google/wiki40b huggingface dataset:
Abram Arhipov

Abram Jefimovitš Arhipov (ven. Абра́м Ефи́мович Архи́пов; 27. elokuuta (J: 15. elokuuta) 1862 Jegorovo, Rjazanin kuvernementti - 25. syyskuuta 1930 Moskova) oli venäläinen realistinen taidemaalari, joka oli sekä Vaeltajien että Mir iskusstvan jäsen.
Abram Arhipov (syntymänimeltään Abran Pyrikov) syntyi Jegorovon kylässä Rjazanin kuvernementissä uskonnolliseen ortodoksiperheeseen. Hän lähti vuonna 1877 opiskelemaan Moskovan maalaus-, veisto- ja rakennustaiteen opistoon, jossa hän opiskeli monien venäläisten taiteilijoiden ohjauksessa, muun muassa Vasili Perovin, Vasili Polenovin ja Vladimir Makovskin. Vuonna 1883 Arhipov meni opiskelemaan Keisarilliseen taideakatemiaan Pietariin, jossa hän viipyi kaksi vuotta, kunnes palasi viimeistelemään opintonsa Moskovaan.
Arhipov hyväksyttiin Vaeltajien jäseneksi vuonna 1889 ja Mir iskusstvan jäseneksi 1903. Hänen teoksissaan esiintyviä aiheita ovat venäläisnaisten elämä, joka osassa teoksista on kuvattu synkän arjen realiteettien täyttämänä. Arhipov maalasi myös joitain maalauksia talonpoikaisnaisista Venäjän maaseudulla, kuvaten heidät kirkkaissa perinneasuissa ja kansallispuvuissa. Kuten muutkin Mir iskusstvan jäsenet Arhipov maalasi säännöllisesti ulkoilmassa, matkustaen ja maalaten kuvia pohjois-Venäjältä ja Valkoisen meren rannikolta.
Arhipov myös opetti Moskovan maalaus-, veisto- ja rakennustaiteen opistossa, jossa hän oli alun perin ollut opiskelija ja vuodesta vuodesta 1922 alkaen hän opetti VHUTEMAS:issa. Arhipov liittyi Vallankumouksellisen Venäjän taiteilijayhdistykseen vuonna 1924, ja vuonna 1927 hänelle myönnettiin arvonimi Neuvostoliiton kansantaiteilija. Arhipov kuoli Moskovassa vuonna 1930.
Portugalinvesikoira

Historia

Portugalinvesikoira on vanha rotu ja se on luultavasti samaa alkuperää kuin espanjanvesikoira, irlanninvesispanieli ja villakoira.
Ennen rotu oli suurena apuna kalastajille, koska se kuljetti verkkoja ja vartioi veneitä. Sitä käytettiin myös kuljettamaan viestejä sekä tavaraa veneiden ja rannan välillä. Ensimmäinen portugeesi saapui Suomeen vuonna 1989 ja ensimmäinen pentue saatettiin maailmaan vuonna 1990.

Turkki

Portugalinvesikoiran turkki ajellaan tyypillisesti takaosasta ja kuonosta lyhyeksi (ns. leijonaleikkaus). Tällaisesta leikkauksesta oli hyötyä koiran alkuperäisessä käyttötarkoituksessa, koska se piti koiran tärkeät elimet kuten sydämen lämpimänä, mutta takajalat vapaina uimista varten. Takaa ajeltu koira oli myös kevyempi nostaa veneeseen. Tällainen leikkaus on  yleensä vain näyttelyissä käyvillä koirilla, koska se on niin työläs pitää kunnossa. Kotikoirat ovat usein ajeltu aivan lyhyeen turkkiin, joka on huomattavasti helppohoitoisempi.
Turkin laatuja ovat kihara ja laineikas.

