google/wiki40b huggingface dataset:
RN Canopo

Palvelus

Alus upposi ilmahyökkäyksessä 3. toukokuuta 1941.
Kai Nieminen (muusikko)

Kai Nieminen (s. 17. maaliskuuta 1953) on suomalainen kitaristi, säveltäjä ja musiikkipedagogi. Hän on opiskellut Jyväskylän yliopistossa, Keski-Suomen konservatoriossa ja Sibelius-Akatemiassa sekä erilaisilla kesä- ja mestarikursseilla opettajinaan muun muassa Štěpán Rak, Leo Brouwer ja Julian Bream. Nieminen on kuulunut Roomassa pidettävän Fernando Sor -kitarakilpailun tuomaristoon jo vuodesta 1981 ja toiminut mestarikurssiopettajana Karjaan kansainvälisillä kitarafestivaaleilla.
Hän on säveltänyt musiikkia kitaran lisäksi erilaisille kamarimusiikkikokoonpanoille sekä sinfonia- ja kamariorkesterille. Hänet tunnetaan erityisesti lyyristen konserttojen säveltäjänä (mm. huilukonsertto Palomar, klarinettikonsertto Through Shadows I Can Hear Ancient Voices ja alttoviulukonsertto La Serenissima). Niemisen teosluetteloon kuuluu myös lukuisia sooloteoksia. Kai Niemisen musiikkia on levytetty Pilfink- ja Naxos -levymerkeille.
Minna Rytisalo

Minna Rytisalo (s. 1974 Sodankylä) on suomalainen kirjailija ja lukion äidinkielenopettaja. Hänen esikoisteoksensa Lempi (2016) oli ehdolla Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon, Runeberg-palkinnon ja Lappi-kirjallisuuspalkinnon saajaksi. Vuonna 2017 teos sai Kiitos kirjasta -mitalin ja Botnia-palkinnon. Rytisalon toinen romaani, Minna Canthista kertova Rouva C, ilmestyi vuonna 2018. Kirja oli ilmestymisvuotensa myydyimpiä teoksia  ja voitti muun muassa Vuoden kirja- ja Kaarlen palkinnot. 
Rytisalo on koulutukseltaan filosofian maisteri. Hän asuu Kuusamossa.
Rapanuit

Historia

Pääsiäissaari asutettiin luultavasti yli 1 000 vuotta sitten. Saaren asukkaat elivät pitkälti eristyksissä kunnes eurooppalaiset löysivät saaren vuonna 1722. Rapanuiden määrä väheni dramaattisesti eurooppalaisten tulon jälkeen orjakaupan takia. Vuosina 1859-1862 saarelta vietiin 1 500 asukasta orjiksi Peruun, josta saarelle pääsi palaamaan takaisin lopulta vain 15 henkilöä. Palaajien mukana tuli tauteja, jotka verottivat entisestään rapanuiden määrää. Pääsiäissaari tuli virallisesti Chilen valtaan vuonna 1888 ja rapanuit eristettiin saaren Hanga Roan alueelle. Heitä myös pakotettiin usein töihin. Rapanuiden oloja kohennettiin Eduardo Frei Montalva hallituskaudella ja vuonna 1966 heistä tuli Chilen kansalaisia. Augusto Pinochetin kaudella saaren infrastruktuuriin sijoitettiin paljon rahaa ja vuonna 1985 saarelle rakennettiin NASA:n lentokenttä rapanuiden vastustuksesta huolimatta. Vuonna 1992 Mr Hotu nousi saaren pormestariksi ensimmäisenä rapanuina. Rapanuiden alueelliset ja kulttuurilliset oikeudet tunnustettiin Chilen valtion taholta vuonna 1993 voimaan tulleella alkuperäiskansalailla. Chilen vuoden 1992 väestönlaskennassa yli 20 000 henkilöä ilmoitti etniseksi taustakseen rapanuin, mutta vuoden 2002 tulosta 4 650 pidetään luotettavampana.

