google/wiki40b huggingface dataset:
Unto-Olavi Niittykukka

Unto-Olavi Niittykukka,sukunimi vuoteen 1972 Engblom (s. 1949 Lauritsala) on suomalainen vankilaoloista kirjoittanut kirjailija.
Imatralla asuva Niittykukka on käynyt kansa- ja kansalaiskoulun sekä suorittanut kokkikurssin.
Romaanissaan Mallivanki Niittykukka kuvaa vankeusaikaansa Riihimäen vankilassa 1980-luvun alussa. Toisen romaanin Viisi vuodenaikaa viides vuodenaika viittaa taas Konnunsuon vankilaan.
RN Generale Antonino Cascino

Palvelus

Alus luokiteltiin 1. lokakuuta 1929 torpedoveneeksi (ital. torpediniere). Aluksen miehistö upotti aluksensa 9. syyskuuta 1943.
Tim Flannery

Tim Flannery (s. 28. tammikuuta 1956) on australialainen kirjailija, nisäkästutkija, tutkimusmatkailija ja ympäristönsuojelija. Flannery esiintyy usein julkisesti puhuen etenkin maapallon ilmaston lämpenemisestä.
Flanneryn on sanottu löytäneen enemmän uusia eläinlajeja kuin Charles Darwin. Hän on julkaissut yli 100 tieteellistä tutkimusta ja löytänyt yli 30 uutta nisäkäslajia, mm. 3 puukengurua. Hän on mm. luokitellut vanhimmat tunnetut nisäkäsfossiilit. Hän johtaa Etelä-Australian museota ja Australian Wildlife Concervancy -järjestöä. Vuonna 2005 hänet valittiin Australiassa vuoden humanistiksi.
David Attenborough on sanonut Flanneryä yhdeksi kaikkien aikojen suurimmista löytöretkeilijöistä verraten häntä David Livingstoneen.
Hänen teoksensa Ilmaston muuttajat (The Weather Makers: The History and Future Impact of Climate Change) ilmestyi suomeksi syksyllä 2006.
Älvdalenin kunta

Kuntajaon kehitys

Vuoden 1952 kuntauudistus ei aiheuttanut muutoksia alueella. Vuoden 1971 kuntauudistuksessa Älvdalenin, Särnan ja Idren maalaiskunnat yhdistettin nykyiseksi Älvdalenin kunnaksi.

Vaakuna

Nykyinen vaakuna on entisen Älvdalenin maalaiskunnan vaakuna. Myös Idren ja Särnan maalaiskunnalla oli oma vaakuna.
Hannes Heikura

Hannes Olavi Heikura (7. huhtikuuta 1958 Karvia – 4. maaliskuuta 2015 Helsinki)  oli suomalainen lehtikuvaaja. Hänet valittiin kolmesti Vuoden lehtikuvaajaksi sekä palkittiin kahdesti Vuoden uutiskuvasta ja viidesti Vuoden lehtikuvasta. Lisäksi hän sai Fotofinlandian vuonna 2008 ja Suomen Kuvalehden Journalistipalkinnon vuonna 2006. Hän työskenteli Helsingin Sanomissa kaksikymmentä vuotta, mutta ilmoitti lopettavansa kesällä 2010. Tämän jälkeen hän toimi valokuvataiteilijana ja vapaana valokuvaajana. 
Toimittaja, tietokirjailija ja humoristi Pasi Heikura on Hannes Heikuran veli.

