google/wiki40b huggingface dataset:
Nelson Frazier Jr.

Nelson Frazier Jr. (14. helmikuuta 1971 Memphis, Tennessee – 18. helmikuuta 2014) oli yhdysvaltalainen showpainin ammattilainen, joka esiintyi ensi kerran WWF:ssä (nyk. WWE) vuonna 1993. Hänet tunnettiin paremmin paininimillä Viscera ja Big Daddy V. 
Hänen lopetusliikkeinään tulivat tunnetuiksi mm. Viscera Drop, Sex Drive ja Whirlwind of Love. Myöhemmin hän käytti Two-Handle Choke-Powerbombia ja Big Daddy V Dropia, jota SmackDownin supertähti Umaga käytti nimellä Samoan Drop. Hän piti WWF:ssä hallussaan Hardcore- ja World Tag Team -mestaruuksia. Hän oli myös vuoden 1995 King of The Ring. Frazier käytti ennen paininimeä Viscerana. Visceran kosittua Lilian Garciaa ja Lilianin vastattua kieltävästi, Viscera suuttui ja muutti nimensä Big Daddy V:ksi. Näitä aiemmin hän käytti painijanimenään Mabelia.
Vuonna 2007 hän siirtyi ECW:hen ja alkoi käyttää nimeä Big Daddy V. Sittemmin hän ystävystyi Mark Henryn kanssa ja he perustivat Tag Teamin. Big Daddy V yritti vuoden 2007 aikana tavoitella ECW:n mestaruutta CM Punkilta. Sen jälkeen vuonna 2008 hän yritti muun muassa päästä Money In The Bank Ladder Matsiin Wrestlemania 24:ssä. Karsinta ottelu oli CM Punkia vastaan ja BDV hävisi uloslaskulla.
Big Daddy V oli painoltaan 221 kg ja pituudeltaan 206 cm.
Big Daddy V:n WWE-sopimus raukesi vuonna 2008 ja sitä myötä hän siirtyi NWA:han nimellä King V. Frazier kuoli 18.2 sydänkohtaukseen. Hän oli kuollessaan vain 43-vuotias.
Kumar Pallana

Kumar Pallana (23. joulukuuta 1918 – 10. lokakuuta 2013) oli intialainen näyttelijä. Hänen isänsä oli näyttelijä Dipak Rajan. Hän omisti ennen näyttelijän uraansa The Cosmic Cup -nimisen kahvilan Dallasissa. Elokuvaohjaaja Wes Andersonilla oli tapana käydä Pallanan kahvilassa, ja Pallana aloitti näyttelemisen Andersonin ohjaamissa elokuvissa. Hänen merkittävin elokuvaesiintymisensä oli Steven Spielbergin ohjaamassa Terminaalissa, jossa hän esitti Gupta Rajan -nimistä lentokentällä työskentelevää siivoojaa.
Ismael

