google/wiki40b huggingface dataset:
Piikiekko

Piikiekko on ohut ja pyöreä, yksikiteisenä kasvatetusta lähes täysin puhtaasta piitangosta sahattu kiekko, jota käytetään puolijohdeteollisuudessa erilaisten mikroelektroniikan komponenttien kuten puolijohteiden, transistorien, CMOS-piirien, mikropiirien ja aurinkokennojen pohjalevynä ja kasvatusalustana.

Piikiekkojen valmistus

Piitanko valmistetaan sulasta puhtaasta ja hallitusti seostetusta piistä siten, että sulaan kastetusta siemenkiteestä alkaa hitaasti kasvaa tanko, joka säilyy koko kasvatuksen ajan yhtenä kiteenä. Tässä Czochralski-menetelmässä siemenkidettä nostetaan inertissä kaasussa sulasta ylös. Tankoja kasvatetaan eri paksuuksilla riippuen hieman käyttötarkoituksesta. Suuressa määrin tuotetut mikropiirit tehdään mahdollisimman suurille kiekoille. Nykyään tuotannollisessa käytössä olevat kiekot ovat suurimmillaan halkaisijaltaan 300 mm. Todennäköisesti 450 mm tulee olemaan seuraavaksi suurin koko. Pienemmissä määrin tuotetut erikoispiirit tehdään pienemmille kiekoille. Yleisesti käytettyjä halkaisijoita ovat 25, 50, 75, 100, 125, 150, 200 ja 300 mm. Kiekkojen tyypillinen paksuus on 0,3–0,8 mm. Ne irrotetaan tangosta, joka on olemukseltaan kova lasimainen keraamitanko, sahaamalla timanttiterällä tai metallilangalla, johon on sijoitettu leikkaavia timantteja. Sahaamisen jälkeen kiekot kiillotetaan mekaanisesti yhdeltä tai molemmilta puolilta, jotta pinta on peilimäinen ja riittävän tasainen mikropiirien kalvorakenteiden kasvatukseen.

Kiekkojen käsittely

Kiekkojen, joiden halkaisija on esim. 200 mm, reunoja on yleensä hiottu kohdistuspinnoiksi, jotka kertovat myös kiderakenteen symmetriasuunnasta (tavallisesti 110 taso). Vanhemmissa kiekkotyypeissä (halkaisija alle 100 mm) kidesuunnan symmetria on tunnistettavissa oheisen kuvan mukaan. Nykyaikaisissa kiekoissa käytetään materiaalia säästävää pientä lovea suuntatiedon ilmoittamiseen.  
Kiekkojen orientoiminen on tärkeää, koska monet yksikiteisen materiaalin rakenne- ja sähköiset ominaisuudet ovat hyvin riippuvaisia kiderakenteen suunnasta. Esimerkiksi kiekon lohkeamistaso esiintyy usein vain tietyissä kidesuunnissa. Kun mikropiirit ovat valmiita, kiekko sahataan mikropiirirajojen mukaan ja tämä onnistuu parhaiten kidesuuntien mukaan. Kiekko voidaan paloitella myös lohkomalla. Silloin tehdään timantilla ensimmäinen viilto kuten lasiveitsellä lasiin ja kiekko murtuu sitten pitkin viiltoa, jos se seuraa kidesuuntaa.

Piikiekkojen valmistus Suomessa

Piikiekkoja (alle 200 mm halkaisijaltaan) valmistaa Okmetic Oyj Vantaalla. Okmetic valmistaa myös SOI (Silicon On Insulator) kiekkoja. Näissä kiekoissa on piikiekon päällä  piioksidi-eristekerros ja sen päällä taas puhdasta piitä. SOI-tekniikalla parannetaan kiekon kapasitiivisia ominaisuuksia. Okmetic on maailman 8. suurin puolijohdekiekkojen toimittaja.
Nanako Matsushima

