google/wiki40b huggingface dataset:
Mario Party 4

Pelaaminen

Peli alkaa pelaajien vuorojärjestyksen arvonnasta. Jokaiselle pelaajalle jaetaan kymmenen kolikkoa, joita käytetään tavaroiden ja tähtien ostamiseen sekä muihin ominaisuuksiin. Seuraavaksi aloitetaan peli, jolloin ensimmäinen pelaaja heittä noppaa (numeroitu 1–10) ja liikkuu. Se mihin ruutuun pelaaja päätyy, määrää mitä tapahtuu. Kaikkien pelaajien päätettyä vuoronsa, alkaa minipeli. Pelin tyyppi määräytyy sen mukaan, minkä värisiin ruutuihin pelaajat ovat pysähtyneet (sinisiin vai punaisiin, vihreä ruutu voi olla punainen tai sininen). Jos kaikki ovat pysähtyneet samanvärisiin ruutuihin alkaa nelinpeli. Jos kaksi on pysähtynyt siniseen ja kaksi punaiseen, alkaa tiimipeli. Jos taas kaikki muut paitsi yksi ovat samanvärisissä ruuduissa, alkaa yksi vastaan kolme -peli. Näin pelataan koko pelin ajan. Kun viimeiset viisi vuoroa alkavat, arvotaan joku tapahtuma (esimerkiksi ilmaiset tähdet loppupelin ajaksi) ja pelataan lottoa lottokuponkien hankkineiden pelaajien kesken. Pelissä voittaja on se jolla on eniten tähtiä, jotka on sijoitettu laudalle. Jos kahdella pelaajalla on saman verran tähtiä, on voittaja se jolla on eniten rahaa.

Tarina

Toad, Shy Guy, Goomba, Koopa Troopa ja Boo kutsuvat Marion ja kumppanit mukaan juhlimaan Party Cubelle. He ovat jokainen tehneet sinne mieleisensä laudan, ja kaikki on kutsuttu pelaamaan.

Hahmot

Pelissä on kahdeksan pelattavaa hahmoa: Mario, Luigi, Prinsessa Peach, Yoshi, Wario, Waluigi, Donkey Kong ja Prinsessa Daisy. Hahmoilla ei ole mitään erikoiskykyjä, eikä hahmon valinta vaikuta pelattavuuteen, mutta tietokoneen ohjaamat hahmot ovat erikoistuneet joidenkin tavaroiden käyttöön, eli käyttävät enemmän jotain tiettyä tavaraa. Lisäksi jokaisella laudalla on oma isäntä: Toad, Shy Guy, Goomba, Koopa Troopa, Boo (sekä Mini Bowser + Bowser).
Dixie Dregs

Dixie Dregs on 1970-luvulla perustettu yhdysvaltalainen yhtye, jonka musiikki on fuusion ja progen tienoilla. Yhtyeen musiikki on suurimmaksi osaksi instrumentaalista. Siinä yhdistyy vaikutteita jazzista, rockista ja klassisesta musiikista.

