google/wiki40b huggingface dataset:
Gunnar Stenbäck

Gunnar Stenbäck (15. heinäkuuta 1889 Helsinki – 20. maaliskuuta 1926) oli suomalainen jääkärimajuri. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Tulikasteensa hän sai Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Valkoisen armeijan suojeluskuntajoukoissa Uudellamaalla.

Perhe ja opinnot

Stenbäckin vanhemmat olivat saarnaaja Emil Väinö Stenbäck ja Ingrid Sofia Nyberg. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1918 Tekla Sofia Niskasen kanssa, perheen pojasta Karl Gunnar Ilmari Stenbäckistä (s. 1921) tuli lääkäri. Stenbäck kirjoitti ylioppilaaksi Porvoon suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1909 ja liittyi Eteläsuomalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi vuosina 1910–1911 Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla ja historiallis-kielitieteellisellä osastolla vuosina 1911–1915 sekä opiskeli samaan aikaan voimistelulaitoksella, jossa suoritti voimistelunopettajatutkinnon 29. toukokuuta 1913.

Jääkärikausi

Stenbäck liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 25. helmikuuta 1915 ja sijoitettiin 1. komppaniaan, josta hänet siirrettiin Jääkäripataljoona 27 tultua perustetuksi sen 1. komppaniaan. Hän osallistui taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella. Pataljoonan rintamakomennuksen jälkeen hänet komennettiin Berliiniin Saksan yleisesikunnan järjestämille räjäytyskursseille ja siirrettiin pataljoonan täydennysjoukkoon 4. joulukuuta 1916 alkaen. Saksasta hänet komennettiin toukokuussa vuonna 1917 erikoistehtäviin Suomeen.

Suomen sisällissota

Suomeen saavuttuaan Stenbäck järjesti ja harjoitti Itä-Uudenmaan suojeluskuntia ja toimi 25. tammikuuta 1918 alkaen Porvoon suojeluskunnan päällikkönä. Myöhemmin hänet siirrettiin esikuntapäälliköksi Itä-Uudenmaan yhtyneisiin suojeluskuntiin. Hän kuului Pellingin joukon johtohenkilöihin ja siirtyi sen mukana Suomenlahden yli Viroon. Stenbäck palasi takaisin Suomeen I Suomalaisen etappipataljoonan (Thesleffin Jääkäripataljoonan) mukana. Suomessa hänet määrättiin 25. huhtikuuta 1918 alkaen järjestämään Itä-Uudenmaan suojeluskuntaoloja ja johtamaan puhdistustyötä. Hänet valittiin toukokuussa 1918 Länsi-Uudenmaan ja myöhemmin Itä-Uudenmaan aluepäälliköksi. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Keravalla, Nikkilässä, Pellingillä, Raaseporissa, Karjaalla, Virkkalassa ja Nummelassa.
Ruuniemen kalliomaalaus

Kallio ja sen sijainti

Kohde sijaitee Jäkärlänjärven itäosassa Ruuniemessä, joka pistää esille etelärannasta kohti pohjoista. Niemen kärjen länsipuolella on metsän suojassa kallioseinämä, jossa maalaus on. Kallion erottaa järvestä pieni rantakaistale, jossa kasvaa tiheä puusto.

Maalaus

Kalliomaalaus käsittää muutaman havaitun kuvion. Selvin kuvioista on ihmishahmo, joka on osittain tuhoutunut. Siitä näkyy enää pyöreä pää, molemmat alaviistoon vedetyt suorat kädet, jotka alkavat niskasta, vartaloviivan katkelma ja lopuksi toinen suora jalka. Jalka jatkuu vartalosta kuin yhtenäisenä viivana. "Katkenneen" jalan kohdalta kallion pinta on rapautunut. Ihmishahmon alapuolella on vielä punaista puuta.
Pari metriä oikealle näkyy nuolimainen kuvio, jota pidetään toisena ihmishahmona. Siitä erottuu vasen käsi ja vartalaosta katkelmia. Parin punaväriläikän lisäksi on havaittu pystysuuntaan "luikerteleva" viiva, joka voisi esittää käärmettä.
Maalauksen löytäjät havaitsivat ensimmäiseksi ylempänä olleen hirvieläimen kuvion, mutta sitä ei enää ole.
Mika Koivuvaara

