google/wiki40b huggingface dataset:
Aérospatiale

Historia

Yhtiö muodostettiin vuonna 1970, kun valtion omistamat Sud Aviation, Nord Aviation ja Société d'études et de réalisation d'engins balistiques (SÉREB) yhdistyivät.
Vuonna 1992 Daimler-Benz Aerospace AG (DASA) ja Aérospatiale yhdistivät helikoptereiden valmistaneet osansa muodostaen Eurocopter Groupin. Vuonna 1999 Aérospatiale fuusioitui Matra Hautes Technologiesin kanssa lukuun ottamatta satelliitteja valmistavia toimintojaan muodostaen Aérospatiale-Matran. Tämä yksikkö valmistaa ohjuksia osana MBDA-yhtymää. Aérospatiale-Matra fuusioitui 10. heinäkuuta 2000 muiden eurooppalaisten yritysten kanssa muodostaen EADS-konsernin.
Ferde Grofé

Elämänvaiheet

Ferdinand Rudolph von Grofé syntyi musikaaliseen sukuun, jonka esi-isät olivat ranskalaisia hugenotteja. Hänen isänsä Emil von Grofé oli baritoni ja äitinsä Elsa Johanna o.s. Bierlich oli sellisti ja musiikinopettaja. Perhe muutti pian New Yorkista Los Angelesiin. Isä Emil kuoli vuonna 1899, ja äiti vei poikansa Leipzigiin opiskelemaan pianon- ja alttoviulunsoittoa sekä sävellystä. Ferdinand oppi soittamaan useita instrumentteja, ja hän toimi sovittajana Paul Whitemanin jazz-orkesterissa vuosina 1920–1932. Hänen tunnetuimpiin soitinnuksiinsa kuuluu George Gershwinin Sininen rapsodia, josta hän laati kaikkiaan kolme eri versiota (1924, 1926 ja 1942).
Grofé alkoi säveltää omia teoksiaan 1920-luvulla. Hän sävelsi muun muassa orkesterisarjoja, joiden aiheet olivat peräisin Yhdysvaltain maantieteestä: Mississippi-sarja (1925), Grand Canyon -sarja (1931), Kuolemanlaakso-sarja (1949), Niagaran putoukset (1961).
1930-luvulla Grofé esiintyi orkesterinjohtajana useissa radio-ohjelmissa. Hän työskenteli Juilliardin taidekorkeakoulussa orkesterinjohtajana ja soitinnuksenopettajana vuodet 1939–1942. Vuonna 1945 hän muutti pysyvästi Los Angelesiin ja alkoi sovittaa ja säveltää elokuvamusiikkia. Hän oli kolmesti naimisissa. Kolmannen vaimonsa Annen kanssa hän kiersi Yhdysvaltoja ja he pitivät kahden pianon konsertteja.
Piotr Trochowski

Seurat

Trochowski pelasi junioriaikoinaan FC Bayern Münchenin juniorijoukkueessa 1997–1999 ja FC St. Paulissa vuosina 1999–2001. Hänen ammattilaisuransa alkoi heti junioriuran päätyttyä Bayern München II:ssa, jossa hän pelasi vuoteen 2005 asti pelattuaan 38 ottelua ja tehtyään kahdeksan maalia. Vuodesta 2002 vuoteen 2005 hän pelasi kuitenkin samalla Bayernin pääseurassa pelaten 13 ottelua ja tehden yhden maalin. Vuodesta 2005 vuoteen 2011 hän edusti Hamburger SV:tä.

Maajoukkue

Trochowski edusti Saksaa alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 2003. Seuraavat kaksi vuotta hän oli alle 21-vuotiaiden organisaatiossa. Hän pelasi ensimmäiset arvo-ottelunsa A-maajoukkueessa vuoden 2008 EM-kisojen karsinnoissa. Saksan selviydyttyä helposti itse EM-kisoihin hänet valittiin karsintojen tapaan joukkueen kokoonpanoon. Hän kuului Saksan kokoonpanoon myös vuoden 2010 MM-kisoissa. Yhteensä hän on pelannut A-maajoukkueessa 35 ottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Vähä-Sompanen (Kouvola)

