google/wiki40b huggingface dataset:
Alexander Cannelin

Alexander Cannelin (25. joulukuuta 1823 Pyhäjoki, – 13. helmikuuta 1872 Oulu) oli 1800-luvulla vaikuttanut merikapteeni. Hän oli merenkulkuopetuksen ja Pohjois-Suomen merenkulun kehittäjä. Laatiessaan alan oppikirjaa hän vaikutti suomenkielisen merenkulkusanaston kehitykseen. Hänen teoksensa Oppikirja merikulun tieteessä ilmestyi kahtena niteenä vuosina 1868 ja 1869. Sitä käytettiin oppikirjana Oulun ja Viipurin merikouluissa. Monet hänen laatimansa suomennostyöt jäivät julkaisematta, koska tekijänoikeuspalkkioista ei päästy sopimukseen. Cannelin kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1844. Hänen veljensä Gustaf Cannelin oli Mustasaaren kirkkoherra.
Cannelinin vanhemmat olivat Pyhäjoen lukkari Tomas Cannelin ja Juliana Ticklén. Hän kävi Oulun triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1844. Hän opiskeli lyhyen aikaa Helsingin yliopistossa, mutta muutti sitten Raaheen ja työskenteli merenkulun tehtävissä. Hän solmi avioliiton ensin 1854 ja nuorikon kuoltua toisen avioliiton noin vuonna 1857. Samoihin aikoihin hän oli edennyt urallaan merikapteeniksi, ja toimi esimerkiksi parkki Kalevan kapteenina valtameriliikenteessä.

Oulun merikoulu

Oulun merikoulu perustettiin senaatin päätöksellä tammikuussa 1863. Cannelin valittiin saman vuoden marraskuussa sen ensimmäiseksi johtajaksi. Koulu oli melko pieni ja palveli ensin vain alueellisia tarpeita. Aluksi oli vain perämiesosasto, jossa oli 15 oppilasta. Syksyllä 1864 oppilaita oli 21 ja toiminnassa oli myös merikapteeniosasto ja itämerenkippariosasto. Opetusta annettiin sekä ruotsiksi että suomeksi, mikä teki koulusta ensimmäisen suomenkielisen merenkulkukoulun. Koulu muuttui täysin suomenkieliseksi 1899.

Merenkulkusanaston luominen

Hanke merenkulun oppikirjasta aloitettiin Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran ja senaatin valtiovaraintoimituskunnan aloitteesta 1864. Aluksi pyrittiin suomentamaan Turun merikoulun opettajien kirjoittama ruotsinkielinen oppikirja Lärobok i Navigations-vetenskapen, joka sisälsi erilliset kurssit Itämeren kippareille, perämiehille ja kapteeneille. Suomennostyötä tarjottiin Cannelinille, sillä hän oli Ouluun perustetun ja ainoan suomenkielisen merimieskoulun johtaja. Cannelinin eduksi luettiin, että "kielensä puolesta selvä ja myös kirjoituksessa kokenut suomalainen, sekä siitä syystä luultavasti parempi pännämies kuin tavalliset kipparimme, että hän on itsensä ylioppilaaksi lukenut, ennen kuin merille lähti - -." Cannelinin työ oli uraauurtavaa, ja hän joutui itse luomaan alan sanastoa. Tosin aiemmin suomennettu eversti J. Bartramin teos Saimaan purjehdusväylistä. Cannelin ei kuitenkaan hyväksynyt esimerkiksi Bartramin kirjaan suomennettuja ilmansuuntien nimiä kuten pohja, pohjan koilliskorva, pohjaiskoillinen. Cannelinin kirjassa ilmansunnat olivat esimerkiksi pohjanen, pohjais-itä-pohjanen, itä-pohjanen pohjaseen ja itä-pohjanen.
HMS Skate (H39)

