google/wiki40b huggingface dataset:
Hukkariisi

Ulkonäkö ja koko

Monivuotinen hukkariisi kasvaa 50–100 senttimetriä korkeaksi. Kasvi on vaaleanvihreä, pysty ja monilehtinen. Korren solmuissa on alaspäisiä karvoja. Lehdet ovat 6–10 mm leveitä, karheita ja pitkä- ja velttokärkisiä. Lehden tylppä kieleke on enintään 1,5 mm pitkä. Kukinto on 10–15 cm pitkä veltto- ja pitkähaarainen röyhy, mutta se tulee tavallisesti vain osittain esiin lehtitupesta. Tähkylät ovat yksikukkaisia, soikeita ja kaleettomia. Helpeet ovat 4–5 mm pitkiä ja karvaisia, ulkohelve on vihneetön. Hukkariisi on itsepölytteinen.

Levinneisyys

Hukkariisiä esiintyy Pohjois-Amerikan lauhkealla vyöhykkeellä sekä Euroopassa Englannista Venäjälle ja Ukrainaan. Erillisiä esiintymiä on riisinviljelyn ylläpitäminä Pohjois-Afrikassa, Aasiassa ja Etelä-Amerikassa. Pohjoismaissa hukkariisi elää äärirajoillaan ja sitä on tavattu harvinaisena Tanskasta, Etelä-Ruotsista ja Kaakkois-Suomesta. Nyky-Suomen ensimmäinen havainto hukkariisistä on Kotkan Mussalosta vuodelta 1931, vaikkakin laji tunnettiin entuudestaan Karjalasta Viipurinlahdelta. Nykyään hukkariisi tunnetaan Kymijoen suuhaarojen suilta Pyhtäältä, Ruotsinpyhtäältä ja Kotkasta seitsemältä kasvualueelta.

Elinympäristö

Hukkariisi kasvaa suojaisissa murtovesilahdissa sekä viljavien jokivarsien vesirajan tuntumassa.
Väinö Pesola

Väinö Johannes Pesola (28. toukokuuta 1886 Kaarina – 20. huhtikuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä ja kuoronjohtaja.

Henkilöhistoria

Pesolan vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Matti Pesola ja Aleksandra (Sanni) Sofia Gestrin ja puoliso vuodesta 1920 voimistelunopettaja Alma Esteri Salminen.  Hänen veljensä oli kasvinjalostaja Vilho A. Pesola. Pesola valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1919 ja opiskeli kotimaan lisäksi Budapestissa, Wienissä ja Milanossa. Pesola opiskeli useita aineita Helsingin yliopistossa ja liittyi myös Ylioppilaskunnan Laulajiin, jossa laulajaveljet antoivat hänelle lempinimen Poloneesi. Musiikkiopintoja hän suoritti Erkki Melartinin ja Ilmari Krohnin johdolla ja myöhemmin hän oli myös Leo Funtekin sävellys- sekä kapellimestarioppilaana. 
Pesola sai ensimmäiset kokemuksensa kuoronjohdosta turkulaisen Nuori Laulu -kuoron vetäjänä vuodesta 1909 alkaen. Kuoron muodostivat suurelta osin Varsinaissuomalaisen Osakunnan kuoron entiset laulajat. Pesolan tiedetään Turussa johtaneen myös epäsäännöllisesti konsertoinutta Turun koululaisorkesteria ainakin vuonna 1915, jolloin hän asui jo vakituisesti Helsingissä. Kymmenluvulla Pesola johti parin vuoden ajan Polyteknikkojen Kuoroa sekä ainakin yhtenä kesänä myös YL:n kesäkuoroa kotimaan kiertueella. Pesola jatkoi sävellysopintojaan 1920- ja 1930-luvulla Wienissä ja Budapestissä Hans von Koesslerin ja Carl von Prochaczkan johdolla. Hän toimi Helsingin työväen mieskuoron johtajana 1911–1938, Kilven kuoron johtajana 1926–1938 ja 1940–1950 sekä lyhyempiä aikoja muissa kuoroissa. Pesola oli myös monien laulujuhlien yleisjohtaja. Elämänsä loppuvuosina hänet kutsuttiin useiden kuorojen kunniajäseneksi tai -johtajaksi. Hän piti kymmenkunta sävellyskonserttia, johti pariasataa kuorokonserttia ja sai noin kaksikymmentä palkintoa sävellystyöstään.
Pesola toimi Valtion säveltaidetoimikunnan sihteerinä yli kahdenkymmenen vuoden ajan ja sivistysjärjestöjen kansankonsevatorion johtokunnassa tätäkin pidempään. Yleisradion ohjelma-ja hallintoneuvostossa Pesola työskenteli vuodesta 1936. Erityisesti häntä arvostettiin sillanrakentajana työväen ja porvarien kulttuuriklikkien välillä ja hänelle myönnettiin viides Suomen Työväen Musiikki­liiton kultainen ansiomerkki.  Pesola oli Suomen Sosialidemokraatti -lehden musiikkiarvostelija vuodesta 1918.  Hänelle myönnettiin professorin arvonimi 1956.
Einari Rauhamäki

