google/wiki40b huggingface dataset:
Krokidoliitti

Krokidoliitti eli kuitumainen riebeckiitti (ns. sininen asbesti) on asbestin rakenneosa. Krokidoliittia pidetään kaikkein vaarallisimpana asbestilajina sen kuiturakenteen vuoksi. Krokidoliitin on todettu aiheuttaneen syöpää jopa erittäin vähäisenä pidetyn altistumisen johdosta. Krokidoliittia on käytetty paljon ruiskutettuna eristemassana, ja se onkin aiheuttanut voimakkaita asbestialtistumisia eristäjille ja kaikille samoissa tiloissa työskenneille. Tiloissa missä ruiskuasbestia on paljaana ei saa oleskella ilman asianmukaisia suojaimia, koska massan katsotaan aiheuttavan aina asbestialtistusta. Krokidoliittia on käytetty myös lisäaineena monissa muissa rakennustarvikkeissa. Suomessa krokidoliitin käyttö kiellettiin 1976.
Richard Blackwell

Richard Blackwell, tunnettu nimellä Mr. Blackwell (oik. Richard Sylvan Selzer, 29. elokuuta 1922 – 19. lokakuuta 2008) oli yhdysvaltalainen muotiasiantuntija, joka tuli tunnetuksi alettuaan laatia luetteloa huonoimmin pukeutuneista julkisuuden henkilöistä.
Blackwell esiintyi televisiossa ja laati katsauksen Oscar-juhlien pukeutumisesta. Aiemmin hän oli myös muotisuunnittelija ja suunnitteli muotihuoneensa ”House of Blackwell” nimissä juhlapukuja Yvonne DeCarlolle, Jayne Mansfieldille, Dorothy Lamourille, Jane Russellille ja Nancy Reaganille. Hän aloitti näyttelijänuran jo lapsena ja esiintyi ajoittain nimellä Dick Ellis.
Blackwell kirjoitti kaksi kirjaa Mr. Blackwell: 30 Years of Fashion Fiascos ja omaelämäkerran From Rags to Bitches.
Hänen pitkäaikainen seuralaisensa oli Robert Spencer.
Bertil Malmberg (kielitieteilijä)

Bertil Malmberg (1913–1994) oli ruotsalainen kielitieteilijä. Hän oli Lundin yliopiston fonetiikan professori 1950–1969 ja yleisen kielitieteen professori 1969–1978. Hän laati teoksia sekä fonetiikan että yleisen kielitieteen alalta.
Lucius Tarquinius Superbus

