google/wiki40b huggingface dataset:
Telia Inmics-Nebula

Palvelut

Nebulan palveluihin kuului yrityksille erilaisia sähköposti-, sovellus-, webhotelli-, palvelin- ja konesalipalveluita. 
Nebula tarjosin IPv6-yhteyksiä vuodesta 2007 lähtien.
Kreikan historia

Itsenäistyminen

Kansallisuusaate ja ajatus itsenäisyydestä alkoivat nousta Kreikassa valistuksen myötä 1700-luvulla ja 1800-luvun alussa. Muutamat historioitsijat ovat arvelleet, että fanariootit olivat vähällä syrjäyttää osmanit vallasta koko valtakunnassa. Toisaalta uusien nationalististen aatteiden leviäminen lännestä Kreikkaan, toisaalta Venäjän valtapyrkimykset johtivat kuitenkin siihen, että he hylkäsivät tällaiset valtaan­pääsy­haaveet ja alkoivat sen sijaan tavoitella itsenäisen Kreikan valtion perustamista. Ongelmana oli kuitenkin se, että kreikkalaiset ja turkkilaiset asuivat laajalti samoilla alueilla, minkä vuoksi kaikki kreikkalaisten asuma-alueet käsittävä kansallisvaltio olisi voitu saada aikaan vain, jos Osmanien valtakunta olisi tuhoutunut. Vain harvat alueet, kuten Peloponnesos, olivat puhtaasti kreikkalaisia. Kreikan itsenäisyysliikkeen keskuudessa vallitsikin erimielisyyksiä siitä, minkä alueiden itsenäiseen Kreikkaan olisi kuuluttava.
Vuonna 1814 perustettiin vapausliike Filikí Etaireía valmistamaan kapinaa turkkilaisia vastaan. Kreikkalaiset nousivat viimein vuonna 1821 kapinaan, jossa tuhannet saivat surmansa. Kreikan osmanivaltaa vastaan suunnatun kansannousun alkamispäivänä pidetään virallisesti 25. maaliskuuta 1821. Perimätiedon mukaan Patraksen piispa Germanos nosti tuona päivänä Agía Lávran luostarissa salkoon valkoisella ristillä varustetun sinisen lipun, joka oli kapinan merkki. Siitä sai alkunsa Kreikan vapaussota. Varsinainen itsenäisyysjulistus annettiin Néa Epídavroksessa uutenavuotena 1822.
Vapaussota oli verinen ja monet kreikkalaiset antoivat henkensä vapauden puolesta. Sotaan liittyi myös monia filhelleenejä eri puolilta Eurooppaa. Eurooppalaiset valtiot, etunenässä Iso-Britannia, Ranska ja Venäjä, alkoivat tukea kreikkalaisia osittain tavoitteenaan osmanivaltakunnan heikentäminen. Vapaussodan merkittävimpiä taisteluja oli Navarinon taistelu, jossa osmanien laivasto lyötiin. Kahdeksan vuotta kestänyt sota loppui vuonna 1829 kreikkalaisten ja eurooppalaisten voittoon ja Kreikan itsenäistymiseen. Kreikan itsenäisyys tunnustettiin Lontoon protokollassa 3. helmikuuta 1830. Tuolloin tunnustajina olivat Iso-Britannia, Ranska ja Venäjä.
Macintosh File System

