google/wiki40b huggingface dataset:
Per Hållberg

Seuraura

Hållberg on MODO Hockeyn kasvatti. Hän debytoi Elitserienissä kaudella 1994–1995, jolloin Hållberg keräsi kahdessa ottelussa yhden syöttöpisteen. Varsinaisella tulokaskaudellaan 1996–1997 hän teki 37 ottelussa tehot 2+4=6. Hållberg pelasi MODOssa kevääseen 2002 asti, ja tämän jälkeen hän siirtyi kaudeksi 2002–2003 Färjestads BK:n riveihin. 
Hållberg voitti MODOssa ja Färjestadissa kuusi Elitserienin hopeaa vuosina 1999–2005. Tuolla välillä se jäi saavuttamatta ainoastaan keväällä 2001. Kaudella 2002–2003 Hållberg voitti Elitserienin tehotilaston lukemalla +29 ja kaudella 2003–2004 hän teki yhden kauden maali- ja piste-ennätyksensä tehoilla 8+9=17. Hållberg valittiin kauden päätteeksi Ruotsin tähdistökentälliseen.
Kaudella 2005–2006 Hållberg voitti Ruotsin mestaruuden Färjestadissa neljän peräkkäisen hopeaan päättyneen kauden jälkeen. Hän pelasi kauden 2006–2007 Sveitsin Nationalliga A:n EV Zugissa, mutta palasi taas kaudeksi 2007–2008 kasvattajaseuransa MODO Hockeyn riveihin. Hållberg teki kauden aikana yhden kauden piste-ennätyksensä (17 pistettä) uudelleen. Toukokuussa 2010 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen MODOn kanssa. 
Hållberg teki sopimuksen sarjanousija Växjö Lakersin kanssa. Växjö etsi joukkueeseensa kokemusta, ja Hållbergilla on takanaan yli 600 ottelua Elitserienin runkosarjassa.

Muuta

Hållbergilla on kaksoisveli Daniel, joka on pelannut hyökkääjänä Ruotsin alemmissa sarjoissa.
Johtamistaidon Opisto

Johtajuuden arvioinnit

JTO:n johtajuuden arvioinnit olivat kartoituksia, joissa valmennukseen osallistuvan esimiehen alaiset, kollegat ja esimies arvioivat henkilön johtamiskäyttäytymistä. Kartoituksen tulokset koostettiin valmennustilaisuuksissa kunkin henkilön kehittymissuunnitelmiksi. Kaikkiaan JTO:n tietokannassa oli noin 60 000 esimiehen arvioinnit.
1990-luvulta lähtien JTO analysoi eri vaalien yhteydessä ehdokkaiden johtamisprofiileja. Vuoden 2012 presidentinvaalien alla JTO toteutti yhdessä Talouselämän kanssa Paavo Lipposen, Sauli Niinistön, Timo Soinin ja Paavo Väyrysen johtamisarvioinnit.

JTO:n oppimisfilosofia

JTO:n oppimisfilosofia tarkoittaa näkemystä aikuisen oppimisesta ja tavasta toimia oppimisen edistäjänä. Näkemys perustuu teorioihin, joilla selitetään oppimista. Oppimisnäkemyksen takana ovat erilaiset ihmiskäsitykset ja käsitykset tiedon luonteesta. Jokaisella opettajalla/kouluttajalla ja oppijalla on myös oma oppimiskäsityksensä – joko tiedostettuna tai tiedostamattomana. Tämä käsitys vaikuttaa siihen tapaan, miten hän joko opettaa tai oppii. JTO:n oppimisfilosofia tarkemmin.

