google/wiki40b huggingface dataset:
Joutsan Sahti

Joutsan Sahti on kaupallinen sahti, jota on valmistettu Joutsassa kaakkoisessa Keski-Suomessa. Aiemmin Joutsan Sahtia myytiin Alkoissa ympäri Suomea, sittemmin enää vain Joutsan Alkossa, josta myynti on myös loppunut. Suoraan tehtaalta Joutsan Sahtia saa vierteenä, jolloin ostajan pitää käyttää sahti itse. Kaupallista Joutsan Sahtia valmistaa vuonna 1986 perustettu Joutsan Sahti Oy, jonka tuotanto alkoi vuonna 1987. Joutsan Sahti on tunnettu erityisesti Joutsan Joutopäivien yhteydestä. Sitä on saanut myös Helsingistä St. Urho's Pubin keväisillä sahtipäivillä.
Helmikuussa 2010 uutisoitiin Joutsan Sahdin tekijöiden Sirkka ja Reino Lahtisen luopuvan toiminnasta.
Frendit (8. tuotantokausi)

Juoni

Tuotantokauden alussa Rachel kertoo Rossille olevansa raskaana ja hän synnyttää lapsen kauden kaksiosaisessa päätösjaksossa. Lapsesta huolimatta Ross ja Rachel päättävät jatkaa ystävinä. Ross tapailee kauden aikana Monaa, mutta huomaa, että seurustelu ja tuleva vauva ovat huono yhtälö. Rachel ja Joey asuvat yhdessä kämppiksinä, mutta Joey tajuaa olevansa rakastunut Racheliin, joka ei kuitenkaan tunne samalla tavalla.
George Winckelmann

George Arvid Winckelmann (24. elokuuta 1884 Oulu – 15. marraskuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen lakimies ja diplomaatti.
Winckelmannin vanhemmat olivat pankinjohtaja, konsuli Henrik Winckelmann ja Jenny Boström.. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1902 ja opiskeli Helsingin yliopistossa suorittaen yleisen hallintotutkinnon 1905 ja oikeustutkinnon 1906. Winckelmann sai varatuomarin arvon 1910.
Winckelmann toimi Helsingin raastuvanoikeuden nuorempana oikeusneuvosmiehenä 1912–1917ja ulkoasiainministeriössä 1. sihteerinä 1918 sekä osastopäällikkönä 1922–1929. Hän oli asiainhoitajana Tokiossa 1930–1933 sekä Madridissa ja Lissabonissa vuodesta 1933 alkaen. Espanjan sisällissodan aikana 1936–1939 Winckelmann oli Lissabonissa. Hän oli sitten lähettiläänä Madridissa 1940–1945 ja oli sen jälkeen Suomessa disponibiliteetissa vuodesta 1945 alkaen jääden eläkkeelle 1947. Winckelmann oli myös Helsingin seurakuntien kirkkohallintokunnan sihteerinä 1914–1929 ja kirkkovaltuutettuna 1924–1929. Hän sai 1929 erikoislähettilään ja täysivaltaisen ministerin arvon.
Winckelmann oli naimisissa vuodesta 1916 Gunhild Hilöa Lovisa Lagerströmin kanssa.
HMS Racehorse (H11)

Palvelus

Singaporen miehityksen jälkeen alus palasi Britteinsaarille, jossa se siirrettiin Portsmouthin reserviin. Alus valittiin Garelochiin maalilaivaksi, jonka jälkeen alus sijoitettiin 1949 poistolistalle. Alus myytiin 8. marraskuuta The West of Scotland Shipbreakersille ja se saapui 8. joulukuuta hinattuna Trooniin romutettavaksi.
Khios (antiikin kaupunki)

