google/wiki40b huggingface dataset:
Sami Khedira

Seurajoukkuera

Khedira liittyi VfB Stuttgartin juniorijoukkueisiin vuonna 1995, jota ennen hän pelasi TV Oeffingenissä. Valmentaja Armin Veh nosti hänet Stuttgartin edustusjoukkueen kokoonpanoon kauden 2006–2007 alkuvaiheissa, ja hän debytoi Bundesliigassa 1. lokakuuta 2006 ottelussa Herthaa vastaan. 29. päivä samaa kuuta hän teki kaksi ensimmäistä maaliaan ottelussa Schalkea vastaan.
Kauden 2006–2007 päätteeksi Khedira joukkueineen saavutti Bundesliigan mestaruuden. Hän teki mestaruuden ratkaisseen maalin kauden viimeisessä ottelussa Energie Cottbusia vastaan. Joukkue ylsi myös Saksan cupin loppuotteluun, jossa Nürnberg vei voiton. Sittemmin Khedira on pelannut Stuttgartin riveissä myös Mestarien liigassa ja UEFA-cupissa. Heinäkuussa 2008 hän ja seura jatkoivat sopimustaan vuoteen 2011 asti.
30. heinäkuuta 2010 Stuttgart vahvisti Khediran siirtymisen espanjalaisseura Real Madridiin. Hänestä maksettiin arvioiden mukaan noin 13–14 miljoonan euron siirtokorvaus.

Maajoukkueura

Khedira pelasi useita otteluissa Saksan nuoremmissa maajoukkueikäluokissa. Hän toimi Saksan alle 21-vuotiaiden maajoukkueen kapteenina vuoden 2009 EM-kilpailuissa, jotka Saksa voitti.
Saksan A-maajoukkueessa Khedira debytoi 5. syyskuuta 2009 ottelussa Etelä-Afrikkaa vastaan. Hänet valittiin joukkueeseen vuoden 2010 MM-kilpailuihin, jossa hän nousi Michael Ballackin ja Simon Rolfesin loukkaantumisten myötä avauskokoonpanoon ja pelasi kaikissa Saksan seitsemässä ottelussa. Hän teki 3–2-voittomaalin pronssiottelussa Uruguayta vastaan, mikä oli hänen maajoukkueuransa ensimmäinen.
MM-kilpailujen 2018 päätyttyä Khedira on pelannut 77 A-maaottelua ja tehnyt niissä seitsemän maalia.

Yksityiselämä

Khediran äiti on kotoisin Saksasta ja isä Tunisiasta. Hänen nuorempi veljensä Rani on myös jalkapalloilija.
Juha Kukkonen

Juha Kukkonen on suomalainen näyttelijä, joka esiintyy televisiosarjoissa, elokuvissa ja usein myös Ryhmäteatterin näytelmissä. Hänet muistetaan ehkä parhaiten rikosylikomisario Takamäen roolista televisiosarjasta Rikospoliisi ei laula sekä tv-sarjoista Itse valtiaat ja Ugrilampaat.
Nuoruudessaan Juha Kukkonen oli aktiivi jalkapalloilija. Hän voitti oululaisen OTP:n joukkueessa A-juniorien Suomen mestaruuden vuonna 1983.
Tervasroso

Tervasroso on männyissä esiintyvä ruostesienitauti, jonka aiheuttajia ovat sienilajit pioninkarvaruoste (Cronartium flaccidum) ja Cronartium pini. Sieni leviää ja ympäröi männyn rungon, minkä jälkeen sienen yläpuolella oleva osa puusta kuolee. Kuolleeseen puunosaan muodostuu tummia, pitkänomaisia, pihkaa tihkuvia koroja.
Tervasroso alentaa tukkipuiden määrää ja heikentää niiden laatua talousmetsissä. Jos sienirengas on puun tyvessä, se voi tappaa koko puun. Suomessa tervasroso on yleisimpiä männyn puutauteja, jota tavataan koko maassa. Eniten tautia esiintyy Pohjois-Suomessa. Tauti vaivaa noin 2-4% männyistä ja se voi tarttua kaikenikäisiin puihin. Paikoin sientä voi esiintyä jopa yli 30% mäntypuista.
Jaska-veturi