Nykypäivä

Rapanuilla ei yleisesti ottaen ole vaatimuksia saaren itsenäistymiseksi Chilestä, mutta saarelle on ajettu laajempaa autonomiaa. Comisión de Verdad Histórica y Nuevo Trato suositteli vuonna 2003 autonomian myöntämistä saarelle, mutta asiaa ei olla ryhdytty toteuttamaan. Chilen valtio myöntää rapanuille tukea opiskeluun mannermaalla esimerkiksi Santiagossa tarjottavilla opiskelija-asunnoilla. Suurin osa työllistyneistä rapanuista elää turismiin liittyvillä ammateilla, mutta joidenkin mukaan liian suuri osa turismin tuloista ei jää saarelle. Vuonna 2010 rapanuiden ja poliisin välille syttyneessä yhteenotossa loukkaantui ainakin kuusi henkilöä.
Volvo Ocean 65

Volvo Ocean 65 on Volvo Ocean Race -purjehduskilpailuun kehitetty yksityyppiluokka. Vene on Volvo Open 70 -luokan seuraaja ja sillä on tarkoitus kilpailla ainakin 2014–15 kilpailu. Uudistuksen myötä kaikki joukkueet kilpailevat lähes identtisillä veneillä. Veneen on suunnitellut yhdysvaltalainen Farr Yacht Design Veneiden valmistajat ovat Green Marine, Decision, Persico ja Multiplast.
Edellisten kisojen veneprojektien hintojen kasvaminen, joka uhkasi kilpailua osaanottajakadolla, oli yksi suurimmista uudistukseen johtaneista syistä. Järjestäjän mukaan uusi, viisi jalkaa lyhyempi vene ei ole paljoa hitaampi, kuin edeltäjänsä VO70.
Veneet on varustettu muun muassa viidellä etäkäyttöisellä kameralla
The Skatalites

The Skatalites on jamaikalainen ska-yhtye ja tärkeimpiä skan popularisoijia. Yhtye teki useita instrumentaaliversioita amerikkalaisista ja brittiläisistä elokuvien tunnusmusiikeista, kuten esimerkiksi "Guns of Navarone", "Pink Panther Theme" ja "Baby Elephant Walk".
Yhtyeen jäsenet oppivat tuntemaan toisensa soittaessaan yhdessä jazzorkestereissa, mm. ajanjakson johtavassa studioyhtyeessä, Clue J. & his Blue Basters:issä. Yhtyeen nimi muuttui useampaan otteeseen ennen kuin "The Skatalites" vakiintui. Vuonna 1962 yhtye tunnettiin nimellä "Sheiks", vuotta myöhemmin nimellä "Cavaliers" ja hieman myöhemmin vielä nimellä "Studio One Band". Nimi "The Skatalites" syntyi sanaleikkinä, viitaten ensimmäisten satelliittien lähettämiseen avaruuteen, tuolloin ajankohtaiseen tapahtumaan.
Tikkurilan urheilupuisto

Tikkurilan urheilupuisto on Vantaan Viertolassa sijaitseva urheilupuisto, johon kuuluu jäähalli Trio Areena, kaksi tekonurmikenttää, uimahalli ja urheilutalo Trio Sport Center, jossa on esimerkiksi palloiluhalli, keilahalli ja tatami. Urheilupuisto sijaitsee Valkoisenlähteentiellä. Trio Areena on Kiekko-Vantaan kotikenttä ja myös Tikkurilan Palloseuran kotikenttä sijaitsee Tikkurilan urheilupuistossa.
Suproleague 2000–2001

Suproleaguen kausi 2000–2001 oli sarjan ensimmäinen ja samalla ainoa kausi. Ennen kautta sarjaa oli pelattu nimellä European Champions' Cupille. Kauden voitti Maccabi Tel Aviv BC Pariisissa pelatussa Final Fourissa.

Runkosarja

Joukkueet pelasivat kaksinkertaisen sarjan, jonka kahdeksan parasta pääsivät jatkoon. Ottelut pelattiin 11. tammikuuta - 15. maaliskuuta 2001.

