google/wiki40b huggingface dataset:
Fred McDowell

”Mississippi” Fred McDowell (12. tammikuuta 1904 Rossville, Tennessee – 3. heinäkuuta 1972 Memphis, Tennessee) oli yhdysvaltalainen delta blues -muusikko, laulaja ja slidekitaristi.
McDowell syntyi lähellä Memphisiä ja jäi orvoksi nuoruudessaan. Hän alkoi soittaa kitaraa 14-vuotiaana ja esiintyi tansseissa ympäri Rossvillea. Hän muutti Memphisiin vuonna 1926, työskenteli erilaisissa työpaikoissa ja ansaitsi elantoaan katusoittajana. McDowell asettui vuonna 1940 tai 1941 Comoon, Mississippiin, reilut 60 kilometriä Memphisistä etelään ja työskenteli maanviljelijänä. McDowell eli tätä elämäänsä, kunnes folkloristi Alan Lomax löysi hänet vuonna 1959. Lomax äänitti McDowellia ja nämä äänitykset julkaistiin Atlanta-levymerkin kokoelmilla vuonna 1960. Levytyksistä huolimatta McDowell jatkoi elämäänsä normaaliin tapaan: viljellen maata ja toimien  katusoittajana Stuckeyn karkkikaupan edessä Comossa. 
Tilanne muuttui kun Arhoolien Chris Strachwitz löysi McDowellin. McDowellin albumit nousivat suosioon ja hän esiintyi monilla folk/blues-festivaaleilla. Uran päätti McDowellin kuoleminen syöpään vuonna 1972. Hänet haudattiin Hammond Hill M.B. -kirkolle. Hautapaikalle rakennettiin vuonna 1993 Bonnie Raittin maksama muistomerkki.
Isoroku Yamamoto

Elämä

Yamamoto valmistui laivastoakatemiasta 1904, minkä jälkeen hän toimi muun muassa sotilasasiamiehenä Yhdysvalloissa ja lentotukialus Akagin päällikkönä. Hän toimi erityisesti laivaston ilmavoimien vahvistamiseksi. Hänestä tuli varameriministeri 1936 ja hän vastusti kolmikantasopimuksen solmimista Saksan ja Italian kanssa, tukien meriministeri Mitsumasa Yonaita.

Tyynenmeren sota

Vuonna 1939 hänestä tuli keisarillisen Japanin laivaston komentaja ja hänet ylennettiin amiraaliksi vuonna 1940. Tyynenmeren sodan alkupuolella Yamamoto vastasi yleisestä strategiasta, johon sisältyi hyökkäys Pearl Harboriin.
Yhdysvaltain radiotiedustelu sai selville, että Yamamoto aikoo lentää tarkastusmatkalle Bougainvillen saarelle muutaman päivän kuluttua. Tiedon perusteella käynnistettiin suunnitelma hyökkäyksestä hänen kimppuunsa. Kuusitoista Yhdysvaltain armeijan ilmavoimien (USAAF) P-38 -hävittäjää iski yllättäen 18. huhtikuuta 1943 Yamamoton kahden Betty-koneen ja niitä saattamassa olleiden viiden Zeron kimppuun keskittyen kaksimoottorisiin. Molemmat Bettyt ammuttiin alas. Zerot eivät pystyneet torjumaan P-38 koneiden yllätystä ja ampuivat alas vain yhden P-38 koneen, jonka ohjaaja luutnantti Ray Hine kaatui. Yamamotoa kuljettaneen koneen alasampujasta oli jonkin verran epäselvyyttä, mutta virallisen selvityksen mukaan häntä kuljettaneen Mitsubishi G4M1 Betty -koneen ampui alas Yhdysvaltain armeijan 339. laivueen (komentaja majuri John W. Mitchell) luutnantti Thomas Lanphier. Toisen saattueeseen kuuluneen koneen, jonka kyydissä olivat kontra-amiraali Ugaki ja lippueamiraali Kitamura, ampui alas Lanphierin siipimies luutnantti Rex Barber. Ugaki ja Kitamura pelastuivat pahoja vammoja saaneena, mutta Yamamoto löydettiin kuolleena. Hänet todettiin välittömästi menehtyneeksi, pään lävistäneen konekiväärin luodin aiheuttamana. Luoti oli osunut takaa, ja tullut ulos poskesta. Pelastuneet amiraalit kuolivat vuonna 1945 toisen ydinpommin jälkeen tehdyllä sodan viimeisellä kamikaze-lennolla.
Amiraalin ruumis tuhkattiin Bougainvillen saaressa olevassa Kahilin tukikohdassa ja tuhka vietiin Japaniin haudattavaksi. Yamamoto ylennettiin postuumisti laivastoamiraalin arvoon.
Lanphierin voitto salattiin vuoteen 1945 asti, koska ei haluttu japanilaisten huomaavan, että heidän salauksensa oli murrettu. Lisäksi hänen veljensä Charles joutui hiukan myöhemmin alas ammuttuna japanilaisten vangiksi ja johto pelkäsi kostotoimia. Charles Lanphier menehtyi kuolioon vankileirissä Rabaulin saarella vain kaksi viikkoa ennen saaren vapautusta .

