google/wiki40b huggingface dataset:
Alkukreikka

Historia

Alkukreikka syntyi indoeurooppalaisesta kantakielestä satojen vuosien aikana tapahtuneiden äänteellisten, muoto-opillisten ja sanastollisten muutosten tuloksena. Indoeurooppalaista kantakieltä puhuttiin noin 4000–3500 eaa. oletettavasti Mustanmeren pohjois- ja itäpuolisilla alueilla. Siitä ei ole kirjallisia jäänteitä, mutta sen kielioppi on rekonstruoitu laajan tutkimuksen ansiosta. Kantakielestä erkanivat aluksi anatolialaiset ja tokaariset kielet. Jäljelle jääneessä ryhmässä, myöhäisen indoeurooppalaisen kantakielen aikana, kehittyi noin 3000–2000-luvuilla eaa. yhteisiä kielen piirteitä, joiden perusteella alkukreikka on indoeurooppalaisten kielten sisällä läheisintä sukua indoiranilaisille kielille. Sen lisäksi siinä on läheistä sukulaisuutta armenian ja fryygian kieliin.
Alkukreikka voidaan erottaa omaksi kielekseen indoeurooppalaisesta kantakielestä 2000-luvun eaa. loppupuolella. Sen aikana muodostuivat ne kielen piirteet, jotka erottavat kreikan kielen indoeurooppalaisesta kantakielestä sekä muista indoeurooppalaisista kielistä, mutta jotka ovat yhteisiä kaikille muinaiskreikan murteille ennen niiden erkaantumista toisistaan. Aikakauteen ajoittuu ensimmäisten kreikkaa puhuneiden kansojen tulo nykyisen Kreikan alueelle noin 2300–2100 eaa. Kreikan esihistoriassa tämä oli pronssikautta ja varhaisen ja keskisen helladisen kauden taitetta.
Alkukreikasta ei ole säilynyt kirjoitettuja dokumentteja, mutta sitä on rekonstruoitu samalla tavalla kuin indoeurooppalaista kantakieltä. Varhaisimmat kreikankieliset dokumentit ovat peräisin alkukreikkaa 1000-luvulla eaa. seuranneen niin kutsuttu mykeneläisen kreikan ajalta. Se oli erityisesti mykeneläisen kulttuurin kukoistusajan (1400–1200 eaa.) kieli, ja edusti jo kreikan murteiden eriytymistä.

Piirteitä

Alkukreikan piirteet kuvataan seuraavassa lähinnä yhtäläisyyksinä ja eroina suhteessa indoeurooppalaiseen kantakieleen, jonka mukaiset rekonstruoidut muodot alkavat asteriskilla (*).
Olavi Lumes

Olavi Antero ”Luce” Lumes (s. 1. helmikuuta 1924 Helsinki) on suomalainen ilmailualan vaikuttaja. Hän hoitaa edelleen vuonna 1955 perustamaansa Suomen Lennokki Ky -lennokkitarvikekauppaa Helsingin Metsälässä. Lumekselle myönnettiin 2014 lentokapteenin arvo yli 70 vuoden aktiivisesta työstään suomalaisen ilmailun ja lennokkitoiminnan hyväksi. Hän on ollut myös aktiivinen suomalaisissa purjelento- ja ilmailuhistoriapiireissä. Lumes toimi jatkosodan aikana 1944 Helsingin ilmatorjunnan Käpylän Käpy-patterin radistina.
Lumes teki 5. elokuuta 1946 Jämijärvellä Suomen ennätyksen C-4-luokan kumimoottoriulkolennokkien vesilähdössä. Ennätysaika oli 1 minuutti 18 sekuntia. 17. elokuuta 1946 hän puolestaan teki Porissa C-1-luokan Suomen ennätyksen 7 minuuttia 30 sekuntia.

