google/wiki40b huggingface dataset:
Sinisthra

Sinisthra on suomalainen metalli-yhtye. Sinisthra perustettiin vuonna 1999 ja alun perin yhtye tunnettiin nimellä Nevergreen. Nimi vaihdettiin sittemmin Sinisthraksi joka pohjautuu italian kielen sanaan sinistra joka tarkoittaa "vasemmalla puolella" mutta on myös vertauskuva luovuudelle, naiseudelle, yksilöllisyydelle ja yleiselle vapaalle-ajattelulle, ilman onttoa "saatanallista" tai muuta uskonnollista merkitystä. Sanoituksissa vältellään yleisimmin käytettyjä teemoja ja niissä käsitellään enemmänkin henkilökohtaisia ja intiimejä aiheita.
Josip Iličić

Seurajoukkueura

Iličić aloitti ammattilaisuransa vuonna 2007 SC Bonifikan riveissä Slovenian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Vuodet 2008–2010 Iličić edusti PrvaLigan Interblockia tehden 55 ottelussa 12 maalia. Kaudella 2008–2009 Iličić voitti seuran paidassa Slovenian cupin. Vuonna 2010 hän pelasi myös NK Mariborissa viisi ottelua tehden yhden maalin. Elokuussa 2010 Iličić siirtyi Italian Serie A:n US Palermoon. Hän debytoi Serie A:ssa seuraavassa kuussa Brescia Calciota vastaan ja avausmaali syntyi seuraavalla kierroksella Internazionalen verkkoon. Avauskaudellaan Iličić teki 34 Serie A -ottelussa kahdeksan maalia. Parhaimmalla kaudellaan, kaudella 2012–2013, hän onnistui maalinteossa kymmenen kertaa 31 pelissä. Yhteensä maaleja syntyi 20 kappaletta 98 ottelussa.
Heinäkuussa 2013 Iličić siirtyi Serie A:n ACF Fiorentinaan. Hän debytoi seuran paidassa seuraavassa kuussa Catania Calciota vastaan. Avausmaali syntyi saman vuoden joulukuussa Bologna FC:n verkkoon. Kaudella 2013–2014 Iličić debytoi myös Eurooppa-liigassa. Kaudella 2014–2015 hän teki 25 Serie A -ottelussa kahdeksan osumaa.

Maajoukkueura

Iličić on edustanut Sloveniaa alle 21-vuotiaissa. Slovenian jalkapallomaajoukkueessa hän debytoi elokuussa 2010 ystävyysottelussa Australiaa vastaan. Avausmaali syntyi syyskuussa 2013 MM-karsintaottelussa Kyproksen verkkoon.
Metsätalous

Metsätaloudella tarkoitetaan ensisijaisesti puuston kasvatusta, korjuuta ja myyntiä. Laajemmassa merkityksessä metsätaloudella tarkoitetaan myös puunjalostusteollisuuden toimintaa. Ensisijaisesti metsätalouden harjoittamiseen varattua metsää kutsutaan talousmetsäksi. Metsähallitus käyttää talousmetsistä nimitystä monikäyttömetsä, koska ekosysteemipalveluihin lukeutuvat kaikki metsästä saatavat hyödyt, kuten esimerkiksi puut, marjat, riista ja virkistäytyminen.
Zorro (animaatiosarja)

Juoni

Sarja kertoo nuoresta 22-vuotiaasta Diego de la Vegasta, joka on juuri palannut takaisin Kaliforniaan Madridin yliopistolta, jossa hän opiskeli taiteen ja tieteen lisäksi miekkailua, sekä urheilua. Nyt Kaliforniassa Diego naamioituu Zorroksi puolustaakseen kaupungin asukkaita vallan himoiselta kapteeni Montecerolta, joka on lisäksi varastanut muinaisen toteemin, joka vartio kuolematonta soturia, Tolchenia. Tämän päästessä lumouksestaan vapaaksi, se alkaa imeä ihmisten elämänvoimaa pysyäkseen hengissä. Zorron tehtävänä on löytää toteemi ja palauttaa sieluja pyydystävä Tolchen takaisin hautaansa.
Sarkopenia

Sarkopenialla tarkoitetaan lihasmassan surkastumista ja lihasten toiminnan heikkenemistä.
Olli Saarela

