Sisu SA-150

Suunnittelu

A-45-mallista saatujen käyttökokemusten perusteella ja tykkien koon kasvun takia puolustusvoimilla havaittiin tarvetta saada entistä tehokkaampia vetäjiä. Tämän johdosta päätettiin kehittää kokonaan uusi keskiraskas maastokuorma-auto.
Mallin suunnittelu alkoi vuonna 1978 Helsingin Fleminginkadulla Sisu-Auton tuotekehitysjohtaja Seppo Kokkolan johtamassa työryhmässä. Ryhmään kuuluivat Sisu-Auton tuohon aikaan merkittävimmät suunnittelijat Kari Lindholm, Veli Vallinoja, Uoti Hartikainen ja Kalevi Kakko. Lähtökohtana oli käytetty Nato-yhteensopivuutta, mikä ilmeni rengaskoosta 14,00-20 ja ajoneuvon ulkonäöstä. Ensimmäisen prototyypin valmistus alkoi marraskuussa 1979 ja seuraavan vuoden helmikuussa suoritettiin ensimmäinen koeajo. Huhtikuussa autoa testattiin Rovajärven ampuma-alueella ja syksyllä aloitettiin puolen vuoden mittainen koeajo-ohjelma. Ajoneuvo läpäisi puolustusvoimien testit.
Prototyyppimalli oli nimeltään SA-140. Siinä oli voimanlähteenä turboahdettu Valmet 611, jonka teho oli 140 kW. Auton huippunopeus oli 100 km/h. Suurimmalla välityssuhteella huippunopeus oli 1,6 km/h. Auto oli selvästi kookkaampi ja suorituskykyisempi kuin A-45; sen omamassa oli lähes sama kuin A-45:n kokonaismassa.
Sisu-Auto antoi autolle lempinimen Masi, sillä edeltäjämallin nimeksi vakiintunut Proto-Sisu ei miellyttänyt valmistajaa.

Valmistus

Sarjatuotantomallin moottorin teho nostettiin 150 kilowattiin, joten sen mallinimeksi tuli SA-150. Auton sarjavalmistus alkoi Hämeenlinnassa vuonna 1982 ja ensimmäinen kymmenen ajoneuvon erä luovutettiin puolustusvoimille saman vuoden lokakuussa. Seuraavasta vuodesta alkaen valmistusmäärät olivat noin 60 autoa vuodessa. Kahta pientä, alkuvaiheessa toimitettua Karjaalla koottua erää lukuun ottamatta valmistus säilyi mallin koko elinkaaren ajan Hämeenlinnassa.

Teknisiä tietoja

SA-150:ssä oli hyödynnetty paljon samoja osia kuin muissa Sisu-malleissa, kuten ensimmäisissä XA-180-mallisissa Paseissa.

Moottori

Auton voimanlähteenä oli vesijäähdytteinen, iskutilavuudeltaan 6,6-litrainen ja kuusisylinterinen nelitahtinen rivimoottori, turboahdettu  Valmet 611 CSBA -suoraruiskutusdiesel. Moottorin suurin teho oli 150 kW ja suurin vääntömomentti 680 Nm.

Voimansiirto ja alusta

Voima välittyi kuivan, yksilevyisen kytkimen kautta ZF:n valmistamaan kuusiportaiseen vaihteistoon. Autossa oli myös kaksiportainen alennusvaihde, joka tuplasi vaihteiden määrän. Sekä etu- että taka-akseli olivat vetäviä. Molemmat akselit olivat jäykkiä. Jarruina oli paineilmatoimiset, kaksipiiriset S-nokkarumpujarrut.
Taka-akseli oli jousitettu lehtijousin. Etuakselilla oli lisäksi vielä hydrauliset iskunvaimentimet. Auton akselipainot jakautuivat tasaisesti ja runko oli kiertyvä, minkä ansiosta pyörät olivat jatkuvassa kosketuksessa maahan huonossakin maastossa. Ohjausjärjestelmä oli varustettu tehostimella.

Ohjaamo ja varusteet

Auton ohjaamossa oli istumapaikat kuljettajan lisäksi kahdelle. Sekä ohjaamo että lava oli kiinnitetty runkoon joustavin kiinnikkein, jotka sallivat rungon kiertymisen vääntämättä päälirakenteita. Kuljettajan istuimessa oli säätömahdollisuus pituus- ja korkeussuunnassa. Ohjaamossa oli kattoluukku, naamiointiverkon teline ja kaksinopeuksisella puhaltimella varustettu lämmityslaite.
Lavalla sai kuljettaa enintään 30 henkilöä. Sen laidat olivat irrotettavia. Suojana oli metalliputkien varaan pingotettu pressu.
Sähköjärjestelmä oli 24-volttinen ja autossa oli kaksi 12-volttista, 150 ampeeritunnin akkua.
Autossa oli vetokyvyltään 8 000 kg vinssi, jota voi käyttää sekä edessä että takana. Vaijerin pituus oli 50 metriä.
Polttoainetankin tilavuus oli 225 litraa.

Ominaisuuksia

Auton huippunopeus oli 100 km/h ja toimintasäde 800 km. Auto oli muun muassa kiertyvän runkonsa ansiosta erittäin maastokelpoinen. Maastossa suurin lähestymiskulma oli 42° ja jättökulma 39°. Maavara oli 0,4 m ja suurin kahluusyvyys metrin. Auton kääntösäde oli 8,2 m.

Muunnelmat

SA-150:stä tehtiin muunnelma SA-151, joka valmistui vuonna 1990–1991. Merkittävin ero verrattuna edeltäjään oli lava, jota oli levennetty 100 mm.

Käyttö

SA-150:n pääasiallinen käyttökohde on tykin vetäjänä. Sen raskaampi muunnelma oli kolmiakselinen SA-240 eli Rasi.