google/wiki40b huggingface dataset:
Hakurobotti

Hakurobotti on tietokantaohjelma, joka hakee selaimen tapaan webin palvelimissa olevia verkkosivuja, indeksoi eli tallentaa niistä tiedonhakua varten tiettyjä kenttiä. Robotin tallentamien tietojen pohjalta luodaan tai päivitetään tietokanta, josta Internetin käyttäjä voi tehdä hakuja.
Robotti voi käydä läpi kaikkia palvelimia tai vain esimerkiksi suosituimpien palvelimien dokumentteja. Robotit voivat indeksoida koko tekstin tai otsikon ja pari ensimmäistä lausetta tai URL-osoitteet tai META-elementin. Ne poistavat tekstistä yleiset sanat (prepositiot, artikkelit jne.) ja sanojen päätteet ja muodostavat tietokannan, jossa jokainen termi viittaa ko. termiin viittaavaan dokumenttiin.
Koska jotkin hakurobotit antavat liian paljon linkkejä, on kehitetty rypästäviä eli klusteroivia hakurobotteja, jotka eivät ilmoita samaa linkkiä kahdesti ja jotka ryhmittelevät hakemansa linkit.
Hakurobottien toimintaa voidaan rajoittaa robots.txt-tiedostolla. Tunnettujen hakukoneiden hakurobotteja voidaan sen avulla estää hakemasta yksittäisiä verkkosivuja, niitä sisältäviä hakemistoja tai kaikkia verkkotunnuksella olevia sivuja.
Mittaustiedustelu

Mittaustiedustelu Suomessa

Suomessa mittaustiedustelijoita koulutettiin Tykistöprikaatin Mittauspatteristossa Niinisalossa. Tykistökenraali Vilho Nenonen perusti Mittauspatterin vuonna 1924 kouluttamaan mittaustiedustelijoita. Sen perinteitä jatkoi Tiedustelupatteristo, joka muodostettiin 1992 yhdistämällä Mittauspatteristo ja lakkautetusta Suojelu- ja Sääkoulusta siirretty ballistisen sääpalvelun koulutus. Tiedustelupatteristo lakkautettiin vuonna 2015 ja sen tiedustelutoiminta siirrettiin Porin prikaatin alaiseen Pohjanmaan jääkäripataljoonaan.
Pietari–Hiitola-rata

Historia

Pietari–Hiitola-rata valmistui vuonna 1919. Se jakautui alkuaan kahden valtion kesken: Suomeen kuului 107 kilometriä pitkä osuus Hiitolasta Raasuliin, joka on kylä Raudussa silloisen valtakunnanrajan tuntumassa, ja Venäjään kuului rajantakainen osuus Pietariin asti. Toisen maailmansodan jälkeen koko rata siirtyi Karjalan luovutuksen yhteydessä Neuvostoliitolle ja on siten nykyään osa Venäjän rataverkkoa.

Liikenne

Pietari–Hiitola-radan henkilöliikennettä hoitaa Lokakuun rautatiet. Tällä hetkellä rata on sähköistetty Pietarin ja Kaarlahden välillä.
Robert Köbler

Robert Köbler (1912 Waldsassen – 1970) oli saksalainen urkuri. Hän opiskeli kirkkomusiikkia Leipzigissä vuosina 1931–1934. Vuosina 1935–1945 hän toimi kuoromestarina ja urkurina Löbaussa, ja vuodesta 1946 hän luennoi urkujen- ja cembalonsoitosta Leipzigissä. Hän oli vuodesta 1949 myös Leipzigin yliopiston kirkon urkurina. Kommunistihallinto kuitenkin tuhosi kirkon vuonna 1968. Köbler nimitettiin professoriksi vuonna 1956.
Köbler tuli laajalti tunnetuksi urkujensoitostaan ja improvisointitaidoistaan. Hän teki konserttikiertueita eri puolilla Eurooppaa ja myös sävelsi teoksia pianolle, uruille ja lauluäänelle.
Harhalanlammi