Perussiipi, Toka ja F1AX

Lumes on kehittänyt Perussiiven, solumuovisen siipiaihion, jota voidaan käyttää erilaisten lennokkien rakentamiseen. Siipiaihion pohjalta on kehitetty muun muassa tunnetut Toka ja Jämi -liidokkisarjat. Lumeksen lanseeramissa Toka- ja F1AX-kilpailuluokissa kilpaillaan perussiipirakenteisilla vapaastilentävillä liidokeilla. Alle 16-vuotiaille tarkoitettu Toka-kilpailuluokka on vaikuttanut merkittävästi nuorison osallistumiseen suomalaiseen lennokkitoimintaan. Toka- ja F1AX-luokkien loppukilpailut käydään vuosittain Jämijärven lentokeskuksessa, ja niihin kutsutaan sata kotikenttäkilpailuissa parhaiten menestynyttä. Toka-kilpailut olivat vuonna 2013 suurin Suomessa järjestytty nuorille suunnattu lennokkikilpailu.
Kotajärvi (Virrat, Koivujärvenkylä)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 4,9 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Uurasjärven alueeseen (35.481) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 139,8 metriä mpy.
Stäfa

Sijainti

Stäfa sijaitsee Zürichinjärven itärannalla parikymmentä kilometriä Zürichstä kaakkoon.

Talous

Stäfa on maailmanlaajuisesti toimivan kuulolaiteyritys Sonovan kotipaikka.
Kaupunki on Zürichin seudun merkittävintä viininviljelyaluetta.

Liikenne

Zürichinjärven itärantaa seuraileva SBB:n rautatie ja valtatie 17 (saks. Hauptstrasse 17) Zürichistä Rapperswiliin kulkevat Stäfan kautta. Kaupungista on ZSG:n (Zürichsee Schifffahrtsgesellschaft) säännöllinen laivayhteys Zürichinjärven yli Wädenswiliin, ja Zürichin ja Rapperswilin väliset risteilylaivat poikkeavat Stäfassa.
Särkijärvi (Ylöjärvi, Luode)

Maantietoa

Järven pituus on 700 metriä, leveys 250 metriä ja sen pinta-ala on 7,8 hehtaaria. Se sijaitsee Liesijärven luoteispuolella kangasmaastossa Särkivehmaksen ja Löytynkankaan välissä Seitsemisen kansallispuistossa. Siihen on kaivettu neljä metsäojaa, joista koillisessa alkava on sen laskuoja Saukko-oja. Oja laskee 1,1 kilometrin päästä Liesijärven pohjoispäähän. Veden laskennallinen viipymä järvessä on 127 vuorokautta. Rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä. Pohjoisosassa sen ranta on soista metsää. Lampi on autio eikä sinne johda tietä. Sen ohittaa länsipuolella kulkeva polku, joka saa alkunsa seututieltä 332 alkavalta metsäautotieltä.

Vedenlaatu

Vedenlaatua on tutkittu ainakin vuosina 1997–2007. Vesi on hyvin humuspitoista ja melko hapanta. Veden happamuustaso eli pH on vaihdellut tutkimusten mukaan 4,6–5,4. Alusvedessä on esiintynyt aika ajoin hapettomuutta. Kriittisimmät ajankohdat ovat loppu talvi ja -loppukesä. Pintavesissä on talvellakin ollut riittävästi happea kaloille. Hapen kuluttaa vedessä olevien ravinteiden määrä. Päällysvedessä forsforin pitoisuudet ovat vaihdelleet 2000-luvun alussa  20–40 µg/l (mikrogrammaa litrassa) ja alusvedessä jopa 87–120 µg/l. Vaikka pitoisuudet olivatkin koholla, pysyi levätuotanto tuona aikana kurissa. Syytä kohonneille pitoisuuksille ei osata kertoa. Järven virkistysarvon arvosana on huonoimmillaa ollut välttävä, mutta ravinteiden määrät ovat kuitenkin ollet laskemassa. Todellinen arvosana voi nykyään nousta hyvän puolellekin.
Skanssi