Jaska-veturi (engl. James the Red Engine) on kuvitteellinen punainen höyryveturi pastori Wilbert Awdryn ja hänen poikansa luomassa The Railway Series -kirjasarjassa. Hän esiintyy myös Tuomas Veturi -televisiosarjassa. Jaska haluaa olla puhdas ja on ylpeä veturi.
Eija Ahvo

Elämä ja ura

Ahvo valmistui ylioppilaaksi vuonna 1971. Hän opiskeli näyttelijäntyötä Suomen teatterikoulussa vuosina 1973–1977.
Vuonna 1969 tuolloin vasta 17-vuotias Eija Ahvo voitti Juankoskella Tähtijahti-iskelmälaulukilpailun naisten sarjan. Miestenkin sarjan voitti tuleva varsin tunnettu ja suosittu laulaja, Kari Jalkanen (sittemmin taiteilijanimellä Kari Tapio). Vuodesta 1973 Ahvo on äänittänyt säännöllisesti.
Vuodet 1971–1973 Ahvo toimi Kuopion yhteisteatterin tanssijana. Vuosina 1977–1984 Ahvo näytteli Helsingin Kaupunginteatterissa. Hän ryhtyi freelancernäyttelijäksi ja -laulajaksi vuonna 1984. Hän oli mukana MTV:n suositussa musiikkiviihdesarjassa Soitinmenot, jota esitettiin vuosina 1985–1987.
Teatteriroolien lisäksi Ahvo on näytellyt elokuvissa, televisiosarjoissa sekä dubbaajana animaatioelokuvissa ja -sarjoissa, lukenut äänikirjoja ja puhunut mainoksissa. Vuonna 2000 hän ryhtyi myös ohjaajaksi.
Musiikin parissa Ahvo on tehnyt yhteistyötä erityisesti näyttelijä-laulaja Susanna Haaviston ja säveltäjä Toni Edelmannin kanssa. Helmikuussa 2005 sai ensi-iltansa Ahvon ja Edelmanin näyttämöteos Vuodet – saanko puhua rakkaudesta?, jota esitettiin ympäri Suomea.
Ahvo on toiminut myös laulun ja ilmaisutaidon opettajana Sibelius-Akatemiassa, ammattikorkeakouluissa, musiikkiopistoissa, kouluissa ja yrityksissä. Vuodesta 1986 hän on ollut UNICEFin hyvän tahdon lähettiläs.
Vuonna 2018 Eija Ahvo sai Pro Finlandia -mitalin.

Yksityiselämä

Ahvo on naimisissa Matti Saartamon kanssa. Ahvon lapsia ovat näyttelijät Joonas Saartamo ja Venla Saartamo. Ahvo asuu Veikkolassa Kirkkonummella.
Pia Adlivankin

Pia Adlivankin (s. 1. helmikuuta 1967 New York, Yhdysvallat) on suomalainen yritysjohtaja. Hän on toiminut Kartanokylpylä Kaisankodin johtajana ja siirtyi 1. syyskuuta 2014 Linnanmäen toimitusjohtajaksi.

Perhetausta

Adlivankinin isä on amerikansuomalainen, jonka juuret ulottuvat osin Armeniaan. Hänen isänsä isoisä Alexander Adlivankin perusti Hotelli Tammerin Tampereelle ja johti Helsingin Seurahuonetta.
Primetime Emmy 2015

Voittajat ja ehdokkaat

Ehdokkaat julkistettiin 16. heinäkuuta 2015.
Sèvres

Historia

Ympärysvallat ja Osmanien valtakunta solmivat ensimmäisen maailmansodan jälkeen Sèvresissä rauhansopimuksen.