Mika Koivuvaara (s. 18. tammikuuta 1966) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen pikajuoksija. Hän edusti seuratasolla pääasiassa Kuivasjärven Auraa, mutta menestysvuosiensa 1988-1992 aikana hänen seuranaan oli Oulun Pyrintö. Koivuvaaran valmentajana toimi koko hänen uransa ajan Pekka Karvinen. Kalevan kisoista Koivuvaara saavutti kaksi pronssia 400 metrin juoksussa vuosina 1988 ja 1990. Lisäksi hän oli viestijuoksun SM-kisoissa mukana voittamassa 4 x 400 metrin viestijuoksusta kultaa vuonna 1991, hopeaa vuonna 1990 sekä pronssia vuonna 1992. Sisäratojen SM-kisoista Koivuvaara saavutti 200 metrin juoksusta pronssia vuonna 1988 sekä 400 metrin juoksusta hopeaa vuonna 1988 ja pronssia vuonna 1993. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1993 jälkeen.
Kambjan kunta

Sijainti

Kunta sijaitsee Tarton eteläpuolella rajoittuen etelässä Kanepiin ja Otepäähän, lännessä Nõoon, pohjoisessa Tarton kaupunkiin ja Luunjaan sekä idässä Kastreen ja Põlvaan.

Hallinto

Kambjan kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä vanha Kambjan kunta ja Ülenurmen kunta. Kunnassa on 10 511 asukasta (1.1.2018).
Kunta muodostuu Kambjan, Külitsen, Ränin, Tõrvandin ja Ülenurmen pienkauppaloista (alevik) sekä 40 kylästä (küla). Kunnan keskuspaikka on Ülenurmen pienkauppala.

Liikenne

Valtatie 2 Tartosta Võruun ja valtatie 3 Tartosta Valgaan kulkevat Kambjan kautta. Rautatiet Tartosta Valgaan ja Koidulaan kulkevat Kambjan kautta. Tarton lentoasema sijaitsee Kambjan kunnan Reolan kylässä, Ülenurmen pienkauppalan länsipuolella noin kymmenen kilometriä Tartosta lounaaseen.
Suomen kurdit

Historia

Suurin osa Suomen kurdeista on Irakista 1990-luvulla Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisjärjestön kautta niin sanottuina kiintiöpakolaisina tulleita pakolaisia. Vaikka irakilaistaustaiset kurdit ovatkin enemmistö, heitä on tullut myös Turkista ja Iranista. Irakista ylipäätänsä Suomeen saapuneista enemmistö on ollut kurdeja. Isiksen menestys kurdeja vastaan Syyriassa ja Irakissa on johtanut kurdien mielenosoituksiin järjestöä vastaan Suomessakin. Suomalais-kurdilaisen ystävyysseuran mukaan Suomesta on myös lähtenyt useita kymmeniä henkilöitä taistelemaan Isistä vastaan kurdien puolelle.

