google/wiki40b huggingface dataset:
Would You Love a Monsterman?

Vuoden 1993 versio

Alkuperäisen version kappaleesta teki Mr. Lordi vuonna 1993 nimellä I Would Do It All For You. Kappale löytyy demoalbumilta Napalm Market, jota ei koskaan virallisesti julkaistu.

Vuoden 2002 versio

Singlellä olevat kappaleet ovat eri versioita kuin Get Heavy -albumilla.  500:lle ensimmäiselle singlen ostajalle kesällä 2002 jaettiin myös Mr. Lordin tekemä 12-sivuinen Monster Magazine -sarjakuvalehti, joka on nykyisin todellinen keräilyharvinaisuus.
Lisäksi single sisältää Would You Love a Monsterman? -musiikkivideon. Musiikkivideolla pieni tyttö on saapunut syksyiselle hautausmaalle, jossa haudoista esiin nousevat Lordin jäsenet.

Vuoden 2006 versio

Kappaleesta julkaistiin uusioversio ja uusi musiikkivideo syksyllä 2006. Uusioversio julkaistiin Yhdysvaltojen markkinoita varten. 
Single julkaistiin promo-muodossa radioasemien soitettavaksi, mutta singlen olisi voinut saada Olvin järjestämästä Lordi Cola -kilpailusta nimikirjoituksilla tai ilman. Singleä valmistettiin vain muutama sataa kappaletta, mikä tekee siitä harvinaisen. Would You Love A Monsterman 2006-musiikkivideo sijoittuu ruumishuoneeseen, jossa alkaa tapahtua yliluonnollisia asioita. Huoneessa olleet kaksi miestä kuolee ja nainen joutuu Lordin valtaan.
Stockard Channing

Stockard Channing (oik. Susan Antonia Williams Stockard 13. helmikuuta 1944 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen Emmy- ja Tony-palkittu näyttelijä.
Stockard Channing on tehnyt mittavan uran niin teatterissa, elokuvissa kuin televisiossakin. Elokuvarooleista tunnetuin lienee Betty Rizzon rooli elokuvamusikaalissa Grease (1978). Televisiossa hänet taas tunnetaan parhaiten Abbey Bartletin roolista menestyssarjassa West Wing.
Channing on ollut naimisissa neljä kertaa, mutta kaikki avioliitot ovat päättyneet eroon.
Frank Capra

Ura

Capra aloitti ohjaajan uransa mykkäelokuvista. Ennen toista maailmansotaa hänen tunnetuimpia teoksiaan oli Arsenikkia ja vanhoja pitsejä. Toisen maailmansodan aikaan hän osallistui merkittävällä tavalla propagandaelokuvien tekoon. Hän johti Armed Forces Motion Picture Unitia ja loi muun muassa Private Snafun hahmon. Heti sodan jälkeen 1946 hän ohjasi elokuvan Ihmeellinen on elämä, jota on sittemmin esitetty Suomessakin jouluisin televisiossa
Uskonnoltaan Capra oli katolilainen, mikä vaikutti elokuvakriitikko Maria Elena de las Carrerasin mukaan myös hänen taiteelliseen näkemykseensä.
Capralle myönnettiin Yhdysvaltain elokuvainstituutin elämäntyöpalkinto vuonna 1982.
Suomiart

SUOMIART on ruotsinsuomalaisten kuvataiteilijoiden yhdistys.
Suomiartin tarkoituksena on luoda ja kehittää suomalaista kulttuuria Ruotsissa järjestämällä taidenäyttelyjä, kursseja, matkoja ja muita kulttuuritapahtumia. Suomiart osallistuu myös kansainvälisiin yhteistyöprojekteihin. 
Koko Ruotsin kattavassa yhdistyksessä on yli 130 jäsentä. Suomiart on perustettu 1977.

