ”Don’t Wake Me Up, Let Me Dream”.
”Ramonan” tunnetuimpiin levytyksiin kuuluu Louis Armstrongin versio vuodelta 1953. Sen sovitus ei ole valssi, vaan nelijakoinen foxtrot. Muita ”Ramonan” kansainvälisiä levyttäjiä ovat Paul Whitemanin yhtye, Jim Reeves sekä lauluduot Blue Diamonds ja The Everly Brothers.

Ramona suomeksi

Kappale levytettiin suomeksi ensi kerran melko tuoreeltaan vuonna 1929. Berliinissä tehdyllä levytyksellä laulaa Heikki Tuominen sikäläisen Odeon-studio-orkesterin säestämänä. Suomenkieliset sanat siihen on tehnyt Reino Hirviseppä. Tämän sanoitusversion ovat levyttäneet Tuomisen lisäksi Georg Malmsten (1948), Jarkko Lehti (1980) ja Risto Nevala (1990). Tunnetumpi suomenkielinen teksti lauluun on Anja Eskonmaan käsialaa; se alkaa sanoilla ”Tullos mun kanssani vuoristoon”. Sen ovat levyttäneet muun muassa Olavi Virta (1953), Metro-tytöt (1959), lauluyhtye Neloset (1960), Leif Wager (1971), Teuvo Valo (1980) ja Henry Theel (1982).
ECW World Heavyweight Championship

ECW World Heavyweight Championship (suom. ECW:n raskaan sarjan mestaruus) oli amerikkalaisen showpaini-organisaatio Extreme Championship Wrestlingin arvokkain mestaruusvyö. ECW:n mestaruus poistettiin käytöstä vuonna 2001 ECW:n mentyä konkurssiin, World Wrestling Entertainmentin ostettua oikeudet ECW-brändiin, vyö palautettiin käyttöön kesäkuussa 2006, jolloin siitä tuli yksi kolmesta WWE:n arvokkaimmasta tittelistä WWE:n mestaruuden ja Raskaan sarjan maailmanmestaruuden rinnalle, tosin uusi, niin sanottu "WWECW":n mestaruus ei koskaan saavuttanut samanlaista arvostusta, kuin kaksi muuta päämestaruutta. ECW:n toimitusjohtaja Paul Heymanluovutti WWE:n uudestaan käyttöön ottaman ECW:n mestaruuden juuri WWE:n mestaruuden voittaneelle ECW:n alkuperäisjäsenelle Rob Van Damille.
ECW:n tuottaminen lopetettiin 16. helmikuuta 2010 ja sen ohjelmapaikan tiistai-illalle otti WWE:n uusi konsepti WWE NXT. Viimeisenä ECW: mestarina pidetään oli Ezekiel Jacksonia, joka voitti vyön Christianilta 16. helmikuuta 2010 viimeisessä ECW-lähetyksessä. Jackson on myös kaikkien aikojen lyhimpään hallinnut ECW:n mestari, sillä vyö poistettiin taas käytöstä heti Jacksonin voitettua ottelun. Viimeinen alkuperäisen Extreme Championship Wrestlingin ECW:n mestari oli Rhino.
Johannes Troglita

Johannes Troglita (lat. Ioannes Troglita, kreik. Ἰωάννης Τρωγλίτης) oli 500-luvulla elänyt itäroomalainen sotapäällikkö. Hän osallistui vandaalisotaan vuosina 533–534 ja toimi duxina Pohjois-Afrikassa, ennen kuin lähetettiin Persian vastaiselle rajalle Mesopotamiaan. Vuonna 546 keisari Justinianus lähetti Troglitan Pohjois-Afrikkaan, missä Itä-Rooman asema oli huonontunut maurien noustua kapinaan roomalaisia vastaan. Troglita kukisti maurit Byzaciumissa, nykyisen Tunisian alueella, vuonna 546 tai 547, mutta kärsi seuraavana kesänä tappion Tripolitanian mauriheimoja vastaan. Troglita organisoi armeijansa uudelleen ja löi maurien joukot kesällä 548 käydyssä Caton kenttien taistelussa, jonka jälkeen rauha palasi joksikin aikaa takaisin Pohjois-Afrikkaan.
Troglitan saavutuksia juhlistetaan 500-luvulla eläneen roomalaisen runoilijan Flavius Cresconius Corippuksen teoksessa Iohannis, seu de bellis Libycis ("Libyan sodasta"), joka on myös tärkein lähde hänen elämästään.

