google/wiki40b huggingface dataset:
Villasormustinkukka

Ulkonäkö ja koko

Villasormustinkukka on 40–120 cm korkea. Lehdet melkein karvattomat, suikeat ja hieman hammaslaitaiset. Kukinto on karvainen ja symmetrinen ja kukat 2-3 cm pitkiä sormustimen mallisia karvaisia, kellertävän ruskeita joissa ruskeat suonet. Kukinta aika elokuu-syyskuu. Sisältää tappavan myrkyllisiä aineita, kuten digitoksiinia (C₄₁H₆₄O₁₃) ja digitaliinia (C₃₆H₅₆O₁₄). Villasormustinkukasta saadaan myös lanatosidi A (C₄₉H₇₆O₁₉) ja lanatosidi C (C₄₉H₇₆O₂₀) nimisiä sydänglykosideja. Kasvia käsiteltäessä on syytä käyttää puutarhakäsineitä.

Levinneisyys

Euroopassa villasormustinkukka esiintyy Espanjassa ja Mustanmeren rannalla, muualla Meksikossa, Andeilla ja Aasiassa.

Käyttö

Vaikeiden sydänsairauksien hoitoon.
Kotajärvi (Hollola)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 4,9 hehtaaria, se on 650 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee ensimmäisellä Salpausselällä olevassa Vihatunkankaan ja Ketarlamminkankaan välisessä painaumassa. Painauman ympäristössä on runsaasti suppia, joten myös järvi sijainnee supassa. Supan sisällä kulkee harjumainen harjanne, joka jakaa supan lähes kahtia. Supan pohja on soistunut tasaiseksi ja suon keskellä sijaitsee nykyään kaksiosaiseksi kaventunut Kotajärvi. Järvellä ei ole saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä. Supan reunalla on vapaa-ajan asunto ja harjanteella sijaitsee toinen. Toiselle asunnolle tulee metsäautotie valtatieltä 12 ja toiselle Uskilan kylästä.

Luontoarvoja

Järven ja sen lähiympäristö on suojeltu osana Natura 2000- hankketta (11 hehtaaria, FI0306009) ja se kuuluu osana harjujensuojeluohjelman suojelualueeseen (HSO 040039). Järvi sijaitsee noin 20 metriä korkeiden hiekkarinteiden pohjalla. Soiden ympäröimän järven rannoilla on lähteitä ja erityisiän kasvillisuusvyöhykkeitä. Lähteet tuovat järven veteen ravinteita, jotka tekevät sen tavallista rehevämmän. Alueella tavattavia kasveja ovat muun muassa isoulpukka, uistinvita ja erilaisia vesisammaleita. Eteläisillä harjurannoilla kasvaa piukkasaraa ja pohjoisilla suorannoilla jouhisaraa, mutasaraa sekä liereäsaraa. Alueen suojeluarvo liittyy ehjään ja koskemattomaan ympäristöön sekä erinäisiin kasveihin. Rantanevoilta tavataan esimerkiksi lapinsirppisammalta ja suvantonäkinsammalta. Pensaisiin kuuluu kataja. Nevalla kasvaa tupasvillaa ja mutasaraa. Alue on suojeltu kokonaan.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Vesijärven valuma-alueella (14.24), jonka Hammonjoen valuma-alueeseen (14.246) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 130,1 metriä mpy. Kotajärveen vettä ei tule eikä poistu uomien kautta, vaan se tihkuu pohjaveteen hiekkapohjan lävitse. Sen katsotaan kuuluvan Hammonjoen valuma-alueeseen, jonka pohjavedet tihkuvat pintaan Laavijokeen. Tämä laskee ensin Koveroistenjärveen, joka laskee Hammonjokena Vesijärveen Laitialanselän Lahdenpohjaan.
Rio de Janeiron tulvat ja maanvyöryt 2011

Rio de Janeiron tulvat ja maanvyöryt 2011 alkoivat tammikuussa 2011 Rio de Janeiron osavaltiossa Etelä-Brasiliassa. Tulvissa ja maanvyöryissä kuoli noin 500 ihmistä. Vastaavanlainen tapaus oli vuoden 2009–2010 vaiheilla samassa osavaltiossa.
Tyson-Holyfield

