google/wiki40b huggingface dataset:
Diane Arbus

Diane Arbus (14. maaliskuuta 1923 New York, Yhdysvallat – 26. heinäkuuta 1971 New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen valokuvaaja. 
Arbus syntyi vauraaseen juutalaiseen perheeseen. Äidin puolanjuutalainen suku omisti menestyvän turkiksia myyvän tavaratalon Russek’sin. Dianen isä David Nemerov oli köyhemmistä oloista, mutta hänenkin sukunsa oli itäeuroopanjuutalainen, lähtöisin Kiovasta. Suvun yritys menestyi, ja Nemerovit elivät ylellistä elämää hienostoalueella Keskuspuiston kupeessa. Arbusin veli on runoilija Howard Nemerov.
Arbus oli naimisissa näyttelijä Allan Arbusin kanssa 1941–1959. He saivat kaksi tytärtä, valokuvaaja Amy Arbusin ja kirjailija ja toimittaja Doon Arbusin. Arbusit perustivat muotikuvausyrityksen. He toimivat työparina ja kuvasivat Vogueen, Glamouriin ja muihin muotilehtiin. Pari erosi 1959, jonka jälkeen Diane keskittyi uraansa kuvajournalistina ja taiteilijana.
Arbusin tuotantoonsa kuuluu useita erityisen tunnettuja valokuvia, kuten Child with Toy Hand Grenade in Central Park, N. Y. C. (1962). Kuvan lapsi on tennispelaaja Sidney Woodin poika Colin. Toinen tunnettu kuva on Identical Twins, Roselle, New Jersey (1967). Arbusia kiinnosti kuvata eritoten ihmisiä yhteiskunnan marginaalissa, muun muassa niin sanottuja friikkejä. Hän sai jo eläessään MoMAan, ja vuonna 1972 hänen kuviaan valittiin Venetsian biennaaliin. Pariisin Jeu de Paume museossa on 5. helmikuuta 2012 asti avoinna retrospektiivi, jossa on esillä kaksisataa kuvaa. Arbusin lempikuvauspaikkoja oli freak showna tunnettu Hubert’s Museum Manhattanin 42. kadulla.
Arbus sairasti masennusta ja teki New Yorkissa 48-vuotiaana itsemurhan. Elokuvassa Fur (2006) häntä esittää Nicole Kidman.
Kakkiainen

Katkiainen, katka, katikas ja kakkiainen olivat nimityksiä monille pienille eliöille ja uskomusolennoille, joista osa suomalaisen kansanperinteen mukaan katkoi hapsia, karvoja tai siimoja. Muitakin nimityksiä oli.

Vesieliö

Katka oli vedessä elävä olio, jonka uskottiin tai väitettiin purevan poikki kalastajien verkkojen siimoja. Katkaksi kutsuttiin monenlaisia eliöitä, kuten siiroja, matoja ja äyriäisiä. Katka -nimitys on nykyisin varattu katkaravulle ja äyriäislahkolle.

Kuoriainen, hiuksenleikkaaja

Tukkaan tai ihoon takertunutta kuoriaista on voitu kutsua muun muassa nimityksillä kakkiainen, katkiainen, hapsenkatkiainen, hapsenkakkiainen, katikas ja karva-katikas. Nimitykset perustuvat siihen, että niiden uskottiin tai ainakin lapsille kerrottiin katkovan hiuksia tai karvoja. Nimitykset "hapsenkakkiainen" ja "hapsenkatkiainen" ovat tarkoittaneet ja edelleen kansanomaisesti tarkoittavat myös isosarvisia kuoriaisia, lähinnä sarvijääriä kuten sarvijaakkoa.