Ismael oli Vanhassa testamentissa Abrahamin vanhin poika, jonka Abraham sai orjattarensa Hagarin kanssa. Abrahamin vaimo Saara ei pysty saamaan lasta ja hän antaa egyptiläisen orjattarensa Hagarin Abrahamille. Vanhan testamentin mukaan enkeli käski Hagaria antamaan pojalleen nimen Ismael, joka tarkoittaa ’Jumala kuulee’ (1. Moos. 16:11). Hagarilla oli hätä, koska hän oli Saaraa paossa. Enkeli sanoi vielä: ”Poikasi on oleva kuin villiaasi, hänen kätensä on kaikkia vastaan, ja kaikkien käsi on häntä vastaan, aina hän on oleva vastakkain kaikkien veljiensä kanssa.” (1. Moos. 16:12.)
Myöhemmin Hagar ja Ismael karkotettiin kodistaan, kun Saara oli synnyttänyt pojan, Iisakin. Samalla kuitenkin ennustettiin, että myös Ismaelin jälkeläisistä kehittyy suuri kansa kuninkaineen. Raamatun kertomus luetteleekin 12 Ismaelin poikaa ja kertoo heidän olleen heimopäälliköitä. Arkeologit eivät ole löytäneet selviä todisteita tästä valtakunnasta.
Ismaelin jälkeläisinä pidetyt ismaelilaiset olivat pohjoisarabialainen beduiiniheimo, josta on muutamia mainintoja myös Vanhan testamentin myöhemmissä kohdissa. Myöhempinä aikoina sekä juutalainen että islamilainen perinne ovat pitäneet Ismaelia muidenkin arabien kantaisänä. Sen takia Ismael on muslimeille erityisen tärkeä hahmo ja yksi islamin profeetoista. Ismaelia pidetään islamissa myös Muhammadin esi-isänä.
Muslimien käsityksen mukaan Jumalan käsky uhrata "ainokainen poikansa", jonka nimeä ei mainita Koraanissa, voi viitata vain Ismaeliin (arab. Ismail), eikä nuorempaan velipuoleen Iisakiin (arab. Ishaq) joka nimi mainitaan Raamatussa. Muslimien mielestä Iisakin maininta uhrauksen yhteydessä on juutalaisten lisäys, koska heidän taas katsotaan periytyvän Iisakista. Lisäksi muslimit katsovat väitteen siitä että Hagar (arab. Hajira) oli orja, olevan loukkaava ja hänen katsotaan olevan Abrahamin toinen vaimo, joka oli ollut jonkinlaisessa palvelijan asemassa.
Sompalampi (Parkano)

Maantietoa

Järven pituus on 850 metriä, leveys 350 metriä ja sen pinta-ala on 18 hehtaaria. Se sijaitsee noin kuusi kilometriä Kuivasjärveltä koilliseen laajalla suoalueella olevien Sompanevan- ja Mustakeitaan turvetuotantoalueiden välissä. Järveä ympäröiviä soita on ojitettu. Järveen on kaivettu kuusi ojaa, joiden vedet ovat peräisin soilta ja turvetuotantoalueen kuivatusojista. Yksi ojista on samalla järven laskuoja, joka yhtyy tuotantoalueen ojiin ja vie vedet lopulta Kärppäluomaan entiseen pääuomaan. Rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä. Rannat ovat pääosin suota lukuun ottamatta rantaan päättyvillä kahdella metsäsaarekkeilla, jotka kuuluvat lajempaan Sompalamminkankaaseen. Länsirantaan on rakennettu vapaa-ajan asunto, jolle johtaa tie tuotantoalueen huoltotieltä.
Alexsandro de Souza

Seurajoukkueura

Alexin ammattilaisura alkoi Coritibassa 1995. Hänet myytiin 1997 Palmeirasiin, jossa hän voitti muun muassa Copa do Brasilin ja Copa Libertadoresin. Palmeirasista Alex siirtyi Flamengoon 2000, mutta hän ei onnistunut vakiinnuttamaan paikkaansa uudessa seurassa ja palasi pian takaisin Palmeirasiin. Alex ehti olla Palmeirasissa vain muutaman kuukauden, minkä jälkeen hän siirtyi Cruzeiroon.
Cruzeirosta Alex siirtyi italialaiseen Parmaan kesällä 2001, mutta hän ei tullut toimeen valmentaja Cesare Prandellin kanssa ja palasi Cruzeiroon pelaamatta yhtään liigaottelua. Cruzeirossa Alex nousi kapteeniksi ja voitti muun muassa Brasilian mestaruuden ja Copa do Brasilin.
Kesällä 2004 Alex siirtyi turkkilaiseen Fenerbahçeen. Hän on voittanut seurassa Turkin mestaruuden kahdesti ja on nykyään seuran kapteeni.

