google/wiki40b huggingface dataset:
Pierre Boutet

Pierre André Boutet (6. marraskuuta 1925 Québec City – 27. lokakuuta 2010 Charlesbourg) oli kanadalainen tenori ja radiotuottaja. Hän aloitti lauluopintonsa vuonna 1943 Émile Larochellen johdolla ja piti ensimmäisen resitaalinsa 17-vuotiaana. Tämän jälken hän kävi säännöllisesti tunneilla Columbian yliopistossa stipendin turvin (1947–1948). Hän opiskeli myös The Royal Conservatory of Musicissa George Lambertin ja Herman Geiger-Torelin johdolla.
Boutet voitti useita kilpailuja ja lauloi muun muassa Matteus-passion esityksessä Toronton Mendelssohn-kuoron kanssa. Vuonna 1950 hän debytoi Canadian Opera Companyn oopperajuhlilla Ottavion roolissa oopperassa Don Giovanni, minkä lisäksi hän esiintyi Faustin nimiroolissa. Mendelssohn-kuoron kanssa hän esiintyi myös Missa solemniksen ja Giuseppe Verdin Requiemin tulkinnoissa. Vuosina 1951–1953 hän jatkoi opiskelua New Yorkissa Paul Althousen ja Cesare Sturanin johdolla. 
Vuonna 1964 Boutet aloitti uran CBC:n tuottajana, ja vuonna 1983 hän perusti 24 nuoren muusikon CBC Sinfonietta -orkesterin. Sen johdon hän uskoi Gilles Augerin käsiin. Hän tilasi orkesterille teoksia sellaisilta säveltäjiltä kuin Denis Bédardilta, Daniel Bolducilta, Denys Boulianelta, Denis Dionilta, Bruno Fecteaulta, Alain Gagnonilta ja Mario Parentilta. Boutet oli vuodesta 1990 Kanadan ritarikunnan jäseneksi. Benoît ja René Boutet ovat hänen poikiaan.
Niobe (1913)

Valmistus

Alus valmistui nelimastoisena kuunarina Morten Jensininä Tanskassa Fredrikshavnin telakalla vuonna 1913. Aluksen alkuperäisenä omistajana oli F. L. Knakkergaard, kunnes se myytiin 1916 Norjaan. Alus sai samalla uuden nimen Tyholm.
Saksan keisarikunnan laivaston sukellusvene SMS UB-41 valtasi aluksen, joka kuljetti puutavaraa Norjasta Britteinsaarille. Alus myytiin Saksassa. Se vaihtoi omistajaa ja nimeä useaan otteeseen ollen muun muassa Aldebaran, Niobe ja Schwalbe, kunnes laivasto lunasti aluksen 1922. Alus muutettiin kolmimastoiseksi parkiksi ja nimettiin Niobeksi.

Palvelus

Alus upposi 26. heinäkuuta 1932 lähellä Fehmaria vieden mukanaan 69 aluksella ollutta. Lähellä ollut rahtialus SS Theresia L. M. Russ pelasti 40 henkeä mukaan lukien Nioben päällikkö. Hylky nostettiin 21. elokuuta 1932 ja se hinattiin Kieliin tutkittavaksi. Aluksella olleet ruumiit haudattiin. Hylky upotettiin seremoniallisesti 18. syyskuuta 1933 Jaguarin torpedoimana.
2060 Chiron

Ominaisuudet

Chironin läpimitan arvioidaan olevan 148 ja 208 kilometrin välillä. Kappale on kooltaan paljon tyypillisiä komeettoja suurempi: sen läpimitta muistuttaakin enemmän joidenkin asteroidien kokoja. Kappaleen pyörähdysajan on valokäyrämittauksilla selvitetty olevan noin 5,9 tuntia.

Komeettamaisuus

Chironin oli epäilty olevan komeetta jo ennen kuin asia varmistui, sillä se kiersi niin kaukana Auringosta. Vuonna 1988 Chiron kirkastui epäpikkuplaneettamaisesti. Koman (komeetan ilmakehän) olemassaolosta raportoitiin vuonna 1989. Kentaureista Chironin lisäksi myös Echeclus luokitellaan komeetaksi (174P/Echeclus) koman muodostumisen takia.