Luonne ja käyttäytyminen

Rotumääritelmän mukaan portugalinvesikoiran perusluonne on oppivainen, älykäs, rasitusta kestävä ja rohkea, mutta myös itsepäinen ja jopa pidättyväinen. Tarkkaavainen ja läpitunkeva katse ja erinomainen näkö- ja hajuaisti ovat myös tyypillisiä piirteitä rodulle. Portugalinvesikoiralla saattaa ilmetä vahtimisviettiä. Luonteeltaan portugalinvesikoirat ovat kuitenkin harvinaisen vilkkaita ja aktiivisia, eivätkä väsy helposti. Portugeeseilla on tapana innostuessaan hyppiä korkealle, joka täytyy jo pentuna opettaa siltä pois. Portugeesi myös kiintyy syvästi omistajaansa ja seuraa tätä joka paikkaan päästämättä tätä silmistään.

Harrastusmahdollisuudet

Portugeesin kanssa voi harrastaa lähes mitä vain: verijälkeä, tottelevaisuutta (TOKO), agilitya (AGI), vesipelastusta (VEPE) ja koiratanssia. Portugalinvesikoira sai hiljattain jälleen myös PK-oikeudet.
Pampanga (1888)

Palvelus

Espanjan-Yhdysvaltain sodan alkaessa alus oli Luzonilla. Kesäkuussa  1898 Yhdysvaltain armeija valtasi ja tuhosi aluksen Manilanlahdella.
Myöhemmin alus kunnostettiin, mikä saatiin päätökseen 18. kesäkuuta 1899. Yhdysvaltain laivasto otti aluksen palvelukseen 9. marraskuuta. Alus poistettiin palveluksesta 6. marraskuuta 1928 Hong Kongissa ja upotettiin maalilaivana Kiinan rannikolla 21. marraskuuta 1928.
Kirsti Muinonen

Kirsti Mirjami Muinonen, o.s. Tommila (s. 16. maaliskuuta 1943 Helsinki) on suomalainen aiemmin Raahessa, mutta nykyisin Oulussa vaikuttava taidemaalari. Aiemmin hänen maalauksena herättivät surrealistisia ja älyllisiä pohdiskeluja. Niissä on avaruudellinen tilavaikutelma. 2000-luvulla hän on siirtynyt abstraktimpaan suuntaan ja tehnyt myös tilateoksia. Hän nimittää työskentelytapaansa meditatiiviseksi.
Muinonen opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa 1966-1970 ja Taideteollisessa korkeakoulussa. Hänen näyttelyitään on ollut mm Oulun taidemuseossa ja Galleria Harmajassa. Hän sai taiteen valtionpalkinnon 1981 ja Raahen kaupungin taidepalkinnon 1982.

Julkiset teokset

Rantasalmen Järviluontokeskus Rantasalmi, Oulun Seudun ammattikorkeakoulu, Oulu. Metsokankaan monitoimitalo, Oulu.
SPL-Hong Kong Force

Juoni

Komisario Chanin ura poliisina on lähenemässä eläkettä kohti. Hän pitää huolta erään todistajan tyttärestä, joka kuoli vaimoineen rikospomon Pon aiheuttamassa auto-onnettomuudessa. Siitä lähtien Chan on pyrkinyt pidättämään rikospomon hinnalla millä hyvänsä, mutta tuloksetta. Etsivä Ma lähetetään korvaamaan komisario Chanin, joka auto-onnettomuuden seurauksena on todettu aivokasvain.
Nicodemus Tessin nuorempi

Kreivi Nicodemus Tessin nuorempi (23. toukokuuta 1654 – 10. huhtikuuta 1728) oli ruotsalainen arkkitehti. Hänet ylennettiin hoviarkkitehdiksi vuonna 1676, ja Tukholman kaupunginarkkitehtina hän toimi vuosina 1682–1715.
Tessin nuorempi opiskeli maineikkaan arkkitehti-isänsä, Nicodemus Tessin vanhemman opastuksella. Vuosina 1673–1680 hän matkusti Euroopassa, ja vieraili Englannissa, Ranskassa sekä Italiassa. Italiassa hän opiskeli Carlo Fontanan johdolla. Euroopan kiertueella oli suuri vaikutus hänen arkkitehtuuriinsa.
Tessin nuorempi suunnitteli isältään kesken jääneen Drottningholmin linnan loppuun. Hänen tärkein työnsä on Tukholman kuninkaallinen linna, jota hän ei kuitenkaan koskaan ehtinyt nähdä valmiina, sillä Tessin kuoli ennen sen valmistumista.
Nicodemus Tessin nuorempi on maineikkaan ruotsalaisen poliitikon Carl Gustaf Tessinin isä.
Crimson Thorn