Syntyperä

Johannes Troglitan syntyperä on hämärän peitossa. Hänen synnyinvuottaan ei tiedetä ja syntypaikkakin on epävarma. Hän saattoi olla kotoisin Traakiasta, mutta hänen epätavallinen lempinimensä Troglita viittaisi Trogilos (kreik. Τρώγιλος) -nimiseen paikkaan Makedoniassa tai Sisiliassa. Aikalaishistorioitsija Prokopioksen ja Troglitaa ylistäneen runoilija Corippuksen mukaan hänen isänsä oli eräs Evanthes ja hänellä oli ainakin yksi veli nimeltään Pappus. Troglitan vaimo oli luultavasti barbaarikuninkaan tytär, jonka kanssa hän sai pojan Petruksen.
Hannu Olkinuora (professori)

Hannu Taavetti Olkinuora (22. syyskuuta 1938 Viipuri – 30. lokakuuta 2009) oli Jyväskylän yliopistossa pitkään työskennellyt kasvatustieteiden professori.

Akateeminen ura

Hannu Olkinuora kirjoitti ylioppilaaksi Hämeenlinnassa vuonna 1958. Hän valmistui kasvatustieteiden kandidaatiksi Jyväskylän yliopistossa vuonna 1965 ja lisensiaatiksi vuonna 1971. Hän väitteli tohtoriksi aiheenaan kansakoulun raittiusopetus vuonna 1973. Olkinuora työskenteli eri tehtävissä Jyväskylän ja Oulun yliopistoissa. Hänet nimitettiin vuonna 1980 Jyväskylän yliopiston kasvatustieteiden apulaisprofessoriksi ja myöhemmin professoriksi. Hän toimi myös yliopiston hallinnossa muun muassa kasvatustieteiden laitoksen dekaanina ja laitoksen johtajana. Olkinuora oli mukana myös kesäyliopistotoiminnassa ja oli Kainuun kesäyliopiston rehtorina kymmenkunta vuotta.

Shakinpelaajana ja shakkitoimitsijana

Hannu Olkinuora oli innokas shakinpelaaja ja hän aloitti Suomessa shakkipedagogiikan opetuksen. Hän osallistui ahkerasti turnauksiin Suomessa ja ulkomailla. Olkinuora toimi myös Jyväs-Shakin puheenjohtajana koko 1980-luvun. (Tuohon aikaan kerho tunnettiin vielä vanhalla nimellään Jyväskylän Työväen Shakkikerho.) Hän aloitti kerhon puheenjohtajana vuonna 1981.
Organisaattorina Olkinuoran merkittävin saavutus on, kun hän loi yhdessä kuopiolaisen Vesa Kilpiön kanssa Jyväskylään Heart of Finland -turnauksen, jota on pelattu vuodesta 1991 lähtien. Heart of Finlandin lisäksi Olkinuora osallistui useita kertoja Jyväskylän Talven turnauksen järjestelyihin. Organisaattorina hänelle oli myönnetty kansallisen turnausjohtajan arvonimi.
Lähishakissa Olkinuoran kotimainen vahvuusluku eli seloluku toukokuussa 1984 oli 1904 pistettä. Suomessa epävirallisen I luokan alaraja vahvuusluvuissa on 1900 selopistettä. Olkinuora oli siis I luokan pelaaja. Pelaajana hän edusti aluksi Jyväskylän Työväen Shakkikerhoa ja sen muutettua nimensä (1995) Jyväs-Shakkia. Viimeisinä vuosinaan hän edusti Jämsän Shakkiseuraa. Hän saavutti kilpailu-uransa aikana joitakin hyviä tuloksia kotimaisissa viikonlopputurnauksissa pääryhmän alapuolella pelatuissa ryhmissä. Kokkolan turnauksessa 1990 hän jakoi B-ryhmän voittoa. Olkinuoran viimeinen merkittävä saavutus kilpailuissa oli vuonna 2006, kun hän jakoi 4 pisteellä Jyväskylän Talven turnauksessa B-ryhmän II sijaa Jukka Seppäsen takana.

