google/wiki40b huggingface dataset:
Pierre Clostermann

Lentäjän ura

Elsass -laivueessa hän saavutti ensimmäiset voittonsa, kun hän ampui alas kaksi Focke-Wulf Fw 190 -hävittäjää. Hän toimi Biggin Hillissä aina vuoden 1943 syksyyn, jolloin hänet siirrettiin City of Glasgow -nimeä kantavaan 602. laivueeseen. Clostermann toimi seuraavan vuoden aikana mitä erilaisimmissa tehtävissä. Hänen laivueensa saattoi Lentäviä linnoituksia Saksaan, rynnäköi V-1:n laukaisuasemia vastaan ja otti lopulta osaa Normandian maihinnousuun. Clostermann oli kerännyt jo tuolloin suuren pudotustilin, mutta varsinainen ilmavoittojen aika oli vasta koittamassa hänelle.  
Esimakua tulevasta antoi komennus Typhoonilla suoritettuihin koulutuslentoihin kesällä 1944. Pahamaineisen Hawker Typhoonin ohjaimissa karaistunut määrättiin pian tämän jälkeen lentueenjohtajaksi 122. rykmenttiin, joka oli vastikään varustettu liittoutuneiden uudenaikaisimmilla hävittäjillä - Hawker Tempesteillä. 122. rykmentti oli valiojoukko, jonka harteille annettiin  vaarallisimmat tehtävät. Rykmentin pudotussaldot olivat korkeat, Tempestit olivat liittoutuneiden ainoita koneita, jotka kykenivät torjumaan jopa saksalaisten uudet Me 262:t. Tämä rottajahdiksi kutsuttu taktiikka oli menestyksekäs, mutta myös riskialtis ja 122. rykmentti kärsi kovia tappioita menestyksensä vastapainoksi. Ehkä kuuluisin näiden miesten alas ampuma saksalainen Me 262-lentäjä oli everstiluutnantti Walter Nowotny. Clostermann mainitsee muistelmissaan että Nowotnyn olisi ampunut alas Bob Clark -niminen RAF:n lentäjä joka oli hänen johtamansa partion neloskoneen ohjaaja.
Clostermann mainitsee kohdanneensa eräällä lennolla myös saksalaisten koetyyppisen Dornier Do 335 -hävittäjäkoneen, mutta muutamat kaukaa otetut konekiväärikameran kuvat jäivät ainoaksi tulokseksi, koska saksalaiskone oli liian nopea alas ammuttavaksi. 
Huhtikuussa 1945 Clostermann ylennettiin 122. rykmentin komentajaksi. 
Sodan päättyessä Euroopassa Clostermanin henkilökohtaisen Tempestin  Le grande Charlesin kylkeä koristi 32 voitonmerkkiä. Elokuussa 1945 Clostermann pyysi eroa RAF:n palveluksesta ja hänet kotiutettiin. 
Monin kunniamerkein palkittu hävittäjä-ässä siirtyi rauhanomaisemmille rintamille ja otti osaa mm. Ranskan sisäpolitiikkaan. Pierre Clostermann kirjoitti myös kaksi omakohtaisiin kokemuksiinsa perustuvaa kirjaa: Suuri sirkus (Le Grande Cirque 1948, suom. Otava 1953) ja  Taivaalla palaa (Feux du ciel 1951, suom. Otava 1954).
Sen sijaan hänen suuri suunnitelmansa ilmasodan historian kirjoittamisesta - josta hän mainitsee kirjansa Taivaalla palaa esipuheessa - ei ole ilmestynyt suomeksi.
Myöhemmin Clostermannilla oli tilaisuus koelentää kuuluisa saksalainen Me 262 -suihkuhävittäjä. Clostermannin näkemyksen mukaan kone oli liian vaikeasti hallittava, jotta sillä olisi ollut merkitystä.
Ekojärvi (Sastamala)

