google/wiki40b huggingface dataset:
Joulusydän

Albumi

Albumin tekeminen sai alkunsa joulukuussa 1988, kun Timo T. A. Mikkonen oli suunnittelemassa Tänään, tässä ja nyt -ohjelmaansa erikoisohjelmaa, jossa esitettäisiin jouluaiheinen musiikkiesitys, jonka piti olla suomenkielinen versio jostakin tunnetusta ulkomaalaisesta jouluiskelmästä. Mikkonen pohti, kuka esittäisi kappaleen ohjelmassa, jolloin Mikkosen silloinen vaimo ehdotti häntä itseään. Näin syntyi Jori Sivosen sovittama ja Tarleena Sammalkorven sanoittama kappale "Jos joulu tois rintaan rauhan", joka on käännöskappale ulkomaalaisesta jouluiskelmästä Blue Christmas. 
Myöhemmin pari televisiokatsojaa tekivät aloitteen levy-yhtiö CBS Recordsille. Levy-yhtiöstä soitettiin Mikkoselle ja kerrottiin ehdotuksesta tehdä jouluaiheinen pitkäsoitto. Levytyssopimus saatiin tehtyä ja seuraavana ruvettiin etsimään materiaalia  pitkäsoittoa varten. Ainoastaan "Talven ihmemaa" (Winter Wonderland) oli levytetty aiemmin suomen kielelle. Kaikki muut levyn kappaleet sanoitettiin ja tulkittiin ensimmäistä kertaa suomeksi. 
Kun kappaleet oli saatu valikoitua, alettiin etsimään levyprojektille muita laulajia sekä sovittaja-kapellimestaria. Kapellimestari-sovittajaksi valittiin Kari Litmanen. Albumin tekoon pyydettiin mukaan Cantores Minores-poikakuoro, Savonlinnan oopperajuhlien Taikahuilun taiteilijakuntaan kuuluva kanttoritähdistön solisti Sakari Heikka, How Many Sisters-yhtyeestä tutuksi tullut laulaja Mervi Hiltunen sekä Mikkosen oma tytär Terhi. 
Vuonna 1992 Mikkonen esitti albumin kappaleen Eilinen, huominen, yhteinen (Here´s To Love) televisio-ohjelmassaan H-hetki.

Albumin kappaleita

Albumin yksi kappaleista on nimikkokappale Joulusydän, joka on suomenkielinen käännösversio Wham!-duon takavuosien jouluaiheisesta kappaleesta Last Christmas. Mikkonen kertoo albumin kansipaperin sisäsivulla, että kappale kertoo "menneen joulun ja menetetyn sydämen kaipauksesta, joka antaa mahdollisuuden tulkita miehen ja naisen välisen suhteen ikuista draamaa, sukupolvesta ja aikakaudesta toiseen". Saman kappaleen on myöhemmin levyttänyt Arja Koriseva. 
Toinen albumin kappaleista on Lumiukko -piirroselokuvasta tunnetuksi tulleen Walking in the Air -tunnusmusiikista tehty käännösversio Avaruus. Kappaleen esittää albumilla Sakari Heikka ja Cantores Minores-poikakuoro. Saman kappaleen ovat myöhemmin levyttäneet muun muassa A. Aallon Rytmiorkesteri ja Tarja Merivirta. 
Muita albumilla esitettyjä kappaleita ovat muun muassa Tunnelmaa jouluun (Christmas Without You), Kultainen mummi (There´s No One Quite Like Gran´ma) ja Pappilan joulu (I'll Be Home For Christmas).
Kuvakumpu

Alue

Kuvakumpujen keskus on eteläisessä Wisconsinissa Michiganjärven länsipuolella ja alue ulottuu kaakkoiseen Minnesotaan, koilliseen Iowaan ja pohjoiseen Illinoisiin sekä Ohioon. Kuvakummut ovat karhun, peuran, pantterin, suden, ketun, biisonin, kilpikonnan, kotkan, hanhen, pääskyn ja joskus ihmisen muotoisia. Useimmat eläimen kuvat ovat sivukuvia, mutta jotkin ovat ylhäältä päin kuvattuja. Kuvakumpujen koko vaihtelee suuresti.

