google/wiki40b huggingface dataset:
Oskari Ikonen

Oskar (Oskari) Ikonen (3. helmikuuta 1883 Ilomantsi – 21. huhtikuuta 1938 Petroskoi, Neuvostoliitto) oli sähköttäjä, SDP:n kansanedustaja ja myöhemmin 1920-luvulla SSTP:n luennoitsija.
Ikosen vanhemmat olivat talollinen Juho Ikonen ja Kaisa Airaksinen. Hän kävi oppikoulua 5 luokkaa ja työskenteli sitten valtionrautateiden sähköttäjänä Viipurissa 1906–1912. Vuosina 1912–1918 Ikonen oli rautatieläisten ammattiliiton sihteerinä ja oli myös SDP:n kansanedustajana 1914 edustaen Mikkelin läänin vaalipiiriä. Hän osallistui Suomen sisällissotaan punaisten riveissä, ja hänet tuomittiin sodan jälkeen elinkautiseen vankeusrangaistukseen valtiopetoksesta. Ikonen armahdettiin ja vapautettiin 1920. Hän liittyi SKP:hen samana vuonna, toimi SSTP:n kiertävänä puhujana ja luennoitsijana 1922–1924 ja tuomittiin vankilaan 1924 laittomaan SKP:hen kuulumisesta. Ikonen työskenteli 1920-luvulla myös metsurina Hiitolassa ja myöhemmin Timbergin sahalla Suojärvellä.
Tammikuussa 1927 Ikonen siirtyi salaa poikansa kanssa rajan yli Neuvostoliittoon. Hän sai asettua Petroskoihin ja hänelle myönnettiin Neuvostoliiton kansalaisuus huhtikuussa 1927. Ikonen oli Petroskoin postikonttorin palveluksessa 1927, toimi Kalevalan piirin tiedonvälitysyksikön johtajana ja joulukuusta 1927 lähtien opetti matematiikkaa ja suomen kieltä Kemin ja Karjalan eräissä muissa piireissä. Vuonna 1932 Ikonen oli Uhtuan piirin I asteen koulun opettajana mutta hänet erotettiin opettajan virasta 1937 kansalliskiihkoilun takia. Erottamisen jälkeen Ikonen oli sekatyöläisenä Onegan tehtaalla Petroskoissa.
Ikonen pidätettiin helmikuussa 1938 vastavallankumouksellisesta toiminnasta syytettynä. Hänet tuomittiin ammuttavaksi ja teloitettiin 21. huhtikuuta 1938 Petroskoin lähistöllä. Ikosen maine palautettiin 1958.
Ikonen oli naimisissa vuodesta 1906 Alina Malbergin kanssa. Heillä oli poika ja kaksi tytärtä. Oskari Ikosen poika Veikko Ikonen (1909–1938) vangittiin maaliskuussa 1938 Petroskoissa ja ammuttiin vakoilijana. Veikko Ikosen maine puhdistettiin kuoleman jälkeen 1958.
Etiologia

Etiologia eli syyoppi on syy-seuraus-tutkimusta. Sana on peräisin kreikan sanasta αἰτιολογία, "aitiologia", eli "olla syy johonkin" (αἰτία, aitia "syy, aiheuttaja"; ja λογία, -oppi).
Sanaa on yleisimmin käytetty lääketieteen ja filosofian teorioista, jolloin sillä viitataan asioiden syiden tutkimukseen, kuten miksi asiat tapahtuvat tai miksi asiat tapahtuvat niin kuin ne tapahtuvat. Sitä käytetään filosofiassa, fysiikassa, psykologiassa, lääketieteessä, nimistöntutkimuksessa, teologiassa
ja biologiassa.
Lääketieteessä etiologinen taudinmääritys perustuu tiedettyyn aiheuttajaan. Luokitus on tärkeää ja hyödyllistä etenkin bakteerialkuisten sairauksien määrittämisessä.
Etiologisen myytin tarkoitus on selittää jokin nimi tai luoda myyttinen historia esimerkiksi jollekin paikalle tai perheelle.
Parafyleettinen ryhmä

