google/wiki40b huggingface dataset:
Papabile

Papabile on epävirallinen italialainen termi, jolla tarkoitetaan mahdollista ennakkosuosikkia paavinvaalissa eli konklaavissa. Yleensä sitä käytetään henkilöstä, jolla epäillään olevan hyvät mahdollisuudet nousta seuraavaksi paaviksi.
Ennakkosuosikin valintaa paaviksi ei kuitenkaan voida pitää lainkaan selvänä. Konklaavin kulun ennustaminen on usein vaikeaa, eikä konklaavi välttämättä päädy ilmiselviltä vaikuttaviin ratkaisuihin. Usein vaali tuottaa jonkinlaisia yllätyksiä valinnoissaan, mitä kuvaa Roomassa käytetty sanonta: "joka menee konklaaviin paavina, tulee ulos kardinaalina". Valinnan ennustamattomuutta lisää paikoin se, että uuden paavin on saatava kardinaalien kahden kolmanneksen enemmistö puolelleen, ja koska kardinaalikollegio on yleensä paavikysymyksessä jakaantunut, on ennakkosuosikkien vaikea saada tarvittavaa kannatusta kasaan. Erimieliset kardinaalit joutuvatkin usein etsimään eri osapuolia tyydyttäviä kompromissiehdokkaita.
Joissain tapauksissa ennakkosuosikki valitaan paaviksi. 1900- ja 2000-luvulla hallinneista paaveista esimerkiksi Eugenio Pacelli (Pius XII), Giovanni Battista Montini (Paavali VI) ja Joseph Ratzinger (Benedictus XVI) olivat ennakkosuosikkeja ennen konklaavia. Toisaalta konklaavit ovat usein päätyneet myös hyvinkin yllättäviin ehdokkaisiin. Esimerkkejä ovat muun muassa vuoden 1958 konklaavissa paaviksi kohonnut Angelo Roncalli (Johannes XXIII), vuoden 1978 ensimmäisen konklaavin valinta Albino Luciani (Johannes Paavali I) ja vuoden 1978 toisen konklaavin voittanut Karol Wojtyła (Johannes Paavali II).
Darra Adam Khel

Darra Adam Khel on Peshawarin ja Kohatin välillä sijaitseva kylä Pakistanissa. Sen asukkaita ovat Afridin klaanin pataanit. Kylä koostuu yhdestä pääkadusta jonka varrella on kauppoja ja muutamasta kujasta ja sivutiestä joista löytyy työpajoja.

Talous

Darra Adam Khelin talous perustuu kokonaan aseiden valmistukseen. Aseet on valmistettu käsityöllä, ja ne ovat yleensä korkealaatuisia.

Turismi

Ulkomaalaiset pääsevät kylään ainoastaan, jos heillä on Peshawarin kaupungin myöntämä lupa. Turistit voivat kokeilla aseita maksua vastaan. Yleensä vartija valvoo turisteja.
Epävakaat molekyylit

Epävakaat molekyylit ovat Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä kuvitteellinen materiaali. Epävakaat molekyylit ovat tuntematon yhdistelmä atomien nukleoneja ja elektroneja, jotka reagoivat äärimmäisen mukautuvasti erilaisiin olosuhteisiin. Epävakaat molekyylit keksi Ihmenelosten johtaja, Reed Richards ja niitä on pääasiallisesti hyödynnetty eri supersankarien tai -roistojen asusteissa. Epävakaista molekyyleistä kudottu tekstiili kykenee mukautumaan käyttäjänsä erilaiseen fysiikkaan eikä vaurioidu esimerkiksi Reed Ridchardsin venyessä. Samaten myös Sue Richardsin muuntautuessa näkymättömäksi, myös hänen pukunsa katoaa muodonmuutoksen myötä. Epävakaat molekyylit siis toimivat ihon luonnollisena jatkeena.