Historia

JTO perustetiin 1946 nimellä Teollisuuden Työnjohto-Opisto, TJPK nro 1. Sen koulutuskeskus Lauttasaareen valmistui 1952. 1965 vihittiin käyttöön Aavarannan koulutuskeskus. Teollisuuden Työnjohto-opisto ja Aavarannan kurssikeskus sulautuivat yhteen, ja yhteen liittymä sai uudeksi yhdistykseksi muodostuttuaan nimeksi Johtamistaidon Opisto r.y. - Institutet för Ledarskap r.f.
Vuonna 1986 perustettiin Aavaranta Oy ja järjestettiin ensimmäinen Aavarannan Eloriihi (nyk. Elinkeinoelämän foorumi). JTO osti 1994 A-Rati Oy:n, vuonna 1996 muodostettiin Johtamistaidon Opisto JTO/JTO-Palvelut Oy, ja seuraavana vuonna JTO:sta tuli valtakunnallinen erikoisoppilaitos.
Uusia toimipisteitä avatiin 2000 Tampereelle ja Jyväskylään, 2006 Vaasaan ja 2008 Ouluun. Yhteistyöyritys JMAC-JTO Finland Oy aloitti 2010 toimintansa, ja vuonna 2012 JTO:n koulutustoiminta fuusioitiin Management Institute of Finland MIFiin.
Opistossa oli johtamiskoulutuksissa vuonna 1976 yli 10 000 osallistujaa, vuonna 1988 yli 20 000 ja vuonna 1998 yli 30 000 osallistujaa.
Sinfonia nro 39 (Mozart)

Sinfonia no. 39 Es-duuri (KV 543) on Wolfgang Amadeus Mozartin vuonna 1788 valmistunut sinfonia. Sinfonia valmistui 26. kesäkuuta ja se oli ensimmäinen Mozartin kesällä 1788 säveltämistä hänen viimeiseksi jääneistä kolmesta sinfoniasta. Samana vuonna valmistuivat myös sinfoniat nro 40 ja 41.
Sinfonia on sävelletty huilulle, klarineteille, fagoteille, käyrätorville, trumpeteille, patarummuille ja jousisoittimille. Teoksen ensiesityksestä ja siitä, esitettiinkö se Mozartin elinaikana ei ole varmaa tietoa. Nykyisin teos kuuluu sinfoniaorkestereiden keskeisiin ohjelmistoihin.
Ensimmäinen osa alkaa majesteettisella johdannolla (Adagio), jota seuraa sonaattimuotoinen Allegro. Menuetti on 3/4-tahtinen, jossa trion muodostaa kansantanssi ländler. Triossa on klarineteilla merkittävä osuus, missä toinen klarinetti säestää alarekisterissä.
Kinkkua, kinkkua

Juoni

Kinkkua, kinkkua sijoittuu pieneen aragonialaiseen kaupunkiin, jonka keskipisteinä ovat suuri alusvaatetehdas ja bordelli. Köyhän yksinhuoltajaäidin ja prostituoidun, Carmenin (Anna Galiena), vanhin tytär Silvia (Penélope Cruz) tulee raskaaksi rikkaiden vanhempien pojalle José Luisille (Jordi Mollà), joka raskausuutisten johdosta kosii häntä. José Luisin Conchita-äiti (Stefania Sandrelli), suuren alusvaatetehtaan toinen omistaja, ei ilahdu raskaus- ja kihlausuutisista. Hän päättää erottaa rakastavaiset palkkaamalla alusvaatemalli Raúlin (Javier Bardem) viettelemään Silvian pois José Luisin sylistä.

Tuotanto

Kinkkua, kinkkua kuvattiin Espanjassa, lähinnä Aragonian itsehallintoalueella. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat Lolafilms, Ovídeo TV, S.A. ja Sogepaq.

Julkaisu ja vastaanotto

Kinkkua, kinkkua sai ensi-iltansa Espanjassa 2. syyskuuta 1992 ja Suomessa 5. elokuuta 1994. Elokuva tuotti Espanjassa 1 808 588 euron lipputulot ja oli Suomessa 78. katsotuin elokuva 10 146 hengen katsojamäärällään vuonna 1994. Elokuvan teatterilevittäjinä olivat Espanjassa Universal Pictures International Spain, S.L. ja Suomessa Finnkino. Future Film julkaisi elokuvan Suomessa DVD:lle vuonna 2004.
Kinkkua, kinkkua on saanut elokuvakriitikoilta myönteisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 64% kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 6,4/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 14 arviointiin. 5 986 käyttäjästä 65% on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 3,4/5 keskiarvolla. Internet Movie Databasen 9 688 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 6,5/10.
Fara Olivana con Sola

Historia

Kaupungin historia ulottuu longobardien aikakaudelle 500- ja 600-luvuille. Ensimmäinen kirjallinen mainita kaupungista on vuodelta 915.