Renkaat

Tammikuussa 2015 joukko astronomeja esitti mahdollisuuden, että Chironilla on samantyyppisiä renkaita kuin kentauri Chariklon renkaat.

Alkuperä

Chironin rata on epävakaa kaasujättiläisten painovoiman aiheuttamien häiriöiden takia, eikä se täten ole voinut olla nykyisellä radallaan muutamaa miljoonaa vuotta pitempään. Myös sen jäät olisivat kuluneet jo loppuun pitemmällä ajalla. Chironin epäilläänkin olleen aikaisemmin Kuiperin vyöhykkeen kohde, joka on joutunut lähemmäs Aurinkoa.
Clive Barker

Clive Barker (s. 5. lokakuuta 1952 Liverpool) on brittiläinen kirjailija, ohjaaja ja kuvataiteilija. Hänen Veren kirjat -kauhunovellikokoelmistaan (osat 1–6, 1984–86) tuli suuri menestys.

Elämä ja ura

Barker opiskeli Liverpoolin yliopistossa englantia ja filosofiaa. Lontooseen muutettuaan hän kokosi oman teatteriseurueen, joka esitti hänen kirjoittamiaan ja ohjaamiaan näytelmiä. Monet näytelmistä sivusivat samankaltaisia aiheita kuin myöhemmin romaanit ja novellit. Kauhunovelleja Barker kirjoitti aluksi lähinnä omaksi huvikseen. Veren kirjat -kokoelmista tuli suuri menestys Yhdysvalloissa Stephen Kingin suosituksen vauhdittamana. Vuonna 1987 hän ohjasi elokuvan Hellraiser, jolle on sittemmin tehty useita jatko-osia. Barker ohjasi ja käsikirjoitti romaaniinsa Yön kansaan (1988) perustuvan elokuvan Nightbreed vuonna 1990. 1990-luvulla Barkerin kertomistapa muuttui kauhusta kohti dark fantasya.
Näyttelemisen, ohjaamisen ja kirjoittamisen lisäksi Barker on myös kuvataiteilija, ja toisinaan hän kuvittaa omat kirjansa. Hän on homoseksuaali ja asuu Los Angelesissa partnerinsa David Armstrongin ja tyttärensä Nicolen kanssa.
Halikon vanha silta

Museosilta

Silta on rakenteeltaan yksiaukkoinen tuki- eli ponsiansassilta, jonka kokonaispituus on 75 metriä ja jännemitta 27 metriä. Kiviset maatuet on perustettu puupaaluille.
Vanha silta on osa Halikon kirkonseutua, joka kuuluu Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Halikon kirkonseutu on Uskelan- ja Halikonjoen valtakunnallisesti arvokkaalla maisema-alueella.

Historia

Ensimmäinen asiakirjamaininta Halikonjoen ylittävästä sillasta on vuodelta 1626, jolloin kihlakunnanoikeus määräsi koko pitäjälle sakot huonokuntoisen sillan takia. Jokainen määrättiin ottamaan osaa sillan korjaamiseen ja uuden rakentamiseen.
Suuressa Pohjan sodassa perääntyvä Ruotsin armeija hävitti sillan vuonna 1713. Venäläiset rakensivat paikalle tilapäisen sillan vanhoista hirsistä. Sen kuntoa seurattiin tiukasti. Maaherra antoi määräyksen uuden kivisen sillan rakentamisesta vuonna 1804 ja vuonna 1806 päätettiin palkata sillan suunnittelijaksi arkkitehti Charles Bassi. Bassi ei uutta siltaa suunnitellut, vaan hänen sijastaan suunnitelman teki lääninrakennusmestari Juhana Blomström. Töitä ehdittiin jo aloitella, mutta Suomen sota viivästytti sillanrakennusta vuoteen 1853 asti. Tällöin suunnittelu aloitettiin uudestaan, uusi suunnittelija oli lääninarkkitehti Georg Theodor von Chiewitz. Rakentamiseen asti ei edetty, vaan vanhaa siltaa korjattiin edelleen. Vasta vuonna 1861 tehdyn katselmuksen ja kolmannen siltasuunnittelun jälkeen uuden sillan rakennustöihin päästiin keväällä 1865, eli yli 60 vuotta maaherran määräyksen jälkeen. Halikkoon ei kuitenkaan saatu kivisiltaa. Puusillan hinnaksi tuli 56 000 markkaa, joka on Suomen Pankin rahanarvolaskurin mukaan noin 225 000 euroa vuoden 2011 hintatasossa.
Silta rakennettiin August Ahlbergin suunnitelmien mukaan, ja sitä on korjattu muun muassa vuonna 1905. Sen kaksinkertainen kansilankutus jouduttiin uusimaan 1940-luvun loppupuolella, samassa yhteydessä uusittiin kaiteet. Sillan tukiansaita peittänyt lautaverhous purettiin vuosina 1983–84 museosiltakunnostuksen yhteydessä. Sillasta tuli museokohde vuonna 1982, ja se on nykyään kevyen liikenteen siltana.
Viimasuoja

