google/wiki40b huggingface dataset:
Uhka

Uhalla tarkoitetaan vaaraa tai riskiä, joka uhkaa ihmistä tai hänen omaisuuttaan. Hasardimaantiede tutkii ihmisen ja hänen toimiensa taloudellisia uhkia alueellisesti. 
Voidaan olettaa, että hasardi on ihmisen tietoinen riskinotto: ihminen toiminnallaan ottaa riskejä, joissa on luonnostaan epävakaat olosuhteet, mutta myös (taloudellisia) etuja. Kullakin alueella on riskin vastapainona vaihteleva määrä ihmisen elinmahdollisuuksia parantavia luonnonedellytyksiä ja luonnonvaroja.
Tiilikkajärven kansallispuisto

Tiilikkajärvi

Tiilikka on noin 400 hehtaarin kokoinen sokkeloinen keskeltä harjuniemien kahteen osaan jakama, karu hiekkarantainen järvi. Vaaleita hiekkarantoja esiintyy joka puolella järveä. Järven vesikasvillisuus on niukka karun suoperäisen veden takia.

Harjuniemet

Harjuniemet hallitsevat Tiilikkajärven maisemia. Ne ovat matalahkoja. Yksi harjanteista jakaa Tiilikkajärven kahtia. Rannat ovat monin paikoin hiekkarantaisia. Tunnetuin hiekkaranta on järven eteläosan Venäjänhiekka, jota kutsutaankin alueen helmeksi.

Metsät

Metsiä on suovaltaisesta kansallispuistosta alle kolmannes. Metsät ovat enimmäkseen karuja mäntyä kasvavia kangasmetsiä. Monin paikoin soiden reunamilla näkyy hopeisia keloja.

Suot

Tiilikkajärven kansallispuisto on ainutlaatuinen näyte laajemmista, ojittamattomista, alkuperäisistä soista. Runsas kaksi kolmasosaa puistosta on suota. Tiilikan suot ovat enimmäkseen pohjoisia puuttomia, laajoja aapasoita. Tupasvilla elävöittää valkoisilla tupsuillaan avosoita. Suot kasvattavat myös arvokkaan lakkasadon. Soiden laitamilla on paljon harmaita keloja. Avosoiden laitamat ovat rahkaisia, isovarpuisia rämeitä. Suurimmat suot ovat Hietasuo, Honkasuo, Alussuo ja Sarvisuo.

Tiilikanautio

Tiilikanaution torppa on maineikkaan Suomen sodan sissipäällikön Olli Tiaisen syntymätorppa. Torppa on ollut Tiaisen suvun asuinkäytössä nähtävästi jo isonvihan ajoista 1700-luvun alulta saakka. Torpan rakennukset on entisöity. Pihapiirissä on merkkejä järvimalmin käsittelystä. Tiilikkajärvi onkin ollut Rautavaaran parhaita malmijärviä. Tiilikanaution lähellä järven rannassa on vuonna 1595 solmitun Täyssinän rauhan rajakivi.

Uiton kämppä

Tukinuitto alueella alkoi 1870-luvulla. Sammakkojärven eteläpäähän rakennettiin pato eli tammi. Uiton kämppä rakennettiin vuonna 1946 Itkonjoen suuhun lähelle Tiilikkajärveä. Se toimii nykyään vuokrakämppänä.

Retkeilyreitti ja palvelut

Kansallispuistossa on 20 kilometriä retkeilypolkuja ja runsaasti pitkospuita. Sammakkotammen opastuspaikalta Rautavaara–Valtimo-tieltä lähtee retkeilyreitti puistoon. Lyhyemmän Uiton kieron (7 km) lisäksi voi jatkaa pidemmälle Tiilikanautioon, Pohjoisniemeen tai Venäjänhiekalle. Sammakkotammilta pääsee myös 19 kilometriä pitkää polkua Metsäkartanon retkeilykeskukseen, matkalla on lisäksi Pumpulikirkon nähtävyys.
Alueelle on rakennettu  muun muassa siltoja, telttailu- ja nuotiopaikkoja. Tiilikanautiossa voi tutustua entisöityyn torppaan. Pohjoisniemen keskivaiheilla Kosevassa on pieni avoinna oleva kämppä. Uiton tilava vuokrakämppä on Tiilikkajärven laskukohdalla. Uiton kämpällä on myös laituri ja nuotiopaikka. Alue on oivallinen kohde paitsi patikointiin, myös melontaan ja kanoottiretkeilyyn.

