google/wiki40b huggingface dataset:
A-kilta

A-killat ovat rekisteröityjä, itsenäisiä yhdistyksiä, jotka tuottavat paikkakunnallaan päihdetoipujille vertaistukea ja päihteetöntä toimintaa. Toimintaan voivat osallistua kaikki päihdetoipujat, heidän läheisensä sekä toipumisen edistämisestä kiinnostuneet. Kaikkea A-kiltatoimintaa yhdistää kuusi arvoa: päihteettömyys, kokemuksellisuus, toiminnallisuus, vapaaehtoisuus, yhteisöllisyys ja yhteistoiminta. A-kiltatoiminta on poliittisesti ja uskonnollisesti sitoutumatonta.
Alkujaan A-killat olivat A-klinikoiden asiakkaiden asiakasjärjestöjä, mutta 1960- ja 1970-luvuilla niistä alkoi kehittyä itsenäisiä yhdistyksiä. Ensimmäinen A-kilta perustettiin Turussa vuonna 1962 nimellä Turun A-asiakas Ketju. A-killat perustettiin alkoholista eroon pyrkivien toimesta. Nykyisin toiminnassa on mukana myös muista päihteistä eroon pyrkiviä.
Rekisteröityneinä yhdistyksinä A-kiltoja on Suomessa noin 90, joista aktiivisesti toimii noin 60. A-killat harjoittavat monipuolista yhteistoimintaa keskenään (aluetoiminta). A-killat ovat usein paikkakunnallaan oman kuntansa sosiaali- ja terveystoimen kanssa kiinteässä yhteistoiminnassa. Sosiaali- ja terveysjärjestöjen avustuskeskus rahoittaa usein A-kiltojen hankkeita muun muassa asuntolatoimintaa. Yleistä on, että A-kilta tarjoaa toimintakeskuksessaan palveluita (ruokailu, peseytyminen, pyykinpesu, lehtien luku, sauna, harrastustoiminta tms.) kaikille niitä tarvitseville riippumatta yhdistyksen jäsenyydestä. Monella paikkakunnalla A-killan toimintakeskuksesta on muodostunut lähiseudun päihdetoipujien palvelupiste, josta löytyy usein internetyhteydet niitä tarvitseville.
A-kiltojen jäsenistä noin kolmasosa on naisia, ja heidän osuutensa on jatkuvasti kasvanut. Jäseniä A-killassa on keskimäärin noin 50, suurimmissa A-killoissa jäseniä on useita satoja. Palveluiden käyttäjiä on moninkertaisesti jäsenmäärään nähden.
Toimintansa A-killat järjestävät itsenäisesti mahdollisuuksiensa ja resurssiensa mukaan. Monella A-killalla on osto- tai palvelusopimuksia oman kuntansa kanssa, jolloin niillä saattaa olla palkattua henkilökuntaa. Useimmiten A-kilta toimii kuitenkin vapaaehtoispohjalta. Erilaisilla työllistämistuilla työllistettyjen ja yhdyskuntapalvelua suorittavien sijoituspaikkoina A-killoilla on merkittävä asema.
A-Kiltojen Liitto ry on A-kiltojen valtakunnallinen keskusjärjestö, joka toimii julkisella rahoituksella. Sen toimipaikka on Tampereella.
A-kiltojen nimestä ja muusta A-kiltatoiminnasta kirjoitettaessa on vakiintunut käytäntö, että alkukirjain A kirjoitetaan isona. A-kiltojen slogan on: Selvästi parempi.
CZ LOKO

CZ LOKO on tšekkiläinen veturivalmistaja. Yritys valmistaa vetureita 1435 mm:n ja 1520 mm:n raideleveyksille. Valmistuksen lisäksi yritys modernisoi vetureita.
Australian avoin tennisturnaus 1997

Australian avoin tennisturnaus 1997 alkoi 13. tammikuuta ja päättyi 26. tammikuuta 1997.

