google/wiki40b huggingface dataset:
Stabijhoun

Ulkonäkö

Stabijhoun on ruumiinrakenteeltaan vankka, korkeuttaan pidempi koira. Ihannesäkäkorkeus on uroksilla 53 cm ja nartuilla 50 cm. Karva on pitkää ja suoraa, korkeintaan hieman aaltoilevaa. Karva ei koskaan saisi olla kiharaa erotukseksi muuten samantyyppisestä rodusta wetterhounista. Päässä karva on lyhyempää. Sallittuja pohjavärejä on kolme: musta, oranssi ja ruskea valkoisin merkein. Valkoisessa värissä voi myös olla pisteitä tai pieniä pilkkuja, mutta kolmivärisyys ei ole sallittua.
Koiran korvat ovat päänmyötäisesti riippuvat, melko pitkät ja alas kiinnittyneet. Ne ovat yläosastaan hapsuttuneet, mutta hapsut lyhenevät korvan kärkeä kohti eivätkä ulotu kärjen yli. Häntä on pitkä ja riippuva. Pohjaväriltään mustilla koirilla kirsu on musta, ruskeilla koirilla ruskea. Silmät ovat aina ruskeat, mustilla koirilla tummanruskeat. Stabijhounin purenta on leikkaava.

Luonne ja käyttäytyminen

Rotu on luonteeltaan ystävällinen, rauhallinen ja kärsivällinen. Stabijhoun on myös älykäs ja miellyttämisenhaluinen, joten kouluttaminen on helppoa. Se kiintyy omistajaansa ja on tarvittaessa hyvä vahtikoira. Stabijhoun ei koskaan saisi olla aggressiivinen eikä näykkivä.
Stabijhoun on aktiivinen koira, joka on kuitenkin sisätiloissa rauhallinen kunhan saa päivittäin riittävästi tekemistä. Se sopii monenlaiseen harrastustoimintaan. Turkki on helppohoitoinen ja pysyy hyvin puhtaana.

Alkuperä

Rotu polveutuu 1500-luvulla Ranskasta Alankomaihin tuoduista pitkäkarvaisista seisojista. Alankomaissa sitä alettiin kasvattaa Länsi-Friisinmaalla maan pohjoisosissa. Ensimmäiset kirjalliset maininnat rodusta ovat 1800-luvulta. Viralliseksi roduksi se hyväksyttiin kotimaassaan vuonna 1942. Nykyään Alankomaissa on noin 4 000 stabijhounia, mutta muualla maailmassa rotu on harvinainen.
Stabijhounin ensisijainen käyttötarkoitus oli pienriistan ja lintujen metsästys, mutta sitä käytettiin myös monenlaisissa muissa tehtävissä. Stabijhoun oli usein maatilan ainoa koira, joten sen toimenkuva oli laaja vahtikoirasta tuhoeläinten torjujaan. Metsästyskoirana stabijhoun on sekä seisoja että pehmeäsuinen noutaja. Sillä on hyvä hajuaisti, ja se osaa työskennellä myös vedessä.

Terveys

Suurikokoisilla koirilla yleistä lonkkaniveldysplasiaa esiintyy stabijhouneillakin. Rotu kuuluu perinnöllisten vikojen vastustamisohjelmaan PEVISAan, ja Suomessa stabijhounkannasta on lonkkakuvattu vain pieni osa. Siksi sairauden yleisyyttä ei tarkkaan tunneta. Hollannissa jalostuksessa käytettävien koirien lonkka- ja kyynärnivelten kuntoon kiinnitetään enemmän huomiota. Rodussa on esiintynyt muutama epilepsia- ja kaihitapaus, samoin joitakin PRA-tapauksia eli verkkokalvon surkastumaa. Rodun terveystilanne on kokonaisuudessaan kuitenkin hyvä.
Kotapähkinäkasvit