Ennakkoasetelmat

Mike Tyson oli päässyt vankilasta vuonna 1995 ja palannyt nyrkkeilykehään. Vankilasta päästyään Tyson oli otellut lähinnä sellaisia nyrkkeilijöitä vastaan, jotka eivät olleet kyenneet vastaamaan hänen iskuihinsa mitenkään. Tysonia pidettiin yleisesti raskaansarjan mestarina Riddick Bowen ja Lennox Lewisin heikkojen otteluiden vuoksi. Ottelun lopputulosta pidettiin ennalta-arvattavana ja osa ihmisistä pelkäsi Holyfieldin terveyden puolesta.
Tyson puolusti kiistatonta maailmanmestaruuttaan itseään vanhempaa Holyfieldiä vastaan, jolle ottelu oli neljäs tämän palattua kehään lopetettuaan uransa kärsittyään tappion 24-vuotiaalle Michael Moorerille vuonna 1994. Promoottori Don King ja monet nyrkkeilyn asiantuntijat pitivät Holyfieldiä varmana häviäjänä.

Ottelu

Tyson hyökkäsi nopeasti Holyfieldin kimppuun ja kun hän sai ensimmäisen kovan iskun sisään näytti että kamppailu päättyisi nopeasti Tysonin eduksi. Erän päätyttyä Tyson löi vielä muutaman iskun perille ennen tuomarin väliintuloa.
Toisessa erässä Holyfield pääsi kamppailuun paremmin mukaan. Hän pakotti Tysonin köysiin, ja iski tätä rajuilla iskukombinaatioilla ympäri vartaloa.
Holyfield onnistui pitämään Tysonin erä toisensa jälkeen milti koko ajan haluamallaan etäisyydellä, eikä Tyson kyennyt mukauttamaan taktiikkaansa alun rajusta iskusodasta pidemmälle välimatkalle.
Viidennessä erässä Tyson iski parhaan koukkusarjansa perille koko ottelussa, mutta Holyfield kesti sen järkkymättä. Kuudennessa erässä Holyfield puski haavan Tysonin silmäkulmaan. Myöhemmin saman erän aikana Tyson lennähti kanveesille Holyfieldin hurjan iskusarjan heittämänä.
Vääjäämättömästi Tyson väsyi, eikä hän kyennyt vastaamaan Holyfieldin jatkuvaan pommitukseen juuri mitenkään. Kymmenennen erän lopussa Holyfieldin iskusarja sai Tysonin pois tasapainosta ja tämä lennähti kehän halki köysiin, joissa Holyfield iski murhaavan kovia iskujaan ympäri Tysonin vartaloa. Kello kuitenkin pelasti Tysonin tyrmäystappiolta kymmenennessä erässä.
Tyson oli väsynyt ja lähes kykenemätön puolustamaan itseään mutta kulmamiehet päästivät hänet yhdenteentoista erään.
Yhdennessätoista erässä Holyfield iski välittömästi Tysonin köysiä vasten, ja murjoi tätä kovilla koukkusarjoilla.
Halpern oli nähnyt tarpeeksi ja keskeytti kamppailun ja kohotti Holyfieldin käden voiton merkiksi. Samalla hetkellä Holyfieldistä tuli toinen henkilö Muhammad Alin jälkeen joka on kyennyt nousemaan kolminkertaiseksi raskaansarjan maailmanmestariksi.
Miesten välille järjestettiin uusintaottelu Holyfield-Tyson II joka päättyi Tysonin diskaukseen hänen purtua Holyfieldiä korvasta kamppailun kolmannessa erässä.
Ricky Aitamai

Ricky Aitamai (s. 22. joulukuuta 1991 Tahiti) on tahitilainen jalkapalloilija, joka edustaa maansa pääsarjassa pelaavaa AS Vénusta. Aitamain pelipaikka on vasen laitapuolustaja tai keskikenttä. Hän kuuluu myös Tahitin jalkapallomaajoukkueeseen. Aitamai on 178 senttimetriä pitkä.

