google/wiki40b huggingface dataset:
Hannes Hako

Karl Johannes Hako (ent. Flinck; 16. toukokuuta 1893 Turku – 16. syyskuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja. Vaiheikkaan uransa varrella hän työskenteli useissa teattereissa eri puolilla Suomea. Hakon roolitehtävät olivat usein koomisia.

Ura

Hannes Hakon vanhemmat olivat vaatturi Karl Viktor Flinck ja Ida Karoliina Vikström. Hän oli Turun lyseon oppilaana 1906–1908. Sittemmin hän opiskeli taiteita Turun piirustuskoulussa, ja toimi samaan aikaan Rafael Pihlajan apuna teiniteatterin lavastustehtävissä ja näyttelijänä. Hakon teatteriammattilaisen ura alkoi turkulaisessa puoliammattimaisessa Casino Operetissa näytäntökaudella 1915–1916. Sen jälkeen hän muutti Kaakkois-Suomen vireään teatterikaupunkiin Viipuriin ja näytteli Suomalaisen Maaseututeatterin riveissä kaudella 1916–1917. Seuraavan kauden hän näytteli helsinkiläisellä Kansan Näyttämöllä. Hakon ura jatkui Turun Suomalaisessa Teatterissa 1918–1925 ja edelleen Turun Työväen Teatterissa 1925–1926. Sen jälkeen hän siirtyi Porin Näyttämölle 1926–1929 ja palasi Turkuun kaudeksi 1929–1930.
Hako jatkoi teatteriuraansa johtajan tehtävissä Oulun Näyttämöllä vuosina 1931–1933 ja Lahden Teatterissa 1933–1935. Kaudella 1937–1938 hän työskenteli näyttelijänä Helsingin Kansanteatterissa. Lisäksi Hako näytteli Iloisessa Teatterissa, useilla kiertueilla ja SF:n palveluksessa.
Hakon näyttämötehtäviä olivat muun muassa Pastori Jussilainen, Salomon Harju (näytelmässä Olenko minä tullut haaremiin) ja Seitsemän veljeksen Juhani. Nummisuutareissa hän näytteli vuosien varrella useita rooleja. Hakon elokuvaroolit olivat lähinnä sivuosia ja avustajatason tehtäviä.
Hannes Hako oli naimisissa vuosina 1927–1939 näyttelijä Maikki Sälehovin kanssa. Heidän poikansa oli kansanrunoustutkija Matti Hako (1927–2014) ja pojanpoikansa käsikirjoittaja, ohjaaja ja tuottaja Pekka Hako (s. 1957).
Eli Manning

NFL-ura

Kuten isoveljensä Peyton Manning vuotta aikaisemmin, Eli valittiin Super Bowlin arvokkaimmaksi pelaajaksi vuoden 2008 ottelun jälkeen, Giantsin yllätettyä aiemmin voittamattoman New England Patriotsin. Sama ottelupari toistui Super Bowlissa neljän vuoden kuluttua, ja jälleen lievänä altavastaajana otteluun lähtenyt Giants vei voiton, Manningin tullessa valituksi ottelun arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Leonard Rosenman

Leonard Rosenman (7. syyskuuta 1924 Brooklyn, New York – 4. maaliskuuta 2008 Woodland Hills, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuva- ja televisiomusiikin sekä taidemusiikin säveltäjä. Hänet palkittiin Oscarilla elokuvista Barry Lyndon (1975) ja Tämä maa on minun (1976). Rosenman sai lisäksi kaksi Oscar-ehdokkuutta ja kaksi Emmy-palkintoa.

