google/wiki40b huggingface dataset:
Aulikki Junna

Aulikki Kaarina Junna (o.s. Pihlajamäki) (s. 26. marraskuuta 1944 Helsinki) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija.
Aulikki (Likki) Junna pelasi seitsemän kautta mestaruussarjassa Pallo-Tovereiden joukkueessa saavuttaen Suomen mestaruuden 1965 ja 1966 ja suurkisamestaruuden 1966. Vuonna 1962 Likki valittiin Seinäjoen Urheilijain parhaaksi naisurheilijaksi.
Kolmas mestaruus tuli Maila-Jussien joukkueessa 1977. Itä–Länsi-otteluita Junnalle kertyi neljä kappaletta.
Kalle Kalima

Kalle Severus Kalima (s. 29. joulukuuta 1973 Helsinki) on suomalainen jazzkitaristi ja säveltäjä, joka on opiskellut sekä musiikkia että oikeustiedettä. Kalima asuu Berliinissä ja on toiminut vapaana kitaristina ja säveltäjänä vuodesta 2000 lähtien.
Kalima aloitti pianotunnit 6-vuotiaana, mutta vaihtoi soittimekseen kitaran 11-vuotiaana. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1993 ja valmistui vuonna 2000 oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta, jossa hänen isänsä, entinen kansanedustaja Kai Kalima työskentelee finanssioikeuden professorina.  Kalima on opiskellut kitaransoittoa Sibelius-Akatemiassa Raoul Björkenheimin johdolla ja Berliinissä Hans Eisler Conservatoryssa John Schröderin johdolla. Berliinissä hän suoritti Diplom Instrumentalist -diplomin 2001 ja valmistui Sibelius-Akatemiasta musiikin maisteriksi 2003.
Klima Kalima -trio, jossa Kaliman lisäksi soittavat basisti Oliver Potratz ja rumpali Olli Steidle, voitti helmikuussa 2008 Neuen Deutschen Jazzpreis Mannheim -jazzpalkinnon. Palkinnon suuruus oli 10 000 euroa ja sitä tavoitteli 175 saksalaista jazzyhtyettä.
Kalle Kalima & K-18 sai vuoden jazzalbumi Emma-palkinnon levyllään "Out to Lynch" keväällä 2013. K-18 -yhtyeessä soittavat Kalle Kaliman lisäksi saksofonisti Mikko Innanen, basisti Teppo Hauta-Aho ja harmonikkaa soittava Veli Kujala.
Mustalampi (Heinola, Vierumäki)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,2 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Konniveden alueella (14.13), jonka Tamppilammen valuma-alueeseen (14.132) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 125,7 metriä mpy.
Reina Victoria Eugenia -luokka

Taustaa

Espanjan laivasto kärsi murskaavan tappion sodassa Yhdysvaltoja vastaan, mutta maalla ei ollut varoja korvata menetettyjä aluksia ennen kuin 7. tammikuuta 1908 annettu laivastolaki vahvisti España-luokan alusten hankinnan. Viivästys kuitenkin mahdollisti Britannian kuninkaallisen laivaston HMS Dreadnoughtista ja Yhdysvaltain laivaston USS South Carolinasta saatujen kokemusten hyödyntämisen uusien alusten suunnittelussa. Espanja ei kuitenkaan kyennyt valmistamaan aluksia ilman ulkopuolista apua ja Armstrongin kanssa tehtiin sopimus suunnittelusta ja John Brownin kanssa telakan modernisoinnista ja alusten valmistuksesta.
Vuonna 1912 annettu toinen laivastolaki mahdollisti kolmen uuden taistelulaivan hankinnan lukuisten muiden alusten lisäksi. Luokka nimettiin Reina Victoria Eugenia -luokaksi ja työt aluksilla piti alkaa vuosina 1914-1915 ja niiden tuli valmistua vuoteen 1920 mennessä.