Ajoitus

Kuvakumpujen ajoituksesta on kiistelty. Kuvakumpujen edeltäjinä pidetään kartiomaisia ja neliömäisä hautakumpuja, joita tehtiin jo 700 eaa.  Käärmekumpu tehtiin vuonna 2017 julkaistujen ajoitusten mukaan luultavasti noin 320 eaa Adenan kulttuurin osana. Käärmekumpua ehkä paranneltoon noin vuonna 1070. Ohion Granvillebn alligaattorikumpu on ajoitetu aikaan 800 jaa – 1200 jaa.
Maailman väkiluku

Maailman väkiluku on vuonna 2019 arviolta 7,7 miljardia ja edelleen kasvussa. Yhdistyneet kansakunnat (YK) arvioi maailman väkiluvun ylittäneen seitsemän miljardia 31. lokakuuta 2011. Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston arvion mukaan seitsemän miljardin raja ylitettiin 12. maaliskuuta 2012.
YK:n vuoden 2019 ennusteen mukaan väkiluku on 8,5 miljardia vuonna 2030 ja  9,7 miljardia vuonna 2050. Väestön vuosikasvu on noin 82 miljoonaa.

Keskiaika

Rooman alueen ruttoepidemian takia Euroopan väkiluku puoliintui vuosien 541–900 aikana. Euroopan väestö oli hieman yli 70 miljoonaa vuonna 1340. 1300-luvulla musta surma laski maailman väestöä noin 450 miljoonasta 350–375 miljoonaan. Kesti lähes 200 vuotta ennen kuin Euroopan väkiluku palautui vuoden 1340 tasolle.
Ming-dynastian perustamisen jälkeen vuonna 1368 Kiinan väkiluku oli luultavasti noin 60 miljoonaa, mutta dynastian lopussa vuonna 1644 se oli jo 150 miljoonaa.
Amerikan mantereen väkiluku vuonna 1500 oli luultavasti 50–100 miljoonaa. Näinä aikoina arkeologisten todisteiden mukaan 90 prosenttia Amerikan alkuperäisasukkaiden kuolemista johtui eurooppalaisista taudeista kuten influenssasta, sillä eurooppalaiset olivat jo kehittäneet melko hyvän vastustuskyvyn näihin tauteihin. 1500-luvulta lähtien Amerikan väkiluku nousi pääasiassa eurooppalaisten siirtolaisten ja Afrikasta tuotujen orjien ansiosta.
Cumbia

Cumbia on eräs kolumbialaisen kansanmusiikin tyylilaji. Se on tanssimusiikkia ja tavallisia soittimia ovat muun muassa kitarat, harmonikat ja lyömäsoittimet. Nykyään cumbia on yleistä kaikkialla Latinalaisessa Amerikassa.
Metyyli-isotiosyanaatti

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa metyyli-isotiosyanaatti on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vähäisessä määrin veteen ja myös hydrolysoituu veden vaikutuksesta. Orgaanisista liuottimista sitä liuottavat muun muassa etanoli ja dietyylieetteri. Metyyli-isotiosyanaatti on myrkyllistä ja ärsyttävää. Se ärsyttää erityisesti silmiä aiheuttaen kyynelvuotoa.

Valmistus ja käyttö

Metyyli-isotiosyanaattia voidaan valmistaa kuumentamalla metyylitiosyanaattia 130–160 °C:n lämpötilaan, jolloin se isomeroituu metyyli-isotiosyanaatiksi sinkkikloridin toimiessa katalyyttinä. Toinen käytetty menetelmä on metyyliamiinin ja hiilidisulfidin reaktiotuotteena muodostuvan N-metyyliditiokarbamaatin hapettaminen vetyperoksidin avulla. Metyyli-isotiosyanaattia käytetään heterosyklisten yhdisteiden valmistukseen ja näitä käytetään muun muassa fungisideinä, rikkaruohomyrkkyinä ja lääkkeinä (esimerkiksi ranitidiini). Metyyli-isosyanaattia voidaan käyttää maataloudessa sukkulamatojen ja sienten torjuntaan ja se levitetään maaperään fumigaatiolla.
The Partridge Family

