google/wiki40b huggingface dataset:
Yksisilmäinen peiliheijastuskamera

Yksisilmäinen peiliheijastuskamera (engl. single-lens reflex camera; SLR) on kamera, jossa etsin hyödyntää valokuvaukseen käytettävää objektiivia peilin avulla. Kun kamera laukaistaan, nousee peili ylös ja valotus tapahtuu saman objektiivin kautta joko filmille (filmikamerassa) tai CCD- tai CMOS-kennolle (digitaalikamerassa). Joissain peiliheijastuskameroissa peili on puoliläpäisevä, eikä sitä tarvitse kääntää kameraa laukaistaessa. Ensimmäisenä puoliläpäisevää peiliä käytettiin Canonin Pellix-kamerassa, joka esiteltiin vuonna 1965. Puoliläpäisevän peilin etuihin kuuluu se, että etsin ja nopea vaiheentunnistukseen perustuva automaattitarkennus toimivat myös videokuvauksessa.
Nykyään suosituin yksisilmäinen peiliheijastuskameratyyppi on digitaalinen järjestelmäkamera (engl. digital single-lens reflex camera; DSLR), ja järjestelmäkamerat ovat yleensä peiliheijastuskameroita. Näiden rinnalle ovat kuitenkin nousemassa peilittömät järjestelmäkamerat, jotka käyttävät sähköistä etsintä, kuten esimerkiksi Micro Four Thirds -standardin mukaiset kamerat.
Daavidin oksa

Daavidin oksa (engl. Branch Davidians) on australialaislähtöinen Seitsemännen päivän adventisteista erkaantunut uskonnollinen ryhmä, jonka perustaja oli bulgarialainen Victor Houteff. Sen ydinryhmä siirtyi Texasiin Yhdysvaltoihin. Järjestön toiminnan keskeisiin kohtiin kuuluu askeettinen maailmanlopun odotus. Järjestön erityispiirteet alkoivat korostua vuosien 1987–1993 aikana lahkoa tuolloin johtaneen David Koreshin toiminnan takia.
Kultti vietti Mount Carmelin tilalla Yhdysvalloissa vuosikymmenet hiljaiseloa. Sitä johti Lois Roden -niminen nainen, kunnes lahkoon liittyi 1981 nimeä Vernon Howell käyttänyt nuori mies. Howell vietteli itseään yli 50 vuotta vanhemman Rodenin. Roden lumoutui Howellsta ja ilmoitti, että tämä on profeetta ja tästä tulee lahkon johtaja. Howell sai lahkon vähitellen valtaansa. Vuonna 1990 hän otti kuningas Daavidin ja Kyyros II Suuren mukaan uuden nimen David Koresh. Lahko alkoi eristäytyä ja muuttua vainoharhaiseksi. Toisinajattelijat karkotettiin, elleivät nämä lähteneet vapaaehtoisesti. Koreshia lukuun ottamatta miesten oli elettävä selibaatissa. Koresh käytti hyväkseen lahkon naisia aivan nuorista tytöistä lähtien, ja nämä synnyttivät toistakymmentä lasta.
1990-luvun alussa lahkon toiminta ja aseistautuminen alkoivat herättää ulkomaailman huomiota. Lahko valmistautui yhteenottoon Yhdysvaltojen hallituksen kanssa hankkimalla ampumatarvikkeita. Maatilalle rakennettiin betonivahvisteisia asuinrakennuksia, vahtitornin ja maanalaisen bunkkerin. Kun myös tiedot lasten seksuaalisesta hyväksikäytöstä paljastuivat, viranomaiset päättivät puuttua lahkon toimintaan.
Espanjan futsalmaajoukkue

