google/wiki40b huggingface dataset:
Kosteikko

Kosteikko on yleisnimitys luontotyypeistä, jotka sijoittuvat kovanmaan ja avoveden välille. Kosteikkoja ovat esimerkiksi märät ja vettyneet matalat maa-alueet, matalat järvet ja merialueet, suot, tulvametsät ja virtaavat vedet.
Kosteikot tarjoavat kasvualustan monille eläin- ja kasvilajeille ja ne voivat toimia puskurina tulva-alueilla ja estää voimakkaat ja äkilliset tulvat. Sateet, valuma-alueelle tulevat vedet, alueen maaperä ja maanpinnan korkeuserot sekä veden haihtuminen muodostavat kosteikkojen hydrologiset olosuhteet. Kosteikot ovat yksi arvokkaimmista ja uhanalaisimmista luontotyypeistä maapallolla. Suot, umpeen kasvavat järvet, tulvaherkät alueet, matalat merenlahdet, veden peittämät ranta-alueet ja mangroverannat, ovat kaikki uhanalaisia luontotyyppejä.
Pohjois-Euroopassa on kosteikoiksi luokiteltavia alueita enemmän kuin monessa muussa maanosassa. Suomessa ja Ruotsissa kosteikkoja on noin 25 % maapinta-alasta.

Suojelu

Ramsarin sopimus on kansainvälinen sopimus kosteikkojen ja vesialueiden suojelusta. Floridassa, Yhdysvalloissa sijaitseva Evergladesin valtava rämealue kuuluu UNESCO:n maailmanperintöluetteloon.

Kunnostus

Kosteikkoja on kunnostettu Suomessa ja muualla maailmassa niiden luontoarvojen vuoksi. Muun muassa useat vesi- ja kahlaajalinnut sekä hyönteiset viihtyvät kosteikkoalueilla. Esimerkiksi Suomessa on Helsingissä kunnostettu Vantaanjoen suiston kaislikkoaluetta ja Floridassa, Yhdysvalloissa Evergladesin valtavaa rämealuetta.
Kyrillos ja Methodios

Kyrillos (noin 827–869) ja Methodios (noin 815–885) (myöhemmin Pyhä Kyrillos ja Pyhä Methodios) olivat 800-luvulla Thessalonikissa syntyneet veljekset, joista tuli kristinuskon lähetyssaarnaajia kasaarien parissa ja Määrissä. He edistivät muinaiskirkkoslaavin käyttöä liturgisena kielenä ja kehittivät kyrillisen kirjaimiston edeltäjän glagoliittisen kirjaimiston.
Tosiasiassa Kyrilloksen kastenimi oli Konstantinos, ja hän toimi filologina ja yliopistonopettajana Konstantinopolissa. Methodioksen alkuperäistä nimeä ei ole vieläkään saatu selville, mutta hän oli munkki ja työskenteli jossakin elämänvaiheessa myös hallintomiehenä.
Glarus

Sijainti

Kaupunki sijaitsee Linthjoen laaksossa, Linthalissa. Laakson itäpuolella nousevat Glarusin Alpit ja länsipuolella Schwyzin Alpit.

Liikenne

Linthiä seuraileva valtatie 17 (saks. Hauptstrasse 17) pohjoisesta Klausenpass-solan yli Urin Altdorfiin kulkee Glarusin kautta. SBB:n rautatie Ziegelbrückestä kantonin eteläosaan, Linthalin kylään, kulkee Glarusin kaupungin kautta.
Kiekinkoski

Kiekinkoski on kuhmolainen kylä. Se sijaitsee 30-40km päästä Kuhmon keskustasta. Kylä on pieni. Sen tunnetuin järvi on Hieta-Kiekki. Kiekinkoski sijaitsee Hukkajärventien varrella ja siellä on ympärivuotisasuntojen lisäksi myös mökkejä. Luonto on rikasta, Kiekinkoskella voi kalastaa ja metsästää. Koulubussi menee aamuisin ja iltapäivisin Kuhmon keskustaan. Naapurikyliä ovat Korkea ja Hukkajärvi.
Sammalsurukki

Levinneisyys

Sammalsurukkia tavataan Argentiinassa, Brasiliassa ja Paraguayssa. Sitä on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Henry E. Holt

