google/wiki40b huggingface dataset:
HMS Agincourt (1817)

Palvelus

Alus otettiin palvelukseen helmikuussa 1842, jolloin se sijoitettiin Itä-Intian asemalle. Alus muutettiin elokuusta 1833 helmikuuhun 1836 koululaivaksi Plymouthissa. Se palautettiin palvelukseen tammikuussa 1848.
Alus nimettiin Amiraliteetin 29. huhtikuuta 1865 antamalla määräyksellä HMS Vigoksi. Siitä tehtiin kolerasairaala toukokuussa 1866 ja alus sijoitettiin 1870 vastaanottoalukseksi Plymouthiin. Alus myytiin lokakuussa 1884 Castle & Sonsille ja se romutus Charltonissa saatiin päätökseen 5. tammikuuta 1885.
Tutjunniemi

Tutjunniemi eli Tutju on kylä Liperin kunnan kaakkoiskulmalla. Se on vesistöjen ympäröimänä. Kylä sijaitsee Liperin ja Rääkkylän välisen maantien eli seututie 482:n molemmin puolin ja siihen kuuluu paljon saaria. Liperin kirkonkylään on matkaa noin 18 kilometriä, Joensuuhun maanteitse 40–50 kilometriä.
Asukkaita Tutjunniemessä on noin 180. Loma-asuntoja on yli 200.
Kylän vilkkain paikka on Saariston ranta, joka on Pyhäselän sisävesisatama ja kesämökkiläisten veneranta. Saariston kesäkauppa palvelee toukokuusta syksyyn asti. Rannassa järjestetään kylä- ja kesämökkiläisjuhlia laituritansseineen.
Kylässä toimii Tutjunniemen kyläyhdistys ja martat. Metsästysseura Tutjunniemen Erässä on noin 90 jäsentä. Seuralla on Leader-rahoituksella rakennettu metsästysmaja.

Sodanajan lento-onnettomuus

Tutjunniemen Rauvanlahteen putosi 1944 Ylämyllyltä Kannakselle pommituslennolle lähtenyt Suomen ilmavoimien Junkers Ju 88 -pommikone. Kone syöksyi matalaan veteen, kun se joutui johtokoneen potkurivirtaukseen. Turmassa menehtyi neljä henkeä. Koneessa oli lastina lentopommeja sekä kevyempää aseistusta, kuten konekivääreitä ammuksineen. Poliisi, puolustusvoimat ja Pohjois-Karjalan pelastuslaitos suorittivat pommikoneen nostotyötä syys-marraskuussa 2008.
Lasinegatiivi

Lasinegatiivi on lasista valmistettu valokuvan raakakappale, jota käytetään paperikuvan valmistukseen. Lasinegatiiveja käytettiin yleisesti ainakin 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa ennen filmin keksimistä. Tähtitieteessä lasinegatiiveja on käytetty viime aikoihin saakka.
Theresa May

Tausta

May syntyi perheensä ainoaksi lapseksi. Hänen isänsä oli anglikaanikirkon pappi. May kiinnostui konservatiivipuolueen toiminnasta jo 12-vuotiaana. Hän kävi valtion koulua ja opiskeli sen jälkeen Oxfordin yliopiston St Hugh's Collegessa ja suoritti alemman tutkinnon maantieteestä.