Historia

Khioksen kaupunki oli joonialaisten siirtokunta, ja perustettiin mahdollisesti jo noin vuoden 1000 eaa. tienoilla. Se oli Samoksen ohella merkittävin Joonian rannikon edustan saarten siirtokunnista, siinä missä muut alueen siirtokunnat sijaitsivat Vähän-Aasian rannikon puolella. Kaupunki esitti antiikin aikana olevansa Homeroksen syntymäpaikka.
Khioksen kaupunki kukoisti erityisesti arkaaisella kaudella. Se oli merkittävä kaupan ja merenkulun keskus, ja sillä oli myös suuri sotalaivasto. Kaupunki löi omaa rahaa 600-luvun eaa. lopulta lähtien, ja sen rahoissa esiintyi sfinksi. Khios oli myös merkittävä keramiikan tuotannon keskus. Kaupungissa toimivat kuvanveistäjät Melas, Mikkiades ja Arkhermos. Ainakin 600-luvun eaa. lopulla kaupungissa tiedetään olleen demokraattinen valtiomuoto.
Persian valloitettua Vähän-Aasian rannikon 500-luvulla eaa. Khios oli persialaisten puolella ja jäi lopulta kokonaan näiden vallan alle. Vuonna 477 eaa. kaupunki liittyi Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja pysyi liiton jäsenenä vuoteen 412 eaa. saakka. Myös 300-luvulla eaa. se oli Ateenan vallan alla.
Roomalaisella kaudella kaupungin merkitys väheni, mutta se kasvoi jälleen bysanttilaisella kaudella. Kaupunki on kehittynyt nykyiseksi Chíoksen kaupungiksi.

Rakennukset ja löydökset

Antiikin Khioksen kaupunki sijaitsi todennäköisesti saman satamalahden ympärillä, joka myös nykyisin toimii Chíoksen kaupungin satamana. Strabonin mukaan antiikin aikaisen kaupungin satamaan mahtui jopa 80 laivaa. Kaupungissa tiedetään olleen teatteri. Koska nykyinen kaupunki on samalla paikalla, antiikin kaupungista on tehty vain vähän löytöjä. Lahden pohjoisrannalla on keskiaikainen Chíoksen linna, jonka alueelta on löydetty joitakin roomalaisaikaisia jäänteitä. Muihin löytöihin lukeutuu muun muassa arkaaisen kauden talojen jäänteitä sekä hautausmaa 500-luvulta eaa. Kaupungin lähellä oli marmorilouhokset, jotka tarjosivat rakennusmateriaalia. Antiikin aikaisten rakennusten kiviä on paljon nykyisen kaupungin vanhoissa rakennuksissa.
Kaupungista noin seitsemän kilometriä pohjoiseen, nykyisen Vrontádoksen lähellä, sijaitsi Kybelelle omistettu pyhäkkö. Paikalla on nimillä Daskalópetra ja ”Homeroksen koulu” nykyisin tunnettu kivi, jota on esitelty paikkana, jossa Homeros opetti. Todellisuudessa kivi liittyi pyhäkköön.
Kaupungista sekä muualta saarelta tehdyt esinelöydöt ovat Chíoksen arkeologisessa museossa.
Olli Koivusalo

Olli Koivusalo on suomalainen urheilutoimittaja. Kausina 1998 ja 1999 hän oli MTV3:n F1-varikkotoimittaja. Toukokuussa 2017 Olli Koivusalo nimitettiin Tuulilasi-lehden päätoimittajaksi. Sitä ennen hän on toiminut Vauhdin Maailma -lehden päätoimittajana vuodesta 2007.
Kakistokratia

Kakistokratia viittaa hallintoon jonka päätöksenteossa on yhteiskunnan kaikista tyhmimmät, häikäilemättömät ja vähiten pätevät kansalaiset. Sanan käyttö yleistyi 1600–luvun loppupuolella ja sitä käytetään edelleen politiikan kritisoinnissa.
Sana muodostuu kahdesta kreikan kielen sanasta, kakistos (suom. huonoin) ja kratos (hallitus).
Tšetšeenin kieli

