google/wiki40b huggingface dataset:
Lufirankutoja

Levinneisyys

Lufirankutojaa tavataan Lufira-järven ympäristössä Kongon demokraattisessa tasavallassa. Laji on huonosti tunnettu eikä siitä ole tehty kannanarvioita. Se on luokiteltu puutteellisesti tunnetuksi.

Elinympäristö

Lufirankutoja elää soilla ja kuivalla maalla puissa maissipeltojen reunoilla. Sitä ei yleensä tavata yli 100 metrin päässä vedenrajasta.

Lisääntyminen

Lufirankutojan pesimäkausi alkaa tammikuussa ja päättyy ennen huhtikuuta. Laji pesii yhdyskunnissa, joissa on kolmesta kahteenkymmeneen pesää. Pesä sijaitsee usein akaasiassa, ja laji pesii yleensä kahdesti pesimäkausen aikana.
DFL-Supercup 2016

DFL-Supercup 2016 oli seitsemäs DFL-Supercup kilpailun uudelleenperustamisen jälkeen. Ottelu pelattiin 14. elokuuta Signal Iduna Parkilla Dortmundissa. Ottelussa kohtasivat sekä Bundesliigan että Saksan cupin kaudella 2015–2016 voittanut Bayern München ja sarjassa toiseksi sijoittunut Borussia Dortmund.

Ottelun tausta

Bayern München pelasi DFL-Supercupissa viidettä kertaa peräkkäin. Se oli hävinnyt ottelun kolmena edellisenä vuonna. Borussia Dortmund pelasi DFL-Supercupissa edellisen kerran 2014, jolloin se voitti juuri Bayern Münchenin maalein 2–0. Vuoden 2016 kohtaaminen oli seurojen viides keskinäinen DFL-Supercup. Aiemmista otteluista Borussia Dortmund voitti vuosien 1989, 2013 ja 2014 ottelut, Bayern München taas vuoden 2012 ottelun.
Bayern Münchenille vuoden 2016 Supercup oli kaikkiaan kymmenes. Voittoja sillä oli aiemmin neljä. Borussia Dortmund oli mukana kahdeksatta kertaa. Se oli ennen vuoden 2016 ottelua kilpailun menestyksekkäin joukkue viidellä voitollaan.
Ottelu oli Bayern Münchenin päävalmentaja Carlo Ancelottille ensimmäinen kilpailullinen ottelu uudessa seurassaan.
Nukit

Nukit Suomessa

Suomessa kasvaa vakiintuneena kolme nukkien suvun lajia. Ketonukki on harvinainen, rauhoitettu ketokasvi Etelä-Suomessa. Idännukki ja peltonukki ovat hyvin harvinaisia tulokaskasveja. Lisäksi isonukista on yksi havainto.
Alla prima