Historiaa

The Partridge Family -sarja luotiin 1960-luvun lopun The Monkees -sarjan menestyksen innoittamana. Molemmissa ideana oli fiktiivinen popyhtye ja sen kommellukset. Partridgen perhe koostuu yksinhuoltajaäidistä (Shirley Jones) ja hänen viidestä lapsestaan, jotka haluavat musiikkibisnekseen.
Monet sarjaa varten sävelletyistä ja siinä esitetyistä lauluista nousivat myös äänilevyjen myyntitilastojen kärkeen. Niistä koostettiin toistakymmentä erilaista kokoelma-albumia. Ensimmäinen sarjasta noussut hitti oli ”I Think I Love You”, jota seurasivat ”Doesn't Somebody Want to Be Wanted,” (1971), ”I'll Meet You Halfway” (1971), ”I Woke Up in Love This Morning” (1971) ja ”Breaking Up Is Hard to Do” (1972). Myöhemmät singlet eivät enää yltäneet 30 myydyimmän joukkoon.
Musiikkiraidoilla soittaa Los Angelesin niin sanotun ”Wrecking Crew’n” tunnetuimpia studiomuusikoita, kuten multi-instrumentalisti Larry Knechtel, basisti Joe Osborn ja rumpali Hal Blaine.
Perhesarjan myötä markkinoille tuotiin myös suuri määrä oheistuotteita, kuten lautapelejä, paperinukkeja, värityskirjoja, lelusoittimia ja lastenvaatteita. Niiden tuloista eivät niukkaa palkkaa nauttineet nuoret näyttelijät päässeet nauttimaan, ennen kuin David Cassidyn lakimiehet löysivät hänen sopimuksestaan porsaanreiän: se oli solmittu Cassidyn ollessa alaikäinen, ja oli siksi pätemätön.
Kärilä

Kärilä on kylä Somerolla. Kylän väkiluku vuonna 2011 oli 21, mikä teki siitä Someron 47 varsinaisesta kylästä väkiluvultaan 42. suurimman. Kärilän naapurikyliä ovat Jurvala lännessä, Sillanpää ja Pyöli pohjoisessa, Ryhtä idässä ja Syvänoja etelässä. Kylä rajoittuu Paimionjoen vesistöön pohjoisessa. Kärilä kuuluu Pyölin postinumeroalueeseen ja sieltä käydään koulua Someron Pitkäjärven koulussa.
Kylän vanhoja taloja ovat Mattila, Mäkilä ja Heikkilä, joista Heikkilä edelleen sijaitsee kylän vanhalla kylätontilla Paimionjoen rannassa. Taloista Mattilan rakennukset muodostavat maisemallisesti ja paikallishistoriallisesti merkittävän kokonaisuuden, Heikkilä on maisemallisesti ja kulttuurihistoriallisesti merkittävä ja Mäkilä on rakennus- ja maisema- ja paikallishistoriallisesti merkittävä.
Kylän nähtävyyksiin kuuluu Mäkilän talossa toimiva Mäkilän traktorimuseo, jossa on vuodesta 2002 järjestetty vuosittainen Ol hollilla -kesätapahtuma.
Takeshi Okada

Ura pelaajana

Hänen normaali pelipaikkansa oli puolustaja. Hän voitti yhden kerran pelaajana Aasian Mestarien liigan pelatessaan Furukawa Electricissä.
Okada edusti pelaajana vuosina 1980-1985 Japanin maajoukkuetta ja teki yhden maalin 24. ottelussa.