Elämä ja ura

Leonard Rosenman palveli toisessa maailmansodassa Tyynellämerellä Yhdysvaltain armeijan ilmavoimissa. Hän suoritti bachelor-tutkinnon musiikissa Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä ja opiskeli säveltämistä Arnold Schönbergin, Roger Sessionsin ja Luigi Dallapiccolan johdolla. Rosenmania pidetäänkin yhtenä harvoista Hollywood-säveltäjistä, joka on pyrkinyt tuomaan amerikkalaiseen elokuvamusiikkiin modernin taidemusiikin vaikutteita. Hän käytti 12-säveljärjestelmää musiikissaan Vincente Minnellin elokuvaan Pyörteitä (1955).
Rosenmanin ensimmäiset elokuvamusiikkityöt olivat vuoden 1955 James Dean -elokuvat Eedenistä itään ja Nuori kapinallinen.
Tasavälinen kartioprojektio

Tasavälinen kartioprojektio on vanhalta ajalta saakka tunnettu karttaprojektio. Siinä maapallon pinta ajatellaan kuvatuksi pallon­pintaa sivuavalle tai leikkaavalle kartiolle, jonka akseli yhtyy Maan akseliin. Leveyspiirit näkyvät kartassa saman­keskisinä ympyrän­kaarina, pituuspiirit suorina, jotka leikkaavat toisensa samassa pisteessä kartan ulkopuolella. Etäisyydet pituus­piirejä pitkin kuvautuvat oikeassa suhteessa, samoin etäisyydet pitkin yhtä tai tavallisimmin kahta leveys­piiriä, jotka kartassa kulloinkin on valittu standardi­leveys­piireiksi ja joiden kohdalla kartion ajatellaan leikkaavan maapallon pinnan. Projektio ei kokonaisuudessaan ole oikea­kulmainen eikä oikea­pintainen, mutta standardi­leveys­piirien kohdalla sekä kulmat että pienten alueiden pinta-alojen suhteet kuvautuvat oikein. Jos kartassa näkyvä alue ulottuu navalle saakka, ei napa yleensä näy pisteenä vaan sekin pienenä ympyränkaarena.
Jos standardi­leveys­piirejä on vain yksi ja sellaiseksi on valittu päiväntasaaja, erikois­tapauksena saadaan lieriö­projektio, neliökartta. Jos taas ainoaksi standardi­leveys­piiriksi valitaan pohjois- tai etelänapa, erikois­tapauksena saadaan oikeakeskipituinen tasoprojektio.
Klaudios Ptolemaioksen maailman­kartta perustui erään­laiseen tasaväliseen kartio­projektioon. Nykyään tasavälistä kartio­projektiota käytetään varsinkin kartoissa, joiden esittämä alue on pitkähkö länsi-itä-suunnassa eikä sijaitse lähellä päivän­tasaajaa, esimerkiksi usein Euroopan kartoissa.
DAT-nauha

DAT-nauha (engl. Digital Audio Tape) tarkoittaa digitaalista äänikasettia, jonka mitat ovat 73 x 54 x 10,5 mm. Tavallisesti kasetti on kahden tunnin mittainen, mutta useissa DAT-nauhureissa on lisäksi puolinopeus, jolloin kasetille mahtuu neljän tunnin äänitys. Ensimmäinen DAT-nauhuri tuli markkinoille Sony-yhtiön toimesta Japanissa vuonna 1987. Suomessa DAT-nauhureiden myynti aloitettiin vuoden 1988 lopulla.
Tavallisessa ääninauhassa käytetään analogista tallennusta, jossa magnetointi muuttuu äänenvoimakkuuden mukaan. DAT-nauhassa ääni tallennetaan kuitenkin bitteinä samaan tapaan kuin CD-levyssä. Näin päästään eroon suhinoista ja muista häiriöistä. DAT-järjestelmässä informaation digitaalinen tallentaminen magneettinauhalle ja lukeminen siltä tapahtuvat kuvanauhureista tuttua pyörivää rumpua käyttäen. Tarkalleen ottaen on siis kyse R-DATista (engl. rotary, pyörivä). Äänipäät sijaitsevat pyörivällä rummulla, jonka ympäri nauha pujotetaan 90 astetta.
DAT-nauhurin äänenlaatu on CD-levyn luokkaa. Normaalissa äänitys- ja toistotilassa käytetään 48 kHz:n näytteitystä.
Laitevalmistajat sopivat vuonna 1989, että DAT-nauhurit kykenevät kopioimaan digitaalisesti CD-levyjä. Marraskuussa 2005 Sony ilmoitti, että sen jäljellä olevien DAT-nauhurimallien valmistus lopetetaan seuraavan kuukauden aikana.
Sputnik 10

