google/wiki40b huggingface dataset:
Teistit

Taksonomia

Teistien heimoon kuuluu kolme sukua ja noin 15 lajia. Se jaetaan kahteen alaheimoon: Apodichthyinae, johon kuuluvat suvut Apodichthys ja Rhodymenichthys, ja Pholinae, johon kuuluu suku Pholis. Teistilajit ovat läheistä sukua elaskoille (Stichaeidae) ja kivinilkoille (Zoarcidae).

Anatomia

Teistit ovat rakenteeltaan hyvin pitkulaisia kaloja. Kooltaan ne ovat pieniä tai keskikokoisia ja kasvavat tyypillisesti korkeintaan 13–46 cm pitkiksi. Suurin laji on viherteisti (Apodichthys flavidus). Selkäevä teistilajeilla on hyvin pitkä ja ulottuu pyöreään, pienehköön pyrstöevään asti. Myös peräevä on pitkä. Rintaevät ovat pienet tai puuttuvat ja vatsaevät ovat alkeelliset. Suu ja hampaat ovat pienikokoiset. Pholinae-alaheimon kalat ovat usein täplikkäitä, kun taas Apodichthyinae-alaheimon kalat ovat yksivärisen ruskeita, punaisia tai vihreitä.

Levinneisyys ja elintavat

Ainoastaan kaksi lajia, raitateisti (Pholis fasciata) ja teisti (Pholis gunnellus), elää pohjoisella Atlantilla ja Jäämeressä ja teisti myös Itämeressä, muita lajeja tavataan Tyynenmeren pohjoisosista. Teistilajit elävät makroleviä kasvavilla rannikkoalueilla, kivikkopohjilla ja vuorovesilammikoissa. Kalat piileskelevät usein kivien alla. Teistien ravintoa ovat pienet äyriäiset ja nilviäiset.
Confédération Interalliée des Sous-Officiers de Réserve

Historia

Jo ennen toista maailmansotaa Belgian, Ranskan ja Alankomaiden reserviupseeriliittojen välillä oli yhteyksiä, jotka jatkuivat myös sodan päättymisen jälkeen. Ne johtivat ”Confédération Interalliée des Officiers de Réserve” (CIOR) -järjestön ensimmäiseen konferenssiin ja viralliseen perustamisen 20. marraskuuta 1948 Brysselissä. Pikku hiljaa järjestöön liittyivät myös Luxemburg (1952), Tanska (1956), Kreikka (1956), Yhdysvallat (1958), Italia (1960), Saksa (1961), Iso-Britannia (1963), Kanada (1964), Norja (1966) ja Espanja (1992).
Fédération Nationale des Associations des Sous-Officiers de Réserve (FNASOR) teki aloitteen vastaavan aliupseerijärjestön perustamisesta nimellä Association Européenne des Sous-Officiers de Réserve (AESOR) 1. kesäkuuta 1963 Toulonin laivastotukikohdassa. Perustamisasiakirjan allekirjoittivat reservin aliupseerien edustajat Belgiasta, Luxemburgista, Saksan liittotasavallasta, Sveitsistä ja Ranskasta.
AESOR muutti nimensä 22. helmikuuta 2013 jäsenmaiden yksimielisellä päätöksellä. Uudeksi nimeksi otettiin Confédération Interalliée des Sous-Officiers de Réserve (CISOR).
CISORin hallitus otti 22. helmikuuta 2014 Nantesissa Alankomaat yksimielisellä päätöksellä järjestön täysivaltaiseksi jäseneksi.
Ennallistaminen