Nähtävyyksiä

Solan kylässä oleva San Lorenzon kirkko on alkujaan keskiajalta ja yksi alueen vanhimmista kirkoista. Se kuitenkin tuhoutui Seriojoen tulvissa. Nykyisen ulkomuotonsa kirkko sai vuonna 1900.
Aallottaret

Aallottaret op. 73 on Jean Sibeliuksen vuonna 1914 säveltämä sinfoninen runo.
Yhdysvaltalainen säveltäjä Horatio Parker tilasi Stoeckelin mesenaattipariskunnan valtuuttamana Sibeliukselta 1913 sinfonisen runon Norfolkin, Connecticut, seuraavana vuonna pidettäville musiikkijuhlille. Sibelius sävelsi teoksen maaliskuun 1914 aikana ja lähetti teoksen ensimmäisen version nimellä Rondo der Wellen huhtikuun alussa. Hän sai pian kutsun tulla johtamaan teos itse kantaesitykseen. Sibelius teki vielä Yhdysvalloissa muutoksia teokseen, koska katsoi merimatkallaan oppineensa tuntemaan valtameren paremmin. Konsertissa 4. kesäkuuta esitettiin Aallottarien lisäksi myös Pohjolan tytär ja säveltäjän varhaisempia, tunnetumpia teoksia. Konsertti oli suuri menestys, ja muiden muassa kriitikko Olin Downes kirjoitti tämän olleen harvoja kertoja, kun hän oli tuntenut olevansa maailmanneron edessä.
Aallottarissa on runsaasti impressionistisia piirteitä, vaikka teos edustaa sointujen yhdistelyn klassisine sääntöineen enemmän myöhäisromantiikkaa. Sibelius käyttää staattisia sointikenttiä ja bassoäänessä usein toonikan sijasta muita säveliä. Teoksessa voidaan erottaa pointillistinen ”Aallotarteema” ja motiiviseen kehittelyyn pohjaava ”Valtameriteema”. Erik Tawaststjernan mukaan ”Sibeliuksen voi ajatella kuvaavan merta aamunkoitosta keskipäivän korkeuteen sarjana episodeja, joissa veden nymfien kepeä leikki vaihtelee raskaamman Okeanos-elementin kanssa”. Sibelius itse mainitsi päiväkirjamerkinnässään teoksen olevan sukua hänen neljännelle sinfonialleen.
Scooby-Doo (vuoden 1976 televisiosarja)

Sarja Suomessa

Suomessa Scooby-Doota julkaistiin 1990-luvulla VHS:lle ja myöhemmin Nelonen esitti sarjaa vuosina 1998–1999. Sitä esitetään edelleen Suomessa maksullisella Cartoon Network -kanavalla.
Vieremän kirkko