Tuntomerkit

Kotapähkinäkasvit ovat aina- tai kausivihantia pensaita tai puita, joiden puu on usein fluoresoivaa. Nivelten kohdalla johtojännelieriössä on joko kolme tai viisi aukkoa. Kasveissa on limasoluja. Lehdet ovat vastakkaisesti, pääteparisia, sahalaitaisissa lehdyköissä on pienet korvakkeet eli stipellit ja lehtikannassa usein varsinaiset korvakkeet. Verholehdet ovat terälehtimäisiä, heteitä on yhtä monta kuin verholehtiä, palhot ovat litteitä ja ponnet nuolimaisia. Kehänalainen sikiäin on kahden tai kolmen, harvoin neljän emilehden yhteenkasvettuma, ja kussakin emilehdessä on tavallisesti 6-12 (joskus vähemmän) siemenaihetta. Hedelmä on avautumaton, marja tai kuiva ja rakkomainen. Siemeniä hedelmässä on vähän, ja niissä on vihreä alkio, jolla on isot alkeislehdet. Kromosomiluku n = (11-)13(-14).

Levinneisyys

Kotapähkinäkasvien levinneisyys on melko hajanainen ja keskittyy pohjoisen pallonpuoliskon lämpimänlauhkeille alueille. Tropiikkiin asti ne ovat levinneet Amerikassa, Malaijien saaristossa ja Uudessa-Guineassa.

Luokittelu

Kotapähkinäkasveihin kuuluu kaksi sukua ja 45 lajia. Kotapähkinöitä (Staphylea) on 23 lajia ja suvussa Dalrympelea on 20-25 lajia.
Oliver Stokowski

Oliver Stokowski (8. elokuuta 1962 Kassel, Länsi-Saksa) on saksalainen näyttelijä, joka tunnetaan ehkä parhaiten rikosylikomisario Paul Zornin roolistaan rikossarjassa Tutkija. Hän voitti pääroolistaan sarjassa vuonna 2001 Saksan televisiopalkinnon. Lisäksi Stokowski on esiintynyt urallaan monissa elokuvissa ja tv-sarjoissa, muun muassa Kettu, Stolberg, Rikospaikalla ja Polizeiruf 110.
Ilpo Koskela (sarjakuvapiirtäjä)

Ilpo Koskela (s. 1958) on Oulussa asuva suomalainen sarjakuvapiirtäjä ja graafikko. Parhaiten hänet tunnetaan Aleks Revel -sarjakuvastaan, joka kertoo fiktiivisen virolaisen seikkailijan elämästä Suomen kieltolain aikana ja myöhemmin. Koskela on vaikuttanut monipuolisesti sarjakuva-alalla muun muassa sarjakuvayhdistysten hallituksissa sekä vuodesta 2007 Kemin kansainvälisen sarjakuvakilpailun johtajana.
Koskela on julkaissut sarjakuva-albumeita, useita sarjakuvanovelleja eri lehdissä ja Pienen oppaan sarjakuvanpiirtämiseen (2007). Viimeksi mainittu on ilmestynyt myös saamenkielisenä käännöksenä (Smávva oahpis ráidogovaid sárgumii, 2008). Vuonna 2010 ilmestyi Koskelan kirjoittama laajempi sarjakuvanteon yleisopas Sarjakuvantekijän oppikirja. Vuonna 2011 Koskela sai Suomen sarjakuvaseuran myöntämän sarjakuvaneuvoksen arvonimen.
Kaarlo Mainio Levander