Uran alku

Ennen opiskeluaan elokuva-alalla Saarela toimi palomiehenä. Taideteollisessa korkeakoulussa syntynyt lyhytelokuva Julma maaseutu (1993) kertoo papin yliajamasta miehestä, joka paljastuu äitinsä ja isäpuolen luona asuvaa poikaa etsiväksi isäksi. Koverhar – lihanleikkaajan kolme päivää (1998) on mustan komedinen lyhytelokuva toisiinsa sidotuista veljeksistä Siilaksesta (Kari Väänänen) ja Moonikasta (Taisto Reimaluoto). Ristin juurella (1997) kertoo ilkeästä ja ahdasmielisestä telakan yövartijasta, joka joutuu umpikujaan rakastuttuaan napatanssijana työskentelevään naiseen. Lyhytelokuva syntyi Neil Hardwickin elokuvaopiskelijoille pitämällä Yhdeksän ylitti Telakkakadun -mestarikurssilla, jossa tarinat oli sijoitettava telakkamiljööseen.

Pitkät elokuvat

Saarelan ensimmäinen pitkä elokuva Lunastus (1997) kertoo pikkukylän kanttorin ja kyläkoulun opettajan (Kari Heiskanen) vaiheista vuoden 1918 sisällissodassa. Lunastuksen jälkeen Saarela aikoi jättää sota-aiheet, mutta Marko Röhr houkutteli hänet Antti Tuurin romaaniin ja käsikirjoitukseen perustuvan Rukajärven tien (1999) ohjaajaksi. Elokuva sai erinomaisen vastaanoton, ja Saarela palkittiin Suomen elokuvasäätiön 30-vuotisjuhlapalkinnolla tammikuussa 2000. Vuonna 2000 sai ensi-iltansa rikolliskuvaus Bad Luck Love ja vuonna 2001 lastenelokuva Rölli ja metsänhenki. Vuonna 2007 ensi-iltansa sai Saarelan ohjaama, Virpi Hämeen-Anttilan kirjaan perustuva ja Mika Ripatin käsikirjoittama Suden vuosi.
Saarelan elokuvien tuotantoyhtiönä toimii usein MRP Matila Röhr Productions. Musiikin hänen ohjauksiinsa tekee Tuomas Kantelinen.

Yksityiselämä

Saarela oli vuosina 2006–2008 naimisissa kulttuuriministerinä toimineen Tanja Saarelan kanssa. Vuonna 2012 hän oli kihloissa näyttelijä Jenni Banerjeen kanssa. Vuonna 2013 Saarela kihlautui näyttelijä-käsikirjoittaja Jenny Rostainin kanssa, mutta vuoden 2016 syksyllä he purkivat kihlauksensa.
Lokakuussa 2015 Helsingin käräjäoikeus langetti Saarelalle viiden kuukauden ehdollisen vankeustuomion virkamiehen väkivaltaisesta vastustamisesta.
Porter Wagoner

Porter Wagoner (12. elokuuta 1927 Howell County, Missouri – 28. lokakuuta 2007) oli yhdysvaltalainen kantrilaulaja. Hän tuli tunnetuksi Yhdysvalloissa vuosina 1960–1979 nähdystä televisio-ohjelmastaan The Porter Wagoner Show, jonka yhteydessä hän esitteli yleisölle muun muassa nuoren Dolly Partonin. He muodostivat sittemmin suositun kantriduon, joka teki levytyksiä 1980-luvun vaihteeseen asti. Wagoner kuoli 80-vuotiaana keuhkosyöpään.
Barbara Špiler

