google/wiki40b huggingface dataset:
Lumikuningatar (Andersen)

Lumikuningatar (Snedronningen) on H. C. Andersenin kirjoittama satu, joka julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1845.
Satu on pisimpiä Andersenin satuja, ja siitä on tehty lukuisia elokuva-, tv- ja teatterisovituksia.

Tarina

Tihulaisten kuningas valmistaa itselleen taikapeilin, joka tuo epäonnea hyville ihmisille. Tihulaisten käytössä peili kuitenkin särkyy ja sen tuhannet miljoonat pienet sirpaleet leviävät ympäri maailmaa. Nämä sirpaleet joutuvat ihmisten sydämiin jäädyttäen ne ja muuttaen heidät pahoiksi.
Vuosia myöhemmin pieni tyttö ja pieni poika, Gerda ja Kai, asuvat suuressa kaupungissa. Kain isoäiti kertoo lapsille legendan Lumikuningattaresta, joka hallitsee lumihiutaleita. Kesällä peilin sirpaleita joutuu Kain sydämeen ja silmiin. Kain luonne muuttuu: hänestä tulee ilkeä ja epäkohtelias. Hän tuhoaa hänen ja Gerdan istuttaman ruusupenkin, eikä välitä enää Gerdasta tai isoäidistään, koska pitää heitä rumina. Ainoa asia mitä hän pitää kauniina ovat lumihiutaleet. 
Seuraavana talvena hän suuntaa kelkallaan markkinoille ja näkee suuren vaunun, jota Lumikuningatar ajaa ja seuraa häntä. Kaupungin ulkopuolella Lumikuningatar nostaa Kain vaunuunsa ja suutelee häntä kahdesti: ensimmäisellä kerralla puuduttaakseen hänet kylmältä ja toisella saadakseen hänet unohtamaan entisen elämänsä. Hän ei suutele Kaita kolmatta kertaa, koska se tappaisi hänet. Suudelmien seurauksensa Kai lähtee Lumikuningattaren mukaan.
Kaupungin asukkaat uskovat Kain hukkuneen läheiseen jokeen, mutta Gerda kieltäytyy uskomasta asiaa ja päättää etsiä Kain. Hän kyselee kaikilta Kain olinpaikasta mutta turhaan. Lopulta hän päättää kysyä asiaa joelta ja tarjoaa palkkioksi punaisia kenkiään. Joki kertoo Gerdalle, ettei Kai ole hukkunut ja Gerda jatkaa etsintäretkeään. Etsintäretkellään hän tapaa vanhan korpin, joka kertoo Kain olinpaikan. Hän menee korpin ohjeiden mukaisesti suureen linnaan, jossa kohtaa prinsessan ja prinssin, jotka ovat ilkeitä mutta päättävät kuitenkin auttaa Gerdaa antamalla hänelle oppaan ja lämpimiä vaatteita. Matkalla Gerda kuitenkin kaapataan ja hänet viedään varkaiden linnaan, jossa hän tutustuu ryövärityttöön. Tyttö auttaa Gerdan pakoon ja kertoo, että Kai on viety Lumikuningattaren kotiin Lappiin.
Kun Gerda saapuu perille Lumikuningattaren linnaan hän kohtaa ongelmia, hänen on löydettävä Kai. Lisäksi myös Kain on suoriuduttava palapelin ratkaisemisesta, jotta Lumikuningatar vapauttaisi hänet. Lopulta Gerda kuitenkin löytää Kain ja itkee kyyneleitä, jotka sulattavat sirpaleet pois. Sadun lopussa Kai ja Gerda palaavat kotiinsa aikuisina ja on jälleen kesä.