Einari Rauhamäki (aik. Lindberg; 27. marraskuuta 1883 Porvoon pitäjä – 1974 Siperia, Neuvostoliitto) oli suomalainen pastori ja ainoa Suomen sisällissodassa punaisten puolelle asettunut evankelis-luterilaisen kirkon pappi.
Rauhamäen vanhemmat olivat työmies August Lindberg ja Maria Cavén. Hän pääsi ylioppilaaksi 1904 Porvoon yhteiskoulusta ja hän suoritti Helsingin yliopistossa teologian erotutkinnon 1913 sekä valmistui filosofian kandidaatiksi 1916 ja maisteriksi 1917. Rauhamäki vihittiin papiksi 1914. 
Rauhamäki tuli 1917 kirkkoherran apulaiseksi Ruotsinpyhtäälle. Marraskuun 1917 suurlakon aikana hän salli Internationaalin ja Työväen marssin esittämisen kirkossa ja Suomen sisällissodan aikana hän asettui avoimesti punaisten puolelle osallistuen myös punaisten hallintoon. Rauhamäki jatkoi kuitenkin papin virassa aina siihen saakka kunnes maihinnousset saksalaiset joukot miehittivät Ruotsinpyhtään 8. huhtikuuta 1918. Sodan loppuvaiheissa Rauhamäki oli mukana Kouvolassa punakaartin komppaniassa, jonka oli tarkoitus lähteä taistelemaan saksalaisia vastaan. Rauhamäki onnistui sodan loputtua välttämään vangitsemisen ja hän siirtyi Helsinkiin jossa hän piileskeli maan alla. Porvoon tuomiokapituli erotti myös Rauhamäen papinvirastaan.
Arvo Tuominen kertoo kirjassaan Sirpin ja vasaran tie kuinka hän keväällä 1920 avusti Rauhamäkeä pakenemaan Helsingistä Vaasan kautta Ruotsiin. Ruotsista Rauhamäki siirtyi lopulta Venäjälle jossa hän toimi rehtorina ja opettajana eräässä koulussa Petroskoissa. Hänet erotettiin Tuomisen mukaan näistä tehtävistä pikkuporvarillisten tendenssiensä takia ja hän asui sitten Inkerissä toimien kielenkääntäjänä.
Vuosien 1936–1937 aikana tapahtuneiden inkeriläisten pakkosiirtojen aikana Rauhamäkikin joutui Siperiaan jossa hän sitten vietti lopun elämäänsä.
Pitkäjärvi (Jyväskylä, Lähteelänperä)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 7,0 hehtaaria, se on 750 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Kuusjärven alueeseen (14.285) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 130,9 metriä mpy.
Pöytätenniksen maailmanmestaruuskilpailut

Pöytätenniksen maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin ensi kerran vuonna 1926. Vuodesta 1957 lähtien kilpailut on järjestetty kahden vuoden välein. Kilpailujen ohjelmaan kuuluvat miesten ja naisten kaksinpeli ja nelinpeli, sekanelinpeli sekä aiemmin joukkuekilpailu. Vuodesta 2000 lähtien on järjestetty erilliset joukkuemaailmanmestaruuskilpailut. Viimeisen kerran joukkuekilpailu oli samojen MM-kisojen ohjelmassa 2001 Osakassa.
Aphis (suku)