Henry E. Holt (s. 1929) on yhdysvaltalainen tähtitieteilijä. Hän on löytänyt satoja asteroideja ja ollut mukana löytämässä myös eräitä komeettoja. Asteroidilöytöjen joukossa on 31. maaliskuuta 1989 Norman G. Thomasin kanssa havaittu 4581 Asclepius, joka oli 22. maaliskuuta ohittanut Maan lähietäisyydeltä.
Asteroidi 4435 Holt on nimetty Henry E. Holtin mukaan.
Dan Sundell

Dan Sundell (s. 1. kesäkuuta 1946) on suomenruotsalainen kuvataidekriitikko. Hän on yksi Suomen merkittävimmistä taidekriitikoista. Tällä hetkellä hän asuu Helsingissä.
Sundellin nykyinen vaimo on taidemaalari Johanna Ehrnrooth. Dan Sundellilla on viisi lasta.
Päivälliset klo 8

Juoni

Laivanvarustajan vaimo järjestää illalliskutsut rikkaille ja silmäätekeville. Miehellä on yhtiönsä kanssa huolia, joten hän voi vain nyökkäillä vaimonsa nousukasmaisille suunnitelmille. Vierasjoukko koostuu miljonääreistä ja entisistä näyttelijätähdistä, joita esittävät uransa ehtoopuolella olevat Hollywood-legendat. Yllätyksiä tulee niin ystävien, vieraiden kuin sukulaistenkin taholta.

Muuta

Elokuvaa pidetään nykyään eräänlaisena klassikkona, ja sekä se on huomattava roolituksestaan: sen pääosissa nimittäin näytteli suuri joukko sen aikaisia tähtiä. Tämä oli vielä siihen aikaan hyvin epätavallista ja Päivälliset klo 8 onkin yksi ensimmäisistä niin sanotuista all-star-elokuvista Grand Hotelin ohella. Harlow oli näytellyt Beeryn kanssa aiemminkin, vuonna 1931 valmistuneessa elokuvassa Salaperäinen kerho. 
American Film Institute valitsi vuonna 2000 Päivälliset klo 8 kaikkien aikojen 85. hauskimmaksi amerikkalaiselokuvaksi sadasta listatusta. The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Päivälliset klo 8-elokuva myös jäi yhdeksi Dresslerin viimeisistä elokuvista, sillä hän kuoli vain yhtä elokuvaa myöhemmin vuonna 1934.
Andy Beattie

Ura pelaajana

Beattie varttui Aberdeenshiressä Pohjois-Skotlannissa ja aloitti jo nuorena työskentelyn paikallisessa kivilouhoksessa. Pelaajauransa hän aloitti paikallisessa tehdasjoukkue Inverurie Loco Worksissa 1930-luvulla. Hän vakuutti puolustajana englantisseura Preston North Endin, johon hän siirtyi vuonna 1935. Toinen maailmansota sotki myös Beattien urasuunnitelmat ja hän pelasi Prestonissa vain 125 liigaottelua kunnes jätti pelikentät 1946.
Ennen sotaa Beattie teki myös uraa Skotlannin maajoukkueessa pelaten seitsemässä maaottelussa. Hän pelasi sota-aikana epävirallisissa maaotteluissa ja oli Prestonin kanssa voittamassa Wartime League Cupin mestaruutta 1941.