Viimasuoja eli maskisuoja eli maskipeite eli keulapahvi eli maskipeitto on auton keulalle laitettava osa, jonka tarkoitus on rajoittaa kylmän ilman pääsyä auton jäähdyttimelle ja moottoritilaan.
Viimasuojan päätehtävä on pitää auton moottori oikeassa lämpötilassa talvellakin. Viimasuojan muita tehtäviä on suojata auton moottorin muita komponentteja jäätymiseltä sekä estää tiesuolan ja loskan pääseminen jäähdyttimelle. Viimasuoja laskee myös auton polttoaineen kulutusta noin viisi prosenttia. Polttoaineen kulutuksen laskeminen perustuu moottorin korkeampaan käyntilämpötilaan, pienentyneeseen ilmanvastuskertoimeen ja moottorin nopeampaan lämpenemiseen.
Viimasuojaa tehdessä tulisi huomioida jos etupuskurin takana on lämpötilamittari tulisi sille olla tehty aukko viimasuojaan. Aukon tulisi olla noin 50mm kokoinen. Maskisuojia voi valmistaa, muovista, kumista, kankaasta ja jopa pahvista. Materiaali vaikuttaa viimasuojan kestävyyteen, ulkonäköön ja käytettävyyteen. Kiinnitykseen voi käyttää nippusiteitä, rautalankaa, narua, ruuveja tai melkein mitä vain jos ei viimasuojan ulkonäöllä ole väliä.
Viimasuojan normaali suositeltava käyttölämpötila on nollasta alaspäin, mutta viimasuojaa pystyy myös käyttämään kesällä jos moottorin lämpötilaa sekä muita toimintoja seurataan koko ajan. Seuraamista helpottamaan kannattaa asentaa ylimääräisiä lämpötilamittareita tai OBD-pistokkeeseen asennettava ajotietokone, joka näyttää myös tarvittavat tiedot. Auton oma lämpötila viisari mittaristossa ei nykyään näytä oikeaa lämpötilaa eikä siitä pysty näkemään ahtoilman lämpötilaa, eikä muita tarvittavia tietoja moottorin toiminnan varmistamiseksi lämpimissä olosuhteissa.
HMS Scylla (98)

Palvelus

HMS Scylla liitettiin palvelukseen otettaessa Kotilaivastoon, jonka mukana alus suojasi Jäämeren saattueita, kunnes se purjehti  28. lokakuuta Gibraltarille. Alus osallistui marraskuussa Pohjois-Afrikan maihinnousuun itäisellä maihinnousualueella Force O:ssa. Alus siirrettiin joulukuussa Biskajanlahdelle tuhoamaan kotiinpalaavia saksalaisia saarronmurtajia. HMS Scylla valtasi 1. tammikuuta 1943 Finisterren luoteispuolella Rhakotiksen.
HMS Scylla palasi helmikuussa Kotilaivastoon suojaamaan Jäämeren saattueita, mutta se palasi kesäkuussa Biskajan lahdelle suojaamaan sukellusveneiden torjunta-aluksia. Alus kuului syyskuussa Salernon maihinnousussa saattuetukialusryhmään, josta se palasi lokakuussa Englantiin muutettavaksi saattuetukialusryhmän lippulaivaksi. Alus palasi telakalta huhtikuussa 1944.
HMS Scylla oli Normandian maihinnousussa Itäisen osaston lippulaivana, mutta se osui miinaan 23. kesäkuuta vaurioituen pahoin. Alus merkittiin rakenteellisesti täysin tuhoutuneeksi. Vaikka se hinattiin Portsmouthiin alusta ei kuitenkaan romutettu. Alusta käytettiin maalilaivana 1948-1950.
HMS Scylla saapui 4. toukokuuta 1950 T Wardsille Barrow-in-Furnessiin romutettavaksi.
Kategoria superiore