Lumikuningatar kirjallisuudessa

Monien kirjallisuuden hahmojen uskotaan pohjautuvan Lumikuningattareen. Esimerkiksi C. S. Lewisin teos Velho ja leijona saattaa osittain pohjautua Lumikuningattareen, sillä Narnian kuningatar muutti Narnian ikuisen talven maaksi ja hän pukeutui myös valkoiseen turkkiin. Myös Disneyn Frozen-elokuva perustuu löyhästi Lumikuningattareen. Samankaltainen hahmo on myös Tove Janssonin Taikatalven Jäärouva.
Stuart Russell

Stuart Russell (s. 1962) on brittiläinen tietojenkäsittelytieteilijä, joka on erikoistunut tekoälyyn. Russell toimii professorina UC Berkeleyssä ja on kirjoittanut Peter Norvigin kanssa tekoälyalalla merkittävän teoksen Artificial Intelligence: A Modern Approach, joka on maailman käytetyin tekoälyn oppikirja. Sitä käytetään yli 1 300 yliopistossa ja yli 110 maassa. Vuonna 2018 Russell esiintyi tekoälyn asiantuntijana dokumenttielokuvassa Do You Trust This Computer?.
Käyttäjä

Käyttäjä on henkilö joka käyttää tietokonetta tai verkkopalvelua.

Käyttäjätili

Käyttäjillä on usein käyttäjätili (tai lyhyesti ainoastaan tili) joka mahdollistaa kirjautumisen järjestelmään ja pääsyn järjestelmän resursseihin. Tilille kirjautumiseen käytetään usein myös salasanaa tai muuta tapaa varmistaa kirjautujan identiteetti.
Jotkin palvelut mahdollistavat anonyymin käyttämisen joista esimerkkinä Wikipedia. Suurin osa Wikipedian toiminnoista on saatavilla ilman kirjautumista mukaan lukien sivujen muokkaaminen, mutta jotkin toiminnot ovat saatavilla ainoastaan rekisteröityneille, eli käyttäjätilin omaaville, käyttäjille.

Käyttäjätunnus

Käyttäjätunnus on tapa jolla henkilö tunnistetaan muista käyttäjistä mm. internetin keskustelupalstoilla ja peleissä sekä monissa muissa palveluissa. Usein käyttäjätunnus on henkilön oikea nimi tai sen johdannainen, keksitty nimi, sähköpostiosoite tai yksinkertaisesti käyttäjäkohtainen juokseva numero.
Usein käyttäjätunnuksen voi yhdistää sähköpostiosoitteeseen, johon yleensä lähetetään vahvistusviesti rekisteröityessä. Tyypillistä on, että käyttäjätunnuksen yhteydessä on myös käyttäjän valitsema salasana, jota käytetään kirjauduttaessa. Unohtuneen salasanan voi yleensä tilata lähetettäväksi sähköpostiosoitteeseen, johon käyttäjätunnus on yhdistetty.
Koska internetissä on niin monia portaaleja, voi olla vaikea muistaa omia käyttäjätunnuksiaan, minkä takia jotkut ovat päättäneet käyttää miltei joka verkkopalvelussa samaa tunnusta tai tekemällä listan omista tunnuksistaan. Toisinaan kirjautumiseen voi riittää pelkkä salasana. Monet sivustot, kuten Facebook ja Twitter mahdollistavat kirjautumisen myös sähköpostiosoitteella, jolla käyttäjätunnus on luotu.
Tunnuksen yhteydessä saatetaan vaatia, että tunnuksessa on ainakin tietty määrä merkkejä ja ettei käyttäjätunnuksessa ole liian paljon merkkejä. Erikoismerkkejä ei välttämättä sallita käyttäjätunnuksissa.
Käyttäjätunnusta tehdessä, eli rekisteröityessä, ohjelma voi myös kysyä kuvaa tai äänimerkkiä, jonka käyttäjän on tunnistettava, jotta varmistutaan, että käyttäjätunnuksen tekijänä on ihminen eikä tietokoneohjelma.
Gilbert & George

Gilbert & George (oik. Gilbert Prousch, s. 17. syyskuuta 1943  ja George Passmore, s. 8. tammikuuta 1942) on brittiläinen taiteilijapari, joka luo käsitetaidetta ja osallistuu itse omiin taideteoksiinsa.
Parin ensimmäiset teokset 1960-luvun lopulla olivat performansseja, joissa he tanssivat liikemiehiksi pukeutuneina. Vuonna 1969 luotu "Singing sculpture" loi pohjan heidän maineelleen, ja heidät kutsuttiin moniin paikkoihn esiintymään joskus tuntikausien ajan. Myöhemmin he tekivät samantyylisiä videoita. Suurten hiilipiirrosten jälkeen pari siirtyi käyttämään valokuvia, joista se rakensivat moniosaisia värikkäitä suurikokoisia töitä.
Keltasinappi

Ulkonäkö ja koko

Keltasinappi kasvaa jopa 1,5 m korkeaksi. Sen lehdet ovat 8 cm pitkät ja 4 cm leveät. Kukat ovat keltaiset.