Ura

May työskenteli vuosina 1977–1983 Bank of Englandissa ja myöhemmin UK Payments Administration Ltd.:ssa (UKPA). Hänet valittiin Lontoon Mertonin kunnanvaltuustoon vuonna 1986.
Vuonna 1997 May valittiin parlamenttiin Berkshiren Maidenheadista. Hän nousi konservatiivipuolueen kärkiryhmään 2002. Hän toimi William Haguen varjohallituksessa, jossa hän oli vastuussa muun muassa kouluista sekä myöhemmin liikenneministerin, ympäristöministerin, opetusministerin ja työministerin aloista. Privy Councilin jäsen hänestä tuli vuonna 2003.
Sisäministeriksi May tuli 2010. Hän määräsi ensimmäisessä hallituksen parlamentille viemässä laissa (Identity Documents Act 2010) maan väestörekisterin tuhottavaksi ja henkilökorttien käyttöönoton peruutettavaksi.
Maysta veikkailtiin konservatiivipuolueen seuraavaa johtajaa David Cameronin jälkeen. Hänet nähdään pääministeri Margaret Thatcherin henkisenä perillisenä.
Yhdistyneen kuningaskunnan EU-kansanäänestys johti pääministeri Cameronin eroon virastaan sekä pääministerinä että konservatiivipuolueen johtajana. Puolue valitsi Mayn johtajakseen heinäkuussa 2016, ja tämän jälkeen hänet nimitettiin maan pääministeriksi.

Yksityiselämä

May avioitui vuonna 1980 Philip Mayn kanssa, johon hän oli tutustunut opiskeluaikanaan Oxfordissa. Philip May on sittemmin toiminut pankkiirina. Pari on lapseton.
Kosmidi

Kosmidi on lambdafagin cos-kohdasta ja bakteerin plasmidista koostuva vektori. Kosmidi voidaan siirtää mihin tahansa bakteriofagiin DNA-fragmenttien kloonausta varten. Se myös kopioituu bakteerissa kuin plasmidi. Cos-kohta viittaa lamdafagin itsestään toisiinsa liittyviin DNA-osien päihin.
Kosmidivektoriin voidaan lisätä lähes 50 kb vierasta DNA:ta, kun taas plasmidivektorien insertiokapasiteetti on alle 15 kb ja lambdafaagivektorien noin 20 kb. Kosmidi- ja lambdafaagivektorin kokonaiskoko on 50 kb ja ero insertiokapasiteetissa johtuu siitä, että lambdafaagivektori pystyy tuottamaan bakteerisolussa lambdafaageja ja 20 kb pystytään lisäämään vektoriin ilman, että tämä toiminta kärsii. Kosmidit eivät tuota uusia faageja vaan monistuvat plasmidien tapaan. Kosmidivektorin oma koko on noin 2-5 kb, joten siihen jää lähes 50 kb tilaa vieraalle DNA:lle.
Reissumiehen taival (1987)

Reissumiehen taival (Finnlevy FCD 6) on vuonna 1987 ilmestynyt Tapio Rautavaaran kokoelma-CD. Se on Rautavaaran ensimmäinen CD-julkaisu.
Luxemburgin lippu

Luxemburgin lippu on Luxemburgin tunnus vaakunan, moton ja kansallislaulun ohella. Lippu on virallisesti hyväksytty 23. kesäkuuta 1972 ja sen kokosuhde on 3:5 tai 1:2. Lippu koostuu kolmesta poikittaisesta, yhtä leveästä raidasta väreiltään ylhäältä alas punainen-valkoinen-sininen. Lipun erottaa Alankomaiden lipusta  siitä että kaikki lipun värit ovat vaaleampia. Lippua käytettiin ensimmäisen kerran vuosien 1845–1848 välisenä aikana.

Lipun historia

Luxemburgin lipun värit on kuvattu ensimmäistä kertaa noin vuonna 1839 kun käytiin Belgian vallankumousta. Ne ovat mahdollisesti peräisin Limburgin maakunnan vaakunakilvestä. Ainoa ero maakunnan vaakunaan verrattuna on, että tausta on vaihtunut hopeiseksi, jossa on sinisiä raitoja. Horisontaalinen, kolmivärinen lippu on ollut muuttumaton 12. kesäkuuta 1845 jälkeen.
Ennen 23. kesäkuuta 1972 annettua asetusta lailla ei lainkaan säädelty Luxemburgin lippua. Tämä sama vuoden 1972 laki määrittelee myös kauppamerenkulun lipun ja ilta-aluksien ja kaupparekisterin alusten tunnukset Luxemburgissa.
Eräs keskeinen lippua selventävä seikka lainsäädännöllä oli, se määritteli tarkasti sinisen värin sävyn. Tämän tuli olla hyvin heleän sininen. Tämä oli määritelmänä kontrastina Alankomaiden lipulle, jonka lipussa värinä on hyvin tumma sininen. Molempien maiden liput ovat muutoin kuvioinniltaan täsmälleen samannäköiset, paitsi sinisen sävy on erilainen.
Vaakuna on kymmenesti katkoinen hopeaan ja siniseen, päällä punainen leijona kultaisin varustein.