Merkitys

Yamamoton strategiset suunnitelmansa olivat epäsovinnaisia ja joskus laajojakin. Hän oli opiskellut Yhdysvalloissa eikä halunnut sotaa maailman suurinta taloutta vastaan. Sodan tultua väistämättömäksi hän suunnitteli Tyynenmeren sodan hyökkäysvaiheen. Hän osasi delegoida tehtäviä alaisilleen kuten Minoru Gendalle, joka oli hänen ilmailuasiantuntijansa. Hyökkäysvaiheen kulminoiduttua Midwayn ja Guadalcanalin taisteluihin ei hän kyennyt palauttamaan japanilaisten voittokulkua.
PETN

Kemia

PETN:in kemiallinen kaava on C₅H₈N₄O₁₂ ja rakennekaava C(CH₂ONO₂)₄. Aineen moolimassa on 316,137 g/mol, sulamispiste 138 °C, tiheys 1,77 g/cm³ (vesi = 1,0 g/cm³) ja CAS-numero 78-11-5. Pentaerytritolitetranitraatti ei liukene veteen. Molekyyli on pohjimmiltaan neliarvoisen alkoholin esteri, jossa jokainen hydroksyyliryhmä on esteröitynyt typpihapon kanssa. Pentaerytritolitetranitraattia valmistetaan nitraamalla pentaerytritolia nitraushapolla Lewis-happokatalyytin läsnä ollessa. 
Pentaerytritolitetranitraatti on happitasattu molekyyli, toisin sanoen molekyylin itsensä sisältämä happi riittää polttamaan kaikki sen muut alkuaineet oksideiksi. Tästä syystä pentaerytritolitetranitraatti on hyvin räjähdysherkkää, ja toisin kuin sotilasräjähteet yleensä, räjähtää iskusta.

Räjähdysaineena

Räjähdysnopeutensa (8400 m/s) ansiosta PETN soveltuu erittäin hyvin räjähtävän tulilangan valmistamiseen. Sillä voidaan yhdistää panoskentän eri panokset toisiinsa esimerkiksi murrostetta valmistettaessa. Pentaerytritolitetranitraattipitoista räjähtävää tulilankaa (f-cord 10, r-tulilanka) leikatessa tulee kelaa avata vähintään 20 metriä, jotta koko kela ei onnettomuuden sattuessa räjähdä panostajan vieressä.
Tulilankaa käytettäessa se pitää muotoilla siten, että se ei missään kohtaa tee yli 90 asteen kulmaa, eikä "leikkaa itseään" (eli sama lanka kulkee itsensä päältä). Räjähdysnopeudesta johtuen räjähdys pysähtyy esim. 90 astetta isompaan kulmaan.

