google/wiki40b huggingface dataset:
I-52

Taustaa

Akselivaltojen Japanin ja Saksan välillä oli aluksi rahtilaivaliikennettä. Kun tämä kävi mahdottomaksi, tavaroita kuljetettiin rahtisukellusveneillä. Rahtia akselivaltojen välillä yritettiin kuljettaa sukellusveneillä viisi kertaa. Japanilainen sukellusvene I-8 onnistui pääsemään saksalaisten miehittämään Ranskaan ja takaisin Japaniin, ja Saksan laivaston sukellusvene U-511 Lorientista Penangiin Malakan niemimaalla.

Palvelus

Alus aloitti neitsytmatkansa 10. maaliskuuta 1944 Kuresta Sasebon kautta Singaporeen. Aluksen rahtina oli 9,8 tonnia molybdeenia, 11 tonnia volframia, 2,2 tonnia kultaa, kolme tonnia oopiumia ja 54 kiloa kahvia. Mukana ollut kulta oli maksu saksalaisesta optiikasta. Lisäksi matkalla oli 14 matkustajaa. Singaporessa alukseen kuormattiin 120 tonnia tinaa, 59,8 tonnia kautsua ja 3,3 tonnia kiniiniä, minkä jälkeen se jatkoi matkaansa Intian valtameren poikki Atlantille.
Japanin Saksan laivastoattasea kontra-amiraali Kojima Hideo ilmoitti 6. kesäkuuta alukselle Normandian maihinnoususta, minkä vuoksi sen määränpää vaihdettiin Norjaan. Alukselle ilmoitettiin myös oppaaksi määrätyn Saksan laivaston sukellusveneen paikka ja kohtaamisaika. Nämä tiedot kuitenkin kuultiin ja purettiin.
Alus kuljetti Japanista Saksaan kultaa maksuksi sotamateriaalista. Lorientista aluksen piti kuormata 800 kilogrammaa uraanioksidia, mikä saatiin selville Ultran avulla. Japanin oletettiin aikovan valmistaa uraanioksidin avulla niin kutsutun likaisen pommin.
Alus kohtasi 22. kesäkuuta Atlantin valtamerellä noin 1 500 kilometriä länteen Kap Verden saarilta Saksan laivaston sukellusveneen U-530, joka toimitti sille polttoainetta, Naxos FuMB 7 -tutkanpaljastimen sekä Enigma-salauslaitteen. Lisäksi alukselle siirtyi kaksi tutkaoperaattoria sekä saksalainen yhteysupseeri.
Yhdysvaltain laivasto lähetti saattuetukialus USS Boguen sekä hävittäjät USS Francis M. Robinsonin, USS Haverfieldin, USS Swenningin, USS Willisin ja USS Janssenin alueelle tehtävänään tuhota japanilainen sukellusvene. USS Boguelta lähtenyt TBF Avenger -torpedopommittaja havaitsi 23. kesäkuuta hieman ennen puoltayötä sukellusveneen, minkä jälkeen lentokone hyökkäsi ilman näkyvää tulosta. Seuraava Avenger löysi sukellusveneen uudelleen, ja pudotti akustisen torpedon. Seuraavana aamuna USS Janssen löysi paikalta raakakumia, silkkiä sekä ruumiinosia.
United States Marshals Service

Aseistus

USMS:n työntekijät kantavat ensisijaisena aseenaan Glock 22-, 23- tai 27 -pistoolia. He voivat myös kantaa toista asetta, mikäli kokevat sen tarpeelliseksi. Lisäksi he saavat tarvittaessa käyttöönsä puoliautomaattisen AR-15-kiväärin ja 12-kaliiperisen haulikon. USMS:n erikoisjoukot käyttävät hiljennettyä 9 mm versiota Coltin M16-kivääristä tai MP5-konepistooleja sekä erilaisia revolvereja, tarkkuuskivääreitä ja rynnäkkökivääreitä.