Kulttuuri

Suomen kurdit puhuvat useita eri kurdin kielen murteita ja osaavat usein muita kieliä samaan aikaan. Irakista saapuneet kurdit puhuvat useimmiten kahta suurimpaa murretta, kurmandžia tai soranîa. Näistä kahdesta soranî on Suomessa käytetympi. Itsensä kurdeiksi omaksuvien määrä on todennäköisesti suurempi kuin sitä äidinkielenään puhuvien määrä. Esimerkiksi monet turkkilaistaustaiset kurdit puhuvat äidinkielenään turkkia kurdin sijaan. Kurdeilla on ollut Suomessa useita eri järjestöjä, jotka ovat ajaneet kurdien asiaa Kurdistanissa. Monet näistä järjestöistä ovat suoraan tai epäsuoraan yhteyksissä Kurdistanin poliittisiin järjestöihin. 
Melkein kaikki Suomen kurdit ovat muslimeja. Irakissa, josta suuri osa Suomen kurdeista on peräisin, valtaosa kurdeista on sunnalaisia. Kurdit eivät kuitenkaan yleensä ole kovin aktiivisia uskonnollisissa yhteisöissä. Tämä johtuu osaltaan siitä, että monilla pakolaisina tulleilla on vasemmistolainen poliittinen tausta. Newroz eli kurdilainen uusivuosi on juhlapäivä jota vietetään kevätpäiväntasauksen aikaan eli 21. maaliskuuta. Eri kurdijärjestöt Suomessa järjestävät tuolloin omia juhliaan.
Džaba Kankava

Muuta

30. maaliskuuta 2014 Kankava pelasti Ukrainan valioliigan ottelussa Dynamo Kiovan pelaajan Oleh Husjevin hengen, kun tämä oli törmännyt rajusti Dnipron maalivahdin Denis Boikon kanssa. Husjev nielaisi kielensä tilanteessa ja olisi todennäköisesti kuollut ilman Kankavan apua.
Kommunistinen vallankumous

Kommunistinen vallankumous on marxilaisuuteen liittyvä vasemmistolainen vallankumous, jossa kehittynyt kapitalistinen yhteiskunta muuttuu kommunistiseksi ihanneyhteiskunnaksi. Marxin mielestä kommunistista vallankumousta edeltää sosialismin välivaihe, jota hän kutsui ”proletariaatin diktatuuriksi”. Kommunistisesta vallankumouksesta kirjoittanut Karl Marx näki kommunistisen yhteiskunnan yhteiskunnallisen kehityskulun huipentumana ja vääjäämättömänä.
Kommunistinen vallankumous olisi useampia kehittyneitä kapitalistisia maita käsittävä, luonteeltaan kansainvälinen vallankumous. Kommunistisessa vallankumouksessa kapitalistiluokka syrjäytetään vallasta.

Vallankumoukseen johtavat syyt

Karl Marxin Kommunistisen manifestin ja hänen myöhempien kirjoitusten johtoajatuksena oli luokkataisteluteoria ja materialistinen historiakäsitys. Marxin mukaan historian edetessä omistajien ja työtätekevien välille oli kärjistynyt taistelu. Marxin mukaan teollistuminen johti omaisuuden keskittymiseen harvojen käsiin ja työläisten olot jatkuvasti heikkenivät. Kriisi tulisi lopulta johtamaan vallankumoukseen, jonka tuloksena olisi kommunistinen yhteiskunta ilman luokkaeroja. Kapitalismin korvaaminen kommunismilla mielletään yhteiskunnalliseksi parannukseksi.

Vallankumouksen edellytykset

Marxin mukaan kommunistinen vallankumous edellyttää kehittyneen kapitalisen maan. Marxin mukaan kommunismi ei onnistu jos sitä harjoitetaan vain yhdessä maassa. Siten kommunistisen vallankumouksen on oltava kansainvälinen, useampia maita käsittävä. 
Ennen kommunistista vallakumousta vallitsisi ”proletariaatin diktatuuri”, joka on kommunistista yhteiskuntaa edeltävä siirtymävaihe, jossa valtio on työväenluokan (eli proletariaatin) hallitsema.

Marxismi-leninismi

Marxismi-leninismin mukaan kommunistinen vallankumous voi onnistua vain marxilais-leniniläisen puolueen avulla. Marxismi-leninismin mukaan marxilais-leniniläinen puolue on onnistuvan vallankumouksen välttämätön edellytys. Yksipuoluejärjestelmä estäisi kapitalistien vastavallankumouksen sekä kommunistista vallankumousta horjuttavan kapitalistien mielipidevaikuttamisen.

