Mohrungenin taistelu

Taistelun yleistaustaa

Puola-Liettua jaettiin Puolan kolmannessa jaossa ja pohjoisosat siirtyivät Preussin alaisuuteen. Preussi liittyi vuonna 1806 Napoleonin vastaiseen Neljänteen liittokuntaan. Samana vuonna Preussi luhistui sotilaallisesti ja moraalisesti Jena–Auerstedtin taistelussa 14. lokakuuta (J: 2. lokakuuta). Napoleon eteni itään valloittaen Puolaa. Venäjä lähti taistelemaan Napoleonia vastaan ja Preussin jäljellä oleva armeija tuki venäläisiä. 
Pultuskin ja Golyminin taisteluiden jälkeen Napoleon pysäytti etenemisensä 28. joulukuuta (J: 16. joulukuuta) kadottaessaan yhteyden venäläisiin ja sijoitti armeijakuntansa pääosin talvileiriin Wkra, Veiksel, Bug ja Narev -jokien väliselle alueelle. Ranskan marsalkka Bernadotten I armeijakunta sijoitettiin laajalle alueelle Napoleonin vasemmalle sivustalle. Päämaja oli Osterodessa (puol. Ostróda)  ja se oli levittäytynyt alueille Elbling (puol. Elbląg )  ja Marienwerder (puol. Kwidzyn) ja sen piti tarkkailla Veikselinhaffin ja Thornin (puol. Toruń) alueita
Ratsuväen kenraali  Levin Benningsen nimitettiin 8. tammikuuta 1807 Venäjän armeijan komentajaksi ja hän ryhtyi yllätykselliseen talvioperaatioon suunnittelemalla hyökkäyksen hyökkäämällä ranskalaisten vasempaan sivustaan. Mohrungenin taistelu taisteltiin  25. tammikuuta.
Ranskan marsalkka, Napoleonin esikuntapäällikkö Louis Alexandre Berthier lähetti 31 tammikuuta Bernadottelle selväkielisen pikasanoman, jossa oli yksityiskohtaisesti kuvattuna ranskalaisten armeijakuntien sijainnit. Sanomassa olivat merkittävät sanat: ”Minun on tarpeetonta kertoa Teille, että keisari haluaa katkaista vihollisen ja siksi hän halua Teidän olevan hänen vasemmalla sivustallaan; mutta hänen täytyy voida luottaa valmiuteenne ja tietoisuuteenne todellisesta tilanteestanne.”  
Bernadotte ei koskaan saanut viestiä. Pjotr Bagrationin alainen kasakkapartio vangitsi lähetin ja Napoleonin viesti toimitettiin Benningsenille. Beningsen totesi joutuneensa ansaan ja antoi vetäytymiskäskyn. Napoleon lähti ajamaan takaa venäläisiä ja teki vastahyökkäyksen  Jonkowon taistelussa 03. helmikuuta (J: 22. tammikuuta) ja ajoi takaa venäläisiä. Venäläiset viivyttivät  ranskalaisia  Hoofen taistelussa 06. helmikuuta (J: 25. tammikuuta) voidakseen ryhmittäytyä Eylaun taisteluun Preussisch-Eylaussa.

Ranskalaiset

Napoleonin tavoite oli varmistaa kiinnekohdaksi vasemmalle sivustalleen Thorn ja sitten armeijan  keskustan ja oikean sivustan tehtävänä oli ajaa Benningsen Veikselin jokisuiston ja Veikselinhaffin alueelle puristukseen ja tuhota venäläiset.

Venäläiset

Beningsenin talvihyökkäyksen tarkoitus oli katkaista Napoleonin laajalle levitetty vasen sivusta (Bernadotte) ja jatketulla hyökkäyksella Veikselin jokisuiston suunnasta työntää Napoleonin joukot Veikselin toiselle puolelle.

Venäläisten marssi

Tammikuun alussa 1807 Beningsenin ja jalkaväenkenraali Buxhoevdenin armeijat yhtyivät Ostrołękan pohjoispuolella Nowogródin kaupungin luona. Beningsen marssi itään Tykocin kautta Goniądziin jossa hän sai nimityskirjan armeijan ylipäälliköksi. 
Venäläisiä tukevan Preussilaisen ratsuväen kenraaliluutnantti L'Estocq oli vetäytymässä ja tammikuun 11. päivä hän taisteli Ranskan marsalkka Michel Neyn valloittamasta Schippenbeilistä  (puol. Sępopol) onnistumatta siinä. Ney oli poikennut Napoleonin määräyksestä ja edennyt liian pitkälle. Ney oli lisäksi  neuvotellut L'Estocqin  kanssa vihollisuuksien rajoittamisesta ja aselevosta . Raivostunut Napoleon käski Neyn armeijakunnan suorittaa vetäytyminen välittömästi sille määrättyyn paikkaan. 
Venäjän armeijan marssi suuntautui länteen Biallaan (puol. Biała Piska), jonne he saapuivat 14 tammikuuta. Beningsenin tunnustelijat kohtasivat Johannisburgissa (puol. Pisz) ja armeijan oli kierrättävä Masurian järvialue ja suunnattava pohjoiseen päin. Marssireitti jatkui Arysin   (puol. Orzysz), Rheinin (puol. Ryn), Rastenburgin  (puol. Kętrzyn) kautta Schippenbeiliin, josta venäläiset ajoivat 19. tammikuuta Neyn joukot pois. Venäläisillä edetessä oli kärjessä kolme etuiskujoukkoa, joita komensivat kenraalimajuri  Karl Gustav Baggovut, kenraalimajuri Michael Barclay de Tolly ja kenraalimajuri Jevgeni Markov. Venäläiset saavuttivat 21. tammikuuta  Heilsbergiin  (puol. Lidzbark Warmiński). Ney onnistui pakenemaan etelään  Neidenburgiin  (puol. Nidzica).
Venäläiset jatkoivat hyökkäystä Bernadotten armeijakuntaa vastaan. Markov tuhosi ranskalaisten joukot 24. tammikuuta Liebstadtissa (puol. Miłakowo) vangiten 300 ranskalaista matkallaan kohti Mohrungenia.