Maajoukkueura

Alex Brasilian maajoukkueeseen ensimmäisen kerran 1998. Hän voitti muun muassa Copa Américan 1999 ja 2004, joista jälkimmäisessä hän toimi maajoukkueen kapteenina. Hän edusti Brasiliaa myös Maanosaliittojen cupissa 1999 ja 2003. Kaikkiaan Alex pelasi vuosina 1998–2005 yhteensä 48 maaottelua, joissa hän teki 12 maalia.
Alex edusti Brasiliaa myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 1997 ja Sydneyn olympialaisissa 2000.
Säteily

Säteily on energian etenemistä avaruudessa aaltojen tai subatomisten hiukkasten muodossa. Säteily etenee tavallisesti suoraviivaisesti tyhjiössä ja niissä väliaineissa, joissa kantajakenttä tai -hiukkanen pystyvät etenemään.
Jos säteilylähde on pieni tai pistemäinen suhteessa etäisyyteen ja säteily etenee normaalisti joka suuntaan, säteilyn voimakkuus noudattaa käänteisen neliön lakia. Esimerkiksi käy nuotion valonsäteily, jonka intensiteetti putoaa neljäsosaansa etäisyyden kaksinkertaistuessa, jos etäisyys on paljon isompi kuin nuotion läpimitta. Säteilylähde voidaan myös valmistaa siten, että mainittu laki ei päde. Laserin valo suunnataan tarkasti siten, että valo heikkenee mahdollisimman hitaasti käyttöetäisyyksillä.

Ionisoiva säteily

Ionisoiva säteily on sähkömagneettista tai hiukkassäteilyä, jossa yksittäisen hiukkasen tai kvantin energia on niin suuri, että se pystyy ionisoimaan atomeja. Sellaista ovat röntgensäteily sekä radioaktiivisista aineista lähtevät alfa-, beeta- ja gammasäteily.

Säteilyturvallisuus

Monet säteilylajit, erityisesti ionisoiva säteily mutta myös eräät ionisoimattomat sähkömagneettisen säteilyn muodot, ovat terveydellisesti vaarallisia, minkä vuoksi säteilyturvallisuudesta on annettu lain säädöksiä. Toisaalta säteilyä käytetään lääketieteessä myös hyväksi sädehoidossa.
Taomati Iuta

Taomati Iuta (s. 2. toukokuuta 1939 Beru) on kiribatilainen poliitikko. Hän opiskeli Leicester College of Educationissa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Hänet valittiin Kiribatin parlamenttiin ensimmäistä kertaa vuonna 1978, ja hän on sittemmin toiminut sen puhemiehenä. Hän toimi vuosina 1991–1994 maansa varapresidenttinä ja talousministerinä. Lisäksi hän on toiminut kauppa-, teollisuus- ja työministerinä, liikenne- ja viestintäministerinä sekä luonnonvarain kehityksen ministerinä. Hänellä on puoliso Ilaisa Pentusi Iuta.
Piz Gloria

Piz Gloria on Sveitsissä, 2 970 metriä korkean Schilthornvuoren huipulla sijaitseva ravintola. Vuori sijaitsee Lauterbrunnenissa, Mürrenin kylän länsipuolella. Vuorelle on köysirata-junayhteys Lauterbrunnenista, Mürrenin kautta, yhteensä neljässä osassa. Ravintola on otettu käyttöön vuonna 1969, ja se tuli tunnetuksi James Bond -elokuvasta Hänen majesteettinsa salaisessa palveluksessa. Valmistuvan ravintolan sai kuvausryhmä sillä ehdolla käyttöönsä, että he huolehtisivat 400-paikkaisen ravintolan avajaiskuntoon kuvausten päätteeksi. Ravintola käyttää elokuvan mukanaan tuomaa julkisuutta hyväkseen markkinoinnissaan.
Kalle Tanner

