google/wiki40b huggingface dataset:
Helle Thorning-Schmidt

Tausta

Helle Thorning-Schmidt syntyi Rødovren kaupungissa 14. joulukuuta 1966. Hänen isänsä Holger Thorning-Schmidt toimi matematiikan ja kansantaloustieteen lehtorina Kööpenhaminan yliopistossa. Hänen vanhempansa olivat molemmat poliittisesti konservatiiveja. Hän kasvoi Ishøjn lähiössä Kööpenhaminassa ja valmistui Ishøjn lukiosta vuonna 1985. Thorning-Schmidtin vanhemmat erosivat hänen ollessaan 10-vuotias.
Thorning-Schmidt valmistui valtiotieteen kandidaatiksi Kööpenhaminan yliopistosta vuonna 1994. Hänellä on myös maisterintutkinto Bruggen College of Europesta. Hän toimi avustajana Euroopan parlamentissa vuosina 1994–1997. Vuosina 1997–1999 hän oli Tanskan ammattiliittojen keskusjärjestön (LO) neuvonantajana.
Helle Thorning Schmidt avioitui brittiläisen Stephen Kinnockin kanssa vuonna 1996. Parilla on kaksi lasta. Kinnockin isä on entinen Britannian Työväenpuolueen puheenjohtaja Neil Kinnock.

Poliittinen ura

Thorning-Schmidt valittiin Euroopan parlamenttiin Tanskan sosiaalidemokraateista kolmantena eli viimeisenä vain 38 äänen erolla ja 22 890 äänellä. Parlamentissa hän toimi jäsenenä työllisyys- ja sosiaalivaliokunnassa sekä EU:n ja Latvian välisen parlamentaarisen sekavaliokunnan varapuheenjohtajana.
Tanskan kansankäräjille (Folketinget) hänet valittiin vuonna 2005. Huhtikuussa 2005 hänestä tuli puolueensa puheenjohtaja jäsenäänestyksessä. Hän on ensimmäinen nainen puolueensa johdossa. Hänen poliittista linjaansa on arvosteltu muun muassa siitä, että se on liian lähellä liberaalipuolue Venstren linjaa, ja pukeutumistyylinsä takia hän on jopa saanut lempinimekseen Gucci-Helle.
Marraskuun 2007 parlamenttivaaleissa Helle Thorning-Schmidt haastoi hallitsevan oikeistohallituksen, jota johti Anders Fogh Rasmussen. Sosiaalidemokraatit kärsivät vaalitappion. Suurin voittaja oli puolueen liittolainen Sosialistinen kansanpuolue, mutta Rasmussenin oikeistohallitus säilytti enemmistönsä.
Syyskuun 2011 vaaleissa neljän vasemmistopuolueen liittouma sai niukan enemmistön kansankäräjille. Hallituspuolue Venstreä edustanut pääministeri Lars Løkke Rasmussen jätti eronpyyntönsä 16. syyskuuta 2011 vasemmiston aloittaessa hallitusneuvottelut Helle Thorning-Schmidtin johdolla. Thorning-Schmidtin johtamille sosiaalidemokraateille vaalien tulos oli kuitenkin kaikkien aikojen huonoin. Puolue sai 44 paikkaa 179 paikkaiselle kansankäräjille Venstren ollessa suurin puolue 47 paikalla.
Emissioni

