google/wiki40b huggingface dataset:
Davos

Maantiede ja väestö

Kaupunki sijaitsee noin 1 550 metriä merenpinnan yläpuolella. Davos onkin yksi korkeimmalla sijaitsevista Euroopan kaupungeista. Taajama koostuu viidestä kylästä: Davos-Dorf, Davos-Platz, Frauenkirch, Glaris ja Monstein. Davosin pinta-ala on 284 km², ja se on pinta-alaltaan Sveitsin toiseksi suurin kunta. 
Davos on saksankielistä aluetta: vuonna 2000 tehdyn tutkimuksen mukaan 90 % davosilaisista oli saksankielisiä, ranskankielisiä oli 0,5 %, italiankielisiä 2 %, retoromaaninkielisiä 1 % ja muunkielisiä noin 7 %.

Talous

Davos on tunnettu lomakaupunki, jonka historia alkaa 1800-luvun alkupuoliskolta: ensimmäiset hoito- ja kylpylälaitokset rakennettiin jo 1840-luvulla. Vuonna 1890 avatun rautatien myötä kulkuyhteydet Davosiin paranivat olennaisesti ja paikkakunnasta kehittyi nopeasti kansainvälinen loma-, parantola- ja kulttuurikeskus.
1960-luvulta lähtien Davosia on kehitetty konferenssikaupungiksi. Maailman johtavat talouspäättäjät kokoontuvat vuosittain tammikuussa Davosiin Maailman talousfoorumin vuosikokoukseen.

Urheilu

Talviurheilulla on Davosissa pitkät perinteet. Keskeisenä paikkana aina 1890-luvulta lähtien on ollut Davosin jäästadion. Siellä on järjestetty pikaluistelun MM-kisat seitsemän kertaa ja EM-kisoja 11 kertaa, Taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailut useasti vuosina 1899–1966, Jääpallon Euroopan-mestaruuskilpailut 1913, Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut 1926, Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1935 sekä Maastohiidon maailmancupin kilpailuja vuosina 1982 ja 2007–2010. Kaupungissa on kymmeniä köysiratoja ja hiihtohissejä, jotka nousevat jopa lähes 3 kilometrin korkeuteen.
Jääkiekkojoukkue HC Davos pelaa korkeimmalla sarjatasolla. Jääkiekon Spengler Cup on järjestetty Davosissa vuodesta 1923.

Liikenne

Rhätische Bahnin rautatie kulkee Davosin läpi. Davosista on tunneittainen junayhteys Filisuriin ja edelleen muun muassa Sankt Moritziin. Puolen tunnin välein on junayhteys Landquartiin ja edelleen muun muassa Churiin ja Zürichiin. 
Kaupungin sisäinen liikenne on järjestetty yhdeksällä linja-autoreitillä. Davosista on myös postiautoyhteys kesäisin Flüelasolan yli Suschiin ja Zerneziin.
Glücksburgin linna

Glücksburgin linna (saks. Schloss Glücksburg, tansk. Lyksborg Slot) on linna Glücksburgin kaupungissa pohjoisessa Schleswig-Holsteinissa, Saksassa, lähellä Tanskan rajaa. Renessanssia edustavan linnan rakennutti Tanskan kuninkaan Kristian III:n poika Hannu nuorempi (Hans), Schleswig-Holstein-Sonderburgin herttua. Se rakennettiin vuosina 1582–1587. Alue kuului Tanskalle vuoteen 1864 ja vuonna 1863 kuollut Tanskan kuningas Fredrik VII asui linnassa pääosan viimeisistä vuosistaan.
Tanskan ja Norjan nykyinen hallitsijasuku Glücksburg polveutuu Hannu nuoremmasta ja on saanut nimensä linnan mukaan.
Krunnien saaristo