Elämäkerta

Levander kävi koulua Hämeenlinnassa ja Kuopiossa. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1889 ja väitteli filosofian tohtoriksi 1894 (väitöskirja oli nimeltään Beiträge zur Kenntnis einiger Ciliaten). Hän toimi Helsingin yliopiston eläinmuseon amanuenssina 1889–1902 ja eläintieteen professorina 1910–1935.
Kesästä 1889 alkaen maisteri Levander toimi professori Johan Axel Palménin assistenttina tutkien ensin Espoon Lövön merialueen mikrofaunaa ja Palménin perustettua Tvärminnen eläintieteellisen aseman Hankoon vuonna 1902 siirtyi Levander tutkimaan aseman merialuetta. 1891 Levander kävi opintomatkalla Saksassa ja ryhtyi sen jälkeen tutkimaan myös Lövön alueen kalliolammikoiden mikroeliöstöä. Myös Tvärminnessä hän aloitti laajan kalliolammikkotutkimuksen.
Palmén valitsi Levanderin Tvärminnen aseman kuusijäseniseen toimikuntaan ja hän toimi siinä kuolemaansa saakka. 1897 Levander perusti Luonnon Ystävä lehden (nykyisin Luonnon Tutkija) ja toimi lehden päätoimittajana. Suomen Biologian Seura Vanamo ry. ryhtyi julkaisemaan lehteä vuonna 1900. Levander toimi Vanamo-seuran puheenjohtajana Aukusti Juhana Melan kuoleman jälkeen 1904–1919. Hän toimi Suomen Riistanhoito-Säätiön ensimmäisenä puheenjohtajana 1925 alkaen.
Levander oli kaksikielinen. Hän oli ensimmäinen eläintieteen dosentti, joka oli käynyt suomenkielistä koulua ja opetti myös suomeksi. Hän nimesi muutamia uusia eliölajeja.
Pompeiuksen kuuria

Pompeiuksen kuuria oli Pompeiuksen rakennuttama kuuria, joka sijaitsi Pompeiuksen teatterin yhteydessä, Roomassa.
Rooman senaatti kokoontui tilapäisesti Pompeiuksen kuuriassa, sillä edellinen kuuria oli tuhoutunut tulipalossa eikä Julius Caesarin rakennuttama Curia Julia ollut vielä valmistunut. Kun senaatti piti kokoustaan Pompeiuksen kuuriassa, salaliittolaiset murhasivat siellä Caesarin vuonna 44 eaa.

Rakennuksen historiaa ja arkeologiaa

Gnaeus Pompeius Magnus päätti rakennuttaa vuonna 62 eaa sotasaalisrahoillaan Roomaan teatterirakennuksen sivurakennuksineen. Yksi sivurakennuksista oli kuuria, jonka sisälle hän laitatti patsaansa. Rakennuksen oli määrä korostaa rakennuttajansa mahtia. Teatteri säilyi vuosisatoja, mutta kuuria oli olemassa vain noin vuosikymmenen.
Caesarin murha johti poliittisiin väkivaltaisuuksiin ja sisällissotaan. Sisällissodan voittaja, keisari Augustus poistatti rakennuksesta Pompeiuksen patsaan, minkä jälkeen se sytyteettin tuleen. Jäännösten päälle rakennettiin julkinen käymälä.
Rakennus sijaitsi alueella, jonka nimi on nykyään Largo di Torre Argentina. Ensimmäiset kaivaukset tehtiin diktaattori Benito Mussolinin määräyksestä 1930- luvulla. Rakennelman perustukset on löydetty, mutta nykyään niiden yli kulkee katu ja raitiovaunulinja.
Uusia kaivauksia tehtiin vuonna 2012. Tuolloin ilmoitettiin, että Caesarin kuolinpaikka olisi löydetty. Se olisi merkitty rakennuksen lattiaan ennen sen hävittämistä. Paikkaa suunniteltiin avattavaksi yleisölle vuonna 2013.
HMAS Diamantina (M86)

Palvelus

Alus on palveluksessa vuonna 2017.
Muistojeni Julia

Vastaanotto

Elokuva sai 11 Oscar-ehdokkuutta ja voitti palkinnot parhaasta miessivuosasta (Jason Robards), parhaasta naissivuosasta (Vanessa Redgrave) ja parhaasta sovitetusta käsikirjoituksesta (Alvin Sargent). 
Helsingin Sanomien Mikael Fränti kutsui elokuvaa sen tv-esityksen alla 1988 kahden naisnäyttelijän voitoksi: ”Jane Fonda ja Vanessa Redgrave eläytyvät täyteläisesti ystävättäriksi, jotka joutuvat miettimään maailman pahuutta ja raadollisuutta pienessä berliiniläisessä kahvilassa. – – Jännittävässä juna-jaksossa romanttispainotteinen kerronta hakee trillerin muotoja.”
Patrick Mtiliga