Kalle Henrik Tanner (28. toukokuuta 1874 – ?. toukokuuta 1918) oli akaalainen suutari, Suomen sisällissodan punakaartilaispäällikkö ja Toijalan vallankumousoikeuden puheenjohtaja keväällä 1918 punaisten valtakaudella. Hän teloitutti Marko Tikan mukaan kymmeniä Kylmäkoskelta, Kalvolasta, Iittalasta ja muista Toijalan lähikunnista Toijalaan tuotuja valkoisia. Hän oli sodan aikana kerran vangittuna Helsingissä. Sodan lopussa hän jäi Helsingissä kiinni ja sai kohtalaisen lievän tuomion. Toijalan puhdistajaksi määrätty suojeluskuntapomo Hugo W. Lövgren sai käsiinsä Tannerin Toijalaan vaimolleen lähettämän kirjeen, jonka avulla sai tämän jäljitettyä. Tanner tuotiin Toijalaan, jossa häntä hakattiin kuulusteluissa, ja teloitettiin pian tämän jälkeen.
Brian Redman

Muuta

Redman valittiin vuonna 2002 urheiluautojen Motorsports Hall Of Fame America'an ja International Motorsports Hall of Fame'en vuonna 2011. Kilpa-autoilijan uransa jälkeen hän työskenteli moottoriurheilun markkinointiosastolla, oli osallisena Formula 3000 -talli Redman-Bright'ssa sekä oli Road and Track -lehden toimittaja.
Sharif ul-Hashim

Elämäkerta

Sharif ul-Hashim eli Abubakar syntyi vuonna 1425 ja saapui Johorista Buansaan vuonna 1450, jossa hänet otti vastaan paikallinen hallitsija Rajah Baguinda. Abubakarin mukaan hän polveutui profeetta Muhammadista ja hän oli tunnettu islaminoppinut. Abubakar käännytti paikalliset tausug-heimot ja ohjeisti nämä lahjomaan kukkuloiden pakanuutta harjoittaneet heimot ruualla ja vaatteilla. Tempaus toimi ja pian myös kukkuloiden heimot olivat kääntyneet islamin uskoon. Sittemmin Abubakar meni naimisiin Rajah Baguindan tyttären Paramisalin kanssa ja sai hallittavakseen Sulun saaren ja otti arvonimen sulttaani Sharif ul-Hashim. Kaikki alueet jonne kuninkaallisen gongin ääni kantoi julistettiin suoraan sulttaanille kuuluviksi ja loppu alue jaettiin viiteen osaan, joita hallitsivat sulttaanin alaisuudessa arvonimellä Panglimas tunnetut hallitsijat. Islamista tuli Sulun sulttaanikunnan valtionuskonto ja maan lait säädettiin Koraanin mukaan. Sharif ul-Hashim hallitsi Sulun sulttaanikuntaa vuoteen 1480, jolloin hänen seuraajakseen nousi Kamal ud-Din.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1931

Ensimmäinen kierros

Ensimmäisen kierroksen voittajat jatkavat toiselle kierrokselle.  Häviäjät jatkavat alempaan loppusarjaan.

Toinen kierros

Toisen kierroksen voittajat Finaalisarjaan, häviäjät jatkavat keräilykierrokselle.
Kalle Rouni

