google/wiki40b huggingface dataset:
Liturginen kieli

Liturginen kieli on kirkollisten toimitusten kieli. Myös nimityksiä kirkkokieli, uskonnollinen kieli, pyhä kieli, kirkollinen kieli tai hengellinen kieli voidaan käyttää uskonnoissa erityisasemassa olevista kielistä. Pyhä kieli on usein se kieli, joilla uskonnon pyhät tekstit alun perin kirjoitettiin. Pyhää kieltä käytetään yleisimmin siksi, että joitain uskonnon käsitteitä ei katsota voivan muilla kielillä ilmaista. Pyhä kieli on myös asetettu erilleen arjesta. Usein kielestä tekee pyhän perinne, mutta joskus pyhyys on itse kielessä.
Moni uskonnollisessa käytössä aktiivinen kieli on jo kuollut arkikielenä. On myös liturgisia kieliä, joita ei koskaan ole käytettykään muuten kuin rituaaleissa, kuten Kuuban santeria-uskonnossa käytettävä lukumi, joka polveutuu jorubasta. Jotkin pyhät kielet ovat käytössä myös äidinkielenä, kuten arabia.
Pyhän kielen ja kansankielen suhde uskonnossa on aiheuttanut aina keskustelua. Yhtäältä on pidetty tärkeänä tuoda sanoma kansan kielelle. Toisaalta pyhän kielen juhlavuus saattaa antaa tilaisuuteen osallistujille toivotummanlaisen kokemuksen. Silloinkin kun liturgian kielenä käytetään kansan ymmärtämää kieltä, voi se olla tarkoituksellisen vanhahtavaa juhlavuuden saavuttamiseksi.

Liturgisia ja pyhiä kieliä eri uskonnoissa

Kristillisen kirkon liturgisia kieliä ovat vanha kreikka, latina ja kirkkoslaavi. Uusi testamentti kirjoitettiin kreikaksi, ja kreikka on yhä kreikkalaisortodoksisen kirkon kieli. Latinalla on katolisessa kirkossa keskeinen ja virallinen asema. Sitä ei kuitenkaan varsinaisesti ole määritelty kirkon pyhäksi kieleksi. Latina oli katolisen kirkon ainoa liturginen kieli vuosisatojen ajan, kunnes 1960-luvun alkupuolella Vatikaanin toinen kirkolliskokous salli kansankielen käytön osissa messua.
Sanskrit on hindujen riittien ja rituaalien kieli. Buddhalaisuudessa paalin kielellä ja sanskritilla on erityisasema, joskaan kaikki buddhalaiset eivät aseta niitä sellaiseen asemaan.
Arabia on islamin pyhä kieli. Islamin pyhä kirja Koraani on olemassa ainoastaan arabiankielisenä, sillä se on islamilaisen käsityksen mukaan Jumalan omaa puhetta, jota ei voi kääntää muille kielille. Arabiaa osaa lukea suuri osa muslimeista, ja sitä puhuu maailman miljardista muslimista noin neljäsosa.
Muinaisheprea on juutalaisuuden pyhien tekstien ja rukousten kieli.
Maximilian zu Wied-Neuwied