Macintosh File System (MFS) on tiedostojärjestelmä, jonka Apple Computer kehitti Macintosh 128K -tietokoneen 400 kt:n levykkeitä varten. MFS julkaistiin tammikuussa 1984 ja se korvattiin Hierarchical File System -tiedostojärjestelmällä syyskuussa 1985. Mac OS tuki MFS-tiedostojärjestelmää versioon 7.5.5 saakka, vain tiedonluvun osalta versioon 7.6.1 saakka.
MFS sisälsi mekanismeja, jotka tukivat Macintosh 128K:n muistinhallintaan liittyvien osoittimien käyttöä. Jokaisella tiedostolla oli erillinen resurssitietue (engl. resource fork), joka sisälsi osoittimia tiedoston ikoniin tai muuta vastaavaa, nopeasti tarvittavaa metatietoa. Resurssitietue oli osa levyindeksiä, jolloin sen sisältämä data oli saatavilla ilman varsinaisen tiedoston avaamista. Resurssitietueita käytetään Macintosheissa edelleen. Resurssitietueen lisäksi MFS tarjosi tiedostoille erillisen tietueen metatiedon tallentamista varten, jota käytettiin graafisen käyttöliittymän tarpeisiin. Tiedostojen nimille MFS varasi 255 merkkiä eikä nimeen tarvinnut lisätä tiedostopäätettä tiedostotyypin tunnistusta varten. Finder kuitenkin rajoitti tiedostonimen pituudeksi 63 (myöhemmin 31) merkkiä.
MFS ei tukenut hakemistoja, mutta Finderin avulla levyn sisältö pystyttiin näyttämään juurihakemistona ja sen alihakemistoina. Hakemistoihin ei pystynyt tekemään uusia hakemistoja. Juurihakemistossa oli aina yksi tyhjä hakemisto, jonka uudelleennimeäminen tai sinne tiedostojen kopioiminen aiheutti uuden tyhjän hakemiston luomisen. MFS tallensi tiedosto-hakemisto osoitinpareja yhdessä tiedostossa, josta Finder luki joko juurihakemiston tai alihakemiston sisällön tarpeen mukaan. MFS pystyi osoittamaan levytilaa 20 megatavuun tai 1400 tiedostoon saakka. Macintosh 128K:n julkaisemisen aikaan systeemin rajoitus oli lähinnä teoreettinen, sillä Macintoshin levykeasema käytti 400 kt:n kokoisia levykkeitä. Suurin teoreettinen tiedostonkoko oli 256 Mt ja järjestelmä pystyi käyttämään päivämääriä väliltä 1. tammikuuta 1904 – 6. helmikuuta 2040.
Joseph Smit

Joseph Smit (1836 Lisse – 1929) oli alankomaalainen eläimiä maalannut maalari.
Smit sai ensimmäisen tilauksensa Hermann Schlegeliltä Leidenin museosta. Tarkoituksena oli kuvittaa Alankomaiden Itä-Intian lintuja kuvaileva teos. Vuonna 1866 Philip Lutley Sclater kutsui Smitin Isoon-Britanniaan tekemään litografiat teokseensa Exotic Ornithology. Smit valmisti litografioita myös Joseph Wolfin teokseen Zoological Sketches, kuten myös Daniel Giraud Elliotin fasaaneja (Phasianeidae) ja paratiisilintuja (Paradiseidae) käsitteleviin erikoistutkielmiin. Vuonna 1870 hän aloitti Richard Bowdler Sharpen toimittaman Catalogue of the Birds in the British Museum'-luettelon kuvitustyön. Teos valmistui 1874–1898. Myöhemmin hän kuvitti vielä Thomas Powysin teoksen Coloured Figures of the Birds of the British Islands.
Vesa Määttä

Vesa Määttä (s. 1969) on suomalainen historiantutkija ja filosofian tohtori. Hän on Vapaussoturi-lehden päätoimittaja ja toiminut museoalalla sekä lääketeollisuudessa. Määttä sai vuonna 2015 kirjastaan K. L. Oesch. Ylivoimaa vastassa (Gummerus, 2015) P. E. Svinhufvudin muistosäätiön kirjallisuuspalkinnon. Hänen puolisonsa on Tanja Määttä, ja heillä on yksi lapsi.
Pauli Rautiainen