Vuoden taiteilija

Suomiart järjestää vuosittaisen Vuoden taiteilija -kilpailun, joka on avoin kilpailu ruotsinsuomalaisille ja suomalaisille Ruotsissa asuville kuvataiteilijoille. Vuoden taiteilija on juryn valitsema vuodesta 2006 lähtien.
Vuoden taiteilijat ovat:
2017
Vuoden taiteilija: Carina Söderström
Jury: Nina Kerola, Bettina Pehrsson, Laura Santala, Anton Wiraeus
2015
Vuoden taiteilija: Titti Hammerling
Yleisön suosikki: Nanna Ståhle
Jury: Carl Tiberg, Hilla Tuominen, Riitta Östberg
2013
Vuoden taiteilija Linn Henriksson Strååt 
Vuoden nuori taiteilija Markus Laakkonen 
Jury: Bernt Arell, Camilla Hjelm, Matti Kallioinen
2012
Vuoden taiteilija Karin Wallin 
Vuoden nuori taiteilija Anna Julkunen 
Jury: Kristina Eriksson, Kai Kangassalo, Niklas Mulari 
2011
Vuoden taiteilija
Riitta Vainionpää
Vuoden nuori taiteilija
Virva Hinnemo
Jury: Ilkka Pärni, Maris Reinson, Pekka Särkiniemi
2010
Vuoden taiteilija
Helena Piippo Larsson
Vuoden nuori taiteilija
Anton Wiraeus
Jury: Aino Kostiainen, Marjatta Nenander, Andreas Höök
2009Thelma Aulio-Paananen
Jury: Tanja Airaksinen, Selma Green, Urban Lorentzon
2008Mette Muhli
Jury: Anne Joki-Jacobsson, Tomas Harila Carlgren, Göte Tersaeus
2007Anne Persson Lucenius
Jury: Annika Söderlund, Harri Monni, Ricardo Donoso
2006 
Niklas Mulari
Jury: Mari Rantanen, Marjatta Nenander, Harri Monni
2005 
Kaarina Manninen
Jury: Raija Wallenius, Suvi Virkamäki, Åke Arph. Jury valitsi 10 finalistia ja ruotsinsuomalaiset äänestivät finalistien joukosta voittajan.
2004 
Aila Manni-Snickars
Voittaja valittiin kävijä-äänestyksen perusteella Suomiartin yhteisnäyttelyssä Upplands Väsbyn taidehallissa.
Dinamo-Energija Jekaterinburg

Historia

Sverdlovskiin perustettiin jääkiekkojoukkue vuonna 1950 nimellä Spartak Sverdlovsk. Joukkue osallistui Neuvostoliiton toiseen sarjatasoon Pervaja Ligaan, jonka mestaruuden se voitti kyseisellä nimellä 1955 ja 1967.
Vuonna 1967 joukkueen nimeksi vaihtui Avtomobilist Sverdlovsk. Se nousi 1960-luvun lopulla pariksi vuodeksi Neuvostoliiton pääsarjaan, mutta putosi aina takaisin toiselle tasolle. Seura voitti Pervaja Ligan 1972, 1974 ja 1977 ja lopulta nousi 1970- ja 1980-lukujen taitteeksi maan pääsarjaan. Avtomobilist Sverdlovsk putosi kuitenkin muutaman kauden jälkeen takaisin Pervaja Ligaan, jonka se voitti vielä 1984 ja 1986. Kaudeksi 1989–1990 Avtomobilist Sverdlovsk nousi jälleen pääsarjaan, ja pelasi siellä Neuvostoliiton hajoamiseen saakka. Tästä joukkue jatkoi 1991–1992 IVY:n mestaruussarjaan.
Vuonna 1992 Svedlovskin kaupungin nimi palautettiin Jekaterinburgiksi, ja joukkueen nimeksi tuli Avtomobilist Jekaterinburg. Seura pysyi korkeimmalla sarjatasolla Kansainvälisessä liigassa ja Venäjän jääkiekon superliigassa aina kauteen 1997–1998 asti. Tuolloin juuri nimen Spartak Jekaterinburg saanut seura putosi Vysšaja Ligaan.
Joukkue aloitti Vysšaja Ligassa uudella nimellä Dinamo-Energija Jekaterinburg ja kohosi heti yhden kauden jälkeen takaisin superliigaan. Joukkue pelasi kaksi heikkoa kautta superliigassa, minkä jälkeen se pudotettiin Vysšaja Ligaan. Seura jumiutui liigan keskikastiin ja sen hiipuva toiminta lopetettiin vuonna 2007.
Vuonna 2006 Jekaterinburgiin perustettiin uusi jääkiekkojoukkue, joka nimettiin HK Avtomobilistiksi.
Hasavjurt