Miesten kaksinpeli

Pete Sampras –  Carlos Moyà 6–2, 6–3, 6–3

Naisten kaksinpeli

Martina Hingis –  Mary Pierce 6–2, 6–2

Miesten nelinpeli

Todd Woodbridge /  Mark Woodforde –  Sébastien Lareau /  Alex O'Brien 4–6, 7–5, 7–5, 6–3

Naisten nelinpeli

Martina Hingis /  Nataša Zvereva –  Lindsay Davenport /  Lisa Raymond 6–2, 6–2

Sekanelinpeli

Manon Bollegraf /  Rick Leach –  Larisa Neiland /  John Laffnie de Jager 6–3, 6–7, 7–5
Mario & Luigi: Partners in Time

Tarina

Professori Elvin Gadd keksii aikakoneen, jota prinsessa Peach haluaa innoissaan kokeilla. Kun aikakone tulee, siellä ei ollut prinsessaa, vaan muukalainen, Junior Shrooboid. Mario taistelee tätä vastaan ja huomaavat, että linnan pihalle on ilmestynyt aikakolo. Mario ja Luigi lähtevät matkaan pelastaakseen prinsessan ja keräämään Kobolttitähden sirpaleet.
Chicagon Venus

Vastaanotto

Chicagon Venus sai kotimaan ensi-iltansa Chicagossa, Illinoisissa 31. maaliskuuta vuonna 1950; maanlaajuinen ensi-ilta oli 24. toukokuuta 1950. Suomen ensi-illan elokuva sai 13. kesäkuuta vuonna 1952.
Chicagon Venus oli vuoden 1950 yksi suurimmista arvostelu- ja kassamenestyksistä; 20th Century Foxin menestynein. Chicagon Venus tuotti yli 4 miljoonaa dollaria, joista 2 miljoonaa Yhdysvalloissa.

Muuta

Lux Radio Theater lähetti 60 minuutin elokuvan radiosovituksen 13. marraskuuta vuonna 1950, jossa Betty Grable ja Victor Mature uusivat elokuvaroolinsa.
Chicagon Venus on uudelleenfilmatisointi Grablen omasta menestyselokuvasta Tivolin kaunotar (1943).
Myös toinen Grablen vuoden 1950 elokuva, Sinitaivas, menestyi loistavasti lippuluukuilla; elokuva pääsi vuoden menestyneimpien elokuvien sijalle 10 ja oli 20th Century Foxin kolmanneksi menestynein elokuva.
Illinois (joki)

Illinois on Mississippin sivujoki, joka virtaa Illinoisin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se on noin 440 km pitkä, ja sillä on 75 000 km² valuma-alue. Joki oli intiaanien ja ranskalaisten uudisasukkaiden tärkeä vesireitti, sillä sitä pitkin pääsee Suurilta järviltä Mississippille.
1900-luvun alussa joki oli kuuluisa kalajoki, josta kerättiin myös simpukoita helmiäisnappien valmistusta varten. Ylikalastus ja saasteet ovat karkottaneet ammattikalastajat joelta, mutta virkistyskalastusta on edelleen.
Joki on osa vesireittiä, jota pitkin pääsee Chicagosta Mississippijoelle. Osa reitistä kulkee kanavassa, ja myös jokiosuutta säädellään viidellä sululla.
Susanna Rahkamo