Nanako Matsushima (jap. 松嶋 菜々子 Matsushima Nanako, s. 13. lokakuuta 1973 Jokohama, Japani) on japanilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten elokuvasta Ringu sekä draamasarjoista Great Teacher Onizuka ja Konna koi no hanashi. Helmikuussa 2001 hän meni naimisiin Great Teacher Onizukassa näytelleen Takashi Sorimachin kanssa. Heillä on kaksi tytärtä.
Pierre André Latreille

Pierre André Latreille (20. marraskuuta 1762 Brive-la-Gaillarde – 6. helmikuuta 1833 Pariisi) oli ranskalainen hyönteistieteilijä sekä hämähäkki- ja äyriäistutkija. Monet hänen kuvaamansa niveljalkaisryhmät näkyvät yhä nykyaikaisessa eläinten luokituksessa.
Latreille syntyi vaatimattomissa oloissa keskiranskalaisessa Brive-la-Gaillardessa, Corrèzessa, ja aloitti opintonsa Pariisissa 1778. Valmistuttuaan papiksi vuonna 1786 hän palasi kotiseudulleen, missä käytti kaiken vapaa-aikansa hyönteistutkimukseen. Vuonna 1788 hän palasi Pariisiin ja liittyi tiedepiireihin. Hänen pistiäistutkimuksensa Mémoire sur les mutilles découvertes en France avasi pääsyn Ranskan luonnontutkijoiden seuraan.
Vanhoillismielisenä pappina Latreille joutui hankalaan asemaan Ranskan vallankumouksen aikana. Hän jätti Pariisin ja joutui myöhemmin vangituksi Bordeaux'ssa. Vuonna 1796 hän julkaisi Brivessä hyönteisluokituksen perusteoksen Précis des caractères génériques des insectes, disposés dans un ordre naturel.  
Vuonna 1798 hän sai tehtäväkseen vasta perustetun Ranskan luonnonhistorian museon Muséum National d'Histoire Naturellen hyönteiskokoelman järjestämisen. 1814 hänestä tuli Ranskan tiedeakatemian jäsen ja 1821 Kunnialegioonan ritari. Hän toimi jonkin aikaa eläintieteen professorina eläinlääketieteellisessä oppilaitoksessa Maisons-Alfortissa Pariisin lähellä. Vuonna 1830 Jean-Baptiste Lamarckin kuoltua hänet nimitettiin luonnonhistorian museoon eläintieteen professoriksi, oppialanaan äyriäiset, hämähäkit ja hyönteiset. Vuonna 1832 hän perusti Ranskan hyönteistieteellisen seuran (Société entomologique de France).
Latreille kuvasi suuren määrän uusia niveljalkaislajeja, mutta erityisen merkittävä oli hänen työnsä niiden luokittelemisessa sukuihin ja heimoihin. Häntä pidetään yhtenä modernin hyönteistieteen ja yleisemmin biologisen systematiikan tärkeistä perustajahahmoista.
Muun muassa taskurapusuku Latreillia  ja heimo Latreilliidae on nimetty hänen kunniakseen.
Lauri Haaksi

Lauri Volmari Haaksi (5. toukokuuta 1893 Rauma – 31. tammikuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen vakuutusjohtaja. Hän oli vakuutusyhtiö Karjalan ja lyhyen aikaa myös tapaturmavakuutusosakeyhtiö Ilmarisen toimitusjohtaja.
Haaksi kävi viisi luokkaa lyseota ja kauppaopiston. Hän oli Keskinäinen vakuutusyhtiö Sammon palveluksessa vuosina 1911–1926, Karjalan ja Ilmarisen toimitusjohtaja ja hallituksen jäsen 1926–1948 ja vakuutusosakeyhtiö Imatra-Karjalan johtaja ja hallituksen jäsen vuodesta 1948.
Benedetto Marcello

