google/wiki40b huggingface dataset:
Tuliherttuakala

Koko ja ulkonäkö

Tuliherttuakala kasvaa 12 cm pitkäksi. Sen oranssissa vartalossa on tummempia pystysuuntaisia juovanpätkiä. Selkä- ja vatsaevän takareuna on sähkönsininen. Tuliherttuakalan kodiksi suositellaan min. 150-200 litraista akvaariota.

Alkuperä

Tuliherttuakala on kotoisin Joulusaarelta, Cookinsaarilta ja Marshallinsaarilta.

Käyttäytyminen

Tuliherttuakala saattaa olla aggressiivinen sukulaisiaan ja muita suunnilleen samankokoisia / -värisiä kaloja kohtaan. Niille on siksi syytä luoda erilaisia luontevia piilopaikkoja ja reviirialueita. Pienikokoisina ja samaan aikaan altaaseen kotiutetut kalat ovat onnistuneesti oppineet elämään sovussa. Jotkut yksilöt saattavat näykkiä tietynlajisia sps-kivikoralleja – riutta-akvaariossa pitää olla varuillaan.

Ravinto

Luonnossa herttuakala syö levää ja pieniä selkärangattomia. Akvaariossa se hyväksyy erilaisen liha- ja leväpitoisen korvaavan ruoan.
HMS Cadiz (D79)

Palvelus

Alus myytiin 1956 Pakistanille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Khaibar. Alus upposi Intian ja Pakistanin välisessä sodassa 1971.
Reppulampi

Maantietoa

Lammen pituus on 350 metriä, leveys 250 metriä ja sen pinta-ala on 4,2 hehtaaria. Se sijaitsee Isonevan ja Vähä Saarinevan välissä suolla Lylyjärven pohjoispuolella. Ympäristön suot on ojitettu tiheästi ja pohjoispuolen ojien vedet ohjataan Reppulammen kautta Lylyjärveen. Rantaviivan pituus on 950 metriä ja ranta on kokonaan suota. Lampi on autio eikä sinne johda teitä. Lähin metsäautotie kiertää lammen 250 metriä etäisyydeltä.

Historiaa

Vanhassa vuoden 1959 peruskartassa lampi sijaitsi suolla vailla mitään laskuojaa. Soiden ojittamisen myötä lammen vedet johdettiin Lylyjärveen.
Teidenlitutilli

Kuvaus

Teidenlitutilli kasvaa Teiden rinteillä yli 2 000 metrin korkeudessa. Sitä ei voi olla huomaamatta sen kukinnan aikaan keväällä. Sen puolipallomainen kasvumuoto suojaa sitä vuoriston ankarilta olosuhteilta luomalla eräänlaisen mikroilmaston sille.

Varsi ja lehdet

Teidenlitutillin lehdet ovat ohuen karvan peittämät. Lehtilapa on syvään pariliuskainen.

Kukat ja hedelmät 

Teidenlitutilli sen kukinto on tähkämäinen terttu. Kukinnot sijoittuvat oksien kärkiin. Kukkien pitkät kukkaperät ovat vaakatasossa. Sen kukkien keltaiset terälehdet ovat kooltaan 3–4 millimetriä ja verholehdet lehdet alle 2,5 millimetriä.
Teidenlitutillin tieteellinen nimi tulee ranskalaisen kasvitieteilijä Eugène Bourgeaun (1815–1877) sukunimestä.
Juovamaakäki

Koko ja ulkonäkö

Juovamaakäki on äkkilinnuksi suurikokoinen ja voi saavuttaa 46 cm:n pituuden. Ruumiinmuodoltaan se muistuttaa juoksukäkiä (Geococcyx). Juovamaakäen otsa, rinta, vatsa ja yläselkä ovat pohjaväriltään mustat ja tihein valkoisin vaakaraidoin. Silmien ympärillä on väriltään sininen höyhenetön alue. Päälaella on tumma hieman sinertävä töyhtö, siivet ja alaselkä ovat väriltään tumman kastanjanruskeat. Juovamaakäen pyrstö on pitkä ja väriltään tumman vihreä. Linnun nokka on kookas ja tukeva. Nokan yläosa on väriltään harmaa ja alaosa keltainen..