Valmennusura

Hän aloitti valmentamisen vuonna 1997 Japanin maajoukkueessa ja ehti olla joukkueen peräsimessä yhden vuoden, kunnes siirtyi valmentamaan Consadole Sapporoa. Hän valmensi joukkuetta kaksi vuotta nostamatta sitä korkeimmalle sarjaportaalle. Huonon menestyksen vuoksi hän siirtyi valmentamaan Japanin korkeimman sarjatason Yokohama F. Marinosia. Okada sopi hyvin Yokohaman seuraan ja voitti kaksi kertaa liigamestaruuden. Samalla hän sai kaksi kertaa J-liigan vuoden valmentaja -palkinnon. 
Joulukuussa 2007 hän palasi Japanin peräsimeen. Okadan johdolla Japani varmisti kesäkuussa 2009 ensimmäisen joukkueena paikkansa vuoden 2010 MM-lopputurnauksessa. 
Lopputurnaukseen välieräpaikkaa tavoittelemaan lähtenyt Japani eteni alkulohkostaan jatkoon kaadettuaan Kamerunin ja Tanskan tiiviin puolustuspelaamisen sekä tehokkaan prässipelinsä ansiosta. Neljännesvälierissä Okadan miehistö kävi tiukan kamppailun Paraguayta vastaan, mutta hävisi lopulta rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Tappion jälkeen Okada ilmoitti jättävänsä tehtävänsä maajoukkuevalmentajana. 
Joulukuun puolivälissä 2011 Okadasta tuli Kiinan Superliigassa pelaavan Hangzhou Greentownin päävalmentaja. Okada on ensimmäinen japanilaisvalmentaja Kiinan sarjoissa.  Okada luotsasi Hangzhoun kaudella 2012 liigassa sijalle 11 ja kaudella 2013 pykälää alemmas.  Pesti päättyi Okadan osalta potkuihin kauden 2013 jälkeen.
Heinrich Gätke

Heinrich Gätke (19. toukokuuta tai 19. maaliskuuta 1814 Pritzwalk Preussi - 1. tammikuuta 1897 Helgoland) oli saksalainen lintutieteilijä ja taidemaalari.
Gätken vanhemmat olivat leipuri Johann A.F.W. Gätke ja Sophia Wenzel. Hänet pantiin opiskelemaan kaupallisia aineita Berliiniin, mutta hän elätti itsensä taidemaalarina. Vuonna 1837 Gätke matkusti ensimmäisen kerran Helgolandin saarelle eteläiselle Pohjanmerelle, ja 1841 hän päätti muuttaa sinne asumaan. Vuonna 1843 hän ryhtyi tutkimaan saaren linnustoa. Hän keräsi huomattavan kokoelman lintuja, ja käytti niitä malleina teoksiinsa. Hän oli kirjeenvaihdossa saksalaisten ja englantilaisten lintutieteilijöiden kanssa.
Vuonna 1891 Gätke julkaisi tutkimuksistaan kirjan Die Vogelwarte Helgoland, joka käännettiin englanniksi 1895. 1891 Preussin hallitus päätti perustaa Itämerimuseon alaisen Biologischen Anstalt Helgoland tutkimusaseman, josta myöhemmin tuli Helgolandin lintuasema. Gätken lintukokoelma sijoitettiin sinne, mutta kokoelma tuhoutui toisen maailmansodan pommituksissa 1944.
ANKH

