Lasse Pihlajamaa

Tausta

Lasse Pihlajamaa syntyi Pohjois-Satakunnassa Jämijärvellä kahdeksanlapsiseen perheeseen. Perheen isä kuoli lasten ollessa pieniä ja Hilma-äiti elätti suurta perhettä yksinhuoltajana köyhissä oloissa. Perheen kotina ollut pieni torppa Ikaalisten ja Kankaanpään välisen vilkkaan maantien varrella oli useiden kauppamatkustajien ja pelimannien vierailupaikka ja myös Lassen vanhemmat veljet alkoivat harrastaa musiikkia. Lassenkin muusikonura alkoi yksirivisellä harmonikalla, johon soittamisen alkeet omaksuttiin isoveljiltä. Pihlajamaa sai ensimmäisen viisirivisen harmonikkansa 1920-luvun lopulla 12-vuotiaana, millä tuli olemaan suuri merkitys hänen muusikonuralleen soittajana ja myöhemmin harmonikkamusiikin säveltäjänä ja sovittajana. Hän elätti itsensä jo 14-vuotiaana itseoppineena pihasoittajana Porissa. Itseopiskelleen muusikon ura johti 1930-luvulla tivoliin soittajaksi, jonka ohella hän myös esiintyi steppaajana ja jonglöörinä tehden yhteistyötä monenlaisten varietee- ja sirkustaiteilijoiden kanssa. Hän muutti sittemmin Porista Tampereelle.

Sävellystuotanto

Lasse Pihlajamaa kirjoitti noin 200 sävellystä. Sävellystyön ohella hän tuotti varsin runsaasti harmonikkasovituksia sooloharmonikalle sekä harmonikkatriolle. Hänen sävellyksensä edustivat ja edellyttivät aikanaan aivan uudenlaista harmonikan soittokulttuuria. Monet jo 1940-luvulta alkaen sävelletyistä virtuoosikappaleista, kuten Tuulen tanssi, Sudenkorento sekä Noiduttu hanuri, olivat Kimmo Mattilan mukaan paljon aikaansa edellä. Monet sävellykset ovat syntyneet luonnon ja sen erilaisten ilmiöiden innoitamana ja sävellykset ovat usein pieniä tunnelmatuokioita, jotka ovat syntyneet kappaleen nimen tai tietyn tunnelman ympärille. Oma virtuoosimainen soittotaito, musiikin tuntemus, harmonikan tekninen hallinta sekä mielikuvitus toimivat monipuolisen sävellystyön pohjana. Sävellyksissä on usein käytetty erityisesti harmonikan rakenteesta kumpuavia "hanuristisia" tyylikeinoja, joiden imitointi muilla soittimilla on varsin hankalaa.
Pihlajamaa sekoitti sävellyksiinsä jo varhain myös ulkomaisia vaikutteita ja tyylilajeja, joista tärkeimpiä lienevät argentiinalainen tango ja ranskalainen musette. Tangosävellyksistä tärkeimpiä ovat Hanurini kertoo Argentiinasta, Kuhertelevat hanurit, Revontulten alla sekä Pikku ystävä, jotka ovat suomalaisessa tangomaisemassa varsin omaleimaisia teoksia. Musettevalsseista tunnetuimpia ovat Pariisin pyörteissä, Pariisi yöllä, Pääskyset sekä Utupilviä. Ulkomaisia vaikutteita on selkeästi nähtävissä myös teoksissa Romanialainen rapsodia sekä Mustalaisinspiraatio. Suomalaista perinnettä enemmän myötäilevät polkat, jenkat sekä masurkat kuvastavat synnyinseudun pelimanniperinteitä. Kansanomaisuudestaan huolimatta ne ovat soittajalle usein teknisesti varsin vaativia. 
Pihlajamaan suosituimpia sävellyksiä lienee valssi ”Nuoruusmuistoja”, johon hän teki myös sanoituksen. Hän levytti valssin itse vuonna 1961, ja ensimmäisinä laulajina sen tallensivat Erkki Junkkarinen vuonna 1976 ja Vilho Vartiainen vuonna 1978. Harmonikalla sen ovat Pihlajamaan itsensä lisäksi levyttäneet mm. Esko Könönen, Jorma Juselius ja Taito Vainio. Sävellystyö jatkui aina 1990-luvun lopulle saakka. Monia teoksia kantaesitettiin muun muassa Sata-Häme soi -juhlien konserteissa.

Vaikutus

Lasse Pihlajamaan vaikutus suomalaiseen harmonikkamusiikkiin on ollut valtaisa ja häntä pidetään alallaan eräänä tärkeimmistä 1900-luvun suomalaisista hahmoista. Yllättävää kyllä, omien levytysten suosio jäi hänen muuhun maineeseensa ja muihin aikalaisiinsa verrattuna suhteellisen vähäiseksi. Sitä vastoin kehitystyö harmonikan parissa laajensi soittimen musiikillisia mahdollisuuksia, vaikuttaen harmonikan hyväksymiseen soittimena myös konserttinäyttämöllä sekä suomalaisen harmonikansoiton tason nostamiseen myös kansainvälisesti korkealle tasolle. Pihlajamaa toimi myös pitkän aikaa Suomen Harmonikansoittajien Liiton puheenjohtajana ja vaikutti aktiivisesti Ikaalisten Sata-Häme Soi -musiikkijuhlien aloittamiseen. Elämäntyön suurin painoarvo jälkipolville lienee kuitenkin hänen uutteran ja pitkäaikaisen opetustyönsä hedelmissä ja hänen oppilaansa ovat vaikuttaneet suomalaisen harmonikkamusiikin kehittämiseen edelleen merkittävästi hänen antamansa perusopetuksen pohjalta.