Kielioppi

Tšetšeenin nominit jaetaan kuuteen taivutusluokkaan tai sukuun, joiden sanoilla on sama prefiksi. Verbi taipuu nominin suvun mukaan muttei persoonissa. Tšetšeeni on ergatiivinen kieli. Nomineilla on kahdeksan sijaa: nominatiivi, genetiivi, datiivi, ergatiivi, allatiivi, instrumentaali, latiivi ja vertailusija eli komparatiivi.
Kanadantylli

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 17–19 senttimetriä, siipien kärkiväli 43–52 senttimetriä ja paino 31–69 grammaa. Naaras on hieman suurempi kuin koiras. Muistuttaa suuresti tylliä, josta se poikkeaa hiukan pienemmän koon ja hennomman rakenteen takia. Värityksen pienistä eroista mainittakoon vaaleammat koivet ja vähemmän silmäänpistävä siipijuova lentävällä linnulla. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuorta lintua on hyvin vaikea erottaa nuoresta tyllistä.

Esiintyminen

Pesimäalue ulottuu Alaskasta Pohjois-Kanadaan. Maailman populaation koko on noin 150 000 yksilöä. Lajin kanta on elinvoimainen. Muuttolintu, joka talvehtii Atlantin ja Tyynenmeren rannikoilla Etelä-Carolinasta Patagoniaan, myös vyöhykkeen kaikilla suurilla saarilla. Hyvin harvinainen vierailija Länsi-Euroopassa, eikä sitä ole tavattu Suomessa.

Elinympäristö

Pesimäaikana makean ja suolaisen veden muta- ja hiekkarannat sekä jokien, järvien ja lampien avoimet rannat. Muutto- ja talvehtimisalueilla hiekka- ja mutarannat sekä laguunit, harvoin sisämaassa.

Lisääntyminen

Pesä on avoimesti maassa. Munia on 4, uusintapesissä 3. Pesintä touko-kesäkuussa.

Ravinto

Maassa ja mudassa elävät hyönteiset, nilviäiset ja madot.
Toivo Nygård

Toivo Nygård (s. 17. maaliskuuta 1943 Alajärvi) on suomalainen historiantutkija, joka oli Tampereen yliopiston professorina vuosina 1990–1993 ja Jyväskylän yliopiston Suomen historian professorina vuodesta 1993 eläkkeelle jäämiseensä vuoteen 2007.
Nygård on tutkinut muun muassa maailmansotien välisen ajan äärioikeistoa, Suomen sanomalehdistöä, 1600-luvun palvelusväkeä, suomalaista väkivaltaa, 1800-luvun irtolaisuutta ja marginaaliryhmiä. Voimakkaimmin hän oli kiinnostunut vähemmistöjen aseman tutkimisesta, mutta saattoi tutkia myös esimerkiksi kuningas Kustaa III:tta kääntämällä näkökulmaa perinteisestä poikkeavaksi eli julkisuuskuvan rakentamiseksi.
Nygård toimi Jyväskylän yliopiston historian laitoksen johtajana 1994–2003. Hallintomiehenä hän joutui kohtaamaan resurssien niukkuuden ja nuoremman tutkijapolven työllistymisongelman. Professorin tärkeimpinä tehtävinä hän kuitenkin näki tutkimustyön ja julkaisemisen. Tutkijoiden hän toivoi tulevan ulos kammioistaan ja olevan tekemisissä muun yhteiskunnan ja päättäjien kanssa.
Rurik Wasastjerna

Rurik Wasastjerna on suomalainen arkkitehti ja tietokirjailija. Hän on tutkinut Kouvolan ja Kuusankosken kaavoitusta ja rakennusperintöä.
Wasastjernalle myönnettiin marraskuussa 2015 Kaakkois-Suomen taidepalkinto tunnustuksena tehdystä tutkimustyöstä ja aiheen tunnetuksi tekemisestä. Hän on myös ansioitunut Alvar Aallon suunnitteleman Kotkan Sunilan tehdasyhdyskunnan suojelijana, suunnittelijana ja korjausneuvojana.
Kwenit