Maantiede

Järven pinta-ala on 102 hehtaaria ja sen pituus on 2,0 kilometriä ja leveys 750 metriä. Siihen laskee Marjasuolta ja Marjasuonmaalta suo-ojia. Järven luusua sijaitsee järven länsirannalla, josta saa alkuunsa 10 kilometriä pitkä Ekojokena päättyvä laskuoja. Laskuojan nimi on aluksi Ekojärvenkanava ja Ekojärvenholvi, muuttuu sitten alempana Lamminojaksi, Harjastenojaksi ja Stormin jälkeen Ekojoeksi.
Järven rantaviiva on 6,8 kilometriä pitkä ja ranta on avosuota ja luhtaa, vaikka ympäristö on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Suurin saari on Selkäsaari, joka on 90 metriä pitkä. Järvestä on saanut nimensä Ekojärven kylä, jonka tiloja on järven ympärillä. Loma-asuntoja on soisten rantojen takia vain muutama.

Luonto

Ekojärven Natura-alueen omistaa Suomen valtio ja sitä hallinnoi Metsähallitus. Siihen kuuluu matalavetinen Ekojärvi ja sen rannat. Karhunkalliolle on rakennettu lintutorni ja nuotiopaikka. Järvi on arvokas lintujärvi.

Järven tila ennen kuivattamista

Ennen Ekojärven vedenpinnan korkeuden alentamista järvessä oli runsaasti kalaa. Järvellä oli kalamaja, missä kauempaakin tulleet kalastajat majoittautuivat, kun tultiin syyskalastamaan. Läheisessä Ekojärven kylässä tarvittiin lisää niittyjä, joita muodostettiin alentamalla Ekojärven pintaa.

Kuivatus

Vuonna 1865 talollinen Wilhelm Johansson ja kumppanit pyysivät järjestämään katsemuksen tulevaa järvenlaskua varten. Asia vedettiin kuitenkin takaisin ja vasta vuonna 1873 talollisen Punto Karl Gustafssonin hakemus järven kuivattamiseksi hyväksyttiin. Ensimmäisessä hakemuksessa kohteena olivat myös vierekkäiset Ojalammi ja Paskolammi. Vuonna 1875 järven pintaa alennettiin ilman valtionapua. Järven vedenpintaa laskettiin syventämällä järvestä lähtevää ojaa. Avuksi saatiin suuri nosturi, jolla painavaa kiveä ja maata voitiin nostaa. Nosturin avustamana valmistui noin kilometrin verran holvattua kanavaa, joka kulkee edelleen maan alla. Kuivatuksella pyrittiin lisäämään heinäntuotantoa, mikä onnistui hyvin. Rannoilla oli kymmeniä latoja, joista vesijättöyhtiö möi "järvisheinälotteja" eniten tarjoaville.
Vuoden 1927 vesijätön jako osakkaiden kesken selvittää hyvin, paljonko järvenpohjaa paljastui. Kartan mukaan entisen järven lahdista Läpänlahti, Pirttilashti, Rappari, Vehkalahti, Kolkunperä, Mustalahti ja Särkilahti maatuivat ja saaret Rukku (iso?) ja Piukku (pieni?) maatuivat rantaan kiinni. Nykykartassa suuremman saaren nimeksi on merkitty Piukku. Saaren taakse oli jäänyt syvä lahti, mutta nykyään lahti on lähes kasvanut umpeen.
Vesijättömaata kertyi vuonna 1927 jaettavaksi 78 hehtaaria niittyjä, 26 hehtaaria metsämaata ja 129 hehtaaria avovettä. Jakoalue oli vuonna 1878 paalutettu monikulmainen alue, joka seurasi järven rantoja.
Hohtokaija

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 45 cm ja paino noin 280 grammaa. Sen höyhenpuku on hyvin värikäs: pää on punainen, naamasta mustahko, niskassa on sininen laikku, selkä, pyrstö ja siivet ovat vihreät, käsisulkien reunat ovat siniset ja vatsapuoli kastanjanruskea. Nokka on mustahko, koivet tummanharmaat ja iiris keltainen. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuori lintu on kuten aikuinen, iiris on kuitenkin ruskea ja nokka vaaleampi.

