google/wiki40b huggingface dataset:
Arthur Castrén

Elämä ja ura

Arthur Castrén kuului Castrénin virkamies- ja pappissukuun. Hänen vanhempansa olivat rovasti Johan Robert Castrén ja Ida Taucher, vanhempi veli oli niin ikään nuorsuomalainen poliitikko Kaarlo Castrén.
Castrén suoritti ylioppilastutkinnon 1884 ja sen jälkeen yleisen oikeustutkinnon 1888 saaden varatuomarin arvon 1891. Hän toimi Oulun pormestarina vuosina 1896–1908 ja edusti myös Oulun kaupunkia porvarissäädyssä säätyvaltiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906. Perustuslaillisena Castrén oli Nikolai Bobrikovin aikaan erotettu virastaan lokakuussa 1903, mutta pääsi takaisin huhtikuussa 1906 ja valittiin Oulun kaupungin oikeuspormestariksi 1908, josta virasta hän sai eron marraskuussa 1918. Oulun aikanaan hän oli myös kaupunginvaltuuston jäsen 1904–1905 ja 1908–1917.
Nuorsuomalaisen Puolueen listoilta Castrén valittiin kansanedustajaksi ensi kerran vuonna 1909 ja jatkoi kunnes sai eron eduskunnasta terveydellisistä syistä 1913. Hänet nimitettiin sisäasiaintoimituskunnan päälliköksi niin sanottuun itsenäisyyssenaattiin marraskuussa 1917; samassa hallituksessa oli senaattorina myös hänen serkkunsa Jalmar Castrén. Arthur Castrén pyrki alkuun saamaan hallituksen käyttöön tiukkaa järjestysvoimaa sisäisten levottomuuksien tukahduttamiseksi.
Tammikuussa 1918 suojeluskuntien julistaminen hallituksen joukoiksi oli viimeinen askel tiellä sisällissotaan, jonka ajan Castrén joutui piileskelemään punaisten hallitsemassa Helsingissä. Saksalaisten vallattua pääkaupungin hän johti huhti-toukokuussa lyhyen aikaa neljän piileskelijän muodostamaa puolikasta "Castrénin senaattia", kunnes Vaasaan paenneet muut senaattorit pääsivät palaamaan. Tänä aikana hän antoi määräykset punavankien kohteluun, joka ilmeisesti jäi hänen mielestään sittenkin liian lieväksi. Castrén jatkoi samassa senaattorinvirassa vielä Paasikiven senaatissa.
Viimeisen uransa Castrén loi Helsingin kaupunginjohtajana vuosina 1922–1930 ja muodollisesti ylempänä kunnallispormestarina 1931–1936. Näissäkin tehtävissä hän asennoitui tiukasti järjestysongelmina pitämiään vasemmiston joukkoesiintymisiä vastaan, lähettäen muun muassa palokunnan hajottamaan ns. punaisen päivän 1. elokuuta 1929 kommunistien mielenosoituksia.
Lyn Collins

Nuoruus ja ura

Collins aloitti musikaalisen uransa 14-vuotiaana. Hänen suurin soolohittinsä oli James Brownin tuottama gospeltyylinen kappale ”Think (About It)” hänen samannimiseltä vuoden 1972 albumiltaan, jonka julkaisi People Records. Kappale sisältää viisi breakdownia, joita ollaan samplattu laajasti hip hopissa ja drum and bassissa, tunnetuimmin breakdownissa ”Yeah! Woo!” ja Rob Base and DJ E-Z Rockin kappaleessa ”It Takes Two”, joka koostuu melkein kokonaan kappaleesta ”Think”, sisältäen muutaman Collinsin laulaman säkeen.