Saaret

Krunnien saaristo jakaantuu neljään osaan. Pääsaari Ulkokrunni ja sitä ympäröivät pikkusaaret sijaitsevat lännessä. Ulkokrunnista kolmisen kilometriä pohjoiseen sijaitsee Pohjanletto-niminen kolmen pienen saaren ryhmä. Idässä sijaitsee saariston toiseksi suurin saari Maakrunni sekä Ristikari. Etelässä ovat Kraasukka, Paska-Kraasukka ja Tasasenletto.
Saariston läntisin saari, pääsaari Ulkokrunni on toiminut pitkään luotsiasemapaikkana. Saaren itäisimmässä kärjessä sijaitsee vuonna 1874 valmistunut F. W. Lüchoun suunnittelema 29,6 metriä korkea Ulkokrunnin pooki. Pooki korvasi 1841 samaan paikkaan rakennetun 9,6 metrin korkuisen rakennelman jota oli pystytetty apumittauspisteeksi Struven ketjun meridianimittaukseen. Saaren vanha luotsiasema toimii nykyisin Oulun yliopiston Perämeren tutkimusaseman tiloina.
Pekka Orpana

Pekka Einari Orpana oli Suomen Serbian suurlähettiläs vuosina 2011–2015 ja edustuston päällikkö.
Orpana syntyi konttoripäällikkö Yrjö Orpanan ja liikkeenharjoittaja Anja Haapalaisen perheeseen. Hän avioitui 1980 varanotaari Paula Kurun kanssa. Oikeustieteen kandidaatti ja varatuomari Orpanasta tuli 1979. Ulkoministeriön palvelukseen Orpana tuli 1982. Hän on työskennellyt Marseillessa 1983–1984, Algeriassa 1985–1988, Lontoossa 1988–1991, New Yorkissa 1994–1997 ja Pretoriassa 1997–2001. Suurlähettiläänä Perussa Orpana oli 2007–2011 ja ulkoministeriön Keski- ja Kaakkois-Euroopan yksikön päällikkönä hän toimi 2002–2007.
Lance Pitlick

Ura

Minnesota North Stars varasi Pitlickin NHL:ään numerolla 180 varaustilaisuuden 1986 yhdeksännellä kierroksella. Hän ei kuitenkaan pelannut urallaan yhtään ottelua North Starsissa, vaan pelasi vuodesta 1986 vuoteen 1990 Minnesotan yliopiston jääkiekkojoukkueessa yliopistosarja WCHA:ssa, minkä jälkeen teki vapaana pelaajana sopimuksen NHL-seura Philadelphia Flyersin kanssa. Hän pelasi vuoteen 1994 sen farmijoukkueessa Hershey Bearsissa AHL:ssä.
Pitlick siirtyi kesäkuussa 1994 Ottawa Senatorsiin, jossa pelasi työsulun lyhentämällä kaudella 1994–1995 ensimmäiset NHL-ottelunsa, 15 ottelua. Suurimman osan kaudesta hän pelasi AHL:n Prince Edward Island Senatorsissa, jossa pelasi myös osan kaudesta 1995–1996. Kaudesta 1996–1997 alkaen Pitlick pelasi vakituisesti NHL:ssä, kauteen 1998–1999 asti Ottawa Senatorsissa ja kaudesta 1999–2000 alkaen Florida Panthersissa, jonne siirtyi vapaana pelaajana heinäkuussa 1999. Hänen viimeinen kautensa NHL:ssä oli kausi 2001–2002.
Pitlick, joka oli rooliltaan fyysinen puolustava puolustaja (engl. stay-at-home defenseman), pelasi NHL-vuosinaan yhteensä 393 runkosarja- ja 24 pudotuspeliottelua. Hän teki runkosarjassa yhteensä 49 tehopistettä, 16 maalia ja 33 syöttöpistettä, ja pudotuspeleissä kaksi tehopistettä, molemmat syöttöpisteitä. Pelaajauransa jälkeen hän on toiminut jääkiekon juniorivalmentajana kotiosavaltiossaan Minnesotassa ja itse perustamansa yrityksen Sweet Hockey Productsin johdossa.

