google/wiki40b huggingface dataset:
Matteo Vitaioli

Matteo Gianpaolo Vitaioli (s. 27. lokakuuta 1989) on sanmarinolainen jalkapalloilija, joka edustaa italialaista AC Sammaurese-seuraa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. San Marinon jalkapallomaajoukkueeseen kuuluva Vitaioli on edustanut maataan MM- ja EM-karsinnoissa. Maajoukkueessa hän on pelannut 31 ottelua tekemättä maaliakaan. Hän on maajoukkueelle tärkeä hyökkääjä yhdessä Andy Selvan ja Nicola Ciaccin kanssa. Hän on edustanut urallaan kymmentä seuraa, joista tunnetuin on Serie A:ssa pelannut Empoli FC, jota Vitaioli edusti kaudella 2005-06 pelaamatta peliäkään. Vitaiolin numero sekä seurassa, että maajoukkueessa on 11. Lukuun ottamatta sanmarinolaista FC Fiorentinoa, hän on pelannut koko uransa Italiassa.
Varieteen valot

Juoni

Varieteen valot on haikeansävyinen tarina kiertueella kulkevasta kakkosluokan teatteriryhmästä. Näyttelijät, tanssijat ja muut esiintyjät ponnistelevat leipänsä eteen pienille yleisöille kaupunki kaupungin perään. Fellinin vaimon Giulietta Masinan esittämän uskollisen rakastajattaren Melinan harmiksi seurueen johtaja Checco rakastuu nuoreen tulokkaaseen Lilianaan.

Vastaanotto

Lexikon des Internationalen Films kirjoittaa, että elokuva viittaa ohjaajan ”myöhempiin mestariteoksiin”. Varieteen valot on sen mielestä ”terävästi havainnoiva, huumorilla ja myötätunnolla höystetty satiiri maaseutua kiertävän varieteen maailmasta.”
Ennio Flaiano arvostaa kirjoituksessaan vuodelta 1951 tekijöiden viileää suhtautumista elokuvan aiheen draamallisiin mahdollisuuksiin ja hiukan epäilevää asennetta seurueen tähtösiin. Hän kirjoittaa kritiikissään aikakauskirjassa Il mondo:
»Mielestäni yksi elokuvan ansioista on se piittaamattomuus, jota tekijät osoittavat kiehtovan aiheen dramaattisia mahdollisuuksia kohtaan, se epäilys, jolla he näihin tähtösiin suhtautuvat. Elokuvan lopulla pienessä kohtauksessa pääosan esittäjä seisoo puolialastomana näyttämöllä, kuten hän oli aina haaveillut, tervehtii lentosuukoin yleisöä ja liikuttuu kyynelliin suosionosoituksista, jotka kuohuvat hänen lävitseen. Se kiihkeä palvonta kruunaa havainnot hahmon suhtautumisesta menestyksen ja taiteen merkitykseen ja kohottaa tämän elokuvan (jossa kyllä on virheitäkin) poikkeukselliselle tasolle, ainakin keskitason yläpuolelle.» 
Mikael Fränti tukeutuu Felliniin perehtyneeseen tutkijaan Peter Bondanellaa luonnehtiessaan, että Fellinin kolmesta ensimmäisestä elokuvasta, joista Varieteen valot on ensimmäinen, syntyy trilogia, jonka henkilöissä törmäävät yhteen illuusio ja konventio, sosiaalinen naamio ja aito persoonallisuus.
Fort MacKay

Historia

Ennen eurooppalaisten saapumista alueella on asunut chippewa ja cree intiaaneja tuhansien vuosien ajan ja myöhemmin métisejä 1820-luvulta alkaen.
Kylä on kasvanut voimakkaasti vuosina 2005–2008. Väestönkasvu johtuu pääasiassa alueen öljyhiekkaa hyödyntävien yhtiöiden laajennettua toimintaansa.
Love for Sale (kappale)