Kauppalaivasto

Punainen leijona, Limburgin vaakunakuvion mukaisesti, on kauppalaivaston tunnus Luxemburgissa. Sitä käyttävät niin jokialukset kuin valtamerialukset, sekä myös ilmanalukset. Tämä lippu pohjautuun täysin Luxemburgin vaakunaan ja tämän lipun käytön perussyynä on, että sitä ei voi yhdistää Alankomaisen alusten tunnuksiin. Lipun taustalla on kymmenen sinistä ja valkoista raitaa ja kentän keskellä on punainen seisova ja kruunupäinen leijona, jonka varusteet ovat kultaiset. Tämän lipun mittasuhteet ovat 5:7.
Tämän lisäksi Luxemburgissa käytetään, esimerkiksi NATO:n AWACS-lentokoneissa pyöreää tunnuskuvioita, joka on alusten tunnuskuvion kanssa muuten yhtenevä, mutta muodoltaan pyöreä ja siinä punainen leijona täyttää koko kentän.
Mglin

Mglin (ven. Мглин) on kaupunki Brjanskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Sudynka-joen varrella 167 kilometriä Brjanskista länteen. Kaupunki on Mglinin piirin keskus. Asukkaita on 8 200 henkeä (vuonna 2009).
Mglin mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1389, jolloin se siirtyi Liettuan alaisuuteen. Venäläiset valtasivat sen vuonna 1502. 1600-luvun alussa kaupunki oli puolalaisten hallussa. Krimintataarit hävittivät sen vuonna 1661. Pultavaan matkalla olleet Kaarle XII:n joukot piirittivät kaupunkia vuonna 1708. Vuodesta 1781 Mglin oli Novgorod-Severskin käskynhaltijakuntaan ja vuodesta 1802 Tšernigovin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Ennestäänkin pienen kaupungin talous lamaantui Brjanskin ja Gomelin välisen rautatien valmistuttua. Toisen maailmansodan aikana se oli saksalaisten miehittämä.
Nykyään Mglin on maatalousalueen keskus, jossa on mm. elintarviketeollisuutta. Nähtävyyksiin kuuluu vuosina 1815–1830 rakennettu Neitsyt Marian katedraali.
Kosovo Eurovision laulukilpailussa

Historia ja kiinnostus

Kosovon itsenäisyysjulistuksen jälkeen vuonna 2008, sen yleisradioyhtiön Radio Televizioni i Kosovës (RTK) halusi osallistua vuoden 2009 Eurovision laulukilpailun. Kosovo on vain osittain tunnustettu valtio ja saadakseen EBU:n täysjäsenyyden valtion on oltava YK:n jäsen. EBU ja RTK allekirjoittivat yhteistyösopimuksen, jossa EBU tukee RTK:n jäsenyyttä. Vuodesta 2013 lähtien RTK:lla on ollut tarkkailijan asema EBU:ssa. Kosovo osallistui vuonna 2011 Eurovision nuorten tanssijoiden kilpailuun.
Boubacar Sanogo