Historia

Hasavjurt on perustettu vuonna 1846 ja siitä tuli kaupunki vuonna 1931. Elokuussa 1996 kaupungissa solmittiin Tšetšenian ja Venäjän välinen rauhansopimus, joka päätti ensimmäisen Tšetšenian sodan.

Urheilu

Hasavjurtista on kotoisin hyviä painijoita. Muun muassa vapaapainin olympiavoittajat Buvaisar ja Adam Saitijev sekä Mavlet Batirov ovat syntyneet kaupungissa.
Kazuyuki Toda

Jalkapallomaajoukkue

Japanin maajoukkueessa Toda pelasi vuosien 2001-2002 aikana kaikkiaan 20 ottelua ja teki niissä yhden maalin.
Esko Luostarinen

Esko Alpo Luostarinen (s. 8. toukokuuta 1935 Viipuri) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Luostarinen tunnetaan Lahden kiekkokulttuurin kehittäjänä. Hänen toimiessaan Reippaan pelaajavalmentajana 1964–1967 kaupunki oli lähinnä jalkapallopaikkakunta.
Luostarinen pelasi kuitenkin pääosan urastaan Tampereella TBK:ssa ja Tapparassa. Hän voitti neljä Suomen mestaruutta ja teki SM-sarjassa 166 ottelussa tehot 98+66. Tapparaan Luostarinen palasi Lahdesta valmentajaksi kausiksi 1968–1970.
Maajoukkueessa Luostarinen pelasi 93 ottelua saldolla 15+10. Hän edusti Suomea viisi kertaa MM-kisoissa ja kahdesti olympialaisissa.
Luostarinen oli myös pääsarjatason jalkapalloilija.
Maiju Leskinen

Maiju Leskinen (nyk. Growick, s. 1955) on suomalainen entinen malli, joka teki 1970-luvulla uraa New Yorkissa. Hän on missi Kaarina Leskisen nuorempi sisar. Hän on asunut vuodesta 2013 Floridan Palm Beachissä puolisonsa, mainosmies ja kirjailija Phil Growickin kanssa. Heillä on 1980-luvulla syntynyt poika Kevin. 
Miss Helsingiksi 1970-luvun alussa kruunattu Maiju Leskinen pääsi 17-vuotiaana yhdysvaltalaisen mallitoimisto Wilhelminan listoille ja töihin New Yorkiin vuonna 1973. Hän teki mallintöitä kymmenisen vuotta, oli sitten kotirouvana ja toimi 1990-luvulta alkaen parikymmentä vuotta kouluavustajana.
Suomalaiset naistenlehdet raportoivat 1970-luvulla tarkkaan Maiju Leskisen vaihtuvista miljonäärikumppaneista. Muun muassa 1980-luvun taitteessa Maiju Leskinen oli kihloissa bestsellerkirjailija Harold Robbinsin kanssa. Vuonna 1982 Helsingin Sanomat piikitteli Maiju Leskisen Anna-lehdessä otsikkoon nostettua haastattelurepliikkiä: ”Täkäläiset ystäväni ovat kauniita ja kuuluisia ihmisiä. Kutsuillani ei juuri rumia ihmisiä näy.”
Albertin basso