Historia

Vuonna 1991 Luke Renno, Dave Quast, Dylan Jennigis, Paul Jongeward ja Miles Sunde perustivat Crimson Thornin. Heidän ollessa valmiita levyttämään ensimmäistä demoaan, jätti Jennigis yhtyeen ja Renno otti basistin paikan vokalisoinnin ohella. Plagued-demo äänitettiin vuonna 1992 Blue Moon Studiosilla Minneapoliksessa. Demo oli tyyliltään thrash metalia.
Dave Quastin lähdettyä yhtyeestä Kevin Sundberg liittyi rumpaliksi ja yhtyeen musiikkityyli vaihtui death metaliin ja grindcoreen. Crimson Thorn sai levytyssopimuksen Atomic Records -levy-yhtiöllä ja julkaisi debyyttialbuminsa Unearthedin vuonna 1994. Myöhemmin R.E.X. Records julkaisi albumin uudelleen. Paul Jongeward lähti yhtyeestä ja hänen tilalleen tuli Andy Kopesky ennen kuin Crimson Thorn julkaisi toisen albuminsa Dissectionin (1997) Morphine Recordsilla. Suomalainen Little Rose Productions julkaisi sen uudelleen vuonna 1999.
Levytyssopimuksen lakattua Crimson Thorn levytti kolmannen albuminsa Purification (2002) Sundbergin kotistudiolla ja julkaisi albumin omakustanteena. Myöhemmin Sundberg jätti yhtyeen ja hänen tilalleen rumpaliksi tuli Steve Reishus.
Hyrsylä (Nummi)

Hyrsylän kylä sijaitsee Lohjan Nummella. Kylän halkaisee kahtia Seututie 110, joka ennen oli Ykköstie. Hyrsylän keskustassa sijaitsi ennen jopa 3 kauppaa, ja viimeinenkin niistä lakkautettiin 2000-luvulla. Kylä sijaitsee pohjoispäässä Koisjärven vieressä ja eteläpäässä se rajoittuu Saukkola-Lohja- tielle

Maatilat

Hyrsylässä on viisi päätilaa: Mäkilä, Lonkala, Langi, Uro ja Mikkola. Uron maatila sijaitsee 110-tien pohjoispuolella ja se on enemmäkseen keskittynyt naudan kasvatukseen. Muilla maatiloilla ei ole nykyään eläimiä sekä viljely on loppunut Mäkilässä ja Mikkolassa.

Ala-aste

Hyrsylässä sijaitsee vuonna 2015 lakkautettu Hyrsylän koulun entinen ala-aste joka myytiin 2017 Lohjan kaupungin hyväksymän tarjouksen mukaan Pedro Aibéolle. Koulurakennukseen suunnitellaan sekä asuntoja että yhteisöllistä toimintaa. Koulu sijaitsee Langin maatilan lähellä. Toimiessaan vielä ala-asteella annetiin opetusta noin 60 oppilaalle. Koulussa panostettiin erityisesti taito- ja taideaineisiin.
Heikinpohja

Heikinpohja on kaupunginosa Savonlinnassa, Etelä-Savossa. Heikinpohjassa sijaitsee muun muassa Savonlinnan normaalikoulu, OKL-liikuntahalli ja uimaranta.
Valhe sydämessä

