google/wiki40b huggingface dataset:
Kuokkala (Jyväskylä)

Historiaa

Kuokkala liitettiin Jyväskylän kaupunkiin vuonna 1965. Sitä ennen se kuului Jyväskylän maalaiskuntaan. Kuokkala säilyi harvaan asuttuna, lähinnä omakotitaloista koostuvana alueena 1980-luvun loppupuolelle saakka, jolloin sinne alettiin rakentaa kerrostaloja. Vuonna 1989 valmistunut silta Jyväsjärven yli lyhensi matkaa Jyväskylän keskustaan huomattavasti.
Kuokkalan tila oli suuri maatila, jolla harjoitettiin maanviljelyä ja karjanhoitoa. Kuokkalan tilan pihapiirissä toimi Jyväskylän Höyrysaha Oy:n saha vuosina 1874–1914. Kuokkalan tila sai uuden Wivi Lönnin suunnitteleman päärakennuksen, Kuokkalan kartanon vuonna 1904. Myöhemmin kartano on ollut sota-aikana puolustusvoimien käytössä, sodan jälkeisinä vuosikymmeninä Jyväskylän maalaiskunnan synnytyslaitos sekä myöhemmin Jyväskylän yliopiston hydrobiologian laitos. Nykyisin kartano toimii Kauko Sorjosen säätiön taidekokoelman kotipaikkana, konserttien ynnä muiden kulttuuritapahtumien järjestämispaikkana sekä kokous- ja juhlahuoneistona.
Nykyisen Kuokkalan keskustan tuntumassa sijaitseva Survo-Korpelan alue on Keski-Suomen maakuntakaavassa maakunnallisesti arvokas rakennettu kulttuuriympäristö.

Arkkitehtuuri

Kuokkalan osayleiskaava laadittiin vuosina 1974-78. Yksityiskohtainen suunnittelu pohjautuu Juhani Bomanin vuonna 1978 laatimaan kilpailuehdotukseen, jossa etsittiin uutta ratkaisua edellisten vuosikymmenien lähiörakentamiselle. Jyväskylän kaupungille myönnettiin Kuokkalan alueen onnistuneesta suunnittelusta Suomen Arkkitehtiliiton SAFA-palkinto vuonna 1985. Kuokkalassa on järjestetty vuosien 1985 ja 2014 asuntomessut.
Kuokkalan kirkko sijaitsee Kuokkalan keskustassa ja se vihittiin käyttöön 7. helmikuuta 2010. Kirkon ovat suunnitelleet arkkitehdit Anssi Lassila ja Teemu Hirvilammi, jotka voittivat kirkon rakennuttaneen Jyväskylän seurakunnan järjestämän arkkitehtikilpailun vuonna 2006 Kide-nimisellä työllään. Kirkon rakennuskustannukset olivat n. 9,5 miljoonaa euroa.
Vuonna 2015 Kuokkalaan valmistui niin ikään arkkitehti Anssi Lassilan suunnittelema Puukuokka-puukerrostalo, jolle myönnettiin vuoden 2015 arkkitehtuurin Finlandia-palkinto.

Palvelut

Kuokkalan keskustan palveluihin kuuluu muiden muassa Kuokkalan terveysasema, kaksi päivittäistavarakauppaa (K-Supermarket ja S-market), posti, apteekki, useita parturi-kampaamoja, kauneudenhoitoloita, kioski, kirkko, Kuokkalan koulu, leipomo-konditoria, pizzeria, grilli sekä muita ravintoloita. Kuokkalassa sijaitsee lisäksi Sulkurannan siirtolapuutarha ja kaupungin viljelyspalstoja.
Kuokkanen on Kuokkalan asukkaat ry:n julkaisema ilmainen kaupunginosalehti. Lehti ilmestyy kerran kuukaudessa, sen levikki on 9 000 ja se jaetaan alueen asukkaille ja yrityksiin. Lehden päätoimittajana toimii Kirsi Leskinen. Lehden arkistot löytyvät pdf-muodossa internetistä.
Emulgointiaine

