google/wiki40b huggingface dataset:
Suku ja laji

Suku (lat. genus, mon. genera) ja laji (species, mon. species) ovat Aristoteleelta peräisin olevia ontologisia luokitteluja. Ne olivat keskeisellä sijalla skolastisessa logiikassa, ja ne ovat vaikuttaneet myöhempään tieteelliseen luokitteluun.

Perintö

Nykyaikaisen tieteellisen luokittelun terminologia on osittain peräisin Aristoteleen luokittelusta. Tieteellisen luokittelun yleisimmin käytettyjä taksonomisia tasoja ovat kunta, pääjakso, luokka, lahko, heimo, suku ja laji.
Sirkka Kouki

Sirkka Eeva Aleksandra Kouki (21. maaliskuuta 1917 Helsinki – 10. elokuuta 1989) oli kotitalouden asiantuntija ja vaikuttaja, joka toimi muun muassa Marttaliiton toiminnanjohtajana ja maataloushallituksen ja ammattikasvatushallituksen osastopäällikkönä.

Henkilöhistoria

Sirkka Koukin vanhemmat olivat maanviljelijä Santeri Kouki ja Sandra Nieminen. Kouki tuli ylioppilaaksi 1936 ja valmistui talousopettajaksi 1940 ja maatalous- ja metsätieteen kandidaatiksi 1954. Hän oli Jokioisten kotitalouskoulun talousopettaja 1941, Itä-Hämeen maanviljelysseuran kotitalouskonsulentti 1942–1944, Marttaliiton kotitalouskonsulentti 1944–1947, Marttaliiton toiminnanjohtaja 1947–1957, maataloushallituksen kotitalousosaston päällikkö ja kotitalousneuvos 1958–1968 ja ammattikasvatushallituksen hoito- ja talousopetuksen osastopäällikkö ja ammattikasvatusneuvos vuodesta 1968 eläkkeelle jäämiseensä saakka. Kouki toimi Emäntälehden toimitussihteerinä 1944–1947 ja päätoimittajana 1947–1952 sekä Kotitalous-lehden toimituskunnan puheenjohtajana 1958–1968. Koukilla oli useita alansa luottamustoimia, Helsingin yliopiston maatalous- metsätieteellisen tiedekunnan kunniatohtoriksi hänet vihittiin 1984, Marttaliiton suuri  kultainen ansiomerkki hänelle myönnettiin 1963 ja liiton kunniajäsen hänestä tuli 1977.
Etelä-Ubangi

Etelä-Ubangi eli Sud-Ubangi on yksi Kongon demokraattisen tasavallan 26 maakunnasta. Sen pääkaupunki on Gemena. Vuoden 2005 perustuslakiin kirjatussa hallinnonuudistuksessa se erotettiin Equateurin maakunnasta. Sen pinta-ala on 51 648 neliökilometriä.
Identiteetti (filosofia)

Identiteetti tarkoittaa filosofiassa sitä, mikä tekee oliosta tai muusta entiteetistä määriteltävän ja tunnistettavan, antamalla sille joitakin ominaisuuksia tai piirteitä, jotka mahdollistavat sen erottamisen muista olioista. Identiteetti tekee asioista samoja asioita tai eri asioita.

Identiteetti logiikassa: identiteetin laki

Logiikassa identiteetti määritellään yleensä kaksisuuntaisena relaationa joka pätee vain asian ja sen itsensä välillä. Identiteetti on siis kaksipaikkainen predikaatti "=", niin että kaikille x ja y "x = y" on totta jos ja vain jos x on sama kuin y. Identiteetti on transitiivinen, symmetrinen ja refleksiivinen relaatio. Useimpien normaalien modaalilogiikoiden aksiooma on, että kaikille x, jos x = x silloin välttämättä x = x.

