google/wiki40b huggingface dataset:
Ylä-Jalkajärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,3 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Vaavunjoen valuma-alueeseen (35.317) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 143,8 metriä mpy.
Gonville and Caius College

John Caius

John Keys -niminen nuori mies aloitti opintonsa Gonville Hallissa vuonna 1529 ja jossakin vaiheessa collegessa ollessaan latinansi sukunimensä muotoon Caius. Vuonna 1539 John Caius lähti Cambridgesta Padovan yliopistoon opiskelemaan lääketiedettä. Muutaman vuoden päästä lääkäriksi valmistuttuaan hän palasi takaisin Englantiin, perusti vastaanoton Lontooseen ja vaurastui. Kuultuaan entisen opinahjonsa taloudellisesta ahdingosta John Caius ryhtyi pelastamaan collegea ja hankki kuningatar Marialta kuninkaallisen erioikeuden sen uudelleenperustamiseksi vuonna 1557. Tällöin college myös sai nykyisen kaksiosaisen nimensä Gonville and Caius College.
John Caius piti symboliikasta ja rakennutti collegeen sen kolme porttia: Gate of Humility (suom. Nöyryyden portti), Gate of Virtue (suom. Hyveen portti) ja Gate of Honour (suom. Kunnian portti). Opiskelijat tulivat sisään collegeen Nöyryyden portista, kulkivat opiskeluaikanaan päivittäin Hyveen portin läpi ja poistuivat lopulta collegesta vastaanottamaan tutkintonsa Kunnian portin kautta. Tämä käytäntö on jatkunut nykypäivään asti. Caiuksesta tuli oman collegensa johtaja (engl. Master) vuonna 1559 ja hän jatkoi tässä virassa melkein kuolemaansa asti vuoteen 1573. John Caius on tiettävästi ainut Cambridgen collegen johtaja, joka on päätynyt henkilöksi William Shakespearen näytelmään: hän oli esikuvana Dr Caius -nimiselle eksentriselle hahmolle näytelmässä Windsorin iloiset rouvat.

Kuuluisia opettajia ja alumneja

Collegella on ollut useita merkittäviä jäseniä, oppilaita ja opettajia. Esimerkiksi nobelistit Francis Crick, Antony Hewish, John Hicks, Milton Friedman, Howard Florey, James Chadwick, Charles Sherrington ja Joseph E. Stiglitz ovat olleet läheisesti tekemisissä collegen kanssa. Muita tunnettuja collegen jäseniä ovat olleet lääkäri William Harvey, matemaatikko John Venn, kirjailija Alain de Botton, sinologi Joseph Needham, tilastotieteilijä-geneetikko Ronald Fisher ja anglikaaninen kirkonmies Titus Oates. Nykyiseen jäsenkuntaan kuuluu mm. fyysikko Stephen Hawking.
Vladimir Stepanov

Vladimir Sevastianovitš Stepanov (s. 21. maaliskuuta 1927 Kontupohja, Karjalan tasavalta, Neuvostoliitto) on entinen neuvostoliittolainen diplomaatti ja tiedustelu-upseeri, joka toimi maansa Suomen-lähettiläänä joulukuusta 1973 heinäkuuhun 1979. Joidenkin lähteiden mukaan hän oli KGB:n Helsingin toimiston päällikkö lähetystöneuvoksen nimikkeellä vuosina 1964–1970. 
Stepanov puhuu lähes täydellistä suomea, mahdollisesti jopa äidinkielenään, sillä hän on syntyisin Itä-Karjalasta.