Emulgointiaine on elintarvikkeissa käytetty lisäaine, joka muuttaa elintarvikkeen koostumusta eli tekstuuria.
Emulgointiaine on ns. pinta-aktiivinen aine, jolla on kyky vähentää pintajännitystä kahden keskenään sekoittumattoman aineen välillä. Emulgointiaineen avulla toisen aineen pienet pisarat saadaan jakautumaan toiseen aineeseen pysyvästi. Jos molemmat ainesosat ovat nesteitä, esimerkiksi öljyä ja vettä, lopputulosta kutsutaan emulsioksi. Maito on esimerkki emulsiosta, jossa rasva on jakautunut veteen. Emulgointiaineita voidaan myös käyttää kun halutaan vaikuttaa elintarvikkeen jähmeyteen, ulkonäköön, rakenteeseen, suutuntumaan jne. Emulgointiaineiden avulla elintarvikkeessa pystytään säilyttämään nämä ominaisuudet kuljetuksen ja varastoinnin aikana. Emulgointiaineita on luonnostaan useissa elintarvikkeissa ja niitä valmistetaankin luonnollisista lähteistä. Emulgointiaineita tehdään syötävistä rasvoista, jotka voivat olla eläinperäisiä. Esimerkiksi sian rasvoja saatetaan käyttää. Osa emulgointiaineista on synteettisiä tai puolisynteettisiä.
Emulgointiaineet merkataan elintarvikepakkauksiin E-koodeilla, kuten: E 471 (rasvahappojen mono- ja diglyseridit), E 322 (lesitiini).
Esimerkiksi soijalesitiini on elintarvikkeissa usein käytetty emulgointiaine.
Pouilly-Fumé

Pouilly-Fumé on ranskalainen valkoviinin tuotantoalue Loiren laaksossa. Pouilly-Fumé-valkoviini on suojattu alkuperänimitys, ja se tehdään Sauvignon Blanc -lajikkeesta. Sitä luonnehditaan aromeiltaan piikiviseksi/mineraaliseksi ja lievästi savuiseksi (ransk. fumée tarkoittaa savua). Kyseiselle viinille sopivia ruokia ovat muun muassa lohi, kana ja vasikka. Se sopii myös aperitiiviksi ja nautittavaksi juustojen kanssa.
Viinitarhat sijaitsevat alueen seitsemässä kylässä, joita ovat mm. Pouilly-sur-Loire, Saint-Andelain, Boisgibault ja Tracy-sur-Loire (Nièvre).
Alueelta katsottuna vastakkaisella puolella Loire-jokea sijaitsee Sancerre.
Vähäjärvi (Jämsä)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,6 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee Pitkäjärven länsipuolella Pukarajärveltä Rasinjärvelle kulkevan kalliomurroksen painaumassa . Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä ja sen rannat ovat metsämaata. Järven itäpuolella on kaksi vapaa-ajan asuntoa, joiden ohi kulkee Pitkäjärven toiselta puolelta yhdystiestä 3284 haarautuva tie.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Pitkäjärven valuma-alueeseen (35.765) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 138,2 metriä mpy. Siihen laskee Kangastakunen ja laskuoja laskee Salmijärveen. Vesireitti päätyy lopuksi Pitkäjärveen.
Siuru

Siuru oli vuonna 1917 perustettu kirjailijayhdistys. Se jatkoi Noor-Eestin estetismin ja individualismin linjoilla mutta symbolismin tyyliainesten oheen tuli futurismia ja ekspressionismia. Yhdistyksen julkaisu Siuru-albumi ilmestyi 1917–1919. Yhdistys myös harjoitti kustannustoimintaa. Useat jäsenet suuntautuivat 1920-luvulla Tarapitaan.
Siurun jäseniä olivat runoilijoista Artur Adson, Johannes Semper, Marie Under, Henrik Visnapuu ja prosaisteista August Gailit ja Friedebert Tuglas.
Sergio Agüero