Historia

Kitaristi Steve Morse, kitaristilaulaja Frank Brittingham, kosketinsoittaja Johnny Carr, basisti Andy West ja rumpali Dave Morse (Steven vanhempi veli) soittivat 1960-luvun lopussa yhtyeessä, jonka nimi oli Dixie Grit. Myöhemmin kosketinsoittajaksi vaihtui Mark Parrish. Vuonna 1972 Dixie Grit hajosi. Morse ja West jatkoivat esiintymistä duona, jonka nimeksi he antoivat Dixie Dregs.
Vuonna 1973 Morse ja West tutustuivat Miamin yliopistossa viulisti Allen Sloaniin ja rumpali Rod Morgensteiniin, jotka liittyivät Dixie Dregsiin. Vuonna 1974 yhtyeeseen liittyi myös kosketinsoittaja Frank Josephs. Yhtye äänitti yliopistolla ensimmäisen albuminsa, The Great Spectacular:n, vuonna 1975. Vuonna 1976 yhtye solmi levytyssopimuksen Capricorn Recordsin kanssa. Seuraava albumi, Free Fall, julkaistiin vuonna 1977. Samana vuonna kosketinsoittaja Mark Parrish liittyi uudelleen yhtyeeseen.
Vuonna 1978 yhtye julkaisi albumin What If ja lähti kiertueelle. Albumin myötä Dixie Dregs sai Grammy-ehdokkuuden. Joulukuussa rumpali Mark Parrish lähti bändistä. Hänen tilalleen otettiin T Lavitz. Vuonna 1979 yhtye julkaisi seuraavan albuminsa, Night of the Living Dregsin. Albumi toi yhtyeelle jälleen Grammy-ehdokkuuden. Vuonna 1981 yhtye vaihtoi nimensä The Dregsiksi tavoitellen suurempaa suosiota. Viulisti Sloan vaihdettiin Mark O'Connoriin vuonna 1983. The Dregs ei kuitenkaan saavuttanut sitä suosiota, mitä sen jäsenet halusivat, joten jäsenet erosivat kukin omiin projekteihinsa.
1980-luvun lopussa yhtye palasi ja teki kiertueen kokoonpanolla, johon kuuluivat Morse, Morgenstein, Lavitz ja Doan. Samalla julkaistiin kokoelma Divided We Stand. Tällä hetkellä Dregs on kokoelma sen entisiä jäseniä, jotka silloin tällöin kokoontuvat kiertueen tai äänitysten merkeissä.
NRP Dom João de Castro (1941)

Valmistus

Alus tilattiin Arsenal do Alfeiteltä Lissabonista, missä köli laskettiin 3. toukokuuta 1939 telakkanumerolla C1. Alus laskettiin vesille 22. huhtikuuta 1940 ja otettiin palvelukseen 22. maaliskuuta 1941.

Palvelus

Alus tuhoutui 2. lokakuuta 1947 Santo Antãon edustalla.
FS Simoun (1924)

Palvelus

Aluksen 75 millimetrin ilmatorjuntatykki vaihdettiin 1930-luvun alussa kahteen 37 millimetrin ilmatorjuntatykkiin, jolloin tulinopeus nousi merkittävästi kantaman kustannuksella.
Suomi–Korea-seura

Suomi–Korea-seura on 1970 perustettu, puoluepoliittisesti sitoutumaton ystävyysseura, jonka tavoitteena on Suomen ja Korean Demokraattisen Kansantasavallan ystävällisten suhteiden kehittäminen ja lujittaminen sekä maitten välisen taloudellisen ja sivistyksellisen vuorovaikutuksen edistäminen samoin kuin Korean rauhanomaisen jälleenyhdistämisen edistäminen. Seuran edeltäjä oli 6. elokuuta 1968 perustettu Suomi–Korea ystävyyskomitea.
Seuran alkuajan toimintaa väritti sen työ diplomaattisuhteiden saamiseksi Suomen ja Pohjois-Korean välille, joka tapahtuikin 1973.
Suomi–Korea-seuran vaikutuksesta perustettu eduskunnan Korea-solidaarisuusryhmä oli eduskuntahistorian ensimmäinen ystävyysryhmä. Vuosina 1973–1997 toimi seuran yhteydessä myös Suomalais-korealainen kauppayhdistys, jonka toiminta jäi vähäiseksi.
1990-luvulla seura oli organisoimassa yhteistyössä Via Dolorosa -järjestön kanssa useita junavaunuja sisältäneen ruoka- ja avustuskuorman lähettämisessä ja jakamisessa Pohjois-Korean pahimmin tulvista kärsiville alueille. Tämän lisäksi seura on ollut auttamassa korealaisia eri alojen asiantuntijoita heidän vieraillessaan Suomessa. 
Seuran ensimmäisiä puheenjohtajia olivat Rakennustyöväenliiton toimitsija Kauko Aaltonen ja tuolloinen sosiaali- ja terveysministeri Osmo Kaipainen. Vuosina 1985–2006 Korea-seuraa johti kansanedustaja Pekka Leppänen, joka toimi seuran kunniapuheenjohtajana ennen kuolemaansa. Seuran puheenjohtajana on vuodesta 2015 eteenpäin toiminut Pekka Kotkasaari Riihimäeltä.
Parhaimmillaan seuralla on ollut ainakin 450 jäsentä; nykyään jäseniä on noin 250. 
Seuran kotipaikkakunta on Helsinki ja paikallisosastoja tai toimintaa on myös Tampereella, Turussa, Porissa, Seinäjoella, Vaasassa ja Pohjois-Pohjanmaalla. Se julkaisee neljästi vuodessa ilmestyvää jäsenlehteä Korean ystävät (ISSN 1458-5294), jota edelsi 1983–1997 ilmestynyt Suomi–Korea-seuran tiedote (ISSN 0359-9965).
Suomi–Korea-seuralla on vastaavasti ystävyysseura Pohjois-Koreassa: Korea-Suomi-seura. Suomessa toimii myös Suomen Juche-aatteen opintoyhdistys.
Yochanan Vollach