Kwenit (myös gurot) ovat mandelaista kieltä puhuva kansa Norsunluurannikolla. He asuvat Valkoisen- ja Punaisen-Bandaman keskijuoksuilla Bouaflén ja Zuénoulan departementeissa. Kwenejä on 420 000 henkeä.
Kwenien lähin sukukansa ovat manot. He ovat muuttaneet 1500–1600-luvuilla pohjoisesta ja sulattaneet itseensä alueen alkuperäiskansoja.
Kansan pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, hirssi, jamssi ja maissi, pohjoisessa taaro, etelässä banaani ja luoteessa maniokki. Nykyään suuri osa kweneistä työskentelee kahvi- ja pohjoisessa kaakao- tai puuvillaviljelmillä. Lisäksi harjoitetaan karjanhoitoa, metsästystä ja käsityöammatteja.
Kwenit asuvat pyöreistä tai pohjoisessa nelikulmaisista majoista koostuvissa tiiviissä rivikylissä. Ruokavalio koostuu puuroista, keitoista ja paistetuista juureksista ja vihanneksista, jotka on maustettu palmuöljyllä ja voimakkailla kastikkeilla. Vaihdon välineenä toimivat kolapähkinät ja palmuviini.
Yhteiskunta perustuu patrilineaarisiin sukuihin, salaseuroihin ja varsinkin aikaisemmin ikäryhmiin. Avioliitto on virilokaalinen. Polygynia, leviraatti, sororaatti ja ostoavioliitto ovat yleisiä. Nuoret käyvät läpi aikuistumisriittejä.
Suurin osa kweneistä harjoittaa perinteistä uskontoa, johon kuuluu luonnonvoimien ja esi-isien palvontaa, noituutta ja taikuutta. Osa on sunnimuslimeja, osa katolisia tai protestantteja.
Brofogdas

Brofogdas on vanhimpia rakennuksia Lapinjärven kunnassa, Kirkonkylän alueella. Rakennus on toiminut alun perin siltavoudin (ruots. Brofogde) asuntona, josta koko rakennus on saanut nimensä. Myöhemmin rakennus on toiminut vänrikinpuustellina sekä Lantmannaskolan i Östra Nylandin (suom. maamieskoulu) toimitilana. Nykyään talo toimii näyttelytilana.
Keskimmäisenkankaan jätinkirkko

Tutkimuksia

Jätinkirkko on tarkastettu ensimmäisen kerran vuonna 1987 ja se on ollut mukana vuoden 1988 inventoinnissa. Kummallakaan kerralla alueelta ei tehty erityisiä löytöjä.
Hengellinen ritarikunta

Hengellinen ritarikunta on uskonnollinen ja kirkon tai uskonnollisen yhteisön hallinnoima ritarikunta. Hengelliset ritarikunnat syntyivät keskiajalla, ristiretkien aikana. Ritarikunta oli järjestö, jonka jäsenet pyrkivät yhteiseen tavoitteeseen ja noudattivat ritarikunnan sääntöjä. Sen jäsenet olivat ritarinarvoisia. Hengelliset ritarikunnat vaalivat kristityn ritarin ihannetta, jossa yhdistyi sotilaallinen urheus ja hurskaus.
Hengellisten ritarikuntien alkuperäisinä tehtävinä olivat taistelu vääräuskoisia vastaan, Pyhän maan suojelu sekä pyhiinvaeltajien ja sairaiden hoito. Niiden jäsenet antoivat munkkilupauksen ja omistautuivat sodankäynnille. Ristiretkien päätyttyä Lähi-idässä toimineet hengelliset ritarikunnat siirtyivät Eurooppaan.
Merkittävimpiä hengellisiä ritarikuntia olivat Temppeliherrain ritarikunta, Johanniittain ritarikunta ja Saksalainen ritarikunta sekä Baltian käännyttämiseksi perustettu Kalpaveljesten ritarikunta. Näiden lisäksi Lähi-idässä toimi muun muassa spitaalisten ritarien perustama Pyhän Lasaruksen ritarikunta.
Vanhat suuret ritarikunnat on lakkautettu saksalaista ritarikuntaa ja johanniittoja lukuun ottamatta. Temppeliherroja syytettiin kerettiläisyydestä ja ritarikunta tuhottiin. Kalpaveljien sulauduttua Saksalaiseen ritarikuntaan se kuihtui uuden ajan alussa poliittisesti merkityksettömäksi hyväntekeväisyysjärjestöksi, joka lakkautettiin vuonna 1809. Se perustettiin uudelleen muutamaa vuosikymmentä myöhemmin. Katolisella Johanniittain ritarikunnalla (Maltan ritarikunnalla) on lähes katkeamaton historia ja sen poliittisesta vaikutusvallasta kertoo nykyinen monen valtion tunnustama suvereeni puolivaltiollinen status.
Myös Iberian niemimaalla syntyi reconquistan (kristittyjen suorittama maan takaisinvalloitus muslimeilta) aikana lukuisia hengellisiä ritarikuntia, kuten Santiagon ja Calatravan ritarikunnat Espanjassa sekä Kristuksen ritarikunta Portugalissa.
Vanhahegeliläisyys