Alla prima (ital. yhdellä kertaa) eli kertamaalaus on maalaustapa, jossa kuva maalataan valmiiksi yhdellä maalauskerralla ennen kuin öljyväri kuivuu. Alla primassa ei ole alusmaalausta tai erillistä viimeistelyvaihetta.Monesti taiteilijat kuitenkin hahmottelevat ensin maalauspohjalle alustavan piirustuksen luonnostelemalla kuvan pääpiirteet nopeasti lyijykynällä tai hiilellä.
Toinen tapa maalata on kerrosmaalaus, jolloin kuva rakennetaan käyttäen alusmaalausta ja loppulasuureja tai yleensä useampaa maalauskerrosta.
Kertamaalauksessa voidaan silti maalata useita siveltimen vetoja päällekkäin, kunhan maalataan 'märkää märälle'. Joskus kertamaalauksella tarkoitetaan alusmaalauksen päälle kerralla siveltävää viimeistä kerrosta.  Hitaasti kuivuvalla öljyvärillä maalattaessa voidaan soveltaa pitkitettyä kertamaalausta ja osittaista kerroksellisuutta niin, että ensin maalataan yleisväritys laajoille pinnoille ja sitten päälle maalataan yksityiskohtaisemmin.
Frans Halsin sanotaan olleen yksi Alla prima -tyyppisen maalaamisen esikuvia. Siitä tuli kuitenkin keskeinen tapa maalata vasta 1800-luvun puolivälissä. Suosioon vaikutti se, että tehdasvalmisteisia valmiita öljyvärejä alkoi olla saatavissa. Tehdasvärien koostumus ja helppokäyttöisyys sopivat niin kertamaalaukseen, impressionismiin kuin ulkoilmamaalaukseen (plein air), jotka usein maalattiin alla prima, kuten esimerkiksi Vincent van Gogh teki. Ensimmäisinä tätä maalaustapaa käyttivät taidemaalarit John Constable ja Camille Corot ja myöhemmin impressionistit, jolloin tästä nopeasta, välittömästi tehdystä maalaustavasta tuli hyväksytty tekniikka, sillä aikaisemmin öljymaalaukset oli tehty yleensä ateljeessa, missä pigmentit hierrettiin käsin ja maalaaminen tapahtui hitaasti kerros kerralta.
Myös romantiikan ajan ilmaisun spontaaniutta korostavat ajatukset tukivat Alla prima -tekniikkaa.
Alla primasta käytetään myös termiä märkää märälle. Tällä nimellä tunnetaan myös akvarellimaalauksessa käytetty nopea työskentelytapa.
Kertamaalaus vaatii tekijältä itseluottamusta, koska jäljen tulee olla kutakuinkin heti valmista eikä korjauksia voi tehdä kovin paljon, jotta raikas vaikutelma säilyisi.
Guido Arezzolainen

Guido Arezzolainen (ital. Guido di Arezzo) eli Guido Monaco eli Aretino Guido eli Guido von Arezzo (995–1050) oli italialainen benediktiinimunkki ja musiikkiteoreetikko, jota pidetään nykyaikaisen nuottikirjoituksen isänä. Hänen merkittävin saavutuksensa oli neliviivaisen nuottiviivaston keksiminen. Guido Arezzolainen kehitti myös diatonisen asteikon ja myös ”laulavan käden”. Nuotinnusohjelma GUIDO on nimetty Guido Arezzolaisen mukaan.
Guido eli munkkina Pomposan ja Arezzon benediktiiniluostareissa, sekä vuodesta 1029 priorina Avellanossa. Guido teki todella merkittävän parannuksen nuottiviivastoon ja musiikinopetukseen. Hän nimittäin keksi neliviivaisen nuottiviivaston lisäämällä kaksi mustaa viivaa aiemmin käytettyjen f-viivan ja c-viivan ohelle. Näin keskelle tuli a-viiva ja laulun melodisen ulottuvaisuuden mukaan tuli vielä joko yläpuolelle tai alapuolelle d-viiva. Näin välikötkin tulivat käyttökelpoisiksi, mistä seurasi, että nuottikirjoitus muodostui säveltasoa tarkoin osoittavaksi. Guido kehitti myös nykyisin käytössä olevan säveltapailujärjestelmän ja solmisaation sekä silloisia moniäänisyyden alkeita. Guido syntyi 900-luvun loppupuolella.
Rocla

Historia

1950-luvulla Rautatyö Oy keskittyi kamiinoiden ja putkisänkyjen valmistamisen sijasta nosto- ja siirtolaitevalmistukseen. Yhtiön valikoimiin tulivat varastoissa käytettäviksi tarkoitetut haarukka- ja pinoamiskärryt. Yritys aloitti viennin ulkomaille vuonna 1961. Sähkökäyttöisiä trukkeja yritys on valmistanut vuodesta 1967 lähtien, ja vuodesta 1975 yritys on toiminut kansainvälisillä markkinoilla.
Rautatyö Oy:n nimi muuttui vuonna 1979 Rocla Oy:ksi. Nimenvaihdon takana on haarukkakärryjen liikuttamista tarkoittava ammattislangin sana roklaaminen. Automaattitrukkitoiminta käynnistyi vuonna 1983, jolloin Rocla Oy kehitti ensimmäiset vihivaunujärjestelmät.
Japanilainen MHI Mitsubishi Heavy Industries -yhtiö teki lokakuussa 2008 julkisen ostotarjouksen Roclan osakkeista. Yhtiö omisti entuudestaan 28 prosenttia Roclasta, mutta se halusi Roclan kokonaan hallintaansa. Roclan hallitus suositteli ostotarjouksen hyväksymistä ja useat suurimmista osakkeenomistajista ilmoittivat hyväksyvänsä tarjouksen. Keväällä 2009 Mitsubishi sai omistukseensa koko osakekannan ja Rocla poistui pörssistä.
Vuoden 2012 huhtikuussa Mitsubishi ilmoitti siirtävänsä vastapainosähkötrukkituotantonsa Hollannista Roclan tehtaalle Järvenpäähän.
Ensimmäiset vastapainotrukit uudelta linjalta valmistuivat toukokuussa 2013.
Avosaaren kalliomaalaus