Ura

Aitamai on edustanut koko uransa nykyistä seuraansa AS Vénusta. Hän debytoi seurassa vuonna 2011.
Tahitin jalkapallomaajoukkueessa Aitamai debytoi Uutta-Kaledoniaa vastaan maaliskuussa 2013. Saman vuoden kesäkuussa Aitamai pelasi Maanosaliittojen cupissa Brasiliassa, jonne Tahiti oli selviytynyt voitettuaan edellisvuonna Oseanian mestaruuden. Maanosaliittojen cupissa Aitamai pelasi kaikissa kolmessa Tahitin murskatappioon päättyneissä otteluissa.
Parkki

Parkki on 3–5-mastoinen purjealus, jossa kaikissa muissa paitsi takimmaisessa mastossa on täystakila eli raaka- ja haruspurjeet. Takimmaisessa mastossa on vain kahvelipurje. Parkit olivat suurikokoisia rahtilaivoja: jopa 3 000—4 000 brt.
Parkkilaivat olivat viimeinen laajalti rahtialuksina käytetty purjealustyyppi, joita mm. ahvenanmaalaisella Gustaf Eriksonilla oli parhaimmillaan useita kymmeniä Suomen lipun alla 1920–1930-luvuilla. Kuuluisia parkkilaivoja olivat mm. Pommern, Herzogin Cecilie, Pamir ja Passat. Suuri osa näistä Suomen lipun alla purjehtineista aluksista tuhoutui toisessa maailmansodassa. Suurin Suomen lipun alla purjehtinut parkki oli nelimastoparkki Moshulu, joka on nykyisin restauroitu ravintolalaivaksi Philadelphiassa.
Parkkitakila on kaikkein tehokkain valtameripurjehtijan takila. Se on huomattavasti kuunaritakilaa tehokkaampi ja vakaampi sekä helpommin ohjattava kuin fregattitakila. Myötätuulessa parkki purjehtii lähes yhtä hyvin kuin fregatti ja pystyy nousemaan tuuleen paljon fregattia tehokkaammin. Optimaalisin parkkitakilakonstruktio on nelimastoparkki, jossa on fokkamasto, isomasto, kryssimasto ja mesaanimasto. Yleisimmin kolmessa ensimmäisessä mastossa oli pääpurje (fokka, isopurje, pekiinipurje), alamärssypurje, ylämärssypurje, alaprammipurje, yläprammipurje ja röijeli.
Parkkilaivat olivat suuren purjepinta-alansa vuoksi nopeita ja tehokkaasti hiljaisessakin tuulessa kulkevia aluksia, joiden käyttöä rajoitti lähinnä raakapurjeiden käsittelyyn tarvittavan miehistön suurehko määrä. Lisäksi suuren purjemäärän käsittely ylhäällä mastoissa oli hidasta ja kömpelöä. Näistä syistä parkkeja käytettiin pitkillä merireiteillä esimerkiksi kuljettamassa vehnää Australiasta Eurooppaan. Parkit kykenivät kilpailemaan menestyksellisesti pitkillä merimatkoilla höyrylaivojen kanssa, koska ne olivat nopeita laivoja (Herzogin Cecilie on logannut 22 solmua Skagenin edustalla, ja useimmat nelimastoparkit kykenivät suotuisissa tuulissa 18 solmun nopeuksiin, eivätkä ne myöskään tarvinneet polttoainetta. Vasta dieselmoottorien yleistyminen toisen maailmansodan jälkeen syrjäytti purjealukset kauppamerenkulusta.
Suomessa on museoituna kaksi parkkia: Pommern Maarianhaminassa ja Sigyn Turussa.
Bernard Lietaer