Kummitus, harhakuva

Kakkiainen ja kakkia viittaavat myös joihinkin pieniin, epämääräisiin kummituksiin tai harhanäkyihin. Näiden yhteys katkoja-olentoihin on epävarma, mutta nimen lisäksi yhtäläistä on ainakin pieni koko ja että olennot eivät olleet suoranaisesti vaarallisia, vaan lähinnä häiritseviä tai haitallisia "pikkuötököitä". Joskus näiden kakkiaisten kerrottiin lentävän. Eräs kakkiaisen toisintonimitys on Hiiden lintu. Kirkonkakkiainen oli kuitenkin kirkonhaltija, ja vaikka se hallitsi pyhää paikkaa, se saattoi olla hyvinkin häijy.
Erään tiedon mukaan uskottiin, että kun hautausmaalta nousee tulta, on siellä kakkiaisia. Tässä merkityksessä kakkiainen muistutti virvatulia. (SKVR:IX4 1303) Jos vieraan kanssa tuli riitaa, oli syytä taikoa ja loitsuta, jotta taloon ei jäisi kakkiaisia. (SKVR:IX4 38)
Unikakkiainen on unessa näyttäytyvä hyödyllinen olento, joka näyttää aarteen sijaintipaikan.
Olli Urponen

Olli Juhani Urponen (s. 30. marraskuuta 1934 Salla) on suomalainen poliisi, joka toimi poliisiylijohtajana 1. helmikuuta 1983 – 31. joulukuuta 1997.
Itäisessä Sallassa syntynyt Urponen kävi koulunsa Rovaniemellä. Hän valmistui Helsingin yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1963 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1967. Urponen toimi nimismiehenä Kolarissa vuosina 1963–1967, Sallassa vuosina 1967–1968 ja Kemijärvellä vuosina 1968–1974, sisäministeriön poliisiosaston hallinnollisen toimiston toimistopäällikkönä vuosina 1974–1980 sekä poliisiylitarkastajana vuosina 1980–1983. Sotilasarvoltaan Urponen on reservin yliluutnantti.
Poliisiylijohtajana hän oli julkisuudessa muun muassa vuoden 1986 Mikkelin panttivankidraaman vuoksi. Hän jäi eläkkeelle vuoden 1998 alussa.
Ydinosaaminen

Ydinosaaminen on erikoistumista ja sen kautta saavutettua erityisosaamista. Ydinosaamista on esimerkiksi asia, jonka yksilö tai yhteisö osaa tehdä paremmin kuin muut. Termin kehittäjänä tunnetaan C. K. Prahalad ja Gary Hamel, jotka julkaisivat sarjan aihetta käsitteleviä artikkeleita Harvard Business Review -aikakauslehdessä ja myös kirjoittivat aiheesta kirjan Competing for the Future.

Ydinosaaminen yrityksissä

Yrityksen ydinosaaminen on laajempaa kuin yhden ihmisen osaaminen. Se on yleensä kehitetty vuosien saatossa koko organisaation oppimisen avulla. Yrityksen ydinosaaminen on harvinainen kokonaisuus tietoa, taitoja ja teknologioita, jota muiden on lähes mahdotonta kopioida. Ydinosaamisen avulla pystytään saamaan aikaan kilpailuetua ja ylivertaista arvoa asiakkaalle, tai mahdollisesti avaamaan pääsy uusille markkinoille. Jotta ydinosaaminen olisi yritykselle hyödyllistä ja sellaista, johon sen kannattaisi keskittyä, sen on autettava yritystä menestymään paremmin mieluiten sekä lyhyellä että pitkällä aikavälillä. Ydinosaaminen voi liittyä teknologiaan, markkinoihin tai infrastuktuuriin (esimerkiksi prosesseihin tai toimintaan).
Kun yritykseltä vaaditaan parempaa tulosta, yksi ratkaisu on keskittyminen ydinosaamiseen. Keskittymiseen liittyy olennaisesti mahdollisuuksien mukaan kaiken muun kuin ydinosaamisen ulkoistaminen, eli yritys pyrkii ostamaan ulkopuolelta ne asiat, joita se ei osaa paremmin kuin muut tai joita sen ei valitsemansa strategian perusteella tulisi osata paremmin kuin muut.
Yrityksen ydinosaaminen voi olla millä tahansa alueella, mutta parhaimmillaan se liittyy yrityksen keskeisiin alueisiin, joilla tuotetaan suurin arvo asiakkaalle. Esimerkiksi ohjelmistoyrityksen ydinosaamista voi olla ylivoimainen käytettävyysosaaminen, ohjelmiston laadunhallinta tai projektinhallinta. Yritysosaamisen voi tunnistaa miettimällä, mitkä prosessit ovat yrityksen menestymisen kannalta erittäin tärkeitä ja mitä prosesseja yritys osaa kilpailijoitaan paremmin.