Maantietoa

Lammen suo on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sillä ei ole enää varsinaista rantaviivaa.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Pyhäjärven alue (Kymijoki)ella (14.12), jonka Pyhäjärven lähi-alueeseen (14.121) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 68,3 metriä mpy.
Kamil Piroš

Seuraura

Piroš teki debyyttinsä miesten peleissä kaudella 1996–1997 HC Litvínovin paidassa ja hän keräsi 38 ottelussa tehot 4+9=13. Buffalo Sabres varasi Pirošin kahdeksannella kierroksella 212. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 1997. Hän pelasi Litvínovissa vuoteen 2001 asti, ja väliin mahtuu myös iso osa kaudesta 1997–1998 HC Vítkovicessä. Piroš ei siirtynyt pelaamaan Sabresiin, kun hänen oikeudet kaupattiin neljännen kierroksen varausvuoron kanssa Atlanta Thrashersiin vaihdossa Donald Audetteen maaliskuussa 2001.
Kaudeksi 2001–2002 Piroš siirtyi Thrashersin organisaatioon. Hänen kautensa kului suurimmaksi osaksi AHL-joukkue Chicago Wolvesissa, jossa Piroš oli tehoilla 19+30=49 joukkueen neljänneksi paras pistemies. Hän voitti kauden päätteeksi Calder Cupin 2002. Piroš pelasi kauden aikana myös kahdeksan NHL-ottelua antaen niissä yhden syöttöpisteen. Myös kausi 2002–2003 kului hänellä lähinnä farmissa. Piroš pelasi NHL:n puolella kolme ottelua tehoin 3+2=5. Kaudella 2003–2004 hän pelasi Thrashersissa 14 ottelua tehoin 0+1=1, kunnes Piroš kaupattiin maaliskuussa 2004 Florida Panthersiin vaihdossa Kyle Rossiteriin. Hän pelasi Panthersissa kolme ottelua ja teki niissä yhden maalin. 
Piroš siirtyi kaudeksi 2004–2005 Venäjän superliigan Himik Voskresenskiin ja kausi 2005–2006 kului saman liigan Neftehimik Nižnekamskissa. Sittemmin Piroš pelasi kauden 2006–2007 sveitsiläisessä EV Zugissa voittaen Nationalliga A:n pronssia ja vuodet 2007–2009 Saksan DEL:n Kölner Haiessa. Ensimmäisellä Köln-kaudellaan 2007–2008 hän voitti hopeaa ja toisella kaudellaan 2008–2009 Piroš siirtyi siirtorajan kynnyksellä HV71:een, jossa hän voitti Elitserien-hopeaa keväällä 2009.
Kesäkuussa 2009 Piroš teki sopimuksen SM-liigajoukkue Porin Ässien kanssa. Hänestä kaavailtiin ykkössentteriä joukkueeseen, mutta Piroš putosi kolmossentteriksi ja teki 22 ottelussa vain tehot 2+3=5. Hän palasi marraskuussa 2009 loppukaudeksi takaisin Elitserieniin ja siirtyi Timrå IK:n riveihin. Piroš aiheutti siellä kohua jo ensimmäisen ottelunsa jälkeen, kun hän kertoi ruotsalaislehti Sundsvall Tidningenille lyöneensä 100 euroa vetoa sen illan vastustajajoukkue HV71:n puolesta. Omien otteluiden veikkaaminen on lainvastaista. Muutama päivä myöhemmin Piroš ilmoitti ettei vetoa koskaan tehty, vaan hän antoi vain ironisen lausunnon. Piroš teki loppukaudella Timråssa 24 ottelussa tehot 8+5=13.
Piroš palasi kaudeksi 2010–2011 HV71:een kaksivuotisella sopimuksella. Hän oli kaudella 2010–2011 tehoilla 12+27=39 joukkueen paras syöttäjä sekä toiseksi paras pistemies Martin Thörnbergin jälkeen. Elokuussa 2012 Piroš teki sopimuksen venäläisen KHL-seuran Avtomobilist Jekaterinburgin kanssa.

