Jean Rhys

Lapsuus ja nuoruus

Jean Rhys syntyi Dominican saarella. Hän oli viidestä lapsesta toiseksi vanhin. Hänen isänsä William Rees Williams oli walesilainen lääkäri, joka toimi Länsi-Intian saarilla hallinnollisissa tehtävissä. Hänen äitinsä oli skottilaissyntyinen kreoli Minna Lockhart, jonka perhe oli viljellyt saarella sokeriplantaaseja monen sukupolven ajan. Gwen oli yksinäinen lapsi, joka kirjoitti runoja ja näytelmiä. Hän kävi luostarikoulua, mutta kuusitoistavuotiaana hänet lähettiin Clarice-tätinsä luokse Englantiin. Cambridgessä hän kävi Persen tyttökoulua, mutta jätti sen yhden lukukauden jälkeen. Hän suostutteli isänsä panemaan hänet Lontoon kuninkaalliseen draamakouluun 1909. Isän kuoltua hän jätti teatterikoulun yhden lukukauden jälkeen. Tytär ei halunnut palata kotiin, vaan hän teki sekalaisia töitä kuorotyttönä, mannekiinina ja haamukirjoittajana. Vaihdettuaan nimeä monta kertaa hän päätyi Jean Rhysiin.
Jean Rhysillä oli rakkaussuhde itseään kaksikymmentä vuotta vanhempaan pörssivälittäjään Lancelot Grey Hugh Smithiin. Suhteen päätyttyä Rhys sai mieheltä rahallista avustusta, joka yhdessä satunnaisten teatteritöiden kanssa riitti elämiseen. Suhteen päättyminen ja Rhysin hengen vaarantanut abortti heijastuvat myöhemmin hänen romaanissaan Voyage in the Dark (1934). Vuonna 1917 meni naimisiin Jean Langeltin kanssa, joka oli hollantilainen muusikko, lauluntekijä ja journalisti. Pariskunta asui Pariisissa. He saivat pojan, joka kuoli jo pikkulapsena sekä tyttären. Langlet vangittiin 1923, koska hän ei ollut noudattanut maastapoistumismääräystä, ja Jean Rhys jäi rahattomaksi.

Kirjallisissa piireissä

Pariisissa Jean Rhys ystävystyi kirjailija Ford Maddox Fordin kanssa. Ford kannusti häntä kirjoittamaan ja julkaisi hänen tekstejään Translantic Review -lehdessä. Hän myös kirjoitti esipuheen, kun tekstit julkaistiin 1927 teoksena The Left Bank (1927). Rhysin ensimmäinen romaani Postures (1928), myöhemmältä nimeltään Qartet liittyy hänen ja Fordin suhteeseen. Erottuaan Lengletistä 1932 Rhys avioitui Leslie Tilden Smithin kanssa, joka oli kustannustoimittaja. Aviomiehen kuoltua 1945 Rhys meni 1947 naimisiin serkkunsa Max Hamerin kanssa, joka oli runoilija ja eläkkeellä oleva meriupseeri. Pariskunta eli taloudellisesti ahtaasti. Hamer joutui vankilaan kavallettuaan työnantajansa varoja. Miehen vapauduttua vankilasta he asuivat Englannissa Cornwallissa ja Devonissa, jonne Jean Rhys jäi aviomiehen kuoltua 1964.
Jean Rhysin teoksissa on vahvasti omaelämäkerrallisia aineksia. Naispäähenkilöt muistuttavat häntä itseään: He ovat juurettomia, ulkopuolisia ja tuntevat tulevansa miesten hyväksikäyttämiksi. Huomenta, keskiyö (suom. Hanna Tarkka, 2002) on tragikoominen kuvaus Sasha-nimisestä naisesta, joka on rahattomana Pariisissa. Hän suunnittelee itsemurhaa, mutta on toisaalta huolissaan kampauksesta ja vaatteistaan.

Unohduksen vuodet

Kriitikot olivat kiittäneet Jean Rhysin teoksia, mutta ne eivät saavuttaneet suurta yleisöä. Hän eli syrjäisessä Devonissa täysin unohduksissa, ja hänen arveltiin jopa kuolleen. Vuonna 1957 radioyhtiö BBC etsi häntä lehti-ilmoituksella saadakseen kuunnelmaoikeudet teokseen Huomenta, keskiyö. Tuolloin Jean Rhys kirjoitti romaaniaan Siintää Sargassomeri (suom. Eva Siikarla, 1968), jonka innoittajana oli Bertha Mason, Rochersterin hullu vaimo Charlotte Bronten Kotiopettajattaren romaanissa. Teos voitti useita kirjallisia palkintoja, ja Rhysin varhaisemmasta tuotannosta otettiin uusia painoksia. Menestys tuli kuitenkin myöhään. Kirjailija David Plante on kuvannut ikääntynyttä Jean Rhysiä armottomasti teoksessaan Difficult Women (1983). Entinen kaunotar oli itsekeskeinen, oikukas ja alkoholisoitunut. Jean Rhys kuitenkin jatkoi kirjoittamista kuolemaansa asti.