Ympäristö

Alueella sijaitseva Skanssin harju on seutukaavaan mukaan 95 kilometriä pitkästä Laitilan–Mynämäen harjujaksosta, joka jatkuu Paraisten kautta Kemiöön, ainoa luonnontilainen osa. Harju muodostaa alueen maisemallisen selkärangan kulkien sen halki luoteis-kaakkoissuunnassa. Harju ei ole kuitenkaan hyvin nähtävissä ja sitä on turmeltu muun muassa soranotolla ja maastoajolla. Alueella sijatsevassa sorakuopan pohjavesipaljastumassa pesii mustakurkku-uikku ja pikkutylli. Paikassa on myös rauniokoirien harjoittelurata.
Eteläosassa sijaitseva noin 3,4 hehtaarin kosteahko harjupohjainen Kaarningon metsikkö koostuu järeistä männyistä ja suurista koivuista sekä pihlajista. Alueen linnustotiheys vetää vertoja Etelä-Suomen parhaimmille lehdoille. Pensaskerros on tiheää.
Keihäsrausku

Myrkyllisyys

Lähellä keihäsrauskun häntämäisen pyrstön juurta on myrkkypiikki, jolla voi olla pituutta jopa 35 senttiä. Rausku uusii piikin, jossa on teräviä taaksepäin osoittavia väkäsiä, satunnaisesti pudottamalla sen ja kasvattamalla uuden.
Jos rausku onnistuu iskemään ihmistä, iskukohta turpoaa ja kipu voi kestää kuukausia. Keihäsrausku ei ole aggressiivinen, mutta voi iskeä, jos se tuntee olonsa uhatuksi. Rauskun päälle voi astua vahingossa, koska niillä on tapana maata pohjassa osittain hiekkaan hautautuneena.

Keihäsrausku ravintokäytössä

Keihäsrauskun siipiä myydään savustettuna, kuivasuolattuina ja niitä käytetään myös ruokaöljyn lisäaineena. Erilaiset rauskulajit ovat suosittua ruokaa esimerkiksi Japanissa.
Helge von Koch

Niels Fabian Helge von Koch (25. tammikuuta 1870 – 11. maaliskuuta 1924) oli ruotsalainen matemaatikko. Hän tutki etenkin lukuteoriaa. Hänet tunnetaan parhaiten Kochin käyrän, yhden ensimmäisistä fraktaalikäyristä, keksijänä.
Talas-Eera

Erik Karppinen, tunnettu lempinimellä Talas-Eera (10. tammikuuta 1859 Paltamo – 2. kesäkuuta 1903 Paltamo) oli suomalainen, paltamolainen voimamies, josta on kansanperinteessä säilynyt monia tarinoita.
Talaksen torpassa Paltamon Pehkolanlahdessa syntynyt aikaansa nähden isokokoinen (pituus 190 senttiä, paino 150 kiloa) Talas-Eera suoritti kolmivuotisen asepalvelun Oulussa, ja jo tällöin hänen suuret ruumiinvoimansa herättivät huomiota. Asepalvelun jälkeen hän asui enimmäkseen kotitorpassaan ja toimi muun muassa toripoliisina Kajaanissa sekä souti tervatynnyreitä Ouluun. Talas-Eera pystyikin helposti käsittelemään jopa 150 kiloa painavia tervatynnyreitä. Samoin toripoliisina hänen suuret voimansa auttoivat järjestyksenpidossa.
Rehellisellä pelillä Eeraa voitti painissa tuskin kukaan. 1890-luvulla sirkuspainija Jacksonin ja Talas-Eeran ottelu päättyi tasapeliin, mutta Jackson huijasi; hän oli näet öljynnyt ihonsa niin, ettei Talas-Eera saanut hänestä kunnolla otetta.
Ansiotulojen ja kunnollisen ruoan puute aiheutti sen, että Talas-Eera kuoli vain 44-vuotiaana nälkään tai pilaantuneen viljan aiheuttamaan sairauteen. 
Talas-Eeran vanhemmat velipuolet Heikki (s. 1843) ja Samuel (s. 1846) olivat 1860-luvulla mukana Kiveksen rosvoissa, jotka ryöstivät tervansoutajia Oulujärvellä. Myös Patju-Heikki oli poikkeuksellisen vahva. Hänet voitti tappelussa perimätiedon mukaan vain hänen veljensä Eera. Välillä Eerankin nimeen liitettiin etuliite patju (Patju-Eera), mutta tämä liite kuuluu enemmän Heikin nimeen. 
Paltamo-Seura pystytti 1972 Talas-Eeralle muistomerkin hänen haudalleen Paltaniemen vanhalla hautausmaalla.  Myöhemmin myös Talaksen torpan sijaintipaikalla Pehkolanniemessä paljastettiin Talas-Eeran muistolaatta.
Talas-Eera oli päähenkilönä kirjailija Hannu Mäkelän vuonna 1981 kirjoittamassa radiokuunnelmassa Voimamies. Kuunnelmassa Heikki Määttäsen esittämä idealistinen kansakoulunopettaja alkaa kerätä kainuulaisilta tietoja Talas-Eerasta laatiakseen hänen elämästään isänmaallisen sankarieepoksen. Voimamies paljastuu kuitenkin traagiseksi hahmoksi, jolla oli ongelmia alkoholin kanssa ja joka kuoli nälän riuduttamana.
Iso Hoikkalampi (Ähtäri)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,5 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Kaijanpuron valuma-alueeseen (35.489) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 160,2 metriä mpy.
Jerusalem-kvartetti