Benedetto Marcello (1. elokuuta 1686 Venetsia – 24. heinäkuuta 1739 Brescia) oli italialainen barokkisäveltäjä.
Marcello syntyi Venetsiassa ja sai musiikinopetusta Antonio Lottilta ja Francesco Gasparinilta. Hän kuitenkin luki samanaikaisesti lakia ja loi huomattavan uran hallinnossa.
Marcello oli monipuolinen ja tuottelias säveltäjä; hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa erilaista kirkkomusiikkia, kantaatteja ja soitinmusiikkia. Hänen seitsemästä oopperasta tunnetuin ja arvostetuin on Arianna (“Ariadne”, Cassanin librettoon, Venetsia, 1726).
Hänen veljensä oli säveltäjä Alessandro Marcello.
Marcello julkaisi oopperasta satiirisen pamfletin Il teatro alla moda (”Muodinmukainen teatteri”, 1720), jossa hän kritisoi tuolloin vallinneita käytäntöjä.
The Irish Rover

The Irish Rover on Irlantilainen kansanlaulu, joka kertoo mahtavasta, epätodellisesta purjealuksesta, joka kohtaa epäonnisen lopun. Kappaleen ovat levyttäneet monet artistit, joista osa on tehnyt muutoksia sanoitukseen.
Arvid Nisunen

Arvid Nisunen oli suomalainen 1900-luvun alussa elänyt runoilija ja sanoittaja.
Nisusen kansansävelmään sanoittama työväenlaulu Aurajoella on ilmestynyt Sulo Vakkarin esittämänä LP-levyllä Työväen lauluja (Scandia 1969).
Merikohokki

Ulkonäkö ja koko

Monivuotinen merikohokki kasvaa 10–30 cm korkeaksi ja muodostaa mattomaisia kasvustoja. Kasvi on monivartinen, tyvestä puutunut, rento tai koheneva. Lehdet ovat suikeita, lyhyitä, paksuhkoja ja väriltään sinivihreitä. Kukinto on 2–5-kukkainen viuhko tai kukat ovat yksittäin. Kukinnon ylimmät tukilehdet vaihtelevat väriltään vihreistä punertaviin. Valkoiset kukat ovat pystyhköjä. Kukan verhiö ja teriö ovat viisilehtisiä. Verhiö on hyvin pullea, ulkoverhiötön ja verkkosuoninen. Teriö on täysin säteittäinen. Terälehdet ovat lanttokärkisiä, valkoisia ja lisäteriöllisiä, ja niiden liuskat ovat 4–7,5 mm leveitä. Suomessa merikohokki kukkii kesä-elokuussa. Hedelmä on kota. Kodan hampaat ovat taakäänteisiä.
Pohjoismaissa merikohokki jaetaan kahteen alalajiin: somermerikohokkiin (ssp. uniflora) ja alvarimerikohokkiin (ssp. petraea). Alvarikohokki ei muodosta mattomaisia kasvustoja ja sen terälehdet ovat nimialalajia kapeampia.
Suomessa tavattavista muista kohokkilajeista merikohokki muistutta nurmikohokkia (S. vulgaris), jonka kanssa se voi myös risteytyä. Merikohokkia on aikaisemmin pidetty nurmikohokin alalajina (S. vulgaris ssp. maritima).

Levinneisyys

Merikohokkia tavataan koko Islannissa sekä rannikkoalueilla Azoreilla, Madeiralla, Pohjois-Portugalissa ja -Espanjassa, Ranskassa, Britteinsaarilla, Norjassa, Tanskassa, Ruotsissa, Suomessa sekä Venäjällä Kuolan niemimaalla. Pohjoismaissa alalaji somermerikohokki on vallitseva. Alvarimerikohokkia tavataan ainoastaan Gotlannissa ja Öölannissa. Laji on endeeminen eteläisellä Itämerellä.
Suomessa merikohokkia tavataan Pohjanlahden rannikkoalueella ja läntisen Suomenlahden rannikolla. Suomessa se on alkuperäislaji.