Tyyli

Heikura pyrki siihen, että hänen uutiskuvansa ovat visuaalisesti kiinnostavia ja toimivat ilman selittävää tekstiä. Heikuran kuvat ovat helposti tunnistettavissa. Selvin tuntomerkki on reunoja kohti tasaisesti tummeneva kehys, jonka Heikura lisäsi jälkikäteen kuvankäsittelyohjelmalla. Vastavalosta pitäneen Heikuran kuvissa silhuetit ovat tavallisia.
Heikura otti kuvansa yleensä teleobjektiivilla suhteellisen kaukaa, jolloin syvyysepäterävyys korostuu ja kohde erottuu taustastaan selvästi. Muutoin hän ei käyttänyt tekniikkaa kuten jalustaa, salamaa tai itselaukaisijaa. Etäisyyden ansiosta kuvan ottaminen ei häirinnyt kohdetta. Haastattelujen mukaan Heikuralle oli tärkeää, että kuva on ”aito” eikä sitä ole suunniteltu ennakkoon. Hän on kertonut jopa pyrkivänsä karistamaan toimittajankin kannoiltaan.

Maineikkaita valokuvia

Heikuran vuonna 1997 ottama kuva hiihtäjä Mika Myllylästä harjoittelemassa suolla lukeutuu kuvaajan maineikkaimpiin otoksiin. Vuoden lehtikuvaksi valitussa kuvassa Myllylä on vajonnut osittain suohon, nojaa sauvoihinsa ja hänen päänsä on painunut alas. Lehtikuvakilpailun juryn mukaan ”Kuva nousee symbolisiin mittoihin urheilijan taistelusta, jota hän käy tullakseen vahvemmaksi. Kuva kertoo voitontahdosta ja huippusuorituksen takana olevasta pitkästä, yksinäisestä työstä.”
Heikura kuvasi digitaalikameroilla vuodesta 2001 lähtien. Hänen mukaansa on turha haikailla filmin perään, jos digitaalikuva on laadullisesti yhtä hyvä tai parempi. Alun perin digikuva näytti hänestä omituiselta, koska siinä ei ollut rakeisuutta ja hän yritti jopa kehitellä rakeisuutta jälkikäteen tuovan filtterin, mutta hän luopui pyrkimyksestä eikä sittemmin kaivannut tätä piirrettä takaisin. Hänen sanojensa mukaan digikameran kasvanut tallennuskapasiteetti antoi varmuutta esimerkiksi henkilökuvauksessa. Samalla Heikura sanoi pelkäävänsä digitaalisten kuvien katoavaisuutta. Paperisten kuvien selailtavuus on parempi ja saa aikaan sen, että kuvia katsellaan useammin.

Koulutus

Heikura opiskeli 1970-luvun lopussa lääketieteellistä tekniikkaa Tampereen teknillisessä korkeakoulussa mutta luopui alasta. Hän opiskeli ensin Taideteollisen korkeakoulun koulutuskeskuksessa valokuvausta, ja myöhemmin hän opiskeli myös elokuvataiteen laitoksella. Lopulta hän päätyi valokuvaukseen, joka sopi ”lyhytjännitteiselle erakolle” paremmin kuin elokuva.
Yorkin yliopisto

Yorkin yliopisto (engl. University of York) toimii Yorkin kaupungissa Pohjois-Englannissa. Se on perustettu vuonna 1963. Nykyisin yliopistossa on yli 11 000 opiskelijaa. Yliopisto jakautuu kahdeksaan collegeen, jotka muistuttavat Cambridgen ja Oxfordin collegeja ja tarjoavat opiskelijoille myös majoitusta. Asumismuodosta riippumatta jokainen opiskelija ja tiedekunnan jäsen kuuluu johonkin collegeen. Yksi college-järjestelmän tarkoituksista on antaa opiskelijoille inhimillisen kokoinen yhteisö, johon voi samaistua.
Suojärvi (Kangasala)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 18,6 hehtaaria ja se on 850 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Sen ranta on mutkittelevan muotoinen ja se on siksi keskeltä vain 100 metriä leveä. Se sijaitsee Verkkojärven pohjoispuolella moreenimäkien muodostamassa tasaisessa painaumassa. Järven itäpäässä on kartan mukaan yksi 30 metriä pitkä nimetön saari. Järven rantaviivan pituus on 2,7 kilometriä ja sen rannat ovat pääasiassa suota. Vain järven itäpäähän on rakennettu vapaa-ajan asunto, jonne tulee tie Rajalan kämpältä. Kämpälle pääsee vuorostaan Sahalahden kylältä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Sappeenjärvenojan valuma-alueeseen (35.716) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 135,5 metriä mpy. Siihen on johdettu yli 20 suo-ojaa, joista eteläiset ojat toimivat samalla laskuojina Verkkojärveen. Reitin vedet laskevat lopuksi Sappeenjärven kautta Pälkäneveden Jouttesselän Hiukonlahteen.