Maajoukkueura

Agüero on voittanut alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuosina 2005 ja 2007. Jälkimmäisenä vuonna hänet valittiin turnauksen parhaaksi pelaajaksi ja hän oli kuudella maalillaan myös turnauksen paras maalintekijä. Hän kuului olympiakultaa voittaneeseen Argentiinan joukkueeseen Pekingissä 2008. Hän pelasi Argentiinan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran 2007. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2010 ja 2014 ilman maaleja. Jälkimmäisissä kisoissa Argentiina sai hopeaa. MM-kilpailuissa 2018 hän teki kaksi maalia. Hän sai hopeaa myös Copa Americassa 2015 ja Copa América Centenariossa 2016.
Agüeron lempinimi Kun on muotoutunut japanilaisen animaatiohahmon Kum Kumin nimestä. Wanpaku Ōmukashi Kum Kum -sarja, jossa hahmo seikkaili, oli lapsena Agüeron suuri suosikki. Pienen Sergion tukka näytti Agüeron siskon mukaan samanlaiselta kuin Kum Kumilla, mutta Sergio osasi sanoa vain Kun. Hänen sukunimensä puolestaan on espanjaa ja tarkoittaa "ennettä".

Yksityiselämä

Agüero oli naimisissa Diego Maradonan tyttären Gianninan kanssa. He erosivat tammikuussa 2013. Heillä on yksi poika, Benjamin. Agüero on tatuoinut käsivarteensa poikansa nimen.
Hr. Ms. Buffel

Palvelus

Alus teki ainoan avomeripurjehduksensa siirtyessään Glasgow'sta Den Helderiin vuonna 1868. Matkalla alus keinui pahoin ja siihen tuli runsaasti vettä. Tämän jälkeen se pysyi Pohjanmerellä ja se teki ainoastaan yhden laivastovierailun Antwerpeniin Belgiaan vuonna 1871.
Alus osallistui aina vuoteen 1894 saakka lukuisiin kansallisiin sotaharjoituksiin maavoimien tukena, jonka jälkeen se oli reservissä. Myöhemmin se oli parin vuoden ajan koululaivana ja vuonna 1896 alkaen varasto- ja majoitusaluksena.
Vuonna 1973 alus poitettiin palveluksesta ja seuraavana vuonna se myytiin Rotterdamin kaupungille, joka muutti sen museolaivaksi. Alus avattiin yleisölle vuonna 1979. Alus siirrettiin 2013 säästö syistä Hellevoetsluisiin, jonne se saapui 5. lokakuuta. Alus sijoitettiin tilapäisesti tiilistä rakennettuun Jan Blankneyn kuivatelakkaan, joka oli vuokrattu kolmeksi vuodeksi. Alus saapui 7. helmikuuta 2015 lopulliselle ankkuripaikalleen Koningskade 2:een Het Grooten telakalle Hellevoetsluisiin, jonne historialliset alukset on tarkoitus kerätä. Alueella ovat Buffel, miinanraivaaja Bernisse ja majakkalaiva Noord Hinder.
Lokakuussa 2016 päätettiin, ettei aluksen kolmen vuoden vuokrasopimusta uusita. Ryhmä vapaaehtoisia päätti pelastaa aluksen yhteistyösä Rotterdamin ja Hellevoetsluisin kanssa.
Katti (elokuva)

Juoni

Nahistelevat sisarukset on komennettu olemaan kotona kunnolla ja sotkematta. Heidän luokseen ilmestyy ilkikurinen kissa, joka panee huushollin sekaisin ja vie lapset hurjaan seikkailuun.

