google/wiki40b huggingface dataset:
Terrierit

Terrierit ovat luokka alkujaan saalis- ja tuhoeläinten metsästämiseen jalostettuja koirarotuja. Nykyisin ne ovat suosittuja seurakoiria. Energisiksi ja aktiivisiksi kuvatut terrierit kuuluvat pieni- tai keskikokoisiin rotuihin.
Valtaosa terrieriroduista on kehitetty Britteinsaarilla. Rotujen nimitys tulee kuitenkin maata tarkoittavasta ranskan murresanasta terrier, joka taas juontuu latinan sanasta terra. Terriereillä metsästettiin paitsi maan päällä, myös maan alla, esimerkiksi ketun- ja mäyränkoloissa.

Terrierirotuja

Suomen Kennelliiton noudattaman Fédération Cynologique Internationalen FCI 3 -standardin mukaisesti terrierien roturyhmään kuuluvat seuraavat rodut:
Linda Christian

Linda Christian, alun perin Blanca Rosa Welter, (13. marraskuuta 1923 – 22. heinäkuuta 2011 Palm Desert, Yhdysvallat) oli meksikolainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi Hollywoodista 1940–1950-luvuilla.
Christian syntyi Tampicossa, Tamaulipasissa. Häntä pidetään ensimmäisenä Bond-tyttönä: hän esiintyi vuonna 1954 Casino Royalen televisioversiossa. 
Christian esiintyi vuonna 1948 Maran roolissa Johnny Weissmullerin viimeisessä Tarzan-elokuvassa Tarzan and the Mermeids ("Tarzan ja nainen mereltä").
Christian meni vuonna 1949 naimisiin näyttelijä Tyrone Powerin kanssa. Parin tyttäristä Taryn Power on menestynyt näyttelijänä ja Romina Power laulajana. Tyrone Power eli enää pari vuotta 7. elokuuta 1956 voimaan tulleen avioeron jälkeen, ja Christian avioitui vuonna 1962 Edmund Purdomin kanssa. Tämä liitto kesti vain vuoteen 1963.
SilkAirin lento 185

SilkAirin lento 185 oli SilkAir-yhtiön matkustajalento Indonesian pääkaupungista Jakartasta Singaporeen. 19. joulukuuta 1997 lennolla ollut Boeing-737-300-tyyppinen kone syöksyi Musi-jokeen eteläisellä Sumatran saarella lähellä Palembangia, ja kaikki 97 matkustajaa sekä seitsemän miehistön jäsentä kuolivat. Onnettomuuden aiheutti kapteenin suorittama itsemurhaisku, jonka taustalla olivat hänen taloudelliset vaikeutensa.
Riesling

Riesling on Saksasta kotoisin oleva valkoinen viinirypälelajike. Rieslingistä saadaan monipuolista ruokaviiniä. Noin 70 % maailman Riesling-rypäleistä tuotetaan Saksassa, jossa niitä viljellään 20 627 hehtaarin alueella. Vuonna 2006 Riesling oli Saksan eniten tuotettu rypälelajike; 20,8 % kaikista tuotetuista viinirypäleistä oli Rieslingiä.
Maitoallergia

Maitoallergiassa maidon proteiini eli valkuaisaine aiheuttaa ihmiselle allergisen reaktion. Allerginen reaktio syntyy kun elimistö yrittää torjua maidon proteiinia. Maitoproteiinin sietokyky voi vaihdella paljon. Osalle allerginen reaktio voi tulla jo muutamasta millilitrasta (litran tuhannesosasta) maitoa. Oireet saattavat ilmetä vasta pitkän aikaa maitoproteiinin saannin jälkeen. 
Maitoallergiassa ei allergisoi maitosokeri eli laktoosi.