Luontoarvoja

Järven vesi on luokiteltu tyydyttäväksi ja järvi soveltuu virkistyskäyttöön tyydyttävästi. Vedenlaatua koettelee runsas humuspitoisuus, happamuus, veden happitalouden häiriötila ja luontaisesta tasosta kohonnut ravinnetaso. Veden happamuus on liikaa joillekin kaloille ja erityisesti ravulle.
Pieni-Vasarainen (Jyväskylä, Vertaala)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 20 hehtaaria, se on 1,2 kilometriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 3,3 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Vesankajärven valuma-alueeseen (14.286) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 182,8 metriä mpy.
SMS Deutschland (1904)

Palvelus

Alus oli prinssi Heinrichin lippulaivana vuoteen 1913. Ensimmäisen maailmansodan puhjetessa alus luokkansa muiden alusten kanssa sai tehtäväkseen valvoa Elben suuta ja Saksan kapeikkoa mahdolliselta brittien tunkeutumiselta alueelle. Osaston tehtävänä oli suojata laivaston liikekannallepano, jonka loputtua luokan alukset liitettiin Avomerilaivastoon 2. taistelulaivueena.
Alus otti laivueensa mukana osaa kaikkiin laivaston tapahtumiin kahden ensimmäisen sotavuoden aikana, mikä kulminoitui Skagerrakin meritaisteluun 31. toukokuuta – 1. kesäkuuta 1916. Taistelun jälkeen alus luokkansa kolmen muun aluksen kanssa siirrettiin rannikkopuolustustehtäviin, kunnes vuonna 1917 ne poistettiin palveluksesta. Deutschland sijoitettiin majoitusalukseksi Wilhelmshaveniin, missä tehtävässä se oli sodan loppuun saakka.
Alus poistettiin alusluettelosta 25. tammikuuta 1920 ja se myytiin romutettavaksi vielä samana vuonna. Alus romutettiin vuoden 1922 loppuun mennessä. Aluksen keulaornamentti on Eckenfördessä merenalaisen sodankäynninkoulutuskeskuksessa ja laivakellot ovat esillä prinssi Heinrichin mausoleumissa Hemmelmarkissa.
Vesa Hanski

Vesa Juhani Hanski (s. 13. syyskuuta 1973 Turku) on suomalainen perhosuimari. Hän osallistui kaksiin kesäolympialaisiin Suomen edustajana, vuosina 1992 ja 1996. MM-kilpailuissa Hanski sijoittui parhaimmillaan lyhyellä radalla seitsemänneksi sekä pitkän radan EM-kilpailuissa neljänneksi. Sprinttiuinnin EM-kisoissa 1992 hän voitti viestissä kultaa.
Anders Björkqvist