Palvelus

HMS Skate siirrettiin 1938 koululaivaksi torpedokouluun Portsmouthissa. Alus muutettiin vuoden 1939 lopulla miinalaivaksi, jolloin sen pääaseiksi jäi ainoastaan kaksi nelituumaista tykkiä. Samalla aluksen torpedoputkista puolet poistettiin.
Alus muutettiin tammikuussa 1940 saattajaksi, minkä jälkeen sen ilmatorjunta-aseistuksena oli yksi neliputkinen kahden naulan ilmatorjuntatykki ja kaksi nelipiippuista puolentuuman konekivääriä. Aluksen pääaseena oli todennäköisesti ainoastaan etukannen nelituumainen. Alus siirtyi helmikuussa 1940 Scapa Flowhun saattueiden suojaksi.
HMS Skate siirrettiin syyskuussa ryhmän mukana Islantiin suojaamaan saattueita Keski-Atlantilla. Alus määrättiin 11. syyskuuta ryhmän mukana täydentämään saattueen SC42 suojaa. Alus määrättiin helmikuussa 1941 saattamaan miinalaivoja, johon se siirtyi 28. helmikuuta suojaten apumiinalaiva HMS Menesteheusta, HMS Port Quebeciä, HMS Southern Princeä ja HMS Agamemnonia rakennettaessa pohjoista sulkua (operaatio SN85). Alus joutui kuitenkin palaamaan kovan merenkäynnin vuoksi satamaan.
HMS Skate palasi maaliskuussa saattueiden suojaksi.Se siirrettiin heinäkuussa 2. Saattajaryhmään, jossa palvelivat HMS Douglas, HMS Veteran ja HMS Saladin. Alus kärsi 24. lokakuuta pahoja vaurioita myrskyssä menettäen muun muassa taaemman savuhorminsa. Se siirrettiin telakalle korjattavaksi, mistä se palasi palvelukseen marraskuussa.
HMS Skate avusti 2. lokakuuta 1942 RMS Queen Maryn kanssa törmänneen HMS Curacoan eloonjääneiden pelastamisessa. Alus suojasi 30. lokakuuta yhdessä HMS Sardonyxin kanssa Liverpoolista lähteneeseen saattueeseen WS24 Clydessä liittyviä aluksia.
HMS Skate suojasi 16. maaliskuuta 1943 saattuetta WS28/KMF11 alkumatkalla, kunnes alus palasi Clydeen saattueesta erottuaan. Alus suojasi 22. marraskuuta yhdessä HMS Middletonin ja HMS Saladinin kanssa Venäjälle matkaavaa saattuetta JW54B Loch Ewestä. Alus erkani 25. marraskuuta saattueesta palaten Loch Eween.
HMS Skate liittyi 5. joulukuuta Venäjältä palaavaan saattuetta RA54B, josta se erosi 9. joulukuuta saattueen saavuttua Loch Eween.
HMS Skate poistettiin toukokuussa 1945 palveluksesta ja se siirrettiin reserviin. Syynä siirtoon oli uusien alusten miehittämiseen liittyvät ongelmat sekä aluksen ikä. Alus sijoitettiin poistolistalle, minkä jälkeen se myytiin 4. maaliskuuta 1947 BISCOlle romutettavaksi. Alus saapui 20. heinäkuuta Newportiin Walesiin romutettavaksi.
Miesten Superpesiksen kausi 2015

Superpesiksen kausi 2015 oli Suomen pesäpallon pääsarjan Superpesiksen 26. kausi. 
Miesten superpesisjoukkueita oli 12. Kaksinkertaisen runkosarjan (22 ottelua) lisäksi pelataan kahdeksan ottelun (neljä koti- ja neljä vierasottelua) välisarja, johon on määritelty kiinteät otteluparit. Jokaisella joukkueella on siten 30 runkosarjaottelua. Kahdeksan parhaan puolivälierät (1–8, 2–7, 3–6, 4–5), välierät ja loppuottelu pelataan ottelupareina paras viidestä -järjestelmällä.
Runkosarjassa sijoille 9 ja 10 sijoittuneet joukkueet säilyttävät suoraan paikkansa Superpesiksessä. Ykköspesiksen sarjassa sijoille 1 ja 2 sijoittuneet joukkueet nousevat Superpesikseen kaudelle 2016. Superpesiksen runkosarjan sijoille 11 ja 12 sijoittuneet joukkueet pelaavat alemmat pudotuspelit otteluparina. Ottelupari pelataan paras kolmesta -järjestelmällä. Kotietu on runkosarjassa paremmin sijoittuneella joukkueella. Otteluparin voittaja säilyttää paikkansa Superpesiksessä kaudelle 2016.