Susanna Rahkamo (s. 25. helmikuuta 1965) on suomalainen taitoluistelija. Hän kilpaili puolisonsa Petri Kokon kanssa jäätanssissa. He voittivat Euroopan-mestaruuden ja MM-hopeaa vuonna 1995, MM-pronssia 1994 ja EM-pronssia 1993.
Vuoden 1995 jälkeen Rahkamo ja Kokko ryhtyivät ammattilaisiksi. He luistelivat erilaisissa näytöksissä ja kilpailuissa viisi vuotta kunnes päättivät uransa Suomessa Tango Cafe -kiertueella vuoden 2000 lopussa. Heitä valmensi Martin Skotnicky.
Rahkamo ja Kokko kehittelivät jäätanssiin oman tanssinsa nimeltä Finnstep. Kansainvälinen luisteluliitto ISU pyysi paria kehittelemään kaudella 1994–1995 käyttämästään rytmitanssista uuden pakollisen tanssin jäätanssiin. Finnstep otettiin ohjelmaan kaudella 2008–2009.
Vuosina 2004–2014 Rahkamo toimi Suomen Taitoluisteluliiton puheenjohtajana. Marraskuusta 2008 alkaen hän on toiminut Suomen Olympiakomitean hallituksessa ja vuodesta 2012 sen varapuheenjohtajana. Hän toimi tuomarina Tanssii tähtien kanssa -ohjelmassa keväällä 2009.
Koulutukseltaan Rahkamo on elintarviketieteiden maisteri, urheilu-uran jälkeen hän väitteli tekniikan tohtoriksi ja työskentelee johtamisen konsulttina.
Rahkamolla ja Kokolla on kaksi lasta. Rahkamo on poliitikko Kari Rahkamon tytär.
Katariina Kuisma

Soila Katariina Kuisma (29. marraskuuta 1963 Kalvola) on suomalainen näyttelijä. Teatterityön lisäksi hän on näytellyt muun muassa suositussa Maalaiskomedia-sarjassa.

Ura

Katariina Kuisma syntyi Pertti ja Sirpa Kuisman (omaa sukua Jalovaara) perheeseen. Valmistuttuaan ylioppilaaksi vuonna 1983 Kuisma opiskeli lentoemännäksi sekä teatterikuraattoriksi Teatterikorkeakoulussa. Taiteellisen uransa Kuisma aloitti Lahden kaupunginteatterissa näyttelijäharjoittelijana 1990, josta hän siirtyi ammattilaiseksi Hämeenlinnan kaupunginteatteriin 1993.
Kuisman näyttämötaiteellisiin tulkintoihin lukeutuvat muun muassa Lucy näytelmässä Spermasodat, Julia musikaalissa Autiotalo sekä Virpi Aia näytelmässä Yksityiset tähtitaivaat. Hänen työkieliään ovat suomen lisäksi ruotsi ja englanti. Kuisma on myös saksan ja venäjän taitoinen. Hän harrastaa laulua, tanssia ja ratsastusta.
Television puolella Kuisman suorituksiin lukeutuu haitaria soittelevan kanttori Hellä Lehmuksen osa Yle TV2:n Maalaiskomedia-sarjan tuotantokausissa Peräkamaripojat, Mooseksen perintö sekä Turvetta ja timantteja. Hän on näytellyt myös Fullhousen tuottamassa televisiosarjassa Act!One. Vuonna 2005 Kuisma oli mukana lyhytelokuvassa Heinäsirkan laulu.
Helsingin merivartioasema

Helsingin merivartioasema on Suomenlahden merivartiostoon kuuluva merivartioasema, joka sijaitsee Suomenlinnassa rakennuksessa C25.  Kalustona Helsingin merivartioasemalla on ollut vesialuksista nopea partiovene, partiovene, rannikkovartiovene, apuvene ja IA.
SELL Student Games

SELL Student Games, tuttavallisemmin SELL-kisat on monilajiurheilutapahtuma, joka on avoin kaikille yliopisto- ja korkeakouluopiskelijoille ympäri maailman. Kisojen nimi on lähtöisin järjestäjämaiden Suomen, Viron, Latvian ja Liettuan maiden nimistä, kunkin maan omalla kielellä. Kisat järjestetään vuorovuosin kussakin maassa ja ne keräävät vuosittain 1800-2000 opiskelijaa. 
SELL-kisojen periaatteisiin kuuluu, että tulosrajoja ei aseteta, jolloin samalla viivalla kilpailevat niin maailman huiput, kuin tavalliset harrastelijat.