ANKH (Adventurers of the North · Kalevala Heroes)  on Nelospelien 1988  julkaisema Kalevalaan perustuva roolipeli. Pelin rungon kirjoitti Pasi Janhunen, ja kuvituksesta vastasi kirjoittaja Pasi Janhunen ja sarjakuvapiirtäjä Petri Hiltunen. ANKH muistutti monessa mielessä Dungeons & Dragons -roolipeliä, mutta osa pelattavista hahmoista ja hirviöistä oli suomalaisesta mytologiasta. Se sijoittui rautakautiseen Suomeen. Mahdollisia hahmoluokkia ovat mm. metsästäjä, seppä tai tietäjä.
ANKH oli yksi joulumarkkinoille 1988 ilmestyneistä, Pasi Janhusen suunnittelemista ja Nelostuotteen julkaisemista, peleistä. Muut pelit olivat koko perheen kasinopeli Jättipotti ja futuristinen lautapeli Taistelurekka. ANKH:n tekemiseen Pasi Janhunen kertoo uponneen "uskomattomasti aikaa ja sitä ominta pääomaa". ANKH:n oli suunnitteilla myös lisäosia ja seikkailuja, sekä erillinen lautapeli.
Jukka Särkijärvi ja Kaj Sotala kirjoittavat Roolipelikirjassa, ettei ANKH välttämättä sisällä kovinkaan innovatiivista pelisuunnittelua, mutta että se on pelinä mielenkiintoinen kuriositeetti keräilijälle. Lauri Tudeer puolestaan kirjoittaa Roolipelioppaassa, että ANKH oli mainoskampanjaansa verrattuna pettymys.
Media Markt

Media Markt on saksalainen elektroniikkaa myyvä ketju. Yritys on perustettu 1979 Saksassa ja nykyisin se toimii 14 euroopan maassa ja sillä on yli 800 liikettä.
Vuonna 2012 huhuttiin ketjun rantautuvan suomeen viimeistään 2016. Toistaiseksi ketjulla ei ole kuitenkaan suunnitelmia tulosta suomeen.
Leo Skurnik

Leo Skurnik (28. maaliskuuta 1907 Helsinki – 4. joulukuuta 1976 Oulu) oli lääkäri ja yksi jatkosodan aikana rautaristillä palkituista, mutta siitä kieltäytyneistä suomenjuutalaisista.

Henkilöhistoria

Skurnikin vanhemmat olivat liikemies Ben-Zian Skurnik ja Sarah Skurnik. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1939 oli Lempi Irene Laukka ja toinen vuodesta 1949 Helmi Annikki Kaisto. Skurnik tuli ylioppilaaksi Helsingissä 1926 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1937. Iin kunnanlääkärinä Skurnik toimi 1939–1947, Rauma-Raahe Oy:n tehtaanlääkärinä Haukiputaan Martinniemessä 1947–1950, Paavolan ja Revonlahden kunnanlääkärinä 1953–1961 ja Oulun kaupungin lääkärinä vuodesta 1961.

Rautaristi

Sodissa Skurnik toimi patteriston, rykmentin ja kenttäsairaalan lääkärinä, hänen sotilasarvonsa oli lääkintämajuri (1943). Saksalaiset ehdottivat Skurnikille jatkosodan aikana rautaristiä, yhtenä neljästä Suomen juutalaisesta kansalaisesta. Prosessin tarkkaa ajankohtaa ei ole saatu selvitettyä, koska sitä kuten muita kolmea vastaavaa tapausta koskevat dokumentit ovat kadonneet. Rautaristiä ehdotettiin Skurnikille ilmeisesti saksalaisen haavoittuneen noutamisesta "ei-kenenkään-maalta" kiivaan taistelun aikana lääkintämiesten siitä kieltäydyttyä sekä kenttäsairalaan evakuoinnista vihollisen sulkutulikeskityksen alta Kiestingissä.
Skurnikin rautaristiepisodiin liittyy, että hän sai tietää vireillä olevasta prosessista etukäteen kenraali Hjalmar Siilasvuolta, jonka kanssa Skurnik oli hyvissä väleissä. Tässä vaiheessa Skurnik päätti, toisin kuin hänen juutalainen upseerikollegansa Leo Jakobson, pysyä hiljaa ja odottaa, milloin saksalaiset huomaavat erehdyksensä. Niin ei kuitenkaan tapahtunut, jolloin Skurnik meni puhumaan Siilasvuolle kunniamerkistään todeten, että "kyllä kai sinä hyvä veli kenraali ymmärrät, että en minä voi juutalaisena ottaa tuollaista kunniamerkkiä vastaan". Samalla hän sanoi kenraalille, että tämä voisi kertoa saksalaisille upseeritovereilleen, että "tällaisilla kunniamerkeillä minä pyyhin persettäni". Ehkä hieman yllättävästi Siilasvuo todellakin välitti saksalaisille kollegoilleen sanatarkasti Skurnikin tokaisun. Siilasvuo ei tunnetusti pitänyt saksalaisista eikä ilmeisesti malttanut jättää käyttämättä tilaisuuksia, joissa hän saattoi sen heille osoittaa. Rintamalohkon saksalaisen sodanjohdon kuultua Siilasvuolta Skurnikin "terveiset", se vaati, että Skurnik luovutettaisiin heille "asianmukaisia rangaistustoimenpiteitä varten". Siilasvuo kuitenkin kieltäytyi ja kertoi Skurnikille sanoneensa saksalaisille, että "en kai minä teille parasta lääkäriäni luovuta."
Alicia Giménez Bartlett