Suunnittelu

Luokan suunnittelusta vastasi Vickers-Armstrong ja alusten uppouman piti olla 21 000 tonnia. Alusten piti saavuttaa 21 solmun maksiminopeus. Ensimmäisten suunnitelmien mukaan alusten pääaseina olisi ollut neljä 38 senttimetrin tykein varustettua kaksoistornia, mutta taloudelliset vaikeudet pakottivat valitsemaan neljä kaksoistornia 34 senttimetrin tykein. Apuaseina olisi ollut kaksikymmentä 15 senttimetrin tykkiä. Muita suunnitelman osia ei julkaistu.
Ensimmäisen maailmansodan alkaminen hidasti España-luokan valmistusta, mutta peruutti Reina Victoria Eugenia -luokan tilauksen.
Sonic Riders

Pelaaminen

Pelissä edetään leijulaudoilla, Extreme Geareilla, jotka käyttävät voimanlähteenään ilmaa. Mikäli ilma loppuu, joutuu pelaaja juoksemaan varikkopisteelle, keräämään tarpeeksi sormuksia saavuttaakseen seuraavan tason voimanlisäyksenä tai ottamaan "ilmamonitorin", lisäilmaa saa myös temppuja tekemällä.
Boost-toiminto saa pelaajan hyökkäämään.
Sormuksia keräämällä pelaaja saavuttaa voimanlisäyksen, joka kasvattaa ilmatankin kokoa ja mahdollistaa voimakkaampien hyökkäysten käytön.
Sonic Heroes-pelissä tutuksi tulleet hahmotyypit ovat taas käytössä. Kullakin hahmotyypillä on omat etunsa, esim. nopeustyyppi voi railata kaiteita pitkin, lentotyypin hahmo voi oikoa lentämällä (menemällä lentorampista), kun taas voimahahmoa eivät esteet hidasta. Lisäksi erikoiskykyjen käyttö täyttää pelaajan ilmamittaria.

Pelin juoni

Sonic, Tails ja Knuckles kävelevät Metal Cityssä eräänä iltana, kun Tails havaitsee Kaaossmaragdin tutkallaan.
Metal City Bankin ikkuna pirstoutuu josta ulos kadulle syöksyvät Jet the Hawk, Wave the Swallow ja Storm the Albatross hallussaan Kaaossmaragdi! Sonicin ja Knucklesin onnistuu iskeä Storm pois leijulaudaltaan, mutta Wave kaappaa Stormin mukaansa. Sonic ottaa mukaansa albatrossin jälkeensä jättämän leijulaudan ja alkaa jahdata sillä Jetia.
Jet antaa Sonicin kuitenkin maistaa omaa lääkettään jättäen siilen katuun ja ryhmä, joka Babylon Roguesina tunnetaan, pakenee.
Wave hidastaa sallien Stormin ottaa lautansa ja häipyvät paikalta.
Seuraavana päivänä Sonic huomaa Tri. Ivo "Eggman" Robotnikin järjestävän suuren leijulautakilpailuturnauksen, jonka palkintona on varastettu Kaaossmaragdi ja varkaiden ollen kolmen ensimmäisen ilmoittautujan joukossa.
Sonic ystävineen maksaa viipymättä ilmoittautumismaksun, joka on Kaaosmaragdi ja vastaa haasteeseen.
Mutta mikä onkaan Robotnikin lopullinen motiivi, ja keitä ovat nämä varastelevat linnut? Sonicin ystävineen täytyy kohdata Babylon Roguet saadakseen siitä selvää!

Tarina

Tarinamoodissa pelaaja seuraa pelin tapahtumia joko Sonicin ja hänen ystäviensä tai Babylon Rogues-joukkion näkökulmasta. Radat ovat kummassakin erilaisia ja sijoittuvat yleensä eri vuorokauden aikaan.
Sankarien tarinassa on 6 rataa ja Babylonialaisten tarinassa 7. Pelin viimeinen tarina pelataan Sonicilla.

Shop

Kauppa, täältä pelaaja voi ostaa sormuksia vastaan käyttöönsä uusia ajokkeja.

Extra

Extra-valikosta löytyvät pelitallennelokerot, Ex Gear-galleria, videoteatteri ja audiotila, kuten myös asetukset.

