google/wiki40b huggingface dataset:
Sean O’Donnell

Ammattilaisura

Buffalo Sabres varasi O'Donnellin numerolla 123 vuoden 1991 varaustilaisuudessa. Kolmen kauden jälkeen hän siirtyi Los Angeles Kingsiin, minkä seurauksena hän päätyi pelaamaan sen farmijoukkueeseen Phoenix Roadrunnersiin, joka pelasi silloin IHL:ssä. Ensimmäisellä kaudellaan siellä O'Donnell pelasi 15 ottelua, ja niissä hän sai kaksi syöttöpistettä. Siitä lähtien hänestä tuli vakituinen pelaaja joka ottelussa, ja hän pelasikin seuraavat viisi vuotta Kingsin riveissä.
23. kesäkuuta 2000 Kings vapautti O'Donnellin laajennusdraftiin, jossa Minnesota Wild varasi hänet kaudeksi 2000–2001. Siellä hänet nimettiin kapteeniksi kuukauden ajaksi. Myöhemmin kaudella hän kuitenkin siirtyi New Jersey Devilsiin vaihdossa Willie Mitchellin kanssa. Samalla kaudella hän pääsi pelaamaan finaalissa, mutta joukkue hävisi Colorado Avalanchelle niukasti otteluin 3–4.
O'Donnellista tuli vapaa pelaaja, ja hän liittyi Boston Bruinsiin, jossa hän oli seuraavat kolme kautta. Seuraavaksi hän siirtyi Phoenix Coyotesiin. Toista kertaa urallaan hän teki ensimmäisen kautensa aikana sopimuksen toisen seuran kanssa, kun Coyotes vaihtoi hänet Mighty Ducks of Anaheimin Joël Perraultiin. Seuraavalla kaudella O'Donnell voitti uransa ensimmäisen Stanley Cupin, kun Ducks voitti finaalissa Ottawa Senatorsin viidessä ottelussa.
Seuraavan kautensa O'Donnell edusti edelleen Anaheim Ducksissa. Kauden aikana hän pelasi 900:nnen NHL-ottelunsa 18. tammikuuta 2008. Varaustilaisuudessa 2009 hän siirtyi takaisin Los Angeles Kingsiin, jossa pelatessaan 14. maaliskuuta 2009 hän pelasi 1000:nnen ottelunsa NHL:ssä.
Kaudelle 2010–2011 O'Donnell teki vuoden sopimuksen Philadelphia Flyersin kanssa ja vastaavasti vuotta myöhemmin Chicago Blackhawksin kanssa. Hän ilmoitti pelaajauransa päättymisestä tammikuussa 2013, muutama päivä ennen työsulun lyhentämän kauden 2012–2013 alkua. O'Donnell pelasi 17 kautta kestäneellä NHL-urallaan yhteensä 1 224 runkosarja- ja 106 pudotuspeliottelua. Hän teki runkosarjassa yhteensä 229 ja pudotuspeleissä 19 tehopistettä.
Kaj Westerlund

Kaj-Kristian Westerlund (28. elokuuta 1945 Porvoo – 3. tammikuuta 2002 Vantaa) oli suomalainen muusikko. Hänet muistetaan parhaiten The Boysin pitkäaikaisena kitaristina. Westerlundin muita yhtyeitä olivat muun muassa Nameless, Country Boys sekä useiden artistien taustayhtyeet. Hän toimi myös sessiomuusikkona, lauluntekijänä ja musiikinopettajana sekä ensin pari vuotta PSO:n päätoimisena sovittajana ja tuottajana mutta siirtyi Fazerin palvelukseen Fazerin ostettua PSO:n vuonna 1982.
Kielisyöpä