Liikenne

Sèvresissä sijaitsee Transilien Paris–Montparnassen lähiliikenteen Sèvres–Rive Gauche -asema. Siellä on myös Transilien Paris–Saint-Lazaren lähiliikenteen Sèvres–Ville d’Avray -asema.

Urheilu

Sèvresissä sijaitsee 2004 perustettu puhallusputkiammunnan järjestö.
Hồ-dynastian linnoitus

Hồ-dynastian linnoitus on temppeleistä ja torneista koostuva rakennusyhdistelmä Thanh Hóain provinssissa, Vietnamissa. Se sijaitsee 150 kilometriä lounaaseen Hanoiin satamakaupungista. Mỹ Sơnin rakennukset rakennettiin 300- ja 1100-lukujen välisenä aikana. Rakennukset kuuluvat nykyään Unescon maailmanperintöluetteloon.
Naamiohuntulavastaja

Levinneisyys

Naamiohuntulavastajaa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut 1972

Karsinnat

24 joukkuetta, toiselle kierrokselle selvisi 12 ja sieltä kisoihin kuusi, paikkansa kisoissa varmistanut oli Kamerun ja hallitseva mestari Sudan.
Dino Risi

Dino Risi (23. joulukuuta 1916 Milano – 7. kesäkuuta 2008 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. 
Milanossa syntynyt Risi oli yksi commedia all'italianan suurista nimistä. Alberto Lattuada kelpuutti Risin avustajakseen jo vuonna 1940, mutta haaveet pitkäaikaisemmasta urasta ohjaajana alkoivat nousta vasta toisen maailmansodan jälkeen.
Muutamia Risin keskeisistä elokuvista ovat Vaarallinen leski (Pane, amore e..., 1955), Rahattomia rakastuneita (Poveri ma belli, 1956), Vaikea elämä (Una vita difficile, 1961), Playboy (Il sorpasso, 1962) ja I mostri (1963). Vuonna 1974 hän ohjasi elokuvan Naisen tuoksu (Profumo di donna), jonka pohjalta Martin Brest ohjasi vuonna 1992 samannimisen amerikkalaisversion. 
Risille myönnettiin vuonna 2002 Venetsian elokuvajuhlilla Kultainen leijona hänen koko tuotannostaan. Menestynyt elokuvaohjaaja julkaisi vuonna 2004 omaelämäkertansa I miei mostri. Hän oli naimisissa sveitsiläisen Claudian kanssa, ja myös hänen poikansa Marco Risi on toiminut ohjaajana. Risi oli kuollessaan 91-vuotias.
Dagda (jumala)

Dagda (iiriksi deagh dia, ”hyvä jumala”) oli merkittävä jumala Irlannin kelttiläisessä mytologiassa. ”Hyvä” tarkoitti, että hän oli hyvä kaikessa. Dagdaa kutsuttiin joskus myös nimillä ”Kaikkien isä” (Eochaid Ollathair) ja ”Suuri ja mahtava tietäjä” (In Ruad Ro-fhessa). Hän muistuttaa gallialaisten jumalaa Sucellusta.
Dagda oli jumalatar Danun poika ja jumalten heimon Tuatha Dé Danannin kuningas, joka johti heidät taisteluun fomoreja vastaan. Dagda käytti taistelussa suurta taikanuijaa, jonka toinen pää tappoi ja toinen pää herätti henkiin. Hänellä oli myös suuri kattila, eräänlainen runsaudensarvi, jolla saattoi ruokkia kokonaisen armeijan. Lisäksi Dagda omisti hedelmäpuita, jotka kantoivat koko ajan hedelmiä sekä kaksi sikaa, toinen elävä ja toinen jatkuvasti paistumassa. Dagdan harppu soi itsestään, ja sen avulla hän kutsui vuodenajat. Dagdan puoliso oli sodanjumala Morrigán. Dagda oli myös Brigitin ja Aenguksen isä.
Timofei Mihailov