Kuolemantapaukset

Yli 200 USMS:n työntekijää on kuollut virantoimituksessa. Ensimmäinen työtehtävissä kuollut liittovaltion sheriffi ja samalla Yhdysvaltain ensimmäinen työtehtävissä kuollut liittovaltion poliisivirkamies oli Robert Forsyth, jota ammuttiin 11. tammikuuta 1794.
Eeli Granit-Ilmoniemi

Varhaiset vuodet ja työura

Kuopion maaseurakunnassa papin perheeseen syntynyt Granit-Ilmoniemi kirjoitti ylioppilaaksi Kuopion klassillisesta lyseosta vuonna 1885 ja aloitti sen jälkeen filologian opinnot Helsingin yliopistossa. Hän opiskeli myös Pietarissa, Göttingenissä ja Pariisissa vuosina 1888–1892 sekä toimi opettajana Kuopiossa. Nimensä Granit-Ilmoniemi muutti vuonna 1906 Karjalohjan Ilmoniemen rusthollin ratsumiesesi-isänsä mukaan.
Vuodesta 1891 lähtien Granit-Ilmoniemi vaikutti Porissa, jossa hänellä oli ranskan ja saksan kielten lehtorin virka Porin klassillisessa lyseossa. Lisäksi Granit-Ilmoniemi opetti venäjää Porin tyttölyseossa ja oli mukana perustamassa sekä poikien että tyttöjen ammattikouluja. Hän oli myös yksi Satakunnan Sanomien perustajista ja toimi lehden avustajana sekä kuului Porin kaupunginvaltuustoon. Granit-Ilmoniemi jäi eläkkeelle jo 50-vuotiaana vuonna 1917.

Sukututkimus- ja musiikkiharrastus

Eläkkeelle jäätyään Granit-Ilmoniemi muutti Helsingin seudulle ja asui muun muassa Espoon Leppävaarassa. Hän harrasti sukututkimusta sekä toimitti useita lehtiä, kuten vuonna 1917 perustamansa Suomen Sukututkimusseuran Genealogica- ja Sukututkija-lehtiä sekä Savon seuran Savotar-lehteä.
Sukututkimuksen lisäksi Granit-Ilmoniemen harrastuksiin kuului musiikin historia, hän muun muassa kiersi ympäri Suomea etsimässä vanhoja nuottijulkaisuja. Granit-Ilmoniemen merkittävin arkistolöytö oli Porin triviaalikoulun nuottikirjat, jotka hän löysi Porin Lyseon kirjastosta vuonna 1907. Lisäksi hän toi julkisuuteen muun muassa Kangasalta peräisin olevan käsikirjoituksen, joka sisälsi 1500- ja 1600-lukujen virsiä.

Sibeliuksen sukuselvitys

Vuonna 1916 Granit-Ilmoniemi suututti Jean Sibeliuksen julkaisemalla Uudessa Suomettaressa säveltäjän sukuselvityksen. Sibelius oli pitänyt itseään aatelissukuisena, mutta Granit-Ilmoniemen tutkimus osoitti hänen polveutuvan lähinnä suomenkielisestä maalaisväestöstä ja talonpojista. Vuotta aikaisemmin oli kansatieteilijä Otto Andersson julkaissut Tidning för Musik -lehdessä Sibeliuksen 50-vuotispäivän yhteydessä sukutaulukon, joka korosti säveltäjän ruotsinkielistä maalaistaustaa. Jo tämä oli saanut Sibeliuksen omien sanojensa mukaan "voimaan pahoin", mutta kun Granit-Ilmoniemi lopullisesti murskasi haaveet hänen aatelissukuisuudestaan, menetti Sibelius malttinsa. Hän kutsui päiväkirjamerkinnöissään Granit-Ilmoniemeä muun muassa "raa’aksi ja moukkamaiseksi saappaaksi" (”Som en stöfvel har han behandlat ämnet – rått och plumpt!”).Anderssonin ja Granit-Ilmoniemen sukuselvitysten taustalla olivat kyseisenä ajankohtana käydyt kieliriidat.