Maajoukkueura

Piroš pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 1997 ja 1998. Hän jakoi vuoden 1998 turnauksen syöttöpörssin voiton kuudella syötöllään Suomen Olli Jokisen ja Eero Somervuoren sekä Venäjän Maksim Balmotšnihin kanssa. 
Vuonna 1996 Piroš pelasi alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa. Tšekin A-maajoukkueessa hän on pelannut 19 ottelua tehoin 5+9=14.
Richard Stallman

Elämäkerta

Stallman tutustui tietokoneisiin ensi kerran 1960-luvulla ollessaan vielä koulussa. Päästyään töihin IBM:lle Stallman kirjoitti ensimmäisen tietokoneohjelmansa. Vaikka Stallmanilla oli lahjoja tutkimustyöhön (hän työskenteli jonkin aikaa Rockefeller Universityn biologian laitoksella), jatkoi hän tietokoneiden parissa ja lähti opiskelemaan Harvardiin. Ensimmäisenä opiskeluvuonnaan 1971 hänet palkattiin MIT:n tekoälylaboratorioon. Myöhemmin hän oli työnvuokrausyrityksen palkkalistoilla, jossa tapasi asianajaja Eben Moglenin.
1980-luvulla Stallmanille tärkeä hakkeriyhteisö MIT:ssä alkoi hajota. Tietokonevalmistajat alkoivat sulkea ja patentoida lähdekoodiaan estääkseen sen käytön kilpailijoiden tietokoneissa. MIT:n tekoälylaboratorion väki siirtyi vähitellen kaupallisiin, keskenään kilpaileviin yhtiöihin. Stallmanilta edellytettiin MIT:ssä salassapitosopimusta, jonka hän hylkäsi periaatteidensa vastaisena 1983. Välirikon seurauksena hän erosi seuraavan vuoden alussa omistautuen täysipäiväisesti GNU-projektille, jonka oli perustanut syyskuussa 1983.
Vuonna 1985 Stallman julkaisi GNU-manifestin, jossa hän esitti tarpeen luoda vapaa käyttöjärjestelmä nimeltä GNU. Järjestelmän oli tarkoitus olla yhteensopiva Unixin kanssa. Pian syntyi Free Software Foundation -yhdistys, joka alkoi ajaa Stallmanin asettamia tavoitteita. Vuonna 1989 Stallman loi käsitteen copyleft, joka on lakitekninen tapa suojata vapaiden ohjelmistojen levitysoikeutta tekijänoikeuslaeilla. Valmiiksi saadut työkalut ja niiden levityslisenssi GPL takasivat kaikille ohjelmoijille mahdollisuuden kirjoittaa vapaita ohjelmistoja. Vapaus oli kuitenkin näennäistä, sillä epävapaita osia tarvittiin yhä toimivan kokonaisuuden aikaansaamiseksi.
Suuri osa uudesta GNU-käyttöjärjestelmästä oli 1990-luvun vaihteessa jo lähes valmis, vain ydin puuttui. GNU-projekti keskitti ponnistuksensa HURD-nimisen ytimen kehitystyöhön, mutta Linus Torvaldsin alulle panema Linux valtasi sille varatun paikan GNU-ohjelmissa. Yhteenliittymän tuloksena oli ensimmäinen vapaa käyttöjärjestelmä, jonka nimestä on kiistelty. Stallman ja hänen kannattajansa ovat tarkkoja siitä, että kokonaisuutta kutsutaan nimellä GNU/Linux, vaikka suuren yleisön ja valtamedian keskuudessa Linux ilman GNU-etuliitettä on käytännössä vakiintunut. Pahasti myöhästynyt HURD oli vuonna 2006 jo käyttökelpoinen, mutta se ei ole päihittänyt Linux-ydintä vakaudessa tai suosiossa.
Stallmanille myönnettiin Grace Murray Hopper -palkinto vuonna 1990 ja vuonna 1996 kunniatohtorin arvonimi ruotsalaisessa Kuninkaallisessa teknillisessä korkeakoulussa.
Sipola (Kempele)