Levinneisyys ja elintavat

Juovamaakäkeä tavataan lounaisesta Kolumbiasta Ecuadorin luoteisosiin. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät vuorten rinteillä ja laji viettää suuren osan ajastaan maassa. Lajia tavataan tyypillisesti noin 35–1 500 metrin korkeudella merenpinnasta sijaitsevissa metsissä. Juovamaakäki vaatii melko suuria yhtenäisiä metsäalueita menestyäkseen. Linnun ravintoa ovat hyönteiset ja muut pienikokoiset selkärangattomat eläimet. Toisinaan juovamaakäet muodostavat sekaparvia muiden lintulajien kanssa. Pesänsä lintu rakentaa puuhun noin 5 metrin korkeuteen ja naaras munii mahdollisesti vain yhden munan. Juovamaakäen pesimäkausi on keväällä.
Juovamaakäkikannan kooksi arvioidaan 1 000–2 500 yksilöä. Kantaa uhkaavat metsästys ja metsien hakkuut polttopuiksi, viljelysmaaksi ja teiden ja kaivosten rakentamisen vuoksi.
GeeksPhone Peak

Historia ja saatavuus

GeeksPhone Keon ja Peak tulivat myyntiin ensimmäistä kertaa 23. huhtikuuta 2013 ja ensimmäinen erä myytiin loppuun muutamassa tunnissa.

Avoin lähdekoodi

Toisin kuin perusmalli GeeksPhone Keon, Peak ei ole täysin avointa lähdekoodia, koska se sisältää ja tarvitsee tiettyä Qualcommin omisteista koodia.

GeeksPhone Peak+

GeeksPhone Peak+, paranneltu versio alkuperäisestä Peakista, julkistettiin ensimmäistä kertaa 16. heinäkuuta 2013. Toisin kuin alkuperäinen Peak, Peak+ on kuluttajille suunnattu laite, jossa on kaksi kertaa enemmän keskusmuistia verrattuna alkuperäiseen Peakiin ja lisättynä kompassianturi.
GeeksPhone arvioi, että Peak+-laitteiden toimitus voi alkaa marraskuussa 2013, but they've had some issues with material providers who haven't been complying with the given dates.
Mozilla ei salli GeeksPhone Peak+ -laitetta kutsuttavan "Firefox OS -laitteeksi" ja vaatii, että sitä pitäisi kuvailla sanoin "Boot to Gecko -teknologiaan pohjautuva laite". On sanottu, että Mozilla ei ole vielä päättänyt mitä "Firefox OS -sertifiointi" pitää sisällään ja että se suosii operaattoreita pienyritysten, kuten GeeksPhonen, sijaan. GeeksPhone vakuuttaa, että Mozillan haluttomuudesta tukea Peak/Peak+-mallien näyttöresoluutiota, Peak+:n sisälmykset tulevat olemaan täysin samat kuin alkuperäisen Peakin, vain ilman Mozillan logoja.
Joutilaan mietteitä