Lajit

Nykyään kilpailut järjestetään pääsääntöisesti nk. kesälajeissa. Lajeina ovat yksilölajeista yleisurheilu, uinti, suunnistus, judo ja shakki. Joukkuelajeista puolestaan kisoissa esiintyy koripallo, lentopallo, (mini)jalkapallo ja salibandy. Lisäksi järjestäjästä riippuen SELL-kisoissa on myös ollut lajeina mm. tennis, sulkapallo, pöytätennis, paini, ultimate, joukkuevoimistelu ja jääkiekko.

Historia

Vuonna 1923 Suomen, Viron, Latvian ja Liettuan opiskelijaurheilujärjestöt solmivat yhteistyösopimuksen, jonka tuloksena syntyi SELL-kisat. Ennen toista maailmansotaa ehdittiin SELL-kesäkisoja pitää 13 kappaletta. Tuona aikana myös pidettiin erikseen SELL-talvikisoja sekä SELL-shakkiturnauksia. Viimeiset kisat ennen sotaa olivat Otepäässä pidetyt talvikisat 1940. 
Miehityksen aikana kisoja ei luonnollisesti pystytty pitämään, mutta 21.4.1997 pidettiin jälleen Suomen, Viron, Latvian ja Liettuan opiskelijaurheiluliittojen kokous, jossa allekirjoitettiin sopimus SELL-kisojen herättämisestä henkiin. Tällöin kisat myös aukenivat kaikille yliopisto- ja korkeakouluopiskeljoille ympäri maailman.
Brändö gymnasium

Brändö gymnasium on ruotsinkielinen lukio Helsingin Kulosaaressa. Niin kuin muutkin suomalaiset lukiot, Brändö gymnasium on yleissivistävä koulu, mutta on ainoa ruotsinkielinen koulu Etelä-Suomessa jolla on urheilulukion nimike. Koulussa on noin 400 opiskelijaa joista noin 50 opiskelevat niin kutsutulla urheilulinjalla. Koulussa työskentelevät myös kolmisenkymmentä opettajaa ja muu henkilökunta.
Ylimääräisten liikuntakurssien lisäksi koulussa on myös tarjolla esimerkiksi saksan-, ranskan-, ja espanjankielen opetusta. Opiskeluun kuuluu usein kurssivierailuja ja koulu järjestää vuosittain opintomatkoja ulkomaille.

Historia

Brändö svenska samskola perustettiin vuonna 1912 yksityisenä kotikouluna ja vuonna 1920 se sai luvan muuttua kuusiluokkaiseksi yksityiseksi oppikouluksi. Samoihin aikoihin valmistui edelleen käytössä oleva koulurakennus, jota on laajennettu 1956. Vuonna 1973 koulu yhdistettiin Botby svenska samskolanin kanssa, jolloin syntyi Östra svenska läröverket. Luokioluokat jäivät Kulosaareen ja keskikoululuokat viimeksi mainitun tiloihin Vartiokylään. Koulu kunnallistettiin peruskoulu-uudistuksen yhteydessä syksyllä 1977 ja pilkottiin erilliseksi lukioksi (Brändö gymnasium) ja yläasteeksi (Botby högstadieskola).
Portland Pirates

Historia

Portland Pirates perustettiin vuonna 1993 Washington Capitalsin farmijoukkueeksi, vuosi sen jälkeen kuin Maine Mariners muutti ja vaihtoi nimensä Providence Bruinsiksi, jonka jälkeen Baltimore Skipjacks päätti muuttaa Maineen. Farmisopimus Capitalsin kanssa päättyi 12 kauden jälkeen vuonna 2005.
Ensimmäisestä kaudesta muodostui seurahistorian paras tähänastista kausista, kun joukkue voitti Calder Cupin 43–27–10-tilastolla. Seuraavalla kaudella pistesaldo oli 104 pistettä, mutta joukkue putosi pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella. Kaudella 1995–1996 joukkue ylsi jälleen Calder Cup -loppuottelusarjaan, vaikka kausi oli sujunut heikohkosti tilastolla 32–34–10. Loppuottelusarjassa joukkue hävisi Rochester Americansille.
Tämän jälkeen Piratesin kaudet ovat olleet yhtä vuoristorataa. Huolimatta 100 pisteen kaudesta, joukkue putosi pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella 1999–2000.
Ensimmäiset neljä kautta joukkuetta valmensi Nashville Predatorsin nykyinen valmentaja Barry Trotz. Joukkue isännöi AHL All-Star Classic -tapahtumaa vuonna 2003.
Vuonna 2005 Pirates julkisti viiden vuoden jatkosopimuksen Cumberland County Civic Center -hallin vuokraan, päättäen spekuloinnin joukkueen muuttamisesta. Joukkue solmi lisäksi viiden vuoden farmisopimuksen Mighty Ducks of Anaheimin (nykyinen Anaheim Ducks) kanssa.
Vaalajärvi