Kielisyöpä (carcinoma linguae) on kielessä esiintyvä syöpä. Se on useissa maissa, myös Suomessa, suusyövän toiseksi yleisin muoto huulisyövän jälkeen. Kielisyövässä kielen pintarakenteen muutosta edeltää tavallisesti kielen limakalvon valkotäpläisyys (leukoplakia). Noin 52 % kielisyöpään sairastuneista on elossa vielä viiden vuoden kuluttua diagnoosin saamisesta. Kielisyöpä on alkuvaiheessa lähes oireeton. Kielisyöpää hoidetaan leikkauksella, sädehoidolla ja sytostaattisesti. Tupakointi ja runsas alkoholinkäyttö lisäävät suusyövän riskin kuusinkertaiseksi.
Kielisyövän kirurgisessa hoidossa käytettävää kielen poistoa kutsutaan glossektomiaksi. Osittainen kielen poisto on hemiglossektomia.
Anonyymit Ylensyöjät

Anonyymit Ylensyöjät (engl. Overeaters Anonymous, OA) on kansainvälinen vertaistukiryhmä syömishäiriöistä kärsiville ihmisille, jonka toipumisohjelma perustuu Nimettömien Alkoholistien 12 askeleeseen. Kuten kaikissa 12 askeleen ryhmissä, myös OA:ssa noudatetaan nimettömyyden periaatetta, jäsenlistoja ei kerätä ja tapaamisissa käyvät voivat pysyä anonyymeinä. Overeaters Anonymous perustettiin vuonna 1960 Los Angelesissa, Yhdysvalloissa.

Talous

OA ei kerää jäsenmaksuja, eikä mitään velvoitteita ole. Ryhmät toimivat omavaraisina omien vapaaehtoisten avustusten pohjalta.
Fiat 125

Fiat 125 (1967–1973) oli italialaisen Fiatin ylemmän keskiluokan 4-sylinterinen, takavetoinen automalli, joka kilpaili muun muassa Saab 99:n kanssa.
125:n alusta pohjautui vanhempaan Fiat 1300/1500 -malliin. Auton oli muotoillut Dante Giacosa. Kori oli kehitetty pääosin pidentämällä Fiat 124:n koria. Korin matkustamo-osa ja ovet olivat samat kuin 124:ssä. Fiat 125:n perusversiossa oli 124 Special T:n moottorista kehitetty, kahdella kannen yläpuolisella nokka-akselilla varustettu 90-hevosvoimainen 1,6-litrainen moottori ja nelivaihteinen käsivalintainen vaihteisto. Fiat 125 Specialissa (125 S) oli 100 hevosvoiman moottori ja tuohon aikaan harvinainen viisivaihteinen vaihteisto. Vuonna 1970 tuli saataville automaattivaihteisto.
125:n seuraaja oli Fiat 132. Fiat 125:tä valmistettiin lisenssillä vielä vuoden 1973 jälkeenkin muun muassa Etelä-Amerikassa, Puolassa (FSO 125p) ja Egyptissä.
Suomen ajoneuvorekisterissä oli vuoden 1999 lopussa vain 30 kappaletta Fiat 125 -autoja, jotka oli rekisteröity vuosina 1968–1972. Fiatina auto oli selvästi kalliimpi (19 600 mk vuonna 1970) kuin vastaava Polski-Fiat/FSO 125p (14 960 mk). FSO 125p säilyi myynnissä Suomessa vielä pitkälle 1980-luvulle.
Pebble

Historia

Pebblen perusti vuonna 2009 Eric Migicovsky, joka toimi myös yhtiön toimitusjohtajana. Pebble aloitti pienenä startup-yrityksenä, joka haki älykelloilleen rahoitusta Kickstarter-kampanjalla. Joukkorahoituskampanja keräsi 85 000 tilausta, mikä oli odotettua enemmän. Tämä aiheutti Pebblelle toimitusvaikeuksia. Aluksi Pebblen älykelloille sai sovelluksia vain epävirallisista sovelluskaupoista, mutta loppuvuodesta 2013 Pebble julkisti älykelloilleen virallisen sovelluskaupan. Sovelluskauppa avattiin iOS:lle 4. helmikuuta 2014 ja Androidille 8. maaliskuuta 2014. Vuonna 2014 Pebble oli maailman toiseksi suurin älykellovalmistaja 700 000 toimitettulla älykellolla. Pebble teki voittoa vuoteen 2015 asti. Apple Watchin julkistaminen ja Pebblen myöhäinen herääminen terveyttä mittaavilla ominaisuuksilla varustettuihin älykelloihin heikensivät Pebblen älykellojen myyntiä ja ajoivat yhtiön vaikeuksiin. Keväällä 2016 Pebble irtisanoi neljänneksen noin 160 työntekijästään.