Löytyminen ja tutkimus

Maalauksen on löytänyt Timo Miettinen vuonna 1976. Maalaus sijaitsee Avosaaren länsirannassa saaren keskikohdalla olevan useampimetrisen jyrkän kallion eteläpäässä. Kallio aukeaa länteen Varpusenselän suuntaan, ja jyrkänteen alusta on hyvin kivikkoinen ja hankalakulkuinen. Kohde sijaitsee melko lähellä Viherinkosken maalauksia. 
Vuonna 1996 kävivät Timo Sepänmaa ja Pekka Kivikäs kohteella mittaamassa. Maalaukset olivat 10,46 metriä Päijänteen pinnan yläpuolella. Maalauksiin pääsee käsiksi kalliotasanteelta, joka on noin 9,1 metriä vedenpintaa korkeammalla. Maalauksien korkeusero alimman ja ylimmän punaväriläiskän välillä on 0,85 metriä. 
Maalaukset ovat kivikautiset ja mahdollisesti tyypillistä kampakeraamista kautta.

Maalaukset

Maalausalue on pieni, vain noin 75 cm korkea ja 80 cm leveä, ja sisältää vain muutaman kuvion. Kolme hirvieläintä, todennäköisesti hirviä, katsovat vasemmalle, ja niistä vain yksi erottuu selvästi. Se on maalattu paksuksi hirveksi ja sen sisälle on vedetty viivoja, joiden merkitys jää epäselväksi. Ylin hirvi on maalattu täyteisesti. Tällaisia hirviä Suomessa on tämän lisäksi vain Saraakalliolla. Muualla Skandinaviassa sellainen on yleistä. Muut hirveen liittyvät viivat ovat johdattaneet ajatukset veneeseen, jolla on hirvenpääkoriste keulassa. Vaikuttaa siltä, kuin veneessä olisi jokin kyydissä. Muut kaksi hirveä ovat melko pahasti tuhoutuneet.
Aldo Bufi Landi

Aldo Bufi Landi (7. huhtikuuta 1923 Napoli – 2. helmikuuta 2016 Napoli) oli italialainen näyttelijä.
Bufi Landi syntyi nuorena kuolleen toimittajan perheeseen. Palattuaan vuonna 1943 Napoliin hän liittyi Peppino ja Eduardo De Filippon teatteriseurueeseen. Bufi Landi työskenteli napolilaisteattereissa ja teki pitkän ja merkittävän uran myös kansallisella näyttämöllä. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli Armando Fizzarottin Malaspina (1947). Elokuvissa Bufi Landi esitti etupäässä napolilaisrooleja ja sivuosia. Noin sadasta filmistä merkittävimpiä ovat Pietro Germin ohjaama Suden merkki (Il brigante di Tacca del Lupo, 1952), Ettore Gianninin Napolin karuselli (Carosello napoletano, 1954) ja Francesco Rosin Rättikauppiaat (I magliari, 1959).
Tofiq Quliyev