Kvalitatiivinen ja numeerinen identiteetti

Satunnaisten olioiden a ja b voidaan sanoa olevan kvalitatiivisesti identtisiä jos a ja b ovat kaksoiskappaleita, eli jos a ja b ovat täysin samanlaisia kaikilla tavoilla, eli jos a:lla ja b:llä on kaikki samat kvalitatiiviset eli laadulliset ominaisuudet. Esimerkiksi kaksi juomalasia, jotka ovat valmistuneet saman lasitehtaan samalta tuotantolinjalta, ja ovat käytännössä samanlaisia; tai kaksi hiiliatomia, joista toinen sijaitsee tietyn henkilön oikeassa ja toinen vasemmassa kädessä, ja ovat samanlaisia tiukempienkin mittapuiden mukaan.
Vaihtoehtoisesti olioiden a ja b voidaan sanoa olevan numeerisesti identtisiä jos a ja b ovat yksi ja sama asia; jos a on b, eli jos on olemassa yksi asia, jota kutsutaan vuoroin a:ksi ja vuoroin b:ksi. Esimerkiksi Clark Kent on numeerisesti identtinen Teräsmiehen kanssa sikäli, että on vain yksi henkilö, jolla on välillä päällään eri vaatteet. Siis a = b, tai Clark Kent = Superman.
George A. Romero

Elämä ja ura

Romero syntyi New Yorkin Bronxissa vuonna 1940 ja myös vietti siellä koko nuoruutensa, kunnes hän pääsi opiskelemaan arvostettuun Carnegie Mellon -yliopistoon Pennsylvaniaan. Suoritettuaan MA-tutkinnon Romero sai töitä mainoskuvaajana ja samalla keräsi rahaa suunnittelemaansa elokuvaa eli Elävien kuolleiden yötä varten. Romero sai kokoon 100 000 Yhdysvaltain dollaria ja ryhtyi kuvaamaan elokuvaa yhdessä John Russon kanssa. Elokuva saatiin valmiiksi vuonna 1968, ja päästyään teatterilevitykseen se aiheutti valtavan mediakohun. Tämä johtui siitä, että Elävien kuolleiden yö hylkäsi perinteisen kauhuelokuvan käytännöt tyystin. Ensimmäistä kertaa kauhuelokuvan historiassa sankari on musta mies eikä tarina pääty onnellisesti, sillä kaikki päähenkilöt kokevat hyvin ikävän kuoleman. Elävien kuolleiden yö rikkoi runsaasti elokuvan tabuja, kuten äidinmurhan, kannibalismin ja ruumiiden kunnioittamisen. Romero tuli myös aloittaneeksi kokonaan uuden genren eli zombielokuvat. Tosin zombeja oli esiintynyt elokuvissa jo 1940-luvulla, mutta silloin ne olivat voodoon avulla henkiinherätettyjä orjia. Romero teki niistä verenhimoisia petoja ja siirsi ne länsimaiseen kulttuuriympäristöön.
Elävien kuolleiden yön jälkeen Romerolle sateli työtarjouksia Hollywoodista, mutta hän hylkäsi ne. Romero uskoi, että Hollywood tuhoaa ohjaajien luovuuden. Seuraavina vuosina hän ohjasi pienen budjetin elokuvia, kuten There's Always Vanilla (1971), Kaikki saastuneet tuhotaan (1973) ja Martin (1977). Ne eivät saaneet samanlaista huomiota kuin Romeron esikoiselokuva mutta löysivät oman vankan kannattajakuntansa, ja Romero säilytti taiteellisen vapautensa. Vuonna 1978 Romero palasi zombiteemaan Elävien kuolleiden yön jatko-osalla Dawn of the Dead, josta on muodostunut Romeron suosituin elokuva. Romero lisäsi väkivaltaa reilusti mutta toi zombielokuvien maailmaan myös huumorin. Dawn of the Dead filmattiin kahden miljoonan Yhdysvaltain dollarin budjetilla, mutta se toi lipputuloja yli 40 miljoonaa dollaria. Elokuvaa kuvattiin öisin.
Romero oli kauhukirjailija Stephen Kingin ystävä, ja Romero ohjasi kaksi elokuvaa Kingin käsikirjoituksen pohjalta: Creepshow vuonna 1982 ja Pimeä puoli vuonna 1993. Dario Argento oli toinen Romeron tärkeä yhteistyökumppani. Vuonna 1985 Romero ohjasi Dawn of the Deadin jatko-osan, Elävien kuolleiden päivän, joka on saanut trilogiasta vähiten huomiota. Se on trilogian synkin ja raain osa. Romero vietti hiljaiseloa lähes koko 1990-luvun, mutta 2000-luvulla hän alkoi jälleen työskennellä aktiivisemmin. Zombielokuvasarjan neljäs osa Kuolleiden valtakunta ilmestyi vuonna 2005 ja viides Diary of the Dead vuonna 2007. Viimeiseksi Romero työsti Stephen Kingin kanssa uutta projektia nimeltä The Girl Who Loved Tom Gordon.
Romero kuoli aggressiiviseen keuhkosyöpään 16. heinäkuuta 2017.
Markus Aaltonen