Albertin basso on erityisesti klassismin ajan kosketinsoitinmusiikissa yleinen tehokeino, joka on nimetty italialaisen säveltäjän Domenico Albertin mukaan. Albertin bassossa (tavallisesti vasemman käden) säestyssoinnut hajotetaan yksittäisiksi säveliksi, joita toistetaan kaavamaisessa järjestyksessä tasaisena rytmikuviona. Tavallisimmin esim. C-duurisoinnun sävelet soitetaan Albertin bassossa järjestyksessä c-g-e-g-c-g-e-g-jne.
Annie-gaala 2012

Annie-gaala 2012 oli 39. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa Yhdysvaltain ASIFA-Hollywood jakoi Annie-palkinnot vuoden 2011 parhaille animaatioille. Gaala järjestettiin 4. helmikuuta 2012 UCLA Royce Hallissa Los Angelesissa, Kaliforniassa.
Parhaan elokuvapalkinnon voitti Oscar-ehdokkaana ollut Rango, jonka ohjasi Gore Verbinski ja pääosassa ääninäytteli Johnny Depp.

Ehdokkaat ja voittajat

Pääluokkien ehdokkaat ja voittajat (lihavoituna):
Mustapääkotinga

Levinneisyys

Mustapääkotingaa tavataan Boliviassa, Brasiliassa ja Perussa. Sitä on kuvattu melko yleiseksi, mutta laikuttaisesti esiintyväksi. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Seychellienpöllönen

Kuvaus

Seychellienpöllösen pituus on 19–22 cm. Siipienväli on noin 17 cm. Se on väriltään punaruskea, mutta siinä on mustia nuolimaisia raitoja. Alapuoli ja naamakiehkura ovat punaruskeat. Pitkissä harmaissa jaloissa ei ole höyheniä. Silmät ovat suuret ja kullankeltaiset. Korvatupsut ovat hyvin pienet. Sen ääni, rahiseva "voh" jossa on joukossa "tok tok" -ääniä, kuuluu kaukaa ja etenkin pimeällä. Se syö gekkoja, puusammakoita ja hyönteisiä, esimerkiksi heinäsirkkoja.

Status

Seychellienpöllösen aiempi levinneisyys kuvattiin 1880 Scheyhelleiltä Praslin-, Mahé- ja  Silhouette-saarilta. Vuoristoisten pilvimetsien hävittämisen ja vieraslajien, kuten rottien, kissojen ja tornipöllöjen tulon vuoksi populaatio on pienentynyt niin voimakkaasti, että sitä luultiin vuonna 1906 hävinneeksi. Vuonna 1959 sen löysi uudestaan ranskalainen luonnontieteilijä Philippe Loustau-Lalanne vuoristoisesta pilvimetsästä 200 metrin korkeudesta mpy Mahén saarelta. Ensimmäinen pesä löytyi 1999, mutta pesintä ei onnistunut. Vuonna 2000 saatiin ensimmäinen infrapunakuva naaraasta poikasineen.
Koska populaatiosta ei ollut tietoa, IUCN piti lajia pitkään äärimmäisen uhanalaisena. Uusien populaatioiden löytymisen vuoksi todettiin 2002, että populaatio on vakaa, noin 318 yksilöä. Nykyisin sitä esiintyy 159 alueella, joiden laajuus on 33 km².
Uuden tiedon ja Mahélla tehtyjen suojelutoimien ansiosta se on voitu vuonna 2004 luokitella erittäin uhanalaiseksi.
IUCN:n sivulla sen populaation kooksi on arvioitu alle 250 yksilöä, ja se asettuu siten siihen rajaan, jolla se määritellään erittäin uhanalaiseksi. Sen elinaluetta on Mahén saari, jolla se on kotoperäinen.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset alavat metsät.
Raimo Nurmi