Pudotuspelit

Pudotuspeleissä ottelue pelattiin paras kolmesta periaatteella. Final four pidettiin Pariisissa sijaitsevalla Palais Omnisports de Paris-Bercylla 11. toukokuuta ja 13. toukokuuta 2001.
Tuomas Gerdt

Sodan jälkeen

Hän avioitui 9. kesäkuuta 1946 Lea Marjatta Kososen (1925–2013) kanssa. He saivat kaksi lasta.
Gerdt toimi Oy Kaukas Ab:n ja Kymmene Oy:n metsähallinnon konttoripäällikkönä Lappeenrannassa vuosina 1971–1987. Gerdt on toiminut Mannerheim-ristin ritareiden säätiön hallituksen puheenjohtajana vuodesta 1998 lähtien. 1940- ja 1950-luvulla Gerdt pesäpalloili Savonlinnan Pallokerhon suomensarjajoukkueessa.
Presidentti Martti Ahtisaari aloitti vuonna 1994 perinteen kutsumalla kaikki elossa olevat ritarit Linnan juhliin, ja ritarit ovat tuosta alkaen perinteisesti saapuneet ensimmäisinä kättelemään presidenttiä. Viime vuosina Gerdt on ollut ainoa ritari Linnan juhlissa, sillä ritari Heikki Nykänen ei terveydellisistä syistä enää vuoden 2006 jälkeen kyennyt saapumaan juhliin. Gerdt osallistui ainoana ritarina vuosien 2008, 2009, 2010 ja 2012 itsenäisyyspäivän vastaanotoille. Gerdt kätteli puolisonsa Lea Gerdtin  kanssa ensimmäisenä tasavallan presidentti Tarja Halosta ja vuonna 2012 Sauli Niinistöä. Vuoden 2010 ja 2012 Linnan juhlissa Gerdt oli ilman puolisoaan, joka kärsi selkävaivoista.
Gerdtin oli tarkoitus osallistua ainoana Mannerheim-ristin ritarina myös vuoden 2011 itsenäisyyspäivän vastaanotolle, mutta hän joutui perumaan tulonsa viime hetkillä, 5. joulukuuta. Syynä oli hänen puolisolleen sattunut tapaturma. Lappeenrannassa asuvan Gerdtin terveydentila on korkeasta iästä huolimatta tiettävästi hyvä, vaikka veteraanin kuulo on monien ikätovereiden tavoin heikentynyt. Hän osallistui myös 27. huhtikuuta 2012 kansallisen veteraanipäivän tilaisuuteen Espoossa ainoana elossa olevana Mannerheim-ristin ritarina. Kesäkuussa 2014 Gerdt osallistui puolustusvoimain lippujuhlan päivän juhlallisuuksiin Lappeenrannassa, missä hän myös vastaanotti ohimarssin kenraaliluutnantti Mika Peltosen ja Lappeenrannan kaupunginjohtajan Kimmo Jarvan kanssa. Itsenäisyyspäivänä 2015 Gerdt osallistui itsenäisyyspäivän juhlavastaanotolle presidentinlinnassa. Kansallisena veteraanipäivänä 2017 Gerdt osallistui veteraanipäivän pääjuhlaan Lahdessa.
Perunkajärvi (Rovaniemi, Perunkajärvi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 920 hehtaaria eli 9,2 neliökilometriä. Se on 14,9 kilometriä pitkä ja 1,6 kilometriä leveä. Järvessä on kuusi pientä luotamaista saarta, joista pisin on 100 metriä pitkä. Luoteispäässä sijaitsee Ylipäänsaari, joka on pyöreä ja halkaisijaltaan 70 metriä. Järvelle näkyy etelässä Pirttiselkä, joka kohoaa 150 metriä järven vedenpinnan yläpuolelle, ja järven pohjoispäähän näkyy Peurunkaselkä, joka kohoaa 160 metriä järven yläpuolelle.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 78 miljoonaa kuutiometriä eli 0,078 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 8,4 metriä ja suurin syvyys on 53 metriä. Syvin kohta sijaitsee Perunkajärven edustalla Isolahdenniemen kohdalla. Järvessä kulkee pituussuuntainen kalliomurros, jonka on aiheuttanut kalliomurros. Siinä on useita lähes 50 metrisiä syvänteitä ja niiden lisäksi luoteessa useita yli 20 metrisiä syvänteitä.
Järven rantaviivan pituus on 45 kilometriä ja sen rannat ovat pääasiassa metsämaata. Rannoille asti ulottuu joissakin paikoin pienet peltoalat, mutta niiden väliin jää monia avosoitakin. useimmat rantojen rakennukset ovat vapaa-ajan asuntoja, mutta myös haja-asutustakin on merkittävästi. Posionniemellä sijaitsee pieni Peurunkajärven kylä, jonne tulee etelästä Olkkajärveltä yhdystie 19745. Siitä haarautuu järven toiselle puolelle kulkeva yhdystie 19747.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kemijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 65) Raudanjoen valuma-alueen (65.7) Perunkajoen valuma-alueella (65.75), jonka Perunkajärven alueeseen (65.752) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 150,1 metriä mpy.
Valuma-alue saa pääosan vedestään omalta valuma-alueeltaan ja Kiiskijoen valuma-alueelta (65.753), jonka Ala-Kiiskijärvestä (56 ha) lähtevä laskujoki on Ala-Kiiskijoki.
Perunkajärven alueella on seitsemän yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti järveen. Niistä huomattavimpia ovat Lavajärvi (91 ha), Siikalampi (12 ha) ja Lavalampi (5 ha), joiden laskuoja on Myllyoja, Sammallampi (2 ha) ja Pulkkalampi (17 ha), joiden laskuoja Sammaloja laskee Perunkalahteen. Järven laskujoki on Perunkajoki, joka alkaa järven kaakkoispäästä ja yhtyy Raudanjokeen Vikajärven yläpuolella. Vesireitti jatkuu Raudanjokena virraten Olkkajärven läpi Jyrhämänjärveen, josta se saapuu Kemijokeen Oikarisessa.
Quiros (1895)