Bernard Lietaer (7. helmikuuta 1942 Lauwe, Belgia – 4. helmikuuta 2019) oli belgialainen ekonomisti, diplomi-insinööri, kirjailija ja professori. Hän tutki rahajärjestelmiä ja kannusti yhteisöjä luomaan omia paikallis- tai rinnakkaisvaluuttojansa, joita käytetään yhdessä kansallisten valuuttojen, kuten eurojen ja dollarien, kanssa.
Kirjoissaan hän käsitteli ja otti vaikutteita muun muassa saksalaisen Silvio Gesellin "Vapaan talouden" (freiwirtschaft) ideasta, josta mm. WIR-pankki on saanut alkunsa. Hän loi eräänlaiseen resurssikoriin perustuvan täydentävän valuutan nimeltään Terra.
Tulitaide

Tulitaide on tulen käyttämistä estraditaiteen apukeinona. Tulitaide luokitellaan osaksi uutta sirkusta (cirque nouveau), vaikka tulta on käytetty sirkuksessa ja esitystaiteissa erittäin kauan. Tunnetuimpia tulitaiteen muotoja ovat tulenpyöritys, tulitanssi ja tuliveistokset. 
Tulenpyörityksessä käytetään apuna muun muassa poita (ketjun päässä oleva pallo), tulikeppejä, soihtuja, diaboloja, vanteita, köysiä ja devil-stickejä, joissa on polttonesteeseen kastettuja palopäitä.
Jaffna

Jaffna on kaupunki Sri Lankan pohjoisosassa. Vuoden 2012 väestönlaskennassa sen väkiluku oli 80 829. Kaupunki on Sri Lankan tamilien tärkein kaupunki, josta heidän itsenäisyysliikkeensä kaavailee maansa pääkaupunkia. Niinpä Jaffna on ollut sisällissodan kynsissä 1980-luvulta alkaen, ja sen väkiluku on pienentynyt asukkaiden paetessa levottomuuksia. 1970-luvulle asti kaupungissa oli merkittävä singaleesivähemmistö. Sisällissodan jälkeen vuonna 2010 osa singaleesiperheistä ilmoitti suunittelevansa paluumuuttoa. Sisällissota päättyi muodollisesti 2009.
Jaffna sijaitsee alavalla niemimaalla, jota täplittävät monet laguunit ja ympäröivät pienet saaret. Maaperä on hiekkaista, ja yleisin puulaji Palmyrapalmu
Lähiseudulta on tehty löytöjä megaliittisen ajan asutuksesta, mutta Jaffna ei ilmeisesti ollut ensimmäisiä paikkoja jotka asutettiin Sri Lankan saarella. Asutuksesta on jälkiä ainakin 3. vuosituhannelta eaa.
1600-luvulla portugalilaiset lähetyssaarnaajat tuhosivat hindutemppeleitä ja rakensivat tilalle kauniita kristillisiä kirkkoja. Portugalilaiset ja myöhemmin hollantilaiset rakensivat myös linnoituksia eri puolille kaupunkia. Britit saivat sen haltuunsa 1795.
Jos ja vain jos

Jos ja vain jos (lyhennys: joss) on konnektiivi eli looginen yhdistäjä, jota käytetään logiikassa ja sitä soveltavilla aloilla kuten matematiikassa ja filosofiassa. Sitä käytetään ilmaisemaan, että yhden loogisen lauseen totuusarvo riippuu toisesta lauseesta niin, että toinen lause on toisen välttämätön ja riittävä ehto.
Lause "P jos ja vain jos Q" ilmaistaan toisinaan myös muodossa "P täsmälleen jos Q", "P on ekvivalentti Q:n kanssa". Tietotekniikassa tästä käytetään usein muotoa "eksklusiivinen ei-tai" tai "eksklusiivinen NOR". Lauseen ilmaisemiseen käytetään erilaisia, usein samaa tarkoittavia symboleja: P↔Q, P⇔Q ja P≡Q.
Luonnollisen kielen kannalta tätä lausetta tarvitaan, sillä normaalissa kielenkäytössä "jos" on useimmiten inklusiivinen: "Liisa syö hänelle annetun kakun jos hänelle tarjotaan suklaakakku" tarkoittaa että Liisa syö varmasti hänelle tarjottuja suklaakakkuja, mutta ei sulje pois vaihtoehtoa, että Liisa syö myös kirsikkakakkuja jos niitä hänelle tarjotaan. "Liisa syö hänelle annetun kakun jos ja vain jos hänelle tarjotaan suklaakakku" taas tarkoittaa, että jos Liisalle tarjotaan kakku, hän syö sen vain ja ainoastaan jos se on suklaakakku.
Johan Tast