Politiikka Suomen suuntaan

Stepanov pyrki vaikuttamaan voimakkaasti poliittiseen päätöksentekoon Suomessa, hänellä oli jopa vallankumousvaltuudet. Hän muun muassa esitti kesällä 1978 marsalkka Dimitri Ustinoville ajatuksen Suomen ja Neuvostoliiton yhteisistä sotaharjoituksista. Ustinov ehdottikin sotaharjoituksia presidentti Urho Kekkoselle, joka kuitenkin onnistui torjumaan ehdotuksen.  Joulukuussa 1976 Stepanov ehdotti, että seuraavana vuonna Suomi ja Neuvostoliitto järjestäisivät yhteisen juhlatapahtuman Suomen itsenäisyyden ja Lokakuun vallankumouksen 60-vuotisjuhlavuoden kunniaksi. Kekkosen päiväkirjan mukaan Ahti Karjalainen suostui Stepanovin ehdotukseen, mutta Kekkonen itse kommentoi asiaa kirosanoin.
Hannu Rautkallion mukaan vuorineuvos Aarne J. Aarnio kertoi, että Stepanov olisi halunnut tehdä Suomesta kansandemokratian, mutta Viktor Vladimirov olisi vastustanut ajatusta. Saman lähteen mukaan suurlähettilään tavoitteena oli muuttaa YYA-sopimus puolustusliitoksi. Hänen unelmissaan oli uudenlainen ”Suur-Suomi”, Suur-Aunus-niminen valtio, johon Suomikin olisi liitetty ja jonka presidenttinä olisi ollut Stepanov itse. 
Keijo Korhonen on katsonut Stepanovin olleen mukana juonessa, jolla hänet syrjäytettiin ulkoministerin paikalta keväällä 1977. Korhonen on nimittänyt Stepanovia avoimesti ”Tehtaankadun Suomen-syöjäksi” ja Suomen puolueettomuuspolitiikan pahimmaksi vihamieheksi ja verrannut häntä 1900-luvun alun kenraalikuvernööriin Nikolai Bobrikoviin. 
Neuvostoliitto vapautti Stepanovin Helsingin-suurlähettilään virasta kesäkuussa 1979. Osaltaan asiaan oli vaikuttanut ”tapaus Ustinov”, mutta viimeisenä pisarana oli Neuvostoliiton puoluelehdessä Pravdassa vuoden 1979 eduskuntavaalien alla julkaistu artikkeli. Siinä kokoomus leimattiin ulkopoliittisesti epäluotettavaksi ja varoitettiin Suomea hallituksesta, jossa kokoomus olisi mukana. Artikkelin oli laatinut Pravdan Helsingin-kirjeenvaihtaja Stepanovin suostumuksella. Sitä pidettiin niin Suomessa kuin Neuvostoliitossakin räikeänä puuttumisena Suomen sisäisiin asioihin. Viktor Vladimirovilla oli keskeinen rooli Stepanovin kotiinkutsumisessa.

Myöhempi ura

Diplomaattiuransa jälkeen Stepanov nimitettiin kesällä 1979 Karjalan ASNT:n ensimmäiseksi varapääministeriksi. Vuosina 1984–1989 hän toimi NKP:n Karjalan aluekomitean ensimmäisenä sihteerinä ja vuosina 1986–1989 puolueen keskuskomitean jäsenenä.
Nykyään Stepanov asuu eläkeläisenä Moskovassa
Auli Toivanen

Auli Toivanen (s. 1. maaliskuuta 1938) on suomalainen sisätautiopin emeritaprofessori. Hän toimi Turun yliopiston sisätautiopin apulaisprofessorina vuodesta 1977 vuoteen 1988 ja professorina vuosina 1988–2001.
Auli Toivanen ja hänen aviomiehensä professori Paavo Toivanen ovat keskittyneet tutkimustyössään kahteen aihepiiriin: valkosolujen erilaistumiseen ja bakteerien aiheuttamaan niveltulehdukseen. Heidän valkosolujen erilaistumista käsittelevä tutkimuksensa mahdollisti luuytimensiirtojen aloittamisen Turussa vuonna 1982.  
Auli ja Paavo Toivanen palkittiin vuonna 2004 Carol Nachman -palkinnolla. Palkinto myönnetään nivelreuman syntymekanismien selvittämiseen ja hoitoon liittyvästä tutkimuksesta. Palkinto on toiseksi arvostetuin lääketieteen alan palkinto Saksassa. Molemmille on myös myönnetty Suomen Valkoisen Ruusun I luokan ritarimerkki.
Elinor Ostrom