Kuolema

Pian Euroopan kiertueeltaan palaamisen jälkeen Collins kuoli rytmihäiriöstä Pasadenassa Kaliforniassa 56-vuotiaana.
Times Square

Times Square on alue, joka sijaitsee New Yorkissa Manhattanilla. Kyseessä ei ole varsinainen tori, vaan Broadwayn ja 42nd Streetin risteyksen ympärillä sijaitseva alue. Times Square rajoittuu itä-länsisuunnassa 6th ja 9th Avenuihin ja pohjois-eteläsuunnassa 39th ja 52nd Streetin väliselle alueelle. Times Square muodostaa Manhattanin keskikaupungin kaupallisen alueen läntisen osan.
Times Square on nimetty alueella 1900-luvun alussa sijainneen New York Timesin pääkonttorin mukaan.
Terrorizer (lehti)

Terrorizer Online

'Terrorizer Online' on syksystä 2007 lähtien ilmestynyt viikoittainen verkkolehti. Sen sisältö vaihtelee yhtyeiden, kuten Apocalyptica, Today Is The Day, Testament, Cannibal Corpse, Pestilence, yleiskatsauksista kokonaisiin haastatteluihin, joita on tehty esimerkiksi Massacren, Finntrollin, Sepulturan, Bad Brainsin, Wintersunin ja Iced Earthin kanssa.
Untamo

Nimen alkuperä

Untamon eli Unton nimeä arvellaan pohjautuvan germaaniseen miehen nimeen, joka saattoi muinoin olla niinkin lähellä suomalaista muotoa kuin Undo. Untamo- tai Unto-nimisten ihmisten perusteella on nimetty paikkoja lähinnä Länsi-Suomessa. Esimerkiksi Ylistaron Untamala on saanut nimensä Untamala-nimisestä kantatalosta, jonka on perustanut joku Untamo-niminen. Kansanperinne kertoo tämän Untamon tulleen Laitilan Untamalasta.

Untamon ja Kalervon sukujen taistelu

Untamo ja Kalervo ovat saman äidin lapsia. Kalervoa kutsutaan joissain runoissa Kalevaksi, ja Kaleva(t) ja Kalevan pojat olivat tarujen muinaisia jättiläisiä. Veljekset ajautuvat erilleen. Untamon kerrotaan kasvaneen Suomessa ja Kalervon Karjalassa. Untamo on, ainakin Kalevalan mukaan, ilkeä ja ahne mies. Hän aloittaa Kalervon kanssa kiistan esimerkiksi kalavesistä, ja kiistan seurauksena syttyy sota, joka tuhoaa Kalervon suvun. Kalervon poika, josta tunnetaan nimitys Kullervo, jää kuitenkin eloon ja otetaan Untamon suvun orjaksi. Hän ei suoriudu tehtävistään, joten hänet myydään sepälle. Sepän vaimo laittaa pojan paimeneen, mutta leipoo tälle eväsleivän sisään kiven. Leikatessaan leipää Kullervo katkaisee puukkonsa ja suuttuu. Hän kiroaa pedot lehmikarjaan ja lähtee pakoon. Myöhemmin Kalevalaan valitun runoaiheen mukaan Kullervo surmaa Untamon suvun.
Kansanperinne liittää henkilöitä, joilla on Untamon tai Kalevan nimeä muistuttava nimi, eräisiin todellisiin paikkoihin lähinnä Länsi-Suomessa. Karkkulaisen kansantarinan mukaan Untamoinen tarkoittaa uudisasukasta. Karkussa on myös ollut paikka nimeltään Untamon maa. Laitilan Untamalassa kerrottiin kahden jättiläisen taistelusta, joista toinen, Un, tappoi toisen nimeltään Tan, aivan kuten Untamon suku tappaa Kalervon suvun. Länsi-Suomessa, muun muassa Kalannissa ja Laitilan Untamalassa on myös kerrottu Kalevan pojista, entisaikojen vihollisista ja jättiläisistä, jotka joutuivat pakenemaan yhä syrjäisimmille seuduille uudisasutuksen tieltä. Timo Heikkilä liittää taruaiheeseen myös jotkin kertomukset hiisistä. Esimerkiksi Sääskmäen Rapolan linnavuorella kerrotaan asuneen Hiisi-jättiläisen, joka taisteli kristittyjä ja kristinuskon levittäjää Birger Jaarlia vastaan, ja joutui lopulta pakenemaan. Toisessa kertomuksessa Rapolan linnavuorella asui kuningas Rapo, joka poikineen joutui Birger Jaarlin surmaamaksi.