Juoni

Pienessä bretagnelaiskaupungissa kymmenvuotias tyttö löytyy surmattuna. Viimeinen joka näki tytön elossa oli tämän piirustuksenopettaja, paikallinen kuvataiteilija René (Jacques Gamblin). Hänestä tulee pian pääepäilty, vaikkei todisteita tahdo löytyä. Tämä tuhoaa hänen elämänsä.
Kiiltonokirastas

Levinneisyys

Kiiltonokirastasta tavataan Boliviassa, Brasiliassa, Ecuadorissa, Guyanassa, Kolumbiassa, Perussa ja Venezuelassa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, mutta laikuttaisesti levinneeksi. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kermajärvi (Ylitornio)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 185 hehtaaria eli 1,8 neliökilometriä, se on 2,9 kilometriä pitkä ja 1,7 kilometriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 9,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Palojoen valuma-alueella (67.97), jonka Jänkkäjoen valuma-alueeseen (67.976) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 145,6 metriä mpy.
Fakhreddine Galbi

Ura

Galbi aloitti uransa kotikaupunkinsa joukkueen CS Korban riveissä vuonna 2004, josta hän siirtyi kahden kauden jälkeen US Monastiriin vuonna 2006. Galbi siirtyi lopulta Sveitsin pääsarjassa pelaavaan liechtensteinilaisseuraan vuonna 2008. Hän allekirjoitti alun perin sopimuksen vuoteen 2010 asti, mutta jätti seuran ensimmäisen kauden jälkeen. Elokuussa 2009 Galbi siirtyi takaisin kotimaahansa Tunisiaan Stade Tunisienin joukkueeseen.
30. heinäkuuta 2010 Galbi siirtyi vuoden jälkeen CS Sfaxieniin.
White Wizzard

White Wizzard on yhdysvaltalainen Los Angelesissa, Kaliforniassa vuonna 2007 perustettu heavy metal -yhtye. Yhtye on tyyliltään lähellä 1980-luvun NWOBHM- ja progressiivisen metallin yhtyeitä kuten Iron Maiden, Judas Priest ja Rush. Yhtye julkaisi vuonna 2008 omaa nimeään kantavan debyyttinsä ja vuonna 2009 High Speed GTO EP:n. Tämän jälkeen yhtye on julkaissu albumit Over the Top (10. helmikuuta 2010), Flying Tigers (19. syyskuuta 2011) ja The Dvil's Cut (3. kesäkuuta 2013).
Human Entertainment

Pelit

Yrityksen menestyksekkäitä pelejä ovat muun muassa Clock Tower: The First Fear.
Kumpuaminen

Kumpuaminen on oseanografinen ilmiö, jossa tiheää, yleensä ravinteikasta vettä kohoaa meren pintaa kohti. Kumpuamista tapahtuu yleensä rannikoiden läheisyydessä, mutta tuuli voi aiheuttaa kumpuamista myös keskemmällä valtamerta tai se voi liittyä merenpohjan topografiaan. Vastakkaista ilmiötä, jossa vesi painuu kohti pohjaa, kutsutaan painumiseksi.
Rannikon lähettyvillä tapahtuva kumpuaminen tunnetaan parhaiten ja siitä on ihmiselle eniten hyötyä kalastuksen kannalta. Kumpuaminen tuo pintaan ravinteikasta vettä, jonka perässä tulevat planktonia ravintonaan käyttävät merenelävät. Kumpuamista tapahtuu etenkin Perun, Arabianmeren ja Kalifornian rannikoilla sekä eteläisen Afrikan länsi- ja Uuden-Seelannin itärannikolla.
Avaintekijä rannikon lähellä tapahtuvassa kumpuamisessa on Coriolis-ilmiö, joka kääntää merivirtoja pohjoisella pallonpuoliskolla virtaussuunnasta oikealle ja eteläisellä vasemmalle. Kun tuuli puhaltaa rannikon suuntaisesti, Coriolis-ilmiö aiheuttaa joko rannikolta poispäin tai rannikkoa kohti suuntautuvan virtauksen, ns. Ekmanin kuljetusvirran. Jos vesi kulkeutuu rannikolta poispäin, sen korvaa syvemmältä nouseva tiheämpi vesi. Päinvastaisessa tapauksessa tapahtuu painumista.
Myös konvektio voi aiheuttaa veden nousemisen kohti pintaa, mutta tällöin ei tarkkaan ottaen ole kyse kumpuamisesta. Konvektiota tapahtuu myös muissa fluideissa, esimerkiksi Maan vaipan magmassa tai tähden plasmassa.

