Flunssa

Aiheuttaja

Flunssan aiheuttaja on virus; yleisin aiheuttaja on rhinovirus, joka aiheuttaa 30–50 prosenttia kaikista tautitapauksista. Muita yleisiä aiheuttajia ovat korona-, adeno-, parainfluenssa- ja RS-virukset. Kaikkiaan erilaisia flunssan aiheuttavia viruksia tunnetaan yli 200.
Oulun yliopistossa vuonna 2008 tehdyssä tutkimuksessa flunssatapausten on todettu lisääntyvän ilman kylmetessä ja ilman absoluuttisen kosteuden pienentyessä. Yhdysvalloissa Yalen yliopistossa on selvitetty mekanismia, jolla kylmettyminen aiheuttaa flunssan. Kylmällä ilmalla nenän immuunisolujen kyky kontrolloida viruksien lisääntymistä limakalvolla heikkenee. Tutkittaessa asiaa soluviljelmässä 37 ja 33 asteessa ilmeni, että kylmässä immuunijärjestelmän kyky estää viruksen kopioitumista oli selvästi heikentynyt. Näin virukset pääsivät valloilleen.
Virus ei siten aina välttämättä aiheuta tautia, vaan ihminen voi olla oireeton taudinkantaja, kunnes virus sopivissa oloissa, esimerkiksi kylmettymisen seurauksena, aiheuttaa taudin. Nielun takaseinästä kivun tai kutinan oirein alkavan taudin aiheuttaa yleensä rhinovirus, kun taas kovan kurkkukivun takana ovat muut virukset, kuten adenovirus.

Tartunta ja sen välttäminen

Flunssa voi tarttua usealla eri tavalla, ja tartuntatapa vaihtelee viruksen ja tilanteen mukaan. Joskus tarttuminen tapahtuu aerosoli- eli pisaratartuntana. Myös kosketustartunta on mahdollinen. Silloin viruksen tarttuminen tapahtuu esimerkiksi kättelyn kautta. Virus voi tarttua myös epäsuorasti potilaan juuri koskettaman esineen kautta. 
Flunssan itämisaika on yhdestä kahteen vuorokautta.
Koska flunssa leviää tarttumalla, sitä voi yrittää välttää hyvällä käsihygienialla ja pysymällä  flunssaepidemioiden aikana pois väkijoukoista. Tilat, joissa oleilee pitkiä aikoja paljon ihmisiä, kuten koulut, päiväkodit ja varuskunnat, ovat tehokkaita flunssan levittäjiä. 
Rokotetta flunssaan ei ole olemassa. "Flunssarokotteesta" puhuttaessa kyse on huolimattoman kielenkäytön aiheuttamasta sekaannuksesta rokotteeseen, joka antaa suojan influenssaa vastaan. Syy siihen, ettei flunssarokotetta ole, on se, että tautia aiheuttavia viruksia on niin paljon (noin 200), että yhtä yksittäistä rokotetta on mahdoton kehittää.

Oireet

Tavallisimmat flunssan oireet ovat räkä, aivastelu, yskä, kuume, äänen käheys, lihassäryt, kurkkukipu, päänsärky ja paineen tunne poskionteloissa. Oireet riippuvat taudinaiheuttajasta sekä potilaan iästä ja kunnosta. Aikuisilla esiintyy useimmiten yskää ja limannousua, ja lapsilla yleisin oire on nuha. Flunssa alkaa usein, viruksesta riippuen, kurkkukivulla, joka saattaa säteillä korviin. Seuraavina oireina esiintyy räkäisyyttä sekä mahdollisesti paineentunnetta poskiontelon tai otsalohkon alueella. Yleensä flunssassa tunnetila vaihtelee esimerkiksi voi olla hyvin kylmä ja yhtäkkiä tuleekin todella kuuma. Yleensä flunssassa ei ruoka maistu. Flunssaan voi tulla myös ilman kuumetta.

Hoito

Flunssaa pidetään ihmisten yleisimpänä sairautena. Se paranee itsestään levolla ja oireiden lievityksellä.
Flunssan oireita voidaan lievittää särkylääkkeillä, kuten ibuprofeenilla ja parasetamolilla. Nenän tukkoisuutta ja nuhaa voidaan lyhytaikaisesti helpottaa nenän limakalvon turvotusta poistavalla lääkkeellä. Pääasiallisin hoitomuoto on lepo, koska elimistö poistaa levossa tehokkaammin taudinaiheuttajia. Nenähuuhtelukannun käytöstä sekä kuumien juomien nauttimisesta voi olla apua. Höyryhengitystä ei enää suositeta nieluoireiden lievittämiseen, koska se on tehoton ja siihen liittyy palovammariski. Yleisin Suomessa käytössä oleva luontaislääke, jonka ainesosa on Echinacea-suvun kasvi, tavallisesti kaunopunahattu (E. purpurea), on suosittu juuri flunssan ehkäisemisessä, kun sitä ottaa heti ensioireisiin. Sen on tutkimuksissa osoitettu stimuloivan immuunipuolustusta ja helpottavan flunssan oireita sekä lyhentävän oireiden kestoa.

Liikunta flunssaisena

Terveyskirjaston mukaan kuntoliikunnan voi aloittaa voimien rajoissa, kun yleisoireet, erityisesti kuume ja yleiset säryt ovat ohitse. Toisaalta asiantuntijoiden mukaan "kaulan alapuoliset oireet" ovat este, kuten lihaskivut, yleinen sairaudentunne ja kiihtynyt leposyke mutta myös peitteinen nielu. Muutenkin virusinfektion 3 ensimmäistä päivää ovat vaarallisempia. Riskinä ovat jälkitaudit, kuten sydänlihastulehdus ja siitä urheiltaessa koituva sydänlihasvaurio, tai keuhkoputkentulehdus, keuhkokuume ja sydänpussintulehdus. Kaulan alapuolisilla taudeilla jälkitaudin riski on moninkertainen. Tohtori Edward R. Laskowski esittää esteiksi myös hengenahdistuksen ja hakkaavan yskän.
Urheilulääkärin mukaan kurkun karheus tai lievä nuha ei estä vartin kevyttä kävelylenkkiä, jos keuhko-oireita ei ole ja yleisvointi on hyvä. Jos kävelystä tuleekin huono olo, pitää levätä. Liikunta aina kuormittaa elimistön puolustusjärjestelmää, eikä sairaana siitä saa liikunnan hyötyjäkään.
Kun urheilun sitten aloittaa, se tulee tehdä asteittain ja voimien rajoissa. Liikuntalääketieteen erikoislääkäri Hanna Junttilan mukaan kevyen harjoittelun tulisi kestää yhtä kauan kuin sairaus kesti. Toisaalta jo flunssan aikana puuhailu ja kevyt liikkeellä olo eivät ole haitaksi. Ellei ole kuumeessa tai vuodepotilaana, voi ehkäistä lihaskatoa, -jumeja ja -kipuja jaloittelulla, venyttelyllä ja kevyillä lihaskuntoliikkeillä, kuten 10-15 kyykkyä muttei leuanveto eikä punnerrus.