Emissioni Oy oli suomalainen vuosina 1915–1924 toiminut kehitys- ja sijoitusyhtiö joka toimi muun muassa osakeantien järjestäjänä. Yhtiö oli Suomen ensimmäinen kehitysyhtiö.
Yhtiön perustivat 1915 Privatbankenin johtaja Axel Ehrnrooth, liikemies Leopold Lerche, Kansallis-Osake-Pankin pääjohtaja J. K. Paasikivi, Otto Stenroth ja Julius Tallberg. Perustajat omistivat kukin 1,25%  yhtiön osakkeista ja loput osakkeista tarjottiin yleisön merkittäväksi. Yhtiön osakepääoma oli perustamisvaiheessa 4 miljoonaa markkaa ja sen toimitusjohtajana oli Erik von Frenckell. Yhtiön osake oli noteerattuna Helsingin pörssissä vuosina 1917–1924 ja sillä käytiin vilkasta kauppaa mutta osakkeen kurssi laski kuitenkin koko ajan 300 markasta 40 markkaan.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Venäjän ruplaan sovellettiin yliarvostettua pakkokurssia ja Venäjän sotatarviketeollisuuden suuren tavarakysynnän takia Suomeen virtasi runsaasti ruplia jotka Suomen Pankki joutui vaihtamaan markoiksi. Tämä rahavirta ja Suomessa länsikaupan tyrehtymisen takia vallinnut tavarapula johtivat inflaatioon ja keinotteluun sijoittajien etsiessä rahoilleen tuottavia sijoituskohteita ja tähän vaiheeseen ajoittui myös Emissioniosakeyhtiön perustaminen. Keinotteluraha kanavoitui erityisesti valuuttakauppaan ja Helsingin pörssin kautta osakkeisiin. Suomeen perustettiin vuosina 1916–1917 kuusi uutta liikepankkia ja osakemarkkinat lähtivät voimakkaaseen nousuun vuoden 1916 jälkipuoliskolta alkaen. Osakkeiden kurssit kääntyivät laskuun vasta vuoden 1919 jälkeen. 
Eric von Frenckellin johtajakaudella Emissioniosakeyhtiö käynnisti useita kunnianhimoisia hankkeita jotka kuitenkin raukenivat pian tappiota tuottavina. Näitä olivat yritys perustaa venäläis-suomalainen suurpankki 1916, lentokonetehdas 1917, voimalaitos Viroon 1917 ja lentoyhtiö 1918. 
Emissioniosakeyhtiö osti 1916 turkulaisen Aktiebolaget Crichtonin osakkeet yhtiön perustajilta veljeksiltä Ernst ja Magnus Dahlström. Emissiooniosakeyhtiö myi Chrichtonin osake-enemmistön 1919 ja luopui kokonaan omistuksestaan 1924. Vuonna 1921 Emissioniosakeyhtiö fuusioitiin vuonna 1916 perustetun Allan Hjeltin pankkiiriliikkeen kanssa. Emissioniosakeyhtiötä käytettiin myös sen taustalla olleiden liikepankkien osakekurssien tukemisoperaatioihin.
Emissioniosakeyhtiö oli mukana myös 1915 perustetun Aavasaksa Oy:n puuhiomohankkeessa. Hiomo valmistui Tornionjokilaaksoon 1919 mutta se suljettiin kannattamattomana jo 1922. Muita yhtiöitä joissa Emissiooniosakeyhtiö oli mukana olivat muun muassa Auran sokeritehdas, Juurikorven Tehtaat, Ahjon konepaja Oy, Hangon vapaasatama Oy ja J. D. Stenberg & Söner.
Yhtiön toiminta päätettiin lopettaa 1924 ja virallisesti se lakkasi olemasta 1928. Viimeksi yhtiön toimitusjohtajana oli 1920–1924 Allan Hjelt.
Ulla Spåre

Ulla Marita Forsström, kirjailijanimi Ulla Spåre (s. 22. tammikuuta 1921 Kouvola) on suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut nuortenkirjailija.
Wittgensteinin hiilihanko