”Love for Sale” on Cole Porterin kirjoittama musiikkikappale vuodelta 1930. Sen esitti ensimmäisen kerran Kathryn Crawford Broadway-musikaalissa The New Yorkers.
Musikaalin alkuperäisversion huippukohdassa Crawfordin esittämä valkoinen prostituoitu lauloi kappaletta kolmen ystävättärensä kanssa New Yorkissa sijaitsevan Reuben's Restaurantin edessä. Yleisö piti kohtausta moraalisesti arveluttavana, ja myöhemmin kirjoittajat päätyivät vaihtamaan kohtauksen ja laulajan toiseksi. Uudessa versiossa musta laulajatar Elizabeth Welch lauloi samaa laulua Harlemin Cotton Clubin edessä.
Kun kappaleen soittaminen radiossa kiellettiin Yhdysvalloissa uskaliaiden sanojen takia, sen suosio ei suinkaan loppunut, vaan levyjä ostava yleisö kiinnostui kappaleesta vieläkin enemmän. Porter itse piti kappaletta yhtenä suosikeistaan, ja oli itse asiassa mielissään siitä, ettei sanoja voitu soittaa radiossa. Kohua herättävän tekstin johdosta kappaletta esitettiinkin usein instrumentaalina. Kappaleesta on tullut myös osa jazzmuusikoiden vakituista repertuaaria; sen ovat levyttäneet muun muassa Dinah Washington, Cannonball Adderley, Ahmad Jamal ja Miles Davis.

Sävellys

Laulu seuraa ajan popmusiikille tyypillistä AABA-rakennetta, mutta 64 tahdin mittaisena perinteisen 32 tahdin sijaan. Porter kirjoitti loppuun vielä kahdeksan tahdin mittaisen koodan, mutta se jätetään yleensä pois kappaletta esitettäessä. Harmonia vaihtelee jatkuvasti duurin ja mollin välillä. Porter käytti tällaista sävellajin vaihtelua muissakin kappaleissa, kuten "Night and Day" ja "Begin the Beguine", ja kutsui itse näitä sävellyksiä "juutalaisiksi kappaleiksi". Porteria lukuun ottamatta useimmat aikakauden suosituimmista lauluntekijöistä, kuten Richard Rodgers, George Gershwin, Irving Berlin ja Jerome Kern, olivat juutalaisia.
Axel Robert von Bonsdorff

Axel Robert von Bonsdorff (1869–1945) oli suomalainen lääkäri ja toimi Nummelan parantolan ylilääkärinä sen perustamisesta 1903 alkaen. Hän oli merkittävä henkilö taistelussa tuberkuloosia vastaan Suomessa. Hän oli Helsingin yliopiston dosentti 1925–1929 ja sai professorin arvonimen 1928. Von Bonsdorffin puoliso oli Anna Matilda Bremer ja ottolapsi Robert von Bonsdorff (s. 1907).
Abdallah Azzam

Abdallah Azzam (1941 Silat al-Harithiya, Palestiinan brittiläinen mandaatti – 24. marraskuuta 1989 Peshawar, Pakistan) oli palestiinalaissyntyinen islamoppinut ja globaalin jihadismin perustaja. Azzam toimi 1980-luvulla Afganistanin sodassa keräten jihadisteja ympäri muslimimaailmaa käymään jihadia Neuvostoliiton miehitysjoukkoja vastaan.