1900-luvun reaalisosialismi

Kommunistista vallankumousta on 1900-luvulla edistetty internationaalien avulla. Lenin näki imperialismin kapitalismin viimeisenä asteena, jolla kapitalistit pyrkivät kasvattamaan voittoja. Neuvostoliitto vastusti kolonialismia ja imperialismia ja pyrki heikentämään kapitalistien kykyä hyödyntää kehitysmaiden halpatyövoimaa, mikä aiheuttaisi kapitalismin kriisiytymisen kotimaassa varhemmin. Anti-kolonialistisen ja anti-imperialistisen ideologian muotoilivat Lenin ja Bukharin. 1990-luvun alussa kansainvälinen kommunistinen vallankumous kuitenkin vaikeutui Neuvostoliiton lakkautuessa ja itäblokin sortuessa.
Nasu

Nasu (engl. Piglet) on A. A. Milnen luoma fiktiivinen hahmo Nalle Puh -tarinoissa. Hän on possupoika, vaikka hänen sukupuolestaan on usein kiistelty. Hän asuu Puolen hehtaarin metsässä hyvän ystävänsä Nalle Puhin ja Puolen hehtaarin metsän muiden asukkaiden kanssa. Pieni Nasu on arka ja hermostunut monista asioista. Pelkojaan hän selittää sillä tosiseikalla, että hän on hyvin pieni eläin. Hän kuitenkin huomaa ongelmat aina ennen muita. Nasu pitää tammenterhoista. Hän on pääosassa Disney-elokuvassa Nasun suuri elokuva (2003).
Alkujaan Nasu oli vaalea ja pukeutui vihreään jumpperiin, mutta Disneyn versiossa hänen ihonsa on vaaleanpunainen ja asu pinkki.
Nasun alkuperäisinä ääninäyttelijöinä ovat toimineet vuodesta 1968 vuoteen 2005 John Fiedler ja vuodesta 2005 eteenpäin Travis Oates. Steve Schatzberg esiintyi Fieldlerin ohella Nasun äänenä peleissä Tigger's Honey Hunt ja Party Time with Winnie the Pooh. Vuoden 2018 näytellyssä Christopher Robin elokuvassa Nasulle äänensä antaa Nick Mohammed.
Suomenkielisenä ääninäyttelijöinä ovat toimineet Harri Hyttinen, Olavi Ahonen, Antti Pääkkönen ja Riko Eklundh.
Eckerön vaakuna

Eckerön vaakuna on Eckerön kunnan tunnus. Vaakunan aihe viittaa historiaan, jolloin eckeröläiset vastasivat postin kuljettamisesta valtakunnan pääkaupunkiin Tukholmaan Ahvenanmeren yli; vaakunassa esiintyvää venemallia käytettiin kuljetuksiin talvisaikaan.
Vaakunan selitys kuuluu ”hopeakentässä punainen rahtivene, jonka raakapurjekin on punainen.” Vaakunan on suunnitellut Matts Dreijer, ja Eckerön kunnanvaltuusto hyväksyi vaakunan kokouksessaan 31. tammikuuta 1952. Ahvenanmaan maakuntahallitus vahvisti vaakunan käyttöön 27. helmikuuta samana vuonna.
Fake (manga)