Sankarien Tarinan Tasot

1. Metal City
2. Splash Canyon
3. Egg Factor
4. Green Cave
5. Sand Ruins
6. Babylon Garden

Babylonialaisten Tasot

1. Night Chase
2. Red Canyon
3. Ice Factor
4. White Cave
5. Dark Desert
6. Sky Road
7. Babylon Guardian
Seppo Ahokainen

Seppo Johannes Ahokainen (s. 19. tammikuuta 1952 Lauritsala) on suomalainen entinen jääkiekkohyökkääjä.
Laitahyökkääjä Ahokainen aloitti uransa Ilveksessä 1971. Heti ensimmäisellä kaudella tuli vuoden tulokkaan tittelin lisäksi Suomen mestaruus. Kuuden Ilveksen-vuoden jälkeen Ahokainen pelasi kolme kautta Itävallassa AC Klagenfurtissa, jossa tuli kaksi mestaruutta. Hän palasi Itävallasta Tampereelle, mutta Ilveksen paikallisvastustajaan Tapparaan, jossa hän voitti vielä neljä mestaruutta ja lopetti uransa 1987. Viiden kullan lisäksi Ahokainen voitti kolme muuta mitalia. SM-sarjassa ja -liigan runkosarjassa hän pelasi 438 ottelua tehoin 179+189. Pudotuspeleissä Ahokaisen saldo oli 12+10 47 ottelussa. Niin Tapparassa kuin maajoukkueessakin hän muodosti tehokkaan hyökkayskaksikon Pertti Koivulahden kanssa.
Maajoukkueeseen Ahokainen valittiin kahdeksan kertaa MM-kilpailuihin ja kerran olympialaisiin. Yhteensä hän pelasi 162 A-maaottelua tehoin 34+28.
Lego System

Lego System (viralliselta nimeltään "Lego System of play") on Lego Group -yhtiön tärkein ja vanhin tuotesarja. Se otettiin käyttöön 1970-luvulla ja sen kehittäjänä oli Kjeld Kirk Kristiansen, Lego-yhtiön perustajan Ole Kirk Christiansenin pojanpoika. Tähän tuotesarjaan kuuluvat useimmat Lego-sarjat kuten Lego City. Lego System -setit rakentuvat tavallisista Lego-palikoista. Lego System -settien ikärajat ovat tavanomaisesta kuudesta vuodesta ylöspäin.

Historia

1970-luvun alkupuolella Lego-yhtiö kasvoi voimakkaasti, kiitos yli kymmenen vuotta vanhan Lego-palikan. Silloinen toimitusjohtaja Godtfred Kirk Christiansen, alkuperäisen perustajan poika, halusi panostaa tuotekehittelyyn ja näin edistää nopeaa kasvua. Hänen poikansa Kjeld, tuleva seuraava toimitusjohtaja, kehitti idean "järjestelmästä järjestelmän sisällä".  Tämä ajatus poiki tulevina vuosina kulmakivet nykyisille Lego-tuotteille. Nämä kulmakivet, aikaisemmin vuonna 1969 myyntiin tulleen Duplo-tuotesarjan ja vuonna 1977 ilmestyneen Lego Technic -sarjan lisäksi, olivat sarjat Lego Town (aikaisemmin ollut tuotesarja vaihtoi nimeä), Lego Avaruus (1979) ja Lego Linna (1984). Nämä viisi kulmakiveä voidaan erottaa nykyisistäkin sarjoista.
Augusta Ohlsson

Augusta Sofia Ohlsson (o.s. Tilander; 1. huhtikuuta 1882 Nurmijärvi – 6. helmikuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka toimi Oy Carl Knief Ab:n toimitusjohtajana. Ohlsson sai kauppaneuvoksen arvonimen vuonna 1955.

Yritysjohtajana

Oy Carl Knief Ab:n historia alkoi Ludvig Kniefin vuonna 1862 Helsinkiin perustamasta makkaratehtaasta. Ludvigin poika Carl Knief sai isänsä kuoleman jälkeen vuonna 1885 yhtiön haltuunsa, ja siirsi tehtaan uusiin tiloihin Helsingin Tehtaankadulle. Vuonna 1913 Carl Knief myi tehtaan yhtiössä työskennelleelle nuorelle parille: suolamestarina toimineelle ruotsalaiselle Carl Ohlssonille ja hänen kihlatulleen Augusta Ohlssonille, joka oli ollut vuodesta 1901 myyjänä ja myöhemmin myymälänhoitajana yhtiön myymälässä. Heidän lisäkseen osaomistajaksi tuli Carl Kniefin serkku Oscar Müller. Pian yrityskaupan jälkeen Knief kuoli. Makkaratehdas ja yrityksen lihatuotteiden myyntiliikkeet jatkoivat omistajanvaihdoksesta huolimatta toimintaansa keskeytyksettä. Müller luopui osuudestaan vuonna 1919, joten yhtiö jäi Ohlssonien omistukseen.
Carl Ohlson kuoli vuonna 1928, jonka myötä Augusta Ohlssonista tuli yhtiön ainoa omistaja ja samalla toimitusjohtaja. Yhtiö laajeni Ohlssonin johdolla merkittävästi. Uusi tehdas rakennutettiin Eiraan vuonna 1930 ja yritys muutettiin toiminimestä osakeyhtiöksi vuonna 1951. Vuonna 1954 yhtiön liikevaihto oli 500 miljoonaa markkaa ja työntekijöitä yrityksessä oli yli sata. Yritystoiminnan ohella Ohlsson oli aktiivinen yhdistystoimija. Hän oli perustamassa Helsingin yrittäjänaisten yhdistystä ja toimi sen hallituksessa. Lisäksi hän toimi Lihateollisuusyhdistyksessä, Helsingin Lihakauppiasyhdistyksessä sekä Liike- ja Virkanaisten liitossa, joista jälkimmäinen valitsi hänet vuoden naiseksi vuonna 1957.
Ohlssonin kuoltua vuonna 1967 Oy Carl Knief Ab jatkoi toimintaansa ja yhtiön toimitusjohtajaksi tuli Kerppo Kankaanranta. Vuoteen 1971 mennessä yritystoiminta oli käynyt selvästi pienimuotoisemmaksi vuotuisen liikevaihdon ollessa reilut kahdeksan miljoonaa markkaa. Yritys päätyi konkurssiin vuonna 1978.
Tivoli Sariola