Pauli Rautiainen (s. 1981) on suomalainen valtiosääntöasiantuntija, tutkija ja apulaisprofessori. Hän on toiminut vuodesta 2016 alkaen Tampereen yliopiston julkisoikeuden apulaisprofessorina (tenure track -tehtävä) johtamisen ja talouden tiedekunnassa. Vuosina 2017–2018 Rautiainen toimi kunta-alan lahjoittamana oikeustieteen professorina Itä-Suomen yliopiston oikeustieteiden laitoksella. Hänelle on myönnetty vuonna 2015 valtiosääntöoikeuden dosentin arvo Turun yliopistossa.
Rautiainen on tutkinut valtiosääntöoikeuden yleisiä kysymyksiä, sosiaalisten ja sivistyksellisten perus- ja ihmisoikeuksien toteutumista, yhdenvertaisuus- ja syrjintäjuridiikkaa, ihmisoikeuspolitiikan seurantaan käytettäviä indikaattoreita, opetus- ja kulttuuritoimen lainsäädäntöä, oikeuden ja politiikan suhdetta, hallintokokeiluihin liittyvää lainsäädäntöä, oikeutta yhteiskunnallisena ilmiönä sekä suomalaista taidepolitiikkaa ja valtion taiteilijatukea. 
Rautiainen on väitellyt hallintotieteiden tohtoriksi Tampereen yliopistossa vuonna 2012 valtiosääntöoikeudellisella väitöskirjalla kuvataiteilijan oikeusasemasta. Hän on opiskellut oikeustieteiden lisäksi muun muassa historiatieteitä, kasvatustiedettä, kulttuurintutkimusta, sosiaalitieteitä ja taiteiden tutkimusta valmistuen Helsingin yliopistosta ensin filosofian maisteriksi (teatteritiede) ja sitten valtiotieteiden maisteriksi (sosiaalipolitiikka / kriminologia). Hän on suorittanut lisäksi Helsingin yliopistossa aineenopettajan pedagogiset opinnot sekä opetushallinnon tutkinnon.
Rautiainen toimii myös taidepolitiikan ja -hallinnon tuntiopettajana Helsingin yliopistossa, Aalto-yliopistossa ja Taideyliopistossa sekä tutkijana Taideyliopiston ArtsEqual-hankkeessa. Ennen nimitystään apulaisprofessoriksi hän toimi osa-aikaisena tutkijana Kunnallisalan kehittämissäätiön rahoittamassa tutkimushankkeessa, tutkijana taiteen keskustoimikunnan tutkimusyksikössä vuosina 2006-2009 ja vuonna 2015 Kulttuuripoliittisen tutkimuksen edistämissäätiö Cuporessa.
Rautiainen toimi Eurooppanuorten pääsihteerinä vuosina 2004–2005. Hän on toimittanut tämän jälkeen yhdessä kirjailija Ville Hytösen kanssa eurooppalaisuutta analysoivia esseekokoelmia ja kirjoittanut lehti- ja verkkoartikkeleita, joissa pohditaan Euroopan kehitystä. Vuonna 2012 hän oli perustamassa Kulttuuripolitiikan tutkimuksen seuraa, jonka puheenjohtajana hän on myös toiminut. Vuodesta 2019 alkaen hän on ollut Kulttuuria kaikille -palvelua ylläpitävän Yhdenvertaisen kulttuurin puolesta ry:n puheenjohtaja.
Assassin’s Creed III