Myynti ja sulkeminen

Fitbit osti Pebblen kehittämät ohjelmistot ja niiden aineettomat oikeudet 6. joulukuuta 2016. Kauppahinta oli 34–40 miljoonaa dollaria. Vuonna 2015 Pebble sai 740 miljoonan dollarin ostotarjouksen Citizen Watchilta ja myöhemmin samana vuonna 70 miljoonan dollarin ostotarjouksen Inteliltä, mutta Pebble ei suostunut kumpaankaan tarjoukseen. Kaupan myötä Fitbitiin siirtyi ohjelmistokehittäjiä Pebbleltä. Pebble ilmoitti 7. joulukuuta 2016 lopettavansa älykellojen markkinoinnin, myynnin sekä valmistuksen. Kaupan myötä älykelloille julkaistavat säännölliset ohjelmistopäivitykset lopetettiin ja suoraan Pebbleltä ostettujen älykellojen takuu raukesi. Myös joukkorahoituskampanjassa olleet vielä julkaisemattomat laitteet peruutettiin ja niitä ennakkotilanneille maksettiin rahat takaisin. Fitbit kuitenkin lupasi pitää Pebblen älykellojen ohjelmistot ja palvelut toiminnassa vuoden 2017.
Robinson Jeffers

Robinson Jeffers (10. tammikuuta 1887 Pittsburgh, Pennsylvania, Yhdysvallat – 20. tammikuuta 1962 Carmel, Kalifornia) oli amerikkalainen runoilija, joka tunnetaan erityisesti Yhdysvaltojen länsirannikon kuvaajana ja antiikista kumpuavista aiheistaan.

Elämä ja ura

Jeffersin isä oli raamatunhistorian ja eksegetiikan professori pittsburghiläisessä teologisessa seminaarissa. Hänen vaikutuksestaan poika alkoi opiskella kreikan kieltä viisivuotiaana. Perhe oleskeli pitkiä aikoja Keski-Euroopassa, ja poika kävi koulua sisäoppilaitoksissa Sveitsin Veveyssä, Lausannessa, Zürichissä ja Genevessä sekä Saksan Leipzigissa. Kun perhe muutti Kaliforniaan, Robinson Jeffers aloitti opinnot Occidental Collegessa, josta valmistui 18-vuotiaana ja opiskeli sitten lääketiedettä Kalifornian yliopistossa. Opintojen jälkeen hän asettui vaimonsa kanssa asumaan Carmeliin, jonne rakensi graniittisista luonnonkivistä irlantilaistyylisen, pientä linnaa muistuttavan talon torneineen.
Jeffersin veren ja väkivallan leimaamat runot ja näytelmät saivat usein innoitusta antiikin ajan ja Raamatun tarinoista. Valtaosa hänen runoudestaan on kirjoitettu klassiseen kertovaan ja eeppiseen muotoon. Nykyisin hänet tunnetaan myös lyhyistä stroofeistaan, ja ympäristöliikkeen kannattajat pitävät häntä suuressa arvossa. Hänen läpimurtoteoksensa oli vuonna 1924 julkaistu Tamar and Other Poems, ja hänen pääteoksenaan pidetään seuraavana vuonna julkaistua kokoelmaa Roan Stallion.
Jeffersin näytelmä The Tower Beyond Tragedy (1925) perustuu osin Aiskhyloksen Oresteiaan, Medea (1946) Euripideen Medeiaan ja The Cretan Woman (1951) Euripideen Hippolytokseen.
Harriet Sansom Harris

Harriet Sansom Harris (s. 8. tammikuuta 1955) on yhdysvaltalainen näyttelijä.