Elämäkerta

Palestiinalainen Azzam liittyi islamistiseen Muslimiveljeskuntaan jo ollessaan nuori. Hän taisteli Kuuden päivän sodassa Israelia vastaan vuonna 1967. Hän opiskeli islamilaista lakia Damaskoksessa ja väitteli tohtoriksi Kairon al-Azharin yliopistosta. Hän ryhtyi yliopistonopettajaksi Jordaniassa, mutta hänet erotettiin islamististen ajatustensa vuoksi. Hän siirtyi opettamaan ensin Saudi-Arabiaan ja sen jälkeen Pakistaniin.
Pakistanissa ollessaan Azzam ryhtyi organisoimaan maahan ulkomaisia jihadisteja taistelemaan Afganistanin sodassa Neuvostoliittoa vastaan. Hän matkusteli arabimaissa ja Yhdysvalloissa taivutellen nuoria miehiä ottamaan osaa jihadiin. Azzamin tärkein argumentti oli uskonnollinen: hänen mielestään oli jokaisen muslimimiehen velvollisuus puolustaa islamin aluetta. Azzam puhui usein palkinnosta, joka jihadisteja odottaisi kuoleman jälkeen, ja näin hänestä tuli jihadisteille luonteenomaisen "marttyyrikultin" perustaja.
Azzamin toiminnan seurauksena Afganistaniin matkusti noin 20 000 ulkomaista jihadistia vuosien 1980–1992 välillä. Yksi heistä oli saudiarabialainen Osama bin Laden, josta tuli Azzamin oppipoika sekä seuraaja globaalin jihadin ja al-Qaidan johtajana. Azzamin värväämillä jihadisteilla ei ollut kovinkaan suurta merkitystä sodassa, sillä suurin osa heistä tuli maahan vasta sodan päättymisen jälkeen, eivätkä he esimerkiksi kielivaikeuksien vuoksi pystyneet yhteistyöhön oppositiojoukkojen kanssa. Azzam kuitenkin otti opposition voitosta kunnian omassa propagandassaan sodan jälkeen ja näin sai seuraajansa uskomaan siihen, että mikään vihollinen ei ole voittamaton. Hän myös perusti liikkuvat taistelujoukot, joiden tarkoituksena oli jatkossa taistella missä tahansa islamin aluetta miehitettäisiinkin. Azzam halusi taistella vain vääräuskoisia sotilaita vastaan ja jättää siviilit rauhaan.
Azzam ja hänen kaksi poikaansa murhattiin pommilla Peshawarissa 24. marraskuuta 1989. Tekijät jäivät tuntemattomiksi. Ennen kuolemaansa Azzam oli antanut oppilaalleen Osama bin Ladenille sadoista taistelijoista tehdyn luettelon, jonka nimenä oli al-Qaida, 'perusta'. Azzamin kirjoituksia luetaan jihadistisessa liikkeessä edelleen paljon.
Solonen

Ura

Tomi Solonen syntyi Kokkolassa vuonna 1984. Hän julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa asuessaan Pietarsaaressa, vuosituhannen vaihteessa. Vuonna 2002 Solonen voitti Rapin Suomenmestaruuden ja sitä seurannut toinen levy ilmestyi vuonna 2003. Solonen on ollut myös mukana yhtyeissä Avaintekijät, Konala Cartelli ja Narcotic. Solosen toinen sooloalbumi Harmaanaaman kirous julkaistiin heinäkuun lopussa 2009 Yellowmic Recordsin kautta.
Syksyllä 2011 Solonen ja rap-artisti Kosola julkaisivat yhteis-EP:n XX EP, jonka seuraajaa, XX LP:tä ei ole vielä julkaistu. Solosen ja Kosolan seuraava yhteislevy Kolmetoista kertaa kovempi ku kukaan julkaistiin Monsp Recordsin kautta 17. toukokuuta 2013. Albumi saavutti Suomen virallisen albumilistan 11. sijan, ja sen kappaleista "Räppii", "Kadut puhuu mun puolesta" ja "Kolmetoista kertaa kovempi ku kukaan" on julkaistu musiikkivideot. Solonen juontaa Kosolan ja Xmiehen kanssa YleX radiokanavalla Lyömättömät-nimistä radio-ohjelmaa joka on myös kolmikon bändin nimi.

Yksityiselämä

Syyskuussa 2008 Solonen sai kuuden kuukauden vankeusrangaistuksen kieltäytyessään varusmies- ja siviilipalveluksesta. Solonen käytti ajan hyväkseen ja otti vankilaan mukaan matkaradion, kyniä ja paperia. Puolet Solosen Harmaanaaman kirous -albumin lyriikoista valmistui hänen ollessaan vankilassa.
Jessica Watson

Jessica Watson (s. 8. toukokuuta 1993 Gold Coast) on australialainen yksinpurjehtija. Hän piti halussaan nuorimpana yksin maailmanympäri purjehtimisen ennätystä ennen Laura Dekkeriä. Hän sai ennätyksen nimiinsä toukokuussa 2010 3 päivää ennen kuin täytti 17 vuotta. Matka kesti 210 päivää. Toisin kuin Dekker, Watson purjehti maailman ympäri käymättä välillä satamassa.  Watsonin käyttämän aluksen nimi oli Ella's Pink Lady. Aluksen pituus oli 30 jalkaa. World Speed Sailing Record Council ei tunnusta ennätystä virallisesti, koska kyseinen organisaatio lakkautti kategorian "nuorin" sen jälkeen, kun Jesse Martin purjehti yksin maailmanympäri 18-vuotiaana vuonna 1999.
Heinrich Ehrler