Pelaaminen

Assassin’s Creed III on avoimeen pelimaailmaan perustuva toimintaseikkailupeli, eli pelaaja voi vapaasti tutkia maailmaa tarinatehtävien rinnalla ja pelin läpäisemisen jälkeen.
Pelisarjan edellisten osien pelattavat hahmot olivat Altaïr Ibn-La’Ahad ja Ezio Auditore da Firenze. Assassin’s Creed III:n päähahmo on noin 25-vuotias Ratonhnhaké:ton, joka tunnetaan myös nimellä Connor. Hänen äitinsä on mohawk-intiaani ja hänen isänsä brittiläinen Haytham Kenway, joka on myös pelattava hahmo. Connorin isoisä Edward Kenway seikkailee pelin neljännessä osassa Assassin’s Creed IV: Black Flag.
Peli sijoittuu 1700-luvun Pohjois-Amerikan brittiläisiin siirtokuntiin, joista sittemmin muodostui Yhdysvallat. Pelialue kostuu kahdesta suurkaupungista, Bostonista ja New Yorkista. Pelissä on myös suuri kaupunkien välinen alue, rajaseutu (engl. Frontier), josta löytyy myös kolme pientä kaupunkia, Lexington, Concord ja Monmouth. Rajaseudulta löytyy Davenportin kotitila, minne pelaaja saa pelin edetessä perustaa oman yhteisönsä.
Pelissä on runsaasti aseita, joihin lukeutuvat muun muassa tikarit, kirveet ja miekat. Pelaaja voi myös riisua vihollisen aseista ja käyttää niitä vastustajiaan vastaan. Tällä kertaa pelaaja voi käyttää täysikokoista muskettia. Ensimmäisessä pelissä esitelty, salamurhaajille tyypillinen sisääntaitettava terä (engl. hidden blade) tekee paluun, ja niitä voi käyttää edellisten pelien tapaan kahta kerrallaan tai erillisenä veitsenä. Uutena aseena voi nyt käyttää myös tuplapistooleja. Pelisarjan muiden osien tapaan Assassin’s Creed III:ssa esiintyy suuressa osassa parkour-tyylinen liikkuminen. Pelihahmo liikkuu erittäin nopeasti ja ketterästi, kyeten kiipeämään lähes mihin tahansa. Red Dead Redemptionin tapaan pelaaja voi myös metsästää riistaa ja myydä sitä. Pelaajan pitäisi saada metsästettyä eläinten huomaamatta ja lisäksi esimerkiksi pistoolilla tehty tappo pilaa nahan, jolloin siitä saa vain vähän rahaa.
Edellisistä osista tuttu moninpeli tekee paluun uusilla ominaisuuksilla, kuten yhteistyöhön perustuvalla susilauma-pelimuodolla (wolf pack).

Juoni

Peli sijoittuu Yhdysvaltain vapaussodan aikakaudelle 1700-luvulle, ja sen päähahmo on Desmond Milesin amerikkalainen esi-isä Connor Kenway. Pelissä esiintyy myös historiallisia henkilöitä kuten George Washington, Samuel Adams ja Benjamin Franklin.
Liettuan kommunistinen puolue

Liettuan kommunistinen puolue (liettuaksi: Lietuvos komunistų partija, venäjäksi: Коммунистическая партия Литвы, lyhenne LKP) oli vuosina 1918–1991 Liettuassa ja Liettuan sosialistisessa neuvostotasavallassa toiminut marxilais-leniniläinen puolue.

Historia

Puolueen toiminta oli kielletty Liettuassa vuoteen 1940, jolloin Neuvostoliitto miehitti maan. Tuolloin puolue liittyi Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen. Liettuan neuvostotasavallan muodostuttua Liettuan kommunistisesta puolueesta tuli uuden neuvostotasavallan ainoa hallitseva puolue. Puolueen pääsihteeri eli Liettuan neuvostotasavallan de facto päämies oli aina liettualainen, mutta NKP nimitti myös useita venäläisiä puoluejohtoon.
Vuonna 1989 Laulavan vallankumouksen aiheuttamien suurmielenosoituksien jälkeen LKP julistautui riippumattomaksi NKP:sta. Vuonna 1990 puolue muutettiin Liettuan demokraattiseksi työväenpuolueeksi, joka myöhemmin liittyi Liettuan sosiaalidemokraattiseen puolueeseen. Liettuan itsenäistyttyä kommunistisen puolueen toiminta kiellettiin.
Bråvallan taistelu