Ura valmentajana

Valmennusuransa Beattie aloitti Barrow'n päävalmentajana 1947. Joukkue pelasi tuolloin Englannin kolmosdivisioonassa, mutta esiintyi Beattien opein edukseen muun muassa FA Cupissa. Kaudella 1948/49 hän ajautui riitoihin seurajohdon kanssa, minkä seurauksen puheenjohtaja erosi. Beattie ei onnistunut kuitenkaan jatkamaan enää menestyksekästä taivalta ja jätti seuran siirtyen maaliskuussa 1949 Stockport Countyn peräsimeen. Beattien johdolla seura nousi taistelemaan nousupaikoista kolmosdivisioonassa.
Vuonna 1952 Beattie jätti Stockportin ja siirtyi Huddersfield Townin päävalmentajaksi. Beattien johdolla Huddersfield juhli kauden 1952/53 päätteeksi nousua Englannin 1. divisioonaan, jossa se pelasi loukkaantumisista huolimatta komean kauden 1953/54 sijoittuen kolmanneksi. Sijoitus on seuran paras II maailmansodan jälkeen. Seuraavalla kaudella seura eteni FA Cupissa puolivälieriin, mutta jäi 1. divisioonassa sijalle 12. Beattie oli valmis eroamaan, mutta seurajohto taivutteli hänet jatkamaan. Bill Shanklysta tuli Beattien uusi apuvalmentaja, mutta menestys jäi silti heikoksi. Lopulta Beattie erosi marraskuussa 1956 ja päätti jättää jalkapallon jatkaakseen uraa postin palveluksessa Prestonissa.
Seurajoukkuepestinsä ohella Beattiesta tuli helmikuussa 1954 Skotlannin maajoukkueen ensimmäinen päävalmentaja. Hän johdatti maajoukkueen MM-kisoihin 1954, mutta hän erosi kesken turnauksen. Hän palasi maajoukkueeseen vielä maaliskuussa 1959, mutta jätti tehtävänsä marraskuussa 1960 Forest-pestinsä vuoksi.
Kauan Beattie ei kuitenkaan malttanut pysyä jalkapallomaailman ulkopuolella. Toukokuussa 1958 hän siirtyi Carlisle Unitedin päävalmentajaksi, josta siirtyi 1960 Nottingham Forestiin. Tämän jälkeen hän pelasti Plymouth Argylen putoamiselta Englannin 2. divisioonasta kaudella 1963/64. Marraskuussa 1964 hän siirtyi Wolverhamptonin päävalmentajaksi. Seura oli tuolloin 1. divisioonan jumbona eikä Beattie onnsitunut kääntämään seuran kelkkaa, vaan kauden 1964/65 jälkeen joukkue putosi pääsarjasta 23 kauden jälkeen. Hän jatkoi kuitenkin valmentajana, mutta erosi syyskuussa 1965 joukkueen hävittyä Southamptonille 9–3.
Wolves-pestinsä jälkeen Beattie työskenteli Brentfordin, Walsallin ja Liverpoolin skouttina. Lisäksi hän toimi Notts Countyssa general managerina ja 1967 lyhyen aikaa myös päävalmentajana.
Terminator

Terminator eli Cyberdyne Systems Series T-800 / T-850 Model 101, suomeksi joskus Terminaattori, on kyborgi, joka teki ensiesiintymisensä tieteis-toimintaelokuvassa Terminator – tuhoaja (1982). Hahmo on esiintynyt myös elokuvasarjan muissa osissa Terminator 2 – Tuomion päivä (1991), Terminator 3: Koneiden kapina (2003), Terminator – Pelastus (2009) ja Terminator Genisys (2015). Terminatorin alkuperäinen esittäjä on näyttelijä Arnold Schwarzenegger.
Elokuvasarjan jokaisessa osassa on päivitetty Terminator-tyyppi, joka näyttää samalta kuin edeltäjänsä mutta on jollain tavalla edistyneempi. Elokuvasarjan kahdessa ensimmäisessä osassa ja uusimmissa osissa esiintyy tyyppi T-800 ja kolmososassa T-850. Varhaisin T-800 oli valmistettu titaaniseoksesta ja sitä seuranneet mallit koltaaniseoksesta, joka kestää yli 430 asteen kuumuutta paremmin kuin titaani. Rungon päällä on orgaaninen kerros ja iho, joka saa Terminatorin näyttämään ihmiseltä. Malli 101 näyttää Arnold Schwarzeneggeriltä, muilla malleilla on eri näyttelijöiden kasvot.
Jotta uusi Terminator ei tarvitsisi koulutusta, siihen on ohjelmoitu aikaisempien Terminatorien kokemukset, jotka on ladattu talteen niiden huollon yhteydessä.
Terminator pystyy huijaamaan ihmisiä uskomaan sitä ihmiseksi, mutta koirat kykenevät havaitsemaan sen kyborgiksi.
Schwarzeneggerin esittämä Terminator on iso ja lihaksikas. Ohjaaja James Cameron oli alun perin suunnitellut rooliin vähäpätöisemmän kokoista näyttelijää. Cameron on kertonut, että Terminatorin hahmon idea oli tullut hänelle painajaisunessa.
Elokuvasarjan ohella Terminator on esiintynyt myös sarjakuvissa. Frank Millerin neliosaisessa sarjakuvateoksessa RoboCop vs. The Terminator se esiintyy RoboCopin kanssa ja Dark Horsen sarjakuvakirjassa Aliens- ja Predator-universumissa.
Joanne Harris