Lento

Sputnik 10:n lento oli profiililtaan käytännössä samanlainen vain muutamaa viikkoa aikaisemmin suoritetun Sputnik 9 -koelennon kanssa. Aluksen hyötykuormana oli tieteellisten laitteiden lisäksi jälleen jo edellisellä lennolla lentänyt ihmisnukke "Ivan Ivanovitš" sekä koira nimeltä Zvezdotška.
Koeohjelmaan kuului aluksen radiojärjestelmän luotettavuuden kokeileminen ja tätä varten ryhmä insinöörejä ja kosmonautteja meni vain 10 metrin päässä kantoraketista olevaan bunkkeriin. Ryhmän radioliikenne ohjattiin aluksen radion kautta ja näin pystyttiin kokeilemaan ja toteamaan aluksen radion kykenevän välittämään puhetta kapselin ja lennonvalvonnan välillä. Lento oli kuitenkin vaarassa peruuntua, kun tuntia ennen suunniteltua laukaisua kantoraketin kolmannessa vaiheessa olevassa anturi lopetti toimintansa. Asiaa tutkittuaan kollegojensa kanssa Sergei Koroljov päätti jatkaa normaalia suunnitelmaa viasta huolimatta .
Sputnik laukaistiin klo 05.54.00 UTC ja runsaat kymmenen minuuttia myöhemmin saatiin seuranta-asemilta vahvistus, että alus oli asettunut vakaalle kiertoradalle. Avaruusalus ja sen järjestelmät toimivat moitteetta koko lennon ajan ja alus suoritti normaalin jarrutuspolton noin klo 06.56 UTC, jonka jälkeen alus suoritti normaalin ilmakehään paluun. Kuten edelliselläkin lennolla aluksen heittoistuinjärjestelmä aktivoitui oikeassa vaiheessa lentoa ja "Ivan Ivanovitš" laskeutui omalla laskuvarjollaan. Lennolla mukana ollut koira ja laitteet laskeutuivat laskeutumiskapselin mukana klo 07.40.54 UTC Bolšaja Sosnovkan kylään.

Kapselin etsintä

Sputnik 10 oli toisinto Sputnik 9:n lennosta myös pelastusryhmän kohtaamien vaikeuksien takia. Vostok-aluksen paikannusantenni antoi täsmällisen tiedon kapselin sijainnista, mutta voimakas lumimyrsky esti pelastusryhmän lennon paikalle. Lopulta pelastusyritys siirrettiin seuraavalle päivälle, jolloin 30 sotilasta ja varusteita pudotettiin laskuvarjolla paikalle vartioimaan kapselia ja nukkea. Vallinneet voimakkaat tuuliolosuhteet kuitenkin levittivät varusteet ympäriinsä ja hyppääjät joutuivat viettämään yön ilman varusteita.
Seuraavana päivänä arvioitiin olevan turvallista lähettää pelastusryhmän johtajat nelipaikkaisella pienkoneella laskeutumispaikalle, mutta toinen koneen laskutelineistä irtosi lähtökiidon aikana. Ryhmä pääsi matkaan vasta myöhemmin vastaavanlaisella koneella. Paikalle päästyään pelastusryhmä ei kyennyt liikkumaan 1,5 metrin lumihangessa ennen kuin kyläläiset antoivat heidän käyttöönsä hevosvetoisen reen. Päästyään laskeutumispaikalle ryhmä löysi niin "Ivan Ivanovitš"in kuin Zvezdotškan erinomaisessa kunnossa .
Camping Messilä

Camping Messilä on Hollolan kunnassa Vesijärven rannalla Messilän kartanon pohjoispuolella oleva leirintäalue, jossa on vierasvenesatama. Alueen omistaa Messilä Maailma Oy, joka on vuokrannut alueen Hollolan kunnalle, joka puolestaan on vuokrannut alueen leirintäalueyritykselle.
Se sijaitsee noin 7 km Lahdesta Rantatien (yhdystie 2956):n varrella. Messilänranta kuuluu Vesijärven Laasonpohjaan, joka rajoittuu Korpikankareen ja Hersalan väliselle alueelle.
Leirintäalueen palveluihin kuuluvat ravintola, kahvila ja kauppa. Majoituspalveluista löytyy matkailuauto- ja vaunupaikat, majatalohuoneisto, leirintämökit, telttapaikat, hirsihuvilamökki ”Karhunpesä”. Camping Messilästä saa myös kalastuslupia Vesijärvelle.
Alueella on runsaasti ympärivuotisia ja kesäaikaisia matkailuvaunuja.