Vaalajärvi on Sodankylän kunnassa sijaitseva kylä. 
Se sijaitsee 17 kilometriä Sodankylästä länteen, Kittilään johtavan kantatie 80:n varressa. Matkaa Kittilään on 69 kilometriä.  Kylässä on seurantalo, koulu, jalkapallokenttä ja kunnan vuokra-asuntoja. Kylän asukasluku on 286. Kylässä sijaitsee myös samanniminen järvi. Kylän alueella on melontareitti Vaalajärvi–Vaalajoki–Jeesiöjoki–Kitinen.
Vierinkivikulttuuri

Vierinkivikulttuuri oli alkeellinen kivikautinen kulttuuri, johon kuului työkalujen tekeminen lohkomalla kiviin teräviä reunoja. Näin lohkotuilla kivillä voitiin leikata lihaa, mistä jäi eläinten luihin naarmuja. Ensimmäiset tällaiset iskurit löytyivät Tansaniasta Olduvain rotkosta, joten kulttuuria on sanottu Olduvain kulttuuriksi. Vanhimpiin löytyneisiin iskureihin kuuluvat Etiopiasta Godan alueelta löytyneet työkalut Kulttuuri sijoittuu aikaan noin 2,5 - 1,2 miljoonaa vuotta sitten.
Työkalujen käyttäjä ei ole voinut olla nykyihmisen edeltäjä, koska ensimmäisetkin Homo-lajit kehittyivät liian myöhään. Nykyiset löydöt viittaavat siihen, että jo varhainen etelänapina Australopithecus garhi teki näitä työkaluja. Myös Homo habilis teki samanlaisia työkaluja.
Jean Hagen

Ura

Hän teki elokuvadebyyttinsä femme fatalen roolissa Katharine Hepburnin ja Spencer Tracyn tähdittämässä elokuvassa Aatamin kylkiluu vuonna 1949. Seuraavana vuonna hän näytteli ensimmäisen naispääosansa elokuvassa Asfalttiviidakko ja sai roolistaan hyvät arvostelut. Sitä seuraavana vuonna hän näytteli epäilemättä kuuluisimmassa roolissaan koppavana ja diivailevana Lina Lamontina elokuvassa Laulavat sadepisarat (1951), jota pidetään usein kaikkien aikojen parhaana elokuvamusikaalina. Linan roolista tuli hänelle parhaan naissivuosan Oscar-ehdokkuus. Vuonna 1953 hän siirtyi näyttelemään televisioon sarjassa Make Room for Daddy, jossa hän näytteli kolme kautta ja sai kolme Emmy-ehdokkuutta. Hän on saanutkin televisiourastaan tähden Hollywood Walk of Famelle. Loppu-uransa aikana hän näytteli sivuosarooleja elokuvissa ja televisiosarjoissa.