Perhe

Pitlick on ollut naimisissa vuodesta 1992. Hänellä ja vaimollaan Lisalla, joka on entinen kilpavoimistelija, on kaksi lasta, pojat Rem ja Rhett.
Jumalan Poika

Jumalan Poika on Raamatun Vanhassa ja Uudessa testamentissa esiintyvä ilmaus, joka kristinuskossa tavallisesti viittaa Jeesuksen ainutlaatuiseen asemaan suhteessa Isään Jumalaan.

Jumalan poika juutalaisuudessa

Juutalaisessa traditiossa ja teologiassa ilmaus Jumalan poika voi viitata enkeleihin, ihmisiin tai ihmiskuntaan kokonaisuutena. Se viittaa siis aina luotuihin olentoihin eikä sinänsä jumalalliseen olentoon.

Eri uskontojen Jumalan poika -kultteja

Samantapaista terminologiaa on käytetty muuallakin kuin juutalais-kristillisessä traditiossa ja jo ennen Jeesuksen aikaa. Aleksanteri Suuri käytti itsestään ilmausta "Ammonin poika" tai "Zeuksen poika" julistaen näin itsensä jossain mielessä jumalalliseksi. Kreikkalaiset ja makedonialaiset eivät tunnustaneet häntä Zeuksen tai Dionysioksen veroiseksi Jumalaksi. Silti hänen ympärilleen syntyi uskonnollinen henkilökultti. Rooman keisari Augustus käytti itsestään nimitystä divi filius, "jumalallistuneen (Julius Caesarin) poika". Kreikan kielen vastaava ilmaus hyios tu theu vastaa myös latinan ilmausta dei filius, "Jumalan Poika". Uudessa Testamentissa tämä sanonta esiintyy useimmiten määrätyssä muodossa ho hyios tu theu viitaten näin tiettyyn henkilöön, Jeesus Nasaretilaiseen.

Jumalan Poika kristinuskossa

Jeesuksen palvonta Jumalan Poikana poikkeaa muista Jumalan poika -kulteista siinä, että kyseessä on yksijumalaisesta uskonnosta: Kristitylle Jeesus on ainoan todellisen Jumalan, maailman Luojan, Vanhan testamentin Jahven Poika, ja samalla jumaluuden toinen persoona.
On huomattava, että kristinuskossa Jumalan Poika tarkoittaa eri asiaa kuin Jumalan lapsi. Jälkimmäistä ilmausta voidaan käyttää jokaisesta kristitystä. Tämä ero on tärkeä kristillisen ihmiskäsityksen kannalta. Kristinuskon mukaan ihminen on Jumalan lapseksi otettunakin luotu olento, kun taas Jeesus ei ole luotu vaan samaa olemusta kuin Isä Jumala.

Ison alkukirjaimen merkitys

Sanan Poika kirjoittaminen isolla alkukirjaimella ilmaisee tavallisesti kristillisen opin mukaista tulkintaa että Jeesus Jumalan Poikana on samaa jumalallista olemusta kuin Isä Jumala. Ison alkukirjaimen käyttö ei ole peräisin Raamatun alkukielistä, vaan on myöhemmin syntynyt käytäntö. Heprean kielessä, jolla Vanha testamentti on kirjoitettu, ei ole erikseen isoja ja pieniä kirjaimia, ja kreikkaakin kirjoitettiin Jeesuksen aikana usein vain tikkukirjaimilla. Suomen kielessä ison alkukirjaimen merkitys korostuu määrätyn artikkelin puuttumisen vuoksi.
Mark Fayne