Markus Sakari Aaltonen (s. 1. toukokuuta 1946 Seinäjoen maalaiskunta) on suomalainen valtiopäiväneuvos (2001) ja SDP:n entinen kansanedustaja Vaasan läänin vaalipiiristä (1975–1991 ja 1995–1999).

Elämä ja ura

Aaltonen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1965 ja taloustieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta vuonna 1974. Hän opiskeli pääaineenaan kansantaloustiedettä ja sivuaineena muun muassa sosiologiaa. Hän oli Tampereen yliopiston ylioppilaskunnan puheenjohtaja 1969–1970. Sosialidemokraattiseen nuorisojärjestöön Aaltonen liittyi lukioaikansa alkupuolella vuonna 1963.
Aaltonen oli ensimmäisen kerran ehdolla eduskuntaan vuoden 1970 vaaleissa 23-vuotiaana. Hän oli ehdolla myös vuoden 1972 vaaleissa. Kansanedustajaksi Aaltonen valittiin kolmannella yrittämällä vuoden 1975 vaaleissa. Ennen valintaa hän työskenteli Tampereen yliopiston täydennyskoulutuskeskuksen suunnittelijana 1974–1975 ja Seinäjoen korkeakoulun suunnittelutoimikunnan pääsihteerinä 1975.
Kansanedustajana Aaltonen oli ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtaja vuosina 1987–1991 ja 1996–1999. Tässä asemassa Aaltonen pyrki saamaan erityisesti alkuvuoden 1991 Persianlahden kriisin aikana valtiosääntöön tulkinnan, jonka mukaan tasavallan presidentin ja valtioneuvoston olisi otettava eduskunnan ja etenkin ulkoasiainvaliokunnan kanta tehokkaammin huomioon tärkeissä ulkopoliittisissa päätöksissä.
Seinäjoen kaupunginvaltuuston jäsen Aaltonen oli vuosina 1973–2012 ja ensimmäinen varapuheenjohtaja 1993–2001. Vuodesta 2013 hän on ollut toinen varavaltuutettu. Vuosina 1985–1991 Aaltonen oli SDP:n puoluetoimikunnan jäsen. Presidentin valitsijamiehenä hän oli vuosien 1978, 1982 ja 1988 vaaleissa.
Aaltonen on ollut naimisissa vuodesta 1967 ja hänellä on kaksi aikuista tytärtä.
János Xántus