Wittgensteinin hiilihanko (engl. Wittgenstein’s Poker: The Story of a Ten-Minute Argument Between Two Great Philosophers) on vuonna 2001 ilmestynyt kirja. 
Teoksen nimi juontuu vuonna 1946 tapahtuneesta filosofien Karl Popperin ja Ludwig Wittgensteinin väittelystä. Wittgenstein oli puhuessaan pyöritellyt käsissään hiilihankoa ja vaatinut Popperia esittämään esimerkin filosofisesta ongelmasta, joka ei olisi vain sanahelinää, ”kielellinen sekaannus”. Popper oli kertomuksensa mukaan vastannut: ”Vierailevaa luennoitsijaa ei saa uhkailla hiilihangolla.” Tällöin Wittgenstein olisi kertomuksen mukaan paiskannut hiilihangon lattiaan ja syöksynyt pois enää palaamatta. Tilannetta seurasi kumpaakin suuntausta kannattavia filosofeja, jotka eivät ole myöhemminkään päässeet yksimielisyyteen tapahtumien kulusta. Syntyi tietoteoreettinen ongelma, jonka nimi on Wittgensteinin hiilihanko.
Kirjan tekijät, jotka ovat BBC:n toimittajia, lähestyvät anekdoottia kolmesta eri lähtökohdasta. Historiallisesti: miten kaksi wieniläistä pakolaista sattuivatkaan kohtaamaan Cambridgessa. Salapoliisitarinana: mitä oikein tapahtui ja miksi elossaolevat todistajat puhuvat siitä edelleen. Ja älyllisesti: mitä kiista oikein kertoo kielen merkityksestä.
Faxi (vesiputous)

Faxi (myös Vatnsleysufoss) on vesiputous Islannissa. Putous sijaitsee Tungufljót-joessa Islannin lounaisosassa. Joki kerää vetensä lukuisten pienten purojen lisäksi Sandvatn-järvestä Langjökull-jäätikön eteläpuolelta.
Faxin yläpuolella sijaitsee lammaskarsina ja vanha kahluupaikka joen yli. Vesiputouksen luona on parkkipaikka. Faxi sijaitsee lähellä Skálholtiin ja Haukadalurin geysiralueelle vievää tietä. Geysireille on matkaa 12 kilometriä ja Reykholtin kylään kahdeksan kilometriä.
Marguerite Long

Marguerite Marie-Charlotte Long (13. marraskuuta 1874 Nîmes – 13. helmikuuta 1966 Pariisi) oli ranskalainen pianisti ja maineikas pianonsoiton opettaja. Hän kuului Pariisin konservatorion henkilökuntaan vuosina 1906–1940 ja opetti muiden muassa Jacques Février'tä ja Samson François'ta.
Marguerite Long oli useiden nimekkäiden myöhäisromanttisen ranskalaissäveltäjien läheinen ystävä. Heihin kuului Maurice Ravel, jonka teoksista Couperinin hautamuistomerkin ja hänelle omistetun G-duuri-pianokonserton Marguerite Long kantaesitti.
Vuonna 1942 Long perusti Jacques Thibaud'n kanssa musiikkikoulun, ja seuraavana vuonna he panivat alulle kansainvälisen Long–Thibaud-musiikkikilpailun pianisteille ja viulisteille.
Longin kirjallisten julkaisujen joukkoon kuuluu Au piano avec Ravel, joka julkaistiin postuumisti vuonna 1971.
Psyllium

Psyllium eli ispaghul on jänönratamon (Plantago ovata) kuivatuista siemenistä valmistettua jauhetta, jota käytetään apuaineena gluteenittomassa leivonnassa. Jauhe on kuitupitoista, ja se antaa gluteenin tapaan taikinaan sitkoa. Psyllium on hajutonta, eikä sen käyttö muuta leivonnaisten makua. 
Psylliumia voi käyttää myös ummetuksen hoidossa kuitulisänä, sillä se sitoo itseensä vettä, jolloin ulosteen massa kasvaa ja se virtaa paremmin suolessa. Ripulia se ei aiheuta.
Psylliumia on myös käytetty vaihtoehtona hevosten hiekkaähkyn hoidossa, mutta sen tehosta ei ole laajaa yksimielisyyttä. 
Psylliumin on kuvattu aiheuttaneen ammattitautina allergisia reaktioita henkilöille, jotka ovat runsaasti aineen kanssa tekemisissä.
M/S Romantic