Arvioita

Turun Sanomien Päivi Valotien mielestä Katti on räikeissä fantasiakulisseissa toteutettu mekkaloiva lastenelokuva, joka alkaa pian toistaa itseään. ”Jatkuva vauhti ilman suvantokohtia käy rasittavaksi, kun ideat ovat kovin köykäisiä ja hahmot karrikoitu pahasti yli.” Lopussa elokuva äityi hänestä kovin opettavaiseksi. Kummastusta Valotiessä herättivät myös lastenelokuvaan ympätyt kaksimieliset aikuisvitsit.
Paalejärvi

Maantiede

Järven pinta-ala on 3,3 hehtaaria ja sen pituus on 250 metriä ja leveys 130 metriä. Järven luusua sijaitsee järven luoteisrannalla, josta alkuunsa saava lyhyt laskuoja yhtyy metsäojistoon, joka purkautuu Jyräjokeen ja Oksjokeen. Oksjoki laskee Vesajärveen.
Järven rantaviiva on 0,73 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin soista ja ojitettua metsämaastoa. Pohjoisrannat rajoittuvat peltoon, mutta rantojen lähialueet ovat kapeaa avosuota. Rannat ovat rakentamattomia.
Pelym (kylä)

Pelym (ven. Пелым) on kylä ja entinen kaupunki Sverdlovskin alueen Garin kaupunkipiirikunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Tavdaan yhtyvän Pelymjoen suussa.
Pelym on Siperian vanhimpia venäläisasutuksia. Se perustettiin vuonna 1592 mansilaisen Pelymin ruhtinaan linnoituksen paikalle. Kaupunki asutettiin Uglitšin asukkailla, jotka Boris Godunov oli karkottanut Iivana IV:n pojan Dmitri Ivanovitšin murhan yhteydessä. Siperian reitin varrella sijainnut Pelym oli 1600-luvulla huomattava kaupan keskus. Sen menetti merkityksensä Jekaterinburgin tien korvattua Verhoturjeen suuntautuneen kulkuväylän.
1700-luvulla Pelym toimi karkotuspaikkana. Vuosina 1741–1742 siellä asui perheineen Iivana VI:n sijaishallitsijaksi nimitetty Ernst Johann von Biron. Vuonna 1742 keisarinna Elisabet karkotti sinne vuorostaan von Bironin syrjäyttämiseen osallistuneen Burkhard Christoph von Münnichin, joka asui kaupungissa vuoteen 1761 saakka.
Pekka Simojoki

Pekka Samuli Simojoki (s. 5. tammikuuta 1958 Kemi) on Kangasalla asuva hengellisen musiikin säveltäjä, sanoittaja ja sovittaja. Hän on koulutukseltaan teologian maisteri.
Pekka Simojoen vanhemmat ovat rovasti Väinö Samuli Simojoki (s. 1930) ja Aila Tellervo Simojoki (o.s. Kurikka) (s. 1933). Väinö Simojoki toimi 1960-luvulla lähetystyössä pappina Ambomaalla kouluttaen mm. uusia diakoneja, ja Pekka Simojoki on opiskellut Swakopmundin suomalaisessa koulussa. Simojoet asuivat kahdeksan vuotta Ambomaalla, Pekan ikävuodet 6–15. Väinö Simojoki tunnetaan myös hengellisen musiikin luojana.
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon nykyisessä virsikirjassa on viisi Pekka Simojoen säveltämää virttä: numerot 502 (”Jeesus, meitä kosketa nyt”), 503 (”Taivaan Isä suojan antaa”), 513 (”Jeesus, sinä huomaat meistä jokaisen”), 517 (”Herra, kädelläsi”) ja 581 (”Kiitos Jumalamme kun annoit kauniin maan”). Kaikissa näissä virsissä on Anna-Mari Kaskisen sanat. Simojoki onkin tehnyt paljon yhteistyötä Kaskisen kanssa. Heidän tunnetuimpia yhteisiä teoksiaan ovat muun muassa Afrikkalainen gospelmessu, Liekit-musikaali, Hiljaisuuden messu ja Pyhiinvaeltajan messu. 
Simojoki on tehnyt noin 600 hengellistä laulua. Hän on julkaissut eri kokoonpanojen kanssa yli 30 gospel-musiikkiäänitettä. Hänen laulujaan on käännetty myös muille kielille.
Simojoki on julkaissut ja toimittanut laulu- ja nuottikirjoja, esimerkiksi Tänään häneen uskon 1996 (kaikissa kappaleissa Anna-Mari Kaskisen sanat), Kaikki tai ei mitään 2000, Syttyköön sydämiin 2003 ja Juhlien juhla 2008.
Simojoki on perustanut Exit-yhtyeen sekä Jakaranda-kuoron. Lisäksi hän on riihimäkeläisen EtCetera-kuoron taiteellinen johtaja. Hän on saanut Golden Gospel -palkinnon vuonna 1998 ja Jakaranda-kuoro 2010.
Simojoki kannattaa perinteistä uskonoppia muun muassa sukupuolineutraalia avioliittoa ja homoliittojen siunausta koskevissa kysymyksissä.
Hän on naimisissa ja hänellä on neljä lasta.
Elias Simojoki oli Pekka Simojoen isän pikkuserkku. Elias Simojoen elämä oli aiheena vuonna 2018 ensi-iltansa saaneessa musikaalissa Sovinto, jonka Pekka Simojoki on kirjoittanut yhdessä Lasse Heikkilän kanssa.
Maria Lund