János Xántus tai John Xantus de Vesey (5. lokakuuta 1825 Csokonya – 13. joulukuuta 1894  Budapest) oli unkarilainen eläintieteilijä.
Xántus opiskeli lakimieheksi ja toimi Unkarin armeijan upseerina kansallismielisten kapinassa 1848–1849. Hänet vangittiin ja karkotettiin Prahaan. Hänet vangittiin toistamiseen, mutta hän pakeni Englannin kautta Yhdysvaltoihin. Yhdysvalloissa Xántus harjoitti useita ammatteja, toimien muun muassa kirja- ja rohdoskauppiaana, opettajana ja armeijan sairaanhoitajana. Armeijassa hän tapasi tohtori William Alexander Hammondin, joka toimi Spencer Fullerton Bairdin eläinnäytteiden kerääjänä. Työskennellessään Hammondia avustavana kirurgina Xántus kiinnostui luonnontieteistä ja oppi nopeasti keräämisen ja eläinten täyttämisen taidot. Bairdin ja Hammondin tuella hän onnistui saamaan konsulin aseman Meksikossa, mutta menetti sen tunnustaessaan erään paikallisen sotapäällikön. Pian tämän jälkeen Xántus palasi Unkariin.
Xántus toimi 30 vuotta Budapestin eläintieteellisen puutarhan johtajana ja Unkarin kansallismuseon kansatieteellisen osaston kuraattorina. Hän suoritti myös keräysmatkoja Aasiaan.
Xántus nimesi linnuista vuorisiepparin (Empidonax hammondii), harmaapäävireon (Vireo cassinii), täpläpöllön (Strix occidentalis) guadalupenmurrin (Synthliboramphus hypoleucus) ja kaktussirppimatkijan (Toxostoma cinereum). Hänen kunniakseen on nimetty naamiosafiirikolibri (Basilinna xantusii).
Wilhelm Lavonius

Wilhelm Lavonius (14. helmikuuta 1832 Viipuri – 25. huhtikuuta 1897 Helsinki) oli suomalainen juristi ja taloustieteilijä. Hän toimitti suomennoksen Suomen perustuslaeista ja aloitti suomenkielisten lainopinluentojen pitämisen. Luennot on julkaistu 1932.
Lavoniuksen vanhemmat olivat laamanni Magnus Vilhelm Lavonius (1800–1875) ja hänen toinen puolisonsa Helena Blondina Hornborg. Hän kävi Viipurin lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1850. Lavonius valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1857 sekä molempien oikeuksien kandidaatiksi 1865 ja molempien oikeuksien lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1873. Hän sai varatuomarin arvon 1870.
Lavonius toimi Helsingin tyttökoulun saksanopettajana vuodesta 1857, vt. yliopistonsihteerinä 1863 ja 1864 ja vt. ylimääräisenä suomen kielen professorina oikeustieteellisessä tiedekunnassa 1865–1869. Hän oli Suomen senaatin prokuraattorintoimituskunnan sihteerinä vuodesta 1875, Viipurin hovioikeuden asessorina vuodesta 1881 sekä hovioikeudenneuvoksena 1888–1889.
Lavonius oli naimisissa 1868–1893 Maria Fransiska Westzynthiuksen (k. 1893) kanssa. Heidän poikiansa olivat vuorineuvos Magnus Karl Lavonius, toimitusjohtaja Wilhelm Alexander Lavonius ja vuorineuvos Robert Johannes Lavonius.
Jalmari Kirjarinta