Yochanan Vollach (hepr. ‏יוחנן וולך‎‎, s. 14. toukokuuta 1945, Kiryat Bialik) on israelilainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi Israelin maajoukkueessa muun muassa MM-kisoissa 1970. Vollach on nykyään Maccabi Haifa -urheiluseuran puheenjohtaja sekä ZIM-varustamon Newlog-tytäryhtiön toimitusjohtaja.

Pelaajaura

Vollach aloitti pelaamisen 1950-luvulla Maccabi Kiryat Bialikissa. Hän edusti seuraa myös aikuisten sarjoissa vuosina 1962-1965, ennen kuin hän siirtyi Hapoel Haifa FC:n riveihin. Hapoel Haifassa hän pelasi vuoteen 1977 asti, jolloin hän siirtyi paikallisvastustajaan, Maccabi Haifa FC. Hän pelasi Maccabi Haifassa kunnes hän lopetti ammattilaisuransa kaksi vuotta myöhemmin, 1979. Hän jatkoi kuitenkin heti vapaaehtoisena johtajana seurassa ja nosti seuraa maan huipulle. Vuonna 1984 Maccabi Haifa voitti ensimmäisen mestaruutensa, ja seuraavana vuonna se uusi mestaruuden. Tähän aikaan Vollachia kutsuttiin "Maccabi Haifan aivoiksi".
Vuonna 1985 Vollach työskenteli ZIM-varustamossa ja kommennettiin työnsä puolesta Hongkongiin. Hän teki paluuta jalkapalloilijana ja pelasi Hong Kong FC:ssä vuoteen 1990 asti.
Maajoukkueessa Yochanan Vollach pelasi vuosina 1968-1971 yhteensä 12 ottelua ja teki yhden maalin.
Veijo Wartiovaara

Veijo Kalervo Wartiovaara (25. marraskuuta 1907 Helsinki – 16. heinäkuuta 2002) oli suomalainen kasvifysiologi. Hän oli Helsingin yliopiston yliopiston dosentti 1948–1962 ja professori vuodesta 1962 opetusalanaan kasvifysiologia ja -anatomia. Hänen tutkimuskohteenaan oli erityisesti kasvisolujen läpäisevyys.
Tulisilmä