Elämä ja ura

Hän syntyi Fort Worthissa, Texasissa, Yhdysvalloissa. Hän aloitti näyttelemisen nuorena New Yorkin Juilliard Schoolissa. Valmistuttuaan sieltä hän siirtyi John Housemanin teatteriseurueeseen, jossa hän oli kolme vuotta. Sinä aikana hän näytteli muun muassa Shakespearen näytelmissä Kuningas Lear sekä Romeo ja Julia.
Harrisilla oli rooli Paul Youngin arkkivihollisena Felicia Tilmanina televisiosarjassa Täydelliset naiset. Hänen omat sarjansa (mukaan lukien The 5 Mrs. Buchanans, Union Square ja It's All Relative) eivät olleet suosittuja, mutta hänen vierailunsa hittisarjoissa Aavekuiskaaja, Murphy Brown, Ally McBeal, Mullan alla, Frasier ja Ellen olivat muistettavia. Hän myös vieraili Salaisissa kansioissa vuonna 1993. Myöhemmin hän on näytellyt Sci Fi Channelin minisarjassa The Lost Room Margaret Milneä.
Harris on voittanut Tony-palkinnon vuonna 2002 musikaalista Thoroughly Modern Millie.
Harriet Sansom Harris palasi Täydellisiin naisiin 7. tuotantokaudella 2010–2011.
Milton Coimbra

Milton Coimbra Sulzer (s. 4. toukokuuta 1975) on bolivialainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Coimbra aloitti ammattilaisuransa vuonna 1994 CF Lanusin joukkueessa. Sieltä hän siirtyi muutaman vuoden päästä suurempaan seuraan, Oriente Petroleroon. Seuraava seura oli meksikolainen Puebla FC, jossa hän pelasi kauden 2004/2005. Ensimmäinen seura Euroopassa oli Ionikos Kreikassa. Siellä Coimbra pelasi 12 ottelua ja teki niissä 2 maalia.
Bolivian maajoukkueessa hän pelasi 43 ottelua.
Keskinen (Uurainen)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 8,0 hehtaaria, se on 700 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 157 100 kuutiometriä eli 0,0002 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 2,0 metriä ja suurin syvyys on 3,5 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Autiojoen valuma-alueeseen (14.295) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 189,4 metriä mpy.
Aimo Koivunen

Yliannostus

18. maaliskuuta 1944 Aimo Koivunen partioineen hiihti Kantalahdessa Lapissa suorittaen tehtäväänsä kolmatta päivää. Yhtäkkiä neuvostoliittolaiset joukot hyökkäsivät ja syttyi suuri tulitaistelu. Suomalaiset onnistuivat pakenemaan neuvostoliittolaisilta, jotka yrittivät saartaa heidät. 
Koivunen hiihti neuvostoliittolaisia karkuun ja alkoi väsymään kunnes hän muisti, että hänellä oli rintataskussaan partionsa koko Pervitin-varasto. Partion piti hiihtää nopeasti, jolloin yksittäisen pillerin esille ottaminen olisi ollut vaikeaa. Koivunen otti käteensä koko varaston, joka oli 30 pilleriä. Pimeässä hän erehtyi ottamaan suuhunsa koko annoksen. Pian tämän jälkeen koko partion hiihtämisestä tuli paljon nopeampaa. Vaikutus kesti tosin vain hetken, ja Koivunen alkoi näkemään hallusinaatioita ja hänen tajuntansa alkoi heiketä. Pillereissä olleen metamfetamiinin yliannostus sai Koivusen hourailemaan useiden päivien ajan ja hänen olotilansa alkoivat vaihtelemaan hereillä olemisesta nukkumiseen ja hallusinointiin. 
Koivusen seuraava muistikuva oli seuraavalta aamulta. Hän oli kulkenut 100 kilometriä ja kadottanut partionsa. Hänellä ei myöskään ollut lainkaan ammuksia tai ruokaa. Koivusen ainoa mahdollisuus oli yrittää selvitä. Seuraavien päivien aikana Koivunen pakeni neuvostoliittolaisilta, joutui maamiinan haavoittamaksi ja makasi viikon lumessa odottaen apua. Hän hiihti yli 400 kilometriä 20–30 asteen pakkasessa. Kahden viikon aikana hänen ainoana ruokanaan olivat männynkasvaimet ja kuukkeli, jonka hän nappasi kiinni ja söi raakana. 
Kun Koivunen viimein pelastettiin ja vietiin sairaalaan, hänen sydämensä lyöntitiheys oli miltei 200 kertaa minuutissa ja hänen painonsa oli laskenut 43 kiloon.
Zollikofen