Biologiset seuraukset

Kumpuaminen nostaa pintaan ravinteikasta vettä, jossa on runsaasti nitraatteja ja fosfaatteja, mikä johtaa yksisoluisten levien eli fytoplanktonin runsaaseen lisääntymiseen. Tämän vaikutus näkyy koko ravintoketjussa, jonka viimeinen lenkki plankton on. Esimerkiksi merenalaisen vuoren lähellä tapahtuvat merivirtojen poikkeamat voivat aiheuttaa paikallista kumpuamista, mikä näkyy eliörikkaana alueena keskellä muuten tuottamatonta valtamerta.
Debye

Debye (tunnus D) on cgs-järjestelmään kuuluva dipolimomentin yksikkö. Yksikkö on nimetty muun muassa dipolimomenttia koskevista tutkimuksistaan tunnetun fysikaalisen kemistin Peter Debyen mukaan. Yksikkö on määritelty siten, että se on dipolimomentti, joka muodostuu kahden varaukseltaan 10⁻¹⁰ franklinin eli elektrostaattisen yksikön suuruisen ja toisistaan yhden ångströmin etäisyydellä olevan varatun hiukkasen välille.
SI-järjestelmässä dipolimomentin yksikkö on coulombimetri. Yksi debye on coulombimetreinä ilmaistuna 3,33564·10⁻³⁰ Cm. Tyypillisesti molekyylien dipolimomentit ovat välillä 0–10 D, mikä tekee debyestä usein SI-järjestelmän yksikköä yksinkertaisemman käyttää. Tämän vuoksi vielä nykyäänkin kirjallisuudessa ilmaistaan dipolimomentit yleensä debyeinä.
Conquest (yhtye)

Historiaa

Conquest juontaa juurensa Room Seven -yhtyeeseen, jossa Peter James Goodman (laulu) ja Heikki Warma (kitarat) tapasivat toisensa. Mukaan liittyivät myös Stratovariuksen entinen rumpali Tuomo Lassila sekä Tarotin ja nykyisen Nightwishin basisti Marco Hietala. Pian yhtyeen perustamisen jälkeen, vuonna 1998, julkaistiin albumi Worlds Apart. Yhtye ajautui kuitenkin vaikeuksiin levy-yhtiönsä kanssa, eikä levyn jakelua saatu järjestetyksi halutulla tavalla Suomessa. Yhtye oli aktiivinen vuosina 1998–2002, mutta Hietala joutui jättämään sen päätettyään keskittyä Nightwishiin ja omaan Tarot-yhtyeeseensä.
Viimein vuonna 2006 Conquestiin löydettiin uusi basisti, Eero Uurtimo, ja yhtye oli taas voimissaan. 2000-luvun lopulta lähtien yhtye esiintyi ajoittain uudelleen erilaisissa kokoonpanoissa. Uusi albumi The Harvest julkaistiin Suomessa vuoden 2011 elokuussa. Sen bonuskappaleena on Peterin 1980-luvulla Pegasos-nimellä julkaiseman harvinaisen omakustanne-EP:n nimikappale uutena versiona. Uusi levy seurailee osin edeltäjänsä jälkiä melodisen metallin tyylisuunnalla, mutta on musiikillisesti vähemmän progressiivista.
Lasva järv

