google/wiki40b huggingface dataset:
Leppäsyrjä

Leppäsyrjä (ven. Леппясюрья) kylä Loimolan kunnassa Karjalan tasavallan Suojärven piirissä Venäjällä. Kylä sijaitsee 75 kilometriä Suojärveltä lounaaseen ja noin 14 kilometriä entisestä Suistamon kirkonkylästä kaakkoon. Leppäsyrjä sijaitsee Suomen luovuttamalla alueella. Kylän kautta kulkee Matkaselkä–Suojärvi-rata. Kylässä oli 750 asukasta vuonna 1996. Siellä toimii meijeri ja myös lihanjalostusta harjoitetaan.

Historia

Suomelle kuuluessaan Leppäsyrjä oli osa Suistamon kuntaa. Suojärven radan valmistuminen 1920-luvulla vilkastutti Leppäsyrjän elämää huomattavasti. Leppäsyrjästä löydettiin dolomiittiesiintymä, mutta sitä ei ehditty alkaa hyödyntää ennen sotia ja alueluovutuksia. Leppäsyrjän entisestä työväentalosta tehtiin Leppäsyrjän luterilainen kirkko vuonna 1937.
Suomi luovutti Leppäsyrjän Neuvostoliitolle vuonna 1940, valtasi sen takaisin seuraavana vuonna, mutta luovutti sen uudelleen vuonna 1944. Suurin osa rakennuskannasta tuhoutui sodissa.
Venäjällä Leppäsyrjä muodosti ympäristökylineen Leppäsyrjän kylähallintoalueen vuoteen 2006 asti, jolloin siitä tuli osa uutta Loimolan kuntaa. Leppäsyrjän kylähallintoalue sijaitsi Jänisjärven itäpuolella Suojärven piirin eteläosassa ja käsitti suunnilleen entisen Suistamon kunnan etelä- ja länsiosat sekä entisen Soanlahden kunnan alueen. Kylähallintoalueen kylät olivat Leppäsyrjä, Leppäsyrjän asema, Soanlahti, Suistamo ja Suistamon asema.
Lilja Erikkilä

Lilja Erikkilä juoksi 100 metrillä Suomen ennätyksen 12,6 s Kalajoen vastavalmistuneella kentällä 13. elokuuta 1939.
Imatra (elokuvateatteri)

Elokuvateatteri Imatra oli Tampereella Kyttälän kaupunginosassa Hämeenkatu 12:ssa sijainnut elokuvateatteri, jossa syttyi 23. lokakuuta 1927 tuhoisa tulipalo, jossa sai surmansa 21 ihmistä.
Palo alkoi elokuvateatterin konehuoneesta, jossa säilytettiin erittäin tulenarkoja nitraattifilmejä. Palo levisi täältä parissa minuutissa muihin rakennuksen osiin, ja osa teatteriyleisöstä jäi loukkuun rakennuksen sisälle. Palokunnan tullessa paikalle rakennuksen sisäosat olivat jo kokonaan tulen vallassa.
Onnettomuudessa kuoli 20 ja loukkaantui 28 henkilöä. Loukkaantuneista yksi menehtyi myöhemmin sairaalassa. Tulipalon uhrien muistomerkki paljastettiin 1928 Tampereen Kalevankankaan hautausmaalla.
Elokuvateatterin paikalla sijaitsee nykyään Tampereen Säästöpankin talo.
Maalliset oksat

12 maallista oksaa (kiin. 地支, dìzhī) ovat vanhimpia kiinalaisessa ajanlaskussa käytettyjä merkkejä taivaallisten runkojen ohessa. Shang-dynastian aikaisista oraakkeliluukirjoituksista voi nähdä, että jo tällöin oksat ja rungot oli yhdistetty jiazi-kalenteriksi, jolla on laskettu päiviä.
Korupartahai

Levinneisyys

Korupartahaita tavataan läntisellä Tyynellämerellä Indonesian, Australian ja Papua-Uuden-Guinean rannikkovesissä aina sadan metrin syvyyteen asti. Se suosii varsinkin kivikkoisia pohjia, joilla on runsaasti kasvillisuutta, koska silloin sen väritys ja suuta ympäröivät ihokasvannaiset sulautuvat parhaiten ympäristöön.