Maximilian Alexander Philipp zu Wied-Neuwied (23. syyskuuta 1782 Neuwied – 3. helmikuuta 1867 Neuwied) oli saksalainen prinssi, tutkimusmatkailija, kansatieteilijä ja luonnontieteilijä.
Wied oli prinssi Johann Friedrich Alexander zu Wied-Neuwiedin (1741–1809) ja kreivitär Louise Wilhelmine Sayn-Wittgenstein-Berleburg (1747–1823) toinen poika. Valistuksen ajan lopun Euroopassa syntyneenä hänestä tuli aikansa kahden johtavan persoonan ystävä: Johann Friedrich Blumenbachin, huomattavan vertailevan antropologin, jonka alaisuudessa hän opiskeli biologisia tieteitä Göttingenin yliopistossa 1811–1812, sekä Alexander von Humboldtin, joka työskenteli Maximilianin ohjaajana. Napoleonin sodan aikana hän liittyi Preussin armeijaan 1802, kohoten arvossa kenraalimajuriksi. Hän vetäytyi armeijan palveluksesta vuonna 1815.
Wied johti tutkimusmatkan Kaakkois-Brasiliaan 1815–1817 ja matkalta palattuaan kirjoitti teokset Reise nach Brasilien (1820–1821) ja Beiträge zur Naturgeschichte von Brasilien (1825–1833). 1832–1834 hän matkusti Pohjois-Amerikassa. Sairastuttuaan vaikeasti hän joutui viettämään talven 1832–1833 New Harmonyssa Indianassa, missä hän tutustui Thomas Sayhin ja Charles Alexandre Lesueuriin. Keväällä hän matkusti Great Plainsin alueelle mukanaan sveitsiläinen taidemaalari Karl Bodmer, jonka kanssa he kulkivat ylös Missouria. Matkalta palattuaan hän kirjoitti teoksen Reise in das Innere Nord-Amerikas (1840). Matkoillaan hän tutki intiaaniheimojen, kuten mandanien ja hidatsojen, kulttuuria samoin kuin alueiden kasvistoa ja eläimistöä. Hän matkusti myös Hondurasissa.
Maximilian kuvaili ja nimesi tieteelle lukuisia uusia kasvi- ja eläinlajeja, linnuista muun muassa keltajalkatinamin (Crypturellus noctivagus). Hänen kunniakseen on nimetty parananaratti (Pionus maximiliani), oliiviselkätapakulo (Melanopareia maximiliani) ja isosysisirkkunen (Oryzoborus maximiliani).
Muonionalustan meteoriitti

Muonionalustan meteoriitti on rautameteoriitti, joka löydettiin vuonna 1906 Pohjois-Ruotsista.
Meteoriitin löysivät vuonna 1906 paimenessa olevat lapset Kitkojärven kylästä. Pian tämän jälkeen löytö todettiin rautameteoriitiksi. Saman meteoriitin toinen kappale löytyi vasta vuonna 1948, ja tämän jälkeen on löytynyt useita kyseisen meteoriitin osia. Suurimmat löydetyt kappaleet ovat olleet yli tonnin painoisia. Koska tutkimuksissa ei ole löytynyt meteoriitin kraatteria ja kappaleet ovat hajaantuneet jääkausien kuljettamina laajalle alueelle, meteoriitin iäksi on arvioitu yli 800 000 vuotta. Meteoriitin tyyppi on oktaedriitti luokka IVA. Muonionalustan meteoriitti sisältää rautaa yli 90 prosenttia. Muita metalleja siinä on seuraavasti: nikkeliä 8,42 %, galliumia 2,24 ppm, germaniumia 0,133 ppm ja iridiumia 1,6 ppm. Metallissa on voimakkaita Widmanstättenin kuvioita.
Nelinho

Manoel Rezende de Mattos Cabral eli Nelinho (s. 26. heinäkuuta 1950) on entinen brasilialainen jalkapalloilija, joka pelasi oikean laitapuolustajan pelipaikkaa. Nelinho edusti Brasilian jalkapallomaajoukkuetta kaksissa MM-kisoissa; 1974 ja 1978. Vuoden 1978 kisoissa hän saavutti pronssia iskettyään upealla kierteisellä laukauksella Brasilian tasoihin pronssipelissä Italiaa vastaan. Brasiliaa hän edusti 28 kertaa tehden 8 maalia. Koko seurajoukkueuransa Brasiliassa pelannut Nelinho sai suurimman menestyksensä seitsemän vuoden jaksollaan Cruzeirossa, jossa hän muun muassa pelasi yli 400 ottelua ja voitti Copa Libertadoresin vuonna 1976. Vuodesta 1970 vuoteen 1987 kestäneellä ammattilaisurallaan Nelinho ehti edustaa yhdeksää seuraa kotimaassaan.
Protomalaijit

Historia

Protomalaijien ja muiden Malakan niemimaan alkuperäiskansojen alkuperästä on kiistelty tutkijoiden keskuudessa. Osa pitää heidän esi-isinään Hoa Binhin kulttuurin edustajina, jotka asuttivat aluetta noin 25 000 vuotta sitten ja osa pitää todennäköisempänä polveutumista kolmesta eri muuttoaallosta alueelle viimeisten 20 000:n vuoden aikana. Jälkimmäisellä teorialla on enemmän kannattajia, mutta edellinen on saanut lisää tutkijoita puolelleen viime vuosikymmenien aikana. Protomalaijit saapuivat alueelle ehkäpä Indonesian saarilta ja he ovat asuttaneet niemimaan eteläosia vähintään 3 000–4 000 vuotta. Nimestään protomalaijit huolimatta he eivät ole nykyisten malaijien esi-isä, vaan nimi viittaa ennemminkin heidän historiaansa alueella ennen malaijien saapumista Borneoolta ja Sumatralta noin 1500-luvun paikkeilla eaa.