Huomautus

Suomen Shakkiliiton julkaisemissa Talven turnauksen 2006 tuloksissa on virhe. Kilpailu pelattiin 27.–29.1.2006, mutta tulostiedoissa on virheellisesti annettu vuosi 2005. Edellisenä vuonna 2005 kisa pelattiin 28.–30. tammikuuta. Tuolloin Olkinuoran sijoitus oli 7. sija kisan C-ryhmässä.
Hurel-Dubois

Avions Hurel-Dubois oli vuonna 1947 perustettu Meudonissa toiminut ranskalainen lentokonetehdas. Sen perustivat insinööri Maurice Hurel (1896-1982) ja investoija Léon-Joseph Dubois (1890-1966).
Yhtiö kehitti muutamasta lentokoneesta prototyypit, mutta sai tehtyä yhden piensarjan HD-32-(2 kpl) ja HD-34 (8 kpl) koneista. Vuonna 1948 yhtiön suunnittelema HD-10-yleisilmailukone lensi. HD-45-projektissa tutkittiin reaktiomoottoria.
Yhtiö valmisti naselleja ja yhdistyi Snecmaan vasta vuonna 2000. Vuonna 2005 alkuperäisen Hurel-Hispanon jatkajaksi perustettiin Aircelle-yhtiö.
Jack Davenport

Yksityiselämä

Davenportin vanhemmat ovat näyttelijä Nigel Davenport ja ohjaaja-näyttelijä Maria Aitken. Ensimmäiset seitsemän vuotta elämästään Davenport asui Ibizassa. 
Hän avioitui näyttelijä Michelle Gomezin kanssa vuonna 2000 ja heillä on vuonna 2010 syntynyt poika.
Ken MacLeod

Henkilöhistoria

Vuonna 1976 hän valmistui Glasgow'n yliopistosta pääaineenaan eläintiede ja kirjoitti myöhemmin maisterintutkinnon lopputyönsä biomekaniikasta.
MacLeodin teokset tutkailevat usein sosialistisia, kommunistisia ja anarkistisia poliittisia ideologioita.

Palkinnot

Hän on voittanut kolme Prometheus-palkintoa, kolme BSFA-palkintoa ja ollut ehdolla useille muille palkinnoille.
Synte 2

Synte 2 oli maailman ensimmäinen mikroprosessoripohjainen sääntösynteesiin perustuva kannettava suomea puhuva formanttipuhesyntetisaattori. Se kehitettiin Tampereella VTT:n sairaalatekniikan laboratoriossa ja Tampereen teknillisen korkeakoulun elektroniikan laitoksella 1970-luvun loppupuolella. Kehitystyöhön osallistuivat silloiset yliassistentti tekniikan tohtori Matti A. Karjalainen, DI Unto K. Laine, DI Seppo Lavonen ja DI Raimo O. Toivonen. Synte 2 julkistettiin maailmanlaajuisesti huhtikuussa 1980 järjestyksessä toisessa ICASSP '80-konferenssissa esityksessä.

Vamkom-hanke

Vammaisten kommunikaatiovälineiden kehittäminen -tutkimushanke (Vamkom) Tampereella VTT:n sairaalatekniikan laboratoriossa (1.5.1975–30.4.1978) oli alku suomalaiselle mikroprosessoripohjaiselle puheteknologialle. Hankkeessa kehitettiin Synte 2.

Sokeain tietomateriaalin automaattinen tuottaminen synteettistä puhetta käyttäen -hanke

Sokeain tietomateriaalin automaattinen tuottaminen synteettistä puhetta käyttäen -hankkeessa  (1.1.1977–) Tampereella VTT:n sairaalatekniikan laboratoriossa, Tampereella Biotekniikan tutkimuslaitoksella (BTT) ja Tampereen teknillisen korkeakoulun (TTKK) elektroniikan laitoksella kehitettiin mikrotietokonejärjestelmää ja sen ohjelmistoa kirjapainojen valoladontanauhojen tekstin muuttamiseksi sokeain puhutuiksi lehdiksi. Tämä vuosien kehitystyö oli lähtökohta Puhetulostin-hankkeen onnistumiselle. Järjestelmän kehittäjänä oli tekn. yo. (myöh. DI) Raimo O. Toivonen.