Juoni

Randy "Ryō" Maclean, puoliksi japanilainen poliisi, on uusi tulokas NYPD:n 27. piirissä, ja hänet laitetaan pariksi Dee Laytnerille. Seitsemän mangan tarina perustuu parin seikkailuihin poliiseina ja etsivinä ympäri New Yorkin väkivaltaisia katuja. Välillä tarina palaa miesten omiin menneisyyksiin, mutta tarinan pyörittävä voima on tietysti Deen ja Ryōn hitaasti rakentuva suhde. Ryōlla on vaikeuksia ymmärtää omia tunteitaan, Deellä taas ei ole ongelmia asian suhteen.
Muita mainittavan arvoisia hahmoja ovat Bikky ja Carol, kaksi lasta, jotka ovat menettäneet perheensä. Ryō on ottanut Bikkyn huostaansa tämän menetettyään isänsä. Muutamat kirjan kohtauksista keskittyvät pelkästään Bikkystä ja Carolista kertomiseen sekä heidän nuoren rakkautensa kuvailemiseen.
JJ ja Drake ovat kaksi muuta etsivää 27. piirissä. JJ:llä on hirveä pakkomielle Deehen, ja hän on erittäin mustasukkainen Ryōlle siitä, että tämä saa olla Deen parina (ja tietenkin siitä, että Dee pitää Ryōsta, eikä JJ:stä). Tämä tuo muutamia mielenkiintoisia kohtauksia mangaan... Berkeley Rosella taas on samankaltainen ihastus Ryōta kohtaan. Rose ei ole ujo näyttämään ihastustaan, ja varastaakin Ryōlta suudelman aina, kun mahdollista. Tämä taas ärsyttää sekä Ryōta että Deetä. Deellä onkin melkoinen työ vahtia rakasta Ryōtaan.
Manga itsessään keskittyy Ryōn ja Deen sen hetkisiin juttuihin, joita he ratkovat. Monet jutuista muuttuvat pikkuhiljaa hyvinkin henkilökohtaisiksi etsiville itselleen ja aiheuttavat takaumia ns. "flashbackejä" Deen ja Ryōn vaikeisiin menneisyyksiin.
Marcel Brillouin

Elämä

Brillouin syntyi Mellessä, Ranskassa. Brillouinin isä oli ammatiltaan maalari. Pian Brillouin synnyttyä perhe muutti Pariisiin, jossa hän opiskeli Lycée Condorcet'ssa. Aika oli kuitenkin hankala sillä Ranska julisti sodan Preussia vastaan 19, heinäkuuta 1870. Perhe muutti takaisin Melleen välttääkseen sodan tuomat ongelmat. Mellessä Brillouin luki isoisänsä filosofian kirjoja. Ranska antautui Preussille vuoden 1871 alussa ja rauha solmittiin 10. toukokuuta. Brillouinilla oli nyt mahdollisuus palata Pariisiin opiskelemaan. Hän jatkoi opiskelujaan vuonna 1874 École Normale Supérieure ja päätti opintonsa siellä neljä vuotta myöhemmin.
Brillouin työskenteli apulaisena Collège de France'ssa kunnes vuonna 1881 hän pätevöityi fysiikan ja matematiikan tohtoriksi. Tämän jälkeen hän toimi fysiikan professorina Nancyssa, Dijonissa ja Toulousessa, kunnes vuonna 1888 hän palasi takaisin École Normale Supérieure'hun.
Nuorisofestivaali

Nuorisofestivaali eli Maailman nuorison ja opiskelijoiden festivaalit tai Maailman nuorison ja ylioppilaiden maailmankonferenssi on vasemmistonuorten suurtapahtuma, jonka organisoi Demokraattisen nuorison maailmanliitto DNML ja opiskelijajärjestö International Union of Students IUS. Kylmän sodan aikana festivaalien takana oli vahvasti Neuvostoliitto. 1950-luvulle asti nuorisofestivaalit järjestettiin Itä-Euroopan kansandemokratioissa, mutta vuoden 1959 Wienin festivaalista alkaen niitä järjestettiin myös puolueettomissa maissa, kuten Itävallassa tai Suomessa. Vuoden 1978 Kuuban festivaalista alkaen tapahtumia on pidetty myös Euroopan ulkopuolella vasemmistolaisten puolueiden hallitsemissa maissa, kuten Pohjois-Koreassa ja Venezuelassa.
Tapahtuman osallistujapohja on myös laajentunut siten, että esimerkiksi Suomesta poliittisia nuorisojärjestöjä on mukana laidasta laitaan. 
Suurin tapahtuma on ollut kuudennet festivaalit Moskovassa vuonna 1957. Tapahtumaan osallistui yli 30 000 ulkomaista vierasta, joista 2 000 oli Suomesta. Seuraava festivaali on tarkoitus järjestää Moskovassa 2017.