Historia

PETN syntetisoitiin ensimmäisen kerran vuonna 1891, kun Tollens ja Wiegand nitrasivat pentaerytritolia. Tuotanto alkoi vuonna 1912, kun Saksan valtio oli patentoinut aineen. Saksan armeija käytti PETN:ää ensimmäisessä maailmansodassa.  
Vuonna 1983 "Maison de France" -talo Berliinissä romahti osittain, kun terroristi Johannes Weinrich räjäytti 24 kiloa PETN:ää.
Joulukuussa 2001 Richard Reid yritti räjäyttää American Airlinesin lennon 63 Pariisista Miamiin kenkään kätketyllä PETN:llä. 
Nigerialaismiehellä, joka yritti räjäyttää yhdysvaltalaisen Northwest Airlinesin lentokoneen lennolla 253 25. joulukuuta 2009 on raportoitu olleen mukanaan 80 g PETN:iä, joskin olisi tarvittu 1 kg tuhoamaan koko kone.
Alfred John North

Alfred John North (11. kesäkuuta 1855 Melbourne–6. toukokuuta 1917 Sydney) oli australialainen lintutieteilijä.
North opiskeli Melbourne Grammar Schoolissa. Hän pääsi töihin Australian museoon Sydneyssä vuonna 1886 ja sai pysyvän viran viisi vuotta myöhemmin. North järjesti ensin museon munakokoelmia ja laati sitten kokoelmaluettelon (1889). Vuosina 1891-1917 hän toimi lintutieteen assitenttina. North kirjoitti teokset List of the Insectivorous Birds of New South Wales (1897) ja Descriptive Catalogue of the Nests and Eggs of Birds Found Breeding in Australia and Tasmania (1889). Hän oli American Ornithologists' Unionin kirjeenvaihtojäsen vuodesta 1902 alkaen British Ornithologists' Unionin jäsen (colonial member) vuodesta 1903.
North kuvaili joitakin uusia lintulajeja Victorian Naturalist-lehdessä, joka oli Field Naturalists Club of Victoria-seuran lehti, ja jonka perustajia hän oli. North kuvaili ainakin nokihuitin (Porzana atra), pictairninhedelmäkyyhkyn (Ptilinopus insularis) ja kookoslurikin (Vini stepheni).
Saarlouis

Historia

Nimwegenin rauhassa vuonna 1679 Lothringenista tuli osa Ranskaa. Vuonna 1680 Ranskan kuningas Ludvig XIV määräsi valtakuntansa uuden itärajan suojaksi rakennattavan linnoituksen, jonka nimeksi tuli Sarre-Louis. Lothringen sai suvereniteettinsa takaisin vuonna 1697, mutta Saarlouis pysyi edelleen Ranskan erillisalueena. Ranskan vallankumouksen myrskyissä kaupunki sai nimekseen Sarre-Libre. Entinen nimi palautettiin vuonna 1810. Pariisin rauhassa 1815 Ranska menetti alueensa Saarissa ja Saarlouis'sta tuli preussilainen kaupunki. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen 1918 Ranska miehitti Saarin alueen ja siitä tuli Kansainliiton protektoraatti viideksitoista vuodeksi. Vuoden 1935 kansanäänestyksen jälkeen Saarlouis'sta tuli osa Saksaa. Kansallissosialistit nimesivät kaupungin Saarlauterniksi, nimestä luovuttiin 1945. Toisen maailmansodan aikana 1942 kaupunki kärsi pahoja pommitusvaurioita, sillä brittiläinen Royal Air Force ei yöaikaan kyennyt erottamaan sitä Saarbrückenin kaupungista. Sodan aikana Saarlouis'n historiallista keskustaa vaurioitettiin pahoin. Sodan jälkeen Ranska miehitti Saarlandia. Alue sai laajan autonomian kunnes se vuoden 1955 kansanäänestyksessä liitettiin Saksaan. Saarlouis on ollut vuodesta 1965 Bundeswehrin varuskuntakaupunki.