Perhe

Eeli Granit-Ilmoniemen veljiä olivat kunnallisneuvos Bruno Granit-Ilmoniemi ja valokuvaaja Karl Granit. Hänen poikansa Arvi Ilmoniemi (1894–1967) tunnettiin myös sukututkijana sekä Suomen Sosialidemokraatin musiikkiarvostelijana.
Pauwel Kwak

Pauwel Kwak on belgialainen vahva pale ale -tyyppinen olut. Sen alkoholipitoisuus on 8,4 t-%.
Rose Tyler

Rose Tyler on kuvitteellinen hahmo BBC:n tuottamassa Doctor Who -televisiosarjassa. Hahmoa esittää brittiläinen Billie Piper. Rose esiteltiin suurelle yleisölle sarjan elvyttämisen yhteydessä vuonna 2005 ja hänestä tuli Tohtorin (engl. The Doctor) ensimmäinen matkakumppani sitten vuoden 1989, jolloin sarjan viimeisin jakso ilmestyi. 
Hahmon luojan Russell T Daviesin mukaan hahmon oli tarkoitus toimia helposti lähestyttävänä välikätenä sarjan katsojien sekä Tohtorin seikkailujen välillä ja esitellä sarjan mytologiaa uusille katsojille. Rose matkusti ympäri universumia sekä tohtorin yhdeksännen (Christopher Eccleston) että kymmenennen (David Tennant) inkarnaation kanssa. Rose nähtiin uudelleen elvytetyn sarjan ensimmäisellä (2005) ja toisella (2006) tuotantokaudella sekä myöhemmin kolmessa neljännen tuotantokauden (2008) jaksossa. Billie Piperin näyttelemäni Rose Tyler palasi ruutuun myös myöhemmin sarjan 50-vuotis erityisjaksossa vuonna 2013, mutta on jäänyt katsojan arvailtavaksi esittikö hän jaksossa Rose Tyleria vai ei. 
Sarjassa Rose esitellään 19-vuotiaana työväenluokkaan kuuluvana myyjänä Lontoosta. Sarjan ensimmäisellä tuotankokaudella esitellään myös hänen äitinsä Jackie Tyler (Camille Coduri) sekä poikaystävä Mickey Smith (Noel Clarke). Kriitikoiden mielestä Rosen hahmo oli kehittyneempi, itsenäisempi ja tasa-arvoisempi Tohtorin aikaisempiin kumppaneihin verrattuna ja hänen esiintymistään sarjan kahdella ensimmäisellä tuotankokaudella ylistetiin. Hahmon paluu sarjaan vuonna 2008 sai kuitenkin ristiriitaisemman vastaanoton.
Belsassarin pidot (Rembrandt)

Belsassarin pidot (holl. Het feestmaal van Belsazar) on Rembrandtin maalaus, joka on valmistunut vuosien 1635–1638 aikoihin. Sen aiheena on Raamatun Danielin kirjasta tuttu kertomus Babylonian kuningas Belsassarista.
Danielin kirjan mukaan Belsassar oli juhlissaan tarjonnut viiniä juutalaisten pyhistä astioista, jotka oli kuningas Nebukadnessarin aikana ryöstetty Jerusalemin temppelistä. Kesken juhlien tyhjästä ilmestynyt käsi kirjoitti seinälle tekstin, jonka juutalainen profeetta Daniel osasi tulkita (Mene, mene, tekel, ufarsin). Rembrandt on kuvannut hetken, jolloin Belsassar säikähtää nähdessään käden ja tekstin. Rembrandt tarkisti sanojen oikean hepreankielisen kirjoitusasun ystävältään, rabbi Manasse ben Israelilta. Rembrandt kuitenkin kuvasi yhden kirjaimen väärin ja esitti sanat kirjoitettuina ylhäältä alas, vaikka hepreaa kirjoitetaan oikealta vasemmalle.
Rembrandtin on arveltu tällä maalauksella pyrkineen avaamaan itselleen uran suurten barokkityylisten historiamaalausten tekijänä.
Maalauksen leveys on 209,2 senttimetriä ja korkeus 167,6 senttimetriä. Maalauksen on omistanut vuodesta 1964 Lontoossa toimiva National Gallery.
Karavaani