Joutilaan mietteitä (jap. 徒然草, Tsurezuregusa) on Yoshida Kenkōn kirjoittama mietelmäteos. Sen tarkkaa kirjoittamisajankohtaa ei tiedetä, mutta se on pääosiltaan kirjoitettu vuosina 1330–1331. Tyylistä päätellen teoksen alkuosa on saattanut syntyä useitakin vuosia aikaisemmin. Kenkō ryhtyi buddhalaismunkiksi 1310-luvun alkupuolella ja teos sisältää luultavasti näinä varhaisina munkkivuosina kirjoitettuja jaksoja.
Joutilaan mietteitä edustaa zuihitsu-tyyliä, eli kirjallisuutta, joka on kirjoitettu spontaanisti. Teos sisältää johdannon ja 243 mietelmää, joiden pituus vaihtelee muutamasta rivistä aina muutamaan sivuun. Kirjoitusten numerointi ja jako on myöhempää perua ja voidaan jäljittää 1600-luvulle asti. Alkuperäinen nimi tulee teoksen johdannosta:
つれづれなるまゝに、日暮らし、硯にむかひて、心にうつりゆくよしなし事を、そこはかとなく書きつくれば、あやしうこそものぐるほしけれ。
Tsurezurenaru mama ni, higurashi, suzuri ni mukaite, kokoro ni utsuriyuku yoshinashigoto o, sokowakatonaku kakitsukureba, ayashū koso monoguruoshikere.
Kai Niemisen suomentamana:
Tuntuu kuin jokin merkillinen hulluus minua vaivaisi: istun päiväkausia joutilaana mustekiveni ääressä ja vailla vasituista aikomusta kirjoittelen muistiin mielessäni ajelehtivia joutavia mietteitä.
Missä つれづれ (tsurezure) tarkoittaa ”ei ole mitään tekemistä”.
Joutilaan mietteitä sisältää erilaisia pohdiskeluja, toteamuksia, huomioita ja anekdootteja. Aiheet vaihtelevat laajasti sisältäen mm. jonkun sanan tai tavan selityksiä, kertomuksia menneistä tapahtumista, moraalisia valistuksia ja tunnelmallisia kirjoituksia. Teoksen näennäinen ristiriitaisuus tosikkomaisten hartaiden mietteiden sekä humoristisen, satiiristen ja yhteiskuntakriittisten huomioiden välillä selittyy, kun ajattelee kirjoittajan elämänkokemuksen myötä kypsyneen ja muuttuneen toisaalta resignoituneemmaksi, toisaalta suvaitsevammaksi.
Kenkō kiteytti mietteisiinsä tarkka-aistisesti japanilaisen estetiikan periaatteet ja lisäsi niihin paljon kiinalaista taolais-zeniläistä ajattelua. Vaikka hän ei itse luonut varsinaisesti mitään uutta teoriaa, ja vaikka Joutilaan mietteitä on hajanainen ja paradoksaalinen mietekokoelma, se on ollut merkittävä lähde myöhemmälle japanilaiselle estetiikan tietoisuudelle.
Teos kirjoitettiin poliittisesti hyvin epävakaina aikoina. Kenkōn filosofia heijastelee muutosten ja epävarmuuden ajalle ominaisia tunnelmia, mutta päivänpoliittisia tapahtumia se ei käsittele lainkaan. Kenkōn käyttämä ironia kohdistuu yhtälailla häneen itseensä kuin muihinkin ihmisiin.
Joutilaan mietteitä on täynnään viittauksia klassikoihin, kuten Genjin tarinaan, Kungfutsen Keskusteluihin, Japanin hovirunouteen ja Zhuangzin kirjaan. Myös kaksi muuta zuihitsu-genren teosta mainitaan; Sei Shōnagonin Päänaluskirja (Makura no sōshi) ja Kamo no Chōmein Hōjōki.
Hippa-festivaali

Hippa-festivaali on Joensuussa kansanmusiikkiin painottuva tapahtuma, joka on järjestetty vuodesta 2007 eri vuodenaikoina. Järjestäjänä on kulttuuriyhdistys Mahti ry, joka järjestää pitkin vuotta myös Hippa-klubeja.
Kansanmusiikin lisäksi tapahtumassa on kansantanssia, nykytanssia, erilaisia konsertteja, teatteriesityksiä, lasten tapahtumia ja performansseja. Tapahtumapaikkoja ovat muun muassa Pakkahuone, Teatteriravintola, konservatorion sali, ravintola Wanha Jokela, ravintola Hostina Piimälinna ja Iso Myy ja Taidekeskus Ahjo.

Ensimmäisten vuosien historiaa

Vuoden 2009 Hippa-festivaali järjestettiin 13.-15. helmikuuta 2009. Esiintyjiä ovat muun muassa Timo Väänänen, Sanna Kurki-Suonio, Sari Kaasinen, Rymäkkä, Maanakka, Anna Fält ja Pia Lindy.
Vuoden 2010 festivaali järjestettiin 12.–14. helmikuuta. Konsertit pidettiin kaupungintalon Teatteriravintolassa ja Teatteriklubilla. Esiintyjinä olivat muun muassa Luna Nova, Ville Kangas ja Puuma -yhtye, Jussi Syren & Groundbreakers ja Turkka & Paalanen.
Vuoden 2011 festivaali siirtyi lokakuuhun. Sen jälkeen Hippa-festivaali on järjestänyt Hippa-klubeja eri vuodenaikoina.
Harley Benton