Yksityiselämä

Maria Lund on Tamara Lundin ja romanialaissyntyisen Alexandru Ionițăn tytär. Maria Lund erosi aviomiehestään Mikko Rantanivasta kesällä 2009. Vuosina 2010–2019 Lund asui avoliittossa YUP:n basistin Valtteri Tynkkysen kanssa. Pariskunnalla on kaksi lasta, vuonna 2011 syntynyt Jyri-niminen poika ja 2015 syntynyt Lara-niminen tyttö. 
Lund puhuu sujuvaa suomea, saksaa, romaniaa, ranskaa, englantia ja espanjaa sekä hieman kiinaa.

Muuta

Vuonna 2008 Lund osallistui Tanssii tähtien kanssa -televisio-ohjelmaan ja 11. toukokuuta ohjelman päätösjaksossa vei parinsa Mikko Ahdin kanssa voiton.
Kimalaisen lento

Kimalaisen lento (ven. Полёт шмеля) on Nikolai Rimski-Korsakovin sävellys. Kimalaisen lento on alkujaan orkesterivälisoitto oopperasta Tsaari Saltanin tarina, joka perustuu Aleksandr Puškinin kertomukseen. Välisoitto kuvaa oopperan prinssin lentoa kimalaisena taikasaarelta tsaarin hoviin. Ooppera on sävelletty vuosina 1898–1900, ja pari vuotta oopperan kantaesityksen jälkeen säveltäjä laati oopperan musiikista kolmiosaisen orkesterisarjan op. 57, mutta välisoitto ei sisälly siihen, vaan se tunnetaan erillisenä orkesterikappaleena.
Kimalaisen lento on nopea taiturinumero, jossa säveltäjä käyttää hyväkseen viulujen, huilujen ja klarinettien notkeutta. Kimalaisen surinaa säestävät tehokkaat rytmi-iskut. Sävellys tarjoaa esittäjille tilaisuuden loistaa nopeudella ja teknisellä osaamisella, joten siitä on lukuisia sovituksia erilaisille kokoonpanoille. Tavanomaisten soolosoittimien viulun, pianon ja huilun ohella esityksissä on käytetty muun muassa nokkahuilua, fagottia, saksofonia, harmonikkatrioa, balalaikkaorkesteria, lauluyhtyettä, vaskiyhtyettä ja popyhtyettä. Yleisradion levystössä oli vuonna 1986 noin 70 erilaista levytystä Kimalaisen lennosta. Kappaleen nopeimmat esitykset kestävät vain runsaan minuutin.
Maakuntain Pankki

Maakuntain pankki oy oli 1929 perustettu liikepankki, joka oli muodostettu yhdistämällä 3 liikepankkia: Länsi-Suomen Osake-Pankki, Tampereen Osake-Pankki ja näiden yhdessä omistama Maakuntain Keskus-Pankki Oy.  Maakuntain Pankki oli perustamisensa jälkeen Suomen kolmanneksi suurin liikepankki, mutta se joutui 1930-luvun lamavuosina vaikeuksiin holtittoman luotonantonsa takia. Pankin tappiot nousivat yli 180 miljoonan markan, ja Suomen Pankki painosti sen yhdistymään 1932 Kansallis-Osake-Pankkiin.
Maakuntain Keskus-Pankin johtajana vuosina 1918–1928 ollut Gustaf Waldén jatkoi Maakuntain pankin 2. johtajana 1928–1932.
Pertti Kuismanen