Elinympäristö

Merikohokki on tyypillinen merenrantojen laji lukuun ottamatta Islantia, jossa sitä kasvaa myös sisämaassa. Lajin tyypilisiä kasupaikkoja ovat soraiset, kiviset ja hiekkaiset merenrannat sekä merenrantakallioiden raot. Alvarimerikohokki kasvaa alvareilla ja kivisillä rannoilla.
Edward Neumeier

Elämäkerta

Neumeier opiskeli journalismia Kalifornian yliopistolla Santa Cruzissa, minkä jälkeen hän siirtyi opiskelemaan elokuva- ja televisioalaa UCLAan. Valmistumisensa jälkeen Neumeier löysi varsin nopeasti töitä Hollywoodista, toimiessaan apulaistuottajana televisiosarjassa Taxi (1978). Sittemmin hän työskenteli Paramount Picturesilla, Columbia Picturesilla ja Universal Picturesilla. Tuona aikana hän kirjoitti ensimmäiset tarinansa RoboCopista. Neumeier jopa kieltäytyi tarjouksesta työskennellä varapääjohtajana Universal Picturesilla kehittääkseen RoboCop-tarinaansa Michael Minerin kanssa.

RoboCop

RoboCopin käsikirjoituksesta tuli väkivaltainen yrityssatiiri, jossa oli mukana vaikutteita sarjakuvahahmoista Rautamies ja Judge Dredd. Pitkän odottelun ja kaupittelun jälkeen Orion Pictures osti elokuvankäsikirjoituksen tarjoten 15 miljoonan Yhdysvaltain dollarin budjetin ja ohjaajaksi Paul Verhoevenin. Neumeier yhteistuotti elokuvan muun muassa Jon Davisonin ja Arne Schmidtin kanssa. RoboCop sai ensi-iltansa vuonna 1987 ja siitä tuli suuri menestys, joka keräsi Yhdysvaltojen kassatuonnossa yli 50 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Lisäksi Neumeier palkittiin yhdessä Michael Minerin kanssa Saturn-palkinnolla parhaasta käsikirjoituksesta. Elokuvan jälkeen siitä tuotettiin kaksi jatko-osaa, sekä muutamia televisiosarjoja, joiden kanssa Neumeier itse ei ollut enää tekemisissä.
Ensimmäisen jatko-osan RoboCop 2 oli tarkoitus olla Neumeierin käsikirjoittama. Hän ehti kirjoittaa tarinan alkupuoliskon, mutta käsikirjoittajien lakon vuoksi hän ei voinut kirjoittaa tarinaa loppuun. Sittemmin Orion Pictures palkkasi sarjakuvien parista tunnetun Frank Millerin kehittämään oman käsikirjoituksen elokuvalle.

Starship Troopers

Vuonna 1997 Neumeier ja Verhoeven tekivät uudelleen yhteistyötä työskennellessään elokuvan Starship Troopers – universumin sotilaat parissa. Elokuva perustuu löyhästi Robert A. Heinleinin kirjoittamaan tieteisromaaniin Starship Troopers. Elokuva sai 98,7 miljoonan Yhdysvaltain dollarin budjetin, mikä oli tuolloin suurin budjetoitu elokuva Hollywoodissa. Elokuva kuitenkin menestyi paremmin Euroopassa kuin Yhdysvalloissa huolimatta, että se äänestettiin Artforum-lehdessä vuoden 1997 kymmenen parhaan joukkoon kuuluvaksi taiteelliseksi saavutukseksi. Lisäksi Neumeier huomioitiin Saturn-ehdokkuudella käsikirjoituksestaan.
Vuosia myöhemmin Neumeier palasi takaisin Starship Troopersin pariin käsikirjoittaessaan ja ohjatessaan elokuvasarjan vuonna 2008 ilmestyneen kolmannen osan Starship Troopers 3: Marauder.
Pathfinder-luokka (risteilijä)

Suunnitelma

Luokan alukset olivat osa kahdeksan tiedusteluristeilijän tilauksesta, joka jaettiin pareittain neljän telakan toimitettavaksi. Kukin telakka toteutti oman suunnitelmansa mukaan alukset tiettyjen Amiraliteetin toimittamien vaatimusten perusteella. Vaatimuksina oli 25 solmun nopeus, 1,5 tuuman panssaroitu kansi sekä vastaava kylkipanssarointi, matala kulkuisuus rannikkovesillä toimimiseksi sekä aseistukseksi määrättiin 10 kaksitoista naulaista ja 8 kolminaulaista tykkiä sekä kaksi torpedoputkea.