Maantietoa

Järven pinta-ala on 13 ha (hehtaaria) ja se on 650 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järveen laskee vain muutama oja, mutta rantojen rinteet viettävät järveen kaikista suunnista. Laskuoja lähtee järven luoteispäästä ja juoksee suoraksi kaivettuna suoraan Mõduojaan, joka yhtyy Võhndu jõgeen 1,5 kilometrin päässä järvestä. Järven valuma-alueen laajuus on vain 3,0 km² (neliökilometriä).
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 5 metriä ja suurin syvyys 19,2 metriä. Järven tilavuudeksi on arvioitu 0,000545 km³ (kuutiokilometriä) eli 0,545 miljoonaa m³. Järven rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä ja rannat ovat entistä peltomaata, jonne on alettu rakentamaan Lasvan taajamaa. Järven eteläpäässä oli aikaisemmin suota, jonka Obinitsan ja Võmmorskin välinen maantie on nykyään katkaissut.

Järven luokittelu ja ekologia

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu (vir. keskmise karedusega kihistunud veega järv).
Järvi luokitellaan limnologisesti hypertrofiseksi järveksi, kun veden ravinnepitoisuudet ovat erittäin korkealla (vir. hüpertroofne tai liigtoiteline, HY). Silloin on järven biomassa suuri sekä mikrobitason että vesikasvillisuuden osalta.
Progress

Progress (ven. Прогресс, edistys) on venäläinen avaruusalus. Se on kertakäyttöinen, miehitettyjä avaruuslentoja tukeva rahtialus, joka laukaistaan Sojuz-kantoraketilla Baikonurista Kazakstanista. Vuoteen 2015 mennessä yli 140 alusta on laukaistu. Näistä kaksi epäonnistui kokonaan ja kaksi osittain. 
Progress on versio Sojuz-avaruusaluksesta, joka kehitettiin 1970-luvun alkupuolella neuvostoliittolaisen OKB-1-suunnittelutoimiston (nykyinen RKK Energija) Saljut-avaruusasemien käyttöön. 1986–2000 se huolsi Mir-avaruusasemaa. 1990-luvun jälkipuolelta alkaen venäläiset ovat huoltaneet sen avulla ISS-avaruusasemaa.

Rakenne ja toiminta

Progress koostuu kolmesta moduulista, jotka on muunnettu Sojuz-avaruusaluksesta. Edessä sijaitseva pyöreähkö paineistettu moduuli on rahtiosio Progress GO (Gruzovoi otsek), jossa on ilmalukko. Keskellä sijaitseva ajoainemoduuli Progress OKD (Otsek komponentov dozapravki) ja huoltomoduuli Progress PAO (Priborno-agregatnyi otsek) muodostavat lopun aluksesta. 
Alkuperäinen Progress vei rahtia avaruusasemille ja se pudotettiin roskilla täytettynä alas, jolloin se paloi ilmakehässä. Siihen lisättiin Mirin aikana paluukapseli VBK-Raduga (VBK = Vozbraštšaemaja ballistitšeskaja kapsula), jolla voitiin palauttaa maahan 150 kg hyötykuorma.
Progress pystyy navigoimaan avaruusasemalle ja telakoitumaan siihen itsenäisesti. Kuitenkin aluksen ollessa alle 150 metrin päässä avaruusasemasta lennonjohto Moskovan lähellä ja ISS:n miehistö tarkkailevat lähestymistä ja telakointia.
Progress telakoi tavallisesti Zvezda-moduuliin, mutta se voi telakoida myös Pirs-moduuliin.