Juoni

Charlene "Charlie" McGee on nuori tyttö, jolla on pyrokineettisiä voimia. Hän on mutantti, jonka voimat juontuvat hänen vanhempiensa osallistumisesta lääketestiin korkeakoulussa. Charlien isä Andy on taitava mielenhallitsija, ja äidillä on sekä telekineettisiä että telepaattisia voimia, mutta he ovat heikkoja tyttäreensä nähden. Charlie pystyy sytyttämään ajatuksen voimalla tulipaloja, eikä hän pysty hallitsemaan sitä.
Charlieta ja hänen isäänsä jahtaa Yhdysvaltojen tiedusteluyksikkö, joka tunnetaan nimellä Verstas. Pitkän ajojahdin jälkeen Charlie ja Andy saadaan kiinni John Rainbird -nimisen agentin avulla, ja heidät viedään Verstaan yksikköön. Tukikohdassa Rainbird tekeytyy siivoojaksi ja voittaa Charlien ystävyyden juonien avulla, ainoana päämääränään tuhota tyttö. Andy huumataan lääkkeillä lähes toimintakyvyttömäksi. Lopulta Andy käyttää mielenhallintakykyjään itseensä vapauttaen itsensä lääkehuuruista ja onnistuu mahdollistamaan Charlien ja oman pakonsa Verstaan johtajan avulla. 
Rainbird selvittää kuitenkin Andyn suunnitelman ja yrittää estää sen. Andy saa osuman Rainbirdin laukauksesta ja kuolee Charlien käsivarsille. Charlie tuhoaa koko tukikohdan ja pakenee. Kirjan lopussa Charlie menee Rolling Stone -lehden toimitukseen aikeenaan kertoa tarinansa koko maailmalle.
Dornier Do 24

Dornier Do 24 on saksalaisen Dornier-lentokonetehtaan lentovene. Saksalaiset käyttivät sitä monella rintamalla toisessa maailmansodassa. Se lensi ensilentonsa vuonna 1937 heinäkuussa ja se hyväksyttiin marraskuussa samana vuonna. Järeästi aseistettu kone oli tehokas toisen maailmansodan ase mutta se ei silti vaikuttanut sodan lopputulokseen. Konetta käytettiin tiedusteluun ja joskus taistelutehtäviin. Liittoutuneiden vastine Do24:lle oli PBY Catalina- ja Short Sunderland -lentoveneet.
Gloksiniat

Ulkonäkö ja koko

Varret ovat lyhyet. Lehdet ovat samettimaiset ja hauraat. Nykyisin on saatavana monenlaisia lajikkeita. Näiden nykyisten lajikkeiden kukkien väri voi olla punainen, sininen, tai valkoinen ja kaksivärisiäkin kukkia voi olla. Joidenkin lajikkeiden kukat ovat kerrannaisia ja joidenkin kukat ovat kähäräreunaisia.

Käyttö

Gloksinioita käytetään huonekasveina. Kasvit viihtyvät valoisalla ja lämpimällä kasvupaikalla, jolla on kostea ilma. Lisääminen onnistuu jakamalla mukuloita sekä lehtipistokkaista.
Wellington Nem

Seurajoukkueura

Nem aloitti uransa Série A:n Fluminensessa, josta hän siirtyi kaudeksi 2011 lainalle saman sarjan Figueirenseen. Nem pelasi kauden aikana 26 ottelua tehden yhdeksän maalia. Hänet valittiin myös vuoden tulokkaaksi. Kaudeksi 2012 Nem palasi Fluminenseen, jossa hän voitti kauden jälkeen Brasilian mestaruuden. Hän pelasi seuran paidassa myös Copa Libertadoresissa.
Heinäkuussa 2013 Nem siirtyi kahdeksalla miljoonalla eurolla Ukrainan valioliigan FK Šah’tar Donetskiin. Hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan vain viisi ottelua tehden yhden maalin. Kaudella 2014-2015 hän debytoi seuran paidassa Mestareiden liigassa.

Maajoukkueura

Nem pelasi vuonna 2009 Brasilian alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa. Debyytti Brasilian jalkapallomaajoukkueessa tapahtui toukokuussa 2012 ystävyysottelussa Tanskaa vastaan.
Digitalisaatio

Digitalisaatio tai digitalisoituminen tarkoittaa digitaalisen tietotekniikan yleistymistä arkielämän toiminnoissa. Sen voidaan katsoa alkaneen 1980-luvun kotitietokoneiden käyttöönotosta. Lisäksi yhteisöllisyyden ja kansalaisdemokratian vaikutuskanavat ovat laajentuneet. Digitalisaatio on poistanut aikaan, tilaan, tiedonsaantiin ja osallistumiseen liittyviä rajoituksia kansalaisten vuorovaikutuksesta ympäröivän yhteiskunnan kanssa. 
Digitalisaatio on monimuotoistanut palvelutyötehtäviä. Kehityskulku on muuttanut liiketoimintamalleja ja luonut uusia arvonlisäys- ja ansaintamahdollisuuksia.