Puhetulostin-hanke

Puhetulostin-hanke (PUTU) Tampereella VTT:n sairaalatekniikan laboratoriossa (1.5.1978–31.5.1979) oli Vamkomin jatkokehityshanke Kauppa- ja teollisuusministeriön rahoittamana. Hankkeessa paranneltiin Synte 2:ta ja kehitettiin Sokeain ohjelmoijain audiovisuaalinen tietokonepääte (kehittäjänä Raimo O. Toivonen).
Jürgen Croy

Ura

Croy aloitti seurajalkapallon vuonna 1956 BSG Aktivist Karl Marx Zwickaussa, josta hän nousi vuonna 1963 BSG Sachsenring Zwickaun reservijoukkueeseen. Pelattuaan kaksi kautta reservijoukkueessa, Croy nostettiin edustusjoukkueeseen. Vuodesta 1975 lähtien hän toimi joukkueen kapteenina. Croy lopetti ammattilaisuransa kauden 1980–1981 jälkeen. Peliuransa jälkeen Croy toimi Zwickaun päävalmentajana vuosina 1984–1988.
Croy pelasi maansa juniorimaajoukkueiden lisäksi DDR:n maajoukkueessa. Hän voitti olympialaisissa kulta- ja pronssimitalit. Lisäksi Croy oli mukana vuoden 1974 MM-kisoissa. Kaiken kaikkiaan Croy edusti maataan 94 maaottelussa.
Private Club

Private Club (Private Resort) on vuonna 1985 ensi-iltansa saanut komediaelokuva, jonka on ohjannut George Bowers. Elokuvan pääosissa esiintyvät muun muassa Rob Morrow, Johnny Depp, Andrew Clay, Héctor Elizondo ja Leslie Easterbrook.
Elokuvassa kaksi nuorukaista viettää villiä seksiviikonloppua hienossa hotellissa.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa hirveäksi kohkaamiseksi ilman idean häivääkään ja antaa sille tähtien sijasta pommin, mikä vastaa sanallista arviota ”täysin epäonnistunut tekele”.
Kuningas jolla ei ollut sydäntä

Juoni

Kuningas jolla ei ollut sydäntä kertoo onnellisesta kuninkaasta, joka saa tyttären, mutta tämän synnyttänyt kuningatar kuolee pian onnettomuudessa. Kuningas suree rakkaan kuningattarensa kuolemaa niin, että haluaa poistattaa sydämen rinnastaan. Sen jälkeen hän kehittää valtakunnastaan järkeen perustuvan tehoyhteiskunnan, jossa tunteille ei ole sijaa. Prinsessa ja hovinarri saavat kuninkaan lopulta ymmärtämään, että on väärässä.
Pentti Rautawaara

Eero Pentti Rautawaara (28. kesäkuuta 1911 Vaasa – 31. maaliskuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen kansainvälisestikin tunnettu sellotaiteilija. Hänen sisarensa oli oopperalaulaja Aulikki Rautawaara ja serkkunsa säveltäjä Einojuhani Rautavaara sekä setänsä oopperalaulaja Eino Rautavaara.
Rautawaara opiskeli sellonsoittoa Helsingin musiikkiopistossa Ossian Fohströmin johdolla vuosina 1929–1931 ja teki opintomatkoja Norjaan, Saksaan, Ranskaan ja Britanniaan vuosina 1932–1939. Hän piti ensikonserttinsa vuonna 1933. Ensimmäinen kiinnitys hänellä oli Helsingin Teatteriorkesterissa vuoteen 1942 ja vuodesta 1947 hän toimi Radio-orkesterin soolosellistinä. Kotimaan lisäksi Rautawaara konsertoi Virossa, Puolassa, Saksassa, Ruotsissa, Norjassa ja Tanskassa.
Rautawaara soitti yhdessä Cyril Szalkiewiczin kanssa Suomen Solistiyhdistyksen järjestämissä konserteissa ja hänen kvartettinsa soitti myös hänen serkkunsa sävellyksiä. Lisäksi hän soitti Radion sinfoniaorkesterissa. Rautawaara palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1959.
Raahen lukio

Raahen lukio on nykyisin Raahen kaupungin ainoa lukio. Koulu toimii vuonna 1958 rakennetuissa tiloissa Merikadulla. Vuonna 2000 koulurakennusta korjattiin, laajennettiin ja ajanmukaistettiin. Raahen lukio tekee yhteistyötä Raahen seutukunnan alueella toimivien lukioiden kanssa Pyhäjoella, Vihannissa ja Siikajoella.
Daniel Bernhardt