Ostromin tutkimustyö

Ostromin väitöskirja vuodelta 1965 käsitteli Kalifornian alueen herkkien pohjavesien hallintaa.
Ostrom onkin tutkinut erityisesti  yhteisresurssien, kuten kastelujärjestelmien, kalastusalueiden ja yhteismetsien ja -laitumien sekä yhteishyödykkeiden eli ihmiskunnan yhdessä omistamien resurssien, kuten valtamerten ja ilmakehän hallintaongelmia. Aihetta käsittelee myös hänen tunnetuin teoksensa Governing the Commons vuodelta 1990.
Ostrom tutki paljon niin kutsuttua yhteismaan ongelmaa. Governing the Commonsissa hän kritisoi vangin dilemman ja Garrett Hardinin yhteisomistuksen tragedian mallien käyttöä poliittisessa ohjauksessa ja päätöksenteossa.Tutkimuksissaan hän on osoittanut, toisin kuin kapitalismiin vahvasti uskova Hardin, että esimerkiksi yhteisomistuksessa olevat metsät tuottavat yhtä hyvin kuin yksityisesti omistetut ja haastanut näin käsityksen yhteisomistuksessa olevan omaisuuden tehottomattomammasta hoidosta.

Ostromin periaatteet päätöksentekoa koskien

Ostrom esittelee teoksessaan yhteisöllisen lähidemokratian periaatteet, joilla yhteisö välttää yhteisomistuksen tragedian: 
1.Selkeästi määritellyt rajat 2.Paikallisiin oloihin ja tarpeisiin sopeutetut säännöt 3.Niiden, joita säännöt koskevat on saatava osallistua päätöksentekoon 4.Yhteisön toimintaa on valvottava 5.Asteittaiset sanktiot rikkomuksista 6.Yksinkertainen, reilu ja nopea päätöksenteko ristiriitojen ratkaisemiseksi 7.Viranomaisten on kunnioittettava paikallisten tahtoa 8.Yhteisten sääntöjen kunnioitus eri ryhmien välillä 
Ostromin periaatteissa tulee esille hyvin vahvasti paikallisuuden, yhteistyön ja lähidemokratian merkitys, mikä toimii jossain toisessa paikassa ja yhteisössä ei sovi välttämättä toiseen. Yhteiskäytön ratkaisut voivat siis saada monenlaisia muotoja kulttuurista ja ympäristöstä riippuen. Ostromin tutkimuskohteet olivatkin usein pienehköjä kylämäisiä agraariyhteisöjä. Taloudellisessa mielessä Ostromin teoria edustaa osallisuustaloutta. Ostrom kritisoi voimakkaasti sosialismin ja kapitalismin dikotomiaa ja oli ympäristön ja vapauden voimakas puolestapuhuja. Hänen työnsä merkitys kasvaa koko ajan, kun ekosysteemin oikea käyttö ja ympäristönsuojelu nousevat yhä keskeisemmiksi. 
»"Ei ole syytä olettaa, että virkamiehet tai poliitikot, olivat he kuinka hyväntahtoisia tahansa, ovat parempia ratkaisemaan ongelman kuin paikalliset ihmiset, joilla on voimakkain kannustin ratkaista se oikein." Elinor Ostrom »
Ellen Niit

Ellen Niit (oik. Ellen Kross; 13. heinäkuuta 1928 Tallinna – 30. toukokuuta 2016) oli virolainen kirjailija.
Niit aloitti uransa runoilijana. Vuonna 1957 julkaistun Rongisõit-kokoelman nimikkoruno oli Gustav Ernesaksin sävellyksenä eräs aikansa suosituimmista virolaisista lauluista. Niit on pysynyt aktiivisena runoilijana. Viime vuosina hän on julkaissut runoja Krõlliraamat–otsikon alla.
Niit on julkaissut useita lastenkirjoja. Niistä on suomennettu Pille-Riini lood (Pille-Riinin kertomukset) sekä Triinu ja Taavi jutud (Tiinan ja Taavin tarinat).
Ellen Niit oli naimisissa 27. joulukuuta 2007 kuolleen virolaisen kirjailijan, Jaan Krossin, kanssa.
Jack Smethurst