Espanjan futsalmaajoukkue edustaa Espanjaa futsalin kansainvälisissä otteluissa. Sitä hallinnoi Espanjan kuninkaallinen jalkapalloliitto.
Espanjan maajoukkue on ollut mukana toistaiseksi kaikissa FIFA:n ja UEFA:n järjestämissä futsalin arvokisoissa. Se on voittanut maailmanmestaruuden kahdesti vuosina 2000 ja 2004 sekä Euroopan-mestaruuden kuudesti. Mitalien ulkopuolelle Espanja on jäänyt ainoastaan ensimmäisissä MM-kisoissa 1989.
Isogascognenajokoira

Ulkonäkö

Ison gascognenajokoiran ilme, pää ja karvapeite ovat erityisen "ranskalaistyyppiset". Kallo on hieman holvautunut, otsapenger vain hieman korostunut. Silmät ovat soikeat ja ruskeat. Paksut silmäluomet antavat ilmeelle hieman surumielisen vaikutelman. Korvat ovat riippuvat, ohuet ja teräväkärkiset. Kuono on kallon kanssa samanmittainen, kuononselkä hieman kupera. Purenta on aina leikkaava. Rintakehä on pitkä ja leveä, selkä melko pitkä. Raajat ovat vahvat ja vankat. Häntä on sapelimainen ja melko paksu. Karvapeite on lyhyt ja tiheä. Väritys koostuu mustista ja valkoisista laikuista ja täplityksestä (ns. "kimo"), antaen liuskeensinisen vaikutuksen. Silmien yläpuolella, poskissa, huulissa, korvien sisäpuolella, raajoissa ja hännän alla on tan-merkit. Urokset ovat korkeudeltaan 65–72 cm. Nartut ovat korkeudeltaan 62–68 cm.

Luonne ja käyttäytyminen

Iso gascognenajokoira on ihmisystävällinen, rauhallinen ja tottelevainen. Se on itsepäinen, mutta kunnioittaa hyvää omistajaa. Rotu liikkuu vaivattomasti. Se pystyy keskittymään erittäin hyvin metsästykseen. Se on ennen kaikkea suurriistaa metsästävä koira, mutta sillä voidaan metsästää myös jäniksiä. Sitä voidaan käyttää sekä yksittäin jäljestävänä että ajueessa.

Alkuperä

Rotu on hyvin vanha ja sen tiedetään olleen olemassa jo muinaisen hubertuksenkoiran - vihikoiran kantarodun - aikoihin, josta se todennäköisesti polveutuu. 1300-luvulla Foix'n kreivi Gaston Febus omisti isoja gascognenajokoiria, joiden avulla hän metsästi villisikoja, susia ja karhuja. Iso gascognenajokoira on vaikuttanut kaikkien eteläranskalaisten ajokoirien jalostukseen. Se on erityisen yleinen entisen Gascognen alueella eli nykyisessä Uusi-Akvitaniassa ja Occitaniessa.
Valkoinen armeija (Suomi)

Valkoinen armeija oli Suomen sisällissodassa vuonna 1918 valkoisen osapuolen armeija, joka toimi Vaasaan siirtyneen senaatin alaisuudessa. Sen ylipäälliköksi nimitettiin 28. tammikuuta 1918 ratsuväenkenraali Carl Gustaf Emil Mannerheim.

Armeijan synty

Ensimmäisessä vaiheessa armeijan johto koostui vanhan väen upseereista, Venäjältä palanneista upseereista, ruotsalaisista yleisesikuntaupseereista ja siviileistä. Miehistön runko koostui suojeluskuntajoukoista, jotka aloittivat sotatoimet Pohjanmaalla ja Karjalassa venäläisten joukkojen aseistariisumisella. Tämän helmikuun loppuun kestäneen vaiheen aikana maa jakautui valkoiseen pohjoisosaan ja punaiseen eteläosaan.
Toisessa vaiheessa Mannerheim pyrki luomaan koulutetun armeijan värväämällä lisäjoukkoja, mutta värväyksen kohtaaman vastustuksen vuoksi se lopetettiin nopeasti. Värvätty järjestyslipusto nimettiin 28. helmikuuta uudelleen Uudenmaan rakuunarykmentiksi ja toinen Suomen tasavallan vartiosto hajotettiin sotatoimien alettua.
Kolmannessa vaiheessa armeijaan saatiin joukkoja kutsuntojen kautta. Näistä joukoista saatiin koulutettu sotilasjoukko, jolle saatiin Saksasta kotiutuneista jääkäreistä upseerit ja aliupseerit. Näistä joukoista muodostettiin lopulta kuusi jääkärirykmenttiä.
Mirosław Hermaszewski