Allergiaoireet

Maitoallergiaan liittyy tyypillisesti ruuansulatuskanavan oireita, kuten ilmavaivoja, turvotusta, vatsakipuja sekä väänteitä ja ripulia. Myös lamauttavaa päänsärkyä ja pahoinvointia voi esiintyä. Hengenvaarallinen reaktio anafylaksia on myös mahdollinen. 
Varsinkin lapsilla tyypillisiä oireita ovat atooppinen ihottuma, ihon lehahtelu, nokkosihottuma ja harvemmin oksentelu.

Ruokavalio

Vältettävä maitoproteiinia sisältäviä ruokia, ruoka-aineita ja maitojalosteita kuten esimerkiksi: maito, jogurtti, juusto, kerma, maitojauhe, kaseiini, hera.
Usein maitoallergia ja laktoositon ruokavalio sekoitetaan helposti keskenään. Eron ymmärtäminen on tärkeää, jotta maidottoman ruokavalion toteuttaminen onnistuisi. Laktoositon ei sovi maitoallergiselle. Elintarvikepakkausten pakkausmerkinnöissä tulee ilmoittaa maitoproteiini tai maito . 
Osa laktoosittomaksi ilmoitetuista elintarvikkeista voi olla myös maidottomia, mutta valmistaja ei ole sitä ilmoittanut. Epäselvissä tilanteissa on syytä ottaa yhteys valmistajaan. Allergisen ja allergisille ruokia valmistavan on syytä opetella pakkausmerkintöjen lukeminen huolella. EVIRAn internetsivulla on opas pakkausmerkintöjen lukemiseen. Pakkausmerkinnöissä pitää lukea, mistä tuote on tehty. Jos jotain ainesosaa ei ainesosaluettelosta löydy, tuote ei sitä sisällä. Vapaaehtoiset negatiiviset ilmaisut (esim. maidoton, soijaton) ovat yleistyneet pakkausmerkinnöissä. Merkintöjä voi olla sellaisissa tuotteissa, joiden valmistuksessa on erityisin toimenpitein varmistettu, että kontaminaatiota ei tapahdu. Tuotteen tulee myös poiketa muista vastaavista tuotteista. Esimerkiksi omenamehutölkissä ei saa lukea maidoton, koska omenamehuissa ei muutenkaan ole maitoa tai maitoperäisiä ainesosia.
Taiichi Ōno

Taiichi Ōno (jap. 大野 耐一, Ōno Taiichi, 29. helmikuuta 1912 Dalian, Kiina – 28. toukokuuta 1990 Toyota, Japani) oli japanilainen Toyota Motor Corporationilla työskennellyt tuotantomenetelmien asiantuntija, joka kehitti vallankumouksellisen Just-In-Time -järjestelmän (kanban).
Ōno aloitti työskentelyn Toyotalla vuonna 1932, valmistuttuaan Nagoyan teknillisestä opistosta. Noin kahdenkymmenen vuoden kuluttua hän alkoi soveltaa kehittämäänsä tuotantokustannusten säästömenetelmää. Ōno työskenteli aluksi päällikkönä Toyotan kokoonpanolinjalla, mutta yleni pian johtoportaaseen, kun hänen asiantuntemuksensa tunnistettiin. Ōnon Just-In-Time -metodi nosti vararikon partaalla käyneen Toyotan maailman kolmanneksi suurimmaksi autonvalmistajaksi. Ōnon menetelmän perusajatus oli, että osia valmistettiin vain tarvittava määrä ja vain sitä mukaa kuin niitä tarvittiin tuotantolinjan seuraavassa työvaiheessa.
Ōnosta tuli Toyotan varatoimitusjohtaja vuonna 1975. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1978, mutta pysyi yhtiön konsulttina aina vuoteen 1982 asti. Ōno on kirjoittanut suositut liikkeenjohdon kirjat Toyota Production System (1978), Workplace Management (1984) ja Just-in-Time for Today and Tomorrow (1988).
Moottoriurheilu

Moottoriurheiluksi kutsutaan kilpailua tai kilpailusuoritusta, jossa kilpailusuoritus tapahtuu moottorilla varustetulla kulkuneuvolla. Moottoreina käytetään esimerkiksi tavallisia polttomoottoreita, sähkömoottoreita tai kaasuturbiineja. Nopeuskilpailujen lisäksi moottoriurheilussa kilpaillaan myös muun muassa tarkkuudesta, luotettavuudesta ja taloudellisuudesta.