Historia

Epävakaat molekyylit ovat harvinaislaatuista ainetta ja pääasiallisesti ainoastaan Ihmeneloset käyttävät siitä kudottuja vaatteita. Myös heidän arkiasusteensa on käsitelty aineella, jolloin heidän ei tarvitse vaihtaa univormuunsa erilaisissa tilanteissa. Herra Fantastinen on kuitenkin joissain harvoissa tapauksissa antanut supersankariystävilleen Epävakaista molekyyleistä tehtyjä vaatteita lahjana (kuten Ryhmä-X:lle ja Henry Pymille). Superroistot ovat myös varastaneet kaavan ja esimerkiksi Hullun Haihattelijan nerokas Androidi on rakennettu osittain Epävakaista molekyyleistä. Myös Uusien Soturien Yöraastaja on saanut kaavan haltuunsa, mutta Reed Richards on antanut ryhmän pitää luomansa asusteet huolimatta laittomasti hankitusta kaavasta. Samoin Voimajengin asut on luotu Epävakaista molekyyleistä.
Molekyylit voivat olla myös vaarallisia ja siksi Richards ei ole sallinut aineen laajamittaisempaa käyttöä. Eräs muotisuunnittelija yritti purkaa molekyylien kudoksen ja sai aikaan ketjureaktion, joka tuhosi korttelien säteeltä rakennukset ja ihmiset. Kaaoksen sai hallintaansa Näkymätön nainen. Kauhunelosten Ansamies voitti Reed Richardsin kerran keksimällään kemiallisella aineella, joka stabilisoi molekyylit. Herra Fantastinen ei siis voinut venyä pukunsa kanssa.
Splashed white

Geenitekijät

Splashed white -kuviolle on löydetty toistaiseksi kolme geenitekijää, jotka kaikki voidaan todeta DNA-testissä.
SW-1 -alleelia esiintyy ainakin quarter-, paint-, trakehnenin-, miniatyyri- ja islanninhevosilla sekä shetlanninponeilla. Alleelin suhteen homotsygoottisia yksilöitä on tavattu, eikä alleeli siis ole homotsygoottina letaali.
SW-2 - ja SW-3 -alleeleiden arvellaan esiintyvän harvinaisina vain tietyissä quarter- ja painthevossuvuissa. Näiden alleeleiden mahdollisesta letaaliudesta homotsygoottina ei ole tietoa.

Esiintyminen

Splashed white on melko harvinainen valkokirjavuustyyppi, jota esiintyy muiden muassa joissakin pohjoisamerikkalaisissa roduissa, islanninhevosella ja gotlanninrussilla, harvinaisena myös suomenhevosella.

Kuurous

Splashed white -kirjavuuteen liittyy kuuroutta. Kuurous vaikuttaa liittyvän läheisesti sisäkorvan pigmentittömyyteen, eivätkä kaikki splashed white -hevoset ole kuuroja.
Albrecht Dürerin talo

Albrecht Dürerin talo (saks. Albrecht-Dürer-Haus) on Nürnbergissä sijaitseva Albrecht Dürerin kotimuseo, jossa taiteilija asui ja työskenteli 1509–1528. Dürer eli talossa vaimonsa Agnesin, äitinsä, kisällien ja oppipoikiensa kanssa. Nykyään talo kuuluu Nürnbergin museoihin, ja se on turistikohde. Se on myös osa Nürnbergin historiallista mailia.
Talo on rakennettu 1400-luvun lopulla. Ennen Düreriä talo kuului Bernhard Walther -nimiselle kauppiaalle ja astronomille. Kattohuoneistossa on edelleen Waltherin observatorio. Dürer osti talon 275:llä guldenilla vuonna 1509. Vuonna 1871 talossa avattiin hänen nimeään kantava museo.
Talo sijaitsee lähellä Nürnbergin linnaa osoitteessa Albrecht-Dürer-Straße 39. Sen edustalla on Tiergärtnertor-aukio, jota kutsutaan usein Düreraukioksi (saks. Dürerplatz).
Northwest Angle