Sijainti

Zollikofen sijaitsee Aarejoen pohjoispuolella. Bern on kaupungin eteläinen naapurikaupunki.

Liikenne

Moottoritie A1/A6 ohittaa Zollikofenin itäpuolitse.
RBS:n rautatie Bernistä Solothurniin kulkee kaupungin kautta. SBB:n rautatiet Bernistä Biel/Bienneen sekä Burgdorfin ja Grauholztunnelin kautta Olteniin kulkevat Zollikofenin kautta.
Karl Åkerman

Karl Erik Ossian Åkerman (s. 20. toukokuuta 1950, Helsinki) on suomalainen kemisti ja lääkäri. Hän oli Åbo Akademin biokemian ja farmaseuttisen kemian professori vuosina 1984–1997, Upsalan yliopiston solufysiologian professorina vuosina 1998–2000 ja vuodesta 2000 lähtien Kuopion yliopiston solubiologian professorina.
Mies van der Rohe -palkinto

Mies van der Rohe -palkinto on Euroopan unionin nykyarkkitehtuuripalkinto.
Palkinto jaetaan joka toinen vuosi, ja ehdokkaat tulevat Euroopan arkkitehtiliiton jäsenyhdistysten kautta. Palkinnon saajan valitsee asiantuntijoista koostuva raati. Palkinto on 60 000 euroa. Lisäksi jaetaan erikoismaininta, jossa palkintona on 20000 euroa. Se jaetaan rakennuksessa käytettävästä uudesta konseptista, menetelmistä tai teknologioista.
Osa ehdokkaista valitaan kilpailusta laadittavaan luetteloon ja kiertonäyttelyyn.
Florentinus Sului Hajang Hau

Florentinus Sului Hajang Hau (11. joulukuuta 1948 Tering – 18. heinäkuuta 2013) oli indonesialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin Congregatio Missionariorum a S. Familian papiksi 16. helmikuuta 1976 ja nimitettiin Samarindan hiippakunnan johtoon 5. huhtikuuta 1993. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Yulius Aloysius Husin, jota avustivat Hieronymus Herculanus Bumbun ja Wilhelmus Joannes Demarteau.
Samarindan hiippakunta korotettiin 29. tammikuuta 2003 arkkihiippakunnaksi ja Sului Hajang Hau jatkoi sen johtamista arkkipiispana. Hän kuoli 64-vuotiaana virassa.
Vade retro, satana

Vade retro, satana ("Mene takaisin, Saatana", "Väisty tieltäni, Saatana" tai "Peräänny, Saatana") on keskiaikainen katolinen manausformula. Se on säilynyt vuodelta 1415 olevassa baijerilaisessa käsikirjoituksessa.
Lause on todennäköisesti saanut alkunsa Vulgatasta, jossa Jeesus sanoo Pietarille vade retro me, satana ("Väisty tieltäni, Saatana!", Mark. 8:33). Katolisessa traditiossa lausetta on käytetty kaikenlaisen pahan karkottamiseen ja sen alkukirjaimet on usein kaiverrettu krusifikseihin.
Peter Malm