Joanne Michèle Sylvie Harris (s. 3. heinäkuuta 1964 Barnsley, Yorkshire) on brittiläinen kirjailija. Hänen äitinsä on ranskalainen ja isänsä englantilainen. Harris opetti Leedsissä ranskan kieltä 12 vuotta, kunnes ryhtyi vapaaksi kirjailijaksi.
Le Mansin 24 tunnin ajo 2009

Le Mansin 24 tunnin ajo 2009 (ransk. 24 Heures du Mans 2009) oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 13.–14. kesäkuuta Circuit de la Sarthen radalla Le Mansissa Ranskassa. Kilpailun voittivat Peugeotilla ajaneet David Brabham, Marc Gené ja Alexander Wurz.
Oslon pörssi

Historia

Oslon pörssi aloitti vuonna 1819 nimellä Christianian pörssi. Alkuun pörssissä ei ollut organisoitua listausta tai osakevaihtoa. Pörssi tarjosi tapaamispaikan investoijille, jossa huutokaupata laivoja, osuuksia laivoista, raaka-aineita sekä ulkomaanvaluuttaa. Uusi pörssitalo valmistui vuonna 1829. Rakennus toimi myös Christianian kaupunginvaltuuston kokoontumispaikkana vuoteen 1880 saakka. Kaupankäynti osakkeilla ja joukkovelkakirjoja alkoi 1. maaliskuuta 1881.
Pörssirakennusta laajennettiin vuosina 1901–1911. Rakennuksen merkitys kansallisena monumenttina tunnustettiin ja se tuli suojelun piiriin 1927.

Sähköistys

Vuonna 1988 pörssi esitteli sähköisen kaupankäynnin tukisysteemin ja korvasi vanhan huutokauppamallin koko päivän kestävällä jatkuvalla listattujen osuuksien kaupankäynnillä. Kaupankäynti tuli täysin sähköiseksi vuonna 1999.

Myynti

Pörssi myytiin vuonna 2001 100 % Oslon VPS Holding ASA:lle.

Oslon pörssin OSEBX- ja OBX-osakeindeksit

Oslon pörssin osakkeiden kehitystä kuvaava pääindeksi on noin 50–60 keskeisen osakkeen yhdessä muodostama OSEBX (Oslo Børs Benchmark Index; Oslo Børs Hovedindeks). Indeksi esiteltiin vuonna 2001. Indeksissä mukana olevien yhtiöiden lista päivitetään vuosittain kahdesti, toukokuussa ja marraskuussa.
Toinen keskeisistä Oslon pörssin indekseistä on vuonna 1986 käyttöön otettu OBX-indeksi. Tämä käsittää 25 Oslo Børsin eniten vaihdettua osaketta. Indeksiin kuuluvat osakkeet määritetään kahdesti vuodessa edeltävän kuuden kuukauden kaupankäynnin pohjalta.  Enimmäisosuutta rajoitetaan kuitenkin  UCITS III -säädösten mukaisesti ja ETA-alueen ulkopuolisten yritysten osakkeiden osuus voi OBX-indeksissä olla enintään 10 prosenttia. Muutokset astuvat voimaan kesäkuussa ja joulukuussa.
Seliö Boats

Seliö Boats on Niilo Seliön vuonna 1997 perustama suomalainen venevalmistaja, jonka tehdas sijaitsee Lohjan Sammatissa. Yritys on Yamarin-veneiden sopimusvalmistaja. Seliö Boats toimi aiemmin Karjalohjalla, mutta tulipalon tuhottua tehtaan täysin vuonna 2005 yritys siirsi tuotannon kokonaisuudessaan Sammatin tehtaaseen. Yritys on parhaimmillaan työllistänyt 110 henkilöä. Yrityksen toimitusjohtaja on Raimo Kielinen. Seliö Boats kuuluu TerraPatris konserniin.
Niilo Seliö on kilpaveneilijä Sami Seliön isä.
Joulukuussa 2011 tehtaalla sattui tulipalo, jossa tuotantotiloista vahingoittui kolmasosa. Palo sai alkunsa tiloista, joissa säilytettiin hartsia ja tehdään veneiden laminointia. Vahingot ovat noin 1,5 miljoonaa euroa. Tuhoutuneen tilalle rakennetaan uusi halli.
Sytytysjärjestelmä