Eläimistö

Pohjoiset lintulajit järripeippo ja pohjansirkku ovat alueen metsissä yleisiä. Soiden yleisin lintulaji on keltavästäräkki. Pikkukuovi pesii myös soilla. Karussa Tiilikkajärvessä viihtyy kuikka ja hiekkarannoilla pikkutylli. Alueen muuta lajistoa edustavat muun muassa selkälokki, metso, riekko, metsähanhi, kapustarinta ja kuukkeli. Taviokuurna pesi alueella kesällä 1993. Kanadanmajava asustaa alueen joissa.
Paul Weissenberg

Paul Weissenberg on saksalainen EU-virkamies, joka 1. helmikuuta alkaen toimii DG Enterprise and Industryn varapääjohtajana.
Paul Weissenberg opiskeli juristiksi Würzburgin ja Freiburgin yliopistoissa. Hän suoritti jatko-opintoja Eurooppa-laissa Sveitsissa ja väittelu Geneven yliopistossa. Hän siirtyi Euroopan komissioon vuonna 1989 Martin Bangemannin, joka oli Euroopan komission varapääjohtaja, kabinetissa. Vuodet 2000-2005 hän oli Single Market-direktoraatin johtaja, jossa toimi mm. lääke- ja autoteollisuuden kanssa. Hän oli Euroopan lääkeviraston (EMEA) hallituksen jäsen. Tammikuusta 2005 alkaen hän on johtanut "Aerospace, GMES, Security and Defense"-direktoraattia DG ENT-pääosastolla.
Mors Kochanski

Mors Kochanski (s.  1940) on kanadalainen eränkävijä ja selviytymistaitojen opettaja. Maineeltaan hän on alallaan yksi maailman parhaista. Hän on kirjoittanut selviytymis aiheisia tietokirjoja.
Hänen kerrotaan sanoneen ”mitä enemmän tiedät, sitä vähemmän kannat”.
El Dorado (elokuva)

Juoni

Cole Thornton (Wayne) saapuu El Dorado -nimiseen pieneen kylään. Siellä hän tapaa vanhan tuttavansa J. P. Harrahin (Mitchum). Paikallinen pomo Bart Jason pyytää Colea ”vuokrapyssyksi”, mutta Cole kieltäytyy. Paluumatkalla Jasonin luota hän ampuu vahingossa erästä MacDonaldin poikaa ja vie pojan kotitilalleen. Sitten MacDonaldin tytär ampuu Colea. Cole jää henkiin, mutta luoti jää selkään. Tämän jälkeen Cole lähtee El Doradosta. 
Kun hän palaa puolen vuoden päästä, hänellä on Mississippi-niminen nuori mies (James Caan) mukanaan. Mississippi heittää veistä äärimmäisen taitavasti, mutta on ampujana täysin toivoton; J. P. on alkoholisoitunut. He saavat kuitenkin seriffin kuntoon ja lähtevät hakemaan MacDonaldin toisen pojan ampujaa. Selkkauksessa J. P. saa luodin jalkaansa. Samalla he pidättävät Jasonin ja laittavat hänet putkaan odottamaan liittovaltion seriffiä. Cole jää vangiksi, ja hänet vaihdetaan Jasoniin. Myöhemmin MacDonaldin kolmas poika joutuu vangiksi, ja MacDonaldin on vaihdettava hänet vesioikeuksiinsa. He onnistuvat kuitenkin saamaan Saul MacDonaldin takaisin, ja Cole ottaa mittaa McLeodista ja voittaa hänet.