Karavaani (pers. kervan) on alkujaan tarkoittanut Lähi-idän ja Pohjois-Afrikan kamelijonoa, joka kuljettaa ihmisiä ja tavaroita. Eniten karavaaneja on käytetty kaupankäynnin apuna Saharan autiomaassa ja sen ympäristössä sekä Arabian niemimaalla, mutta myös Aasiassa, esimerkiksi Silkkitiellä. Karavaaneissa on erikoista pyörän puuttuminen kuljetusvälineenä. Se vapauttaa kulkemaan myös seuduilla, joilla ei ole teitä. Kameli pystyy kantamaan suurta taakkaa  (400 - 450 kg) ja kulkemaan maastossa, jossa ei ole tietä. 
Karavaani tarkoittaa nykyään puhekielessä myös kuorma-autojen tai muiden kuljetusajoneuvojen jonoa tai matkailuvaunua. Karavaani ja vankkurikaravaani ovat eri asia. Karavaaneissa on kameleita ja ihmisiä. Vankkurikaravaaneissa oli vankkureita ja vetoeläimiä sekä ihmisiä (kts. kuva).
Karavaanissa matkustaneet saattoivat levätä ja huoltaa eläimiään vanhojen kauppareittien varrelle perustetuissa karavaaniseraljeissa, jotka toimivat majatalojen ja huoltoasemien tapaan.
Quadra 840AV

Macintosh Quadra 840AV on Apple Computerin 29. kesäkuuta 1993 julkaisema Macintosh Quadra -sarjan tietokone. Yhdessä Centris 660AV:n kanssa julkaistu Quadra 840AV oli suunniteltu erityisesti videotyöskentelyyn ja laitteet sisälsivät digitaalisen signaaliprosessorin ja videon sisään- ja ulostuloliitännät. Quadra 840AV:n tuotanto lakkautettiin 18. heinäkuuta 1994 ilman seuraajamallia. Myöhemmät AV-versiot Power Macintosh 8100 vastasivat lähinnä Quadra 840AV:n kokoonpanoa.
Julkaisunsa aikaan Quadra 840AV oli tehokkain Macintosh-tietokone. 40 MHz:n Motorola 68040 -suorittimella ja 4 Mt:n keskusmuistilla (60 ns 72-pin SIMM) varustettuna Quadra 840AV jäi myös tehokkaimmaksi 68k-sarjan Macintosh-koneeksi, sillä myöhemmät mallit käyttivät jo PowerPC-suorittimia. 66 MHz:n AT&T:n digitaalinen signaaliprosessori antoi lisätehoa äänen ja kuvankäsittelyyn. Quadra 840AV käytti Quadra 800:n koteloa, mutta komponenttien asettelussa oli eroja: PDS-liitännän tilalla oli toinen ADB-liitäntä ja uusi GeoPort-portti. Laitteen mukana toimitettiin System 7.1 -käyttöjärjestelmä.
Jean de la Vallée

Jean de la Vallée (1620 Ranska – 9. maaliskuuta 1696 Tukholma) oli ranskalaissyntyinen arkkitehti, joka eli ja työskenteli Ruotsissa. Hän oli vuodesta 1654 asti aviossa Anna Maria Böösin kanssa.
Ruotsalaisen aatelismiehen tapettua de la Valléen isän Simon de la Valléen jatkoi tämä isältään kesken jääneen Ruotsin ritarihuoneen eli Riddarhusetin suunnittelua. Rakennus valmistui lopulta vuonna 1660. Ennen tätä de la Vallée oli ehtinyt suunnitella kaksi suurta kirkkoa Tukholman keskustaan, Katariinan kirkon vuonna 1656 ja Hedvig Eleonoran kirkon vuonna 1658.
De la Vallée toimi myös monen aatelismiehen palveluksessa. Tukholmaan hän suunnitteli Axel Oxenstiernalle pienen palatsin ja Magnus Gabriel De la Gardielle Karlbergin linnan uudistustyöt. Muita hänen huomattavia töitään ovat Skoklosterin linna, Mariedalin linna, Bonden palatsi sekä Wrangelin palatsi. Molemmat palatsit sijaitsevat Riddarholmenilla, Tukholman vanhassakaupungissa.
Vuonna 1680 de la Valléelle ylennettiin Tukholman kaupunginarkkitehdiksi, ja vuonna 1691 hän sai kuninkaallisen arkkitehdin arvonimen. Hänet aateloitiin vuonna 1692.
Mika Aaltola