Mirosław Hermaszewski (s. 15. syyskuuta 1941 Lipniki Puola) on lentäjä ja Puolan ensimmäinen avaruuslentäjä.
Mirosław Hermaszewski toimi lentäjänä Puolan ilmavoimissa ja valmistui vuonna 1971 yleisesikuntakurssilta Varsovassa. Hänet valittiin kosmonauttikoulutukseen 25. marraskuuta 1976 Interkosmos-ohjelmassa. Hän lensi avaruuteen 27. kesäkuuta 1978 Sojuz 30 -avaruusaluksella. Hän työskenteli noin kahdeksan vuorokautta Saljut 6 -avaruusasemalla. Hän palasi maahan 5. heinäkuuta 1978.
Hermaszewski opiskeli lentonsa jälkeen Vorošilovin sotilasakatemiassa Moskovassa ja valmistui 1982. Vuonna 1981 hän oli yksi kahdestakymmenestä upseerista, jotka muodostivat "Puolan kansallisen pelastuksen sotilaskomitean". Hän yleni prikaatikenraaliksi ja toimi Deblinin lentokoulun päällikkönä. 2000-luvun alussa Mirosław Hermaszewski oli Puolan ilmavoimien lentoturvallisuustoimiston päällikkö ja Puolan puolustusministerin neuvonantaja.
Hermaszewski on Emilia Hermaszewskan kanssa naimisissa ja perheessä on kaksi lasta: Mirosław (s. 1966) ja Emilia (s. 1974).
Suomen ja Tanskan suhteet

Suomen ja Tanskan suhteet alkoivat Tanskan tunnustettua Suomen valtion 18. helmikuuta 1918. Suomen suurlähetystö sijaitsee Kööpenhaminassa ja Tanskan suurlähetystö Helsingissä. Suomen Kööpenhaminan-suurlähettiläänä toimii Vesa Vasara.
Darwin Machís

Darwin Machís (s. 7. helmikuuta 1993 Tucupita) on venezuelalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa italialaisseura Udinesea, josta hän pelasi kevätkauden 2019 lainalla espanjalaisseura Cádizissa. Aiemmin hän on edustanut Espanjassa Granadaa ja pelannut lainalla muun muassa Huescassa ja Leganésissa.
Machís pelasi Venezuelan maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa joulukuussa 2011. Säännöllisesti hän on pelannut maajoukkueessa vuodesta 2017 alkaen. Hän on pelannut kaikkiaan 18 maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia, joista kaksi vuoden 2019 Copa Américan alkulohko-ottelussa Boliviaa vastaan.
Ossian Wikström

Ossian Rurik Wikström (19. toukokuuta 1888 Jyväskylä – 4. elokuuta 1975) oli suomalainen jääkärimajuri. Hän sai sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa. Tulikasteensa hän sai Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan komppanianpäällikkönä Valkoisen Armeijan riveissä.

Perhetausta

Wikströmin vanhemmat olivat kauppias Karl Vilhelm Viktor Wikström ja Eugenia Hjelmina Sofia Koskelin. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1924 Lisbet Birgit Hjeltin kanssa, josta hän erosi vuonna 1932 ja avioitui uudelleen vuonna 1945 senaattori Kyösti Auerin tyttären lääketieteen lisensiaatti Irja Mailis Auerin (s. 1902) kanssa.

Opinnot

Wikström kävi kuusi luokkaa Porvoon suomalaista yhteiskoulua ja suoritti insinöörintutkinnon Saksassa Mittweidan teknillisessä opistossa vuonna 1914.