Piirteitä

Aphis-suvun kirvat vaihtelevat kooltaan hyvin pienistä melko kookkaisiin ja ruumiin muoto on poikkeuksetta leveä, ei koskaan pitkänomainen. Vaharauhasputket ovat tasaisen sylinterimäiset tai kärkeä kohti kapenevat, eivät koskaan keskiosastaan pullistuneet. Takaruumiin kärjessä oleva uloke, cauda, on vaihtelevissa määrin pitkänomainen. Raajojen väri vaihtelee, mutta ne ovat hyvin harvoin kokonaan tummat. Täysikasvuiset kirvat voivat olla siivekkäitä tai siivettömiä.
Monet lajit elävät suurissa kirvakolonioissa, joita puolustavat ja hoivaavat kirvojen tuottamasta mesikasteesta kiinnostuneet muurahaiset. Lisääntyminen tapahtuu joillakin lajeilla täysin neitseellisesti, mutta pääsääntöisesti Aphis-lajit ovat holosyklisiä eli kesän aikana neitseellisesti lisääntyvien sukupolvien jälkeen syntyy myös suvullisesti lisääntyvä sukupolvi. Holosykliset lajit talvehtivat munina, kokonaan neitseellisesti lisääntyvät aikuisina tai nymfeinä.
Usein suvun lajit ovat monofageja eli erikoistuneet yksittäiseen ravintokasvilajiin tai siihen ja sen lähisukulaisiin, mutta ravintokasveja on monessa kasviheimossa. Ravintokasvi on tyypillisesti ruohovartinen tai pensas ja vain melko harva laji elää puissa. Niin kutsuttu isännänvaihto eli systemaattinen siirtyminen alkuperäiseltä ravintokasvilta (primääri-isäntä) jollekin toiselle (sekundääri-isäntä) on suvussa harvinaista. Joukossa on myös sekundääri-isännän suhteen erittäin polyfageja lajeja, kuten viljelykasvien tuholaisina merkittävät kurkku- (Aphis gossypii) ja juurikaskirva (Aphis fabae), joiden ravintokasvivalikoima on varsin laaja. Aphis-suvun kirvoja ei esiinny koskaan saroilla ja hyvin harva laji kelpuuttaa ravinnokseen mitään heinäkasveja.
Aphis-lajeja tavataan lähinnä pohjoisella pallonpuoliskolla, mutta muutama laji esiintyy Australiassa, Uudessa-Seelannissa sekä Etelä-Amerikassa.
Riistavuoren vanhustenkeskus

Riistavuoren vanhustenkeskus on Helsingin Etelä-Haagassa sijaitseva palvelukeskus, vanhainkoti ja palvelutalo. Riistavuoren vanhustenkeskus sijaitsee osoitteessa Isonnevantie 28.
Riistavuori on avattu käyttöön 1966.
Palvelutalossa asuu 85 ja vanhainkodissa sata asukasta. Keskuksessa on 150 työntekijää, joista ulkoistettuja ovat ravitsemuksen, siivouksen ja kiinteistöpalvelujen työntekijät.

Liikenneyhteydet

Riistavuoren palvelukeskukseen pääsee Helsingin sisäisillä bussilinjoilla 41 ja 52 sekä palvelulinjalla 32. Huopalahden rautatieasema sijaitsee lyhyen matkan päässä Riistavuoresta.
Heliadit

Heliadit olivat kreikkalaisessa mytologiassa auringonjumala Helioksen lapsia.

Heliades

Helioksen tyttäret (m.kreik. Ἡλιάδες, Hēliádes, yksikössä Ἡλιάς, Hēliás) olivat Helioksen ja Klymenen lapsia ja Faethonin sisaria.
Ovidius mainitsee sisaruksia olevan kolme; nuorinta hän ei nimeä, mutta vanhin on Faetusa, ja keskimmäinen Lampetia. Hyginus puolestaan kertoo sisaruksia olevan seitsemän ja luettelee heidän nimensä: Merope, Helie, Aigle, Lampetia, Foibe, Aetherie, Dioksippe.
Kun Faethon oli ajanut isänsä vaunuilla liian lähelle maata ja polttanut kaiken ympäriltään, Zeus surmasi hänet salamalla estääkseen häntä tuhoamasta koko maata. Faethonin ruumis putosi Pojokeen, joka tunnettiin ennen Eridanosjokena. Häntä surevat sisaret, heliadit, muuttivat muotoaan poppeleiksi ja juurtuivat joen varteen, ja heidän kyynelensä muuttuivat meripihkaksi.