Osaamisen kehittäminen

Osaamisia arvioidaan esimerkiksi vuosittaisen strategian päivittämisen yhteydessä eli kartoitettaessa lähinnä sitä, miten tärkeitä ne ovat yrityksen tavoitteille ja strategialle - ja mikä on yrityksen nykyosaamisen taso. Tällöin mietitään myös sitä, mikä osaamistason pitäisi olla. Strategiseen merkittävyyteen vaikuttaa se, voidaanko turvautua kumppanuuteen tai ostaa osaaminen markkinoilta.
Vaikka jokin osaaminen olisi ollut yrityksen ydinosaamista aiemmin, ei se automaattisesti ole yrityksen ydinosaamista jatkossa. Yrityksen ydinosaamisen määrittelyn lähtökohdaksi on hyvä ottaa sen visio ja strategia. Ydinosaamista tulisi miettiä jo strategiaa laadittaessa. Mikäli ydinosaamista ei tunnisteta, se aiheuttaa mahdollisen kasvupotentiaalin menetyksen sekä ydinosaamisen taantumisen, koska sitä ei kehitetä.
Ydinosaaminen on osaamisstrategian perusta. Osaamisen kehittäminen kannattaa keskittää niihin strategisesti merkittäviin osaamisalueisiin, jotka halutaan pitää itsellä ja joissa ero halutun ja nykyisen tason välillä on merkittävä.
Sekä esimiehet että yksilöt ovat vastuussa osaamisesta ja sen kehittämisestä tulevia vaatimuksia vastaavaksi.
Poika raidallisessa pyjamassa (elokuva)

Juoni

Natsiupseeri Ralf (David Thewlis) muuttaa vaimonsa Elsan (Vera Farmiga) sekä 12-vuotiaan tyttärensä Gretelin (Amber Beattie) ja kahdeksanvuotiaan poikansa Brunon (Asa Butterfield) kanssa Berliinistä maaseudulle työtehtäviensä perässä. Yksinäinen ja tylsistynyt Bruno löytää kielletyllä ”tutkimusmatkallaan” valtavan piikkilanka-aitauksen, jota hän kutsuu ”maatilaksi”. Aidan luona Bruno tapaa ikäisensä juutalaisen Shmuelin (Jack Scanlon), joka muiden alueella olevien tapaan pukeutuu ”raidalliseen pyjamaan”. Bruno keskustelee Shmuelin kanssa ja tuo tälle ruokaa. Vaikka Brunolle kerrotaan juutalaisten olevan ”vihollisia”, pojat ystävystyvät. Bruno pitää uuden ystävänsä salassa muilta.
Ajan kuluessa Brunon täytyy muuttaa takaisin kohti länttä, sillä hänen äitinsä ei kestä lähellä tapahtuvia kamaluuksia. Lähtöpäivänä Bruno päättää auttaa epätoivoista Shmuelia tämän kadonneen isän etsimisessä. Shmuelin avustamana Bruno kaivautuu aidan ali ja pukeutuu ”pyjamaan”. Pian Bruno alkaa ymmärtää keskitysleirin tapahtumia. Etsiessään Shmuelin isää heidän ”majastaan”, Bruno ja Shmuel joutuvat yllättäen marssille kohti "suihkua" (kaasukammiota.) Brunon perhe huolestuu pojan katoamisesta ja jäljittää tämän reitin aidalle, josta he löytävät Brunon vaatteet ja aidan ali kaivetun kuopan. Ralf lähtee juosten etsimään Brunoa keskitysleiriltä ja samalla kun hänen vaimonsa ja tyttärensä ennättävät aidalle, Ralf tajuaa Brunon joutuneen kaasukammioon.
Lanta