Yksityiselämä

Jean Hagen oli naimisissa Tom Seidelin kanssa vuosina 1949–1965, mutta avioliitto päättyi eroon. Avioliitosta syntyi kaksi lasta. Hagen kuoli kurkkusyöpään 54-vuotiaana elokuussa 1977 Los Angelesissä, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa.
Purren valitus

Purren valitus on Akseli Gallen-Kallelan öljyvärimaalaus vuodelta 1907. Maalauksen aihe liittyy löyhästi Kalevalaan, mutta se ei kuvaa mitään tiettyä runoa. Maalauksessa aloilleen asettunut soturi muistelee menneitä lahonneen sotapurtensa äärellä. Gallen-Kallela kertoi maalauksen kuvastaneen myös hänen silloista mielentilaansa.
Antellin valtuuskunta tarjoutui vuonna 1908 ostamaan Purren valituksen Suomen valtion kokoelmiin, mutta Gallen-Kallela ei halunnut sen päätyvän julkisiin kokoelmiin kenen tahansa jäljennettäväksi, ja myikin sen siksi suomalaista taidetta keränneelle Unkarin kulttuuriministeriön virkamiehelle Pál Majovskylle. Teos päätyi myöhemmin takaisin Suomeen, kun Suomen suurlähettiläänä Budapestissa toiminut ministeri Onni Talas osti sen Majovskylta. Vuonna 1961 Talaksen perikunta myi teoksen Kansallis-Osake-Pankille, joka sijoitti sen pääkonttorinsa uuteen pankkisaliin. Nykyään Purren valitus on osa Taidesäätiö Meritan kokoelmia.
Maalauksen leveys on 236 ja korkeus 156 senttimetriä. Maalauksen miehen mallina oli ruoveteläinen suutari Johannes Front (Rinta), mutta lopulliseen työhön Gallen-Kallela maalasi ystävänsä kapellimestari Robert Kajanuksen kasvot.
Wayne Static

Alkuvaiheet

Static varttui Shelbyssä, Michiganissa, ennen kuin hän muutti Chicagoon. Hän asui Chicagossa jonkin aikaa, kunnes muutti Kaliforniaan, josta hänen muusikon uransa lähti myöhemmin käyntiin. Static oli vain 3-vuotias, kun sai ensimmäisen lelukitaransa, ja myöhemmin Waynen ollessa 7 vuotta vanha, hän sai vanhemmiltaan oikean kitaran aloittelijoita varten. Hän sai kitaratunteja maksua vastaan, ja jo vuoden kuluttua hän voitti kykykilpailun kappaleella ”Skip to My Lou”. Ensimmäisessä yhtyeessä Static pääsi soittamaan 12-vuotiaana, jolloin hän ilmoitti haluavansa muusikoksi. 17 vuoden iässä Wayne kävi opintoja Shelby High School -nimisessä koulussa.

Ammattilaismuusikoksi

Muutettuaan Chicagoon hän perusti Ken Jayn kanssa ensimmäisen hänen urallaan merkittävän yhtyeen, Deep Blue Dreamin. Bändin historia jäi lyhyeksi, sillä Static ja Jay siirsivät toimintansa Kaliforniaan, josta he löysivät Tony Campoksen ja Koichi Fukudan. Static-X sai alkunsa Deep Blue Dreamin jäännöksistä. Vuonna 1998 Static-X teki levytyssopimuksen Warner Brothers Recordsin kanssa. Seuraavana vuonna julkaistiin debyyttialbumi, Wisconsin Death Trip, joka saavutti platinaa yli miljoonan kappaleen myynnillä. 2001 julkaistiin samaisen levy-yhtiön kanssa seuraava albumi, Machine, joka menestyi myös hyvin ylittäessään kultalevyn rajan. Tasaiseen tahtiin tulivat myös Static-X:n albumit: Shadow Zone (2003), Beneath... Between... Beyond... (2004), Start a War (2005), Cannibal (2007) sekä viimeinen tuotos Cult of Static (2009). Wayne toimi myös tuottajana muutamilla albumeilla. Heinäkuussa 2007 Static ilmoitti aloittavansa soittamisen ”sivuprojektina” Pighammer -nimisessä yhtyeessä.