Ravinto

Korupartahait saalistavat pääasiassa pieniä luukaloja ja rapuja. Laji saalistaa pääasiassa väijyksistä, mutta saattaa myös etsiä öisin nukkuvia kaloja. Se on yleensä ihmiselle harmiton, mutta voi puraista jos sitä ärsytetään.

Lisääntyminen

Korupartahait ovat ovovipaarisia, eli munat kuoriutuvat emon sisällä. Poikaset ovat syntyessään noin 20 senttimetrin pituisia.
Kokonaistuotanto

Kokonaistuotanto on kansantaloudessa tietyssä ajanjaksossa, yleensä vuodessa, tuotettujen lopputuotteiden arvo. Kokonaistuotannon mittarina käytetään bruttokansantuotetta (BKT). Esimerkiksi Suomen BKT oli vuonna 2007 noin 165 miljardia €.
Intian tiibetiläiset

Väkiluku ja asuinalue

Intiassa on 37 tiibetiläisten asutuskeskusta, joissa on yhteensä noin 70 000 tiibetiläistä. 22 niistä sijaitsee Pohjois-Intiassa, 7 Itä-Intiassa ja Sikkimissä, 3 Keski-Intiassa ja 5 Etelä-Intiassa. Tiibetiläisiä on muuttanut myös näiden keskusten ulkopuolelle, jossa heitä on noin 33 000. Koko Intian niemimaalla on yhteensä arviolta 121 000 tiibetiläistä, mutta tarkkoja lukumääriä ei kuitenkaan tiedetä väestönlaskentojen puutteessa.

Historia

Tiibet oli 1900-luvun alussa käytännössä itsenäinen valtio. Kommunistien noustua valtaan Kiinassa sisällissodan jälkeen vuonna 1949 he alkoivat suunnitella Tiibetin liittämistä kiinteämmin Kiinaan. Kiinan virallinen kanta tosin on, että Tiibet on aina ollut osa Kiina. Kiinan armeijan joukot saapuivat Tiibetiin Kiinan–Tiibetin sodan yhteydessä vuonna 1950. Yhdeksää vuotta myöhemmin syttyi kansannousu, jonka yhteydessä 14. dalai lama Tenzin Gyatso pakeni Intian puolelle. Seuraavien kuukausien aikana rajan yli pakeni myös eri arvioiden mukaan 60 000–85 000 tavallista tiibetiläistä. He saivat Intiassa pakolaisstatuksen, mutteivät kansalaisuutta. Seuraavien 20 vuoden aikana Kiinan ja Intian raja oli vahvasti vartioitu ja linnoitettu, eikä edestakaisin kulkevaa liikennettä juuri ollut. Vasta 1980-luvulla osan pakolaisista annettiin palata Tiibetin puolelle. Harva kuitenkin muutti kokonaan takaisin. Sitä vastoin Tiibetistä alkoi jälleen tulla pakolaisia Intian puolelle. 1990-luvulta eteenpäin heitä on tullut 2 500-4 000 vuosittain. Intia lopetti henkilöpapereiden jaon tiibetiläisille pakolaisille vuonna 1994, minkä takia uudet tulijat ovat jatkaneet Intiasta muualle maailmaan.

