google/wiki40b huggingface dataset:
Tiedonlouhinta

Tiedonlouhinta (engl. data mining) tarkoittaa joukkoa menetelmiä, joilla pyritään oleellisen tiedon löytämiseen suurista tietomassoista.

Sovelluskohteet

Tiedonlouhintaa voidaan soveltaa hyvin laaja-alaisesti, sillä lähtökohdaksi tarvitaan ainoastaan dataa. Tyypillisesti tiedonlouhinnassa käytetty data on esimerkiksi mittauksia teollisuusprosessista, otteita asiakastietokannasta tai vaikkapa web-palvelimen loki-tiedostoja.

Menetelmät

Määritelmänä tiedonlouhinta ei rajaa käytettäviä menetelmiä. Useimmiten käytettäviä algoritmeja ovat mm. erilaiset klusteroinnit, korrelaatiot, neuroverkot, itseorganisoituvat kartat, jne. Yleisesti ottaen tiedonlouhinnan menestyksellisessä hyödyntämisessä kaikkein oleellisinta on datan ja sen eri suureiden kokonaisvaltainen ymmärtäminen. Myös pelkkä innovatiivinen lähestymistapa esimerkiksi datan visualisoinnissa voi auttaa näkemään tietovaraston hyötyjä täysin uudesta perspektiivistä.
Jane Austenin jalanjäljillä

Juoni

1700- ja 1800-lukujen vaihteessa elävä Jane (Hathaway) ei mukaudu aikansa naismuottiin vaan uppoutuu naisille suhteellisen sopimattomaksi katsottuun kirjoittamiseen. Hän välttelee parhaansa mukaan epäsopivia aviomiesehdokkaita, vaikka perheen taloudellista tilannetta auttaisi, jos tytär menisi naimisiin. Vasta kun kujeileva ja Janen älyllisesti haastava Tom Lefroy (McAvoy) saapuu kirjailijan elämään, Jane kokee rakkauden, joka antaa hänelle inspiraation hänen kuuluisimpiin romaaneihinsa.
Claire Falkenstein

Claire Falkenstein (1908 Coos Bay, Oregon, Yhdysvallat – 1997 Venice, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kuvanveistäjä. Hän muutti vuonna 1920 perheineen Berkeleyhyn, Kaliforniaan, ja sai vuonna 1930 taiteiden kandidaatin arvon Kalifornian yliopistosta, Berkeleysta, jossa oli opiskellut taidetta, antropologiaa ja filosofiaa. Opiskeluaikoinaan vuonna 1930 Falkenstein järjesti ensimmäisen oman näyttelynsä East-West Galleryssa, San Franciscossa. Ainoan muodollisen opetuksensa kuvanveistossa Falkenstein sai vuonna 1933 Mills Collegessa, Oaklandissa, johon hänet oli kutsuttu opiskelemaan Alexander Archipenkon johdolla.
Falkensteinin merkittävä puuveistosten kokoelma The Set Structures (1941–44) johti hänen ensimmäiseen omaan näyttelyynsä New Yorkissa. Se järjestetiin Bonestall-galleriassa vuonna 1944. 1950–60-luvuilla Falkenstein työskenteli Euroopassa, jossa häneltä valmistui lukuisia merkittäviä tilaustöitä. Ollessaan Pariisissa hän teki yhteistyötä Jean Arpin sekä Alberto Giacomettin kanssa ja liittyi taiteilijaryhmään, johon kuuluivat myös yhdysvaltalaiset abstraktin ekspressionismin edustajat Sam Francis ja Paul Jenkins.
Rotkolemmikki

Ulkonäkö ja koko

Kasvi on korkeudeltaan yleensä noin 30 senttimetriä. Lehdet ovat melko kookkaita, läpimitaltaan joskus yli 15 senttimetriä, muodoltaan munuaismaisia sekä karheapintaisia. Kukat muistuttavat lemmikkiä ja ne ovat taivaansinisiä, ja ne sijaitsevat harvalukuisina terttuina tukevien, haaroittuneiden versojen latvoissa. Se kukkii loppukeväästä huhti-toukokuun aikoihin. Kasvin koristeellinen lehdistö on kaunis vielä, kun kukat ovat jo kuihtuneet.