Barbara Špiler (s. 2. tammikuuta 1992 Brežice) on slovenialainen moukarinheittäjä.
Špiler saavutti pronssia Ostravan alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2007 tuloksella 55,97. Hän sijoittui neljänneksi Bydgoszczin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2008. Hän voitti 2009 kultaa alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa Bressanonessa tuloksella 59,33 ja Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla Tampereella heitettyään 63,57. Hän sai hopeaa Monctonin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2010 heitettyään 65,28. Hän voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Tallinnassa 2011 tuloksella 67,06.
Špiler karsiutui 2012 loppukilpailusta sekä Helsingin EM-kilpailuissa että Lontoon olympialaisissa. Hän sai seuraavana vuonna hopeaa Tampereen alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa tuloksella 69,69, mutta karsiutui loppukilpailusta Moskovan MM-kilpailuissa.
Špiler rikkoi naisten Slovenian ennätyksen ensimmäisen kerran 6. kesäkuuta 2009 heitettyään Velenjessä 64,90. Maansa nykyisen ennätyksen 71,25 hän heitti Čakovecissa 5. toukokuuta 2012. Hän on voittanut naisten Slovenian-mestaruuden 2009, 2012 ja 2013 sekä talvimestaruuden 2010, 2012 ja 2013.
Moshtagh Yaghoubi

Seurajoukkueura

Hazaraperheeseen Kabulissa syntynyt Yaghoubi joutui pakenemaan viisivuotiaana perheensä kanssa Iraniin kun hänen kauppiaana työskennellyt isänsä Gholam Sakhi murhattiin kotipihalle Talibanin valtakaudella. Iranissa Yaghoubi pelasi jalkapalloa Teheranin kaduilla serkkujensa kanssa, mutta aloitti joukkueessa vasta tultuaan pakolaisena Suomeen vuonna 2006. Junioritasolla Yaghoubi edusti Haukivuoren Palloa, Mikkelin Palloilijoita, Helsingin Jalkapalloklubia ja Pallokerho-35:a ennen kuin hän vuonna 2011 siirtyi FC Hongan organisaatioon. Hongassa Yaghoubi ehti kolmen kauden aikana saavuttaa Suomen Cupin voiton 2012 ja Veikkausliigan hopeaa 2013.
Talvella 2014 Yaghoubi kävi Dynamo Moskovan testileirillä, jonne hänen spekuloitiinkin siirtyvän, mutta Yaghoubi teki kuitenkin sopimuksen latvialaiseen Spartaks Jūrmalaan. Helmikuun lopussa Yaghoubi siirtyi Spartaks Jūrmalasta lainalle Dynamo Moskovaan loppukauden ajaksi. Hongan mukaan siirto Latviaan tapahtui, jotta Yaghoubista voitaisiin maksaa pienempi kasvattajarahakorvaus.
Hän pelasi myös viisi futsal-ottelua kaudella 2015-2016 Someron Voimassa.
Yaghoubi allekirjoitti tammikuussa 2016 ammattilaissopimuksen ja siirtyi ulkomaille pelaamaan jalkapalloa. Maaliskuussa 2016 hän palasi Spartaks Jūrmalaan, mutta vielä maaliskuun aikana hänet lainattiin Šahtjor Karagandaan. Marraskuussa 2016 hän teki kahden vuoden sopimuksen Helsingin Jalkapalloklubin kanssa.
HJK ja Yaghoubi purkivat sopimuksensa yhteisymmärryksessä 16. lokakuuta 2018.
Kaudella 2019 Yaghoubi pelasi Veikkausliigaa Seinäjoen SJK:ssa. Sopimus kuitenkin purettiin ennen kauden päätöstä. Pelaamissaan 18 ottelussa Yaghoubi onnistui maalinteossa vain yhden kerran.

Maajoukkueura

Yaghoubi on saanut Suomen kansalaisuuden ja hän on edustanut Suomen juniorimaajoukkueita ja B-maajoukkuetta. Yaghoubi valittiin alle 19-vuotiaiden maajoukkueen otteluun Valko-Venäjää vastaan 8. kesäkuuta 2013. Myöhemmin hänet nimettiin myös alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen. Yaghoubi oli mukana myös Suomen B-maajoukkueessa Meksikoa vastaan.
Koska Yaghobilla on myös Afganistanin kansalaisuus, hän olisi voinut pelata myös Afganistanistanin maajoukkueessa. Hän teki kuitenkin debyyttinsä Suomen  A-maajoukkuessa 24. maaliskuuta 2017 Turkkia vastaan.
Hikaru no go

Manga

Hikaru no go -mangasarja ilmestyi japanilaisessa Shonen Jump -lehdessä vuoden 1998 tammikuusta alkaen vuoden 2003 huhtikuuhun asti. Sarjaa kirjoitti Yumi Hotta ja piirsi Takeshi Obata. Viz Media julkaisi sarjan englanninkielisessä Shonen Jumpissa 2. joulukuuta 2003 - 4. maaliskuuta 2008. Pokkareina Viz Media alkoi julkaista Hikaru no Gota 8. kesäkuuta 2004.