Jääkiekko

Kuismanen on KalPan kasvatti. Hän pelasi KalPassa Suomensarjaa sekä alempia sarjatasoja vuosina 1961-1965 ennen siirtoaan TPS:ään 1965.
Kuismanen pelasi TPS:ssä vuodet 1965-1972, joista yhden kauden Suomensarjassa 1968-1969 ja muut SM-sarjassa. Kuismasen paras saavutus oli SM-hopea ja TPS:n maalikuninkuus kaudella 1966-1967, kun hänen kanssaan ykkösketjussa pelasivat Juhanit Wahlsten ja Tamminen.
Kuismanen siirtyi kauden 1971-72 jälkeen Kiekko-67:ään, missä pelasi yhden kauden Suomensarjaa ennen vetäytymistään jääkiekosta polvivamman vuoksi. Kuismanen pelasi myöhemmin vielä yhden kauden Kiekko-67:ssa I-divisioonaa kaudella 1979-1980.
Kuismanen edusti myös Suomea maajoukkueessa kahden A-maaottelun verran.

Liikemiesura

Pertti Kuismanen pyöritti aikanaan merkittävää ohjelmatoimistobisnestä Turkuviihde Oy -nimellä. Toiminta suuntautui erityisesti ravintola-alalle ja matkustajalaivaliikenteeseen. Ravintoloiden muusikkobisneksen hiipuessa hän ryhtyi Extra-yhtiöiden puitteissa harjoittamaan työvoiman vuokrausta, joka kohdistui muuhun henkilöstöön. Extra-yhtiöt operoivat laajasti ravintolahenkilöstön vuokraamisessa. Kuismanen myi Extra-yhtiöt sijoitusyhtiö CapManille vuonna 2002. Hän sai myöhemmin lievän tuomion veropetoksesta Extra-yhtiöiden toimintaan liittyen.
Sittemmin Kuismanen on perustanut oman asuntovuokraus- ja sijoitusyhtiönsä PAK-Invest -nimellä, myöhemmin Pertti A. Kuismanen Invest.
Cergy-Pontoise

Liikenne

Pariisista Cergy-Pontoiseen pääsee junalla puolessa tunnissa (RER A). Rautatieasemat ovat Neuville-Université, Cergy-Préfecture, Cergy-Saint Christophe ja Cergy-Le-Haut. Pariisista Cergy-Pontoiseen pääsee myös junalla (RER C), ja matka kestää neljäkymmentä minuuttia. Asemat ovat Pontoise, Saint-Ouen-l'Aumône ja Saint-Ouen-l'Aumône-Liesse.
Bussilla Charles de Gaullen kansainväliseltä lentoasemalta pääsee suoraan Cergy-Préfecturelle. Matka kestää tunnin verran.

Terveydenhuolto

Terveyskeskussairaaloita on kaksi, Hopital de Pontoise ja Clinique Sainte Marie

Nähtävyydet

Cergy-Pontoisessa on Pontoisen katedraali, Camille Pissarron museo, Tavet-Delacour-museo, Vincent van Goghin talo ja Impressionismimuseo.