Hjalmar (Jalmari) Kirjarinta (aik. Virtanen, 4. huhtikuuta 1881 Kärkölä – 8. tammikuuta 1938 Leningrad) oli suomalainen kansakoulunopettaja, toimittaja ja kansanedustaja. Kirjarinta oli kansanedustaja SDP:n ryhmässä vuosina 1908–1909 ja Suomen sosialidemokraattisen nuorisoliiton (SSN) ensimmäinen puheenjohtaja 1906–1907. Hänet valittiin kansanedustajaksi Vaasan läänin itäisestä vaalipiiristä.
Nuoruudessa Kirjarinta teki läkki-, vaski- ja levysepän töitä. Hän opiskeli Werkon ja Jyväskylän seminaareissa ja opetti kansakoululaisia Kuolemajärvellä ja Helsingissä.
Sanomalehti- ja puoluetyö vei kuitenkin mennessään. SDP:n puhujana ja puoluesihteerin apulaisena Kirjarinta työskenteli 1906–1907 ja Sorretun Voiman päätoimittaja Jyväskylässä 1907–1911, kunnes joutui vankilaan majesteettirikoksesta (eli keisarin tai hänen perheensä loukkaamisesta). Vapauduttuaan hän jatkoi SSN:n ja Suomen Työläisliiton sihteerinä ja Työ-lehden toimittajana Viipurissa.
Vuonna 1918 Kirjarinta siirtyi Neuvosto-Venäjälle. 1930-luvulla hän työskenteli Leningradissa fysiikan opettajana Leningradin suomalaisella koululla ja Leningradin rautatieinstituutin sotilasaineiden opettajana.
Elämänsä loppuvaiheessa Kirjarinta asui eläkeläisenä Levassovan asemalla. Hänet pidätettiin Stalinin vainoissa lokakuussa 1937, tuomittiin kuolemaan syytettynä vastavallankumouksellisesta toiminnasta ja ammuttiin.
Dumbarton Oaksin konferenssi

Dumbarton Oaksin konferenssi oli Dumbarton Oaksin kartanossa Washingtonin Georgetownissa 21. elokuuta – 7. lokakuuta 1944 järjestetty kansainvälinen konferenssi, jossa Yhdysvaltain, Ison-Britannian, Neuvostoliiton ja Kiinan edustajat muotoilivat ehdotuksen uuden kansainvälisen järjestön, Yhdistyneiden kansakuntien (YK) perustamiseksi.
Uuden kansainvälisen maailmanjärjestön perustamisen tarve oli aiemmin ilmaistu vuonna 1943 niin sanotussa Moskovan julistuksessa. Dumbarton Oaksin konferenssi oli ensimmäinen merkittävä askel tavoitteen toteuttamiseksi. Kokouksessa laadittiin niin sanotut ”ehdotukset uuden yleisen kansainvälisen järjestön perustamiseksi”. Jotkin keskeiset kysymykset jäivät vielä avoimiksi, kuten uudelle järjestölle suunnitellun turvallisuusneuvoston äänestyssäännöt sekä Neuvostoliittoon kuuluneiden neuvostotasavaltojen mahdollisuus päästä jäsenvaltioiksi. Näitä kysymyksiä käsiteltiin sitten suurvaltojen kesken helmikuun 1945 Jaltan konferenssissa ja lopulliset päätökset tehtiin sen jälkeen San Franciscon konferenssissa, joka päättyi YK:n perustamiseen. Jaltan konferenssi täydensi Dumbarton Oaksin esitystä ehdottamalla, että Kansainliiton mandaattialuejärjestelmä korvattaisiin uudella huoltohallintoaluejärjestelmällä.
Lotfi Benzarti