Veljessodan myytti

Kalervon ja Kullervon sukujen taistelu on pohjimmiltaan laajalti, muun muassa germaanisista perinteistä tunnetun veljessodan myytin paikallinen muunnos. Veljessodan myyteissä veljekset perustavat erilliset sukuhaaransa (usein eri paikkoihin), ja näistä muodostuu kansoja, maita tai heimoja, jotka alkavat sotia keskenään. Pitkäaikainen vihollinenkin on koettu usein jollain tavalla sukulaiseksi, keskinäisistä välienselvittelyistä on tullut niin kiinteä osa ryhmien mytologiaa. Silti myytti voi olla myös osittain historiallinen, sillä nämä myytit juontuvat usein todellisista ryhmien välisistä tai sisäisistä vastakkainasetteluista.
Hamdi Ulukaya

Hamdi Ulukaya (s. 1972) on kurditaustainen liikemies ja yrittäjä. Hän on kreikkalaistyyppistä jogurttia valmistavan Chobani-yhtiön perustaja, omistaja ja nykyinen puheenjohtaja. Vuonna 2013 Ernst & Young valitsi hänet vuoden yrittäjäksi. Forbesin mukaan hänen omaisuutensa oli maaliskuusa 2016 noin 1,9 miljardia dollaria.

Elämä ja koulutus

Hamdi Ulukaya syntyi vuonna 1972 kurdiperheeseen Ilicissä, Erzincanin maakunnassa Turkissa. Vuonna 1994 hän muutti New Yorkiin opiskelujen perässä. Opiskeltuaan vuoden englannin kieltä Adelphi-yliopistossa hän aloitti liiketalouden opinnot New Yorkin osavaltionyliopistossa. Vuonna 2005 hän osti konkurssiin menneen jogurttitehtaan ja perusti Chobani-yhtiön.
Jason Leffler

Jason Leffler (16. syyskuuta 1975 Long Beach, Kalifornia – 12. kesäkuuta 2013 Chester, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen autourheilija. Hän ajoi urallaan NASCARin pääsarjassa Sprint Cup Seriesissä yhteensä 73 kilpailua.

Kuolema

Leffler menehtyi 12. kesäkuuta 2013 Sprint Car -kilpailussa ulosajosta aiheutuneiden vammojen seurauksena. Leffler oli kuollessaan 37-vuotias.
Dinara Asanova

Dinara Kuldaševna Asanova (ven. Дина́ра Кулда́шевна Аса́нова, 24. lokakuuta 1942 Frunze – 4. huhtikuuta 1985 Murmansk) oli kirgisialaissyntyinen neuvostoliittolainen elokuvaohjaaja.
Asanova työskenteli 1960-luvun alussa Kyrgyzfilmin studiolla ja opiskeli sen jälkeen Mihail Rommin ja Aleksandr Stolperin johdolla Neuvostoliiton elokuvakoulussa VGIK:ssä, josta hän valmistui vuonna 1970. Hän työskenteli Lenfilmillä vuodesta 1974 lähtien.
Ohjaaja tuli tunnetuksi puhdashenkisistä lapsikuvauksistaan Tikan päätä ei särje (Ne bolit golova u djatla, 1975) ja Avain kuuluu vain sinulle (Kljutš bez prava peredatši, 1977). Niistä jälkimmäinen sai yleisliittolaisen elokuvafestivaalin ja Moskovan elokuvajuhlien sekä Komsomolin palkinnot. Vuonna 1980 Asanovalle myönnettiin Venäjän SFNT:n ansioituneen taiteilijan arvonimi. Elokuva Kurittomat (Patsany, 1983) sai Neuvostoliiton valtionpalkinnon ohjaajan kuoleman jälkeen. 
Asanovan viimeiseksi elokuvaksi jäi Rakkaani, ainoani (Milyi, dorogoi jedinstvennyi..., 1985), yöllinen tarina 19-vuotiaasta Annasta. Asanova kuoli sydänkohtaukseen keskeneräiseksi jääneen Neznakomka-elokuvan kuvauksissa.
Mineriitti