Elämä

Björkqvist syntyi Nousiaisissa Härjänsilmän talossa. Hänen isänsä oli kuudennusmies Antti Kreunpoika Härjänsilmä, joka julkaisi neljä virttä vuonna 1768. Antti-poika lähetettiin vuonna 1751 Turun katedraalikouluun. Koulutielle lähtiessään Antti Härjänsilmä otti nimekseen Anders Björkqvist, mikä ilmeisesti oli paikallisen vallesmannin nimi. Björkqvist tuli ylioppilaaksi vuonna 1760 ja sai pappisvihkimyksen vuonna 1765. Hän työskenteli ensin armovuoden saarnaajana Sauvossa ja Loimaalla. Vuonna 1768 hänet nimitettiin Sauvon pitäjänapulaiseksi. Vuonna 1780 hänet kutsuttiin Vehmaan kappalaiseksi, mitä virkaa hän hoiti kuolemaansa saakka. Vuosina 1800–1805 hän hoiti virkaatekevänä pitäjän kirkkoherran virkaa. Varapastorin arvonimen hän sai vuonna 1797. Postillaansa hän valmisteli kahdeksan vuotta. Lopulta Uskon harjoitus Autuuteen painettiin vuonna 1801. Sitä arvostetaan etenkin rukoilevaisuuden ja herännäisyyden piirissä.

Virret

Björkqvist julkaisi arkkiveisuina kaksi virttä vuonna 1772. Virret löytyvät Kansalliskirjaston kokoelmista. Veisu Muistutus Yhdellä käändymättömälle Sielulle hänen elämästäns ja autuudestans, cuinga hän taidais sieluns pelasta siitä ijäncaickisesta waiwasta ja cadotuxesta täsä armon ajas sisältää 27 säkeistöä. Säkeistöjen alkukirjaimet (eivät aivan alusta) muodostavat akrostikonin eli nimen anders andinpoic björkqvist.
Virsi Muistutus yhdelle Jumaliselle Sielulle pysymises alinomiasest rucouxis sisältää 30 säkeistöä. Nykynäkökulmasta Björkqvistin virret vaikuttavat muodollisesti kömpelöiltä, kuten esimerkiksi: 
laina o Jesu mul kärsimystä ettän tämän elämä ehton, 

Woittaisin caikki mun wihollisen nij cuin yx wäkevä sangar, 

Et coscan tääl taistellut Wijnamies, 

Sit weisata saimin Karizalle, Jesuxel mun iloni Herrallen häis.
Georg Holtzendorff

Georg Holtzendorff oli saksalaisyntyinen taidemaalari, joka tuli kuuluisaksi Britanniassa 1800-luvun loppupuolella.
Georg Holtzendorff syntyi Saksin kuningaskunnassa ja muutti Englantiin Saksan–Ranskan sodan (1870-1871) pakolaisena. Hän oli erikoistunut maisemiin ja enkeleihin. Englannissa hän työskenteli Royal Crown Derbyn posliinitehtaalle.
Hän maalasi maisemia lähiseudulta, jotka posliinitehdas toteutti koristelautasten kuva-aiheina. Tunnetuin Holtzendorffin teos on Gladstonen jälkiruoka-astiasto. Derbyn Liberaalien työmiesten yhdistys tilasi sen lahjaksi pääministeri William Ewart Gladstonelle. Jokaisessa astiassa oli eri maisema Derbyshirestä. Holtzendorff maalasi niistä useimmat ja matkusteli ympäri Derbyshireä tekemässä luonnoksia maisemista.
Neoimpressionismi