Tivoli Sariola on keravalainen perheyritys. Alkuaikoina tivolilla oli lähinnä sirkusesityksiä, joissa he käyttivät myös eläimiä. Myöhemmin sirkusesitysten tilalle tulivat erilaiset huvilaitteet, joista Sariola nykyään tunnetaan. Osittain syynä olivat uudet säädökset, jotka kielsivät sirkuseläinten jatkuvan kuljetuksen. 
Tivoli Sariola on kiertävä tivoli, joka aloittaa kiertueensa keväällä kotipaikastaan Keravalta, jatkaa siitä Lahteen, kiertää ympäri Suomea kesän ja palaa syksyllä takaisin kotipaikkakunnallensa.
Jo vuosien ajan Tivoli Sariolassa on esiintynyt ilma-akrobatiaryhmä Kaiser. Ryhmään kuuluu nykyään veljekset Ladia Junior Kaiser ja Viktor Kaiser. Heillä on ollut tapana kävellä 26 metriä korkean maailmanpyörän päällä ilman turvaköysiä yms. He jopa istuvat huipulla tuolilla, ajavat yksipyöräisellä ja kävelevät sokkona. He myös kävelevät Waltzer-laitteen lattialla ja antavat vaunuille vauhtia.
HMS Pickle (J293)

Palvelus

Alus luovutettiin 1958 Ceylonille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Parakrama. Alus romutettiin vuonna 1964 Singaporessa.
Kimonkylä

Kimonkylä (ruots. Kimoböle) on kylä Lapinjärven kunnan koillisosassa. Alkujaan Kimonkylän nimi on ollut vain Böle, mutta nimeen lisättiin Kimo-liite, joka viittaa ensimmäisiin asukkaisiin, jotka saapuivat Iitin Haapakimolasta. Kimonkylä rajoittuu etelässä Pukaron kylään, idässä Elimäkeen, pohjoisessa Iittiin ja lännessä Artjärveen. Alkujaan asutus oli keskittynyt Taasianjoen rannalle. Kimonkylässä asui vuoden 2006 lopussa 161 asukasta.
Kimonkylässä toimii nuorisoseura Valonsäde, jonka virallinen perustamispäivä on 6. tammikuuta 1902.