Harley Benton on saksalaisen Thomann-musiikkikaupan tuotemerkki yrityksen teettämille ja myymille edullisille soittimille, vahvistimille ja musiikkitarvikkeille. Tuotteet ovat yleensä ulkoisesti hyvin samankaltaisia "kopioita" muiden valmistajien suosituimmista malleista. Tuotteet tehdään suurimmaksi osaa Kiinassa.
Eija Saijonmaa

Eija Tyttö Saijonmaa (o.s. Äyhö, 17. tammikuuta 1923 Salo – 16. elokuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Hän työskenteli yhdessä miehensä arkkitehti Olli Saijonmaan kanssa yhteisessä toimistossa.
Eija Äyhö pääsi ylioppilaaksi vuonna 1942 silloisesta Salon yhteislyseosta ja siirtyi  opiskelemaan Teknilliseen korkeakouluun, josta hän valmistui arkkitehdiksi vuonna 1950. Opiskeluaikanaan vuonna 1948 hän avioitui Olli Saijonmaan kanssa. Olli Saijonmaalla oli oma arkkitehtitoimisto, jossa Eija Saijonmaa työskenteli opskeluaikanaan vuodesta 1948 lähtien. Puolisoiden suunnitteluyhteistyö jatkui vuonna 1951 perustetun yhteisen toimiston, Arkkitehtuuritoimisto Olli ja Eija Saijonmaan nimissä.
Saijonmaat suunnittelivat muun muassa asuinkerrostaloja, vanhusten palvelutaloja ja kirkkoja. Toimisto osallistui myös suunnittelukilpailuihin. 
Arkkitehtuuritoimisto Olli ja Eija Saijonmaan merkittäviä suunnittelutöitä ovat muun muassa Vantaan kaupungintalo, Tikkurilassa. Talo valmistui 1957 ja sen suunnitelma perustuu Helsingin maalaiskunnan virastotalon suunnittelukilpailuun vuodelta 1954. Helsinkiin rakennettuja kirkkoja ovat Pitäjänmäen kirkko, joka valmistui 1959 ja Puistolan kirkko, valmistunut 1960.
Apostolinen uskontunnustus

Apostolinen uskontunnustus (lat. Symbolum Apostolorum, kreik. Σύμβολο των Αποστόλων, hepr. ‏נוסח השליחים‎, ven. Апостольский Символ веры) on kristillinen uskontunnustus, yksi niin sanotuista kolmesta vanhan kirkon uskontunnustuksesta. Sitä ei käytetä itäisessä kirkossa.
Apostolinen uskontunnustus syntyi ensimmäisellä tai toisella vuosisadalla Rooman seurakunnassa. On esitetty, että se muotoiltiin kirjalliseen muotoon gnostilaisuutta vastaan. Se on ollut lännen kirkolle (siis Rooman patriarkaatin valtapiirille) aina tärkeä, mutta itäisessä kirkossa sitä ei ole omaksuttu.
Se tuli osaksi varhaisen kirkon järjestystä vuonna 325 kristillisten seurakuntien järjestäytyessä Nikean kirkolliskokouksessa, kun keisari Konstantinus Suuri lopetti kristittyjen vainot Rooman valtakunnassa.
Kristillisten kirkkojen mukaan Apostolinen uskontunnustus keskittyy ilmaisemaan kristillisen uskon ja evankeliumin ytimen. Se syntyi tarpeesta puolustaa kristillistä uskoa valheellisia syytöksiä ja epäluuloja vastaan. Kirkkojen mukaan evankeliumin keskeinen oppi on koottu Apostolisessa uskontunnustuksessa tiivistettyyn muotoon. Tässäkin on lukuisia eroja kirkkokuntien välillä.

Latinaksi

Credo in Deum, Patrem omnipotentem, Creatorem caeli et terrae. Et in Iesum Christum, Filium eius unicum, Dominum nostrum; qui conceptus est de Spiritu sancto, natus ex Maria virgine; passus sub Pontio Pilato, crucifixus, mortuus, et sepultus; descendit ad inferna; tertia die resurrexit a mortuis; ascendit ad caelos; sedet ad dexteram Dei Patris omnipotentis, inde venturus est iudicare vivos et mortuos. Credo in Spiritum Sanctum; sanctam ecclesiam catholicam; sanctorum communionem; remissionem peccatorum; carnis resurrectionem et vitam aeternam. Amen.