Taistelu

Saxo Grammaticuksen mukaan molemmilla osapuolilla taisteli 200 000 miehen vahvuinen armeija, johon kuului norjalaisia, friisejä, suomalaisia, virolaisia, kuureja, liiviläisiä, bjarmialaisia, ruseja sekä muita kansallisuuksia. Teokset Gesta Danorum ja Sögubrot af nokkrum fornkonungum antavat jokseenkin samanlaisen kuvauksen tapahtumien kulusta. Armeijat olivat taistelun alussa tasaväkisiä, kunnes Haraldin joukoissa taistellut Ubbi-niminen soturi hyökkäsi svealaisten puolelle ja surmasi näiden ylimystöä mutta tuli sitten itse tapetuksi. Tämän jälkeen svealainen Starkad hyökkäsi tanskalaisten puolelle katkaisten Tanskan lippua pidelleen kilpineidon käden. Harald taisteli pitkään urheasti sotavaunuissaan, mutta tuli sitten surmatuksi nuijan osumasta. Taistelun lopputuloksena molemmat osapuolet olivat menettäneet yhteensä 40 000 soturia ja Sigurdista tuli sekä Ruotsin että Tanskan kuningas.

Historiallisuus

Taistelun historiallisuus kyseenalaistettiin ensimmäistä kertaa 1900-luvun alussa. Birger Nerman arvosteli muita tutkijoita historiallisten lähteiden käyttämisestä kritiikittömästi. Hänkin oletti kuitenkin taistelun tapahtuneen, muttei välttämättä kuvatulla tavalla. Myöhemmin koko taistelun todenperäisyys on kyseenalaistettu ja jopa taistelupaikkaa on pidetty myyttisenä.
Tyler Brown

Ura

Brown solmi 2. maaliskuuta 2011 kolmen vuoden mittaisen tulokassopimuksen Philadelphia Flyersin kanssa pelattuaan ennen tätä neljän kauden ajan juniorikiekkoa Plymouth Whalersissa.
Kauden 2013–2014 jälkeen Flyers ei tarjonnut Brownille jatkosopimusta, jonka seurauksena hänestä tuli vapaa pelaaja. 5. syyskuuta 2014 ECHL-joukkue Greenville Road Warriors teki hänen kanssaan sopimuksen.
Matti Pennanen (pesäpalloilija)

Matti Kalevi Pennanen (s. 2. elokuuta 1921 Lempäälä) on entinen pesäpalloilija. Hän edusti Toijalan Pallo-Veikkoja.
13- vuotiaasta saakka TPV:n edustusjoukkueessa pelannut Pennanen saavutti Suomen mestaruuden kausilla 1945 ja 1946. Vuonna 1947 tuli vielä SM-hopeaa ja Suurkisamestaruus. Piirinmestaruuksia Pennanen voitti kaikkiaan 11 ja pesäpallon lisäksi pm tuli myös moukarinheitossa.
Pennanen toimi TPV:n puheenjohtajana kahdeksan vuotta. Vuosina 1946–67 hän tuomitsi mestaruussarjaotteluja. Vuonna 1962 hän tuomitsi Itä–Länsi-ottelun Helsingissä. Pennaselle on myönnetty useita ansio- ja tunnustusmerkkejä.
Kiekkokala

Koko ja ulkonäkö

Kiekkokala on nimensä mukaisesti kiekkomaisen pyöreä ja sivuilta litteä, noin 20 cm pitkä kala, jonka kyljessä on punaisia poikkijuovia ja yhdeksän mustaa pystyraitaa, joista keskimmäinen on muita tummempi ja leveämpi. Lisäksi selkä- ja peräevässä on sinisiä pisteitä.

Esiintymisalue ja elinympäristö

Kiekkokalaa tavataan luonnossa Amazonin jokialueella vesissä, joissa on runsaasti kasvillisuutta, puiden oksia ja juurakoita. Näissä oloissa sen värit ja ruumiinmuoto naamioivat sen tehokkaasti ympäristöönsä.

Käyttäytyminen

Kiekkokalat ovat rauhallisia kaloja. Ne viihtyvät parhaiten isoissa ryhmissä, joihin kuuluu vähintään kuusi kalaa. Parven sukupuolijakaumalla ei ole merkitystä. Ryhmässä on tarkka hierarkia, jota johtaa yleensä suuri naaraskiekkokala, joskus myös koiras. Yleensä arvojärjestyksen alimmaista kohdellaan huonosti. Kiekkokalat pariutuvat eliniäkseen, mutta tarvitsevat silti parven ympärilleen.