Ennallistaminen on keino nopeuttaa ihmisen muokkaaman ympäristön palauttamista takaisin luonnontilaan tai mahdollisimman lähelle sitä. Tavallisesti tarkoitetaan metsien ja soiden alkuperäisen monimuotoisuuden palauttamista. Myös säännösteltyjä järviä ja ruopattuja jokia voidaan ennallistaa esimerkiksi rakentamalla kivikkoisia koskia uudelleen.  Ennallistamisella pyritään nopeuttamaan luonnon monimuotoisuuden palautumista, jotka ovat luontaisesti hyvin hitaita prosesseja ja samalla pyritään parantamaan suojeltavan alueen  laatua. Ennallistaminen on hyvin kallista toimintaa, jonka vuoksi harkitaan usein myös muita keinoja palautumisen nopeuttamiseksi. 
Kunnostaminen tai kunnostus tarkoittaa ihmisen muuttaman elinympäristön käsittelemistä niin, että se vastaa paremmin sen alkuperäistä muotoa. Kunnostaminen on lievempää toimintaa kuin ennallistaminen.

Metsä

Metsien ennallistaminen tapahtuu poistamalla vieraita puulajeja tai polttamalla metsä, jonka jälkeen se jää pysyvästi luonnontilaan. Aarniometsiä synnytetään suojelemalla metsiä lain nojalla, jolloin metsänhoito päättyy ja lahopuun määrä alkaa lisääntyä. Muita ennallistamiskeinoja ovat elävien puiden vaurioittaminen tai puiden kaataminen ja jättäminen metsään lahoamaan. Metsän vesitaloutta voidaan parantaa tukkimalla ojia. 
Rakenteellista monimuotoisuutta voidaan luoda suppeilla kulotuksilla tai pienillä aukkohakkuilla. 
Kulotuksen lyhyen- ja pitkänaikavälin vaikutukset tunnetaan melko tarkalleen, mutta muiden keinojen tietämys on vielä vähäistä. 
Ennallistaminen on kertaluonteinen toimenpide, jonka jälkeen luonto hoitaa itse monimuotoisuuden jatkuvuuden. Kertaluontoisen ennallistamisen jälkeen metsän palautuminen pieneliöille sopivaksi elinympäristöksi kestää noin kymmenen vuotta. Luontaisen vesitalouden palautumisen jälkeen saattaa kulua useita kymmeniä vuosia paikalle tyypillisen lajiston palautumiseen. Ennallistamisen onnistuminen riippuu siitä, onko toivottuja lajeja riittävän lähellä palautettavaa aluetta.
Ennallistamisena pidetään myös talousmetsien käsittelyssä harjoitettua häiriödynamiikan mukailua.

Suo

Soiden ennallistaminen tapahtuu tukkimalla suo-ojia, jolloin vedenpinta saadaan palautetuksi luonnolliselle tasolle. Tämä johtaa alueelle tyypillisen kasvi- ja eläinlajiston palaamiseen.
Jone Matilainen

Valokuvaajana

Matilainen opiskeli valokuvausta ja graafista suunnittelua Savon Ammatti- ja Aikuisopistossa Varkaudessa ja suoritti Audiovisuaalisen viestinnän tutkinnon keväällä 2011. Hän aloitti oman Jone Matilainen Photography & Design -yrityksensä loppuvuodesta 2011. Yritys toimi alkuun pääosin Leppävirralla ja Varkaudessa, nykyisin Pieksämäen keskustassa sijaitsevasta studiosta käsin. Matilainen työskentelee paljon yritysvalokuvauksen sekä lehtikuvauksen maailmassa, mutta toimii myös edelleen muun muassa muoto- ja hääkuvaajana.
Matilaisen asiakaskuntaan kuuluvat muun muassa Osuuspankki, VR, Moilas Oy, Oma Säästöpankki ja Proxion ja hänen valokuviaan on julkaistu muun muassa Seurassa, Apu-lehdessä, Kamera-Lehdessä ja Suomen Kuvalehdessä. Asiakastöitä hän on tehnyt kattavasti Suomessa, sekä myös Ruotsissa, Espanjassa ja Italiassa.