Insinöörinä jääkäriksi Saksaan

Wikström työskenteli AEG:n (Allgemeine Elektrizitäts-Gesellschaft) palveluksessa Helsingissä vuosina 1918 - 1909 ja Berlinissä vuosina 1909 – 1911 sekä Chemnitzissä vuosina 1914 – 1915, kunnes hän liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 24. huhtikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 1. komppaniaan. Myöhemmin hänet sijoitettiin Kuninkaallisen, Preussin Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella. Hän suoritti pataljoonan rintamalta paluun jälkeen Libaussa vuonna 1917 järjestetyn sotakoulun A-kurssin.

Suomen sisällissota

Hän saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana yliluutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan komppanianpäälliköksi 2. Jääkärirykmentin 12. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Kalevankankaalla, missä hän haavoittui 28. maaliskuuta 1918.

Sisällissodan jälkeinen aika

Wikström palveli sisällissodan jälkeen I pataljoonan komentajana 2. Jääkärirykmentissä, josta muodostettiin ensin Porin jalkaväkirykmentti 2 ja myöhemmin Savon jääkärirykmentti. Armeijasta hän erosi 22. lokakuuta 1919 ja työskenteli sen jälkeen 1. joulukuuta 1920 alkaen Oy Finlayson-Forssa ab:n palveluksessa käyttöinsinöörinä ja toimi samalla vuosina 1921 - 1931 Forssan suojeluskunnan paikallispäällikkönä.
Franz Xaver Süssmayr

Franz Xaver Süssmayr (1766 – 17. syyskuuta 1803) oli itävaltalainen säveltäjä. 
Süssmayr syntyi Schwanenstadtissa, Itävallassa. Süssmayr oli kuusivuotias, kun hänen äitinsä kuoli. Süssmayr lähti kotoa 13-vuotiaana. Hän opiskeli benediktiiniluostarissa vuosina 1779–1787. Tänä aikana hän aloitti myös musiikinharjoittamisen. Aluksi hän lauloi kuorossa, mutta äänenmurroksen jälkeen hän siirtyi orkesteriin soittamaan viulua. 
Vuonna 1787 Süssmayr muutti Wieniin, jossa hän sai opetusta Antonio Salierilta. Todennäköisesti Süssmayria opetti myös hänen ystävänsä Wolfgang Amadeus Mozart, mutta asiasta ei ole varmuutta. 
Süssmayr toimi Mozartin assistenttina tämän viimeisinä vuosina. On huhuttu Süssmayrin olleen Mozartin vaimon Constanzen rakastaja.
Mozartin kuoltua Süssmayr viimeisteli tältä keskeneräiseksi jääneen Requiemin.
HMS Snapdragon (K10)

Palvelus

Alus upposi 19. joulukuuta 1942 Saksan ilmavoimien lentokoneiden hyökkäyksessä Välimerellä.
Särki

Ulkonäkö ja koko

Lajilla on punaiset silmät ja punaiset vatsanpuoleiset evät. Särjen peräevä on lyhyt ja sen suomut ovat suuria. Särki kasvaa tavallisesti 15–25 cm:n pituiseksi, joskus jopa 45 cm pitkäksi. Särkeä muistuttavia suomalaisia kalalajeja ovat seipi, sorva, säyne, toutain ja turpa. Särki on ahvenen ja hauen jälkeen Suomen kolmanneksi yleisin kalalaji.

