Syrakusan teatteri

Historia

Syrakusan teatteri rakennettiin alun perin oletettavasti klassisella kaudella 400-luvun eaa. alkupuolella, mahdollisesti jo tyranni Hieron I:n aikana. Sen arkkitehdiksi mainitaan Damokopos. Se oli pitkälti puurakenteinen, ja uusittiin kivestä rakennetuksi 300-luvulla eaa. Nykymuodossaan teatterirakennus on peräisin tyranni Hieron II:n ajalta, hellenistiseltä kaudelta noin vuosilta 238–215 eaa. Syrakusassa oli myös varhaisempi teatteri, niin kutsuttu Syrakusan arkaainen teatteri, joka sijaitsi hieman idempänä.
Aiskhylos tuotti teatterilla Hieron I:n pyynnöstä uudelleenesityksen Ateenassa voittaneesta tragediastaan Persialaiset (Persai). Myöhemmin teatterilla ensiesitettiin Aiskhyloksen Aitnan naiset (Aitnaiai) sekä Epikharmoksen komediat. Rakennusta käytettiin paitsi teatterinäytäntöihin myös ekklesiasterionina eli kansankokouksiin ainakin 300-luvulla eaa. Rooman keisarikaudella koko teatteri muutettiin roomalaisille näytännöille (ludi circenses) sopivaksi, ja sitä käytettiin tässä tarkoituksessa ainakin Syrakusan amfiteatterin valmistumiseen saakka.
1500-luvulla teatterin kiviä käytettiin kaupungin linnoittamiseen. Nykyisin teatteri on Neapoliin alueen ellei koko Syrakusan tunnetuin muinaisjäänne. Sen katsomo on kunnostettu, ja sitä käytetään jälleen teatteriesityksiin, mukaan lukien antiikin ajan näytelmien nykysovitukset. Näytäntöjä järjestää INDA eli Italian kansallinen klassisen draaman instituutti aina vuosittain touko-heinäkuussa. Ensimmäinen esitys oli vuonna 1914.

Rakennus

Syrakusan teatteri sijaitsi Neapoliin alueella Temenitiksen kaupunginosassa Syrakusan länsiosassa, alun perin kaupunginmuurien ulkopuolella. Teatteri oli tyypillinen kreikkalainen teatterirakennus, jossa oli puoliympyränmuotoinen katsomo. Sen halkaisija oli noin 138 metriä. Katsomossa oli 67 penkkiriviä ja siinä oli tilaa noin 14 000–17 000 katsojalle, joidenkin arvioiden mukaan jopa 20 000–24 000 katsojalle.
Kahdeksan pystykäytävää jakoi katsomon yhdeksään sektoriin ja diazoma-poikkikäytävä ylä- ja alaosaan. Katsomon alemmat penkkirivit oli tehty valkoisesta marmorista. Jokainen sektori oli omistettu piirtokirjoituksilla tietylle jumalalle ja/tai valtasuvulle. Keskimmäinen sektori oli omistettu Zeukselle, kaksi idänpuoleista sektoria Demeterille ja Herakleelle ja kaksi lännenpuoleista sektoria kuningas Hieron II:lle ja tämän perheenjäsenille, joista mainitaan puoliso kuningatar Filistis, miniä kuningatar Nereis sekä poika Gelon II.
Katsomo oli hakattu kallioon, ja on siksi teatterin ainoa paremmin säilynyt osa. Katsomon keskellä oli puoliympyränmuotoinen orkhestra. Skene- eli näyttämörakennus oli oletettavasti paraskenia-tyyppiä. Siitä on säilynyt vain vähän, mutta jäänteistä ja kallioon tehdyistä leikkauksista voi päätellä, että rakennelmaa muutettiin usein sen historian varrella. Hellenistisellä kaudella skenen seinä varustettiin oletettavasti thyromata-ovilla. Roomalaisella kaudella sitä siirrettiin lähemmäksi katsomoa.
Teatterin yläosassa sijaitsi nymfaion ja pohjoispuolella latomiat eli kivilouhokset. Rakennuksen lähellä oli myös kaksi stoaa eli pylväshallia. Kauempana teatterin kaakkoispuolella sijaitsivat Hieron II:n alttari ja roomalainen amfiteatteri.