Muusikkona

Muusikkona Matilainen tunnetaan metalliyhtye Gotham O.Dn rumpalina. Yhtye julkaisi useita virallisia julkaisuja ja keikkaillut Suomen lisäksi muun muassa Baltiassa, Keski-Euroopassa ja Aasiassa. Bändi lopetti toimintansa vuonna 2016. Nykyisin Matilainen soittaa alternative rock- yhtyeessä The Days Infinite.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2020 – naisten 400 m

Aikataulu

1. kierros kilpaillaan 4. elokuuta. Välierät juostaan 5. elokuuta ja loppukilpailu 7. elokuuta. Palkintojenjakotilaisuus on 7. elokuuta.
Lasertulostin

Lasertulostin on laite, jolla voidaan piirtää esimerkiksi tietokoneen ruudulla nähtyä grafiikkaa tai tekstiä paperin pintaan. Laserkirjoittimet muistuttavat rakenteeltaan kopiokonetta.

Toiminta

Kirjoittimessa on valoherkkä sylinteri ja pyörivä rumpu. Nopeasti liikkuva lasersäde piirtää tulostettavan sivun rumpuun ja aiheuttaa rummussa positiivisen sähkövarauksen. Positiivinen sähkövaraus vetää puoleensa negatiivisesti latautuneita värijauhehiukkasia niihin kohtiin, joihin lasersäde on osunut. Tämän jälkeen paperiarkki kiinnittyy rumpuun lämmitettynä, ja värijauhehiukkaset tarttuvat paperille.
Värijauhe koostuu pigmentistä ja muovihiukkasista. Muovi sulaa kuumennettaessa, jolloin värijauhe imeytyy paperin kuituihin.

Historia

Lasertulostimen keksi vuonna 1969 Xeroxilla työskennellyt tutkija Gary Starkweather yhdistäessään laservalon aiemmin käytössä olleeseen elektrofotografiaprosessiin. Starkweatherin keksintöön perustuva lasertulostinprototyyppi tulosti vuonna 1971 jo kahden sivun sekuntivauhdilla.
Ensimmäinen lasertulostin, IBM 3800, tuli kaupallisesti saataville vuonna 1976. Toimistokäyttöön tarkoitetut lasertulostimet ilmestyivät markkinoille vasta vuonna 1981 yhdessä Xerox Star -tietokoneen kanssa. Henkilökohtaisten tietokoneiden yleistyttyä lasertulostimet kehittyivät kompaktimmiksi. Ensimmäinen kirjoituspöydällä käytettäväksi suunniteltu lasertulostin oli HP:n ja Canonin yhteishankkeena toteuttama HP LaserJet vuonna 1984. Pian HP:n jälkeen esimerkiksi Brother, IBM ja Apple toivat markkinoille omat pöytämalliset lasertulostimensa.
Lasertulostimet tarjosivat toimisto- ja sittemmin myös yksityiskäyttöön keinon tulostaa samalle paperille useita eri fontteja nopeasti ja tarkasti. Vastaavia ominaisuuksia ei tuolloin tarjonnut mikään yleisesti saatavilla ollut tulostintyyppi. 1980-luvulla ja sen jälkeen lasertulostinten koko ja hinta ovat pienentyneet olennaisesti.

Terveysriskit

Australiassa tehdyn tutkimuksen mukaan lasertulostimien huoneilmaan päästämät hiukkaset voivat aiheuttaa keuhkoille samankaltaista vahinkoa kuin tupakansavu. Queenslandin teknillisen yliopiston tutkimista laitteista lähes kolmasosa päästi ilmaan terveydelle haitallisia hiukkasia. Ongelmat olivat normaalia pahempia, kun mustekasetti oli uusi tai tulostettiin kuvia, jotka vaativat paljon mustetta.
Leuenbergin konkordia

