Jehovan todistajien kritiikki

Jehovan todistajiin kohdistettu kritiikki koskee muun muassa koskien liikkeen käsityksiä verensiirroista, puolueettomuudesta, asepalveluksesta sekä heidän tavastaan kohdella liikkeen entisiä jäseniä.

Oppien muuttaminen

Kaksi Jehovan todistajia käsittelevää kirjaa julkaissut entinen hallintoelimen jäsen Raymond Franz on arvostellut liikkeen johtoa siitä, että se muuttaa oppeja aika ajoin, vaikka kulloinenkin hallintoelimen tulkinta on jäsenistölle aina ehdoton ”totuus”. Franz ei pidä tätä menettelyä raamatullisena. Kritiikki näkyy usein internetin keskustelupalstoilla ja mediassa, joissa Jehovan todistajien edustajien kommentit tai heidän julkaisemansa kirjallisuus edustavat usein vähemmistöä entisten liikkeen jäsenien haastatteluiden ja heidän julkaisemansa aineiston rinnalla. Kritiikin seurauksena on myös syntynyt järjestöstä eronneiden pienempiä uskonnollisia ryhmiä.

Liikeen näkemysten perusta

Jehovan todistajat väittävät, että hallintoelimen olemassaolosta ensimmäisellä vuosisadalla on selvät todisteet. Franz väittää, että Gal. 1:16–20 todistaa, ettei Paavali ajatellut Jerusalemin apostolien olevan jonkinlaisessa korkeammassa hallintoelimen virassa. Hän myös tulkitsee, että Jerusalemin kokous oli yksittäinen tapaus ja että kristikunnan keskushallinto muodostui vasta neljännellä vuosisadalla. Järjestön oppien mukaan hallintoelimen jäsenet eivät olleet silloin eivätkä nykyäänkään toisia korkeammassa asemassa, vaan jokaisella on oma tehtävänsä seurakunnan ja järjestön yhteydessä, niin sanottu teokraattinen järjestys, jossa jokainen on samassa asemassa Jumalaan nähden.
Kristillinen lehdistö on kritisoinut Jehovan todistajien ennustamien useiden maailmanlopun päivämäärien ohittumista ilman, että mitään erityistä olisi tapahtunut, liikkeen oppien koko uskottavuutta nakertavana tekijänä.

Suhtautuminen yhteiskuntaan ja muihin uskontoihin

Jehovan todistajat pitävät nykyistä asianjärjestystä turmeltuneena ja pian lähestyvän Harmagedonin takia tuhoon tuomittuina. Jehovan todistajien opin mukaan lähellä olevan maailmanlopun verilöylyssä tullaan tappamaan suurin osa maapallon väestöstä. Vain 144 000 ihmistä pääsee Jeesuksen mukaan taivaaseen, ja vain oikeasydämiset saavat mahdollisuuden ikuiseen elämään. He uskovat, että kaikkia muita uskontoja ja uskontokuntia sekä poliittisia järjestelmiä ohjailee viime kädessä Saatana Panettelija, ja sen takia etenkään muiden uskontojen kanssa ei haluta olla missään yhteistoiminnassa. Jehovan todistajat pitävät poliittista ja yhteiskunnallista toimintaa nykyisen yhteiskunnan epäkohtien korjaamiseksi hyödyttömänä. Politiikkaan osallistumista ei pidetä pelkästään hyödyttömänä vaan myös Saatanan puolelle asettumisena Jumalan valtakuntaa vastaan, ja heidän raamatuntulkintansa mukaan kristityiltä odotettavan puolueettomuuden rikkomisena. Jumalan valtakunnan uskotaankin ratkaisevan kaikki maapallon ongelmat tulevaisuudessa. Jotkut suhtautuvat kriittisesti Jehovan todistajien näkemykseen yhteiskunnasta. 
Saksassa viranomaiset estivät pitkään Jehovan todistajien hyväksyminen julkisoikeudelliseksi yhteisöksi muun muassa heidän kielteisen äänestämistä koskevan kantansa takia. Jehovan todistajat ovat kuitenkin eri maissa pyrkineet aktiivisesti rekisteröitymään uskontokunnaksi valtion kirkkokunnilta odottamalla tavalla.

Eristäytyminen

Uskontojen uhrien tuki ry. on kritisoinut Jehovan todistajia tavasta, jolla liikkeen jäsenet saattavat eristyä ympäristöstään. Jehovan todistajilla on oma sanasto, joka liittyy saarnaamistyöhön ja Raamattuun. Sanaston avulla liikkeen jäsenet voivat tunnistaa toisensa. Esimerkiksi saarnaamistyöstä puhutaan ”palveluksena” ja Jeesusta saatetaan joskus kutsua ”lunastajaksi”. Uskontojen uhrien tuki on todennut, että jälkiterapiassa George Orwellin Vuonna 1984:n lukemisesta on ollut apua niille entisille Jehovan todistajille, jotka ovat kokeneet ongelmia yhteisössään.
Vuonna 2008 ensi-iltansa sai tanskalaisen Niels Arden Oplevin ohjaama elokuva To Verdener, jossa nuori Jehovan todistaja -nainen rakastuu liikkeen ulkopuoliseen mieheen ja joutuu lopulta vaikeuksiin seurakunnassa. Suomessa Espoo Ciné -elokuvafestivaaleilla esitetty elokuva valittiin Tanskan ehdokkaaksi vuoden 2009 Oscar-kilpailuun.