Northwest Angle ("Luoteiskulma") on alue Minnesotan osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen erottaa Yhdysvaltain muista alueista Lake of the Woods -järvi, ja se on Alaskaa (ja eräitä 1800-luvulla rajanmäärityksessä tehtyjä virheitä) lukuun ottamatta Yhdysvaltain ainoa osa, joka ulottuu 49. leveyspiirin pohjoispuolelle. Northwest Angleen voi päästä maitse vain Kanadan kautta.
Alue päätyi Yhdysvaltojen omistukseen aikoinaan pitkälti sen takia, etteivät Pariisin rauhanneuvottelijat vuonna 1783 tienneet kovin tarkasti, minkä muotoinen Lake of the Woods -järvi on ja missä suunnassa järvi sijaitsee suhteessa Mississippiin. Northwest Angle on Pariisin rauhansopimuksen mukaisen Yhdysvaltain kartan läntisin kohta. Kaikki sitä lännempänä sijaitsevat alueet on liitetty Yhdysvaltoihin myöhemmin.
Wells Fargo Plaza

Wells Fargo Plaza (aikaisemmilta nimiltään Allied Bank Plaza ja First Interstate Bank Plaza) on pilvenpiirtäjä Houstonissa, Texasin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Se on valmistunut vuonna 1983, ja sen suunnittelusta vastasivat arkkitehtitoimistot Skidmore, Owings and Merrill sekä Lloyd Jones Brewer & Associates. Rakennus yltää 302 metrin korkeuteen, ja sen kerroslukumäärä on 71.
Hotelli Seurahuone (Helsinki)

Hotelli Seurahuone (vuodesta 2018 virallisesti Scandic Seurahuone) on vuonna 1833 Helsinkiin perustettu hotelli. Se toimi alkuun Kauppatorin varrella osoitteessa Pohjoisesplanadi 11 sijaitsevassa rakennuksessa, joka nykyisin on Helsingin kaupungintalo. 1900-luvun alkupuolella hotelli siirtyi Rautatieasemaa vastapäätä Kaivokatu 9:ään valmistuneen Vakuutusyhtiö Kalevan rakennuksen tiloihin.

Historia

Hotellilla oli 1800-luvun puolivälistä lähtien keskeinen asema Helsingin kulttuurielämässä. Sen johdossa ovat olleet muun muassa Alexander Adlivankin, W. Vohs, Vohsin jälkeen Louis Kleineh vuoteen 1861 asti ja Adolf Holmgren vuosina 1861–1882. Kleineh yritti vielä vuonna 1862 saada Seurahuoneen takaisin hoitoonsa ja myi siinä tarkoituksessa pois toisen ravintolansa. Vuonna 1887 perustetusta Hotelli Kämpistä Seurahuone sai kovan kilpailijan.
Seurahuone siirtyi vuonna 1902 kaupungin omistukseen, ja hotelli- ja ravintolatoiminnan vastuu siirtyi Wilhelm Noschisille. Hänen aikanaan toiminta siirtyi Kaivokadulle. Hotelli sai tilat Kaivokadun ja Heikinkadun kulmaan rakennetusta Armas Lindgrenin suunnittelemasta Vakuutusyhtiö Kalevan talosta, sillä Kalevan johtaja Uno Kurtén oli Noschisin ystävä. Hotelli avasi ovensa uusissa tiloissa vuonna 1914. Tuohon aikaan oli poikkeuksellista, että jokaisessa huoneessa oli puhelin, lämmin vesi ja keskuslämmitys. Seurahuoneessa asui noihin aikoihin paljon venäläisiä emigrantteja ja poliittisia pakolaisia. Hotellissa asui esimerkiksi tammikuusta heinäkuuhun 1919 venäläinen kenraali Nikolai Judenitš, joka suunnitteli sotaretkeä Pietarin valtaamiseksi.
Wilhelm Noschis siirsi myöhemmin hotellin osakkeet ruotsalaisen vaimonsa Annan nimiin. Anna Noschis vastasi hotellista 1970-luvulle, jolloin Kaleva uhkasi muuttaa tilat supermarketiksi. Uhka kuitenkin väistyi, ja vastuunkantajaksi tuli Vuoristo-yhtiöt. Vuodesta 1973 alkaen ravintolaa piti pitkään Elanto ja vuoden 1996 jälkeen Restel, ensin yhteistyössä Elannon kanssa ja vuodesta 2004 alkaen yksin. Vuonna 2018 hotellin osti Helsingin yliopiston ylioppilaskunta, joka aikoo yhdistää hotelliin myös osan viereisestä Uudesta ylioppilastalosta.
Brightonin rautatieasema