Toinen maailmansota

Talvisodan viimeisten Viipurinlahden taistelujen aikana 11. maaliskuuta 1940 Lahtea kohti oli lentämässä neuvostoliittolainen DB-3A ( DB-3 2M-86) -pommituslentokonemuodostelma, mikä oli lähtenyt lentoon Kuusikun lentokentältä Viron Raplasta. Kone kuului 7. kaukolentopommitusrykmenttiin, joka oli siirretty Voronežista 26. helmikuuta 1940 Viroon.  
Luutnantti Olli Puhakka ja talvisodan ainoa italialainen kaatunut vapaaehtoinen Diego Manzocchi olivat torjuntalennolla Fiat G. 50 -hävittäjälentokoneilla. Pari saavutti neuvostoliittolaisen pommituskoneet Iitin Sääksjärvellä. Luutnantti Olli Puhakka ampui lentokoneen kapteenin, luutnantti Grigori Konstantinovitš Bulavan ohjaaman DB-3 -kaukopommituslentokoneen lentomuodostelmasta alas. Bulavan lisäksi kuolivat myös kaikki muut: yliluutnantti Haltzibetšir Dzamurzovitš Britajev, alikersantti Abram Markovitš Korsunski ja alikersantti Vladimir Platonovitš Žigir.  
DB-3 putosin Kimonkylään pirstaleiksi. Italialainen ja Suomen ilmavoimien ylikersantti Diego Manzocchi sai osuman keuhkoihinsa, mutta yritti pelastaa koneen laskeutumalla Iitin Ikolanjärvelle, jota nykyisin kutsutaan hehtaaria vähäisemmän pinta-alansa vuoksi Ikolanlammeksi , missä kone meni penkkaan laskutelineet alas laskettuina ja pyörähti ympäri. Ohjaamosta tuli Manzocchin päähän lunta ja jäätä ja hän kuoli päähänsä saamiin vammoihin laskutelinelaskuyrityksellä. Mahalaskulla, joka olisi vaurioittanut hävittäjää enemmän, hän olisi voinut pelastua. Fiat G.50, jonka tunnusmerkki oli Suomen ilmavoimissa FA-22, saatiin korjattua ja palautettua jatkosotaa varten Lentolaivue 26:een 19.4.1941.
Esa Sulkava

Esa Sulkava (s. 14. toukokuuta 1937 Tampere) on pitkän uran tehnyt urheilutoimittaja.
Sulkava oli Helsingin Sanomien jääkiekkotoimittaja vuodet 1960–1970. Vuodet 1970–1996 Sulkava toimi Ilta-Sanomien urheilutoimituksen päällikkönä. 1996–2002 Sulkava toimi erikoistoimittajana Ilta-Sanomissa, jonka jälkeen hän jäi eläkkeelle.
Semnonit

Semnonit olivat germaaniheimo, joka eli ensimmäisellä vuosisadalla Elben ja Oderin välimaastossa. Tacituksen mukaan he lukeutuivat sveebeihin, ja olivat vanhin sveebiheimoista. Tacitus kuvaa teoksessaan Germania, kuinka semnonit uhrasivat pyhässä lehdossa ihmisiä ja palvoivat siten lehdossa asunutta jumalaa ja omaa myyttistä alkukotiaan. Kolmannella vuosisadalla semnonit siirtyivät etelämmäs ja sulautuivat alemanneihin.
Maapallon tulevaisuus

Maapallon tulevaisuus riippuu pitkällä aikavälillä useasta tekijästä, jotka voidaan jakaa muun muassa ihmisen aiheuttamiin ja ihmisen toiminnasta riippumattomiin tekijöihin.

Ihmisestä riippumattomat tekijät

Ihmisen ulkopuolisiin vaikutuksiin Maan tulevaisuuteen mukaan lukeutuvat Auringon säteilyn vahvistuminen, Maan avaruuteen säteilemän lämpöenergian vähentyminen, Aurinkokunnassa tapahtuvat häiriöt, Maan pinnalla tapahtuvat biokemialliset muutokset ja Maan ytimen aktiivisuus tulevaisuudessa. 
Aurinkokunnan planeettojen vetovoiman häiriöt vaikuttavat yhdessä Maan kiertorataan ja sen pyörimisakselin kaltevuuteen. Nämä muutokset voivat vaikuttaa planeetan ilmastoon. Milankovićin jaksojen mukaan Maassa tapahtuu jaksollisia viilentymisiä ja lämpenemisiä, jotka johtuvat Maan kiertoradan epäeksentrisyydestä, muutoksista akselin kaltevuudessa ja pyörimisakselin kiertymisestä eli prekessiosta.  
Maan mannerlaattojen liikkeet johtavat todennäköisesti Pangaea Ultimaksi nimetyn jättiläismantereen syntymiseen 250–350 miljoonan vuoden kuluessa.
1,5–4,5 miljardin vuoden kuluessa Maan akselikallistuma voi muuttua kaoottiseksi, jolloin kaltevuuden kulma voi kasvaa jopa 90 astetta.
1–2 miljardin vuoden kuluttua tulevaisuudessa Maa on lämmennyt huomattavasti johtuen Auringon alkavasta muuttumisesta punaiseksi jättiläiseksi. Neljän miljardin vuoden kuluttua lähes kaikki elämä Maan pinnalla lienee kuollutta. Planeetan lopullinen kohtalo lienee sulautua osaksi Aurinkoa 7,5 miljardin vuoden päästä, kun tähti on muuttunut punaiseksi jättiläiseksi.
The Priceline Group