Televisiointi

Kauden televisioinnista vastasivat maksulliset Nelonen Pro 1- ja Nelonen Pro 2 -kanavat, lisäksi televisioitavat ottelut lähetettiin Nelosen Ruutu+-palvelussa maksullisena.
ABC (yhtye)

ABC on vuonna 1980 aloittanut brittiläinen pop-yhtye. Yhtyeen tunnetuin kappale on ”The Look of Love”.
Ricardo Pedro Chaves Pinto Filho

Ricardo Pedro Chaves Pinto Filho (6. elokuuta 1938 Capelinha, Brasilia – 1. huhtikuuta 2018 Pouso Alegre, Brasilia) oli brasilialainen katolisen kirkon arkkipiispa, joka kuului premonstratensseihin.
Chaves Pinto Filho nimitettiin 14. maaliskuuta 1990 Leopoldinan hiippakunnan piispaksi, ja piispanvihkimyksensä hän sai 21. huhtikuuta. 16. lokakuuta 1996 Pinto Filho siirrettiin Pouso Alegren arkkipiispaksi, ja hän toimi virassa, kunnes jäi eläkkeelle 28. toukokuuta 2014.
Koproporfyrinogeenioksidaasi

Koproporfyrinogeenioksidaasi on oksidoreduktaaseihin kuuluva entsyymi. Entsyymi katalysoi koproporfyrinogeeni III:n hapettumista protoporfyrinogeeni IX:ksi. Koproporfyrinogeenioksidaasi osallistuu hemiryhmän ja muiden porfyriinien sekä klorofyllin biosynteesiin ja sitä tavataan kaikista eliöistä. Entsyymin EC-numero on EC 1.3.3.3.

Rakenne ja toiminta

Koproporfyrinogeenioksidaasista on kaksi muotoa, jotka ovat aitotumaisilla eliöillä tavattava happea vaativa aerobinen entsyymi ja esitumaisten anaerobisissa oloissa toimiva entsyymi. Aerobinen entsyymi on rakenteeltaan kahdesta samanlaisesta alayksiköstä muodostuva dimeeri. Tyypillisesti sen molekyylimassa on 70–80 kDa.
Koproporfyrinogeenioksidaasin katalysoiman reaktion mekanismi ei ole täysin selvillä. Entsyymi ei vaadi toimiakseen koentsyymejä ja hapettaa kaksi koproporfyrinogeeni III:n neljästä propionihapporyhmästä vinyyliryhmiksi. Erään ehdotetun mekanismin mukaan ensimmäisessä vaiheessa propionihapporyhmät hapettuvat hapen vaikutuksesta hydroksyylipropionihapporyhmiksi. Tästä eliminoituisi ensin vesimolekyyli, jolloin muodostuu tyydyttymätön eksosyklinen välivaihe. Tämän jälkeen tapahtuu toinen eliminaatioreaktio, jossa lähtevänä ryhmänä on hiilidioksidi ja muodostuu vinyyliryhmä. Reaktio on vaiheittainen ja välivaiheena muodostuu niin kutsuttu harderoporfyrinogeeni, jossa yksi karboksyyliryhmä on eliminoitunut, mutta toinen ei. Toinen ehdotettu mekanismi johtaa samaan eksosykliseen välivaiheeseen, ja siinä välivaihe muodostuu jonkin hydridin vastaanottavan ryhmän avustamana. Kolmannen ehdotetun mekanismin mukaan entsyymi vastaanottaa ensin protonin koproporfyrinogeeni II:n pyrrolirenkaalta, jolloin muodostuu atsasyklopentadienyylianioni. Tämä anioni reagoi additioreaktiolla hapen kanssa muodostaen pyrroliperoksidianionin. Tämä anioni on riittävän emäksinen ottamaan vastaan protonin sivuketjun hiileltä, ja tuotteena muodostuu sama eksosyklinen välivaihe kuin kahdessa aikaisemmin mainitussa mekanismissa. Anaerobisen entsyymin katalysoima reaktio on todennäköisesti radikaalireaktio.
Koproporfyrinogeenioksidaasin toiminta on heikentynyt harvinaisessa porfyrioihin kuuluvassa sairaudessa perinnöllisessä koproporfyriassa. Se periytyy dominantisti autosomien välituyksellä. Oireina ovat ihon valoherkkyys, maksan toimintahäiriöt ja neurologiset oireet.
Jukka Saarinen