Mineriitti oli Partekin ja myöhemmin Minerit Oy:n kauppanimi valmistamalleen kuitusementtilevylle, joka oli Suomessa etenkin 1960–1970-luvuilla suosittu julkisivu- ja vesikatemateriaali. Useimmiten levy oli väriltään vaaleanharmaata tai kellertävää. Levyt olivat normaalisti kooltaan joko 600×3 000 mm tai 250×400 mm. Ennen vuotta 1979 valmistettu sileä mineriittilevy sisältää noin 10-20 prosenttia asbestikuitua, vuodesta 1979 eteenpäin sileissä mineriittilevyissä on käytetty asbestin sijaan sellukuitua. Aaltolevyissä, kuten Vartti ja Tuplavartti, asbesti on korvattu muilla kuiduilla niinkin myöhään kuin vasta 1.8.1988 eteenpäin. Sileiden kuin aaltolevyjenkin asbestipitoisuutta arvioitaessa tulee huomioida että varastoon tuotettuja eriä on myyty edellä mainittujen ajankohtien jälkeenkin ns. varasto tyhjäksi-periaatteella. Purku- ja huoltotoimenpiteitä varten asbestitutkimus suositellaan tehtäväksi akkredikoitua toimijaa käyttämällä 
Asbestin tai asbestipitoisten tuotteiden myyminen sekä käyttöön ottaminen on kielletty 1.1.1994 eteenpäin Asbestia sisältävät materiaalit luokitellaan ongelmajätteiksi ja niiden purkaminen vaatii aina asbestipurkuun valtuutetun urakoitsijan käytön. Omakotitalon ulkopinnoilla olevat mineriittilevyt voi kuitenkin purkaa itse erityistä huolellisuutta noudattaen. Purkutyön ajaksi tulee pukeutua kertakäyttöiseen suojahaalariin ja käyttää hengityssuojainta, jonka luokka on P3. Levyt tulee irrottaa rikkomatta, jotta levyistä ei irtoa asbestia ympäristöön. Levyt tulee pakata kaksinkertaisiin muovipeitteisiin, säkit suljetaan teippaamalla. Jätepakkaus ja kuorma täytyy aina merkitä varoitustekstillä, jossa lukee ”ASBESTIJÄTETTÄ. Pölyn hengittäminen vaarallista. / ASBESTAVFALL. Farligt att inandas.” Säkit tulee toimittaa jäteasemalle, jossa ne jatkokäsitellään asianmukaisilla menetelmillä. Asbestijätteen jätemaksu voi olla jonkin verran tavallista sekajätettä korkeampi.
Bostonin maraton