Leuenbergin konkordia on vuonna 1973 laadittu luterilaisten ja reformoitujen kirkkojen välinen kirkon oppia koskeva sopimus. Sopimuksen ovat allekirjoittaneen lähes kaikki suuret Manner-Euroopan luterilaiset ja reformoidut kirkot.
Konkordian mukaan sen allekirjoittajat ovat päässeet yhteisymmärrykseen evankeliumin sisällöstä. Sopimuksen tekstissä kuvataan yhteisymmärrys vanhurskauttamisopissa, kristologiassa, sanan teologiassa, kasteessa ja ehtoollisessa.
Lisäksi sopimuksessa mainitaan, että osapuolten tunnustuskirjoissaan antamat oppituomiot ehtoollisesta, kristologiasta ja predestinaatiosta eivät enää koske nykyisiä kirkkoja.
Näillä perusteilla syntyy sopimuksen mukaan jäsenkirkkojen välille kirkollinen yhteys. Tämän on käytännössä ymmärretty tarkoittavan alttarin ja saarnatuolin yhteyttä: kirkon hyväksyvät toisessa kirkossa toimitetun kasteen, kirkkojen jäsenet ovat tervetulleita jäsenkirkon ehtoolliselle ja kirkkojen saarnaviran haltijat voivat saarnata toinen toisensa kirkossa.
Pohjoismaiden luterilaiset kirkot, mm. Suomen evankelis-luterilainen kirkko, eivät ole allekirjoittaneet konkordiaa. Sopimus on nähty teologisesti ongelmalliseksi mm. siihen sisältyvän sanan teologiaan perustuvan metodin johdosta.
Jyrsintä

Käsikäyttöiset jyrsimet

Käsiyläjyrsintä nimensä mukaisesti liikutellaan käsin. Sitä kutsutaan myös yläjyrsimeksi.

Polvityyppiset jyrsinkoneet

Taso- ja yleisjyrsintäkoneiden kara on vaakasuora. Perinteisen yleisjyrsinkoneen pöytä on käännettävissä pystyakselin ympäri. Perinteisessa polvityyppisessä jyrsinkoneessa työkappale suorittaa kaikki syöttöliikkeet. Sen rinnalle on kehitetty konetyyppi, jossa poikittaisliikkeen suorittaa rungon päällä olevilla johteilla oleva karalaatikko. Jos karapää on kiertyy niin, että se saadaan sekä pysty- että vaakasuoraksi, kutsutaan tätäkin konetyyppiä yleisjyrsinkoneeksi. Siinä pöytä ei ole kääntyvä. Kun karan tai pöydän käännettävyyttä on lisätty edellä mainitusta, kyseessä on työkalujyrsinkone. Polvityyppisen jyrsinkoneen paras ominaisuus on sen käytettävyys käsikäyttöisenä. Automatisoitavaksi se soveltuu huonommin kuin muut konetyypit.
Kaiverruskoneet ovat kevytrakenteisia polvityyppisiä jyrsinkoneita. Kara on kiinnitetty pantografivivustoon. Mallikappaleen muoto kopioidaan käsisyötön avulla työstettävään kappaleeseen ilman servomekanismeja.

Runkotyyppiset jyrsinkoneet

Runkotyyppisen jyrsinkoneen pöydän korkeutta ei voi säätää. Tästä syystä niitä on pidetty aiemmin vähemmän käteväkäyttöisinä kuin polvityyppisiä jyrsinkoneita. Runkotyyppisen jyrsinkoneen pöytä on tukeva ja säilyttää hyvin tarkkuutensa. Tämän vuoksi numeeriset jyrsinkoneet sekä työkalu- ja työkappalevaihtajalla varustetut kehitelmät, koneistuskeskukset ja valmistusjärjestelmien koneet ovat usein runkotyyppisiä. 
Jos runkotyyppisen jyrsinkoneen pöytä on kohtalaisen pitkä, sitä kutsutaan yleisesti pitkäjyrsinkoneeksi. Rajana sille onko kyseessä runkotyyppinen- vai pitkäjyrsinkone pidetään sitä, onko kyseessä monipuolinen työstö (runkotyyppinen) vai pelkän pitkittäisliikkeen käyttö jyrsintäsyöttöliikkeenä (pitkäjyrsinkone).
Suuri runkotyyppinen jyrsinkone voi olla rakenteeltaan myös sellainen, että kappale ei liiku lainkaan työstön aikana, vaan pitkittäisliikkeen suorittaa  portaali. Edut ovat tukeva pöytä (lattia), helppo kappaleen vaihto toista lastuttaessa ja pieni tilan tarve.
Karisoprodoli