Parafyleettinen ryhmä on kladistiikassa karsittu monofyleettinen eliöiden ryhmä (kladi), joka sisältää lajien yhteisen kantamuodon, mutta sulkee pois tiettyjä monofyleettisiä ryhmiä - yleensä yhden tai kahden. Nykyisessä tieteellisessä luokittelussa parafyleettistä ryhmää ei yleensä pidetä suositeltavana. Termiä parafyleettinen käytetään pääasiassa fylogenetiikassa, mutta joskus myös kielihistoriassa.
Hyvänä esimerkkinä voidaan pitää perinteistä matelijoiden luokkaa (Reptilia), joka sisältää matelijoiden kantamuodon ja kaikki siitä polveutuneet matelijalajit, niin elävät kuin sukupuuttoon kuolleet, mutta se sulkee pois linnut ja on siten parafyleettinen (toiset matelijat ovat läheisempää sukua linnuille kuin toisille matelijoille). Sen sijaan matelijoiden ja lintujen muodostama Sauropsida-kladi on monofyleettinen.
Hypogammaglobulinemia

Hypogammaglobulinemia tarkoittaa tilaa, jossa seerumin IgG-pitoisuus on normaalia alempi. Määritelmän mukaan pitoisuus on alle 2 SD iänmukaisesta viitearvosta. Hypogammaglobulinemian syitä on tunnistettu yli 100 kappaletta.
Yksi hypogammaglobulinemiaa aiheuttavista sairauksista on X-kromosomaalinen agammaglobulinemia eli XLA. XLA on X-kromosomiin liittyvä sairaus, joka tunnetaan myös Brutonin agammaglobulinemiana. Periytymistapa on äidiltä periytynyt tautigeeniä sisältävä X-kromosomi. Kyseinen sairaus huomataan jo varhain lapsena. Sairaudessa potilaan verenkierrosta puuttuu kypsiä B-soluja.
İstiklal Caddesi

İstiklal Caddesi on yksi Istanbulin kuuluisimmista kaduista. Se sijaitsee historiallisessa Beyoğlun kaupunginosassa ja on noin parin kilometrin pituinen. Se johtaa Galatan sillan läheisyydessä olevan mäen päältä Galatan tornin juurelta Taksim-aukiolle. (Halutessaan voi mäkiosuuden kulkea maailman toiseksi vanhimmalla Tünel'in metrolla, rak. v. 1874 - 1875). Katu on suljettu autoliikenteeltä, mutta sen sijaan sillä liikennöivät vanhanmalliset raitiovaunut. Kadulla ja sen liikkeissä vierailee päivittäin noin kolme miljoonaa ihmistä.
İstiklal Caddesin varsilla sijaitsee lukuisia kauppoja, musiikkiliikkeitä, kirjakauppoja, taidegallerioita, elokuvateattereita, teattereita, kirjastoja, kahviloita, pubeja, yökerhoja, leipomoita ja ravintoloita. Kadunvarren rakennukset edustavat 1800-luvun turkkilaista arkkitehtuuria.
İstiklal Caddesin varrella sijaitsee monia historiallisesti, uskonnollisesti ja poliittisesti tärkeitä rakennuksia, kuten Çiçek Pasajın taidegalleria, Santa Marian ja S. Antonio di Padovan roomalaiskatoliset kirkot, ortodoksisen kirkon Haghia Triada sekä muun muassa armenialainen kirkko, moskeijoita ja synagogia. Kadulla sjaitsevat myös Ranskan, Kreikan, Venäjän, Espanjan, Ruotsin, Alankomaiden ja Yhdistyneiden kuningaskuntien konsulaatit.
Ottomaanien valtakunnan aikana Istiklal Caddesi oli nimeltään  Cadde-i Kebir (Suuri avenue) ja se oli osmaniälymystön suosima paikka. Erityisesti nykyisen Italian ja Ranskan alueilta tulleet levantiinit asuttivat aluetta.
1800-luvulla monet eurooppalaiset matkailijat, jotka saapuivat Istanbuliin, eli "Idän Pariisiin", saapuivat ensimmäiseksi İstiklal Caddesille, joka on puoliksi eurooppalainen ja puoliksi aasialainen.
Kun Turkki julistettiin tasavallaksi 29. lokakuuta 1923, kadun nimi muutettiin İstiklaliksi, joka suomeksi tarkoittaa itsenäisyyttä.
Stockholms Segelflygklubb