Kasvuympäristö

Kasville kelpaavat yhtä hyvin sekä aurinkoinen ja varjoinen kasvupaikka.
Matias Ojala (koripalloilija)

Ura

Ojala on Järvenpään Koripalloseuran kasvatti ja voitti seuran paidassa A-junioreiden SM-kultaa kaudella 2007–2008. Seuraavaksi kaudeksi Ojala siirtyi pääsarjatasolle Porvoon Tarmoon, jonka lisäksi hän pelasi samanaikaisesti I-divisioonaa Järvenpään Koripalloseurassa.
Kaudella 2009–2010 hän edusti neljän ottelun ajan Team Uusimaata, mutta pelasi valtaosan kaudesta kuitenkin Joensuun Katajan joukkueessa. Ojala pelasi Katajassa myös kauden 2010–2011 ja siirtyi seuraavaksi kaudeksi Lappeenrannan NMKY:n joukkueeseen. Vuonna 2012 hän siirtyi Kauhajoen Karhuun.
Kauden 2014–2015 päätteeksi Namika Lahti haettiin konkurssiin, ja Ojala joutui etsimään uuden seuran. Elokuussa 2015 hänen uutisoitiin siirtyvän ruotsalaiseen Uumaja BSKT:hen. Ojala myönsi neuvottelut Uumajan ja muutaman muun seuran kanssa mutta kertoi olevansa toistaiseksi vapaa pelaaja. 16. elokuuta 2015 Bisons Loimaa julkaisi tehneensä sopimuksen Ojalan kanssa kaudelle 2015–2016.
Kesäkuussa 2016 Ojala siirtyi Salon Vilppaaseen.
Toukokuussa 2018 Ojala palasi Joensuun Katajaan kaksivuotisella sopimuksella muun muassa kansainvälisten otteluiden pelaamismahdollisuuden vuoksi.

Maajoukkue

Ojala pelasi urallaan 31 nuorten maaottelua ja miesten haastajamaajoukkueen otteluita. Miesten maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran Latviaa vastaan 31. elokuuta 2018.

Pelityyli ja ominaisuudet

Ojala pelaa joko pienenä tai isona laitahyökkääjänä ja on hyvä vapaa- ja kolmen pisteen heittojen heittäjä. Hän on henkisesti vahva joukkuepelaaja, joka pystyy puolustamaan useampaa pelipaikkaa ja itseään jopa 10 senttimetriä pidempiä pelaajia.
Liquid Liquid

Liquid Liquid oli New Yorkissa vuonna 1980 perustettu post punk- yhtye. Yhtyeen perustivat rumpali Scott Hartley, basisti Richard McGuire, laulaja Salvatore Principato ja perkussionisti Dennis Young. Monet yhtyeen kappaleista ovat päätyneet sampleiksi hiphop- ja rap-yhtyeiden kappaleisiin. Yhtyeen Optimo EP:n kappale 'Cavern' samplattiin Melle Melin 'White Lines' -kappaleeseen luvatta. Asiasta seurannut oikeudenkäynti vei konkurssiin Liquid Liquidin levy-yhtiön 99 Recordsin. Myös yhtye lopetti toimintansa vuonna 1983. Levy-yhtiöt Grand Royal ja Mo' Wax julkaisivat uudelleen kaikki Liquid Liquidin EP:t vuonna 1997 ja Domino Records vuonna 2008.
Pieni-Palvia

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,9 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähi-alueeseen (14.221) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 127,6 metriä mpy.
Akseli Hemminki

Akseli Hemminki (s. 27. heinäkuuta 1973 Helsinki) on suomalainen syöpätautien ja sädehoidon erikoislääkäri, professori ja bioalan yrittäjä.

Koulutus

Akseli Hemminki valmistui 17-vuotiaana kuuden laudaturin ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta. Reserviupseerikoulun pioneerilinjan käytyään hän valmistui Helsingin yliopistosta lääketieteen kandidaatiksi vuonna 1994 ja lisensiaatiksi 1999. Opiskelun ohessa tehty väitöskirja hyväksyttiin kunniamaininnalla jo vuotta aiemmin ja se valittiin tiedekunnan parhaaksi. Syöpäbiologian dosentiksi Hemminki nimitettiin 2002 ja 2007 hän valmistui syöpätautien ja sädehoidon erikoislääkäriksi.