Kalle Fredrik Rouni,  vuoteen 1925 Roos (7. maaliskuuta 1898 Pohjois-Pirkkala – 21. lokakuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja teatterinjohtaja.
Kalle Rounin vanhemmat olivat sähkömestari Kalle August Rouni ja Lyydia Maria Stenholm. Rouni tuli ylioppilaaksi 1919, suoritti Suomen Näyttämöopiston 1923 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1925. Hän teki opintomatkoja Keski-Eurooppaan ja Moskovaan. Rouni näytteli ja toimi teatterinjohtajana Tampereella ja Porissa, kunnes hänet löydettiin johtajaksi Turun Teatteriin.  Helsingin kansanteatterissa Rouni työskenteli ohjaaja-näyttelijänä 1936-1945 ja teki sitten omia kiertuieta, joskin vuonna 1949 hän oli vielä Radioteatterin ja  Punaisen Myllyn näyttelijä. Vuosina 1951–1952 Rouni oli mukana Aku Korhosen Luulosairas-kiertueella.
Rouni näytteli kaikkiaan 33 elokuvassa. Jokaisessa elokuvassa hänellä oli pieni rooli. Hänen tunnetuin roolinsa oli August Ahlqvist kirjailija Aleksis Kiven elämän pohjalta tehdyssä elokuvassa ”Minä elän” (1946). Rounilla oli hieman suurempia rooleja elokuvissa Erehtyneet sydämet (1944), Lakeuksien lukko (1951) ja Rovaniemen markkinoilla (1951). Hän ohjasi itse yhden elokuvan, Martin Söderhjelmin kanssa tehdyn elokuvan Rakkautensa uhri (1945). Rouni kuoli äkilliseen sairauteen 64-vuotiaana 21. lokakuuta 1962 Helsingissä. Samana vuonna ilmestyi Rounin viimeinen elokuva, torsoksi jäänyt Se alkoi omenasta.
Jean Jacques Régis de Cambacérès

Jean Jacques Régis de Cambacérès, Parman herttua, Cambacérèsin herttua, keisarikunnan arkkikansleri (18. lokakuuta 1753 Montpellier – 8. maaliskuuta 1824 Pariisi), oli ranskalainen valtiomies ja yksi kolmesta konsulista Napoleon Bonaparten ja Charles-François Lebrunin ohella. Hänet muistetaan todennäköisesti parhaiten tekemästään Code Napoléon -lakikokoelmasta, joka on nykypäivänäkin pohjana useiden maiden oikeusjärjestelmille.

Tausta

Cambacérès syntyi vanhaan montpellier’laiseen aatelisukuun, joka oli palvellut sukupolvien ajan oikeusviroissa. Hän suoritti opintonsa Montpellier’n yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa. Vuonna 1771 hän seurasi isäänsä tämän virassa ja vuonna 1774 hänestä tuli asianajaja ja sen jälkeen ”Cour des Comptes” (tilintarkastusviraston) neuvos kotikaupungissaan.
Shin’ichirō Tomonaga

Elämä

Tomonaga syntyi Tokiossa vuonna 1906. Hänen isänsä oli japanilainen filosofi Sanjūrō Tomonaga. Tomonaga oli perheen toinen lapsi ja vanhin poika. Tomonaga aloitti opiskelun Kioton yliopistossa vuonna 1926. Hän työskenteli Leipzigissä samassa ryhmässä Werner Heisenbergin kanssa ja tätä aiemmin oli samalla luokalla Hideki Yukawan kanssa. Kaikki kolme ovat saaneet Nobelin fysiikanpalkinnon.
Tomonaga kuoli syntymäkaupungissaan vuonna 1979.
Largo Winch (elokuva)

Juoni

Vaikutusvaltainen multimiljardööri Nerio Winch (Miki Manojlović) murhataan hukuttamalla Hongkongissa, ja herää kysymys, kuka perii perheettömän miehen Yhtymä W -nimisen monikansallisen suuryhtiön, jonka perustaja ja toimitusjohtaja hän oli. Suuryhtiön johtokuntaa kohtaa odottamaton yllätys: Neriolla on perillinen, bosnialaisesta orpokodista adoptoitu poika, jonka olemassaolosta kukaan ei tiennyt mitään. Yhtymä W:n perijä, 30-vuotias Largo Winch (Tomer Sisley), osoittautuu myös yhtiön osake-enemmistön haltijaksi, mutta rauhallisen vallan siirtymisen isältä pojalle sijaan käynnistyykin juonittelujen vyyhti, jossa kaikki haluavat kaapata Winchin miljardiomaisuuden yhtiöineen itselleen. Nerion kuoleman luonnollisuutta epäilevä Largo haluaa lisäksi selvittää isänsä murhaajan.