Historia

Stockholms Segelflygklubbin perusti Bertil Florman Bromman lentokentällä vuonna 1935. Kerholaiset alkoivat rakentaa pian perustamisen jälkeen kahta Anfänger-purjelentokonetta. Alkuvuosien lentotoiminta rajoittui koulutuslentoihin kunnes SSFK sai vuonna 1939 ensimmäisen suorituskykyisemmän Grunau Baby -purjelentokoneensa. Kerhon konekanta kasvoi merkittävästi vuonna 1940, kun se se sai käyttöönsä uudet Weihe, Fi-1 ja Moswey III -purjelentokoneet. Kerho sai käyttöönsä myös viidennen Grunau Babyn. Tukholman eri purjelentotoimijat yhdistyivät vuonna 1942 SSFK:n alle, ja kerho muutti Skarpnäckiin. Kerho oli 1940-luvulla Ruotsin suurin ja aktiivisin lentokerho. Kerhon ensimmäinen Klemm 25 -hinauskone hankittiin vuonna 1946. Ruotsin ilmavoimat luovutti kerholle vuonna 1953 yhden DFS Kranichin, jolla aloitettiin alkeiskouluttaminen kaksipaikkakoulutuksena. Kerhon sai ensimmäisen Bergfalke-purjekoneensa vuonna 1959, ja tyyppi oli edelleen sen käytössä 2010-luvun lopulla.
Kerhon lentotoiminta sen nykyisin käyttämällä Långtoran lentokentällä käynnistyi vuonna 1967, mutta lennot Skarpnäckin kentältä jatkuivat aina vuoteen 1980. Långtora tarjosi kerhon käyttöön aiempaa huomattavasti laajemman ilmatilan. Kerho sai vuonna 1967 käyttöönsä myös ensimmäisen lujitemuovirakenteisen kaksipaikkaisen Schleicher ASK 21 -purjelentokoneen.
Konekanta laajeni vähitellen yksipaikkaisiin lujitemuovikoneisiin ja kerho hankki Dimona-moottoripurjekoneen. Kerho sai käyttöönsä vuonna 2004 uuden kaksipaikkaisen DG-1000-purjelentokoneen ja vuonna 2007 kaksi Duo Discusta.
Nikolaki Sawaf

Nikolaki Sawaf (s. 8. helmikuuta 1943 Aleppo) on syyrialainen melkiittinen katolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 15. huhtikuuta 1968 ja nimitettiin Lattaquién arkkieparkian johtoon 14. tammikuuta 2000. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Boulos Nassif Borkhoche, jota avustivat Jean-Clément Jeanbart ja Fares Maakaroun.
Clancy Brown

Ura

Monipuolinen näyttelijä koko uransa ajan ollut Clancy Brown aloitti näyttelijänuransa Chicagon teatteripiireissä 1980-luvulla. Hänen ensiesiintymisensä elokuvissa tapahtui Viikingin roolissa elokuvassa Bad Boys Sean Pennin kanssa, mikä sai kiinnostuksen heräämään myös Hollywoodissa. Tämän jälkeen hän onkin yleensä näytellyt roistojen rooleja matalan äänensä ansiosta varsinkin animaatioissa, kuten Lex Luthoria Teräsmiehessä ja Justice Leaguessa sekä avaruusolio Gorrathia Megas XLR -animaatiossa. Lisäksi hän on ollut Kapteeni Blackin ääniroolissa televisiosarjassa Jackie Chan seikkailee ja Pakkasherran roolissa The Batmanissa. Yksi hänen tunnetuista äänirooleista on Herra Rapu (Mr. Krabs) Paavo Pesusieni -televisiosarjassa.
Muita tunnettuja rooleja ovat Kapteeni Byron Hadley elokuvassa Rita Hayworth – avain pakoon (1994), Rawhide The Adventures of Buckaroo Banzai Across the Eighth Dimension (1984) ja The Kurgan Highlander-trilogian ensimmäisessä osassa. 
Brown on myös esiintynyt vierailevissa rooleissa useissa televisiosarjoissa, kuten sarjoissa Star Trek: Enterprise, Lost ja The Riches.
Lisäksi Brown on myös lainannut äänensä konsolipelien hahmoille, kuten Baron Praxisille Jak II: Renegade -pelissä ja Montrossille Star Wars: Bounty Hunter -pelissä. Crash Bandicoot -sarjassa Brown oli sekä Neo Cortexin (Crash 2-CNK) ja Uka Ukan (Crash 3-Twinsanity) ääni. Brown on myös ollut Dag'rekin ääninäyttelijänä pelissä Run Like Hell.
August Rei