Historia ja kehitys

The London and Brighton Railway rakensi matkustaja- ja tavara-aseman sekä veturivarikon Brightonin pohjoisrajalle. Alue oli haastava, sillä se sijaitsi hieman alle kilometrin päässä merenrannasta ja toi mukanaan huomattavia kaivaustöitä.

Matkustaja-asema

Arkkitehti David Mocattan vuosina 1839 ja 1840 suunnittelema italialaistyylinen, kolmekerroksinen matkustaja-asema rakennettiin vuonna 1840, ja siihen kuului myös rautatieyhtiön pääkonttori. John Urpeth Rastrickin rakentama laiturialue koostui neljästä viistokatosta, joista kaikki olivat noin 76 m pitkiä.
Rautatieasemaa laajennettiin vielä 1800-luvulla, mutta siihen voitiin lisätä vain muutama laituri vaikeasti viettävästä alueesta johtuen. Aseman liikenne kuitenkin lisääntyi, ja sen tiloista tuli riittämättömiä 1870-lukuun mennessä. Sen takia olemassa olevia laitureita pidennettiin niin, että niihin mahtui kaksi junaa. Kaikki kolme erillistä kattoa korvattiin yhdellä vuosina 1882-1883. Nykyinen, vuosina 1999 ja 2000 kunnostettu katto on tehty kaarevasta lasista ja raudasta, ja se suojaa laitureita.

Tavara-asema

Tavara-asema rakennettiin matkustaja-aseman itäpuolelle, 9 metriä alemmaksi kaltevasta alueesta johtuen. Sieltä pääsi aluksi Shorehamin raiteelle, mutta tunnelin sisäänkäynti tukittiin, kun uudet raiteet valmistuivat.

Onnettomuudet

4. elokuuta 1909 Terrier No. 83 Earlswood -veturin vetämä moottorijuna törmäsi puskuriin kuljettajan virheen vuoksi. Onnettomuudessa vahingoittui yhdeksäntoista ihmistä.
Lentikulaarinen kuva