Ura

Bernhardt opiskeli arkkitehdiksi Bernissä ja valmistumisensa jälkeen hän perusti veljensä kanssa kamppailukoulun. Bernhardt on harjoitellut kamppailulajeja 15-vuotiaasta lähtien, kuten potkunyrkkeilyä, kungfuta ja taekwondoa. Hän työskenteli vaatemallina Pariisissa, Ranskassa ja myöhemmin myös New Yorkissa. Bernhardt esiintyi Versacen mainoksessa yhdessä Jean-Claude Van Dammen kanssa, josta hän sai innostuksen esiintyä toimintanäyttelijänä.
Bernhardt päätti tehdä itsestään esittelyvideon ja lähetti sen eri tuottajille, joista Marc DiSalle huomasi Bernhardtin kamppailutaidot ja onnistui saamaan hänet alun perin Jean-Claude Van Dammen tähdittämän Bloodsport – viimeiseen asti elokuvan jatko-osaan Bloodsport II – The Iron Hand. Berhardt esiintyi vielä Bloodsport III – kumitessa, kunnes päätyi esiintymään kolmessa suoraan videolle julkaistuissa toimintaelokuvissa Future War, True Vengeance ja Perfect Target. Hän palasi vielä vuonna 1999 viimeisen kerran Bloodsportin pariin elokuvasarjan neljännessä osassa Bloodsport: The Dark Kumite. Sittemmin Bernhardt on esiintynyt elokuvissa G2, Matrix Reloaded, Chuck Norrisin esittämässä The Cutter ja Supreme Champion.
Screen Actors Guild Awards 2012

Screen Actors Guild Awards 2012 oli järjestyksessään 18. SAG-palkintogaala, jossa yhdysvaltalainen Screen Actors Guild -ammattilitto jakoi näyttelijöille palkintoja heidän roolisuorituksistaan vuoden 2011 elokuvissa ja televisio-ohjelmissa. Gaala järjestettiin 29. tammikuuta 2012 Shrine Auditoriumissa, Los Angelesissa, Kaliforniassa.

Voittajat ja ehdokkaat

Voittajat on listattu ensimmäisenä ja lihavoitu.
Hartikan kirkkomaa

Hartikan kirkkomaa sijaitsee Laukaan Tarvaalassa, Keski-Suomessa. Sinne rakennettiin Laukaan kunnan ensimmäinen puukirkko, joka otettiin käyttöön 1593 ja poistui käytöstä 1685. Uusi kirkko rakennettiin Pellosniemeen, nykyisen Laukaan keskustaan. Tämän myötä Rautalampi ja Laukaa erottuivat 1593 omiksi kunnikseen. Tästä johtuen kyseinen vuosi on Laukaan seurakunnan sekä kunnan syntyvuosi. Hartikan kirkkomaa, sekä kirkkoniemi ovat metsähallituksen ylläpitämä retkikohde ja muinaismuistolailla suojatut. Lisäksi Kirkkoniemestä tuli 1955 Laukaan kunnan ensimmäinen luonnonsuojelukohde.

Historia

Kirkko rakennettiin 1589–1591, joka oli Venäjän ja Ruotsin välisen 25-vuotisen sodan aikaa. Se sijaitsee Kirkkolahden (nykyisin Kirkkoniemi) suvannon reunassa, harjun itärinteellä. Paikan ensimmäinen kirkkoherra oli Ericus Marci Finno, eli Erkki Markunpoika Suomalainen. Edellä mainittu oli myös mukana allekirjoittamassa 1593 Uppsalassa asiakirjaa, jossa Martin Lutherin opetus julistettiin Suomen kristinuskon pohjaksi. Päätöksen myötä katolilaisuus väistyi pikkuhiljaa luterilaisuuden tieltä. Finnon allekirjoituksessa on ”Laukaalainen”, joka viittaa hänen kotiinsa Laucasvirran (nykyinen Tarvaalanvirta) varrella.