Versiot

1970-luvun puolivälissä kehitettiin Sojuz 7K-T -alus eli ensimmäinen Progress. Se lensi ensi kerran 20. tammikuuta 1978 avaruusasema Saljut 6:lle. 
1980-luvulla kehitettiin Progress M -versio, joka perustui Sojuz T -avaruusalukseen. Sitä käytettiin ensi kerran vuonna 1989 lennolla Mir-avaruusasemalle. Vuonna 2000 kehitettiin Progress M1 -versio, joka kuljettaa enemmän ajoainetta mutta vähemmän muuta rahtia. Sitä käytettiin ISS-aseman energiahuoltoon. Molemmat versiot M ja M1 ovat käytössä.
Gene Force

Gene Force (15. kesäkuuta 1916 New Madison, Ohio, Yhdysvallat – 21. elokuuta 1983 Brooklyn, Michigan, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja. Hän osallistui kahteen Indianapolis 500 -kilpailuun kausina 1951 ja 1960. Hän oli vuoden 1951 kilpailussa 11:s ja vuoden 1960 kilpailussa 28:s. Force kilpaili myös 33 USAC-kilpailussa, joissa hän oli kolmesti kolmas.
Gary Hooper

Seurajoukkueura

Hooper aloitti uransa Tottenhamin junioreissa. Kun hänet oli vapautettu sopimuksestaan, hän kävi koeajalla useissa eri seuroissa. Lopulta Conference National tasolla pelannut Grays Athletic kirjoitti hänen kanssa sopimuksen.
Kaksi vuotta myöhemmin hän siirtyi Mestaruussarjassa pelanneeseen Southendiin. Hooper ei vakiinnuttanut paikkaansa ja hän oli kahdesti lainasopimuksella muualla kunnes lopulta hänet laitettiin siirtolistalle.
2008 Ykkösliigassa pelannut Scunthorpe United osti hänet 125 000 punnan siirtokorvauksella. Ensimmäisellä kaudellaan Scunthorpessa hän teki kaikissa peleissä yhteensä 30 maalia.
Hooper siirtyi skotlantilaiseen Celticiin vuonna 2010 englantilaisesta Scunthorpe Unitedista. Hänestä maksettiin 2,4 miljoonan punnan siirtokorvaus. Skotlannin Valioliigassa pelatessaan hän oli joka vuosi liigan johtavia maalintekijöitä onnistuen maalinteossa myös Mestareiden Liigassa.
Useiden siirtohuhujen ja eri seurojen jättämien tarjousten jälkeen Hooper siirtyi Norwich Cityyn heinäkuussa 2013. Hän allekirjoitti kolmevuotisen sopimuksen, joka sisältää option yhden vuoden jatkosta.
Hooper siirtyi lainalle Sheffield Wednesdayhin lokakuussa 2015. Siirrosta tuli pysyvä siirtoikkunan auettua tammikuussa 2016.
R2 (reaktori)

R2 oli ruotsalainen tutkimusreaktori. Se sijaitsi Studsvikin tutkimuskeskuksessa noin 30 kilometriä Nyköpingistä koilliseen. Reaktorin tilasi AB Atomenergi ja sen toimitti Allis-Chalmers. Yhtiö on paremmin tunnettu valmistamistaan traktoreista. Reaktori tuli kriittiseksi 4. toukokuuta 1960 kello 03.54 jonka jälkeen se oli käytössä sulkemiseensa 16. kesäkuuta 2005 kello 08.00 saakka. Reaktorin alkuperäinen lämpöteho oli 30 MW, mutta sitä nostettiin 50 MW:iin vuonna 1969. Reaktoria käytettiin isotooppien tuottamiseen ja tieteelliseen tutkimukseen. Maailmassa on kolme muuta vastaavan laista reaktoria Yhdysvalloissa, Etelä-Afrikassa ja Alankomaissa.
Inarinsaame

Nykytilanne

Suomessa saamelaiskielten asemaa ja käyttöä on pyritty turvaamaan vuonna 1992 voimaan tulleella kielilailla. Saamelaisilla on oikeus käyttää viranomaisten kanssa asioidessaan suullisesti tai kirjallisesti saamea. Käytännössä tämä tarkoittaa käännös- ja tulkkipalveluja, mikä ei edistä viranomaisten saamen käyttöä. Ongelmana on myös vähäinen rahoitus, joka kunnilla on varattu kielilain toteuttamiseksi. Tällä hetkellä vain noin kymmenen prosenttia saamelaisalueen viranomaisista osaa palvella saameksi. Inarinsaamea on pyritty elvyttämään kielipesätoiminnan avulla ja tällä hetkellä Inarissa sekä Ivalossa toimii inarinsaamenkielinen kielipesä eli lastentarharyhmä.
Inarinsaamea puhui äidinkielenään vuonna 2004 yhteensä 258 henkilöä ja vuonna 2008 yhteensä 279 henkilöä.