Patrick Mtiliga (s. 28. tammikuuta 1981 Kööpenhamina, Tanska) on tanskalainen jalkapalloilija, joka pelaa tanskalaisessa Nordsjællandin joukkueessa. Mtiligan pelipaikka on vasen laitapuolustaja.
167 senttimetriä pitkä Mtiliga aloitti ammattilaisuransa synnyinkaupunkinsa B93:ssa, jossa hän pelasi debyyttikaudellaan 1998–1999 13 liigaottelua. Jo seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Alankomaihin, Excelsior Rotterdamin riveihin. Hän pelasi seurassa neljän ja puolen kauden ajan, sekä maan ylimmällä että toiseksi ylimmällä sarjatasolla. Sarjaotteluita Excelsiorissa kertyi 139. Kesken kauden 2003–2004 Mtiliga siirtyi Feyenoordiin, jossa hän pelasi 22 Eredivisie-ottelun verran. Kausi 2005–2006 jäi häneltä kokonaan väliin loukkaantumisten vuoksi, ja elokuussa 2006 hän siirtyi NAC Bredaan.
Mtiliga siirtyi kesällä 2009 2+1 vuotisella sopimuksella Espanjan pääsarjassa pelaavan Malagan joukkueeseen.  Kesällä 2011 hän siirtyi tanskalaiseen Nordsjællandiin.
Date Movie

Juoni

Elokuvassa keskeisessä roolissa on huomattavan ylipainoinen Julia Jones. Hän on kreikkalais-intialais-japanilais-juutalainen tyttö, joka toimii työkseen kreikkalaisen baarin tarjoilijana. 
Julia Jones uskoo, ettei pääse koskaan naimisiin, ja lähtee masentuneena kääpiökasvuisen treffitohtori Hitchin pakeille. Jonesin ulkonäköä muutetaan, ja tyttö osallistuu tosi-TV-sarja "Extreme Bachelor: Desperate Editioniin". Hän rakastuu oitis Grant Fockyerdoder -nimiseen nuorukaiseen, josta Julian vanhemmat Linda ja Frank eivät kuitenkaan ole aluksi täysin vakuuttuneita. Äiti esimerkiksi yrittää saada Grantia antamaan spermanäytteensä, jotta voi tietää, onko tästä tekemään hänelle lapsenlapsia. Vierailun lopussa Grant onnistuu pudottamaan hyllyltä vaasin, jossa säilytetään Frankin äidin jäännöksiä. Luuranko tulee esiin, ja Jonesin perheen Jinxers-kissa nuolee sitä. 
Julia ja Grant aikovat katastrofaalisesta tapaamisesta huolimatta mennä naimisiin. Grant valitsee bestmanikseen "parhaan ystävänsä" Andyn, joka kuitenkin aiheuttaa ongelmia Julialle. Hän järkyttyy kuultuaan, että Grant ja Andy olivat olleet kihloissa vielä kolme viikkoa sitten. Andy esitetään korostetun seksikkäänä ja käytökseltään pornahtavana, ja jopa treffitohtori Hitch epäilee, ettei Julia voi mitenkään kilpailla Andyn rinnalla. 
Hääpäivän aamuna Julian poskelle ilmestyy suuri finni. Hän myöhästyy häistään ainakin tunnin, ja viimein saavuttuaan hän kohtaa keskenään intohimoisesti suutelevat Grantin ja Andyn. Julia masentuu täysin, ja isä-Frank yrittää naittaa hänet Nicky-nimiselle epäsiistinä ja "homssuisena" esitetylle miehelle, joka hänkin on kreikkalais-intialais-japanilais-juutalainen. Puolen vuoden kuluttua Julia kuitenkin kohtaa jälleen Grantin, ja pari saa toisensa. He menevät häämatkalle Kongin saarelle, jossa kuvataan vielä joukko karvaisia "Iso Perse" -juomaa nauttivia karvaisia apinoita sekä Carmen Electra. Elokuvan kuluessa tehdään Scary Movie -sarjan tavoin pilaa lisäksi Michael Jacksonista. Elokuvassa esitetään myös Grantin persoonalliset vanhemmat: brasilialaista capoeira-sotatanssia harjoitteleva Bernie ja teini-ikäisten impotenssiin erikoistunut seksiterapeutti Roz. Myös Rozin käytöstä kuvataan seksuaalisesti rohkeaksi: ensikohtaamisen aikana hän hieroo Julia Jonesin päätä rintojensa väliin, ja Julian äidille hän opettaa tuntemiaan seksileikkejä.

