google/wiki40b huggingface dataset:
Tauski

Tauno ”Tauski” Peltonen (s. 15. marraskuuta 1962 Helsinki) on suomalainen iskelmälaulaja. Hän nousi julkisuuteen vuonna 1986 kappaleellaan ”Puistotie”. Ennen soolouraansa hän vaikutti useissa yhtyeissä, kuten Feverissä, Revontulessa ja Eija Sinikan taustayhtyeessä. Tauskin tunnetuimpia soolokappaleita ovat muun muassa ”Ilman sua”, ”Sinä vain”, ”Haavemaa”, ”Enkeli minulle kuiskaa”, ”Niin minä sinulle kuulun” ja ”Minä jumaloin sinua”. 
Tauski on toiminut myös lauluntekijänä ja suurin osa hänen soolokappaleistaan on hänen itsensä säveltämiä. Lisäksi hän on ollut mukana tekemässä kappaleita muun muassa Merja Raskille, CatCatille ja Juhamatille.
Vuonna 2012 hän oli mukana Tangomarkkinat 2012-levyllä kappaleella Rakkaus riepottaa joka on Pertti Jalosen säveltämä ja Piia Korisevan sanoittama. Tauski on myös esittänyt kappaleen livenä Tangomarkkinoiden finaalissa.
Peltonen perusti vuoden 2016 heinäkuussa Tauski-baarin Fuengirolaan Espanjan Aurinkorannikolle ja ryhtyi siellä myös kiinteistönvälittäjäksi. Nykyään hän asuu Turun Hirvensalossa vuokralla omakotitalossa  ja on avannut toisen Tauski-baariin Tallinaan tavoitteenaan laajentaa toiminta baariketjuksi. 
Tauski omistaa nykyään myös oman levy-yhtiön Space Records joka keskittyy digijakeluun. Levy-yhtiönsä kautta on julkaistu Tauskin soolotuotannon lisäksi myös kappaleita muutamilta uusilta artisteilta.
Peltosesta ilmestyi elokuussa 2016 Antto Terraksen kirjoittama 250-sivuinen Tauski – Elämä ja teot -elämäkertakirja Like kustannuksen kustantamana (ISBN 978-952-01-1481-7).

Yksityiselämä

Tauski Peltonen on ollut neljästi naimisissa. Vuonna 1988 hän avioitui Tinan kanssa, mutta liitto päättyi eroon vuonna 2003. Samana vuonna Peltonen avioitui CatCat-yhtyeessä laulaneen Virpi Kätkän kanssa. Peltosen ja Kätkän liitto päättyi vuonna 2011. Peltonen oli suhteen aikana toistuvasti syyllistynyt parisuhdeväkivaltaan, mutta häntä kohtaan ei oltu nostettu syytettä.  
Kolmannen liittonsa Peltonen solmi tanssija Henna Tuomisen kanssa 20. elokuuta 2011. Seuraavan vuoden toukokuussa päihtyneenä keikalla esiintynyt Peltonen pahoinpiteli raskaana olleen Henna Tuomisen. Peltonen oli käyttänyt väkivaltaa Tuomista kohtaan jo paluumatkalla keikkapaikalta sekä myöhemmin kotona. Peltonen tuomittiin vaimonsa pahoinpitelystä sakkorangaistukseen syksyllä 2015.  Pariskunnan toisen vaiheen avioerohakemus oli jätetty jo aiemmin 3. syyskuuta 2012.  
Peltonen joutui maaliskuussa 2015 Kuopiossa keikalla esiintyessään pahoinpidellyksi, josta aiheutui hänelle kuulovaurio. Pahoinpitelijä tuomittiin sakkoihin ja korvauksiin joulukuussa 2015.
Saman vuoden joulukuussa Peltonen itse tuomittiin pahoinpitelystä 30 päiväsakkoon. Pahoinpitely oli tapahtunut Elomessujen VIP-alueella elokuussa 2014.
Tauskilla on ensimmäisestä avioliitosta kolme lasta, toisesta kaksi ja kolmannesta yksi. Neljännen avioliittonsa Tauski solmi alkuvuodesta 2014 21-vuotiaan Gambialaisen Saffiatoun kanssa.  Syksyllä 2018 Tauski kihlasi 31-vuotiaan ukrainalaisen Julian.
HMS St. Jean d'Acre