Historiaa

Kaikkien aikojen ensimmäinen merkittävä moottoriurheilukilpailu lienee vuonna 1894 järjestetty Pariisi-Rouen maantiekilpailu, johon osallistui sekä autoja että moottoripyöriä. Tämän nopeuskilpailun nopein oli kreivi de Dionin höyrymoottorinen vaunu, mutta koska sitä rangaistiin sääntöjen vastaisesta rakenteesta kilpailun voiton jakoivat Panhard ja Peugeot, jotka käyttivät Daimlerin polttomoottoreita.
Ensimmäiset lentokonekilpailut järjestettiin Grande Semaine d'Aviation-tapahtuman yhteydessä Reimsissä 1909. Viikon kestäneessä tapahtumassa kilpailtiin muun muassa kestävyydessä, nopeudessa sekä lentokorkeudessa.

Moottoripyöräurheilu

Moottoripyöräkilpailuissa taitokilpailut ovat huomattavasti yleisempiä kuin autourheiluissa, mutta tunnetuimmat kilpailut ovat nopeuskilpailuja. Tunnetuimpia nopeuskilpailumuotoja ovat ratakilpailut, Motocross, Speedway ja Jääspeedway sekä rallia muistuttava enduro. Taitokilpailuja ovat muun muassa maastossa ajettava trial ja suurilla areenoilla tapahtuva freestyle-motocross. Moottoripyörille järjestetään myös kestävyyskilpailuja.

Moottoriveneurheilu

Moottoriveneillä kilpaillaan sekä sisävesillä että merillä. Osa kilpailuista on pienillä radoilla tapahtuvia kilpailuja kuten Formula 1 -veneily, osassa taas kierretään pitkiä ratoja jotka ulottuvat avomerelle (Offshore-veneily). Moottoriveneillä järjestetään myös etappi- sekä kiihdytyskilpailuja.

Nopeusennätykset

Erilaisten kilpailujen lisäksi myös nopeusennätykset mielletään yleisesti moottoriurheiluksi ja niitä hallinnoivat samat järjestöt. Nopeusennätyskokeessa tavoitteena on kulkea määrätty matka mahdollisimman suurella nopeudella. Lyhyissä, yksisuuntaisissa kokeissa vaaditaan kaksi, vastakkaisiin suuntiin suoritettua ajoa, jotka tulee tehdä tunnin kuluessa.

Arvostelua

Turun Ammattikorkeakoulun Vihreäpolku.infon mukaan moottoriurheilu tuhlaa uusiutumattomia luonnonvaroja kestävän kehityksen vastaisesti ja on eräs kuluttavimpia urheilumuotoja ympäristön kannalta. Moottoriurheilu aiheuttaa myös meluhaittoja.
Yövilkka