Arviot

Wayne ja Mitchum kannattelevat elokuvaa roolityöllään, arvioi P. A. Tv-viikossa. Hän pitää elokuvaa tyypillisenä hawksilaisena sekoituksena.
Pyhäjoki (Perniö)

Pyhäjoki on maarekisterikylä Salon kaupungin Perniössä. Kylä muodostuu nykyään Pyhänjoen tilasta ja sen maista, mutta alueella on ollut aikoinaan selkeää kylärakennetta. Varhaiskeskiajalla alueella sijaitsi Pyhäjoen kuninkaankartano (ruots. Helgå kungsgård), joka muodosti laajan läänityksen.
Pyhäjoki sijaitsee Perniönjoen pohjoisrannalla lähellä paikkaa, jossa Perniönjoki ja Kiskonjoki yhdistysvät. Pyhäjoen kartano lienee perustettu 1200-luvulla. Kylän asutuksen arvellaan olevan samalta ajalta. Varhaisin maininta Pyhäjoesta on vuodelta 1347. Kartano päätyi kruunun omistukseen ja eri vaiheiden kautta se lahjoitettiin 1400-luvulla kirkolle luostarin perustamista varten. Alueen ei kuitenkaan katsottu sopivan luostarin paikaksi ja se rakennettiin myöhemmin Naantaliin. Kustaa Vaasa palautti Pyhäjoen takaisin kruunulle ja perusti sen alueelle Näsen kartanon.
Tulitaviokuurna

Levinneisyys

Tulitaviokuurnia elää Aasiassa. Lajia tavataan Bhutanissa, Kiinassa, Laosissa, Myanmarissa, Nepalissa, Thaimaassa ja Vietnamissa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi, mutta sen kokonaispopulaatiota ei ole arvioitu.
Damsels in Distress

Juoni

Huoliteltua asiatyyliä puhuva Violet (Gerwig) ja hänen apurinsa Rose ja Heather ovat omistautuneet Seven Oaks Collegessa opiskelijatovereidensa kaikinpuoliseen sivistämiseen ja auttamiseen erikoisin keinoin. He vetävät koulun itsemurhanehkäisykeskusta ja tarjoavat terapiana monipuolisia tanssiharjoitteita. He seurustelevat vain itseään sivistymättömämpien nuorukaisten kanssa näitä kehittääkseen. Ryhmän uusin jäsen Lily (Tipton) on koulutettava pukeutumaan kunnolla ja välttämään tietynlaisia poikaystäviä, veljeskuntayhdistysten kaljankittaajat on ohjattava deodorantin ja kirjojen pariin ja vielä pitäisi kehittää uusi kansainvälinen tanssitrendi, koska sellaiset ”ylevöittävät elämänlaatua ja tuovat yhteen miljoonia ihmisiä nauttimaan Luojan suomista lahjoistaan”.

Vastaanotto

Chicago Sun-Timesin Roger Ebert arvostaa Stillmanin omintakeista dialogia ja rinnastaa sitä P. G. Wodehousen tyyliin. The New York Timesin A. O. Scott sanoo Stillmanin rakentaneen elokuvillaan oman maailmansa samalla tavoin kuin tämän elokuvan tyttötrio. Useimmat arvostelijat kehuvat Greta Gerwigin persoonallista roolisuoritusta ryhmänsä aikuismaisen eksentrisenä johtajana. Gerwig palkittiin roolistaan Dublinin kansainvälisillä elokuvajuhlilla.
Salon Mannerheim-ristin ritarit

Salon Mannerheim-ristin ritarit on muistomerkki, joka sijaitsee Salossa Sibeliuspuistossa. Muistomerkki on Hajalasta löytynyt luonnonkivi, johon on laitettu pronssinen laatta ja laattaan on laitettu kolmen salolaisen Mannerheim-ristin saajan eli Hans Olof von Essenin, Eino Laisin ja Urho Lehtovaaran nimet. Muistomerkki on paljastettu 7. kesäkuuta 2014 ja paljastuspuheen piti Tasavallan Presidentti Sauli Niinistö.
Kaisa Hernberg