Historia

1. kesäkuuta 1959 useat farmakologit kokoontuivat Wayne Staten yliopistossa, Michiganissa keskustelemaan uudesta lääkkeestä. Lääke jolla alun perin luultiin olevan antiseptisiä vaikutuksia, huomattiin olevan keskushermostoon vaikuttavia ja lihaksia rentouttavia vaikutuksia. Lääkkeen löysi tohtori Frank M. Berger Wallacen laboratoriossa, ja se nimettiin karisoprodoliksi.
Karisoprodoli löydettiin meprobamaattia tutkittaessa, ja sen toivottiin olevan meprobamaattia parempi lihasrelaksantti, vähemmän väärinkäytettävä, ja meprobamaattia pienemmän yliannostusriksin omaava aine.

Käyttö

Marraskuussa 2007 karisoprodolia sisältävä Somadril Comp vedettiin markkinoilta Ruotsissa. Lääkkeen todettiin olevan väärinkäytettävä, ja liikaa haitallisia sivuvaikutuksia omaava. Toukokuussa 2008 Somadril Comp vedettiin markkinoilta myös Norjassa. Samaten lääke on vedetty Suomessa pois markkinoilta.
Lihasrelaksantteja tarvittaessa suositellaan käytettäväksi muita, vähemmän haitallisia lääkkeitä tai bentsodiatsepiineja.
Karisoprodolia suositellaan käytettäväksi kuurimuotoisesti kahden tai maksimissaan kolmen viikon ajan. Lääke ei ole tarkoitettu pitkäaikaiseen käyttöön.
Laukaslampi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 31 hehtaaria, se on 1,2 kilometriä pitkä ja 600 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 3,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Kivijärven alueeseen (14.192) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 75,2 metriä mpy.
Joni Harjula

Urheilu-ura

Harjula aloitti pääsarjauransa vuonna 2001 KTP:ssä. Seuran paidassa hän voitti vuonna 2004 Suomen cupin ja SM-pronssia. Kaudeksi 2005–2006 Harjula siirtyi Tampereen Pyrintöön. Harjula ehti jo harkita uransa lopettamista kesällä 2009 voitettuaan Pyrinnössä SM-pronssia ja cup-hopeaa, mutta teki Pyrinnön kanssa jatkosopimuksen. Kausilla 2009–2010 ja 2010–2011 Harjula ja Pyrintö voittivat Suomen mestaruuden. Kaudella 2011-2012 Harjula pelasi maaliskuuhun asti seuran II-joukkueessa I-divisioonassa, jossa hän oli sarjatason paras suomalainen pisteidentekijä 18,6 pisteen ottelukohtaisella keskiarvolla. Maaliskuussa hän palasi Pyrinnön edustusjoukkueeseen. Kauden 2012–2013 päätteksi Harjula valittiin Divari A:n vuoden pelaajaksi.
Syksyllä 2013 Harjula teki pelaajasopimuksen I-divisioona A:ssa pelaavan BC Nokian kanssa.
Harjula päätti kilpauransa BC Nokian paidassa keväällä 2017.
Harjula työskentelee liikunnanohjaajana Varalan urheiluopistolla.
Andrea Riseborough