Lucius Tarquinius Superbus (kuollut 495 eaa, Cumae) oli viimeinen antiikin Rooman myyttisistä kuninkaista. Tarinan mukaan hän oli kuningas Lucius Tarquinius Priscuksen poika tai pojanpoika sekä kuningas Servius Tulliuksen vävy. Tarquiniuksen väitetään hallinneen vuosina 534 eaa. – 509 eaa.
Rooman viimeinen kuningas Lucius Tarquinius oli tarinan mukaan suvultaan etruski ja sai lisänimen Superbus ("ylpeä") ankaruutensa ja ylpeytensä tähden. Murhattuaan edeltäjänsä Servius Tulliuksen hän toimitti myös monta hänen ystäväänsä, valtakunnan ylhäisimpiä miehiä, mestatuksi tai maanpakoon. Alussa hänellä oli menestystä, koska hän vahvisti Rooman herruutta latinalaiskansoihin. Roomaan rakennettiin suuria monumenttirakennuksia, erityisesti Capitoliumille perustettu temppeli, joka on pyhitetty kolmelle tärkeimmälle jumalalle, Juppiterille, Junolle ja Minervalle. Hänen kerrotaan rakennuttaneen valmiiksi myös suuren Circus Maximus -rakennuksen, jossa järjestettiin sirkushuveja. Myös suuria viemäreitä rakennettiin kuljettamaan pois likavesiä kaupungista.
Tarquiniuksen piirittäessä Ardean kaupunkia kerrotaan sattuneen tapaus, jonka vuoksi hänet karkotettiin kuninkaan istuimelta. Kun muutamat kuninkaan miehistä olivat hänen poikansa Sextuksen luona, johtui puhe heidän vaimoihinsa, ja he rupesivat kiistelemään, kuka heistä olisi kiitettävin. Eräs läsnäolijoista, Kollatinus, sanoi: "No hyvä, nouskaamme ratsujemme selkään ja lähtekäämme katsomaan vaimojamme. Miehen äkkiarvaamaton tulo on kyllä hyvä koetuskeino." Ehdotus miellytti, ja kiireesti lähdettiin Roomaan. Havaittiin, että kuninkaan poikien vaimot viettivät juhlien ja pitojen täyttämää elämää. Sitten he menivät Kollatianin kaupunkiin, jossa huomattiin Kollatinuksen vaimon Lucretian vielä myöhään yöllä istuvan palvelustyttöjensä keskellä villoja kehräämässä. Kunniapalkinto määrättiinkin hänelle.
Muutamien päivien kuluttua saapui Sextus Kollatinuksen tietämättä Kollatiaan ja raiskasi Lucretian. Hänen lähdettyään kutsui vaimo isänsä, miehensä sekä muutamia sukulaisia, kertoi heille häväistyksensä, vaati heitä kostamaan ja sysäsi itse puukon sydämeensä. Todistajain joukossa oli myös kuninkaan sukulainen Brutus. Hän oli ainoastaan siten säilynyt kuninkaan epäluuloiselta julmuudelta, että oli tekeytynyt mielipuoleksi. Brutus nyt veti puukon pois haavasta ja vaati läsnäolijoita karkottamaan Tarkviniusten sukua ja lakkauttamaan kuninkuuden. Siitä alkanut kapina onnistuikin pian siinä. Kapinaa johtivat Lucretian mies Lucius Tarquinius Collatinus ja Lucius Junius Brutus. Heistä tuli Rooman ensimmäiset konsulit. Tarquinius yritti palata valtaan useaan otteeseen ja sai aikeissaan tukea etruskeilta.
Tarquinius Superbuksen tarina saattaa olla symbolinen esitys etruskivallan kukistumisesta Roomassa.
Ansa ja Oiva

Ansa ja Oiva ovat kirjailija Timo Parvelan luoma henkilöpari, joka on seikkailut omassa televisiosarjassaan ja kahdessa lastenkirjassa. 
Ansan ja Oivan nimikkotelevisiosarjaa tuotettiin vuosina 1995–2001, ja alkuvuosina sitä esitettiin Veturi-ohjelman yhteydessä. Sarjassa Ansa (Mari Vainio) on vaunuemäntä ja Oiva (Ari-Kyösti Seppo) konduktööri. Suosion siivittäminä he lopulta saivat oman televisio-ohjelman, jossa kaksikko perustaa televisioaseman. Jaksoja kertyi lähes 300, kunnes sarja lopetettiin Ylen televisiouudistuksen myötä. 
Timo Parvela on kirjoittanut kaksi Ansa ja Oiva -kirjaa. NIistä ensimmäinen, vuonna 1999 ilmestynyt Ansa ja Oiva sai Finlandia-palkintoehdokkuuden.
Ansasta ja Oivasta on tehty myös kaksi äänitettä, Ansa ja Oiva veturiorkestereineen ja Ansa ja Oiva: Hei Kelaa! Ansa ja Oiva: Hei Kelaa! on Edel Recordsin vuonna 2001 tuottama äänite, jossa Mari Vainio ja Ari-Kyösti Seppo laulavat Timo Parvelan ja Pentti Rasinkankaan sanoittamia, Rasinkankaan säveltämiä lauluja.

Televisio-ohjelmat

Ansan ja Oivan televisio-ohjelmissa vieraili monia tunnettuja näyttelijöitä, kuten esimerkiksi Juha Veijonen, Heikki Määttänen, Jarmo Koski, Peter Franzén, Erja Manto, Mikko Kivinen, Vesa Vierikko, Heikki Nousiainen, Petteri Summanen, Susanna Haavisto, Tapio Liinoja, Kari Väänänen, Susanna Roine, Asko Sarkola, Jussi Lampi, Martti Suosalo, Kai Lehtinen ja Antti Pääkkönen.