Historiaa

Lentikulaarisen kuvan esihistoria juontaa 1500-luvun lopun tabula scalata -maalauksiin, jotka on tehty laskostetulle materiaalille ja näyttävät erilaisilta kahdesta eri suunnasta katsottuina. Vuonna 1692 ranskalainen maalari G. A. Bois-Clair kokeili asettaa ohuista sauvoista koottuja ritilöitä tietyllä tavoin tehtyjen maalaustensa eteen. Näin kuvat näyttivät muuttuvan vähitellen, kun katsoja kulki niiden ohi. Tätä tekniikkaa sovellettiin valokuvaukseen 1900-luvun vaihteen tienoilla Ranskassa ja Yhdysvalloissa, jossa Frederick E. Ives (1856–1937) patentoi siihen perustuvan stereokuvien katselulaitteen nimeltä ”Parallax Stereogram”. Hänen poikansa, televisiotekniikan uranuurtajana tunnettu Herbert E. Ives kehitti keksintöä edelleen, ja vielä 1990-luvulla tietokoneella tehdyt, pystysuoriin rimoihin tai harjanteisiin perustuvat, eri suunnista erilaisilta näyttävät mainostaulut nousivat hetkeksi suosioon muun muassa lentoasemilla ennen kuin korvautuivat videoseinillä ja muilla liikkuvan kuvan ratkaisuilla.
1900-luvun taitteessa ranskalainen fyysikko Gabriel Lippmann kehitti stereo- ja värivalokuvausta perustuen pieniin pyöreisiin linssielementteihin ja hilan tavoin aikaansaatuun valon diffraktioon. Tämän Nobel-palkitun keksinnön pohjalta Herbert E. Ives ja muut tutkijat kehittivät 1920-luvun lopulla puolisylinterin muotoisista harjanteista muodostuvan lentikulaarilevyn, jota alettiin vähitellen soveltaa painokuvien ohella myös televisio- ja valokuvaustekniikassa.
Lentikulaarisia levyjä opittiin 1960-luvulla valmistamaan sarjatuotantona ja edullisesti ohuina PVC-kalvoina, joilla osakuvien kapeista kaistaleista vuorotellen koostetut kuvat päällystettiin kirjapainon jälkikäsittelyssä. Xograph-nimellä kutsutun tekniikan kehitti Eastman Kodak, ja helmikuussa 1964 Look-aikakauslehti julkaisi näin toteutetun kolmiulotteisen mustavalkoisen kuvan Thomas Edisonin rintakuvasta. Huhtikuussa oli vuorossa värillinen lentikulaarikuva. Tekniikkaan perustuvia kuvia alettiin painaa kirjojen kansiin, keräilykortteihin, myymälämainoksiin, rintanappeihin ja muihin näyttävyyttä vaatiiviin kohteisiin useilla eri nimillä eri valmistajien tekeminä. Tuotemerkkejä olivat Vari-Vue, Crowle Communications ja Hallmark, Toppan, Dai-Nippon, Optipan, Linearoptics ja Optigraphics, joka 1980-luvulla oli viimeinen jäljelle jäänyt valmistaja. Toisaalta 1980-luvulla yhdysvaltalaiset Jerry Nims ja Alan Lo kehittivät neliobjektiivisen valokuvauskameran nimeltä Nimslo, jonka palveluun kuului asiakkaan kinofilmille kuvaamien, neljästä negatiiviruudesta muodostuvien kuvien vedostaminen yrityksen varustamassa ja valtuuttamassa kuvavalmistamossa lentikulaarisiksi 3D-kopioiksi. Lentikulaaritekniikkaa kehitetään edelleen kuvankäsittely- ja tulostusmahdollisuuksien jatkuvasti parantuessa.
Suomessa lentikulaarikuvia on käytetty muun muassa Kellogg’s-aamiaismurojen keräilykuvina. Suomalaisista kuvataiteilijoista teknikkaa käyttää ainakin Anssi Kasitonni.
Punakämmekkä

Ulkonäkö ja koko

Punakämmekän kämmenen muotoisista, liuskaisista versojuurimukuloista kasvaa esiin 25–50 cm korkea tanakka ja paksuvartinen kukinto. Lehdet ovat lähes pystyjä, köliselkäisiä, 5–9 kertaa leveytensä pituisia ja tasaisesti kärkeä kohti kapenevia. Lehdet ovat täplättömiä tai yläpinnan kärkiosiltaan purppuranruskeatäpläisiä. Varren ylin lehti ylettyy kukinnon tasalle. Kukinto on tiheähkö, pitkä ja runsaskukkainen tähkä. Kukat ovat pienehköjä, purppuranpunaisia tai joskus vaaleanpunaisia. Yksittäisen kukan huulen sivut ovat usein kääntyneet taaksepäin, kukkavartta kohti. Huuli on 7–9 mm leveä, kärjestään vain heikosti tai ei lainkaan kolmiliuskainen. Punakämmekkä kukkii kesä-heinäkuussa.
Täplälehtiset punakämmekät muistuttavat lähinnä verikämmekkää (D. incarnata subsp. cruenta) sekä selvästi heiveröisempää lapinkämmekkää (D. lapponica). Erityisesti Ahvenanmaalla punakämmekkäkasvustoista löytyy myös yksilöitä, joilla on punaruskeita täpliä lehtien molemmilla pinnoilla. Tähän tapaan täplikkäät punakämmekät luetaan muunnokseen D. incarnata subsp. incarnata var. hyphaematodes. Muunnos muistuttaa läheisesti verikämmekkää.
Punakämmekän pölyttäjinä toimivat pääasiassa kimalaiset. Kukissa ei kuitenkaan ole mettä.