Nominit

Inarinsaamen nominit taipuvat yhdeksässä sijamuodossa, niiden yksikössä ja monikossa. Sijamuotoja ovat nominatiivi (perusmuoto), genetiivi, akkusatiivi, illatiivi, lokatiivi, komitatiivi, abessiivi, essiivi ja partitiivi.

Verbit

Inarinsaamenkielessä verbit taipuvat kaikissa yhdeksässä persoonassa ja kaikissa aikamuodoissa. Aikamuotoja on preesens, preteriti, perfekti ja pluskvamperfekti.
Sanna Aaltonen (ryijymestari)

Susanna ”Sanna” Aaltonen (o.s. Kenkkilä, 23. helmikuuta 1853 Ilmajoki – 24. lokakuuta 1925 Ilmajoki) oli ryijyjen kutoja, joka sai vuonna 1904 ensimmäisen palkinnon Pietarin yleisvenäläisestä kotiteollisuusnäyttelystä.
Sanna Aaltonen syntyi Kitinojalla maanviljelijäperheeseen. Hän avioitui ilmajokelaisen kauppiaan ja maanviljelijän Salomon Aaltosen kanssa, ja 1870-luvulla pariskunta siirtyi Peräseinäjoelle, jonne Aaltonen perusti kauppaliikkeen. Miehensä sairauden takia Sanna Aaltonen joutui hoitamaan kauppaa paljolti yksin. Sama jatkui Ilmajoella, jonne he muuttivat 1880-luvulla pitämään kauppaa Kiikkalan kylässä. Kaupasta jouduttiin luopumaan, ja perhe muutti Palonkylään Ilmajoen keskustaan.
Kiikkalassa Sanna Aaltonen oli aloittanut uudelleen ryijyjen kutomisen, johon hän oli tutustunut jo teinityttönä ilmajokelaisten ”Alceniuksen mamsellien”, kappalainen Daniel Teofilus Alceniuksen tyttärien opastuksella. Pian Sanna Aaltosen maine kiiri muihinkin pitäjiin ja ympäri Suomen niin, että kaksikin helsinkiläistä kotiteollisuusliikettä otti niitä myyntiin. Sanna Aaltonen kutoi suuren lattiaryijyn muun muassa Suomen silloiselle kenraalikuvernöörille Nikolai Bobrikoville.
Sanna Aaltosen 35 vuotta kestänyt ryijyura alkoi keskieurooppalaisten kukkakuvioiden jäljentämisestä, kunnes löydettiin vanhoja suomalaisia ryijymalleja. Aaltonen osallistui moniin näyttelyihin ja voitti niistä kenties enemmän palkintoja kuin kukaan muu ryijymestari. Vuonna 1904 Sanna Aaltonen osallistui Pietarin yleisvenäläiseen kotiteollisuusnäyttelyyn ja sai siellä ryijystään ensimmäisen palkinnon. Hänen näyttelyryijynsä, joka perustui saarijärveläiseen malliin vuodelta 1721, ostettiin Pietarin taideteollisuusmuseoon.
Sanna Aaltonen kuului Etelä-Pohjanmaan Kotiteollisuusyhdistyksen johtokuntaan ja edusti maakuntaana monissa alan tilaisuuksissa.
Sanna Aaltosen hauta Ilmajoen hautausmaalla on hänen poikansa, kuvanveistäjä Pauli Aaltosen tekemän muistomerkin alla. Hänen tyttärensä oli kirjailija Hilja Aaltonen.