Suhtautuminen vereen

Jehovan todistajien suhtautumista vereen on kritisoitu. Liikeen nykyinen verioppi jakaa veren useisiin osasiin, joista osa on liikkeen jäseniltä kiellettyjä, osa ei. Jakoa on syytetty mielivaltaiseksi ja väitetty, ettei se perustu millään tavalla Raamattuun. Esimerkiksi valkosolut ovat kiellettyjä verensiirron osana, vaikka sikiö saa niitä raskauden aikana äidiltään. Toisaalta joitakin muita osasia Jehovan todistajat pitävät hyväksyttyinä saman perusteen takia. 
Jehovan todistajat eivät myöskään hyväksy verenluovutusta, vaikka niiden veren fraktioiden erottamiseen, joiden vastaanottamista he pitävät hyväksyttävinä, on käytetty luovutettua verta, jota on säilytetty ja käsitelty. Jehovan todistajien suhtautuminen vereen on muuttunut vuosikymmenien takaisesta täyskiellosta nykyiseen malliin, jossa veri jaetaan hyväksyttyihin ja ei-hyväksyttyihin osiin.
Jehovan todistajien verioppien aiheuttamien vältettävissä olleiden kuolemantapausten määrää ei tunneta, mutta ottaen huomioon todistajien määrän maailmanlaajuisesti, kuolemantapauksien määrä liikkuu vähintään tuhansissa. Pelkästään synnytyksissä äitien kuolinriskin tiedetään kasvavan yli tuhatkertaiseksi 0,1 prosenttiin alle 0,0001 prosentista kun äiti kieltäytyy verensiirroista. Ottaen huomioon Jehovan todistajien lukumäärän se merkitsee ainakin 1 450 vältettävissä ollutta äidin synnytyskuolemaa vuosina 1995–2006.

Suhtautuminen entisiin jäseniin

Jehovan todistajat ovat saaneet kritiikkiä siitä, että he vaativat jäseniään karttamaan entisten seurakunnan jäsenten kanssa tekemisissä olemista. Näitä erotettuja tai eronneita ei tule tervehtiä, ja heitä pyritään karttamaan. Entiset Jehovan todistajat ovat toisinaan antaneet järjestön toimintatapaa arvostelevia haastatteluja televisiossa, radiossa ja lehdistössä. Liikkeen entisten jäsenten ja jättämistä harkitsevien kohtelu on esitetty ”hengellisenä väkivaltana”.

Kritiikki Suomessa

Suomessa entiset Jehovan todistajat ovat Uskontojen uhrien tuki ry:n kanssa järjestäneet mielenosoituksia Jehovan todistajien suurimman vuosittaisen kokoontumisen, Helsingin piirikonventin, yhteydessä vuodesta 1999 alkaen. Vuonna 2006 mielenosoitus järjestettiin Helsingin lisäksi myös Tampereella pidettävän piirikonventin yhteydessä. Useina vuosina, kuten 2003 ja 2005, teemana on ollut uskonnonvapauden ja muiden ihmisoikeuksien kuten mielipiteen- ja ajattelunvapauden puute yhteisössä eri tavalla ajattelevien yksilöiden eristämisen vuoksi. 
Uskontojen Uhrien Tuki -järjestön mukaan Jehovan todistajat on eniten sitä työllistävä uskontokunta.

Suhtautuminen liikkeeseen Suomessa

Vuonna 1999 tehdyssä Kirkkomonitor 99 -tutkimuksessa Jehovan todistajat olivat suurin ei-kristillinen yhteisö. Tutkimuksessa kysyttiin muun muassa ihmisten suhtautumista hengellisiin asioihin ja eri uskontoihin. Tutkimukseen osallistuneista 71 prosenttia suhtautui järjestöön kielteisesti, kun taas myönteisesti heihin suhtautui 4 prosenttia. Samassa tutkimuksessa kysyttiin, olivatko ihmiset joutuneet hengellisen väkivallan kohteeksi. 6 prosenttia vastanneista sanoi kokeneensa hengellistä väkivaltaa, ja näistä kolme neljännestä sanoi kokeneensa hengellistä väkivaltaa jonkun tietyn uskontokunnan taholta. Tutkimuksen mukaan tietyn uskontokunnan taholta väkivaltaa kokeneista 68 prosenttia mainitsi Jehovan todistajat. Jehovan todistajat itse eivät pidä tällaista suhtautumista heihin yllättävänä.
Pentti Linkola on kehunut jehovan todistajia pienistä lapsiluvuista.