Jerusalem-kvartetti on Jerusalemissa perustettu israelilainen jousikvartetti, joka perustettiin vuonna 1993 viulisti Avi Abramovitchin johdolla. Sen muodostavat viulistit Alexander Pavlovski ja Sergei Bresler, alttoviulisti Amichai Grosz sekä sellisti Kyril Zlotnikov.
Jerusalem-kvartetti voitti vuonna 1996 Jerusalemin akatemian kamarimusiikkikilpailun ja vuonna 1997 Grazin kansainvälisen kilpailun esittämillään György Kurtágin ja Béla Bartókin teoksilla. Vuosina 1999–2000 se kuului BBC:n New Generation Artists ohjelmaan.
Kvartetti on konsertoinut muun muassa Amsterdamin Concertgebouwissa, Berliinin ja Dortmundin Konzerthauseissa ja Lontoon Wigmore Hallissa. Vuonna 2000 Jerusalem-kvartetti vieraili Kuhmon kamarimusiikkijuhlilla Se on tehnyt yhteistyötä muun muassa Mitsuko Uchidan, Jessye Normanin ja Daniel Barenboimin kanssa.
Jerusalem-kvartetti levyttää Harmonia mundi-levymerkille ja on julkaissut muun muassa Antonín Dvořákin, Dmitri Šostakovitšin ja Joseph Haydnin musiikkia sisältäviä levyjä.
Vuoksenniska (yritys)

Vuoksenniska Oy Rautatehdas syntyy

Vuonna 1926 yhtiön omistajat perustivat rinnalle Oy Vuoksenniska Ab:n, joka rakennutti Vuoksenniskan sulaton yhteyteen puuhiomon. Elektrometallurgiska Ab yhdistettiin 1933 tähän yhtiöön, ja puuhiomon sekä sulaton toiminta jatkui nyt nimellä Oy Vuoksenniska Ab. 
Uusi yhtiö rakensi 1935–1938 Imatralle uuden rautatehtaan, joka hyödynsi vuonna 1935 valmistuneen Outokumpu Oy:n Imatran kuparitehtaan tuotannossa sivutuotteena syntyvää kiisutuhkaa. Uudella tehtaalla oli 12 000 kW:n sähkömasuuni ja kaksi 25 tonnin valokaariuunia. Imatralla valmistettiin kobolttia, kromi- ja molybdeenirautaa, harkkorautaa ja kranaattiterästä sekä valssattuja terästuotteita kuten rautatiekiskoja. Puuhiokkeen valmistus sen sijaan päättyi 1939.