Tutkimus ja ura

Akseli Hemminki vietti vuodet 2000–2002 University of Alabama at Birminghamissa ensin post doc -tutkijana ja sitten apulaisprofessorina erityisaiheenaan translationaalinen eli kliinisiin sovelluksiin tähtäävä syövän geeniterapia. Palattuaan Helsinkiin hän perusti Cancer Gene Therapy Group tutkimusryhmän ja vuodet 2007–2013 hän toimi K. Albin Johansson tutkimusprofessorina. Hemminki nimitettiin Jane ja Aatos Erkon säätiön rahoittamaan viisivuotiseen syöpätautien professorin tehtävään 1. helmikuuta 2015 alkaen. Heinäkuusta 2017 Hemminki on toiminut Helsingin Yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan syöpätautien professorina.
Tutkimustyönsä ohella Hemminki on toiminut yleislääkärinä 1998–1999, sairaalalääkärinä 2003–2007 ja erikoislääkärinä tai osastonylilääkärinä 2007 alkaen HUS:ssa ja Docrates-sairaalassa. 
Hemmingin tutkimus on keskittynyt syövän immunoterapiaan ja erityisesti onkolyyttisiin viruksiin, joita tutkimusryhmä on muokannut tavoitteenaan kehittää niistä uusi lääke syöpätauteihin joihin ei tällä hetkellä ole tarjolla parantavaa hoitoa. Ryhmän keskeinen havainto liittyi virusten kykyyn herättää immuunivaste kasvainta kohtaan, ja sittemmin viruksia on muokattu tavoitteena syövän T-soluterapian mahdollistaminen yleisten kiinteiden kasvaimien hoidossa. 
Kliinisten tutkimusten pystyttämiseksi Hemminki on perustanut kaksi bioalan yritystä: 2008 Oncos Therapeutics (nykyään Targovax ASA) ja 2013 TILT Biotherapeutics. Oncos teki Pohjois-Euroopan ensimmäisen kliinisen tutkimuksen onkolyyttisellä viruksella. Kumpikin yritys on selvittänyt start-up-vaiheen ja stabiloitunut nuoreksi kasvuyritykseksi. Hemmingin suunnittelemilla syöpälääkkeillä on hoidettu yli 300 syöpäpotilasta.

Perhe

Hemminki on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Kaksoiselämä

Juoni

Opiskelijatyttö Nataša Baryševa on rakastunut asuintoveriinsa Nikolaihin. Kerran Nataša kuulee naapurihuoneesta häntä koskevan kyynisen keskustelun, johon myös Nikolai osallistuu. Loukkaantunut Nataša muuttaa heti pois ja eristäytyy ihmisistä. Opiskelijatyttö Irina Verhovskaja huomaa Natašan ja saa hänet alistumaan tahtoonsa. He alkavat viettää paheellista elämää ihailijoiden ympäröiminä. Kerran Nataša tapaa hieman vanhemman Juri Aleksejevitš Vorontsovin, jonka hellä ja osaaottava käytös saa tytön ymmälleen. Nataša suostuu Jurin kosintaan, vaikka menneisyyden haamut herättävät epäilyksiä. Häiden jälkeen pari muuttaa maalle, ja Nataša tuntee vapautuneensa uuteen elämään. Silloin maatilalle saapuu Jurin veli Adrian, jonka Nataša on tuntenut entisessä elämässään. Menneisyyden kipeät muistot kohoavat jälleen Natašan mieleen ja hän tekee itsemurhan.