Alicia Giménez Bartlett (s. 1951 Almansa, Espanja) on espanjalainen kirjailija.
Giménez Bartlett opiskeli filologiaa Valencian yliopistossa ja väitteli kirjallisuuden alalta Barcelonan yliopistosta. Hän on asunut Barcelonassa vuodesta 1975. Hänen armokuolemaa käsittelevä esikoisteoksensa Exit ilmestyi 1984. Hän sai julkisuutta rikosromaaneillaan, jonka päähenkilö on komisario Petra Delicado ja tämän apulainen Fermín Garzón. Kirjoista on vuonna 1999 tehty 13-osainen televisiosarja, jonka päähenkilöä näyttelee Ana Belén. Giménez Bartlettin 15 kielelle käännetyt teokset ovat hyvin suosittuja Espanjassa ja Saksassa. Suomeksi on ilmestynyt ensimmäinen nimellä Petra Delicado ja merkityt tytöt (2012).
Vuonna 1997 ilmestyneen romaanin Una habitación ajena aiheena on Virginia Woolfin keittäjä, ja kirjoittaja kyseenalaistaa Woolfin tasa-arvoihanteet. 2011 ilmestynyt Donde nadie te encuentre puolestaan kuvaa Teresa Pía Meseguerin elämää. Francisco Francon vastaisen sissiliikkeen jäsen Meseguer joutui vankilaan 28 murhasta. Teos sai Nadal-kirjallisuuspalkinnon.

Teokset

Gimenez Bartletin tuotanto käsittää seuraavat teokset.
Ciro Alegría

Ciro Alegría Bazán (4. marraskuuta 1909 – 17. helmikuuta 1967) oli perulainen toimittaja, poliitikko ja kirjailija.

Elämäkerta

Alegría syntyi Huamachucon alueella. Hän oppi paljon Perun alkuasukkaislta ja heidän elämäntavoistaan. Tämä tietämys näkyi hänen romaaneissaan. Hän opiskeli Trujillon yliopistossa ja työskenteli toimittajana El Norte –sanomalehdelle.
Vuonna 1930 Alegría liittyi Aprista–liikkeeseen, joka omistautui yhteiskunnallisiin uudistukseen ja perulaisten terveyden parantamiseen. Hän joutui vankilaan monta kertaa poliittisten toimiensa takia, ja hänet karkotettiin lopulta Chileen vuonna 1934.
Alegría asui Chilessä ja myöhemmin Amerikassa vuoteen 1948. Myöhemmin hän opetti Puerto Ricon yliopistossa ja kirjoitti Kuubassa ollessaan maan vallankumouksesta. Hänen tunnetuin romaaninsa on Avaruusolio on maassa (1941).
Alegría palasi Peruun vuonna 1957. Hän liittyi presidentti Fernando Belaúnde Terryn puolueeseen. Hän kuoli yllättäen Limassa vuonna 1967. Alegrían kuoleman jälkeen, hänen leskensä julkaisi monia Alegrían esseitä ja artikkeleita.
Sosiaalihallitus