Bostonin maraton on vuosittainen maratonjuoksukilpailu, joka järjestetään Bostonissa, Massachusettsissa, Yhdysvalloissa huhtikuun kolmantena maanantaina. Kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1897, edellisvuoden olympiamaratonin innoittamana, ja se onkin vanhin vuosittain järjestettävä maraton – sekä yksi arvostetuimmista. Bostonin maraton kuuluu World Marathon Majors -sarjaan.
Bostonin maratonin järjestäjänä toimii nykyään Boston Athletic Association. Kilpailuun osallistuu vuosittain noin 20 000 juoksijaa, niin amatöörejä kuin ammattilaisiakin, kaikkialta maailmasta. Vuonna 1996, kun kilpailu järjestettiin sadannen kerran, osanottajia oli 38 000.
Bostonin maraton käydään usein vaativissa sääolosuhteissa. Kilpailun ensimmäiset 20 kilometriä Hopkintonista Wellesleyhin juostaan Route 135 -tiellä. Sen jälkeen seuraavat Route 16 ja 30 ennen kuin saavutaan Bostonin keskustaan. Maali sijaitsee Copley Squarella. Maratonreitti sisältää ns. Newtonin kukkulat, neljä nousua, joista viimeinen, noin kilometrin mittainen Heartbreak Hill, alkaa noin 32 kilometrin kohdalta. Maratonin reitti ei ole Kansainvälisen Yleisurheiluliiton kilpailusääntöjen mukaan ennätyskelpoinen, sillä reitti on suora ja yhdensuuntainen sekä maali on liian paljon lähtöä alempana. Korkeuseroa lähdön ja maalin välillä on noin 146 metriä. Vuonna 2011 voimakkaassa myötätuulessa juostun kilpailun voitti Geoffrey Mutai ajalla 2.03.02 ja toiseksi juoksi Moses Mosop ajalla 2.03.06. Molemmat alittivat Haile Gebrselassien nimissä olleen virallisen maailmanennätyksen 2.03.59.
Vuoden 2013 maratonilla räjähti kaksi pommia, vaatien kuolonuhreja ja useita loukkaantuneita.
Edward Frankland

Sir Edward Frankland (18. tammikuuta 1825 – 9. elokuuta 1899) oli englantilainen kemisti. Hän oli veden analysoinnin ekspertti ja kehitti valenssin käsitteen. Hän oli myös yksi organometallikemian kehittäjistä.
Paschalis II

Paavi Paschalis II (k. 21. tammikuuta 1118) oli paavina 13. elokuuta 1099 – 21. tammikuuta 1118. Hänen syntymänimensä oli Ranerius, ja hän oli syntynyt Bledassa, Forlìn lähellä. Paavi Gregorius VII teki hänestä San Clementen kardinaalipiispan.
Paschalis II jatkoi Gregorius VII:n linjaa investituurariidassa Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisaria vastaan, mutta ei yhtä menestyksekkäästi. Vuonna 1104 Paschalis onnistui kääntämään keisarin toisen pojan isäänsä vastaan, mutta sai pian huomata, että keisari Henrik V piti investituuraoikeudestaan voimakkaammin kiinni kuin Henrik IV. Tammikuussa 1106 Mainzin valtiopäivät kutsuivat Paschalin vieraaksi Saksaan asian ratkaisemista varten, mutta lokakuussa paavi uudisti tuomion maallikkoinvestituuralle Guastallan kirkolliskokouksessa.
Samana vuonna hän päätti investituurariidan Englannissa, jossa Canterburyn piispa Anselmi oli taistellut Englannin kuningas Henrik I:stä vastaan. Paavi pidätti itsellään oikeuden myöntää kuninkaalle maallisen vallan merkiksi sormuksen ja sauvan, mutta tunnusti kuninkaan oikeuden valita henkilöt kirkon virkoihin
Vuoden 1106 lopulla Paschalis lähti Ranskaan välittämään kuningas Filip I:n ja prinssi Ludvigin välistä kiistaa, mutta palasi Italiaan syyskuussa 1107, kun hänen neuvottelunsa olivat tuloksettomia. Kun Henrik V lähestyi armeijoineen Italiaa tullakseen kruunatuksi keisariksi, Paschalis suostui helmikuussa 1111 sopimukseen, jonka mukaan kirkon piti luovuttaa keisarikunnalle kaikki omaisuus, jonka se oli saanut keisarikunnalta tai Italian kuningaskunnalta Kaarle Suuren jälkeen ja jonka mukaan Henrik luopuisi maallikkoinvestituurasta. Kruunajaisia valmisteltiin tapahtuvaksi 12. helmikuuta 1111, mutta Rooman asukkaat nousivat kapinaan sopimusta vastaan, ja Henrik vetäytyi ja otti mukaansa paavin ja kuurian.
61 päivän vankeuden jälkeen Paschalis taipui ja myönsi keisarille investituuraoikeuden. Henrik kruunattiin 13. toukokuuta ja saatuaan lupauksen siitä, että tapahtumat eivät johtaisi kostotoimenpiteisiin, hän vetäytyi Alppien taakse. Gregoriaanisen reformin kannattajat nousivat kuitenkin vastarintaan: kirkolliskokous Lateraanissa maaliskuussa 1112 mitätöi väkivalloin tehdyt myönnytykset, ja lokakuussa Wienissä pidetty kirkolliskokous julisti keisarin pannaan.
Paavinkauden loppupuolella ongelmat Englannissa alkoivat uudelleen. Paschalis valitti, että ilman hänen suostumustaan pidettiin kirkolliskokouksia ja piispoja siirrettiin toisiin hiippakuntiin, ja uhkasi Henrik I:stä kirkonkirouksella. Kreivitär Matilda luovutti vuonna 1115 kuollessaan kaikki maansa kirkolle, jolloin keisari välittömästi vaati niitä itselleen ja pakotti Paschalin pakenemaan Roomasta. Paschalis palasi vasta vuonna 1118, kun keisari oli vetäytynyt, mutta kuoli vain parin päivän päästä 21. tammikuuta 1118.
Intellektualismi