Mika Aaltola (s. 1969) on suomalainen politiikantutkija, dosentti ja Ulkopoliittisen instituutin ohjelmajohtaja.
Aaltola on väitellyt yhteiskuntatieteiden tohtoriksi Tampereen yliopistossa ja suorittanut Bachelor of Art -tutkinnon Yhdysvalloissa Columbian yliopistossa. Hän on Tampereen yliopiston dosentti ja on Tallinnan yliopiston professori. Hän on toiminut Minnesotan yliopiston vierailevana professorina vuosina 2006–2008. Hän on myös ollut vierailevana tutkijana Cambridgen yliopistossa, Sciences Po -yliopistossa sekä Johns Hopkinsin yliopistossa. Aaltola on julkaissut seitsemän kirjaa, joista kaksi keskittyy Suomen ulkopolitiikkaan. 
Mika Aaltolan teokset ja tutkimus käsittelevät Yhdysvaltojen globaalia roolia, suurvaltapolitiikka, maailman järjestyksen muutosta ja Suomen ulko-ja turvallisuuspolitiikka. Lukuvuonna 1999-2000 Tampereen yliopisto palkitsi hänen väitöskirjansa, jossa hän tarkasteli Euroopan Unionin kykyä sietää sisäisiä kriisejä. Hän on myös tutkinut humanitäärisen politiikan suhdetta valtapolitiikkaan (muun muassa Western Spectacle of Governance and the Emergence of Humanitarian World Politics).
Leander Dendoncker

Leander Dendoncker (s. 15. huhtikuuta 1995 Passendale) on belgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Wolverhampton Wanderersia ja on pelannut Belgian maajoukkueessa.
Dendoncker nousi RSC Anderlechtin edustusjoukkueeseen kaudella 2013–2014 ja pelasi Belgian pääsarjassa ensimmäiset ottelunsa kaudella 2014–2015. Hän pelasi neljän kauden aikana 125 liigaottelua ja teki niissä yhdeksän maalia. Kaudella 2018–2019 hän pelasi lainasopimuksella Wolverhampton Wanderersissa 19 Englannin Valioliigan ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Kesällä 2019 Wolverhampton osti hänet itselleen.
Dendoncker pelasi Belgian eri ikäluokkien juniorimaajoukkueissa 32 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Belgian A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran kesäkuussa 2015 Ranskaa vastaan. Hän kuului Belgian joukkueeseen, joka saavutti MM-kilpailuissa 2018 pronssia. Hän pelasi MM-turnauksessa alkulohko-ottelun Englantia vastaan. Hän on heinäkuun 2019 loppuun mennessä pelannut kahdeksan A-maaottelua.
Gitti Heikel

Margareta (Gitti) Heikel, o.s. Huber (2. huhtikuuta 1897 Helsinki – 27. elokuuta 1983) oli suomalainen kuvataiteilija.
Gitti Heikelin vanhemmat olivat sveitsiläissyntyinen insinööri Jacob Robert Huber (1844–1905) ja Emma Maria Ulrika Arvidsson (1853–1937). Hän opiskeli Gregori Tigerstedtin johdolla 1934–1935 sekä Sergel-akatemiassa Tukholmassa 1936. Heikel somisti 1940- ja 1950-luvulla Fazerin jouluikkunan Helsingin Kluuvikadulla.
Gitti Heikel oli naimisissa Bertel Heikelin (1883–1949) kanssa.
Alapuusti

Alapuusti (v:sta 1948 ven. Починок, Potšinok) on kylä Norsjoen kunnallishallintoalueella Käkisalmen piirissä Leningradin alueella Venäjällä. Alapuusti sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttamassa Karjalassa ja se oli Suomelle kuuluessaan osa Käkisalmen maalaiskuntaa.
Alapuusti sijaitsi Käkisalmen maalaiskunnan eteläosassa noin kahdeksan kilometriä Käkisalmen kaupungista etelään. Alapuustin naapurikyliä olivat Norsjoki ja Joensuu pohjoisessa, Hirvisaari, Näpinlahti ja Sakkali lännessä, Yläpuusti idässä sekä Pyhäjärven kuntaan kuulunut Valkeamäki etelässä. Norsjokeen rajoittuva kylän pohjoisosa oli nimeltään Ostamo, ja se luettiin monesti omaksi kyläkseen, vaikka se virallisesti olikin osa Alapuustia. Kylän pohjoisrajalla oli Ostamojärvi ja kylän kaakkoisosassa virtasi Norsjoki. Lännessä kylä rajoittui Vuoksen pohjoiseen laskuhaaraan. Kylän eteläosassa oli Kuoppalanharju.