Kulttuuri

Noin 80 % tiibetiläisten jälkikasvusta käy tiibetiläisissä kouluissa loppujen osallistuessa tavallisten koulujen toimintaan. Tiibetiläisten saapuessa Intiaan he asuivat lähellä rajaa väliaikaisissa teltta-asumuksissa, mutta sittemmin Intia loi heille taloudellisesti itsenäiseksi suunniteltuja asutuskeskuksia. Tiibetin kiellä julkaistaan esimerkiksi Rangzen-lehteä, joka ilmestyy myös ympäri maailmaa. Tiibetiläisjärjestöt julkaisevat lehtiä myös englanniksi, kiinaksi ja hindiksi. Tiibetin pakolaishallituksen kuukausittain ilmestyvä englanninkielinen julkaisu on Tibetan Bulletin.
Tiibetiläiset harjoittavat mahajana-buddhalaisuuden neljää eri suuntausta. Pakolaisyhteisön keskuudessa toimii noin 200 luostaria joissa asuu noin 18 000 henkilöä. Monet hiljattain Tiibetistä paenneet ovat munkkeja ja uskonnollisten yhteisöjen määrä onkin moninkertaistunut viime vuosien aikana. 1950-luvulla tulleiden pakolaisten joukossa oli myös tiibetiläisiä muslimeja.
Yazaldes Nascimento

Yazaldes Nascimento (s. 17. huhtikuuta 1986) on portugalilainen yleisurheilija, joka kilpailee pikajuoksussa. Hän edusti São Tomé ja Príncipeä kesäkuuhun 2007 saakka.
Nascimento osallistui Ateenan olympialaisiin 2004, joissa hän oli 100 metrillä eränsä kahdeksas eikä päässyt toiselle kierrokselle. Hän sijoittui samalla matkalla eränsä viidenneksi Helsingin MM-kisoissa 2005 ja putosi jälleen ensimmäisellä kierroksella. Hän saavutti hopeaa 4 × 100 metrissä alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2007. Hän oli Ibero-Amerikan-mestaruuskilpailuissa kolmas 200 metrillä 2010. Zürichin EM-kilpailuissa 2014 hän sijoittui 100 metrillä kahdeksanneksi.
Nascimento karsiutui 60 metrin välierissä Prahan EM-hallikilpailuissa 2015. Hän karsiutui 100 metrin alkuerissä Pekingin MM-kilpailuissa 2015 ja välierissä Berliinin EM-kilpailuissa 2018.
Nascimento hyppäsi vuonna 2004 korkeushypyssä tuloksen 198 cm, joka oli silloin São Tomé ja Príncipen ennätys.
Tan (kanirotu)

Tan on pienikokoinen kanirotu, jolla on ketunpunainen eli kullanruskea kuviointi. Rodun perusväri on musta, ruskea, sininen tai egern (tansk. orava) eli oravanharmaa. Kooltaan tan-kanit ovat 30-60 senttimetriä. Rodun ihannepaino on 2,51-3,20 kg. Luonteeltaan Tan -rotuiset kanit ovat yleensä vilkkaita ja aktiivisia harrastekaneja, mutta ne ovat myös hyväluonteisia, joten niistä on seuraakin.
Frisland