Sosiaalihallitus oli Suomen valtion keskusvirasto, joka vastasi sosiaaliasioista. Se toimi sosiaaliministeriön alaisuudessa vuosina 1918–1922 ja sosiaali- ja terveysministeriön 1968–1991. Sen alaisuudessa toimivat aikoinaan ammattien- ja köyhäinhoidontarkastajat. Uuden sosiaalihallituksen tehtäviin kuuluivat muiden muassa sosiaalihuollon edistäminen, huoltolaitosten valvonta, lastensuojelu ja lapsiperheiden tukeminen, sekä erinäisiä vanhusten ja vammaisten hoitoon, sosiaalityöhön, perusturvaan, päihdehuoltoon sekä pakolaisasioihin liittyviä tehtäviä. Sosiaalihallituksen tehtäviä kuuluu nykyään Terveyden ja hyvinvoinnin laitokselle.

Historiaa

Sosiaalihallitusta edelsi autonomian ajan Suomessa vaivaishoidon tarkastajan virka, joka perustettiin keisarillisella julistuksella 2. lokakuuta 1888 ja astui voimaan seuraavana vuonna. Tarkastajan tehtävä oli valvoa vaivaishoidon järjestämistä ja koota siitä virallista tilastoa senaatin käyttöön. Sosiaalihallitus perustettiin ensimmäisen kerran vuoden 1918 alusta, pian sosiaaliministeriön perustamisen jälkeen. Tämä "vanha" Sosiaalihallitus vastasi sosiaali-, työ-, vakuutus-, köyhäinhoito- ja raittiusasioista. Virasto lakkautettiin vuonna 1922, jolloin sen tehtävät siirrettiin ministeriölle, mutta perustettiin uudestaan 1968 samassa yhteydessä kun sosiaaliministeriöstä tuli sosiaali- ja terveysministeriö. Sosiaalihallitus yhdistettiin Lääkintöhallituksen kanssa uudeksi Sosiaali- ja terveyshallitukseksi 1. maaliskuuta 1991.
Jesuiittojen guaranilähetysasemat

Jesuiittojen guaranilähetysasemat olivat  lähetysasemia, joita jesuiitat perustivat  Argentiinaan ja Brasiliaan 1600-luvulla katekisoidakseen guarani-intiaaneja ja suojellakseen heitä espanjalaisilta ja portugalilaisilta orjakauppiailta.
Viiden aseman rauntiot ovat nykyisin Unescon maailmanperintöluettelossa: São Miguel das Missões Brasiliassa ja  San Ignacio Mini, Santa Ana, Nuestra Señora de Loreto ja Santa Maria Mayor Argentiinassa.
Nairobin kansallismuseo

Nairobin kansallismuseo sijaitsee noin 10 minuutin ajomatkan päässä Kenian pääkaupungin Nairobin keskustasta. Museon rakennustyöt aloitettiin vuonna 1922 ja se valmistui 1929.
Nykyisen nimensä ja sijaintinsa museo sai vuonna 1964 Kenian itsenäistyessä. Tätä ennen se tunnettiin vuoteen 1930 asti nimellä Natural History Museum, sekä vuoteen 1964 asti nimellä Coryndon Museum.
Syyskuussa 2005 museo sulki väliaikaisesti ovensa kaksi vuotta kestäneiden kunnostustöiden johdosta.
Museo on avoinna jokaisena päivänä vuoden ympäri.
Sylvi Halinen

Anna Sylvi Pauliina Halinen (22. kesäkuuta 1908 Mikkelin maalaiskunta – 16. elokuuta 1995 Mikkelin maalaiskunta) oli agronomi, maanviljelijä ja Maalaisliitto/Keskustapuolueen kansanedustaja 1950- ja 1960-luvuilla.
Halisen vanhemmat olivat maanviljelijä Albin Halinen ja Albertiina Häkkinen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1927 ja valmistui agronomiksi ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1932. Halinen toimi maanviljelijänä Mikkelin maalaiskunnassa ja oli tämän ohella Kaislahden karjanhoitokoulun opettajana Kannaksella 1938–1939, Otavan maanviljelyskoulun vt. opettajana 1941, Mikkelin karjanhoitokoulun vt. opettajana Joroisissa 1942 sekä 1947–1948 ja Mikkelin työvoimapiirin naistyövoiman tarkastajana 1942–1944.
Halinen oli kansanedustajana 1954–1970 edustaen Mikkelin läänin vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamies vuosien 1956, 1962 ja 1968 presidentinvaaleissa ja hän oli myös Mikkelin maalaiskunnan kunnanvaltuuston jäsen. Halinen kuului Maalaisliiton ja myöhemmin Keskustapuolueen puoluevaltuuskuntaan ja hän oli Maalaisliiton ja Keskustapuolueen naisten varapuheenjohtaja.
Lentopallon Mestaruusliigakausi 2016–2017