Palvelus

Alus luokiteltiin 99-tykkiseksi toisen luokan alukseksi vuonna 1862 ja edelleen 81-tykkiseksi vuonna 1863. Alus myytiin 3 punnalla ja 12 shillingillä tonnista Castlelle romutettavaksi tammikuussa 1875, ja se hinattiin 19. syyskuuta Plymouthista. Alus romutettiin lokakuussa Charltonissa.
Flora Purim

Uran alku

Purimin vanhemmat olivat klassisia muusikoita. Hänen romanialaissukuinen isänsä soitti viulua ja Brasiliassa syntynyt äitinsä pianoa. Flora Purim muistelee päässeensä jazzin makuun, kun äiti soitti sitä kotona isän poissa ollessa. Äidin suosikkeihin kuuluivat laulajat Dinah Washington, Billie Holiday ja Frank Sinatra sekä pianistit Bill Evans, Oscar Peterson ja Erroll Garner.
Esikoisalbumillaan Flora e M.P.M. Flora Purim lauloi Carlos Lyran ja Roberto Menescalin bossa nova 1960-luvun edetessä Purim pääsi laulusolistiksi Quarteto Novo -yhtyeeseen, jota johtivat Hermeto Pascoal ja Purimin tuleva aviomies Airto Moreira.
Vasta-avioituneet Moreira ja Purim pakenivat Brasilian sotilasjunttaa vuonna 1967 New Yorkiin, jossa he hakeutuivat syntymäisillään olevan sähköisen fuusiojazzin tekijöiden pariin. Pariskunta teki Euroopan-kiertueita Stan Getzin ja Gil Evansin kokoonpanoissa. Vuonna 1972 oli vuorossa molempien läpimurto Chick Corean yhtyeessä Return to Forever, joka julkaisi ensin samannimisen albumin ja vielä samana vuonna albumin Light as a Feather, joista molemmista tuli suuria menestyksiä sekä taiteellisesti että kaupallisesti. Vuonna 1973 Purim julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa Butterfly Dreams ja hänet äänestettiin Down Beat -lehdessä viiden parhaan jazzlaulajan joukkoon. Esikoisalbumia seurasi joukko muita sooloprojekteja Milestone-levymerkille. Purim ja Moreira tekivät yhteistyötä myös uruguaylaisen Opa-yhtyeen kanssa vieraillen toistensa levyillä.
1980-luvulla Purim teki kiertueita Dizzy Gillespien United Nation Orchestran kanssa, joka palkittiin Grammylla albumistaan Dizzy Gillespie and the United Nation Orchestra – Live at the Royal Festival Hall, London vuonna 1990. Grammyn voitti myös entisen Grateful Dead -rumpalin Mickey Hartin albumi, jolla Purim lauloi. 1990-luvun lopulla Purim julkaisi uuden sooloalbumin ja teki maailmankiertueen, joka alkoi kuukauden mittaisella kiinnityksellä Lontoon Ronnie Scott’s Jazz Clubilla. Mukana olleisiin muusikkoihin kuuluivat Billy Cobham, Freddie Ravel, George Duke, David Zeiher, Walfredo Reyes ja Alphonso Johnson.
Toinen Purimin 1990-luvun kokoonpano oli Fourth World, jossa hänen ja Airto Moreiran ohella soittivat Gary Meek, Gary Brown, Jose Neto ja Jovino Santos Neto. Se julkaisi albumit Fourth World, Encounters With the Fourth World, Last Journey ja Return Journey.
2000-luvun alussa Flora Purim julkaisi albumit Perpetual Emotion (2001) ja Flora sings Milton Nascimento (2000). Vuonna 2005 hän palasi yhteistyöhön Chick Corean kanssa.
Myös Purimin tytär Diana Moreira on laulaja.
Syyskuussa 2002 Brasilian presidentti Fernando Henrique Cardoso myönsi Airto Moreiralle and Flora Purimille Brasilian korkeimpiin kuuluvan kunnianosoituksen, Rio Brancon ritarikunnan jäsenyyden.
Safiiriruusu

Safiiriruusu (engl. The Sapphire Rose) lopettaa David Eddingsin kolmiosaisen Eleniumin tarun. Englanninkielinen alkuteos ilmestyi 1991 ja suomennos 1996.