August Rei (22. maaliskuuta 1886, Pilistvere – 29. maaliskuuta 1963, Tukholma) oli virolainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän toimi 1919–1920 Viron perustuslakia säätävän kansalliskokouksen puhemiehenä, 1928–1929 riigivanemina eli pääministerinä ja valtionpäämiehenä, 1932–1933 ulkoministerinä sekä 1938–1940 Viron lähettiläänä Moskovassa. Toisen maailmansodan jälkeen hän toimi Viron pakolaishallituksen pääministerinä presidentin valtuuksin 9. tammikuuta 1945 – 29. maaliskuuta 1963.
Piklas

Tuotteet

Piklas valmistaa mittatilaustyönä eri arkkitehtuurityyleihin sopivia kiinteitä ja sisään avautuvia puualumiini-ikkunoita sekä ulko-ovia. Piklas-ulko-ovien materiaalina on joko massiivipuu tai HDF-puukuitulevy. Kaikista ovimalleista on yhteensopiva ovisarja, joka kattaa talon eri sisäänkäynnit: terassiovet, levikkeet, parvekeovet, umpiovet ja pariovet samalla ulkoasulla. Massiivipuisia ulko-ovia valmistetaan samoilla Piklas-suositusväreillä kuin ikkunoita. Kaikilla Piklas-ikkunoilla ja ulko-ovilla on Avainlippu-tunnus. 
Piklas-ikkunoiden sisäpintoihin ja HDF-ulko-oviin on yli 200 värivaihtoehtoa. Monipuolinen värivalikoima ja värien käytön edistäminen ovat tunnusomaista Piklaksen valmistamille tuotteille.

Historia ja omistus

Piklas-ikkunoita on valmistettu 1970-luvun alusta Pyhännän Rakennustuote Oy:n osana. Vuoden 2005 lopulla ikkunateollisuus eriytettiin omaksi osakeyhtiöksi. 
Vuonna 2014 Piklas investoi ulko-ovitehtaaseen ja oman ulko-ovimalliston valmistus Pyhännällä käynnistyi vuonna 2015. Digitalisaatioon voimakkaasti panostava Piklas Oy avasi ikkuna- ja oviverkkokaupan vuonna 2014. Verkkokaupalle on myönnetty Design from Finland -tunnustus. 
Piklas Oy kuuluu mekaaniseen puunjalostamiseen erikoistuneeseen PRT-Forest-konserniin, jonka omistaa Sydänmetsän perhe. Konsernin liikevaihto vuonna 2017 oli 34 miljoonaa euroa ja sen tytäryhtiöitä ovat Piklaksen lisäksi muun muassa hirsitaloja valmistava Kontiotuote Oy, Suomen neljänneksi suurin talotoimittaja Jukkatalo Oy, puutaloja valmistava Lappli-Talot Oy, kiintokalustevalmistaja Mellano Oy ja Pyhännän Rakennustuote Oy.
Josephine Hull