Sipola on Kempeleen kunnassa sijaitseva maatalousvaltainen alue. Se sijaitsee noin kolme kilometriä Kempeleen keskustaajamasta etelään. Aluetta leimaavat teiden varsilta avautuvat peltoviljelykset ja niiden väliin jäävät laajat metsät. Sipolan asutus on keskittynyt pääosin nauhamaisesti Rajakorventien ja Ketolanperäntien varsille. 
Alue rajoittuu etelässä Rajakorpeen, pohjoisessa Ylikylään, idässä Ketolanperään, ja lännessä Riihivainioon sekä moottoritiehen E75.
Pähkinänsärkijä (esine)

Pähkinänsärkijä on käsikäyttöinen työkalu, jonka avulla murretaan pähkinän kuori. Sitä tarvitaan erityisesti saksanpähkinöiden avaamiseen, joita on hankala murtaa ilman apuvälineitä.

Koristeellinen pähkinänsärkijä

Wilhelm Füchtner valmisti ensimmäisen nykyisen kaltaisen puisen koristeellisen ”pähkinänpurijan” vuoden 1870 tienoilla Seiffenin kaupungissa Erzgebirgen vuoristoalueella itäisessä Saksassa. Pähkinänsärkijä symboloi esivaltaa, jonka edustajat ovat kautta aikojen saaneet monta kovaa pähkinää purtavakseen. Sen vuoksi pähkinänsärkijöiden hahmot ovat esittäneet yleensä kuninkaallisia ja sotilaita.

Pähkinänsärkijä kirjallisuudessa

Kirjailija E. T. A. Hoffmann kirjoitti vuonna 1816 sadun Pähkinänsärkijä ja hiirikuningas (Nussknacker und Mausekönig), joka teki pähkinänsärkijästä tunnetun hahmon. Sadun pohjalta Pjotr Tšaikovski sävelsi baletin Pähkinänsärkijä.
Tohtori Heinrich Hoffmannin 1800-luvun puolivälissä kirjoittamassa kuvakirjassa Kuningas Pähkinänrouhija ja köyhä Reino (König Nussknacker und der arme Reinhold) kirjan tapahtumat sijoittuvat joulun aikaan. Kirjassa kerrotaan köyhästä ja sairaasta pojasta, jonka pähkinänsärkijä johdattaa unessa halki leikkikalumaailman. Kun poika herää aamulla, niin hän löytää unessa näkemänsä lelut joulukuusen alta ja paranee. Tämä tarina yhdisti ensimmäisen kerran pähkinänsärkijän nimenomaan joulun aikaan.

Museot

Euroopan ensimmäinen pähkinänsärkijämuseo sijaitsee Neuhausenissa Saksissa. Siellä on näytteillä 2 300 erilaista pähkinänsärkijää.
Yhdysvalloissa on Leavenworthin pähkinänsärkijämuseo Washingtonin osavaltiossa.
Sinipotkurikukka

Ulkonäkö ja koko

Vahva ja nopeakasvuinen sinipotkurikukka kasvaa yli 10-metriseksi köynnökseksi. Varret ovat paksuja ja köysimäisiä. Lehdet ovat vastakkaisia ja jopa 25 cm pitkiä. Muodoltaan ne ovat soikeita, ehytlaitaisia ja pinnaltaan hiekkapaperimaisia. Lehtien väri vaihtelee syvänvihreästä harmaanvihreään. Tähdenmuotoiset kukat ovat 15–30 cm pitkinä, näyttävännäköisinä terttuina. Kukan verhiö on halkaisijaltaan 3–4 cm, verholehtiä on viisi. Verhiö on väriltään violetti, vaalean purppuranpunainen tai lähes puhtaansininen. Verhiön keskellä on lyhytikäinen, pieni syvänsininen tai purppuranvärinen kuppimainen teriö. Terälehdet putoavat varhain, mutta verholehdet säilyvät pitkään. Sinipotkurikukka kukkii monta kertaa vuodessa, sykleissä keväällä, kesällä ja syksyllä. Kasvin hedelmä on kaksikivinen luumarja, jota suojaa kovettunut verhiö.

Levinneisyys

Sinipotkurikukka on alun perin kotoisin Väli-Amerikasta.