Kulttuuri

Cergy-Pontoisessa on viisi teatteria, konservatorio ja monta konserttisalia.
Ranskan 4. panssaridivisioona (1940)

Perustaminen

Yhtymä perustettiin 10. maaliskuuta 1940 Chatoussa. Sen kalustona oli Renault Char B1 ja Hotchkiss H-39 -panssarivaunuja.
Hector Pieterson

Hector Pieterson (myös Peterson tai Pietersen, 1965 Soweto – 16. kesäkuuta 1976 Soweto) oli eteläafrikkalainen koululainen, joka kuoli poliisin avattua tulen mieltään osoittaneita koululaisia vastaan Sowetossa 16. kesäkuuta 1976. Uutinen Pietersonin kuolemasta johti laajoihin mellakoihin.
Vuonna 1974 bantuopetuksen ministeri Michael C. Botha ja varaministeri Andries Treurnicht päättivät aloittaa aikaisemmin huomiotta jätetyn bantuopetuksen lain pykälän toimeenpanon, jonka mukaan opetuksessa tuli käyttää englantia ja afrikaansia tasaveroisesti. Mustien eteläafrikkalaisten mielessä afrikaans liittyi maan sortojärjestelmään ja monet koulujen johtokunnat kieltäytyivät toteuttamasta päätöstä ja oppilaat alkoivat boikotoida oppitunteja. 16. kesäkuuta 1976 sadat lukiolaiset Sowetossa lähtivät mielenosoitusmarssille koulultaan kohti alueen jalkapallostadionia vastalauseena afrikaansinkielistä opetusta vastaan. Orlando Westin alueella poliisit pysäyttivät mielenosoituksen ja vaativat osallistujia poistumaan paikalta.  Yhteenotto muuttui väkivaltaiseksi ja noin kaksikymmentä oppilasta, mukaan lukien Hector Pieterson, kuoli poliisien luoteihin.
Pieterson nousi kansainväliseen kuuluisuuteen, kun johannesburgilaisen The World -sanomalehden valokuvaajan Sam Nziman kuva kuolettavasti haavoittunutta Pietersonia kantaneesta oppilaasta, jonka vierellä juoksi tämän sisar Antoinette, julkaistiin ympäri maailmaa. Muutama kuukausi valokuvan julkaisemisen jälkeen The World -lehti lakkautettiin. Nykyisin Orlando Westissä on Hector Pietersonille omistettu museo.
Hector Pietersonin sukunimestä on lehdissä esiintynyt erilaisia kirjoitusasuja, mutta perheen mukaan oikea kirjoitusmuoto on Pieterson. Perheen alkuperäinen sukunimi oli Pitso, mutta he muuttivat sen pyrkiessään tulemaan luokitelluiksi värillisiksi apartheid-järjestelmän rotuluokittelussa.
Teenage Mutant Ninja Turtles: Tournament Fighters

Pelaaminen

Pelissä pääasiassa käydään läpi yksi vastaan yksi -tappelua turnausmuotoisesti. Tarinatilassa pelataan ainoastaan yhdellä neljästä Turtlesista, kun taas turnaus ja yksi vastaan yksi tiloissa voi valita pelissä olevista hahmoista.

NES

Nintendolla Silppuri on haastanut kaikki neljä Turtlesia, mutta ennen kuin he voivat kohdata hänet, Turtlesit päättävät järjestää turnauksen jossa he selvittävät kuka lopulta kohtaa Silppurin. Pelissä on seitsemän hahmoa, Turtlesien ja Silppurin lisäksi Casey Jones ja Hothead. Peli poikkeaa muista versioista siten, etteivät sen pääsankarit tai muut hahmot käytä aseitaan.
Punaluppio

Ulkonäkö ja koko

Punaluppio kasvaa 30–90 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat parilehdykkäiset. Niissä on 3–6 paria 2–4 cm pitkiä lehdyköitä, jotka ovat sahalaitaisia ja herttatyvisiä. Punaluppion kukinto on 1–3 cm pitkä, tiheän palleromainen ja pitkulainen. Kukat ovat teriöttömät ja kaksineuvoiset, väriltään tumman punaruskeat. Punaluppion hedelmä on pähkylä.
Hr. Ms. C