Vanhahegeliläiset eli oikeistohegeliläiset olivat saksalaisen filosofin G. W. F. Hegelin seuraajia, jotka kehittivät hänen ajatteluaan poliittisesti ja uskonnollisesti konservatiiviseen suuntaan. Vanhahegeliläiset asetetaan usein nuorhegeliläisiä eli vasemmistohegeliläisiä vastaan. Nuorhegeliläiset tulkitsivat Hegelin filosofian niin, että sen saattoi katsoa tukevan uudistusvaatimuksia politiikassa ja uskonnossa.

Hegeliläisen oikeiston idealismi

Hegelin historisismin mukaan sekä aatteita että kansakuntia voitiin ymmärtää vain ymmärtämällä niiden historia. Hegel oli koko elämänsä oikeaoppinen Preussin luterilaisen kirkon jäsen. Hän kiinnitti paljon huomiota Absoluuttiin, joka oli hänen nimityksensä olemassaolon perustalle, jota hänen filosofiansa hyödynsi oikeuttamaan uskon Jumalaan.
Oikeusfilosofiassaan Hegel kirjoitti:
»Valtio on substantiaalisen tahdon todellisuutena, joka sillä on yleisyyteen kohonneessa erityisessä itsetajunnassa, sinänsä ja itselleen järjellinen. Tämä substantiaalinen ykseys on absoluuttista liikkumatonta itsetarkoitusta, jossa vapaus saavuttaa korkeimman oikeutensa. Vastaavasti tällä absoluuttisella tarkoitusperällä on korkein oikeus yksilöitä kohtaan, joiden ylin velvollisuus on olla valtion jäsen.»
(Hegel: Oikeusfilosofia, kolmas jakso, ”Valtio”, 258 §)
Hegeliläinen oikeisto laajensi Hegelin valtiojohtoista eli statistista käsitystä, pitäen sitä vakiintuneen poliittisen järjestelmän ja oikeaoppisen uskonnon hyväksyntänä. Hegelin historisismin saattoi katsoa hyväksyvän nykyaikaisten instituutioiden välttämättömyyden: kansakunta oli ideaali, joka oli olemassa hegeliläisessä idealismissa sen kansan yläpuolella ja ympärillä, josta se koostui. Poliittisten muutosten vaatiminen oli hyökkäys tätä ideaalia tai kansallisvaltiota vastaan. Vanhahegeliläiset uskoivat, että kehittyneet eurooppalaiset yhteiskunnat, sellaisina kuin ne olivat olemassa 1800-luvun ensimmäisellä puoliskolla, olivat kaiken yhteiskunnallisen kehityksen huippu, siihenastisen historiallisen dialektisen prosessin tuote. Suurin osa vanhahegeliläisistä ylisti Preussin valtiota itseään. Sillä oli laaja julkinen hallinto ja hyvät yliopistot, ja se oli teollistunut ja sen työllisyysaste oli hyvä. Näin se näyttäytyi kehityksen huippuna ja Zeitgeistin korkeimpana ilmentymänä.
Monilla hegeliläisen oikeiston jäsenillä oli huomattava ura yliopistoissa tai kirkossa. Koulukuntana vanhahegeliläisyys liittyi läheisesti Berliinin yliopistoon, ja monilla sen jäsenillä oli filosofian tai teologian oppituoli yliopistossa. Vanhahegeliläisyys on jäänyt paljossa nuorhegeliläisyyden, jota edustivat muun muassa Bruno Bauer ja Karl Marx, varjoon. Se jätti jälkensä ennen kaikkea teologiaan, jossa vanhahegeliläisten pyrkimyksillä ei ollut aiottua vaikutusta tukea ajatusta uskon välttämättömyydestä historian tuotteena; sen sijaan he olivat kehittämässä raamattukritiikkiä, joka osoitti kunkin aikakauden vaikutuksen kristinuskon kehitykseen.
Citroën AX