Ulkonäkö ja koko

Muiden kämmekkäkasvien tapaan yövilkka elää symbioosissa sienijuuren kanssa. Sen juurakko on vaakasuora ja haarova. Juurakosta lähtee runsaasti myös kukattomia ruusukkeita. Varsi on karvainen ja kasvaa 10–30 cm korkeaksi. Vihreät tai valkokirjavat, nahkeapintaiset lehdet ovat ruusukkeena maata vasten. Alimmat lehdet ovat ruodillisia. Lehden lapa on 1–3 cm pitkä, soikea, paksuhko ja verkkosuoninen. Ruusukelehdet voivat sopivalla kasvupaikalla muodostaa laajojakin kasvustoja sammalessa leviävän maavarren ansiosta. Lehdet talvehtivat kaksi vuotta vihreinä. Ylempänä varressa on vain suomumaisia ylälehtiä. Yövilkan kukinto on 3–7 cm pitkä toispuolinen tähkä. Valkoinen kukka on karvainen ja sen tuoksu on hienon imelä. Kukan huuli on kannukseton, koveratyvinen ja litteäkärkinen. Kukkivaksi varttuminen kestää yövilkalta noin kymmenen vuotta. Suomessa laji kukkii mustikanpoiminta-aikana heinä-elokuussa. Toisinaan laji kukkii toisen kerran myöhäissyksyllä, mutta nämä kukat eivät ehdi tuottamaan siemeniä ennen kukintojen tuhoutumista pakkasessa.
Osa yövilkan ruusukkeista voi jättää kukkimisen väliin varsinkin kuivaa kesää seuraavana vuonna, mutta lämmintä ja kosteaa kesää seuraavana vuonna kukintoja on kasveissa yleensä runsaasti. Vaikka kukat eivät kykene itsepölytykseen, on pölytystulos yleensä hyvä. Pölytyksen voivat suorittaa monenlaiset hyönteiset, joista tärkeimpiä lienevät kimalaiset.

Levinneisyys

Yövilkka on pohjoisen pallonpuoliskon havumetsävyöhykkeen laji. Euroopassa sitä tavataan paikoitellen Britteinsaarilta, Ranskasta ja Pohjois-Italiasta itään läpi keskisen Euroopan ja Venäjän aina Tyynellemerelle saakka. Pohjoisessa lajia tavataan Fennoskandiassa ja Baltiassa aika yleisenä. Euroopan lisäksi yövilkkaa tavataan Aasiassa Japanissa, Korean niemimaalla, Kiinassa ja Himalajan vuoristossa sekä Pohjois-Amerikassa.
Yövilkka on luultavasti Suomen ja koko Skandinavian yleisin kämmekkäkasvi. Suomessa yövilkkaa tavataankin koko maassa. Runsaimmin havaintoja lajista on Keski- ja Itä-Suomessa. Pohjois-Suomessa sitä on tavattu harvemmin.

Elinympäristö

Yövilkka kasvaa vanhoissa, sammaleisissa kuusimetsissä, usein mäkisiltä tai kivikkoisilta alueilla. Se on varsin vaativa kasvuympäristönsä suhteen: metsän täytyy saada kasvaa rauhassa ainakin 50-vuotiaaksi ennen yövilkan ilmestymistä kasvupaikalle.
Harry Von Tilzer

Alkuvuodet

Harold Gumm syntyi Detroitissa ja vietti lapsuutensa Indianapolisissa. Hän opetteli pianonsoittoa nuoresta iästä lähtien. 14-vuotiaana hän lähti kotoa ja liittyi kiertelevään sirkukseen. Ennen pitkää hän alkoi säveltää musiikkia ja esiintyä näyttelijänä ja pianistina eri burleskiryhmissä. Hän päätyi New Yorkiin vuonna 1892.
Von Tilzerin valisema taiteilijanimi juontui hänen äitinsä tyttönimestä Tilzer, johon hän lisäsi von-etuliitteen saadakseen nimen kuulostamaan ylevämmältä. Myös hänen neljä veljeään, mukaan lukien lauluntekijä Albert Von Tilzer, vaihtoivat ennen pitkää sukunimensä Von Tilzeriksi seuraten Harryn esimerkkiä.

Uran alku laulunkirjoittajana

New Yorkissa Von Tilzer lauloi ja soitti pianoa kapakoissa. Hänen ensimmäinen julkaistu kappaleensa, Andrew B. Sterlingin sanoittama ”My Old New Hampshire Home”, muodostui hitiksi vuonna 1892.
Rodullisiin stereotyyppeihin perustuva coon song -tyylilaji oli 1800-luvun loppupuolella suosiossa, ja Von Tilzerinkin varhainen tuotanto sisälsi useita siihen lukeutuvia kappaleita. Niihin kuuluvat muun muassa ”De Swellest Ladie’s Coon in Town” (1897), ”The Coldest Coon in Town” (1899) ja ”Mammy’s Kinky-Headed Coon” (1899).
Vuonna 1899 Von Tilzer otettiin yhtiökumppaniksi Maurice Shapiron ja Louis Bernsteinin musiikkikustantamoon, jonka nimeksi tuli Shapiro, Bernstein & Von Tilzer. Kustantamo saavutti menestystä seuraavana vuonna Von Tilzerin sävellyksellä ”A Bird in a Gilded Cage”.

