Robert Louis Stevenson

Elämä

Robert Louis Stevensonin isä oli menestyvä insinööri Thomas Stevenson ja äiti oli skotlantilaisen papin tytär Margaret Isabella Balfour. Molemmat vanhemmat olivat hyvin uskonnollisia kalvinisteja. Robert luopui vanhempiensa uskonnosta yliopistovuosinaan, mutta lapsena saatu opetus vaikutti häneen vielä aikuisenakin.
Vaikka Stevenson sairasti lapsena tuberkuloosia, hän eli silti täyttä elämää. Vuonna 1867 hän aloitti tekniikan opinnot Edinburghin yliopistossa ja suunnitteli kehuttuja majakkojen malleja. 18-vuotiaana Stevenson jätti Balfour-nimen pois ja muutti toisen etunimensä Lewisistä Louisiksi, tosin alkuperäinen ääntämys säilyi. Stevenson vaihtoi opiskelualaa huonon terveyden vuoksi ja ryhtyi lukemaan lakia mutta ei koskaan toiminut lakimiehenä. Sen sijaan hän alkoi kirjoittaa tarinoita lehtiin.
Terveyttä hoitaakseen Stevenson matkusteli Manner-Euroopassa ja Skotlannin ylängöillä. Ranskassa hän tapasi Fanny Vandegrift Osbournen, naimisissa olevan naisen ja kahden lapsen äidin, johon hän rakastui, vaikka tämä oli kymmenen vuotta häntä vanhempi. Vuonna 1879 Stevenson lähti merimatkalle Atlantin yli ja saapui New Yorkiin sairaana ja lähes rahattomana. Silti hän matkusti vielä junalla Kaliforniaan, jossa tapasi rakastettunsa. Nainen otti avioeron ensimmäisestä aviomiehestään, ja hän ja Stevenson menivät naimisiin San Franciscossa 19. toukokuuta 1880.
Perhe matkusteli ja saapui Britanniaan elokuussa 1880. Seuraavana vuonna Stevenson julkaisi kuuluisan teoksensa Treasure Island (suom. Aarresaari), joka ilmestyi ensiksi jatkokertomuksena Young Folks -lehdessä. Se ja useat muut 1880-luvulla julkaistut romaanit – mukaan lukien kuuluisa ja menestynyt teos The Strange Case of Dr Jekyll and Mr Hyde (1886) (suom. Tohtori Jekyll ja Mr. Hyde) – tuottivat Stevensonille paljon mainetta. Niissä oli runsaasti seikkailua, rakkautta ja kauhua, ja lisäksi ne olivat psykologisesti syvällisiä, jopa siinä määrin, että niiden suosio on jatkunut pitkään Stevensonin kuoleman jälkeenkin.
1880-luvun loppupuolella Stevenson asui perheineen Tyynenmeren Samoalla plantaasilla. Heillä oli lähes 20 palvelijaa, ja Stevensonia pidettiin johtajana, jolla oli oma kutsumanimi tusitala, ’tarinankertoja’. Stevensonin terveys koheni Samoan ilmastossa, ja hän jatkoi kirjoittamista.
Stevenson teki useita matkoja Havaijin kuningaskuntaan, ja hänestä tuli kuningas David Kalakauan hyvä ystävä. Kalakauan kanssa Stevenson vietti paljon aikaa. Stevensonista tuli myös skottilaista sukua olevan kuninkaan sisarentyttären prinsessa Victoria Kaiulanin hyvä ystävä. Stevensonin ja prinsessa Kaiulanin traagisten kuolemien jälkeen historioitsijat ovat pohtineet heidän suhteensa todellista luonnetta, sitä, oliko heillä romanttisia tunteita toisiaan kohtaan. Ikäeron vuoksi tarinoita on usein epäilty.
Vuonna 1888 Stevenson matkusti Molokain saarelle vain joitakin viikkoja ennen lähetyssaarnaaja isä Damienin kuolemaa. Hän vietti kaksitoista päivää lähetyssaarnaajan asunnossa Bishop Homessa Kalawaossa. Stevenson opetti paikallisia tyttöjä pelaamaan krokettia. Kun kongregationalistiset ja presbyteeriset papit alkoivat panetella isä Damienia tämän katolilaisuuden vuoksi, Stevenson kirjoitti lähetyssaarnaajan elämän ja työn puolustamiseksi yhden kuuluisimmista esseistään.
Stevenson kuoli aivoverenvuotoon vuonna 1894 kotonaan Vailimassa Samoalla 44-vuotiaana, kesken aktiivista luomiskauttaan. Hänet haudattiin oman toivomuksensa mukaan Samoalle, jonne hänen vaimonsakin tuhkat kuljetettiin tämän kuoltua vuonna 1914.