AX-johdannaisia

Vuonna 1996 MDI asensi tavalliseen AX:ään EV3-paineilmamoottorin.
Heuliez esitteli AX Evasion -nimisen farmarimallin vuoden 1988 Pariisin autonäyttelyssä.
Citroën AX BB Cabrio oli AX:stä vuonna 1988 kehitetty pieni roadster-malli. Sen kehitti portugalilainen Citroën-kauppias Benjamin Barral, ja siinä oli alun perin AX GT:n 1.4-litrainen moottori, mutta myöhemmin siihen sai minkä tahansa 3-oviseen AX:ään saatavan moottorin. Nämä autot ovat nykyisin keräilykappaleita.
Citroënin emoyhtiö PSA Peugeot Citroën suunnitteli alun perin korvaavansa Talbot Samban muunnellulla AX:llä, jossa olisi ollut erilainen maski ja Talbotin merkki, mutta suunnitelmasta luovuttiin, kun koko Talbot-merkki lopetettiin samana vuonna kuin AX esiteltiin.
Malesialainen Proton valmisti Proton Tiara -nimistä omaa versiota Citroën AX:stä vuosina 1996–2000.
Aixam Mega valmisti AX-johdannaista nimeltään Mega Club. Sen inspiraationa oli Citroën Méhari, ja siinä oli muovinen kori, jota sai myös avomallisena. Autoa sai sekä etu- että nelivetoisena. Sen valmistus lopetettiin vuonna 1998.
FTP

Historiaa

Vuonna 1971 MIT-yliopiston paikallisissa koneissa ryhdyttiin koekäyttämään FTP:n kaltaista tiedostonsiirtoprotokollaa. Varsinainen termi FTP syntyi vuonna 1972, kun se määriteltiin Yhdysvaltain puolustusministeriön verkon ARPANETin (Advanced Research Projects Agency NETwork) tiedostonsiirtoprotokollaksi. Päätavoitteiksi asetettiin luotettava ja tehokas tiedostojen siirto. FTP:n määrittely on muuttunut hieman vuosien mittaan ja sen ominaisuuksiin on lisätty muun muassa virheenkorjaus. FTP:n määrittely ja sisältö on pysynyt lähes samanlaisena 80-luvun puolivälistä tähän päivään saakka.

Palvelin

FTP-palvelin voi toimia kahdessa eri tilassa, passiivisessa tai aktiivisessa. Oleelliset erot tilojen välillä on siirtoyhteyden muodostamistavassa. Aktiivinen palvelin avaa itse yhteyden asiakkaaseen ja aloittaa tiedonsiirron, kun taas passiivinen valmistautuu siirtämään tietoa, mutta odottaa että asiakas avaa tiedonsiirtoyhteyden.
Kotkan lasitehdas