Musiikkikustantaja

Vuonna 1902 säveltäjä päätti lähteä omilleen ja perusti oman kustannusyhtiönsä, Harry Von Tilzer Music Companyn. Heti samana vuonna hän julkaisi useita menestyksekkäitä sävellyksiään: ”On a Sunday Afternoon”, ”In the Sweet Bye Bye”, ”The Mansion of Aching Hearts”, ”Jennie Lee”, ”I Wants to Be an Actor Lady” ja ”Down on the Farm”.
Ennen pitkää Von Tilzer tuli yhdeksi 1900-luvun alun vaikutusvaltaisimmista kustantajista Tin Pan Alleyllä, ja hänet tunnettiin kyvystään järjestää julkisia tempauksia musiikin markkinoimiseksi. Omien sävellystensä lisäksi hän julkaisi muun muassa Irving Berlinin ja George Gershwinin varhaisimpia kappaleita.
Von Tilzerin vuoden 1905 sävellys ”Wait till the Sun Shines, Nellie” oli hitti ja se on nauhoitettu myöhemmin useita kertoja. Muun muassa Bing Crosby äänitti oman versionsa vuonna 1941. Vuonna 1911 suureksi hitiksi nousi Von Tilzerin ”I Want a Girl Just Like the Girl That Married Dear Old Dad”. Von Tilzerin viimeisiksi menestyskappaleiksi jäivät vuoden 1917 ”Give Me the Moonlight, Give Me the Girl” ja vuoden 1925 ”Just Around the Corner”.
Von Tilzer vetäytyi musiikkielämästä 1920-luvun puolivälissä, jazzin aikakauden ollessa täydessä käynnissä. Hän kuoli hotellihuoneessaan New Yorkissa tammikuussa 1946.
Houtskarin vaakuna

Houtskarin vaakuna oli Houtskarin kunnan tunnus. Vaakunan hansalaiva aihe viittaa sekä paikkakunnan vanhoihin merenkulkuperinteisiin sekä tarinaan siitä, että saaren asutus olisi hansojen peruja. Kalat viittaavat merikalastukseen.
Vaakunan selitys on ”hopeakentässä punainen kolmimastoinen hansalaiva purjehtimassa aaltokoroisella sinisellä tyviöllä, jossa kolme hopeista kalaa järjestettynä 2 + 1.” Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja Houtskarin kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 16. toukokuuta 1951. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 11. syyskuuta samana vuonna.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2009, kun Houtskari yhdistyi Paraisten, Nauvon, Korppoon ja Iniön kanssa Länsi-Turunmaan (nyk. Paraisten) kaupungiksi.
Kallioisjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 4,7 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Se sijaitsee Lintuvuoren ja Pikkuvuoren välisessä painaumassa, joka on kartassa merkitty nimellä Kallioisjärvenkorpi. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä ja sen rannat ovat soistuvaa metsämaata. Suot mäkien rinteillä ovat kuitenkin kapeita.