Timofei Mihailovitš Mihailov (ven. Тимофе́й Миха́йлович Миха́йлов, 3. helmikuuta 1859 nykyisen Smolenskin alueen Sytšovkan piirin Gavrilovon kylä – 15. huhtikuuta 1881 Pietari) oli venäläinen vallankumouksellinen narodnikki.
Timofei Mihailov syntyi talonpojan perheeseen. 1870-luvun puolivälissä hän työskenteli sekatyömiehenä ja lämmittäjänä Pietarissa. Mihailov kävi Zemlja i voljan työläiskerhon kokoontumisissa ja liittyi vuonna 1880 Narodnaja voljan työläisjärjestöön. Hän oli yksi Aleksanteri II:n murhan osanottajista. Murhan jälkeen Mihailov pidätettiin ja tuomittiin kuolemaan. Hänet hirtettiin Andrei Željabovin, Sofja Perovskajan, Nikolai Kibaltšitšin ja Nikolai Rysakovin kanssa Pietarissa Semjonovskin kentällä.
Clément Grenier

Clément Grenier (s. 7. tammikuuta 1991 Annonay, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, joka pelaa Ligue 1:n Olympique Lyonnaisissa. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Grenier valittiin Ranskan joukkueeseen vuoden 2014 MM-kilpailuihin.
Kuusi miestä ja kaaos

Kuusi miestä ja kaaos (eng. Complete Savages) on vuosina 2004-05 esitetty komediasarja. Sarjaa tehtiin 19 jakson verran 24. syyskuuta - 17. kesäkuuta välisenä aikana. Sarjan päähenkilöitä esittivät mm Keith Carradine, Andrew Eiden, Shaun Sipos, Erik von Detten, Evan Ellingson, Jason Dolley, Vincent Ventresca ja Mel Gibson, joka toimi myös yhtenä sarjan tuottajana ohjaten kolme jaksoa.
Pohjan Voima

Pohjan Voima oli Oulussa vuosina 1924–1930 ilmestynyt vasemmistoradikaali sanomalehti.
Viranomaisten elokuussa 1923 lakkauttaman Pohjan Kansan kirjapaino vapautui takavarikosta kesällä 1924, jolloin SKP:n ohjaamat vasemmistoradikaalit perustivat sen jatkajaksi Pohjan Voiman. Lehden nimellisenä julkaisijana toimi sen taloudenhoitaja J. H. Kanerva, jonka taustalla olivat kirjapainoyhtiö Oulun Läänin Työväen Kirjateollisuus Oy ja Pohjan Kansan vanha kustannusyhtiö Oy Pohjan Kansa. Kuudesti viikossa ilmestynyt Pohjan Voima oli kilpailukykyinen ja kohtalaisen hyvin menestynyt sanomalehti, joka kykeni julkaisemaan laajaa viikonloppunumeroa ja hankkimaan 1920-luvun lopulla sivuilleen myös kuvitusta. Sen levikki oli enimmillään yli 7 000 kappaletta. ”Työväen ja pienviljelijäin äänenkannattajaksi” julistautuneen lehden vastaavat toimittajat saivat sen kirjoittelusta useita vankeustuomioita ja vuosina 1928 ja 1930 se oli lakkautettuna muutamien kuukausien ajaksi.
Lehden vastaavina toimittajina toimivat Akseli Timonen (1924–1925), Ilmari Sormunen (1925–1928), Juho Oskari Palsa (1928), Niilo Nikkilä (1928–1929), Jonne Kuivala (1929–1930) ja Verner Kuusikko (1930). Toimituksen johdossa työskentelivät Mauritz Rosenberg (1924–1927) ja Jussi Forsman (1927–1930). Muita toimittajia olivat Paul Brander, Kaarlo Kosunen, Arvi Sänkiaho, Karl Christiansson ja Juho Kemppainen. SKP:n kirjoittajista tärkein oli nimimerkillä Talonpoika esiintynyt Santeri Mäkelä.
Pohjan Voima lakkautettiin muiden vasemmistoradikaalien lehtien tavoin kesäkuussa 1930. Sen jälkeen kommunistit vaikuttivat Oulussa vuosina 1932–1936 painetussa niin sanotun Muhoksen liikkeen lehdessä Kansan Pulassa sekä vuoteen 1935 saakka ilmestyneissä maanalaisissa lehdissä. Kirjateollisuus Oy:n kirjapaino saatiin avattua syksyllä 1937, jolloin sieltä alkoi ilmestyä kommunistien tukema sosiaalidemokraattinen Pohjolan Työ. Pohjan Voiman aatteellinen jatkaja oli vuonna 1945 aloittanut Kansan Tahto.
ISO 3166-2:PW