Ansa ja Oiva

Veturi-ohjelmassa junaemäntä Ansa ja konduktööri Oiva tapaavat junassa, jossa ei ole matkustajia. Matkan varrella junaan hyppää monenlaisia matkustajia. Ohjelmaa esitettiin YLE TV1-kanavalla keväästä 1995.

Ansan ja Oivan TV-asema

Ansan ja Oivat TV-asema oli Yle TV1 -kanavalla vuosina 1999–2001 esitetty sarja, joka sai alkunsa Ansan ja Oivan suosiosta Veturi-ohjelman yhteydessä. Jaksoja kertyi lähes 300 kunnes sarja lopetettiin Ylen televisiouudistuksen myötä. Vuosien varrella ohjaajina toimivat Timo Lehtinen, Jusa Simonen ja Mikko Ylöstalo.
TV-asemassa kaksikko perustaa televisioaseman, jonka lähetyksiin kuuluivat muun muassa Skidilieriö, Satukulmio, Makukolmio, Yllätyshullut ja Nukkesairaala. Jaksoja on julkaistu myös DVD:inä.

Kirjat

Timo Parvela on kirjoittanut kaksi Ansa ja Oiva -kirjaa. Ensimmäinen, Ansa ja Oiva, ilmestyi vuonna 1999. Kirjan alussa kaupunkielämään kyllästynyt kaksikko päättää muuttaa maalle. Siellä he aloittavat maanviljelyn viljelemällä karjalanpiirakoita, sokeria ja muita hyödyllisiä eineksiä. Kirja oli Finlandia-palkintoehdokas vuonna 1999. Toinen kirja, Ansa ja Oiva suurkaupungissa, julkaistiin vuonna 2000. Ansa ja Oiva muuttavat maaseudulta kaupunkiin kerrostaloasuntoon ja yrittävät sopeutua kaupunkielämän vaatimuksiin.
Joseph Parry

Joseph Parry (1841 – 17. helmikuuta 1903) oli walesiläinen säveltäjä. Hän muutti vuonna 1854 Yhdysvaltoihin, mutta palasi myöhemmin Britanniaan opiskelemaan musiikkia. Säveltäjä vietti viimeiset vuotensa Penarthin kaupungissa, Walesissa.
Parryn sävellyksiin kuuluu muun muassa kymrinkielinen ooppera Blodwen.
Luca Mora

Seurajoukkueura

Mora aloitti uransa Serie D:ssä pelanneessa Castellaranossa, jossa hän pelasi vuosina 2007-2009 60 ottelua tehden 14 maalia. Vuodet 2009-2011 Mora edusti Lega Pro Seconda Divisionen Crociati Nocetoa, jossa maaleja kertyi 54 ottelussa neljä kappaletta. Kauden 2011-2012 hän pelasi saman sarjan Pro Patriassa, jossa hän pelasi 32 ottelua tehden yhden maalin.
Vuodesta 2012 lähtien Mora on edustanut US Alessandria Calciota. Seura pelaa nykyisin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Lega Prossa.

Maajoukkueura

Mora kuului Italian joukkueeseen vuoden 2015 kesäuniversiadeissa Gwangjussa, jossa joukkue voitti kultaa kaatamalla finaalissa Etelä-Korean.

Muuta

Mora opiskelee filosofiaa Parman yliopistossa. Tätä kautta hän sai mahdollisuuden osallistua universiadeihin, jotka ovat tarkoitettu yliopistossa opiskeleville.
Ympyrä

Ympyrän kaari, sektori ja segmentti

Ympyrän kaari tarkoittaa ympyrän kehän osaa. Esim. sektori tai segmentti jakaa ympyrän kehän kahteen kaareen.
Ympyrän kaaren pituus saadaan jakamalla kaaren rajaavan keskuskulman asteluku 360 asteella ja kertomalla se tämän jälkeen ympyrän kehän pituuden kaavalla .
Ympyrän sektori tarkoittaa ympyrän kahden säteen ja niiden ympyrästä rajaaman kaaren sisälle jäävää aluetta.
Ympyrän sektorin pinta-ala saadaan jakamalla sektorin rajaavien säteiden muodostaman keskuskulman asteluku 360 asteella ja kertomalla se tämän jälkeen ympyrän pinta-alan kaavalla .
Ympyrän segmentti tarkoittaa ympyrän jänteen ja sen ympyrästä rajaaman kaaren sisälle jäävää aluetta.