Yrityksellä tehtaita ja kaivoksia

Imatran tehdasta laajennettiin sodan jälkeen, kun sotakorvausteollisuus tarvitsi runsaasti harkkorautaa. Tehdas alkoi samalla myös erikoistua korkealaatuisten erikoisteräslajien muun muassa ruostumattoman teräksen valmistukseen. Vuoksenniska Oy:llä oli rautatehdas Imatran lisäksi myös Turussa 1943–1978 sekä molybdeenikaivos Mätäsvaarassa 1940–1947 ja 1961–1967 rautakaivos Jussarössa.

Vuoksenniska vaikeuksiin ja omistus pankille

Grönblomin suvun omistama Oy Vuoksenniska Ab joutui vaikeuksiin vuosien 1957–1958 taantumassa. Tilanne ei parantunut, ja yhtiötä alettiin saneerata 1960-luvun puolivälin jälkeen. Vuoksenniskaa rahoittanut Yhdyspankki vaati Grönblomin sukua sijoittamaan yhtiöön lisää varoja ja jäädyttämään suvun saamiset yhtiöltä. Tähän suku ei suostunut. Yhdyspankki osti lopulta kaikki osakkeet omistajasuvulta vuonna 1967 turvatakseen saatavansa.
Jorge Donn

Jorge Donn (25. helmikuuta 1947 San Juan, Argentiina – 30. marraskuuta 1992 Lausanne, Sveitsi) oli argentiinalainen balettitanssija, jonka ura oli lähes kokonaisuudessaan sidoksissa Maurice Béjart’n tuottamiin baletteihin. Häntä on luonnehditty yhdeksi nykyajan huomattavimmista tanssijapersoonallisuuksista.
Suoritettuaan perustavat balettiopintonsa Buenos Airesin Teatro Colónin balettikoulussa Jorge Donn liittyi vain 16-vuotiaana vuonna 1963 Brysselissä toimivan Maurice Béjart’n XX. vuosisadan Balettiin. Hänestä tuli nopeasti seurueen keskeisiä solistitanssijoita ja hän sai suorittaakseen useita päärooleja muun muassa baleteissa Yhdeksäs sinfonia (Neuvième symphonie) 1964, Romeo ja Julia 1966, Messe pour le temps présent 1967, Nijinsky, clown de Dieu 1971, Notre Faust 1975, Boléro 1979.
VUonna 1980 Jorge Donn sai XX. vuosisadan Baletin taiteellisen johtajan tehtävät, ja Bèjartin jätettyä riitojen vuoksi Brysselin ja lähdettyä Lausanneen Donn perusti oman balettiseurueensa Europe Balletin, joka toimi kuitenkin vain muutaman kuukauden ajan. Hän päätti seurata Béjart’n toimintaa ja muutti myös Lausanneen. SIellä hän loi vuonna 1990 uudelleen suuren menestyksensä Nijinsky-baletin, joka kertoo balettitanssija Vatslav Nižinskistä. Pari vuotta tämän suurtyön jälkeen Donn kuoli AIDS:iin.
Jorge Donn on ollut luomassa Rudolf Nurejevin henkilöä balettielokuvassa Les Uns et les Autres, jonka ohjasi Claude Lelouche. Elokuvassa hän tanssiin Maurice Ravelin kuuluisan Boleron.
Buddhalainen meditaatio

Hengityksen tarkkaaminen

Hengityksen tarkkaaminen, paaliksi Anāpānasati, on meditaatiotekniikka, jossa meditaation kohteena on sisään- ja uloshengitys. Hengitystä voidaan tarkkailla laskemalla tai keskittymällä hengityksen aiheuttamaan tuntemukseen.