ISO 3166-2:PW on ISO-standardointijärjestön standardi, joka määrittää geokoodit Palaulle. ISO 3166-2:PW on ISO 3166-2 -standardin osajoukko, joka määrittää 16 osavaltion koodit.
4.3.2.1

Juoni

Elokuva kertoo neljästä eri elämäntilanteissa olevasta tytöstä, jotka törmäävät toisiinsa sattuman ja kohtalon kautta. Jo (Emma Roberts) on jämähtänyt tylsään työhönsä kassalla, kun hänen kolme ystäväänsä viettävät jännittävää elämää. Kun he yhdessä joutuvat keskelle ryöstettyä timanttikuljetusta, naiset viettävät kolme unohtumatonta päivää kahdessa kaupungissa, hengenvaarassa. Rikolliset lähtevät heidän peräänsä, jolloin ystävysten on pakko unohtaa henkilökohtaiset ongelmansa.
Siinain levottomuudet

Historia

Egyptin vallankumous vuonna 2011 heikensi keskushallinnon valtaa Siinailla, ja muun muassa poliisit poistuvat alueen maakunnista. Vallankumousta seuranneissa levottomuuksissa menehtyi kymmeniä ihmistä Siinailla.
Keskushallinnolla oli vaikeuksia saada Siinai takaisin hallintaansa. Entuudestaan hallinnon kanssa kiistelleet beduiinit jatkoivat uuden hallinnon vastustamista, ja ottivat turistien sieppaamiset tavaksi saada vaatimuksiaan läpi.
Vuonna 2011 Siinailla perustettiin islamistiryhmä Ansar Beit al-Maqdis. Ryhmä herätti huomiota vuonna 2012 kun se hyökkäsi useita kertoja Israelia vastaan. Ansar Beit al-Maqdis räjäytti heinäkuussa Israeliin vievän kaasuputken ja ampui raketteja Eilatiin. Syyskuussa ryhmä teki iskun Israelin raja-asemalle.
Vuoden 2013 armeijan vallankaappauksessa syrjäytettiin presidentti Mohammed Mursi ja muslimiveljeskunta, minkä jälkeen Ansar Beit al-Maqdis on kohdistanut iskuja keskushallintoa vastaan. Syyskuussa 2013 ryhmä yritti murhata maan sisäministerin autopommilla Kairossa. Vuonna 2014 ryhmän iskut kiihtyivät ja se hyökkäsi myös armeijaa vastaan. Lokakuussa 2014 ryhmä sanoi liittyvänsä Isiksen puolelle.
Tammikuussa 2015 kapinalliset iskivät turistibussiin Siinailla missä kuoli 27 ihmistä. Marraskuussa 2015 kuoli 224 ihmistä kun Isis piilotti pommin Kolavian matkustajalentokoneeseen, joka räjähti pian nousun jälkeen Siinailla.
Glückstadt