Kirkko

Kirkko oli pystyssä vielä 1750, kunnes lahosi lopullisesti. Sen sijainti on nähtävissä nurkkahirsien, sekä kivijalan jäännösten avulla. Rakennus on ollut 9,5 metriä leveä ja 12,5 metriä pitkä suorakaide. Nurkkakivet ovat olleet tasapintaisia, ja kahdessa nurkassa on käytetty perustana nyrkin kokoisia kiviä, joita on tilkitty pien ja tuohen sekoituksella. Kirkkomaalle johtavan portin sisäpuolella on kiviä, jotka ovat olleet kirkon eteläseinustalla sisäänkäynnin kynnyksellä ja asehuoneessa. Kirkon hirsiraunioita säilytetään säältä lukitun suojakatoksen alla.

Kirkkomaa

Hartikan kirkkomaan nimi juontaa juurensa Hartikan suvusta, joka on asunut yhtä Kuusveden kylän vanhimmista torpista ainakin jo vuodesta 1690. Torppaa kutsutaan Hartikan sepän torpaksi, sillä siellä on ilmeisesti elänyt kyseisen suvun ammatinharjoittajia. Nykyisin se on yksityinen kotimuseo. Kirkon ympärillä on ollut myös hautausmaa. Sen alta ja ympäriltä on löydetty monia hautoja. Noin 400 metrin päästä löytyy myös Keski-Suomen vanhin ja ainoa kivikautinen kalmisto punamultahautoineen, sekä asuinpaikkoineen kampakeraamiselta kaudelta 3300-2500 eKr.

Nykyisin

Laukaan seurakunta järjestää hartauksia yhtenä kesäsunnuntaina ja jouluaattona. Tätä varten siellä ovat puinen risti, alttari, muistolaatta ja vuonna 1993 valettu kello sekä tapuli.
Jari Juutinen

Jari Tuomas Kalevi Juutinen (s. 9. toukokuuta 1959 Nurmes) on suomalainen teatteriohjaaja ja näytelmäkirjailija. 
Juutinen opiskeli vuodet 1984–1990 Oulun yliopiston kirjallisuuden laitoksella. Vuonna 1990 hän aloitti dramaturgina Oulun kaupunginteatterissa, josta hän siirtyi samaan tehtävään Lahden kaupunginteatteriin 1994. Vuonna 1995 hän perusti muutaman muun teatterin ammattilaisen kanssa Lahteen Teatteri Vanhan Jukon, jonka johtajana hän toimi vuodet 1995–2007. Juko-vuosinaan hän oli perustamassa myös Lainsuojattomat-liikettä ja -festivaalia ollen liikkeen näkyvimpiä hahmoja yhdessä Kristian Smedsin, Leea Klemolan ja Annamari Karjalaisen kanssa. Hän on saanut Lainsuojattomien teattereiden Hilikka-tunnustuspalkinnon yhdessä  Ritva Sorvalin kanssa. Vuosina 2007–2015 Juutinen toimi teatterinjohtajana Lappeenrannan kaupunginteatterissa. Vuodesta 2015 Juutinen on työskennellyt pääasiassa kansainvälisesti.
Näytelmäkirjailijana Juutinen käsittelee usein vaikeita aiheita ja yhteiskunnan kipupisteitä, kuten ylivelkaantuneen perheenäidin kohtaloa tutkivassa ”Julia, Julia!” –näytelmässä tai vuoden 1918 kapinoinnin ja 2000-luvun alun mellakoinnin yhteyksiä ”Lahti” –näytelmässä. Kansainvälisesti menestyneen "Julia, Julia!" -näytelmän ohella Juutisen tunnetuimpiin näytelmiin kuulunee ”Minä olen Adolf Eichmann”, joka on käännetty usealle kielelle ja esitetty muun muassa Ranskan Avignon Off -teatterifestivaalilla 2008. 
Suomen lisäksi Juutinen on ohjannut muun muassa Luxemburgissa (Theatre du Centaure), Georgiassa (Liberty Theatre) ja Venäjällä (Teatr Dramy Im. F. M. Dostoevskogo). Juutisen ohjauksia on lisäksi vieraillut kansainvälisesti muun muassa Ranskassa, Venäjällä, Valko-Venäjällä, Kuubassa, Georgiassa, Liettuassa, Virossa, Luxemburgissa, Iso-Britanniassa, Sloveniassa, Armeniassa ja Yhdysvalloissa.