Valmennusura

Benzarti aloitteli valmentajana 1980-luvulla ja tuli kesken kauden 1984–1985 US Monastirin valmentajaksi. Hän onnistui säilyttämään joukkueen pääsarjassa sijoittuen neljä pistettä putoamisrajan yläpuolelle. Benzarti sai jatkaa seuraavankin kauden päävalmentajana, mutta joukkueen menestyksen jäätyä heikoksi hän sai potkut kesken kautta 1986–1987. Sittemmin Benzarti otti Olympique de Béjan valmennusvastuun ja onnistui säilyttämään joukkueen pääsarjassa. Hän sai jatkaa valmentamista myös kaudella 1987–1988, mutta ei kyennyt nostattamaan joukkueen pääsarjasijoitusta edelliskautta korkeammalle.
Ensimmäisen mestaruutensa Benzarti saavutti ES Sahelin päävalmentajana kaudella 1999–2000, joukkueen voitettua CAF Cupin. Seuraavalla kaudella hänet korvasi kauden alussa algerialainen Mahieddine Khalef. Sittemmin Benzarti palasi vielä valmentamaan US Monastiria kolmekautta, jonka aikana parhaaksi sijoitukseksi jäi kuudestila kaudella 2002–2003.
Kaudella 2008–2009 Benzarti siirtyi Saudi-Arabian valioliigassa pelanneen Najran päävalmentajaksi. Joukkue sijoittui kauden päätteeksi sijalle yhdeksän.
Kaudeksi 2009–2010 siirtyi valmentamaan arabiemiirikuntalaista Baniyasia, joka onnistui nousemaan kyseiselle kaudelle pääsarjaan. Benzartin johdolla Baniyas sijoittui Arabiemiirikunnan pääsarjassa neljänneksi.
Toukokuussa 2011 hän siirtyi kesken kauden saudiarabialaisen Al-Wehdan päävalmentajaksi. Hän ei kuitenkaan onnistunut pelastamaan joukkuetta putoamiselta Saudi-Arabian 1. divisionaan. Benzarti jätti tehtävänsä elokuussa 2011. Kuukautta myöhemmin hän siirtyi qatarilaisen Al Kharitiyathin päävalmentajaksi, mutta ei onnistunut saamaan joukkueeleen yhtään voittoa Qatarin pääsarjassa ja hänet erotettiin tehtävästään.
Tammikuussa 2012 Benzarti siirtyi Emirates Clubin päävalmentajaksi.
Raittiusliike

Raittiusliike on vapaaehtoisten kansanliike, joka toiminnallaan pyrkii vähentämään niin alkoholin kuin muidenkin päihteiden käyttöä ja vähentämään niiden aiheuttamia yhteiskunnallisia ongelmia.
Raittiusliikkeen perusti amerikkalainen lääkäri Benjamin Rush (1745–1813). Raittiusliike on ollut poliittisesti merkittävässä asemassa muun muassa Yhdysvalloissa ja Pohjoismaissa Tanskaa lukuun ottamatta. Esimerkiksi Suomen ja Ruotsin nykyisessä alkoholimonopoliin keskittyvässä järjestelmässä on nähty raittiusliikkeen vaikutus.
Suomessa toimii parikymmentä raittiusjärjestöä, joiden yhteistyöelimenä toimii Suomen Raittiusjärjestöt ry.
Hisense

Hisense on kiinalainen elektroniikkavalmistaja. Yhtiö perustettiin vuonna 1969. Valmistajan tuotteita ovat muun muassa taulutelevisiot ja matkapuhelimet.
Nukkavyökääpä

Ulkonäkö

Nukkavyökäävän pinta on nukkainen. Se muistuttaa karvavyökääpää, mutta sen karvat ovat lyhyempiä ja sen pillikerros pysyy valkoisena vanhanakin.

Elinympäristö

Nukkavyökääpää esiintyy koivumetsissä ja lepikoissa.
Henrietta Lacks

Henrietta Lacks (1. elokuuta 1920 – 4. lokakuuta 1951) oli yhdysvaltalainen nainen joka kuoli kohdunkaulan syöpään. Ennen hänen kuolemaansa hänen syöpäkasvaimestaan otettiin soluja. Siitä saakka niitä on viljelty solumaljalla, ja ne ovat kasvaneet ja jakautuneet. Nämä HeLa-solut ovat levinneet ympäri maailman, ja niitä on käytetty apuna kehitettäessä uusia lääkkeitä syöpää vastaan.