Palvelus

Aluksen miehistö upotti aluksensa Surabayassa 6. maaliskuuta 1942. Japanilaiset nostivat hylyn ja se kunnostettiin.
Alus liitettiin keisarillisen Japanin laivastoon 8. huhtikuuta 1943 apusukellusveneidentorjunta-aluksena nimellä Cha 116. Sen aseistuksena oli muutostöiden jälkeen 47 millimetrin, kolme 25 millimetrin ja yksi 13 millimetrin tykki. Lisäksi alukselle oli asennettu kahdeksan syvyyspommia. Yhdysvaltain laivaston TF-38:n lentokoneet upottivat aluksen 13. marraskuuta 1944 Manilanlahdella 20 merimailia Cavitesta länteen.
Tiilikurkkumedestäjä

Levinneisyys

Tiilikurkkumedestäjää tavataan Indonesiassa, Malesiassa, Myanmarissa, Singaporessa ja Thaimaassa. Bruneista se on hävinnyt. Laji on pääasiassa harvinainen ja se on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen takia. Se on luokiteltu silmälläpidettäväksi, mutta ei uhanalaisemmaksi, koska se tulee toimeen myös luonnontilattomissa elinympäristöissä.
Findhorn

Findhorn on kylä Morayn hallintoalueella Skotlannissa. Se sijaitsee Findhorninlahden itäosassa, viisi kilometriä luoteeseen Kinlossista. Paikkakunta tunnetaan erityisesti kylän eteläpuolella sijaitsevasta Findhornin new age -henkisestä ekoyhteisöstä, jonka perustivat Eileen ja Peter Caddy sekä Dorothy Maclean vuonna 1962. 
Nykyisin Findhornissa on noin 350 pysyvää asukasta ja tuhansia tilapäisesti asuvia. Findhornin new age -yhteisö on laajentunut vuosien varrella ja tunnetaan nyt nimellä Findhornin ekokylä.
Purjehdus kesäolympialaisissa 1952 – 5.5m

5.5m -luokan purjehdus olympiakisoissa 1952 suoritettiin Harmajalla. Kilpailu käsitti seitsemän osakilpailua, joista kukin venekunta sai laskea hyväkseen kuusi parasta sijoitusta. 49 miestä ja yksi nainen 16 kansakunnasta otti osaa kilpailuun. Luokka oli ensimmäistä kertaa olympiakisojen ohjelmassa.
Maailmojen sota (vuoden 2005 elokuva)

Juoni

Elokuva kertoo avaruusolioiden invaasiosta Maahan sijoitettuna elokuvan ilmestymisajan mukaiseen nykyaikaan. Tarina kerrotaan Tom Cruisen esittämän yksinhuoltajaisän ja hänen lastensa (joita esittävät Fanning ja Chatwin) näkökulmasta.
Kidukset

Kidukset (lat. branchia) ovat vedessä elävien eläinten hengityselimet. Ne ovat tavallisesti runsasverisuonisia ihon tai limakalvon poimuja, joiden ohuiden seinämien kautta tapahtuu kaasunvaihto veren ja ympäröivän veden välillä. 
Alkeellisimmat kidukset ovat rihmamaisia, mutta koska mahdollisimman laaja hengityspinta on edullisin, ovat useimmat kidukset kehittyneet lehti-, sulka-, kampa- tai tupsumaisiksi. Toisinaan ne sijaitsevat peitteettöminä ruumiin pinnalla (monilla nivelmadoilla, äyriäisillä ja sammakontoukilla), toisinaan taas vaipan (monet nilviäiset) tai kiduskansien (kalat) peitossa. Eräillä hyönteistoukilla (suden- ja päivänkorennot) on ns. ilmaputkikidukset, jotka ovat lehtimäiset tai tupsumaiset, runsaasti hienoja ilmaputkia sisältävät iholisäkkeet.
Hengityksen lisäksi kidukset toimivat osmoottisen paineen säätelyssä erittämällä suoloja. Ne osallistuvat myös elimistön pH:n säätelyyn ja typpipitoisten kuona-aineiden eritykseen. Kiduksissa on kemoreseptoreita, jotka mittaavat veren hiilidioksidi- ja happipitoisuutta sekä mekanoreseptoreita, jotka mittaavat kiduksiin kohdistuvaa mekaanista ärsytystä. Näiden reseptorien avulla säädellään hengitystä.