Taistelu

Puolen päivän maissa 25. Tammikuuta  Bernadotte lähestyi Mohrungenia mukanaan 9 jalkaväkipataljoonaa ja 11 ratsuväkieskadroonaa. Näillä hän lähti venäläisten oikeaa sivustaa vastaan. 
Jevgeni Markovin johtama etuiskujoukko marssi Liebstadista  Georgenthaliin  (puol. Jurki) kylään (noin 3 kilometriä Mohgungenista). Markov sijoitti 2 jalkaväkirykmenttiä ensilinjaan ja yhden jalkaväkirykmentin toisen linjaan sekä kaksi jalkaväkirykmenttiä  Pfarrersfeldchenin (puol. Plebania Wólka) kukkulalle. Husaarirykmentti sijoitettiin ensilinjan jalkaväkirykmenttien luo. 
Bernadotte määräsi divisioonakenraali Dupontin hyökkäämään Preussisch Hollandista (puol. Pasłęk ) Markovin oikeaan sivustaan  ja hän itse aloitti rintamahyökkäyksen venäläisten asemiin. Venäläisten vahvuuden arvioidaan olleen 9 000 - 16 000 miestä. Ennen Dupontin saapumista Bernadottella oli noin 9 000 .
Taistelu alkoi noin klo 13.00 ranskalaisen ratsuväen hyökkäyksellä venäläisten husaareja kohti. Husaareilla oli aluksi menestystä, mutta ranskalaisten tykistö pakotti venäläiset vetäytymään. Sen jälkeen ranskalaiset ajoivat husaareja takaa. Venäläisten tykistö keskeytti takaa-ajon. 
Bernadotte aloitti jalkaväkihyökkäksen Pfarrersfeldcheniin. Taistelussa yksi ranskalaisten pataljoona menetti  ”Kotkansa” mutta sai sen pian takaisin. Hyökkäyksellä onnistuttiin valtaamaan  Pfarrersfeldchen. Dupont saapui taistelukentälle ja Bernadotte jatkoi hyökkäystä venäläisten asemin Georgenthaliin. Markov päätti vetäytyä. 
Venäläinen ratsuväenkenraali Anrep saapui tuoden ratsuväkivahvistuksia. Pian saapumisensa jälkeen hän haavoittui kuolettavasti. Venäläiset vetäytyivät hitaasti ja taistellen raivokkaasti. Dupontin onnistui lähestymään Georgenthalia. Bernadotte keskeytti hyökkäyksensä kuullessaan taistelun ääniä Mohrungenista. 
Kenraaliluutnantti  Golitsyn oli tullut kaupunkiin idästä Alt Reichaun  (puol. Boguchwały) kylän kautta. Venäläiset saapuivat illalla ja valtasivat Bernadotten kuormaston sekä ottivat 360 vankia ja vapauttivat 200 venäläistä ja preussilaista. Venäläiset yrittivät jatkaa hyökkäystä kaupungista käsin, mutta ranskalaiset torjuivat heidät.

Taistelun jälkeen

Ranskalaisten katsotaan voittaneen vaikka Bernadotte vetäytyi  Liebemühliin (puol. Miłomłyn)seuraavana päivänä, ranskalaiset onnistuivat strategiassaan. Benningsenin armeija saapui Mohrungeniin ja Markov seurasi Bernadottea kun taas  Baggovut varmisti Allensteinin  (puol. Olsztyn). Beningsen kuvitteli onnistuneensa lyömään Napoleonin ja lepohetken jälkeen hän käski joukkojensa marssia etelään. Kenraaliluutnantti  Pjotr Bagrationin etuiskujoukko meni edellä ja onnistui ryöstämään Napoleonin hyökkäyssuunitelman. Benningsen päätti vetäytyä ja vetäytymisen aikana taisteltiin Jonkowon taistelu ja Hoofen taistelu ennen suurta Eylaun taistelua.