Vastaanotto

Seksuaalista ja osin härskiä huumoria sisältävän Date Movien ikärajaksi oli Suomessa säädetty K-15. 
Turun Sanomien Päivi Valotien mielestä Date Movie on Scary Movie -sarjaakin kehnompi, suorastaan surkea kreisikomedia, josta ei löydy ainuttakaan oikeasti nokkelaa ideaa. Hänestä sinne sun tänne irvaileva tekele on tökerö sikermä kohtauksia ja mukahauskoja viittauksia, ei alkuunkaan toimiva kokonaisuus.
Roger Staubach

Roger Thomas Staubach (s. 5. helmikuuta 1942) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hänelle myönnettiin vuonna 1963 Heisman Trophy ja Maxwell Award sekä vuonna 1971 Bert Bell Award.
Ohiolainen Staubach oli pelipaikaltaan pelinrakentaja (quarterback). Hän pelasi Naval Academyn joukkueessa ennen ammattilaisuraansa Dallas Cowboysissa vuosina 1969–1979. Hän otteli kuudesti Pro Bowlissa. 
Staubach on Vietnamin sodan veteraani. Hänet on kelpuutettu College Football Hall of Fameen vuonna 1981, sittemmin myös Pro Football Hall of Fameen vuonna 1985.
Gianfranco Fini

Gianfranco Fini on (s. 3. tammikuuta 1952 Bologna) on italialainen poliitikko. Hän on Futuro e Libertà per l'Italia -puolueen puheenjohtaja.
Fini johti konservatiivista Alleanza Nazionalea koko sen olemassaolon ajan 1995–2009. Hän kuului Berlusconin hallituksiin varapääministerinä 2001–2006 ja ulkoministerinä 2004–2006. 2008–2013 Fini oli edustajainhuoneen puhemies.
Fini on opiskellut Rooman Sapienza-yliopistossa ja ammatiltaan toimittaja. Opiskelija-aikoinaan hän oli Fronte della Gioventù -järjestön johdossa ja hänet valittiin parlamenttiin 1983 uusfasistisen Movimento Sociale Italiano – Destra Nazionale -puolueen listalta ja hän oli myöhemmin sen kansallisena sihteerinä 1987–1990 ja 1991–1995.
Vielä 1994 hän kuvasi Mussolinia "1900-luvun suurimmaksi valtiomieheksi", mutta on sittemmin sanoutunut irti fasismista.
Tammikuussa 1995 hänet valittiin uuden Alleanza Nazionalen johtajaksi, mitä paikkaa hän piti siitä lähtien. Fini oli puolueineen vuonna 1994 ja 2001 vaalit voittaneen Berlusconin Casa delle Libertàn jäsenenä. Alleanza Nazionale hajotettiin maaliskuussa 2009 ja se liittiin se Berlusconin puolueen kanssa muodostettavaan Popolo della Libertà -puolueeseen.
Yhteisen puolueen perustamisen jälkeen Fini joutui Berlusconin omistaman median ankaran arvostelun alaiseksi. Vittorio Feltrin päätoimittama Il Giornale syytti Finiä yrityksistä suistaa pääministeri asemastaan. Jouluksi 2009 Fini lähetti Feltrille paketin valiumia toivoen hänen voivan viettää joulunsa ilman vainoharhoja ja hallusinaatioita. Kesällä 2010 Berlusconin ja Finin välit huononivat entisestään. Berlusconi kehotti Finiä eroamaan edustajainhuoneen puhemiehen paikalta. Fini ei totellut, vaan perusti oman edustajainhuoneryhmän, "Futuro e Libertà per l'Italia" (FLI).  Syksyllä 2010 Finin ryhmä kuitenkin äänesti Berlusconin hallituksen puolesta luottamuslauseäänestyksessä. Helmikuussa 2011 Fini valittiin Futuro e Libertà per l'Italia -puolueen perustavassa kokouksessa puolueen puheenjohtajaksi. Vuoden 2013 parlamenttivaaleissa Fini ja FLI olivat osa keskustaliittoumaa, joka tuki Mario Montia pääministeriksi. FLI ei saanut vaaleissa yhtään paikkaa, joten myös Fini jäi valitsematta.
Raggmunk