Neoimpressionismi eli uusimpressionismi oli jälki-impressionistisiin liikkeisiin kuulunut taidesuuntaus, joka kehittyi vuosina 1884–1885 ja toimi 1900-luvun alkuun asti. Ranskassa perustettu liike sai jonkin verran kannatusta myös Belgiassa ja Hollannissa mutta ei juurikaan muualla.
Neoimpressionismin alkuun panevana voimana oli Georges Seurat ja hänen kiinnostuksensa erilaisiin väriteorioihin. Liikkeeseen vaikuttivat impressionistit sekä muun muassa Charles Blancin, Michel Eugène Chevreulin ja Ogden Roodin väriteoriat. Ensimmäinen neoimpressionistinen teos Kylpijöitä Asnièressa esiteltiin vuoden 1884 riippumattomien salongissa.
Neoimpressionistisen liikkeen syntyyn vaikutti tarve muuttaa impressionismia. Neoimpressionistit pyrkivät tieteellisesti edelleen kehittelemään impressionistien tekniikoita. He käyttivät tiukkarajaisia väriteorioita luodakseen mahdollisimman valovoimaisia, värikylläisiä ja harmonisia värivaikutelmia. Neoimpressionistien ilmaisu oli tarkkaa ja rakenteeltaan loogista, ei vapaata ja spontaania kuten impressionistien. Teknisenä menetelmänään he käyttivät divisionismia eli pointillistista maalaustekniikkaa ja siihen sitoutuvaa optista teoriaa.
Neoimpressionistien aiheet olivat pääasiallisesti kaupunkiaiheita, mutta he painottivat impressionisteja enemmän työväenluokkaisia näkökulmia. Moni ryhmän taiteilija oli Ranskan sosialistis-anarkistisen liikkeen aktiivinen kannattaja.
Neoimpressionismi toimi tienavaajana 1900-luvun abstraktille ja konstruktivistiselle taiteelle, ja liikkeen värinkäytön on nähty vaikuttaneen muun muassa fauvisteihin.
Liikkeen keskeisiä taiteilijoita olivat Georges Seurat, Paul Signac, Henri-Edmond Cross, Albert Dubois-Pillet, Maximilien Luce ja Théo van Rysselberghe. Myös impressionisti Camille Pissarro liittyi neoimpressionisteihin, ja tyyliä kokeilivat muun muassa Paul Gauguin, Vincent van Gogh ja Henri de Toulouse-Lautrec.
Tomáš Rosický

Borussia Dortmund

Borussia Dortmund maksoi Rosickýsta Sparta Prahalle 14,5 miljoonaa euroa, mikä oli vuoteen 2001 mennessä Bundesliigan siirtosummaennätys. Rosický esitti hyviä otteita Dortmundissa pelatessaan ja kun seuralla alkoi olla huomattavia taloudellisia vaikeuksia, alkoi lehdistö spekuloida hänen siirrostaan Real Madridiin, Atlético Madridiin, Tottenham Hotspuriin, Chelseaan, ja Arsenaliin. Rosický ilmoitti haluavansa lähteä seurasta kauden 2005–2006 loputtua ja eteläafrikkalaisen Steven Pienaarin hankinta jo ennakoi Rosickýn siirtoa.
Saksassa pelatessaan Rosický sai lempinimet "Pikku Mozart" ja "Jalkapallon Mozart" kyvystään johtaa peliä kentällä kuin orkesteria.

Kausi 2006–2007

23. toukokuuta 2006 Arsenal ilmoitti tehneensä pitkäaikaisen sopimuksen Rosickýn kanssa. Siirtosumma oli salainen, mutta sen on arveltu olleen noin 10 miljoonaa euroa. Rosický sai pelipaidan numerokseen 7, mikä kuului ennen ranskalaiselle Robert Pirésille. 8. elokuuta 2006 Rosický teki debyyttinsä Arsenalissa Mestarien liigan kolmannella karsintakierroksella Dynamo Zagrebta vastaan pelaten vasemmalla laidalla. 13. syyskuuta Rosický teki ensimmäisen maalinsa Arsenalissa vieraspelissä Hamburger SV:tä vastaan. Tämä maali oli Mestarien liigan kauden 2007 "hienoin maali." Rosický teki ensimmäisen Valioliigamaalinsa 11. helmikuuta 2007 Wigan Athleticia vastaan. Kaudella 2006–2007 Rosický teki vain kolme liigamaalia.
Rosickýn parhaana pelipaikkana on pidetty vasenta laitaa. Hänen pelityyliään on verrattu edeltäjäänsä Robert Pirésiin.