Palvelus

Alus siirrettiin 1896 Filippiineille, jossa se taisteli kapinallisia vastaan. Espanjan–Yhdysvaltain sodan alkaessa alus oli tarkoitus siirtää Espanjaan, mutta siirto osoittautui liian kalliiksi. Helmikuussa 1900 alus myytiin Yhdysvalloille ja se poistettiin alusluettelosta.

Yhdysvaltain laivastossa

Alus liitettiin 14. maaliskuuta 1900 Yhdysvaltain laivastoon ja se osallistui Filippiinien ja Yhdysvaltain välisiin sotatoimiin. Alus upotettiin maalilaivana vuonna 1923.
HMS Ehrensköld

Palvelus

Toisen maailmansodan aikana alus valvoi Ruotsin puolueettomuutta. Sodan jälkeen alus muutettiin sukellusveneentorjuntatehtäviin, jolloin se aseistettiin neljällä 40 millimetrin ja yhdellä 20 millimetrin tykillä sekä sukellusveneentorjuntaheittimin.  Ainoastaan etukannen 120 millimetrin tykki säilytettiin. Torpedoputket poistettiin ja verkkorakenteinen masto asennettiin.
Alus poistettiin palveluksesta 1. huhtikuuta 1963, jonka jälkeen sitä käytettiin maalilaivana. Hylky romutettiin 1974.
Veeti Kallio

Veeti Kallio (entiseltä nimeltään Fedja Seliverstow, s. 1. tammikuuta 1966 Rovaniemi) on suomalainen laulaja ja näyttelijä. 
Kallio asui neljä ensimmäistä vuottaan Kemijärvellä ja seuraavat neljätoista Pattijoella. Nykyään hän asuu Paimiossa. Jalkineen valmistajaksi kouluttautunut Kallio tuli ensi kerran tunnetuksi 1980-luvun lopussa a cappella -yhtye Veeti & The Velvetsistä, jossa lauloivat myös Aki Sirkesalo, Sasu Moilanen ja Sami Saari. Kallio oli jonkin aikaa laulajana myös Leningrad Cowboys -yhtyeessä. Muita Kallion yhtyeitä ovat olleet muun muassa Veeti & Elastic Family, Veeti & Kallio Horns ja Veeti & The Hellvets. 
Kallio on esiintynyt näyttelijänä Q-teatterissa, Helsingin Kaupunginteatterissa, Tampereen Työväenteatterissa, Uuden Iloisen Teatterin musiikkikabareissa ja Turun Kaupunginteatterin rockmusikaali Kakolassa sekä elokuvissa kuten Kuutamolla. Veeti Kallio oli myös television nuortenohjelma Jyrkin yhtenä juontajana.
Talvella 2009 Kallio oli mukana Nelosen Kuorosota-ohjelmassa, jossa hän toimi Salon kuoron vetäjänä. Syksyllä 2011 Kallio osallistui MTV3:n Tanssii tähtien kanssa -tanssikilpailuun parinaan Susa Matson.
Vuoden 2017 lopussa Kallio sai kiinnityksen Mamma Mia! -musikaaliin siitä potkut saaneen Tomi Metsäkedon tilalle. Musikaalin ensi-ilta on 4. toukokuuta 2018.
Kallio toimii syksyllä 2019 alkavan Yleisradion tv-dokumenttisarjan Rikollinen mieli juontajana.
Julie Gayet