Andrea Riseborough (s. 20. marraskuuta 1981 Newcastle, Englanti) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten rooleistaan elokuvissa The Death of Stalin (2017), Battle of the Sexes (2017), Birdman (2014), Oblivion (2013), Welcome to the Punch (2013), Disconnect (2013), Shadow Dancer (2012), W.E, (2011) Brighton Rock (2010), Made in Dagenham (2010), Ole luonani aina (2010), Happy-Go-Lucky (2008) ja Venus (2006) sekä televisiosarjoissa Koomikon kuolema, Bloodline, Syyttäjän todistaja ja Black Mirror.
Eero Vottonen

Eero Vottonen (s. 17. joulukuuta 1983 Tampere) on suomalainen keittiömestari. Hän voitti suomalaisen Vuoden kokki -kilpailun vuonna 2012 ja edusti Suomea kansainvälisessä Bocuse d’Or -kokkikilpailussa vuosina 2016–2017 sijoittuen kuudennelle sijalle. Hän voitti kultaa Maailman keittiömestariliiton Global Chef Challenge -kilpailussa vuonna 2016. Suomalaiset kokit ja keittiömestarit valitsivat hänet vuoden 2017 Kokkien kokiksi. Hän kuuluu Suomen kokkimaajoukkueeseen.
Loppuvuodesta 2017 hän toimii Hans Välimäen johtaman helsinkiläisen  ravintola Palacen keittiömestarina.
Hän on työskennellyt aiemmin esimerkiksi ravintola La Cocinassa, Lasipalatsissa, Michelin-palkituissa ravintoloissa Chez Dominique, Luomo, G.W. Sundmans ja Olo. Hän on osallistunut lentoyhtiö Finnairin liikemiesluokan vuoden 2017 ruokalistan suunnitteluun ja yhdessä HKScanin kanssa kehittänyt oman myyntiin päätyneen makkaran.
Ennen omaa edustustaan Vottonen valmensi Suomen vuosien 2013–2015 Bocuse d’Or –edustaja Matti Jämséniä.
Aino Luostarinen

Aino Lempi Maria Luostarinen, ent. Östring myöhemmin Aarnio (2. kesäkuuta 1889 Savonranta – 3. heinäkuuta 1953 Kerimäki) oli suomalainen maatalon emäntä ja maalaisliiton kansanedustaja.
Luostarisen vanhemmat olivat maanviljelijä Abraham Östring ja Amalia Hynninen. Hän kävi tyttökoulun 1906 ja suoritti 1910 opettajakurssin Helsingin suomalaisessa jatko-opistossa sekä seminaarikurssin 1911.
Luostarinen oli maatalon emäntänä Kerimäellä vuodesta 1911 alkaen. Hän toimi myös Kerimäen Makkolan osuuskassan kirjanpitäjänä.
Luostarinen oli maalaisliiton kansanedustajana 1927–1930 ja 1936–1953 edustaen Mikkelin läänin vaalipiiriä. Hän oli myös Yleisradion hallintoneuvoston jäsenenä. Luostarinen kuoli kesken edustajakautensa heinäkuun alussa 1953 ja hänen tilalleen eduskuntaan tuli maalaisliiton Onni Mannila. Luostarinen oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1950 presidentinvaaleissa ja toimi Kerimäen kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Hän oli maalaisliiton keskushallituksen jäsen ja maalaisliiton naisten puheenjohtaja.
Aino Luostarinen oli naimisissa vuodesta 1911 kansanedustaja Alpo Luostarisen kanssa. Maisema-arkkitehti, apulaisprofessori Katri Luostarinen oli heidän tyttärensä.
Yksin kotona 2 – Eksynyt New Yorkissa