Otto Johan Tast (13. helmikuuta 1936 Loviisa – 14. tammikuuta 2012 Tampere) oli biologian ja maantiedon opettaja, filosofian tohtori, oppikirjantekijä ja Tampereen kaupunginvaltuutettu. 
Tast vietti lapsuutensa Hämeenlinnassa. Valmistuttuaan ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta hän opiskeli biologiaa Helsingin yliopistossa. 
Jo opiskeluaikanaan Tast tutki Kilpisjärvellä professori Olavi Kalelan johdolla lapinmyyrää, josta tuli myös hänen opinnäytetöidensä aihe. Tast tutki myös tunturisopulia ja muita pikkunisäkkäitä. Häntä kutsuttiinkin pohjoisessa “Hiiri-Jussaksi”. Linnut olivat Tastille tutkimuskohde ja harrastus. Hän tutki mm. hemppoa, naakkaa ja kesykyyhkyä. 
Tast toimi biologian ja maantiedon opettajana Tampereella Sammon yhteislyseossa 39 vuotta. Hän toimi myös koulun vararehtorina ja biologian ja maantiedon opettajien lääninkouluttajana. 
Tastin yhdessä kollegojensa kanssa laatimat lukion biologian oppikirjat ovat olleet käytössä 1970-luvulta 2000-luvulle asti. 
Tast toimi 1970-luvulla Tampereen Luonnon Ystävien ja Tampereen Lintutieteellisen Yhdistyksen puheenjohtajana. Hän oli Tampereella Kokoomuksen kaupunginvaltuutettuna (1989–2000) ja ympäristölautakunnan jäsenenä ja varapuheenjohtajana sekä Tampereen seurakuntien yhteisen kirkkovaltuuston jäsenenä ja ympäristötoimikunnan puheenjohtajana. Pirkanmaan ammattikorkeakoulun hallituksen puheenjohtajana hän toimi 2001–2005. 
Tast oli vakaumuksellinen kristitty, joka kuului lapsuudestaan asti esikoislestadiolaiseen herätysliikkeeseen. Tässä liikkeessä hän toimi yli 40 vuoden ajan ruotsin, norjan ja englannin kielen tulkkina. Tast toimi myös Esikoislestadiolaiset ry:n hallituksessa.
Kansanedustaja Akseli Kanerva oli Johan Tastin äidin isä.
Tommy Hilfiger

Thomas Jacob ”Tommy” Hilfiger (s. 24. maaliskuuta 1951 Elmira, New York) on yhdysvaltalainen muotisuunnittelija, joka tunnetaan parhaiten Tommy Hilfiger ja Tommy -vaatemerkeistään.
Hilfiger syntyi Elmiran kaupungissa New Yorkin osavaltiossa. Hän on perheen yhdeksästä lapsesta toiseksi vanhin. Hänen isänsä oli jalokivikauppias ja äitinsä sairaanhoitaja.
Vuonna 1969 Hilfiger perusti vaateliikkeen nimeltä People's Place. Liikkeitä oli enimmillään kymmenen, mutta ketju meni konkurssiin vuonna 1975.
Vuonna 1979 Hilfiger muutti New Yorkin kaupunkiin. Liikemies Mohan Murjanin avulla hän julkisti ensimmäisen Tommy Hilfiger -vaatemallistonsa vuonna 1985. Vuonna 1992 yritys listautui pörssiin, ja vuoteen 2004 mennessä sillä oli palveluksessaan yli 5 400 työntekijää.
Sijoitusyhtiö Apax partners osti yrityksen 1,6 miljardilla dollarilla vuonna 2006, ja neljä vuotta myöhemmin Apax myi sen eteenpäin Calvin Kleinin omistajalle, Philips-Van Heusen -yhtiölle kolmella miljardilla dollarilla (2,2 miljardia euroa). Hilfiger jatkaa yhtiön pääsuunnittelijana. 
Hilfiger meni naimisiin Susan Cironan kanssa vuonna 1980. He olivat naimisissa 20 vuotta ja saivat neljä lasta. He erosivat vuonna 2000. Vuonna 2008 Hilfiger meni naimisiin Dee Oclepon (syntyjään Deniz Carolina Erbug) kanssa. Heillä on yksi yhteinen poika.
Terhi Heinilä