Politiikka

Kaisa Hernberg on toiminut vuodesta 2017 lähtien vihreiden kaupunginvaltuutettuna Helsingissä sekä vihreiden puoluevaltuuskunnan puheenjohtajana. Helsingin kaupunkiympäristölautakunnan jäsenenä hän toimi 2017–2019. Vuoden 2019 alussa hän siirtyi kaupunginhallituksen jäseneksi. Kuntavaaleissa 2017 Hernberg sai 1268 ääntä.
Hernberg toimi vihreiden puoluesihteerin Lasse Miettisen sijaisena syyskuusta 2017 helmikuuhun 2018.
Syksyn 2015 ja kevään 2016 aikana Hernberg johti Vihreiden strategiatyöryhmää yhdessä kansanedustaja Emma Karin kanssa. Puolueen uusi strategia hyväksyttiin puoluekokouksessa Lahdessa toukokuussa 2016.
Hernberg on toiminut vihreiden puoluevaltuuskunnan jäsenenä 2015–2017, Vihreiden Yrittäjien varapuheenjohtajana 2015 sekä Vihreiden Yrittäjien puheenjohtajana 2015–2017.
Hernberg oli ehdokkaana eduskuntavaaleissa 2015, sai 2053 ääntä eikä tullut valituksi. 
Poliittisella urallaan Kaisa Hernbergille ovat olleet erityisen tärkeitä ilmasto- ja energiakysymykset, yrittäjyys, elinkeinopolitiikka, tasa-arvo ja yhdenvertaisuus sekä perheiden asemaan liittyvät kysymykset.

Ura

Hernberg työskentelee kehitysjohtajana Climate Leadership Coalitionissa, joka edistää liiketoiminnallisia ratkaisuja ilmastonmuutoksen torjuntaan. Hän myös toteuttaa ilmasto- ja cleantech-aiheisiin liittyviä koulutus- ja konsultointitoimeksiantoja sekä sijoittaa startupyrityksiin yrityksensä Afabla Oy:n kautta. Hernberg on sijoittajaosakkaana viidessä cleantech-yrityksessä sekä hallituksen jäsenenä Helen Oy:ssa ja muissa yrityksissä.
Ennen nykyisiä tehtäviään Kaisa Hernberg työskenteli vuosina 2013–2014 johtajana Finpron (nyk. Business Finland) alaisessa Cleantech Finland -ohjelmassa, joka edistää suomalaisen ympäristöteknologian vientiä.
Vuosina 1998–2012 Hernberg työskenteli lukuisissa tehtävissä markkinointiviestinnän alalla. Vuonna 2004 hän perusti asiantuntijayritysten strategiseen markkinointiviestintään erikoistuneen Frank Communicationsin, jonka toimitusjohtajana työskenteli 2005–2012. Tammikuussa 2013 Hernberg myi yrityksen työntekijälleen.
Hernberg on kunniajäsen helsinkiläisessä Havis Amandan Nuorkauppakamarissa.

Koulutus

Hernberg on koulutukseltaan Bachelor of Arts with Honours. Hän on valmistunut Stirlingin Yliopistosta Isosta-Britanniasta vuonna 2001, pääaineenaan Film & Media Studies. Hernberg on opiskellut myös Tampereen yliopistossa vuosina 1995–1997 pääaineenaan yleinen kirjallisuustiede. Hernberg valmistui ylioppilaaksi Tampereen Yhteiskoulun lukiosta 1995.
Telomeraasi

Telomeraasi on entsyymi joka suojaa kromosomien päitä solunjakautumisen aiheuttamilta vaurioilta.
Telomeraasi on ribonukleoproteiini-entsyymi, joka tehtävänä on ylläpitää telomeerejä, kromosomin päitä suojaavaa lopetusjaksoa. Kromosomin DNA:n päät lyhenevät aina kun solut jakautuvat mitoosissa. Lopulta telomeerijakso kuluu pois ja kromosomi vaurioituu. Telomeraasi suojaa DNA-ketjun päiden telomeerejä lyhenemiseltä, ja mahdollistaa koko kromosomin monistamisen aivan loppuun asti.
Telomeraasi mahdollistaa telomeerien korvaamisen DNA-ketjujen päissä, niiden muutoin lyhentyessä solun jakautuessa mitoosissa. Jos telomeraasia ei esiinny solut saavuttavat Hayflickin rajan eikä solulinja voi enää jakaantua.
Telomeraasi katalysoi toistosekvenssin (selkärankaisilla "TTAGGG") lisäämisen – eli telomeerin synteesin – kromosomien DNA-ketjun päähän 3'-hydroksyyliryhmän jälkeen.