Palvelus

Luokan alukset oli suunniteltu hävittäjälaivueiden johtoaluksiksi sekä tiedustelutehtäviin. Niiden tuli samalla kyetä johtamaan taistelua että tuhoamaan vihollisen hävittäjiä. Kuitenkin uudet turbiinein varustetut hävittäjät olivat selvästi nopeampia kuin tiedusteluristeilijät, joten niiden oli erittäin vaikea toteuttaa tehtäväänsä.

Muutostyöt

Alusten palvelusaikana niille lisättiin kaksi kaksitoistanaulaista tykkiä ja niiden kolminaulaiset vaihdettiin kuusinaulaisiin. Alusten kaksitoistanaulaiset vaihdettiin 1911/1912 yhdeksään nelituumaiseen QF tykkiin.
Marjoniemi (Kesälahti)

Marjoniemi on kylä Kiteellä Pyhäjärven rannalla, entisen Kesälahden kunnan alueella. Kylä sijaitsee noin 12 kilometrin päästä Kesälahden keskustaajamasta. 
Kylä rajoittuu entisiin Uukuniemen ja Punkaharjun kuntiin ja nykyiseen Parikkalan kuntaan ja Savonlinnan kaupunkiin. Kylässä on 11 taloa, ja lukuisia loma-asuntoja. 
Kylässä toimii yritys Marjoniemen Taimitarha. Kyläläisten käytössä on Tyytiinlahdessa kota jossa voi käydä grillaamassa tai keittämässä nokipannukahvit. Kodalla järjestetään myös joskus kylätapahtumia.
Makaronesia

Luonto

Makaronesian saaret eivät koskaan ole olleet osana mannerta, joten niiden eläimistö on varsin harvalukuista ja suurikokoisia maaeläimiä ei juuri tavata. Samoin kasvillisuus on saapunut saarille muualta, pääosin Välimeren alueelta ja Luoteis-Afrikasta, mutta myös Afrikan kaakkoisosista ja neotrooppiselta alueelta. Vain suotuisimmilla alueilla vuorien keräämien sateiden turvin kasvillisuus on rehevää, ja erityisesti Saharan puoleisilla sekä pienillä ja matalilla saarilla kasvillisuus on karua ja puutonta.
Makaronesiassa esiintyy 30 kotoperäistä eli endeemistä kasvisukua ja useita satoja endeemisiä kasvilajeja. Esimerkiksi Kanariansaarille endeemisiä kasveja on 570 lajia (40 % saarten alkuperäisistä lajeista) ja Madeiralle 156 lajia (20 %). Monet lajit ovat endeemisiä useammalle saariryhmälle, esimerkiksi 56 lajia Madeiralle ja Kanariansaarille, mutta vain yksi laji on endeeminen koko Makaronesialle, mikä kertoo saariston väljyydestä ja mantereen läheisyydestä. Lisäksi Makaronesiassa tavataan endeemisiä lintu-, matelija- ja hyönteislajeja tai alalajeja.
Makaronesian laurisilvaa eli laakeripuumetsää pidetään jäänteenä jääkausia edeltäneestä tertiäärikautisesta subtrooppisesta kasvillisuustyypistä, joka silloin vallitsi koko Välimeren ja Pohjois-Afrikan alueella. Golfvirran turvin saaret välttyivät jääkausilta. Alun perin metsät peittivät Azorit, Madeiran ja läntiset Kanariansaaret, mutta hakkuiden seurauksena viimeisetkin jäänteet ovat kadonneet monilta alueilta. Nykyisin merkittävin metsäalue on Madeiralla, jossa se peittää yhä noin 20 prosenttia saaren pinta-alasta. Metsä on suojeltu ja lisäksi Unescon maailmanperintöluettelon kohde. Kanariansaarilla metsiä on paikoin Teneriffalla ja Gomeralla sekä Azoreilla Picolla, Terceiralla ja São Miguelilla.
Ibn al-Khatib