Historiaa

Hotellihakusivusto Priceline.com aloitti vuonna 1997 konseptilla, jossa asiakkailla oli mahdollisuus pyrkiä halvimpaan hintaan tekemällä tarjouksia majoituspalvelujen ostamisesta. Vuonna 1999 Priceline listautui Nasdaq-pörssiin ja teki kaikkien aikojen ennätyksen nousemalla ensimmäisenä päivänä pörssiarvoltaan 12,9 miljardin dollarin arvoiseksi. Tuolloin Priceline yritti laajentaa Name Your Own Price -ostotarjouskonseptiaan myös elintarvikkeisiin, polttoaineisiin, autoihin ja asuntolainoihin, mutta strategiasta luovuttiin vuonna 2000. Yhtiö oli lähellä konkurssia, mutta teki vuoden 2001 toisella neljänneksellä historiansa ensimmäisen voitollisen tuloksen.
Priceline alkoi sitten kasvaa yritysostoin matkailualalla. Vuonna 2004 se osti enemmistön Travelwebistä ja Active Hotelsista. Vuonna 2005 se osti Booking.comin, vuonna 2007 Aasian markkinoilla vahvan Agodan ja vuonna 2010 autonvuokrausalan hakupalvelu TravelJigsaw’n, joka toimii nyt nimellä rentalcars.com. Vuonna 2013 Priceline osti metahakukone Kayakin ja seuraavana vuonna ravintolavaraussivusto OpenTablen.
Frederic William Maitland

Frederic William Maitland (28. toukokuuta 1850 – 19. joulukuuta 1906) oli englantilainen lakimies ja historioitsija.
Maitland syntyi Lontoossa vuonna 1850. Maitlandin vanhempien varhaisen kuoleman jälkeen hänen tätinsä huolehti pojasta. Tällöin Maitland myös oppi saksan kielen, minkä ansiosta hän saattoi jo nuorena tutustua saksalaisten historioitsijoiden töihin. Opiskelunsa hän suoritti Eton Collegessa ja Cambdridgen Trinity Collegessa.
Maitlandin saavutuksista muistetaan parhaiten hänen työnsä historian ja erityisesti lainsäädännön historian parissa. Hänen uransa tunnetuimpia teoksia olivat History of English Law before the Time of Edward I (1895, uusi painos 1898, Sir Frederick Pollockin kanssa ), Domesday Book and Beyond (1897); Township and Borough (1898); Canon Law in England (1898) sekä English Law and the Renaissance (1901).
Riigivanem

Riigivanem eli valtionvanhin oli Viron riigikogun (parlamentin)  puhemies ja valtionpäämies vuosina 1920–1937. Vuosina 1920–1934 riigivanem hoiti myös pääministerin tehtäviä.
Sähköšokki

Sähköšokki on kidutusmuoto, jossa kidutettavalle annetaan sähköisku. Sähköšokkeja annetaan kidutettaville esimerkiksi kiinnittämällä johdot korviin, sormenpäihin tai varpaisiin, toisinaan myös sukupuolielimiin. Virtalähteenä on usein käsikäyttöinen generaattori. Usein se on muunnettu vanhanaikaisesta kenttäpuhelimesta. Varsinaiset sähköšokit ovat hyvin lyhyitä ja voimakkaita sähköiskuja, mutta usein käytetään myös pitkäkestoisia ja matalajännitteisiä šokkeja.
Uhrille seuraa sähköšokkikidutuksesta palovammojen ohella usein hermoratavaurioita, jotka harvoin paranevat täysin. Ne puolestaan johtavat helposti henkisten ja motoristen toimintojen heikkenemiseen ja mielenterveysongelmiin. Usein sähköšokit aiheuttavat sydänpysähdyksen tai rytmihäiriöitä. Uhrin lihakset kouristelevat sähköšokkien aikana ja niiden jälkeen. Tästä seuraa paitsi lihassärkyä myös mustelmia ja jopa katkenneita luita.