Levinneisyys

Punakämmekkä on lajina on melko heikosti tunnettu, ja joidenkin alalajien ja muunnosten erottaminen punakämmekästä ei ole helppoa. Lajia tavataan Euroopassa pääasiassa Norjassa, Ruotsissa, Suomessa, Baltian maissa, Irlannissa ja Alppien alueilla. Lisäksi lajin levinneisyysalue ulottunee pitkälle läpi Keski-Venäjän aina Kaukoitään saakka. Suomessa punakämmekkää tavataan satunnaisesti koko maasta, mutta Ahvenanmaata lukuun ottamatta se on suurimmassa osassa Etelä-Suomea varsin harvinainen. Oulun ja Lapin lääneissä laji yleisempi pohjoisinta Lappia lukuun ottamatta.

Elinympäristö

Punakämmekkä on ravinteisten soiden ja kosteiden niittyjen kasvi. Laji on varsinkin Etelä- ja Keski-Suomessa suuresti harvinaistunut soiden ojitusten takia.
Nuquí

Historia ja talous

Nuquí perustettiin vuonna 1917. Kunnan talous nojaa pääasiassa kalastukseen sekä maa- ja karjatalouteen. Suunnitelmien mukaan Panamericana-valtatie tulisi tulevaisuudessa kulkemaan Nuquín kunnan poikki.

Ilmasto

Nuquín ilmasto on trooppista. Keskilämpötila on 26 astetta. Vuosittain sataa 6 026 millimetriä. Runsaimmat sateet ajoittuvat elokuulle. Kuivinta on helmikuun aikoihin.

Nähtävyydet

Natural Ensenada de Utrían kansallispuisto on merkittävä vierailukohde. Alue kuuluu myös valaiden vaellusreitille. Valaiden vaellusaika alueella on heinäkuun aikoihin. Turismi on vielä lapsenkengissään.

Liikenne

Nuquíssa ei ole autoliikennettä, ainoastaan joitakin työajoneuvoja on käytössä. Taajamassa ajetaan polkupyörillä, moottoripyörillä ja moottoripyötätakseilla. Lentokenttä on aivan keskustassa. Tärkeimmät lentoyhteydet ovat Quibdosta ja Medellinistä. Laivaliiknnettä (rahtilaivoja) kulkee Buenaventuraan. Tyynenmeren rannan lähikyliin on moottoriveneyhteyksiä.
Conan ja demonit

Vastaanotto

P. A. Manninen arvosteli kokoelman Aikakoneessa tuoreeltaan. Hänestä novellien laatu vaihtelee ja Howardin teksti on ”siinä määrin tyylirikkoista, että sitä on vaikeaa lukea naureskelematta ääneen”. Pahimmillaan Conan ja demonit onkin tahatonta komediaa. Sen sijaan novellit ”Elefantin torni” ja ”Mustan joen tuolla puolen” ovat tehokkaita ja jännittäviä. Mannisen mukaan barbaareista on kirjoitettu paljon kirjoja, sekä Howardia paremmin että huonommin, mutta Howardilla on kuitenkin oma merkityksensä, koska hän oli genren ensimmäinen kirjailija. Kuitenkin Manninen arvelee, että ”Howardin teksti toimii parhaiten silloin, kun sitä ei tarvitse lukea” ja että ”Conan on vakuuttavimmillaan sarjakuvissa ja elokuvissa”.
Helsingin Sanomien Petri Immonen sanoo Howardin vahvuuksia olevan ennen kaikkea tunnelman luominen sekä taitavasti kuvattu toiminta. Novellien kuvaama maailma on värikäs ja taistelukohtaukset tarjoavat parhaimmillaan ”lähes dionyysistä huumaa”. Toisinaan rivien välistä välittyy myös filosofista pohdintaa. Immonen kuitenkin huomauttaa, ettei äitiinsä kiintynyt ja henkisesti epätasapainoinen Howard lainkaan vastannut tarinoistaan välittyvää nietzscheläisen yli-ihmisen ihannetta. Kokoelman suurin heikkous on tarinoiden yksiulotteisuus: ne ovat juonellisesti suoraviivaisia ja tyystin vailla huumoria tai ironiaa. Henkilöhahmot ovat pinnallisia tai jopa sisäisesti ristiriitaisia. Toisaalta juuri lapsekas seikkailunhalu ja mustavalkoinen arvomaailma tekevät novelleista niin vetäviä. Parhaimmillaan Howard on pitkissä tarinoissa, joissa hänen mielikuvituksensa pääsee oikeuksiinsa ja peittää heikkouksia.
Missio Helsinki