Ura

Josephine Hull loi yli viisikymmenvuotisen uran teatterissa. Hän näyttelikin urallaan vain kuusi kertaa elokuvissa. Hullin tunnetuimmat elokuvaroolinsa ovat sivuroolit elokuvissa Arsenikkia ja vanhoja pitsejä (Arsenic and Old Lace, 1944) ja Ystäväni Harvey (Harvey, 1950), joiden roolit hän oli aikaisemmin tehnyt myös teatterissa. Elokuvasta Ystäväni Harvey hän sai sekä parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon että parhaan naissivuosan Golden Globen. Hullin viimeinen elokuvaroolinsa oli elokuvassa Vaeltava ratsastaja (The Lady from Texas, 1951). Tämän lisäksi hän näytteli jonkun verran myös televisiossa. Pienestä elokuvamäärästä huolimatta, Hull on saanut elokuvaurastaan tähden Hollywood Walk of Famelle.

Yksityiselämä

Hull syntyi nimellä Josephine Sherwood, mutta mennessään naimisiin Shelly Hullin kanssa hän otti miehensä sukunimen. Shelly Hull kuoli vuonna 1919, eikä Josephine mennyt koskaan uudestaan naimisiin. Lapsia Josephinelle ei ollut. Vaikka Hullin raportoitu syntymävuosi on 1886, antavat jotkut lähteet hänen syntymävuodekseen 1883. Hän kuoli aivoverenvuotoon vuonna 1957.
Mehmet Hetemaj

Ura

Hetemaj, joka kuuluu Kosovon albaaniväestöön, muutti Suomeen vuonna 1992 neljän vuoden ikäisenä ja aloitti jalkapallon HJK:n Malmin juniorijoukkueessa vuonna 1996. Hän nousi reservijoukkue Klubi 04:n kautta aina edustusjoukkueeseen asti. Veikkausliigassa hän teki ensiesiintymisensä 21. huhtikuuta 2006 vierasottelussa KooTeePeetä vastaan. Kauden 2006 aikana hän pelasi yhdeksässä liigaottelussa.
Kaudella 2007 Hetemaj ehti pelata HJK:ssa kahdeksan liigaottelua ja tehdä niissä yhden maalin, kunnes hänet lainattiin elokuun lopussa liiganousija Viikinkien joukkueeseen.
Tammikuussa 2008 Hetemaj siirtyi Kreikan liigan Panioniosiin, jonka kanssa hän solmi 3,5-vuotisen sopimuksen. Hän oli vakuuttanut seuran edustajat oltuaan testattavana joulukuun lopussa, ollessaan viettämässä joulua isoveljensä, AEK:ta edustaneen Perparim Hetemaj’n luona. Kevätkauden 2009 hän pelasi lainalla Thrasivoulosissa. Kaudeksi 2009–2010 hänet lainattiin Italian Serie B:n AlbinoLeffeen.
Hetemaj kuului Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueen kokoonpanoon ikäluokan EM-kilpailuissa kesällä 2009. Ensiesiintymisensä A-maajoukkueessa hän teki 4. helmikuuta 2009 ystävyysottelussa Japania vastaan. AlbinoLeffessä vakuuttavan kauden pelannut Hetemaj nousi jälleen miesten A-maajoukkueeseen 21.5.2010 otteluun Viroa vastaan.
Kesäkuussa 2010 Hetemaj allekirjoitti neljän vuoden mittaisen sopimuksen aiemmin lainasopimuksella edustamansa AlbinoLeffen kanssa. Hetemaj pelasi kauden 2012-2013 lainasopimuksella Serie B:n Reggina Calciossa. Tammikuussa 2014 Hetemaj lainattiin Veikkausliigan FC Honkaan elokuuhun saakka ulottuvalla sopimuksella. Lainasopimus päättyi kuitenkin alun perin sovittua aikaisemmin ja Hetemaj siirtyi italialaiseen Monzaan heinäkuussa 2014.