Juoni

Sarjan tapahtumat sijoittuvat Helsingin ja Tukholman väliselle risteilyalukselle eli ruotsinlaivalle yhden vuorokauden sisälle. Maaninen risteilyisäntä Jokke (Hannu-Pekka Björkman) yrittää pitää vaativat asiakkaat tyytyväisinä ja laivan priimakunnossa, mikä ei ole helppo tehtävä. M/S Romantic seuraa kuutta eri tarinaa, jotka kaikki tapahtuvat samaan aikaan, samassa laivassa. 
Ikuiset sinkkumiehet Kaide (Antti Luusuaniemi) ja Emppu (Antti Tuomas Heikkinen) metsästävät epätoivosesti laivalta yhden illan seksiseuraa. Rakkautta laivalta puolestaan etsii yksityisyrittäjä Matias (Petteri Pennilä). Veli (Santeri Kinnunen) on vienyt 6-vuotiaan siskonpoikansa Samun (Iivo Tuuri) ”miesten reissulle”, jossa he kiertävät pubit ja tax-free-myymälät. Teini-ikäiset Annika (Vilma Sippola) ja Kaapo (Amos Brotherus) jahtaavat laivalta viinaa ja vapautta. Pike (Annika Aapalahti) ja Jamo (Sami Ahonen) ovat tulleet viettämään laivalle häitään. Tunnelma kuitenkin latistuu, kun ruotsalainen hääpari on saanut saman ajatuksen.

Vastaanotto

Helsingin Sanomien Laura Kytölä kirjoittaa, että ”M/S Romantic osuu suomalaisuuden kipeään hermoon samalla pinnanalaisen pikimustalla tunnelmallaan kuin sarjan myös ohjanneen Jani Volasen aiemmat työt Ihmebantu (2009) sekä Häiriötekijä-näytelmä (2013) ja -elokuva (2015).” Kytölän mukaan ”sarja solmii kuusi tarinaa rakkauden ja onnen etsimisestä hienoksi punokseksi. Toisiaan hipaisevat tarinalinjat vaihtuvat lennosta ei-kronologisessa järjestyksessä.”
Anja Garbarek

Anja Garbarek (s. 24. heinäkuuta 1970) on norjalainen laulaja-lauluntekijä. Hänen isänsä on kuuluisa tenori/sopraanosaksofonisti ja jazz-muusikko Jan Garbarek. Anjan tarkoituksena ei ollut tehdä mitään musiikkiin liittyvää urallaan, mutta viettäessään nuoruusaikojaan isänsä mukana tämän kiertueilla, hän tykästyi artisteihin kuten Kate Bush, Brian Eno ja Laurie Anderson, joiden kaikkien levyt löytyivät hänen isänsä levykokoelmista. Esiinnyttyään lukion musikaalissa, musikaalin käsikirjoittaja tutustutti Anjan ystäväänsä musiikkialalla. Myöhemmin tämä kyseinen ystävä kiinnitti Anjan levy-yhtiöönsä.
San Fermín

San Fermín on Espanjan Pamplonassa vuosittain järjestettävä festivaali. Se alkaa 6. heinäkuuta kello 12:00 ja loppuu keskiyöllä 14. heinäkuuta. San Fermínin tunnetuin tapahtuma on härkäjuoksu, mutta sen aikana kaupungissa on sen aikana useita perinnetapahtumia. Festivaali järjestetään Navarran suojelupyhimyksen Ferminin muistoksi.
San Fermínin juuret ulottuvat keskiajalle saakka. Se voidaan yhdistää kolmeen erilliseen juhlaan: 1100-luvulta lähtien kasvaneelle uskonnolliselle Ferminin muistojuhlaan, markkinoihin ja härkätaisteluihin. Alkujaan San Fermín järjestettiin 10. lokakuuta, mutta kun kaupunkilaiset kyllästyivät huonoon säähän, se siirrettiin alkavaksi heinäkuulle. Samaan aikaan järjestettiin aina markkinat. Festivaali kesti alkujaan kaksi päivää.
Festivaalin suosio kasvoi huippuunsa 1900-luvulla. Ernest Hemingwayn vuonna 1926 julkaisema romaani Ja aurinko nousee houkutteli ihmisiä ympäri maailmaa osallistumaan festivaalille. Hemingway osallistui San Fermínille ensimmäisen kerran vuonna 1923, ja hän sijoitti romaaninsa festivaalille. Hemingwayn ansiosta San Fermín sai kansainvälistä mainetta, ja siitä kasvoi laajalti tunnettu festivaali. Aikaisemmin se oli tunnettu lähinnä paikallisesti.
Valkonauhaliitto