Vuoden 1973 festivaali Berliinissä

Elokuussa 1973 järjestetyssä festivaalissa Weltfestspiele der Jugend und Studenten oli 25 600 osallistujaa 140 maasta. Järjestelykomitean puheenjohtajana toimi Wolfgang Berghofer ja tapahtuman "pääjärjestäjänä" DDR:n johtajaksi juuri noussut Erich Honecker. Tapahtuman teema oli "anti-imperialistisen solidaarisuuden, rauhan ja ystävyyden puolesta". Tapahtuma käsitti paljon musiikkia ja musiikkipajoja, ja sitä onkin nimitetty Idän Woodstockiksi. Tapahtumiin sisältyi myös paljon kylmää sotaa liennyttäviä piirteitä, kuten nuorisopoliitikkojen tapaamisia. Täysin vapaata ei ajatustenvaihto ollut, sillä DDR:n turvallisuusviranomaiset estivät parin tuhannen DDR:n toisinajattelijan oleskelun tapahtuman aikana Itä-Berliinissä. 
Suomalaisen festivaalivaltuuskunnan junamatkalla vierailtiin myös natsien tuhoamaan Hatynin joukkomurhan muistoksi kylään rakennetulla muistomerkillä Valko-Venäjällä. Myöhemmin on arvioitu, että neuvostoliittolaiset matkanjärjestäjät halusivat vaikuttaa nuorison etujoukkoon, jotta Neuvostoliiton syyllisyys Katynin joukkomurhaan Puolassa hämärtyisi.
Vuoden 1973 festivaalin päätapahtumapaikka, Itä-Berliinin Walter-Ulbricht-Stadion uudelleennimettiin festivaalien aikana Stadion der Weltjugendiksi eli maailmannuorison stadioniksi. Kaksi vuotta aiemmin syrjäytetty DDR:n johtaja Walter Ulbricht sattui kuolemaan juuri tuolloin, ja hänen muistoaan pyrittiin häivyttämään nimeämällä uudelleen hänen mukaansa nimettyjä asioita.
Turpanin syvänkö

Turpanin syvänkö on syvänkö Kiinassa. Se on Kiinan syvin kohta. Syvänkö on 154 metriä merenpinnan tason alapuolella.
Lee Geum-min

Lee Geum-min (s. 7. huhtikuuta 1994) on eteläkorealainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän voitti alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 2010 sekä pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2012 ja 2014. Lee pelasi Etelä-Korean naisten maajoukkueessa vuoden 2015 MM-kilpailuissa vaihtopelaajana tasapeliin päättyneessä alkulohko-ottelussa Costa Ricaa vastaan ja koko pelin tappiollisessa neljännesvälieräottelussa Ranskaa vastaan. Vuoden 2019 MM-kilpailuissa hän pelasi joukkueen kaikki kolme ottelua alusta loppuun. MM-kisojen 2019 päättyessä hän on pelannut yhteensä 54 naisten maaottelua ja tehnyt niissä 16 maalia.
Lee siirtyi kotimaansa Gyeongju KHNP:stä englantilaisseura Manchester Cityyn elokuussa 2019.
Armor King (Tekken)