Frisland, myös Frischlant, Friesland, Freezeland, Frislandia, tai Fixland, on kuviteltu saari, jonka noin vuosina 1560-1660 luultiin sijaitsevan Pohjois-Atlantilla Islannin etelä- tai lounaispuolella ja joka esiintyy lähes kaikissa tuohon aikaan julkaistuissa tuon alueen kartoissa.
Ensimmäisen kerran Frisland esiintyy venetsialaisen Nicolo Zenon vuonna 1558 julkaisemassa kartassa. Se liittyi hänen julkaisemaansa teokseen I Commentarii del Viaggio, jota hän väitti esi-isiensä Nicolo ja Antonio Zenon 1300-luvulla kirjoittamaksi ja jonka mukaan nämä olisivat löytäneet Pohjois-Atlantilta muitakin ennen tuntemattomia saaria, joiden tulkittiin tarkoittavan Pohjois-Amerikan mannerta ja Nova Scotiaa. Zenon tarkoituksena oli ilmeisesti osoittaa, että venetsialaiset olisivat löytäneet Pohjois-Amerikan jo yli sata vuotta ennen Kolumbusta. Useimmat nykyiset tutkijat pitävät Zenon teosta väärennöksenä, mutta sen vaikutuksesta Frisland kuitenkin esiintyi maailmankartoilla seuraavien noin sadan vuoden ajan, toisinaan vielä 1700-luvullakin.
Kartoissa esiintyvä virhe sai myös eräät tuon ajan tutkimusmatkailijat erehtymään siitä, missä he olivat käyneet. Esimerkiksi Martin Forbisier luuli vuonna 1578 nähneensä Frislandiin, vaikka hän itse asiassa oli saapunut Grönlannin eteläkärjen edustalle. Hän myös vaati saarta Englannille kuningatar Elisabet I:n nimessä. Kun hän myöhemmin saavutti Baffininmaan, hän luuli sitä Grönlanniksi. Tämän vuoksi Forbisier'n salmi, joka itse asiassa on lahti, esiintyi pitkään kartoissa Baffininmaan rannikolla, vaikka se itse asiassa on Grönlannin eteläkärjessä.
Frisland hävisi maailman kartoilta, kun englantilaiset ja ranskalaiset tutkimusmatkailijat kartoittivat Pohjois-Atlantin tarkemmin.
Alun perin Frisland (jonka nimen voidaan selittää tarkoittavan jäätynyttä maata) tarkoitti mahdollisesti Islantia, mutta se esiintyi pitkään kartoissa Islannista erillisenä saarena. Myöhemmin se saatettiin samastaa myös Färsaarten kanssa, mutta kartoissa se oli niistäkin useiden satojen kilometrien päässä. Frederick J. Pohl on kuitenkin samastanut sen Fair Islen (Fer Islandin) kanssa, joka sijaitsee Shetlandin ja Orkney-saarten välissä.
Giuseppe Pellegrini

Giuseppe Pellegrini (s. 10. marraskuuta 1953 Monteforte d'Alpone) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Veronan hiippakuntaan Giuseppe Amari 2. kesäkuuta 1979. Hänet nimitettiin Concordia-Pordenonen hiippakunnan johtoon 25. helmikuuta 2011. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Giuseppe Zenti, jota avustivat Ovidio Poletto ja Domenico Sigalini. Pellegrini asetettiin virkaansa 10. huhtikuuta.
Koronis (tarke)

Koronis (m.kreik. κορωνίς, korōnis, ”käyränokkainen”) on muinaiskreikassa käytetty diakriittinen merkki, joka osoittaa sanassa sitä, että se on muodostunut krasiksen eli kahden sanan yhteensulautumisen seurauksena. Koronis muistuttaa ulkonäöltään spiritus lenistä eli vasemmalle avautuvaa puolikaarta, ja se merkitään supistumavokaalin yläpuolelle.
Koronis voidaan erottaa spiritus leniksestä siitä, että se esiintyy vokaalissa sanan keskellä, ei spiritus leniksen tavoin sanan alkuvokaalissa tai alkudiftongin jälkimmäisessä vokaalissa.
Kemira Chemicals

Kemira Chemicals Oy (aiemmin Finnish Chemicals Oy) on sellu- ja paperiteollisuuden valkaisukemikaaleja Sastamalassa valmistava tehdas. Kemira osti Finnish Chemicalsin vuonna 2005. Yhtiön nimeksi muuttui kesäkuun 2009 alusta Kemira Chemicals Oy. Suomessa sillä on tehtaat Joutsenossa, Äetsässä ja Kuusankoskella. Tuotteisiin kuuluvat muun muassa natriumkloraatti, natriumboorihydridi ja klooridioksidi, joita käytetään massavalkaisussa ja vedenpuhdistuksessa.