Intellektualismi on käsitys, jonka mukaan ihmisen tärkein psyykkinen kyky on äly. Intellektualismia kannattavaa henkilöä nimitetään intellektuelliksi eli älyköksi. Termiä "intellektualismi" käytetään myös joskus filosofisesta suuntauksesta, joka tunnetaan paremmin nimellä rationalismi.

Intellektualismi antiikin moraalifilosofiassa

Intellektualismiksi tai sokraattiseksi intellektualismiksi on kutsuttu filosofi Sokrateen käsitystä, jonka mukaan ihminen toimii oikein välttämättä, jos hän tietää, mikä on oikein.

Intellektualismi keskiajan metafyysisessä filosofiassa

Keskiaikaisessa filosofiassa intellektualismi oli oppi, jonka mukaan ihminen valitsee sen, mitä hänen intellektinsä pitää parhaana. Intellektualismille vastakohtainen oppi oli voluntarismi, jonka mukaan ihmisen tahto on vapaa valitsemaan myös sellaista, mitä hänen intellektinsä ei pidä parhaana vaihtoehtona. Intellektualismia kannattivat muun muassa filosofit Averroës, Tuomas Akvinolainen ja Mestari Eckhart.
Monacon Grand Prix 1974

Monacon Grand Prix 1974 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 26. toukokuuta 1974 Monacon katuradalla. Kilpailun voitti Ronnie Peterson, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.
Tajči

Tatjana Matejaš Cameron (taiteilijanimeltään Tajči) (s. 1. heinäkuuta 1970 Zagreb) on kroatialainen laulaja, josta tuli poptähti Jugoslaviassa vuosina 1980–1990.
Matejaš edusti Jugoslaviaa euroviisuissa 1990 laululla ”Hajde Da Ludujemo”, joka sai yhteensä 81 pistettä. Kappale sijoittui sijalle 7.
Jérôme Ferrari

Jérôme Ferrari on vuonna 1968 Pariisissa syntynyt kirjailija ja kääntäjä. Hän toimii filosofian opettajana Abu Dhabin ranskalaisessa koulussa. Hän sai Goncourt-palkinnon vuonna 2012 samana vuonna ilmestyneestä romaanista Le sermon sur la chute de Rome.
William S. Burroughs

Lapsuus ja nuoruus

William S. Burroughs oli Mortimer Perry Burroughsin (1885–1965) ja Laura Hammon Leen (1888–1970) kahdesta pojasta nuorempi. Perhe oli varakas. Mortimer Perry Burroughs piti Cobblestone Gardens -nimistä antiikki- ja lahjaliikettä.
Burroughs salaili seksuaalista suuntautumistaan pitkälle aikuisikään. Burroughs kävi Harvardin yliopistoa vuosina 1932–1936 ja valmistui pääaineenaan englanninkielinen kirjallisuus. Valmistuttuaan Burroughs matkusteli Euroopassa, etenkin Itävallassa, jossa hän tapasi juutalaisvainoja pakenevan Ilse Klapperin. Vastoin vanhempiensa tahtoa Burroughs ja Klapper avioituivat, jotta Klapper saisi oleskeluluvan Yhdysvaltoihin. Liitto oli kulissi, ja heidän päästyään New Yorkiin avioliitto purettiin, joskin Burroughs ja Klapper pysyivät ystävinä.