Missio Helsinki oli evankelioimistapahtuma, joka pidettiin Helsingin Olympiastadionilla elokuun lopussa vuonna 1987. Pääpuhujana oli yhdysvaltalainen evankelista Billy Graham, ja mukana oli myös Kalevi Lehtinen, joka järjesti Missio Helsingin jälkeen omia evankeliomiskokouksiaan eli Missioitaan mm. Leningradissa ja Suomessa eri paikkakunnilla. Olympiastadionin tilaisuuksiin osallistui kuuden päivän aikana noin 180 000 henkeä. Tapahtuma oli yhteiskristillinen, ja sitä olivat järjestämässä niin Suomen evankelisluterilainen kirkko kuin vapaat suunnatkin.
Missio Helsingin järjestämistä edelsi perusteellinen suunnittelu ja valmistelu. Järjestävän yhteisön pääsihteerinä oli pastori Juhani Peltonen, puheenjohtajana silloinen Yhdyspankin pääjohtaja Ahti Hirvonen ja neuvottelukunnan puheenjohtajana piispa Samuel Lehtonen. Billy Grahamin saaminen tapahtuman pääpuhujaksi edellytti kutsun esittämistä Grahamin säätiölle, ja myöntävän vastauksen saamiseksi kutsujapohjan oli oltava mahdollisimman laaja. Graham edellytti, ettei hänen vierailunsa jakaisi kristillistä yhteisöä. Kun Suomen keskeiset kristilliset suuntaukset oli saatu kutsun taakse, alettiin kerätä mukaan yksittäisiä seurakuntia. Noin 12 500 henkilöä osallistui eri puolilla maata järjestettyihin koulutustilaisuuksiin, ja heidän tehtävänään oli muun muassa avustaminen sielunhoidossa Missio Helsingin aikana. Keskeinen osa Grahamin baptismiin pohjautuvaa julistusta oli julkisesti osoitettu henkilökohtainen uskonratkaisu, eikä hän niinkään korostanut karismaattisten uskonkokemusten merkitystä.
Missio Helsinki on suurin Helsingin Olympiastadionilla koskaan järjestetty ei-urheilullinen tapahtuma, eikä yksikään toinen uskonnollinen tapahtuma ole saavuttanut Suomessa niin suurta medianäkyvyyttä kuin Grahamin siellä kuutena peräkkäisenä päivänä pitämä uskonnollisten kokouksten sarja. Graham oli tätä ennen käynyt Suomessa vuonna 1954, jolloin hänen puhetilaisuuteensa Helsingin olympiastadionilla oli osallistunut noin 28 000 kuulijaa. Missio Helsingin pääsihteeri Juhani Peltonen on 30 vuotta tapahtuman jälkeen arvioinut, ettei vastaavanlaisen uskonnollisen massatapahtuman järjestämiselle Suomessa ole enää 2000-luvulla edellytyksiä uskonnollisen kentän moninaistumisen ja uskonnottomuuden lisääntymisen vuoksi.
Somali (kissarotu)

Historia

Abessinialaiseen kantaan on lisätty pitkäkarvageenejä jo 1930-luvulta lähtien, mutta varsinaisesti somalia alettiin kasvattaa Pohjois-Amerikassa vasta 1960-luvulla. Vuonna 1972 perustettiin somalille oma rotuyhdistys ja 1978 somali hyväksyttiin jo koko alueella. Nykyisin rotua on ympäri Eurooppaa ja Amerikkaa, ja erityisen suosittu se on Australiassa, missä abessinialaiset ovat jääneet miltei täysin sen varjoon.