Tofiq Ələkbər oğlu Quliyev (ven. Тофик Алекпер оглы Кули́ев, Tofik Alekper ogly Kulijev, 7. marraskuuta 1917 Baku – 4. lokakuuta 2000 Baku) oli azerbaidžanilainen säveltäjä, kapellimestari ja pianisti.
Tofiq Quliyev syntyi virkailijaperheeseen. Hän opiskeli pianonsoittoa ja orkesterin johtamista Azerbaidžanin ja Moskovan konservatorioissa. Vuosina 1954–1958 Qulijev työskenteli Azerbaidžanin konservatorion opettajana, vuodesta 1958 lähtien Azerbaidžanin filharmonian taiteellisena johtajana ja vuosina 1961–1964 sen johtajana. Hän on säveltänyt lauluja, musiikkikomedioita, kantaatteja, orkesteri- ja pianokappaleita sekä elokuvamusiikkia. Parhaiten Quliyev tunnetaan kevyen musiikin säveltäjänä. Erityisen hedelmällistä oli hänen yhteistyönsä laulaja Rəşid Behbudovin kanssa.
Quliyev liittyi NKP:n jäseneksi vuonna 1959. Vuosina 1973–1979 hän toimi Azerbaidžanin säveltäjäliiton johtajana. Vuonna 1964 Quliyeville myönnettiin Azerbaidžanin SNT:n kansantaiteilijan arvonimi ja vuonna 1980 hän sai tasavallan valtionpalkinnon.
Väärän maan vainaja

Juoni

Maahanmuuttaja Roman Putro löytyy tapettuna. Ruumis katoaa ja asiaan sekaantuvat Viktor Kärpän lisäksi ylikonstaapeli Teppo Korhonen, Venäjän Suomen suurlähetystö ja Pietarin mafia.
Samaan aikaan kaksi maahanmuuttoviraston virkamiestä sekaantuu prostituutioon Viktorin toimiessa oppaana suomalaisturistien matkalla luovutetussa Karjalassa.
Bio Huvimylly

Historia

Elokuvateatteri Bio Huvimyllyn rakennustyöt alkoivat syyskuun loppupuolella vuonna 1936 ja rakennus valmistui vuoden 1937 keväällä, maaliskuussa. Rakennuksen suunnittelija on jäänyt tuntemattomaksi. Rakennus vastaa malliltaan 1930-luvulla elokuvateattereille suositeltua mallia. Se rakennettiin kuitenkin niin sanotulle välitontille, ei kulmatontille. 1960-luvulla myös paikkamäärää vähennettiin talouden vuoksi - pienempi paikkamäärä pienensi elokuvista maksettavia kopiovuokria. Se myös toi niin sanotun pienteatterilisän. 1960-luvulla rakennus sai myös sisävessat. Elokuvateatterin alkuperäisen rakennuttajan Kaarlo Siposen kuoltua vuonna 1962 rakennus siirtyi perikunnan hoidettavaksi. Vuonna 1973 Velikalle Siponen osti teatterin. Nykyisille omistajilleen teatteri on siirtynyt vuonna 2004. Elokuvateatteri on säilynyt varsin hyvin alkuperäisenä rakennuksena, tosin sisäpuolella on melkein kaikki uusiutunut. Alun perin sisäänkäynti oli kadun puolelta pääovista, ja uloskäynti takaa valkokankaan vasemmalta puolelta, parvekekatsomosta taas poistuttiin rakennuksen vasemmalla puolella olevia tikkaita pitkin. Nykyisin sekä ulos- että sisäänkäynti tapahtuu pääovista kadun puolella. Huvimylly on myös saanut mukavat pehmustetut istuimet vanhojen tilalle ja Dolby-stereot sekä helmiäisvalkokankaan. Alun perin elokuvateatterissa oli yli 300 paikkaa, mutta sittemmin niitä on vähennetty mm. paloturvallisuussyistä. Nykyinen paikkamäärä on 230. Huvimyllyssä on edelleen myös parvekekatsomo sekä aitiopaikat.