Levinneisyys

Keltasinappi on alkujaan kotoisin Välimeren seudulta. Nykyisin sitä kasvaa Lounais-Suomesta etelään koko Euroopassa, sekä paikoin Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Se on moni paikoin tulokaslaji tai viljelykarkulainen.

Käyttö

Sinapin valmistuksessa keltasinapin siemenjauhetta sekoitetaan yleensä mustasinappiiin. Kokonaisia siemeniä käytetään säilykkeiden kuten maustekurkkujen valmistukseen. Keltasinapin siemenistä saadaan 20–35 % miedonmakuista öljyä, jota voidaan käyttää polttoaineena ja voiteluaineena. Ruotsissa siitä tehdään majoneesia. Versoja voidaan käyttää salaatin tapaan.
Keltasinappia käytetään myös viherkesannointikasvina.
Mordvan lippu

Mordvan lippu on Venäjälle kuuluvan Mordvan tasavallan tunnus. Se hyväksyttiin 30. maaliskuuta 1995 ja sen mittasuhteet ovat 1:2. Lippu on jaettu kolmeen vaakaraitaan väreiltään ylhäältä alas punainen, valkoinen ja sininen. Punaisen ja sinisen raidan mittasuhteet ovat 1:4 lipun korkeudesta ja valkoisen 1:2 lipun korkeudesta. Lipun värit ovat panslaavilaiset värit ja lipun keskellä on punainen kahdeksansakarainen kannuksenpyörä, joka symboloi aurinkoa. Kannuksenpyörä on jaettu neljään osaan symboloiden mordvalaisten neljää heimoa.
Kyösti Virta

Kustaa Oskari Santavirta, sukunimi vuoteen 1897 Mikkola (7. toukokuuta 1882 Kokemäki – 3. lokakuuta 1946 Kiukainen) oli suomalainen kirjailija, joka käytti kirjailijanimeä Kyösti Virta sekä nimimerkkiä Reservikorpraali.
Santavirta toimi opettajana ja pankinjohtajana. Hänen puolisonsa oli Helmi Maria Kraama, perheen pojasta Osmo Oiva Santavirrasta (s. 1916) tuli lääkäri.
FS Hugon (1872)

Palvelus

Hugon poistettiin alusluettelosta 31. heinäkuuta 1895.
Luca Ghini

Luca Ghini (1490, Casalfiumanese – 4. toukokuuta, 1556) oli italialainen lääkäri ja kasvitieteilijä, joka tunnetaan ensimmäisen kasvion laatimisesta. Ghini perusti myös Euroopan ensimmäisen kasvitieteellisen puutarhan.
Futuuri (talous)

Historia

Aristoteles kertoo kirjassaan Politiikka Thales-filosofista, eräästä antiikin seitsemästä viisaasta, joka kehitti erään ensimmäisistä tunnetuista futuureista tai optioista. Thales ennusti hyvän oliivisadon ja vuokrasi tai osti option kaikkiin öljynpuristamoihin. Näiden omistajat näin mielellään suojautuivat huonoa satoa vastaan sopimalla varmasta tulosta ja suostuivat siksi alhaiseen hintaan. Hyvä sato sitten nosti kysyntää niin paljon, että köyhä Thales sai myytyä sopimuksensa suurella voitolla. 
Ensimmäinen moderni futuuripörssi oli Dojiman riisipörssi Osakassa, Japanissa.
Koska viljelijöillä ja tuotantoketjun myöhemmillä osapuolilla on suuri tarve suojautua maataloustuotteiden kaoottisilta hintaheilahteluilta, vuonna 1848 Chicagossa perustettiin forward-pörssi, jossa nämä saattoivat sopia hinnoista etukäteen, ja 1865 otettiin käyttöön futuurit.
Korkofutuurit kehittyivät 1970-luvulla.
Saantosuoja