Kausi 2007–2008

Kauden 2007–2008 Rosický aloitti taas vasemmalla laidalla. Kauden ensimmäisen maalinsa hän teki entistä joukkuettaan Sparta Prahaa vastaan 29. elokuuta. Sevilla FC pelissä hän sai kinnerjännevamman, mutta palasi jo 20. lokakuuta 2007 Bolton Wanderers ottelussa. 26. tammikuuta 2008 FA Cup -ottelussa Newcastle Unitedia vastaan Rosický ehti pelata vain yhdeksän minuuttia ennen loukkaantumistaan. Loukkaantuminen kesti yli 18 kuukautta. Ennen loukkaantumista Rosický ehti pelata 24 ottelua ja tehdä niissä 7 maalia. Hän joutui myös jäämään pois vuoden 2008 jalkapallon EM-kisoista.

Kaudet 2008–2009 ja 2009–2010

Rosickýn oli ennakoitu palaavan syyskuussa 2008, mutta paluu viivästyi useita kertoja ja hän oli koko 2008–2009 kauden sivussa loukkaantumisen takia. Lopulta Rosický palasi harjoittelemaan täysipainoisesti toukokuussa 2009 oltuaan poissa kuvioista 18 kuukautta. Elokuun alkupuolella kuitenkin ilmoitettiin, että Rosický on taas loukkaantunut ja hän olisi loukkaantuneena noin 6 viikkoa. 12. syyskuuta 2009 hän palasi Arsenalin riveihin tullen vaihdosta kentälle ja tekemällä yhden maalin ja antamalla maalisyötön Manchester Cityä vastaan. Ottelu päättyi kuitenkin Manchester Cityn 4–2 voittoon. 4. tammikuuta 2010 Rosický allekirjoitti Arsenalin kanssa uuden pitkäaikaisen sopimuksen.
Juho Grönholm

Juho Emil Grönholm (s. 11. marraskuuta 1975 Helsinki) on suomalainen arkkitehti.
Grönholmin vanhemmat ovat johtaja Birger Grönholm ja tutkija Kaisa Grönholm. Hänen avopuolisonsa vuodesta 2009 on arkkitehti Riikka Ylimäki. Grönholm valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 2001. Hän työskenteli useissa eri arkkitehtitoimistoissa 1996–2004, kunnes tuli 2004 Arkkitehtitoimisto ALAn osakkaaksi. Toimiston palkittuja suunnitelmia, joiden tekemiseen Grönholm on osallistunut, on muun muassa vuonna 2011 valmistunut teatteri- ja konserttitalo Kilden Kristiansandissa Norjassa. Rakennustietosäätiö RTS:n Pietilä-palkinnon toimisto sai 2008. Grönholm on arkkitehdin työnsä ohella toiminut arkkitehtuurin tuntiopettajana 2003–2005 ja vuodesta 2011.
Grönholm voitti kollegoineen Helsingin keskustakirjaston suunnittelukilpailun vuonna 2013 . Vuonna 2018 valmistunut Helsingin keskustakirjasto Oodi on saanut laajalti kiitosta niin kotimaisissa kuin ulkomaisissakin medioissa valmistuttuaan, ja oli ehdolla mm. Mies Van der Rohe -palkinnon saajaksi.
Korian pioneerikilta

Lahden alaosasto

Yhdistyksellä on myös alaosasto Lahdessa. Korian pioneerikillan Lahden alaosaston puheenjohtaja on Arto Koistinen, varapuheenjohtaja Eero Laakso ja sihteeri Pekka Ylöstalo. Lahden alaosasto järjestää yhdistyksen näyttelyitä mm. Lahdessa.
Maarianverijuuri