Esiintyminen

Hohtokaijat elävät Polynesiassa Vanuatussa ja Fidžillä sekä sen lähisaarilla. Niiden elinympäristön ala on 20 000–50 000 neliökilometriä ja populaation koko on noin 20 000 yksilöä. Lajista tunnetaan kaksi alalajia, tabuensis ja taviunensis.

Elinympäristö

Laji on paikoin yleinen sademetsissä, mangrovemetsiköissä ja puutarhoissa.

Lisääntyminen

Hohtokaija pesä on puunkolossa. Naaras munii kaksi tai kolme munaa, joita se hautoo noin 24 päivää. Poikaset ovat lentokykyisiä seitsemän viikon ikäisinä.

Ravinto

Lajin ruokavalio koostuu hedelmistä, kuten mangosta, guavasta, banaanista ja Asimina-puun hedelmistä, sekä hyönteistoukista ja viljasta, etenkin maissista.
ISO 3166-2:CZ

ISO 3166-2:CZ on ISO-standardointijärjestön standardi, joka määrittää geokoodit Tšekille. ISO 3166-2:CZ on ISO 3166-2 -standardin osajoukko, joka määrittää 14 läänin ja 91 alueen koodit.

Koodit

Koodin ensimmäinen osa on ISO 3166-1 -standardin mukainen Tšekin maakoodi ”CZ”. Toinen osa koostuu lääneillä kahdesta numerosta ja alueilla kolmesta merkistä (kaksi numeroa ja kirjain tai numero).
Endlan luonnonsuojelualue

Endlan luonnonsuojelualue (viroksi Endla looduskaitseala) sijaitsee Keski-Virossa Järvamaan, Länsi-Virumaan ja Jõgevamaan maakuntien alueella. Alueen keskus on Toomalla Jõgevan kunnassa.
Tooman soidensuojelualue perustettiin vuonna 1910, laajempi Endlan luonnonsuojelualue vuonna 1985. Alueen pinta-ala on lähes 7 000 hehtaaria. Alueen päämääränä on tutkia ja suojella Viron keski- ja itäosien erityyppisiä soita ja metsiä sekä alueen järviä, jokia ja lähteitä sekä Pandiveren ylängön eteläreunan karstialueita.
Alue ulottuu Jõgevan, Põltsamaan, Järvan ja Väike-Maarjan kuntien alueelle. Alueen järviä ovat muun muassa Männikjärv ja Endla järv.
Kyyryhaikara

Koko ja ulkonäkö

Kyyryhaikaran pituus on noin 40–48 cm, siipien kärkiväli 62–70 cm ja paino 200–250 grammaa.

Levinneisyys ja elinympäristö

Kyyryhaikaroita elää ympäri maailmaa kosteikoissa ja rannoilla, varsinkin mangrovemetsissä.
Karl-Gustav Kaisla

Karl-Gustav Kaisla (4. lokakuuta 1943 Helsinki – 21. syyskuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen jääkiekkoerotuomari. Hän on ansioituneimpia suomalaisia erotuomareita. Hän vihelsi SM-sarjassa ja -liigassa vuosina 1970–1990 peräti 515 ottelua. Hän toimi SM-liigassa myös erotuomarikouluttajana ja otteluvalvojana. Kaisla valittiin urallaan kolme kertaa SM-liigan parhaaksi erotuomariksi ja hän on Suomen Jääkiekkoleijona numero 73.
Kaisla tuomaroi kolmissa MM-kisoissa ja kerran olympialaisissa. Vuoden 1980 talviolympialaisissa hän toimi päätuomarina kuuluisassa ”Miracle on Ice” -ottelussa, jossa Yhdysvallat voitti Neuvostoliiton 4–3.
Kaisla kuoli syyskuussa 2012 vaikean sairauden uuvuttamana, minkä johdosta 22. syyskuuta pelatut SM-liigan sarjapelit aloitettiin hiljaisella hetkellä Kaislan muistoksi.
Karl-Gustavin poika Jan-Erik Kaisla on entinen jääkiekkomaalivahti, joka pelasi Kiekko-Vantaassa kevääseen 2010 asti.
Viikinkiaika Latviassa