Kategoria superiore (Superliiga) on Albanian korkein miesten jalkapallosarja. Sarjassa pelaa kaksitoista joukkuetta, jotka kukin kohtaavat toisensa kahdesti.
Maan pääsarja perustettiin vuonna 1930 Kreikan jalkapalloliiton suosiollisella avustuksella. Ensimmäisellä kaudella sarjassa mitteli paremmuudestaan kuusi seuraa. Jo seuraavana vuonna vastuun sarjan järjestämisestä otti myös vuonna 1930 perustettu Albanian jalkapalloliitto, joka vastaa sarjasta yhä.
Joukkueiden määrää pääsarjatasolla vaihdellaan varsin usein. Kaudeksi 2006-07 joukkueiden lukumäärää nostettiin kymmenestä nykyiseen kahteentoista.
Harri Veistinen

Harri Veistinen on Kiukaisten Paneliassa syntynyt kirjailija ja käsikirjoittaja, joka asuu Ylöjärvellä.

Tuotanto

Harri Veistinen julkaisi 2016 nuortenromaanin, Kotitekoisen poikabändin alkeet. Se kertoo yläastetta käyvästä Rene Kolppasesta, joka yrittää olla mahdollisimman tavallinen välttääkseen kiusatuksi tulemisen. Yläasteen lopulla hän kuitenkin kyllästyy rooliinsa ja päättää pyrkiä tyttöjen suosioon perustamalla bändin.
Harri Veistinen on toiminut käsikirjoittajana useissa tv-sarjoissa mm. Karjalan kunnailla ja Rakastuin mä luuseriin. Lisäksi hän on saanut Sokeain kuunnelmapalkinnon 2007.
Arsi Piispanen

Muuta

Piispasen pikkuveljet Markus ja Petrus pelaavat myös jääkiekkoa. Markus pelaa Alps Hockey Leaguen slovenialaisjoukkue HDD Jesenicessä ja Petrus pelasi kaudella 2009–2010 A-nuorten I-divisioonaa Karhu-Kissoissa. He ovat kaksosia.
Tammikuussa 2011 Piispanen loukkaantui SM-liigapelissä ja häneltä poistettiin perna.
Penikkala

Vaakuna

Penikkalan vaakunassa on kuvattuna kaksi koiranpentua. Se on nykyisessä muodossaan ollut käytössä vuodesta 2010.

Muut kyliä

Kuntaan kuuluu keskuskylän lisäksi 16 kylää ja kaksi taajamaa: Hovinmätäs (ven. Ве́рхняя Бро́нна, Verhnjaja Bronna), Hännisi (Большо́е Конова́лово, Bolšoje Konovalovo), Kapakanmäki (Каба́цкое, Kabatskoje), Kukkosi (Кукку́зи, Kukkuzi), Käkösi (Куку́шкино, Kukuškino), Lankila (Ла́нгерево, Langerevo), Latikan Soikkina (Со́йкино, Soikino), Liimosi (Лиму́зи, Limuzi), Perä-Mattila (Ма́лое Конова́лово, Maloje Konovalovo), Pronna eli Ala-Pronna (Ни́жняя Бро́нна, Nižnjaja Bronna), Seppälänmätäs (Кузнецы́, Kuznetsy), Uusikylä (Ускуля́, Uskulja), Tammikontu (Таменго́нт, Tamengont), Tieriikola (Ма́лая Ижо́ра, Malaja Ižora), Vanhakontu (Дубки́, Dubki) ja Venki (Ве́рхние Венки́, Verhnije Venki) sekä Dubotškin (Дубо́чки, Dubotški) rautatieaseman ja Pronnan taajamat.