Julie Gayet (s. 3. kesäkuuta 1972) on ranskalainen näyttelijä ja tuottaja. Gayet opiskeli historiaa, psykologiaa ja sirkustaitoja ennen ryhtymistään näyttelijäksi. Hän on esiintynyt useissa elokuvissa sekä televisiosarjoissa, mutta maailmanlaajuisen huomion keskipisteeseen hän tuli, kun tieto hänen ja Ranskan presidentin François Hollanden salasuhteesta tuli julki.
Tabán

Tabán on entinen pikkukaupunki, nykyinen Budapestin kaupunginosa. Se sijaitsee Budan puolella lähellä Tonavan rantaa, Gellértinvuoren pohjoispuolella I ja XI osa-alueella. Tabanissa on ollut asutusta kivikaudelta alkaen, sillä paikka on suojaisa laakso, jossa on mineraalipitoisia lähteitä ja kahlaamo Tonavan yli.
Taban oli 1930-luvulla kaupungin viihde-elämä keskus.
John Barrasso

John Anthony Barrasso (s. 21. heinäkuuta 1952 Reading, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen republikaanipuolueen poliitikko ja Wyomingin osavaltion senaattori vuodesta 2007.
Barrasso pyrki ehdokkaaksi senaattiin jo vuonna 1996 mutta hävisi esivaalin Mike Enzille, jonka kanssa nyt istuu senaatissa Wyomingin edustajina. Barrasso valittiin kuitenkin osavaltion senaattiin vuosina 2002 ja 2006. Hänet nimitettiin Craig L. Thomasin seuraajaksi Yhdysvaltain senaattiin tämän kuoltua leukemiaan kesäkuussa 2007. Vuonna 2008 hänet valittiin vaaleilla suorittamaan kausi loppuun. Hänet valittiin ensimmäiselle kokonaiselle kaudelle vuonna 2012.
Koulutukseltaan Barrasso on lääkäri. Hän valmistui Georgetownin yliopistosta vuonna 1978. Ennen poliitikon uraansa hän toimi pitkään terveydenhuollossa.
Barrassolla on entisen vaimonsa Linda Nixin kanssa lapset Peter ja Emma. Hän asuu nykyisen vaimonsa Bobbi Brownin kanssa Casparissa. Hän on presbyteeri.
Sputnik 1

Taustaa

Sputnikin pääsuunnittelija Sergei Koroljov oli kaavaillut sen nimeksi PS-1, joka tuli venäjän sanoista Простейший Спутник (Prostejšij Sputnik), 'yksinkertainen satelliitti', mutta sisälsi myös hänen nimikirjaimensa. Erään tarinan mukaan satelliitti suunniteltiin muutamassa kuukaudessa 23. elokuuta 1957 tehdyn maailman ensimmäisen mannertenvälisen ballistisen ohjuksen, R-7:n, onnistuneen lentokokeen jälkeen.
Kiertoradalle Sputnikin nosti Baikonurista, Kazakstanista laukaistu R-7-raketti. Se kiersi Maan 96,2 minuutissa, noin 250 km korkeudessa. Sputnik 1 :n rata kutistui aerodynaamisten voimien vaikutuksesta ja se paloi syöksyessään Maan ilmakehään 3. tammikuuta 1958.