Boubacar Sanogo (s. 17. joulukuuta 1982 Dimbokro) on norsunluurannikkolainen jalkapalloilija, joka pelaa Ranskan Ligue 1:n AS Saint-Étiennessä.
Sanogo tuli Saksaan 1. FC Kaiserslauterniin kaudelle 2005–2006. Hän pelasi 24 peliä ja teki 10 maalia. Kesällä 2006 hän vaihtoi Kaiserslauternista Hamburger SV:hen, jossa hän pelasi 31 ottelua ja teki neljä maalia. Syksyksi 2007 hän siirtyi HSV:stä Werder Bremeniin 4,5 miljoonan euron siirtosummalla, joka voi kohota myöhemmin kuuteen miljoonaan asti.
Sanogo ei onnistunut vakiinnuttamaan paikkaansa Werderissä ja tammikuussa 2009 hän siirtyi lainalle TSG 1899 Hoffenheimiin.  Sanogo pelasi loppukauden Hoffenheimissa, mutta onnistui vain kerran maalinteossa. Palattuaan Werder Bremeniin Sanogolle kävi selväksi ettei seuralla ole hänelle enää käyttöä ja elokuussa 2009 hän siirtyi Ranskan pääsarjassa pelaavan AS Saint-Étiennen paitaan 5 miljoonan euron siirtosummalla. 
Sanogo on pelannut Norsunluurannikon maajoukkueessa 13 ottelua ja tehnyt niissä kahdeksan maalia. Hän oli mukana Afrikan mestaruuskisajoukkueessa, joka saavutti 2008 kisoissa pronssia. Maajoukkuedebyyttinsä hän teki vuonna 2006.
Wipo Burgundilainen

Wipo tai Wippo Burgundilainen (n. 990 – n. 1048 tai myöhemmin) oli keskiajan kirkonmies ja kirjailija. Hän toimi kappalaisena keisari Konrad II:lle, jonka elämästä hän kirjoitti kronikan. Wipon uskotaan säveltäneen Victimae paschali laudes -sequentian, mutta täyttä varmuutta asiasta ei ole. 
Sekvenssi Victimae paschali laudes on Suomen evankelis-luterialisen kirkon virsikirjassa numero 87 Kiitosta nyt uhratkaamme.  Se on suomenettuna Mathias Westhin käsikirjoituksessa 1540-luvulla ja se tuli Virsikirjaan 1583. Virsikirjassa sekvenssin lomassa on virren säkeistöinä  4, 7 ja 9 saksalainen 1100-luvulta peräisin oleva virsi, jonka Jaakko Finno suomensi virsikirjaan 1583. Virren on uudistanut Samppa Asunta 1979. Ruotsin kirkon virsikirjassa sekvenssi on numerolla 464 Kiitosta nyt laulakaamme - Kristus ylösnousi. Sekvenssin ja virren teksti eroaa hieman Suomen kirkon virsikirjan tekstistä, ja sen on uudelleen suomentanut Pekka Kivekäs 1998. Sekvenssi on myös Helsingin katolisen hiippakunnan laulukirjassa Cantemus latinankielisenä numerolla 114 ja suomeksi numerolla 115 Pääsiäisen ylistystä. Tekstin on suomenanut Markku Koponen 1984.
Pitkäjärvi (Inkeri)