Säilyminen

Bio Huvimyllyn säilyminen ei tällä hetkellä ole varmaa. Tontin omistava Soveliuksen Apurahasäätiö ei aio jatkaa vuokrasopimusta rakennuksen omistajan kanssa. Vuokrasopimus päättyy marraskuussa 2011. Museovirasto on Bio Huvimyllyn säilyttämisen kannalla.
Azlag Jarga

Johan Emil Pyttynen, kirjailijanimi Azlag Jarga (24. toukokuuta 1891 Kittilä – 8. kesäkuuta 1960 Rovaniemi) oli suomalainen kirjailija.
Pyttynen siirtyi ensimmäisen maailmansodan alettua 1914 Ruotsin Kiirunaan, jossa hän työskenteli kaivoksen kirvesmiehenä.
RN Caracciolo (1869)

Valmistus

Giuseppe Michelin suunnittelema alus tilattiin Castellammare di Stabiasta Regio Cantiere di Castellammare di Stabialta. Aluksen köli laskettiin lokakuussa 1865 nimellä Brilliante ja se nimettiin tammikuussa 1869 uudelleen Caraccioloksi. Alus laskettiin vesille 18. tammikuuta 1869 ja se liitettiin laivastoon 20. heinäkuuta 1870.

Palvelus

Vuosina 1875-1880 alus oli torpedoerikoismiesten koululaivana, jolloin sille oli asennettu yksi 15 tuuman torpedoputki. Torpedoputki poistettiin vuonna 1880. Aluksen höyrykone poistettiin 1893-1894, minkä jälkeen se jatkoi palvelustaan purjealuksena. Sen takilointi ja aseistus oli kuitenkin muutettu kahdeksi 75 millimetrin ja neljäksi 57 millimetrin tykiksi. Alus romutettiin 10. maaliskuuta 1907.
Stunt Car Racer

Pelaaminen

Peli eroaa muista ajopeleistä siinä, että radat ovat korkeita ja kaiteettomia. Ne muistuttavat enemmän vuoristoratoja kuin perinteisiä kilpa-autoratoja. Lisäksi radoilla on hyppyreitä ja kuoppia. Ratojen vaikeat kohdat pitää oppia muistamaan, ja niihin pitää löytää sopiva ajonopeus, jotta auto pysyisi radalla.
Pudonneet autot nostetaan takaisin radalle nosturin avulla, mutta siinä kuluu aikaa. Autoissa ei ole vaihteita, mutta rajatun ajan toimiva turbo löytyy.
Yksinpelissä on neljä divisioonaa, joista kussakin on kaksi rataa ja kaksi vastustajaa. Yhteensä kilparatoja on siis kahdeksan. Molempia vastustajia vastaan ajetaan kerran kummallakin divisioonan radalla. Jokaisessa kisassa on kolme kierrosta. Divisioonan voittaja nousee ylempään divisioonaan ja vähiten pisteitä saanut putoaa alempaan. Kaikkia ratoja voi harjoitella, mutta varsinaiseen kilpailuun ylempien divisioonien radoilla pääsee vain voittamalla ensin alemmat divisioonat.
Voittamalla kaikki divisioonat pääsee SuperLiigaan, jossa autot kulkevat paljon lujempaa ja voittaminen on vaikeampaa, jopa helpoilla radoilla.
Ruudun yläreunassa näkyvä halkeama toimii vauriomittarina. Kun halkeama ulottuu ruudun oikeaan laitaan, on auto hajonnut ja kisa hävitty. Auto hajoaa helposti ilman ulosajojakin, jos ajaa hyppyrit väärillä nopeuksilla. Isommat vauriot näkyvät reikinä, joiden seurauksena auto jatkossa hajoaa nopeammin. Tietokoneen auto ei koskaan putoa radalta.
Pelissä on mahdollisuus myös kilpailla ihmisvastustajaa vastaan yhdistämällä kaksi tietokonetta nollakaapelilla.
PC-versiossa on julkaisuvuodesta johtuen EGA-tasoinen grafiikka. Atari ST:n ja Amigan versiot käyttävät korkeampaa resoluutiota ja laajempaa väripalettia. Niissä on keskenään samanlainen grafiikka. Amstrad CPC:n ja ZX Spectrumin versiot on ohjelmoinut Pete Cooke, joka teki muitakin 3D-grafiikkaan perustuvia pelejä näille koneille. Commodore 64:n versio julkaistiin myöhemmin myös moduulina.
Peli sai ilmestyessään hyvän vastaanoton. Pelin erikoiset radat olivat uudenlainen kokemus.
Meksikon ralli 2015