Saantosuojalla tarkoitetaan vilpittömästi toimineen ostajan suojaa esineen oikeaa omistajaa tai vastaavassa asemassa olevaa sivullista vastaan. Toisin sanoen saantosuoja (vilpittömän mielen suoja) takaa luovutuksensaajalle (ostajalle, lahjan saajalle ym.) laillisen oikeuden irtaimistoon, jonka hän on vilpittömässä mielessä saanut. Saantosuojaa rasittaa kuitenkin oikean omistajan lunastusoikeus esineeseen.

Esimerkki saantosuojasta

Esimerkiksi A:n lainatessa irtaimen esineen B:lle ja tämän myydessä kyseisen esineen vilpittömästi toimineelle C:lle, C saa saantosuojaa eli hänestä tulee esineen omistaja.
Koska kyseinen esine oli kaupantekohetkellä B:n hallinnassa, on C:n mahdollista sen perusteella tehdä omistajaolettama ja täten saada saantosuojaa A:ta vastaan. Suomen oikeuden mukaan esine on tämän jälkeen laillisesti C:n omistuksessa eli kyseessä on laillinen saanto. A:lla on kuitenkin oikeus lunastaa esine takaisin C:ltä. Samoin on laita, jos esineen omistaja on vain luovuttanut esineen B:n säilytettäväksi, mutta tämä on luvattomasti myynyt sen.
Heikki Rantatupa Historialliset kartat

Heikki Rantatupa Historialliset kartat on suomalainen karttaportaali, johon Jyväskylän yliopisto on koonnut lähes 5 400 vanhaa karttaa eri puolilta Suomea vapaasti katsottavaksi ja kommentoitavaksi. Käyttäjät voivat lähettää myös omia harvinaisia karttojaan julkaistavaksi portaalissa.
Portaali on saanut nimensä karttojen kokoajan, dosentti Heikki Rantatuvan mukaan, joka on tehnyt pitkän uran yliopiston historian ja etnologian laitoksessa. Karttoja on 1600-luvulta alkaen.
Karttojen lisäksi sivustolla on tutkimuksia ja niitä täydentävää aineistoa, sekä tietoa maanmittauksesta.
Intiimit tunnustukset

Juoni

Nainen on menossa ensimmäistä kertaa psykologin vastaanotolle, mutta hämärässä käytävässä erehtyy ovesta ja tapaakin veroneuvojan. Keski-ikäinen mies hämmentyy naisen alkaessa kertoa hänelle aviollisista ristiriidoistaan eikä pian enää kehtaa keskeyttää tätä. Pian nainen huomaa erehdyksensä, mutta jatkaa tapaamisia ja alkaa avautua turvallisen tuntuiselle nahjukselle seksuaalisista fantasioistaan.

Arvioita

Turun Sanomien Tapani Maskulan mukaan ilmaisultaan ja aiheeltaan kovin ahtaaksi rajattu elokuva ei yllä Leconten aiempien elokuvien Monsieur Hire (1989) ja Tyttö sillalla (1999) tasolle. Valtaosa kohtauksista tapahtuu ummehtuneessa toimistohuoneessa, jossa kaksi päähenkilöä käy keskusteluja. Ne kuvataan enimmäkseen lähikuvina, jotka eivät silti juurikaan paljasta kasvoista ilmeneviä mielenliikkeitä.
Tervajärvi (Parkano, Luomankylä)

Maantietoa

Järven pituus on 300 metriä, leveys 200 metriä ja sen pinta-ala on 3,9 hehtaaria. Se sijaitsee noin kolme kilometriä Kuivasjärveltä länteen Myllykankaalla loivassa painanteessa, joka liittyy vieresen Pitkäjärveen. Järveen laskee viisi suo-ojaa järveä ympäröiviltä soilta. Sen 350 metriä pitkä laskuoja on kaivettu painanteen pohjaan ja se laskee Pitkäjärven pohjoispäähän. Rantaviivan pituus on 800 metriä ja se on pääasiassa painanteeseen muodostunutta suota. Rannoille on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa metsätiet Luomankylältä.
Elintarvikeväri