Miesten mestarit

Vammalan Lentopallo (3. mestaruus) 
mestarijoukkue:
Päävalmentaja: Sami Kurttila
2-valmentaja: Janne Kangaskokko
Huoltaja: Manu Soro
Tilastot: Mikko Korpela

Naisten mestarit

LP Viesti Salo (8. mestaruus) 
mestarijoukkue:
Päävalmentaja: Tomi Lemminkäinen
Apuvalmentaja: Janne Harju
Fysiikkavalmentaja: Ville Salmi
Tilastot: Petri Virtanen
Huoltaja: Auno Lindh
Joukkueenjohtaja: Jouni Salmenjaakko

Naisten liigakarsinta

Pieksämäki Volleyn osallistuminen liigakarsintoihin evättiin, koska seura ei pystynyt suoriutumaan liigakelpoisuuteen liittyvien talousvelvoitteidensa hoitamisesta sovittuihin aikarajoihin mennessä. 1-sarjan voittajana naisten liigakarsintoihin selviytynyt Nurmon Jymy sai automaattisesti oikeuden hakea liigapaikkaa kaudelle 2017-2018.
Loftleiðir

Loftleiðir eli Icelandic Airlines Loftleiðir oli yksityinen islantilainen lentoyhtiö, joka toimi vuosina 1944–1973. Vuonna 1973 se yhdistettiin Flugfélag Íslandsin kanssa, ja niistä muodostui Icelandair.

Historia

Loftleiðirin perustivat 10. maaliskuuta 1944 kolme nuorta islantilaista lentäjää sen jälkeen kun he olivat palanneet koulutuksesta Kanadasta. Ensimmäisinä toimintavuosina yhtiö hoiti vain kotimaanliikennettä Reykjavíkin lentoasemalta.
Kansainvälinen lentoliikenne alkoi Islannin itsenäisyyspäivänä 17. kesäkuuta 1947 reitillä Reykjavíkista Kööpenhaminaan Douglas DC-4/C-54 Skymaster-koneella.
1950-luvulla lentoliikenteessä oli tiukka sääntely, ja yhtiö sai lentää matkustajia ja rahtia vain maasta ja maahan, johon se oli rekisteröity. Loftleiðir myi liput eurooppalaisiin kaupunkeihin kahdessa osassa, niin että matka päättyi Islantiin, josta se jatkui edelleen määränpäähän.
1960- ja 1970-luvulla Loftleiðir aloitti halpalennot, joiden lähtöpaikka oli Luxemburg, ja lento kulki Pohjoismaiden ja Islannin kautta Pohjois-Amerikkaan. Lennot olivat suosittuja, mutta yhtiö joutui erimielisyyksiin IATAn kanssa.
Kahden islantilaisyhtiön kilpailu oli ankaraa, ja seurauksena oli taloudellisia vaikeuksia. Siksi yhtiöt yhdistettiin 1973, ja syntyi Icelandair. Nimi Flugfélag Íslands tuli jälleen käyttöön 1997 kun Icelandair ja Flugfélag Nordurlands yhdistyivät, ja se oli käytössä yhtiön kotimaantoiminnassa. Vuodesta 2003 alkaen Loftleiðir Icelandic on hoitanut muiden yhtiöiden tilauslentoja, ja se kuuluu Icelandair-ryhmään.