Digitalisaatio Suomessa

Suomessa digitalisaatio käynnistyi 1980-luvulla digitaalisten teknologioiden alkaessa yleistyä arkielämän toiminnoissa, aluksi kotitietokoneiden myötä. Matkapuhelimet ja internet yleistyivät nopeasti: vuonna 1990 joka kymmenennessä kotitaloudessa oli matkapuhelin, vuonna 2001 määrä oli 89 %. 1990-luvun lopulla internetliittymien määrä lisääntyi 60–70 %:lla vuodessa. Mediasektori on digitalisoitunut nopeasti, kun taas esimerkiksi sähköiset asiakasrekisterit ja tietokannat ovat kehittyneet hitaammin.  
Suomen valtiovarainministeriö suunnittelee, että julkishallinnon digitalisaatiossa kansalaiset ja yritykset tuodaan julkisten palveluiden kehityksen keskiöön. Seniorien hyvinvointia voidaan parantaa älykkäillä terveyspalveluilla, lapset voivat oppia historiaa ja maantiedettä virtuaaliympäristöissä ja oman auton omistamisen tarve voi poistua, kun julkisen liikenteen palvelut pystytään tarjoamaan kokonaisvaltaisesti.
Haukilammi (Tampere, Sorila)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,3 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Sorilanjoen valuma-alueeseen (35.319) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 138,4 metriä mpy.
Magilla Gorilla

Magilla Gorilla on Hanna-Barberan samannimisen piirrossarjan päähenkilönä esiintyvä gorillahahmo, joka luotiin 1960-luvulla. Gorillahahmo seikkaili 1960-luvulla suomenkielisessä Retu ja kumppanit -lehdessäkin.
Magilla Gorilla -piirretyssä Magilla on herra Piiparin (Mr. Peebles) lemmikkieläinkaupan näyteikkunassa ikävystyneenä odottamassa, että joku ostaisi hänet. Magilla syö jatkuvasti banaaneja, ja tämän takia hän käy Herra Peeblesin kukkarolle. Aika ajoin joku asiakas ostaa Magillan, mutta Magilla palautetaan aina pian, ja herra Piipari joutuu maksamaan rahansa takaisin. Magillan ovat ostaneet esimerkiksi varkaat, jotka halusivat käyttää häntä apuna pankkiryöstössä, sekä eräässä toisessa jaksossa mainostoimiston miehet, jotka halusivat käyttää häntä maskottina uudelle tuotteelleen. Ainoa asiakas, joka oikeasti haluaisi pitää Magillan, on pieni tyttö nimeltä Ogee (lausutaan englanniksi kuten ”oh gee”), mutta hänellä ei kuitenkaan ole tarpeeksi rahaa.
Columbianan piirikunta

Maantiede

Columbianan naapuripiirikuntia ovat Jefferson etelässä, Carroll lounaassa, Stark lännessä, Mahoning pohjoisessa, Pennsylvanian puolella Lawrence ja Beaver sekä Hancock Länsi-Virginiassa kaakossa.

Väestö

Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan piirikunnassa oli 107 841 asukasta. Etniset ryhmät jakautuivat valkoisiin (95,7%), mustiin (2,1%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,1%) ja aasialaisiin (0,2%).
Iivana Julma ja hänen poikansa Ivan 16. marraskuuta 1581