Viikinkiaikana vuosina 800–1000 latvialaiset ja skandinaavit kohtasivat toisensa. Väinäjoki toimi hyvänä kauppareittinä viikingeille, ja sitä kutsuttiin myös "viikingeiltä kreikkalaisille" -nimityksellä. Skandinaavit tekivät ryöstöretkiä Latvian alueelle,  mutta ryöstöt kohdistuivat enimmäkseen kuureihin ja semigalleihin. Vaikka viikinkien matkat Latviassa olivat väkivaltaisia, ne eivät koskaan aiheuttaneet suurempaa alistamista tai siirtomaiden perustamista alueelle. Skandinaavit, jotka olivat kulkeneet alueella, olivat enimmäkseen gotlantilaisia, ruotsalaisia ja tanskalaisia. 
Itä-Baltiasta tehtiin myös yksittäisiä ryöstöretkiä Skandinaviaan.
Viikinkien Latvian-matkoista on tiedossa yksi kirjoitettu saaga. Saagan päähenkilö on islantilainen viikinki Egil Skallagrimsson.
Kinobioottinen luostari

Kinobioottinen (toisinaan näkee myös muotoa kenobiittinen ja siitä johdettua kenobia vrt. kinobia) tarkoittaa luostariperinteessä yhteisöä, joka painottaa yhteisasumista. Vastakohta kinobioottiselle on heremiittinen tai idiorytminen kilvoittelu eli munkkeuden (luostariasumisen) muoto, jossa munkit tai nunnat asuvat erakkoina yksinään (erakkolaisuus).
Huomattavimpia kinobioottisia luostareita on pääasiassa kristinuskossa ja buddhalaisuudessa.
Sana on johdettu kreikankielestä latinan kautta. Kreikan sanoista κοινός and βίος (koinos ja bios, jotka tarkoittavat "yhteisö" ja "elämä") tulee kreikan sana κοινοβιακόν (koinobiakon).
Kabir Bedi

Kabir Bedi (hindi कबीर बेदिِ urdu کبِر بیدِ, s. 16. tammikuuta 1946 Mumbai, Intia) on intialainen kansainvälinen näyttelijä.
Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan elokuvassa James Bond Octopussy. Myös sarjassa Kauniit ja rohkeat hän on tullut tunnetuksi roolistaan Prinssi Omar Rashidina. Hänen ensimmäinen kansainvälistäkin mainetta saanut roolinsa oli Sergio Soliman minisarjassa Sandokan, jossa hän esitti nimikkoroolia ja jonka seurauksena häntä pidetään "ainoana oikeana Sandokanina".
Ammattilakki

Ammattilakki on ammatillisen tutkinnon suorittaneelle tarkoitettu ylioppilaslakkia vastaava lakki. Toisin kuin ylioppilaslakissa, ammattilakin päällisessä on kolmea eriväristä samettia: keskikappale mustaa, välissä violettia, reunimmaisena tummansinistä. Ammattilakin kokardi on kullattu tammenlehvillä ympäröity A-kirjain tai ruotsinkielisille tarkoitettu Y-kirjain. Ammattilakista on myös olemassa tupsullinen esimieslakki, joka on erikoisammattitutkintolakki.
Ammattilakkeja hankitaan Suomessa vuosittain noin 10 000 kappaletta. Ylioppilaslakkien hankintamäärän ollessa 30000-40000 välillä.
Pölkkyruoho

Ulkonäkö ja koko

Kukkavarsi voi olla metrin korkuinen. Koko kasvi on sinivihreänsävyinen ja ohuen vahamaisen kerroksen peitossa.
Kukassa on neljä kapeaa, 3-6 mm pitkää vaaleankeltaista terälehteä ja neljä verholehteä.

