Aulis Aarnio

Aulis Arvi Aarnio (s. 14. toukokuuta 1937 Kymi) on suomalainen oikeustieteilijä ja kirjailija. Hän on toiminut Helsingin yliopiston siviilioikeuden professorina vuosina 1970–1996, Tampereen yliopiston Yhteiskuntatieteiden tutkimuslaitoksen johtajana vuosina 1991–2002 ja Suomen Akatemian tutkijaprofessorina 1974–1982.
Vuosina 1983–1987 Aarnio toimi oikeus- ja yhteiskuntafilosofian maailmanjärjestön presidenttinä ja sen jälkeen vuodet 1988–1995 varapresidenttinä. Hän Lundin ja Lapin yliopiston kunniatohtori. Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1975, Venäjän tiedeakatemian täysjäsen, Academia Europæan jäsen vuodesta 1998, Lundin Tiedeseuran ulkomainen kutsujäsen.
Aarnio on kansainvälisesti tunnettu oikeusteoreetikko. Hän on ollut vierailevana professorina muun muassa Buenos Airesin (1984), Lundin (1989), Minnesotan (1992), Cornellin (1993) ja Münsterin (1998) yliopistoissa sekä luennoinut kaikkiaan yli 50 yliopistossa eri maanosissa. Hän on osallistunut perustajajäsenenä kansainvälisesti tunnetun oikeusvertailuryhmän (Bielefelder Kreis) toimintaan vuodesta 1983. Aarnio on Lapin korkeakoulun perustajia ja sen väliaikaisen hallituksen varapuheenjohtaja.
Hän on perustanut ja päätoimittanut Oikeustiede-Jurisprudentia-aikakauskirjaa sekä Oikeus-lehteä ja ollut päätoimittajana Kluwerin sarjassa Law and Philosophy ja Duncker & Humblotin julkaisemassa aikakauskirjassa Associations.
Aarnio on julkaissut yli 40 teosta, sekä lainopillisia että kaunokirjallisia teoksia. Vuonna 1987 ilmestynyt The Rational as Reasonable: A Treatise on Legal Justification on yksi hänen pääteoksistaan ja muodostunut kansainvälisesti tunnetuimmaksi. Teos julkaistiin myös ranskaksi ja espanjaksi ja se saavutti nopeasti merkittävän aseman juristien koulutuksessa. Klassikon aseman saavuttaneesta teoksesta julkaistaan 2015 uusintapainos. Aarnio ei ole julkaissut siitä suomenkielistä laitosta, mutta hänen vuonna 2006 ilmestynyt teoksensa Tulkinnan taito käsittelee samaa tematiikkaa.
Vuonna 2000 Aarnio oli perustamassa Tampere Klubia. Se oli kansainvälinen keskustelufoorumi, jossa pohdittiin demokratian tilaa ja tulevaisuutta. Klubi toimi vuosina 2002–2017, ja hän toimi pääsihteerinä koko sen toiminta-ajan.
Vuonna 2003 Aarnio kirjoitti kirjailija Jaakko Syrjän elämästä ja kirjailijantyöstä teoksen Surullinen humoristi - keskusteluja Jaakko Syrjän kanssa. Teos sisältää Syrjän henkilöhistoriaa ja hänen muistelmiaan erityisesti Pirkanmaalla vaikuttaneista kirjailijoista. Aarnio on myös kirjoittanut useita kotiseudun historiaa käsitteleviä näytelmiä, joita kangasalalainen Ramppi-teatteri on esittänyt. Helmikuussa 2009 ilmestyi Aarnion omaelämäkerta Vastahankaan. Aarnion uusin kaunokirjallinen julkaisu on lokakuussa 2013 ilmestynyt Herra Himmelsraumin päiväkirja. 
Aulis Aarnio on myös aktiivinen yhteiskunnallinen osallistuja. Häneltä on julkaistu yli 300 lehtikirjoitusta ja kolumnia Helsingin Sanomissa, Aamulehdessä, Kansan lehdessä, Suomen Kuvalehdessä ja Kanavassa.
Suomen Lakimiesliitto on myöntänyt hänelle K. J. Ståhlberg -mitalin.

Perhe

Aarnion vanhemmat olivat räätäli Arvi Valdemar Aarnio ja Aune Helena Lehtinen. Aarnio on ollut kahdesti naimisissa. Ensimmäinen puoliso (1960–1981) oli terveydenhoitaja Marja-Liisa Vähänen (s. 1939) ja toinen (1983–2000) lehtori Aira Marjatta Liimatainen (aiemmin Kilpi, s. 1946). Ensimmäisestä liitosta on kaksi lasta.