Kotkan lasitehdas toimi Kotkassa vuosina 1872–1908. Tehdas valmisti aluksi olut- ja portteripulloja mutta vuonna 1878 se muutettiin valmistamaan ikkunalasia. Kotkassa valmistettiin 1900-luvun alussa myös lasinegatiiveissa käytettyä valokuvauslasia jota tehdas vei myös ulkomaille. Lasitehtaan perustamiseen vaikutti se että Kotkan sahoilla syntyi runsaasti hukkapuuta jota lasitehdas saattoi käyttää polttoaineena.
Kotkan lasitehtaan omisti haminalainen liikemies Carl Henrik Ahlqvist joka omisti myös toisen ikkunalasia tuottaneen tehtaan Ristiniemen lasitehtaan. Kotkan lasitehdas oli vuokrattuna 1875–1904 insinööri Frans Alfred Collinille (1834–1912) joka oli myös johtanut tehtaan rakennustöitä.
Heidelbergin katekismus

Heidelbergin katekismus on vuonna 1563 kirjoitettu katekismus, joka esittää 129 kysymyksen ja vastauksen muodossa kristillisen opin keskeisen sisällön. Katekismus laadittiin Pfalzin vaaliruhtinaan Frederik III:n toimeksiannosta ja sen kirjoittajina pidetään Zacharius Ursinusta ja Caspar Olevianusta. Heidelbergin katekismus on yksi reformoidun kirkon tunnustuskirjoista.
FS Protet (1898)

Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta vuonna 1910 ja se romutettiin.
Kambyses II

Kambyses II (k. 522 eaa.) oli Persian kuningas vuodesta 528 eaa. ja Kyyros Suuren vanhin poika.
Kambyseesta tuli kuningas sen jälkeen, kun Kyyros II Suuri kuoli sotaretkellä vuonna 528 eaa. Kambyses antoi murhata veljensä Smerdiin, josta Kyyros II Suuri oli tehnyt Persian valtakunnan itäisien maakuntien satraapin. Kambyses II hyökkäsi Egyptiin vuonna 525 eaa. Egyptin sotaretkellä Kambyses II sai apua arabiheimoilta, jotka järjestivät hänen armeijalleen vettä, kun se ylitti aavikon matkallaan Egyptiin. Vallattuaan Egyptin Kambyses II otti itselleen faaraoiden tavat.
Vuonna 522 eaa. Persiassa puhkesi menestyksekäs kapina, jonka johtaja, entinen pappi, väitti olevansa Kambyses II:n kuollut veli Smerdis. Matkallaan takaisin Persiaan Kambyses II kuoli, mutta kuolisyytä ei tiedetä. Syyksi on esitetty onnettomuutta tai itsemurhaa.
Lars D. Eriksson

Lars David Eriksson (s. 10. marraskuuta 1938 Maarianhamina) on suomalainen  juristi ja Helsingin yliopiston julkisoikeuden emeritusprofessori.
Eriksson valmistui oikeustieteen tohtoriksi 1980. Hän toimi Helsingin yliopistossa julkisoikeuden vt. apulaisprofessorina 1972–1982, apulaisprofessorina 1982–1998 ja professorina 1998–2001. Eriksson on osallistunut aktiivisesti yhteiskunnalliseen keskusteluun perusoikeuksien ja vähemmistöjen puolustajana sekä valtaapitävien arvostelijana. 
Eriksson oli 1960-luvulla Ruotsalaista Kansanpuoluetta lähellä olleen Nyliberala studentförbundet -opiskelijajärjestön hallituksen puheenjohtajana, mutta hän siirtyi sitten sosialidemokraattien ja myöhemmin kommunistien kannattajaksi. Eriksson oli Suomen Kommunistisen Puolueen keskuskomitean jäsen 1982–1988.
Bey

Bey on turkkilainen päällikön titteli, joka perinteisesti kuluu pienten heimoyhteisöjen johtajille. Historiallisesti monia Turkin sekä turkkilaisten kansojen ja Persian johtajia on kutsuttu arvonimillä bey, beg, bek, bay, baig tai beigh. Kaikilla niillä on sama merkitys: herra. Nykyaikana sanaa käytetään samaan tapaan kuin englannin mister.