Väestö ja elinkeinot

Vuonna 1920 Alapuustissa (Ostamo mukaan lukien) oli 565 asukasta. Vuonna 1939 asukkaita oli (Ostamo mukaan lukien) puolestaan 482, joista 223 miestä ja 259 naista. Alapuustin asutus oli keskittynyt Käkisalmelta Pyhäjärvelle vievän Kantatie 61 varteen. Toinen asutuskeskittymä oli Ostamo Ostamojärven etelärannalla. Myös nykyisin asutus on keskittynyt samoille seuduille.
Ennen talvisotaa Alapuusti oli pääasiassa maatalousvaltainen kylä. Alapuusti kuului Puustin kansakoulupiiriin, jonka koulu sijaitsi Yläpuustin kylän puolella aivan kylien rajan tuntumassa. Kylässä oli Käkisalmen Osuuskaupan myymälä sekä nuorisoseura Taimen talo ja urheilukenttä.

Historia

Talvisodan alussa kylästä evakuoitiin alaikäiset lapset äiteineen. Muu väestö evakuoitiin rauhan tultua, kun selvisi että Käkisalmen maalaiskunta kuului luovutettaviin alueisiin. Jatkosodan aikana asukkaita palasi koteihinsa, mutta uusi evakuointi oli edessä vuonna 1944.
Kansallinen olympiakomitea

Kansallinen olympiakomitea on kansainvälisen olympialiikkeen kansallinen yksikkö. Se vastaa kansan osallistumisesta olympiakisoihin. Kansallinen olympiakomitea voi myös esittää kaupunkia tulevien olympiakisojen pitopaikaksi. Suomessa kansallinen olympiakomitea toimii lisäksi urheilun kattojärjestönä.

Kansalliset olympiakomiteat

Vuonna 2016 kansallisia olympiakomiteoita oli yhteensä 206. Jokaisella YK:n jäsenvaltiolla on oma kansallinen olympiakomiteansa. Lisäksi kansallinen olympiakomitea on YK:n tunnustamilla Palestiinalla, Cookin saarilla, Kosovolla ja Taiwanilla.
Kansallinen olympiakomitea on myös yhdeksällä ei-itsenäisellä alueella: Yhdysvaltain Samoa, Guam, Puerto Rico, Yhdysvaltain Neitsytsaaret, Bermuda, Brittiläiset Neitsytsaaret, Caymansaaret, Aruba ja Hongkong.
Ennen vuotta 1996 Kansainvälisen olympiakomitean säännöissä hyväksyttiin kansallinen olympiakomitea myös maalle, joka ei ollut YK:n tunnustama valtio. Vuoden 1996 jälkeen status voidaan myöntää uudelle jäsenelle vasta, kun muut valtiot tunnustavat alueen itsenäiseksi valtioksi. 
Kansainvälinen olympiakomitea erotti Brasilian olympiakomitean toistaiseksi lahjussyytösten vuoksi 4.10.2017. Kuwaitin olympiakomitea on ollut erotettuna vuodesta 2015, koska valtio on lainsäädännöllä puuttunut kansallisten urheilujärjestöjen toimintaan. Henkilöt, jotka eivät edusta mitään tunnustettua kansallista olympiakomiteaa, voivat osallistua olympiakisoihin itsenäisinä olympiaurheilijoina.   
Kansainvälisen olympiakomitean maanosajärjestöt ovat hyväksyneet jäsenikseen joitakin kansallisia olympiakomiteoita, jotka eivät ole KOK:n jäseniä. Macaolla ja Färsaarilla on omat paralympiakomiteansa, ja ne voivat nimetä joukkueita paralympialaisiin.
Sierpinskin luku