Hoito ja lisääntyminen

Kiekkokala-akvaariolle olisi varattava ainakin 350–400 litraa tilaa, mutta on myös oleellista, että akvaarion korkeuden tulee olla ainakin 50 cm, sillä kalat ovat korkeita. Kiekkokalojen asuinkumppaneiksi sopivat kaikki lämpimän veden pienet kalat, parhaita ovat perhoskirjoahven, kardinaalitetra, punapäätetra ja sitruunatetra. Pohjakaloiksi sopivat monet lämpimän veden imusuiset monnit, kuten monet arvostetut plekot. Muita kiekkokalojen suosimiin lämpötiloihin soveltuvia pohjakaloja ovat helmimonninen, kuparimonninen, kultapäämonninen, kärsänuoliainen, ja piikkisilmät. 
Kiekkokalat kiinnittävät munansa pystysuoralle pinnalle, esimerkiksi vedenalaiselle oksalle. Poikasten kuoriuduttua ne siirretään erityiseen poikaskuoppaan. Muutaman päivän ikäisinä ne alkavat syödä emojen kylkiinsä erittämää ravitsevaa limaa. Tämä on niiden ainoa ravinnonlähde yli kuukauden ikäisiksi asti.

Vesiolot ja ravinto

Kiekkokala viihtyy parhaiten pehmeässä ja lievästi happamassa vedessä. Sopiva pH-arvo on noin 5–6,5. Veden tulisi olla jonkin verran lämpimämpää kuin muilla akvaariokaloilla. Suosituksena voi pitää 27–33 celsiusastetta.
Erkki Vuorenmaa

Erkki Vuorenmaa (s. 1. joulukuuta 1947 Jyväskylä) on Metallityöväen Liiton entinen puheenjohtaja (2000–2008). Vuonna 2008 hänen seuraajakseen valittiin Riku Aalto.
Vuorenmaa on myös SAK:n hallituksen jäsen ja SAK:n hallituksen työvaliokunnan jäsen sekä eläkevakuutusyhtiö Ilmarisen hallituksen varajäsen. Hän on puoluekannaltaan sosiaalidemokraatti. Vuosina 1993–2000 hän oli Uudenmaan Sosialidemokraattien puheenjohtaja, SDP:n puoluevaltuuston jäsen 1996–2002 ja puoluehallituksen jäsen 2002–2008.
Vuorenmaa kannattaa kolmikantaista tulopolitiikkaa.
Kasvikset

Kasviksilla tarkoitetaan syötäviä vihanneksia (mukaan luettuna peruna), sieniä, marjoja, hedelmiä sekä epähedelmiä. Kasvikset voidaan jakaa lehtivihanneksiin, varsikasveihin, kasvishedelmiin, palkokasveihin, sipulikasveihin, kaaleihin, mukulakasveihin, maustevihanneksiin, hedelmiin, marjoihin ja sieniin.
Ruokavaliossa vihannesten, marjojen, hedelmien sekä palkokasvien suositeltava määrä on 400–800 g päivässä. Puolen kilon (kuuden kourallisen) kasvissuositukseen sisältyy kaikki muut kasvikset paitsi peruna. Suomalaiset ravintosuositukset suosittelevat syömään lisäksi päivittäin 2-5 perunaa. (World Cancer Research Fund ja American Institute for Cancer Research, 1997).