Bey Osmanien valtakunnassa

Beyn merkitys vaihteli Osmanien valtakunnan 623-vuotisen historian aikana. Valtakunta sai alkunsa yhdessä Anatolian pienistä ruhtinaskunnista, beylikeissä, jotka olivat muodostuneet sinne seldžukien vallattua aluen Bysantilta. Osmanoğlu-suvun kantaisä Osman I oli kylänsä ja heimonsa bey, ja julisti Osmanien beylikin itsenäiseksi vuoden 1300 aikoihin. Alkuun bey merkitsi hallitsijaa ja heimopäällikköä, mutta sitä ruvettiin käyttämään laajemmin ja se annettiin arvonimeksi myös korkeille siviilivirkamiehille ja sotilaille, sekä korkea-arvoisten virkamiesten kuten paššojen pojille.
Beylerbeyi (myös Beglerbegi, suora käännös "päällikköjen päällikkö") tarkoitti osmanihallinnossa alkuun armeijan ylipäällikköä, mutta muuttui ajan myötä provinssien kuvernöörien arvonimeksi. Vuoteen 1923 mennessä beylerbeyi oli enää vain arvonimi ilman virkaa ja sen merkitys oli lähinnä juhlallinen.
Vahaskopiokone

Vahaskopiokoneella monistetaan paperille kopioita alkuperäisestä dokumentista. Alkuperäinen luodaan vahakselle eli kaksiosaiselle masterarkille tavallisesti lyömällä teksti mekaanisella kirjoituskoneella ilman värinauhaa. Vahakselle voi myös piirtää tai kirjoittaa käsin, mieluiten käyttämällä tehtävään sopivaa terävähköä puikkoa. Vahasmonistuskoneita käytettiin yleisesti tiedotteiden ja pienlehtien monistamiseen 1970-luvulle asti.
Vahaksen päällysarkki on painomustetta läpäisemättömällä kalvolla ("vaha") päällystettyä paperia. Kun sille kirjoitetaan, päällyste rikkoutuu, ja ne kohdat muuttuvat mustetta läpäiseviksi. Näin arkista syntyy painokelpoinen originaali. Kun originaali on valmis, kirjoitusalustana toiminut tukeva alusarkki irrotetaan ja päällysarkki sijoitetaan kopiokoneen rummulle "oikea" puoli rumpua vasten. Tämän jälkeen rumpua pyöritetaan joko manuaalisesti tai koneellisesti. Joka kierroksella painoväriä siirtyy originaalin läpi rummulta uudelle kopioarkille. Yksinkertaisissa malleissa väri sivellään ennen painamista rummun pintaan ja paremmissa on käytössä erilaisia annostelumekanismeja. Painovärit ovat yleensä värjättyjä öljy-vesi -emulsioita.
Vahaskopiokone oli aikoinaan edullinen tapa tehdä pienehköjä, enimmillään jopa 5 000 kappaleen kopiosarjoja. Painosmäärää rajoitti originaalin kesto, sillä painojälki huononi vähitellen originaalin venyessä. Jos samaa originaalia yritti käyttää liian pitkään, se lopulta repesi. Vuosikymmenten ajan vahaskopiokoneita käytettiin laajalti esimerkiksi koulujen ja seurakuntien tiedotteitten monistamiseen. 1960- ja 1970-luvuilla vahasmonistusmenetelmällä valmistettiin myös halpatuotantolehtiä ja underground-julkaisuja, kuten esimerkiksi Pahkasika-lehden ensimmäiset numerot.
Laitetta ei pidä sekoittaa toiseen samaan aikaan paljon käytössä olleeseen kopiointilaitteeseen, joka tunnetaan nimillä spriikopiokone ja spriimonistuskone.
Vahaskopiointi ja spriikopiointi jäivät pois käytöstä 1960-luvulta alkaen, kun markkinoille tuli helppokäyttöisiä, joskin aluksi kalliita valokopiokoneita.