Jack Smethurst (s. 9. huhtikuuta 1932) on brittiläinen näyttelijä. Hänet muistetaan muun muassa vakituisesta roolista tilannekomediassa Love Thy Neighbor (1972–1976).
Klordekoni

Ominaisuudet

Klordekoni on huoneenlämpötilassa valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee erittäin vähän veteen ja paremmin moniin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja asetoniin. Klordekoni tehoaa useisiin hyönteisiin ja myös eräisiin sieniin. Yhdiste on myös erittäin myrkyllistä monille muille eliöille kuten nisäkkäille. Klordekonille altistumisesta voi seurata pääkipua, huonovointisuutta, lihasten heikkoutta, vapinaa ja kouristuksia. Eläinkokeissa klordekonin on todettu olevan karsinogeeninen. Yhdiste on luonnossa pysyvä yhdiste ja kertyy eliöihin. Ympäristössä mireksi hapettuu klordekoniksi.

Valmistus ja käyttö

Ensimmäisen kerran klordekonia valmistettiin vuonna 1951. Ainetta valmistetaan heksakloorisyklopentadieenistä rikkitrioksidin tai klooririkkihapon avulla.
Klordekonia on käytetty hyönteismyrkkynä maataloudessa 1950-luvun puolivälistä alkaen muun muassa koloradonkuoriaisten ja ripisiäisten torjuntaan. Lisäksi sillä on kontrolloitu myös torakoita, muurahaisia, termiittejä sekä omenarupea ja härmää. Suomessa yhdistettä ei kuitenkaan ole koskaan käytetty. Klordekonin käyttö on nykyään kielletty useassa maassa. Yhdysvalloissa se kiellettiin vuonna 1978, koska Chesapeakenlahti ja Jamesjoki saastuivat klordekonia sisältävistä jätevesistä. Euroopan Unionin alueella yhdisteen käyttö on ollut kiellettyä vuodesta 2007 ja yhdiste kiellettiin myös Tukholman sopimuksessa.
Gaborone

Historia

Vuonna 1890 Cecil Rhodes valitsi tämän pienen kylän siirtomaajoukkojen linnoituksen paikaksi. 
Gaboronesta tehtiin Betšuanamaan protektoraatin pääkaupunki vuonna 1965. Edellinen pääkaupunki oli Mafeking. Gaboronen strateginen sijainti on hyvä, juomavesihuolto oli luotettava ja kansainväliset kulkuyhteydet olivat ylivoimaiset. Muutamassa vuodessa vanhan kylän viereen rakennettiin uuden kaupungin keskusta, jossa oli pääkaupungin modernit palvelut kuten toimistotilaa, voimalaitos, sairaala, kouluja, poliisiasema, kirkko, panimo, postikonttori, stadion ja yli tuhat taloa.
Kaupunki suunniteltiin puutarhakaupungiksi. Sen johdosta siellä on leveät jalkakäytävät ja paljon avointa tilaa. Kaupungin asemakaava mitoitti Gaboronen 20 000 asukkaan kaupungiksi. Vuonna 1964 asukkaita oli 3855.