Elintarvikeväri on elintarvikkeiden värin muuttamiseen tarkoitettu aine. Yleensä tavoitteena on parantaa ruoan ulkonäköä. 
Värejä voidaan tehdä keinotekoisesti tai käyttää hyväksi luonnon omia väriaineita kasveista esimerkiksi punajuuresta tai porkkanasta. Myös ainakin yhdestä hyönteislajista tehdään elintarvikeväriä: kokenillikilpikirva Dactylopius coccus on karmiinin, jonka E-koodi on E 120, raaka-aine.

Turvallisuus

Euroopan unionissa elintarvikelisäaineilla on E-luokittelu. Elintarvikevärit kuuluvat elintarvikelisäaineisiin. Yhdysvalloissa FDA luokittelee värit F(ood)-, D(rugs)- ja C(osmetics)-luokkiin tarkoittaen elintarvikkeita, lääkkeitä ja kosmetiikkaa. Näitä yhdistelemällä saadan yhdeksän luokitusta käyttötarkoitusten mukaan. Eri maiden tai alueiden käytännöt eivät ole yhteneväiset.

Väriaineen koostumus

Väriaineita luokittelee niiden värilähteen perusteella Colour Index International.
Hautes-Pyrénées

Historia

Departementti oli muinoin osa Bigorrea, aikanaan itsenäistä kreivikuntaa, mutta myöhemmin osa Gascognen provinssia. Suurin osa alueesta päätyi englantilaisten haltuun Ranskan ja Englannin solmittua Brétignyn sopimuksen vuonna 1360.

Maantiede

Maisema Hautes-Pyrénées'n departementissa on vuoristoista ja maanviljelysvaltaista, jossa on kyliä, maatiloja, peltoja, ylängöillä sijaitsevia laitumia sekä tuulisia vuoristoteitä. Ranskan ja Espanjan välisellä rajalla on vuori nimeltä Monte Perdido (ransk. Mont Perdu). Vuoren korkein huippu on tosin Espanjan puolella.
Iso-Evo

Iso-Evo on kylä entisessä Lammin kunnassa Kanta-Hämeessä.
Kylä on syntynyt historian saatossa Evojoen varrelle, joka vuodesta 1892 oli merkittävä puutavaran kuljetusreitti 1960-luvulle asti. Tosin kylän asutus on peräisin jo huomattavasti varhaisemmalta ajalta. Samat suvut ovat asuttaneet kylää jo satojen vuosien ajan. Lapsiperheitä kylällä on enää muutama ja väestö ikääntyy.
Iso-Evon ympäristö koostuu pääasiassa viljellystä peltomaasta sekä hoitometsistä. Iso-Evon ja Evon kylät lasketaan paikallisestikin usein samaksi kyläksi, vaikka käytännössä Evon kylään on matkaa noin neljä kilometriä.
Kylässä on myös kotiseutuneuvos jonka nimi on Uljas Kiuru (kuollut).
Edvard Kardelj-Sperans