Enonsaari

Camping Messilä vastaa myös Enonsaaresta. Enonsaaressa on kesäasuntoja ja 1910-luvulla rakennettu suuri huvila. Lahden kaupunki vuokrasi alueen Messilän kartanon alueella leirintäaluetta pitävälle Messilä Campingille toukokuussa 2007 päärakennuksen ja kuusi kesämökkiä viideksi vuodeksi. Enonsaareen pääsee veneellä tai tilausyhteiskuljetuksella Camping Messilän rannasta. Messilänrannan venepaikoista vastaa Hollolan kunta.

Messilän laskettelurinteet ja leirintäalue

Camping Messilässä on talvisinkin Messilän kartanon laskettelurinteiden vuoksi matkailuvaunuissa asuvia vieraita. Kesällä paikalla viettävät kesälomaa pysyvästi pääasiassa pääkaupunkiseudulta olevat.
Camping Messilä järjestää vuosittain juhannusaattona juhannuskokon polttamisen Vesijärven rannassa Hollolan sataman itäpuolella leirintäalueen hiekkarannalla. Kokko on tehty pääasiassa kuormalavoista ja palaa huomattavalta osaltaan puolessa tunnissa. 2009 kokko sytytettiin 23:00 EEST. Kokko on ainut suuri Hollolassa poltettava yleisölle tarkoitettu suuri kokko.
Jorge López

Seurajoukkueura

López on kotikaupunkinsa Logroñésin kasvatti. Hän siirtyi vuonna 1999 Villarrealiin, jossa ensimmäinen kausi päättyi juhlaan joukkueen noustessa maan pääsarjaan Primera Divisióniin. Ensiesiintymisensä Primera Divisiónissa hän teki 10. syyskuuta 2000 ottelussa Rayo Vallecanoa vastaan. Ensimmäisellä pääsarjakaudellaan hän pelasi 35 ottelua ja teki niissä kahdeksan maalia.
Kaudeksi 2003–2004 López siirtyi naapuriseura Valenciaan. Seuraavan kauden hän pelasi lainasopimuksella Mallorcassa ja palasi tämän jälkeen takaisin Valenciaan. Vuodet 2005–2007 hän kärsi vakavista loukkaantumisista ja pelasi ainoastaan 19 ottelua tänä aikana.
López vapautettiin sopimuksestaan kesällä 2007 ja niin hän siirtyi ilmaisella siirrolla Racing Santanderiin. Hän kuului kauden aikana joukkueen luottopelaajiin, kun se pelasi muun muassa ensimmäistä kertaa eurocup-otteluita karsittuaan UEFA Cupiin.
López siirtyi maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa pelanneeseen Zaragozaan 3 miljoonan euron siirtokorvauksella 1. syyskuuta 2008. Hän pelasi kauden 38 ottelua ja teki niissä seitsemän maalia, kun joukkue nousi vuoden tauon takaisin Primera Divisióniin.
Irja Vesterinen

Irja Maikki Vesterinen (s. 27. joulukuuta 1911 Viipurin maalaiskunta) on suomalainen lastenkirjailija.
Paulius Jankūnas