Jukka Saarinen (s. 4. elokuuta 1951 Punkalaidun) on suomalainen toimittaja, sanoittaja ja kirjailija.
Sanoittajana Saarinen on keskittynyt suomalaiseen iskelmämusiikkiin sekä tangoihin. Hänen sanoittamiaan kappaleita ovat muun muassa ”Tule luo” (levyttänyt muun muassa Katri-Helena; kappale oli Suomen edustaja Eurovision laulukilpailussa vuonna 1993), ”Se on mahtavaa” (Matti ja Teppo), ”Minä taistelen” (Arja Koriseva), "Myrskyn maa" (Jari Sillanpää), "Yhdestoista hetki" (Jukka Hallikainen) ja ”Rannalla tuulee” (Tiina Räsänen, Niina Päivänurmi).
Toimittajana Saarinen on työskennellyt muun muassa Lauttakylä-lehden päätoimittajana sekä Turun Sanomien uutispäällikkönä ja lukemistoliitteiden päällikkönä.
Kirjailijana Saarinen on kirjoittanut riimillisiä runoja, mietelmiä, värssyjä sekä teoksen Finlanders-yhtyeestä. Saarisen runoja ja sanoituksia on myös julkaistu monissa antologioissa.
Saarinen työskentelee Turun Sanomien kulttuuritoimittajana.
Hr. Ms. Van Nes (1930)

Palvelus

Alus saattoi sukellusvene Hr. Ms. K XIII:n, jonka akustossa oli 21. joulukuuta 1941 räjähtänyt Singaporessa, Surabayaan korjattavaksi. Onnettomuudessa oli saanut surmansa kolme miestä. Alukset saapuivat Surabayaan 6. tammikuuta 1942.
Alus upposi 17. helmikuuta 1942 Bangkan saaren eteläpuolella suojatessaan joukkojenkuljetusalus Sloet van Beeleä. Keisarillisen Japanin laivaston lentotukialus Ryūjōltä lähteneet lentokoneet upottivat molemmat alukset. Laivaston ilmavoimien lentokoneet pelastuvat useita mereen joutuneita. Van Nessin miehistöstä sai surmansa 68 miestä.
Markku Tyynilä

Markku Uolevi Tyynilä (30. elokuuta 1943 Vanaja – 28. syyskuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen oikeustieteilijä, oikeushistorian dosentti ja oikeuskielen huoltaja. Hän opiskeli oikeustiedettä Helsingin yliopistossa, valmistui kandidaatiksi vuonna 1969, lisensiaatiksi 1983 ja väitteli tohtoriksi vuonna 1984. Hän teki uransa oikeusministeriössä, jossa hän huolehti lainvalmistelusta ja -tarkastuksesta vuosina 1973–2006.
Tyynilä toimi Helsingin yliopistossa lakikielen opettajana 1983–2001. Hän kuului myös Suomen kansallisbiografian toimitus- ja kirjoittajakuntaan sekä osallistui tekijänoikeusneuvoston, kääntäjien tutkintolautakunnan ja eduskunnan kirjaston hallituksen toimintaan. Hän laati oikeustieteen hakusana-artikkeleita useisiin tietosanakirjoihin (mm. Spectrum, Facta 2001, WSOY:n Iso Tietosanakirja). Hänelle myönnettiin Henrik Schauman -mitali vuonna 2002.
Sergei Valamolainen