Kreikaksi

Πιστεύω εἰς θεòν πατέρα, παντοκράτορα, ποιητὴν οὐρανοῦ καὶ γῆς. Καὶ (εἰς) Ἰησοῦν Χριστòν, υἱὸν αὐτοῦ τòν μονογενῆ, τòν κύριον ἡμῶν, τòν συλληφθέντα ἐκ πνεύματος ἁγίου, γεννηθέντα ἐκ Μαρίας τῆς παρθένου, παθόντα ἐπὶ Ποντίου Πιλάτου, σταυρωθέντα, θανόντα, καὶ ταφέντα, κατελθόντα εἰς τὰ κατώτατα, τῇ τρίτῃ ἡμέρᾳ ἀναστάντα ἀπò τῶν νεκρῶν, ἀνελθόντα εἰς τοὺς οὐρανούς, καθεζόμενον ἐν δεξιᾷ θεοῦ πατρὸς παντοδυνάμου, ἐκεῖθεν ἐρχόμενον κρῖναι ζῶντας καὶ νεκρούς. Πιστεύω εἰς τò πνεῦμα τò ἅγιον, ἁγίαν καθολικὴν ἐκκλησίαν, ἁγίων κοινωνίαν, ἄφεσιν ἁμαρτιῶν, σαρκὸς ἀνάστασιν, ζωὴν αἰώνιον. Ἀμήν.

Katolisen kirkon käyttämä suomennos

Minä uskon Jumalaan, Isään kaikkivaltiaaseen, taivaan ja maan Luojaan, ja Jeesukseen Kristukseen, Jumalan ainoaan Poikaan, meidän Herraamme, joka sikisi Pyhästä Hengestä, syntyi Neitsyt Mariasta, kärsi Pontius Pilatuksen aikana, ristiinnaulittiin, kuoli ja haudattiin, astui alas tuonelaan, nousi kolmantena päivänä kuolleista, astui ylös taivaisiin, istuu Jumalan, Isän, Kaikkivaltiaan, oikealla puolella ja on sieltä tuleva tuomitsemaan eläviä ja kuolleita. Ja Pyhään Henkeen, pyhän katolisen Kirkon, pyhäin yhteyden, syntien anteeksiantamisen, ruumiin ylösnousemisen ja iankaikkisen elämän.
Kauhavan vanha kirkko

Kirkko vuonna 1831

Kirkon omaisuus luetteloitiin 1831 ja samalla laadittiin seikkaperäinen kuvaus kirkosta. Sen pituus oli 53 kyynärää (31,5 metriä), leveys 36 kyynärää (21,4 m) ja korkeus kivijalasta räystääseen 9 kyynärää (5,3 m). Kirkon länsipäässä sijainnut kellotorni oli korkeudeltaan 18 kyynärää (10,7 m) ja toinen itäpäässä sijainnut torni oli 10 kyynärän (5,9 m) korkuinen.
Kirkon kivijalka oli rappaamaton. Sen päältä kohosivat hirsiseinät, jotka oli vuorattu ulkopuolelta pystylaudoituksella ja maalattu punaisiksi. Vesikaton katteena olivat paanut. Kirkossa oli yhteensä 15 ikkunaa, joista osa oli suuria ja neljä pienempiä. Suuremmat ikkunat olivat 15-ruutuisia ja pienemmät neliruutuisia. Kunkin ruudun korkeus oli yksi kyynärä (0,59 m) ja leveys 3/4 kyynärää (0,45 m).