Kulttuuri

Protomalaijit voidaan jakaa kuuteen eri ryhmään, joita ovat jakunit (Orang Hulu), temuanit, semelait, kualat, kanaqit ja seletarit. Protomalaijit ovat orang asli-ryhmien toiseksi suurin ryhmä ja he muodostavat noin 42 % kakista orang aslwista, joita oli vuonna 2006 yhteensä 147 412.
Protomalaijit ovat perinteisesti harjoittaneet kaskiviljelyä Malesian metsäalueilla kasvattaen enimmäkseen riisiä ja vihanneksia, sekä muita tuotteita kauppaa varten. Alangoilla asuvat protomalaijit ovat siirtyneet nykyaikaisempiin viljelymenetelmiin kiinteine viljelymaineen ja lannoitteiden käyttöön. Protomalaijit poikkeavat semangeista ja senoista malaijien ja kiinalaisten kanssa kehittämiensä jo pitkään vallinneiden kauppayhteyksien kautta. Joidenkin tutkijoiden mukaan protomalaijit muistuttavat ulkonäöltään enemmän malaijeja juuri näiden kauppayhteyksien ja niitä seuranneiden sekoittumisen takia, mutta puhuvat edelleen semangien ja senoiden tapaisia kieliä ja ovat säilyttäneet alkuperäiset yhteiskunnalliset rakenteensa. Kuitenkin nykyisin protomalaijit naivat yhteisönsä ulkopuolelle vain harvoin ja aviopuoliso pyritään löytämään yhteisön sisältä. Protomalaijit puhuvat useita eri mon-khmer kieliä ja malaijilaisia kieliä.
Protomalaijien käännynnäinen vähemmistö harjoittaa islamia ja kristinuskoa. Suurin osa harjoittaa kuitenkin edelleen perinteisiä uskoja, joihin liittyvät esimerkiksi erilaiset henget ja jumaluudet. Protomalaijien musiikkia on levytetty ja myyty ympäri maailmaa. Musiikki liittyy tavallisesti šamaanien rituaaleihin, joissa pyritään saavuttamaan transsimainen tila, jossa šamaanin uskotaan olevan yhteydessä henkimaailmaan esimerkiksi sairauksien parantamiseen liittyen.
Pentti Hakkarainen

Pentti Kalevi Hakkarainen (s. 23. heinäkuuta 1958 Iisalmi) on suomalainen pankinjohtaja. Hän toimi vuodesta 2002 Suomen Pankin johtokunnan jäsenenä ja vuodesta 2008 johtokunnan varapuheenjohtajana. Vuonna 2017 Hakkarainen siirtyi Suomen Pankista Euroopan keskuspankin (EKP) edustajaksi yhteisen valvontamekanismin valvontaelimeen. Huhtikuussa 2017 hänet valittiin valtion vientitakuu- ja erityisrahoitusyhtiö Finnveran hallituksen puheenjohtajaksi.