Aikuisuus

Burroughs liittyi Yhdysvaltojen armeijaan vuoden 1942 alussa, pian Pearl Harborin hyökkäyksen jälkeen. Hänen arvioitiin sopivan jalkaväkeen sotamieheksi muttei upseeriksi, mikä masensi hänet. Hänen äitinsä huomasi poikansa huonon voinnin ja hankki tälle mielenterveyden epävakauteen perustuneen vapautuksen, jonka mukaan hänen ei olisi pitänyt alun perinkään värväytyä armeijaan. Lääkärin arvioinnin jälkeen Burroughs joutui odottamaan vapautustaan viisi kuukautta Saint Louisin ulkopuolella Jeffersonin kasarmilla. Tänä aikana hän tapasi chicagolaisen sotilaan, joka myös odotti vapautusta. Vapautuksen jälkeen Burroughs muutti Chicagoon ja työskenteli useilla aloilla, muun muassa tuholaismyrkyttäjänä. Vuonna 1944 Burroughs muutti tulevan vaimonsa Joan Vollmer Adamsin kanssa yhteisasuntoon Jack Kerouacin ja tämän ensimmäisen vaimon Edie Parkerin kanssa.
Ylimmäinen Sammallampi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 38 hehtaaria, se on 1,9 kilometriä pitkä ja 450 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 4,7 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Pyhäjärven alue (Kymijoki)ella (14.12), jonka Pyhäjärven lähi-alueeseen (14.121) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 74,4 metriä mpy.
Iso-Hyttynen

Maantietoa

Järven pinta-ala on 13,1 hehtaaria, se on 1,3 kilometriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kaksi saarta.  Sen rantaviivan pituus on 3,6 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähi-alueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 126 metriä mpy.
Sirkka (lehti)

Sirkka, 1886–1887 ja 1895–1896

Lehden ensimmäisen ilmestymisajan kustantajana oli G. W. Edlund (Hufvudstadsbladetin kirjapaino). Sirkan sisältönä oli runoja, satuja ja kertomuksia sekä leikkejä. Näytenumerossa (0/1886) ilmoitetaan, että lehden "sisällys, perustuen oikeudentuntoon sekä raittiiseen lapsen uskoon, on osaksi oleva sama kuin Nya Trollsländan nimisen lastenlehden".
Toimituksessa olivat aluksi Toini Topelius ja Alexandra Gripenberg ja myöhemmin Alta Dahlgren ja Vera Hjelt.
Kirjoittajia olivat valtioneuvos Zacharias Topelius, prof. Julius Krohn, rouva Minna Krohn sekä nimimerkit P. C. ja Maria. Vuosikerran hinta oli neljä markkaa. Z. Topelius kirjoitti moniin eri lastenlehtiin, kuten Trollsländan, Nya Trollsländan, Sländan ja Lasten Kuvalehti.
Sirkka lopetti ilmestymisensä muutamaksi vuodeksi. Vuodesta 1895 lehteä kustansi Tilgmannin kirja- ja kivipaino. Vuosikerran hinta oli nyt kolme markkaa. Lehteä toimittivat Alta Dahlgren ja Vera Hjelt. Aputoimittajina olivat muun muassa Rafaël Hertzberg, Toini Topelius, B. M. Nyberg, Hilda Käkikoski, Constance Ullner, M. Joutsen, F. Tavaststjerna, Eva Ljungberg, Immy Hellén ja Theodolinda Hahnsson.
Sirkan rinnakkaislehti ruotsinkielinen Sländan jatkoi ilmestymistään suomenkielistä versiotaan pidempään, vuoteen 1900 saakka.