Mettā bhāvanā

Buddhalaisen meditaation harrastajat yhdistävät usein hengityksen tarkkaamiseen mettā bhāvanā -meditaation. Paalinkielinen sana mettā (sanskritiksi maitrī) tarkoittaa kaikkialle ulottuvaa ja ehdotonta rakastavaa ystävällisyyttä. Mettā bhāvanā -meditaatiossa pyritään mettān ulottamiseen itsestä lähtien,  ensin perheeseen, sitten ystäviin ja vähitellen koko maailmaan.
Jean-Roch

Jean-Roch Pédri, taiteilijanimeltään vain Jean-Roch (s. 3. lokakuuta 1966 Toulon, Ranska), on ranskalainen muusikko, DJ ja musiikkituottaja. Tyylilajiltaan hänen musiikkinsa edustaa dancea ja french housea.
Englannin Itä-Intian kauppakomppania

Yhtiön perustaminen

Yhtiö oli perustettu ”Lontoon kauppiaiden Itä-Intian kaupan yhtiöksi”. Yhtiöllä oli 125 osakkeenomistajaa ja pääomaa 72 000 puntaa. 1600-luvun lopulla osakkeesta maksettiin 500 puntaa kappaleelta ja niistä 25 prosentin osingot. Hollantilaisten valvoman maustekaupan vuoksi englantilaiset eivät olleet voineet perustaa satamaa Itä-Intiaan. Yhtiölle kuuluvat laivat saapuivat kuitenkin Intiaan ja lastasivat Suratissa. Seuraavina kahtena vuotena yhtiön onnistui rakentaa ensimmäinen tehdas Bengalinlahdelle. Yhtiötä johti yksi kuvernööri ja 24 johtajaa. He muodostivat johtajien neuvoston ja yhtiön hallituksen, jonka jäsenillä täytyi olla vähintään 2 000 punnan osakekanta. Yhtiökokouksessa ainoastaan osakkeenomistajilla oli istunto- ja puhevalta. Kauppakomppania oli suuri lainanantaja; tämä oli suurin syy monopoliaseman muodostumiseen.

Yhtiön laajentuminen Intiassa

Kauppakomppania syrjäytti pian portugalilaiset Intian kaupassa. Portugalilaisten tukikohtia olivat Goan, Chittagongin ja Bombayn kaupungit. Yhtiö perusti kauppa-asemia Suratiin, Madrasiin, Bombayhin ja Kalkuttaan. Vuonna 1647 yhtiöllä oli Intiassa 23 kauppa-asemaa ja niissä 90 työntekijää. Kauppakomppania sai oikeudet perustaa linnoituksia ja värvätä joukkoja eri kauppapaikkojensa suojaksi.
Kauppakomppania osti tuotteita Aasiasta pääasiassa hopealla ja osallistui Intian valtamerellä ja Aasiassa toimineiden kansainvälisten kauppaverkostojen toimintaan. Yhtiötä kiinnostivat muun muassa puuvilla, silkki, tekstiilien värjäyksessä käytetty indigonsininen (nykyään farkkujen sininen) väriaine, salpietari (kaliumnitraatti), tee ja oopiumi. Oopiumia yhtiö hankki Intiasta ja vei sitä Kiinaan, minkä seurauksena syttyivät ns. oopiumisodat.

Siirtomaamonopoli

Ranskan tappio seitsenvuotisessa sodassa (1756–1763) rajoitti Ranskan imperialistisia pyrkimyksiä siirtomaissa, ja myös esti teollisen vallankumouksen vaikutusta ranskalaisissa siirtomaissa. Robert Clive valtasi St. Georgen linnoituksen takaisin kauppakomppanialle. Pariisin rauhansopimuksessa (1763), ranskalaiset menettivät asemansa, säilyttäen ainoastaan kauppapostit pienillä enklaavialueilla Pondicherryssä, Machessa, Karikalissa, Yanamissa, ja Chadernagasissa ilman mitään sotavoimia.

Kauppakomppanian loppu

Sepoykapinan seurauksena hallitus kansallisti Kauppakomppanian vuonna 1858 annetulla lailla. Kauppakomppania menetti hallinnolliset oikeutensa, ja sen asevoimat lakkautettiin. Kauppatoiminta jatkui 1. tammikuuta 1874 asti.