Musta surma

Kun musta surma saapui Al-Andalusiin, Ibn al-Khatib kirjoitti teoksen nimeltä  Vitsaus, jossa hän totesi:
Syynä vitsaukseen on tartunta, tätä todistaa tutkimus, aistinvarainen havainnointi, ruumiin avaus ja materiaalinen tieto
Sippugri

Sippugri oli Sippolassa kesällä 2019 Kulttuuriyhdistys Antares ry:n järjestämä taidetapahtuma, jonka tapahtumapaikat olivat Taidekeskus Antares, Sippolan kirkko, Ugrin paikka ja Sippolan hovi. Ohjelmassa oli musiikkia, kuvataidetta, kirjallisuutta, esitystaidetta ja teemana suomalais-ugrilaisuus. Sisällöstä vastasivat näyttelyn kuraattori, kuvanveistäjä Tiiu Anttinen, toimittaja, kirjailija Suvi Ahola ja kantelemuusikko Minna Raskinen.
 
 
Seurakunnan kirkkoherra Eija Murto kielsi tapahtuman ohjelmassa ilmoitetun Wimme Saaren ja Tapani Rinteen konsertin, koska hänen mukaansa musiikki ei ole sopusoinnussa kirkossa julistettavan sanoman kanssa, mutta perui kiellon syntyneen kohun ja selvitysten jälkeen. Samaa musiikkia on esitetty muualla kirkoissa. Saaren mukaan esitettävä musiikki on suomenkielisen virsikirjan virsiä saameksi.
Emblingiaceae

Tuntomerkit

Kasvi on pensasmainen ja karvapeitteinen, matalakasvuinen ruohovartiskasvi. Lehtiasento on sillä enemmän tai vähemmän vastakkainen, ja lehdet ovat enemmän tai vähemmän ehytlaitaisia. Kukat sijaitsevat lehtihangoissa ja ovat vastakohtaisia (monosymmetrisiä). Verhiö on yhdislehtinen, liuskainen ja varren puolelta halkinainen. Terälehtiä on vain kaksi ja ne ovat kasvaneet yhteen päällysketoltaan tohvelimaiseksi teriöksi (vrt. lajinimi calceoliflora 'tohvelikukka'). Pohjuksessa on mesiäinen heti teriön sisäpuolella. Hetiö ja emiö sijaitsevat ulospäin kaartuvan varren päässä (androgynofori). Hetiössä on neljän fertiilin eli siitepölyä tuottavan heteen lisäksi neljä joutohedettä. Yhdislehtinen sikiäin muodostuu kahdesta tai kolmesta emilehdestä, ja siinä on aksiletyyppinen istukka, johon siemenaiheet kiinnittyvät. Niitä on yhtä monta kuin emilehtiäkin. Luotti on lyhyelti liuskainen. Hedelmä on avautumaton ja ohutseinäinen; se sisältää vaipallisen ja paksukuorisen siemenen, jossa on niukka ravintovarasto eli endospermi. Alkion alkeisvarsi on lyhyt.

Levinneisyys

Emblingia calceoliflora kasvaa Länsi-Australiassa.

Luokittelu

Emblingiaceae sijoittuu Brassicales-lahkon evoluutiopuussa kladiin, jota voi nimittää lahkon ydinryhmäksi (engl. core Brassicales). Siihen kuuluvat myös Pentadiplandraceae, Gyrostemonaceae, Borthwickiaceae, Stixaceae, resedakasvit (Resedaceae), Tovariaceae, Cleomaceae, kapriskasvit (Capparaceae) ja ristikukkaiskasvit (Brassicaceae). Perinteinen kapriskasvien heimo on sukulaisuustutkimusten tuloksena hajonnut useaksi pikkuheimoksi. Tämä ryhmä on mm. mesiäisen rakenteeltaan hyvin yhtenäinen. 
Aikaisemmin Emblingia on sisällytetty linnunruohokasveihin (Polygalaceae) tai niiden yhteyteen, sitten lahkoon Gentianales, kunnes se nyt on vakiinnuttanut paikkansa em. yhteydessä.
Lahja (elokuva)