Ympyrän kulmia

Ympyrän kehäkulmaksi kutsutaan sellaista ympyrän kulmaa, jonka kärkipiste on ympyrän kehällä ja jonka molempien kylkien osana on jänne tai jonka toisen kyljen osana on jänne ja toinen kylki on tangentilla. Keskuskulma taas tarkoittaa sellaista ympyrän kulmaa, jonka kärki on ympyrän keskipisteessä. Tangenttikulma tarkoittaa kulmaa, joiden kyljet ovat tangenteilla.

Seitsemän ympyrää

Ympyrän ympärille voidaan piirtää tiiviiksi ryhmäksi kuusi muuta samanlaista ympyrää siten, että kukin lisätty ympyrä sivuaa kahta muuta ja keskusympyrää.
Mikäli ympäröivien ympyröiden säde on kaksi kertaa niin suuri kuin keskusympyrän säde r, ympäröivien ympyröiden määräksi tulee viisi. Jos ympäröivien ympyröiden säde on r/2, niitä mahtuu kuvioon kymmenen.

Ympyrä ja neliö

Mikäli ympyrällä ja neliöllä on viisi yhteistä pistettä kuvan osoittamalla tavalla, niin ympyrän säteen ja neliön sivun suhde on 5/8.
Toinen Pietarin kirje

Historia

Kirjeen aloitusjae sanoo kirjoittajan olevan "Simon Pietari, Jeesuksen Kristuksen palvelija ja apostoli", joka on identifioitu samaksi henkilöksi kuin apostoli Pietari. Missään muualla Uuden testamentin alkutekstissä hänestä ei kuitenkaan käytetä nimeä Simôn Symeôn Petros, eli Simon Simeon Pietari. Kirje antaa ymmärtää, että se on kirjoitettu vain hieman ennen Pietarin kuolemaa (1:14).
Kirjeen hyväksyminen Uuden testamentin kaanoniin kohtasi epilyjä ja siitä tulikin viimeinen kaanoniin hyväksytyistä kirjoista. Kirje hyväksyttiin kaanoniin Laodikean kirkolliskokouksessa vuonna 372 Athanasioksen ja Augustinuksen vaikutuksesta. 
Osa tutkijoista epäilee, ettei Pietari olisi kirjeen kirjoittaja. Kirjoittajaa kohtaan oli epäilyksiä jo antiikin aikana. Hieronymus puhui kirjeen autenttisuuden puolesta, mutta kirjoitti teoksessaan De viris illustribus: "Hän kirjoitti kaksi kirjettä, joita kutsutaan katolisiksi, toinen niistä, johtuen tyylinsä eroista ensimmäiseen verrattuna, ei monien mielestä ole hänen". Myös Origen (n. 185–254) epäili kirjeen autenttisuutta, mutta myöhemmin hyväksyi kirjeen apostoli Pietarin kirjoittamaksi .Kuten Hieronymuskin kirjoitti, kirjeen kielellinen tyyli eroaa huomattavasti Ensimmäisestä Pietarin kirjeestä . Kirjeen tyyliä voisi sanoa korusanaiseksi ja retoriseksi. Jotkut tutkijat ovat selittäneet nämä erot sillä, että Barnabas tai joku muu oli auttanut Pietaria ensimmäisen kirjeen kirjoittamisessa, kun taas toinen kirje oli hänen omaa käsialaansa. Toisaalta Ensimmäisessä ja Toisessa Pietarin kirjeessä on paljon sisällöllisiä yhtäläisyyksiä. 
Kirjeen ajoitus jakaa tutkijoita. Osa on sitä mieltä, että kirje on kirjoitettu 60-luvun puolivälissä. Osa puolestaan ajoittaa kirjeen vasta toiselle vuosisadalle. Myöhäisemmän ajoituksen todistusaineistoksi on esitetty kirjeessä olevia viittauksia Paavalin kirjeisiin (3:15-16), jolloin oletetaan, että kirjeet ovat yleisesti tunnettuja lukijoille, eli että ne olisi koottu ja julkaistu ja niistä olisi tullut osa kirkoissa luettua kirjallisuutta kirjeen kirjoittamisen aikaan. Ne tutkijat jotka päättelevät Pietarin kirjeen kirjoittajaksi ja ajoittavat kirjeen 60 luvulle katsovat, että Paavalin kirjeet eri seurakunnille oli koottu ja julkaistu kaikille luettavaksi jo 60-luvulla, jolloin Pietari kuoli.
Jane Colden