Sierpinskin ongelma

Sierpinskin ongelma kysyy, mikä on pienin Sierpinskin luku. Vuonna 1962 John Selfridge todisti, että 78 557 on Sierpinskin luku. Hän julkisti (mutta ei todistanut) Selfridgen konjektuurin, jonka mukaan 78 557 olisi pienin Sierpinskin luku ja siten siis vastaus Sierpinskin ongelmaan. Internetissä toimiva hajautetun laskennan projekti Seventeen or Bust etsii pienintä mahdollista Sierpinskin lukua ja pyrkii todistamaan Sierpinskin ongelmaa. Lokakuussa 2009 on jäljellä enää kuusi ehdokasta mahdollisiksi 78 557:ää pienemmiksi Sierpinskin luvuiksi: 10 223, 21 181, 22 699, 24 737, 55 459 ja 67 607.
Yalla ya Nasrallah

Yalla ya Nasrallah on israelilainen poplaulu, jonka on tehnyt Frishman and the Pioneers -yhtye Israelin ja Libanonin välisen sodan aikana 2006. Sen sanoitukset on suunnattu Hizbollahia (erityisesti sen johtomiestä Nasrallahia), Irania ja Syyriaa vastaan. Laulusta tehdyssä amatöörimäisessä musiikkivideossa on pätkiä Israelin armeijan harjoituksista.
JKMM Arkkitehdit

JKMM Arkkitehdit Oy on suomalainen, vuonna 1998 perustettu arkkitehtitoimisto. Sen perustivat arkkitehdit Asmo Jaaksi, Teemu Kurkela, Samuli Miettinen ja Juha Mäki-Jyllilä. Kahdeksantoista vuoden aikana toimisto on kasvanut ja työllistää lähes 100 työntekijää (joulukuu 2018). 
JKMM Arkkitehdit toimii arkkitehtuurin eri alueilla kaupunkisuunnittelusta rakennus- ja sisustussuunnitteluun.  
JKMM Arkkitehtien suunnittelufilosofia nojaa pohjoismaisiin arvoihin ja moderniin estetiikkaan. Vuoden 2018 loppupuolella käynnissä olevia suunnittelutöitä ovat muun muassa Taideyliopiston uusi kampus Sörnäisiin, Tanssin talo Helsingin Ruoholahteen, jalkapallostadion Tampereen Tammelaan ja Keski-Suomen keskussairaala Jyväskylään. Viimeisimpiä valmistuneita töitä ovat Amos Rex taidemuseo Helsingin Lasipalatsiin, Helsingin yliopiston uusi Tiedekulma, Kalasataman koulu ja päiväkoti Helsingin Kalasatamassa, Lahden matkakeskus Lahdessa, OP Pohjolan toimistokampus Vallilassa sekä Seinäjoen kaupunginkirjasto. Valmistunutta asuntoarkkitehtuuria edustavat muun muassa asunto-osakeyhtiö Bysa&Sandis Helsingin Jätkäsaaressa, Jyväskylän asuntomessuille 2014 valmistunut tornitalo Maailmanpylväs Jyväsjärven rannassa sekä vuonna 2016 valmistuneet asunto-osakeyhtiöt Oy Berliinin- ja Lontoonpihat Helsingin Arabianrannassa.  
JKMM Arkkitehdit on 2000-luvun menestynein suomalainen toimisto arkkitehtuurikilpailuissa. Toimistolle on myönnetty useita tunnustuksia työstään kuten Rakennustaiteen valtionpalkinto 2007, Vuoden Teräsrakennepalkinto 2007 ja 2015, Vuoden Lasirakennepalkinto 2007 ja 2016, Vuoden Betonirakennepalkinto 2007 ja 2012, Chicago Athenaeum International Award for Architecture 2006 sekä Pietilä-palkinto 2006. JKMM Arkkitehdit oli ehdolla vuoden 2014, 2015 ja 2018 Arkkitehtuurin Finlandia -palkinnon saajaksi kohteillaan Seinäjoen kirjasto (2014), OP Vallilan pääkonttori (2015) ja Amos Rex sekä Tiedekulma (molemmat 2018). JKMM Arkkitehdit saivat vuonna 2017 Arkkitehtuurin Finlandia -palkinnon työstään Harald Herlin oppimiskeskuksen sisustuksen kanssa.
Yritys perustettiin 24. kesäkuuta 1998 ja se toimi nimellä Arkkitehtitoimisto JKMM Oy 30. kesäkuuta 2015 saakka, jolloin sen toiminta loppui ja se jakautui kahdeksi yritykseksi: JKMM Arkkitehdit Oy, joka tarjoaa arkkitehtipalveluja ja JKMM Sijoitus Oy, joka tarjoaa muualla luokittelemattomia rahoituspalveluja (pl. vakuutus- ja eläkevakuutustoiminta).
Melissos