Luontoarvoja

Karttaan on merkitty 3,6 kilometriä ja 750 metriä leveä metsäpalsta luonnonsuojelualueeksi. Alueella sijaitsevat Kallioisjärvi, Iso-Rummakko ja Keski-Rummakko, jotka kuuluvat Rummakkojärviin. Kallioisjärvestä kuuluu suojelualueeseen vain rannat, mutta Rummakkojärvet kuuluvat siihen kokonaan.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Joutteselän alueeseen (35.715) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 112,5 metriä mpy. Järveen on johdatettu kuivatusojia itäiseltä Pitkäsuolta ja pohjoispuolen suolta. Sen laskuoja lähtee järven lounaispäästä ja se putoaa 17 metriä matkallaan Kouvalanjärveen, joka sijaitsee yli kilometrin päässä.
Chambourcy

Chambourcy on kunta Yvelinesin departementissa Île-de-Francen hallintoalueella Ranskassa. Vuonna 2006 kunnan väkiluku oli 5 812. Chambourcyn pinta-ala on 8 km².
Joseph Friedrich von Racknitz

Joseph Friedrich von Racknitz (1744–1818) oli Steiermarkista Saksasta kotoisin ollut Racknitzin vapaaherra, joka asui Dresdenissä ja toimi korkea-arvoisena virkamiehenä. Nykyään hänet tunnetaan lähinnä pamfletistaan Ueber den Schachspieler des Herrn von Kempelen, nebst einer Abbildung und Beschreibung seiner Sprachmachine, joka käsitteli Wolfgang von Kempelenin rakentamaa, Turkkilaiseksi kutsuttua shakkiautomaattia. Racknitz käsitteli oletetun automaation toimintaperiaatetta esittäen omia arveluitaan aiheesta sekä oletuksen, että kyseessä oli huijaus. Pamflettia havainnollistettiin kuvituksella.
Racknitzilla oli myös laaja hyönteiskokoelma. Yli 5 000 näytettä sisältävää kokoelmaa säilytetään nykyään eräässä saksilaisessa museossa.
Kiertäjähermo

Vagusstimulaatio

Kiertäjähermoa saatetaan lääketieteessä käsitellä sykkeen laskemiseksi tai sydämen rytmin korjaamiseksi. Keinoja on useita. Tunnetumpana Valsalvan menetelmä tai pelkkä toispuolinen hierominen. EKG:tä voidaan tällöin käyttää kyseisen terapian samanaikaiseen seurantaan.
Ethel the Frog

Ethel the Frog oli vuonna 1976 perustettu englantilainen NWOBHM- (uuden brittimetallin aallon) yhtye. Yhtye perustettiin Hullin kaupungissa. Yhtyeen nimi (suom. Sammakko-Ethel) on otettu Monty Python -televisiosarjan erään sketsin nimestä.

Ura

Yhtye julkaisi omarahoitteisen heavy metal -version The Beatlesin kappaleesta "Eleanor Rigby" vuonna 1978 ennen vuoden 1980 yhtyeen omaa nimeä kantavaa ensialbumia. Yhtye oli myös mukana vuonna 1980 julkaistussa Metal for Muthas -kokoelmassa. Englantilaistiskijukka Neal Kay on julkaissut enemmänkin vastaavia kokoelmia, joten levyltä löytyvä "Fight Back" -kappale ei lisännyt yhtyeen merkittävyyttä heavy metal -piireissä.
Vuonna 1979 yhtye allekirjoitti sopimuksen suurlevy-yhtiö EMI:n kanssa. EMI uudelleenjulkaisi yhtyeen "Eleanor Rigby" -singlen, jonka B-puolena uudelleenjulkaisussa oli kappale "Whatever Happened to Love".
Yhtye julkaisi yhden täyspitkän albumin, Ethel the Frogin, niin ikään EMI:n levymerkillä. Ensimmäisen albumin julkaisun jälkeen yhtyeen tarina ei näyttänyt etenevän vaikka yritystä oli vuonna 1981, ja sen jäsenet hajosivatkin eri suuntiin, jolloin yhtye hajosi lopullisesti.
Antabusreaktio