Tarina

Zemochin keisari Otha uhkaa muuta Eosia-mantereen aluetta pimeällä Zemochin armeijalla, kun samaan aikaan Eleenikirkolle on valittava uusi arkkiprelaatti Chyrelloksen vapaassa kaupungissa, joka on Eleenikirkon pääkaupunki. Cimmuran arkkipiispa Annias pyrkii tälle paikalle lahjomalla muita kirkon patriarkkoja äänestämään häntä. Ongelma on juuri siinä, että vain patriarkoilla on sananvaltaa kirkon neuvostossa. Sparhawk ja muut ottavat tämän omaksi onnekseen, koska neljän Eleeni-kirkollisen ritarikunnan suurmestarit ovat niin ikään patriarkoiksi laskettuja. Näin ollen he asettuvat selvittämään vilunkipelin, mitä Annias harrastaa. Tilannetta mutkistaa suuren Rendorin armeijan ilmestyminen kaupungin ympärille. Tätä armeijaa johtaa itse luopio Martel. Armeija olisi pitänyt Thalesian kuninkaan omien joukkojen avulla pysäyttää aikaisemmin. Kuitenkin he ovat näennäisen epäonnistuneet. Suurin uhrauksin on taisteltava Eleeniuskon puolesta sen keskipisteen muureilla. 
Taistelun jälkeen lähtee Sparhawk ystäviensä Kaltenin, Beritin, Kurikin, Ulathin, Bevierin, Tynianin ja Sephrenian kanssa matkalle Zemochiin tuhoamaan Bhelliom-siniruusua käyttäen Othan ja Azash-jumalan hirmuvallan.
Alpuan kirkkokivi

Alpuan kirkkokivi on Alpuan kylän Kirkkoniemessä Vihannissa sijaitseva saarnatuolia muistuttava luonnonkivi.
Perimätiedon mukaan kiven luokse kokoonnuttiin isovihan aikana sunnuntaisin jumalanpalveluksiin. Kirkkokiven luona pidetään nykyisinkin kesäisin jumalanpalveluksia.
Kirkkokivi lähiympäristöineen on rauhoitettu.
NV Kiinteistösijoitus

NV Kiinteistösijoitus Oy on suomalainen kiinteistösijoitusrahastojen hallintaan erikoistunt yhtiö. Yhtiön hallinnoimista sijoitusrahastoista NV Property Fund I on perustettu maaliskuussa 2006.