Pyhittäjä Sergei Valamolainen (Сергий Валаамский) on toinen Valamon luostarin perustajista yhdessä Pyhittäjä Herman Valamolaisen kanssa.
Perimätieto kertoo luostarin perustajan, kreikkalaisen Sergein saapuneen Bysantista Laatokan pohjoispuolelle, nykyisen Sortavalan tienoille, mistä hän siirtyi Valamon saarelle. Saari oli vanha uhrikeskus, jossa asui tietäjävanhuksia ja paikallisia velhoja.
Sergei asettui asumaan luoliin, saarnasi asukkaille evankeliumia ja kastoi ihmisiä kristityiksi. Näin pikkuhiljaa saarelle syntyi luostariyhteisö, johon liittyi myös karjalaissyntyinen Herman, joka jatkoi pyhittäjäisä Sergein työtä.
Perimätiedoissa luostarin perustaminen on sanottu tapahtuneen vuonna 992 mutta asiasta on kiistelty kovastikin. Eräiden tietojen mukaan perustaminen ajoittuisi 1100-luvulle ja eräiden tietojen mukaan vasta 1300-luvulle.
Suomen ortodoksinen kirkko kunnioittaa kumpaakin luostarin perustajaa sekä Sergei Valamolaista että Herman Valamolaista Karjalan valistajina ja pyhinä. Heidän muistopäiväänsä vietetään vuosittain kesäkuun 28. päivänä.
Lapuan Virkiä

Toiminnan alku Nuorisoseuran alajaostona

Lapuan Virkiän toiminta lähti liikeelle Lapuan Nuorisoseuran alaosastona, jonka alaisuudessa se toimi ensimmäiset 30 vuotta. Alkuvuosina toiminta sai osakseen eri asenne-esteitä joista yhtenä suurimmista on pidetty maakunnan vahvaa uskonnollisuutta. Urheilun harrastaminen keskittyi pyhäpäiviin arjen vastapainoksi, joten sitä pidettiin helposti häiritsevänä käyttäytymisenä. Nuorisoseuraliike kuitenkin ymmärsi urheiluseura toiminnan syvimmän merkityksen hyvien harrastusten edistäjänä.
Vuonna 1900 Vihtori Filppula ehdotti Lapuan Nuorisoseuran kokouksessa kilpailuja keinoksi harrastusten lisäämiseen. Lapuan liikuntahistorian kannalta kyseessä oli merkittävä kokous, vaikka urheiluosaston perustamispäätöstä ei tuolloin tehtykään.
Vuonna 1903 perustettiin Nuorisoseuran urheilutoimikunta, jonka avulla Lapualle yritettiin saada enemmän urheilijoita. Varsinainen seuran perustaminen on kuitenkin laskettu tapahtuneeksi syksyllä 1907, jolloin nuorisoseuran voimistelijat keskustelivat oman osaston perustamisesta. Varsinainen perustamisajankohta on kuitenkin tulkinnanvarainen kysymys.

Talvilajit

Lapuan Virkiällä on talvilajeissa jaosto hiihdossa ja alppilajeissa. Alppijaostossa on harjoitusryhmät Freestylessa ja Ratalaskussa. Hiihto- ja alppijaostot harjoittelevat pääasiassa Simpsiön maastossa.

Jalkapallo

Miesten edustusjoukkue pelaa Suomen neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Kolmosessa. Aiemmin Virkiä on pelannut toiseksi korkeimmalla sarjatasolla yhden kauden (1964) ja kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla

Suunnistus

Lapuan Virkiä järjesti suunnistuksen Jukolan viestin vuonna 2007 Simpsiöllä.
Pentti Rautalin

Pentti Rautalin (s. 6. toukokuuta 1940 Nokia) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1958–1972 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden. Suomen maajoukkuetta hän edusti kaksissa arvokisoissa.
Rautalin edusti koko SM-sarjauransa ajan Rauman Lukkoa. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 235 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 117 + 81 = 198 ja jäähymääränsä 113 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1963 ja saavutti lisäksi kaksi SM-hopeaa ja kaksi SM-pronssia.
Rautalin pelasi Suomen maajoukkueessa 25 maaottelua, joissa hän teki kahdeksan maalia. Hän edusti Suomea Tukholman MM-kilpailuissa 1963 ja Tampereen MM-kilpailuissa 1965.
Pääte