Ura

Jankūnas aloitti koripallon BC Žalgirisin juniorijoukkueissa, joista hänet nostettiin kaudeksi 2002–2003 toisella sarjatasolla pelanneen LKKA Zalgirisin joukkueeseen. Seuraavalla kaudella Jankūnas nousi myös BC Žalgirisin edustusjoukkueeseen. Hän pelasi joukkueen paidassa myös Euroliigaa ja teki ensimmäisellä kaudella 4,4 pistettä ottelua kohden. Kuuden kauden jälkeen Jankūnas siirtyi Himkiin. Hän pelasi seurassa vain kauden ja siirtyi kesällä 2010 takaisin Žalgirisiin.
Jankūnas edusti Liettuan juniorimaajoukkueita, joissa hän voitti MM-hopeaa ja -kultaa. Jankūnas edusti Liettuan koripallomaajoukkuetta vuosien 2005 ja 2007 EM-kisoissa. Lisäksi hän oli mukana vuosien 2006 ja 2010 MM-kisoissa.
One World Without the End

Kappaleet

Sovitukset A.R.G.
Blue Mountain State

TV-sarja

Sarjaa esitettiin televisiossa yhteensä kolmen kauden ja 39 jakson ajan. Yhdysvalloissa sarjaa esitti Spike TV ja Suomessa Music Television. Sarjan ensiesitys Yhdysvalloissa oli 11.2.2010 ja kolmannen kauden viimeinen jakso esitettiin 30.11.2011. Helmikuussa 2012 Spike TV ilmoitti sarjan päättyvän kolmanteen kauteen.

Elokuva

Maaliskuussa 2013 Ed Marinaro kertoi ensimmäisen kerran Class Act Sports-nettisivulle työskentelevänsä sarjasta tehtävän elokuvan eteen.
15. huhtikuuta 2014 Blue Mountain Staten tekijät aloittivat Kickstarter-projektin tulevan elokuvan rahoittamiseksi. Projektin tavoitteena oli kerätä 1,5 miljoonaa dollaria ja tämä tavoite saavutettiin 11.5.2014. Kampanjaan osallistui lopulta 23 999 lahjoittajaa ja yhteensä elokuvaa varten oli kampanjan päätymiseen, 15. toukokuuta 2014, mennessä kerätty 1 911 827 dollaria. BMS: The Moviesta tuli myös Kickstarterin historian kolmanneksi eniten rahaa kerännyt elokuvaprojekti.
Toukokuun 12. päivä elokuvan ohjaajaksi julkaistiin YouTube-videolla Jay Chandrasekhar, joka on aiemmin ohjannut mm. neljä Blue Mountain Staten televisiosarjan jaksoa.
21. elokuuta projektin Facebook-sivulla elokuvan työnimeksi ilmoitettiin Blue Mountain State: The rise of Thadland.
Edeka

Edeka Group (alkuperäisnimeltään Einkaufsgenossenschaft der Kolonialwarenhändler im Halleschen Torbezirk zu Berlin - E.D.K) on 19,8 % markkinaosuudella (2010)  eräs Saksan suurimmista vähittäistavarakauppaketjuista. Edekalla oli vuonna 2015 yhteensä 346 800 työntekijää ja sen pääkonttori sijaitsee Hampurissa.
Chari (tanssi)

Chari on intialainen kansantanssi Rajasthanista. Tanssia esittävät vain naiset. Tanssijat kantavat koko tanssin ajan päänsä päällä Charia, eli liekehtivää metallista ruukkua, joka sisältää palavia puuvillansiemeniä. Tanssi on aktiivinen ja jatkuvassa liikkeessä oleva hyvin vaikuttavan näköinen esitys, jossa noin 7 naista liikkuu ja pyörii tehden jatkuvasti erilaisia käsiliikkeitä ja muodostelmia. Tanssi ei pysähdy hetkeksikään ja sitä säestää Dhol-tyyppisen rummun jatkuva aktiivinen pauke sekä torvella soitetut erikoiset liukuvat melodianpätkät.
CBERS

CBERS eli China Brazil Earth Resources Satellite eli Zi Yuan (ZY) satelliitit ovat kiinalais-brasilialaisia kaukokartoitussatelliitteja, joiden mittalaitteet toimiva näkyvän valon aallonpituuksilla. Niitä käytetään globaalin ympäristötiedon keräämiseen. Ohjelma aloitettiin vuonna 1998.