Oopiumikauppa

Kauppakomppania oli perustanut vuonna 1711 kauppapostin Kiinan Kantoniin harjoittaakseen tee- ja hopeakauppaa. Yhtiö muodosti brittiläisen oopiumikaupan monopolin Kalkutassa, josta myytiin oopiumia Kiinaan vuonna 1773. Kiina kielsi oopiumikaupan jo vuonna 1729, jonka jälkeen oopiumia salakuljettiin Kiinaan, oopiumin kieltolakia alettiin soveltaa tiukemmin vasta 1821. Kauppakomppanian mahti alkoi murentua 1834, kun sen monopolia ei uudistettu. Kiinan asettamat rajoitukset johtivat lopulta ensimmäiseen oopiumisotaan Kauppakomppanian ja Qing-dynastian välillä. Sen johdosta Hongkong liitettiin Britanniaan ja oopiumikauppa Kiinassa vapautettiin.
World Open Karate Championship (IKO Matsushima)

World Open Karate Championships on joka neljäntenä vuotena Tokiossa käytävä IKO Matsushima -liiton järjestämä Kyokushin maailmanmestaruuskilpailut. Sitä on järjestetty vuodesta 2000 lähtien ja se käydään avoimessa painoluokassa. Perustaja Mas Oyaman kuoltua 1994 Kyokushinin IKO-järjestö hajosi useiksi muiksi järjestöiksi. Sen myötä kuudennesta turnauksesta lähtien järjestöt ovat pitäneet omalla nimellä World Open turnauksia.
Šiva

Suruviikko

Suruviikkoa eli šivaa viettävää juutalaista kutsutaan nimellä avel (surija). Suruviestin saapuessa sanotaan erityinen siunaus ja yllä oleva paita repäistään rikki hautajaisissa. Hautauksesta lähtien omaiset alkavat lukea kaddiš-rukousta vainajan muistolle. Suruviikon aikana ei tehdä töitä, peseydytä tai vaihdeta vaatteita, leikata hiuksia tai partaa eikä olla sukupuolikontakteissa. Suruviikon aikana ei myöskään käytetä sisätiloissa (sisä)kenkiä, kuten tavallisesti, vaan ollaan paljain jaloin tai sukkasiltaan. Ystävät ja omaiset käyvät päivittäin vierailulla surutalossa, jossa surijat eivät istuudu tuoleille, vaan matalille jakkaroille tai lattialle.

Šlošim

Viikon päätyttyä surijat alkavat taas tehdä töitä ja peseytyä, mutta hiusten ja parran leikkamisesta pidättäydytään, samoin kuin julkisista juhlamenoista ja huvielämästä aina 30. päivään läheisen kuolemasta. Tätä jaksoa kutsutaan nimellä šlošim eli 30. Tämän jälkeen alkaa 11 kuukauden mittainen aika, jolloin jatkuu hautauksessa alkanut päivittäinen kaddiš-rukouksen luku.

Jizkor, jortsait

Lähiomaisen kuolinpäivää kutsutaan nimellä jizkor tai jiddišiksi jortsait. Joka vuosi tänä päivänä kokoonnutaan rukoushetkeen synagogaan, missä lähiomaiset lukevat kaddiš-rukouksen sekä muistavat vainajaa julkisen Tooran luvun yhteydessä.
Turun birgittalaisluostari

Turun birgittalaisluostari on Turussa sijaitseva katolinen nunnaluostari, joka perustettiin vuonna 1986. Vuonna 2011 luostarissa oli yhdeksän nunnaa. He ovat intialaisia, meksikolaisia, italialaisia ja puolalaisia.  Kaksi suomalaissyntyistä työskentelee Rooman pääluostarissa. 
Pyhän Birgitan ja Autuaan Hemmingin kirkon yhteydessä toimiva luostari pitää vierastaloa ja tyttöjen opiskelija-asuntoja. Vierastalo toimii edullisena hotellina, jossa ei ole uskontokuntarajoja. Siellä järjestetään myös retriittejä ja perhejuhlia.
Luostari levittää Suomessa tietoa birgittalaisuudesta sekä jakaa aiheeseen liittyvää kirjallisuutta. Luostarin tukena on toiminut jo sen perustamisvuodesta alkaen Birgittalaissisarten ystävät ry. Luostariin liittyy myös maallikko-oblaattien ryhmä jo 15 vuoden ajan.
Pääruoka