Antabusreaktio tarkoittaa voimakasta pahoinvointia, joka syntyy muun muassa disulfiraamin (kauppanimi Antabus) tai eräiden diabetes- ja tuberkuloosilääkkeiden käyttämisestä yhtä aikaa alkoholin kanssa. Antabusreaktio mielletään usein sivuvaikutukseksi, koska alkoholia ei voi käyttää hoidon aikana, mutta disulfiraamia käytetään alkoholiriippuvuuden hoitoon juuri antabusreaktion vuoksi.
Reaktio voi aiheutua jo muutaman alkoholigramman nauttimisesta samanaikaisesta antabusaineen kanssa. Reaktio kestää tunteja. Yleisiä oireita ovat muun muassa päänsärky, kuuma ja punoittava iho ("flush"), hengenahdistus, takykardia eli sydämen sykkeen kiihtyminen, pahoinvointi ja verenpaineen lasku.
Oireet johtuvat siitä, että antabusaine estää aldehydidehydrogenaasi-nimisen entsyymin toimintaa. Normaalitilassa alkoholi hapettuu elimistössä ensin asetaldehydiksi, jonka entsyymi sitten hajottaa. Niinpä asetaldehydi jää elimistöön ja aiheuttaa epämiellyttävät oireet.
Jotkut kasvit ja sienet toimivat luonnollisena antabuksena ja eivät siis sovi yhtäaikaiseen käyttöön alkoholipitoisten juomien kanssa. Ainakin harmaamustesieni, nuijamalikka, piikkiukonsieni ja tauriontatti aiheuttavat antabus-lääkkeen kaltaisen reaktion.
Joseph Radetzky

Johann Joseph Wenzel Anton Franz Karl, kreivi Radetzky von Radetz (2. marraskuuta 1766 Třebnice, Böömi – 5. tammikuuta 1858 Milano, Italia) oli tšekkiläissyntyinen kreivi ja Itävallan armeijan sotamarsalkka, joka kukisti italialaisten yritykset irtautua Itävallasta vuosina 1848–1849. Radetzky loi kaikkiaan yli 70 vuotta kestäneen uran Itävallan armeijassa. Johann Strauss vanhempi sävelsi hänen kunniakseen tunnetun Radetzky-marssin.
Radetzky liittyi Itävallan armeijaan vuonna 1784. Hän palveli Itävallan–Turkin sodassa 1787–1792, Ranskan vallankumoussotien alkuvuosina Hollannissa sekä 1796–1797 Italiassa Napoleonin vastaisella sotaretkellä. Vuonna 1805 hän yleni kenraalimajuriksi ja toimi komentajana Italiassa. Radetzky oli yksi liittoutuneiden lahjakkaimpia ja tehokkaimpia komentajia Napoleonin sotien aikana. Hän osallistui vuonna 1809 Wagramin taisteluun sotamarsalkkaluutnanttina ja samana vuonna hänestä tuli Itävallan armeijan pääesikunnan päällikkö. Hän pyrki uudenaikaistamaan maan asevoimia, mutta rahoituksen puute muodostui ongelmaksi.
Vuonna 1813 Radetzky toimi Karl Philipp zu Schwarzenbergin esikuntapäällikkönä ja vaikutti kuudennen liittokunnan päätöksentekoon, varsinkin Leipzigin taistelun suunnitteluun. Hän osallistui Pariisin valtaukseen maaliskuussa 1814 ja myös Napoleonin kukistumista seuranneeseen Wienin kongressiin. Tämän jälkeen Radetzky palasi pääesikunnan päälliköksi, mutta epäonnistuttuaan toistamiseen yrityksessään uudistaa maan armeijaa hän jätti tehtävänsä.
Vuodesta 1829 alkaen Radetzky oli puolittain eläkkeellä ja toimi Olmützin (nyk. Olomouc Tšekissä) linnakkeen komentajana. Hänet kuitenkin kutsuttiin kaksi vuotta myöhemmin takaisin aktiivipalvelukseen Italian joukkojen ylipäälliköksi. Radetzky ylennettin vuonna 1836 sotamarsalkaksi ja hän jäi uudelleen eläkkeelle. Hänet kuitenkin kutsuttiin jälleen palvelukseen vallankumousvuonna 1848. Radetzky murskasi separatistisen kumouksen Itävallalle kuuluneessa Pohjois-Italiassa lyömällä italialaiset Custozan (1848) ja Novaran (1849) taisteluissa. Vuosina 1848–1857 hän toimi Itävallalle kuuluneen Lombardia-Venetsian kuningaskunnan kuvernöörinä ja ylipäällikkönä, halliten rautaisella otteella. Hän oli samalla myös varakuningas.
Radetzky oli suosittu sotilaidensa keskuudessa ja hänet tunnettiin lempinimellä Vater Radetkzy (”Isä Radetzky”). Hänelle pystytettiin vuonna 1858 muistomerkki Prahan Malostranské náměstí -aukiolle ja vuonna 1892 ratsastajapatsas Wienin Ringstraßelle. Prahan patsas poistettiin paikaltaan vuonna 1919.
HMS Bittern (1897)