Yksityiselämä

Static ilmoitti olevansa ateisti ja kasvissyöjä. Hän osasi soittaa kitaran lisäksi myös kosketinsoittimia. Hän meni aikuisviihteen alalla olevan Tera Wrayn kanssa naimisiin 10. tammikuuta 2008. Hän sanoi tavanneensa kuuluisia yhtyeitä tai muusikkoja, kuten Kiss, Pantera ja Ozzy Osbourne. Hänen hiustyylinsä on herättänyt monissa kiinnostusta, ja Static paljastikin, että hiuksien pystyyn valmistaminen kestää 20 minuuttia.

Kuolema

Wayne Static kuoli 48-vuotiaana 1. marraskuuta 2014. Kuolinsyy oli alkoholin ja reseptilääkkeiden yliannostus.
BTR-90

BTR-90 (ven. БТР-90 «Росток») on nykyaikainen venäläinen panssaroitu miehistönkuljetusajoneuvo. Se on BTR-80-vaunun uusin kehitysversio, johon on liitetty BMP-2:n torni. Vaunu otettiin käyttöön 1994. Etusektorin panssarointia on vahvistettu kestämään 14,5 mm -kaliiperin osumat. Muun BTR-sarjan tavoin BTR-80 on 8-pyörävetoinen ja kulkee tiellä 100 km/h tuntinopeudella ja voi vetää 120 mm tykkejä tai muuta vastaavan kokoisia aseita. Vain pieniä määriä on käytössä Ukrainan maavoimissa ja Venäjän sisäministeriöllä.
The Divisive

Historia

Touko, 14 ja Kalle, 15 perustivat The Divisive-yhtyeen Suomussalmella Juntusrannan kylässä alkuvuodesta 1997. Rumpaliksi löytyi Toukon 12-vuotias pikkuveli Jaska, ja saman vuoden kesällä bändi harjoitteli ensimmäisen kerran yhdessä. Touko muutti syksyllä 1998 Seinäjoelle lukioon, mutta bändi jatkoi yhdessä soittamista 500km välimatkasta huolimatta. Syksyllä 2000 Jaska muutti vanhempiensa kanssa Alavudelle jolloin bändin kotimaakunnaksi vaihtui Etelä-Pohjanmaa ja uudeksi basistiksi löytyi Seinäjokelainen Heiska. Bändi päätti lopettaa toimintansa syksyllä 2006 ja soitti viimeisen keikkansa Seinäjoella 5. tammikuuta 2007. The Divisiven lopettaessa jäsenet asuivat jo kaikki eri kaupungeissa, Touko Tampereella, Jaska Helsingissä ja Heiska Jyväskylässä.
Tremithus

Historia

Tremithuksen historiasta tiedetään vain vähän. Se vaikuttaa kukoistaneen hellenistiseltä varhaiselle bysanttilaiselle kaudelle. Ptolemaios mainitsee sen Kyproksen sisämaan kaupunkien joukossa. Stefanos Byzantionlainen kutsuu sitä kyläksi ja sanoo sen saaneen nimensä alueella kasvaneesta tärpättipistaasista (terebinthos, Pistacia terebinthus). Kaupungin asukkaista käytettiin etnonyymejä Tremithūsios (Τρεμιθούσιος) ja Tremithopolitēs (Τρεμιθοπολίτης).
Varhaiskristillisellä kaudella Tremithus oli piispanistuin, ja sen ensimmäinen piispa oli Spyridon, jonka tiedetään osallistuneen muun muassa Nikean kirkolliskokoukseen vuonna 325.

Rakennukset ja löydökset

Tremithus on ollut suhteellisen pieni kaupunki. Joitakin sen jäänteitä on löydetty nykyisen kylän ympäristöstä. Piirtokirjoituksen perusteella kaupungissa on ollut Apollonin kultti ja pyhäkkö. Tiet yhdistivät Tremithuksen Salamiihin ja Kitioniin. Kaupungin hautausmaat on löydetty sen eteläpuolelta.
Kay Kyser