Maantiede ja ilmasto

Gaborone sijaitsee Notwane-joen varrella Kgale- ja Oodi-kukkuloiden välissä. Etelä-Afrikan rajalle on matkaa 15 kilometriä.
Gaboronen ilmastossa on kaksi vuodenaikaa: kuuma ja kostea kesä (marraskuusta helmikuuhun) ja kuivempi, viileämpi talvi. Tammikuussa  lämpötila on 18 ja 32 asteen välillä, heinäkuussa viidestä 23:een astetta.
Kaupungin laidalla sijaitsee Gaboronen pato ja tekojärvi, jossa voi kalastaa ja harrastaa vesiurheilua ilman moottoreita. Altaassa on krokotiilejä ja bilhartsiaa, joten uimiseen suositellaan puhdistettuja uima-altaita. Padosta alavirtaan, kaupungin länsiosaan avattiin vuonna 1988 Gaboronen riistapuisto, jossa voi nähdä seeproja, sarvikuonoja, monenlaisia antilooppeja ja lintuja.

Talous

Yksi Gaboronen näkyvimmistä rakennuksista on Orapa-pilvenpiirtäjä, johon keskittyy Botswanan timanttikauppa. Rakennus on suunniteltu niin, että siellä on mahdollisimman paljon päivänvaloa, mutta ei suoraa auringonpaistetta, jotta timanttien arvioiminen luonnonvalossa onnistuu. Myös Eteläisen Afrikan Kehitysyhteisön (SADC) päämaja on Gaboronessa.  
Ulkomaalaiset yritykset ovat viime vuosina investoineet Botswanaan ja Gaboroneen. Monikansallisista yrityksistä kaupungissa toimivat muun muassa Volvo, Siemens, IBM, Hyundai ja Daewoo.

Liikenne

Kaupungissa on myös maan tärkein lentoasema. Sitä parannettiin vuoden 2010 jalkapallokisojen edellä.
Vaurastumisen myötä autojen määrä on kasvanut ja ruuhkat ja onnettomuudet lisääntyneet. Myös ilmanlaatu on ongelma. Vuonna 2014 Gaborone nimettiin yhdeksi maailman kymmenestä pahimmin savusumun vaivaamasta kaupungista.

Väestö ja koulutus

Vuoden 2011 väestönlaskennassa Gaboronen väkiluku oli  231 592, ja koko pääkaupunkiseudun 431 437. Vuonna 2016 väkiluvun arvioitiin kasvaneen lähes 260 000:een.
Botswanan yliopisto toimii Gaboronessa. Se on perustettu vuonna 1982. Nykyisin yliopistossa on yli 14 000 opiskelijaa.
Kansainvälinen huumausainevalvontalautakunta

Kansainvälinen huumausainevalvontalautakunta (International Narcotics Control Board, INCB) on itsenäinen lainkäyttöelin, joka toimeenpanee Yhdistyneiden kansakuntien huumeita koskevia yleissopimuksia. Sillä on keskeinen rooli huumausaineita ja psykotrooppisia aineita koskevien rajoitteiden täytäntöönpanon seurannassa ja lähtöaineiden sääntelyä koskevassa päätöksenteossa.

Historia

Lautakunnalla on ollut edeltäjiä kansainliitosta lähtien. Sen juuret ulottuvat vuoden 1909 Shanghaihin, jossa järjestetyssä, ensimmäisessä kansainvälisessä huumausaineiden sääntelyn konferenssissa sai alkunsa Kansainvälinen oopiumisopimus. Vuoden 1925 laajennus perusti Pysyvän keskuskomitean (joka aluksi tunnettiin Pysyvänä oopiumkeskuskomiteana ja sitten Pysyvänä huumausainekeskuskomiteana). Lautakunta aloitti työnsä vuonna 1929. Kansanliiton purkautumisen jälkeen kirjattiin vuonna 1946 uusi sopimus, joka loi valvontaelimen uuden järjestelmän hoitamiseksi. Nämä elimet yhdistettiin yhtenäiseksi lautakunnaksi vuoden 1961 huumausaineyleissopimuksessa. Lautakunnan koostumus määrittyi vahvasti vuoden 1946 sopimuksen pohjalta.