CBERS-1

Satelliitti kuluttaa 1100 W sähköä ja sen massa on 1450 kg Sen aurinkosynkronisen naparadan korkeus on 778 km. Se tekee 14 kierrosta Maan ympäri vuorokaudessa. Se ylittää ekvaattorin aina klo 10:30 paikallista (aurinko)aikaa. Satelliitin nominaalinen toiminta-aika on kaksi vuotta.
CBERS-1 laukaistiin vuonna 1999 ja se toimi neljän vuoden ajan elokuuhun 2003.

CBERS-2 ja CBERS-2B

CBERS-2 laukaistiin vuonna 2003 ja toimii edelleen kuudentena vuonnaan avaruudessa.
CBERS-2B laukaistiin avaruuteen 19. syyskuuta 2007.

CBERS-3 ja CBERS-4

Brasilian INPE-avaruustutkimusinstituutti testaa vuosina 2010 ja 2013 laukaistavat CBERS-3 ja CBERS-4 satelliitit. Vuonna 2011 uskotaan, että CBERS-3 laukaistaan marraskuussa 2012.

Käyttö

CBERS on noussut optisten siviilisatelliittien kärkeen, jossa on NASAn Landsat, Ranskan SPOT ja Intian IRS. Brasilia luovuttaa CBERS-satelliittien kuva-aineistoa ilmaiseksi Etelä-Amerikan ja Afrikan maille. Kiina on aloittanut ensi kertaa kaukokartoitusdatan viennin alkamalla yhdessä Brasilian kanssa antaa Afrikan maille ilmaista kaukokartoitusdataa.
Mark Tornillo

TT Quick

Mark Tornillo aloitti laulajanuransa newyorkilaisen coverbändin Lazy laulajana 70-luvun loppupuolella. Joitakin vuosia myöhemmin yhtyeen nimi vaihdettiin rumpalinvaihdoksen yhteydessä TT Quickiksi.  Yhtyeestä tuli suosittu klubibändi 1980-luvulla New Yorkissa ja New Jersey -alueella. Se oli tunnettu etenkin Mark Tornillon voimakkaasta laulusta sekä kitarististaan David Dipietrosta.  Yhtyeen alkuvaiheissa se esitti tunnettuja kappaleita eri metalliyhtyeiltä mutta etenkin konsertit, joissa se soitti AC/DC:n kappaleita, tekivät siitä suositun .
Tornillo on tehnyt TT Quickin kanssa EPn TT Quick (1994), kolme albumia: Metal of Honour (1986), Sloppy Seconds (1989) ja Ink (2000) sekä livelevyn Thrown Together (1992)  Yhtye on ollut uransa aikana useilla pitkillä tauoilla mutta ei ole missään vaiheessa varsinaisesti hajonnut. Vaikka se ei ole levyttänyt, se on soittanut satunnaisesti konsertteja 2000-luvulla.  

Accept

Vuonna 2009 Mark Tornillo sai puhelun Peter Baltesilta, joka pyysi häntä käymään studiollaan. Baltes ja Wolf Hoffmann olivat soittelemassa studiolla ja halusivat laulajan mukaan jammailusessioon. Kutsu tuli Tornillolle täytenä yllätyksellä, sillä hän oli jättänyt musiikkibisneksen ja työskennellyt viimeiset vuodet sähköasentajana.