Norjassa

Ehrler kuului Norjaan sijoitettuun yksikköön, ja osallistui ilmataisteluihin Norjassa ja Suomessa. Ehrlerin yksikkö taisteli sekä puna-armeijaa että brittejä vastaan. Toisen ilmavoittonsa hän saavutti 19. helmikuuta 1942. 11. heinäkuuta samana vuonna hän saavutti 20. ilmavoittonsa ja hänet ylennettiin luutnantiksi. 4. syyskuuta hän sai rautaristin ritariristin 64. ilmavoitostaan.
1. kesäkuuta 1943 Ehrler ylennettiin kapteeniksi. 25. toukokuuta 1944 hän saavutti peräti yhdeksän ilmavoittoa päivässä. 
Hänellä oli tällöin tilillään 155 ilmavoittoa. 1. elokuuta hänet ylennettiin majuriksi. Hän joutui sotaoikeuteen taistelulaiva Tirpitzin tuhon jälkeen ja joutui luopumaan lentueensa päällikkyydestä. Hän sai kuitenkin jatkaa lentäjänä.

Länsirintama

27. helmikuuta 1945 hänet siirrettiin Saksaan. Hän jatkoi taistelulentäjänä Messerschmitt Me 262 suihkuhävittäjällä ja saavutti kahdeksan ilmavoittoa lisää. Näin hänellä oli yhteensä 208 ilmavoittoa. 4. huhtikuuta 1945 Ehrler pudotti kaksi B17-lentävää linnoitusta. Tämän jälkeen hänen koneestaan loppuivat ammukset ja Ehrler lensi päin kolmatta pommikonetta. Räjähdys tuhosi molemmat koneet ja Ehrler sai surmansa.
Aprepitantti

Ominaisuudet ja käyttö

Aprepitantti on huoneenlämpötilassa kiteinen valkoinen tai kellertävä aine. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin, kuten etanoliin, isopropyyliasetaattiin ja asetonitriiliin.
Aprepitantin vaikutus perustuu substanssi P/neurokiniini 1 -reseptorien toiminnan estämiseen. Reseptorien eston seurauksena pahoinvointia ja oksentamista aiheuttavien signaalien kulku aivoissa estyy. Toisin kuin monet muut antiemeetit, aprepitantti ei vaikuta serotoniini-, dopamiini- tai kortikosteroidireseptorien toimintaan. Aprepitantilla on kuitenkin näihin reseptoreihin vaikuttavien lääkeaineiden deksametasonin ja ondansetronin toimintaa vahvistava ominaisuus. Aprepitanttia käytetään sytostaattihoitojen kuten sisplatiinin aiheuttaman pahoinvoinnin hoidossa. Sen käyttöä leikkausten jälkeisen pahoinvoinnin hoitoon on myös tutkittu, joskin käyttöä rajoittaa lääkkeen kalleus. Aprepitantti on CYP3A4-entsyymin inhibiittori ja tällä on vaikutusta muiden lääkeaineiden metaboliaan.
Päiväperhoset

Kehitysvaiheet ja elintavat

Päiväperhosilla on täydellinen muodonvaihdos, johon kuuluu neljä kehitysvaihetta, muna, toukka, kotelo ja aikuinen. Aikuiset päiväperhoset syövät kukkien mettä, toukat useimmiten kasvien lehtiä.