Seuraura

Fayne pelasi Providence Collegen riveissä yliopistosarja NCAA:ssa neljän kauden ajan vuosina 2006-2010, viimeisellä kaudella hän toimi joukkueen kapteenina. Ennen tätä hänet oli varattu CHL:n varaustilaisuudessa numerolla 222 QMJHL-joukkue Halifax Mooseheadsiin. Fayne ei kuitenkaan Mooseheadsissa pelannut. Neljän NCAA-kauden aikana hän pelasi 139 ottelua tehden niissä 16 maalia ja yhteensä 49 tehopistettä. Lisäksi hän keräsi 105 rangaistusminuuttia.
New Jersey Devils varasi Faynen viidennellä kierroksella vuoden 2005 NHL:n varaustilaisuudessa.
Elokuussa 2010 Fayne teki tulokassopimuksen hänet varanneen Devilsin kanssa. Hän alkoi pelata ammattilaistasolla heti kaudella 2010-2011. Hän ehti pelata 16 ottelua Devilsin AHL-farmiseura Albany Devilsissä ennen kuin hänet nostettiin NHL-kokoonpanoon marraskuussa 2010. Fayne teki ensimmäisen NHL-maalinsa kymmenennessä ottelussaan iskiessään kiekon Phoenix Coyotesin maalivahti Ilya Bryzgalovin selän taakse. Tammikuussa hänet komennettiin takaisin Albanyyn, mutta vain alle viikkoa myöhemmin hänet kutsuttiin takaisin NHL:n puolelle. Fayne pelasi tulokaskaudellaan 19 AHL-ottelua sekä 57 NHL-ottelua. NHL:n puolella hän teki neljä maalia ja yhteensä 14 tehopistettä. 
Seuraavalla kaudella 2011-2012 Fayne pelasi kaikissa Devilsin 82 runkosarjaottelussa. Niissä syntyi neljä maalia sekä 17 tehopistettä. Hän sai pudotuspeleissä tililleen kolme syöttöpistettä pelaamissaan 24 ottelussa, kun Devils eteni Stanley Cup -finaaleihin asti, mutta hävisi mestaruuden Los Angeles Kingsille. Kauden jälkeen Fayne teki Devilsin kanssa kahden vuoden ja keskiarvopalkaltaan 2,6 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Työsulkukaudella 2012-2013 Fayne pelasi 31 ottelua, joissa teki yhden maalin sekä viisi syöttöpistettä. Viimeisellä Devils-kaudellaan 2013-2014 Fayne teki 72 ottelussa neljä maalia ja 11 tehopistettä. Hän istui myös 30 rangaistusminuuttia.
Neljän Devilsin organisaatiossa pelatun kauden jälkeen Fayne siirtyi 1. heinäkuuta 2014 Edmonton Oilersiin, jonka kanssa teki neljän vuoden ja 14,5 miljoonan dollarin sopimuksen. Ensimmäisellä kaudellaan Edmontonissa Fayne pelasi 74 ottelua, joissa teki kaksi maalia sekä kuusi syöttöpistettä.
Fayne aloitti kauden 2015-2016 Oilersissa, mutta hänet tiputettiin 10. joulukuuta siirtolistan kautta AHL:n puolelle farmiseura Bakersfield Condorsiin. 21. joulukuuta hänet nostettiin takaisin NHL-kokoonpanoon.

Maajoukkueura

Fayne on edustanut maajoukkuetta vain kerran, kun hänet valittiin NHL:n tulokaskautensa jälkeen Yhdysvaltojen joukkueeseen vuoden 2011 maailmanmestaruuskilpailuihin. Hän pelasi turnauksen aikana neljässä ottelussa ja sai niissä yhden syöttöpisteen.
P. V. Fontell

Pauli Vilhelm Fontell  (13. marraskuuta 1899 Tampere – 17. huhtikuuta 1994 Helsinki) oli agronomi, joka vaikutti maatalouden opetukseen sekä opettajana, koulunjohtajana että maataloushallituksen palveluksessa.

Henkilöhistoria

P. V. Fontellin vanhemmat olivat  rovasti Karl Oskar Fontell ja Olga Alexandra Sumelius ja puoliso vuodesta 1934 Salli Edit Hällä. Fontell tuli ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseosta 1920 ja valmistui agronomiksi Helsingin yliopistosta 1926. Hän oli maatalouskoulun opettaja Parikkalassa 1928–1930 ja Jokioisten pienviljelijäkoulussa 1931–1934 ja Tarvaalan maamieskoulun johtaja 1934–1936. Maataloushallituksen maatalousopetuksen tarkastajana Fontell toimi 1936–1954, maatalouden opetusosaston päällikkö ja maatalousneuvos hän oli 1954–1964. Fontellilla oli myös useita alansa tehtäviä eri toimikunnissa ja komiteoissa, viimeisinä virkavuosinaan hän osallistui koko maatalousalan ammattikoulutuksen hallinnon uudelleen organisoinnin suunnitteluun.
Doksologia