Sytytysjärjestelmään kuuluu bensiiniä käyttävässä perinteisessä ottomoottorissa mekaaninen, moottorin tahtia pyörivän akselin ohjaama katkoja, sytytyspuola (sytytysmuuntaja), virranjakaja ja sytytystulpat sekä näiden väliset johtimet. Sytytyspuolan ensiöpiiriin tulee jatkuva tasajännite, ja kun katkojan kärjet ovat kiinni toisissaan, sytytyspuolan ensiöpiiri maadoituu niiden kautta päästäen virran kulkemaan ensiökäämin läpi. Virranjakajan akselin avatessa katkojan kärjet puolan ensiöpiirin virtapiiri katkeaa ja tällöin toisiopiiriin indusoituu suuri, jopa kymmenientuhansien volttien jännite. Puolan toisiopiiri on yhdistetty suurjännitejohdolla virranjakajan kanteen, josta se pyörijän kautta ohjautuu oikean sylinterin sytytystulppaan ja aiheuttaa siellä kipinän.
Katkojan kärkien rinnalla on kondensaattori, jonka tarkoitus on vähentää ensiöpuolen kipinöintiä. Kun katkojan kärjet avautuvat, virta pääsee pienen hetken kulkemaan kondensaattorin kautta, mikä antaa kärjille aikaa avautua kunnolla ennen kuin virta katkeaa. Tämä estää valokaaren syntymisen kärkien välille ja pakottaa jännitteen purkautumaan toisiokäämin ja tulpan kautta.
Jos katkojan kärkiväli on liian pieni, moottorin käynti muuttuu röpöttäväksi ja kierrosten otto vaikeutuu. Sama tapahtuu, kun katkojan kärjet kuluvat. Katkojan kärjet ovat kiinni virranjakajassa sijaitsevassa kärkilevyssä.
Virranjakajassa on usein myös alipaineella toimiva sytytysennakon säätö, joka säätää ennakkoa moottorin kuormituksen ja kierrosluvun mukaan sopivaksi. Normaaleihin huoltotoimenpiteisiin kuuluu kyseisen järjestelmän toiminnan sekä itse ennakon tarkastus, joka suoritetaan helpoiten ajoituslampulla.
Nykyisissä bensiiniautoissa on yleensä käytössä kärjetön sytytysjärjestelmä, jossa puolan ensiövirtaa ohjataan elektronisesti. Katkojan kärjet on korvattu moottorin asentoanturilla ja elektronisilla sytytyksen vahvistus- ja/tai ohjausyksiköillä, jotka korvaavat mekaanisen katkojan. Nykyään virranjakajastakin on usein luovuttu, ja jokaista sylinteriä kohti on oma puolansa, minkä ansiosta moottorinohjausyksikkö voi säätää kunkin sylinterin sytytystä täysin yksilöllisesti.
Eräs vaihtoehto on käyttää niin sanottua hukkakipinäsytytysjärjestelmää, jossa esimerkiksi nelisylinterisessä moottorissa kahdelle sylinterille annetaan kerrallaan kipinä. Toisessa sylinterissä on puristustahti lopuillaan ja toisessa vastaavasti poistotahti lopuillaan. Sylinterissä, jossa on poistotahti menossa, menee kipinä "hukkaan." Järjestelmästä voidaan myös käyttää nimitystä DIS, Distributorless Ignition System. (suom. virranjakajaton sytytysjärjestelmä)
Yksi- (ja usein myös kaksi) sylinterisissä moottoreissa voi olla ns. magneettosytytys, joka sekin voi olla kärjellinen tai kärjetön.
Holtin linna

Holtin linna oli Holtissa, Walesissa sijainnut keskiaikainen linna. Linnan rakennustyöt alkoivat 1200-luvulla ja se sijaitsi Englannin ja Walesin välisellä rajalla Deejoen varrella.
Keskiajalla viisitorninen linna tunnettiin nimellä Castrum Leonis tai Castle Lyons, koska sen pääportin yläpuolelle oli kaiverrettu leijonahahmo. 1600-luvulla lähes kaikki linnan rakenteet purettiin ja jäljelle jäi vain hiekkakivestä rakennettu perusta.