Nähtävyyksiä

Saarlouis'n nähtävyyksiä ovat muun muassa barokkityylinen aukio Großer Markt 1680-luvulta. Kyseisellä aukiolla ilmenee parhaiten kaupungin pääilmansuuntien mukainen kaavoitus. Katolinen kirkko St. Ludwig (alun perin vuodelta 1685) sijaitsee Großer Marktilla. Toistuvien katastrofien koettelemaa kirkkoa uudistettiin voimallisesti 1800- ja 1900-luvuilla. Saarlouis'n historiallisiin muistomerkkeihin kuuluvat niin ikään ranskalaisen sotilasarkkitehti Sébastien Le Prestre de Vaubann suunnitteleman linnoituksen rauniot. Marsalkka Michel Neyn synnyinkoti sijaitsee vanhassakaupungissa Bierstraßella. Kaupungin muita nähtävyyksiä ovat muun muassa Marienbrunnen (1956) ja taidemuseo Haus Ludwig.

Talous ja liikenne

Raskas metalliteollisuus on ollut merkittävä Saarlouis'n taloudelle. Nykyisin huomattavin työllistäjä on henkilöautoistaan tunnettu Ford Motor Company, joka valmistaa kaupungissa malleja Ford Focus, Ford C-MAX sekä Ford KUGA. Fordin palveluksessa on kuutisen tuhatta työntekijää. Suklaavalmistaja Trumpf Schokolade työllistää noin tuhat henkeä.
Saarlouis'n liittävät kansalliseen ja kansainväliseen tieliikenneverkostoon moottoritiet A 8 (Perl–Bad Reichenhall) ja A 620 (Saarbrückeniin) sekä valtatiet B 51 (Bremen–Saargemünd), B 269 (Longkamp–Überherrn–Felsberg (Saar)) ja B 405 (Thionville–Saarwellingen). Luxemburgin pääkaupunkiin on noin 45 minuutin ajomatka moottoritietä A 8. Saarlouis sijaitsee rautatielinjan Saarbrücken–Trier (Saarstrecke) varrella. Saarlouis'n asemalle on 23,5 kilometriä Saarbrückenin päärautatieasemalta. Sisävesisatama Saarhafen Rodenin kaupunginosassa on Saksan kahdeksanneksi suurin.
X Club

X Club oli vuosina 1864-1893 toiminut darwinismia kannattaneen pienen ryhmän ruokailuseura (engl. Dining club). Seuraan kuuluivat George Busk, Edward Frankland, Thomas Archer Hirst, Joseph Dalton Hooker, Thomas Henry Huxley, John Lubbock, Herbert Spencer, William Spottiswoode ja John Tyndall. Ryhmä kokoontui kerran kuussa paitsi heinä - syyskuussa. Ryhmän alkuperäinen tarkoitus oli sen jäsenten mukaan pitää ystävykset kasassa ja antaa mahdollisuus tieteelliseen keskusteluun ilman, että kirkko sekaantuisi asiaan.Moni ryhmän jäsenistä tunsi toisensa jo ennen ryhmän perustamista. Nimi X Club valittiin, koska se ei sitonut jäseniä mihinkään ajatusmalliin. Ryhmä oli aikanaan hyvin vaikutusvaltainen, koska monet jäsenistä saavuttivat vaikutusvaltaisia asemia yhteiskunnassa. Ryhmän jäsenten vanhetessa ja kuollessa seura alkoi hajoamaan, ja viimeisessä kokouksessa oli vain kaksi seuran yhdeksästä alkuperäisjäsenestä.
Kashiwa (1915)

Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1932.
Måbødalen

Maantiede

Måbødalen on maastollisesti hyvin jyrkkä ja kapea, kanjonimainen laakso. Laakson jyrkät, jopa pystysuorat seinämät ovat 200–300 metriä korkeita. Laakson länsipää yhdistyy Hjølmadalen-laakson kanssa, jossa toinen lyhyt ja jyrkähkö laakso johtaa Eidfjordvatnet-järven kautta Eidfjorden-vuonon perukkaan. Måbødalenin laakso päättyy idässä äkillisesti korkeiden pystysuorien vuorenseinämien reunustamaan perukkaan. Laakso on muovautunut virtaavan veden kuluttavasta vaikutuksesta tuhansien vuosien aikana.