Iivana Julma ja hänen poikansa Ivan 16. marraskuuta 1581 (ven. Иван Грозный и сын его Иван 16 ноября 1581 года, Ivan Groznyi i syn ego Ivan 16 nojabrja 1581 goda) on Ilja Repinin vuonna 1885 maalaama historiamaalaus. Maalaus esittää tilannetta, jossa tsaari Iivana Julma on kiivaan riidan tuoksinnassa iskenyt poikansa, tsarevitš Ivan Ivanovitšin kuoliaaksi. Maalaus kuvaa omasta teostaan järkyttyneen isän tuskaa. Suuri psykologinen kontrasti kahden hahmon ilmeissä – pojan tyynen rauhalliset ja isän poikkeuksellisen ahdistuneet kasvot – luo työhön voimakkaan jännitteen. Maalausta hallitsee punainen väri.
Öljymaalauksen korkeus on 199,5 ja leveys 254 senttimetriä. Se kuuluu Moskovassa toimivan Tretjakovin gallerian kokoelmiin. Maalausta vandalisoitiin vuonna 1913, kun Abram Balašov -niminen mielisairas mies hyökkäsi sen kimppuun veitsen kanssa ja vaurioitti kangasta hahmojen kasvojen kohdalta. Teos saatiin pian kunnostettua entisen näköiseksi. Toukokuussa 2018 teosta vandalisoitiin uudestaan, kun juopunut venäläismies hyökkäsi sen kimppuun galleriassa metallisen kaidetolpan kanssa ja onnistui vahingoittamaan sitä. Kangas repeytyi kolmeen osaan ja kehykset vaurioituivat. Mies ilmoitti teon syyksi maalauksen ”historiallisten faktojen epäuskottavuuden”.
Inkeri Simola-Isaksson

Irma Inkeri Simola-Isaksson (25. huhtikuuta 1930 Hamina – 11. maaliskuuta 2012 Vantaa) oli suomalainen musiikkipedagogi, musiikinopettaja ja musiikkiliikunnan lehtori. Hän toimi Sibelius-Akatemian musiikkiliikunnan lehtorina 1977–1993 sekä vapaan säestyksen, improvisoinnin ja musiikin varhaiskasvatuksen tuntiopettajana. Hän luennoi musiikkikasvatuksesta sekä toimi eri opettajakoulutuslaitoksissa opettajana Suomessa ja ulkomailla.
Simola-Isaksson kirjoitti oppikirjoja, artikkeleja sekä muita julkaisuja musiikkikasvatuksesta ja -liikunnasta. Lisäksi hän toimi säestäjänä, sävelsi liikuntamusiikkia ja toimi freelancertoimittajana Yleisradiossa.

Tunnustukset

Inkeri Simola-Isaksson palkittiin Lastenkulttuurin valtionpalkinnolla 1984, Alfred Kordelinin säätiön tunnustuspalkinnolla 2007, Suomen musiikkioppilaitosten liiton Aksentti-palkinnolla ja Vantaan kulttuuripalkinnolla 2009 sekä Suomen tietokirjailijat ry:n Oppikirjailijapalkinnolla 2011.
Libanon kesäparalympialaisissa 2008

Libanon osallistui Pekingin kesäparalympialaisiin vuonna 2008 joukkueella, johon kuului vain yksi pyöräilijä, eli Edward Maalouf. Kyseessä oli maan toinen esiintyminen paralympialaisissa, ja se saavutti historiansa ensimmäiset paralympiamitalit Maaloufin voitettua molemmissa osaanottamissaan kilpailuissa pronssimitalit.
Perkwunos

Perkʷunos on Indoeurooppalaisen kantakielen ukkosen ja tammen jumala.

Jumaluus

Indoeurooppalaisen kantakielen sana *Perk(ʷ)unos on rekonstruoitu liettuan Perkūnasista . Labiovelaarinen välikirjain (ʷ) on rekonstruoitu sanasta, joka tarkoittaa "tammea", "havupuuta" tai "vuorta"; *perkʷus.  
Välikirjain -kʷu- on otettu mukaan, koska latinan quercus (tammi), sisältää kyseisen äänteen. Itaalisten ja kelttiläisten kielten välillä on assimilaatioita p-kw > kw-kw; esim. *penkʷe > quinque; "viisi").
*perkunos, on siten *perkusin jumala, samoin kuin germaaninen *Wodanaz on *wōþuzin jumala, sisältäen saman suffiksin -no-.
Asperges