Sirkka, Nuorten toveri 1926–1930

Anni Swan (1875–1958) ryhtyi vuonna 1919 yhdessä Alpo Noposen (1862–1927) kanssa julkaisemaan lehteä Nuorten toveri (Valistus 1919, WSOY 1920–1924), jossa edistettiin hyviä harrastuksia ja isänmaanrakkautta. Vuonna 1925 lehti ilmestyi Nuori Voima -lehden itsenäisenä liitteenä. Anni Swan oli aikaisemmin toimittanut lastenlehteä Pääskynen.
Vuonna 1926 Nuorten toverin nimeksi tuli Sirkka. Lehden nimen alapuolella luki edelleen ”Nuorten toveri”. Lehteä kustansi WSOY. Lehden tehtävänä oli isänmaallisuuskasvatus ja nuorison yhdistäminen. Sisällissodasta ei ollut kulunut vielä monta vuotta, ja sanaa toveri lehden nimessä pidettiin ongelmallisena.
Sirkan toimituksen jäseniä olivat myös Jorma Pohjanpalo ja Antero Manninen.
Lehdessä julkaistiin satujen ja tarinoiden lisäksi jatkoromaaneita, jotka yleensä kestivät vuosikerran verran. Vuonna 1928 seikkailtiin koko vuoden ajan villissä lännessä G. A. Hentyn ”Intiaanien ja kullankaivajien parissa”.
Hjalmar Löfvingin hienosti piirretty sarjakuva ”Olli Pirteän uudet seikkailut” oli koko sivun kokoinen. Ollin seikkailut tapahtuivat usein ilmalaivalla ja niissä seurattiin melkeinpä unen logiikkaa. Olli Pirteä oli selvästi suomalainen vastine yhdysvaltalaisen sarjakuvataiteilijan Winsor McCayn Pikku Nemolle.
Askartelua ja ajanviete -sivulla ratkaistiin piilokuvia, kuva-arvoituksia ja muita pulmatehtäviä sekä sanaleikkejä. Oma soppi -sivulla julkaistiin lukijoiden kirjeitä, runoja ja piirroksia. Takakannessa oli eläinaiheinen Luonnonsanomain uutiset, jossa oli piirroksia ja valokuvia eläimistä hauskojen tekstien kera.
Parkala

Parkala (ven. Па́рголово, Pargolovo) on kaupunkimainen taajama ja kunnallishallintoalue Pietarin kaupungin Viipurin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee kaupungin pohjoisosassa kehätien, Viipurin maantien sekä Pietarin ja Viipurin välisen rautatien varrella (Parkalan asema). Etelässä se rajoittuu Suvalan ja pohjoisessa Levassovan kaupunginosiin. Lähin metroasema on sinisen linjan Parnas. Parnas on myös Parkalan naapuritaajaman nimi.
Parkala on entinen inkerinsuomalainen kylä, joka kuului Pietarin Pyhän Marian seurakuntaan. 1700-luvulla seudulle syntyi Venäjältä siirtyneiden uudisasukkaiden asuttamia kyliä kuten Kaplokka (ven. Кабаловка, Kabalovka) ja Samanilovka (ven. Заманиловка, Zamanilovka). Suomenjärven rannalla sijaitsevassa Vanhassakylässä (ven. Старожиловка, Starožilovka) asui ortodoksisia inkerikkoja. 1800-luvulla Parkalasta tuli pietarilaisten suosimaa huvilaseutua. Siellä sijaitsi Pietarin saksalaiseen ja myöhemmin suomalaiseen seurakuntaan kuulunut luterilainen kirkko.
Vuonna 1938 Parkala sai kaupunkimaisen taajaman statuksen ja vuonna 1963 se liitettiin Leningradiin. Parkalan kaakkoisosassa sijaitsee Šuvalovin kreivisuvun kartano- ja puistoalue.