Levinneisyys ja kasvupaikat

Pölkkyruohoa esiintyy Keski-Euroopasta Siperiaan ulottuvalla vyöhykkeellä ja samoilla leveysasteilla Pohjois-Amerikassa.
Suomessa lajia on alkuperäinen maan eteläosissa, pohjoisempana muinaistulokas.
Anatoli Serdjukov

Anatoli Serdjukov (ven. Анатолий Сердюкóв, s. 8. tammikuuta 1962, Holmskaja) on venäläinen poliitikko ja liikemies, veroministeri 2004–2007 ja puolustusministeri 2007–2012.
Serdjukov valmistui Leningradin kauppainstituutista 1984 ja suoritti asevelvollisuutensa 1984–1985. Hän toimi huonekaluja myyvän pietarilaisen Mebel-Marketin johtajana 1995–2000 ja suoritti oikeustieteen tutkinnon Pietarin valtionyliopistossa 2001.
Veroministeriön Pietarin aluehallinnon varapäällikkönä Serdjukov oli 2000–2001 ja päällikkönä 2004 saakka, jolloin nimitettiin varaveroministeriksi ja veroministeriksi 2004. Puolustusministerinä 2007–2012 hän johti laajaa asevoimien uudistusta, johon kuului mm. miesvahvuuden vähentäminen miljoonaan sotilaaseen, luopuminen sotilaslääni-armeija-divisioona-rykmentti-järjestelmästä ja siirtyminen sotilaslääni-operaatioryhmä-prikaati-jakoon. Jokaiseen sotilaspiiriin perustettiin nopean toiminnan prikaati. Upseerien määrää vähennettiin ja vakinaisten aliupseerien määrää lisättiin.
Venäjän presidentti Vladimir Putin erotti Serdjukovin 2012 epäiltynä ministeriön alaisen omaisuudenhoitoyhtiön kavalluksesta ja nosti tilalle Sergei Šoigun.
SS North American

SS North American oli Yhdysvaltain ja Kanadan Suurilla järvillä liikennöinyt höyrylaiva. Sen rakensi vuonna 1913 Ecorsessa Michiganissa toimiva Great Lakes Engineering Works, ja aluksen tilaaja oli Chicago, Duluth & Georgian Bay Transit Company. Alus laskettiin vesille 16. tammikuuta 1913. North Americanin sisaralus oli SS South American
Alus oli 280 jalkaa (85,34 metriä) pitkä ja 47 jalkaa (14,33 metriä) leveä, ja sen syväys oli 17 jalkaa 6 tuumaa (5,33 metriä). Aluksen nelipaisuntahöyrykoneen teho oli 2 200 indikoitua hevosvoimaa, ja sen vaatima höyrynpaine kehitettiin kolmessa alun perin hiililämmitteisessä höyrykattilassa. Kattilat muutettiin öljypolttoiseksi vuonna 1923.
Vuonna 1963 Chicago, Duluth & Georgian Bay Transit Company myi aluksen Eriessä Pennsylvaniassa toimivalle Canadian Holiday Companylle, joka siirsi aluksen Pennsylvanian Erien ja Ontarion Port Doverin väliselle reitille. Alus purjehti reitillä vain yhden vuoden, sillä se vedettiin pois liikenteestä vuonna 1964. Tämän jälkeen alus oli mukana useissa hämärissä kaupoissa, kunnes se viimein myytiin huutokaupalla Seafarer's International Unionille vuonna 1967. Uusi omistaja aikoi käyttää alusta koululaivana Piney Pointissa Marylandissä.
Kun North American oli Pohjois-Atlantilla hinauksessa Piney Pointiin, se yllättäen upposi 4. syyskuuta 1967. Hylky löydettiin heinäkuussa 2006. Kauko-ohjattava robottisukellusvene paikansi hylyn läheltä mannerlaatan reunaa noin 225 kilometrin päässä Uuden Englannin rannikolta. Hylky lepää runsaan sadan metrin syvyydessä.
Palawaninbulbuli