Terhi Sinikka Heinilä (s. 1962) on suomalainen tasa-arvovaikuttaja. Hän on koulutukseltaan liikuntatieteiden maisteri ja toimii Naisjärjestöjen keskusliiton pääsihteerinä. 
Heinilä valittiin Naisjärjestöjen keskusliiton pääsihteeriksi 2014 eläkkeelle jääneen Leena Ruusuvuoren seuraajaksi.
Heinilä on aiemmin ollut kansainvälisen naisliikuntaverkoston IWG:n pääsihteeri ja toiminut myös Opetus- ja kulttuuriministeriössä, Euroopan komissiossa, Suomen Liikunta ja Urheilu ry:n tiedottajana (1994–) ja kansainvälisten asioiden päällikkönä, Liikuntatieteellinen Seuran tiedotuspäällikönä ja Valossa.
Kehrääjä (kirja)

Arviot

Linnut-lehden arviossaan Pertti Koskimies pitää kuvitusta ansiokkaana mutta olisi halunnut, että kirjassa olisi myös havaintotietoja. Hän arvostaa kertomusta luonnonkulkijan sitkeydestä aihepiirinsä tutkimisessa.
Hannu Hautala, joka Kuusamossa asuvana ei itse ole päässyt tutustumaan kehrääjään kuin satunnaisesti, nostaa Luontokuva-lehden arviossaan esiin muutamia luontokirjoissa esitettyjä virheellisiä seikkoja, jotka Lilja on korjannut. Toisin kuin aiemmin on esitetty, kehrääjän kidan reunuksena olevat sukaset suojaavat silmiä saaliin siiviltä eivätkä sinänsä liity itse pyyntiin. Uusi tieto on myös, että kehrääjä pesii Suomessakin hyvin usein kaksi kertaa kesässä. Hautala huomauttaa lisäksi, että rengastajan kanssa tehdyt kuvausretket ovat tarjonneet Liljalle mahdollisuuden tutkia sellaista, mihin kuvaaja yksin liikkuessaan ei tule tutustuneeksi. Filmille edelleen kuvaava Hautala toteaa, että salamakuvien valaistus on tasapainossa, mutta myöntää, ettei tunne digikuvauksen tuomia mahdollisuuksia siinä. Otavan kirjapainokin saa Hautalalta kiitoksen laadukkaasta painojäljestä. Hän harmittelee englanninkielisen tekstin mukaanottoa, mutta toteaa, että kirjalle voi löytyä kiinnostusta ulkomaillakin.
Eero Hokkanen

Toivo Eero Juhani Hokkanen (s. 26. marraskuuta 1931 Hämeenlinna) on suomalainen lääkäri, joka toimi Oulun yliopiston neurologian professorina vuodesta 1973 ja Oulun yliopistollisen keskussairaalan johtavana ylilääkärinä vuodesta 1976. Hän tutki muun muassa hermo-lihassairauksia, päänsärkyä ja hermotautien epidemiologiaa.
Hokkasen vanhemmat olivat vaatturi Otto Hokkanen ja Raakel Nieminen. Hän avioitui 1955 lääketieteen lisensiaatti Vuokko Kyllikki Häklin kanssa. Ylioppilaaksi Hokkanen tuli Hämeenlinnan yhteiskoulusta 1949 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1958. Uransa alkuvaiheessa hän toimi vt. lääkärinä useissa eri sairaaloissa, muun muassa Hesperian sairaalassa.
Hokkanen oli Oulun yliopiston neurologian professuurin ensimmäinen hoitaja 7. toukokuuta 1971 – 31. tammikuuta 1972 sen jälkeen hän oli Helsingin yliopiston neurologian apulaisprofessorina 1. helmikuuta – 31. heinäkuuta 1972 ja jälleen 1. kesäkuuta 1973 alkaen, joskin hän hoiti virkaa jo hakuprosessin aikana 1. elokuuta 1972 lähtien. Hän oli virassa heinäkuun loppuun 1987.
Banja Lukan taistelu