Meksikon ralli 2015 (viralliselta nimeltään Rally Guanajuato México 2015) oli MM-rallikauden 2015 kolmas osakilpailu, joka ajettiin 5.–8. maaliskuuta 2015. Kilpailun päätukikohtana toimi tavalliseen tapaan Léonin kaupunki.
Sébastien Ogier otti kauden kolmannessa rallissa kolmannen voittonsa.
Vuoden 2015 kilpailu oli järjestyksessään historian 12. Meksikon ralli.
Loimaan leipätyttö

Loimaan leipätyttö on taiteilija Alpo Jaakolan pronssiin valettu veistos Loimaan keskuspuistossa Loimaalla. Veistos on vuodelta 1982, ja taiteilija on lahjoittanut sen Loimaan kaupungille. Paikalliseksi perinteeksi on muodostunut leipätyttö-patsaan pesu vappuna.
Jacques Roux

Jacques Roux (21. elokuuta 1752 Pranzac – 10. helmikuuta 1794 Bicêtre) oli ranskalainen radikaali katolinen pappi, joka johti Ranskan suuren vallankumouksen aikana ”raivopäät” (enragés) -nimistä sanskulottien äärisiipeä.
Vallankumouksen alkaessa vuonna 1789 Roux oli kirkkoherrana pariisilaisessa seurakunnassa. Hän alkoi pian esiintyä radikaalien ajatusten kannattajana ja tuli 1791 valituksi Pariisin kommuniin. Toukokuussa 1792 hän vaati hamstraajien teloittamista ja johti seuraavan vuoden helmikuussa elintarvikkeiden niukkuuteen liittyneitä mellakoita Pariisissa. Roux johti myös sanskulottien kansannousua, joka pakotti kansalliskonventin erottamaan 2. kesäkuuta 1793 girondistit. Maan johtoon nousseet jakobiinit olivat hekin haluttomia toteuttamaan ”raivoisten” vaatimuksia ja Roux kannattajineen jatkoi hyökkäilyä konventtia vastaan. Lopulta 28. heinäkuuta 1793 Robespierre syytti Rouxia vieraan vallan agentiksi ja vastavallankumoukselliseksi. Seurauksena Roux erotettiin Pariisin kommuunista ja kordelieeriklubista. Hänet pidätettiin 5. syyskuuta. Hän teki myöhemmin itsemurhan Bicêtren vankilassa.
Syksystä 1793 alkaen Jacques Hébertin johtamat hébertistit pyrkivät omaksumaan Rouxin ja ”raivokkaiden” poliittisen ohjelman.
Kaishakunin

Kaishakunin (jap. 介錯人) eli avustaja avusti seppukun tekijää itsemurhan aikana. Hänen tehtävänsä oli katkaista seppukun tekijän tuskien lopettamiseksi tämän pää salamannopealla ja tarkalla miekan iskulla niskaan. Itsemurhan tekijän oli voitava kaatua herrasmiehen tavoin eteenpäin. Kaishakunin oli myös huolehdittava, ettei seppukun tekijän pää irronnut lattialle pyörimään eikä kasvoille jäänyt tuskallista ilmettä.
Populaarikulttuurin tunnetuin kaishakunin on Kazuo Koiken ja Goseki Kojiman luoma Ogami Ittō Lone Wolf and Cub -sarjakuvaan.
Vuoluhevonen

Vuoluhevonen on työpenkki, joka on käytännöllinen etenkin kaksikahvaisella vuoluraudalla työskenneltäessä.
Vuoluhevonen on penkki, jonka toisessa päässä on viisto taso työstettävää kappaletta varten. Viiston tason yläpuolella oleva liikkuva "pää" puristaa työstettävän kappaleen tiukasti tasoa vasten. Vuolija istuu hajareisin penkille ja painaa jalallaan poljinta, joka lukitsee leuan paikalleen. Vuoluraudasta pidellään kaksin käsin kiinni ja sillä vuollaan itseen päin.
Vuoluhevosen etu höyläpenkkiin nähden on työskentelyn sujuvuus. Työstettävänä olevan puukappaleen voi irrottaa hetkessä löysäämällä jalalla polkimesta ja asettaa sen nopeasti uuteen asentoon.
Jäppilä

Historia

Jäppilän seutu asutettiin luultavasti 1400-luvun puolivälissä. Perimätiedon mukaan Jäppilä on saanut nimensä Jäppisten suvusta, joka ensimmäisenä asutti Heikinlammen rantoja jo 1500-luvulla. Tieyhteydet puuttuivat alueelta lähes kokonaan aina 1870-luvulle. Oma seurakunta kunnalla on ollut vuodesta 1894. Jäppilän kirkko rakennettiin 1800- ja 1900-luvulla.