Käyttö kasvinviljelyssä

Lannassa on kasvinviljelylle arvokkaita aineita, koska ulosteisiin ja virtsaan päätyvät lähes kaikki ne rehun ravinteet, jotka eivät sisälly tuotteisiin. Karjanlanta hyödynnetäänkin yleensä viljelyssä. Virtsa sisältää kaksinkertaisen määrän ravinteita kuin kuivalanta. Lanta on maanparannusaine, joka tehostaa maan pieneliö- ja bakteeritoimintaa. Lannalla on 4-5 vuoden vaikutus maahan, mutta ensimmäinen sato käyttää ravinteista jo puolet. Parhaiten karjanlantaa hyödyntää peruna. Lannan käyttö on varsin työlästä. 10 eläinyksikköä tuottaa karjanlantaa 60 tonnia. Hehtaarille levitetään lantaa 20-40 tonnia. Paras multaustapa on kyntäminen. Suurin ongelma on ammoniakin haihtuminen ja kuivuminen, jota pyritään ehkäisemään lantapattereiden peittämisellä oljilla tai turpeella.

Levitys pellolle

Erityisesti lietelannan levitystä pellolle on säädelty monella tapaa ympäristöhaittojen ehkäisemiseksi. Lietelannan aiheuttaman voimakkaan hajun takia sitä ei saa levittää taajamissa. Se on myös mullattava välittömästi levityksen yhteydessä. Lietelantaa ei saa levittää jäiseen maahan eikä enää 1. huhtikuuta 2015 alkaen pelloille, joiden kaltevuus ylittää 15 prosenttia. Näillä toimenpiteillä pyritään ehkäisemään lannan aiheuttama ylimääräinen ravinnekuormitus vesistöihin. Kotieläintuotantolaitokselle on määritelty sen kokoa vastaava levitysalue, jonne lietelanta tulee levittää sulan maan aikana.
Kuivalanta kuljetetaan yleensä pellolle lantapattereihin, joissa sen annetaan palaa 1-2 vuotta, jonka jälkeen se levitetään tasaisesti pellon pinnalle. Lannankäsittelyn huolellisuus on erityisen tärkeää, jotta lannan sisältämät ravinteet tulevat hyödynnettyä mahdollisimman tarkoin kasvien hyväksi.
Varastosäiliöiden tulee olla vedenpitäviä, katettuja ja riittävän suuria, jotta vuotuinen lantamäärä mahtuu niihin.

Energiakäyttö

Lannassa on myös hyödyntämiskelpoista energiaa. Energian määrä riippuu eläinlajin ja eläimen ruokavaliosta: kuidun osuus ruokavaliossa nostaa energiasisältöä. Siten korsirehua käyttävien eläinten, kuten naudan ja varsinkin hevosen, lanta on tässä suhteessa huomattavin. Toinen merkittävä seikka on kuivikkeen osuus lannassa. Lannan energiakäyttö tapahtuu yleisimmin biokaasureaktorin avulla. Se ei hukkaa lannan ravinteita, joskin se vähentää kompostoituvia hiiliyhdisteitä. Hevoslanta on kaikkein energiapitoisinta johtuen ulosteen suuresta kuitupitoisuudesta ja runsaasta kuivikkeesta. Silloin kun hevosen lannalle ei ole riittäviä lannoitemarkkinoita esimerkiksi asutuskeskuksissa, lantaa halutaan usein polttaa sellaisenaan. Tälle on kuitenkin noussut lainsäädännöllisiä esteitä.

Muu käyttö

Kuivaneesta lehmän ulosteläjästä käytetään toisinaan nimitystä lehmänrieska. Sitä voi käyttää lämpöenergiana.
BMW i8

BMW i8 autourheilussa

BMW i8 toimii Formula E -sarjan virallisena turva-autona. Qualcomm toimii yhteistyössä BMW:n sekä Formula E -sarjan kanssa. Turva-autot käyttävät nimeä Qualcomm Safety Car.
James M. Cain

James Mallahan Cain (1. heinäkuuta 1892 Annapolis, Maryland, Yhdysvallat – 27. lokakuuta 1977) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja toimittaja.