Suomen Valkonauhaliitto (ruots. Förbundet Vita Bandet i Finland, vanhastaan Hvita bandet) on kristillis-yhteiskunnallinen  ehkäisevää päihdetyötä tekevä naisjärjestö. Liikkeen symboli on valkoinen rusettinauha. Valkonauhaliike on saanut alkunsa Yhdysvalloissa 1870-luvulla ja se tuli Suomeen 1896, jolloin toiminta alkoi Turussa. Valtakunnallista toimintaa varten Förbundet Vita Bandet i Finland (Suomen valkonauhaliitto) perustettiin vuonna 1905 Alli Trygg-Heleniuksen aloitteesta.
Vuonna 2015 liitolla oli 375 henkilöjäsentä ja yhdeksän paikallisosastoa. Liitto ylläpitää naisten turvataloa, harjoittaa katulähetystä, tekee perhetyötä ja tukee naisvankeja. Liiton toimintaa johtaa hallitus, johon kuuluu 2-vuotiskaudeksi kerrallaan valittavat puheenjohtaja, kaksi varapuheenjohtajaa ja 6 jäsentä varajäsenineen. Vuonna 2016 Suomen Valkonauhaliiton puheenjohtajana toimii Salme Elo. Liitto julkaisee Valkonauha-lehteä, joka on ilmestynyt vuodesta 1909.
Susana Trimarco

Elämä

Susana Trimarcon tytär Marita (syntynyt María de los Ángelesissa) siepattiin pääkaupunki Tucumán maakunnassa 3. huhtikuuta 2002. Uskotaan, että hänet oli pakotettu prostituutioon.
Susana yrittää etsiä tytärtään esimerkiksi esittämällä prostituoitua. Hän onnistuu vapauttamaan muita naisia joilta vapaus on riistetty, mutta tytärtään hän ei onnistu löytämään.
Joulukuussa 2012, seitsemää miestä ja kuutta naista syytettiin Maritan kidnappauksesta, mutta heidät vapautettiin. 10 henkilöä pidätettiin Maritan kidnappaamisesta joulukuussa 2013.
Eric Stuart