Elämänvaiheet

Jane Colden oli kymmenlapsisen perheen viides lapsi ja toinen tytär. Hänen isänsä oli skottisyntyinen Cadwallader Colden ja äitinsä Alice Christie Colden (tai Christy Colden). Cadwallader kävi Edinburghin yliopistoa. Vuonna 1710 hän muutti Pohjois-Amerikkaan, mutta palasi Britanniaan 1715 ja avioitui Skotlannissa, josta palasi vaimonsa kanssa Amerikkaan 1716. Isä Colden toimi muun muassa New Yorkin provinssin varakuvernöörinä sekä maanmittarina. Tohtori Cadwallader Colden oli itsekin innostunut kasvitieteiljä ja oli kirjeenvaihdossa muun muassa Carl von Linnén ja Jan Fredrik Gronoviuksen kanssa.
Naiset eivät saaneet 1700- ja 1800-luvuilla opetusta latinan tai kreikan kielissä, joita oleellisesti tarvitaan kasvitieteessä. Naisten kohdalla botaniikkaa pidettiin lähinnä vain ajanvietteenä, eikä vakavasti otettavana tieteellisenä työnä. Myöskään Jane ei muodollista koulutusta saanut, vaan vanhemmat hoitivat lasten koulutuksen itse. Jane oppi kasvitiedettä isältään ja kirjoista. Isältään hän oppi Linnén järjestelmän, mutta latinaa hän ei opiskellut. Isän kirjeistä on saatu tietoa Janesta ja hänen kasvitieteellisestä osamisestaan. Jane muun muassa löysi ja luetteloi kasveja, joita toiset eivät sitä ennen olleet löytäneet. Aktiivinen botanisti Jane oli noin 25-vuotiaasta avioitumiseensa asti.
Usea Jane Coldenin aikalainen piti hänen työtään arvossa, kuten John Bartram, John Clayton, Peter Collinson sekä Alexander Garden. Garden julkaisi vuonna 1756 yhden Janen lajikuvauksista julkaisussa Essays and Obsevations, Physical and Literary. Kuvaus koski Gardenia-suvun kukkaa, jonka Colden nimesi Gardenin kunniaksi. Colden ja Garden olivat kirjeenvaihdossa, ja tämän seurauksena ensimmäinen julkaisi useita tieteellisiä artikkeleita. Nykyään British Museum omistaa yhden Jane Coldenin käsikirjoituksista: Flora Nov-Eboracensis, jossa on kuvaus 341 kasvista sekä satoja piirroksia. Kasveista kerrotaan niiden tieteellinen ja kansanomainen nimi, ja monesta on kerrottu perimätietoa kasvin lääkinnällisestä käytöstä. Kirjeissä Janen kuvituksia kehutaan kauniisti väritetyiksi, mutta ilmeisesti nämä piirrokset eivät ole säilyneet, vaan käsikirjoituksen piirrokset ovat yksinkertaisia viivapiirroksia.