Anime

Animesarjan tuotti Studio Pierrot ja esitti TV Tokyo ja KIDS STATION. Sarja pyöri 2001-2003 ja sitä tehtiin 75 jaksoa. Vuoden 2004 uudenvuoden spesiaali on jatkoa tv-sarjalle.
Kuudesluokkalainen Hikaru löytää isoisänsä ullakolta vanhan go-laudan, josta hän yrittää pyyhkiä pois veren, kunnes laudasta nousee Fujiwarano Sain haamu, joka oli ollut keisarin go-opettaja. Sai on aiemmin ollut olemassa toisenkin ihmisen "sisällä", nimittäin Honinbo Shusakun. Sai haluaa pelata gota, mutta Hikarulla ei ole minkäänlaista kiinnostusta sitä kohtaan. Sain painostuksesta Hikaru kuitenkin antaa Sai pelaa eräässä go-salongissa kuudesluokkalaisen pojan, Toya Akiran kanssa. Sai voittaa hänet, ja myöhemmin käy ilmi, että poika olisi jo tarpeeksi hyvä tulemaan ammattilaispelaajaksi. Myöhemmin Hikaru antaa Sain pelata gota internetissä, mikä nostaa suuren kohun ammattipelaajien keskuudessa. Hikaru perustaa kouluun oman go-kerhon, mutta päättää ruveta inseiksi ja päästä sitä kautta ammattilaisten sarjaan, jotta pystyisi pelaamaan kilpailijaansa Toya Akiraa vastaan. Kun Hikaru on päässyt inseiksi, Sai alkaa huolehtia, että saako hän itse pelata enää koskaan. Loppujen lopuksi Hikarusta tulee ammattilaispelaaja ja Sai katoaa. Sain katoamisen jälkeen Hikaru lopettaa gon pelaamisen, sillä luulee, ettei saa Saita takaisin jos pelaa gota, mutta pelatessaan go-peliä vastentahtoisesti insei-ystävänsä kanssa hän ymmärtää, että ainoa tapa saada Sai takaisin on pelata mahdollisimman paljon.
Svetitskhoveli

Svetitskhovelin katedraali (georg. სვეტიცხოველი) on katedraali Mtskhetan kaupungissa Georgiassa maan pääkaupungin Tbilisin pohjoispuolella. Se oli maan suurin kirkkorakennus, kunnes Samtavisin katedraali valmistui Tbilisiin. Se sijaitsee aivan Mtskhetan keskustassa lähellä Kura- ja Aragvi-jokien yhtymäkohtaa.

Historia

Kirkon nimi tarkoittaa ”elämää antavaa pilaria”. Perimätiedon mukaan Kristuksen kaapu on haudattu paikalle: Elioz-niminen georgianjuutalainen oli matkalla Jerusalemissa ja toi kaavun Mtskhetaan. Eliozin sisar Sidonia otti kaavun häneltä, mutta menehtyi uskonnolliseen tunnekuohuun. Kaapua ei saatu irrotettua hänen käsistään ja se haudattiin maahan hänen kanssaan. Sidonian haudalle kasvoi puu, jonka kirkon rakentajat hakkasivat poikki, mutta puu ei kaatunut. Pyhä Nino teki puusta ehjän rukouksen avulla, ja se alkoi kukkia. Toisen version mukaan puu jäi leijumaan ilmaan; eräs versio vuorostaan kertoo, ettei kirkon viimeistä, seitsemättä seetripilaria saatu paikoilleen ennen Ninon rukouksia ja pilarista tuli parantavaa mirhaa.
Iberian ensimmäinen kristitty kuningas Mirian III rakensi paikalle 300-luvulla maan ensimmäisen kirkon. Se tuhoutui 420-luvulla ja kuningas Vakhtang I korvasi sen myöhemmin kivisellä kirkolla, jonka jäänteet ovat nähtävillä nykyisen kirkon vasemmalla puolella. Katolikos Melkhisedek I rakennutti nykyisen Svetitskhovelin katedraalin vuosina 1010–1029. Ristinmuotoisen kirkon suunnitteli Arsukisdze-niminen arkkitehti ja siitä tuli Itä-Georgian kuninkaiden hautakirkko, jonne on haudattu esimerkiksi Vakhtang, Erekle II ja Giorgi XII. Timur Lenkin joukot tuhosivat sitä 1300-luvulla, mutta kuningas Aleksandre I restauroi rakennusta vuosina 1413–1440 ja rakensi sen nykyisen kupolin. Katedraalia ympäröi 1700-luvulla rakennettu puolustusmuuri. Nartheksin oikealla puolella on 1300-luvulla rakennettu kappeli, jota sanotaan Pyhän haudan kirkon kopioksi.
Svetitskhoveli on otettu vuonna 1994 yhdessä Mtskhetan muiden historiallisten monumenttien kanssa Unescon maailmanperintöluetteloon.
Jim & The Beatmakers