Perhe

Mehmetin veli Perparim Hetemaj on myös jalkapalloilija. Hänen siskonsa on vuonna 2009 Vuoden pakolaisnaiseksi valittu Fatbardhe Hetemaj, joka toimii poliitikkona ja on muun muassa Helsingin kaupunginvaltuutettu.
Astarte

Astarte (alk. kreikkalainen Ἀστάρτη, Astarte, Ishtar tai Ashtart) oli seemiläinen hedelmällisyyden jumalatar, jota sidonilaiset palvoivat, ja joka oli myös taivaan kuningatar ja Kuun- ja sodan jumalatar. Hän samaistuu babylonialaisten Ištariin, heprealaisten As´tarotiin (עשתרת, translitteroituna Ashtoreth) ja assyrialaisten ja syyrialaisten Atargatisin. Astarten muita nimiä olivat Istar Babyloniassa, Inanna sumerilaisilla ja Baalat Kanaanissa. Astarte-jumala mainitaan Raamatussa useita kertoja. Astarten ja Ištarin vertauskuvana oli Venus.
Astarte oli alun perin bylonialainen puujumalatar, myöhemmin Astartea palvottiin hedelmällisyyden jumalattarena, jonka heprealainen nimi oli Asera. Hänelle rakennettiin palvontapaikkoja, aserakarsikkoja karsituista puista. Astarten puoliso oli Ēl ja poika Baal.
Astarten tunnukset olivat leijona, hevonen, sfinksi, kyyhky, ja tähti (ympyrän sisällä planeetta Venus). Kuvataan usein alastomana.
Astarte kuvattiin joskus äiti-jumalana lapsi käsivarrellaan, useimmiten kuitenkin alastomana. Astartea palvottiin erinimisenä koko Lähi-idässä, myös muinaisessa Israelissa, Egyptissä, Roomassa ja Kreikassa. On mahdollista että Astarte ja soturijumalatar Anat olivat yksi ja sama jumala, joko alkujaan tai yhteen sulauduttuaan.
Leonardo Genoni

Seuraura

Genoni on Zürcher SC:n kasvatti. Hän puki miesten peleihin ensimmäisen kerran 16-vuotiaana kaudella 2003–2004, jolloin Genoni toimi ZSC Lionsin luukkuvahtina neljässä National League A -ottelussa ja GCK Lionsin luukkuvahtina kymmenessä ottelussa. Kaudella 2004–2005 hän debytoi GCK Lionsin maalilla. Genoni toimi lähinnä joukkueen kakkosmaalivahtina Mattias Schoderille ja torjui 15 runkosarja- ja yhdessä playoff-ottelussa torjuen kaksi nollapeliä. Hän pelasi kauden aikana miesten pelejä myös seitsemän ottelua lainalla sarjatasoa alempana 1. Ligan EHC Dübendorfissa. Genoni toimi kauden aikana myös ZSC Lionsin luukkuvahtina yhdessä playoff-ottelussa. Kaudella 2005–2006 hän kantoi suurimman osan GCK Lionsin torjuntavastuusta pelaten 17 runkosarja- ja viisi playoff-ottelua. Genoni puki ZSC:n paidan yhteen NLA-otteluun.
Kaudella 2006–2007 Genoni pelasi NLB:tä GCK Lionsin ja Sveitsin alle 20-vuotiaiden maajoukkueen vahvuudessa. Hän puki ZSC Lionsin paidan 11 otteluun, mutta jäi edelleen ilman NLA-debyyttiä. Genoni debytoi kuitenkin HC Davosin NLA-joukkueessa, jossa hän pelasi lainalla Spengler Cupin ajan. Turnaus päättyi joukkueen voittoon. Genoni siirtyi Davosiin kaudeksi 2007–2008. Hän otti itselleen heti joukkueen ykkösmaalivahdin roolin ja pelasi 34 runkosarja- ja 13 playoff-ottelua torjuen yhteensä kuusi nollapeliä. Genoni valittiin kauden päätteeksi NLA:n vuoden tulokkaaksi. Hän edusti Davosia kauden aikana perinteisesti myös Spengler Cupissa, jota joukkue vuosittain isännöi sekä Euroopan seurajoukkueiden mestaruusturnauksessa. Kaudella 2008–2009 Genoni torjui Davosin Sveitsin-mestariksi. Kaudella 2009–2010 hän torjui joukkueen Spengler Cupin finaaliin, mutta turnauksen voitto meni kuitenkin valkovenäläiselle KHL-joukkueelle Dinamo Minskille lukemin 1–3.
Genoni torjui kaudella 2010–2011 runkosarjassa seitsemän nollapeliä, mikä oli eniten koko NLA:ssa. Pudotuspeleissä hän torjui niitä kaksi. Genonilla oli myös runkosarjan paras torjuntaprosentti (93,9 %) ja päästettyjen maalien keskiarvo (1.92). Hän voitti kauden päätteeksi Sveitsin-mestaruuden ja valittiin NLA:n arvokkaimmaksi pelaajaksi, parhaaksi maalivahdiksi (Jacques Plante Trophy) ja myös media valitsi hänet kauden parhaaksi maalivahdiksi. Kaudella 2011–2012 Genonilla oli liigan paras torjuntaprosentti (93,1 %) ja hän torjui myös eniten voittoja (33) runkosarjassa. Genoni torjui kauden aikana myös Davosin Spengler Cupin voittoon. Vuotta myöhemmin joukkue hävisi turnauksen finaalin kuitenkin Kanadalle murskalukemin 7–2. Kaudella 2014–2015 Genoni torjui Davosin Sveitsin-mestariksi. Hänet valittiin kauden aikana myös Spengler Cupin tähdistökentälliseen. Helmikuussa 2015 Genoni teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Davosin kanssa.