Ulkonäkö

Maarianverijuurella on juurakko, josta nousee 30–100 cm korkeita, pystyjä kukkavarsia. Varren tyviosassa on joskus haaroja, mutta nekin ovat pystyjä. Lehdet ovat parilehdykkäiset ja päätöpariset. Lehdykkäpareja on kolmesta kuuteen, mutta suurten lehdyköiden väleissä saattaa olla lisäksi pieniä. Lehdykät ovat soikeita ja hammaslaitaisia. Varren alaosassa lehdet ovat suuria, ylempänä pienempiä ja vähälehdykkäisempiä. Varren kukallinen yläosassa on vain hyvin pieniä kukkien tukilehtiä. Varret, lehtien alapinnat ja kukinnon vihreät osat ovat karvaisia. Varren pinnalla on tiheässä lyhyitä karvoja, jotka tekevät pinnan nukkaisen näköiseksi, ja lisäksi harvassa pitkiä karvoja. Varren yläosa muodostaa tähkämäisen kukinnon. Kukkien teriö on noin senttimetrin läpimittainen ja kirkkaan keltainen. Siinä on viisi soikeaa terälehteä. Myös heteet ja emi ovat keltaisia, mutta heteiden ponnet muuttuvat punaruskeiksi. Kuten muillakin verijuurilla, kukasta muodostuu 1–2 pähkylähedelmää, joiden ympärille kukkapohjus kuivuu ja kovettuu. Kukkapohjus on vajaan senttimetrin pituinen ja pituuttaan kapeampi. Maarianverijuurella kukkapohjuksen kartiomainen tyviosa on selvästi pitkittäisuurteinen. Kukkapohjuksen kärkiosassa on runsaasti tukevia koukkupäisiä karvoja. Kuiva kukkapohjus siemenineen tarttuu helposti eläinten turkkiin ja voi näin kulkeutua uudelle kasvupaikalle.

Levinneisyys

Maarianverijuurta esiintyy lähes koko Euroopassa pohjoisimpia alueita lukuun ottamatta. Skotlannissa ja tammen pohjoisrajan pohjoispuolella Pohjoismaissa se on harvinainen. Pohjoisimmat kasvupaikat ovat Norjassa Trondheimin tienoilla. Lännessä sitä tavataan myös Azoreilla ja Kanariansaarilla sekä etelässä Pohjois-Afrikassa Marokossa ja Tunisiassa. Idässä levinneisyysalue ulottuu vastaavalla ilmastovyöhykkeellä Himalajan ja Altain vuoristojen länsireunoille.
Suomessa maarianverijuuri kasvaa Lounais-Suomen lehtoniityillä sekä muuten kuivahkoilla niityillä ja pientareilla. Se on kalkinsuosija. Se on Suomessa yleinen ja alkuperäinen Ahvenanmaalla ja Varsinais-Suomessa, viimeksi mainitussakin lähinnä rannikolla. Rannikon lähellä se esiintyy idässä Helsingin tienoille ja pohjoisessa Raumalle asti. Etelä-Suomen sisämaassa sitä tavataan harvinaisena lisäksi paikoin Satakunnassa, Etelä-Hämeessä ja Päijät-Hämeessä sekä Etelä-Karjalassa Lappeenrannan ja Imatran tienoilla, yleensä seuduilta, joilla maanviljelysasutus on vanhaa. Sisämaassa maarianverijuuri on ilmeisesti muinaistulokas. Sitä on ehkä viljeltykin rohdokseksi.
Immunoglobuliini G

Rakenne ja toiminta

IgG-vasta-aine on aina monomeerimuodossa. IgG suojelee elimistöä viruksilta, bakteereilta ja sieniltä neutraloimalla bakteerien toksiineja, opsonoimalla bakteereja ja käynnistämällä komplementin.
IgG-molekyylit voidaan jakaa neljään luokkaan, joista suurin on IgG1-alaluokka, johon kuuluu valta-osa proteiiniantigeenien vasta-aineista. IgG2-vasta-aineita muodostuu erityisesti hiilihydraattiantigeenejä vastaan. IgG3- ja IgG4-luokan vasta-aineita on vain hyvin vähän.

Esiintyminen

Makrofageilla on IgG-reseptoreita, joilla ne tunnistavat mikrobin antigeeniin tarttuneen IgG-molekyylin ja fagosytoivat sen.