Tuotanto

Largo Winchin 86-päiväiset kuvaukset alkoivat Maltalla 20. elokuuta 2007 ja päättyivät 15. tammikuuta 2008. Maltan ja Ranskassa kuvattujen studiokuvausten lisäksi elokuvaa kuvattiin Sisiliassa, Hongkongissa ja Macaossa. 25 miljoonan euron budjetilla tuotetun elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat Pan-Européenne, Wild Bunch, TF1 Films Production ja Casa Productions.
Tomer Sisley valmistautui rooliaan varten opettelemalla serbiaa, joka on hänen roolihahmonsa Largo Winchin äidinkieli. Sisley teki elokuvassa myös suurimman osan stunteistaan.

Julkaisu ja vastaanotto

Largo Winch sai ensi-iltansa marraskuussa pidetyillä vuoden 2008 Sarlat’n elokuvajuhlilla Ranskassa. Elokuva julkaistiin Ranskassa ja Belgiassa 17. joulukuuta 2008, ja sen teatterilevittäjinä olivat Wild Bunch Distribution Ranskassa ja Cinéart Belgiassa. Se sai Ranskassa 1 775 378 katsojaa ja tuotti lähes 14 miljoonaa dollaria. Belgiassa se sai 64 202 katsojaa ja tuotti 614 300 dollaria. Yhteensä elokuva tuotti maailmanlaajuisesti lähes 17 miljoonan dollarin lipputulot. Suomessa Largo Winch ei saanut teatterilevitystä, mutta Sandrew Metronome Distribution Finland Oy julkaisi sen DVD:lle 9. joulukuuta 2009.
Elokuva on saanut elokuvakriitikoilta vaihtelevia arvioita. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 50 prosenttia kriitikoista on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan 5,4/10 keskiarvolla. Keskiarvo perustuu 18 arviointiin, joista yhdeksän oli ”tuoreita” ja yhdeksän ”mätiä”. 3 988 käyttäjästä 49 prosenttia on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan 3,2/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan kymmenen arvostelun perusteella elokuva on saanut 40 pistettä sadasta mahdollisesta. Internet Movie Databasen 12 287 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 6,5/10.
Largo Winch oli ehdolla parhaan kansainvälisen elokuvan Saturn-palkinnon saajaksi vuonna 2012.
Etätyö

Etätyö on työtä, joka tehdään kiinteän toimiston ulkopuolella, esimerkiksi kotoa, etäpisteestä, hotellista tai liikkuvasta toimistosta käsin. Uusista tavoista organisoida työtä käytetään muun muassa nimityksiä etätyö, eTyö, mobiili työ ja monipaikkainen työ. Yhteinen piirre näille on sähköisen tieto- ja viestintätekniikan keskeisyys.
Etätyön ymmärretään usein olevan vain kotona tehtävää toimistotyötä, mutta monissa muissakin ammateissa (esimerkiksi myyntiedustajat, huoltoasentajat ym. liikkuvat ammatit) raja etätyön ja ”muun työn” välillä hämärtyy tietoliikenneyhteyksien nopeuden ja peiton jatkuvasti parantuessa. Etätyöstä on tullut myös hajautettavampaa ja työtä tehdään liikkuvasti. Nykyisin etätyön rinnalla käytetään myös täsmällisempiä käsitteitä kuten hajautettu työ ja läsnätyö.   
Toimistotyössä säännöllinen etätyö on voitu järjestää niin, että työntekijä tekee kaikki tai osan töistään työpaikan ulkopuolella. Käsiteltävä tietoaineisto välitetään yrityksen ja työntekijöiden tietokoneiden välillä esimerkiksi työnantajan järjestämän suojatun verkkoyhteyden (VPN) kautta ja kokoukset pidetään konferenssipuheluiden sekä erityisten virtuaalikokousohjelmien avulla. Etätyömahdollisuuden tarjoaminen työntekijälle edellyttää työnantajan vahvaa luottamusta työntekijään ja mahdollisuutta pilkkoa työ itsenäisesti suoritettaviin palasiin.
Tietoammateissa on helpompi järjestää etätyön mahdollisuus kuin perinteisemmissä ammateissa. Etätyön mahdollisuus voidaan järjestää työntekijöille, joiden työn tekeminen ei ole paikkaan sidottua. Nykyisin työntekijä voi olla tehokkaalla tavalla yhteydessä työnantajaansa tietoliikenneverkkojen avulla ja yhteydenpito onnistuu helposti.
Kiinnostus etätyöhön alkoi 1990-luvun loppupuolella, kun tietokoneiden halventuminen ja tietoliikenneyhteyksien kehittyminen vähensivät riippuvuutta työpaikan toimistoympäristöstä. Ihmiset halusivat työskennellä ainakin osan aikaa kotonaan, mökeillään tai maatiloilla.  Työntekijällä on etätyössä mahdollisuus jaksottaa työ pienempiin jaksoihin ja ottaa huomioon henkilökohtaiset ja  ympäristölliset seikat. Etätyön kielteisenä puolena pidetään työ- ja vapaa-ajan mahdollista sotkeutumista ja työpaikan sosiaalisten suhteiden heikkenemistä.