Palvelus

HMS Bittern palveli koko uransa Britteinsaarten vesillä. Alus upposi törmättyään Kanaalissa SS Kenilworthin kanssa 4. huhtikuuta 1918.
Matti Asla

Matti Asla oli suomalainen laulaja, joka teki Scandia-levymerkille kaksi albumia.
August Törnqvist

Pehr August Törnqvist (1. elokuuta 1822 Espoo – 18. kesäkuuta 1872 Helsinki) oli suomalainen pankkimies, joka toimi Suomen Pankin johtokunnassa ja Suomen Yhdyspankin toimitusjohtajana.
Törnqvistin vannhemmat olivat senaattori ja salaneuvos Pehr Jonas Törnqvist ja Beata Sofia Trapp. Hän tuli hovioikeuden auskultantiksi 1843 ja Suomen Pankin johtokunnan sihteeriksi 1853 ja jäseneksi 1858. Hän osallistui muun muassa menestyksekkääseen valtiolainan hankintaan Rotschildin kauppahuoneelta 1862. Vuonna 1865 Törnqvististä tuli Suomen Yhdyspankin toimitusjohtaja. Hänen katsottiin onnistuneen auttamaan pankkia selviämään 1860-luvun loppuvuosien talouskriisistä. Törnqvist toimi aatelissäädyn edustajana vuoden 1867 valtiopäivillä ja oli muun muassa pankkivaliokunnan jäsen. Hän myös jatkoi isänsä aloittamaa keisarillisten asetusten ja senaatin kiertokirjeiden julkaisemista.
Törnqvist kuoli naimattomana.
Pentti Pullinen

Pentti Pullinen (s. 1954) on suomalainen taidemaalari, joka tekee pääasiassa muotokuvia. Hän maalaa perinteiseen tyyliin, ja on saanut koulutuksen  venäläisen taidekoulun tekniikkaan. Hänen esikuviaan ovat muun muassa Albert Edelfelt, Rembrandt ja Ilja Repin.
Pullinen arvostelee ei-esittävän taiteen tekijöitä osaamattomuudesta ja koulutusta puutteelliseksi. Hänen mielestään taiteessa on tärkeintä esteettinen kauneus. Hänen linjaansa ei hyväksytty hänen nuoruudessaan, siksi hän hakeutui arkkitehtikoulutukseen. Hän maalaa kuitenkin itsekin ei-esittävää ja sanoo yleisesti tyylistään: "Jos tähän asti olen tehnyt Edelfelt-tyyliä, voi sanoa, että nyt teen Zorn-tyylillä, joka on huomattavasti leveämmällä siveltimellä tehtyä."
DFV-Supercup

DFV-Supercup (myös Pokal des Deutschen Sportechos) oli kerran järjestetty jalkapallocup, joka järjestettiin Itä-Saksassa. Cupissa kohtasivat DDR-Oberligan mestari, sekä FDGB-Pokalin voittaja. Cupin ottelu pelattiin 5. elokuuta 1989 Cottbusin Stadion der Freundschaftilla.
Cup toimi pelikauden aloituksena, mutta kauden 1990–1991 alussa ottelua ei enää järjestetty.