Melissos (m.kreik. Μέλισσος, s. noin 470 eaa.) oli kreikkalainen esisokraatikkoihin lukeutunut filosofi. Hän kuului elealaiseen koulukuntaan. Hän oli kotoisin Samokselta. 
Diogenes Laertioksen mukaan Melissos ei ollut ainoastaan ajattelija, vaan myös poliittinen johtaja kotikaupungissaan. Hän komensi myös laivastoa, joka puolusti kaupunkia ateenalaisia vastaan vuonna 422 eaa. Diogenes sanoo hänen olleen Parmenideen ja Herakleitoksen oppilas.
Melissoksen töistä on olemassa Simplikioksen säilyttämiä katkelmia, sekä Aristoteleen antama todistus. Melissos puolusti teoksissaan Parmenideen oppeja. Ne oli kirjoitettu joonialaisella kreikan murteella, ja koostuivat pitkistä argumentaatioketjuista. Melissos sanoi olemisen olevan ikuista. Sillä ei voinut olla alkua, koska se ei ole voinut saada alkuaan ei-olevasta (vrt. ex nihilo nihil), eikä myöskään olevasta. Se ei voi tuhoutua, sillä oleva ei voi tulla ei-olevaksi, ja jos siitä tulisi jokin muu oleva, se ei olisi tuhoutunut. Aristoteles jakoi myöhemmin saman ajatuksen.
Simplikioksen mukaan (Fysika, f. 22b) hän oli tässä asiassa eri mieltä Parmenideen kanssa erottaessaan olevan absoluuttisesti olevasta. Hän jatkaa sanomalla, että ikuisen oleminen täytyy olla rajatonta myös laajuudessa, ja siksi myös yhtä ja muuttumatonta. Kaikki muutos, oli se sitten saanut alkunsa sisäisestä tai ulkoisesta syystä, oli hänen mukaansa mahdotonta: Yksi oli muuttumaton sekä määrässä että laadussa. Tätä ykseyttä ei voinut myöskään jakaa, sillä kaikki jaot olisivat tarkoittaneet tyhjän olemassaoloa: mutta tyhjyys ei ole mitään, joten sitä ei ole. Hän sanoi myös olemisen olevan aineetonta, koska esimerkiksi ruumiilla olisi koko ja se koostuisi osista.
Tässä ajattelussa on vastaavanlainen paradoksi kuin Zenonin tunnetummissa paradokseissa, sekä suuressa määrässä myös nykyisessä ajattelussa esiintyvissä paradokseissa. Paradoksi koostuu ensisijaisesti siitä, että älyn ja aistien antamat tulokset poikkeavat toisistaan täysin. Melissoksen abstraktit argumentit osoittivat, että ykseyden muutos on mahdotonta — aistit kuitenkin kertovat, että kuuma muuttuu kylmäksi, kova pehmeäksi, elävä kuolleeksi ja niin edelleen.
Kun Zenonin ja Melissoksen ajattelua verrataan, havaitaan, että filosofinen dialektiikka oli kehittymäisillään, vaikkakaan se ei vielä ollut tietoinen omasta voimastaan. Kuitenkaan sen enempää Melissos kuin Zenonkaan ei tuntunut olevan tietoinen, että heidän argumenttejaan moneutta vastaan voitiin käyttää myös heidän esittämäänsä ykseyttä vastaan — ja näin heidän Parmenideen puolustamiseksi takomiaan aseita voitiin käyttää yhtä hyvin heitä itseään vastaan.