Sähköšokki populaarikulttuurissa

Elokuvissa aivojen sähköhoito on yleensä kuvattu rangaistukseksi tai jopa kidutukseksi. Miloš Formanin ohjaamassa elokuvassa Yksi lensi yli käenpesän Jack Nicholsonin näyttelemälle roolihenkilölle annetaan sähköšokki rangaistukseksi huonosta käytöksestä mielisairaalan suljetulla osastolla. Nukutusta ei toimenpiteen aikana käytetä, sillä elokuva sijoittuu 1960-luvun alkuun.
Edu Kettunen

Ura muusikkona

Edu Kettunen aloitti uransa 1980-luvun alussa Broadcast-yhtyeen kitaristina, mutta siirtyi myöhemmin soolouralle. Kettusen tunnetuin kappale on ”Lentäjän poika” samannimiseltä albumilta vuodelta 1986. Kappale on päässyt peruskoulujen musiikkikirjaankin.
Vuonna 1998 Kettunen levytti yhdessä Mikko Kuustosen ja Esa Kaartamon kanssa albumin Kaartamo, Kettunen, Kuustonen. Levyn avausraita, Kettusen sanoittama ”Elämän haamu”, soi runsaasti radiossa. Vuonna 2002 tehtiin toinen KKK-albumi. Tällä tuplalevyllä oli mukana useita muitakin artisteja, kuten Kari Tapio ja Maarit Hurmerinta. 
Kettuselle annettiin yhdelle suomalaiselle sanoittajalle vuosittain myönnettävä Juha Vainion rahaston tunnustuspalkinto vuonna 2006. Palkinnon arvo oli 5 000 euroa. Kettunen sai kiitosta muun muassa taitavasta rytminkäsittelytaidosta ja hänen sanoitustensa riimittömästä ilmaisusta. Edu Kettusen tekstit ammentavatkin rytmisen rakenteensa osalta runsaasti vaikutteita Skandinavian eeppisestä lyriikasta ja niissä on siten nähtävissä myös kalevalaista perinnettä. Kettunen on ilmaissut pitävänsä ”loppusointua kahlitsevana ja suomenkieleen sopimattomana”. 
Kettunen tunnetaan myös muille sanoittamistaan ja säveltämistään kappaleista, muun muassa Broadcast-yhtyekumppani Kim Lönnholmin hitistä ”Minä olen muistanut” vuodelta 1989. Nykyisin hän tekee musiikkia myös poikansa kanssa. Albumilla Pomminpurkajan maanantai on tämän säveltämä kappale "Teeskentelijä", ja se on itse asiassa ensimmäinen Edun albumilla oleva kappale, joka ei ole kokonaan hänen itsensä tekemä. 
Aikaisemmin Kettunen ei tuntenut esiintyvän taiteilijan roolia omakseen, josta syystä häntä nähtiin harvoin keikkailemassa lukuun ottamatta satunnaisia hyväntekeväisyyskonsertteja. Tilanne on kuitenkin viime vuosina muuttunut, kun mm. levy-yhtiön Pekka Ruuska on häntä keikkailuun kannustanut.

Muut taiteet

Musiikin lisäksi Kettunen on tehnyt piirroksia ja pienoismalleja. Toukokuussa 2010 avattiin helsinkiläisessä Art Frida -galleriassa hänen töitään esittelevä näyttely. Hän on myös alkanut rakennella kitaroita.
Serpentti

Serpentti (lat. serpens 'käärme') on puuvalmisteinen mutta vaskipuhaltimeksi luokiteltu, trumpettia muistuttava puhallinsoitin, joka soi basson äänialalla. Se oli käärmeen muotoinen. Suoraksi vedettynä soittimen pituus on noin 2,5 metriä. Soitin kehitettiin noin vuonna 1590 ja sitä käytettiin 1800-luvun puoleenväliin saakka, satunnaisesti myöhemminkin.
Serpentissä on maljamainen suukappale, ja soitin on kartiomaisesti porattu, mensuuriltaan erittäin laaja. Serpentissä on kuusi sormiaukkoa, ja siihen on myöhemmin lisätty suljettuja läppiä, enimmillään seitsemän. Soittimen ääniala on C–c².
Serpentin loistoaikaa oli 1700-luku. Aluksi sitä käytettiin sotilassoittimena vain Ranskassa, mutta 1700-luvun lopulla se levisi muuallekin Eurooppaan. Felix Mendelssohn ja Richard Wagner käyttivät serpenttiä vahvistamaan orkesterin bassorekisteriä, mutta sen tilalle tulivat pian bassotuuba ja ofikleidi.