Pääruoka eli lämminruoka tai lämmin ruoka on lämpimänä tarjottava ateria keskeisin ruokalaji. Se voi muodostaa koko aterian tai olla sen osa. Pääruoka tarjotaan alkuruoan jälkeen ennen jälkiruokaa. Suurimmalla osalla aterioista pääruoka muodostaa koko aterian jälkiruuan kanssa.
Nimensä mukaisesti pääruoka muodostaa aterian selkärangan; yleensä pääruokana tarjottavalla ruoalla on kaikkein täyttävimmät ruokakokonaisuudet, ja alku- ja jälkiruoka ainoastaan tukevat pääruokaa. Pääruoka on yleensä lihaa tai kalaa, kasvisaterialle se usein muistuttaa ulkonäöltään jompakumpaa. Juhla-aterialla sitä voi edeltää useampi alkuruoka, jotka valmistajat ruokailijoita aterian huipennukseen, pääruokaan.
Rautahermot

Arvostelut

Aikakone-lehden Johanna Sinisalon mukaan valtaosa kirjan ideoista tuntuu vanhan kertaukselta. Pyrkimys syventää henkilöhahmoja jää yritykseksi ja kirja unohtuu lukemisen jälkeen.
Dolj (piirikunta)

Maantiede

Piirikunnan pinta-ala on yhteensä 7 414 km². Alueen läpi virtaa Tonava ja 6 % sen pinta-alasta on aavikkoa.
Doljin piirikunta rajautuu idässä Oltin piirikuntaan, lännessä Mehedinţin piirikuntaan, pohjoisessa Gorjin ja Vâlcean piirikuntiin sekä etelässä Bulgarian Vidinin, Montanan ja Vratsan alueisiin.
Välin jako

Välin jako tarkoittaa matematiikassa lukuvälin pilkkomista pienempiin väleihin. Jako on joukko niistä pisteistä, joissa väli katkaistaan. Esimerkiksi väli  voitaisiin jakaa osaväleihin  ja . Välin jako olisi tällöin .

Reaaliakselin välin jako

Välin  jako  on pistejono
, missä . Jako  jakaa välin  kompakteihin osaväleihin , missä . 
Jakoa käytetään Riemann-integraalin määrittelyssä.

Avaruuden välin jako ja osavälijako

Välin  jako  on karteesinen tulojoukko
missä  on komponenttivälin  jako :een kompaktiin osaväliin, kun .  jakaa välin  yhteensä :ään kompaktiin osaväliin. Jos näitä osavälejä merkitään :lla, missä  ja , niin väli  voidaan kirjoittaa osavälijakonsa avulla:

Jaon hienonnus

Jako  on jaon  hienonnus eli alijako, mikäli . Tällöin sanotaan myös, että jako  on hienompi kuin jako , ja jako  on karkeampi kuin jako . Hienonnus tarkoittaa siis "tiheämpää" jakoa, johon kuuluvat myös karheamman eli "harvemman" jaon alkiot. Esimerkin jakoa P voisi hienontaa vaikka lisäämällä jakoon luvut 2 ja 3: .
Kahden jaon  ja  yhdiste  on molempien jakojen yhteinen hienonnus.
Ottavio Bandini

Ottavio Bandini (25. lokakuuta 1558 Firenze – 1. elokuuta 1629 Rooma) oli italialainen kirkonmies. Hän opiskeli Firenzessä, Pariisissa, Salamancassa ja Pisassa. Hän toimi Fermon arkkipiispana vuosina 1595–1606 ja oli vuodesta 1596 yksi katolisen kirkon kardinaaleista. Kuollessaan hän oli Ostian kardinaalipiispa.