Historia ja nähtävyyksiä

Glückstadtin eli "onnen kaupungin" perusti Kristian IV vuonna 1617 vastapainoksi kasvavalle Hampurille. Kuningas alkoi houkutella kaupunkiin asukkaita lupauksella uskonnonvapaudesta. Ensimmäiset asukkaat olivat Hollannista paenneita sefardijuutalaisia ja reformisteja. Talouselämä alkoi kehittyä 1640-luvulla. Glückstadt menetti 1700-luvun kuluessa kauppakaupungin asemaansa Hampurille ja Altonalle ja alkoi kehittyä sotilas- ja hallintokaupungiksi. Toisen maailmansodan jälkeen pakolaisten muutto kaksinkertaisti kaupungin asukasluvun.
Glückstadtin sataman vanhat talorivistöt ovat suojelukohteita. Nykyisen sataman alueella oli vuosina 1630–1710 Kristian IV:n rakennuttama linna, joka kuitenkin purettiin ränsistymisen vuoksi. Glückstadtin kirkko (Die Glückstädter Kirche) rakennettiin 1618–1623 ja se edustaa renessanssin ja varhaisbarokin ylimenokautta. Vanhankaupungin pohjoisreunalla Venuskummulla (Venusberg) sijaitsee vesitorni, johon on rakennettu näköalaravintola. Keskustan koillispuolella avautuu laaja puistoalue, Stadtpark.
Vuonna 1632 valmistuneessa Brockdorff-Palais'ssa sijaitsee Detlefsen-Museum, jossa esitellään Glückstadtin historiaa ja elämänmenoa noin vuodesta 1700 alkaen. Museo itsessään on eräs kaupungin vanhimpia säilyneitä rakennuksia.

Liikenne

Glückstadtin rautatieasema sijaitsee Marschbahn-radan varrella. Kaupungista on junayhteys Hampuriin Elmshornin kautta. Lossiyhteys Wischhafeniin (Elbfähre Glückstadt–Wischhafen) kuljettaa vuosittain satoja tuhansia ajoneuvoja. Glückstadtin halki kulkee valtatie B 431 (Bundesstraße 431) ja kaupunki sijaitsee maisemateiden Deutsche Fährstraße, Grüne Küstenstraße sekä Elberadweg varrella. Moottoritie A 23 kulkee kaupungin läheisyydessä.

Muuta

Glückstadtin paikallislehti on Norddeutsche Rundschau. Lehti jatkaa vuonna 1740 perustetun Glückstädter Fortunan perinteitä.
Suomessakin aikoinaan kierrellyt muusikko Conrad Greve oli syntyään glückstadtilaisia.
Rheta Grimsley Johnson

Nuoruus ja opiskelu

Rheta Grimsley syntyi vuonna 1953 Colquittissa Georgian osavaltiossa ja kasvoi Montgomeryssä Alabamassa. Hän päätti kahdeksannella luokalla ryhtyvänsä toimittajaksi ja alkoi työskennellä koulunsa sanomalehdessä. Grimsley kävi Auburnin yliopistoa, jossa toimi yliopiston lehden The Auburn Plainsmanin toimittajana. Hän voitti 1974 kansallisen Pacemaker-palkinnon opiskelijatoimittajan työstään.
Grimsley nai opiskeluaikanaan Jimmy Johnsonin, joka loi myöhemmin sarjakuvan Arlo & Janis. Grimsley Johnson jätti yliopiston ennen valmistumistaan ja muutti miehensä kanssa St. Simonsiin, missä he perustivat viikottain ilmestyneen lehden, joka kuitenkin lakkautettiin kuuden viikon jälkeen. Tämän jälkeen Grimsley Johnson palasi yliopistoon ja valmistui 1977 pääaineenaan journalismi.

Ura

Valmistuttuaan Grimsley Johnson työskenteli useissa lehdissä, kuten Auburn Bulletinissa ja The Birmingham Newsissa. Hän aloitti vuonna 1980 memphisiläisessä The Commercial Appeal -lehdessä, missä hän työskenteli vuoteen 1994. Scripps-Howard News Service alkoi 1983 jakaa Grimsley Johnsonin kolumneja ympäri Yhdysvaltoja noin 300 lehteen. Hän julkaisi 1987 The Commercial Appealiin kirjoittamistaan kolumneista kokoelman nimeltä America’s Faces.
Grimsley Johnson kirjoitti Tenavien luojasta Charles M. Schulzista auktorisoidun elämäkerran Good Grief: The Story of Charles M. Schulz, joka julkaistiin vuonna 1989. Siinä Grimsley Johnson tutkii Schulzin työtä ja elämää ja yhdistää tämän useilla tavoilla Tenavien päähenkilöön Jaska Jokuseen.
Grimsley Johnson oli vuonna 1991 ehdolla Pulitzer-palkintoon. Hän siirtyi 1994 The Atlanta Journal-Constitutionin pääkolumnistiksi kuolleen Lewis Grizzardin tilalle. Grimsley Johnsonin omaelämäkerrallinen teos Poor Man's Provence: Finding Myself in Cajun Louisiana ilmestyi vuonna 2008. Se käsitteli cajun-kulttuuria, jota hän imi itseensä asuessaan Louisianan Hendersonissa.