Elämä ja ura

Hakkarainen valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1982 pääaineenaan vero-oikeus. Hän sai varatuomarin arvonimen vuonna 1984. Hakkarainen valmistui kauppatieteiden maisteriksi vuonna 1987 Helsingin kauppakorkeakoulusta pääaineinaan laskentatoimi ja rahoitusmarkkinat. Vuosina 1982–1983 Hakkarainen auskultoi Pielaveden tuomiokunnassa ja hoiti käräjätuomarin viransijaisuuksia. Hän kävi ulkoasiainministeriön kansainvälisten asioiden valmennuskurssin (Kavaku) ja toimi virkamiesharjoittelijana vuosina 1984–1985.
Uransa Hakkarainen aloitti Outokumpu Oy:ssä, jossa hän työskenteli 1985–1995, vuosina 1989–1995 rahoitusjohtajana. Sieltä hän siirtyi Osuuspankkien Keskuspankki Oy:n (OKO) palvelukseen vuosiksi 1995–1997 toimien johtokunnan jäsenenä 1995–1997 ja toimitusjohtajana 1997. Hakkarainen toimi Postipankki Oyj:n toimitusjohtajana 1998–2000 ja sitä seuranneen Leonian konsernijohtajana 2000 ja johtokunnan puheenjohtajana 2001. Vuodet 1998–2000 hän oli pankin johtokunnan varapuheenjohtaja ja vuonna 2001 puheenjohtaja. Vuonna 2001 Hakkarainen toimi myös Sampo-konsernin pankkitoiminnasta vastaavana varatoimitusjohtajana.
Suomen Pankissa Hakkarainen on ollut johtokunnan jäsen vuodesta 2002 ja johtokunnan varapuheenjohtaja vuodesta 2008. Hänen vastuualueitaan ovat rahapolitiikan toteutus, sijoitustoiminta, hallinto, laki ja kansainväliset asiat sekä makrovakauspolitiikka. Aiemmin Hakkarainen on vastannut muun muassa pankkitoiminnasta, riskienhallinnasta ja -valvonnasta sekä rahoitusmarkkinoiden vakaudesta ja taloushallinnosta.
Vuodesta 2009 Hakkarainen on toiminut Finanssivalvonnan johtokunnan puheenjohtajana, mitä ennen hän toimi vuonna 2008 sen edeltäjän Rahoitustarkastuksen johtokunnan puheenjohtajana. Lisäksi hän on ollut muun muassa Suomen pankkiyhdistyksen (nykyinen Finanssialan Keskusliitto) ensimmäinen varapuheenjohtaja 2000–2001 ja hallitusten jäsen IS-yhtymässä (1991–1998), Veikkauksessa (2000–2001) ja Palvelutyönantajissa (2000–2001).
Hakkarainen on ollut vuodesta 1986 naimisissa KHO:n jäsen Hannele Ranta-Lassilan kanssa.
Lionhead Studios

Pelit

Yhtiö kehitti tunnettuja pelisarjoja Fable ja Black & White.

Palkinnot ja huomionosoitukset

Yhtiön peli Fable II voitti BAFTA-palkinnon.
Edirnen maakunta

Edirnen maakunta on maakunta läntisessä Turkissa Kreikan rajalla.
Maakunnan pääkaupunki Edirne. 
Vuoden 2015 lopussa arvioitu väkiluku oli 402 437.
Johann Georg Hamann

Johann Georg Hamann (27. elokuuta 1730 Königsberg - 21. kesäkuuta 1788 Münster) oli saksalainen valistusfilosofi ja valistuksen vastustaja, ja saksalaisen valistuksen ja "Sturm und Drang" -liikkeen keskeisiä nimiä. Hän oli filosofi Immanuel Kantin ystävä ja tämän tavoin lähtöjään pietistinen protestantti. Hän oli myös luutunsoittaja, joka oli opiskellut tätä soitinta tuolloin Königsbergissä vaikuttaneen ukrainalaisen virtuoosin Timofey Belogradskyn opastuksella.
Hänen epäluottamuksensa järkeen ja valistukseen johti hänet johtopäätökseen, jonka mukaan usko Jumalaan oli ainoa ratkaisu filosofian kiusallisiin ongelmiin. Hamann sai paljon vaikutteita David Humen kirjoituksista. Hänet muistetaan siitä, että hän käytti Sokrateen, joka väitti ettei tiedä mitään, kuvaa teoksessaan Socratic Memorabilia, joka kritisoi valistuksen riippuvaisuutta ihmisjärjestä. 
Hamann vaikutti Herderiin, Goetheen, Jacobiin, Hegeliin ja Kierkegaardiin.
Mikin klubi

Mikki Hiiri

Mikki Hiiri toimii klubillaan juontajana.

Hessu Hopo

Hessu Hopo on Mikin klubin kömpelö hovimestari, joka kaatuilee ja sählää jatkuvasti.

Heluna Ammu

Heluna Ammu toimii klubilla juorutoimittajana ja uutistenlukijana.

Minni Hiiri

Minni Hiiri on klubin talousvastaava, joka hoitaa klubin raha-asiat sekä laskut. Hän huolehtii myös klubilla esitettävästä ohjelmasta.

Iines Ankka

Iines Ankka toimii respanhoitajana, joka pitää kirjaa pöytävarauksista ja vuoroista.

Aku Ankka

Aku Ankka tervehtii vieraita heidän saapuessaan klubille. Hän joutuu myös silloin tällöin siivoamaan ja järjestelemään klubilla, yleensä aiheutettuaan äkkipikaisuudelaan katastrofin.