Nuoruus

Cain syntyi katoliseen irlantilaistaustaiseen perheeseen. Hänen isänsä oli merkittävä opettaja ja äitinsä oopperalaulaja, ja hän peri äidiltään rakkautensa musiikkiin. Äidin masentava kommentti Cainin äänen tasosta teki tyhjäksi tämän toiveet laulajanurasta. Valmistuttuaan Washington Collegesta Cain alkoi työskennellä toimittajana.

Ura

Ensimmäisen maailmansodan lopulla Cain vietti vuoden Ranskassa armeijan lehden toimittajana. Palattuaan Yhdysvaltoihin hän työskenteli vuodesta 1924 toimittajana New York World -lehdessä Walter Lippmannin alaisena. Hänen kolumninsa olivat pohjana esikoisteokselle, Yhdysvaltojen politiikkaa kriittisesti käsitelleelle Our Government (1930) American Mercuryyn. Kun lehti lopetettiin, hän siirtyi vuonna 1931 The New Yorkeriin. Hän piti itseään ensisijaisesti toimittajana.
Cainin esikoisromaani Vahinko kello kaulassa (The Postman Always Rings Twice, suomennettu 1970, julkaistu uudelleen 1990 nimellä Postimies soittaa aina kahdesti) ilmestyi 1934. Kaksi vuotta myöhemmin ilmestyi jatko-osa Nainen ilman omaatuntoa (Double Indemnity, suomennos 1982). Molempien pohjalta on tehty elokuva, samoin kuin teoksen Mildred Pierce (1941). Cain mainitaan käsikirjoittajana vain kolmessa Hollywood-elokuvassa: Algiers, Stand Up and Fight ja Gypsy Wildcat. Hänen teostensa pohjalta tehdyt elokuvat käsikirjoitti joku muu. 
Cainin 1970-luvulla valmistunut käsikirjoitus The Cocktail Waitress on löytynyt Cainin agentin jäämistöstä. Se ilmestyy 2012. Romaanin päähenkilö on kaunis leski, joka palkataan tarjoilijaksi. Mies on kuollut hämärissä oloissa. Nainen tutustuu työssään nuoreen hurmuriin ja vanhempaan rahakkaaseen miehen, ja tuloksena on vaarallinen kolmiodraama Cainin tapaan.

Yksityiselämä

Cain avioitui Mary Cloughin kanssa vuonna 1919. Avioliitto päättyi pian eroon. 1927 Cain avioitui suomalaista syntyperää olleen Elina Sjösted Tyszeckan kanssa. Avioliitto kesti vuoteen 1942. Cainilla ei ollut omia lapsia, mutta Elinan lapset olivat hänelle läheisiä. Kolmannen, lyhyen avioliiton Cain solmi 1944 näyttelijä Aileen Pringlen kanssa. Neljännen kerran hän meni naimisiin 1947 oopperalaulaja Florence Macbethin (k. 1966) kanssa.
Kuonobarbi

Koko ja ulkonäkö

Kuonobarbi kasvaa luonnossa 15 cm pitkäksi, akvaariossa noin kymmensenttiseksi. Sen kyljessä on musta raita kuonosta pyrstön tyveen asti; raita on leveämpi kuin leväbarbilla. Mustan raidan yläpuolella on kullankeltainen raita.

Levinneisyysalue ja populaatio

Kuonobarbia tavataan Malakan niemimaalla Thaimaan eteläosista Malesiaan sekä Indonesian Sumatran, Borneon ja ehkä Jaavan saarilta. Laji elää joissa jamuissa virroissa. Kuonobarbin populaatioita ei tunneta kovin hyvin, mutta sen levinneisyysalue on laaja ja yksilömäärä todennäköisesti korkea. Sen yksilömäärän arvioitiin vuonna 2019 olevan laskussa, mutta pienenminen ei ole dramaattista. Lajia pidetäänkin elinvoimaisena.