NV Property Fund I

NV Property Fund I Ky on maaliskuussa 2006 perustettu kommandiittiyhtiö, jonka päätoimiala on kiinteistöjen vuokraus ja kauppa. NV Property Fund I on suljettu rahasto, jonka sijoittajina toimivat Keskinäinen työeläkevakuutusyhtiö Varma, Nordea Henkivakuutus Suomi Oy ja Valtion eläkerahasto: NV Kiinteistösijoitus Oy toimii NV Property Fund I KY –rahaston vastuunalaisena yhtiömiehenä.
Eläkevakuutusyhtiö Varma, Nordea Henkivakuutus ja Kiinteistömanagement J.Juhola perustivat NV Property Fund I:n vuonna 2006. Sen tavoitekooksi asetettiin noin 1 miljardi euroa ja tavoitekooltaan rahasto oli suurin toistaiseksi perustetuista rahastoista. NV Property Fund I kerrottiin sijoittavan Suomessa kaikkiin muihin kiinteistöihin, paitsi asuinkiinteistöihin. Rahaston tuottovaatimukseksi asetettiin yli 10 % ja velkaantumisasteeksi 70 %. NV Property Fund I luokitellaan nk. value added -rahastoksi, jonka tuotot tulevat sekä vuokra- että pääomatuloina. Rahastossa on vain lain edellyttämät kolme sijoittajaa, joista Nordealla ja Varmalla on selkeästi suuremmat osuudet, kuin Kiinteistömanagement J. Juholalla.
NV Property Fund I:n toimitusjohtaja toimii Kari Louhenkilpi, joka on toiminut Nordea Henkivakuutus Suomen kiinteistöjohtajana. Yhtiötä hallinnoi NV Kiinteistösijoitus Oy, jonka toimitusjohtajana toimii Pekka Korhonen ja hallituksen puheenjohtajana Risto Murto. NK Kiinteistösijoitus Oy hallinnoi NV Property Fund I Ky – nimistä rahastoa. NV Property Fund I Ky toimii helsinkiläisen Kiinteistömanagement J. Juhola Oy –kiinteistöjen isännöintiyrityksen postiosoitteessa, jonka toimitusjohtajana ja hallituksen puheenjohtajana toimii Jarmo Juhola.
NV Property Fund on sijoittanut suomalaisiin kiinteistöihin 400 miljoonaa euroa. Yhtiö on ilmoittanut tavoitekookseen miljardi euroa. Yrityksen liikevaihto oli vuonna 2008 oli runsas 13 miljoonaa euroa.
NV Property Fund I Ky toimi kiinteistösijoittaja Docrates Oy:n kiinteistössä; Docrates Oy rakennutti Suomen ensimmäisen yksityisen syöpähoitojen tutkimus- ja palvelukeskuksen Helsinkiin syksyllä 2008. Finnair Facilities Management myi NV Property Fund I Ky:lle ja vuokrasi takaisin pitkillä vuokrasopimuksilla neljä Helsinki-Vantaan lentoaseman alueella sijaitsevaa strategista kiinteistöään syksyllä 2009 77 miljoonan euron kauppahinnalla. NV Property Fund I Ky osti ja vuokrasi edelleen takaisin Nokia Siemens Networkslle Oulun Ruskon 70 000 neliömetrin laajuisen tuotanto- ja tuotekehityskiinteistön joulukuussa 2009.
Keväällä 2010 NV Property Fund I Ky hankki alun perin ruotsalaiselta Peab Oy:ltä Seinäjoelle rakennettavan K-Citymarket-liiketalon omistavan kiinteistöyhtiön koko osakekannan.
Alempi toinen poskihammas

Alemmät toiset poskihampaat ovat ihmisen hampaita alaleussa. Hampaat sijaitsevat alempien ensimmäisten poskihampaiden takana ja mahdollisesti myös alempien viisaudenhampaiden edessä. Tosin maitohampaissa toiset poskihampaat ovat aina viimeisiä hampaita. Kuten kaikilla poskihampailla, niiden tehtävänä on pureskella ruokaa.
Alemmillä toisilla poskihampailla on yleensä neljä huippua. Näiden hampaiden maitohammas- ja pysyvien versioiden välillä on suuria eroja, vaikka ne ulkonäöllisesti näyttävätkin melko samanlaisilta.
Hammaslääkärikielessä kaikki toiset poskihampaat tunnetaan "seiskoina".
John-Michael Liles

Ura

Ennen siirtymistään NHL:ään Liles pelasi Michigan State University -yliopiston joukkueessa. Colorado Avalanche varasi Lilesin vuoden 2000 NHL:n varaustilaisuudessa numerolla 159. Liles aloitti pääsarjauransa kaudella 2002–2003 AHL-farmiliigassa Hershey Bearsin joukkueessa, jossa hän saavutti viidessä ottelussa yhden syöttöpisteen. Seuraavalla kaudella Liles pääsi pelaamaan NHL:ään Coloradon joukkueeseen. Hän oli joukkueen toiseksi tehokkain puolustaja 34 tehopisteellään. Kauden päätteeksi hänet valittiin tulokkaiden tähdistökentälliseen.
NHL:n työsulkukauden 2004–2005 Liles vietti Saksan DEL-liigassa Iserlohn Roosters -joukkueessa, jossa hän keräsi 17 ottelussa 11 pistettä. Seuraavalla kaudella Liles palasi takaisin Coloradoon. Hän keräsi 82 ottelussa 49 pistettä ollen puolustajista jälleen toiseksi paras. Kaudella 2006–2007 Liles oli Coloradon puolustajista tehokkain. Seuraavalla kaudella Liles teki toistaiseksi huonoimman pistetuloksensa, 32, mutta oli silti joukkueensa paras puolustaja pisteissä. Kaudella 2008–2009 Liles oli joukkueensa tehokkain puolustaja maalintekijänä ja pistemiehenä ollen joukkueen neljänneksi paras pistemies tehoilla 75 ottelussa syntyneillä tehoilla 12+27=39.