Käyttö

Sinipotkurikukkaa kasvatetaan kukkiensa takia koristekasvina trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla.
Rasmus Schüller

FC Honka (2008–2011)

Schüller teki liigadebyyttinsä vierasottelussa 10. elokuuta 2008 RoPSia vastaan  Rovaniemellä. 17. elokuuta 2008 Schüller teki avauskokoonpanodebyyttinsä 2–2-tasapeliin päättyneessä kotiottelussa TPS:ää vastaan, ja joulukuussa 2008 Schüller solmi kolmen vuoden jatkosopimuksen FC Hongan kanssa.
Ensimmäisen maalinsa Veikkausliigassa Schüller teki voitokkaassa kotiottelussa KuPS:ia vastaan 24. kesäkuuta 2009. Elokuussa 2009 Schüllerin uran toinen liigamaali näki päivänvalon, kun mies osui ottelussa Tampere Unitedia vastaan. Samassa ottelussa Schüller valittiin myös ottelun parhaaksi pelaajaksi. Syyskuussa 2009 Schüllerin sopimusta jatkettiin vielä yhdellä lisävuodella, joten miehen sopimus Hongan kanssa olisi kattanut myös kauden 2012. 
Schüller päätti kauden 2009 juhlimalla SM-hopeaa FC Hongan kanssa. Mies vakiinnutti kauden aikana paikkansa joukkueen avauskokoonpanossa ja teki kaksi maalia Veikkausliigassa, sekä yhden UEFA Europa Leaguessa. Schüllerin kansainvälinen ura miesten tasolla sai loistavan alun, kun hän ensimmäisessä euro-ottelussaan teki FC Hongan toisen maalin joukkueen kukistaessa kotikentällään walesilaisen Bangor City FC:n UEFA Europa League -kilpailussa.

HJK (2012–2015)

Schüller siirtyi Hongasta tammikuussa 2012 HJK:hon yhdessä Demba Savagen kanssa, osittain Hongan rahavaikeuksien takia.
HJK:n euro-otteluissa Schüller onnistui maalinteossa skotlantilaista Celticiä vastaan 1. elokuuta 2012 pelatussa Mestarien liigan karsintaottelussa Celtic Parkilla. Kaudella 2014 HJK selviytyi ensimmäisenä suomalaisseurana 16 vuoteen europeleissä lohkovaiheeseen kaadettuaan ratkaisevassa otteluparissa Rapid Wienin. Schüller loukkaantui jälkimmäisessä osaottelussa, jonka vuoksi hän kykeni pelaamaan vain kahdessa viimeisessä Eurooppa-liigan lohkovaiheen ottelussa.

BK Häcken (2016)

Schüller siirtyi kauden 2015 jälkeen ilmaiseksi Allsvenskan-seura BK Häckeniin. Hän solmi uuden seuransa kanssa kolmivuotisen sopimuksen, joka kuitenkin purettiin tammikuussa 2017 ja seuralle maksettiin siirtokorvauksena 500 000 euroa. Schüller oli kauden 2016 alussa sivussa pelikentiltä polvivamman takia.

Minnesota United (2017–)

Tammikuussa 2017 Schüller solmi MLS-liigassa pelaavan Minnesota Unitedin kanssa 2+2 vuotisen sopimuksen.

Maajoukkueura

Schüller kuuluu Suomen A-maajoukkueen rinkiin, ja pelasi aiemmin myös Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän on pelannut 16 A-maaottelua, joista ensimmäisen 23. tammikuuta 2013.

Muuta

Schüller hyväksyttiin keväällä 2015 opiskelijaksi Helsingin yliopiston oikeustieteelliseen tiedekuntaan.
Punasiipikerttu

Levinneisyys

Punasiipikerttua tavataan Kamerunissa, Keski-Afrikan tasavallassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Etelä-Sudanissa, Sudanissa ja Ugandassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
VEGFR-1