Maantietoa

Järvi on 650 metriä pitkä, 500 metriä leveä ja sen pinta-ala on 15 hehtaaria. Se sijaitsee peltomaisemassa loivassa notkelmassa ja sen lähiympäristö on suota tai avosuota. Järveen laskee vain yksi pelto-oja, mutta sadevesistä kertyy peltomaalla runsaasti pintavaluntaa. Sen laskuoja on suoraksi kaivettu ja 450 metriä pitkä yhdysoja Paskolammiin, josta vesi valuu Alhonlahden kautta Kyrösjärven Viljakkalanselälle. Vesi vaihtuu hitaasti, sillä järven veden laskennallinen viipymä on 105 vuorokautta. Rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä ja soisena sille ei ole rakennettu muita rakennuksia kuin itärannan kolme kiinteistöä. Läheiset maatilat sijaitsevat hieman kauempana rannasta, mutta kaikille kiinteistöille johtaa tiet seututieltä 276. Rantoja on ruopattu muutamasta kohtaa, jotta vesirajassa olisi kiinteä ranta. Järvi on tulevaisuudessa soistumassa umpeen kiihtyvällä nopeudella.

Vedenlaatu

Lammin vedenlaatua on tutkittu vuosina 1976 ja 1980. Vesi oli väriltään melko rusekaa ja se sisälsi runsaasti humusta ja ravinteita. Talvisin vesi oli hapahkoa, mutta kesällä veden happamuudentaso oli taas normaali. Ympäristön peltovaltaisuus näkyy järven hyvänä puskurikykynä happamoitumuutta vastaan. Peltoviljelyn haittana on kuitenkin luonnollista korkeampi ravinnetaso. Pintavesien fosforiravinnepitoisuus vaiheli eri tutkimusajankohtina 40–46 µg/l ja typpipitoisuus 890–1 800 µg/l. Talvella 1976 veden lammen happitilanne oli heikentynyt voimakkaasti ja sitä voitiin pitää huononakin. Happi kului koko vesimassasta lähes loppuun ja pintavesissäkin se oli loppumassa. Tästä huolimatta sisäinen kuormitus jäi vähäiseksi. Kesällä alusvedessä oli hapen vähyyttä ja vähiten sitä oli syvänteessä. Happitalouden häiriö taittui nopeasti, sillä lampi on avoimella paikalla ja tuulet sekoittavat vedet aivan pohjaa myöten. Kesällä 1980 vedessä todettiin vain lievä lämpötilakerrostuneisuus. Harhalanlammi soveltuu virkistyskäyttöön välttävästi.

Luonnosuojelualue

Harhalanlammi on yksityinen luonnonsuojelualue, joka perustettiin vuonna 2007. Alueen pinta-ala on 19,5 hehtaaria ja se on perustettu tukemaan kahden muun suojelualueen Paskolammin ja Alhonlahden-Lippaanlahden lintujärvikokonaisuutta. Rannat muodostavat vaikeakulkuisia ja monimuotoisia rantaluhtia, jossa viihtyvät esimerkiksi ruokokerttunen ja satakieli.

Historiaa

Järvellä on ollut erilaisia nimiä. Ennen sitä on kutsuttu myös "Hiiroisjärveksi"  tai "Hietikkojärveksi". Vuoden 1909 vesienjakokartassa sillä oli nimi "Harhalan lampi". Ennen vuotta 1841 oli järvelle suoritettu järvenlasku, jonka vesijättömaita kuivatettiin ja sitten jaettiin osakkaiden kesken. Vuonna 1842 suoritettiin tällainen jako järven pohjoisrannalla ja vuonna 1855 sen etelärannalla.
Aulnay-sous-Bois