Historiaa

Rakennustoimikunta oli 1910-luvun alussa tutustunut Pyhännän ja Sonkajärven kirkkoihin. Puinen Pyhännän kirkko oli miellyttänyt erityisesti interiööriltään ja lisäksi se oli maksanut vain neljänneksen Sonkajärven kivikirkon hinnasta. Kuopion tuomiokapituli hylkäsi vähävaraisen seurakunnan anomukset puukirkon rakentamiseksi vedoten 2. syyskuuta 1811 annettuun Keisarilliseen julistukseen, joka edellytti kivikirkon rakentamista. Senaatti yhtyi ensin tuomiokapitulin kantaan, mutta metsähallitus lupasi puukirkon rakentamiseksi 600 rakennuspuuta käsikauppahinnalla Iisalmen hoitoalueelta. Senaatin talousosasto myönsi luvan puukirkon rakentamiseksi 27. lokakuuta 1914.
Seurakunta hyväksyi arkkitehti Ilmari Launiksen piirustukset marraskuun alussa 1915. Launis oli ehdottanut seinien rakennetyypiksi ristikkorakennetta, mutta tuomiokapituli vaati toteutusta hirrestä. Koska päätöksessä ei oltu määrätty hirsien suuntaa, päätyi Launis pystyhirsirakenteeseen, joka hänen mielestään oli ainoa mahdollisuus kirkossa, jossa myös pilarit kannattavat sisäkattoa. Vaakahirsirakenteessa ongelmana olisi se, että sisäkatto jäisi hirsien ja niillä lepäävien kattotuolien laskeutuessa ainoastaan pilarien varaan. Kirkon rakentaminen aloitettiin elokuussa 1918 rakennusmestari Eetu Niemisen johdolla. Kirkon vihkimisjuhla pidettiin 26. joulukuuta 1919. Kirkon urut valmistuivat vuonna 1920. 
Launis kertoi suunnitelleensa kirkon "puutyyliseksi". Hänen mukaansa tapa, jossa toisesta aineesta tehdessä jäljiteltiin kalliimman rakennusaineen työtapoja ja muotoja, kuului rakennustaiteessa ohitettuun vaiheeseen.
Markku Sääksjärvi

Markku Ville Tapio Sääksjärvi (2. marraskuuta 1942 Kouvola – 31. maaliskuuta 2014 Espoo) oli Helsingin kauppakorkeakoulun tietojärjestelmätieteen professori.

Henkilötiedot

Sääksjärven vanhemmat olivat toimitusjohtaja Pentti Sääksjärvi ja lehtori Eeva Portano. Hän valmistui ylioppilaaksi Kouvolan lyseosta 1961, Teknillisestä korkeakoulusta diplomi-insinööriksi vuonna 1967, tekniikan lisensiaatiksi vuonna 1971 ja tekniikan tohtoriksi 1976. 
Sääksjärvi oli reservin luutnantti.

Ura

Sääksjärvi toimi Valmet Oy:n Rautpohjan tehtaan ATK-ryhmän johtajana  1967–1968, Tietotehdas Oy:n osastopäällikkönä vuodesta 1969 vuoteen 1975 ja Lappeenrannan teknillisessä korkeakoulussa vt. apulaisprofessorina 1976–1977 ja sen jälkeen siellä dosenttina. Teknillisen korkeakoulun dosentuuri hänellä oli 1977–1983. Vuodesta 1980 vuoteen 1983 hän oli Helsingin kauppakorkeakoulun liiketaloustieteen vt. apulaisprofessori ja sitten korkeakoulun ensimmäinen tietojärjestelmätieteen professori, aina eläkkeelle jäämiseensä saakka eli vuoteen 2006. Korkeakoulun vararehtorina hän toimi 1985–1987.
Sääksjärvellä oli useita luottamustehtäviä eri järjestöissä ja toimikunnissa, muun muassa korkeakoulujen tiede- ja tutkimuspoliittisen säätiön hallituksen jäsenyys, MTV Oy:n ohjelma-asian neuvottelukunnan jäsenyys sekä oman alansa kansainvälisten konferenssien ohjelmatoimikuntien jäsenyydet. 
Sääksjärvi julkaisi yli 150 tieteellistä ja ammatillista julkaisua tietojärjestelmätieteen ja tietotekniikan alalta. Hänen tutkimuksensa liittyivät muun muassa organisaatioiden tietojärjestelmien tehokkuuteen ja ns. tuoterunkoihin tietojärjestelmien ja ohjelmistoliiketoiminnan perustana. Hänen jäähyväisluentonsa aiheena 30-vuotisen tutkijanuran jälkeen oli ”Informaatioteknologian suurten murrosten vaikutukset yrityksen IT:n johtamiseen”.