VEGFR-1 (engl. vascular endothelial growth factor receptor-1) on verisuonten pinnalla ilmentyvä reseptori, joka välittää erilaisia verisuonten kasvuun ja kehitykseen liittyviä signaaleja. VEGFR-1:een tarttuvia kasvutekijöitä ovat VEGF, VEGF-B, VEGF-C, VEGF-D ja PlFG (engl. placental growth factor eli istukkaperäinen kasvutekijä). VEGFR-1:n tarkka rooli verisuonten uudismuodostuksessa eli angiogeneesissa on kuitenkin edelleen epäselvä.
Nuoliankeriaat

Taksonomia ja anatomia

Aikaisemmin heimo sijoitettiin ankeriaskalojen lahkoon, mutta siirrettiin sittemmin kuuluvaksi ahmattiankeriaskaloihin. Nuoliankeriaisiin kuuluu kaksi lajia: nuoliankerias (Cyema atrum) ja punanuoliankerias (Neocyema erythrosoma). Poikasmuotoja on useita, ja lajeja on mahdollisesti enemmänkin. Molemmat lajit ovat lyhyehköjä, pituudeltaan korkeintaan noin 15 cm, ja ruumis on ankeriasmaisen pitkulainen ja suomuton. Leuat ovat pidentyneet ja kaartuvat erilleen. Kalojen hampaita on useita rivejä, ja ne ovat pienet. Lajien selkä- ja pystöevien viimeiset ruodot ovat pidentyneet ja muistuttavat nuolen sulkaa. Nuoliankeriaiden silmät ovat hyvin pienet. Nuoliankeriaiden rakenne ei ole yhtä surkastunut kuin monien muiden ahmattiankeriaskalojen.

Levinneisyys

Nuoliankeriaita tavataan Atlantin, Intian valtameren ja Tyynenmeren alueilta. Ne elävät syvissä vesissä tyypillisesti 1 500–3 000 metrin syvyydessä. Lajien käyttäytymisbiologiasta tiedetään vain hyvin vähän.
The Lounge Lizards

The Lounge Lizards oli saksofonisti John Lurien ja hänen veljensä pianisti Evan Lurien vuonna 1978 perustama eklektinen etupäässä jazz-musiikkia esittävä yhtye. Yhtye tunnetaan John Lurien jazzia ja muita tyylejä yhdistelevistä sävellyksistä ja live-esityksistään, joiden kautta yhtyeelle kehittyi kulttimaine. The Lounge Lizards oli aktiivinen vuoteen 1998 saakka, Lurien veljesten ollessa kokoonpanon ainoat vakituiset jäsenet. Muina jäseninä toimi lukuisia tunnettuja New Yorkin musiikkiympyröistä tunnettuja muusikoita, esimerkiksi kitaristi Marc Ribot, paremmin Medeski Martin and Wood triosta tunnettu perkussionisti Billy Martin, vetopasunisti Curtis Fowlkes, vibrafonisti Bryan Carrott,  trumpetisti Steve Bernstein, rumpali Calvin Weston ja saksofonisti Michael Blake. Myös kitaristi ja laulaja-lauluntekijä Arto Lindsay ja perkussionisti Anton Fier ovat vaikuttaneet yhtyeessä sen alkuaikoina. 
Yhyeen nimi juontaa juurensa slangi-ilmaisusta: "lounge lizard" tarkoittaa tyypillisesti hyvin pukeutunutta miestä, joka pyörii seurapiireissä pyrkimyksenään vietellä varakkaita naisia mielistelyllä ja pettävällä charmilla.