Historia

Ennen toista maailmansotaa seudun kylät olivat inkerinsuomalaisten ja inkerikkojen asuttamia. Suomalaiset kuuluivat Tyrön seurakuntaan. Penikkalan kylässä asui 1800-luvun puolivälissä inkerikkojen lisäksi savakoita ja äyrämöisiä.

Kärsimyksenkantajien kirkko

Penikkalan kylään on vuodesta 2000 ollut rakenteilla uusromanttisen venäläisen tyylin mukainen hirsikirkko, joka omistetaan viimeisen tsaariperheen marttyyrikuoleman kokeneille kärsimyksenkantajille. Rakennustyöstä ovat vastuussa Lomonosovin arkkienkeli Mikaelin katedraalin ja Pyhän Spiridon Tremetousialaisen kirkon päämiehet. Työn on siunannut Pietarin ja Laatokan metropoliitta Vladimir.
Ihminen, sielunsa kaltainen

Rakenne

Teoksen alussa on sitaatti Michel Foucaultilta.
Kirja jakautuu kolmeen jaksoon. Ensimmäinen jakso on nimeltään ”Talvi, kevät”, toinen on ”Kesäpäiväkirja” ja kolmas ”Syksy, talvi”. Ensimmäinen ja kolmas jakso jakautuvat numeroituihin lukuihin, toinen jakso puolestaan on päiväkirjaromaania, jonka kukin luku on yhden päivän päiväkirjamerkintä. Ensimmäisessä ja kolmannessa jaksossa kerronta vaihtelee lukujen välillä: käytössä on kaikkitietävä kertoja ja päähenkilön kirjoittamat kirjeet.
Naisten Suomi-sarja

Naisten Suomi-sarja on Suomen naisjääkiekkoilun kolmanneksi korkein sarjataso. Sarja on jaettu itä, länsi- ja pohjoislohkoihin. Sitä ylempänä on Naisten Mestis.
Jouni Pellinen

Alppihiihto

Pellinen laski ensimmäisen kerran alppihiihdon maailmancupissa Kranjska Gorassa joulukuussa 2005 ja sijoittui ainoan kerran pisteille joulukuussa 2006 oltuaan 28:s Hinterstoderin supersuurpujottelussa.
Vuonna 2007 Pellinen osallistui alppihiihdon MM-kisoihin, jossa hän sijoittui supersuurpujottelussa 33:nneksi ja syöksylaskussa 40:nneksi.

Freestyle

Freestylen maailmancupissa Pellinen kilpaili ensimmäisen kerran Tirolissa tammikuussa 2009. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai Flainessa 14. tammikuuta 2009 sijoituttuaan viidenneksi.
Ensimmäisen palkintokorokepaikkansa Pellinen sai 3. maaliskuuta 2011 Grindelwaldissa sijoituttuaan toiseksi. Kolme päivää myöhemmin Meiringen-Haslibergissa hän voitti ensimmäisen maailmancupin osakilpailunsa. Kaudella 2010–2011 hän sijoittui skicrossin kokonaiskilpailussa kolmanneksi. Hänen harjoitteluaan häiritsi loukkaantuminen kauden lopussa. Toisen osakilpailuvoittonsa Pellinen saavutti 3. maaliskuuta 2012 Branäsissa. Seuraavalla kaudella hän oli toinen Megeven kilpailussa.
Ensimmäisen arvokisamitalinsa Pellinen sai freestylehiihdon MM-kisoissa vuonna 2011 sijoituttuaan hopealle skicrossissa. Vuonna 2013 hän sijoittui MM-kilpailuissa neljänneksi ja vuonna 2009 kuudenneksitoista. Pellinen osallistui Sotšin olympialaisiin 2014 sijoittuen skicrossissa 13:nneksi karsiuduttuaan puolivälierissä.
Vuonna 2011 Pellinen sijoittui Aspenin X Gameseissa skicrossissa kahdeksanneksi. Vuonna 2012 hän oli neljäs.
Dayanara Torres

Dayanara Torres Delgado (s. 28. lokakuuta 1974 San Juan, Puerto Rico) on puertoricolainen näyttelijä, laulaja, malli ja kirjailija.