Jim & The Beatmakers oli kesästä 1964 kevääseen 1965 toiminut suomalainen pop-yhtye. Yhtyeessä olivat mukana Raul "Jim" Wikström (laulu), veljekset Seppo (soolokitara) ja Kari Keurulainen (komppikitara), Hannu Luomanen (basso) ja Ronnie Österberg (rummut). Jim & The Beatmakersilla oli paljon keikkoja ja se aiheutti suoranaista hysteriaa ihailijoissaan. Yhtyeen ohjelmistossa oli muun muassa The Tremeloesin ja The Swinging Blue Jeansin biisejä.
Yhtyeen ensilevy, lokakuussa 1964 levytetty Wikströmin säveltämä "My Only One", oli hitti. Sitä seurasi helmikuussa 1965 levytetty "You Can’t Go Away", joka ei kuitenkaan enää yltänyt samanlaiseen suosioon. Muutenkin alkoi yhtyeessä suosion myötä ilmetä riitoja ja pian se hajosi. Wikström ja Seppo Keurulainen liittyivät maaliskuussa 1965 The Beatmakers -yhtyeeseen, josta muotoutui Jormas.
Carl Tigerstedt

Carl Christian Oskar Robert Tigerstedt (17. lokakuuta 1882 – 23. heinäkuuta 1930) oli  Helsingin yliopiston fysiologian professori vuodesta 1920, isänsä Robert Tigerstedtin jälkeen. 
Tigerstedt valmistui lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1910. Hänen puolisonsa oli taiteilija Helny Toimi Kristiina Kalima. Myös perheen pojasta Lars Robert Tigerstedtistä (s. 1911) tuli lääkäri.
Vetiveriaheinä

Ulkonäkö ja koko

Vetiveriaheinä kasvaa 2–5 metriä korkeaksi, ja sen laaja juuristo ulottuu 4 m syvyyteen. Lehdet ovat 30-100 cm pitkiä ja 4-10 mm leveitä. Tähkämäinen on 15-10 cm pitkä ja koostuu 4-8 cm pitkistä huispaleista.

Levinneisyys

Vetiveriaheinä on kotoisin trooppisesta Aasiasta, mutta sitä on istutettu trooppisille alueilla molemmille pallonpuoliskoille. Se on levinnyt viljelykarkulaisena ja on paikoin nyt haitallinen rikkakasvi.

Käyttö

Laajan juuriston takia vetiveriaa käytetään sitomaan irtonaista maa-aineista eroosion uhkaamilla alueilla. Sen juuresta saadaan aromaattista öljyä, jota käytetään mausteena, kosmetiikassa ja rohdoksena. Juurista punotaan mattoja, koreja ja viuhkoja. Juurilastuja pidetään vaatekaapeissa antamassa miellyttävää tuoksua ja torjumassa hyönteisiä.
Killing Me

Julkaisu

Single julkaistiin digitaalisesti 12. huhtikuuta 2010. Singlestä valmistettiin 10 kappaletta fyysisiä promosinglejä DJ-käyttöön sekä lehdistölle.