Lacksin elämä

Henrietta Lacks syntyi köyhään mustaan perheeseen Virginiassa. Viidennen lapsensa syntymän jälkeen hän tunsi kipua, joka ilmeni kohdunkaulan syöväksi. Tällöin hän asui Baltimoren kaupungissa Marylandissa. Diagnoosi tehtiin Johns Hopkinsin sairaalassa, missä hoidettiin mustia ihmisiä. Syöpäsoluista otettiin soluja tutkimuskäyttöön hänen tietämättään. Lacks kuoli 31-vuotiaana John Hopkins-sairaalassa ja hänet haudattiin nimettömänä synnyinseudulleen Cloverin kaupunkiin Virginiassa.

HeLa-solujen tutkimus

Lacksista otettu solulinja nimettiin HeLa-soluiksi hänen nimensä mukaan. Pian ne levisivät tutkimuskäyttöön ympäri maailman. Niitä on käytetty apuna syöpähoitojen ja -lääkkeiden kehittämisessä. Niiden avulla on saatu kehitettyä myös muun muassa poliorokote, sekä menetelmä, jolla ensimmäinen koeputkilapsi Louise Brown syntyi. Myös Nobelin lääketieteen palkinnon saanut Harald zur Hausen käytti HeLa-soluja kohdunkaulan syöpää aiheuttavan viruskannan löytämisessä. Vuoteen 2013 mennessä HeLa-soluja on käytetty jo 75 000 tutkimuksessa ja lääketehtaat ovat ansainneet niistä kehitetyillä lääkkeillä miljardeja.

Kirjallisuus ja elokuvat

Vuonna 2010 julkaistiin Rebecca Sklootin kirja The Immortal Life of Henrietta Lacks.
Vuonna 2010 HBO ilmoitti tekevänsä elokuvan Lacksin elämästä. Tähän projektiin lähti mukaan myös Oprah Winfrey.
Jekaterinburgin sirkus

Jekaterinburgin sirkus (ven. Екатеринбургский цирк, Jekaterinburgski tsirk) on sirkusrakennus Jekaterinburgin kaupungissa Venäjällä. Se sijaitsee Isetjoen rannalla. Jekaterinburgin sirkukseen mahtuu kerralla noin 2600 ihmistä.
Alkuperäinen vuonna 1970 valmistunut sirkus oli rakennettu puusta, mutta se tuhoutui tulipalossa vuonna 1976. Uusi sirkusrakennus rakennettiin betonista ja teräksestä vuonna 1980.
Tynnyri

Tynnyrillä tarkoitetaan yleensä taivutetuista laudoista ladottua lieriötä (esimerkiksi tammesta tehtyä), jonka toinen pää on suljettu. Joskus sillä tarkoitetaan myös umpinaisia metallilieriöitä, jollaisia käytetään nykyään muun muassa polttoöljyn käsittelyssä sekä varastoinnissa.
Tynnyriä käytettiin ennen myös tilavuusmittana. Vuodesta 1855 Ruotsissa tynnyri nestetavaran mittana oli 125,62 litraa ja kuivatavaran mittana 146,35 litraa. Suomessa tynnyri kuivatavaraa oli 164,88 litraa. Tervatynnyrin koko oli 125 litraa (Rostockin mitta).
C More Max

Kanavan ohjelmistoa

C More Maxin ohjelmisto on suunnattu erityisesti mieskatsojille. Ohjelmisto koostuu muun muassa tosi-tv-sarjoista, auto-ohjelmista sekä komediasarjoista, kuten Ruuvit löysällä ja Konttori. Kanavan ohjelmistoon on kuulunut myös toimintasarja 24 sekä dokumentteja.
C More Max on näyttänyt myös keskusteluohjelmia The Jay Leno Show, The Tonight Show with Jay Leno, Late Show with David Letterman ja The Late Show with Stephen Colbert.
Kanava panostaa erityisesti urheiluun ja näyttää esimerkiksi Formula 1 -osakilpailut, MotoGP -osakilpailut ja Hiihtolajien maailmancupit suorina lähetyksinä. Jääkiekon MM-kisojen aikaan C More Max on näyttänyt myös muutaman ottelun. Lisäksi kanavalla on seurattu kamppailu-urheilua, esimerkiksi Ultimate Fighting Championshipia, ja rallin MM-sarjaa.