Ura

Torres osallistui vuonna 1992 Miss International-kilpailuun, ja ylsi puolivälieriin saakka. Vuonna 1993 hänet kruunattiin Miss Puerto Ricoksi ja myöhemmin samana vuonna Miss Universumiksi. 
Vuonna 1994 näytteli elokuvassa Linda Sara, jossa hän näytteli nuorta Saraa. Vuonna 1995 hän ryhtyi juontamaan ASAP-televisioshow'ta. Hän juonsi sitä vuoteen 1999 saakka, ja uudestaan vuonna 2017. Helmikuussa 1995 julkaistussa Basta't kasama kita-elokuvassa Torres näytteli toista pääroolia Aga Muhlachin lisäksi. 
Hänen ensimmäinen musiikkialbuminsa Antifaz julkaisi vuonna 1998 Sony Music-levy-yhtiö.
Vuonna 2004 Torres näytteli pientä roolia yhdysvaltalaisessa saippuaoopperassa Tunteita ja tuoksuja. Vuosina 2006–2007 hän näytteli Erään murhan varjossa-sarjassa Julia Riveran roolia. Vuonna 2013 hän näytteli yhtä päärooleista elokuvassa 200 Cartas.
Vuonna 2017 Torres otti osaa yhdysvaltalaisen Mira quién baila-tanssi-tv-ohjelman viidennelle kaudelle, ja voitti sen saaden 51 prosenttia äänistä. Hän sai voitostaan palkinnoksi 50 000 dollaria, ja lahjoitti ne San Jorgen lastensairaalalle.

Muuta

Torresilla todettiin helmikuussa 2019 ihosyöpä. Hän oli naimisissa näyttelijä Marc Anthonyn kanssa, mutta pari erosi vuonna 2004. Heillä on kaksi yhteistä lasta, Cristian ja Ryan.
Don Freeland

Don Freeland (25. maaliskuuta 1925 – 2. marraskuuta 2007) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja. Hän osallistui Indianapolis 500 -kilpailuun 8 kertaa kausilla 1953–1960. Hän oli kolmas vuoden 1956 kilpailussa saavuttaen yhden palkintosijan ja 4 pistettä. Hän oli ajamassa toiseksi vuoden 1955 kilpailussa, kunnes vaihteet pettivät.
Freeland palveli mekaanikkona laivastossa toisessa maailmansodassa. Hän kilpaili AAA- ja USAC-sarjoissa vuosina 1952–1962 ollen kolmesti toinen.
Joke Linnamaa

Jouko ”Joke” Linnamaa (s. 31. lokakuuta 1946 ) on suomalainen DJ sekä TV-/radiotoimittaja ja -juontaja. 1970-luvulla Linnamaa kiersi muun muassa Hurriganesin kanssa 1975–1980 sekä oli television Iltalintu (Mainos-TV) ja Iltatähti (TV2) -ohjelmissa. Vuonna 1980 hän siirtyi Yleisradion musiikkitoimittajaksi ja sieltä Radio Ykköseen (1985–1995). Sitä seurasivat U103, Sävelradio ja Sport FM. Vuonna 2005 Linnamaa toimi myös Nelosen MotoGP-lähetysten selostajana.
Linnamaa tunnetaan myös lempinimellä ”Stadin Säkki”.
Tukholman konserttitalo

Tukholman konserttitalo (ruots. Stockholms Konserthus) on musiikkinäyttämö Tukholman Norrmalmin kaupunginosassa, Hötorget-aukiolla. Konserttitalo rakennettiin vuosina 1924–1926, ja sen suunnittelusta vastasi ruotsalainen arkkitehti Ivar Tengbom. Rakennus edustaa ruotsalaista 1920-luvun klassismia.
Konserttitalo toimii vuonna 1902 perustetun Tukholman kuninkaallisen filharmonisen orkesterin kotipaikkana, ja siellä myös järjestetään vuosittain useita palkinto-tilaisuuksia, kuten lääketieteen, fysiikan, kemian ja kirjallisuuden Nobel-palkinnon jakoseremonia, Polar-musiikkipalkintoseremonia sekä Astrid Lindgren -palkintotilaisuus.
Harald Björkman