Muita saavutuksia

Sääksjärvi voitti kolmetoista Suomen-mestaruutta tenniksen seniorisarjoissa.
Joomla

Toiminta

Joomla! asennetaan WWW-palvelimelle ja sen ylläpitoliittymää käytetään internet-selaimen avulla. Ylläpitoliittymän kautta voidaan luoda uusia sivuja sekä lisätä tekstiä ja kuvia. Kaikki kirjoitettu teksti tallennetaan tietokantaan, josta se noudetaan käytön aikana. Joomla tukee monikielisyyttä ja siihen on saatavissa lähes 70 eri kieltä. Joomla! tarvitsee Apachen, PHP:n ja MySQL:n toimiakseen.

Historia

Joomla! pohjautuu Mambo-ohjelmaan, ja kehitystyöstä vastaa sama tiimi, joka vastasi Mambon kehityksestä aina elokuuhun 2005 saakka. Tuolloin nykyinen Joomla!-kehitystiimi erosi Mambo-projektista ja perusti uuden projektin. Se sai myöhemmin nimen Joomla!.
Joomla! 1.5 julkaistiin 22. tammikuuta 2008. Vuonna 2011 ilmestyi uudempi 1.7 versio, jonka kehittäminen päättyi helmikuussa 2012.  Joomla!-sisällönhallintajärjestelmän version 1.5 kehittäminen päättyi virallisesti uuden 2.5 version julkaisun jälkeen keväällä 2012. Joomlan 2.5 version virallinen tuki päättyi vuoden 2014 lopussa. Syyskuussa 2012 julkaistiin Joomla 3. Uusin versio Joomla 3.6.5. julkaistiin joulukuussa 2016.
Ilolanpuisto

Ilolanpuisto (ruots. Ilolaparken) sijaitsee Kallion kaupunginosassa Helsingissä. Se on rakennettu rinteeseen, joka kohoaa Eläintarhantieltä pohjoiseen kohti Toista linjaa. Lännessä puisto rajautuu Castréninkatuun ja idässä Kallion virastotaloon. Puiston suunnitteli Harald Carstens vuonna 1966. Sen pinta-ala on noin 1,9 hehtaaria ja se nivoutuu saumattomasti yhteen Tarja Halosen puiston kanssa. Puistoalueiden välissä sijaitsee Helsingin Kaupunginteatterin massiivinen rakennuskompleksi. Ilolanpuiston nimi juontuu paikalla sijainneesta Ilola-nimisestä huvilatontista. Ilolanpuiston luoteinen osa on rakennettu leikkipuistoksi.
Ilolanpuisto on osa laajempaa puistoaluetta, joka ulottuu Töölönlahdelta Linjoille. Kallion kaupunginosan lounaisen osan käsittävän alueen puistoja ovat Tarja Halosen puiston lisäksi Tokoinranta ja Linnunlaulu. Etelän suunnassa Ilolanpuistosta avautuu näkymä Eläintarhanlahteen. Castréninkadun luoteispuolella Ilolanpuiston jatkeena on Ilolanlehto (ruots. Ilolalunden), joka on noin 0,2 hehtaarin laajuinen puuaidalla rajattu puistikko. Ilolanlehdossa kasvaa muun muassa poimulehteä, särmäkuismaa ja niittynätkelmää.
Suuri osa Ilolanpuistosta on paljasta kalliopintaa, kallioista korkein kohoaa noin kuusitoista metriä merenpinnan yläpuolelle. Puiston alueella oli aikoinaan huviloita, joiden puutarhoista on säilynyt puistopuita. Ilolanpuiston harvinaisiin puulajeihin kuuluu punasaarni. Puistossa kasvaa useita pensaslajeja, joukossa myös harvinaista alppikuusamaa.
Raitioliikenteen kiskot kulkevat Ilolanpuiston vierestä Castréninkatua ja Toista linjaa. Niillä ei kuitenkaan ole säännöllistä raitioliikennettä. Toista linjaa kulkee useita bussilinjoja. Aivan puiston tuntumassa Hakaniemessä kulkee useita raitiolinjoja. Hakaniemen metroaseman sisäänkäynti sijaitsee puiston välittömässä läheisyydessä.
Johan Mannerheim