Levinneisyys ja elinympäristö

Särki esiintyy Aasian länsiosissa ja miltei koko Euroopassa, ei kuitenkaan Espanjassa, Italiassa tai Kreikassa. Suomessa se esiintyy yleisenä pohjoisinta Lappia lukuun ottamatta. Rehevöityneissä järvissä särki on usein yleisin kalalaji. Tällaisista järvistä on yritetty vähentää biomassaa hoitokalastamalla särjet pois tiheällä verkolla, rysällä tai nuotalla. Särkien määrää voidaan pienentää myös istuttamalla petokaloja, esimerkiksi kuhaa tai haukea. Särki on parvikala, ja jos kalastaja osuu särkiapajalle, kalaa voi tulla paljonkin. Kesäpäivinä särkiparvet pysyvät lämpimässä pintavedessä, ja siksi särki onkin varsin yleinen onkisaalis. Särjet syövät pienikokoisina eläinplanktonia ja suurempikokoisena enimmäkseen pohjaeläimiä. Särki kutee toukokuusta kesäkuun alkupuolelle. Särjen mäti on takertuvaa. Särki voi risteytyä lahnan kanssa, jolloin jälkeläisiä kutsutaan särkilahnoiksi.

Käyttö

Särkeä ei juurikaan arvosteta ruokakalana, koska siinä on melko paljon ruotoja. Särki kelpaa kuitenkin hyvin ruokakalaksi. Särkeä hyödynnetään myös lemmikkieläinten ja turkiseläinten ravintona. Särki on lisäksi suosittu syöttikala ravustuksessa ja täkyonginnassa.

Nimen etymologiaa

Nimelle särki löytyy etymologisesti läheisiä vastineita sukukielistä, viroksi särg ja ersäksi serge, сэрьге merkityksessä 'särki', sekä komiksi tšeri, чери ja udmurtiksi tšorig, чориг merkityksessä 'kala'.
Kesä Monikan kanssa

Juoni

Harry ja Monika ovat töissä varastoissa, jotka ovat lähietäisyydellä toisistaan. He tapaavat kahvitauolla ja aloittavat seurustelun, mistä Monikan entinen poikaystävä Lelle ei pidä. Hän seuraa Monikaa saattavaa Harrya ja näiden erottua lyö Harrya. 
Monikan ja isän välille tulee riita, jolloin Monika poistuu kotoa ja pyytää päästä Harryn luokse. Harry vie hänet kuitenkin isän veneelle, jossa he yöpyvät. Harry myöhästyy töistä ja saa torut, joita hän ei niele. Myös Monika on irtisanoutunut töistä, ja nyt he ovat vapaita lähtemään pois kaupungista. Paikalle saapuu Lelle, mutta yhdessä he onnistuvat torjumaan paratiisiin tulleen tunkeilijan, mitä juhlitaan. 
Kesän käännyttyä loppuun Monika odottaa lasta, ja ruoan hankkimiseksi he turvautuvat varkauksiin. Lopulta heidän on palattava kaupunkiin. Täti järjestää heidät vihille ennen lapsen syntymää, ja he aloittavat yhteiselämän: Harry käy töissä ja opiskelee, Monika keskittyy lapsen hoitamiseen. Monika kuitenkin kyllästyy äidinrooliin, ja Harry jää yksin tyttären kanssa.
RN Marco Polo (1892)

Valmistus

Carlo Vignan suunnittelema Etna-luokkaan pohjautunut alus tilattiin Castellammare di Stabiasta Regio Cantiere di Castellammare di Stabialta ja sen köli laskettiin 7. tammikuuta 1890. Alus laskettiin vesille 27. lokakuuta 1892 ja se otettiin palvelukseen 21. heinäkuuta 1894.

Palvelus

Aluksen aseistus supistettiin vuonna 1911 kuuteen kuuden tuuman 40 pituuskaliiperin, neljään 4,7 tuuman 40 pituuskaliiperin, kuuteen 57 millimetrin 40 pituuskaliiperin ja kahteen 37 millimetrin 20 pituuskaliiperin tykkiin. Lisäksi aluksella oli konekivääri ja neljä 17,7 tuuman torpedoputkea sekä kaksi 75 millimetrin kenttäkanuunaa.
Alus muutettiin vuosina 1917-1918 Venetsian laivastontelakalla joukkojenkuljetusalukseksi, joksi se luokiteltiin 4. huhtikuuta 1918 ja nimettiin samalla Cortellazzoksi. Alus nimettiin edelleen Europaksi 1. lokakuuta 1920 ja se poistettiin alusluettelosta 16. tammikuuta 1921. Alus palautettiin palvelukseen vielä samana päivänä. Se nimettiin 16. tammikuuta Voltaksi. Alus poistettiin uudelleen palveluksesta 5. tammikuuta 1922 ja se myytiin romutettavaksi vielä samana vuonna.
Vostotšnyin satama