C More Max HD

C More Max HD on MTV Oy:n televisiokanava, joka aloitti maaliskuussa 2012. C More Max HD lähettää C More Maxin ohjelmia aitona teräväpiirtona.
Issoudun

Issoudun on kunta Indren departementissa Centren hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 13 685 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Issoudunin pinta-ala on 37 neliökilometriä.
Kaikkien nimet

Juoni

Kaikkien nimet -teoksen päähenkilönä on viisikymppinen "José-herra", joka työskentelee paikallisen Väestörekisterikeskuksen toimistoapulaisena nimeämättömässä kaupungissa. Hänen asuntonsa on suorassa yhteydessä rekisterikeskukseen, ja hän harrastaa salaisesti monien asioiden, kuten merkittävien henkilöiden henkilötietojen, keräilyä.
Eräänä yönä José-herra hakee elävien arkistosta lisää tietoja tunnetuista henkilöistä, kun hän sattumalta tulee ottaneeksi mukaan myös tavallisen 36-vuotiaan naisen tiedot. Naisesta tulee José-herralle ankara pakkomielle, ja kirjan pääaiheena on juuri José-herran suorittamat  epätoivoiset yritykset jäljittää 36-vuotiasta naista. Hän joutuu etsintöjensä yhteydessä rikkomaan sekä työpaikkansa sääntöjä että lakia mm. murtautuessaan naisen entiseen oppilaitokseen penkoakseen vanhoja oppilaskortteja arkistosta.
José-herran etsinnöt eivät pääty sittenkään, kun hän saa tietää etsimänsä naisen kuolleen äskettäin – pian hänelle selviää naisen, matematiikanopettajan tehneen selittämättömän itsemurhan unilääkkeillä. Lopulta Väestörekisterikeskuksen johtaja, "yliregistraattori", paljastaa José-herran salaiset toimet, mutta suhtautuu niihin yllättävän suopeasti eikä esimerkiksi salli hänen jättää eroanomusta. Kirjan keskeinen viesti lukijalle on maailman merkityksettömyys.
Toni Huttunen

Ura

Huttunen kuuluu Sami Hyypiän ja Mika Hernesniemen ohella Voikkaan Pallo-Peikkojen menestyksekkääseen vuoden 1973 ikäluokkaan. Liigadebyyttinsä hän teki Myllykosken Pallon riveissä 13. heinäkuuta 1992 ottelussa Mikkelin Palloilijoita vastaan ja ensimmäisen liigamaalinsa 23. elokuuta 1992 FC Oulua vastaan. Hän onnistui maalinteossa 13 peräkkäisellä kaudella kunnes putki katkesi kaudella 2005. Kaudella 1996–1997 Huttunen vieraili lainasopimuksella Skotlannin 1. divisioonan Falkirkissä. Saman kauden aikana joukkueessa pelasi myös suomalainen Petteri Kaijasilta.
Huttunen voitti MyPassa Suomen cupin vuosina 1992, 1995 ja 2004. Kaudella 2005 hän saavutti joukkueineen Suomen-mestaruuden, jonka lisäksi hänellä on viisi SM-hopeaa ja kolme SM-pronssia. Kausi 2009 oli Huttusen 18-kautisen liigauran viimeinen. Hän on 441 ottelullaan eniten Veikkausliiga-otteluita pelannut ja pisimpään samaa seuraa edustanut pelaaja.
Suomen maajoukkuetta Huttunen on edustanut 11 kertaa. Debyyttinsä hän teki 21-vuotiaana 0–7-vierasvoitossa Viroa vastaan 26. lokakuuta 1994.
Komisario Lewis

Jaksot

Tarinoiden pituus on 120 minuuttia, mutta seitsemännestä kaudesta alkaen ne on jaettu kahteen 60 minuutin osaan.