Armor King II

Viidennellä turnauksella itseään Armor Kingiksi nimittävä tuntematon henkilö osallistui turnaukseen. Tämä antoi Mardukille kunnon selkäsaunan ja jatkoi pidemmälle. King vakuuttui miehen ilmiömäisestä painitaidoista ja alkoi pikkuhiljaa miettiä, että oliko kyseessä Armor Kingin paluu. Mies vain ei ollut tuntevinaankaan Kingiä. Kingin ja Mardukin ystävystyttyä he halusivat selvittää Armor Kingin todellisen minän, ja miksi hän runteli Kingiä ja Mardukia niin armotta. Loppuvideoissa Armor King saapuu hautausmaalle, jossa Marduk kaivaa Armor Kingin hautaa esiin, mutta Armor King makaa yhä arkussa kuolleena. Armor King (II) saapuu haudalle ja sanoo Mardukille olevansa alkuperäisen veli.
Serepetta

Serepetta (ven. Жеребятки, Žerebjatki) on entinen kylä ja entinen luterilainen seurakunta Inkerissä. 1700-luvun puoliväliin saakka se tunnettiin nimellä Uusi-Puura. Seurakunta kuului Itä-Inkerin rovastikuntaan.

Kylä

Serepetan kylä mainitaan vuoden 1676 aineistoon perustuvassa kartassa. Peter von Köppenin mukaan vuonna 1848 siellä asui 52 savakkoa ja yksi äyrämöinen. Kylän asukkaat olivat 1860-luvulle saakka tilanomistajan maaorjia. Myöhemmin Serepetta kuului Metussin volostin Porun kyläkuntaan. Kylässä oli suomalais-virolainen koulu.
Neuvostoaikana Serepetta kuului vuorotellen Hoseritsan, Porun ja Saastrovan kyläneuvostoihin. Syyskuusta 1941 lähtien sen läheltä kulki Oranienbaumin sillanpääaseman rintamalinja. Sodassa tuhoutunutta kylää ei jälleenrakennettu.

Seurakunta

Saamostin pogostaan kuulunut seurakunta on perustettu ennen vuotta 1640. Sen nimenä oli aluksi Uusi-Puura (ruots. Novabura), koska kirkko ja pappila sijaitsivat samannimisessä kylässä. Vuoteen 1644 saakka seurakunnalla oli yhteinen kirkkoherra Hevaan kanssa. Ruotsalaisajan lopulla Uudessa-Puurassa oli oma kirkkoherra ja kappalainen.
1700-luvun puolivälissä kirkko siirrettiin venäläisestä Uudesta-Puurasta Serepettaan, jonka mukaan seurakunta sai uuden nimensä. Kirkko korjattiin jo vuoden 1763 tienoilla ja uudelleen 1800-luvun alussa. Vuonna 1846 valmistui uusi kivinen pyhän Mikaelin kirkko. Sen kustansivat pääosin paikalliset tilanomistajat, varsinkin Lopuhkinan kartanonherra Paul von Bottom, joka sai jälkeläisineen patronaattioikeuden. Vuodesta 1862 lähtien kirkkoherran valitsivat seurakuntalaiset.
Vuoden 1860 tienoilla Serepetan seurakuntaan kuului noin 1 100 suomalaista. 1800-luvun lopulla seudulle muutti paljon virolaisia. Vuonna 1905 seurakunnassa oli noin 1 600 suomalaista, noin 1 200 virolaista, 41 saksalaista, neljä ruotsalaista ja yksi latvialainen. 1900-luvun alussa Serepetassa pidettiin vuosittain 60 suomenkielistä, 30 vironkielistä ja neljä saksankielistä jumalanpalvelusta. Vuonna 1917 seurakunnassa oli lähes yhtä paljon virolaisia kuin suomalaisia.
Kaprion ja Serepetan virolaisilla oli vuonna 1924 yhteinen seurakunta ja vuonna 1929 ne mainitaan erillisinä seurakuntina. Serepetan suomalaisen seurakunnan toiminta jatkui vuoteen 1935 saakka, jolloin kirkko suljettiin.
Toisen maailmansodan aikana osa väestöstä jäi Leningradin piiritykseen ja evakuoitiin eri puolille Neuvostoliittoa. Saksalaisten miehitysalueella olleet suomalaiset siirrettiin vuonna 1943 Suomeen. Nykyään seurakunnan alue kuuluu Leningradin alueen Lomonosovin piiriin.
Kitaravahvistin