Nimi

Nimi Aulnay tulee keskiaikaisen latinan sanasta alnetum, joka tarkoittaa leppälehtoa. Nimi johtuu lepistä, jotka ympäröivät aluetta muinaisina aikoina. 
Aulnay-sous-Bois’ta kutsuttiin alun perin nimellä Aulnay-lès-Bondy, joka tarkoittaa ’Aulnay Bondyn lähellä’. Kunnan nimeksi tuli Aulnay-sous-Bois vuonna 1903. Nimi tarkoittaa ’Aulnay metsän alla’. Metsällä viitataan muinaiseen Bondyn metsään, joka ympäröi aiemmin suurimman osan Pariisin koillisosasta.
Mantšurian kukkuloilla

”Mantšurian kukkuloilla” (ven. ”Na sopkah Mantšžurii”) on valssi, jonka sävelsi Venäjän keisarillisen armeijan 214. Mokšanin rykmentin kapellimestari Ilja Šatrov (J. A. Schatrow), joka oli saanut päättäväisestä toiminnastaan Stanislavin kultainen miekka -kunniamerkin. Suomessa kappale tunnetaan muun muassa nimillä ”Mandshurian kukkuloilla” ja ”Mandshurian kummut”.
Zlatoustissa, jonne rykmentti oli palannut, muisteltiin Venäjän–Japanin sotaa ja siellä kaatuneita aseveljiä. Muistelusten perusteella Šatrov sai toukokuussa 1906 sävelletyksi valssin, jolle hän antoi nimeksi ”Mokšanin rykmentti Mantšurian kukkuloilla”. Vuoden lopulla hän julkaisi valssin nuotit ja esitti sen orkesterilla Samarassa.
Valssista tuli nopeasti kuuluisa, ja siihen tekivät myöhemmin toiset sanoittajat useita sanoituksia. Šatrovin tekijänoikeuksia epäiltiin, ja toisaalta sävellystä esitettiin myös hänen tekijänoikeuksistaan riippumatta. Valssi oli suosittu myös toisen maailmansodan aikana, minkä vuoksi Venäjällä sitä on pidetty myös suuren isänmaallisen sodan tunnuksena sen silloisen suuren suosion vuoksi. Toisen maailmansodan aikana kapellimestari Ilja Šatrov palveli puna-armeijan divisioonassa sodan alusta loppuun. Vuonna 2005 Zlatoustissa päätettiin tuottaa CD-levy, jolla olisi sävelmän kaikki versiot jazz-versioita myöten. Lisäksi päätettiin tuottaa elokuva valssista ja sen säveltäjästä.

”Mandshurian kukkuloilla” Suomessa

Suomessa ”Mandshurian kukkuloilla” -muotoon vääntyneen kappaleen äänitti ensimmäisenä autonomian aikana Helsingin Torvisoittokunta, mutta ilmeisesti levyä ei koskaan julkaistu. Kappaleen ensimmäinen tunnettu levytys on amerikansuomalaisten hanuristien Johan Homanin ja Matti Söderlundin 19. lokakuuta 1920 levyttämä versio. Laajemmin tunnetuksi valssi tuli vasta Vili Vesterisen vuoden 1935 levytyksen myötä (Odeon a 228331). Ensimmäisen sanoitetun version levytti vuonna 1940 Eero Väre, mutta aikansa suosikiksi kappale nousi A. Aimon vuoden 1945 Sointu-merkille tehdyn version myötä.
Myöhempiä versioita ovat levyttäneet muun muassa Veikko Ahvenainen, Veikko Tuomi, Taito Vainio, Francis Goya, Agents ja Viikate. Vuonna 1962 Laila (Laura) Kinnunen levytti laulun sekä venäjäksi että suomeksi nimellä ”Mandshurian kummut”. Venäjänkielinen versio nousi levylistojen kärkeen, mikä on harvinaista venäjänkieliselle laululle Suomessa.
Killing Them Softly