Tekniikkaa

Sputnik 1 painoi 83,6 kilogrammaa, joten uudemman luokituksen mukaan se olisi mikrosatelliitti. Joka tapauksessa se oli selvästi erillinen satelliitti eikä rakettivaiheeseen lisättyä elektroniikkaa kuten Yhdysvaltain noin neljä kuukautta myöhemmin laukaisema Explorer 1 oli. 
Sputnik 1 oli halkaisijaltaan 58 cm:nen ontto kaasutäytteinen alumiinipallo, jossa oli neljä 2,4–2,9 metriä pitkää piiska-antennia. Satelliitissa oli kaksi radiolähetintä, joiden kummankin teho oli 1 W. Lähettimet toimivat yhden ei-ladattavan hopea–sinkki-pariston voimalla, sillä aurinkokennot tulivat satelliitteihin vasta parin vuoden päästä. Siksi radiolähetys kesti vain kolme viikkoa. Rakenne oli paineistettu, jotta radiolähettimen materiaaleissa ei tarvitsisi varautua tyhjiön aiheuttamiin ongelmiin. 
Satelliitti lähetti piipittävää radiosäteilyä, johon oli koodattu lämpötilamittauksia satelliitin sisältä. Satelliitti paljastui maailmanlaajuisesti tämän radiosäteilyn myötä. Sitä pystyi kuuntelemaan radioamatöörien käyttämillä laitteilla ja monet tutkijat käyttivät sitä hyödyksi. Esimerkiksi yhdysvaltalaisen Johns Hopkinsin yliopiston tutkijat pyrkivät tutkimaan signaalin avulla satelliitin rataa, Maan massajakaumaa ja Doppler-ilmiötä.

Seurauksia

Englantilaisen lehdistön nostettua Sputnikin lennon esille koko maailma ihmetteli tapahtunutta, vaikka sekä Yhdysvallat että Neuvostoliitto olivat jo 1955 julkistaneet aikeensa lähettää satelliitti avaruuteen kansainvälisen geofyysisen vuoden (IGY, International Geophysical Year) 1957–1958 aikana. Sputnik 1 järkytti varsinkin amerikkalaisia, jotka olivat luottaneet teknologiseen etumatkaansa. Sputnik 1:n aiheuttama shokkiaalto johti Yhdysvalloissa NASAn perustamiseen vuonna 1958 ja 1960-luvun alussa kuuohjelmaan (Apollo-ohjelmaan). Sputnikin lento vauhditti vain vähän osaltaan raketti- ja ohjusteknologiaa, koska sekä Yhdysvaltain että Neuvostoliiton sotilaalliset ohjushankkeet olivat alkaneet 1950-luvun alkupuolella ja esimerkiksi Yhdysvaltojen Thor-, Titan ja Atlas-ohjukset olivat jo tuotannossa.

Sputnik-ohjelma

Sputnik-ohjelmassa laukaistiin myöhemmin muitakin Sputnik-satelliitteja. Maailman toinen satelliitti – Sputnik 2 – kuljetti mukanaan Laika-koiraa. Sputnik 2 laukaistiin 3. marraskuuta 1957. Se painoi yli 500 kg ja oli selvä osoitus Neuvostoliiton aikeesta tehdä miehitettyjä avaruuslentoja.
Numminen (Mäntsälä)

Numminen on kylä eteläisessä Mäntsälässä. Kylän yleisilme on kolmen kartanon muodostama kulttuurimaisema, jota ohjailee Mustijoen virta. Melontareitti kulkee kylän läpi ja jokeen on istutettu kirjolohta ja arvokalaa.
Kylän kartanot ovat Alikartano (Frugård), Ylikartano (Andersberg) ja Nordbo (Ulriksdal). Alikartano on ollut museo vuodesta 1983.
Kylällä on oma koulu, kauppa, asiamiesposti, seurojentalo ja kesäkahvila. Kylällä toimivat kyläyhdistys Nummisten kylä ja urheiluseura Nummisten Vilkas. Asukkaita kylällä on n. 1550 (2009).
Vedekieli

Vedekieli on leikkikieli, joka oli yleinen erityisesti 1950-luvun Helsingissä. Vedeä puhuttiin eniten 1950–1980-luvulla ja Tsennaaks stadii, bonjaaks slangii -slangisanakirjassaan Heikki Paunonen rajaa vedenkielen erityisesti Hämeentien, Pengerkadun ja Sakarinkadun kortteleihin, joissa sitä puhuttiin runsaasti. Muiden leikkikielten tapaan kielen tarkoitus oli toimia sisäpiiri- tai salakielenä.  Muita suomalaisia leikkikieliä ovat muun muassa kontinkieli, fikon-kieli ja vitikieli.
Aleksander Aamodt Kilde

Aleksander Aamodt Kilde (s. 21. syyskuuta 1992) on norjalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Lommedalens Sk -seuraa. Hän on supersuurpujottelun maailmancupin voittaja.