Maajoukkueura

Lilesin ensimmäisen arvoturnaus Yhdysvaltain joukkueessa oli vuoden 2004 maailmancup. Seuraavaksi hän pelasi Yhdysvaltain paidassa oli vuoden 2005 MM-turnaus, josta hän ei saavuttanut yhtään tehopisteitä. Vuoden 2006 Torinon olympialaisissa Liles saalisti kaksi syöttöpistettä. Vuoden 2009 MM-turnauksessa Liles oli puolustajien pistepörssin toisena ja oman joukkueensa kärjessä.
M/V Mærsk Mc-Kinney Møller

M/V Mærsk Mc-Kinney Møller on maailman suurin konttialus, jonka omistaa tanskalaiskonserni A. P. Møller-Mærsk. Se on yhtiön ensimmäinen Maersk Triple E -luokkaan kuuluva alus. Alus rakennettiin Daewoo Shipbuilding & Marine Engineering -telakalla Etelä-Koreassa, ja sen rakentaminen maksoi noin 200 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Se valmistui vuonna 2013. Alus on nimetty A. P. Møller-Mærskin perustajan pojan, Mærsk Mc-Kinney Møllerin, mukaan, joka kuoli vuonna 2012. Pituudeltaan M/V Mærsk Mc-Kinney Møller on 400 metriä, ja leveydeltään 59 metriä. Kansia siinä on 19 kappaletta.
Vyborgskaja tselljuloza

OAO Vyborgskaja tselljuloza (ven. ОАО "Выборгская целлюлоза") on Johanneksessa Viipurin eteläpuolella sijaitseva paperi- ja sellutehdas, aiemmalta nimeltään Viipurin paperi- ja sellutedas (Vyborgski tselljulozno-bumažnyi kombinat).
Vyborgskaja tselljuloza on Johanneksen kunnan tärkein työnantaja, joka suoraan työllistää noin 28 % työikäisestä väestöstä.

Historia

Johanneksen sellutehdas perustettiin Suomessa vuonna 1928 sulfiittisellutehtaana. Paperintuotanto alkoi yhdellä koneella vuonna 1936, jolloin tehdas oli Hackmanin omistuksessa. Johanneksen tehdas vaurioitui talvisodassa, ja se myytiin 1942 Wärtsilä-Selluloosa Oy:lle, joka kuitenkin joutui luopumaan tehtaasta Suomen alueluovutusten yhteydessä. Sellutehtaan kapasiteetti luovutushetkellä oli noin 30 000 t/v.
Neuvostoliiton romahdettua tehdasta ryhdyttiin yksityistämään. Tehtaan omistussuhteisiin liittyi erimielisyyksiä 1990-luvun lopulla, kun sen otti haltuunsa Olhavan alumiinisulaton hallitsema Isoon-Britanniaan rekisteröity yritys. Työntekijät rekisteröivät toisen yrityksen ja ylläpitivät tehdasta sen lukuun. Yhtiön omistaa kokonaan OAO Sjasski tselljulozno-bumažnyi kombinat.
Tehtaalla valmistetaan nykyisin selluloosaa sekä hienopaperia kapealla Voithin toimittamalla paperikoneella, joka on valmistettu vuonna 1995.
Hondurasin jalkapallomaajoukkue

Maailmanmestaruuskisat

Hondurasin maajoukkue on osallistunut MM-kilpailujen karsintoihin Chilen kisoista 1962 lähtien lukuun ottamatta 1978 kisojen karsintoja. Se on selviytynyt kolme kertaa MM-kilpailujen lopputurnaukseen. Espanjan kisoissa 1982 Honduras pelasi alkulohkon otteluissa 1–1-tasapelin Espanjaa ja Pohjois-Irlantia vastaan sekä hävisi Jugoslavialle 0–1 pudoten jatkosta. Toisen kerran Honduras oli mukana lopputurnauksessa Etelä-Afrikassa 2010. Se hävisi Chilelle 0–1 ja Espanjalle 0–2 sekä pelasi Sveitsin kanssa 0–0-tasapelin karsiutuen jatkosta alkulohkon jälkeen.