Täytäntöönpanovaltuudet

Huumausaineyleissopimuksen 14 artikla, Psykotrooppisia aineita koskevan yleissopimuksen 19 artikla sekä Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimuksen huumausaineiden ja psykotrooppisten aineiden laitonta kauppaa vastaan 22 artikla antavat lautakunnalle valtuudet tutkia minkä tahansa valtion tai alueen epäonnistumista yleissopimuksen määräysten noudattamisessa. Tämä koskee myös maita, jotka eivät ole allekirjoittaneet yleissopimuksia. Lautakunta voi pyytää maiden hallituksilta selontekoja, ehdottaa aihetta koskevan tutkimuksen toteuttamista ja kehottaa hallitusta ryhtymään korjaustoimenpiteisiin.
Jos lautakunta katsoo hallituksen antamien selitysten olevan riittämättömiä, tai laiminlyöneen kehotettuihin korjaustoimenpiteisiin ryhtymisen, se voi pyytää apua sopimuksen allekirjoittaneilta osapuolilta, neuvostolta (Yhdistyneiden kansakuntien talous- ja sosiaalineuvosto) ja toimikunnalta. Lautakunta voi myös toimeenpanna aihetta koskevan raportin tietona osapuolille. Joissain tapauksissa se voi asettaa rangaistukseksi oopiumin vientirajoitusten madaltamisen 21 bis artiklan perusteella. Lautakunta voi jopa "suosittaa sopimuspuolille, että ne lopettavat määrättyjen psykotrooppisten aineiden viennin, tuonnin tai molemmat kysymyksessä olevaan maahan tai alueelle tai maasta tai alueelta, joko määrätyksi ajaksi tai kunnes lautakunta on tyytyväinen tilanteeseen tuossa maassa tai alueella". 19 artiklan mukaiset päätökset vaativat kaksi kolmasosaa lautakunnan äänistä.
Cycle of Revenge

Vastaanotto

Albumi sai ristiriitaisen vastaanoton. Imperiumin Serpentin ja Marko Saarisen arvoiden keskiarvoksi muodostui 7–. Serpentin arvio oli negatiivisempi, ja hän sanoi albumin kärsivän nasevuuden puutteesta ja olisi tuottanut sen paremmin eikä uskonut sen kestävän aikaa kuin fanien keskuudessa, mutta totesin sen kuitenkin olevan kohtalainen teos. Marko Saarinen piti sitä tunnelmoivana ja perinteisenä death metalina, joka ei suurempia hienouksia sisällä. Hänestä yhtyeen pitäisi osata irrottautua tyylilleen ominaisesta, rajoittavasta perinteisen death metalin leimasta. Metalliluolan Tore Pedersen antoi albumille arvosanan 6/10. Hän ei pitänyt uutta tyylisuuntaa hakevasta Convulsesta, ja jäi kaipaamaan yhtyeelle ominaista vanhan liiton death metalia. Hän koki ajoittain albumin olleen tehty vain esittelemään jäsenten kehittyneitä soittotaitoja. Kaaoszinen Tuomas Saari antoi albumille arvosanan 8.5/10, ja sanoi yhtyeen ottavan pelkäämättä vaikutteita Kingston Wallilta, Amorphikselta ja Sepulturalta. Hän kuvaili musiikkia mystiseksi ja kiehtovaksi, kuuntelun vaativan oikean mielentilan ja sanoi yhtyeen löytäneen oman äänensä.
Andris Šķēle

Andris Šķēle [ˈandris ˈʃceːle] (s. 10. helmikuuta 1942, Pilda) on latvialainen liikemies ja poliitikko, pääministeri kahteen otteeseen joulukuusta 1995 elokuuhun 1996 ja uudelleen heinäkuusta 1999 toukokuuhun 2000.
Šķēle nousi pääministeriksi puolueiden ulkopuolisena ehdokkaana kuudennen saeiman vaalien jälkeen sen hylättyä kaksi presidentti Guntis Ulmanisin pääministeriehdokasta. Toisen kautensa aikana Šķēle edusti vuonna 1998 perustamaansa konservatiivista Kansanpuoluetta. Šķēle erosi puolueensa johdosta 2002, mutta hänellä on siinä vielä vaikutusvaltaa.
Šķēlen lasketaan olevan Baltian 15. rikkain henkilö. Hänen varallisuutensa on noin 60 miljoonaa euroa.
Bernard Occelli