Tupu, Hupu ja Lupu

Tupu, Hupu ja Lupu huolehtivat väliajoilla yleisön viihdyttämisestä, yleensä erilaisilla musiikkiesityksillä.

Polle Koninkaulus

Polle Koninkaulus hoitaa klubin mekaniikan ja koneiston sekä käynnistää piirretyt tarvittaessa.

Hansu Hanhi

Hansu Hanhi toimii klubilla kokkina. Hänellä on ikävä tapa syödä vieraiden ruokia, ja Hessu joutuukin tuon tuosta estämään häntä.

Pingviinit

Pingviinit ovat klubin tehokkaita tarjoilijoita, joilta ei yleensä mikään mene vikaan.

Musta Pekka

Pekka omistaa Mikin klubin, mutta klubi pysyy Mikillä niin pitkään kuin vain yleisöä riittää ja Mikki muistaa maksaa vuokransa.

Roope Ankka

Roope esiintyy harvoin ja siskonpoikansa Akun tavoin yrittää lähes joka kerralla keplotella klubin itselleen, tavalla tai toisella.

Max Hopo

Hessun poika Max toimii klubilla ovi-mikkona. Sen lisäksi hän pysäköi vieraiden autot klubin parkkipaikalle.

Luudat

Luudat huolehtivat klubin siivoamisesta.

Aristokatit

Aristokatit ovat muusikkoja, mutta eivät koskaan pääse esiintymään, syystä tai toisesta.

PJ

Pekan poika PJ nähtiin yhdessä jaksossa. Kuitenkin tämä osuus jäi pois eikä hän ole sittemmin esiintynyt – toistaiseksi.

Taavi Ankka

Taavi Ankka on hajamielinen professori, jonka omaa piirretyäkin esitetään klubilla.

Yleisö

Yleisössä on muita tuttuja Disney-hahmoja, esimerkiksi Aladdin ja Jafar, Bambi, Pinokkio ja Herkules. Joukossa on nähty myös Scar ja hyeenat, Shenzi, Banzai ja Ed. Scar ei ole puhunut kertaakaan.
Koristekasvi

Koristekasvit ovat koristetarkoituksiin viljeltyjä kasveja. Avomaalla, esimerkiksi puu­tarhoissa ja puistoissa, viljellyt koriste­kasvit jaetaan yksi­vuotisiin koriste­kasveihin eli annuelleihin, moni­vuotisiin koriste­kasveihin eli perennoihin, koristepensaisiin ja koristepuihin. Omaksi ryhmäkseen voidaan erottaa myös syksyllä istutettavat sipulikukat, jotka kukkivat seuraavana keväänä tai alkukesällä. Sisätiloissa pidettäviä koriste­kasveja eli huonekasveja ovat ruukkukasvit ja leikko­kukat.
Uimahuone

Uimahuone (tai kylpyhuone, ruots. badhus, badsump, kallbadhus) oli rantaveden päälle rakennettu tai ponttonien varassa kelluva pieni rakennus, jonka suojissa saattoi kesäisin riisuutua ja kylpeä luonnonvedessä muiden näkemättä. Kylpemistä varten uimahuoneessa voi olla laudoista rakennettu sumppu eli ”basengi”, pieni uima-allas, jonne laskeudutaan puisia uimatikkaita tai -portaita pitkin. Uimasumppu pysyi pohjassa esimerkiksi kivien painamana ja nostettiin talveksi ylös vedestä uimahuoneen sisätilaan. Uimasumpun sijasta uimahuoneen yhteydessä saattoi olla lauta-aidoin avovedestä rajattu ”uima-aitaus” portaineen ja luonnonpohjineen. Suomessakaan uimahuoneen yhteydessä ei juuri koskaan ollut saunaa, mutta uimahuone oli usein varustettu kylpyammeella sekä muuripadalla ammeen kylpyveden lämmittämiseksi.