Juoni

Romaanista mukautettu juoni sijoittuu New Orleansiin. Johnny Amato (Curatola) päättää ryöstää korkeilla panoksilla pelattavan laittoman pokeripelin, joka on Markie Trattmanin (Liotta) järjestämä. Amato palkkaa ryöstäjiksi entisen liikekumppaninsa Frankien (McNairy) ja heroiiniaddikti Russellin (Mendelsohn). Jackie Cogan (Pitt) tutkii ryöstöä ja päättää rangaista sekä ryöstäjiä että ryöstön uhria jotta mafian luottamus pelitoimintaan palautuu.
HMS Norrtälje (T133)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 11. marraskuuta 1998.
Metrinen avaruus

Metrinen avaruus on matematiikassa joukko, jossa on määritelty pisteiden välinen etäisyys. Metriset avaruudet ovat tärkeitä esimerkkejä topologisista avaruuksista. Topologiset avaruudet, joissa voidaan määritellä metriikka, ovat metristyviä avaruuksia.

Avoin ja suljettu joukko

Avaruuden  osajoukko  on avoin, jos jokaisella pisteellä  on kuulaympäristö  siten, että . Metrisen avaruuden avointen joukkojen kokoelma muodostaa erään :n topologian, ns. tavallisen topologian ; siten jokainen metrinen avaruus on luonnollisella tavalla topologinen avaruus. Itse asiassa kutsumme topologisen avaruuden  topologiaa  metristyväksi jos ja vain jos on olemassa jokin :n metriikka  siten, että .
Joukko  on suljettu, jos sen komplementti  on avoin. Joukko  voi olla yhtä aikaa avoin ja suljettu, mutta se ei välttämättä ole kumpaakaan.

Rajoitettu joukko

Metrisen avaruuden  osajoukkoa  sanotaan rajoitetuksi, jos on olemassa sellainen säde , että  kaikilla . Pienintä tällaista sädettä sanotaan joukon halkaisijaksi eli läpimitaksi.
Livingston FC

Livingston Football Club on jalkapalloseura Livingstonin kaupungista. Kaudella 2018–2019 seura pelaa Skotlannin korkeimmalla sarjatasolla Skotlannin Valioliigassa. Livingston pelaa kotiottelunsa Tony Macaroni Arenalla. Seura on perustettu vuonna 1943.
Seura perustettiin vuonna 1943 nimellä Ferranti Thistle, mutta seura vaihtoi nimensä Meadowbank Thistleksi vuonna 1973. Kesällä 1995 seura otti käyttöön nykyisen nimensä.
Nea Mattila

Nea Maria Mattila (s. 24. marraskuuta 1999) on suomalainen pikajuoksija. Hän edustaa HIFK-Friidrottia ja hänen valmentajanaan toimii Mervi Laurén.
Mattila karsiutui 2017 Grosseton alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 400 metrin välierissä ja kuului seitsemänneksi sijoittuneeseen Suomen joukkueeseen 4  × 400 metrin viestissä. Tampereen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2018 hän karsiutui 400 metrin aitajuoksun välierissä ja pitkän viestin alkuerissä. 
Mattila saavutti Kalevan kisoissa pronssia 400 metrin aitajuoksussa 2018 ja 2019. Hän on voittanut sisäratojen SM-kilpailuista hopeaa 200 metrin juoksusta vuonna 2017 ja kultaa 4 x 200 metrin viestistä SE-ajalla vuonna 2017. Lisäksi hän on ollut mukana viestijuoksun SM-kisoissa voittamassa 4 ×400 metrin viestijuoksusta kultaa vuonna 2017 ja hopeaa vuosina 2014 ja 2019 sekä 4 ×100 metrin viestijuoksusta hopeaa 2019. 
Ennätyksikseen Mattila on juossut 60 metrillä hallissa ajan 7,73 (2014), 100 metrillä ulkona ajan 12,09 (2017) ja hallissa 12,39 (2014), 200 metrillä ulkona 24,47 (2017) ja hallissa 24,35 (2017), 400 metrillä ulkona ajan 54,61 (2017) ja hallissa 56,53 (2017) sekä 400 metrin aitajuoksussa 57,81 (2018).
Joseph Calleja