Tuotanto ja vastaanotto

Aleksandr Hanžonkovin yhtiön tuottama Kaksoiselämä esittää prostituution melodramaattisena kertomuksena suurkaupungin miesten uhriksi ajautuvasta naisesta, joka on pohjimmiltaan viaton. Tällaisten elokuvien pääosia esittivät usein Vera Holodnajan kaltaiset kauniit ja viehättävät näyttelijät, joiden henkilöhahmoja katsoja kykeni säälimään heitä tuomitsematta. 
Uransa huipulla olleen Holodnajan Hanžonkoville Kaksoiselämän aikaan tehtailemat elokuvat eivät useinkaan olleet mitään mestariteoksia, mutta kuuluisa näyttelijä herätti silti suurta ihastusta katsojien keskuudessa. Elokuvatutkija Veniamin Višnevski kuvaa teosta ”latteaksi”.
Elokuva sai Suomen ensi-iltansa helsinkiläisessä Maxim-teatterissa marraskuussa 1916. Lehtimainoksessa vedottiin Holodnajan aikaisempiin menestyselokuviin Taivaan tuli ja Rakkauden korkea veisu ja todettiin näyttelijän nyt saavuttaneen ”taiteensa huippukohdan”: ”Tässä on hänen esityksensä suurta, ylevää ja tosi-inhimillistä”.
Hr. Ms. Van Amstel (F831)

Palvelus

Alus on palveluksessa 2012.
Peter Schiff

Koulutus

Peter Schiff syntyi New Havenissä Connecticutissa ja varttui Manhattanilla ja Miamissa. Hän valmistui Kalifornian yliopistosta 1987 opintoaineinaan rahoitus ja kirjanpito.
GT Bicycles

GT Bicycles on yhdysvaltalainen polkupyörävalmistaja. Gary Turner perusti yrityksen yhdessä Richard Longin kanssa vuonna 1979. Yritys yhdistyi toisen polkupyörävalmistajan Schwinnin kanssa vuonna 1998, mutta yhteisyritys joutui konkurssiin vuonna 2001, jolloin sen otti haltuun Pacific Cycle. Dorel Industries taas osti Pacific Cyclesin vuonna 2004. Yritys on erikoistunut lähinnä maastopyörien valmistamiseen.
GT:n maastopyörät tunnistaa ainutlaatuisesta rakenteestaan. GT:n rungoissa takahaarukan yläputket kiinnittyvät rungon vaakaputkeen, eivätkä normaaliin tapaan vaakaputken ja pystyputken risteyskohtaan.
Pesäero

Pesäero oli ennen vuotta 1930 solmittuja avioliittoja koskeva menettely, jossa tuomioistuimen päätöksellä lakkautettiin puolisoiden yhteisomistus pesään. Samalla pesään kuulunut omaisuus jaettiin ja kumpikin puoliso sai oman osuutensa vallintaansa. Siitä lähtien puolisot olivat vastuussa vain omista veloistaan. Pesäerotuomion jälkeen kumpikin puoliso saattoi vaatia pesänositusta, vaikka puolisot vielä elivät. Myöhemmin solmituissa avioliitoissa asumuserolla on vastaavia varallisuusoikeudellisia vaikutuksia.
Pesäeroa käytettiin esimerkiksi konkurssin yhteydessä, jotta toisen puolison omaisuus ja pesäosuus eivät olisi joutuneet toisen puolison velkojen maksuun. Pesäero tuli mahdolliseksi vuoden 1869 alussa, kun vuoden 1734 lain naimiskaarta täydennettiin asetuksella 32/1868. Säännöstöstä tehtiin yksityiskohtaisempi laissa aviopuolisoiden omaisuus- ja velkasuhteista (17/1889).
Uuden, vuoden 1930 alussa voimaan tulleen avioliittolain (234/1929) aikana rekisteröity ja kuulutettu pesäero oli menettely, jolla vanhan lain aikana solmittu avioliitto voitiin siirtää uuden lain mukaiseen varallisuusjärjestelmään (laki avioliittolain voimaanpanosta, 235/1929, 4 §). Pesäero voitiin toimittaa toisen puolison vaatimuksesta samoissa tapauksissa kuin aikaisemmankin lain mukaan, sekä myös, jos molemmat puolisot olivat asiasta yksimieliset.
Kotkarauskut

Taksonomia

Varhaisimmat kotkarauskuihin kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu liitukauden loppuvaiheille. Nykyään elävien lajien määrä vaihtelee lähteittäin 37–42 välillä ja lajit jaetaan 7 sukuun. Heimo jaetaan kolmeen alaheimoon kotkarauskuihin (Myliobatinae), paholaisrauskuihin (Mobulinae) ja Rhinopterinae. Eräät luonnontieteilijät pitävät kaikkia näitä alaheimoja omina heimoinaan.