Heliadai

Helioksen pojat (m.kreik. Ἡλιάδαι, Hēliádai, yksikössä Ἡλιάδης, Hēliádēs) olivat Helioksen ja Rhodoksen lapsia. Heidän lukumääräkseen kerrotaan seitsemän, ja he olivat nimiltään Okhimos, Kerkafos, Makareus, Aktis, Tenages, Triopas ja Kandalos. Heidän ainoan sisarensa nimi oli Elektryone. Heidät mainitaan muita ihmisiä taitavammiksi, mutta heidät tunnettiin erityisesti taitavina astrologeina ja merenkävijöinä. Heidän väitettiin olleen ensimmäiset, jotka jakoivat päivän tunteihin.
Take (1919)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1. helmikuuta 1940. Se muutettiin koululaivaksi ja alus upotettiin aallonmurtajaksi 1948.
Irene Usvasalo

Irene Usvasalo oli Mainostelevision televisiokuuluttaja vuosina 1983–1992. Nykyään hän työskentelee Brysselissä pankkialalla, jota hän opiskeli kuuluttajatyön ohella Svenska handelshögskolanissa.
Pentaseeni

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa pentaseeni on kiteistä ja väriltään tummansinistä violetin kiillon omaavaa kiinteää ainetta. Yhdiste on veteen liukenematonta ja liukenee vain hieman eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten bentseeniin tai nitrobentseeniin. Kuumennettaessa pentaseenia alennetussa paineessa se sublimoituu noin 300 °C:n lämpötilassa ja hajoaa kuumennettaessa normaalissa ilmanpaineessa. Keskimmäisen bentseenirenkaan aromaattinen luonne on muita renkaita heikompi ja se voi toimia dieeninä Diels–Alder-reaktioissa. Pentaseeni on puolijohde ja puhtaassa pentaseenissa elektronien liikkuvuus pii/piidioksidi substraatille saostettuna on 1,5 cm²/V·s ja eräille polymeeripinnoille saostettuna päästään liikkuvuuteen 3,0 cm²/V·s.

Valmistus ja käyttö

Pentaseenia voidaan valmistaa lähtemällä m-ksyleenistä tai 4-bentsyyli-1,3-dimetyylibentseenistä ja bentsoyylikloridista alumiinikloridin läsnä ollessa tai tereftaloyylikloridin ja o-tolyylimagnesiumbromidin välisellä reaktiolla tai pelkistämällä 6,13-pentaseenikinonia. Tuote puhdistetaan sublimoimalla alennetussa paineessa tai adsorptiokromatografialla.
Pentaseenia voidaan käyttää orgaanisten puolijohteiden valmistamiseen. Orgalmana on, että saostuksessa täytyy käyttää hyvin alhaisia paineita ja yhdiste on huonosti liukeneva useimpiin liuottimiin. Tämän vuoksi on kehitetty johdannaisia, jotka muodostavat substraatin pannalla kuumennettaessa pentaseenia.
FS Sfax (1884)

Valmistus

Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin toukokuussa 1882. Alus laskettiin vesille 29. toukokuuta 1884 ja se otettiin palvelukseen kesäkuussa 1897.

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1906 ja se romutettiin.
Suvi Hartlin

Ura

Hartlin toiminut syyskuusta 2016 alkaen Radio Aallon juontajana. Hän juontaa arkisin kanavan keskipäivän lähetystä. Ennen siirtymistään Radio Aallon juontajaksi hän työskenteli vuosien 2012 ja 2016 välillä radiokanavilla Metro Helsinki (aiemmin Metro FM) ja Groove FM.
Vuosina 2010–2011 Hartlin oli juontajana televisiokanava The Voicen ja samannimisen radiokanavan aamuohjelmassa Heräämö. Ennen The Voicea hän oli juontanut televisiossa kanavilla Subtv ja MTV3, muun muassa ohjelmaa Viihdelounas. Hän on juontanut televisiossa myös Veikkauksen Naapurit-pelin arvontalähetyksiä vuodesta 2014 vuoden 2016 loppuun asti. Radio- ja televisiojuontamisen lisäksi Hartlin on tehnyt juontoesiintymisiä yritystapahtumissa ja muotinäytöksissä.
Hartlin tuli alun perin tunnetuksi osallistuttuaan Miss Suomi -kilpailuun vuonna 2003. Hän sijoittui kilpailussa kolmanneksi eli toiseksi perintöprinsessaksi. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui samalle sijalle Japanissa järjestetyssä Miss International -kilpailussa. Ennen Miss Suomi -osallistumistaan hän oli osallistunut vuonna 2001 järjestettyyn Miss Internet -kilpailuun, jossa sijoittui niin ikään kolmanneksi, ja samana vuonna järjestettyyn Suomen Neito -kilpailuun, jossa oli yksi finalisteista.