Tornillo meni paikalle pahasta bronkiitista huolimatta ja lauloi kaksikon soittamia kappaleita. Acceptin kappaleet olivat hänelle tuttuja TT Quickin aikoilta, jolloin he olivat coveroineet niitä keikoilla. Baltes ja Hoffmann pitivät kuulemastaan, ja tämä tapaaminen käynnisti Acceptin paluun.
Studiosession tallenne oli vuotanut nettiin, ja kun tieto Acceptin paluusta vahvistui, Tornillon valinta laulajaksi herätti yhtyeen faneissa aluksi kritiikkiä. Kritiikki kuitenkin vaimeni ensimmäisen albumin ja konserttien jälkeen.  Acceptin ensimmäinen albumi Tornillon kanssa, Blood of the Nations, julkaistiin Euroopassa 20. elokuuta ja Yhdysvalloissa 14. syyskuuta 2010. Tornillo esiintyi ensimmäistä kertaa Acceptin kanssa livenä 10. toukokuuta 2010 Tornillon kotikaupungissa New Yorkissa. 
Paluualbumin Blood of the Nations jälkeen Tornillo on ollut mukana kaikilla Acceptin studioalbumeilla: Stalingrad (2012), Blind Rage ja The Rise of Chaos (2017) sekä konserttitaltioinneilla Restless And Live (Blind Rage - Live In Europe 2015)  ja Symphonic Terror - Live At Wacken 2017.
Tornillon liityttyä yhtyeeseen, hänelle on siirtynyt vastuu kappaleiden sanoituksista.   Sanoittamista ja koko yhtyeen lauluntekoa on helpottanut se, että Tornillo osaa soittaa bassoa, rumpuja, kitaraa sekä pianoa.

Yhteistyö muiden artistien kanssa

Tornillo esiintyy vierailevana artistina amerikkalaisen thrash metal yhtyeen Overkill albumilla White Devil Armory (2014) kappaleella "Miss Misery" ja A Sound Of Thunder yhtyeen albumilla It Was Metal (2018) kappaleella "Phantom Flight".
Conthey

Sijainti

Conthey sijaitsee Valais’n ranskankielisessä osassa Sionin länsipuolella. Lännessä kunta rajoittuu Vétroziin. Etelässä kunnan rajana on Rhônejoki. Contheyn pohjoisimmat osat ovat Les Diablerets -vuorella yli 3 kilometrin korkeudessa.

Viininviljely

Conthey on viininviljelyaluetta: Rhônen laakson pohjoisrinteellä on viinitarhoja 3,8 neliökilometriä joelta (470 m mpy.) aina 940 metrin korkeudelle asti.

Matkailu ja nähtävyydet

Lac de Derborence -järven alue on luonnonsuojelu- ja retkeilyaluetta sekä tunnettu 1700-luvun vuorensortumistaan. 
Les Diableretsin matkailualue ulottuu Contheyn alueelle, mutta kulku alueelle on pohjoisen puolelta Ormont-Dessusista ja Gsteigista.

Liikenne

Rhônen laaksossa kulkeva SBB:n rautatie ja moottoritie A9 Lausannesta Brigiin kulkevat Contheyn kautta. Contheyn ja Sionin rajalla on Châteauneuf-Contheyn rautatieseisake, jossa RegionAlpsin Saint-Gingolph–Martigny–Brig-paikallisjunat pysähtyvät 1–2 kertaa tunnissa. Sionista Martignyyn ja Aveniin liikennöivät postiautot kulkevat Contheyn kautta. Kesäaikaan Contheystä on matkailua palvelevat yhteydet Col du Sanetsch -solalle ja Pas de Cheville -solan itäpuolelle Lac de Derborence -järvelle.
Jakob Johan Roth

Jakob Johan Roth (2. helmikuuta 1772 Sarkkila, Ikaalinen – 1. syyskuuta 1839 Saarlahti, Teisko) oli suomalainen sotilas. Hän osallistui vuosien 1788–1790 sotaan, Porin rykmentin mukana Pommerin sotaan 1807 jonka yhteydessä hänet ylennettiin vääpeliksi sekä sen jälkeen Suomen sotaan 1808. Lapuan taistelun jälkeen hänet, vääpeli Carl Johan Spoof ja neljäkymmentä miestä lähetettiin 15. heinäkuuta kenraali Nikolai Rajevskin selustaan hävitysretkelle, jonka onnistumisen takia venäläiset luulivat joukkoa suuremmaksi ja käyttivät Spoofista ja Rothista nimitystä "amiraali Spuff ja kenraali Rutt". Roth erosi Ruotsin armeijasta luutnanttina vuonna 1812 ja hän sai 1815 kultamitalin palkkiona osoittamastaan urhoollisuudesta. Hän asui viimeiset elinvuotensa Saarlahden sotilasvirkatalossa Teiskossa ja hänen hautansa on Teiskon hautausmaalla.
Amy Goodman