Tarina

McCallisterin suku on jälleen lähdössä jouluksi matkoille, tällä kertaa Floridaan. Buzz pilaa Kevinin soolon koulun joulujuhlassa ja Kevin läimäyttää häntä samalla kaataen koko muun kuoron.
Herra ja rouva McCallister heräävät aamulla, ja tajuavat nukkuneensa pommiin. Lentokentän ihmisvilinässä Kevin eksyy perheestään ja päätyy New Yorkiin matkalla olevaan koneeseen. Perillä Kevin huomaa erehdyksensä. Hänellä on mukanaan isänsä luottokortti, jolla hän majoittautuu Plaza Hoteliin. Kevinin isä huomaa korttinsa kadonneen ja ilmoittaa sen varastetuksi. Hotellin henkilökunta saa tämän selville ja näin Kevin syyllistyy varkauteen käytettyään korttia.
Roistot Harry ja Marv ovat sattumalta myös saapuneet kaupunkiin ja yrittävät päästä Kevinistä eroon. Harry ja Marv aikovat murtautua lelukauppaan, mutta kun Kevin kuulee tämän, hän päättää pysäyttää roistot. Samalla Kevin tutustuu salaperäiseen naiseen, jolla on ystävinä kymmenittäin kyyhkysiä.

Tuotto

Elokuvan tuotto oli ensi-iltaviikonloppuna 31,1 miljoonaa dollaria. Sitä esitettiin 2 222 eri teatterissa ja se tuotti keskimäärin 14 008 dollaria teatteria kohti. Vaikka alku vaikutti paremmalta kuin Yksin kotona -elokuvassa, lopullinen tuotto jäi pienemmäksi. Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti 358 991 681 dollaria.

Video- ja DVD-julkaisu

Elokuvan VHS-versio julkaistiin 28. heinäkuuta 1993.
DVD-versio julkaistiin 5. lokakuuta 1999 ja Blu-ray 6. lokakuuta 2009. Kummatkin niistä julkaistiin ilman lisäominaisuuksia.
Elohim

Elohim (hepr. ‏אלהים‎) on hepreankielisessä Vanhassa testamentissa (Tanakissa) käytetty Jumalaa tarkoittava sana. Sana on monikko sanasta eloah (אלוה), "jumala". Monikkomuoto käytettynä yksikössä olevien verbien kanssa on hepreassa käytetty tapa kuvata (pluralis excellentiae) suuruutta ja kunnioitusta.
Muita heprealaisten jumalasta käytettyjä nimiä ovat Jahve, ”Hän Joka On”, sekä Adonai, Herra. "Elohim" on kuitenkin appellatiivi eikä erisnimi. Koska heprea ja arabia ovat molemmat seemiläisiä kieliä ja sukulaiskieliä, sanan yksikkömuoto eloah on kielellisesti samaa alkuperää kuin arabian ilah, joka määräisen artikkelin kanssa on kehittynyt muodoksi Allah eli Jumala.
Pronssi- ja rautakauden seemiläisissä kulttuureissa on palvottu muiden jumalten ohella luojajumalaa nimeltä Ēl. On arveltu, että Elohim tarkoittaisi Ēliä.
Ensimmäinen Mooseksen kirja (Genesis) alkaa sanoilla Bereshit bara Elohim... eli Alussa Jumalat loi. Koska "elohim" on kollektiivimuoto, se on kristillisessä perinteessä tavallisesti tulkittu Pyhäksi Kolminaisuudeksi (kaikki yhdessä) tai modernissa akateemisessa tutkimuksessa monijumalisuuden ilmentymäksi. On oletettu, että  heprealaiset olisivat olleet henoteisteja, eli tunnustaneet monien jumalten olemassaolon, mutta valinneet niistä yhden omakseen ja palvoneet häntä.