Joseph Calleja (s. 1978) on maltalainen tenori. Hän aloitti laulamisen 16-vuotiaana ja teki ammattimaisen debyyttinsä Maltalla vuonna 1997 Macduffin roolissa Macbethissa. Hän on saanut palkintoja kilpailuissa, kuten Plácido Domingon Operaliassa vuonna 1999.
Calleja esiintyi Pohjois-Amerikassa ensimmäistä kertaa Rinuccion roolissa Spoleton festivaalilla. Metropolitan-oopperan-debyyttinsä hän teki vuonna 2006 Rigoletton esityksessä. Lisäksi hän on esiintynyt muun muassa Covent Gardenissa, Wienin valtionoopperassa ja Berliinin Deutsche Operissa. Calleja on myös kysytty konserttilaulaja. Hän on kiertänyt resitalistina ja esiintynyt myös Anna Netrebkon kanssa.
Liisa Nojonen

Liisa Nojonen on suomalainen tanssipedagogi ja koreografi.
Kangasniemeltä kotoisin oleva Nojonen aloitti tanssiharrastuksen kymmenvuotiaana Jyväskylässä paikallisessa tanssikoulussa. Myöhemmin hän opiskeli tanssia ulkomailla, muun muassa Lontoossa, Amsterdamissa sekä New Yorkissa. Nojosen opettajina toimi alan huippunimiä, kuten Alvin Ailey ja Matt Mattox.
Vuonna 1979 Nojonen perusti Poriin Tanssikoulu Liisa Nojosen, joka on noussut yhdeksi Suomen johtavista tanssikouluista. Nojosen koulussa ovat uransa aloittaneet useat huipputanssijat, muun muassa Tero Saarinen, Riina Laurila-Castrén, Mikko Lampinen ja Riku Lehtopolku. Vuonna 1989 Nojonen perusti koulunsa yhteyteen oman ammattitanssiryhmän Pori Dance Companyn. Euroopan lisäksi se on käynyt esiintymässä Yhdysvalloissa sekä Etelä-Koreassa.
Nojonen on saanut lukuisia kunniamainintoja ja palkintoja. Vuonna 2006 hän sai tanssitaiteen valtionpalkinnon. Suomen Kulttuurirahaston Satakunnan rahasto palkitsi Liisa Nojosen Risto Ryti -mitalilla vuonna 2017. Keväällä 2017 Nojoselle myönnettiin taiteilijaeläke.
Hänen koreografiansa ovat saaneet kunniamainitoja myös ulkomaisissa kilpailuissa. Vuonna 1991 tanssiteos Varjojen vangit voitti kansainvälisen jazztanssikilpailun Chicagossa.
Hannu Vuorio