Historiaa

Yhtiö perustettiin vuonna 1937, ja sen perustajia olivat englantilainen ICI, saksalainen IG Farben ja belgialainen Solvay tasaosuuksilla. Finnish Chemicals aloitti selluloosan valkaisussa käytettävän kloorin valmistamisen Äetsän tehtaallaan vuonna 1939. Toisen maailmansodan jälkeen IG Farbenin omistusosuus siirtyi saksalaissaatavina vuonna 1946 Neuvostoliiton haltuun. Neuvostoliitto myi osuutensa yhtiöstä vuonna 1953 Enso-Gutzeit Oy:lle.
Vuonna 1983 yhtiö siirtyi Nokian hallintaan, ja vuonna 1991 siitä tuli Nokian ja UPM-Kymmenen yhteisyritys, johon oli yhdistetty molempien kemikaalivalmistus. Vuonna 1996 yhtiön omistajaksi tuli Luxemburgissa toimiva Erikem Luxembourg S.A., ja vuonna 2000 yhtiö osti pohjoisamerikkalaisen Huron Tech Corporationin. Erikem myi Finnish Chemicalsin vuonna 2005 Kemiralle.

Kilpailulait

Euroopan komissio määräsi vuonna 2008 Finnish Chemicalsille 10,15 miljoonan euron sakon natriumkloraattiliiketoiminnan kilpailulakien rikkomuksista vuosina 1994-2000. Kemiran mukaan sakko ei vaikuta sen tulokseen.
New York City Housing Authority

New York City Housing Authority (NYCHA) on New Yorkin kaupungin alaisuudessa toimiva järjestö, joka tarjoaa edullista asumista vähävaraisille ihmisille New Yorkin alueella. NYCHA:n 326 eri asuntoalueella on yhteensä yli 400 000 asukasta. NYCHA perustettiin vuonna 1934, ja sen ensimmäinen asuntoalue First Houses avattiin Lower East Siden naapurustossa seuraavan vuoden aikana.
Kymariini

Ominaisuudet ja esiintyminen luonnossa

Kymariini on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ainetta. Yhdisteen rakenteessa on aglykonina strofantidiini ja sokeriosana kymaroosi. Aine on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta mutta liukenee muun muassa metanoliin ja kloroformiin. Kymariini on optisesti aktiivinen yhdiste, ja sen ominaiskiertokyky metanoliliuoksessa on +39,2. Kymariini on hyvin myrkyllistä, ja kissalle sen LD₅₀-arvo suonensisäisesti on 0,1–0,13 mg/kg. Kymaroosi kuuluu niin sanottuihin sydänglykosideihin, ja sen vaikutus perustuu natrium-kaliumpumpun toiminnan estämiseen.
Kymariinia esiintyy useissa kasveissa. Erityisesti sitä on strofantteihin kuuluvassa lajissa Strophanthus kombe. Lisäksi sitä on eristetty muun muassa kevätruusuleinikistä, ruusuleinikkeihin kuuluvasta lajista Adonis chrysocyanthus, oleanterikasveihin kuuluvasta lajista Pentopetia androsaemifolia sekä mulperikasvilajista Castilloa elastica.
Orgeval (Yvelines)

Orgeval on kunta Yvelinesin departementissa Île-de-Francen hallintoalueella Ranskassa. Kunnan väkiluku vuonna 2005 oli 5359. Orgevalin pinta-ala on 15 km².
Tuiskula (Nivala)

Tuiskula on pohjoispohjalaisessa Nivalan kaupungissa sijaitseva viihdekeskus, joka on toiminut vuodesta 1964 alkaen tanssi- ja huvittelupaikkana. Tuiskula on Nivalan Urheilijoiden alun perin urheilu- ja seurantaloksi pystyttämä rakennus, jonka vieressä on saman seuran jo 1920-luvun lopulla rakennettu, elokuvateatterina tunnettu vanha Tuiskula. Urheiluseura myi Tuiskulan vuonna 2015 yrittäjä Ami Salmelalle, joka jatkaa paikan huvitoimintaa.