Raimo Nurmi (s. 29. toukokuuta 1941 Turku) toimi Turun kauppakorkeakoulun johtamisen ja organisoinnin professorina 1982–2005.
Nurmi väitteli valtiotieteiden tohtoriksi Turun yliopistossa 1970. Vuosina 1969–1974 hän oli liikkeenjohdon konsulttina H.B. Maynardin suomalaisessa tytäryhtiössä, Oy Mec-Rastor ab:ssa. Sen jälkeen hän oli muun muassa Yhdistyneiden kansakuntien kehitysohjelman UNDP:n kehitysyhteistyötehtävissä Nigeriassa 1977–1978 ja Sierra Leonessa 1983. Näistä tehtävistä tasavallan presidentti Martti Ahtisaari myönsi hänelle Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan I luokan ritarimerkin vuonna 1996.
Vuosina 1996–2007 Nurmi toimi Tallinnassa Estonian Business Schoolin vierailevana professorina ja sai sieltä kunniatohtorin arvon vuonna 1998.
FS Siroco (L9012)

Palvelus

Alus osallistui Australia johtoiseen INTERFET-rauhanturvaoperaatioon Itä-Timorissa 10. lokakuuta - 25. marraskuuta 1999. Se osallistui vuonna 2006 Libanonin sodan aikana toteutettuun operaatio Balisteen. Haitilla tapahtui 12. tammikuuta 2010 maanjäristys ja alus osallistui pelastustöihin operaatiossa Séisme Haiti 2010. Joulukuussa 2013 alus oli Euroopan Unionin Somalian rannikolla olevan laivasto-osaston lippulaivana.
Ranskan vuoden 2013 puolustusselonteon mukaan alus tullaan poistamaan palveluksesta lähiaikoina.
Paavo Räikkönen

Paul Johan Wilhelm (Paavo) Räikkönen (8. joulukuuta 1857 Lempaala, Inkeri – 7. joulukuuta 1935 Porvoo, Suomi) oli inkeriläinen pappi, opettaja ja toimittaja. Hän oli inkeriaktivisti ja toimitti vuosittain ilmestynyttä Suomalaista Kansan-Kalenteria Wenäjällä sekä useita lehtiä. Räikkönen on kirjoittanut "Nouse, Inkeri" -hymnin toisen säkeistön.
Räikkönen toimi Toksovassa ja Lempaalassa asuvien inkeriläisten parissa. Hän perusti useita suomenkielisiä lehtiä. Hänen isänsä Petter Räikkönen oli muuttanut Inkeriin Suomen puolelta Karjalankannaksen Kirvusta, mutta hänen äitinsä oli inkeriläistä sukua. Paavo Räikkönen pakeni Venäjän vallankumouksen jälkeen Suomeen vuonna 1919 ja asui sen jälkeen Porvoossa. Hänellä ei ollut lapsia, mutta hänen veljenpoikiaan olivat Sulo, Erkki ja Arvo Räikkönen.
Adam Taubitz

Adam Taubitz (s. 7. lokakuuta 1967 Chorzów, Puola) on saksalainen jazziin ja klassiseen keskittynyt muusikko, viulisti, trumpetisti, orkesterinjohtaja, kitaristi ja säveltäjä. Vuodesta 1997 hän oli viulistina Berliinin filharmonikoissa Claudio Abbadon alaisuudessa. Hänet tunnetaan kenties parhaiten työstään Berliinin filharmonikkojen jazzryhmässä, jota hän oli perustamassa vuonna 1999, ja Aura Quartettissa.
The Highwaymen

The Highwaymen oli country-musiikin superyhtye, jonka muodostivat muun muassa outlaw country -musiikkityylin kehitykseen merkittävästi vaikuttaneet Johnny Cash, Waylon Jennings, Willie Nelson ja Kris Kristofferson. 
Yhtye oli aktiivisena vuosina 1985–1995, ja se levytti Columbia Recordsille ja Liberty Recordsille.
Carita Nyström