Peter Malm (22. syyskuuta 1800 Pietarsaari – 7. elokuuta 1868 Tukholma) oli suomalainen kauppias ja laivanvarustaja. Hänelle myönnettiin kauppaneuvoksen arvo vuonna 1836. Malm harjoitti Pietarsaaressa kauppa- ja laivanvarustustoimintaa ja oli Karlholmin veneveistämön omistajia. Hänellä oli 1840-luvulla 13 purjealusta ja 2 559 lästiä, ja hän oli aikanaan Suomen suurin laivanvarustaja. Hänen omistamansa aluksen Herculeen kapteeni Petter Gustaf Idman oli ensimmäinen suomalainen maailmanympäripurjehtija (1845–1847). Malm perusti vuonna 1859 Suomeen ensimmäisen höyrysahan. Hän oli porvarissäädyn edustaja valtiopäivillä 1863–1864 ja 1867.
Hänen poikansa Otto Malm jatkoi hänen yritystoimintaansa.
Osmoottinen paine

Osmoottinen paine on paine, joka tarvitaan osmoosin estämiseen, kun puhdas liuotin kulkee puoliläpäisevän kalvon läpi.
Liuos, jonka osmoottinen paine on sama kuin plasman, on iso-osmoottinen. Hypo-osmoottinen on liuos, jolla on matalampi osmoottinen paine ja hyperosmoottinen on liuos, jonka osmoottinen paine on korkeampi. 
Kemiassa osmoottinen paine ilmaistaan matemaattisesti
,
jossa π on osmoottinen paine atmosfääreinä, i on van 't Hoffin kerroin, M on liuoksen molaarisuus, R on kaasuvakio ja T on lämpötila kelvineinä.
San Bernardinon piirikunta

Väestö

Vuoden 2000 väestönlaskennassa San Bernardinon piirikunnassa asui 1 709 434 ihmistä. Heistä 44,0 % luokiteltiin valkoihoisiksi (ei hispaanoja tai latinoja), 9,1 % mustaihoisiksi, 2,2 % alkuperäisasukastaustaisiksi ja 1,5 % filippiiniläistaustaisiksi. Muita suuria vähemmistöjä olivat kiinalaiset, vietnamilaiset ja muut aasialaiset. Populaatiosta 39,2 prosentilla oli hispaano- tai latinotausta. Muihin rotuihin ja sekoittuneisiin kuului noin neljännes piirikunnan väestöstä.
Sukujuuriltaan San Bernardinon väestö oli 8,3-prosenttisesti saksalais-, 5,5-prosenttisesti englantilais-, ja 5,1-prosenttisesti irlantilaistaustaista. Piirikunnan väestöstä englantia puhui äidinkielenään 66,1 %, espanjaa 27,7 % ja tagalogia 1,1 % väestöstä.
Andros (antiikin kaupunki)

Historia

Kreikkalaisessa mytologiassa Andros sai nimensä joko näkijä Androksesta, Eurymakhoksen tai Anioksen pojasta, tai Rhadamanthyksen sotapäälliköstä Andreuksesta, jolle kuningas antoi saaren. Geometrisella kaudella saarelta tunnetaan asuinpaikka Zagorássa.
Androksen kaupunki oli alun perin joonialaisten siirtokunta. 700-luvulla eaa. se oli riippuvainen Eretriasta. Kaupunki kukoisti poliksena erityisesti 600- ja 500-luvuilla eaa., ja se perusti omia siirtokuntia, kuten Akanthoksen ja Stageiran Khalkidikellä noin vuonna 654 eaa.
Persialaissodissa androslaiset joutuivat antautumaan persialaisille vuonna 490 eaa. ja antamaan laivastonsa Kserkseen käyttöön vuonna 480 eaa. Themistokles yritti vallata kaupungin, mutta tämä epäonnistui. Sodan jälkeen kaupunki liittyi Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Vuosina 450–440 eaa. kaupunki oli Ateenan alainen klerukhia. Vuosina 378–377 eaa. kaupunki kuului toiseen Ateenan liittoon.
300-luvun eaa. loppupuolella Andros tuli Makedonian vallan alle. Vuonna 200 eaa. sen valtasivat Pergamonin ja Rooman joukot, ja se ryöstettiin. Roomalaiset antoivat saaren Attalokselle.
Antiikin aikana koko Androksen saari oli pyhitetty Dionysokselle, ja se tunnettiin muun muassa viinistään.
Kaupungin alueella on suoritettu arkeologisia kaivauksia vuodesta 1956.