Eväs-IgG

Vastasyntyneellä lapsella on äidiltä istukan läpi saatuja IgG-vasta-aineita, joita kutsutaan eväsimmunoglobuliineiksi. Nämä äidiltä saadut IgG-molekyylit suojaavat vauvaa vastasyntyneenä, jolloin vauvan oma immunoglobuliinituotanto on vähäistä. Eväs-IgG:stä voi olla myös haittaa. Jos Rh-positiiviselle sikiölle siirtyy Rh-negatiiviselta äidiltä anti-Rh-vasta-aine, voi se olla sikiölle kuolemaksi.
IgG:tä erittyy myös äidinmaitoon, jolloin vasta-aineet imeytyvät vauvaan suoliston kautta.
Afrikanhanhi

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 63–73 cm ja paino 1,5–2 kg. Valkoposkihanhen kokoinen, väritykseltään vaalean ruskehtava. Lennossa näkyy siivellä suuri valkoinen laikku. Lento on raskasta, hanhimaista. Koiras on väritykseltään hieman kirjavampi.

Levinneisyys

Afrikassa Niilin laakson ja Saharan eteläpuoli. Tarhoista karanneet linnut ovat muodostaneet pesivän kannan ainakin Englantiin,  Hollantiin ja Belgiaan. Tavattu myös Suomessa, todennäköisesti tarhalintujen jälkeläisiä.

Elinympäristö

Paikoin runsas kaikenlaisissa vesistöissä. Välttelee kuitenkin tiheän metsän alueita.

Lisääntyminen

Osa pesii maahan, osa puihin vanhoihin toisten lintulajien pesiin, joskus korkealle puun latvaan. Munia on 6-12, ja niiden haudonta kestää kuukauden. Sukukypsiä vasta 3–4-vuotiaina.

Ravinto

Ruokailee pääasiassa laiduntamalla ruohomaita.
Fabriciano Sigampa

Fabriciano Sigampa (s. 15. syyskuuta 1936 Vichigasta) on argentiinalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi La Riojan hiippakuntaan 12. joulukuuta 1970 ja nimitettiin Reconquistan hiippakunnan johtoon 9. maaliskuuta 1985. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Bernardo Enrique Witte, jota avustivat Cándido Genaro Rubiolo ja Alfredo Guillermo Disandro. Sigampa asetettiin virkaansa 19. toukokuuta.
Sigampa sai 30. joulukuuta 1992 uuden nimityksen La Riojan piispaksi, joksi hänet asetettiin 25. maaliskuuta 1993. Hänet siirrettiin Resistencian arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 26. helmikuuta 2006 ja jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 21. helmikuuta 2013.
Milan Kučera

Milan Kučera (s. 18. kesäkuuta 1974) on tšekkiläinen entinen yhdistetyn hiihtäjä, joka kilpaili maailmancup-tasolla vuosina 1992-2002.
Kucera debytoi maailmancup-tasolla vuonna 1992 ja saavutti heti ensimmäisessä maailmancup-kisassaan Breiterwangissa 11. tammikuuta 1992 kolmannen sijoituksen normaalikilpailussa. Uransa ensimmäisen ja ainoan voittonsa hän saavutti 18. tammikuuta 1998 Chaux-Neuven normaalikilpailussa, kaikkiaan hän ylsi urallaan maailmancupissa kolme kertaa palkintokorokkeelle. Kokonaiskilpailussa hänen paras sijoituksensa on kauden 1997-1998 yhdestoista sija.
Arvokilpailuissa Kuceran parhaat sijoitukset ovat normaalikilpailun neljäs sija Thunder Bayn MM-kisoissa 1995 ja kymmenes tila Ramsaun MM-kilpailuissa 1999. Kilpailu-uransa Kucera päätti Salt Lake Cityn olympiakisoihin 2002.