Maailmancup

Alppihiihdon maailmancupissa Aamodt Kilde kilpaili ensimmäisen kerran Söldenissä lokakuussa 2012. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Lake Louisen supersuurpujottelussa joulukuussa 2013 oltuaan 20:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Saalbachin supersuurpujottelussa helmikuussa 2015 oltuaan seitsemäs. Toistamiseen hän saavutti saman sijoituksen Beaver Creekin supersuurpujottelussa joulukuussa 2015.
Ensimmäisen palkintosijansa Aamodt Kilde saavutti oltuaan kolmas Norjan kolmoisvoittoon päättyneessä Val Gardenan supersuurpujottelussa joulukuussa 2015. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Garmisch-Partenkirchenin syöksylaskussa 30. tammikuuta 2016. Hän voitti samalla kaudella myös Hinterstoderin supersuurpujottelun ja oli toinen Sankt Moritzin supersuurpujottelussa. Hän voitti supersuurpujottelucupin ja sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa seitsemänneksi.
Aamodt Kilde sijoittui kaudella 2016–2017 toiseksi Val Gardenan supersuurpujottelussa sekä kolmanneksi Santa Caterinan alppiyhdistetyssä ja Aspenin supersuurpujottelussa. Supersuurpujottelucupissa ja alppiyhdistetyn cupissa hän sijoittui kolmanneksi, maailmancupin kokonaiskilpailussa seitsemänneksi. Kaudella 2018–2019 hän oli kolmas Beaver Creekin supersuurpujottelussa, voitti Val Gardenan syöksylaskun ja oli kolmas Bormion supersuurpujottelussa. Wengenin syöksylaskussa hän sijoittui kolmanneksi. Hän oli maailmancupin kokonaiskilpailussa kahdeksas, syöksylaskucupissa neljäs ja supersuurpujottelucupissa viides.

Arvokilpailut

Nuorten MM-kilpailuissa 2013 Aamodt Kilde voitti kultaa suurpujottelussa. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui supersuurpujottelussa 13:nneksi. Beaver Creekin / Vailin MM-kilpailuissa 2015 hän oli superalppiyhdistetyssä kahdeksas. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui supersuurpujottelussa ja alppiyhdistetyssä neljänneksi sekä syöksylaskussa kuudenneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli supersuurpujottelussa kolmastoista ja syöksylaskussa viidestoista. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui syöksylaskussa kahdeksanneksi.
Linda Jones

Linda Jones (14. joulukuuta 1944 Newark, New Jersey – 14. maaliskuuta 1972 Newark, New Jersey) oli yhdysvaltalainen rhythm and blues -laulaja. Hänen tyylinsä oli gospelvaikutteinen, ja hän aloittikin laulamisen kuuden vuoden iässä sisarustensa kanssa hengellisessä kokoonpanossa, Jones Singersissä. Teini-ikäisenä Jones aloitti rhythm and bluesin esittämisen. Ensimmäisen soololevytyksensä hän teki nimellä Linda Lane vuonna 1963. Kyse oli Lonely Teardrops -coveresityksestä.
Jones tapasi tuottaja, lauluntekijä George Kerrin, jonka kanssa hän sai sopimuksen Loma Recordsilta vuonna 1967. Läpimurroksi muodostui single "Hypnotized", jonka mukaan myös nimettiin Jonesin albumi Hypnotized (1967). Hänet muistetaan yhä parhaiten albumin nimikkosinglestä. Myöhemmin Jones levytti Neptune Recordsille ja Turbo Recordsille. Suurimman menestyksensä muutamaan vuoteen hän saavutti vuonna 1972 voimakkaalla gospeltyylisellään coverillaan Jerry Butlerin kappaleesta "For Your Precious Love".
Jones oli diabeetikko ja kuoli 27-vuotiaana sairautensa komplikaatioihin. Hänen tuotantoaan julkaistiin vielä postuumisti.