Myöhäiset vaiheet

Vuonna 1759 Jane Colden avioitui leskeksi jääneen skotlantilaisen lääkärin William Farquharin kanssa. Pari sai yhden lapsen. Seitsemän vuotta myöhemmin, vain 42-vuotiaana, Colden kuoli. Myös hänen lapsensa kuoli samana vuonna. Ilmeisesti Jane Colden ei jatkanut kasvitieteellistä työtään avioliiton jälkeen.
Nelimaali

Nelimaali on pesäpalloa muistuttava pallopeli, jossa pelaajat ajetaan ulko- ja sisäpelijoukkueisiin. Kenttä muodostuu tietystä määrästä pesiä, yleensä neljä, jotka muodostavat nelikulmion, jonka yhdestä sivusta lähtevät viistoon juoksuradat, jotka yhdistävät ensimmäisen ja viimeisen pesän. Pelistä on olemassa versiot jossa käytetään lyöntimailaa tai heitetään palloa. Pisteitä joukkue saa kun lyöntivuorossa olevan joukkueen jäsenet pääsevät kiertämään koko kentän. Pesäpallon tapaan lyönnit tehdään lukkarin heittämistä pystysyötöistä.
Pesäpolttajia ei ole nelimaalissa, vaan kentällä olevat palavat, kun kentällä pelaava joukkue saa kuljetettua pallon lukkarille ja lyöntivuorossa olevan joukkueen pelaajat eivät ole ehtineet pesille. Samanaikaisesti pesillä olevien pelaajien lukumäärää ei ole rajoitettu, kuten ei ole pelaajien kokonaislukumäärääkään.
Kärkkyminen eli juoksemaan lähteminen muulloin kuin pallon ollessa ilmassa ei nelimaalissa ole sallittu.
Jos lyöjä ei lähde juoksemaan kolmannen lyöntinsä jälkeen, hän ei pala, vaan joutuu kanalaksi nimettyyn paikkaan lyöntipaikan vieressä. Sieltä voi edelleen yrittää juosta ykköspesälle. Vuorot vaihtuvat kun tietty määrä paloja on tullut täyteen.
Taz

Taz (ven. Таз) on joki Jamalin Nenetsian piirikunnassa ja Krasnojarskin aluepiirin rajalla Venäjällä. Se saa alkunsa Siperian selänteeltä, virtaa Länsi-Siperian alangon soiden halki ja laskee Karanmeren Tazinlahteen. Joen pituus on 1 401 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 150 000 neliökilometriä.
Joen virtaama vaihtelee huomattavasti vuoden aikana ja on suurimmillaan kesäkuussa. Taz jäätyy lokakuussa ja vapautuu jäistä touko-kesäkuun vaihteessa. Tärkeimmät sivujoet ovat Bolšaja Širta, Hudosei, Tolka ja Tšaselka. Kalalajeja ovat siika, muikku, vähäisemmässä määrässä sampi ja nelma. Joki on alajuoksultaan liikennöintikelpoinen. Sen varrella sijaitsevat Krasnoselkupin kylä ja Tazovskin taajama. Nykyisen Sidorovskin kylän lähellä oli 1600-luvulla Mangazejan kaupunki.
Rauhanaate