Historiaa

Tuiskula tunnettiin 1920-luvun puolivälistä 1960-luvun puoleenväliin Nivalan Urheilijoiden seurantalona ja elokuvateatterina, kunnes viereen rakennettiin vuonna 1964 avattu uusi urheilutalo. 1970-luvun alussa taloa laajennettiin diskoteekkiosalla. Tuiskulan suurimman suosion kausi alkoi 1980-luvun alussa, jolloin paikalle saapui lauantaisin puolentoista tuhatta nuorta. Rakennus miltei tuhoutui tulipalossa vuonna 1984, mutta se rakennettiin uudelleen entistä ehommaksi ja varustettiin ajan huipputekniikalla. Suomalaisten huippuesiintyjien lisäksi Tuiskulassa ovat esiintyneet ainakin Metallica (15. joulukuuta 1984), Motörhead ja Uriah Heep. Dingo soitti viimeisen keikkansa Tuiskulassa 4. lokakuuta vuonna 1986. Tuiskulan suosio alkoi hiipua 1990-luvulla, ja 2000-vuosikymmenellä toiminta oli enää satunnaista. Myös Tuiskulan kilpailijat lopettivat vähitellen toimintansa, Himangan Urheiluhalli 1980-luvun lopulla ja Lestijärven Discoland vuonna 2004.
Uuden yrittäjän myötä Tuiskulassa on nyt yökerho, esiintyjien sali, diskosali ja ruokaravintola, jonka yhteydessä on myös karaokepubi. Myös elokuvateatteritoimintaa jatketaan.
Viereinen Tuiskulan vanha seurantalo on arvioitu maakunnallisesti arvokkaaksi rakennuskohteeksi.
Heikki Kainulainen (urheilija)

Heikki Kainulainen (s. 13. helmikuuta 1936 Kitee) on suomalainen uransa lopettanut yhdistetyn hiihtäjä ja pesäpalloilija.
Kainulainen voitti yhdistetyn Suomen-mestaruuden 1959 sekä saavutti SM-hopeaa vuosina 1961 ja 1964. Hän oli varamiehenä Lahden MM-kilpailuihin 1958. Hän voitti yhdistetyn Puijolla vuosina 1958, 1960 ja  1961; viimeksi mainittuna vuonna hänen taakseen jäi myös olympiavoittaja Georg Thoma.
Kainulainen pelasi pesäpalloa Kiteen Urheilijoiden joukkueessa, viimeisen pelivuotensa 1973 SM-sarjassa.
Käikälä

Käikälä on Hämeenlinnan 40. kaupunginosa, joka sijaitsee noin kuusi kilometriä Hämeenlinnan keskustasta etelään. Käikälä rajoittuu etelässä ja lännessä Vanajaveteen ja pohjoisessa Turun valtatiehen. Idässä rajana on Harvialantie.
Käikälä on enimmäkseen pientaloaluetta, mutta siellä on myös suuri teollisuusalue, jossa sijaitsevat muun muassa SSAB:n Hämeenlinnan tehdas (aiemmin Rautaruukki Oyj), Huhtamäki Oyj:n Hämeenlinnan tehdas, Sisu Akselit Oy ja Patria Vehicles Oy.
Käikälässä toimii Kirkonkulman koulu (alakoulu) ja yksityinen päiväkoti. Palveluihin kuuluu päivittäistavarakauppa K-Market.
Jorma Weneskoski

Jorma Weneskoski (15. lokakuuta 1929 Helsinki – 15. elokuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen jazzmuusikko ja manageri.
Weneskoski syntyi musikaaliseen perheeseen: hänen isänsä Ilmari Weneskoski oli kapellimestari ja äiti Gerda Weneskoski pianisti-säestäjä. Hän perusti ensimmäisen tanssiorkesterinsa 15-vuotiaana, opiskeli bassonsoittoa Sibelius-Akatemiassa ja otti yksityistunteja sellonsoitossa. 1950-luvun alussa hän valmistui ekonomiksi ja hyödynsi opintojaan perustaessaan oman ohjelmatoimiston, Weneskoski-tuotannon.
Weneskosken mukaan nimettiin 1960-luvun suosittu yhtye Jormas, jonka managerina Weneskoski toimi. Jormasin lisäksi hänen manageritalliinsa kuuluivat 1960-luvun huippunimet Topmost, Roosters, Anita Hirvonen, Anneli Sari ja Koivistolaiset. 1960-luvulla hänen tanssiyhtyeeseensä kuuluivat muiden muassa saksofonisti Paavo Partti, pianisti Christer Sandell ja rumpali Matti Oiling.
Itse Weneskoski soitti lähinnä jazzia kontrabassolla, ja suunnitteli keikkoja vielä kesäksi 2006. Hän kuoli pitkälliseen sairauteen 76-vuotiaana Helsingissä. Weneskosken viimeinen leposija on Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäellä.
Oskar Hertwig