Rakenne

Linna rakennettiin vuosina 1277–1311 hiekkakivestä 12 m korkean mäen päälle. Linna oli rakenteeltaan viisikulmainen ja sen kussakin kulmassa oli torni.
Linnan ympärillä oli vallihauta, johon johdettiin vesi läheisestä Deejoesta. Linnaan kuului sisäpiha, ulompi vartiotorni, takaovi ja kurtiini

Historia

Edward I käynnisti linnan rakennustyöt pian pohjois-Walesin valloituksen jälkeen v. 1277. V. 1282 Edward I luovutti osan Walesista, mukaan lukien Hultin,  John de Warrenelle, joka sai tehtäväkseen saattaa linnan rakennustyöt loppuun. Linna ja sen ympärille rakentunut kaupunki valmistuivat v. 1311.
V. 1400 walesiläiset joukot polttivat linnan Owain Glyndŵrin johtamassa kapinassa.
1500-luvulle tultaessa linna oli jäänyt käyttämättömäksi ja oli raunioina. Kartantekijä John Norden tutki linnan ja mainitsi sen olevan täysin raunioina.
Englannin sisällissodan aikana linnassa oli rojalismin kannattajien joukkoja. Parlamentarismin kannattajat valtasivat linnan v. 1643, mutta rojalistit valtasivat sen takaisin keväällä 1644. Antautumisen jälkeen 13 parlamentaristia teloitettiin ja heidän ruumiinsa heitettiin vallihautaan. Tammikuussa 1647, kun linnan piiritys oli jatkunut 9 kuukautta, rojalistien kuvernööri, Richard Lloyd antautui Thomas Myttonille (linnaa piirittäneiden parlamentaristien komentajalle). Holtin antautumisen jälkeen, Harlech oli ainoa rojalistien hallussa ollut linnoitus Walesissä ja sekin antautui Myttonille v. 1647 maaliskuussa. Holtin antautumisen jälkeen eversti Roger Pope nimitettiin linnan kuvernööriksi. Parlamentin määräyksellä linnan tuhottiin myöhemmin samana vuonna.
Vuosin 1675 ja 1683 huomattava osa linnan rakenteista siirrettiin muualle Thomas Grosvenorin johdolla. Rakenteita käytettiin Eaton hallin jälleenrakentamiseen Englannin sisällissodan jälkeen.
1700-luvulla Holtin linnasta oli jäljellä ainoastaan osa yhdestä tornista ja suorakaiteen muotoinen rakennus. Tästä huolimatta Anne Pytts, joka oli aiemmin ollut Coventryn kreivitär, asui ja kuoli linnassa.

Nykytilanne

Nykyään linnasta on jäljellä ainoastaan hiekkakivinen perusta ja muutamia yksittäisiä rakenteita, kuten sivuportti ja neliönmuotoisen tornin perustukset.
Arvovaltainen opetus

Arvovaltainen opetus on kirjoitus, joka tunnetaan Nag Hammadin kirjastosta (koodeksi VI, kirja 3). Kirjoitus on peräisin noin vuosilta 150 255. Se on kirjoitettu alun perin kreikaksi, ja Nag Hammadista löydetty teksti on tästä tehty koptinkielinen käännös.
Arvovaltainen opetus ei ole suoranaisesti gnostilainen kirjoitus, sillä se ei sisällä mitään varsinaista gnostilaista myyttiä, kuten kuvausta maailman synnystä. Se kuvaa monien muiden antiikin ajan tekstien ja joidenkin gnostilaisten tekstien tavoin sielun matkaa taivaan täyteydestä alas ruumiiseen, jossa se joutuu tunteiden ja syntien valtaan. Kirjoitus jakaa samalla ihmiset niihin, joilla on tietoa, ja tietämättömiin. Elaine Pagelsin mukaan kirjoitus hyökkää samalla katolisia oikeaoppisina itseään pitäneitä kristittyjä vastaan katsomalla näiden olevan ymmärtämättömiä ja "pakanoita pahempia".
Hartiavyö

Hartiavyö on joukko luita, jotka yhdistävät eturaajan molemmin puolin päätukirankaan. Ihmisillä se muodostuu solisluusta ja lapaluusta. Joillakin lajeilla hartiavyöhön kuuluu vielä kolmas luu, korppiluu.
Ihmisillä hartiavyön ja päätukirangan ainoat liitokset ovat rintalastan ja solisluun liitännät molemmilla puolilla.
HMS Loyal (G15)

Palvelus

Alus sijoitettiin 1947 poistolistalle ja se myytiin BISCOlle. Alus saapui 31. heinäkuuta 1948 hinattuna T. W. Wardille Milford Haveniin romutettavaksi.
Logroñon verilöyly

Logroñon verilöyly tapahtui Ecuadorissa vuonna 1599. Aluetta asuttaneet shuarit eli jivarot nousivat tällöin kapinaan heitä hallinneita espanjalaisia vastaan Logroñon ja Sevilla de Oron kaupungeissa. Verilöylyssä sai surmansa 1500-luvun historioitsijan mukaan ainakin 15 000 espanjalaista. Nykyaikainen tutkimus pitää uhrien lukumäärää liioiteltuna.