Doksologia tai doksologi (kreikasta, ’ylistys’) on ylistyslauselma, jossa kiitetään Jumalaa. Usein se on trinitaarisesti muotoiltu. Pääsääntöisesti doksologioita käytetään rukousten rukousten lopussa, mutta ne voivat olla myös itsenäisiä rukouksia. Läntisessä jumalanpalvelusperinteessä keskeisiä doksologioita ovat eukaristisen rukouksen lopussa oleva päätösdoksologia, ns. suuri kunnia ja sitä seuraava Laudamus-hymni, pieni kunnia sekä kollehtarukouksen päättävä doksologia. Myös Herran rukouksen päättävä loppulause on doksologia.
Gini

Gini on väkevä alkoholijuoma, joka valmistetaan tislaamalla viljasta ja katajanmarjoista. Katajanmarjat antavat ginille sen tunnistettavan ominaismaun. Nimensä gini on saanut latinan katajaa tarkoittavasta sanasta juniperus. Perinteisen ginin maku on hyvin kuiva; Englannissa kuiva gini tunnetaan nimellä London dry gin erotukseksi Plymouth ginistä, joka on makeampaa. Hollannissa valmistetaan giniä muistuttavaa geneveriä. Suomessa giniä käytetään alkuperäisen lonkeron ainesosana.
Ginistä tuli 1700-luvulla hyvin suosittu juoma Englannissa, kun valtio salli huonolaatuisen viljan käytön ginin valmistamiseen. Samalla valtio asetti tiukat määräykset ulkomailta tuotavalle alkoholille. Gini oli halpaa ja siitä tuli köyhemmän kansanosan suosikkijuoma ja rappioalkoholismin symboli. 1800-luvulla ginistä tuli arvostetumpi juoma ja keksittiin useita ginipohjaisia juomasekoituksia. Nykyisin gini liitetään vahvasti englantilaiseen kulttuuriin.
Ada (ohjelmointikieli)

Esimerkkiohjelma

Yleinen esimerkki ohjelmointikielen syntaksista on Hello World -ohjelma:
 with Ada.Text_IO; use Ada.Text_IO;
 procedure Hello_World is
 begin
     Put_Line("Hello World!");
 end Hello_World;
Ohjelman alun with-lauseella kerrotaan kääntäjälle Hello_Worldin käyttävän Ada.Text_IO-pakkausta (package). Pakkauksessa määritellyt proseduurit ja funktiot tuodaan näkyviin use-lauseella. Varsinaisen Hello_World-ohjelman runko on avainsanojen begin ja end välissä.
Ada ei ota kantaa avainsanojen eikä tunnisteiden kirjainkokoon.
Erkki Kuorikoski

Erkki Kuorikoski (1813 – 1889) oli suomalainen kirkonrakentaja. Hän kuului Kuorikosken kirkonrakentajasukuun jonka tunnetuin edustaja oli Jaakko Kuorikoski.
Erkki Kuorikoski hallitsi puurakentamisen lisäksi tiili- ja kivirakentamisen tekniikat ja osasi myös itse laatia piirustuksia ja kustannusarvioita. Muista kirkonrakentajista poiketen Kuorikoski rakensi ja korjasi myös kivikirkkoja.
Urheilun Kuva-Aitta

Urheilun Kuva-Aitta oli suomalainen urheiluaiheinen kuukausittain vuosina 1950–1968 ilmestynyt aikakauslehti. Lehden kustantajana oli Valiolehdet Oy.
Lehti selosti suomalaista ja kansainvälistä urheilua asiantuntevien toimittajien voimin.
Lehti jakoi muutamia vuosipalkintoja hyvistä vuosittaisista urheiluteoista. Vuosina 1957–1967 lehti jakoi palkinnon "urheiluteosta, jota Suomi ei unohda". Jalkapallon mestaruussarjan tehokkaimman pelaajan lehti palkitsi 1960-luvulla "Urheilun Kuva-Aitan kultakellolla".
Andrius Jurkūnas