Pääte on elektroninen tai sähkömekaaninen syöttö- ja näyttö- tai tulostuslaite, jolla käytetään tietokonetta, etenkin monen käyttäjän käyttöjärjestelmää ajavaa keskustietokonetta.
Pääte kytkettiin isäntäkoneeseen tyypillisesti RS-232-sarjaliitännällä joko suoraan tai erillisen päätepalvelimen avulla. IBM AS/400 -ympäristössä ja IBM:n suurtietokoneissa käytettiin Twinax-väylää kun taas modernimmat X-päätteet käyttivät Ethernet-verkkoa.
Varhaiset tietokonepäätteet 1960-luvun puolivälissä olivat usein kaukokirjoitinlaitteita eli käytännössä paperille tulostavia sähkökirjoituskoneita, joissa oli kaksisuuntainen dataliitäntä tietokoneeseen. 1970-luvulla tuli käyttöön myös niin sanottuja näyttöpäätteitä, joissa teksti tulostui paperin sijaan kuvaputkinäytölle. Ehkä nimeltä tunnetuin näyttöpääte on Digital Equipment Corporationin VT100. Muita päätteiden valmistajia olivat muun muassa IBM, Wyse, Data General ja Televideo.
Nykyisin käytetään fyysisten tekstipäätteiden sijaan yleensä niin sanottuja pääteohjelmia, jotka emuloivat päätelaitetta. Useat etäkäyttöohjelmat sisältävät pääte-emulaattorin.
Päätteiden kirjavuus aiheuttaa tiettyjä yhteensopivuusongelmia. Erityisesti kuvaruutua käyttävien tekstieditorien ja tekstipohjaisen käyttöliittymän toteuttavien ohjelmien on tunnettava päätteenohjauskoodit.
Unix-ympäristössä käytetään termcap-kirjastoa kuvaamaan eri päätteiden ominaisuuksia. termcap-kirjaston idean keksi Bill Joy vuonna 1978. Myöhemmin curses-kirjasto kehitti ajatusta eteenpäin.
Päätteen tyyppi tallennetaan TERM-nimiseen ympäristömuuttujaan, jonka perusteella kirjasto osaa hakea oikeat ohjauskoodit tietokannastaan. Useat päätteet ja pääteohjelmat (esim. PuTTY) osaavat itse lähettää tyyppinsä yhteyttä otettaessa.

Päätteen seuraajia

Tekstipohjaisten päätteiden lisäksi on myös graafisia päätteitä kuten X11-protokollaa käyttäviä X-päätteitä. Myös monissa tekstipäätteissä on ollut jonkinlainen grafiikkatila. Etätyöpöydän käytön mahdollistavia graafisten käyttöliittymien pääteprotokollia ovat VNC ja Microsoftin RDP.
1990-luvun puolivälissä Java-ohjelmointikielen julkaisun jälkeen julkaistiin muutamia Java-pohjaisia verkkotietokoneita, joissa ei ole levyä ja jotka latasivat ohjelmansa verkosta. Tästä alkoi ns. thin client -buumi, jonka aikana kehitettiin ratkaisuja keskuskoneesta riippuvaisiin, vähäistä ylläpitoa vaativiin päätteisiin perustuviin työasemiin.
Oracle, Sun Microsystems, IBM ja Acorn kehittivät samoihin aikoihin levyttömän työaseman konseptin, jota markkinoitiin nimellä Network computer. Markkina-asemansa menettämistä pelkäävät Microsoft ja Intel loivat vastavetona NetPC-määrittelyn, jossa PC hakee ohjelmansa verkosta. Nämä päätelaitteet käyttävät tavallisesti PC-tietokoneen näyttöä, näppäimistöä ja hiirtä. Sun jatkoi saman idean kehittelyä Sun Ray -mallistollaan (1999), jossa ohjelmat pyörivät palvelimella ja ovat siirrettävissä päätteiden välillä vain kirjautumalla sisään omalla älykortilla. Avoimen lähdekoodin puolella keskuspalvelimeen tukeutuvien heikkotehoisten asiakaskoneiden käyttöön on kehitetty Linux Terminal Server Project.
Palacio Legislativo