Elohisti

Vanhassa testamentissa on kaksi rinnakkaista ja vain vähän toisistaan eroavaa kerrostumaa samoista kertomuksista, joissa toisessa Jumalaa kutsutaan aina nimellä Elohim (aina Moosekseen asti) ja toisessa aina nimellä Jahve. Elohim-kertomusten kirjoittajan (ns. elohistin) on arveltu olleen kotoisin pohjoisen Israelin kuningaskunnasta, kun taas jahvisti olisi ollut eteläisestä Juudasta. Joidenkin tutkijoiden mukaan kyseessä oli sama jumala, mutta eräät kulttuuriantropologit ovat arvelleet, että Juudan Jahve olisi ollut eri jumala, jonka leviitit toivat mukanaan Egyptistä, ja vasta myöhemmin Babylonian pakkosiirtolaisuuden aikana juutalaisuus olisi lopullisesti kiteytynyt yksijumalaiseksi ja Elohim ja Jahve ymmärretty samaksi jumalaksi.
Elsa Saisio

Elsa Helena Saisio (s. 19. heinäkuuta 1981 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän oli kiinnitettynä Lahden kaupunginteatteriin 2009–2014 ja on sittemmin toiminut freelancer-näyttelijänä.

Elämä ja ura

Saisio valmistui ylioppilaaksi Kallion ilmaisutaidon lukiosta vuonna 1999 ja opiskeli näyttelijäntyötä Teatterikorkeakoulussa 1999–2003. Saisio valmistui teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2004. Hänen lopputyönsä julkaistiin kirjana nimellä Katseen alaiset. Kirjassa haastatellaan Suomen eturivin naisnäyttelijöitä (muun muassa Seela Sellaa, Ritva Valkamaa ja Laura Malmivaaraa) heidän suhteestaan näyttelemiseen, yleisöön ja katseen kohteena olemiseen sekä peilataan näyttelijäntyön ja etenkin naisnäyttelijöiden aseman ja työn muutosta Suomessa viimeisten vuosikymmenten aikana.
Teatterissa Saisio on nähty muiden muassa Kansallisteatterin Romeossa ja Juliassa (2002) Julian roolissa, Teatteri Jurkan Hamletissa (2004) Ofeliana, pedofiliaa käsittelevässä Blackbird-näytelmässä (2006) Unan roolissa, Leea Klemolan Kohti kylmempää -näytelmässä (2006) Touretten syndroomasta oireilevan neanderthal-teinin roolissa, Mikko Roihan ohjauksessa Villisorsa (2011) Hedvigin roolissa ja Hilkka-Liisa Iivanaisen ohjauksessa Kissa kuumalla katolla (2013) Maggien roolissa. Saisiolla on ollut myös musikaalirooleja, kuten Sally Bowles Tampereen Teatterin Cabaret’ssa (2008), Edith Piaf Lahden kaupunginteatterin Edith Piafissa (2009), Nancy Oliver! -musikaalissa (2009), Sheila Hair-musikaalissa (2012) ja Velma Kelly Chicagossa (2014).
Saisio on tehnyt myös elokuvarooleja ja näytellyt televisiosarjoissa. Hänen merkittävimmät roolinsa ovat olleet elokuvissa Tulennielijä (1998), Pelon maantiede (2000) ja Pahat pojat (2003). Mainittavimpiin televisiotöihin kuulunee prostituoidun Tinan rooli Tove Idströmin käsikirjoittamassa sarjassa Jumalan kaikki oikut (2006) ja kenkäsuunnittelija Veran rooli Pirkko Saision käsikirjoittamassa televisiosarjassa Tehdas (2012–2014). 
Saisio näyttelee naispääosaa Kaikki oikein -elokuvassa, joka sai ensi-iltansa alkuvuodesta 2018.
Saisio näyttelee naispääosaa Nelosen televisiosarjassa Kummeli esittää: Kontio & Parmas 2018 Auni Parmaksen roolissa.

Yksityiselämä

Elsa Saision vanhemmat ovat näyttelijä-kirjailija Pirkko Saisio ja näyttelijä Harri Hyttinen. Lisäksi hänen perheeseensä kuuluu Pirkko Saision puoliso Pirjo Honkasalo.
Saision puoliso on näyttelijä Timo Välisaari. Heidän esikoisensa syntyi vuonna 2010.