Rakenne

Päiväperhosilla on kova kitiinin muodostama ulkoiho, johon lihakset kiinnittyvät. Pään erottaa muusta ruumiista ohut kaula. Päässä sijaitsevat tärkeimmät aistinelimet. Ravinnonottoelimenä toimii imutorvi, jonka kautta perhonen ottaa nestemäistä ravintoa ja vettä. Suuren osan päästä muodostaa kaksi kupumaista verkkosilmää. Tärkeimpinä kosketus- ja hajuaistineliminä toimivat tuntosarvet. Nämä sijaitsevat päiväperhosilla lähempänä toisiaan kuin paksupääperhosilla.
Keskiruumiissa on kolme jaoketta, joihin siivet ja raajat ovat kiinnittyneet. Jokaisessa jaokkeessa on yksi raajapari ja toisessa ja kolmannessa jaokkeessa siipipari. Eräiden heimojen lajeilla (muun muassa täpläperhoset) etujalat ovat surkastuneet ja kävelyyn kelpaamattomat. Raajaparien rakenne on samanlainen, tyvessä on liikkumaton lonkka ja välittävä reisirengas, ja sen jälkeen liikkuvien nivelten yhdistämät reisi, sääri ja nilkka. Nilkka jakautuu viiteen erilliseen jaokkeeseen, jossa viimeisessä on yleensä kynsipari.
Siipiä peittävät siipisuomut, jotka sijaitsevat toisiinsa nähden limittäin ja ovat kiinni vain pienellä varrella. Siipien värin saavat aikaan erilaiset pigmenttiaineet ja usein niissä on interferenssivärejä, jolloin suomujen mikroskooppinen rakenne saa aikaan värin. Näin syntyvät monet metallinhohtoiset värit. Koirailla on usein tietyissä kohdin siipiä niin sanottuja koirassuomuja, joiden tyvessä on hajurauhasia. Nämä voivat muodostaa erityisiä koirastäpliä. Koirassuomujen erittämä hajuerite toimii naaraita houkuttelevina.
Takaruumis koostuu kymmenestä jaokkeesta, näistä jaokkeet 2–8 erottuvat selvästi ulkopinnalta. Kitiinipeite on takaruumiissa ohuempi kuin päässä tai keskiruumiissa. Siellä sijaitsevat ruoansulatus- ja suvunjatkamiselimet sekä selkäsuoni eli sydän selkäpuolella ja vatsaydin eli keskushermoston runko vatsapuolella. Nämä ulottuvat keskiruumiin läpi päähän. Keskushermosto yhdistyy aivoganglioihin. Ulkoiset suvunjatkamiselimet ovat takaruumiin päässä. Koiraiden takaruumis on useimmiten tasapaksu, naarailla takaruumis on keskeltä paksumpi ja tylppäpäinen.
Siipien kirjausten kuvauksen helpottamiseksi ne on jaettu osiin, jotka ovat tyvestä ulkoreunaan lukien tyviala, diskaaliala, postdiskaaliala ja submarginaaliala. Suonten välisiä alueita nimitetään saroiksi. Siipien reunaan kulkevat suonet ja niiden väliset sarat numeroidaan alkaen takareunasta. Siiven keskellä on tyveen liittyvien vahvojen siipisuonten ympäröimä alue, jota nimitetään keskisaraksi. Keskisarkaa rajoittaa siiven takareunaan päin mediaanisuoni, etureunaan päin subkostaalisuoni ja ulkoreunaan päin diskoidaalisuoni.
Port Hedlandin satama

Port Hedlandin satama (engl. Port Hedland Port, LOCODE: AU PHE) on Australian länsiosat kattavan Länsi-Australian osavaltion luoteisosissa sijaitsevan noin 13 800 asukkaan Port Hedlandin kaupungin satama. Se kuuluu rahtimäärältään maailman viidentoista suurimman sataman joukkoon.

Historia

Satama ja sen kaupunki on saanut nimensä vuonna 1863 paikkakunnalle saapuneen ja ankkurinsa sinne laskeneen Mystery-laivan kapteenin Peter Hedlandin mukaan. Varsinaisen sataman perustaminen tapahtui vasta myöhemmin, kun satamapaikan tarpeellisuus seuduilla oli käynyt ilmeiseksi. Vuonna 1896 avattiin ensimmäinen varsinainen satamalaituri. Satama ja sen toiminnat monipuolistuivat vähitellen. Väylä ruopattiin selvästi suuremmille laivoille sopivaksi, kun vuodesta 1965 lähtien läheiset rautamalmikaivokset tarvitsivat vientisataman. Myös alueen suolantuotanto kaipasi parempaa satamaa kuljetuksilleen.

Meriväylä satamaan

Sittemmin satamaan johtavaa väylää on ruopattu lisää. Nykyään satamaan johtaa 20 merimailia pitkä, kapeimmillaan 183 metriä leveä ja vähintään 14,2 metriä syvä väylä.