Luonne

Somalit ovat älykkäitä, hyväluontoisia ja leikkisiä. Ne muistuttavat luonteeltaan abessinialaisia. Somalit ovat aktiivisia, lempeitä ja ihmisrakkaita. Ne viihtyvät sylissä ja haluavat osallistua kaikkiin perheen askareisiin. Ne ovat hyvin sosiaalisia ja puheliaita, mutta eivät kovaäänisiä.
Pori Lentis

Pori Lentis on porilainen lentopalloseura. Se perustettiin vuonna vuonna 1985 ja yhdistysrekisteriin se hyväksyttiin vuotta myöhemmin. Seuran perustaminen tapahtui fuusiona, jossa Porin Pyrinnön lentopallojaosto ja Porin Palloseura yhdistivät toimintansa lentopallotoiminnan tehostamiseksi. Seuralla on miesten edustusjoukkue, joka pelaa 3-sarjassa. Miesten toinen joukkue pelaa Karhulentis-sarjaa.
Poul Nyrup Rasmussen

Elämä

Rasmussen syntyi köyhään työläisperheeseen ja aloitti työnteon jo seitsemänvuotiaana. 15-vuotiaana hän oli mukana ensimmäisen oppikoululaisille tarkoitetun sosiaalidemokraattisen järjestön perustamisessa. Rasmussen opiskeli Kööpenhaminan yliopistossa taloustiedettä ja valmistui maisteriksi vuonna 1971. Opintojen päätyttyä hän työskenteli ekonomistina ay-keskusjärjestön talousosastolla.

Poliittinen ura

Rasmussen valittiin kansankäräjille vuonna 1988, ja hänestä tuli Tanskan sosiaalidemokraattisen puolueen puheenjohtaja 1992. Pääministeriksi Rasmussen valittiin vuonna 1993 sen jälkeen, kun Poul Schlüterin johtama porvarihallitus oli joutunut eroamaan tamilipakolaisten kohteluun liittyneen kohun vuoksi. Pääministerinä Rasmussen toimi vuoteen 2001 saakka, minkä jälkeen hän siirtyi pois puolueen johtotehtävistä 2002.
Rasmussenin pääministerikaudella oli käytössä niin sanottu Tanskan malli, jonka ansiosta työttömyys saatiin laskettua 4,5 prosenttiin vuoden 2001 loppuun tultaessa. Vuonna 1993 työttömyysprosentti oli ollut 12 prosenttia. Koulutukseen liittyvät toimenpiteet ja tuntuvat työttömyyskorvaukset olivat eräitä mallin ominaispiirteitä.
Pääministerikautensa jälkeen Rasmussen valittiin Euroopan parlamenttiin vuoden 2004 vaaleissa. Parlamentissa hän istui yhden kauden. Rasmussen toimi myös Euroopan sosialidemokraattisen puolueen puheenjohtajana vuosina 2004–2011.
Kiihtelys

Kiihtelys on vanha suomalainen oravannahkojen kaupassa ja verotuksessa käytetty määrän yksikkö, 40 oravannahan nippu. Vanha turkisalue Kiihtelysvaara on saanut siitä nimensä. Kiihtelys koostuu neljästä tikkurista, joka merkitsee kymmentä oravannahkaa. Tikkuri taas on antanut nimensä Tikkurilalle, joka on ollut turkisten kauppapaikka. Suomen sana raha tarkoitti alun perin oravannahkaa. 
Turkisten metsästys on ollut tärkeä elinkeino suomalaisille, ja orava on ollut tärkeimpiä turkiseläimiä. Paljon turkiksia myytiin ulkomaillekin, ja vastineeksi hankittiin muun muassa arvometalleja, suolaa ja aseita. Myös pyyntiväestöltä verotettiin ja ostettiin turkiksia, jotka myytiin eteenpäin.