Hannu Kalevi Vuorio (s. 16. maaliskuuta 1941 Helsinki) on helsinkiläinen kirjailija.
Vuorio on koulutukseltaan humanististen tieteiden kandidaatti. Hän työskenteli 1960-luvulla toimittajana ja kriitikkona sekä julkaisi runoja. Hän laati kirja-arvosteluja muun muassa Ylioppilaslehteen, Kansan Uutisiin ja Pentti Saarikosken johtamaan Aikalainen-lehteen. Hän on tehnyt myös radio- ja tv-käsikirjoituksia. Vuorio toimi parinkymmenen vuoden ajan Suomen kommunistisen puolueen sekä 1980-luvun lopulla Suomen kommunistisen puolueen (yhtenäisyys) järjestötehtävissä, viimeksi SKPy:n tiedotussihteerinä.
Vuorio julkaisi vuonna 1995 esikoisdekkarinsa Nyman, jonka tapahtumat sijoittuvat hänen lapsuudenmaisemiinsa, Helsingin Kallion kulmille. Kirja menestyi hyvin, se oli ehdolla Helsingin Sanomien vuoden parhaan esikoisteoksen palkinnon saajaksi. Teoksellaan Nyman sai myös Suomen dekkariseuran Vuoden johtolanka -palkinnon. ”Vuorion teoksen ansiona on, että se käyttää kovaksikeitetyn dekkarin perinnettä punoen sen kiinnostavasti veijariromaanin traditioon. Teos näyttää, että nokkela ja vakuuttava rikosjuoni voidaan kutoa arkiseen ympäristöön; kotimainen jännäri voi olla kovaksikeitetty ilman kliseitä”, sanotaan palkinnon perusteluissa.
Vuorion kirjoista peilautuvat monet yhteiskunnalliset ilmiöt huumeiden käytöstä rasismiin. Vuorio onkin sanonut, että enemmän kuin DNA-tutkimukset häntä kiinnostavat yhteiskunta sekä ihmisten elämä ja ajattelu. Hän viljelee teoksissaan elävää stadin slangia.
Vuorion teos Aviorikosromaani (2005) ei muusta tuotannosta poiketen ole dekkari vaan romaani suhteen päättymisestä ja miehestä, joka etsii omaa paikkaansa elämässä.
Anders Hellant

Anders Hellant (30. marraskuuta 1717 Pello – 23. marraskuuta 1789 Tornio) oli liike-elämän vaikuttaja, tähtitieteilijä ja fyysikko.
Hellantin vanhemmat olivat Pohjois-Lapin vouti Anders Hellant vanhempi ja Brita Kempe. Hän opiskeli Uppsalassa muun muassa tähtitieteilijä Anders Celsiuksen johdolla ja pääsi tämän avulla mukaan ranskalaisen Maupertuiksen 1736-1737 johtamaan astemittausretkikuntaan Tornionjoelle. Hellant puolusti Uppsalassa 1738 tutkimustaan Et nyt sät at fiska i the norländska elfvar, mutta palasi sitten tehtailijaksi Tornioon. 1742 hänet nimitettiin Lapin varatuomariksi ja 1756-1762 hän oli Lapin taloustirehtööri. Hän jatkoi silti ilmatieteellisten havaintojen sekä magneettisten ja tähtitieteellisten mittausten tekemistä. 1744-1748 hän julkaisi almanakan Tornion horisontin mukaan ja 1748-1749 hän oli tähtitieteilijänä mukana Ruotsin ja Norjan rajankäynnissä. Ruotsin tiedeakatemian jäseneksi Hellant kutsuttiin 1750. Akatemian julkaisuihin hän kirjoitti parikymmentä tutkielmaa, muun muassa Om vattnets värme i norden (1753), Om klimatets hälsösamhet i Kuusamo och Sodankylä (1769) sekä Beskrifning om staden Torneå (1774). Celsiuksen ohella hän oli ensimmäisiä, joka kiinnitti huomiota maankohoamiseen Suomessa ja Ruotsissa.
Hellant kuoli naimattomana.
Jussi Jaatinen (muusikko)