Edvard Kardelj-Sperans (27. tammikuuta 1910 Ljubljana, Slovenia, Itävalta-Unkari – 10. helmikuuta 1979 Ljubljana, Jugoslavia) oli jugoslavialainen kommunistipoliitikko, valtiomies, Jugoslavian ulkoministeri 1948–1953, kirjailija. Kansallisuudeltaan hän oli sloveeni. Häntä pidetään Jugoslavian omintakeisen kommunismin keskeisenä teoreetikkona.
Kardelj syntyi Ljubljanassa, Sloveniassa, Itävalta-Unkarissa. Hän toimi laittomassa kommunistipuolueessa, ja oli tämän vuoksi ollut vangittuna 1930-luvulla. Toisen maailmansodan hän toimi partisaanijoukoissa. Hän oli yksi merkittävimmistä kommunistisen idelogian teoreetikoista Josip Broz Titon hallituksessa Jugoslaviassa. Hän toimi Jugoslavian sotilasjärjestössä KOS. Hän myös johti Jugoslavian neuvotteluja Stalinin kanssa 1940-luvun lopulla ja oli vaikuttamassa Jugoslavian irrottautumiseen Neuvostoliiton valtapiiristä.
Hän toimi myös YK:ssa ja Pariisin rauhankokouksessa 1946 Jugoslavian ulkoministerinä. Hänen merkittävimpiä kirjojaan olivat Slovenian kansallisuuskysymysten kehittäminen (1939) ja Vaihtoehtoinen kommunistiohjelma vuonna 1958, joka huononsi uudelleen suhteita Neuvostoliittoon. Kardeljin oli osasyyllinen puoluetoveri Aleksandar Rankovicin kukistumiseen vuonna 1966. Kardelj kuoli Ljubjanassa. Kardelj oli Tiede- ja taideakatemian jäsen (SAZO) ja oli virallisesti kunnioitettu kansallissankari. Plocen rannikkokaupunki eteläisessä Kroatiassa oli uudelleen nimetty Kardeljoksi hänen kunniakseen vuosina 1950–1954 ja 1980–1990.
Pallastunturi

Pallastunturit ovat eteläisin osa 50 kilometriä pitkää Pallas-Ounastuntureiden tunturiketjua Muonion ja Enontekiön kunnissa. Tunturiylänkö on 400–500 metriä merenpinnan yläpuolella, pyöreälakiset kerot eli tunturilaet kohoavat vielä 200–300 metriä korkeammalle. Pallastuntureiden korkein laki on 809 metriin kohoava Taivaskero, joka kohoaa yli 500 metriä ympäröivästä itäisestä maastostaan. Pallastunturin prominenssi on Suomen toiseksi suurin, vähintään 514 metriä (Saana 556m).
Pallas on vuonna 1938 perustetun Pallas-Ounastunturin kansallispuiston eteläisin osa. 1. helmikuuta 2005 lähtien alue on ollut osa Enontekiön, Kittilän, Muonion ja Kolarin kuntiin sijoittuvaa 102 000 hehtaarin suuruista Pallas-Yllästunturin kansallispuistoa. Alue sisältyy lähes kokonaisuudessaan Suomen Natura 2000 -verkostoon. Matkailijoita opastava Metsähallituksen luontokeskus on perustettu alueelle 1977. Lapin kuuluisimpiin luonnon- ja maisemanähtävyyksiin lukeutuvat Pallastunturit ovat osa kansallismaisemaa.

Maantiede

Pallaksen matkailukeskus on kuusen metsärajalla, kerot ovat puurajan yläpuolella. Tunturipaljakka on kuivaa variksenmarjakangasta, ylärinteillä on rakkakivikkoa. Tunturilakien välissä on rehevä Vatikuru, jossa esiintyy  harvinaisia kasvi- ja sammallajeja sekä kapeana vyöhykkeenä tunturikoivua.