Terveysvaikutukset

Kansainvälisissä tutkimuksissa on ilmennyt, että eniten kasviksia syövät ihmiset sairastuvat sydän- ja verisuonitauteihin 15–40 % vähemmän kuin niitä vähän syövät.
Eniten hedelmäannoksia syövät 54–80-vuotiaat miehet olivat pitkäikäisimpiä.
Monissa kasviksissa on paljon ravintokuituja, kaliumia, foolihappoja ja antioksidantteja, jotka kaikki suojaavat sydäntaudeilta. Niissä on paljon C-vitamiinia, beta-karoteenia ja kivennäisaineita. Ne ovat vähäkalorisia, vähäsuolaisia ja sisältävät terveellisiä, sairauksilta suojaavia fytokemikaaleja. Suositellaan, että jokaisella aterialla syötäisiin kasviksia.
WHO:n mukaan riittävällä hedelmien ja vihannesten nauttimisella pelastettaisiin vuosittain 2,7 miljoonaa henkeä. Hedelmien ja vihannesten nauttimisen niukkuus sisältyy World Health Report 2003 mukaan 10 vaarallisimman kuolinsyyn listalle. Alhaisen hedelmien ja vihannesten syönnin on arvioitu aiheuttavan 19 % maha- ja suolistosyövistä, 31 % iskeemisista sydäntaudeista ja 11 % kohtauksista maailmanlaajuisesti.
British Medical Journalissa 2014 julkaistun 16 tutkimuksen ja 830 000 potilaan koostetutkimuksen mukaan kasvisten suotuisat vaikutukset kasaantuvat päivittäisen saannin kasvaessa 400 grammaan asti. Sitä enemmän kasviksia syövät eivät todennäköisesti saa lisähyötyjä.
Eija Ailasmaa

Yksityiselämä

Ailasmaan puoliso on THL:ssä työskentelevä Reijo Ailasmaa. Heillä on kaksi lasta.
Suopursu kukkii

Arviot

Elokuvan aikalaisvastaanotto oli sekä ilahtunutta että kriittistä. Kiitosta saavat Särkän ohjaus ja Kalle Peronkosken kuvaus, ja elokuva "kauttaaltaan aistikasta tekoa", kuten Raoul af Hellström sanoo.
Myöhempi tv-esityksen kriitikko pitää elokuvaa hahmottomana ja raskassoutuisena vaikka toteaakin, että siinä on kiehtovia aineksia. Tunnelma on surumielisen kaihoisa. Kirjasta otettiin ensi-illan jälkeen uusi painos, jossa on elokuvakuvitusta. Erityisen ankarasti arvioi elokuvaa Kari Uusitalo, joka kertoo pitäneensä sitä jo ensi näkemältä pettymyksenä ja tunne on hänellä vain vahvistunut uusilla katselukerroilla.
Joutsenon Kullervo

Joutsenon Kullervo ry (lyh. JoKu) on joutsenolainen urheiluseura, jolla on toimintaa hiihdossa, jalkapallossa, soudussa, salibandyssä, suunnistuksessa ja yleisurheilussa. Seura perustettiin vuonna 1914 Joutsenon vapaapalokunnan yhteyteen nimellä Joutsenon VPK:n Voimistelu- ja Urheiluseura Kullervo. Nimi Kullervo tuli Kalevalan samannimisestä henkilöstä. Seuran ensimmäinen puheenjohtaja oli Oskar Jauho.
Joutsenon Kullervon menestyneimpiä urheilijoita on vuoden 1958 maailmanmestaruuskilpailuissa kultaa voittanut yhdistetyn hiihtäjä Paavo Korhonen. August Kiuru edusti Kullervoa voittaessaan 4 × 10 kilometrin viestihiihdon hopeaa vuoden 1956 talviolympialaisissa.
Kullervo järjestää vuosittain Paavo Korhosen mukaan nimetyt MM-Paavon hiihto- ja mäkihyppykilpailut. Lisäksi seura on järjestänyt muun muassa vuoden 1998 hiihdon SM-kilpailut Myllymäen laskettelukeskuksen maastossa. Yleisurheilujaoston järjestämässä Kullervo-maratonissa on ratkaistu maratonin Suomen-mestaruus vuosina 1997, 2002 ja 2006. Suunnistuksen Jukolan viestin Kullervo järjesti Joutsenossa vuosina 1964 ja 1989.
Jalkapallossa seura on paremmin tunnettu nimellä Kultsu. Se toimii nykyisin junioriseurana. Edustusjoukkue pelasi parhaimmillaan Ykkösessä ja oli 1990-luvulla lähellä Veikkausliigan karsintoja. Vuonna 1999 tapahtuneen Ykkösestä putoamisen myötä seuran edustusjoukkuetoiminta kuitenkin lakkasi, minkä jälkeen korkeimmalla tasolla pelannut joutsenolaisseura oli FC Pantterit, joka vaihtoi vuonna 2006 nimekseen Kultsu FC. Kullervon jalkapallojaosto on järjestänyt junioreille tarkoitetun Rieska-cupin vuodesta 1989.
Kullervo vietti 100-vuotisjuhlavuottaan vuonna 2014. Se valittiin vuoden 2014 urheiluseuraksi Suomen urheilugaalassa tammikuussa 2015.
Unruly Child