Raggmunk on ruotsalainen ruokalaji. Se tehdään perunasta, johon lisätään maitoon sekoitettuja jauhoja sekä toisinaan myös kananmunaa. Ruoka valmistetaan paistamalla lettujen tavoin. Raggmunk tarjoillaan tyypillisesti pekonin ja puolukkahillon kanssa. Raggmunk on Itä-Göötanmaan maakuntaruoka.
Ruotsissa raggmunkia on saatavilla myös kaupoista valmiina kylmätuotteena.

Etymologia

Sana raggmunk ei ole ruotsin kielessä kovin vanha. Ensi kerran sitä tiedetään käytetyn vuonna 1904. Yhdyssanan alkuosan ragg merkitys on rapea ja loppuosa munk juontuu munkkipannusta, jota käytetään ruokalajin valmistukseen.

Raggmunk uunipellillä

Raggmunkia voidaan valmistaa myös uunipellillä. Tämä muunnelma valmistetaan paistamalla pellillä aluksi pekoni. Tämän jälkeen pellille kaadetaan raggmunktaikina, lisätään paistettu pekoni ja jätetään ruoka kypsymään uuniin. Uunissa paistettu raggmunk nautitaan puolukkahillon ja joskus myös juoksevan kerman kanssa. Öölannissa tästä muunnelmasta käytetään nimitystä lufsa ja Smoolannissa råriven pannkaka.

Samankaltaisia ruokalajeja

Raggmunkin kaltaisia ruokalajeja kuuluu sekä juutalaiseen että useiden Itä- ja Keski-Euroopan maiden (kuten Englannin, jossa ruokaa kutsutaan nimellä potato pancake) keittiöön.
Westerkullan kartano

Historiaa

Kartano on muodostettu vuonna 1630 neljästä silloisesta tilasta. Kartanolla oli säterivapaus vuodesta 1633 vuoteen 1683, jolloin kartanosta tehtiin säteriratsutila. Tila ostettiin perintötilaksi vuonna 1797.
Kartanosta on ensimmäinen maininta asiakirjoissa vuodelta 1587. Mutta varsinaisesti sen historia alkaa vuodesta 1626, jolloin sen sai läänitykseksi liivinmaalainen aatelismies Reinhold Wunsch. Hänen pojanpoikansa Adan Johan Wunschin kerrotaan syyllistyneen tappoon ja olleen muutenkin suvun musta lammas. Hän myi tilan 300 taalerilla hopearahaa Uudenmaan ja Hämeen läänin maaherralle, paroni Axel Rosenhanelle. Kartano autioitui isonvihan aikana. Sen sai 1791 haltuunsa Gabriel August Hagelberg, jonka jälkeläisten, nimellä Hagelstam, omistuksessa ja hyvässä hoidossa se oli 113 vuotta.

Rakennukset

Vuonna 1826 kartanon pää- ja talousrakennus paloivat maan tasalle. Samassa yhteydessä räjähti pihan keskellä ollut, kiviharkoista rakennettu nelikulmainen, ruutikellarina toiminut rakennus.
Uusi hirsirakenteinen päärakennus valmistui vuosina 1826-27. Rakennuksessa on kahdeksan huonetta, jonka lisäksi mansardikaton alla olevassa yläkerroksessa on kolme huonetta. Sisäänkäynti oli pohjoissivulla.
Talo kävi kuitenkin ahtaaksi, joten rakennuksen itäpuolelle nousi vuonna 1875 lyhyempi, mutta leveämpi lisärakennus. Vuonna 1915 rakennusten väliin rakennetiin pieni huone, jolla lisärakennus yhdistettiin päärakennukseen.

