Katja Kallio

Katja Elina Kallio (s. 17. syyskuuta 1968 Turku) on suomalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut viisi romaania sekä lyhytproosakirjan Tyypit (2004), lastenkirjan Bibi muuttaa Suomeen (2005) ja omista elokuvamuistoistaan kertovan kirjan Elokuvamuisti (2007). Kallion esikoisromaani Kuutamolla julkaistiin vuonna 2000. Kahdesta Kallion romaanista on tehty elokuvat: Kuutamolla (2002) ja Sooloilua (2007).
Kallio valmistui ylioppilaaksi Turun Klassikon lukiosta vuonna 1987. Hän on opiskellut italian ja espanjan kieltä ja kirjallisuutta sekä yleistä kirjallisuustiedettä Turun yliopistossa. Kallio on suomentanut kaunokirjallisuutta espanjasta ja englannista. Hän on työskennellyt muun muassa Liken kustannustoimittajana ja tiedottajana sekä Suomen Kuvalehden TV-maailman kolumnistina. Vuodesta 2007 hän on toiminut Image-lehden elokuvakolumnistina.
Kallio asuu Helsingissä ja on naimisissa musiikkialan vaikuttajan Asko Kallosen kanssa. Heillä on tyttäret Elsa ja Ester.

Teemat

Kallion tuotannon keskeisiä teemoja ovat ulkopuolisuus, läheisyyden ja etäisyyden ristiveto ihmisen elämässä, intohimon merkitys ihmisten välisen seinän rikkovana voimana sekä yhteentörmäykset ja yhteen liittymiset. Särkynyt tai särkyvä perhe sekä pyrkimykset luoda sen tilalle uusi ovat myös toistuneet hänen kaikissa teoksissaan.
Välimatka ja yhteys ovat tärkeä teema myös Italo Calvinon varhaisissa teoksissa, jotka ovat olleet Kalliolle merkittäviä. Pidättyväisyys ja hillittömyys vuorottelevat Kallion romaanien henkilöhahmoissa. Intohimo muodostuu usein ainoaksi tavaksi päästä erillisyyden tunteestaan. Tunne todellisesta yhteydestä toiseen ihmiseen saa rikkomaan säädyllisyyden rajat ja käyttäytymään epäsovinnaisesti ja vastoin moraalisääntöjä. Hänen teoksissaan nähdään ”subliimeja sekoamisen hetkiä”, ja Kallio on sanonut nauttivansa arastelemattomasta perhedraamasta ja ihailevansa suuresti näytelmäkirjailija Tennessee Williamsia sekä Eugene O’Neilliä.
1900-luvun alkupuolen Hankoon sijoittuva Säkenöivät hetket (2013) on Kallion ensimmäinen historialliseen ajankohtaan ja muualle kuin Helsinkiin sijoittuva romaani. Kerrontatapa ei ole eeppinen, vaan keskittyy henkilöiden elämän intensiivisimpiin hetkiin. Koska romaanissa keskitytään henkilöiden sisäiseen maailmaan sen käsittelytapa on ennemmin psykologinen kuin historiallinen. Sitä on luonnehdittu historialliseksi identiteettiromaaniksi. Historia näyttäytyy siinä ajoittain heräävänä petona, joka näyttää ihmiselle kuka heidän elämässään todella määrää. Enimmäkseen henkilöiden arkielämään, ei historiallisiin käännekohtiin keskittyvä teos edustaa mikrohistoriallista kerrontatapaa. Kallio itse sanoo tavoittelevansa kirjallisuuden keinoin ihmiselämän hetkiä, jotka ovat merkitykseltään valtavia mutta niin ohikiitäviä, ettei niistä saa otetta, ja koettavansa sanoittaa näkymätöntä näkyväksi.

Vaikutteet

Kallio on maininnut keskeiseksi kirjalliseksi vaikuttajakseen kanadalaisnovellisti Alice Munron. Myös Sirpa Kähkösen, Kjell Westön ja Anita Brooknerin tuotanto ovat hänelle tärkeitä. Kallio pitää myös klassisesta brittikirjallisuudesta, kuten E. M. Forsterista, George Eliotista sekä amerikkalaisesta, Englannissa viihtyneestä Henry Jamesista.
Lapsena Kallio rakasti Mary Marckia, ja on sanonut olevansa ”Woody Allenin ja nuoren Pedro Almodóvarin kasvattama”. Kallion alkupään tuotannossa oli komediallista hillittömyyttä. Hillittömyys on myöhemmin tasaantunut, ja tilalle on tullut kielen aistivoimaisuus ja kerronnan tarkkuus. Myös huumori on muuttunut vaivihkaisemmaksi.

Elokuvakäsikirjoitukset

Kallio kirjoitti yhdessä ohjaaja Aku Louhimiehen kanssa käsikirjoituksen Kuutamolla-elokuvaan. Hän käsikirjoitti Sooloilua-elokuvan ja oli käsikirjoituksellaan Jussi-ehdokas. Kallio kirjoitti käsikirjoituksen myös Neil Hardwickin ohjaamaan, Topeliuksen Adalminan helmi -satuun perustuvan elokuvan Jos rakastat (2010).