Seurajoukkueet

Clemsonin yliopiston valmentaja näki Jurkūnasin pelaavan Euroopan junioriturnauksissa, jolloin yliopisto halusi saada hänet joukkueeseensa. Hän siirtyikin kouluun vuonna 1995, jolloin hänet oli listattu Yhdysvaltain 45 parhaan lukiopelaajan listaukseen. Jurkūnas joutui jättämään kauden 1997–1998 kokonaan väliin polvileikkauksen takia. Kausi 1999–2000 oli tilastollisesti hänen parhaansa yliopistossa, sillä hän teki 8,5 pisteen ja 5,1 levypallon ottelukohtaiset keskiarvot. Kaudeksi 2000–2001 Jurkūnas siirtyi Liettuaan, BC Žalgirisiin. Hän teki Euroliigassa 12,1 pistettä ottelua kohden. Jurkūnas aloitti myös seuraavan kauden joukkueessa, mutta sai potkut marraskuussa 2001. Joulukuussa hän siirtyi Polonia Varsovaan, jota hän edusti loppukauden.
Kaudeksi 2002–2003 Jurkūnas teki sopimuksen ALBA Berlinin kanssa, mutta sopimus purettiin hänen loukkaannuttua. Tammikuussa 2003 hän siirtyi Hapoel Jerusalemiin, jossa hän pelasi loppukauden. Kauden 2003–2004 alussa Jurkūnas ei pelannut missään seurassa, mutta joulukuussa 2003 hän kävi Astoria Bydgoszczin testattavana ja pelasi loppukauden ajan seurassa.
Kauden 2004–2005 Jurkūnas aloitti Elitzur Ashkelonissa, mutta hänelle annettiin potkut jo syyskuussa 2004. Tammikuussa 2005 hän siirtyi itävaltalaiseen Dornbirno Lionsiin. Vuodet 2005–2009 Jurkūnas edusti unkarilaista Szolnokia. Parhaana kautenaan hän teki 9,1 pistettä ottelua kohden.

Maajoukkue

Jurkūnas edusti lukuisia Liettuan nuorisomaajoukkueita arvokisoissa. Ensimmäisen kerran hän pelasi Liettua maajoukkueessa vuonna 1996, jolloin maa voitti myös olympiapronssia Atlantan olympialaisissa. Hän edusti maataan myös EM-kilpailuissa vuosina 1997 ja 2001.
Muun muassa FIBA ja Sports-Reference.com eivät lue Jurkūnasia maan vuoden 1996 olympiamitalistiksi/-joukkueeseen.
Kalmojuuret

Lahko Acorales, heimo Acoraceae

Lahko muodostaa yksisirkkaisten kladogrammissa eli evoluutiopuussa ensimmäiseksi eroavan kehityslinjan. Sen apomorfioita eli ominaisuuden kehittyneempiä muotoja kantamuotoon verrattuna voivat olla kukinnon eräät ominaisuudet, kuten vanallisuus, tiheän tähkämäinen puikelo (spadix) ja siihen liittyvä kookas suojuslehti (spatha) sekä kukkien perättömyys. Lisäksi tulee pari anatomista piirrettä: putkiloiden puuttuminen kuljetussolukosta ja siemenen ulkovalkuainen (perispermi).
Heimotasolla apomorfioita tulee lisää, ja ne koskevat pääasiassa anatomisia ominaisuuksia. Lehdet ovat syrjittäisiä, reuna on varren puolella (isobifasiaalisuus). Kukintovanassa on kaksi erillistä kuljetussolukkoa. Yksittäisissä kukissa ei ole suojuslehtiä, kukinnossa kylläkin yksi iso. Emilehden selkäpuolella ei ole johtojännettä, ja sikiäimen lokeroissa on erittäviä solukarvoja (trikoomia). Emin vartalo on leveä ja massiivinen. Siemenaiheen kalvoissa (integumenteissa) on karvoja, ja siemenaiheessa ns. hypostaasirakenne on kookas keskuksineen ja säteittäisine soluineen.
Sota ja rauha (vuoden 1968 elokuva)