Oskar Wilhelm August Hertwig (myös Oscar, 21. huhtikuuta 1849 Friedberg, Hessenin suurherttuakunta — 25. lokakuuta 1922 Berliini, Saksa) oli saksalainen eläintieteilijä, embryologi ja solubiologi.  Hän havaitsi ensimmäisenä siittiösolun ja munasolun tumien yhdistymisen olennaisen roolin hedelmöittymisessä tutkittuaan merisiilien munasolujen hedelmöittymistä vuonna 1875. Hän kehitti myös niin sanotun alkiolehtiteorian yhdessä veljensä Richard von Hertwigin kanssa.
Hertwig opiskeli lääketiedettä ja eläintiedettä Jenassa, Zürichissä ja Bonnissa. Hänet nimitettiin anatomian lehtoriksi Jenan yliopistossa vuonna 1875 ja professoriksi 1881. Vuodet 1888 - 1921 Hertwig toimi anatomian ja kehityshistorian professorina Berliinin yliopistossa ja oli myös yliopiston Anatomisch-Biologische Institutin johtaja.
Henkilökohtaisesti

Sisältö

CD (musiikkikappaleet aikajärjestyksessä)

En ymmärtää voi / Bensaa suonissa / Valot / Mikset nuku sisko pieni / Eeva ja Zeus / Paratiisi / Sydämessäni / Ei hyvännäköinen / Öitten neidot / Kaita polku / Rakkauden myrkky kaikki surut tappaa / Sininen metsä / Kuihtuu kesäinen maa / Kukkolaulu / Mä haluan sun / Omista minut / Pellavapää / Sua rakastan silti / Tähdet, tähdet / Tynnörilintu / Ilta-aurinko / Lähdön hetkellä / Suon kulkija
DVD (videomateriaalia Baddingin esiintymisistä)

Ja rokki soi / Nuori rakkaus / haastattelu / Sulamith / Tammerkoski / Kukkolaulu / haastattelu / Pikku-Arja / Paras haihtua vaan / Ikkunaprinsessa / Paratiisi / Tähdet, tähdet 
Peter von Baghin "Lähikuvassa"-dokumentti Baddingista sekä muusikon diskografia.
Iholdy

Iholdy on kunta Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 412 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Iholdyn pinta-ala on 22 neliökilometriä.
Ariake Coliseum

Ariake Coliseum (jap. 有明コロシアム Ariake Koroshiamu) on Tokiossa sijaitseva tennishalli. Halli sijaitsee Ariakessa, Kōtōn erillisalueella, Itä-Tokiossa. Alueella on 48 ulkotenniskenttää. Aluetta kutsutaan Ariake Tennis Parkiksi. Halli valmistui vuonna 1987 ja sen kapasiteetti on 10 000. Areenalla pelataan Tokion kesäolympialaisten 2020 tennisotteluita.
Kävelykeppi

Historia

Miehet ryhtyivät kantamaan kävelykeppiä 1700–1800-luvulla miekan kantamisen sijaan. Sitä voitiin käyttää aseena, mutta se ei ollut tappava (jotkut kylläkin piilottivat ohuen miekan kävelykepin sisään). Ranskalainen taistelulaji la canne perustuu lyhyen kepin käyttöön aseena, ja englantilainen bartitsu kehitettiin erityisesti kävelykepeillä miekkailuun. 1800-luvun lopulla kehitetyssä japanilaisessa taistelutaidossa Uchida-ryū tanjōjutsussa käytetään länsimaista kävelykeppiä aseena miekkaa vastaan. Vuosikymmenien myötä kävelykeppi muuttui kuitenkin lähinnä herrasmiesten vaatekaapin osaksi.