Ruokakulttuuri

1980-luvulla silloisille savolaiskunnille nimettiin omat nimikkoruoat. Jäppilän perinneruoiksi äänestettiin talkkuna ja tirripaisti. Pitäjäruokaprojektissa niin ikään 1980-luvulla nimettiin Jäppilälle potatti ja kasti, suolamuikut, rosolli, uunijuusto, naurishaudikkaat ja apposet. Apposjauho sisältää karkeita ruis- tai ohrajauhoja, tattarijauhoa ja pellavansiemeniä.

Vaakuna

Jäppilän vaakunassa on tyylitelty kultainen haahla (hammastuksella säädettävä padan koukku) mustassa kentässä.

Kylät

Hietakylä, Jäppilä, Järvikylä, Kontiomäki, Kotamäki, Kukkola, Kuvansi, Kähkölä, Maavesi, Oittila, Rummukka, Ruuhilampi, Sarkaniemi, Siikamäki,  Sormula, Suontientaipale, Syvänsi, Tihusniemi, Tossavalansaari, Utriala, Väyrylä

Nähtävyyksiä

Puukirkko (Ferdinand Öhman, 1870), Veikko Tyrväisen muistopatsas (K. Räsänen, 1988), Tuomiojärven lintujärvi ( http://www.tuomiojarvi.fi ) ja Syrjänharjun retkeilyreitti.
Jäppilässä toimii urheiluseura Jäppilän urheilijat (JäU). Jäppilän urheilijoilla on mm. lentopallo-, yleisurheilu-, hiihto- ja salibandyjaostot.
Suomen Robinson

Formaatti

Formaatin kehitti alun perin brittiläinen Planet 24 -tuotantoyhtiö Castaway-nimisenä konseptina. Yhtiön omistaneet Charlie Parsons ja Bob Geldof yrittivät myydä sitä BBC:lle, joka päättikin kehittää samantyylisen Castaway 2000 -nimisen tv-ohjelman. Tämän seurauksena Planet 24:n täytyi muuttaa konseptinsa nimeä, ja se tuotettiin lopulta ensimmäisen kerran Ruotsissa Expedition Robinson -nimisenä vuonna 1997.
Kun Planet 24 myytiin Carlton Communicationsille, Parsons, Geldof ja Waheed Alli säilyttivät oikeutensa ohjelmaan siirtämällä ne Castaway Television Productions -nimiseen yhtiöön. Myöhemmin Mark Burnett lisensoi formaatin Yhdysvalloissa ja alkoi tuottaa suosittua Selviytyjät-sarjaa vuonna 2000.

1. tuotantokausi

Ensimmäinen Suomen Robinsonin tuotantokausi kuvattiin kesällä 2003 ja esitettiin keväällä 2004. Kilpailijat oli aluksi jaettu kahteen joukkueeseen, Sembilangiin ja Sribuatiin. Väen vähetessä ne yhdistyivät Tengah-joukkueeksi. Nimet viittaavat malesialaisiin saariin. Ohjelman juonsi näyttelijä Jarmo Mäkinen.
Marjaana Valkeinen ja Johanna Ullakko pääsivät kilpailun finaaliin, joka esitettiin suorana lähetyksenä 2. toukokuuta 2004 Suomenlinnassa. Johanna Ullakko voitti yleisöäänestyksen selkeällä 90% suosiolla, Valkeinen koko kilpailun yhden äänen turvin.