Anatomia

Kotkarauskut ovat keskikokoisia tai suuria kaloja. Lajien rintaevät ovat hyvin kookkaat ja voivat olla jopa 2,5 metriä leveät. Selkäevä on pieni ja pyrstö on pitkä ja hyvin ohut. Pyrstössä voi olla yksi tai kaksi myrkyllistä piikkiä. Paholaisrauskuilla on pään sivuilla sarvimaiset ulokkeet. Rhinopterinae-alaheimon lajeilla kuono on lohkomainen. Heimon lajeilla silmät sijaitsevat pään sivuilla ja ruiskureiät silmien takana. Kalojen suu on suuri ja hampaat ovat kookkaat ja levymäiset. Paholaisrauskut suodattavat ravintonsa ja ovat erikoistuneet planktonin syömiseen. Kotkarauskut ovat vivipaarisia ja naaras synnyttää kahdesta kuuteen poikasta.

Levinneisyys ja elintavat

Kotkarauskujen heimon lajeja tavataan kaikista trooppisista valtameristä. Ne ovat pääasiassa mereisiä, mutta joitakin lajeja tavataan myös murtovesistä ja mangrovealueilta. Lajit liikkuvat usein suurissa parvissa lähellä pintaa koralliriuttojen läheisyydessä ja paholaisrauskuja tavataan myös avomereltä. Ne uivat liikuttamalla kookkaita rintaeviään ja ikään kuin lentävät veden alla. Eräät kotkarauskut myös hyppivät vedestä ilmaan.
Kotkarauskujen- ja Rhinopteridae-alaheimojen lajit syövät selkärangattomia eläimiä, esimerkiksi rapuja ja simpukoita, joiden kovan kuoren ne murskaavat levymäisillä hampaillaan. Paholaisrauskut sen sijaan käyttävät ravintonaan planktonia, jota ne suodattavat vedestä.
Malaattisyntaasi

Malaattisyntaasi on transferaaseihin kuuluva entsyymi. Entsyymi katalysoi omenahapon muodostumista glyoksyylihaposta ja asetyylikoentsyymi-A:sta. Malaattisyntaasi on osa niin kutsuttua glyoksylaattikiertoa ja sitä esiintyy muun muassa bakteereissa, kasveissa ja sienissä mutta ei eläimissä. Malaattisyntaasin EC-numero on EC 2.3.3.9.

Rakenne ja toiminta

Malaattisyntaasista esiintyy kaksi rakenteellisesti toisistaan eroavaa isoentsyymiä, jotka ovat malaattisyntaasi A ja malaattisyntaasi G. Näistä malaattisyntaasi A:ta esiintyy bakteerien lisäksi myös eräissä aitotumaisissa eliöissä kuten kasveissa ja sienissä ja malaattisyntaasi G:tä esiintyy ainoastaan bakteereissa. Escherichia coli-bakteerin on todettu olevan ainoa organismi, joka tuottaa molempia malaattisyntaasin isoentsyymejä. Rakenteeltaan malaattisyntaasi on useammasta alayksiköstä koostuva entsyymi, kun malaattisyntaasi G esiintyy monomeerina. Malaattisyntaasi A:n tuotantoa ohjaa etikkahapon ja rasvahappojen määrä ja malaattisyntaasi G:n tuotantoa ohjaa glykolihapon määrä soluissa. Malaattisyntaasia esiintyy soluissa sekä sytoplasmassa että solukalvoissa. Solukalvoissa se voi toimia mikrobien virulenssia lisäävänä tekijänä avustaen sitoutumisessa isäntäeliön proteiineihin.
Toimiakseen malaattisyntaasi tarvitsee koentsyymeikseen magnesiumioneja. Magnesiumionit sitoutuvat glyoksyylihappoon, kahteen vesimolekyyliin sekä entsyymin asparagiinihappo- ja glutamiinihappomolekyyleihin. Malaattisyntaasin katalysoiman reaktion mekanismi on Claisen-kondensaation mekanismia muistuttava. Ensimmäisessä vaiheessa entsyymin aktiivisen kohdan asparagiinihapon anioni eli aspartaatti-ioni vastaanottaa protonin asetyylikoentsyymi-A:lta, jolloin siitä muodostuu enolaatti-ioni. Tämä nukleofiilinen enolaatti reagoi glyoksyylihapon elektrofiilisen aldehydiryhmän kanssa additioreaktiolla. Muodostuva malinyylikoentsyymi-A hydrolysoidaan seuraavassa vaiheessa omenahapoksi ja koentsyymi-A:ksi ja tätä katalysoivat aminohapot ovat asparagiinihappo- ja arginiini.
Isabelle Panneton