Käyttäytyminen ja lisääntyminen

Kuonobarbi viihtyy akvaariossa, jossa on melko voimakas virtaus ja silti paljon kasveja ja piilopaikkoja. Juurakkoja ja muita rakenteita sekä voimakas valaistus tarvitaan riittävän levänkasvun takaamiseksi. Pohjamateriaaliksi sopii melko hieno hiekka.
Kuonobarbi on aikuisena reviiritietoinen ja aggressiivinen sukulaisiaan kohtaan. Sitä voidaan pitää seura-akvaariossa muiden lajien joukossa, mutta samaan altaaseen ei yleensä mahdu kuin yksi kuonobarbi. Se voi hätyyttää myös samannäköisiä kaloja kuten mustaneontetraa, tai muita pitkulaisia kaloja, joissa on musta juova kyljessä. Sen ei tiedetä lisääntyneen vankeudessa.

Vesiolot ja ravinto

Kuonobarbille hyvät vesiolot ovat pehmeät ja lievästi happamat: dH 2–12, pH 6–7,5, lämpötila 23–27 °C.
Kuonobarbi syö viherlevää, mutta ei punaleviä kuten leväbarbi. Vanhemmiten se vähentää omaehtoista levän nyppimistä ja keskittyy enemmän valmisruokien syömiseen. Kasvispitoiset hiutaleet ja pohjatabletit kelpaavat sille mainiosti.
Rolf Klemmt

Rolf Klemmt (s. 1938) on Suomessa vuodesta 1964 asunut saksalainen kielitieteilijä (germanistiikka), sanakirjojen tekijä ja Jyväskylän yliopiston emeritusprofessori.
Petteri Lotila

Ura

Lotila aloitti Rauman Lukon C-junioreissa kaudella 1993–94 ja tämän jälkeen portaittain B- ja A-juniorieiden joukkueissa 2–3 vuotta per taso. Kaudella 1999–2000 oli aika debytoida Lukon liigajoukkueessa. Ensimmäinen liigakausi tuotti vain kaksi tehopistettä 49 ottelussa. Kaikkiaan Lotila pelasi Lukon liigajoukkueessa kolme kautta piipahtaen välillä sekä Kajaanissa ja Uudessakaupungissa pelaamassa Mestistä. Kauden 2002–03 alussa Lotila pelasi viisi Mestis-ottelua Kajaanissa ja Ukissa ennen siirtymistään loppukaudeksi Norjan II tason Stavanger Oilersiin.
Kauden 2003–04 Lotila pelasi Englannissa EIHL-liigan Manchester Phoenixin riveissä, jossa teki yhden kauden henkilökohtaisen piste-ennätyksensä 7+10. Manchester Phoenix kuitenkin suljettiin sarjasta taloudellisten ongelmien vuoksi kauden jälkeen joten Lotila palasi takaisin Stavangeriin.
Stavangerissa Lotila pelasi aina kevääseen 2011 asti. Stavangerin vuosilta palintokaappiin tuli myös yksi Norjan mestaruus kaudelta 2010

Muuta

Lotila otti Stavangerissa pelatessaan Norjan kansalaisuuden, jotta ei veisi yhtä paikkaa joukkueen ulkomaalaiskiintiöstä.
Lotilan perheeseen kuuluu norjalainen vaimo, joka työskentelee nuorisotyöntekijänä ongelmanuorten keskuudessa sekä kolme lasta.
Mindless Self Indulgence

Tietoa

James Euringer aloitti musiikkiuransa debyyttialbumillaan "Mindless-Self Indulgence", joka sisälsi kuusi kappaletta 35 hänen tekemästään kappaleesta. Loput myöhemmin julkaistiin "Pink" -demoalbumilla. "Mindless-Self Indulgence" oli saanut paljon vaikutteita Nine Inch Nails -yhtyeestä. 
Euringerin albumi myös määritti tulevan samannimisen yhtyeen nimen, ja hän piti uuden nimen alla ensimmäisen keikkansa 7. syyskuuta 1995. Euringer sai yhtyeen kasaan, johon kuuluivat kitaristi Steven Montano, Euringerin veli ja yhtyeen toinen kitaristi Marcus sekä heidän serkkunsa ja rumpali Jennifer "Kitty" Dunn. Marcuksen korvasi lopulta basisti Vanessa YT, jonka korvasi myöhemmin Lindsey "Lyn-Z" Ballato. Yhtye on toiminut monen eri yhtyeen lämppäreinä, kuten Kornin ja Rammsteinin.
Björn Borg (ufotutkija)