Levinneisyys

Palawaninbulbulia tavataan vain Filippiineillä. Sen on kuvattu olevan harvinainen, ja sen kannankehitys on laskeva. Se on kuitenkin luokiteltu elinvoimaiseksi, koska lajin ei uskota olevan vielä vaarallisen vähälukuinen.
Reino Myöhänen

Reino Myöhänen (s. 30. tammikuuta 1932 Metsäpirtti) on suomalainen lehtimies, joka toimi viidellä eri vuosikymmenellä Savon Sanomat-lehden palveluksessa, viimeksi päätoimittajana.
Myöhäsen vanhemmat olivat Simo ja Maria Myöhänen. Hän avioitui 1956 Raili Maria Heikkilän kanssa. Myöhänen työskenteli ensin Laatokka-lehden ja Pieksämäen Seudun Sanomien toimitusharjoittelijana 1950-1952 ja sitten Savon Sanomien uutistoimittajana 1953-1954, urheiluosaston esimiehenä 1955-1958, levikkipäällikkönä 1959-1962, uutispäällikkönä 1963-1968, toimituspäällikkönä 1968-1978, toisena päätoimittajana 1978-1987 ja päätoimittajana 1987-1991.
Myöhänen, joka toimi aktiivisesti alansa järjestöissä sekä luennoi ja julkaisi artikkeleita lehtialasta ja toimittajakoulutuksesta, sai työstään valtion journalistipalkinnon 1994. Hän julkaisi vuonna 1978 teoksen Kesämökin päiväkirja.
Castlevania III: Dracula’s Curse

Juoni

Pelin tapahtumat sijoittuvat noin 200 vuotta ennen ensimmäisen Castlevania-pelin tapahtumaa. Dracula on kasvattanut hirmuisen pimeyden armeijan, jonka pysäyttäminen on suurin haaste maailman mahtavimmille sotureille. Yksi näistä on Trevor Belmont, vampyyrintappaja, jolla on mukana mystinen ruoska, Vampyyrintappaja, sekä viekkaus valita oikea reitti päästäkseen Draculan luokse kuin myös voima hallita kolmea henkeä auttamaan häntä pääsemään esteiden läpi.

Ominaisuudet

Peli palaa edellisestä Castlevaniasta suoraviivaisempaan menoon ensimmäisen pelin tyyliin. Peli pitää kumminkin paljon uusia ominaisuuksia. Pelimaailma on isompi eli pelaaja pääsee seikkailemaan linnan ulkopuolelle ennen kuin hän onnistuu pääsemään itse synkeään Castlevania-demonilinnaan. Silloin tällöin pelaaja voi tulla risteyskohtiin, joissa pelaaja voi päättää, mitä kautta Trevor kulkee kohti linnaa.
Erikoisin ominaisuus pelissä on apurit, joita Trevor tapaa silloin tällöin. Jos pelaaja päättää ottaa jonkun apurin mukaan, hän pystyy vaihtamaan Trevorin apuriin ja käyttämään näiden erikoisominaisuuksia peliä läpäistääkseen. Trevor tapaa pelissä kolme kumppania: Grant DaNastyn, seinillä taitavasti kiipeevän aavepiraatin, Syphan, mystisen ja kauniin maagikon, ja Alucardin, Draculan unohdetun ja kostonhimoisen pojan, jolla on isänsä ominaisuudet. Trevorilla voi vain olla yksi apuri kerrallaan mukana.