Asperges (lat., johdettu sanasta aspergere, "puhdistaa") on katolisessa kirkossa riitti, jossa pappi pirskottaa siunattua vettä alttarin, kirkkotilan ja seurakunnan ylle. Pirskottamisessa käytetään erityistä tarkoitusta varten valmistettua pirskotusvälinettä nimeltään aspergillium. Asperges on saanut nimensä latinankielisen raamatunkäännöksen Vulgatan psalmi 51:9:stä, joka alkaa sanoilla Asperges me, Domine... ("Puhdista minut, oi Herra...").
Asperges-riitin tarkoituksena on vertauskuvata Jumalan puhdistavaa voimaa, joka puhdistaa kirkon ja seurakunnan ja tekee sen Jumalan edessä tahrattomaksi. Koska Hesekielin kirjan 36:25–26 liittää veden puhdistavan voiman Jumalan Hengen työhön, kuvaa asperges myös Hengen uudistavaa ja puhdistavaa työtä kirkossa. Puhdistautumisen lisäksi asperges kuvaa myös ihmisten parannuksen tekoa ja katumusta, jota pidetään ihmisen puhdistautumisen edellytyksenä. Koska ihmisen puhdistuminen synnistä ja uudistuminen Hengellä tapahtuu katolisen teologian mukaan kasteessa, mielletään asperges myös kasteen uudistamiseksi ja muistamiseksi.
Asperges aloitetaan tavallisesti kirkon sakaristossa, jossa pappi siunaa liturgiseen asuun puettuna veden. Samalla hän lukee rukouksen, joka muistuttaa veden pelastushistoriallisesta merkityksestä. Hän voi myös lisätä veteen suolaa, mikäli tämä kuuluu paikallisiin tapoihin. Tämän jälkeen hän siirtyy kirkkoon itse seremoniaa varten. Tridentiinisessä messussa asperges edelsi tavallisesti jokaista juhlallista messua ja myös sunnuntain laulettua päämessua. Siinä pappi pirskotti vedellä ensin alttarin etupuolen ja päällisen, sen jälkeen itsensä ja messupalvelijat sekä lopuksi messuun kokoontuneen seurakunnan. Nykyään tämä rituaali suoritetaan tavallisesti vain erityisen juhlavissa messuissa. Tapana on, että katoliset tekevät ristinmerkin, kun heidän ylleen pirskotetaan vettä. Samalla he lausuvat rukouksen kasteensa muistamiseksi ja uudistavat mielessään kastelupaukset. 
Pirskottamisen aikana kuoro tai messupalvelijat voivat laulaa koraalia:
Asperges me, Domine, hysoppo, et mundabor: lavabis me, et super nivem dealbabor.(Ps. 51,9) Miserere mei, Deus, secundum magnam misericordiam tuam. ("Puhdista minut, oi Herra, iisopilla, ja minä puhdistun; pese minut, niin tulen lunta valkeammaksi (Ps. 51:9) Armahda minua, oi Jumala, sinun suuren laupeutesi mukaan.")
Myös muita raamatunlauseita voitiin laulaa, esimerkiksi Hesekiel 36:25–26 ja 1. Pietarin kirje 1:3–5. 
Aspergesia ei suoriteta, mikäli alttarille on asetettu ehtoollisleipä seurakuntalaisten palvottavaksi. Ehtoollisleivän, jonka katsotaan olevan olemuksellisesti Kristuksen ruumis, ei haluta kostuvan siunatusta vedestä. Useat jumalanpalvelustutkijat ovat kuitenkin sitä mieltä, että vain alttarin pirskottaminen tulisi tässä tapauksessa jättää, ei seurakunnan vihmimista vedellä.
Pääsiäisaikana asperges-rituaalia ei suoriteta, vaan sen korvaa Vidi aquam.
Belgian Grand Prix 1984

Belgian Grand Prix 1984 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 29. huhtikuuta 1984 viimeistä kertaa Zolderin radalla Belgiassa. Edellisellä kaudella Belgian GP ajettiin Spassa, mutta vielä tässä kilpailussa palattiin Zolderiin. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Michele Alboreto, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.