Jussi Jaatinen on suomalainen muusikko ja väitöskirjatutkija.
Hän on toiminut 1989-1992 Tapiola Sinfoniettassa oboen varaäänenjohtajana ja vuodesta 1992 Helsingin kaupunginorkesterissa oboen vuorottelevana äänenjohtajana. Vuodesta 1989 hän on ollut Avanti! -kamariorkesterin oboen äänenjohtaja. 
Hän kirjoitti ylioppilaaksi Sibelius-lukiosta 1986. Musiikin maisteriksi hän valmistui Sibelius-Akatemiasta vuonna 2008. Liiketalouden perustutkinnon hän suoritti vuonna 2010. Pääasiallisina oboeopettajina ovat olleet Aale Lindgrén ja Jorma Valjakka. 
Jaatinen on esiintynyt orkesteri- ja kamarimuusikkona yli kolmessakymmenessä maassa. 
1980-luvulla hän teki Ylelle radio-ohjelmaa "Jussi Klassinen ystävineen" usean vuoden ajan yhdessä nuotinkirjoittaja-fagotisti Kari Vehmasen ja fagotisti Erkki Suomalaisen kanssa. Ohjelma oli ensimmäisiä nuorten tekemiä nuorille tarkoitettuja klassisen musiikin puheohjelmia ja studiovieraina oli mm. Kari Suomalainen ja Jorma Panula.
Jaatinen on toiminut freelance musiikkituottajana, äänittäjänä ja editoijana vuodesta 1991. 
Syksystä 2014 alkaen hän on musiikkitieteen jatko-opiskelija Helsingin Yliopiston humanistisessa tiedekunnassa. Väitöskirjan aihe on "Stretch of the musical tone scale. Neurophysiological, psychoacoustic and musical aspects."
Italian Grand Prix 2009

Kilpailu

Brawn-autot lähtivät kilpailuun sijoilta 5 ja 6, mutta pystyivät nousemaan kaksoisvoittoon yhden pysähdyksen taktiikalla. Lewis Hamilton, Adrian Sutil ja Kimi Räikkönen olivat kahden pysähdyksen taktiikalla ja neljännestä ruudusta aloittanut Heikki Kovalainen lähti myös yhden pysähdyksen taktiikalla. Hänellä oli käytössään kuitenkin kovat renkaat, ja hän putosi heti ensimmäisillä kierroksilla kahdeksanneksi. Red Bull -tallin maailmanmestaruushaaveet kokivat kovan kolahduksen, sillä Mark Webber keskeytti kolaroituaan Robert Kubican kanssa, ja Sebastian Vettel sai vain yhden pisteen ajettuaan kahdeksanneksi.
Helsingin kielilukio

Helsingin kielilukio (entiseltä nimeltään Itäkeskuksen lukio) on lukio Itä-Helsingissä noin puoli kilometriä pohjoiseen Itäkeskuksen metroasemalta ja Kauppakeskus Itiksen länsipäädystä. Nimestään huolimatta lukio sijaitsee Myllypurossa, eikä Itäkeskuksen osa-alueella. Lukiossa voi opiskella joko kielilinjalla tai yleislinjalla. Opiskelijoita on yhteensä noin 530. Kielilinjalla aloittaa vuosittain 70 ja yleislinjalla 116 opiskelijaa.
Itäkeskuksen lukiolla on valtakunnallinen kielten erityistehtävä. Koulun painotuksia ovat kielet ja kansainvälisyys, kulttuurientuntemus ja taiteet sekä kestävä kehitys ja tulevaisuuden taidot. Helsingin palvelualojen oppilaitoksen Roihuvuoren koulutusyksikön kanssa järjestetään kahden tutkinnon opinnot sekä Haaga-Helia ammattikorkeakoulun kanssa opastyön koulutusta. 1.8.2014 Itäkeskuksen lukion uudeksi nimeksi tuli Helsingin kielilukio
Samassa rakennuksessa lukion kanssa toimii Helsingin aikuislukion Itä-Helsingin toimipiste.
Auringonkukat

Kuvaus

Auringonkukat ovat yksi- tai monivuotisia kookkaita ruohovartisia kasveja. Alimmat lehdet sijaitsevat vastakkaisesti, ylimmät tavallisesti kierteisesti. Kukinto on kookas mykerö. Mykeröpohjus on lähes litteä ja suomuinen. Mykerön laitakukat ovat neuvottomia ja keltaisia kielikukkia. Kehräkukat ovat ruskehtavia tai keltaisia torvikukkia. Hedelmä on pitkulainen ja tylpän särmikäs pähkylä, jossa on kaksi varhain varisevaa sukasta.
John Gardner Wilkinson