Rakenne

Telomeraasi koostuu kahdesta telomeraasi-käänteis-transkriptaasista (TERT), kahdesta telomeraasi-RNA:sta (TR tai TERC) ja kahdesta dyskeriinistä (DKC1). Ihmisellä näitä kutsutaan myös nimillä hTERT ja hTR, ja niiden toimintaan liittyy useita muita proteiineja.
Telomeraasi-RNA TERC toimii mallina telomeerin DNA:lle. Telomeraasi-transkriptaasi TERT puolestaan syntetisoi telomeerin DNA:n RNA:sta. Ihmisellä dyskeriini huolehtii telomeraasi-RNA:n oikeellisesta prosessoinnista ja siirtämisestä.
Ihmisen telomeraasi-entsyymin rakenteen selvitti Scott Cohen tutkimusryhmineen Australialaisessa Children's Medical Research Institute -laitoksessa vuonna 2007. Tutkimus tehtiin massaspektrometrisarjoittamalla ihmisen kuolemattomien solulinjojen telomeraasien proteiinien osatekijöitä ja päättelemällä molekyylikoko.

Reaktivaatio

Telomeerien lyhenemisellä uskotaan olevan yhteys vanhenemisen aiheuttamiin oireisiin. Telomeeraasin reaktivaatio ikääntyneillä kotihiirillä tehdyissä kokeissa on pidentänyt telomeerejä, vähentänyt DNA-vaurioihin liittyvää viestintää, herättänyt pysähtyneet soluviljelmät, ja eliminoinut haitallisia solutyyppejä monissa sisäelimissä. Somaattisissa soluissa telomeraasin reaktivaatio on kumonnut hermorappeutumisen. Telomeraasientsyymin pitempiaikainen reaktivaatio voi edistää syöpien syntyä.
Metropol Parasol

Metropol Parasol on puurakennus Sevillassa Espanjassa. Kuudesta päivänvarjon muotoisesta osasta koostuvalla rakennelmalla on korkeutta 28 metriä ja pinta-alaa yli 11 000 neliömetriä. Metropol Parasol on maailman suurimpia puurakennuksia. Metsäliiton Finnforest toimitti elementtejä rakennukseen.
Rakennuksen pohjakerroksessa on arkeologinen museo. Katutasossa on kauppahalli, yläpuolista tilaa voi käyttää esimerkiksi tapahtumatorina. Kattotasanteella, puurakenteisen päivänvarjon alla, on ravintola ja kävelysilta, jolta avautuu näköala kaupungin ylle.
Ōsumi

Ōsumi oli Japanin ensimmäinen satelliitti. Se laukaistiin 11. helmikuuta 1970 japanilaisella Lambda-4-kantoraketilla . Satelliitti painoi 24 kg.
Sen kiertorataparametrit olivat perigeum 350 km, apogeum 5140 km ja inklinaatio 31 astetta.
Sari Palm

Koulutus

Koulutukseltaan Palm on kasvatustieteiden maisteri, luokanopettaja (1990) ja erityisopettaja (2005).

Opettajana

Ammatiltaan Palm on erityisopettaja. Hän toimi luokanopettajana Kouvolan kaupungilla vuosina 1990–2003, sekä erityisluokanopettajana Kouvolan kaupungilla ja Valkealan kunnassa vuosina 2003–2007.