Historia

Yhtyeen ensimmäinen kokoonpano koostui Lurien veljeksistä, kitaristi Lindsaystä, basisti Steve Piccolosta ja perkussionist Anton Fieristä. He äänittivät Lounge Lizards-nimisen albumin vuonna 1981 EG-levy-yhtiön toimiessa julkaisijana. Albumilla on kaksi Thelonious Monk cover-versiota, mutta tyylillisesti levy oli lähempänä Ornette Colemanin free jazzia ja Sun Ran musiikkia.
80-luvulla yhtyeen kokoonpano uudistui. Kitaristiksi tuli Marc Ribot, basistiksi Erik Sanko, ja kokoonpanoon otettiin toiseksi saksofonistiksi Roy Nathason ja tämän lisäksi vetopasuuna, jota soitti Curtis Fowlkes. Perkussionisteina toimivat Dougie Browne ja E. J. Rodriguez. Kokoonpano levytti useampia albumeja, joilla yhtyeen tyyli kehittyi ja pääosaan tulivat Lurien sofistikoituneet monitasoiset sävellykset.
Vuonna 1998 yhtye julkaisi levyn The Queen of All Ears John Lurien omalla "Strange and Beautiful Music"-levy-yhtiöllä. Kokoonpanossa olivat nyt jo aikaisemmin yhtyeeseen liittyneet Steven Bernstein, Michael Blake, Oren Bloedow, David Tronzo, Calvin Weston, ja Billy Martin. "Lizardien musiikki ei ole jazzia", kirjoitti Fred Bouchard Jazz Times -lehdessä, "mutta se on älykästä ja rytmisesti ja harmonisesti kiinnostavaa (se ei ole myöskään rockia, toisin sanoen), ja [...] siinä on viatonta suoruutta, joka ylittää tyylillset ennakkoluulot."
Sittemmin The Lounge Lizards ei ole ollut kovin aktiivinen, monilahjakkaan John Lurien, joka on aikaisemmin toiminut muun muassa näyttelijänä Jim Jarmuschin filmeissä, keskittyessä maalaamiseen, ja Evanin vaikuttaessa muiden projektiensa parissa.
Maria Leszczyńska

Maria Karolina Zofia Felicja Leszczyńska (1703–1768) oli puolalainen prinsessa, josta tuli Ludvig XV:n puolisona Ranskan kuningatar.
Marian isä oli Stanisław Leszczyński, Lothringenin herttua, joka oli vuosina 1704–1709 ollut Puola-Liettuan kuningas. Tytär sai hyvän koulutuksen ja puhui sujuvasti viittä kieltä. Varaton perhe ei tarjonnut suuria myötäjäisiä, joten monia kosijoita ei ollut odotettavissa. 
Marian ja Ludvigin avioliiton järjesti vuonna 1725 Louis Henri de Bourbon. Tarkoituksena oli turvata Ranskalle kruununperillinen, ja siksi Ludvig hylkäsi aikaisemman kihlattunsa, Espanjan kuusivuotiaan prinsessan. Ludvig menetti vähitellen kiinnostuksensa Mariaan ja keskittyi rakastajattariinsa. Maria puolestaan muuttui yhä uskonnollisemmaksi, harjoitti hyväntekeväisyyttä ja perusti köyhille tytöille oppilaitoksia. Hän nautti hyvästä ruoasta ja ystävien seurasta, ja piti lukemisesta, piirtämisestä ja musiikista.
Kahdentoista vuoden aikana Maria synnytti kymmenen lasta: Kaksoset Élisabeth ja Henriette (1727), Louise (1728), dauphin Louis-Ferdinand (1729), Philippe, Anjoun herttua (1730), Adélaïde (1732), Victoire (1733), Sophie (1734), Thérèse (1736) ja Louise (1737). Kardinaali Fleuryn neuvosta muut prinsessat paitsi kaksoset ja Adélaïde viettivät lapsuutensa poissa Versaillesista, Fontevraudin luostarissa. Seitsemän lapsista eli aikuisikään asti.
Roope Hämäläinen