Carl Fridolf Johan Mannerheim (27. joulukuuta 1868 Askainen – 25. syyskuuta 1934 Grensholm, Vånga, Ruotsi) oli suomalaissyntyinen, pitkään Ruotsissa asunut vapaaherra ja teollisuusjohtaja.
Johan Mannerheimin vanhemmat olivat kreivi Carl Robert Mannerheim ja Hedvig Charlotta Helena von Julin. Hänen vanhempi veljensä oli marsalkka Carl Gustaf Emil Mannerheim.
Mannerheim oli koulutukseltaan agronomi ja toimi vuodesta 1896 isännöitsijänä Jokioisten kartanossa, joka oli vuonna 1872 muutettu osakeyhtiöksi. Hän hoiti kartanoa tarmokkaasti ja hankki pian haltuunsa yhtiön osake-enemmistön. Mannerheimin aikana kartanoon perustettiin siirappi- ja sokeritehdas ja kartanon rautatehdas myytiin Ferraria Oy:lle, jonka osakkeista kartano omisti pääosan. Forssan ja Humppilan välille rakennettiin Jokioisten rautatie ja kartanossa toimitettiin isojako. Mannerheimin aikana rakennettuja rakennuksia ovat kartanon talli ja maneesi.
Maanalaisessa aktivistien toiminnassa 1900-luvun alussa mukana ollut Mannerheim muutti sortovuosien aikana Suomesta Ruotsiin vuonna 1904. Hän hankki omistukseensa Grensholmin tilan Vångan pitäjästä Itä-Götanmaalla. Vuonna 1907 Mannerheim hankki merkittävän osuuden ruotsalaisen metsäteollisuusyhtiön Kramforsin osakkeista vaimonsa perheen rahoilla ja vuonna 1910 hänestä tuli Kramforsin toimitusjohtaja yli 20 vuoden ajaksi.
Johan Mannerheim oli Ruotsissa toimineen Föreningen Finlands vänner -yhdistyksen puheenjohtaja. Tämä yhdistys organisoi ja rahoitti valkoisten puolella Suomen sisällissodassa taistelleen ruotsalaisten vapaaehtoisprikaatin (Svenska Brigaden). Johan Mannerheim itse oli sodan aikana vilkkaassa kirjeenvaihdossa veljensä Carl Gustaf Emil Mannerheimin kanssa ja avusti taloudellisesti muun muassa valkoisten asehankintoja. Hän sai sodan jälkeen Suomen 1. luokan vapaudenristin tunnustuksena palveluksistaan.
Johan Mannerheim oli kiinnostunut myös luonnontieteistä ja kansatieteestä. Hän avusti rahallisesti serkkunsa Erland Nordenskiöldin (1877–1932) Etelä-Amerikkaan tekemiä tutkimusretkiä. Johan Mannerheimin Tukholmassa Villagatan 21:ssä sijainnut kaupunkiasuintalo on nykyisin Tšekin tasavallan suurlähetystön käytössä.
Johan Mannerheim oli naimisissa vuodesta 1902 Sofia Palæmona Treschowin (1878–1948) kanssa. Heillä oli kuusi lasta joista tunnetuimmat olivat kirjailija Evo Mannerheim-Weckman ja vapaaherra, metsänhoitaja ja runoilija Augustin Mannerheim.
Boris Verlinski

Boris Markovitš Verlinski (ven. Борис Маркович Верлинский, 8. tammikuuta 1888 Bahmut, Ukraina – 30. lokakuuta 1950 Moskova Venäjä) oli ukrainalais-venäläinen shakin kansainvälinen mestari. Hän oli yksi vahvimmista neuvostopelaajista 1920-luvulla ja maailman kahdenkymmenen parhaan pelaajan joukossa. Verlinski oli kuuromykkä.
Viron sosialistisen neuvostotasavallan vaakuna