Vostotšnyin satama (ven. Порт Восточный, Морской порт Восточный,  (Morskoi) port Vostotšnyi, LOCODE: RU VYP) on Venäjän Primorjen aluepiirin Nahodkan kaupungin itäisessä lähiössä, Tyynenmereen kuuluvan Japaninmeren Nahodkanlahden itälaidalla sijaitseva suuri merisatama. Vuoden 2014 satamatilastojen mukaan Vostotšnyin satama oli Venäjän neljänneksi suurin merisatama.  Sitä enemmän rahtia käsittelivät vain Mustanmeren Novorossijskin sekä Suomenlahden Ust-Lugan ja Pietarin  rahtisatamat.
Syväsatamaan kuuluu esimerkiksi konttiterminaali (pisin  laituripaikka 408,0 metriä, alusten suurin syväys 13,0 metriä), merkittävä hiiliterminaali ja petrokemian raaka-aineiden ja jalostustuotteiden satamalaitureita. Petrokemian laituripaikoista suurin on Transneftin laituri noin kuusi kilometriä konttisatamasta länsilounaiseen sijaitsevan Kozminonlahden suulla (alusten suurin pituus 441,9 ja syväys 17,0 metriä).
Tunnetuimpia Vostotšnyin sataman satamaoperaattoreista on OAO Vostotšnyi Port. Tämä sotketaan nimensä takia tiedotusvälineissä toisinaan koko satamaan, vaikka tämän suuren satamaoperaattorin hallussa on vain osa laituripaikoista ja se käsittelee vain osan Vostotšnyin sataman kautta kulkevasta rahdista.
Augusta Raurica

Augusta Raurica tai Colonia Augusta Rauracorum on antiikin roomalainen arkeologinen kohde ja ulkoilmamuseo Sveitsissä. Aikoinaan Augusta Raurica oli roomalaisten ensimmäinen siirtokunta Rein-joen varrella. 
Lucius Munatius Plancus perusti Augusta Raurican vuonna 44 eaa. Nimensä paikka sai kelttiläiseltä Rauracien-heimolta. Mitään tätä tietoa tukevaa arkeologista näyttöä ei ole kuitenkaan saatu paikalla tehdyissä kaivauksissa. Onkin päädytty olettamaan, että paikka olisi autioitunut Julius Caesarin murhaa seuranneessa sisällissodassa tai että Plancus olisikin perustanut nykyisen Baselin kaupungin. Puiden vuosirengasajoitukseen perustuvan ajoituksen mukaan pysyvää roomalaisasutusta paikalla olisi ollut vuodesta 6 eaa. Tuolloin keisari Augustus oli saanut Alppien alueen valloitettua.
Augusta Rauricalla oli osansa keisari Augustuksen suunnitelmissa vakauttaa alue Reinin alkutaipaleelta Tonavalle. Alueelle perustettiin myös Augusta Vindelicum, nykyinen Augsburg ja Augusta Praetoria, nykyinen Aosta.
Kaupunki rakennettiin Rein-joen eteläpuoliselle tasangolle. Alueella virtaavat myös pienet joet, Violen ja Ergolz. Alue on kolmiomainen, kahdelta sivultaan vaikeakulkuistein vuoren ympäröimä ja kolmion kärkeen roomalaiset rakensivat linnoituksen. 
Kaupungilla oli säännöllinen asemakaava ja jokaisella julkisella rakennuksella oli oma paikkansa. Kaiken keskiössä oli Juppiterin temppeli. Tuntemattoman arkkitehdin tekemien suunnitelmien mukaan kaupungin pääkatua leikkasi 66 metrin välein 10 sivukatua. Ne muodostivat kaupunkiin suorakulmion muotoisia kortteleita 50- 60 metrin välein. Merkittävimpien katujen varsilla oli jalkakäytävät jotka oli katettu pylväskäytävillä.
Kaupungin alueesta on tutkittu noin 20%. Kaivaukset ovat paljastaneet kaupungissa olleen roomalaiskaupunkien tapaan julkisista rakennuksista amfiteatterin, basilikan ja teatterin. On löydetty myös yksitystaloja joissa on ollut tabernoja. Kaupungin parhaana aikana, 100-luvulla jaa, väkiluku on ollut arviolta 20 000 henkilöä.
Vuonna 250 jaa aluetta koetteli maanjäristys ja vuonna 260 kaupunki kärsi tuhoja joko kurittomien legioonalaisten tai alemannien ryöstelyissä. Roomalaiset rakensivat alueelle Castrum Rauracensen linnoituksen, jonne siirtyi suurin osa asukkaista. Tästä sai alkunsa nykyaikainen Kaiseraugust. Varsinaisen kaupungin alue jäi pysyvästi asumattomaksi. 
Alueella on nykyään museo, missä voi tutustua alueella tehtyjen kaivausten yhteydessä tehtyihin löytöihin. Museon yhteydessä on roomalaisen talon ennallistus, joka esittelee roomalaisten arkielämää. Museon esineistöön kuuluu myös Augusta Rauracen hopea-aarre. Kyseessä on todennäköisesti linnoituksen komentajan omistama esineistö ja se kaivettiin esiin vuosina 1961- 1962.
Örebron lääni