Yksityiselämä

Hartlin elää avoliitossa niin ikään radiojuontajana työskennelleen Jussi Mäntysaaren kanssa. Hartlinilla on tytär aiemmasta liitostaan.
L.A. Beast

Kevin Thomas Strahle (s. 6. tammikuuta 1984 Ridgewood, New Jersey), tunnetaan myös nimellä L.A. Beast, on ammattilainen kilpailuhenkinen syöjä joka ylläpitää haastepainotteista kanavaa YouTubessa. Strahle aloitti videoiden kuvaamisen asuessaan Los Angelesissä, Kaliforniassa ennen muuttamistaan takaisin kotikaupunkiinsa Ridgewoodiin, New Jerseyyn, josta hän on muuttanut nykyiseen asuinpaikkaansa Kalifornian Santa Monicaan.
Toukokuussa 2015 hänen kanavallaan oli yli miljoona tilaajaa, yli 150 miljoonaa näyttökertaa sekä hänen kanavansa oli 1 407 tilatuin kanava YouTubessa. Internet-esiintymistensä lisäksi hän on esiintynyt televisio-ohjelmissa The Tonight Show with Jay Leno, The Today Show Australia ja Tosh.O. Strahle on hyvin tunnettu hänen äärimmäisestä kestävyydestään pitkittävissä, kivuliaissa ja näennäisesti mahdottomissa haasteissa.
Strahle ylläpiti aktiivisesti myös onnistuneen lopputuloksen aikaansaanutta kampanjaa, jonka tarkoituksena oli tuoda 1990-luvun alkupuolella valmistettua ja markkinoitua Crystal Pepsi-virvoitusjuomaa takaisin markkinoille. Juoman jälleenmyynti aloitettiin Yhdysvalloissa ja Kanadassa vuonna 2016.
Frenzy

Vastaanotto ja arvostus

The New York Timesin kriitikot valitsivat Frenzyn vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta.
Pini Gershon

Pinhas ”Pini” Gershon (hepreaksi ‏פנחס "פיני" גרשון‎, s. 13. marraskuuta 1951) on israelilainen koripallovalmentaja, joka toimii tällä hetkellä Maccabi Tel Avivin valmentajana.

Ura

Loukkaantumisen seurauksena Gershon aloitti valmentamisen hyvin nuorena. Hän on valmentanut uransa aikana monia seuroja, joista suurimmat ovat Maccabi Tel Aviv BC, Olympiakos BC ja Hapoel Jerusalem BC. Gershon on voittanut Euroopan seurajoukkueiden mestaruuden kolme kertaa.
Inkeri Karvonen

Inkeri Karvonen (s. 4. tammikuuta 1942, Kemijärvi) on suomalainen lastenkirjailija ja opettaja. 
Karvonen oli evakkolapsi ja päätyi lopulta Sallaan. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi vuonna 1964 ja on hoitanut opettajan työtä siitä lähtien mm. Joutsassa ja vuosikymmeniä Kannuksessa. 
Karvosella on aviomies Olli (naimisissa vuodesta 1963), kahdeksan lasta sekä useita lapsenlapsia. Hänen tyttärensä Silja on aviossa Helsingin Sanomien kustantajan ja vastaavan päätoimittajan Mikael Pentikäisen kanssa.  
Karvonen kuuluu vanhoillislestadiolaiseen herätysliikkeeseen.
Faust (vuoden 1926 elokuva)

Juoni

Demoni Mefisto ja arkkienkeli Gabriel lyövät vetoa, että kenet tahansa maailman ihmisistä voi houkutella pimeälle puolelle palvelijaksi. Enkeli valitsee kohteeksi hurskaan Jumalan palvelijan, Faustin. Mefisto lähettää kulkutaudin Faustin kotikylään, ja epätoivoissaan kyläläiset turvautuvat vanhan miehen apuun.
Faust ei pysty auttamaan kyläläisiään, sillä Jumala ei enää vastaa hänen rukouksiinsa. Epätoivoissaan Faust turvautuu pimeisiin voimiin ja manaa esiin Mefisto-demonin. Mefisto suostuu auttamaan, mutta tekee samalla Faustille tarjouksen – ikuisen nuoruuden kaikkine iloineen.