Sisustus

Kirkon seinät sekä laudoitettu laipio ja holvit oli sivelty vaalealla vesivärillä. Ovet, ikkunankarmit ja ikkunanpuitteet oli maalattu helmenharmaiksi ja penkkien ovet vaaleanruskeiksi. Vanhaan tyyliin maalattu lehteri oli varustettu apostolien ja profeettojen kuvilla. Kahdentoista kyynärän pituinen (7,1 m) ja kahdeksan kyynärän (4,7 m) levyinen sakasti oli sivelty myös vaalealla vesivärillä ja sen ovet oli maalattu helmenharmaiksi. Sakastissa oli rautakalteriset kaksoisikkunat ja sen sisustukseen kuului myös pieni alttari. Sakastin alla sijaitsi harmaakivikellari ehtoollisviinien säilytystä varten. Hautakuoria tai perhehautoja kirkkosalin honkalankuista tehdyn lattian alla ei ollut. Sen sijaan oli kirkonmaalla kolmeosastoinen talvihauta, joka oli maalattu punaiseksi ja varustettu vihreillä ovilla.
Puusta tehty saarnastuoli oli kellanruskea ja koristeltu raamatunlausein, joiden tekstit oli kullattu. Saarnastuolin laipion koristeena oli kullattu aurinko, hopeoitu lentävä kyyhky ja niin ikään hopeoitu karitsa ja lippu. Alttaritaulussa oli kullatut kehykset ja se esitti pyhän ehtoollisen asettamista. Pienemmässä alttaritaulussa oli myös kullatut kehykset ja se kuvasi Vapahtajaa ristillä. Kirkon seinien koristeena oli maalattuja raamatunlauseita. Lämmitysuuneja kirkossa ei tähän aikaan ollut.
Kirkonkellot sijaitsivat suuremman tornin keskimmäisessä osassa. Niille varattu tila oli kahdeksan kyynärää (4,8 m) pitkä ja leveä sekä seitsemän kyynärää (4,2 m) korkea. Suurempi kello oli ostettu 1723 ja se painoi 2 kippuntaa, 10 leiviskää ja 5 naulaa (noin 427 kg). Pienempi kello ostettiin 1725 ja se painoi yhden kippunnan, 11 leiviskää ja 4 naulaa (noin 265 kg).
Augusta Soldan

Elämäkerta

Soldanin vanhemmat olivat kruununvouti Karl Gustaf Soldan ja Ulrika o.s. Lucander. Hän opiskeli Helsingin yliopiston piirustussalissa sekä Magnus von Wrightin yksityisoppilaana saaden 1868 von Wrightiltä todistuksen piirustustaidoistaan. Düsseldorfin taideakatemiassa Soldan opiskeli Hans Guden johdolla 1857. Taiteilijan debyyttinsä Soldan teki 1854.
Soldan toimi piirustuksen opettajana oppikoulussa 1847–1857 ja 1858–1873. Soldan maalasi myöhäisromanttiseen tyyliin muun muassa pieniä maisemamaalauksia. Opetustyö ja taiteilijan uran myöhäinen aloitus saivat aikaan sen, ettei Soldan noussut taiteilijana kykyjensä edellyttämään asemaan.
Augusta Soldanin veli oli Suomen Rahapajan johtaja August Fredrik Soldan, jonka tytär Venny Soldan-Brofeldt oli myös tunnettu naistaiteilija.
Ahvenistenjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 16,6 hehtaaria ja se on 950 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Heinäjoen valuma-alueeseen (35.786) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 129,5 metriä mpy.
Vimyn harjanteen taistelu

Taistelu

Saksalaisten puolustus Vimyn harjanteella käsitti tunneleita, juoksuhautoja, piikkilankaa, tykistöä ja konekivääripesäkkeitä. Harjanteelta, joka ulottui Vimyn ja Farbusin länsipuolelta Givenchy-en-Gohelleen, voitiin helposti hallita ympäröivää maastoa tykistön avulla.
Ranskalaiset ja britit olivat yrittäneet ennen kanadalaisia vallata kukkulan valtavin tappioin. Ranskalaiset olivat 1915 menettäneet Vimyn harjanteella 150 000 sotilasta kuolleina ja haavoittuneina. Operaatio annettiin melko kokemattomille, mutta aikaisemmin onnistuneille kanadalaisille. Kaikki kanadalaisten neljä divisioonaa taistelivat ensimmäistä kertaa yhdessä. Kanadan joukkojen komentaja suunnitteli kuukausia hyökkäystään yrittäen ottaa oppia brittien ja ranskalaisten virheistä. Kukkulasta rakennettiin linjojen taakse jäljitelmä, jolla harjoiteltiin hyökkäystä. Jokaiselle joukkueelle annettiin erikoistehtävä eikä epämääräistä, yleistä hyökkäyskäskyä. Aiottiin käyttää myös vanhaa tekniikkaa, muun muassa räjäyttää Saksan linjojen alle kaivettuja tunneleita.