Biografia

Stuart kasvoi Brooklynissä ja kiinnostui musiikista ala-asteella musiikin opettajansa Mike Fogartyn myötä. Stuart ja neljä hänen luokkalaistaan innostuivat opettajansa tyylistä opettaa musiikkia rockin kautta, jonka myötä he kutsuivat opettajaansa opettamaan viisikkoa soittamaan klassista rokkia. Stuart ja hänen luokkalaisensa perustivat yhtyeen 14-vuotiaina, jonka myötä yhtye sai ensimmäisen keikan muutaman kuukauden kuluttua perustamisesta Clark Street Stationilla, Brooklynissä. Se oli samalla Clark Street baarin ensimmäinen kerta palkatessaan alaikäisiä esiintymään sisätiloissa. 
Kahdeksannella luokalla Stuart oppi soittamaan kitaraa ja kaksi vuotta myöhemmin hän alkoi kirjoittaa ja nauhoittaa tekemiään lauluja. Ennen valmistumistaan high schoolista Stuart oli nauhoittanut jo yli 40 alkuperäistä laulua.
High Schoolin jälkeen hän työskenteli New Yorkissa elokuvien ja mainosten tuotannon apulaisena, sekä soitti paikallisissa ravintoloissa ja teattereissa, kuten Westbeth Theater, Mercury Lounge, The Bitter End ja Don Hills. Vuonna 1994 Stuart palkittiin Billboard Songwriting -palkinnolla kappaleesta You Can't Hide The Shame. Vuotta myöhemmin kesällä 1995 hänet valittiin esiintymään soolona Chicagoon Jones Beachiin ja The Garden State Arts Centeriin. Samana vuonna Stuart perusti oman yhtyeen The Eric Stuart Band. Vuotta myöhemmin hänet palkittiin toistamiseen Billboard Songwriting -palkinnolla tällä kertaa kappaleesta Rough Rider. Samalla Stuart julkaisi ensimmäisen albuminsa Curiosity. Vuonna 1997 ollessaan kiertueella Ringo Starrin yhtyeen kanssa Peter Frampton huomasi Stuartin esityksen ja ryhtyi myöhemmin tuottamaan Stuartin ensimmäistä omalla nimellä varustettua EP:tä Eric Stuart, joka julkaistiin vuonna 1998. Samana vuonna Stuart palkittiin sanoittamastaan kappaleesta Corner Booth Chronicles John Lennon Songwriting -palkinnon.
Vuodesta 1999 lähtien Stuart on tehnyt kiertueita pitkin Yhdysvaltoja muun muassa yhdessä Peter Framptonin kanssa vuosina 1999 ja 2000. Kesän 2001 kiertueen jälkeen Stuartin yhtye allekirjoitti RevUp Records levy-yhtiön kanssa sopimuksen vuonna 2002 ja maaliskuussa 2003 yhtye julkaisi albumin Bombshellshocked, jonka Stuart tuotti itse. 2007 hän julkaisi uuden 15 kappaletta käsittävän albumin In The County Of Kings.

Ääninäyttelijänä

Yhtyeensä perustamisen jälkeen vuonna 1995 Stuart päätyi vuotta myöhemmin tekemään ensimmäisen ääniroolinsa dubattuaan Gourry Gabrieviä animesarjassa Slayers. Se oli samalla hänen ensimmäinen merkittävä äänirooli. Samana vuonna hän oli äänenä Gall Force: Eternal Story OVAssa, jonka jälkeen Stuart on tehnyt pelkästään dubbausrooleja animesarjoihin ja elokuviin. Vuonna 1998 Stuart tuli varsinaisesti tunnetuksi ääninäyttelijänä, kun suureen suosioon noussut Pokémon esitettiin ensi kerran Yhdysvalloissa, jossa hän toimi Brockin ja Jamesin ääninä, sekä useiden sivuhahmojen. Stuart tunnetaan myös Seto Kaiban ääniroolista vuosien 2001–2006 aikana Yu-Gi-Oh! -animesta. Ääninäyttelemisen ohella Stuart on toiminut myös ääniohjaajana muun muassa Yu-Gi-Oh! Duel Monstersissa, Yu-Gi-Oh! GX:ssä ja G.I. Joe: Sigma 6:ssa.
Arto Tukio

Ura

Tukio aloitti liigauransa Ilveksessä kaudella 1999–2000 ja viihtyi tamperelaisseurassa kolmen kauden ajan ennen kuin siirtyi Jokereihin kaudeksi 2002–2003. Syksyllä 2004 uudeksi osoitteeksi tuli Göteborg ja Frölunda Indians. Kolmen Elitserien-kauden jälkeen Tukio palasi kasvattajaseuraansa kaudeksi 2007–2008.
Tukio voitti Ilveksessä SM-pronssia vuonna 2001 ja Elitserienissä kultaa 2005 ja hopeaa 2006

Vahvuudet ja heikkoudet

Tukiota pidetään monipuolisena puolustajana. Hän liikkuu hyvin ja osaa lukea peliä. Kiekolliset taidot riittävät suureen rooliin myös hyökkäyspäässä, mutta laukaus ei Tukiolla ole huippuluokkaa. Häntä on moitittu myös liiasta itsevarmuudesta.