Läänijaon kehitys

Örebron lääni on ollut olemassa kahtena eri aikana: vuosina 1639–1654 ja sen jälkeen vuodesta 1779.
Ennen vuotta 1639 Örebron lääni oli osa Närken ja Värmlannin lääniä, joka koostui Närkestä, Värmlannista, Dalslandista ja nykyiseen Örebron lääniin kuuluvasta Västmanlandin osasta lukuun ottamatta Fellingsbron kihlakuntaa. Vuonna 1639 muodostettiin Örebron lääni, joka koostui nykyisen läänin alueesta Fellingsbron kihlakuntaa lukuun ottamatta. Fellingsbron kihlakuntaan kuuluneet Fellingsbro, Näsbyn ja Ervallan pitäjät siirrettiin lääniin kuitenkin jo vuonna 1640.
Vuosina 1642–1648 oli olemassa Järlen lääni, jonka nimenä oli myöhemmin Noran lääni. Sitä varten Örebron läänistä erotettiin Noran, Grythyttanin (Hälleforsin kanssa), Lindesbergin, Ramsbergin, Ljusnarsbergin ja Skinnskattebergin pitäjät. Västmanlandista lääniin tulivat Odensvin ja Malman neljänneskunnat. Värmlannin läänistä Järlen lääniin liitettiin Filipstadin kaupunki sekä Filipstadin, Karlskogan ja Varnumin pitäjät sekä Kroppin ruukki.
Jo vuonna 1648 läänistä erotetut osat yhdistettiin takaisin Örebron lääniin, jonka alue oli sen jälkeen suunnilleen sama kuin nykyisen läänin. Värmlanti liitettiin takaisin lääniin vuonna 1614 ja muodostettiin uudelleen Närken ja Värmlannin lääni. Vuonna 1779 Värmlannin lääni erotettiin jälleen omaksi läänikseen ja jäljellä olleesta osasta tuli Örebron lääni.
Vuonna 1878 osa Bon pitäjästä siirrettiin Regnan pitäjään Itä-Götanmaalla; samalla alueet vaihtoivat myös osaksi Itä-Götanmaan lääniä. Vuonna 1890 Fellingsbron pitäjästä liitettiin osia Västra Skedvin pitäjään Västmanlandin läänissä. Vastaavasti Rökneön ja Röknehuvudin saaret Västra Nyn pitäjästä Itä-Götanmaan läänissä liitettiin Örebron läänin Hammarin pitäjään. Vuonna 1900 osa Skinnskattebergin pitäjästä Västmanlandin läänissä liitettiin Ramsbergin pitäjää ja osa Ramsbergin pitäjästä Skinnskattebergin pitäjään. Vuonna 1950 siirrettiin  vielä pieni alue Ljusnarsbergin pitäjästä Grangärden pitäjään Kopparbergin läänissä.
Vuonna 1951 koko Bjurtjärnin pitäjä liitettiin Värmlannin lääniin. Pieniä osia Godegårdin pitäjästä Itä-Götanmaan läänissä siirrettiin vuonna 1954 osaksi Hammarin pitäjäksi Zinkgruvanin yhdyskuntaa. Vuonna 1967 Örebron lääniin liitettiin Skaraborgin läänistä Tivedenin maalaiskunta, joka koostui entisistä Finnerödjan ja Tivedenin pitäjistä. Vuonna 1974 siirrettiin vielä jaetusta Glanshammarin maalaiskunnasta Götlundan pitäjä osaksi Arbogan kuntaa Västmanlandin läänissä.