Kay Kyser (synt. James Kern Kyser 18. kesäkuuta 1905 Rocky Mount, Pohjois-Carolina – 23. heinäkuuta 1985 Chapel Hill, Pohjois-Carolina) oli yhdysvaltalainen orkesterinjohtaja ja radiopersoona. Hänet tunnettiin erityisesti 1938–1949 lähetetyn radio-ohjelman Kay Kyser’s Kollege of Musical Knowledge ansiosta, jolla oli noin 20 miljoonaa viikoittaista kuulijaa. Hänen levytyksistään 11 pääsi listaykköseksi ja 35 päätyi top-10:een.
Kay Kyser on saanut kaksi tähteä Hollywood Walk of Famelle. Lisäksi hänet on nimetty Radio Hall of Fameen. 
Kay Kyser kuoli sydänkohtaukseen Chapel Hillissä, Pohjois-Carolinassa. Hänet haudattiin kaupungin Old Chapel Hill -hautausmaalle.
Markku Maatela

Markku Maatela (s. 10. huhtikuuta 1941 Rovaniemi) on suomalainen uransa lopettanut mäkihyppääjä ja taiteilija.
Maatela voitti Vikersundin lentomäkiviikon vuonna 1960. Seuraavana vuonna hän sijoittui Oberstdorfin lentomäessä seitsemänneksi hypättyään kaikkien aikojen toiseksi pisimmän suomalaishypyn 136 metriä. Lahden MM-kilpailuissa 1958 hän oli varamiehenä ja neljä vuotta myöhemmin hän jäi niukasti Zakopanen MM-kisajoukkueen ulkopuolelle. Ounasvaaran kisoissa Maatela sijoittui parhaimmillaan kolmanneksi.
Markku Maatelan veli Martti Maatela oli  yhdistetyn maajoukkuemies.
The Oranges

The Oranges (suom. ”Oranget”) on yleisesti käytössä oleva epävirallinen yhteisnimitys Essexin piirikunnassa, New Jerseyssä sijaitseville neljälle kunnalle, joiden kaikkien nimessä on sana Orange. Kunnat ovat Orange, East Orange, South Orange ja West Orange. Kolme viimeksi mainittua ovat syntyneet irtautumalla ensimmäisestä, joka on saanut nimensä Vilhelm I Oranialaisen (engl. William of Orange) mukaan.
Orange kuului alun perin osana Newarkiin; silloin siitä käytettiin nimeä Newark Mountains. 7. kesäkuuta 1780 Newark Mountainsin asukkaille järjestettiin virallinen äänestys, jossa alueen nimeksi päätettiin vaihtaa Orange. Tuolloin suuri osa alueen väestöstä tavoitteli irtautumista Newarkista. Orange kuitenkin sai itsenäisen kunnan oikeudet vasta 27. marraskuuta 1806. Kaupungiksi se järjestäytyi 31. tammikuuta 1860. Lähes heti se alkoi jakautua pienempiin osiin lähinnä siksi, etteivät asukkaat päässeet keskenään sopuun siitä, kuinka julkisten palveluiden rahoitus tulisi järjestää. South Orange itsenäistyi Orangesta 26. tammikuuta 1861, Fairmount (joka myöhemmin liitettiin osaksi West Orangea) 11. maaliskuuta 1862, East Orange 4. maaliskuuta 1863 ja West Orange (johon samalla liittyi Fairmount) 14. maaliskuuta 1863.
Nykyään Oranget eroavat paljon toisistaan. Kaikki neljä kuntaa tosin kuuluvat osavaltionsa varakkaimpiin, mutta Orange ja East Orange ovat melko kaupunkimaisia ja työväenluokkaisia, kun taas South Orange ja West Orange ovat säilyneet esikaupunkimaisina. Orangen ja East Orangen väestö on pääosin afroamerikkalaisia; south- ja westorangelaisista taas suurin osa on valkoihoisia. Vaikka alueen kunnat ovat virallisesti itsenäisiä eikä niillä ole yhteistä hallintoa (muutoin kuin piirikunnallisella tasolla), niistä monissa yhteyksissä, esimerkiksi tienviitoissa, käytetään epävirallista yhteisnimeään.