Rahtiliikenne

Port Hedland on Australian suurin satama ja sijoittui 2010–2011 myös maailman kahdenkymmenen suurimman rahtisataman joukkoon. Vuonna 2011 sataman rahtimäärä oli 224,3 miljoonaa tonnia. Rahtimäärä oli kasvussa vielä 2012. Kesäkuun 2012 lopussa päätyneen 12 kuukauden jaksolla  sataman kautta kulki kaikkiaan 1 843 kauppalaivaa, jotka kuljettivat yhteensä 245,0 miljoonaa tonnia rahtia. Tästä 238,9 miljoonaa tonnia oli rautamalmin ja 3,2 miljoonaa tonnia suolan vientiä. Malmi tuodaan junilla läheisiltä kaivoksilta satamaan ja viedään edelleen irtolastialuksilla esimerkiksi Kiinan satamiin. Tuonnin suurimman tuoteryhmän muodostivat polttoöljyt (1,2 milj. t).
Kaudella 2013–2014 sataman rahtimäärä kipusi jo 372,3 miljoonaan tonniin. Tästä vientiä oli 370,1 ja tuontia 2,2 miljoonaa tonnia. Viennistä 98,4 % oli rautamalmia ja 0,9 % suolaa. Tuonnista 75,9 % oli polttonesteitä. Satamassa asioi vuoden aikana 2 447 alusta.

Merkittäviä lähisatamia

Lähistön merkittäviä, myös Australian luoteisrannikolta suuria määriä osin samojen kaivosalueiden rautamalmia Kiinaan laivaavia satamia ovat 150–200 kilometriä Port Hedlandin länsipuolella sijaitsevat Dampier ja Cape Lambert. Yhdessä nämä kolme satamaa vastaavat merkittävästä osasta, joidenkin lähteiden mukaan jopa puolesta maailman rautamalmin kaupan kuljetuksista.
Turanen

Maantietoa

Järven pinta-ala on 8,4 hehtaaria, se on 600 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähi-alueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 82,8 metriä mpy.
Angie

Laulun synty

Yhtyeen kitaristi Keith Richards aloitti laulun tekemisen huumevieroituksessa ollessaan, mutta solisti Mick Jagger on kertonut kirjoittaneensa sen loppuun.
Kappaleen sanoituksesta on tehty lukuisia päätelmiä. Sen innoittajaksi on oletettu muun muassa David Bowien Angie-vaimoa, mutta Mick Jagger on kiistänyt tämän, ja uskoo, että kappaleen ensimmäisen rivin kirjoittanut Keith Richards sai idean Angela-tyttärestään. Richards kertoi kappaleen synnystä vuonna 2010 ilmestyneessä omaelämäkerrassaan Elämä:
»Ollessamme klinikalla Anita (Pallenberg) synnytti tyttäremme Angelan. Minulla oli kitara mukanani, ja kun olin selvinnyt tavanomaisesta kuurin aiheuttamasta järkytyksestä, kirjoitin eräänä iltapäivänä sängyssä istuessani ”Angien”, koska pystyin vihdoinkin liikuttamaan sormiani ja asettamaan ne jälleen oikeille paikoille. [..] Lauloin vain ”Angie, Angie”. Se ei liittynyt kehenkään tiettyyn henkilöön. Se oli vain pelkkä nimi tyyliin ”ooh Diana”. En tiennyt Angieta kirjoittaessani, että Angela kastettaisiin Angelaksi. [...] Itse asiassa Anita risti hänet Dandelioniksi (suom. Voikukka). Hänelle annettiin toiseksi etunimeksi Angela, koska hän syntyi katolisessa sairaalassa, ja siellä vaadittiin ”oikean” etunimen lisäämistä.»
(Keith Richards)

Äänitys

Kappale äänitettiin kahdessa osassa marras–joulukuun 1972 sekä touko–kesäkuun 1973 välisenä aikana. Nauhoituspaikkoina olivat Dynamic Sound Studios Jamaikan Kingstonissa sekä Island Recording Studios Lontoossa. Äänittäjänä toimi Andy Johns.
Keith Richards ja Mick Taylor soittivat kappaleessa sähkökitaroiden sijaan akustisia kitaroita. Pianistina toimi sessiomuusikon ominaisuudessa Nicky Hopkins. Mick Jaggerin ehdotuksesta kappaleeseen lisättiin jousisovitus.