Yksityiselämä

Grimsley Johnson on ollut kolmesti naimisissa. Hänen ensimmäinen miehensä oli sarjakuvapiirtäjä Jimmy Johnson. Hänen toinen miehensä oli toimittaja ja journalismin professori Don Grierson, jonka kanssa hän meni naimisiin 1993. Griersonin kanssa hän osti Louisianan Hendersonista asuntoveneen, jossa he viettivät suuren osan vapaa-ajastaan. Grierson kuoli 2009. Grimsley Johnson nai 2010 eläkkeellä olevan Auburnin yliopiston professorin Hines Hallin.
Susanne Ojaniemi

Susanne Ojaniemi (s. 8. marraskuuta 1991 Järvenpää) on suomalainen pesäpalloilija. Ojaniemi on pelannut aikuisten sarjoissa kaudesta 2007 lähtien. Kausina 2010–2017 hän on pelannut 181 Superpesiksen runkosarjaottelua vain Porin Pesäkarhujen joukkueessa. Ojaniemen kasvattajaseura on Järvenpään Pesis.
Limojärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,2 hehtaaria ja sen vedenpinnan korkeus on 99,8 metriä meren pinnan yläpuolella. Se sijaitsee muutama kilometri Ritvalasta pohjoiseen metsämaastossa. Järvi on melko ruohottunut ja sitä uhkaa umpeenkasvaminen. Siihen laskee neljä suo-ojaa, jotka tuovat pohjois- ja itäpuolella sijaitsevan ojitetun suon kuivatusvesiä. Järven oma laskuoja lähtee sen länsipäästä ja se virtaa vajaa 3 kilometriä etelään ja laskee Vanajaveden Vanajanselän pohjoisrantaan Suolahteen. Suolahti on luonnonsuojelualue. Järvi on 300 metriä pitkä, 50 metriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 700 metriä. Kaikki rannat ovat avosuota ja se onkin autio. Järvelle ei johda tietä, mutta sen lähelle pääsee yhdystieltä 13949 lähteviltä metsäteiltä.
C-ryhmä

C-ryhmä oli prototyyppiurheiluautojen kilpaluokka, jonka korvasi Le Mans Prototype. Autot ajoivat World Sportscar Championship, World Sports-Prototype Championship, European Endurance Championship ja FIA World Endurance Championship -sarjoissa.
Tunnettuja ryhmän autoja olivat esimerkiksi Mazda 787B, Peugeot 905, Porsche 962 ja Sauber C9.
Ryhmän lopettamisen syyksi on sanottu autojen nopeuksien kasvaminen liian suuriksi. Toisaalta Le Mans -kilpailemisesta oli tullut yhtä kallista kuin Formula 1 -kilpaileminen:
»If major teams had to make high costs to use F1 equipment, why they should stay with sports car racing rather than making directly the switch to F1 racing receiving worldwide coverage in the press?»
III/JR 50 (jatkosota)

Jalkaväkirykmentti 50:n III Pataljonna (III/JR 50) on jatkosotaan kesäkuussa 1941 perustettu pataljoona. Pataljoona oli osa 11. divisioonaan kuulunutta Jalkaväkirykmentti 50 :tä

Perustaminen ja varustaminen

Pataljoona perustettiin Keski-Pohjanmaan Sotilaslääniin kuluneessa Sisä-Suomen Suojeluskuntapiirissä.
Pataljoona mies- ja materiaalivahvuus on esitetty kohdassa Suomalaisen jalkaväkirykmentin pataljoona (1941)
Puolustusvoimien materiaalitilanne oli jatkosodan alkaessa huomattavasti talvisodan aikaista parempi, mutta siitä huolimatta eivät yksiköt tulleet varustettua kaikin osin määrävahvuuksien mukaisiksi.