Aika-ajo ja kilpailu

Ferrarin Michele Alboreto sai F1-uransa ensimmäisen paalupaikan ajamalla Zolderin 4 262-metrisen radan aikaan 1.14,846, jolloin keskinopeudeksi muodostui 204,996 km/h. Toisesta lähtöruudusta lähti toinen Ferrari eli René Arnoux. Keijo Rosberg lähti kolmannesta ruudusta. Paalupaikalta lähtenyt Alboreto johti kilpailua koko ajan, eikä hän menettänyt johtoaan edes renkaidenvaihdon aikana.
Timothy Treadwell

Timothy Treadwell (alunp. Dexter) (29. huhtikuuta 1957 – 5. lokakuuta 2003) oli tunnettu yhdysvaltalainen dokumentaristi, joka eli usein eläinten keskuudessa suojellakseen niitä salametsästäjiltä. Hän vietti 13 kesää Alaskassa harmaakarhujen kanssa, kunnes eräs karhuista surmasi Treadwellin ja hänen tyttöystävänsä Amie Huguenardin vuonna 2003.
Saksalainen Werner Herzog kokosi Treadwellin kuvaamista nauhoista ja itse tekemistään haastatteluista dokumenttielokuvan Grizzly Man, joka sai Suomen ensi-iltansa vuonna 2006.
Red Leicester

Red Leicester on englantilainen Leicestershiren alueelta peräisin oleva lehmänmaitojuusto. Juustoa kutsutaan joskus myös lyhyemmin nimellä Leicester.
Red Leicester on peräisin Englannin Leicestershiren alueelta, jossa juustojen valmistuksen historia ulottuu useamman sadan vuoden päähän. Leicesterin kaupungin juustotori avattiin vuonna market. Aikanaan Red Leicester-juustoa myytiin paitsi sen valmistusalueella, mutta myös esimerkiksi Lontoossa. Ehkä tunnetumpi alueen juustoista on Stilton. Red Leicester-juuston erotti Stiltonista etenkin sen parempi säilyvyys. Usein juustojen valmistajat tuottivat molempia juustotyyppejä. Red Leicester-juuston punainen väritys on peräisin siemenistä valmistettavasta annatosta, jonka käyttö oli aikanaan tavallista useissa englantilaisissa juustoissa.
Leicester-juustoa alettiin tuottaa teollisesti vuonna 1875. Samalla sen tuotanto paikallisilla maatiloilla romahti. Elintarvikevärien käyttö kiellettiin toisen maailmansodan säännöstelyn takia. Juustoa valmistettiin tuolloin värittömänä muotona. Kun elintarvikevärien käyttö tuli jälleen mahdolliseksi alettiin puhua "Red" (suom. punainen) Leicester-juustosta, jotta tehtäisiin selvä ero huonompilaatuisena pidettyyn sodanajan juustoihin.
Nykyisin suurin osa Red Leicester-juustosta tuotetaan teollisesti. Teollisilla juustoilla ei ole kuorta ja ne pakataan yleensä myyntiä varten neliskulmaisiin muovipakkauksiin. Vuonna 2006 Sparkenhoe Farm aloitti uudestaan myös joksikin aikaa kokonaan kadonneen perinteikkäämmän maatilajuuston valmistuksen. Perinteinen juusto on kuivempaa ja kovempaa, kuin teollinen juusto. Red Leicester-juustoa voidaan käyttää cheddarjuuston tapaan sellaisenaan juustolautasilla, tai esimerkiksi ainesosana muussa ruuanlaitossa.
Slobodan Štambuk

Slobodan Štambuk (s. 1. maaliskuuta 1941 Selca) on kroatialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Hvarin hiippakuntaan 3. heinäkuuta 1966 ja nimitettiin saman hiippakunnan johtoon 30. maaliskuuta 1989. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Gabriel Montalvo Higuera, jota avustivat Ante Juric ja Celestin Bezmalinovic. Štambuk oli itse mukana konsekroimassa Nikola Eterovićia.