Laakson vesi

Laaksossa virtaa Bjoreio-joki, jonka kautta vesi laskee Eidfjordvatnet-järveen ja lopulta Eidfjorden-vuonoon. Laakson pohjalla joen reitillä on useita koskia, ja laakson perukalla ovat korkeat vesiputoukset, joiden kautta suurin osa laaksoon tulevista vesistä virtaa. Pieniä vesimääriä laakson pohjalle tulee myös pienempiä vuoripuroja pitkin, jotka laskeutuvat laakson jyrkiltä seinämiltä alas. Bjoreio-joen yläjuoksut sijaitsevat Hardangerviddan ylängöllä, jonka useista järvistä suurin osa joen vedestä on peräisin.

Liikenne

Laakson läpi kulkee Fylkesvei 7 -autotie, joka toimii liikenneyhteytenä idän suunnasta Golin ja Hardangerviddan kansallispuiston pohjoispuolen kautta Eidfjordiin ja edemmäksi Norjan länsirannikolle Bergenin lähelle. Laaksossa kulkee myös vanha tie, joka edelsi nykyistä päätietä. Vanha tie kulkee laakson länsipäässä joen vierustaa nousten idempänä serpentiinimäisesti laakson jyrkkiä reunoja ylös. Nykyisin vanha tie on suljettu autoliikenteeltä ja sen korvaava uusi tie kulkee laakson itäpään puolella suuren osan matkasta kaarevien tunneleiden sisällä. Vanha tie on avoin kuitenkin kävelijöille ja pyöräilijöille.
Nuestra Señora de Atocha

Nuestra Señora de Atocha oli Espanjan laivaston 1622 Florida Keysin edustalla uponnut alus. Sen lastina oli upotessa kuparia, hopeaa, kultaa, tupakkaa, helmiä, jalokiviä ja indigoa. Laiva nimettiin Madridissa sijaitsevan Atochan seurakunnan mukaan. Hylky löydettiin vuonna 1985.

Viimeinen matka

Hankaluuksien sarja piti Atochan Veracruzissa ennen kuin se pystyi kohtaamaan Tierra Firmen laivaston Havannassa, jossa alukselle aiheutui lisää viivästyksiä. Lopulta 28:n laivan saattue onnistui lähtemään Espanjaan vasta 4. syyskuuta 1622, kuusi viikkoa myöhässä aikataulusta.
Saattue joutui 6. syyskuuta ankaran hurrikaaniin koralliriutalla Dry Tortugasilla, noin 56 kilometriä Key Westistä länteen. Aluksen runko vaurioitui pahoin ja se upposi nopeasti. Miehistöstä selvisi hengissä vain kolme merimiestä ja kaksi orjaa.
Juri Tšaika

Juri Jakovlevitš Tšaika (ven. Юрий Свиночайка, s. 21. maaliskuuta 1951) on Venäjän korkeimman oikeuden pääsyyttäjä. Tšaika toimi 2000-luvulla oikeusministerinä.