Pataljoonan sotatie

Pataljoonan sotatie on kuvattu pääosin JR 50 koskevassa osassa
Mustalammi (Jyväskylä, Myllyjärvi)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,5 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Köhniönjärven valuma-alueeseen (14.232) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 176,8 metriä mpy.
Andreas Weimann

Andreas Weimann (s. 5. elokuuta 1991 Wien, Itävalta) on itävaltalainen jalkapallohyökkääjä, joka pelasi vuosina 2011–2015 Englannin Valioliigan Aston Villassa, vuosina 2015–2018 Derby Countyssa sekä kesästä 2018 Bristol Cityssä. Weimannin pituus on 179 senttimetriä.
Michael Somare

Sir Michael Thomas Somare (s. 9. huhtikuuta 1936, Rabaul) on papuauusiguinealainen poliitikko. Hän on toiminut maan pääministerinä kolmeen otteeseen: vuosina 1975–1980 ja 1982–1985 sekä 2002-2011. Kaksi ensimmäistä kauttaan hän oli Pangu-puolueen jäsen, nyt hän johtaa Kansallista allianssipuoluetta. 
Somare meni vuonna 1965 naimisiin nykyisen vaimonsa Veronican kanssa. Heillä on viisi lasta. Somare toimi pääministeriyksiensä välisenä aikana vuosina 1988–1992 Papua-Uuden-Guinean ulkoministerinä.
BBC World News

Historia

BBC World perustettiin vuonna 1995, kun BBC World Service Television jaettiin kahdeksi kanavaksi: BBC Worldiksi ja BBC Primeksi, joka esittää viihteellisempää ohjelmistoa. 
Vuosien saatossa kanava on muuttanut ulkoasuaan ja ilmettään useita kertoja. Vuosina 1995-1997 kanava käytti vain muutamia grafiikoita kuvaamaan nimeään, samalla kun uutisstudio muistutti BBC:n kansallisen BBC One -kanavan uutisstudiota. Vuosien varrella kanava käytti ilmeenään muun muassa kuvitteellisia lippuja 1990-luvulla ja punaista maapalloa 2000-luvun alussa.
Syyskuussa 1998 BBC World aloitti lähetykset noin 350 000:ssa suomalaisessa kaapeli-tv taloudessa. Vuonna 2011 aiemmin ilmaisena näkynyt kanava on useissa kaupungeissa siirretty maksukortin taakse. 
Tällä hetkellä kanavan ulkoasun pääväreinä on punainen ja musta. Vuonna 2004 kanava muutti tunnuslauseensa vanhasta "Demand a Broader view" (vaadi laajempi näkökulma) uuteen "Putting News First" (asettaen uutiset etusijalle).
BBC World vaihtoi nimensä 21. huhtikuuta 2008 nykyiseksi BBC World Newsiksi.

Maine ja kritiikki

Monet kokevat BBC:n olevan hyvin itsenäinen ja tarkka raportoidessaan uutisia ja ajankohtaisia tapahtumia. BBC World News on kaupallisesti rahoitettu, mikä on nostanut kysymyksiä sen kyvyistä raportoida riippumattomasti.
BBC World News on kielletty useissa valtioissa. Yleisimmin syynä on BBC:n puolueeton uutisointi aiheesta, joka on saattanut valtion hallituksen huonoon valoon. Näkyvimpiä sensurointeja on tapahtunut Kiinassa, Uzbekistanissa ja Zimbabwessa.
Kanava nimettiin "Maailman parhaaksi uutiskanavaksi" Association for International Broadcastingin järjestämässä juhlassa marraskuussa 2006.