Musiikkivideo

Singlelle kuvattiin musiikkivideo maaliskuun 2010 alussa.
Musiikkivideolla nähdään Snow kävelemässä raivopäissään tunnelissa. Hän potkii ilmaa ja sylkäisee matkallaan. Puolessavälissä hän kääntyy ja palaa sinne mistä on paennut. Tunnelin päähän saapuessaan savua alkaa tulla lisää ja Snow tunkeutuu ihmismassan läpi, jotka kaikki ovat kääntyneenä tunnelista poispäin. Snow ottaa ihmismassan keskeltä kuvan, siitä mitä ihmiset tuijottavat, ja lähettää sen viestinä jollekin. Kuvassa näkyy palava talo ja viestissä lukee "Your house is on fire" (suom. Talosi on tulessa). Video päättyy kuvaan kun Cristal lähtee taas pois tunnelia päin ja lähikuvassa asfaltille tipahtaa tulitikkuaski. 
Videon ohjaaja Misko Iho ehdotti videoon ensin stunttia, mutta Snow halusi tehdä stunttiosuudet itse. Video kuvattiin yöllä Helsingissä ja siinä Snow juoksee palava takki päällään. Video julkaistiin 12. huhtikuuta Misko Ihon YouTube-kanavalla ja se julkaistiin myös Cristal Snown kotisivulla.

Palkintoehdokkuudet

Ihon ohjaama Killing Me musiikkivideo pääsi ehdolle Oulun Musiikkivideo Festivaaleilla 2010. Myöhemmin samana vuonna video asettui ehdolle Best Video -sarjassa scandipop.co.uk -sivustolla.
Killing me sai ehdokkuuden myös Vuoden kotimainen biisi -sarjassa Black Cherry -blogissa, ja myöhemmin julkistettiin äänestyksen voittajaksi.
Vimmerbyn kunta

Vaakuna

Nykyinen vaakuna on entisen Vimmerbyn kaupungin vaakuna. Myös Seveden maalaiskunnalla oli oma vaakuna.
Alkumuna

Alkumuna on useiden kansojen vanhoissa luomistaruissa maailman alku ja synnyttäjä. Joissain kertomuksissa maailma syntyy, kun alkumuna pirstoutuu. Joissain kertomuksissa luojajumala kuoriutuu munasta. Suomessa alkumuna tunnetaan Kalevalasta.

Mytologioita ja kansoja, joiden luomiskertomuksessa alkumuna esiintyy

Suomen Kalevala: Sotka teki pesän Ilmattaren polvelle ja laski kuusi kultaista ja yhden rautaisen munan. Ilmattaren liikauttaessa jalkaansa, munat särkyivät mereen ja niistä tuli maa, taivas, tähdet ja aurinko. Alkuperäisissä runoissa sotka kuitenkin munii Veenemosen sijasta itse Väinämöisen polvelle joka on Joukahaisen suistamana joutunut mereen.
Inkerissä kerätyissä runoissa alkumunan laski pääskynen kolmelle eriväriselle mättäälle joista tuuli suistaa ne mereen. Pääskynen pyytää seppää takomaan rautaisen haravan jolla onki särkyneet munan osat merestä ja ne kootaan taivaalle auringoksi, kuuksi, tähdiksi sekä pilviksi. Joissain runoissa mättäitä on yksi tai niiden sijasta pääskynen munii veneen mastoon.
Kreikan Pelasgia: Alkuolento, jumalatar Eurynome muni alkumunan. Siitä tulivat aurinko, kuu, tähdet ja Maa.
Kreikan orfilaisuus: Hopeisesta alkumunasta kuoriutui kaikkien elämänsiementen kantaja.
Balttialainen mytologia: Alkumuna räjähti ja sen keltuaisesta tuli maa, valkuaisesta vesi ja kuoresta taivas taivaankappaleineen.
Tiibetin bön: Kaksi jumaluutta yhdistyi aikojen alussa, ja he tuottivat kolme munaa. Kultainen muna tuotti miehisen elämännuolen, turkoosi muna tuotti naisellisen elämännuolen, ja valkoisesta munasta tuli kultainen värttinä.
Kiina: Jättimäisestä alkumunasta kuoriutui jättimäinen alkuolento Pangu, joka erotti kaaokseen jinin ja jangin ilmentymiin.
Intia: Luojajumalat Prajapati ja Brahman syntyivät joissain tarinoissa alkumunasta.
Borneon dajakit: Kaksi lintua kellui alkumeressä ja tuotti kaksi munaa, joista tuli taivaat ja Maa.
Egypti: Aurinkojumala syntyi alkukummusta, joka oli alkumeren kaaoksessa.
Afrikan dogonit: Alkumunaa koeteltiin maailmankaikkeuden seitsemässä suuressa sekoituksessa, jolloin se tuotti äitijumalan neljä lasta.
Afrikan mandet: Aikojen alussa Luoja sijoitti alkumunaan erilaisia siemeniä, joista syntyivät muun muassa ihmiset.
Malin bambarat: Alkumuna kiipesi puuhun ja putosi.
Kalifornian cupeñot: Alkumuna leijui alkukaaoksessa, aukeni ja ulos tulivat luojat Kojootti ja Villikissa.
Alaskan kodiakit: Korppi teki kuplan, jossa mies ja nainen tulivat alas taivaista ja josta he tekivät maailman.
Tyynenmeren Banksinsaaret: Äitikivi halkeasi ja luoja Quat veljineen tuli ulos.
Samoalaiset: Luoja Tagaloa-Langi eli alkumunassa, ja kun se rikkoutui, mereen pudonneista kuorenkappaleista tuli Samoansaaret.
Tahitilaiset: Luoja Taaroa syntyi alkumunasta, jonka kuoresta syntyi taivas.
Yhdysvaltain avoin tennisturnaus 2000