Rakennukset ja löydökset

Androksen kaupunki sijaitsi Androksen saaren länsirannikon keskivaiheilla. Kaupungissa oli akropolis eli yläkaupunki, jonka muureja ja yhden portin jäänteet ovat säilyneet. Kaupungissa tiedetään olleen Dionysokselle, Apollonille, Hestialle ja Athenelle omistetut temppelit sekä Zeuksen lähde. Kaupungissa tiedetään olleen myös teatteri.
Kaupungin agoralta on löydetty 200- tai 100-luvulla eaa. rakennetun stoan eli pylväshallin rauniot. Suuri osa agorasta on nykyisin meren peittämänä. Kaupungin satamana toimi Gaurion (myös Gaureleon) nykyisen Gávrion kylän paikalla, noin 12 kilometriä pohjoisempana, mutta myös kaupungin kohdalla olevan sataman rakennelmista on säilynyt joitakin mereen uponneita jäänteitä. Ágios Pétroksen kylässä on hellenistisellä kaudella rakennetun tornin jäänteet. Marmoria louhittiin saaren pohjoisosasta.
Kaupungin alueelta tehdyt esinelöydöt ovat Palaiópolin arkeologisessa museossa ja Ándroksen arkeologisessa museossa.
Kansallinen fasistipuolue

Historia

Benito Mussolini muutti puolisotilaallisen Fasci Italiani di Combattimento -järjestönsä puolueeksi 7. marraskuuta 1921. Samana vuonna hän ja 35 muuta fasistia onnistuivat pääsemään Italian parlamenttiin. Etevillä puhujanlahjoillaan Mussolini sai kansansuosiota ja onnistui lisäämään puolueen kannatusta. Puolueen jäsenille tyypillisiä ajatuksia olivat äärimmilleen viety nationalismi, demokratian vastaisuus, antikommunismi, ja niitä se toteutti väkivaltaisin hyökkäyksin vasemmistolaisia järjestöjä ja ammattiliittoja vastaan. 
Yhteensä 40 000 puolueen jäsentä marssi Roomaan 28. syyskuuta 1922, jolloin epätoivoinen kuningas Viktor Emanuel III joutui taipumaan ja nimittämään Mussolinin uudeksi pääministeriksi. Aluksi fasistit tekivät yhteistyötä muiden puolueiden kanssa, lukuun ottamatta sosialisteja, joihin fasistit suhtautuivat erittäin vihamielisesti.
Vuonna 1923 Mussolini esitti uuden lain, jolla se puolue, jota kannattaisi vähintään neljäsosa äänestäjistä, saisi kaksi kolmasosaa parlamentin paikoista. Lain avulla Partito Nazionale Fascistasta tuli ylivoimaisesti Italian suurin puolue. Samana vuonna pidettiin vaalit, jotka osoittautuivat fasisteille täydelliseksi menestykseksi. He lisäsivät kannatustaan uhkailemalla äänestäjiä.
Mussolini otti 3. tammikuuta 1925 itselleen diktaattorin valtuudet, ja vuonna 1928 säädetty laki yhdistettynä parlamentin lakkauttamiseen vaikutti niin, että Partito Nazionale Fascistasta tuli Italian ainoa laillinen puolue. 
Fasistien diktatuuri kesti vuoteen 1943, jolloin Italian jatkuviin sotilastappioihin toisessa maailmansodassa pettynyt fasistien suuri neuvosto kaappasi vallan ja syöksi Mussolinin vallasta. Diktaattorin seuraajaksi valittiin marsalkka Badoglio, jonka johtama uusi hallitus lakkautti fasistipuolueen. Sittemmin Mussolini yritti elvyttää puoluetta Salòn tasavallassa, mutta suunnitelma epäonnistui kun partisaanisissit surmasivat hänet ja liittoutuneet lakkauttivat Salòn tasavallan. 
Partito Nazionale Fascista on nykyisin ainoa puolue, joka on kielletty Italian perustuslailla.
Inhibiittori