Arvostus

Konami pyrki tekemään pelistä niin näyttävän kuin suinkin mahdollista, minkä johdosta Dracula’s Curse osoittautui fanien mieleiseksi, etenkin paluusta ensimmäisen pelin lineaariseen ja toiminnallisempaan tyyliin. Viimeisen päälle hiottu peli osoittautui suureksi menestykseksi ja sitä pidetään sekä parhaana NES-alustalle julkaistuna Castlevania-pelinä sekä yhtenä parhaimpana pelisarjan osana.
Suuresta suosiostaan huolimatta peli jäi vähälle huomiolle Euroopassa, sillä sitä saatiin odottaa vuoteen 1992 asti. Tuolloin Nintendon uusin 16-bittinen pelikonsoli Super Nintendo oli tuloillaan, mistä syystä pelin 8-bittinen tyyli ei kiehtonut. Nykyään pelistä on tullut Euroopassa fanien keskuudessa suuri keräilyharvinaisuus.
Innolink

Organisaatio

Konsernin kolme osaa ovat Innolink Research, joka tarjoaa tutkimuspalveluja, Innolink Staff, henkilöstövuokrauksen ja rekrytoinnin asiantuntija, ja markkinointitoimisto Innolink Agency, joka syntyi mainostoimisto Mainoskentän ja verkkomarkkinointiyhtiö Searchboxin yhdistymisestä  Innolinkillä oli kesällä 2017 noin 50 työntekijää, alkuvuonna 2018 noin 60 .

Historia

Innolink Groupin ensimmäinen yhtiö, Innolink Oy, perustettiin vuonna 1991. Markkinatutkimuksiin erikoistunut Innolink Research Oy taas perustettiin vuonna 1996.  Vuonna 2013 yritys siirtyi konsernimuotoon, jolloin otettiin käyttöön nimi Innolink Group.
Vuonna 2014 konsernin palveluvalikoima laajeni yritysostojen myötä myös markkinointiviestintään (mainostoimisto Mainoskenttä Oy) sekä kohderyhmä- ja kampanjapalveluhin (Innolink Direct) sekä henkilöstövuokraukseen (Innolink Staff Oy). Vuonna 2009 perustettu Stafflink käyttää nykyään nimeä Innolink Staff. Innolink Staffin perustajiin kuului jääkiekkoilija Jarkko Varvio, joka toimi myös yrityksen toimitusjohtajana. Loppuvuonna yritysostot jatkuivat digimarkkinointiyhtiö Searchboxilla ja konsernin yhtiörakennetta uudistettiin, minkä jälkeen konserniin kuuluvat Innolink Research, Innolink Staff ja Innolink Agency.
Tammikuussa 2016 Innolink-konsernin toimitusjohtajaksi tuli Pekka Vuorela, joka oli työskennellyt konsernissa vuodesta 2007 lähtien. Samana vuonna Innolink Research liittyi Suomen markkinatutkimusliiton jäseneksi.
Home and Away

Sarjan tekeminen

Sarjaa kuvataan viitenä päivänä viikossa. Koko vuoden aikana kuvausviikkoja on yhteensä 46; tekijät pitävät jouluna neljän viikon ja kauden keskellä kahden viikon tauon. Jaksot esitetään televisiossa noin kahdeksan viikon kuluttua kuvaamisesta. Sisäkohtaukset kuvataan  Seven Sydney's Epping -studioilla ja ulkokohtaukset pääasiassa Palm Beachillä.

Näyttelijät ja hahmot

Lista näyttelijöistä ja roolihahmoista kulkee Australiassa esitettävien jaksojen mukaisesti.