Juoni

Keski-ikäisellä Leilalla (Kaija Pakarinen) on kova vauvakuume. Kun oma Jouni (Pirkka-Pekka Petelius) ei asiassa onnistu, Leila lähtee etsimään siittäjää. Hän saapuu Jounin sisaren (Kristiina Elstelä) luo, ja naiset lähtevät ravintolaan. Jouni yllättää heidät sieltä, ja Leila lähtee autolla pakoon. Hän ajaa ojaan ja jumittuu pieneen kylään, jossa autoa korjataan pikku hiljaa ja jossa Leila tapaa toinen toistaan omituisempia mieshahmoja. Todennäköisempien vaihtoehtojen sijasta Leila kelpuuttaa petikaverikseen Kukkakepiksi haukutun lukiolaispojan (Turo Rannema).
Anita Chellamah

Anita Chellamah (alun perin Anita Mahadervan, nykyään Anita Chellamah-Nurse) on brittiläinen näyttelijä, tanssija ja laulaja. Hänet tunnetaan 1980-luvun yhtyeiden Toto Coelon ja Cherry Bombzin laulajana. 1980-luvulla ulkomuodoltaan näyttävältä näyttänyt Chellemahilla on etnisesti eksoottinen tausta, hänessä on muun muassa jaavalaista verta.

Ura

Anita Mahadervan tuli tunnetuksi televisioohjelmassa Tops of the Pops esiintyneen Legs & Co -tanssiryhmän jäsenenä vuosina 1976–1981. Tämän jälkeen hän liittyi 1980-luvun uuden aallon naislauluyhtyeeseen Toto Coelo, johon kuuluivat Mahadervanin lisäksi Lacey Bond, Lindsey Danvers, Ros Holness ja Sheen Doran. Vuonna 1982 yhtye julkaisi hittisinglensä ”I Eat Cannibals”, joka nousi Yhdistyneen kuningaskunnan singlelistan TOP10:een. Albumin Man o’War flopattua Mahadervan ja Sheen Doran jättivät yhtyeen.
Mahadervan tapaili Billy Idolia, jonka kautta hän tutustui Hanoi Rocksin kitaristiin ja säveltäjä-sanoittajaan Andy McCoy'hin. Kesäkuussa 1985 hajonneen Hanoi Rocksin viimeinen kokoonpano Andy McCoy, Nasty Suicide, Timo Kaltio ja Terry Chimes päätti jatkaa nimellä Cherry Bombz, jonka laulajaksi otettiin Anita Chellemahiksi muuttunut Mahadervan. Cherry Bomz levytti 7" singlen ja EP:n "Hot Girls in Love" (1985), ”mini-LP:n” eli EP:n The Cherry Bombz (1985), 7" tuumaisen singlen ja EP:n The House of Ecstasy (1986) ja vielä postuumisti yhtyeen hajottua live-LP:n Coming Down Slow (1987), joka on nauhoitettu Cherry Bombzin yhdellä viimeisistä keikoista 3. syyskuuta 1986. Yhtye teki Yhdysvaltain, Yhdistyneen kuningaskunnan, Euroopan, Skandinavian ja Japaninkin kiertueen. Yhtyeen muut jäsenet eivät kuitenkaan pitäneet Chellamahista ja yhtye hajosi, kun McCoy antoi tälle potkut. McCoyn mukaan hän ja Chellamah riitelivät usein ja tilanne häiritsi heidän välillään ollut yhden yön suhdekin. Lisäksi McCoy arvosteli Chellemahin alkoholistista käyttäytymistä, jonka mukaan päivä alkoi viinipullolla. Tosin McCoyn oma raittius oli niin ja näin hänen käyttäessä vähän kovempiakin aineita kuin vain alkoholia.
Mahadervan siirtyi Cherry Bombzin näyttelijäksi ja ohjelmajuontajaksi. Chellamah on työskennellyt pienissä rooleissa elokuvissa, mainoksissa ja televisiosarjoissa. Lisäksi hän on työskennellyt video jockeyna ohjelmissa Sky Channel, Music Box ja Sky Trax.
Nopeus