Historia

Unruly Child perustettiin vuonna 1991 Los Angelesissa. Yhtyeen perustajajäsenet olivat aikaisemmin soittaneet monissa kokoonpanoissa. Laulaja Marcie Free (ent. Mark Free) oli laulanut heavy metal -yhtye King Kobran ja hard rock -yhtye Signalin riveissä. Kitaristi Bruce Gowdy soitti kitaraa Glenn Hughesin albumeilla ja Jay Schellen rumpuja Hurricane -yhtyeessä. Kosketinsoittaja Guy Allison ja basisti Larry Antonino liittyivät yhtyeeseen. Unruly Child julkaisi debyyttialbuminsa Unruly Childin vuonna 1992 Interscope Recordsin kanssa hyvin positiivisen palautteen kera. Yhtyeen debyyttialbumista onkin tullut yksi melodisen rockin klassikkoteoksista. Pian julkaisun jälkeen yhtye kuitenkin lopetti toimintansa vuosiksi.
Toinen studioalbumi Waiting for the Sun julkaistiin vuonna 1998. Albumilla laulaa Freen puolesta Kelly Hansen (Foreigner), jonka kanssa Schellen oli soittanut Hurricane-yhtyeessä 1980-luvulla. Freen lisäksi albumin kokoonpanosta puuttuivat Antonino ja Allison. Ricky Phillips soitti bassoa albumilla. Kolmas albumi UCIII julkaistiin vuonna 2002, jolla lauloi Philip Bardowell.
Unruly Child palasi vuonna 2010 alkuperäisellä kokoonpanolla ja julkaisi albumin Worlds Collide Frontiers Recordsin kautta. Albumi sai erinomaisen vastaanoton, ja yhtye teki ensiesiintymisensä Firefestissa Nottinghamissa syksyllä 2011.
Unruly Child ja Frontiers Music srl uusivat levytyssopimuksensa ja uusi studioalbumi, Can't Go Home, julkaistiin helmikuussa 2017.
Joensuun kaupunginkirjasto

Joensuun kaupunginkirjastoon eli Joensuun seutukirjastoon kuuluu Joensuun kirjastojen lisäksi ympäristökuntien Liperin, Kontiolahden, Juuan, Polvijärven ja Outokummun kirjastot. Pääkirjasto on Koskikadulla. Kirjastopalvelujohtaja on Suvi Pirnes-Toivanen.

Historia

Joensuun kaupunginkirjaston toiminta käynnistyi maaliskuussa 1862, jolloin kauppa-apulainen Anton Keldan perusti kirjaston Mustosen taloon Torikadulle. 
Kirjasto on toiminut muun muassa Joensuun kaupungintalolla ja Rantakadulla konservatorion rakennuksessa. Nykyinen Tuomo Siitosen suunnitteleman kirjastotalo Koskikadulla valmistui 1992. 
Vuonna 2007 kaupunginkirjasto yhdistyi Joensuun seutukirjastoksi. 
Vuonna 2012 kirjasto vietti 150-vuotisjuhlaa, joka alkoi Lainan päivänä 8. helmikuuta. Samalla juhlittiin maakuntakirjastotoiminnan 50-vuotista ja seutukirjaston viisivuotista taivalta. Maakuntakirjastotoiminta muuttui vuonna 2018 alueelliseksi kehittämistehtäväksi.  
Seutukirjaston kirjastot ovat osa koko Pohjois-Karjalan kattavaa Vaara-kirjastojen kirjastokimppaa.