Seuraura

Hämäläinen on Saimaan Pallon kasvatti. Hän oli voittamassa B-nuorten I-divisioonan hopeaa vuonna 2009. Hämäläinen teki kolmivuotisen SM-liigasopimuksen heinäkuussa 2009. Hän debytoi SM-liigassa 24. syyskuuta 2009 vierasottelussa Turun Palloseuraa vastaan 17-vuotiaana. Hän sai ottelussa jääaikaa 2.58 minuuttia ja teholukeman –1. Ottelu oli Hämäläiselle kauden ainoa SM-liigassa. Hän pelasi kuitenkin suurimman osan kaudestaan SaiPan A-nuorissa, joiden kolmanneksi paras pistemies Hämäläinen oli tehoilla 9+10=19.
Kaudella 2010–2011 Hämäläinen pelasi kolme SM-liigaottelua. Pitkään selän rasitusmurtuman takia sivussa ollut Hämäläinen ei pelannut kauden aikana muualla. SaiPa lainasi hänet koko kauden 2011–2012 ajaksi Mestis-joukkue Mikkelin Jukureihin. Maaliskuussa 2012 Hämäläinen teki SaiPan kanssa 2+1-vuotisen jatkosopimuksen. Kauden 2012–2013 aikana hän on pelannut SaiPan SM-liigajoukkueessa, A-nuorissa sekä lainalla Mestiksessä Savonlinnan Pallokerhon ja Jukurien joukkueessa. Hän pelasi Jukureissa kauden loppuun ja voitti Mestiksen-mestaruuden keväällä 2013. SaiPan SM-liigajoukkueessa Hämäläinen pelasi kauden aikana neljä runkosarjaottelua tehopistein 1+1=2. Hänen liigauransa avausmaali syntyi 27. lokakuuta 2012 Pelicansia vastaan.
Kaudella 2013–2014 Hämäläinen sai loukkaantumisten myötä peliaikaa SaiPassa, jossa hän pelasi yhdeksän runkosarjaottelua. Hämäläinen kärsi suurimman osan kaudestaan kuitenkin vaikeasta aivotärähdyksestä, jonka hän sai Jokereiden Jarkko Ruudun päähän kohdistuneesta taklauksesta marraskuussa 2013. Hämäläinen pelasi kauden aikana myös neljä ottelua lainalla SaPKossa loka-marraskuussa. 
Hämäläinen palasi kaudeksi 2014–2015 vuoden mittaisella sopimuksella Jukureihin. Hän voitti kauden päätteeksi Mestiksen-mestaruuden. Kaudeksi 2015–2016 Hämäläinen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestiksen nousijajoukkue Jokipoikiin. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia. Kaudella 2016–2017 Hämäläinen kärsi loukkaantumisista ja hän pelasi alkukaudella vain yhdeksän ottelua ilman tehopisteitä. Tammikuussa 2017 Jokipojat lainasi Hämäläisen Suomi-sarjajoukkue Joensuun Kiekkokoplaan. Siirtotakarajalla, helmikuussa 2017 hänen kerrottiin pelaavan siellä kauden loppuun. Joukkueen kausi päättyi putoamiseen II-divisioonaan.
Toukokuussa 2017 Hämäläinen palasi try-out -sopimuksella hakemaan pelipaikkaa Jokipojista. Syyskuussa hänen koejaksonsa purettiin yhteisymmärryksessä. Saman kuun lopulla Hämäläinen palasi loppukauden 2017–2018 kattavalla sopimuksella pelaamaan II-divisioonaa Kiekkokoplaan.

Muuta

Hämäläisen pikkuveli Rasmus pelaa SaPKon Mestis-joukkueessa.
WWE Championship

WWE World Heavyweight Championship suom. WWE-mestaruus) on vanhin ja arvostetuin mestaruus World Wrestling Entertainmentissa (WWE:ssä). Ensimmäinen WWE-mestari oli Buddy Rogers. Useimmin mestaruutta on hallinnut kuustoista kertainen WWE mestari John Cena. Mestaruuden nimi ei aina ole ollut WWE Championship, vaan se on vaihdellut painifirman nimen mukaan. 15. joulukuuta, 2013, se yhdistyi World Heavyweight Championship tittelin kanssa.
Moerdijk

Historia

Nykyinen Moerdijkin kunta syntyi vuonna 1997, kun kunnat Fijnaart en Heijningen, Klundert, Standdaarbuiten, Willemstad ja Zevenbergen yhdistyivät. Aluksi kunnan nimi oli Zevenbergen. Moerdijkiksi se muuttui vuonna 1998.

Asutuskeskukset

Achterdijk, Binnen-Moerdijk, Bosselaar, Drie Hoefijzers, Fijnaart, Heijningen, Helwijk, Hoekske, Kreek, Krooswijk, Langeweg, Moerdijk, Molengors, Nieuwemolen, Noordhoek, Noordschans, Oudemolen, Pelikaan, Roodevaart, Strooiendorp, Tonnekreek, Torenveld, Zevenbergschen Hoek, Zwingelspaan