Yksityiselämä

Tukion perheeseen kuuluu kihlattu Maria Helenius, jonka kanssa hänellä on kaksi alle esikoulun ikäistä lasta, poika Ossi ja tyttö Ida.
Armen Tahtadžjan

Armen Leonovitš Tahtadžjan (ven. Армен Леонович Тахтаджян, arm. Առմեն Թախտաջյան, Armen Tahtadžjan; 10. kesäkuuta (J: 28. toukokuuta) 1910 Şuşa, Jelizavetpolin kuvernementti (Vuoristo-Karabah), Venäjän keisarikunta – 13. marraskuuta 2009 Pietari) oli neuvosto-armenialainen kasvitieteilijä. Hän tuli kansainvälisesti kuuluisaksi ”Tahtadžjanin järjestelmänä” tunnetulla siemenkasvien luokittelujärjestelmällään. Tahtadžjan myös kehitti laajalti käytössä olevan kasvimaantieteellisten alueiden jaottelun.
Tahtadžjan valmistui vuonna 1932 Tbilisin Yleisliittolaisesta subtrooppisten viljelykasvien instituutista ja työskenteli sen jälkeen Suhumissa kasvintuotantoinstituutissa. Vuodesta 1938 hän työskenteli Jerevanin valtionyliopistossa, vuodesta 1944 sen professorina ja samalla Armanian tiedeakatemian kasvitieteen instituutin johtajana. Hän ei hyväksynyt lysenkolaisuutta ja menetti siksi tehtävänsä.. Vuosina 1949–1961 hän oli Leningradin yliopiston professori ja vuodesta 1954 myös johti laitosta Neuvostoliiton tiedeakatemian kasvitieteen instituutissa. Vuosina 1976–1987 hän toimi tämän kuuluisan Komarov-instituutin johtajana.
Tahtadžjan oli NKP:n jäsen vuodesta 1946. Hänet nimitettiin Neuvostoliiton tiedeakatemian kirjeenvaihtajajäseneksi 1966 ja akateemikoksi (varsinaiseksi jäseneksi) 1972. Hän oli Neuvostoliiton kasvitieteen seuran (1973), IUBS:n kasvitieteen osaston (1975) ja Kansainvälisen kasvitieteen yhdistyksen (1975) puheenjohtaja. Kunnianosoituksena hänet kutsuttiin useiden ulkomaisten tiedeakatemioiden jäseneksi, mm. Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian (1971) ja Suomalaisen tiedeakatemian (1971). Hänelle myönnettiin Leninin kunniamerkki ja sosialistisen työn sankarin arvonimi (1990). 
Tahtadžjanista käytetty auktorilyhenne on Takht.
Arcturus

Havaitseminen Suomessa

Helpoin tapa löytää Arcturus yötaivaalta on seurata Otavan kauhan ”vartta” alaspäin. Arcturuksesta samaa linjaa eteenpäin jatkettaessa tulee vastaan myös Spica, Neitsyen päätähti.

Arcturuksen nimi

Arcturus tulee antiikin kreikankielisestä sanasta Ἀρκτοῦρος (Arkturos), joka tarkoittaa ”Karhunvartijaa”, ja josta tulee myös Karhunvartijan tähdistön suomenkielinen nimi. Arabian kielessä tähdestä käytetään nimeä Haris-el-sema, ”taivaan pitäjä.” Tätä nimeä on joskus on roomalaistettu muotoihin Aramec ja Azimech, mutta nykyisin niitä ei enää käytetä.
Kiinassa Arcturusta kutsutaan nimellä Dah Jyaoo (大角, "Suuri sarvi"; Pinying: Dajiao), koska tähti on Sarvi-nimisen kiinalaisen tähtikuvion (kiin. 角宿, Jyaoo Shiuh; Pinying: Jiaosu) osa. Myöhemmin Arcturuksesta tuli Kangh Shiuh (亢宿, Pinying: Kangsu) -nimisen kiinalaisen tähtikuvion osa.
Muinaisjapanilaiset omaksuivat kiinalaisen nimen "大角", mutta tähden läntinen nimi (アルクトゥルス) on tavallisempi nykyään.