Harald Björkman (1881 – 1936) oli suomalainen oopperalaulaja.
Björkman kävi Savonlinnan lyseota ja hän oli kirjailija Joel Lehtosen luokkatovari. Myöhemmin Björkman vieraili usein kesäisin Putkinotkossa Lehtosen luona. Hän kiersi Suomea laulajana ja näyttelijänä ja osallistui muun muassa Charles Gounodin Faust-oopperan esitykseen Valentinin roolissa Savonlinnan oopperajuhlilla 1916. Vuonna 1913 Björkman teki 18 levytystä Gramophone Company-levy-yhtiölle, niistä viisi yhdessä Iivari Kainulaisen kanssa. Hän kuoli kurkkutuberkuloosiin vuonna 1936.
Pommi 2

Lisätietoa

Iso H esiintyy ainoastaan levyn avausraidassa, koska hän piti taukoa musiikinteosta masennuksen ja burnoutin vuoksi. ”Syljen”-kappaleen pidennetty version julkaistiin myöhemmin singlenä Elaksis Kivi -albumilta. Jurassikin ”Minä ja maailma” löytyy myös Suomihiphoppia Vol. 3 -kokoelmalta. ”Hei neidit 2” julkaistiin alun perin Itsenäisyyspäivä-albumilla. ”Pakko saada slut” julkaistiin uudelleenmasteroituna Ota ne pois 2 -singlellä.
Fred (piirtäjä)

Frédéric Othon Théodore Aristidès, taiteilijanimeltä Fred, (5. maaliskuuta 1931 – 2. huhtikuuta 2013) oli ranskalainen sarjakuvapiirtäjä, jonka tunnetuin sarjakuvahahmo on Filemon.
Pariisissa syntynyt Aristidès oli kreikkalaisten siirtolaisten lapsi. Hän aloitti uransa parikymppisenä ja sai ensimmäisen sarjakuvansa julkaistuksi 1954 Zéro-sarjakuvalehdessä, ja jo seuraavana vuonna hänen piirtämiään sarjakuvia julkaistiin monissa ulkomaisissa lehdissä. Vuonna 1960 hän perusti Georges Bernierin ja François Cavannan kanssa pilalehden Hara-Kiri. Hän oli lehden taiteellinen johtaja ja vastasi 60 ensimmäisestä kannesta. Hän kirjoitti myös käsikirjoituksia muille piirtäjille, kuten Jean-Claude Mézières'lle, Lorolle, Georges Pichard'lle, Hubucille, Mic Delinx'lle ja Alexisille.
Frediltä on suomennettu neljä sarjakuva-albumia, joista yhdestä on tehty kaksi suomennosta. Otava on julkaissut niistä kolme 1970-luvulla, WSOY kaksi 1990-luvun alussa.

Filemon

Fredin tunnetuin sarjakuva Philémon syntyi 1965. Se oli 15 sivun mittainen tarina, jonka hän teki Spiroulle, joka kuitenkin hylkäsi sen. René Goscinny pyysi saada julkaista sen Pilotessa, ja Fred lupasi sillä ehdolla, että saisi itse tehdä piirrokset. Goscinny suostui, ja Filemonin ensimmäinen seikkailu Le mystère de la clairière des trois hiboux ilmestyi sarjakuvana Pilotessa. 
Helmikuussa 2013 ilmestyi uusi albumi Le train où vont les choses. Se oli ensimmäinen Filemon pitkään aikaan, sillä viimeiseksi tarkoitettu Le diable du peintre, ilmestyi 1987. Vuonna 2011 ilmestyi juhlajulkaisu retrospektiivi Fred, L'Histoire d'un conteur éclectique.
Aristidès asui Puiseux-le-Hauberger'ssa mutta siirtyi terveyden heikennyttyä hoitokotiin.
Heiji-kapina