Ura

Nuorena Juri Tšaika toimi telakalla sähkömiehenä. Armeijan jälkeen hän valmistui Sverdlovskin laki-instituutista vuonna 1976.
Tšaika toimi Irkutskin alueen syyttäjätoimistossa, sitten Itä-Siperian alueen syyttäjätoimisto. Vuosina 1984-1992 Tšaika toimi eri viroissa mm. Irkutskin syyttäjätoimistossa. kommunistipuolueessa. Vuonna 1995 Tšaika yleni Venäjän federaation varapääsyyttäjäksi. Kun edellinen pääsyyttäjä Juri Skuratov erosi seksiskandaalin takia, Tšaika toimi vähän aikaa pääsyyttäjänä.
Vuosina 1996-2006 Tšaika toimi oikeusministerinä ja tämän jälkeen Venäjän korkeimman oikeuden pääsyyttäjänä.  
Tšaika auttoi oppositiopoliitikko Aleksei Navalnyin vapaaksi 2010-luvun alussa

Tšaikan perheeseen kohdistuvat mafiaepäilyt

Joulukuussa 2015 oppositiovaikuttaja Aleksei Navalnyin korruption vastainen FBK-säätiö julkisti laajan selvityksen Tšaikan 
pojan Artjomin peitellystä jättiomaisuudesta ja mafiakytköksistä. Juri Tšaikan arvostelijat syyttävät häntä laittomista yritysvaltauksista ja rahanpesusta. Mutta Kremlin lehdistöpäällikkö Juio Peskovin mukaan filmi on arvoton, ja Juri Tšaikan pojat harjoittivat liiketoimiaan täysin itsenäisesti.  Pääiministeri Dmitri Medvedevin mukaan vain lainvalvontajärjestelmä saa esittää syytteitä.
AnadoluJet

AnadoluJet on Turkish Airlinesin tytäryhtiö, joka toimii pääosin Turkin sisäisessä lentoliikenteessä. Anadolujet on halpalentoyhtiö. Yhtiön solmukohtana toimii Sabiha Gökçenin kansainvälinen lentoasema Istanbulissa.
Luotikaslampi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,9 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Pajujärvien valuma-alueeseen (14.174) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 129,8 metriä mpy.
Ted Kotcheff

Ted Kotcheff (s. 7. huhtikuuta 1931) on kanadalainen ohjaaja, joka on maailmankuulujen elokuviensa ohessa tehnyt huomattavaa televisiotyötä. Hän on sukutaustaltaan bulgarialainen ja valmistui Toronton yliopistosta. Hänen tärkeimpiä saavutuksiaan ovat olleet Bafta (1972), Berliinin elokuvajuhlien Kultainen karhu (1974) ja kaksi Kultainen palmu -ehdokkuutta Cannesin elokuvajuhlilla (1971, 1985). 
Vaikka Kotcheffin maine perustuu ohjaustyöhön, hän on myös tuottanut, käsikirjoittanut ja näytellyt. Viimeksi mainitusta esimerkki on esiintyminen Billy Rayn elokuvassa Väritetty totuus (2003). 
Vuonna 2017 ilmestyi hänen omaelämäkertansa Director’s Cut : My Life in Film (Toronto: ECW Press, ISBN 978-1-77041-361-0).
Alppihiihto talviolympialaisissa 2014 – naisten suurpujottelu

Ennakkoarviot

Yhdysvaltalainen televisioverkko NBC nimesi kilpailun ennakkosuosiksi Ruotsin 30-vuotiaan Jessica Lindell-Vikarbyn. Suurimmiksi haastajaksi nimettiin Tina Maze, Maria Pietilä-Holmner sekä Anna Fenninger. Kilpailun yllättäjäksi arvioitiin Kathrin Zettel ja parhaaksi amerikkalaiseksi Mikaela Shiffrin.