Bernard Occelli (s. 19. toukokuuta 1961) on ranskalainen kartanlukija. Hän saavutti yhdessä Didier Auriolin kanssa maailmanmestaruuden rallin MM-sarjassa vuonna 1994, Toyota Celica Turbo 4WD autolla.
Zwentendorfin ydinvoimalaitos

Zwentendorfin ydinvoimalaitos on Itävaltaan vuosina 1972–1977 rakennettu ydinvoimala, jonka käyttöönotto peruttiin. 
AEG ja Siemens aloittivat voimalan rakentamisen vuonna 1972 Tonavan yläjuoksulle 30 km Wienistä Ala-Itävaltaan. Voimalan suunniteltu koko oli 700 MW, mikä olisi ollut 10 prosenttia Itävallan kokonaissähkönkäytöstä.

Ydinvoiman vastustus Itävallassa

Itävallan puolueista 1970-luvulla sosiaalidemokraatit sekä konseravatiivit kannattivat ja pienempi liberaalinen puolue vastusti ydinvoimaa. Vuoden 1975 viralliset suunnitelmat kattoivat kolme uutta ydinvoimalaa, teholtaan yhteensä 3 000 MW. Sähkön lisätarpeen väheneminen lykkäsi suunnitelmia. Syksyllä 1976 hallitus tiedotti suunnitelmistaan. Ympäristöliikkeet aktivoituivat vastustamaan hankkeita ja mediassa julkaistiin tietoja myös ydinvoiman haitoista. Ensimmäisenä valmistuvaksi suunniteltua Zwentendorfin ydinvoimalaa vastaan järjestettiin mielenosoituksia useissa kaupungeissa.
Ydinvoimasta päätettiin järjestää kansanäänestys 5. marraskuuta 1978. Äänestäjistä 50,47 % vastusti ydinvoimaa. Itävallan päätös ydinvoimarakentamisesta luopumisesta oli merkittävä ydinvoiman vastaisille liikkeille eri maissa, sillä se osoitti, että vaatimattomillakin resursseilla aktivistit voivat vaikuttaa päätöksentekoon.
Vesa Hämes

Vesa Juhani Hämes (s. 16. joulukuuta 1956 Helsinki) on suomalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja. Hämes opiskeli Helsingin yliopistossa 1976–1978 ja American Academy of Dramatic Arts -oppilaitoksessa ja Wynn Handmanin studiolla New Yorkissa 1979–1982.
Hämes sai opintojen jälkeen kiinnityksen New Yorkin Shadowlands-teatteriin vuosiksi 1985–1987. Palattuaan Suomeen hän teki Lappeenrannan kaupunginteatterissa muun muassa Nickin roolin näytelmässä Kuka pelkää Virginia Woolfia?, jonka hän myös ohjasi. Kokkolan kaupunginteatterissa hän näytteli 1996–1999 ja  Rovaniemen Teatterissa 2000–2002. Hämes on myös suomentanut joitakin näytelmiä ja toiminut Helsingin Freelancenäyttelijäyhdistyksen puheenjohtajana.
Hämes on vieraillut muutamissa televisiosarjoissa, kuten Kotikatu, Kylmäverisesti sinun, Käenpesä, Irtiottoja ja Salatut elämät. Lisäksi hän on ollut ääninäyttelijänä monissa piirrossarjoissa, kuten Transformers: Energon ja He-Man. Hämes on näytellyt myös vuosina 2000–2001 Salatut elämät -draamasarjassa Pekka Lehtistä.
Hämeksen isä oli näyttelijä Ekke Hämäläinen ja äiti on näyttelijä Hilkka Kinnunen.
Mikael Åkerfeldt