Pitkäjärvi (ven. Надино, Nadino) on entinen inkeriläinen kylä, joka kuului Järvisaaren luterilaiseen seurakuntaan. Nykyään se on Leningradin alueen Tusinan piirissä Venäjällä.
Kylä sijaitsi Pitkäjärven (ven. Dolgoje ozero) läntisessä päässä melkein järven rannalla. Kylä saattaa olla sama kuin Järvisaarella 1600-luvulla mainittu Dolgovan kylä. 1700-luvulla kylään asettuivat Vainoset. Perimätiedon mukaan ensimmäinen kylä sijaitsi kauempana järven rannasta. Se kuulemma paloi, ja maanomistajan luvalla rakennettiin uusi kylä lähemmäksi järveä. Paikallisen tarinan mukaan kylä sai venäläisen nimensä maanomistajan Nadja-tyttären mukaan, joka hukkui järveen. Toisen version mukaan nimi myös periytyy hovinherra Dubjanskin tyttäreltä, jolle kylä oli lahjoitettu.
Vuonna 1838 Pitkäjärvellä asui 36 ihmistä (14 miestä, 22 naista), vuonna 1856 siellä oli seitsemän taloa ja 20 sielua, vuonna 1860 taloja oli yhdeksän ja talonpoikia 15. Vuonna 1867 kylässä merkitty 43 asukasta (miehiä 16 ja naisia 27), kaikki inkeriläiset (savakot). Vuonna 1926 kylässä oli 23 taloa ja 107 asukasta, niistä 106 inkeriläisiä.
Pitkäjärven talot olivat kaikki yhdellä puolella tietä. Vuonna 1939 kylässä oli 33 taloa. Isäntien sukunimet 1900-luvulla: Nuija (Seulolasta), Sinkkonen (Jaakkima), Tolla (Jääski), Vainonen, Virkki (Muja), Volkoff.
Toisen maailmansodan aikana kylä oli miehitetty saksalaisjoukoilla. Inkeriläisiä oli viety vuosina 1943-1944 Viron kautta Suomeen.  Sodan jälkeen osa niistä jäi Suomeen, jotkut pakenivat Ruotsiin. Neuvostoliittoon palanneet eivät vastoin lupauksia päässeet kotikylälle, vaan heidät karkotettiin eri puolille Venäjää.
Iago Falque

Ura

Falque on Barcelonan kasvatti ja debytoi seuran B-joukkueessa kaudella 2007–2008, jolloin joukkuetta valmensi Josep Guardiola. Kesällä 2008 hän siirtyi italialaiseen Juventukseen ilmaisella siirrolla Barcelona B:n uuden valmentajan Luis Enriquen ilmoitettua, että tuolloin edelleen juniori-ikäinen Falque ei kuuluisi seuraavalla kaudella hänen suunnitelmiinsa. Juventuksessa hän pääsi harjoittelemaan edustusjoukkueen kanssa ja sai vastuuta muutamissa edustusjoukkueen harjoitusotteluissa, mutta pelasi kauden 2008–2009 seuran alle 20-vuotiaiden joukkueen (Primavera) kanssa.
Kauden 2009–2010 ensimmäiseksi puoliskoksi Falque lainattiin sarjanousija Bariin ja kaudeksi 2010–2011 espanjalaisen Villarrealin B-joukkueeseen. Villarreal B:n kanssa hän pelasi 36 ottelua ja teki 11 maalia Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa.
Elokuussa 2011 Falque lainattiin koko kauden mittaisella sopimuksella Valioliigan Tottenhamiin. Hän debytoi Tottenhamin riveissä 15. syyskuuta 2011 Eurooppa-liigan ottelussa PAOKia vastaan. Siirrosta tehtiin pysyvä tammikuussa 2012, minkä jälkeen hänet lainattiin sarjatasoa alemmas Southamptoniin. Falque palasi Tottenhamiin kaudeksi 2012–2013 ja teki Valioliiga-debyyttinsä 9. joulukuuta 2012 Evertonia vastaan.
Tammikuussa 2013 Falque lainattiin Espanjan Segunda Divisiónissa pelanneeseen Almeríaan, jota hän oli nostamassa Primera Divisióniin kauden päätteeksi. Hän pelasi 18 sarjaottelussa ja neljässä nousukarsintaottelussa ja teki kaksi maalia. Kaudeksi 2013–2014 Falque lainattiin jälleen kotimaahansa, Primera Divisiónin Rayo Vallecanoon.