Vastaanotto

Faust ei menestynyt kotimaassaan odotetulla tavalla, vaikka ulkomailla elokuva otettiin paremmin vastaan. Elokuvan teko maksoi kaksi miljoonaa Saksan markkaa, ja se tuotti lippuluukuilta takaisin vain puolet siitä. Kriitikot pitivät Faustia tyhjänpäiväisenä kameratemppuiluelokuvana, joka ei keskity tarpeeksi juonen kerrontaan. Elokuvasta tuli Metropoliksen ohella toinen elokuva, joka ajoi Ufan konkurssin partaalle.
Kelvä

Kelvä on Lieksan eteläisin kylä. Matkaa Lieksan keskustaan on 36 kilometriä. Asukkaita on noin 100.
Koulu toimi kylässä vielä 1980-luvun lopulla ja kauppa 1990-luvun lopulla. PikkuKilin kotieläin ja elämyspiha ja matkailutila Isäntärenki ovat kylän matkailullisia vetonauloja.
Kelvään kuuluvat pienemmät kylät Läpikäytävä ja Salonkylä.
Callaon alue

Callaon alue on yksi Perun hallinnollisista alueista. Se kattaa käytännössä Liman satamakaupungin Callaon ja saaria sen edustalla, Tyynellämerellä.
Alueen pinta-ala on 147 neliökilometriä. Vuoden 2017 väestönlaskennassa sen asukasluku oli 994 494.
Iso Särkijärvi (Kuru)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 77 hehtaaria ja se on 1,7 kilometriä pitkä ja 900 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 5,3 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Keihäsjoen valuma-alueella (35.35), jonka Iso Särkijärven valuma-alueeseen (35.359) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 106,1 metriä mpy.
Valko-Venäjän miehitys toisessa maailmansodassa

Tausta

Neuvostoliiton viranomaiset vangitsivat, tappoivat ja siirsivät Neuvostoliiton itä-osiin yli 100 000 ihmistä Länsi-Valko-Venäjällä ennen saksalaismiehitystä. NKVD tappoi yli 1 000 vankia vuoden 1941 kesä–heinäkuun välillä. Tapahtumat saivat osan valkovenäläisistä vastustamaan kommunismia ja kannattamaan kansallissosialismia.

Valko-Venäjän valtaus

Kahdenkymmenen kuukauden neuvostovallan jälkeen Länsi-Valko-Venäjä ja Länsi-Ukraina joutuivat akselivaltojen hyökkäyksen kohteeksi. Itäinen Valko-Venäjä kärsi taistelusta ja saksalaismiehityksestä rankasti. Elokuussa 1941 koko Valko-Venäjä oli Saksan valtaama.

Miehitys

Miehityksen alkuaikoina Valko-Venäjällä syntyi vahva partisaaniliike. Metsissä ja soissa piileskelleet partisaanit aiheuttivat raskaita tappioita saksalaisille. Yksi suurimmista partisaanihyökkäyksistä tapahtui 30. heinäkuuta 1943 Apsiovitšyssa, jossa partisaanit tuhosivat neljä saksalaisten junaa, joiden kyydissä oli Tiger-panssarivaunuja. 22 kesäkuuta 1944 Neuvostoliitto aloitti operaatio Bagrationin ja Valko-Venäjästä tuli taas osa Neuvostoliittoa.

Holokausti

Suurin juutalaisten ghetto Valko-Venäjällä oli Minskin getto. Melkein kaikki Valko-Venäjään jääneet juutalaiset ammuttiin.