Käyttö

Suomen Matkailijayhdistys rakennutti Pallakselle Väinö Vähäkallion ja Aulis E. Hämäläisen suunnitteleman funkishotellin 1938. Saksalaiset räjäyttivät hotellin vetäytyessään lokakuussa 1944. Uusi, Jouko Ylihannun suunnittelema Pallas-hotelli avattiin 1948. Rakennuksen hirsisessä osassa on piirteitä jälleenrakennuskauden romantiikasta, vaikka sitä onkin saneerattu huomattavasti. Pienehkön keittiössä tapahtuneen tulipalon jäljiltä hotelli oli suljettuna talvikaudella 2006. Se oli avoinna taas kesän 2006 ajan. Nykyisin Pallaksen hotelli on osa yksityistä yhdeksän hotellin Lapland Hotels -ketjua. Lapland Hotelsin toiveesta on valmisteilla lakimuutos, jonka jälkeen se voisi rakentaa kansallispuistoon aiempaa kuusi kertaa suuremman hotellin. Hanketta vastustamaan perustettiin kansalaisliike.
Pallastunturit ovat suosittu matkailukohde ja Hetta–Pallas-vaellusreitin eteläinen lähtöpiste. Kansallispuistossa käy vuosittain noin 550 000 matkailijaa. 
Pallaksen ensimmäinen hiihtohissi rakennettiin Palkaskerolle 1953. Nykyiset kaksi hissiä ovat Laukukerolla. Monista muista tuntureiden laskettelukeskuksista poiketen Pallastuntureiden rinteitä ei ole raivattu koneellisesti, joten ne eivät kesäaikaan juurikaan erotu ympäröivästä tunturipaljakasta. 
Paitsi matkailijoita, Pallaksella liikkuu myös poroja ja poromiehiä. Alue on tärkeä laidun- ja vasomisalue Näkkälän, Kyrön ja Muonion paliskunnille. Hotellia lähin poroaitaus sijaitsee Palkaskurussa. Metsäntutkimuslaitoksen Pallas­järven tutkimusalue sijaitsee Pallastuntureiden lähituntumassa. Alueella tehdään mm. ilman laatuun ja pikkunisäkkäisiin liittyviä tutkimuksia.   
Pallaksen Taivaskeron huipulla sytytettiin olympiatuli 6. heinäkuuta 1952 klo 00.00. Tuli yhdistettiin Kreikassa 25. kesäkuuta sytytettyyn tuleen Torniossa. Keron laella on olympiatulen sytyttämisestä kertova muistolaatta.
Rubén Yáñez

Seurajoukkueura

Yáñez debytoi Real Madridin C-joukkueessa vuonna 2012. Hän pelasi kaudella 2012-2013 26 ottelua. Seuran kakkosjoukkueessa Real Madrid Castillassa Yáñez debytoi syyskuussa 2013 CD Mirandésiä vastaan. Hän pelasi kaudella 2013-2014 neljä ottelua Segunda Divisiónissa ja kaudella 2014-2015 30 ottelua Segunda División B:ssä.
Kaudeksi 2015-2016 Yáñez nousi Real Madridin edustusjoukkueeseen ja sai pelinumeron 31.

Maajoukkueura

Yáñez pelasi vuonna 2013 yhden ottelun Espanjan alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa.
Isopentenyylipyrofosfaatti

Terpeenien synteesi

Isopentenyylipyrofosfaatin biosynteesissä mevalolonaattireitin avulla ensimmäisessä vaiheessa tapahtuu Asetyylikoentsyymi-A-molekyylien kondensoituminen. Muodostunut tuote muunnetaan entsyymien avulla mevalonihapoksi, jonka reagoidessa 2-C-Metyyli-D-erytritoli-4-fosfaatin kanssa muodostuu isopentenyylipyrofosfaattia. Isopentenyylipyrofosfaatti voidaan muuntaa isopentenyylipyrofosfaatti-isomeraasientsyymin avulla dimetyyliallyylipyrofosfaatiksi. Isopentenyylipyrofosfaatista muodostuu useita eri terpeenien esiasteita. Kun se ja dimetyyliallyylipyrofosfaatti reagoivat muodostuu geranyylipyrofosfaattia. Kun geranyylipyrofosfaattiin liittyy edelleen isopentenyylipyrofosfaatti saadaan farnesyylipyrofosfaattia.
Kasvit ja pienorganismit tuottavat isopentenyylipyrofosfaattia niin kutsutulla ei-mevalonaattireitillä eli deoksiksyluloosimonofosfaattireitillä. Tässä biosynteesissä lähtöaine on 1-deoksi-D-ksyluloosi-5-fosfaatti. Mevalonaattireittisynteesi tapahtuu pääosin sytosoleissa, kun taas ei-mevalonaattireitti toimii plastideissa
CAST-128