Miesten kaksinpeli

Marat Safin –  Pete Sampras 6–4, 6–3, 6–3

Naisten kaksinpeli

Venus Williams –  Lindsay Davenport 6–4, 7–5

Miesten nelinpeli

Lleyton Hewitt /  Maks Mirny –  Ellis Ferreira /  Rick Leach 6–4, 5–7, 7–6

Naisten nelinpeli

Julie Halard-Decugis /  Ai Sugiyama –  Cara Black /  Jelena Lihovtseva 6–0, 1–6, 6–1

Sekanelinpeli

Arantxa Sánchez Vicario /  Jared Palmer –  Anna Kournikova /  Maks Mirny 6–4, 6–3
Dichapetalaceae

Tuntomerkit

Heimon kasvit ovat puita tai liaaneja, joiden haarat ovat korkkihuokosellisia. Lehdet sijaitsevat kierteisesti, korvakkeet ovat toisinaan ripsuisia ja lavan sivusuonet muodostavat silmukoita; suonitus on erityisen selvä lavan alapinnalla, jossa on usein myös litteitä rauhasia. Kukinto on viuhkomainen ja tavallisesti kasvanut kiinni lehden ruotiin (epifyllinen kukinto) ja siinä on pieniä, tavallisesti vastakohtaisia kukkia. Terälehdet ovat tavallisesti kaksiliuskaisia, joskus ehyitä, mustaksi kuivuvia. Mesiäinen on rengasmainen tai kahtena liuskana terälehtien kohdalla. Heteitä on viisi, ne ovat verhovastaisia; joskus heteitä on kolme toimivaa ja kaksi joutohedettä. Sikiäin on yhdislehtinen ja tavallisesti kehänpäällinen; luotit ovat enemmän tai vähemmän pistemäisiä ja nystyisiä. Hedelmä on litistynyt ja tavallisesti yksilokeroinen ja -siemeninen luumarja tai harvoin selkäluomainen kota; luumarja on lyhyen, tiheän ja kiiltävän pystykarvoituksen peittämä.
Ainakin Dichapetalum-suvussa on siemenen sisältämissä öljyissä hyvin myrkyllisiä happoja ja muita yhdisteitä (triterpeenejä), ja joidenkin lajien siemenet ovat vaipallisia. Erityisesti Tapura-suvun kukat ovat rakenteeltaan monimutkaisia.

Levinneisyys

Heimon levinneisyys käsittää tropiikin; vähiten lajeja on Malaijien saaristossa.