Palacio Legislativo on Uruguayn parlamenttirakennus. Se sijaitsee maan pääkaupungissa Montevideossa. Rakennuksen rakennustyöt käynnistettiin vuonna 1908, ja ne saatiin päätökseen vuonna 1925. Uusklassista arkkitehtuuria edustava rakennus vihittiin virallisesti käyttöön 25. elokuuta vuonna 1925, kun Uruguayn itsenäisyysjulistuksesta tuli kuluneeksi sata vuotta.
WannaCry

WannaCry (myös WannaCryptOr 2.0 tai Wcrypt) on vuoden 2017 toukokuussa voimakkaasti Windows-käyttöjärjestelmää käyttävissä koneissa levinnyt kiristysohjelma, joka leviää matona. Se levisi erityisesti Windows XP:tä käyttäviin koneisiin. WannaCry oli saastuttanut 15. toukokuuta 2017 mennessä noin 200 000 tietokonetta, mutta aamupäivään mennessä uhreista vain 150 oli maksanut bitcoineina maksettaviksi vaaditut 300 dollarin lunnaat. Maantieteellisesti WannaCry iski pahasti Aasiaan. Suomessa Viestintävirasto rekisteröi vajaat sata IP-osoitetta, joissa WannaCry käynnistyi. WannaCryn koodista on löydetty yhtäläisyyksiä Pohjois-Koreaan liitettyn Lazarus-ryhmän tekemään Contopee-haittaohjelmaan.
Melilla

Historia

Espanjalaiset valtasivat kaupungin 1497 ja ovat hallinneet sitä siitä lähtien. Kaupunki on kuitenkin joutunut useaan otteeseen historiansa aikana Rif-vuorten heimoarmeijoiden ja Marokon sulttaanien hyökkäysten kohteeksi. Vasta 1780 solmitussa Aranjuezin sopimuksessa Marokko hyväksyi Espanjan herruuden Melillassa. 
Espanjan sisällissodan alussa 1936 Melilla oli ensimmäinen kaupunki, jossa oikeisto nousi kapinaan hallitusta vastaan.
Maaliskuussa 1983 Marokko julisti Ceutan ja Melillan saartoon. Taloudellinen yhteistyösopimus Marokon ja Espanjan välillä 1988 paransi kuitenkin suhteita.
Vuonna 1998 espanjalaiset rakensivat kaupungin ympärille 20 kilometriä pitkän raja-aidan estämään laitonta maahanmuuttoa.

Väestö

Enemmistö asukkaista on espanjalaisia, mutta kaupungissa on kasvava marokkolainen arabivähemmistö sekä noin 800 juutalaista.

Talous

Melilla oli vapaasatama ennen liittymistään EU:hun.

Liikenne

Melillalla on lentoasema (IATA: MLN, OACI: GEML), josta lähtee lentoja muualle Espanjaan. Manner-Espanjaan on myös laivayhteys. Marokon puolelle pääsee rajanylityspaikkojen kautta.
Irlannin sianlihaskandaali 2008

Irlantilaisessa sianlihassa havaittiin syöpävaarallista dioksiinia 80–200-kertainen pitoisuus sallittuun verrattuna 6. joulukuuta 2008. Dioksiini oli peräisin saastuneesta rehusta. Sitä havaittiin ainakin kymmenellä maatilalla. Sianliha vedettiin väliaikaisesti pois markkinoilta. Käyttökielto koski syyskuun alun jälkeen teurastettuja sikoja.