Kartano nykyään

Tilan pellot ovat edelleen viljelyssä. Nykyiset omistajat ovat Thuringin ja Ackermannin suvut. Kartanon alueella on kulttuurihistoriallista merkitystä, ja se on myös lähiseudun asukkaiden, muun muassa länsimäkeläisten (Västerkulla) ja mellunmäkeläisten virkistysaluetta.
Patty Murray

Patricia Lynn ”Patty” Murray (o.s. Johns, s. 11. lokakuuta 1950 Seattle, Washington) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko. Hän on istunut Washingtonin osavaltion senaatissa vuosina 1989–1992 ja sittemmin Washingtonin edustajana Yhdysvaltain senaatissa 3. tammikuuta 1993 alkaen.   
Murraylla ja hänen miehellään Rob Murraylla on lapset Randy ja Sara.
Sintsi

Sintsi on kylä Pohjois-Karjalassa Rääkkylän kunnassa. Kylässä asuu noin 100 asukasta. Nimi on ilmeisesti lähtöisin venäläisperäisestä sanasta, joka tarkoittaa eteistä ja porstuaa. Asukkaita on 250–300; kesäisin asukasmäärä on suurempi.
Kylä rajoittuu Pyhäselkä-, Iso-Onkamo ja Pieni-Onkamo -nimisiin järviin. Lisäksi kylä on myös Pyhäselän ja Tohmajärven kuntien rajoja lähellä. Rääkkylän keskustaan on 30 kilometriä, Kiteelle ja Joensuuhun noin 35 kilometriä.
Elinkeinoina on pääosin maa- ja metsätalous, kuten karjatalous, erikoisviljely, turkistarhaus, puunjalostus ja koneurakointi. Kylän lähellä on Vuoniemen rantojensuojelualue ja Kirkkovuori.
Sintsin naapurikylä on Nieminen ja Tohmajärven puolella Tikkala.
Samuli Siltanen

Samuli Siltanen (s. 1970, Helsinki) on suomalainen matemaatikko, joka työskentelee Helsingin yliopiston teollisuusmatematiikan professorina.

Koulutus ja ura

Siltanen valmistui diplomi-insinööriksi vuonna 1994 Teknillisestä korkeakoulusta (nykyään Aalto-yliopisto). Hän väitteli vuonna 1999 Teknillisessä korkeakoulussa professori Erkki Somersalon ohjauksessa väitöskirjalla Electrical impedance tomography and Faddeev Green's functions. 
Vuosina 1999-2002 hän työskenteli Instrumentarium Imagingilla tuotekehittäjänä lääketieteellisen röntgenkuvausteknologian parissa. Hän oli Japan Society for the Promotion of Science Postdoctoral Fellow -rahoituksella Gunman yliopistossa Japanissa 2002-2004. Hän työskenteli tuotekehittäjänä yrityksissä GE Healthcare ja PaloDEx vuosina 2004-2005.
Siltanen aloitti matematiikan professorina vuonna 2006 Tampereen teknillisessä yliopistossa ja teollisuusmatematiikan professorina vuonna 2009 Helsingin yliopistossa.
Hän on toiminut Suomen Inversioseuran hallituksen puheenjohtajana vuodesta 2011.

Tutkimus

Siltasen tutkimusala sovelletussa matematiikassa on käänteiset ongelmat eli inversio-ongelmat. Inversio-ongelmissa kuljetaan seurauksista syihin ja pyritään tulkitsemaan epäsuoria mittauksia. Esimerkiksi tietokonetomografiassa potilaasta otetaan röntgenkuvia eri suunnista ja käytetään matemaattista takaisinlaskentaa potilaan sisäisen kolmiulotteisen rakenteen selvittämiseen. Tässä tapauksessa "syy" on potilaan kolmiulotteinen rakenne ja "seuraus" kokoelma kaksiulotteisia röntgenkuvia potilaasta.
Asetyylikoentsyymi-A-syntaasi

Asetyylikoentsyymi-A-syntaasi eli asetyylikoentsyymi-A-syntetaasi tai asetaattikoentsyymi-A-ligaasi on ligaaseihin kuuluva entsyymi. Entsyymi katalysoi asetyylikoentsyymi-A:n muodostumista etikkahaposta ja koentsyymi-A:sta. Entsyymi esiintyy niin esi- kuin aitotumaisissa soluissakin. Asetyylikoentsyymi-A-syntaasin EC-numero on EC 6.2.1.1.