Maajoukkueura

Falque on pelannut useita otteluita Espanjan juniorimaajoukkueissa ja oli voittamassa alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruutta vuonna 2007. Hän oli mukana myös vuoden 2007 alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa, jossa Espanja sai hopeaa, vuoden 2009 alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa ja vuoden 2009 alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa.
Kristiina Ojuland

Poliittinen ura

Ojuland nousi ulkoministeriksi Siim Kallaksen hallitukseen tammikuussa 2002 ja jatkoi tehtävässä Juhan Partsin hallituksessa huhtikuussa 2003. Ojuland erotettiin ulkoministerin tehtävistä helmikuussa 2005, kun yhteensä 91 salaiseksi luokitellun asiakirjan kerrottiin kadonneen ulkoministeriöstä vuosien 1996–2004 aikana. Ojuland itse ei olisi suostunut eroamaan, mutta pääministeri Parts vaati ulkoministerin kantavan luottamuspulan edessä asiasta poliittisen vastuun.
Ulkoministerin tehtäviensä jälkeen Ojuland oli Euroopan parlamentin jäsenenä yhden kauden ajan vuosina 2009–2014.
Ojuland oli vuosina 1995–2013 Viron reformipuolueen jäsen, mutta kesäkuussa 2013 hänet erotettiin puolueesta, kun häntä epäiltiin vaalivilpistä puoluejohdon vaalissa. Ojuland perusti vuonna 2014 Kansan yhtenäisyyden puolueen (RÜE), joka ei kuitenkaan ylittänyt vaalikynnystä seuraavan kevään parlamenttivaaleissa.
Toukokuussa 2015 Ojuland suljettiin viikoksi Facebookista rasististen kommenttien vuoksi. Hän oli kirjoittanut muun muassa valkoisen rodun olevan vaarassa pakolaisten vuoksi ja "neekerikysymyksen" olevan Virolle kysymys eloonjäämisestä. Ojulandin mielestä syynä sulkemiseen oli vain neekeri-sanan käyttö ja häntä ei voi syyttää rasistiseksi.
Royal Rumble (2009)

Royal Rumble (2009) oli 22. vuosittainen Royal Rumble showpaini pay-per-view (PPV) tapahtuma, minkä tuotti World Wrestling Entertainment (WWE). Se järjestettiin 25. tammikuuta, 2009 Joe Louis Arenalla Detroitissa, Michiganissa ja tapahtumassa esiintyi painijoita kolmesta WWE:n brändistä: RAW'sta, SmackDownista ja ECW'stä. Tapahtumassa käytiin viisi ottelua, mistä päätapahtumana nähtiin vuosittainen Royal Rumble ottelu, minkä voittaja on 1993 vuodesta asti ansainut maailman mestaruusottelun WrestleManiassa.

Taustaa

"Pääfeudi" RAW brändistä oli John Cenan ja John "Bradshaw" Layfieldin (JBL) välillä World Heavyweight -mestaruudesta. 29. joulukuuta, 2008, JBL ansaitsi mestaruusottelun Cenaa vastaan Royal Rumbleen voittamalla Fatal 4-Way Elimination ottelu, mihin osallistui myös Randy Orton, Chris Jericho ja JBL:n "avustaja" Shawn Michaels.
Pääfeudi SmackDown brändistä oli Jeff Hardyn ja Edgen välillä WWE -mestaruudesta. WWE:n edellisessä pay-per-viewissä Armageddonissa, Hardy voitti Triple Threat ottelussa WWE -mestaruuden, mihin osallistui myös mestari, Edge ja Triple H. 2. tammikuuta, 2009 SmackDownissa, general manager, Vickie Guerrero ilmoitti, että Edge tulisi kohtaamaan Hardyn uusintaottelussa.
ECW brändin pääfeudi oli Jack Swaggerin ja Matt Hardyn välillä ECW -mestaruudesta. 13. tammikuuta, ECW on Syfy:ssä, Swagger voitti Hardyn ja voitti ECW -mestaruuden. 16. tammikuuta, Friday Night SmackDownissa ilmoitettiin, että Swagger kohtaisi Hardyn uusintaottelussa ECW -mestaruus panttina.
Antti Nurmesniemi