Etätyön kehittyminen Suomessa ja soveltaminen

Suomi on eri tutkimusten mukaan yksi Euroopan kärkimaita etätyösovelluksissa. Tarkkaa etätyön tekijöiden lukumäärää on mahdoton sanoa, koska etätyön määritelmät vaihtelevat suuresti tutkimuksesta toiseen. Arviot vaihtelevat viidestä prosentista lähelle kahtakymmentä. 
Suurin etätöitä tekevistä aloista on hallinnon ala, johon on helppo liittää etätyön mahdollisuus. Etätyön mahdollisuus kohdistuu myös selvästi selvemmin yksityiselle sektorille kuin kunnalliselle.
Suomessa on vietetty vuodesta 2011 kerran vuodessa syksyisin kansallista etätyöpäivää, jolloin suomalaisia kannustetaan kokeilemaan etätyötä esimerkiksi ympäristösyistä.

Etätyön johtaminen

Etätyöskentely voi asettaa haasteita työn johtamiselle, mutta tärkeimpänä tekijänä etätyöskentelyn onnistumiselle voi pitää molemminpuolista luottamusta työntekijän ja esimiehen välillä.
Witold Lutosławski

Witold Roman Lutosławski (25. tammikuuta 1913 Varsova – 7. helmikuuta 1994 Varsova) oli puolalainen säveltäjä.
Lutosławski syntyi Varsovassa 25. tammikuuta 1913, mutta hänen perheensä muutti vuonna 1915 Moskovaan. Lutosławski alkoi opetella pianonsoittoa vuonna 1919. Hän alkoi soittaa myös viulua vuonna 1926. Vuonna 1927 hän pääsi Varsovan konservatorioon, jossa häntä opetti Karol Szymanowski. Vuosina 1931–1933 Lutosławski opiskeli matematiikkaa Varsovan yliopistossa. Vuonna 1936 hän sai konservatoriosta pianodiplomin järjestettyään taituriohjelman. Seuraavana vuonna hän sai myös sävellysdiplomin.
Toisen maailmansodan aikana Lutosławski elätti itsensä kabareepianistina soittamalla duossa säveltäjä Andrzej Panufnikin kanssa. Lutosławski teki Panufnikin kanssa noin 200 sovitusta pianolle. Niistä vain yksi, Paganini-muunnelmat, on säilynyt. Vuonna 1946 Lutosławski meni naimisiin Maria Danuta Bogusławskan kanssa. Lutosławskin vuonna 1954 säveltämä Konsertto orkesterille sai kaksi valtionpalkintoa vuoden aikana.
Lutosławski vieraili usein Suomessa, ja hänelle myönnettiin Sibelius-palkinto vuonna 1973. Hän sai myös ruotsalaisen Polar-palkinnon.
Lutosławski sävelsi aktiivisesti elämänsä loppuun asti. Hän ehti laatia vuonna 1993 luonnoksia viulukonserttoon, mutta hän sairastui syöpään ja kuoli 7. helmikuuta 1994.