Rakenne ja toiminta

Rakenteeltaan asetyylikoentsyymi-A-syntaasi on tyypillisesti monomeeri tai muutamasta alayksiköstä koostuva oligomeeri. Ihmisen entsyymi on rakenteeltaan monomeeri ja molekyylimassaltaan noin 80 kDa. Ihmisellä on asetyylikoentsyymi-A-syntaasista kaksi isoentsyymiä, joista asetyylikoentsyymi-A-syntaasi I esiintyy solulimassa ja joista asetyylikoentsyymi-A-syntaasi II esiintyy mitokondrioissa.
Toimiakseen asetyylikoentsyymi-A-syntaasi vaatii koentsyymikseen adenosiinitrifosfaattimolekyylin ja kahdenarvoisia metallikationeja. Metallikationien tehtävä on sitoutua ATP-molekyyliin ja entsyymin katalysoiman reaktion välituotteisiin. Substraattina reaktiossa toimivat koentsyymi-A ja etikkahappo sekä eräissä tapauksissa propaanihappo, jolloin muodostuu propionyylikoentsyymi-A:ta. Entsyymin katalysoimassa reaktiossa muodostuu tioesterisidos etikkahapon ja koentsyymi-A:n välille ja sidoksen muodostumiseen tarvittava energia saadaan ATP:n hydrolyysistä.
Justin Mapp

Seurajoukkueura

Mapp valmistui Yhdysvaltain jalkapalloliiton IMG Soccer Academystä vuonna 2001 ja teki Project-40-kehityssopimuksen ammattilaisliiga Major League Soccerin kanssa. D.C. United varasi hänet numerolla neljä vuoden 2002 MLS SuperDraft -varaustilaisuudessa. Tulokaskaudellaan hän pelasi kolmessa ottelussa yhteensä vain 28 minuuttia.
Ennen kautta 2003 Mapp siirtyi Chicago Fireen vaihdossa Dima Kovalenkoon, missä hänestä tuli tärkeä osa joukkuetta. Hän voitti Chicagossa Lamar Hunt U.S. Open Cupin ja MLS Supporters’ Shieldin kaudella 2003. Toinen U.S. Open Cupin voitto seurasi kaudella 2006, jolloin hänet valittiin myös MLS Best XI -tähdistöjoukkueeseen. Runsaan seitsemän kauden aikana Chicagossa hän pelasi 174 MLS:n runkosarjaottelua, joissa hän teki 14 maalia ja antoi 36 maalisyöttöä.
Heinäkuussa 2010 Mapp myytiin tulokasjoukkue Philadelphia Unionille, jossa hän vietti puolitoista kautta. Kaudella 2011 hän pelasi 29 ottelussa ja oli auttamassa joukkueen pudotuspeleihin. Marraskuussa 2011 järjestetyssä MLS Expansion Draft -varaustilaisuudessa Mappin oikeudet siirtyivät kaudeksi 2012 liigaan liittyneelle Montreal Impactille.

Maajoukkueura

Mapp pelasi useita otteluita Yhdysvaltain nuorisomaajoukkueissa ja osallistui alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuihin vuonna 2001 ja alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuihin vuonna 2003. Jälkimmäisessä turnauksessa hän teki Yhdysvaltain voittomaalin neljännesvälieräottelussa Norsunluurannikkoa vastaan.
Yhdysvaltain A-maajoukkueessa Mapp debytoi 12. lokakuuta 2005 ottelussa Panamaa vastaan. Hän kuului vuoden 2007 CONCACAF Gold Cupin voittaneeseen Yhdysvaltain joukkueeseen ja pelasi myöhemmin samana vuonna myös Copa Américassa.