Olympialaiset

Honduras on esiintynyt olympialaisten jalkapalloturnauksessa Sydneyssä 2000 ja Pekingissä 2008 sekä Rio de Janeirossa 2016. Sydneyssä joukkue voitti Australian 2–1, pelasi Nigeriaa vastaan 3–3-tasapelin ja hävisi Italialle 1–3 pudoten jatkosta alkulohkon jälkeen. Pekingin kisoissa Honduras pelasi D-lohkossa. Se hävisi Italialle 0–3, Etelä-Korealle 0–1 ja Kamerunille 0–1.
Honduras selviytyi karsintojen kautta kesäolympialaisiin 2016, jossa selviytyi jatkoon alkulohkostaan voitettuaan Algerian maalein 3–2 ja pelattuaan tasan Portugalin kanssa 2–2 Argentiinan kanssa 1–1. Joukkue sijoittui lopulta neljänneksi voitettuaan puolivälierässä Etelä-Korean 1–0, hävittyään välierän isäntämaan Brasilian joukkueelle 6–0 ja pronssiottelun Nigerialle 3–2.
Jani Peussa

Jani Peussa (s. 1993) on suomalainen lentopalloilija, joka pelaa kaudella 2014–2015 Vaasan Kiiston 4-sarjajoukkueessa.
Jani Peussa on syntyjään vaasalainen lentopalloilija, joka aloitti lentopallon viisivuotiaana. Nuoresta iästä huolimatta kausi 2012–2013 oli Peussalle jo kolmas vuosi pelaajarosterissa. Peussalla on painava syöttö ja terävä lyöntikäsi. Aiemmin urallaan Peussa on aikuissarjatasolla edustanut vain Vaasan Kiistoa, mutta junioripuolella pelikokemusta on Kiiston lisäksi tullut Laihian Lujasta ja Alahärmän Kisasta.
Deuriopos

Deuriopos (m.kreik. Δευρίοπος, myös Δερρίοπος, Derriopos ja Δουρίοπος, Dūriopos tai Douriopos, lat. Deuriopus) oli antiikin aikainen alue Paioniassa. Se kuului Makedonian valtakuntaan sen ollessa laajimmillaan, ja sijaitsi valtakunnan luoteisimmassa osassa nykyisen Pohjois-Makedonian eteläosan alueella.
Deuriopos oli saanut nimensä sitä asuttaneesta illyrialaisesta derriopien (Derriopes, Δερρίοπες) heimosta. Alueen koillispuolella sijaitsi Pelagonia ja kaakkoispuolella Lynkestis. Deuriopoksessa sijaitsivat Bryanionin ja Styberran (myös Stymbara) kaupungit.
Trace Cyrus

Yksityiselämä

Trace Cyrusin äiti on Leticia "Tish" Finley Cyrus. Hänen biologinen isänsä on Baxter Neal Helson, mutta Billy Ray Cyrus on adoptoinut hänet.
Hän vietti kesät isäpuolensa Billy Rayn kanssa. Trace on kuitenkin kertonut ettei aio käyttää sisarensa Disney-mainetta hyväkseen. Trace on vieraillut MTV-kanavalla ja kertoi mitä hän aikoo seuraavaksi Mileyn kanssa, "Seuraavaksi, minä aion laulaa hänen seuraavalla albumillaan. En osaa sanoa siitä enempää nyt, mutta me suunnitellaan sitä." Heiltä ilmestyi myöhemmin kappale "Hovering". Trace on tunnettu useista lävistyksistään ja suuresta määrästä tatuointeja hänen käsissään ja rinnassaan. Trace on myös ollut töissä ostoskeskuksessa Burbankissa, Kaliforniassa. Hänet on erotettu La Cañada High Schoolista.Metro Station oli myös keikalla Nosturissa 17.6 ja 18.6.
Hän on seurustellut Demi Lovaton kanssa. Vuoden 2011 lokakuussa hän paljasti kihlautuneensa Disney tähti Brenda Songin kanssa mutta kesäkuussa 2012 pari ilmoitti erostaan.
Mustanmeren hauta