Luokittelu

Dichapetalaceae-heimossa on kolme sukua ja 165 lajia. Niistä 130 kuuluu Dichapetalum -sukuun. Muut suvut ovat Stephanopodium ja Tapura. Heimon ikä voi olla (36-)20.7(-6.8) miljoonaa vuotta.
Cronquist (1981) vei heimon kelaskasvien yhteyteen lahkoon Celastrales, Takhtajan (1997) taas tyräkkikasvien yhteyteen lahkoon Euphorbiales. Lähin sukulaisheimo on Trigoniaceae.
Maisteriohjelma

Maisteriohjelma on ylempään korkeakoulututkintoon johtava ohjelma. Ne ovat usein monitieteellisiä ja ne kestävät yleensä 1,5 - 2 vuotta. Niihin voivat hakea pääsääntöisesti alemman korkeakoulututkinnon, ammattikorkeakoulututkinnon tai muun vastaavantasoisen tutkinnon tai opinnot kotimaassa tai ulkomailla suorittaneet. Maisteriohjelmiin on erillishaku.
Havukkakallio

Muinaislinna

Havukkakallio sijaitsee Ilomantsin kylässä Parppeilan mailla Tuupovaaran maantien itäpuolella ja kantatie 74 risteyksestä puoli kilometriä etelään. Mäki on kallioinen ja mäen jyrkänteet ovat paikoin jopa pystysuorat. Ylös mäen laelle pääsee kiipeämään vain kaakosta. Kaakkoisen tien katkaisee mäen rinteeseen rakennetut neljä peräkkäistä mullasta tehtyä vallia. Sisimmät vallit ovat korkeammat ja uloimmat matalimmat. Korkein valli on erässä kohdassa kaksi metriä korkea, harjalta 2 metriä leveä ja juurelta 5–6 metriä leveä. Korkeimmat vallit ovat myös kivettyjä. Vallien pohjoissivut ovat yleensä jyrkemmät kuin eteläsivut. Vallit rajaavat yhdessä jyrkänteiden kanssa linnapihan, joka on 50×30 metriä suuri. Vallien välissä on kuoppia, joista löytyi nokea ja hiiltä sekä kiviä. Vallien kaivauksissa löytyi maan sisästä jopa säilyneitä hirsiä. Korkeimman vallin takana on kivikasoja. 
Mäen laella erottuu rakennuksien pohjia, joissa on ollut tulisijoja. Kaivauksilta löytyi myös atrain (KM/hist 62074) ja keihäänkärki. Myös rautakuonaa löydettiin.

Tarinoita

Havukkakallioon liittyy suullisena perinteenä tarinat mestauksista ja rangaistuksien toimeenpanoista paikassa, jossa kallioon on hakattu ristin muotoinen kuvio. Kerrotaan myös tarinoita "elämän lähteestä" ja aarteen etsinnöistä.

Tutkimukset

Sosiaalijohtaja Pekka Romppanen ilmoitti vuonna 1955 mäellä tiedetyistä valleista Muinaistieteelliselle toimikunnalle. Ilmoituskirjeessä käy kuitenkin ilmi, että kohde tunnettiin jo vuonna 1885. Siitä löytyi Reijo Tirrosen kuvaus Suomen muinaismuistoyhdistyksen julkiaussa. Vuonna 1955 Ville Luho tarkaisti kohteen ja vuosina 1960--1961 Jouko Voionmaa suoritti mäen laella arkeologiset kaivaukset, mutta niistä ei ole säilynyt kaivausraportteja. Paikka tarkaistettiin vuonna 1970 (Anja Sarvas) ja vuonna 1976 (Matti Huurre). Vuonna 1995 Sauvo Henttonen Ilomantsista löysi paikalta rautaisen veitsen. 
Vuonna 1998 tutki Jussi-Pekka Taavitsainen muinaislinnan tutkimisen vaiheita ja yritti tavoittaa sellaisia löytöjä, joista saisi ajoitettua linnan ikä. Metallinilmaisimella löydettiin moderneja löytöjä, mutta ei rautakuonaa. Myöskään mitään sellaisia rakenteita ei enää tavoitettu, jotka olisivat liittyneet linnaan ja olisivat sisältäneet esimerkiksi hiiltä. Linna jää siten tarkemmin ajoittamatta. Arvioidaan kuitenkin, että se ei ole kuitenkaan rautakautinen vaan historiallinen.