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano sanoo hienon eeppisen elokuvan tekevän sodasta melkein kauniin runollista. Hän antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Suure-Jaani (kunta)

Väestö

Vuonna 2011 Suure-Jaanin kunnassa (Suure-Jaanin epäitsenäinen kaupunki mukaan lukien) oli 5 202 asukasta, joista 5 112 (98,3 %) oli virolaisia, 36 (0,7 %) venäläisiä ja 51 (1,0 %) muita kansallisuuksia.
The Mamas & the Papas

Historia

Yhtyeen johtohahmo oli vuonna 1935 syntynyt John Phillips, jonka varhaisia yhtyeitä olivat The Smoothies ja The Journeyman. Jälkimmäisen hajottua Phillips perusti The New Journeymanin, jonka yksi jäsenistä oli nuori laulaja-malli Michelle Gilliam, josta tuli Phillipsin vaimo. Cass Elliot oli Baltimoressa syntynyt laulaja, joka saavutti paikallista menestystä New Yorkissa yhtyeessä The Big 3. Tästä yhtyeestä muodostui The Mugwumps, jonka jäsenenä Elliotin lisäksi oli muun muassa Denny Doherty. Doherty esiintyi muutamilla The New Journeymanin keikoilla vuoden 1964 lopulla, ja The Mamas & the Papas muodostui seuraavana vuonna Elliotin liittyessä ryhmään. 
Ryhmä siirtyi Kaliforniaan ja lauloi taustoja muun muassa Barry McGuirelle, minkä jälkeen he saivat levytyssopimuksen Dunhill Recordsin kanssa. ”California Dreamin’” nousi vuoden 1966 alussa listaneloseksi ja ”Monday, Monday” ykköseksi. Myöhempiä singlehittejä olivat muun muassa “I Saw Her Again” (#5), “Words of Love” (#5), “Dedicated to the One I Love” (#2) ja “Creeque Alley” (#5). The Mamas & the Papas lopetti vuoteen 1969 mennessä, mutta palasi yhteen loppuvuodesta 1971 ilmestyneen albumin People Like Us myötä. Yhtye hajosi kuitenkin uudelleen seuraavana vuonna.
Irlannin pörssi

Euronext Dublin (aiemmin Irlannin pörssi, lyh. ISE, iiriksi Stocmhalartán na hÉireann) on Irlannin merkittävin arvopaperipörssi.

Historia

Pörssi perustettiin vuonna 1793 ja tunnustettiin lailliseksi 1799, kun Irlannin parlamentti hyväksyi (Dublinin) pörssilain. Dublinin pörssi muutti nimensä Irlannin pörssiksi (ISE) vuonna 1971 ja siihen yhdistyi Corkin pörssi sekä Provincial Brokers Stock Exchangen irlantilaiset jäsenet. Irlannin pörssi puolestaan yhdistyi jo vuonna 1973 brittiläisten pörssien kanssa muodostaen The Stock Exchangen, joka muutti nimensä vuonna 1987 muotoon International Stock Exchange of the United Kingdom and Republic of Ireland Limited.
Irlannin pörssi itsenäistyi jälleen vuonna 1995 ja toimi itsenäisenä aina vuoteen 2018 saakka, kunnes Euronext osti sen noin 137 miljoonan euron kauppahinnalla. Samalla pörssi otti maaliskuussa 2018 käyttöön nimen Euronext Dublin.
Haaparousku

Koko ja ulkonäkö

Haaparousku on kookas ja kiinteämaltoinen sieni. Jopa 20-senttiseksi kasvava lakki on kupera ja violetinharmaa, vanhempana laakeneva ja ruskeanharmaaksi tai violettiin vivahtavaksi muuttuva. Kostealla säällä haaparousku on hyvin limainen. Heltat ovat valkoiset tai kermankellertävät, tasatyviset. Jalka on vaalea, ontto, keskeltä pullistunut tai tasapaksu. Maku on kirpeä. Maitiaisneste on valkoista, eikä se värjäänny. Suolattuna haaparouskun leikkauspinnat värjäytyvät maitiaisnesteen vaikutuksesta vihreiksi.