Sanan merkitys ja historia

Ennen sota oli normaali asioiden tila. Adam Smith asettui tätä vastaan teoksessaan Kansojen varallisuus (1776) puolustamalla rauhaa ja valittamalla sodan tuhoista ja kustannuksista ja sen tuottamasta korkeasta julkisesta velasta. Nämä liberaalien taloustieteilijöiden ajatukset nostivat sodan kynnystä, tekivät siitä epänormaalin, kertoo Stanfordin yliopiston historian professori Priya Satia teoksessaan Empire of Guns.
Ennen termiä pasifismi rauhanyhdistysten ja kansainvälisten rauhanjärjestöjen jäsenet kutsuivat itseään ”rauhan tekijöiksi” ja ”rauhan puolestapuhujiksi”, mutta yleisimmin kuitenkin ”rauhan ystäviksi”. Nämä nimitykset koettiin hankaliksi ja aktivistit pyrkivät löytämään liikkeelle kuvaavan nimityksen. Sanan pasifismi otti ensimmäisenä käyttöön ranskalainen rauhanaktivisti Émile Arnaud, joka käytti termiä yleisessä mielessä kuvaamaan kansainvälistä rauhanliikettä. Termiä pasifismi käytettiin virallisesti ensimmäisen kerran 10. yleismaailmallisessa rauhankokouksessa Glasgow’ssa vuonna 1901 viittaamaan sodanvastaiseen ajattelutapaan. Glasgow’n kongressin jälkeen monet rauhanjärjestöjen jäsenet alkoivat kutsua itseään pasifisteiksi. Termin oli määrä kattaa kaikki, jotka työskentelivät rauhan säilyttämisen ja sodan ehkäisemisen puolesta. Pasifismi merkitsi myös yhteiskunnallista toimintaa ja erottautui näin joitain uskonnollisia lahkoja leimanneesta yhteiskunnalliseen toimintaan osallistumattomuuden perinteestä.
Termin käyttöönoton jälkeen alkoi keskustelu sen tarkasta merkityksestä ja soveltamisesta. Näkemyserot kärjistyivät rauhanliikkeen hajoamiseen ensimmäisen maailmansodan syttyessä vuonna 1914. Valtaosa rauhanliikkeen jäsenistä lähti sotaan ja vain murto-osa vastusti sotaa edelleen. Sodan jälkeisinä vuosina pasifismin merkityksestä kiisteltiin laajasti. Sotaan lähtemistä vastustaneet halusivat yksinoikeuden käsitteeseen ja kavensivat sen määritelmän kattamaan vain sodan ehdottoman hylkäämisen. Sodan kauhut olivat saaneet yhä useammat ihmiset ehdottoman sodanvastaisiksi ja näin pasifismi sen kapeassa merkityksessä tuli laajemmin hyväksytyksi.

Suomalaisia pasifisteja

Liberaali senaattori Leo Mechelin oli tunnettu rauhanaktiivi ja kuuluisa myös johtamastaan passiivisesta vastarinnasta 1800- ja 1900-lukujen vaihteen sortovuosina. Suomen Rauhanliiton säätiö on nimetty hänen mukaansa. Mechelin toimi myös kansainvälisen rauhankongressin varapuheenjohtajana ja ajoi kansainvälistä lainsäädäntöä rauhan takeeksi.
Merkittävä suomalainen pasifisti oli Arndt Pekurinen, joka teloitettiin jatkosodan aikana hänen kieltäydyttyään osallistumisesta maanpuolustustoimintaan. Myös Yrjö Kallinen oli kuuluisa suomalainen pasifisti – jopa maailmanhistoriallisestikin mielenkiintoinen tapaus, sillä vaikka oli pasifisti, hän toimi vuosina 1946–1948 Suomen puolustusministerinä.
Ionihila

Ionihila on kiinteän ioniyhdisteen muodostama säännöllinen kidejärjestelmä, jossa positiiviset ja negatiiviset ionit vuorottelevat.
Ionien väliset etäisyydet ionihilassa voidaan määrittää röntgendiffraktiomenetelmällä. Esimerkiksi natriumkloridin Na–Cl -etäisyys on 281pm, joka tarkoittaa lähimpien vastakkaisvarausten etäisyyttä. Etäisyys on ionisäteiden summa d=r_{anioni}+r_{kationi}. Ioniyhdisteessä, jossa on suurikokoinen anioni, voidaan näiden etäisyys määrittää laskennallisesti ja siten selvittää anionin lisäksi kationin ionisäde. Menettely kuitenkin edellyttää oletusta, että hilassa kationien ja anionien välisten kosketusten lisäksi on anionien välisiä kosketuksia. Ionisäde on usein samalle aineelle erilainen eri tavoin koordinoituneessa hilassa.
Toisin kuin esimerkiksi metallien muodostamat kiinteät metallihilat, ionihilat pirstoutuvat helposti iskusta. Yksinkertainen selitys on toisiaan hylkivien ionien asettuminen iskusta kohdakkain, joka aiheuttaa hilan murtumisen.
Che (elokuva)