Juoni

Tarina alkaa ensimmäisen maailmansodan loppusuoralla Bosporin salmessa jossa venäläinen hävittäjä taistelee turkkilaisia vastaan lopulta tuhoutuen. Siitä hypätään 1950-luvulle kun neuvostoliittolainen Tupolev Tu-4 pommittaja ydinase kyydissään tuhoutuu myrskyssä Mustamerellä. Tarinan roistot löytävät koneen hylyn ja nostavat ydinaseen joka onkin kunnostuskelpoinen.   
Pitt ja Giordino ovat menossa tutkimusaluksella etsimään kadonnutta Ottomaanien laivaston purjesotalaivaa kun he saavat  hätäkutsun; he tulevat eräälle rahtilaivalle josta korjaavat talteen yhden pahasti loukkaantuneen miehen; kaikki muut ovat kuolleita ja yllättävä räjähdys upottaa haaksirikkoisen. Huomiota herättää voimakas rikkivedyn haju haaksirikkopaikalla.
Pittin maissa ollessa hänen ryhmänsä tukialus kaapataan ja miehistö vangitaan; alusta aiotaan käyttää hinaamaan ammusproomu Sevastopolin ulkopuolelle missä se olisi räjäytetty rikkivetykeskittymässä jolloin purkautuva myrkkykaasu olisi peittänyt koko kaupungin; Pitt onnistuu pääsemään kauko-ohjaukseen kytketylle alukselle helikopterilla ja estää joukkotuhon; venäläinen sotalaiva räjäyttää ammusproomun vielä pinnalla, ja siitä seuraa vain raju pintaräjähdys, mutta onnen kautta sen voima ei ylety rikkivetykeskittymään.
Tästä alkaa seikkailu pitkin maailmaa ja se huipentuu Baltimoren sataman suulla jossa Pitt onnistuu estämään viime hetkellä kadonneesta pommikoneesta nostetun ydinaseen räjähdyksen rikkivetykeskittymässä, mistä olisi seurannut valtava joukkotuho.
Lopuksi hanketta käynnissä pitänyt hollantilainen liikemies onnistuu mutkikkaan juonen avulla surmaamaan Venäjän presidentin jonka käskystä oli ammuttu alas matkustajakone jossa liikemiehen perhe oli, ja liikemies itsekin kuolee ilmasta-pintaan-ohjuksen räjähtäessä; hän puristaa kuollessaan kädessään sulanutta jäännettä kasterististä joka oli hänen vaimonsa kaulassa tämän kuollessa.
Tarinalle antaa maustetta hitaasti kehittyvä mutta kirjan päättäviin häihin huipentuva romanssi bulgarialaisen poliisin ja Europolin etsivä Ana Belovan välillä.
Ohjelmointirajapinta

Ohjelmointirajapinta (engl. Application programming interface, API) on määritelmä, jonka mukaan eri ohjelmat voivat tehdä pyyntöjä ja vaihtaa tietoja eli keskustella keskenään. Esimerkki rajapinnasta on käyttöjärjestelmän rajapinta, jolla ohjelmat voivat käyttää keskusmuistia sekä tiedostoja.
L’Équipe