Viron SNT:n vaakuna (viroksi Eesti NSV vapp) oli miehitetyn Viron alueelle perustetun Viron sosialistisen neuvostotasavallan tunnus. 
Vaakuna otettiin virallisesti käyttöön 1. lokakuuta 1940. 
Vaakunan symboleina on sirppi ja vasara nousevan auringon säteissä sekä kehyksenä havupuunoksasta ja rukiintähkästä muodostettu seppele, johon on kiedottu punainen nauha teksteillä "Eesti NSV" (suom. Viron SNT) sekä Neuvostoliiton tunnuslause: ”Kaikkien maiden proletaarit, liittykää yhteen!” viroksi ja venäjäksi. Vaakunan yläosassa on kultareunuksinen punainen tähti. 
Viron SNT:n vaakuna oli käytössä 7. elokuuta 1990 asti, jolloin käyttöön otettiin aiempi Viron vaakuna. Maa palautti itsenäisyytensä Neuvostoliitosta 20. elokuuta 1991 ja vaakuna virallistettiin 6. huhtikuuta 1993.
Carl Gabriel Clouberg

Carl Gabriel Clouberg (15. huhtikuuta 1813 Pori – 12. huhtikuuta 1878 Viipuri) oli suomalainen Viipurissa vaikuttanut kirjakauppias ja kauppaneuvos.
Cloubergin vanhemmat olivat Isak Gabriel Clouberg (1781–1839) ja Maria Kristina Lindblad (1787–1831). Hän oli naimisissa vuodesta 1837 Anna Maria Weberin (1810–1874) kanssa.
Satakunnasta kotoisin ollut Clouberg toimi alun perin apteekkarina Viipurissa. Hän osti vuonna 1843 kirjanpainaja Anders Cedervallerin pojan Anders Fredric Cedervallerin vuonna 1839 perustaman kirjakaupan. Cloubergin kirjakauppa Clouberg & Co kustansi myös kirjoja. Clouberg toimi myös rakennusurakoitsijana, tulitikkutehtailijana ja Viipurin säästöpankin esimiehenä.
Alfred Newton

Alfred Newton (11. kesäkuuta 1829 Geneve–7. kesäkuuta 1907) oli englantilainen eläintieteilijä ja lintutieteilijä.
Newton opiskeli Magdalene Collegessa Cambridgessa. Hän matkusteli laajalti, muun muassa Lapissa, Islannissa, Huippuvuorilla, Länsi-Intian saaristossa ja Pohjois-Amerikassa. 1866 hänestä tuli ensimmäinen eläintieteen ja vertailevan anatomian professori Cambridgessa, jossa virassa hän pysyi kuolemaansa saakka. Hänen palveluksensa lintutieteelle ja eläinmaantieteelle palkittiin 1900, kun hän sai vastaanottaa Royal Societyn Kuninkaallisen mitalin (Royal medal).
1858 Newton oli perustamassa British Ornithologists' Unionia (BOU). Hän kirjoitti useita kirjoja, muun muassa Zoology of Ancient Europe (1862), Ootheca Wolleyana (1864 alkaen), Zoology (1872) ja Dictionary of Birds (1893–1896). Hän toimitti The Ibis lehteä 1865–1870, Zoological Recordia 1870–1872 ja Yarrellin British Birdsiä 1871–1882.
Newton vietti jonkin aikaa tutkien Maskareenien kadonneita lintulajeja, joista hänen veljensä Sir Edward Newton lähetti hänelle näytteitä. Näitä olivat muun muassa dodo ja rodriguezindodo. 1872 hän kuvaili ensimmäisenä rodriguezinkaijan (Psittacula exsul), joka kuoli sukupuuttoon 1875. Hän kuvaili ja nimesi myös havanepeipon suvun Ciridops 1892. Myös tämä lintulaji on sittemmin kuollut sukupuuttoon.
Marcelo Martins Moreno