Kitaravahvistin on elektroninen vahvistin, jolla sähkökitaran tuottamat äänet vahvistetaan soittajan tai kuulijan kuultaviksi. Se poikkeaa muista vahvistimista, koska se on suunniteltu erityisesti kitaran tai muiden sähköisten soitinten äänen vahvistukseen. Vahvistin voi olla joko erillinen laite tai se voi olla yhdistettynä kaiuttimeen, jolloin puhutaan kombinaattivahvistimesta, slangissa kombosta.

Toiminta

Äänen vahvistuksen toteuttavat aktiiviset elektroniset komponentit, joiden avulla heikko signaali voidaan asteittain vahvistaa. Useimmiten kitaravahvistimien rakenne on sellainen, että vahvistimen käyttäytymistä voi säätää. Näiden säätöjen seurauksena yhdestä kitaravahvistimesta voi saada useanlaista äänen väriä, eli sointia yhdellä instrumentilla.
Kitaravahvistimissa, kuten muissakin vahvistimissa, pieni määrä energiaa, eli kitaran signaali, ohjaa suurempaa energiamäärää. Kun kitaraa soitettaessa kitaramikrofonista tulee heikko signaali, vahvistettuna se aiheuttaa suuren signaalin vahvistimen ulostulossa. Suurempi virta aiheuttaa kaiutinelementissä paljon suurempia liikkeitä (eli ääntä) kuin mihin kitaran oma signaali pystyisi. Tähän tarvitaan energiaa, joka otetaan virtalähteestä. Useimmissa tapauksissa vahvistin toimii verkkovirralla. Verkkovirtalähteessä vaihtojännite muunnetaan vahvistimelle sopivaksi muuntajan avulla ja tasasuunnataan tasajännitteeksi.
Kitaravahvistimissa on yleensä muutamia säätimiä, joilla soittaja voi säätää muutamien komponenttien käyttäytymistä tai virtapiirin kytkentää. Näillä säätimillä soittaja voi siis vaikuttaa soittimensa soinnin vaihteluun vahvistimessa. Yleisiä säätimiä kitaravahvistimessa ovat Gain eli etuasteen vahvistuksen säätö, ekvalisaatio eli äänenvärin säätö (yleensä säätimet Bass, Middle ja Treble), sekä Volume, eli pääteasteen voimakkuuden säätö. Vahvistimessa voi olla Master Volume säädin
jolla voidaan säätää kaiuttimen eli soivaa äänenvoimakkuutta ilman, että muita säätöjä tarvitsee muuttaa. Tällöin käyttäjän haluamat, äänenväriin vaikuttavat asetukset säilyvät muuttumattomina kuultavan äänen voimakkuudesta riippumatta.
Vahvistimessa on useasti nk. effects loop liitäntä, joka on kytketty etuvahvistimen ja päätevahvistimen väliin. Signaali kulkee ulkoisiin efektilaitteisiin tällöin etuvahvistimen kautta ja edelleen päätevahvistimeen. Lisäksi vahvistimessa voi olla XLR- lähtö, jolloin sen voi liittää suoraan miksauslaitteeseen.
Yonaguni

Yonaguni (jap. 与那国島, Yonaguni-jima) on Japanin läntisin saari. Saari tunnetaan sen lähistöllä olevista vedenalaisista "raunioista", rakenteista, joita jotkut pitävät ihmisten tekeminä. Niiden muotoa on verrattu porraspyramideihin. Toisten mukaan rauniot ovat luonnon muovaamia. Jos rakenteet olisivat ihmisen tekemiä, ne olisivat vanhimpia tunnettuja monumentaalisia rakennuksia jopa kymmenen tuhannen vuoden takaa, jolloin alue oli veden pinnan yläpuolella.