Kultaa espanjalaisille

Espanjalaiset konkistadorit tulivat alueelle vuonna 1532. Francisco Pizarro kukisti inkat ja vangitsi heidän johtajansa Atahualpan. Espanjalaiset havaitsivat, että alkuasukkailla oli runsaasti kultaa. Shuarien maahan tunkeutui ensimmäisenä kapteeni Hernando de Benaventen johtama joukko vuonna 1549. Vuonna 1552 espanjalaiset perustivat viidakkoon Logroñon ja Sevilla de Oron kaupungit kootakseen shuareilta kultaa. Perustettiin myös kultakaivoksia, joihin shuareja otettiin pakkotyöhön. Heimo ei ollut kuitenkaan tottunut määräilyyn. Vuonna 1582 espanjalainen Juan Aldrete kirjoitti shuareista: "He ovat hyvin sotaisaa kansaa. Jivarot ovat surmanneet joukoittain espanjalaisia ja surmaavat yhä joka päivä." Vuonna 1599 ilmoitetut entistä suuremmat kultavaatimukset johtivat siihen, että heimon johtaja Quiruba (Quirruba) aloitti kapinan valmistelut. Päätettiin, että intiaanit iskevät samalla hetkellä eri espanjalaiskaupunkeihin ja tuhoavat ne. Oli tärkeää, että espanjalaiskuvernööri itse olisi paikalla. Kapinaan osallistuisi 20 000 intiaanisoturia.

Verilöyly

Yllätyshyökkäys tapahtui Logroñossa sovittuna yönä vuonna 1599. Espanjalainen historioitsija Juan de Velasco kuvaili sitä: "He surmasivat talossa kaikki lukuun ottamatta kuvernööriä, joka hyökkäyksen yllättämänä ei ollut ehtinyt edes pukeutua. Intiaanit sanoivat, että hänen oli aika ottaa vastaan aarre, jonka hän oli heiltä tilannut." Tämän jälkeen kapinalliset sulattivat kultaa ja kaatoivat sitä kuvernöörin suuhun surmaten tämän. Muualla kaupungissa nuoret naiset otettiin vangeiksi ja orjiksi, mutta muut asukkaat surmattiin ja talot poltetiin.
Muissa kaupungeissa verilöyly ei mennyt suunnitelman mukaan. Quiruba sai selville, että Sevilla de Oroon ja Huamboyaan ei ollutkaan hyökätty. Osa kapinallisista oli häipynyt, ja kapinajohtajan oli itse lähdettävä jatkamaan teurastusta. Kaupunkilaiset tiesivät varautua hyökkäykseen ja linnoittautuivat. Lopulta hyökkääjät murtautuivat sisälle Sevillaan: "Verilöyly jatkui kaupungin kaduilla ja aukioilla, kunnes yö koitti ja raakalaiset olivat saaneet kyllikseen. Lopulta he sytyttivät kaupungin tuleen ja vetäytyivät." de Velascon mukaan Vain neljäsosa Sevillan 25 000 asukkaasta selviytyi hyökkäyksestä.
Nykyajan tutkimuksessa ei pidetä uhrien määrää näin suurena, mutta kaupunkien autioituminen on tosiasia.

Seuraukset

Espanjalaiset vetäytyivät verilöylyn jälkeen alueelta eivätkä uskaltautuneet viidakkoon. Myös shuarit vetäytyivät ja eristäytyivät muusta maailmasta satojen vuosien ajaksi. Vasta 1800-luvun puolivälissä he alkoivat käydä vaihtokauppaa. Vaihtoesineiden mukana tuli esille heidän tekemiään kutistettuja ihmispäitä (tsantsa), jotka vain lisäsivät heidän sotaista mainettaan.