Musiikki

Monissa Lutosławskin varhaisissa teoksissa oli vaikutteita puolalaisesta kansanmusiikista. Hän käytti myös 12-säveltekniikkaa teoksessaan Muzyka żałobna vuonna 1958. Pian tämän jälkeen hän alkoi kuitenkin käyttää vakituisesti aleatoriikkaa.
Milja Saari

Milja Saari on suomalainen tasa-arvopolitiikan tutkija. Hän työskentelee Suomen Akatemialla tiedeasiantuntijana.
Saari teki väitöskirjansa Helsingin Yliopistoon aiheenaan Samapalkkaisuus - neuvoteltu oikeus : Naisten ja miesten palkkaeriarvoisuus poliittisena ja oikeudellisena kysymyksenä korporatistisessa Suomessa. Sen lisäksi hän on julkaissut useita artikkeleita ja raportteja. 
Saaren mukaan tasa-arvolaki ei toteudu palkkauksessa, koska sitä ei pystytä valvomaan. Hän edistäisi tätä lisäämällä luottamusmiesten oikeuksia saada tarkkoja palkkatietoja. Tämän pitäisi tapahtua jollei yksilötasolla niin vähintään ryhmittäin, vaativuusluokittain ja palkanosittain jolloin palkkojen määräytymisperusteita pystyttäisiin arvioimaan. Palkkoja tulisi voida myös vertailla eri töiden ja toimialojen välillä. Tasa-arvon kannalta pitäisi pyrkiä siihen, että samanarvoisesta työstä maksetaan samaa palkkaa eikä vain siihen, että samasta työstä maksetaan samaa palkkaa. 
Vuonna 2009 Saari sai yhdessä Anne Maria Hollin kanssa Wilma Rule Award -tunnustuksen artikkelistaan Representing women? The representation of women in the parliamentary standing committee hearings in Finland.
Isolapionappari

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan isolapionappari on noin 14 cm. Lajin ulkonäkö vaihtelee alalajeittain ja osa alalajeista saattaa olla omia lajejaan. Kaikilla alalajeilla selkä on väriltään oliivinvihreä ja sen tummuus vaihtelee. Linnun levinneisyysalueen pohjoisosassa alalajien pää on väriltään oliivinvihreä. Siivet ovat harmahtavat ja niissä on keltaisia juovia. Vatsa on väriltään kirkkaan keltainen. Isolapionapparin eteläisillä alalajeilla on päässä musta täplä. Isolapionapparin nokka on leveä ja hieman litteä.

Levinneisyys ja elinympäristö

Isolapionapparin levinneisyysalue ulottuu Keski-Amerikassa Meksikon eteläosista Panamaan. Etelä-Amerikassa sitä tavataan Kolumbiasta ja Venezuelasta etelään aina Argentiinan pohjoisosiin asti. Linnun elinympäristöä ovat monenlaiset metsät ja metsien reunamaat sekä puoliavoimet ympäristöt. Erityisesti lajia tavataan jokien ja purojen läheisyydestä. Isolapionapparin elinympäristöt sijaitsevat yleensä alle 1 900 metrin korkeudella merenpinnasta.

Elintavat

Isolapionapparit liikkuvat yleensä yksin tai pareittain ja voi liittyä myös sekaparviin. Ravintonaan se käyttää hyönteisiä, joita se pyydystää lehdiltä ja oksilta. Lintu voi syödä myös marjoja. Isolapionapparin pesimäkausi kestää Kolumbiassa tammikuulta heinäkuulle. Pesä roikkuu puun oksasta ja sivulla on pitkä putkimainen sisäänkäynti. Naaras munii kahdesta kolmeen valkoista ruskeapilkullista munaa.