Taustaa

Juuri ennen sodan alkamista osmanit siirsivät Bosnian joukoistaan joukon ammattisotilaita vahvistamaan Venäjän vastaisen sodan rintamaa. Tämän vuoksi Itävallan oli aluksi verrattain helppo marssia Bosniaan. Prinssi Joseph Friedrich von Sachsen-Hildburghausenin johtama Itävallan keisarillinen armeija ylitti rajan viidestä eri kohdasta 29. kesäkuuta 1737. Hildburghausenin joukot olivat perusteellisesti koulutettuja, sekä ajanmukaisesti aseistettuja ja organisoituja. Pohjoisessa Itävallan liittolainen Venäjä oli saavuttanut useita voittoja osmaneista, joten itävaltalaiset suhtautuivat optimistisesti omiin mahdollisuuksiinsa.
Bosniaa oli hallinnut sarja kyvykkäitä osmanikuvernöörejä, jotka olivat pyrkineet kouluttamaan ja varustamaan paikallista nostoväkeä parhaansa mukaan. Lisäksi virassa ollut kuvernööri Hekimoğlu Ali pašša oli monessa konfliktissa mukana ollut taitava ja kunnianhimoinen sotilasjohtaja. Hän tarttui nopeasti toimeen järjestääkseen alueelle puolustuksen. Nostoväestä koostuvaa bosnialaista puolustusarmeijaa johtivat pääosin eläkkeellä olevat osmanivirkamiehet ja upseerit. Lisäksi joissakin osastoissa valittiin johtajia äänestämällä.

Taistelu

Nostoväestä koostunut kirjava puolustusarmeija onnistui heti alkuun väijyttämään ja tuhoamaan yhden viidestä prinssi Hildburghausenin marssirivistöstä Ostravican kylän lähellä 22. heinäkuuta. Samaan aikaan Hildburghausenin pääjoukot olivat tavoittaneet Banja Lukan ja järjestäytyivät piirittämään kaupunkia. Piirittäjät olivat huolettomia ja luottivat määrälliseen ylivoimaansa. 24. heinäkuuta Ostravicasta palaava puolustusarmeija teki uhkarohkean iskun piiritysleiriin. Nostoväki onnistui lyömään piiritysjoukot hajalle sekä kaappaamaan suurimman osan itävaltalaisten tykistöstä. Yllätetty itävaltalaisarmeija aloitti vetäytymisen kohti Vrbas-jokea, jonne Hekimoğlu Ali pašša oli järjestänyt väijytyksen. Hän toi paikalle 20 000 miehen vahvuisen osaston ja hyökkäsi itävaltalaisten kimppuun. Hildburghausenin armeija luhistui menetettyään määrällisen ylivoimansa. Ne, jotka pystyivät pakenivat uimalla Vrbasin yli, kun loput kaatuivat taistelussa tai jäivät vangiksi. Taistelussa Itävalta menetti tuhansia sotilaita sekä suuren osan aloitekyvystään Bosniassa. Ylivoimaisesta vastustajasta saavutettu voitto inspiroi osmaneita ja sota Itävaltaa vastaan jatkui heille menestyksekkäänä.
Viidakkopartio