Esittäminen muualla maailmassa

Sarja on ollut kansainvälinen menestys ja sitä on esitetty yli viidessäkymmenessä maassa, kuten Suomessa, Ranskassa, Italiassa, Norjassa ja Etelä-Afrikassa. Isossa-Britanniassa sarja on saavuttanut suuren suosion ja viimeisen seitsemän vuoden ajan kerännyt noin kaksi miljoonaa katsojaa päivittäin. Nykyään sitä esitetään Suomessa TV5- kanavalla arkipäivisin sekä sunnuntaisin klo 12-12.30
Team Finland

Toiminnan ohjaus

Team Finland -toimintaa ohjaa valtioneuvosto ja sen laatima hallitusohjelma, erityisesti kilpailukykyä ja työllisyyttä koskeva kärkihanke.

JOHTORYHMÄ

Ilona Lundström, ylijohtaja, johtoryhmän puheenjohtaja, työ- ja elinkeinoministeriö
Pekka Soini, pääjohtaja, johtoryhmän varapuheenjohtaja, Business Finland
Jouni Hakala, johtaja, Elinkeinoelämän keskusliito
Leena Vestala, ylijohtaja, ELY-keskukset
Timo Vuori, johtaja, Keskuskauppakamari 
Minna-Mari Kaila, maa- ja metsätalousministeriö 
Thomas Palmgren, kansainvälisten asioiden päällikkö, Suomen Yrittäjät
Jaana Palojärvi, kansainvälisten asiain johtaja, opetus- ja kulttuuriministeriö
Nina Vaskunlahti, alivaltiosihteeri, ulkoministeriö
Pysyvät asiantuntijat
Risto Vuohelainen, Executive Director, Business Finland
Mari Hakkarainen, neuvotteleva virkamies, työ- ja elinkeinoministeriö
Okko-Pekka Salmimies, Team Finland -suurlähettiläs, ulkoministeriö
Sihteeri
Kari Komulainen, palvelujohtaja, Business Finland
Katinka Faragó

Katinka (Katerina) Faragó, e. Lundberg (s. 16. joulukuuta 1936 Wien, Itävalta) on ruotsalainen elokuvatuottaja, aiemmin kuvaussihteeri. Hän on saanut kunnia-Guldbagge-palkinnon ruotsalaisen elokuvan hyväksi tekemästään työstä vuonna 2017. Hän oli yksi niistä, joiden ansiosta Fanny ja Alexander toteutui.
Faragó on työskennellyt ruotsalaisen elokuvan hyväksi vuodesta 1953 vuoteen 2002. Hän työskenteli 30 vuotta Ingmar Bergmanin kanssa, ja häntä sanotaankin Bergmanin oikeaksi kädeksi. Yhteistyö ei aina ollut auvoista vaan hän sai osakseen ikävääkin kohtelua.
Wienissä syntyneen Faragón vanhemmat olivat vasemmistolaisia juutalaisia intellektuelleja. Vanhemmat pakenivat Unkarista Wienin kautta Suomeen. Hän oli neljävuotias kun hän muutti vanhempien kanssa Ruotsiin Sundbybergiin. Isä Alexander Faragó oli toimittaja ja kirjailija ja teki elokuvakäsikirjoituksia. Tytär sai olla mukana kun isä lähti kuvauksiin.
Faragólla on kaksi lasta. Hän erosi pian heidän syntymänsä jälkeen ja on myöhemmin mennyt uudestaan naimisiin. Hänen puolisonsa on elokuva- ja televisiotuottaja Måns Reuterswärd, ja he asuvat Vaxholmissa.
RN Giacinto Carini

Palvelus

Alus luokiteltiin 1. lokakuuta 1929 torpedoveneeksi (ital. torpediniere).  Alus muutettiin vuosina 1952-1954 nopeaksi miinanraivaajaksi, jolloin sen aseistukseksi tuli kaksi 102 millimetrin tykki ja kaksi 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Samalla alukselle asennettiin tutka. Alus poistettiin alusluettelosta 31. joulukuuta 1958.