Samankaltaiset lajit

Haaparouskun näköislajeja on useita. Nurmirouskut (Lactarius flexuosus) ovat haaparouskua lyhytjalkaisempia ja harvahelttaisempia. Niiden malto on myös erittäin kovaa. Yleinen kalvashaaparousku (L. utilis) on puolestaan haaparouskua vaaleampi ja limaisempi. Myös korpirousku (L. uvidus) ja harmaarousku (L. vietus)  ovat usein haaparouskun kaltaisia. Korpirouskun maitiaisneste muuttuu kuitenkin violetiksi ja harmaarouskun harmaantuu. Lisäksi palsamirouskut, kuten viitapalsamirousku (L. glyciosmus) voivat muistuttaa haaparouskua, tosin niiden haju on kookosta muistuttava. Haaparousku on helppo erottaa lievästi myrkyllisestä lakritsirouskusta, sillä lakritsirouskun maitiaisneste on vesikirkasta ja sen tuoksu on lakritsimainen.

Kasvuaika ja -paikka

Haaparouskua tavataan heinäkuun lopusta aina marraskuulle asti. Se on Suomessa yleinen ja satoisa sieni, joka kasvaa kaikkialla maassa. Erityisesti se kasvaa hieman soistuneissa kangasmetsissä, mutta myös rehevät ja lehtipuuvaltaiset metsät ovat sen kasvupaikkoja. Yleensä sieni kasvaa harvoina ryhminä.

Käyttö ravinnoksi

Haaparousku on erinomainen ruokasieni, mutta tuoreena kirpeä ja vaatii viiden minuutin keittämisen. Keitettynä sientä voidaan käyttää ruoanvalmistukseen tai säilöä perinteiseen tapaan suolaamalla. Keitetyt rouskut voi myös pakastaa. Haaparousku kuuluu kauppasieniin. Keitettyjä haaparouskuja käytetään muhennoksiin ja paistoksiin ja erityisesti sienisalaattiin.
Haaparuoskua on syöty pitkään Suomessa, osissa Venäjää ja lähialueilla, mutta monissa muissa maissa sitä pidetään syömäkelvottomana. Yksi syy sienen suosioon Suomessa lienee sen satoisuus: hyvänä vuonna haaparouskuja voi kasvaa sen tyypillisillä kasvupaikoilla 100 kg hehtaarilla.
Gangsterikuningas

Tuotanto ja vastaanotto

Columbia Pictures ilmoitti tammikuussa 1953, että se oli hankkinut oikeudet McGivernin teokseen. Elokuvaversion tuotanto aloitettiin välittömästi tämän jälkeen, ja käsikirjoittaja Sydney Boehmin luonnos oli valmis jo kuun lopussa. Kuvaukset alkoivat maaliskuussa. Elokuva kuvattiin neljässä viikossa.
Gangsterikuningas sai ensi-iltansa lokakuussa, ja Yhdysvalloissa elokuvan arvostelut olivat kohtuullisia ja lipputulot keskinkertaiset. Se oli kuitenkin menestys maailmalla. Elokuvaa kehuivat mm. tulevat elokuvaohjaajat François Truffaut Cahiers du cinéma -lehdessä ja Lindsay Anderson Sight & Soundissa.
Gangsterikuningas valittiin vuonna 2011 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Kohtelu Suomessa

Suomessa elokuva oli Valtion elokuvatarkastamon kokonaan kieltämä vuodesta 1953 vuoteen 1966 asti. Sensuurista elokuva vapautui, kun maahantuojat uudelleentarkastuttivat joukon aiemmin kiellettyjä elokuvia tarkastamon johtajan vaihduttua samalla, kun Suomessa myös elokuvien ennakkotarkastusta säätelevät lait muuttuivat 1.4.1966. Ensi-iltansa elokuva sai pian sensuurista vapautumisensa jälkeen 26.8.1966.