Eduskuntatyö

Palm valittiin eduskuntaan Kymen vaalipiiristä ensimmäisen kerran vuoden 2007 eduskuntavaaleissa ja uudelleen vuoden 2011 eduskuntavaaleissa. Hän toimi ensimmäisellä kaudellaan jäsenenä puolustusvaliokunnassa sekä suuressa valiokunnassa ja toisella kaudellaan ympäristövaliokunnassa. Hän jäi valitsematta kolmannelle kaudelle vuoden 2015 eduskuntavaalessa uudesta Kaakkois-Suomen vaalipiiristä.
Palmin toiminelinjäsenyydet ovat olleet Suuri valiokunta 03.04.2007–19.04.2011, Suuren valiokunnan työjaosto 09.05.2007–19.04.2011, Puolustusvaliokunta 03.04.2007–19.04.2011, Liikenne- ja viestintävaliokunta (vj) 21.11.2007–19.04.2011, Eduskunnan kirjaston hallitus (vj) 03.05.2007–29.06.2011, Ympäristövaliokunta 03.05.2011–21.04.2015, Ulkopoliittisen instituutin neuvottelukunta 08.09.2011–31.05.2015, Sivistysvaliokunta (vj) 03.05.2011–21.04.2015, Työelämä- ja tasa-arvovaliokunta (vj) 30.06.2011–21.04.2015.

Varapuheenjohtajana

Palm valittiin Kristillisdemokraattisen puolueen 2. varapuheenjohtajaksi 29. elokuuta 2009. Hän toimi varapuheenjohtajana vuoteen 2011.

Kunnalliset ja kirkolliset luottamustoimet

Palm on toiminut Kouvolan kaupunginvaltuuston jäsenenä vuosina 1993–2000 ja 2005–2017. Hän on toiminut jäsenenä myös Kouvolan kaupunginhallituksessa ja kaupungin teknisessä lautakunnassa sekä Kouvolan ev.lut. seurakunnan kirkkovaltuustossa.

Yksityiselämä

Palm on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Soúnio

Maantiede

Soúnion niemi sijaitsee Attikan kaakkoiskärjessä noin 69 kilometriä kaakkoon Ateenan keskustasta. Se työntyy Egeanmereen ja sen länsipuolelle jää Saroninlahti. Niemen edustalla sen eteläpuolella sijaitsee Pátrokloksen saari ja itäpuolella Makrónisos. Soúnion niemi on eteläisin niin kutsutun Ateenan Rivieran eli kaupungin eteläpuolisen turistirannikon kohteista.
Soúnion vuonna 1974 suojellun kansallismetsän koko on 3 500 hehtaaria. Sen alue sijaitsee niemenkärjestä pohjoiseen.
Kuoreahvenet

Lajit ja anatomia

Vanhimmat kuoreahventen heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu eoseenikaudelle. Nykyään heimoon kuuluu kolme sukua ja yhteensä noin 31 lajia. Lajeja ovat muun muassa safiirikuoreahven (Sillaginopsis panijus), kultakuoreahven (Sillago analis) ja täpläkuoreahven (Sillago maculata). Ruumiinmuodoltaan kuoreahvenet ovat pitkulaisia kaloja, joilla on terävä kuono. Ne kasvavat suurimmillaan 45–70 senttimetrin mittaisiksi. Lajeilla on kaksi selkäevää, joista etumainen on piikikäs ja taaempi pidempi ja pehmeämpiruotoinen. Myös peräevä on heimon kaloilla pitkä. Monet kuoreahvenlajit muistuttavat usein toisiaan ja niitä on vaikea erottaa toisistaan.

Levinnäisyys ja elintavat

Kuoreahvenlajeja tavataan Intian valtamerestä ja Tyynestä merestä Afrikan itärannikolta Japaniin ja Australiaan ulottuvalta vyöhykkeeltä. Ne ovat pääosin merikaloja, mutta niitä tavataan myös murtovesistä esimerkiksi jokien suistoista. Lajit elävät tyypillisesti matalassa vedessä yleensä alle 200 metrin syvyydessä. Ne elävät lähellä muta- tai hiekkapohjaa ja voivat myös kaivautua kokonaan pehmeään pohjaan esimerkiksi paetessaan petoja. Kuoreahventen ravintoa ovat monisukasmadot, katkaravut, ravut ja pienet kalat. Kalat ruokailevat tyypillisimmin iltaisin tai aamuisin. Kuoreahvenet ovat hyviä ruokakaloja ja myös merkittäviä kaupallisesti.
Kylmä tähti