Inhibitio voi olla joko reversiibeliä tai irreversiibeliä

Irreversiibeli inhibiittori sitoutuu entsyymin tiukasti joko kovalenttisesti tai ei-kovalenttisesti hyvin pitkäksi aikaa.
Reversiibeli inhibiittori puolestaan sitoutuu entsyymin vain lyhyeksi aikaa. Reversiibeli inhibitio voidaan jakaa nonkompetitiiviseen inhibitioon tai kompetitiiviseen inhibitioon. Nonkompetitiivisessa inhibitiossa substraatin ja inhibiittorin sitoutumiskohdat eivät peitä toisiaan eli ne voivat olla sitoutuneena entsyymiin samanaikaisesti. Nonkompetitiivinen inhibitio siis vaikuttaa itse katalyysireaktioon, eikä sen vaikutusta voida pienentää substraatin konsentraatiota lisäämällä toisin kuin kompetitiivisessa inhibitiossa. Kompetitiivisessa inhibitiossa substraatti ja inhibiittori kilpailevat kiinnittymisestä entsyymin aktiiviseen kohtaan, eli kompetitiivinen inhibitio hidastaa katalyysireaktiota pienentämällä katalyysiin osallistuvien entsyymien määrää. Muun muassa katalyysireaktion lopputuote voi toimia kompetitiivisena inhibiittorina.
Kari Salosaari

Ura ja elämänvaiheet

Salosaari syntyi 1932 Viipurissa. Perhe asui Karjalankannaksella, Koivistolla (nyk. Primorsk), mistä muutti Viipuriin ja sodan syttyessä Helsinkiin. Isä Yrjö Salosaari toimi Viipurin kihlakunnan kruununvoutina ja opetusministeriön hallitussihteerinä; hänen puolisonsa oli varanotaari Maire Salosaari (o.s. Pesonen).
Valmistuttuaan 1951 ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Normaalilyseosta Salosaari opiskeli Helsingin yliopistossa pääaineenaan estetiikka ja nykyiskansain kirjallisuus, jonka laudaturtyön aiheeksi valikoitui Maurice Maeterlinck dramaatikkona. 1965 Helsingin yliopistossa hyväksytty lisensiaatintyö käsitteli antiikin myyttejä ranskalaisessa teatterissa 1919–1939 otsikolla Sofokles ja näyttämön avantgarde.
Vuonna 1957 Helsingissä perustettiin lyhytaikaiseksi jäänyt Arina-lehteä julkaissut kulttuurifilosofinen Sirkkeli-ryhmä, jonka toimintaan osallistuivat Salosaaren rinnalla muiden muassa Esko Lehesmaa, Seppo Niinivaara, Jaakko Pakkasvirta, Kari Rydman, Arvo Salo ja Reijo Wilenius. Salosaari kirjoitti myös Ylioppilaslehteen ja toimi Uuden Suomen teatterikriitikkona 1958-1961.
Salosaaren ensimmäinen teatteriohjaus, Paul Claudelin Vaihtajat, esitettiin Ylioppilasteatterissa (YT) 1958. Tätä seurasi lisää ohjauksia YT:lle ja Intimiteatterille, muun muassa Arthur Rimbaud’n teksteistä dramatisoitu Rimbaudiana YT:ssa.
1962 Salosaari siirtyi Tampereelle Yhteiskunnallisen korkeakoulun yhteyteen perustetun Draamastudion apulaisjohtajaksi ja seuraavana vuonna laitoksen johtoon Eugen Terttulan seuraajana. Samaan aikaan hän alkoi toimia 1960 perustetun Tampereen Ylioppilasteatterin puheenjohtajana.
Kari Salosaari oli naimisissa kirjallisuudentutkija Elina Halttunen-Salosaaren kanssa.