Heiji-kapina (jap. 平治の乱, Heiji no ran) taisteltiin Japanissa luostariin vetäytyneen keisari Go-Shirakawan kilpailevien alamaisten välillä vuonna 1160. Se on nimetty Heiji-aikakausinimen mukaan. Sitä edelsi Hōgen-kapina vuonna 1156. Heiji-kapina nähdään monella tavalla tämän aiemman taistelun suorana seurauksena.
Varhain vuonna 1160 (tai vuoden 1159 lopussa kuukalenterin mukaan) Taira no Kiyomori, Taira-klaanin pää ja keisari Nijōn tukija, lähti Kiotosta henkilökohtaiselle pyhiinvaellukselle. Se oli kuitenkin juoni, jonka oli tarkoitus antaa hänen vihollisilleen Fujiwara no Nobuyorille ja Minamoto-klaanille täydellinen tilaisuus kapinan aloittamiseen. Sanjōn palatsin piirityksessä Nobuyori ja hänen Minamoto-liittolaisensa sieppasivat entisen keisarin Go-Shirakawan sekä keisari Nijōn ja sytyttivät palatsin tuleen. Minamoto no Yoshitomo ja Fujiwara no Nobuyori laittoivat Go-Shirakawan kotiarestiin ja tappoivat neuvonantaja Fujiwara no Michinorin. Nobuyori nimitytti itsensä keisarin kansleriksi, ja hänen poliittiset valtasuunnitelmansa alkoivat toteutua.
Minamotot eivät olleet kuitenkaan suunnitelleet kapinan sotilaallista puolta tarpeeksi hyvin, eivätkä he olleet valmistautuneita puolustamaan kaupunkia Kiyomorin palatessa. Minamotot epäröivät, eivätkä aloittaneet ratkaisevia toimia Kiyomoria vastaan. Hän palasi Kiotoon ja tarjoutui antautuvansa Nobuyorille. Se oli kuitenkin juoni. Nobuyorin silmän välttäessä Kiyomori päästi keisari Nijōn ja Go-Shirakawan pakenemaan puolelleen.
Kiyomori sai keisarillisen luvan hyökätä Minamoto no Yoshitomoa ja Fujiwara no Nobuyoria vastaan. Taira no Shigemori (Kiyomorin vanhin poika) johti 3 000 hengen ratsuväkeä hyökkäyksessä keisarilliseen palatsiin, jossa Yoshitomo ja Nobuyori piileskelivät. Nobuyori pakeni välittömästi, mutta Minamoto no Yoshihira (Yoshitomon vanhin poika) taisteli vastaan rajussa taistelussa. Yoshihira jahtasi Shigemoria keisarillisen palatsin sisällä. Taira-joukot joutuivat vetäytymään ja Minamotojen joukot lähtivät palatsista heidän peräänsä. Tämä oli myös Kiyomorin juoni. Erillinen Taira-joukkio miehitti nyt palatsin. Minamotot oli eristetty perääntymistiestä. He hyökkäsivät Tairojen tukikohtaa vastaan Rokuharassa. Taistelusta tuli raivokas, mutta lopulta Minamotojen joukot pakenivat epäjärjestyksessä.
Taira no Kiyomori voitti Minamoto no Yoshitomon, surmasi kaksi hänen vanhinta poikaansa sekä Nobuyorin ja vapautti Go-Shirakawan. Yoshitomo joutui petetyksi: hänet tapettiin pakomatkalla Kiotosta Owarin provinssissa. Myöhemmin Taira no Kiyomori karkotti Yoshitomon pojan Minamoto no Yoritomon, otti haltuunsa Minamoto-klaanin varat ja maat ja muodosti lopulta Taira-klaanin johtaman, Japanin historian ensimmäisen samuraijohtoisen hallituksen.
Kamakura-kauden eepos Heiji monogatari kertoo Heiji-kapinaan osallistuneiden samuraiden teoista. Yhdessä Hōgen monogatarin ja Heike monogatarin kanssa se kuvaa Minamoto- ja Taira-klaanien nousua ja tuhoa.
Family Jewels

Family Jewels on australialaisen hard rock -yhtye AC/DC:n kahden levyn kokoelma-DVD. Kokoelma sisältää yli kolme tuntia videoita yhtyeen tunnetuimmista kappaleista aikajärjestyksessä. Esitykset on nauhoitettu konserteista tai TV-esiintymisistä. Ensimmäisellä levyllä on kappaleita yhtyeen entisen laulajan Bon Scottin ajalta vuosilta 1975–1980 ja toisella levyllä nykyisen laulajan Brian Johnsonin ajalta vuosilta 1980–1991. Brittiläinen musiikkilehti Classic Rock nimesi Family Jewelsin "vuoden DVD:ksi" vuonna 2005.