Juoni

Mattille selviää ensimmäisen kirjan loppupuolella, että hän on yksi viidestä vartijasta, joiden on määrä suojella maailmaa vanhoilta, jotka ovat ikiaikaisia pahoja olentoja, niiden tarkoitus on valloittaa maailmamme. Ensimmäisen osan lopussa Matt onnistuu estämään vanhojen saapumisen ja luulee, että hänen työnsä on tehty ja voisi palata normaalin elämän pariin.
Näin ei kuitenkaan näy, toinen portti on avautumassa Perussa, lisäksi joku mies näyttää saaneen käsiin kirjan, jonka avulla voisi selvittää missä tuo portti on. Mies kuitenkin murhataan ennen kuin Matt ja häntä auttava (ja määräilevä) Nexus-järjestö saavat kirjan käsiinsä. Miehen murhaaja varastaa kirjan.
Matt lähtee Peruun ystävänsä Richardin kanssa, mutta he joutuvat heti väijytykseen, joku tietää kuka ja miksi hän on siellä. Matt kuitenkin onnistuu pakenemaan kadottaen samalla Richardin ja tapaa samalla toisen viidestä vartijasta, Pedron. Yhdessä he ryhtyvät etsimään Richardia mutta ovat jälleen lähellä jäädä kiinni, sillä poliisi on lahjottu vihollisen puolelta. He saavat odottamatonta apua pakenemiseen: viimeiset inkat, kansa joka tietää vanhoista ja haluaa auttaa niiden pysäyttämisessä. Inkojen luolta Matt vihdoin löytää Richardin.
Saadaan selville, että portti avautuu kun tähdet ovat oikeassa asemassa taivaalla, jotain kuitenkin tuntuu puuttuvan, yksi tähti ei ole paikoillaan. Sen on laukaissut Salamanda, sama mies joka oli kirjan varastamisen takana ja väijytyksen heti Mattin saapuessa maahan, myös poliisien lahjomisen. Päädytään siihen, että satelliitin on määrä olla puuttuva tähti, portti on sittenkin avautumassa. Satelliitti on pakko pysäyttää ennen kuin se on oikeassa paikassa, aikaa ei vain enää ole paljoa. Inkojen muinainen armeija tukenaan Matt tunkeutuu Salamandan avaruuskeskukseen määränä estää satelliitin ohjaaminen. Taistelun aikana Matt löytää eräästä rakennuksesta Herra Fabian, joka on yksi Nexuksen jäsen. Hän tunnustaa olevansa petturi ja sanoo, että hän haluaa olla voittajien puolella, vanhoja ei voi pysäyttää. Hän kertoo myös, että he ovat aivan väärässä paikassa: Salamanda ohjaa satelliittia autiomaasta (joka on portti). Matt ja Pedro lähtevät autiomaahan mukanaan inka Atoc, joka osaa lentää helikopterilla. Kopteri kuitenkin putoaa maahan ennen kuin he pääsevät perille, Atoc kuolee pakkolaskussa ja Pedro murtaa nilkkansa. Matt joutuu jatkamaan matkaa yksin, inkojen ennustus näyttää toteutuvan: yksi poika seisoo vanhojen edessä kun ne nousevat poika kaatuu.
Antoinette Batumubwira

Antoinette Batumubwira (s. 1956) on burundilainen poliitikko ja maansa ulkoministeri vuosina 2005–2009. Batumubwira tuli perheensä kanssa Suomeen Burundin sisällisodan takia ja eli pakolaisena Suomessa vuosina 2002–2005. Vantaalla asuessaan hän haki miehensä kanssa töitä, mutta hakemukset eivät tuottaneet tulosta korkeasta koulutuksesta ja opitusta suomen kielen taidosta huolimatta. Batumubwira oli ehdokkaana Afrikan Unionin komission puheenjohtajaksi vuonna 2007, kunnes Burundi siirsi tukensa gabonilaiselle Jean Pingille.
Delphine Gibson