Björn Borg (s. 6. heinäkuuta 1945 Helsinki) on suomalainen ufokirjojen toimittaja ja diplomi-ekonomi. Hän on ollut jäsenenä muutamissa kansainvälisissä ufojärjestöissä kuten APROssa ja NICAPissa. Hän on julkaissut 14 ufoaiheista teosta, satoja kirjaesittelyjä sekä aiemmin useita laivakirjoja. Hän on ufojärjestö MUFONin edustaja sekä Suomen ufotutkijoiden puheenjohtaja vuosina 2009 ja 2010.
Harju (kaupunginosa)

Harjun pienalue

Harjun pienalue on rakennettu kaupungin ydinkeskustan välittömäksi jatkeeksi. Alueella on kerrostaloja ja siellä sijaitsee muun muassa tori, pizzeria, Jyväskylän normaalikoulu, Jyväskylän ammattiopiston Harjun kampus, lyseo, vesi- ja näkötorni Vesilinna, Keski-Suomen luontomuseo ja Harjun stadion.

Tapionkadun pienalue

Tapionkadun pienalueella on paljon kerrostaloja, joista suurin osa on valmistunut 1940–1960-luvuilla. Tämän jälkeen on tehty myös täydennysrakentamista. Alueella on myös paljon palveluita, joita ovat muun muassa koulu, sosiaaliasema, terveysasema, K-Market, R-koski ja päiväkoti. Pienalueella on lisäksi paljon uskonnollista toimintaa; alueella sijaitsee esimerkiksi mormonikirkko, katolinen kirkko ja Jyväskylän seurakunnan kirkkoherranvirasto.
Vimpelinvaaran mäkikeskus

Historia

Ensimmäinen hyppyrimäki Kajaaniin rakennettiin Tullikalliolle 1920-luvulla. Mäkihypyn- ja yhdistetyn SM-kilpailut järjestettiin mäessä vuonna 1926. Vuonna 1934 avattiin Vimpelinvaaralle ensimmäinen K40 hyppyrimäki.
Vuonna 1957 vanha K40 -hyppyrimäki purettiin ja tilalle rakennettiin uusi K60 HS62 hyppyrimäki. Uuden mäen rakentamiseen Kainuun Hiihtoseura sai opetusministeriöltä veikkausvoittovaroja viisi miljoonaa silloista Suomen markkaa. Uuden mäen vihkiäiskilpailu järjestettiin 8. joulukuuta 1957.
Isonmäen vauhdinottotornia remontoitiin vuonna 2003. Vauhdinottotorni purettiin räjäyttämällä 22. helmikuuta 2017 Kainuun prikaatin Pohjan pioneeripataljoona toimesta ja alastulorinteen rakenteet on tarkoitus purkaa kesällä 2017. Pienemmät mäet on tarkoitus kunnostaa kesällä 2017.
Vimpelinvaaran mäkikeskuksessa on järjestetty Hopeasompa loppukilpailut vuosina 1978 ja 2005 ja veteraanien SM-kilpailut vuonna 2009.

Isomäki

Isomäestä on järjestetty mäkihypyn Suomen-mestaruuskilpailut vuonna 1959 ja normaalimäen SM-kilpailut 1970.

K38

Mäen vauhdinottotorni uusittiin vuonna 2003.

K24

Mäen vauhdinottotorni uusittiin vuonna 2004.

K10

Mäen alastulorinteeseen asennettiin muovitus ja vauhdinottotorni uusittiin ja siihen asennettiin teräslatu kesällä 2002, samalla K-piste siirtyi 11 metristä 10 metriin.
Mäkiennätyksen 12,0 metriä ovat hypänneet Arttu Mäkiaho kaksi kertaa ja Hannes Pekkinen kerran 3. maaliskuuta 2007 Kajaanin talvikisoissa. Naisten mäkiennätyksen 10,0 metriä on hypännyt Mikaela Klinga kaksi kertaa 6. maaliskuuta 2005 Hopeasompa kilpailussa.
Kesämäkiennätyksen 10,0 metriä on hypännyt Sakari Seppälä 16. elokuuta 2003 Haastepäivänä. Naisten kesämäkiennätyksen 5,5 metriä on hypännyt Marjo Heikkinen 16. elokuuta 2003 Haastepäivänä.