Sääolosuhteet

Kilpailun avauskierros alkoi paikallista aikaa kello 9.30 aamulla. Avauskierroksella lähtöpaikalla oli 0,2°C lämmintä ja tuuli oli 3 m/s kaakkoon. Maalialueella lämpötila oli 2,1°C ja tuuli oli tyyntynyt kokonaan. Lumen lämpötila oli -1,0°C. Sekä lähtö- että maalialueella satoi lunta.
Kilpailun toinen kierros alkoi paikallista aikaa kello yksi päivällä. Toisella kierroksella lähtöpaikalla oli -0,3°C lämmintä ja tuuli oli 1 m/s kaakkoon. Maalialueella lämpötila oli 2,5°C ja tuuli oli tyyntynyt kokonaan. Lumen lämpötila oli -1,0°C. Sekä lähtö- että maalialueella satoi vettä.
Rust Buccaneers

Arvioita

Peli sai Pelaaja-lehden arvostelussa 5/10 pistettä.
Kodorin kriisi 2001

Aikajana

4. lokakuuta 2001 ryhmä Ruslan Gelayevin johtamia tšetšenialaisia ja georgialaisia taistelijoita menivät solaan Georgian puolelta ja hyökkäsi Giorgievskojen kylään. Kun Yhdistyneiden kansakuntien tarkkailijoita kantanut helikopteri ammuttiin 8. lokakuuta 2001 alas, yhdeksän ihmistä kuoli.

Seuraukset

Abhasialaisten vangitsema georgialainen Valery Chkhetiani sai halvauksen 5. elokuuta 2004, ja hänet vietiin sairaalan, jossa hän kuoli kaksi päivää myöhemmin. Chkhetiani oli tuomittu viidentoistavuoden vankeuteen.
Viron entinen pääministeri ja silloinen Georgian presidentin neuvonantaja Mart Laar sanoi 29. elokuuta 2006, että Kodorin konflikti oli Venäjän suunnittelema. Laar myös varoitti, että Georgiaan kohdistuvia Venäjän provokaatioita on odotettavissa, mutta Georgia on valmistautunut selviämään kaikista Venäjän asettamista haasteista. 
Venäjä syytti 30. huhtikuuta Georgiaa 1 500 miehen kokoamisesta Kodorin alueelle Abhasian valtaamiseksi. Venäjä vastasi Georgian tekoon kokoamalla omia joukkojaan alueelle kiristämällä maiden välejä. Nämä joukot taistelivat myöhemmin vuoden 2008 sodassa.
BRA Braathens Regional Airlines

Historia

BRA perustettiin vuonna 2016. Uuden virtuaalilentoyhtiön tarkoituksena oli yhdistää aikaisemmin erillisillä nimillä toiminteet Malmö Aviation ja Sverigeflyg, ja luoda näin yhtenäinen tuotemerkki Ruotsin kotimaan lentomarkkinoille. BRA:lla ei ole omaa lentolupaa eikä omia lentokoneita, vaan sen reittejä operoivat sen tytäryhtiöt Braathens Regional Airways ja Braathens Regional Aviation.
Percy Jackson: Hirviöidenmeri

Juoni

Elokuva alkaa, kun neljä nuorta puoliveristä, Luke, Annabeth ,Grover ja Thailea pakenevat hirviöitä puoliveristen leirille. Thailea uhraa itsensä pelastaakseen ystävänsä ja hänen isänsä Zeus muuttaa hänet Thaleia petäjäksi joka suojaa leiriläisiä. Nykyhetkessä Percy Jackson kilpailee muita puoliverisiä vastaan leirin turnauksessa. Percy on lähellä voittoa mutta pelastaa toisen kilpailijan ja näin Clarissa De Rue vie voiton. Turnauksen jälkeen Percy tuntee itsensä "vain yhden retken ihmeeksi". Pian Chiron ja Herra D tapaavat kykloopin joka on tullut maagisen rajan läpi. Kyklooppi kertoo olevansa Poseidonin poika. Percylle paljastuu Tyson-nimisen kykloopin olevan hänen velipuolensa. Kun leiriläiset ovat ruokailemassa, pronssinen härkä rikkoo maagisen rajan ja tekee tuhoja leirillä. Percy onnistuu tuhoamaan sen Tysonin, Annabethin ja Clarissen avulla. Luke Castellan saapuu, vihjaa Percylle ennustuksesta ja katoaa. Leiriläiset tajuavat Thaleia petäjän olevan myrkytetty ja sen, että he ovat alttiita hyökkäyksille. Percy kysyy Chironilta ennustuksesta, joka kehottaa häntä menemään oraakkelin puheille. Oraakkeli kertoo Percylle ennustuksesta, jossa vanhimpien jumalten puoliverinen poika joko pelastaa tai tuhoaa Olympoksen. Percy kertoo Chironille ennustuksesta, ja Chiron kertoo Percyn olevan ainoa elossa oleva vanhimpien jumalten jälkeläinen, joten ennustus voi tarkoittaa itse Percya. Elokuvan lopussa, kun petäjä on parannettu kultaisella taljalla, herää Thaleia joka on toinen Hadeksen, Poseidonin ja Zeuksen perillinen Percyn lisäksi. Joten ennustuksessa esiintynyt jälkeläinen voikin olla Thaleia eikä Percy. Mutta onko Thaleia kenen tytär?
Maaveden voimalaitos