Delphine Gibson (o.s. Tucker; 17. elokuuta 1903 Fairfieldin piirikunta, Etelä-Carolina – 9. toukokuuta 2018 Huntingdon, Pennsylvania) oli pitkäikäinen yhdysvaltalainen ja kuollessaan Yhdysvaltain vanhin elävä ihminen. Hänestä tuli Yhdysvaltain vanhin ihminen Adele Dunlapin kuoltua 5. helmikuuta 2017. Yhdysvaltalaissyntyinen Marie-Josephine Gaudette oli kuitenkin Dunlapia vanhempi, mutta hän asui Italiassa vuodesta 1958 kuolemaansa saakka 13. heinäkuuta 2017. Gibson avioitui Taylor Gibsonin kanssa 27. tammikuuta 1928 Highpointissa, Pohjois-Carolinassa ja he saivat kolme lasta, Frankin, Moodyn ja Ellan. Muutama vuosi myöhemmin perhe muutti Huntingdonin piirikuntaan Pennsylvaniaan ja liittyi Mount Hopen baptistikirkkoon. Taylor Gibson kuoli vuonna 1980.

Kuolema

Gibson kuoli 9. toukokuuta 2018 AristaCaressa Huntingdon Parkissa (joka oli aiemmin nimeltään Huntingdon Nursing Home) 114 vuoden ja 265 päivän ikäisenä. Hän piti hyvää ruokaa, uskoaan Jumalaan ja kirkkoaan pitkän ikänsä salaisuuksina. Hänen kuolemansa jälkeen ohiolaisesta Lessie Brownista tuli Yhdysvaltain vanhin elävä ihminen.
Jorma Juselius

Jorma Juselius (26. helmikuuta 1926 Helsinki, Suomi – 18. huhtikuuta 2013 Mäntsälä) oli suomalainen harmonikansoittaja ja tanssimuusikko. Juseliuksen levytysura alkoi vuonna 1955, duettona Paavo Tiusasen kanssa.
Juselius opiskeli harmonikansoittoa Helge Pahlmanin ja Toivo Mannisen johdolla 10-vuotiaasta lähtien. Hän osallistui viihdytyskiertueille sota-aikana ja tanssimuusikon ura käynnistyi 1940-luvun loppupuolella tanssimusiikin kysynnän kasvettua voimakkaasti sodan jälkeen. Myöhemmin hän esiintyi oman orkesterin kanssa levyttäen monia suosittuja valsseja ja tangoja. Juselius säesti erityisen paljon Henry Theeliä, mutta myös lukuisia muita laulusolisteja. Muita usein hänen kanssaan yhteistyötä tehneitä solisteja olivat muun muassa Matti Jurva, Tauno Palo ja Ansa Ikonen, Metro-tytöt sekä Matti Louhivuori. Tanssilavatoiminta oli vilkkaimmillaan 1950-luvulla, jolloin Juselius esiintyi ajoittain lähes viikon jokaisena iltana. Vuonna 1960 Juselius aloitti yhteistyön Pauli Granfeltin kanssa ja mukaan tulivat myös Granfeltin kanssa jo Olavi Virran yhtyeessä soittaneet Alvi Palho ja Tage Manninen. Hieman myöhemmin yhtyeen vakituiseksi laulusolistiksi tuli Henry Theel; Theelin jälkeen solisteina olivat Lasse Kuusela ja Mikko Järvinen. Juseliuksen yhtye esiintyi noin 80 keikan vuosivauhdilla aina 1980-luvun puoliväliin saakka. 
Pääosan 1950- ja 1960-lukujen soololevytyksistään, joissa olivat mukana kitaristi Ingmar Englund ja kontrabasisti Mauno Maunola, Juselius teki Levytukku-yhtiölle. Levytyksistä erityisesti valssitulkinnat ovat olleet suomalaisyleisön suosiossa, joista eräänlaisena tavaramerkkinä on mainittu Rudolf Carreran säveltämä Sinulle kuuluu lempeni.
Juselius toimi aktiivisesti harmonikkamusiikin hyväksi myös Suomen Harmonikkaliitossa, jonka kunniajäseneksi hänet kutsuttiin vuonna 2002.