Ura

Moreno aloitti uransa brasilialaisessa Vitóriassa, jossa hän pelasi Campeonato Brasileiro Série C:ssä ja teki 12 maalia. Hän siirtyi vuoden 2007 puolessa välissä Cruzeiroon, jossa hänestä tuli ykkösvalinta hyökkääjäksi. Hän teki kahdeksan maalia Copa Libertadoresissa ollen paras maalintekijä Salvador Cabañasin kanssa.
Toukokuussa 2008 Moreno teki viisivuotisen sopimuksen ukrainalaisen Šah’tar Donetskin kanssa, joka oli arvoltaan noin 9 miljoonaa euroa. Hän ei tehnyt seurassa läpimurtoa ja hänet lainattiin toukokuussa 2009 saksalaiseen Werder Bremeniin. Hän palasi Shakhtariin tammikuussa 2010. Tammikuun 2010 siirtorajan viimeisellä päivällä hän siirtyi Englannin valioliigassa pelaavaan Wigan Athleticiin. Hän teki seuran kanssa kuusikuukautisen lainasopimuksen helmikuussa.

Maajoukkueura

Moreno syntyi Boliviassa brasilialaiselle isälle ja bolivialaiselle äidille. Hän edusti nuorena Brasilian alle 20-vuotiaiden joukkuetta, mutta päätti myöhemmin edustaa maajoukkuetasolla Boliviaa. Moreno debytoi maajoukkueessa ystävyysottelussa Perua vastaan syyskuussa 2007. Hän teki ensimmäisen maajoukkuemaalinsa marraskuussa 2007 Venezuelaa vastaan.
Acorn Archimedes

Käyttöjärjestelmä

Archimedeen käyttöjärjestelmä oli nimeltään Arthur OS, jonka nimi vaihdettiin myöhemmin RISC OS:ksi.

Tekniikka

Tietokoneesta oli kolme mallisarjaa: 300, 400 ja 500. 
300- ja 400-sarjat käyttivät ARM-2 suoritinta, 500-sarja käytti ARM-3 suoritinta.
Tietokoneissa oli kolme erikoispiiriä: muisti- (MEMC), video- (VIDC) ja I/O-ohjaukseen (IOC).
Robert Esche

Ura

Esche aloitti ammattilaisuransa Phoenix Coyotesin organisaatiossa, josta hänet myytiin Philadelphia Flyersiin vaihdossa Michal Handzušiin ja Brian Boucheriin. Hän nousi Philadelphian ykkösmaalivahdiksi ja johdatti joukkueen konferenssin finaaliin, mutta Tampa Bay Lightning vei kuitenkin voiton.
Kaudeksi 2007–2008 Esche ei saanut sopimusta NHL:stä, joten hän siirtyi Venäjän jääkiekon superliigaan. Hän pelasi kaudella 2007–2008 Ak Bars Kazanissa, josta siirtyi seuraavaksi kaudeksi SKA Pietariin. KHL:ksi muuttuneessa liigassa hänet valittiin kaudella 2008–2009 pelaamaan KHL:n tähdistöpeliin. Vielä seuraavan kauden hän edusti Pietaria, mutta siirtyi kaudeksi 2010–2011 Dinamo Minskiin. Esche pelasi kauden Minskissä ja siirtyi kesällä 2011 Sveitsin pääsarjassa pelaavaan SCL Tigersiin.
Esche on pelannut usein Yhdysvaltain jääkiekkomaajoukkueessa: vuonna 1998 nuorten MM-kisoissa sekä vuosina 2000, 2001, 2008 ja 2009 MM-kisoissa. Hän edusti Yhdysvaltoja myös Jääkiekon maailmancupissa 2004 ja talviolympialaisissa 2006.
Peliuransa jälkeen Esche on toiminut AHL-joukkue Utica Cometsin presidenttinä vuodesta 2013 lähtien.