Sotarikokset

Saksalaiset orjuuttivat 380 000 ja tappoivat satojatuhansia ihmisiä Valko-Venäjällä. Melkein koko väestö oli vaarassa tuhoutua. Yli 600 kylää kuten Hatyn tyhjennettiin kokonaan ihmisistä. Kolmen vuoden miehityksessä kuoli yhteensä 2 230 000 ihmistä.

Miehityksen jälkeen

Vuonna 1944 30 natsien kouluttamaa valkovenäläistä laskeutui lentokoneesta Neuvostoliiton puolelle aiheuttaakseen epäjärjestystä. Joukot tunnettiin ”Mustina kissoina”, joita johti Michał Vituška. Mustat kissat onnistuivat aiheuttamaan epäjärjestystä puna-armeijassa. Muita valkovenäläisjoukoja liikkui Bialowiezan metsässä ja vuonna 1945 alkoi sissisota. NKVD eliminoi nämä joukot täysin vuoteen 1957 mennessä.
Valko-Venäjä menetti neljänneksen väestöstään toisessa maailmansodassa. Noin 9 200 kylää ja 1 200 000 taloa tuhottiin. Minskin ja Vitebskin suurkaupungit menttivät 80 % rakennuksistaan ja infrastruktuuristaan. Saksaa vastaan puolustautumisen vuoksi Valko-Venäjän pääkaupunki Minsk sai sankarikaupungin tittelin sodan jälkeen.
Idukkin piirikunta

Idukki (malajalamiksi ഇടുക്കി, Iṭukki) on yksi Intian Keralan osavaltion 14 piirikunnasta. Piirikunnassa asuu 1 129 221 henkeä (vuonna 2001), ja sen keskuskaupunki on Painavu. Muita tärkeitä kaupunkeja ovat Thodupuzha, Kattappana ja Adimaly.
Idukkissa on suuri vuonna 1969 valmistunut pato, joka on rakennettu yhteistyössä Kanadan hallituksen kanssa. Pato tuottaa noin 60 prosenttia osavaltion sähköstä. Luonnoltaan Idukki on vuoristoinen: Anai Mudin 2 659 metriin nouseva vuorenhuippu on Intian korkein vuori Himalajan eteläpuolella. Piirikunnassa on 14 yli 2 000 metrin korkuista vuorta. Suuri osa Idukkista on metsien peittämää, ja siellä asuu useita harvinaisia eläinlajeja, kuten aasiannorsuja ja tiikereitä. Piirikunnan tärkeimmät maataloustuotteet ovat kardemumma, pippuri, kumi ja tee.
Nina Honkanen

Nina Honkanen (s. 4. helmikuuta 1968 Pori) on suomalainen kirjailija, toimittaja ja seksuaalikasvattaja. 
Honkanen on työskennellyt vuonna 1992 Radio Cityn uutistoimituksessa, vuonna 1993 MTV3-kanavalla ja vuosina 1993–2000 Yleisradiossa. Hän on toimittanut ja käsikirjoittanut radio- ja televisio-ohjelmia kuten Radiomafian Herätysjuhla, Sirkus& Ooppera, TV 1/Lista Top 40, Tosi tarina -dokumenttisarjan ja henkilökuvan Toivo Kärjestä. Hän on myös käsikirjoittanut TV-sarjan Mökki (ohj.Johanna Vuoksenmaa) ja kuunnelmia Ylen Radioteatterille Lisäksi hän on julkaisuut kolme romaania, tietokirjoja sekä Remu Aaltosen elämäkerran. Vuonna 2015 Honkanen valmistui seksuaalikasvattajaksi.

Yksityiselämä

Porissa syntynyt Honkanen on viettänyt lapsuutensa ja nuoruutensa Raumalla. Vuosina 1986-1994 hän oli naimisissa Asko Kallosen ja vuosina 2009–2016 muusikko Timo Kiiskisen kanssa ja käytti tuolloin sukunimeä Kiiskinen. Honkasella on neljä poikaa. Hän on seurustellut näyttelijä Hannu-Pekka Björkmanin kanssa vuoden 2019 keväästä lähtien.
Natriumarseniitti

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa natriumarseniitti on valkoista tai harmahtavaa kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen. Natriumarseniitti on myrkyllistä ja sille altistuminen ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Yhdiste on myös myrkyllistä muun muassa maksalle ja munuaisille. Natriumarseniitin on todettu olevan karsinogeeninen yhdiste.