2. tuotantokausi

Ensimmäisen kauden tavoin myös toinen tuotantokausi kuvattiin Malesiassa. Kuvaukset järjestettiin kesällä 2005 ja esitettiin syksyllä. Ohjelman juonsi Arttu Harkki.
16. joulukuuta 2005 suorana lähetyksenä esitettyyn finaaliin selvisivät Markku Markkanen ja Mira Jantunen. Lopullinen voittaja oli Mira Jantunen.
Rafael Eleuterio Rey

Rafael Eleuterio Rey (s. 18. huhtikuuta 1933) on argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Mendozan hiippakuntaan 20. joulukuuta 1958 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Hiltan titulaariipiispaksi 30. huhtikuuta 1983. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Cándido Genaro Rubiolo, jota avustivat Carlos González Cruchaga ja León Kruk.
Rey sai 18. joulukuuta 1991 nimityksen Zárate-Campanan piispaksi, joksi hänet asetettiin 21. maaliskuuta 1992 ja jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 3. helmikuuta 2006.
Katriina Elovirta

Katriina Elovirta (15. helmikuuta 1961 Iisalmi – 19. kesäkuuta 2018 Espoo) oli Palloliiton kehityspäällikkö, jalkapalloilija ja kansainvälisen tason erotuomari.
Elovirta pelasi naisten SM-sarjassa vuosina 1985–1990 Helsinki Unitedissa sekä sen edeltäjissä KNF:ssä ja PP-Futiksessa. Keskikentällä pelannut Elovirta voitti urallaan kolme mestaruutta, kaksi SM-hopeaa ja Suomen cupin. Maajoukkueessa Elovirta pelasi 9 maaottelua. 
Pelaajauran päätyttyä Elovirta ryhtyi erotuomariksi vuonna 1991. Hän nousi kansainväliseksi tuomariksi jo 1995 ja on sen jälkeen toiminut tuomarina muun muassa naisten EM-kisoissa vuosina 1997 ja 2001 sekä naisten MM-kisoissa 1999 ja 2003. Elovirta tuomitsi myös ensimmäisen naisten UEFA Cupin finaalin 2002. Hänet palkittiin vuoden parhaana naiserotuomarina 1996 ja 2003.
Elovirta työskenteli Palloliiton kehityspäällikkönä.
Aleksander Casso

Aleksander Casso, oikealta nimeltään Johannes (Hannes) Hyvärinen (2. kesäkuuta 1933 Polvijärvi – 13. marraskuuta 1976 Pyhäselkä) oli suomalainen taikuri.
Martonvaaran kylässä syntynyt Hyvärinen aloitti viihdetaiteilijan uransa 17-vuotiaana Arvo Kangasniemen Sirkus Panakoksessa vuonna 1950. Sitä ennen hän teki töitä metsätyömiehenä. Hänen ensimmäinen taiteilijanimensä oli Carambo, ja hän teki fakiiritemppuja, muun muassa 63-senttisen miekan nielemisen. Hän työskenteli myös Sirkus Magyarissa ja Sirkus Huhtalassa. Hyvärisestä mainitaan, että hänellä oli erikoisen notkeat sormet ja kädet sekä taipuisa ranne ja ”pohjoiskarjalaisena verenperintönä luonnonväärät leuat”.
1950-luvulla Hyvärinen alkoi keskittyä taikatemppuihin ja otti nimekseen Aleksander Casso. Hän kiersi yksin muun muassa Itä- ja Pohjois-Suomessa seurojentaloilla ja markkinoilla. Varsinainen menestys alkoi, kun hän liittyi taikurina Take Lehdon ja Arvo Anttosen musiikkiryhmään, joka kiersi eri tilaisuuksissa. Hän esiintyi myös ulkomailla.
Aleksander Casso saavutti suurimman menestyksen Linnanmäen Teatterihallissa, jonka Peacock-varieteen esiintyjä hän oli toukokuusta syyskuuhun 1966. Eero Taivalsaaren mukaan Casso oli ”kansainvälisen tason taikuri niin illuusio- kuin manipulaationumeroissaan”. Hänen savukenumeronsa, jossa hän hävitti ja loihti esiin savuavia tupakoita, olivat ruotsalaisasiantuntijoiden mukaan maailman huippua. Elämäntavoiltaan hän oli boheemi ja vuosien myötä hän alkoholisoitui.