John Gardner Wilkinson (5. lokakuuta 1797 – 29. lokakuuta 1875) oli brittiläinen tutkimusmatkailija, arkeologi ja egyptologi, joka mainitaan usein brittiläisen egyptologian isänä. Wilkinson osallistui faarao Akhenatenin rakennuttaman Akhetatenin tutkimuksiin. Hän julkaisi teoksen The Topography of Thebes and General View of Egypt vuonna 1835.
Nubialaiset

Historia

Nubialaisten historiasta ennen 500-lukua tiedetään suhteellisen vähän. Vuosina 1907–1910 tehdyissä arkeologisissa kaivauksissa nubialaisilla todettiin olleen kehittynyt kulttuuri jo Egyptin esidynastisella ajalla ja tuolloinen nubialainen kulttuuri oli yhtenevä tuolloisen egyptiläisen kulttuurin kanssa. Egyptin dynastisen ajan neljännen ja kahdeksannentoista dynastian välisenä aikana Nubian alueelle muutti heimoja etelästä ja lännestä ja tämä kehitys erotti lopulta nubialaisen kulttuurin egyptiläisestä. Rooman valtakunnan hallitseman Egyptin aikana Nubiaan muutti niloottisten kansojen edustajia.
500-luvun jälkeen nubialaiset kääntyivät kristinuskoon, joka säilyi alueen valtauskontona aina 1300-luvulle saakka, jolloin nubialainen kuningas kääntyi islamin uskoon. Nubian kirkko oli osa koptilaista monofysitistä kirkkoa. Muslimit valloittivat Nubian vuonna 641 ja aluksi nubialaiset maksoivat baqt-nimistä veroa islamin uskoon kääntymisen sijaan. Sittemmin Nubian alue kuului Osmannien valtakuntaan ja vuonna 1848 Muhammad Ali julisti Egyptin ja Sudanin itsenäiseksi. Nubiasta tuli tuolloin välietappi Välimeren ja Afrikan välisessä kulta-, orja- ja norsunluukaupassa. Vuonna 1882 britit miehittivät Egyptin ja he rakennuttivat ensimmäisen Assuanin padon vuonna 1902. Patoa korotettiin vielä vuosina 1912 ja 1933. Kun patoa nostettiin nousevan vedenpinnan tieltä jouduttiin siirtämään useita nubialaisperheitä.
Egypti ja Sudan itsenäistyivät vuosina 1952 ja 1956. Vuonna 1952 Egyptissä päätettiin rakentaa suurempi Assuanin pato, jonka muodostama tekojärvi tulisi peittämään suuren osan Nubiasta. Niinpä nubialaisia siirrettiin jälleen padon tieltä. Padon tieltä siirrettiin lopulta 120 000 nubialaista. Egyptin puolella nubialaiset asutettiin Komombon alueelle ja Sudanissa tuolloin Khashm el-Girbana tunnetulle alueelle, eli nykyiseen Wadi Halfaan. Muutamat nubialaiset kieltäytyivät uudelleenasutuksesta ja muuttivat sen sijaan historiallisten alueidensa lähistön korkeammille alueille.

Kulttuuri

Maanviljely on nubialaisten elinkeinoista merkittävin. Rahakasvien viljely on yleistynyt nykyajalla. Egyptin puolella nubialaiset viljelevät sokeriruokoa ja Sudanin puolella etenkin puuvillaa. Historiallisesti merkittävä viljelykasvi on ollut taateli, mutta nykyisin sitä ei juurikaan enää viljellä. Historiallisesti maanviljelykseen sopivaa maata on ollut Nubian alueella suhteellisen vähän, minkä takia oli tavallista että miehet matkustivat töihin kaupunkeihin sillä välin, kun naiset hoisivat viljelyksiä. Uskonnoltaan suurin osa nubialaisista on nykyisin sunnalaisia muslimeja. Uskonnon harjoittamiseen liittyy myös joitakin animistisia piirteitä.