Historiaa

Uimahuoneet olivat yleisiä Pohjoismaissa 1800-luvun puolivälistä 1910-luvulle herrasväen rantahuviloiden laiturien yhteydessä. Uimasumppu oli luonnonvettä turvallisempi uintipaikka lapsille ja muille uimataidottomille, joita oli valtaosa aikuisistakin. Uimahuone oli myös katseilta suojaava kylpypaikka naisille.
Uimahuoneet olivat usein hyvin koristeellisia ja noudattivat huvilan arkkitehtuuria. Uimahuoneita rakensivat puusepät, ja jotkin puusepänverstaat, kuten turkulaiset Turun Puuteollisuus ja Bomanin kalustetehdas, suunnittelivat ja toimittivat valmisrakenteisia uimahuoneita ja paviljonkeja.
1920-luvulla ulkoilmaelämän suosio kasvoi ja uimahuoneiden kylpysumpuista luovuttiin niin, että uimahuoneet pienenivät lähinnä laiturin päässä sijaitseviksi uimakopeiksi eli pukuhuoneiksi vaatteiden vaihtamista varten ennen meressä tai järvessä taivasalla uimista.
Huviloiden lisäksi uimahuoneita oli veden äärellä sijainneiden parantoloiden, kylpylöiden ja muiden laitosten rantalaitureilla. Myös kaupunkien rantojen yleisissä uimalaitoksissa saattoi ulkoaltaiden, hyppytornien ja pukuhuoneiden lisäksi olla uimasumpuilla varustettuja uimahuoneita. Ainakin Ruotsissa oli rannoilla yleisiä suuria uimahuoneita, kuten Tukholman Södermalmin vuonna 1930 avattu ja elokuussa 2016 toistaiseksi suljettu, betoniponttonien varassa kelluva Liljeholmsbadet lämmitettyine merivesialtaineen ja saunoineen.

Uimahuone Muumi-tarinoissa

Tove Janssonin Muumi-tarinoissa esiintyy muumien uimahuone, jota muumit käyttävät kesäisin ja jossa Tuu-tikki asuu talvisin. Tämän uimahuoneen voi nähdä myös Naantalin Muumimaailmassa.
Aš

Aš (saks. Asch) on kaupunki Karlovy Varyn läänissä, Tšekin tasavallassa. Vuoden 2012 alussa kaupungissa oli 13 054 asukasta.
Onkimusjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,9 hehtaaria ja se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Keihäsjoen valuma-alueella (35.35), jonka Iso Särkijärven valuma-alueeseen (35.359) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 141,9 metriä mpy.
Sharm el-Sheikhin autopommit 2005

Uhrit

88 kuolleesta ja noin 200 loukkaantuneesta valtaosa oli egyptiläisiä. Kuolleista 11 oli brittejä, kuusi italialaisia, kaksi saksalaisia, yksi tšekkiläinen, yksi israelilainen ja yksi yhdysvaltalainen.
Inkan aarre

Pelilauta

Pelilauta koostuu neljästä palasta, jotka yhdistetään kuten palapelissä, toisin kuin Afrikan tähdessä, jossa pelilauta on taitettava. Pelilauta on Etelä-Amerikan kartta, johon on piirretty erilaisia paikkoihin liittyviä kuvia, kuten jokia, metsiä, muuta luontoa ja kansaa sekä nimetty 35 kaupunkia.

Pelin säännöt

Ennen peliä pelinappulat sekoitetaan ja asetetaan nurin päin pelilaudan punaisiin ympyröihin. Pelaajat aloittavat Rio de Janeirosta ja saavat aloitusrahaa 300 pesoa. Pelilaudalla edetään heittämällä noppaa ja jos pelaaja päätyy punaiseen ympyrään, hän saa pysähtyä ja kääntää nappulan maksamalla 100 pesoa tai heittämällä nopalla nelosen, viitosen tai kuutosen.
Maitse kuljetaan ilmaiseksi inkojen rakentamia kivisiä teitä nopan silmäluvun mukaisesti. Reitin voi valita itse.
Meritielle lähteminen maksaa 100 pesoa. Samalla maksulla saa kulkea niin kauan kuin pysyy meritiellä. Satamien punaisiin ympyröihin pysähtyminen tai paholaisen löytäminen ei aiheuta uutta maksua. Vasta sisämaassa käynnin jälkeen on maksettava uudelleen.
Jos pelaajalla ei ole rahaa tai hän ei halua sitä käyttää, pääsee hän noppaa heittämättä vapaamatkustajana 2 askelta kullakin vuorollaan. Näin ei kukaan paholaisen kohdattuaan voi jäädä saarelle. Myös Amazon-joki kuuluu merireitteihin.
Lentomatka maksaa 300 pesoa punaista viivaa pitkin ympyrästä toiseen. Noppaa ei heitetä.
Umpikujat. Pelissä on vaikeasta maastosta johtuen umpikujia, joista ei pääse eteenpäin. Silloin on käännyttävä samaa reittiä takaisin päin.
Nopanheiton sijaan pelaaja voi liikkua lentoreittiä (punaisia viivoja) pitkin maksamalla 300 pesoa. Laivamatka maksaa 100 pesoa ja on voimassa kunnes pelaaja palaa uudestaan mantereelle. Lisäksi on mahdollista vapaamatkustaa 2 vesiruutua ilmaiseksi nopanheiton sijaan.
Ensimmäinen Cap Horniin saapuva pelaaja saa 500 pesoa ja lisäksi ensimmäinen kävijä Iguazussa tai Iquitosissa saa 200 pesoa. Kultaisen Auringonpojan löytämisen jälkeen on muilla pelaajilla mahdollisuus voittaa peli löytämällä Onnenaurinko ja viemällä se perille Machu Picchuun ennen Kultaisen Auringonpojan löytäjää.
Revontultentie