Käyttö

Kävelykeppi tulee aina mitoittaa käyttäjänsä mukaan, ja sen vuoksi on olemassa myös pituudeltaan säädettäviä keppejä. Kepin pituuden ohella sen yläosan muotoilu, kämmenpohjaa tukeva malli, helpottaa keppiin tukeutumista. Kävellessä keppi pidetään vammattomalla puolella ja viedään yhtä aikaa tukea tarvitsevan jalan kanssa eteen askelta otettaessa. Hartioiden ja käsivarren rentouttaminen keppikävelyn tauoilla ennaltaehkäisee jännitystiloja, joita esimerkiksi voimakas keppiin nojautumisen tarve usein aiheuttaa.
Futuristinen manifesti

Futuristinen manifesti on futurismiksi nimetyn modernistisen taidesuuntauksen perustaksi tullut manifesti. Sen kirjoitti italialainen runoilija Filippo Tommaso Marinetti. Manifesti ilmestyi alkujaan italialaisessa lehdessä Gazzetta dell'Emiliassa Bolognassa 5. helmikuuta 1909. Kansainvälistä huomiota se kuitenkin sai, kun se ilmestyi ranskaksi nimellä "Manifeste du futurisme" 20. helmikuuta 1909 Figaro-lehdessä. Futurismi hylkäsi historian, ihannoi nopeutta, koneita, väkivaltaa, nuoruutta ja teollisuutta, ja se pyrki Italian modernisointiin ja kulttuuriseen nuorentamiseen.
Seuraavana vuonna ilmestyi kolme manifestia, joista yksi oli taidemaalareiden "tekninen manifesti".
Korvasiili

Ulkonäkö ja koko

Korvasiili on täysikasvuisena 300-700 grammaa painava ja 10-20 cm pitkä.
Huomiota herättävin piirre korvasiilissä on sen suuret suipot korvat. Toinen seikka, minkä huomaa nopeasti, on pitkät ja voimakkaat jalat. Eläin näyttääkin jokseenkin jäniksen, siilin ja ketun yhdistelmältä. Eläimen liikkumista seuratessa näyttäisi siltä kuin sen takajalat olisivat etujalkoja lyhyemmät. Siili liikkuu pyylevään ulkonäköönsä nähden hyvinkin nopeaa vauhtia. Tassut ovat suuret ja viisivarpaiset.
Kynnet ovat myös hyvin kehittyneet ja soveltuvat erinomaisesti hiekkaisen maan kaivamiseen. Korvasiilin "ilme" on hieman hymyilevä ja kuono kapea. Piikkien ja karvan väri vaihtelee eri yksilöillä tummasta ruskeasta harmahtavaan, mutta yleisin väritys lienee keskiruskea. Nelivarvassiilin tapaan korvasiililläkin on valkoinen vatsa. Kyljistä karvat ovat kuitenkin tummemmat, suunnilleen kermakahvin väriset. Piikit ovat nelivarvassiiliin verrattuna aavistuksen lyhyemmät ja tiheämmässä. Korvasiililtä puuttuu nelivarvassiilille tyypillinen piikistön jakaus otsalta.

Levinneisyys

Korvasiili on kotoisin Keski-Aasiasta ja Pohjois-Afrikasta: Libya, Israel, Irak ja Pakistan ovat sen levinneisyysaluetta.

Elintavat

Korvasiili rakentaa ruohosta pesän. Se vaipuu luonnossa talvihorrokseen lokakuun ja maaliskuun väliseksi ajaksi.