Vaakuna

Vaakuna vahvistettiin läänin käyttöön vuonna 1944 ja siinä ovat mukana lääniin kuuluvien maakuntien vaakunat. Myöhemmin Länsi-Götanmaan Tiveden on liitetty lääniin, mutta vaakunaa ei ole muutettu.
Pirkko Kontkanen

Pirkko Hannele Kontkanen on suomalainen viulisti. Hän on soittanut Kumma Heppu & Lopunajan Voidellut -yhtyeessä vuodesta 1980 alkaen. Lisäksi hän on soittanut muun muassa Inkvisitiossa, The Bootsissa ja Jing & Jangsters -reggaeyhtyeessä. Kontkanen on soittanut myös Juice Leskisen albumeilla Minä (1987), Sinä (1990), Haitaribussi (1993) ja L (2000) sekä Markku Peltolan Buster Keaton -yhtyeessä.
Kontkanen on kotoisin Ilomantsista ja hän on opiskellut klassista musiikkia Oulussa ja soittanut Oulun kaupunginorkesterissa.
Akhet

Egyptinkielinen sana Akhet merkitsee "horisonttia" tai "tulvakautta". Erityisesti ensimmäisessä merkityksessään se esiintyy muinaisen egyptin paikannimissä ja mm. Horemakhet-jumalan nimessä. Tulvakausi akhet oli ensimmäinen egyptiläisten kolmesta vuodenajasta.
Kissat ja koirat: Katti Katalan kosto

Tuotot

Ensi-iltapäivänään elokuva tuotti 4,3 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria, sijoittuen kuudenneksi ja jääden elokuvien Dinner for Schmucks, Inception, Salt, Charlie St. Cloud ja Itse ilkimys jälkeen. Se tuotti 12,4 miljoonaa dollaria kolmipäiväisenä viikonloppuna. Tuotot olivat kaukana elokuvan ensimmäisen osan 21,2 miljoonan dollarin lipputuloista, mutta samaa luokkaa kuin kesän toisen eläinelokuvan Marmaduken lipputulot (11,2 dollaria miljoonaa kesäkuussa). Kissat ja koirat: Katti Katalan kosto -elokuva on tähän mennessä tuottanut 27 miljoonaa dollaria Yhdysvalloissa ja lähes 40 miljoonaa dollaria maailmanlaajuisesti.

Arvioita

Turun Sanomien Päivi Valotien mielestä puhuvia eläimiä on nähty jo kovin monissa elokuvissa, mutta tällä kertaa nokkela agentti- ja toimintafilmiparodia tuo tuoretta näkökulmaa. Hauskimmillaan se on heti James Bond -elokuville ilkkuvassa alkutekstijaksossa.