Maaveden voimalaitos on Liunan Voima Oy:n vesivoimala Joroisissa Maaveden laskujoessa. Sen putouskorkeus on 11 metriä ja teho 1,7 MW. Maastotutkimukset ja alustava suunnittelutyö alkoivat syksyllä 1955. Voimala otettiin käyttöön 1959.
Sorsapuisto

Sorsapuisto on 1930-luvulla valmistunut, nykyisellään 4,2 hehtaarin kokoinen vapaa-ajanviettopaikka ja virkistysalue Tampereella Tullin kaupunginosassa. Vuonna 1990 puiston eteläkulmaukseen rakennettiin Tampere-talo ja samalla koko puistoa uudistettiin. Vuosina 1964–1972 Tampere-talon paikalla oli toiminut Tampereen eläintarha, jonka vetonauloja olivat leijonat Tam ja Pere.

Sorsapuisto menneinä aikoina

Vielä 1900-luvun alkuvuosina sorsapuiston alueella oli perunapeltoja ja pieni vaatimaton lähde, joka puhkesi pieneksi lammeksi, aikalaisen John Tammelan muistitietojen perusteella vuonna 1902 tai 1903. Lampea kutsuttiin Tammelanlammiksi.
Sorsapuiston läheisyydessä oleva Lähteenkatu on saanut nimensä Tammelanlammin paikalla olleesta lähteestä.
Vasta 1930-luvun alussa Tammelanlammin ympärille rakennettiin työttömyystöinä virkistysalue. Tammelanlampeen istutettiin 1930-luvulla kesyjä sorsia, minkä johdosta lampea alettiin kutsua Sorsalammeksi.

Sorsapuisto nykyisin

Keskellä Sorsapuistoa on lampi, jolla viihtyy paljon lintuja. Sorsien lisäksi niitä ovat muun muassa hanhet ja joutsenet, joita kaupungin puisto-osasto on hankkinut lammelle vuodesta 1939 alkaen. Rannalla olevista lintuhäkeistä löytyy lisäksi muun muassa riikinkukkoja, kalkkunoita ja erilaisia kanarotuja. Lammen keskellä on pieni saari. Kaupunki myi linnut vuonna 2012 Peikkorinteen lintutilalle Askolaan ja vuokraa ne kesäkausiksi Sorsapuistoon. Aiemmin linnut talvehtivat Hatanpään lintulassa.
Puisto on vuosikymmenten mittaan ollut lapsiperheiden suosiossa myös tavallista monipuolisemman leikkivälineistönsä ansiosta. Leikkialueet sijoittuvat eri puolille puistoa. Alueella on aiemmin ollut vuonna 1956 perustettu lasten liikennepuisto ja kahluuallas liukumäkineen. Liikennepuisto siirtyi 1980-luvun lopulla Kalevan kaupunginosaan.
Kalevan lukio, entinen Kalevan Yhteiskoulu, sijaitsee puiston koilliskulmassa.