Amy Goodman (s. 13. huhtikuuta 1957 Washington D.C., Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen toimittaja, kolumnisti ja kirjailija. Vuonna 1996 hän perusti neljän muun toimittajan kanssa Democracy Now! -nimisen riippumattoman radio-ohjelman, jota lähetetään tunnin ajan jokaisena arkipäivänä. Vuonna 2001 ohjelmaa alettiin lähettää myös televisiossa, ja se on katsottavissa ja kuunneltavissa internetissä ohjelman verkkosivuilla.
Goodmanin radiodokumentti Massacre: The Story of East Timor kertoo Itä-Timorin itsenäisyysliikkeestä ja vuoden 1991 verilöylystä, jossa indonesialaiset sotilaat ampuivat 270 itätimorilaista mielenosoittajaa. Dokumentti on palkittu useilla journalistipalkinnoilla. Chevron-yhtiön osuutta Nigerian armeijan tekemissä hyökkäyksissä mielenosoittajia vastaan käsitellyt ohjelma palkittiin vuonna 1998. Goodman on kertojana George McGovernin elämästä kertovassa dokumentissa One Bright Shining Moment (2006).
J. A. Baker

John Alec Baker (6. elokuuta 1926 – 26. joulukuuta 1986/1987) oli englantilainen kirjailija ja lintuharrastaja.
J. A. Baker asui Chelmsfordissa, Essexissä. Hän pysyi tuntemattomana suurelle yleisölle, vaikka kirjoitti kaksi menestynyttä kirjaa, Muuttohaukka ja The Hill of Summer. Baker kokeili ainakin viittätoista eri ammattia, kunnes sattui näkemään muuttohaukan saalistamassa. Hän seurasi muuttohaukkojen elämää Itä-Englannin maaseudulla lähes kymmenen vuotta. Sitten hän sairastui ja kirjoitti havainnoistaan, tunteistaan, maisemasta ja luonnosta teoksen The Peregrine. Hän omisti kirjan vaimolleen. Teos palkittiin Duff Cooper Prize -palkinnolla. Toisen kirjan jälkeen hänestä ei enää kuultu mitään.
Uuden englanninkielisen laitoksen (2005) esipuheen kirjoitti Robert Macfarlane.
Thaana

Historia

Divehin kirjoittamiseen käytettiin Malediiveilla pitkään dives akuru -kirjaimistoa (vap. suom. ”saarikirjaimet”), jonka ensimmäiset esiintymät ovat 700-luvulta jaa. Dives akuru perustui grantha-aakkostoon, joka periytyi edelleen brahmi-kirjoituksesta.
Thaana-aakkosto kehitettiin 1700-luvun alussa, ja ensimmäisen kerran se esiintyi virallisissa dokumenteissa vuonna 1703. Osa thaanan kirjaimista lainattiin dives akurusta ja osa mukailtiin persialaisten numeromerkkien pohjalta. Vokaalien ilmaiseminen konsonanttikirjaimen päälle merkittyinä tarkkeina suunniteltiin arabialaisen kirjaimiston vokaalitarkejärjestelmän perusteella. Toisin kuin arabialaisessa tekstissä, thaanassa vokaalien merkitseminen on pakollista.

Sukun

Konsonantit, joita ei seuraa vokaali, merkitään ympyränmuotoisella sukun-tarkkeella konsonantin yläpuolella, esim. ކް‎ k. Sekä vokaalitarkkeiden että sukunin käyttäminen on thaanan oikeinkirjoituksessa pakollista; tästä seuraa, että konsonanttia ei kirjoiteta koskaan yksin, vaan siihen liittyy aina joko sukun tai jokin vokaalitarke.
Sukunilla varustetulla alifu-konsonantilla (އް‎) merkitään sanan lopussa esiintyvää glottaaliklusiilia, esim. ފައް‎‎ fa’ [faʔ].‎ Sanan keskellä alifun ja sukunin yhdistelmä ilmaisee seuraavan konsonantin ääntymistä geminaattana, esim. ބައްދަލު‎‎‎ ba’dhalu [bad̪ːalu‎].