CAST-128 (myös CAST5) on symmetrinen lohkosalausmenetelmä, joka on määritelty IETF:n standardissa RFC 2144.
CAST-128 kuuluu salausalgoritmien luokkaan, joka tunnetaan Feistelin salauksina ja toiminta on vastaavanlainen kuin DES-salauksessa. CAST käyttää Substitution-Permutation Network (SPN) konseptia.
CAST-128 käyttää 16 kierrosta ja se operoi 64-bittisissä lohkoissa. Avaimen pituus voi olla välillä 40-128 bittiä.
CAST-salauksien sarjaan kuuluu myös CAST-256, joka oli ehdolla AES-standardiksi.
Ainola

Historia

Kun arkkitehti Sonck ryhtyi suunnittelemaan Ainolaa, Sibelius halusi työhuoneensa ikkunasta näköalan Tuusulanjärvelle ja ruokasaliin vihreän takan. Taloon muutettiin syksyllä 1904. Alakertaan oli valmistunut työhuone säveltäjämestarille, ruokasali, kaksi makuuhuonetta, keittiö ja apulaisten huone. Muita rakennuksia Ainolan ympäristössä ovat perheen yksityinen sauna, talli sekä verstas.
Yläkerta valmistui asuttavaan kuntoon vuonna 1911. Sinne tuli Jeanin ja Ainon makuuhuone ja työhuoneet, joista oli entistä parempi näköala järvelle ja vierashuone oli myös yläkerrassa. Osa yläkerrasta jäi avovintiksi tavaroiden säilytystä varten. Samaan aikaan alakerran työhuone muutettiin saliksi.  
Kun nuorin tyttäristä Heidi avioitui ja muutti pois kotoa, kalustettiin alakerta taas uudelleen. Heidin aviopuoliso arkkitehti Aulis Blomstedt suunnitteli toisesta tyttärien huoneesta lämminhenkisen kirjaston ja toinen huone sisustettiin työ- ja makuuhuoneeksi Jean Sibeliukselle, koska hän ei iäkkäänä enää mielellään kulkenut yläkerran portaita. 
Vesijohtoverkostoa ei talossa Jean Sibeliuksen elinaikana ollut, koska hän ei halunnut sävellystyönsä häiriintyvän. Sähkö tuli taloon hyvin varhaisessa vaiheessa, samoin puhelin. 
Jean Sibelius kuoli Ainolassa 20. syyskuuta vuonna 1957, ja hänet on haudattu talon puutarhaan.
Aino Sibelius asui Ainolassa 12 vuotta miehensä kuoleman jälkeen ja kuoli siellä 8. heinäkuuta vuonna 1969. Myös hänet on haudattu kotinsa puutarhaan. Sibeliusten hautamuistomerkin on suunnitellut heidän vävynsä, arkkitehti Aulis Blomstedt. Vuonna 1972 Jean Sibeliuksen tyttäret, Eva, Ruth, Katarina, Margareta ja Heidi myivät Ainolan Suomen valtiolle. Museo siitä tuli vuonna 1974.
Nykyinen Ainola on siinä asussa, johon Aino Sibelius jätti sen kuollessaan vuonna 1969. Ainolaan kuuluu neljä hehtaaria metsää sekä puutarha.
AgustaWestland

Historia

AgustaWestland -yritys syntyi heinäkuussa 2000, kun italialainen Finmeccanica ja brittiläinen GKN plc yhdistivät helikoptereita valmistavat tytäryrityksensä Agustan ja GKN Westland Helicoptersin. Yrityksen omistivat aluksi Finmeccanica ja GKN yhtä suurin osuuksin, mutta Finmeccanica osti sittemmin GKN:n osuuden.

Elokuvissa

Yhtiön helikopteri AgustaWestland AW101 oli mukana James Bond -elokuvassa 007 Skyfall. Elokuvassa helikopteria käyttivät Javier Bardemin esittämä entinen agentti Silva joukkoineen.
Musiikkiohjelmointi

Musiikkiohjelmointi on musiikin tuottamisen ja esittämisen muoto, jossa musiikin soittamiseen tai käsittelyyn käytetään elektronisia laitteita, kuten sekvenssereitä, syntetisaattoreita tai tietokoneohjelmia. Ohjelmointia käytetään paljolti kaikissa musiikin tyylilajeissa taidemusiikkia lukuun ottamatta, varsinkin elektronisessa musiikissa.