Hyökkäys

2. huhtikuuta 1917 kanadalaiset alkoivat tulittaa kukkulaa 145 tykeillä ankarammin kuin koskaan aikaisemmin. Noin viikon aikana kukkulalle satoi miljoona kranaattia. Saksalaiset kutsuivat tätä viikkoa ”kärsimysten viikoksi”. Hyökkäyksen ääni kuultiin Lontoossa asti. 2. huhtikuuta jalkaväki alkoi edetä siirtyvän tulikuvun suojassa. Tykistö tulitti tarkan suunnitelman mukaan juuri etenevän jalkaväen eteen. Sommen taistelussa tämä oli epäonnistunut, mutta kanadalaisilta se sujui. Kanadalaiset pyrkivät myös vaientamaan heitä tulittavan vastustajan tykistön yrittämällä paikantaa sen ja tulittamalla takaisin. Tätä ei ollut aiemmin kokeiltu. Tämä vaiensi Saksan tykistön, ja suojasi etenevää jalkaväkeä. Alle kahdessa tunnissa kanadalaiset olivat edenneet tavoitteisiinsa.
Kanadan 4. divisioona jäi konekivääriansaan juuri kukkulan huipulla ja sen 87. pataljoona kärsi 50 prosentin tappiot. 12. huhtikuuta kanadalaiset hallitsivat kukkulaa 145. Brittien ja kanadalaisten samanaikaiset hyökkäykset Vimyn harjanteesta etelään olivat tuloksettomia. 
Kanadalaisten suorittama kukkulan 145 valtaus oli taktinen voitto, mutta sillä ei ollut suuren mittakaavan merkitystä sodassa. Se oli silti ensimmäinen voitto ympärysvalloille melkein vuoteen ja masensi saksalaisia, jotka pitivät tätä harjannetta eräänä vahvimmista linnakkeistaan länsirintamalla.
30 000:sta kanadalaisesta ja britistä 3 598 kuoli ja 7 104 haavoittui. Saksalaisten tappiot olivat 20 000 kuollutta ja haavoittunutta sekä 4 000 sotavankia. Englantilaiset pitivät Vimyn harjanteen silloinkin, kun saksalaiset onnistuivat käynnistämään suuren rintamaa siirtäneen hyökkäyksen.
Bronco Billy Anderson

Bronco Billy Anderson (21. maaliskuuta 1880 – 20. tammikuuta 1971) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, käsikirjoittaja, ohjaaja ja tuottaja. Hän oli parhaiten tunnettu rooleistaan lännenelokuvissa.

Syntymä

Anderson syntyi nimellä Max Aronson Little Rockissa, Arkansasissa. Hän oli Henry ja Esther Aronsonin kuudes lapsi, joiden alkuperä oli New Yorkissa. Hänen nuorempi siskonsa Leona Anderson, saavutti menestystä 1950-luvulla laulajana, kenen erikoisalana oli humoristiset laulut.
Anderson, joka oli juutalainen, asui Pine Bluffissa kahdeksaan ikävuoteen saakka. Hän asui Saint Louisissa seuraavat 10 vuotta, kunnes hän muutti New Yorkiin. Hän oli valokuvaajan mallina ja sanomalehden myyjänä, ennen kuin hän esiintyi teatterissa. Hän aloitti vaudevillella, kunnes hän myöhemmin työskenteli Edwin S. Porterin kanssa ohjaajana ja satunnaisena käsikirjoittajan kollegana.

Elokuva-ala

Porterin ensimmäisessä elokuvassa Suuri junaryöstö, Anderson esitti kolmea roolia.
Hänellä on myös tähti Hollywood Walk of Famella.
Albert Ingman

Albert Konstantin Ingman (11. maaliskuuta 1871 Helsingin mlk – 28. joulukuuta 1948 Helsinki) oli maalari, merimies ja yksi Suomen ensimmäisistä kansanedustajista. Ingman toimi eduskunnassa SDP:n ryhmässä vuosina 1907–1908. Hänet valittiin kansanedustajaksi Uudenmaan läänin vaalipiiristä.
Ingman työskenteli merimiehenä ja maalarina Helsingissä. Hän oli naimisissa Ida Lovisa Lindströmin kanssa vuodesta 1897 alkaen.
Ingman oli SDP:n puolueneuvoston jäsen ja Helsingin kaupunginvaltuutettu.