Isabelle Panneton (s. 27. marraskuuta 1955 Sherbrooke, Québec) on kanadalainen säveltäjä. Hän opiskeli Montrealin musiikkikonservatoriossa muiden muassa Gilles Tremblayn johdolla. Vuosina 1984–87 hän opiskeli Belgiassa Philippe Boesmansin johdolla ja Pariisin IRCAM:issa. 
Pannetonin orkesteri- ja kamarimusiikkiteoksia on esitetty niin Kanadassa kuin kansainvälisestikin. Hänen tuotantoonsa on vaikuttanut Joseph Haydnin musiikkia. Hänen teostensa joukossa ovat viulukonsertto, Canada Councilin tilaama lastenooppera L'arche, Voilage (1984) ja Volando (1999). Panneton on opettanut Concordian ja Montrealin yliopistoissa.
Lammakot (Kuhmoinen)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,9 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Vesijaon valuma-alueeseen (35.784) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 141,4 metriä mpy.
Philippen ensimmäinen hallitus

Philippen ensimmäinen hallitus on 17. toukokuuta 2017 nimitetty Ranskan hallitus, jonka pääministeri oli Édouard Philippe. Seuraavassa sen alkuperäinen kokoonpano. Ennen hallituksen hajottamista siitä erosivat MoDem-puolueen rahoitussotkujen vuoksi ministerit Marielle de Sarnez, François Bayrou Sylvie Goulard ja Richard Ferrand.
David C. Broderick

David Colbreth Broderick (4. helmikuuta 1820 – 16. syyskuuta 1859) oli yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko. Hän toimi Kalifornian senaattorina Yhdysvaltain senaatissa sekä osavaltion varakuvernöörinä.
Broderick syntyi Washingtonissa. Hänen vanhempansa olivat Irlannista. Broderick muutti perheensä kanssa kolmevuotiaana New Yorkiin ja kävi siellä julkisia kouluja. Hän muutti San Franciscoon vuonna 1849 Kalifornian kultaryntäyksen mukana.
Broderick pääsi Kalifornian senaattiin vuonna 1850 ja toimi virkakautensa, 1850-–851 ajan myös Kalifornian varakuvernöörinä. Hän kuoli vuonna 1859 39-vuotiaana.
132. panssaridivisioona Ariete

Perustaminen

Italian 2. panssariprikaati perustettiin huhtikuussa 1937. Divisioona perustettiin 1. helmikuuta 1939 Veronassa laajentamalla 2. panssariprikaati (ital. 2ᵃ Brigata Corazzata) divisioonaksi ensimmäisenä komentajanaan kenraali Di Simone. Perustettaessa divisioonaan kuuluivat 132. panssarirykmentti, 8. bersaglieri-rykmentti ja 132. tykistörykmentti. Yhtymä muodosti 131. panssaridivisioona Centauron kanssa panssariarmeijakunnan, joka otti osaa Pojoen laaksossa pidettyyn sotaharjoitukseen 1930-luvun lopulla.