Fysikaalisia tietoja Arcturuksesta

Arcturuksen magnitudi on −0,05. Se on 115 kertaa Aurinkoa kirkkaampi, mutta suurin osa tähden säteilystä tulee infrapunasäteilynä, jolla se loistaa 180 kertaa päivätähteämme kirkkaammin.
Arcturus luokitellaan K1,5 IIIpe -luokan punaiseksi jättiläistähdeksi. Kirjaimet p ja e kuvaavat  tähden sähkömagneettista spektriä: p tulee englannin sanasta ”peculiar”, epätavallinen, ja e sanasta ”emission”, joka viittaa emissioviivoihin. Tämä on melko tavallista punaisille jättiläisille, mutta Arcturus on ilmiöstä oppikirjamainen esimerkki.
Hipparcos-satelliitin mukaan Arcturus on meistä 36,7 valovuoden (11,3 parsekin) päässä eli kosmologisessa mittakaavassa melkein naapurissamme. Satelliitin havainnoista selvisi myös, että Arcturus on muuttuva tähti. Kirkkauden muutoksen suuruus on 0,04 magnitudia noin 8,3 vuorokauden ajanjaksolla. Uskotaan, että tähden pinta sykkii, mikä on tavallista jättiläistähdillä. Sykkimisen nopeus on 150 m/s ja taajuus yksi sykähdys 1,842 päivässä.
Arcturuksen näennäinen läpimitta on 0,019–0,027 kaarisekuntia ja todellinen 24,5 Auringon sädettä. Arcturus on vanha Linnunradan paksun kiekon populaation  tähti ja kuuluu samaan ryhmään 52 muun tähden kanssa. Tähti polttaa heliumia ytimessään ja vetyä kuoressa sen ympärillä.
Hipparcos-satelliitin havaintojen mukaan Arcturus on kaksoistähti, jonka kumppani on noin 20 kertaa päätähteä himmeämpi. Tähdet kiertävät toisiaan niin lähellä, että nykyisillä havaintomenetelmillä niiden erottaminen visuaalisesti on erittäin vaikeaa. Toiset tutkimukset ovat kuitenkin tulleet siihen tulokseen, ettei Arcturus sittenkään olisi kaksoistähti.
Dübendorf

Sijainti

Dübendorf sijaitsee Glattjoen laaksossa, kumpuilevassa Mittellandissa.

Liikenne

Moottoritie A1 ohittaa kaupungin pohjoispuolitse. SBB:n rautatie Zürichistä Usterin kautta Rapperswiliin kulkee Dübendorfin kautta.

Lentokenttäalue

Dübendorfissa on ollut lentokenttä vuodesta 1910 ja Sveitsin ilmavoimien sotilastukikohta vuodesta 1914. Reittiliikenne Dübendorfista alkoi vuonna 1922, ja lentoasema rakennettiin vuonna 1932. Dübendorfin lentokentästä tuli sotilaskenttä vuonna 1948, jolloin Klotenin uusi lentoasema otettiin käyttöön.
Sotilastoiminta on vuonna 2014 tehdyllä päätöksellä vähenemässä lähivuosina merkittävästi. Jäljelle jää ilmavoimien helikopteritukikohta sekä liikelento- ja harrastusliikennettä. Iso osa lentokenttäalueesta tulee Zürichin kantonin innovaatiokeskuksen käyttöön. Alueella on myös ilmailumuseo elämyspuistoineen.