Antti Aarre Nurmesniemi (30. elokuuta 1927 Hämeenlinna – 11. syyskuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen sisustusarkkitehti ja yksi Suomen muotoilun suuria nimiä. Nurmesniemi opiskeli Taideteollisessa oppilaitoksessa (Taideteollisen korkeakoulun edeltäjä). Alku-uransa perinteisemmästä muotoilusta, kuten huonekaluista (Triennale-tuoli), astioista ja muista pienesineistä Nurmesniemi laajensi tekemistään monipuolisemman teollisen muotoilun suuntaan ja osallistui muun muassa Helsingin metron suunnitteluun ja autolautta Finnjetin sisustuksen luomiseen. Nurmesniemen viimeisimmiksi töiksi jäivät Seurasaaren-Hietaniemen alueelle rakennetut siniset voimajohtopylväät. Nurmesniemen muotoilutuotteet 1950- ja 1960-luvuilta (muun muassa Wärtsilälle suunnitellut emaliset Pehtoori-kahvipannut) ovat suosittuja. 
Nurmesniemi suunnitteli Suomen osastot Milanon triennaaliin vuosina 1960 ja 1964. Molemmilla kerroilla hänet palkittiin arvostetulla ja harvinaisella Grand Prix -palkinnolla.
Nurmesniemi palkittiin vuonna 1964 Pro Finlandia -mitalilla. Vuonna 1973 hänet nimitettiin Taideteollisen korkeakoulun tuote- ja ympäristösuunnittelun professoriksi, ja hän oli sittemmin myös taiteilijaprofessori vuosina 1978–1983, professorina Bergenin taideteollisessa korkeakoulussa vuosina 1987–1989 sekä sai professorin arvonimen vuonna 1988. Vuonna 2001 hänet valittiin Taideteollisen korkeakoulun kunniajäseneksi.
Nurmesniemen puoliso oli taiteen akateemikko, tekstiilitaiteilija Vuokko Nurmesniemi.
David Golder

Juoni

Kirjan nimihenkilö David Golder on Venäjällä syntynyt vaatimattomasta taustasta rikkaaksi liikemieheksi noussut juutalainen. Hän on menettänyt omaisuutensa, mutta runsaaseen rahaan tottunut oikullinen tytär vaatii isältään yhä vain käyttövaroja. Viimeinen yritys palauttaa rikkaus vie häneltä hengen: hän menehtyy laivassa kotimatkalla Venäjältä. Kuolinvuoteella hän lupaa kaikki mukanaan olevat varat samassa laivassa matkustavalle juutalaisemigrantille.

Kritiikki

Putte Wilhelmsson huomauttaa kirja-arviossaan suomennoksen ilmestymisaikaan vuonna 2006, että ellei kirjoittaja olisi ollut juutalainen, kuvaus juutalaisesta finanssikeinottelijasta ja maattomien pääomien tuottamasta tuhosta olisi kelvannut muutaman vuoden kuluttua natsien propagandaksi.

Elokuva

Ranskalainen ohjaaja Julien Duvivier on ohjannut vuonna 1931 kirjaan pohjautuvan elokuvan David Golder, jossa näyttelevät Harry Baur, Jacques Grétillat ja Paule Andral. Tämä Némirovskyn romaanin elokuvasovitus on ensimmäinen Duvivierin ohjaama äänielokuva.

Kuvitettu laitos

Le Cercle lyonnais du livre julkaisi vuonna 1948 David Golderista 160 kappaleen kuvitetun laitoksen, jossa on Jean Auscherin alkuperäiset kuparipiirrokset.
Louis-James-Alfred Lefébure-Wély