Juoni

Ernesto ”Che” Guevara ja Fidel Castro kohtaavat Meksikossa vuonna 1955. 26. marraskuuta 1956 Fidel Castro purjehtii Kuubaan kahdeksan kapinallisen kanssa, joista yksi on argentiinalainen lääkäri Che, joka haluaa Castron tavoin syöstä korruptoituneen diktaattorin Fulgencio Batistan vallasta. Kansan virratessa kapinallisten rivehin, Che siirtyy sissien lääkäristä aktiivitaistelijan rooliin ja lopulta komentajaksi. Che osoittautuu korvaamattomaksi taistelijaksi, joka sisäistää nopeasti sissisodan otteet. Kamppailulle omistautunut Che nouseekin taistelutoveriensa ja kuubalaisten suosioon. Hänen useimmat repliikkinsä ja puheensa sivuavat vallankumouksen teoriaa ja käytäntöä. Kuuluisimman puheensa hän pitää YK:ssa vuonna 1964.

Kuvaus

Soderbergh hyödynsi uutta digitaalista red-elokuvakameraa.
Kaliumnatriumtartraatti

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa kaliumnatriumtartraatti on valkoisia tai värittömiä kiteitä. Yhdiste on hygroskooppista eli se imee helposti ilmasta kosteutta. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen tetrahydraatti (C₄H₄O₆KNa·4H₂O). Kidevesi poistuu yhdisteestä kuumentamalla yli 200 °C:n lämpötilaan. Kaliumnatriumtartraatti liukenee hyvin veteen, mutta ei orgaanisiin liuottimiin. Kaliumnatriumtartraattikiteet ovat optisesti aktiivisia.

Valmistus ja käyttö

Kaliumnatriumtartraattia valmistetaan neutraloimalla kaliumvetytartraattia eli viinikiveä natriumhydroksidin tai natriumkarbonaatin avulla. Lopuksi seosta käsitellään vielä kaliumoksalaattiliuoksella. Yhdiste kiteytetään liuoksesta jäähdyttämällä hitaasti. Muodostuneet kiteet suodatetaan, pestään ja kuivataan.
Kaliumnatriumtartraattia voidaan käyttää lääketieteessä ulostuslääkkeenä, leivinjauheissa, elintarvikkeissa happamuudensäätöaineena, jolloin sen E-koodi on E 337, sokerien läsnäolon ilmoittamiseen käytetyn Fehlingin liuoksen valmistuksessa ja peilien hopeoinnissa. Kaliumnatriumtartraattikiteet ovat pietsosähköisiä, joten yhdistettä käytetään myös esimerkiksi mikrofoneissa.
Lahtari

Lahtari on punaisten käyttämä haukkumanimi Suomen sisällisodassa taistelleille valkoisille sotilaille sekä myös yleisesti porvareille ja suojeluskuntalaisille. Valkoisen armeijan ylipäällikköä Carl Gustaf Emil Mannerheimiä kutsuttiin lahtarikenraaliksi. Valkoisten punaisista käyttämä samankaltainen nimitys oli punikki.
Sanaa käytettiin kuitenkin jo yli kymmenen vuotta ennen Suomen sisällissotaa. Sanomalehdistössä sen poliittinen merkitys esiintyy ensimmäisen kerran marraskuussa 1905, jolloin Työmies kirjoittaa suurlakon jälkeen muodostettavista uusista poliisivoimista ”lahtarikaartina”. Viikkoa myöhemmin lehti käyttää samaa termiä polyteknikkojen perusteilla olevasta järjestyskaartista, minkä jälkeen se levisi nopeasti myös muihin työväenlehtiin.
Alkujaan sana lahtari oli 1800-luvulla teurastajasta käytetty nimitys, jonka alkuperä on ruotsin kielen slakta ’teurastaa’.
G. I. Joe: A Real American Hero

Juoni

Cobra-organisaatio on kehittänyt kokeellisen siirtymälaitteen nimeltä MASS, jolla voi siirtää mitä vain minne vain käyttäen satelliittia, joka välittää siirtymälaitteelle säteen. G. I. Joe -joukot yrittävät luoda oman MASS-laitteen estääkseen Cobran aikeet, mutta heidän täytyy ensin löytää kolme harvinaista elementtiä, jotka toimivat laitteen energialähteinä.