Opeth

Varsinainen muusikon ura alkoi Åkerfeldtillä vuonna 1988 hänen perustamassaan death metal -yhtyeessä Eruption. Sen hajottua vuonna 1990 Åkerfeldt liittyi silloin juuri perustettuun Opethiin ja hänestä kehkeytyi yhtyeen keulahahmo hyvin pian tämän jälkeen. Yhtyeen perustaja, laulaja David Isberg kutsui Åkerfeldtin soittamaan yhtyeeseen, alun perin sessiobasistiksi, mutta myöhemmin kitaristiksi. Isbergin erottua yhtyeestä vuonna 1992 musikaalisten erimielisyyksien takia Åkerfeldt korvasi hänen paikkansa laulajana, jatkaen samalla myös kitaristina. Åkerfeldt toimii yhä Opethin keulahahmona ja on myös yhtyeen päätoiminen säveltäjä sekä sanoittaja.

Yksityiselämä

Åkerfeldt meni 15. elokuuta 2003 naimisiin pitkäaikaisen naisystävänsä Annan kanssa. Parille syntyi 13. syyskuuta 2004 tytär Melinda, joka on nimetty Opethin vuonna 1999 ilmestyneen Still Life -konseptialbumin päähenkilön mukaan. Parin toinen lapsi Ebba Maria Åkerfeldt syntyi 28. lokakuuta 2007.
Kultainen kivi

Kultainen kivi, Kyaiktiyo, on buddhalaisten pyhiinvaelluspaikka Myanmarissa 160 kilometrin päässä Yangonista. Se sijaitsee kallion reunalla 1 100 metrin korkeudella ja sinne kiipeäminen kestää noin tunnin. Tarinan mukaan henkilö joka kiipeää kivelle saa aina rikkauksia. Pyhiinvaelluskausi on lokakuusta toukokuuhun ja jokaisen buddhalaisen toive on käydä ainakin kerran kultaisella kivellä.
USS Tarawa (LHA-1)

Valmistus

Alus tilattiin Ingalls Shipbuildingilta West Bankistä Pascagoulasta Mississipistä Yhdysvalloista. Sen köli laskettiin 15. marraskuuta 1971 ja alus laskettiin vesille 1. joulukuuta 1973 kumminaan eläkkeellä olevan merijalkaväen komentajan kenraali Thomas J. Cushmanin puoliso Audrey B. Cushman. Alus otettiin palvelukseen 29. toukokuuta 1976 ensimmäisenä päällikkönään James H. Morris.

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 31. maaliskuuta 2009 ja se sijoitettiin reserviin.
Tic Tac Toe (yhtye)

Tic Tac Toe oli saksalainen pop/rap-yhtye, joka teki musiikkia pääasiassa 1990-luvulla. Yhtye hajosi 1997, palasi vuonna 2000 uuden jäsenen kanssa ja hajosi jälleen samana vuonna. Alkuperäiset jäsenet kokosivat yhtyeen taas vuosiksi 2005–2007.
Tic Tac Toe julkaisi ensimmäisen singlensä 1995. Klappe Die 2 Te:n äänitysten jälkeen 1997 Ricky aloitti oman uran, ja Jazzy ja Lee (Liane Wiegelmann) ottivat hänen tilalleen laulajaksi Saran.
Syklotriakontaani

Syklotriakontaani on rengasrakenteinen hiilivety, jossa hiilet ovat kytkeytyneet toisiinsa yksinkertaisella sidoksella. Yhdiste kuuluu sykloalkaanien aineryhmään. Syklotriakontaanin kemiallinen kaava on C₃₀H₆₀, moolimassa 420,8 g/mol, kiehumispiste 531,8 °C (paineessa 760 mmHg), suhteellinen tiheys 0,79 g/cm³ (vesi = 1,0 g/cm³), leimahduspiste 257,8 °C, taitekerroin 1,433 ja CAS-numero 297-35-8.