Louis-James-Alfred Lefébure-Wély (13. marraskuuta 1817 Pariisi – 31. joulukuuta 1869 Pariisi) oli ranskalainen urkuri ja säveltäjä. Hän sijaisti 8-vuotiaasta alkaen isäänsä Pariisin Saint-Rochin urkuparvella ja seurasi tätä myöhemmin kirkon urkurina. Saint-Rochista Lefébure-Wély siirtyi 1846 La Madeleinen urkuriksi. Tässä tehtävässä hän soitti muun muassa Frédéric Chopinin hautajaisissa. Léfébure-Wély jäi vapaaksi säveltäjäksi 1857, mutta otti ystävänsä urkujenrakentaja Aristide Cavaillé-Collin toiveesta 1863 vastaan paikan Saint-Sulpicen pääurkurina Cavaillé-Collin saatua vastikään valmiiksi kirkon urut, jotka olivat Ranskan suurimmat.
Lefébure-Wély sävelsi muun muassa oopperan, kantaatteja, messuja ja pianomusiikkia, mutta ennen kaikkea hänet muistetaan urkuteoksistaan. Ne olivat usein syntyneet hänen messussa improvisoimistaan sävelmistä, jotka hän sittemmin kirjoitti muistiin. Hänen teoksiaan on myöhemmin moitittu paikoin liian kepeiksi, mutta on muistettava, että suurena urkuvirtuoosina pidetty Lefébure-Wély samoin kuin hänen ajan hengelle uskolliset improvisaationsa ja sävellyksensä olivat niin papiston kuin seurakuntalaisten suuresti arvostamia. Saint-Sulpicen kirkkoherra erityisesti toivoi improvisaatioiden tallentamista kirjoitettuina.
Saint-Sulpicen pääurkurin tehtävässä Lefébure-Wély toimi kuolemaansa asti. Hän menehtyi yllättäen uudenvuodenaattona 1869, jolloin Cavaillé-Coll, varmistaakseen urkunsa säilymisen osaavan urkurin käsissä, sai nopealla toiminnallaan ja arvovallallaan hankittua tuolloin La Madeleinessa Saint-Saënsin assistenttina työskennelleen Charles-Marie Widorin Lefébure-Wélyn paikalle ennen kuin virkaa ehdittiin oikeastaan edes panna hakuun. Widorin oli määrä hoitaa tointa väliaikaisesti, mutta asian unohduttua hän hallitsi Saint-Sulpicen urkuparvea lopulta yli 60 vuoden ajan.
Sumuisten vuorten gorillat

Juoni

Fossey saapuu Afrikkaan vuonna 1966 tutkiakseen Keski-Afrikan vuorigorilloja. Vuosien varrella Fossey kokee monia muutoksia. Täysin kokemattomasta ja naiivin innokkaasta amatööristä kasvaa huolellinen tutkija ja lopulta kuuluisuus, kunnes tiedemiesmäiset piirteet alkavat väistyä Fosseyn todistaessa ihmisten toimien moninaiset vaikutukset Afrikan luontoon.
Fosseyn kamppailu salametsästäjiä vastaan tuo hänelle myös paljon vihamiehiä samalla, kun erakoituva Fossey alkaa saada yhä fanaattisempia luonnonsuojelijan piirteitä. Väliin mahtuu myös romanssi australialaisen valokuvaajan (Bryan Brown) kanssa.
Hoikka (Jyväskylä)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 7,0 hehtaaria, se on 650 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella on kartan mukaan kaksi saarta.  Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Vuojoen valuma-alueeseen (14.283) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 135,6 metriä mpy.
Atte Tarjanne

Atte (Kaarle Aukusti) Tarjanne (alk. Törnqvist; 17. kesäkuuta 1862 – 5. toukokuuta 1922) oli suomalainen opettaja, päätoimittaja ja Tampereen työväenyhdistyksen puheenjohtaja (1896–1898), joka erosi kun työväenliike alkoi vuonna 1898 muuttua sosialistiseksi. Hän oli myös nuorsuomalainen puolueaktiivi.
Tarjanne muutti 1909 Hämeenlinnaan ja toimi nuorsuomalaisen Hämetär-lehden päätoimittajana 1909-1919. Hän toimi samalla kauppa-apulaiskoulun johtajana ja oli vuonna 1919 perustetun Hämeenlinnan kauppakoulun ensimmäinen johtaja aina kuolemaansa saakka.
Atte Tarjanne on haudattu Ahveniston hautausmaalle Hämeenlinnaan. Tarjanteen tytär Pirkko oli naimisissa taidemaalari Aarno Ahtajan (1898-1978) kanssa.