Julkaisu ja vastaanotto

”Angie” ilmestyi singlenä Britanniassa 17. elokuuta 1973. Se nousi listalle 1. syyskuuta ja oli kymmenen listaviikon aikana korkeimmillaan sijalla viisi. Yhdysvalloissa single julkaistiin 28. elokuuta. Siitä muodostui yhtyeen seitsemäs ja samalla toiseksi viimeinen listaykkönen Billboard Hot 100 -listalla. Kappaleesta tuli listaykkönen myös Sveitsissä (4 viikkoa), Alankomaissa (2 viikkoa), Norjassa (2 viikkoa) sekä Belgian Flanderissa (1 viikko). Alankomaissa ja Belgiassa kappale nousi listalle uudelleen vuonna 1990.
Singlen B-puolella oli kappale ”Silver Train”. Se ja ”Angie” sisältyivät molemmat Goats Head Soup -studioalbumille, joka ilmestyi Britanniassa 31. elokuuta ja Yhdysvalloissa 12. syyskuuta 1973.
”Angie” on yhtyeen tunnetuin radioballadi. Se on myös kuulunut Rolling Stonesin kiertueohjelmistoon lukuisia kertoja. Yhtye on esittänyt sitä konserteissaan vuosina 1973, 1975–76, 1982, 1989–90, 1994–95, 1998–99, 2002–03 ja 2005–06.

Angie suomeksi

Petri Pettersson on esittänyt Angien suomeksi.
Tjusterbyn kartano

Tjusterbyn kartano on keskiaikainen kartano Pernajanlahden länsirannalla Loviisassa itäisellä Uudellamaalla. Yhdessä Sjögårdin ja Tervikin kartanoiden kanssa se on eräs Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä. Tjusterbyn 1860-luvulla valmistunutta päärakennusta kutsutaan myös Tjusterbyn tiililinnaksi. Tjusterby on ollut muun muassa Djäknien ja Flemingien omistuksessa. Nykyisin kartanoa hallitsee Antellin suku, joka osakeyhtiöitti sen vuonna 1913.

Historia

Tjusterbyn kartanon ensimmäinen tiedossa oleva omistaja on 1400-luvun alkupuolella elänyt Björn Pedersson Diekn. Muita omistajia 1400–1600-luvuilla olivat linnanvouti Björn Pedersson, linnanvouti Erengisle Björnsson ja Märta Erengislesdotter, joka avioitui asemies Johan Flemingin kanssa. Kartanon peri heidän tyttärensä Anna Fleming, jonka puoliso oli linnanvouti Olof Pedersson Lille (Wildeman). Heidän poikansa Tönne Olofsson Wildeman hallitsi kartanoa puolisonsa Brita Risbitin kanssa 1500-luvun jälkipuoliskolla. Tjusterbyn peri Arvid Tönnenpoika Wildeman ja kartano siirtyi aikanaan hänen jälkeläisilleen.
1700-luvun lopulta 1800-luvun puoliväliin Tjusterbyn omisti de Geerin suku. 1800-luvulla Tjusterbyhyn liitettiin kymmenen rälssitilaa. Nykyiselle omistajasuvulleen Tjusterby on kuulunut vuodesta 1872, jolloin silloisen omistajasuvun tytär Emilie de la Chapelle avioitui majuri Per Antellin kanssa.

Arkkitehtuuri

Tjusterbyn nykyinen päärakennus rakennettiin 1863–1867 arkkitehtina ruotsalainen C. J. von Heideken. Kaksikerroksisessa rakennuksessa on nähtävissä vaikutteita englantilaisesta myöhäisgotiikasta. Sen kahdeksankulmainen, nelikerroksinen torniosa on sijoitettu epäsymmetrisesti. Myös puisto on rakennettu vapaamuotoiseen englantilaistyyliin. Kartanolla oli oma tiilitehdas 1700-luvulta vuoteen 1910; sen valmistamista tiilistä puistoon rakennettiin 1880-luvulla viljamakasiini. Tilan sydämessä sijaitsee myös vanhempi, vuonna 1765 valmistunut hirsinen päärakennus.
Linnanpäällikkö Tönne Olofson Wildeman rakennutti kivisen päärakennuksen, Tjusterbyn kartanolinnan, 1500-luvun puolivälissä. Venäläiset tuhosivat rakennuksen vuonna 1571, mutta se rakennettiin pian uudelleen. Lopullisesti venäläiset tuhosivat kartanolinnan isonvihan aikana. Jäljelle jäi harmaakivinen perustus ja kellarikerros. Kartanolinnan rauniot sijaitsevat nykyisen päärakennuksen lähistöllä ja ne ovat kiinteä muinaisjäännös.