Revontultentie (ruots. Norrskensvägen, norj. Nordlysvegen, pohjoissaameksi Guovssahastitgeaidnu) on yhteispohjoismainen matkailutie Suomen, Ruotsin ja Norjan alueella Perämeren ja Norjanmeren välillä. Reitin kokonaispituus on noin 620 kilometriä. Se alkaa Torniosta ja seurailee Tornion- ja Muonionjokea ja Könkämäenoa, eli käytännössä valtatietä 21, Kilpisjärvelle valtakunnanrajalle, josta se jatkuu Norjan Eurooppatie 8:a pitkin Tromssaan. Toisen osan tien eteläpäästä muodostaa vastaava reitti Tornionjoen toisella puolella Ruotsissa nimellä Norrskensvägen. Sen reitti kulkee pitkin Riksväg 99:ää Haaparannalta Ruotsin Kaaresuvantoon ja siitä Suomen puolelle. Tie ylittää pohjoisen napapiirin Suomen puolella Pellon Juoksengissa ja Ruotsin puolella Ylitornion Juoksengissa.
Reitti on saanut virallisen matkailutien statuksen Suomessa vuonna 2002. Interreg-rahoituksella on vuodesta 2004 lähtien kehitetty matkailutien informaatiota ja viitoitusta sekä toteutettu rajanylityspaikkojen maisemointia.
Book of Spells

Vastaanotto

Book of Spells sai vaihtelevia vastaanottoja ristiriitaisista positiivisiin. Metacriticin tilastoimien 36 arvostelijan arvosanojen keskiarvo oli 72/100.
IGN antoi pelille arvosanaksi 6,0, yllättyen fantastisesta esityksestä ja teknologian suuresta potentiaalin määrästä, mutta pettyi puolestaan epätodellisesta tarinasta, liian toistuvasta pelattavuudesta sekä pienestä uudelleenpelattavuusarvosta. Joystiq antoi pelille 3,5 tähteä viidestä. Eurogamer antoi pelille 5/10 pistettä ja sanoi ”Wonderbookin loitsu kasvaa koko ajan heikommaksi, eikä sitä myötä rakenna fantastista huippua.”
Suomalaisilta arvostelijoilta peli sai pääosin positiivisen vastaanoton. Gamereactor antoi pelille 7/10 pistettä kehuen vaikuttavaa ulkonäköä, suomennosta sekä hyvää lapsille sopimista, mutta kritisoi itsensä toistamista sekä liian vähäistä tekemisen määrää peliksi.
Philae-laskeutuja

Tekniikka

Philaen kuusikulmainen laatikkorunko on tehty kevyestä hiilikuidusta. Sivut on päällystetty aurinkokennoilla, jotka toimivat tehonlähteenä. Radiolinkki Maahan tapahtuu Rosetta-luotaimen välityksellä, koska laskeutujan radion teho ei riitä suoraan yhteyteen. Koko laskeutujalle kertyy massaa 100 kg.
Laskeutuja lähestyi komeettaa ballistisesti, ja laskeuduttuaan kolmen jalkansa varaan se ampui kiinnitysharppuunan.
Philae-laskeutuja onnistui laskeutumaan komeetalle 12.11.2014. Laskeutuminen epäonnistui osittain, minkä johdosta aurinkopaneelit eivät saaneet tarpeeksi valoa: akut tyhjentyivät muutama päivä laskeutumisen jälkeen, ja alus vaipui horrostilaan. Aurinkopaneelit saivat kuitenkin osittain valoa, ja uudelleenkäynnistys oli mahdollista vuoden 2015 elokuussa.