Historia

Viidakkopartion perusti kuudes Mustanaamio vuonna 1664 entisten merirosvojen kanssa. Mustanaamio voitti Sanloin kaupungissa tapahtuneessa kaksintaistelussa merirosvojohtajan Punaparran sekä tämän apurit Sallan, Bartin ja Murskaajan. Hän sai rosvot luopumaan rikoksista ja perusti Viidakkopartion. Punaparrasta tuli järjestön ensimmäinen eversti ja apureista majureita.
Neljännentoista Mustanaamion aikana johtajana oli eversti Cardingham, jolle tehokasta järjestöä tärkeämpää oli paraatit ja hienot univormut. Kasvanutta tyytymättömyyttä pääsi hyödyntämään Singh-merirosvo Chandra Sykharn, joka ujuttautui everstiksi väärennetyllä käskyllä. Tapahtumat johtivat siihen, että 14. Mustanaamio kuoli Sykharnin luodista, ja 15. Mustanaamio oli pakotettu siirtymään tuntemattomaksi.
15. Mustanaamio rakennutti uuden tukikohdan Sykharnin kätyreiden tuhottua edellisen. Hän järjesti ylipäällikön huoneen niin, että siellä oli vain kassakaappi. Kassakaapin pohjalla oli salalokero, josta johti käytävä tukikohdan ulkopuolella olevaan hylättyyn ja muka myrkylliseen kaivoon. Douglas Wilde, Sykharnin seuraaja everstinä, oli viimeinen eversti, joka tiesi kuka Viidakkopartiota oikeasti johti.
Presidentti Lubangan aikana syntyi kiista järjestön itsenäisyydestä. Se johti uhkailuun ja Lubangan voimannäytökseen: ilmavoimien hävittäjällä ammuttiin ohjus hylättyä kaivoa kohti, jolloin salaisuus paljastui. Käytävä muurattiin umpeen. (Operaatio Viidakkopartio MN 02/1994) Mustanaamio löysi kuitenkin uuden reitin, ja kassakaappiviestit jatkuvat edelleen.

Toiminta

Viidakkopartio ylläpitää järjestystä viidakoissa ja Bengalin kaupungeissa. Järjestö huolehtii metsästysluvista ja toimii Bengalin poliisi- ja asevoimien apuna itsenäisenä yksikkönä. Se kouluttaa vuosittain tuhannesta hakijasta kymmenen partiomiestä. Järjestöllä on käytössään modernit aseet ja kuljetusvälineet, mukaan lukien kuljetushelikopterit.
Viidakkopartiota johtaa eversti, jonka yläpuolella on vain salainen ylipäällikkö Mustanaamio. Eversti on ainoa, joka pääsee käymään ylipäällikön huoneessa. Kun eversti panee huoneessa olevaan kassakaappiin tiedonannon ylipäällikölle, syttyy lamppu Mustanaamion apulaisen, Toman asunnossa. Kun Mustanaamio saa rumpuviestinä ("Lamppu palaa") tiedon, hän kulkee salaista tunnelia pitkin kassakaapin valepohjalle ja panee vastauksensa kaappiin. Lamppu syttyy huoneen ulkopuolella.
Jaavanjambolaani

Ulkonäkö ja koko

Jaavanjambolaani on nopeakasvuinen puu, joka kasvaa 10-15 m korkeaksi, ihanteellisissa oloissa jopa 30 metriä korkeaksi.
Hedelmä on tumma ja soikea, enimmillään noin viisi senttiä pitkä.

Levinneisyys

Jaavanjambolaani on kotoisin Intiasta ja Burmasta, mutta se on levinnyt ihmisen mukana koko Kaakkois-Aasiaan ja Tyynenmeren saarille.
Kasvi leviää eläinten mukana siemenistä, kasvaa nopeasti ja muodostaa läpitunkemattomia tiheikköjä jotka tukahduttavat alkuperäisen kasvillisuuden. Siksi se on luokiteltu haitalliseksi vieraslajiksi Floridassa ja Etelä-Afrikassa.

Käyttö

Parhaat jaavanjambolaanin hedelmät syödään sellaisenaan, huonompilaatuisia säilötään perinteisesti suolaan. Hedelmistä tehdään myös mehua ja jäätelöä.
Puuta kasvataetaan myös puutavaraksi ja koristekasvina.
Jaavanjambolaania on käytetty myös diabeteslääkkeenä. Diabeteslääkkeekksi on käytetty sekä siemeniä, kuorta, hedelmiä että lehtiä. Lehdistä on tutkimuksissa voitu eristää antimikrobi-aineita.