Muuta

Genonin isoveli Gaetano on entinen jääkiekkohyökkääjä, joka pelasi urallaan myös yhden NLA-ottelun ZSC Lionsissa kaudella 2007–2008. Heidän pikkuveljensä Tiziano on pelannut jääkiekkoa puolustajana.
Trà Vinh (maakunta)

Trà Vinh on  maakunta Vietnamin eteläosassa,  Đồng Bằng Sông Cửu Longin alueella. Sen pääkaupunki on Trà Vinh. Huhtikuussa 2009 maakunnassa oli noin miljoona asukasta. Maakunnan pinta-ala on 2295  km².
Maakunta ulottuu rannikolle asti, ja siellä on niin jokien makeaa vettä, jokisuun murtovettä kuin varsinaista merialuettakin. Niinpä kalastus ja riisinviljely ovat tärkeitä elinkeinoja. Maakunnan etnisiin ryhmiin kuuluvat vietnamilaisten lisäksi chamit, hoat ja khmerit. Angin pagoda on khmerien rakennuttama historiallinen pagoda. Ba Dongin rantakohde oli siirtomaa-aikana ranslkalaisten suosima virkistysalue. Tieyhteys sinne tuhoutui sodassa, mutta jälleenrakennusta suunnitellaan.
Tampereen ylioppilastalo