Palvelus

Divisioona siirrettiin Ranskan vastaiselle rajalle toisen maailmansodan alkaessa, missä se pysyi reservinä Ranskan vastaisten taisteluiden ajan. Osa divisioonan 32. panssarirykmentistä siirrettiin Libyaan, jossa M11/39 vaunuin varustetut I ja II pataljoona liitettiin Malettin ryhmään. M13/40 vaunuin varustetut III ja IV pataljoona muodostivat erillisen panssarivaunuprikaatin (ital. Brigata Corazzata Scpeciale). Kumpikin osasto liitettiin Italian 10. armeijaan.
Operaatio Compassissa joulukuusta 1940 helmikuuhun 1941 liittoutuneiden joukot tuhosivat Italian 10. armeijan miehittäen Kyrenaikan. Malettin ryhmän panssarikalusto tuhoutui Egyptin rajalla ja erillinen panssariprikaati Beda Fommin taistelussa. Italian heikko sotamenestys pakotti siirtämään koko Ariete-divisioonan Libyaan ja 24. tammikuuta 1941 ensimmäiset joukot nousivat laivoista Tripolissa. Helmikuusta aina marraskuuhun 1942 saakka Ariete osallistui sotatoimiin yhdessä Saksan Afrikan armeijakunnan kanssa. Ariete kuului Italian liikkuvaan armeijakuntaan (ital. Corpo d'Armata di Manovra Italia), josta myöhemmin muodostettiin Italian XX motorisoitu armeijakunta.
Divisioona täydennettynä 132. panssarirykmentillä, joka korvasi vuoden 1942 puolivälissä lakkautetun 32. panssarirykmentin, osallistui ensimmäiseen saksalais-italialaiseen vastahyökkäykseen Kyrenaikan takaisin valtaamiseksi sekä hyökkäyksestä seuranneeseen Tobrukin piiritykseen.
Liittoutuneiden aloitettua operaatio Crusaderin Ariete kykeni menestyksellisesti torjumaan brittiläisen 22. panssariprikaatin hyökkäyksen aiheuttaen hyökkääjälle merkittäviä tappioita.
Divisioona tuhoutui El Alameinin toisessa taistelussa  joulukuussa 1942.
Joensuunjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 11,9 hehtaaria, se on 700 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Vaskuunjärven valuma-alueella (35.44), jonka Koronjoen alueeseen (35.441) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 133 metriä mpy.
Jalkapallon Suomen Cup 1981

Jalkapallon Suomen Cup 1981 oli cupin 27. järjestämisvuosi. Osanotto-oikeus siihen oli kaikilla seuroilla. Kilpailuun osallistui 302 joukkuetta joista 40 liiton sarjojen ulkopuolelta. Loppuotteluun selvisivät Helsingin Jalkapalloklubi ja Kuusysi, ja se pelattiin Helsingin Pallokentällä. Ottelun voitti HJK 4-0.
Idel (Karjalan tasavalta)

Maantiede ja asutus

Idelin kunnan pinta-ala on 1 708,34 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä Segežan piirin Uikujärven, Vojatšun, Segežan ja Papinkosken sekä lännessä Mustakosken, pohjoisessa Belomorskin piirin Kesäjoen ja idässä Suman kuntiin.
Seudulla virtaavat Ontajoki (ven. Onda), Ieljoki (Idel), Kotškoma, Onigma, Pana ja Šoba. Järviä ovat Vienanmeren–Itämeren kanavan ja Ontajoen tekojärvet, Uikujärveen kuuluva Maiguba, Panozero ja Šavan.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluvat Kotškoman, Lososin, Maiguban, Sumskin  ja Vienanmeren–Itämeren kanavan 11. sulun asutukset, Maiguban kylä sekä Šavanin rautatieasema. Toiseksi suurin asutuskeskus on yli sadan asukkaan Kotškoma. Sumskissa ei ole lainkaan vakituista asutusta. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 82 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 7 % valkovenäläisiä, 4 % karjalaisia, 3 % ukrainalaisia ja 2 % suomalaisia.

Historia

Idelin taajama on perustettu Muurmannin radan rakennustöiden yhteydessä vuosina 1914–1916. Neuvostoaikana sillä oli kaupunkimaisen taajaman status (vuodesta 1943).

Liikenne, talous ja palvelut

Kunnan läpi kulkee Pietarin ja Murmanskin välinen valtatie M18 sekä Muurmannin rata, jolla on Idelin, Kotškoman, Maiguban ja Šavanin asemat. Suurin työllistäjä on rautatievarikko. Keskustaajaman palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kerhotalo ja lääkintäasema. Eräitä palveluja on myös Kotškomassa.

Nähtävyydet

Historiallisia kohteita ovat Šavanin patorakennelma, toisen maailmansodan aikana kaatuneiden neuvostosotilaiden hautapaikat sekä Maiguban asemalla Venäjän kansalaissodan aikana menehtyneen bolševikkijohtaja Vasili Soluninin muistolaatta.