Ala

Ala työllistää 7 000 ihmistä 500 tilalla Irlannissa. Irlannissa kasvatetaan 3,6 milj. sikaa/vuosi. Arvo on 450 milj. €. Vienti on 60 % (250 milj. €) lähinnä Isoon-Britanniaan, ja myös Saksaan, Italiaan ja Ranskaan ja Itä-Eurooppaan. Venäjälle sianlihaa viedään 6 600 tonnia ja Kiinaan yli tuhat tonnia vuodessa.

Sianliha

Irlantilaisesta sianlihasta löydettiin dioksiinia joulukuussa 2008. Sianlihan dioksiini-pitoisuus oli 200-kertainen sallittuun määrään verrattuna. Evira veti Suomen markkinoilta 30 000 kg erän irlantilaista sianlihaa 8.12.2008.

Naudanliha

Naudanlihaa on tuotu Irlannista Suomeen 200 000 kiloa syyskuun 2008 alusta. Irlannin elintarvikeviranomaiset paljastivat 9.12.2008, että irlantilaisesta naudanlihasta on löydetty dioksiinia. Naudanlihan dioksiinipitoisuus oli 2-3-kertainen sallittuun määrään verrattuna. Eviran pääjohtaja Jaana Husu-Kallion mukaan Itämeren vanhojen ja isojen silakoiden dioksiinipitoisuus nahkoineen ylittää irlantilaisen naudanlihan dioksiinipitoisuuden. Suomalaiset altistuvat dioksiinille eniten Itämeren silakoista.
Jean Cocteau

Elämä ja ura

Cocteau syntyi varakkaaseen perheeseen. Hänen isänsä teki itsemurhan pojan ollessa yhdeksänvuotias. Jean Cocteau muutti kotoa viisitoistavuotiaana. Hän ei ollut koulussa kovin hyvä oppilas, ja reputti päättökokeessa useita kertoja. 19-vuotiaana hän julkaisi ensimmäisen runokokoelmansa. Hän tuli tunnetuksi boheemien piirissä ja ystävystyi monien kulttuurihenkilöiden kanssa.
Sergei Djagilev pyysi Cocteauta kirjoittamaan baletin. Näin syntyi Parade vuonna 1917. Djagilev toimi sen tuottajana, Erik Satie sävelsi musiikin, Pablo Picasso suunnitteli puvut ja lavasteet. Guillaume Apollinaire kirjoitti käsiohjelman ja keksi siinä sanan surrealismi.
Cocteaun maineen kirjoittajana vahvisti proosateos Le Potomak (1919). Se on fantasia akvaariossa elävästä oliosta.
Cocteaun ensimmäinen elokuva Runoilijan veri (ransk. Le sang d'un poète, 1930) pohjautuu hänen omaan mytologiaansa. Peilejä käytetään ovena toiseen maailmaan. Hänen tunnetuin näytelmänsä on kreikkalaiseen myyttiin perustuva La Machine infernale, jossa Oidipus näytetään jumalten käsissä olevana marionettina.
Jean Marais oli Cocteaun suojatti ja pitkäaikainen puoliso. Hän näytteli monissa Cocteaun elokuvissa, kuten Kaunotar ja hirviö.
Aino Niskanen

Aino Elina Niskanen (s. 31. maaliskuuta 1950 Turku) on suomalainen arkkitehti. Niskanen on arkkitehtuurin historian professori Aalto-yliopiston Taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun arkkitehtuurin laitoksella. Hän on myös kansainvälisen modernismin arkkitehtuurin asiantuntijaorganisaation, Docomomo international -työryhmän suomalaisjäsen.
Niskanen väitteli TKK:ssa tekniikan tohtoriksi arkkitehtuurista vuonna 2005 tutkimusaiheenaan Väinö Vähäkallion elämäntyö. Väitöskirja sai Oskari Vilamon säätion palkinnon. Vuonna 2008 Niskanen kirjoitti Arkkitehti-lehteen lehden koko historian laajimman artikkelin, Kaunista elämää – Näkymiä arkkitehtikoteihin.
Työssään arkkitehtuurin historian professorina Niskanen keskittyy erityisesti modernismin tutkimukseen ja sen korjaamisen problematiikkaan.