Historia

Talo kuului alkuaan Suomen Yhdyspankille. Katutasossa sijaitsi näyttävä pankkisali ja kellarissa pankkiholvi. Yläkerrassa oli kaksi asuinhuoneistoa johtajille. Kun pankki vuonna 1938 muutti avarampiin tiloihin Kauppakadun toiselle puolelle, Tampereen kaupunki osti kiinteistön. Se sijoitti sinne muun muassa taksoitusviraston ja huoltotoimiston. Myöhemmin talo kävi vanhanaikaiseksi ja epäkäytännölliseksi, joten kaupunginvaltuusto antoi sen vuonna 1966 tamperelaisten ylioppilaskuntien käyttöön.
Ylioppilastalon viralliset avajaiset pidettiin helmikuussa 1967. Tiloissa toimivat ylioppilaskunta Tamy ja ylioppilaslehti Aviisi, ja siellä oli lisäksi opiskelijoille tarkoitettu lehtisali ja televisiohuone. Talossa aloitettiin myös ravintolatoiminta 1960-luvun lopulla. Kellaritiloihin perustettiin ensin ravintola Tiiliholvi. Koska opiskelijat vierastivat sen arvokasta miljöötä, anniskeluoikeuksia päätettiin laajentaa koskemaan myös talon ensimmäistä kerrosta. Juomien lisäksi siellä pääsi nauttimaan musiikkiesityksistä, tansseista ja klubitunnelmasta. Ylioppilastalosta tuli muun muassa keskeinen manserockin esityspaikka.
Talousvaikeuksien vuoksi ylioppilaskunta joutui vuonna 1978 luopumaan ravintoloidensa omistuksesta, mutta 1990-luvulla se ryhtyi uudelleen ravintoloitsijaksi. Ylioppilastalon ravintolatoiminta yhtiöitettiin vuonna 1997, ja Tamy oli osakeyhtiö Yo-talon pääomistaja, kunnes se vuonna 2008 luopui osake-enemmistöstään. Vuonna 2013 ylioppilaskunta muutti pois talosta uusiin toimistotiloihin, jotka sijaitsivat lähempänä yliopistoa. Rakennus palasi näin Tampereen kaupungin haltuun. Ravintola Yo-talo jatkoi kiinteistössä vuokralaisena, mutta se ajautui konkurssiin tammikuussa 2017. Konkurssipesä myi Yo-talon liiketoiminnan ja irtaimiston ravintola-alan konserni Restamaxille.
Saido Mohamed

Saido Mohamed (s. 1974 Mogadishu, Somalia) on sairaanhoitaja ja vapaaehtoistyöntekijä, jonka Suomen Pakolaisapu valitsi Vuoden pakolaisnaiseksi 2011.
Mohamed on toiminut Suomen Somalia-verkoston puheenjohtajana, Ihmisoikeusliitossa asiantuntijana sekä varavaltuutettuna Helsingissä. Kesällä 2016 Mohamed siirtyi kokoomuksesta vihreisiin arvojen vuoksi. Myöhemmin syksyllä Mohamed perui kuntavaaliehdokkuutensa sisarensa törkeästä petoksesta saaman tuomion jälkeen.
Mohamedille on tärkeää maahanmuuttajien hyvinvoinnin edistäminen. Hän kritisoi sitä, että pakolaisten yhteydessä ”puhutaan vaan negatiivisista asioista, kuten siitä että pakolaistaustaiset vain haluavat elää sossun rahoilla”. Mohamedin mukaan asenteita ei muuteta tuomitsemalla. Ihmisen tuomitsemisen sijasta hän puhuu kulttuurista ja sen ongelmista.
Mohamed sai toukokuussa 2018 syytteen törkeästä rahanpesusta ja toissijaisesti törkeästä kätkemisrikoksesta. Syyttäjän mukaan hän oli nostanut pankkikortilla siskonsa tililtä tämän törkeällä petoksella Kansaneläkelaitokselta erehdyttämällä saamia lapsilisiä ajalla 1.6.2003–30.11.2013 yhteensä 44 231,99 euroa. Mohamed on ollut tietoinen varojen laittomasta alkuperästä. Oikeudenkäynti Helsingin käräjäoikeudessa pidettiin lokakuussa 2018, ja marraskuussa 2018 oikeus tuomitsi Mohamedin vuodeksi ja kahdeksi kuukaudeksi ehdolliseen vankeuteen törkeästä rahanpesusta. Mohamedin on korvattava Kelalle vahingonkorvauksena 44 232 euroa, josta 36 005 euroa yhteisvastuullisesti siskonsa kanssa.  Oikeus piti rahanpesua törkeänä, koska teko oli jatkunut yli kymmenen vuoden ajan ja Saido Mohamed ei ole lopettanut lapsilisien nostamista missään vaiheessa.
Ileana Gyulai-Drîmbă-Jenei

Ileana Gyulai-Drîmbă-Jenei (s. 12. kesäkuuta 1946 Cluj-Napoca) on romanialainen miekkailija ja olympiamitalisti. Hänen aselajinsa oli floretti. Gyulai kilpaili neljissä olympialaisissa vuosina 1964–1976. Hän saavutti kaksi olympiapronssia joukkuekilpailuissa Meksikossa 1968 ja Münchenissä 1972.