Ennen vuotta 1944

Tultaessa 1800-luvun lopulle oli Ranskassa lähinnä yksi urheiluun keskittynyt urheilulehti Le Vélo. Lehti oli perustettu vuonna 1892 ja se keskittyi nimensä mukaisesti lähinnä pyöräilyyn. Alkuaikoina lehden päätoimittajana toimineen Pierre Gifardin kanta tuolloin ajankohtaiseen Dreyfusin tapaukseen oli ailahteleva. Polkupyörien valmistajat, jotka yleensä suhtautuivat jyrkän anti-dreyfuradisesti, ja jotka rahoittivat lehteä, eivät pitäneen päätoimittajan asenteesta. Näin valmistajat päättivät vuonna 1900 rahoittaa Henri Desgrangea, joka oli perustanut kilpailevan lehden L’Auto-Vélo. Kun Le Vélo painettiin vihertävälle paperille, niin kilpaileva lehti L’Auto-Vélo painettiin keltaiselle paperille. Muutamaa vuota myöhemmin tämä lehden paperin väri antoi aiheen Ranskan ympäriajon keltaisen voittajan paidan syntymiselle.
Ensimmäinen numero uutta L’Auto-Vélo-lehteä ilmestyi 6. lokakuuta 1900 eli muutama päivä ennen Pariisin olympiakisojen päättymistä, tosin kisat olivat kestäneet kuusi kuukautta.
Vuonna 1903 jatkui sota L’Auto-Vélon ja Vélon välillä. 6. tammikuuta Desgrange hävisi oikeusprosessinsa Vélo-lehteä vastaan ja joutui käyttämään vastedes omasta lehdestään nimitystä Auto. Lisäksi suurin muutos oli kuitenkin uusien urheiluun keskittyvien lehtien ilmestyminen markkinoille.
Desgrange kehitti silloin keinon kohdata pahimman vastustajansa. Hän muisti, että Géo Lefèvre oli ehdottanut järjestettäväksi suuren polkupyöräkilpailun: näin päätettiin aloittaa Ranskan ympäriajo. Auto-lehti ilmoitti 19. tammikuuta 1903 perustavansa suurimman polkupyöräkilpailun, mitä koskaan on järjestetty.
Ajatus oli erinomainen ja lehden levikki nousi räjähdysmäisesti. Vélo-lehti ei enää onnistunut samaan itselleen lukijoita ja niin lehti lopetti seuraavana vuonna ilmestymisensä.

Vuoden 1944 jälkeen

Auto-lehti ilmestyi myös Ranskan kokeman natsien miehityksen aikana aina 17. elokuuta 1944 saakka. Tällöin lehden julkaiseminen kiellettiin. Tällöin kuitenkin Jacque Goddet, joka  oli toiminut lehden julkaisujohtajana, ja jolla oli hyvät suhteet Ranskan vastarintaliikkeeseen, käytti hyväkseen solmimiaan suhteita saadakseen lehden ilmestymään uudelleen, mutta kuitenkin eri nimellä eli L’Équipe.
L’Équipe ilmestyi uudessa muodossa ja uutena lehtenä 28. helmikuuta 1946. Aluksi lehteä julkaistiin kolmena päivänä viikossa, mutta jo vuodesta 1948 lähtien se muuttui päivittäin ilmestyväksi sanomalehdeksi. Lehti sai levikilleen etua myös nopeasti lakkautetuista pahimmista kilpailijoista Élan ja Sport.

Omistuspohja ja liitännäislehdet

Vuonna 1968 Amaury-yhtymä osti lehden ja keskeisen omistajan Philippe Amauryn kuoleman jälkeen vuonna 2006 hänen leskensä Marie-Odile ja lapset ovat ottaneet yhtiön kohtalon käsiinsä.
Vuodesta 1980 lähtien lehti on julkaissut myös viikoittain ilmestyvää lisäliitettä L’Équipe magazine. Tätä lehtikaksikkoa täydentämään lisättiin vuonna 2005 ilmestymisensä aloittanut, neljästi vuodessa ilmestyvä, Sports et Style. Tämän lisäksi vuonna 2006 aloitti myös neljästi vuodessa ilmestyvä naisille tarkoitettu L’Équipe Féminine.
Vuonna 2006 L’Équipe osti kuukausittain ilmestyvän ilmaislehden Le journal du Golf.
HMS Sprightly (1900)

Palvelus

HMS Sprightly siirrettiin marraskuussa 1904 Välimerelle, mistä se palasi Britteinsaarille 1906. Se osallistui ensimmäiseen maailmansotaa. Alus myytiin 1. heinäkuuta 1920 romutettavaksi S. Castlelle Plymouthiin.