Nopeus (lat. velocitas, tunnus v) ilmoittaa tietyssä ajassa edetyn matkan pituuden ja suunnan. Nopeuden yksikkö on SI-järjestelmässä m/s eli metri sekunnissa. Nopeus on fysiikassa vektorisuure, koska sillä on suuruuden lisäksi suunta.  Tosin termiä nopeus käytetään myös vaikka liikkeen suunta ei olisikaan määritelty. 
Nopeuden itseisarvosta käytetään termiä vauhti. Pyörivässä liikkeessä nopeutta vastaava suure on kulmanopeus.
Sammalrikko

Ulkonäkö ja koko

Löyhästi mätästävä ja rönsyllinen sammalrikko kasvattaa 10–20 cm korkeat, pystyt varret. Kukattomat varret ovat rentoja. Vesojen ja toisinaan myös kukattomien varsien kärjissä on joskus itusilmuja. Lehdet ovat syvään kolmiliuskaisia tai tasasoukkia, liuskat ovat otakärkisiä. Kaksineuvoiset kukat ovat väriltään valkoisia. Kukan verhiö ja teriö ovat viisilehtisiä, heteitä on 10 kappaletta. Teriö on kolme kertaa verhiön pituinen. Emiö on kaksilehtinen ja enintään tyvestä yhdislehtinen, emilehtien tyvellä on mesisuomuja. Nuput ovat nuokkuvat. Suomessa sammalrikko kukkii kesäkuussa. Hedelmä on kaksiosainen ja monisiemeninen kota.

Levinneisyys

Alun perin sammalrikko on kotoisin Luoteis-Euroopasta. Pohjoismaissa lajia kasvaa melko yleisenä Islannissa ja Färsaarilla sekä muutamin paikoin Norjassa. Suomessa sammalrikkoa voi toisinaan tavata villintyneenä maan eteläosista.

Elinympäristö

Sammalrikolle tyypillisiä kasvupaikkoja ovat rinteet, soraikot, purolaaksot ja jokivarret. Laji on kalkinsuosija. Suomessa laji on luonnonvaraisena harvinainen viljelykarkulainen.

Käyttö

Sammalrikkoa viljellään koristekasvina pihoissa ja puutarhoissa. Vielä yleisemmin viljellään sammalrikon ja mattorikon (S. rosacea) punertavakukkaista risteymää patjarikkoa (S. x arendsii).
Fatima Mohammadi

Fatima Mohammadi (s. 3. heinäkuuta 1986) on afganistanilainen pikajuoksija.
Mohammadi edusti maataan 2007 Osakan MM-kisoissa sadan metrin juoksussa. Huivi päässä ja collegehousut jalassa juossut Mohammadi jäi omassa alkuerässään viimeiseksi omalla ennätysajallaan 16,17.
Romanttinen komedia

Romanttinen komedia on elokuvan tyylilaji, joka yhdistää rakkauden ja komedian. Romanttinen komedia on ollut 1990-luvun alusta alkaen toimintaelokuvan rinnalla Hollywood-elokuvan tyypillisimpiä lajityyppejä.
Lorca Deportiva

Historia

Lorca Deportiva perustettiin talousvaikeuksiin kaatuneen Lorca CF:n tilalle vuonna 2002. Joukkue pelasi ensimmäisellä kaudellaan 2002–2003 Tercera Divisiónissa, ja nousi kauden päätyttyä Segunda División B:hen. Kauden 2004–2005 päätyttyä Lorca nousi Segunda Divisióniin ja pelasi siellä kaksi kautta, kunnes putosi takaisin Segunda B:hen. Vuosina 2004–2006 joukkuetta valmensi sen entinen pelaaja Unai Emery, joka on sittemmin toiminut muun muassa Valencian valmentajana.