K5

Mäen K-piste sijaitsee 5 metrissä, mäessä ei ole muovitusta.
Mäkiennätyksen 5,0 metriä ovat hypänneet Ville Heikkinen kaksi kertaa ja Niko Kauhanen 26. tammikuuta 2003 Kajaanin talvikisoissa ja Nuutti Lohilahti 2. helmikuuta 2008 Kajaanin talvikisoissa. Naisten mäkiennätyksen 5,0 metriä on hypännyt Marika Kemppainen 26. tammikuuta 2003 Kajaanin talvikisoissa.
Salvator Rosa

Elämä

Rosa syntyi Napolissa 1615. Hän opiskeli aluksi maalaustaidetta setänsä Domenico Grecon johdolla. Setänsä jälkeen Rosan opettajana olivat Jusepe de Ribera ja Aniello Falcone. Hän muutti vuonna 1635 Roomaan, jossa sai mainetta taidemaalarina. Rosa muutti kuitenkin jo vuonna 1640 Firenzeen.
Firenzessä Rosa työskenteli Medicien hovissa taidemaalarina. Hän tutustui Firenzessä Lucreziaan, josta tuli hänen rakastajattarensa. Rosa ei sopeutunut missään vaiheessa hovielämään ja palasi Roomaan 1650. Hän meni elämänkumppaninsa Lucrezian kanssa naimisiin 4. maaliskuuta 1673. Rosa kuoli vain 11 päivää myöhemmin.

Taiteilijana

Rosa oli itsenäinen taiteilija, eikä hänellä ollut rikkaita suojelijoita. Rosa teki harvoin tilaustöitä ja pyrki myymään työnsä suoraan omasta studiostaan. Nimeä hän yritti saada julkisten näyttelyjen kautta. Niitä oli kuitenkin vain harvoin. Rosan maisemakuvat edustivat barokkia, mutta niissä oli myös romantiikan piirteitä. Hänen maisemansa olivat usein villejä ja kesyttämättömiä, mutta hänen viimeiset työnsä olivat rauhallisia tai alistuvia kohtalon edessä.
Rosa teki runoja maalausten lisäksi, ja ne olivat yleensä satiirisia. Hän kohdisti satiirinsa paavin hovin taiteilijoihin, kuten Pietro da Cortonaan ja Gian Lorenzo Berniniin. Lopulta Rosa hyökkäsi runoillaan suoraan paavin hovia kohtaan. Hän sai runoillaan useita vihamiehiä, ja hänen runonsa päätyivät kahdeksi vuosisadaksi katolisen kirkon kiellettyjen kirjojen luetteloon.
Fiban

Historia

Fiban perustettiin joulukuussa 2010 noin 20 yksityishenkilön voimin. Perustajien joukossa oli muun muassa Juha Kurkinen ja Jari Ovaskainen. 
Vuonna 2012 Fibanin toimitusjohtajana aloitti Jan D. Oker-Blom. ja vuonna 2013 yhdistykseen kuului noin 330 sijoittajaa.
Vuonna 2017 Fibanin toimitusjohtaja Jan D. Oker-Blom siirtyi Loviisan kaupunginjohtajaksi ja hänen seuraajakseen valittiin Reidar Wasenius, joka oli aiemmin johtanut maailman suurimman startup-kiihdytysohjelman, Founder Instituten, toimintaa Suomessa.
Vuonna 2017 Fiban sai yhteisöpalkinnon presidentti Sauli Niinistön jakaessa erilaisia kansainvälistymispalkintoja. Palkinnonjakotilaisuudessa Oker-Blom totesi, että FIBAN pyrkii edistämään erityisesti disruptiivisilla markkinoilla toimivien kasvuyritysten maailmanvalloitusta, mikä hyödyttää niin Suomea kuin riskejä ottavia sijoittajiakin.
Vuonna 2018 yhdistykseen kuului yli 640 hyväksyttyä sijoittajajäsentä.