Fanny Carita Kristina Nyström (20. helmikuuta 1940 Vaasa – 12. lokakuuta 2019 Korsnäs) oli suomenruotsalainen kirjailija, toimittaja ja feministi. Hänen puolisonsa oli kirjailija Erik Ågren (1924–2008). 
Nyström opiskeli muun muassa ruotsinkielistä kirjallisuutta ja pohjoismaista filologiaa Helsingin yliopistossa ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1968. Hän oli apulaisrehtori Folkets bildningsförbundissa 1974−1978 ja Vaasan läänin läänintaiteilija 1991−1993. 1970-luvulla hän oli aktiivinen feministinen keskustelija, erityisesti kirjallaan Denna värld är vår! Handbok i systerskap (1975, Birgitta Bouchtin kanssa). Hän toi feminismiä esiin edelleen myöhemmissä runokokoelmissaankin. Hän perusti kustannusyritys Hantverkin 1984 ja johti kirjoittajakursseja ruotsinkielisen Suomen alueella.
Nyström toimi 1970-luvulla marxilaisen feministiryhmän Marxist-Feministernan aktiivina. Yhdessä Birgitta Bouchtin kanssa he määrittivät analyysissaan ryhmän luonteen vallankumoukselliseksi, täydentäen marxilaisuutta ja marxilaisuuden sukupuolikäsitystä.
KNM Kinn (S316)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1982 ja se upotettiin 1990 Bjørnafjordiin.
Panamanvuoritangara

Levinneisyys ja elinympäristö

Panamanvuoritangaraa tavataan Costa Ricassa Karibianmeren rannikolla ja Panamassa. Linnun elinympäristöä ovat alankomaiden ja vuoristojen ainavihannat metsät ja metsien reunamaat. Lajin elinympäristöt sijaitsevat yleensä 700–1 050 metrin korkeudella merenpinnasta, mutta panamanvuoritangaraa on tavattu myös alempana ja korkeammalla vuoristoissa. 
Costa Ricassa elävien panamanvuoritangaroiden määräksi arvioidaan 2 500–4 000 yksilöä. Kantaa uhkaa elinympäristöjen väheneminen metsäpalojen ja metsien kaatamisen maatalousmaaksi vuoksi.

Elintavat

Panamanvuoritangaran ravinto koostuu hedelmistä ja hyönteisistä sekä toisinaan myös kukkien medestä. Linnun pesimäkausi on Panamassa heinäkuussa ja Costa Ricassa huhtikuussa. Lajin pesä sijaitsee sammalmättäässä.
Ronald Turini

Ronald Turini (s. 30. syyskuuta 1934 Montreal) on kanadalainen pianisti ja musiikkipedagogi. Hänen syntyi yhdysvaltalais-italialaiselle isälle ja tanskalaistaustaiselle kanadalaiselle äidille. Hän sai hyvin varhaista pianonsoiton opetusta äidiltään ja Frank Hansonilta McGillin konservatoriossa. Yhdeksänvuotiaana hän pääsi Québecin musiikkikonservatorioon, jossa häntä opettivat vuoteen 1950 saakka Yvonne Hubert, Germaine Malépart ja Isidor Philipp. Hän voitti Prix Archambaultin vuonna 1950 ja pääsi New Yorkin Mannes Collegeen vuonna 1953. Siellä häntä opettivat Isabelle Vengerova ja Olga Stroumillo, josita jälkimmäinen tutustutti hänet Vladimir Horowitziin, josta tuli hänen opettajansa viiden vuoden ajaksi.
Turini voitti kansainvälisiä kilpailuita Italiassa, Sveitsissä ja Belgiassa vuosina 1958 ja 1960. Hänen Carnegie Hall -debyyttinsä arvosteli positiiviseen sävyyn Harold C. Schonberg New York Times -lehdessä 24. tammikuuta 1961. Turini saavutti pian kansainvälisen maineen ja kiersi 1960-luvun aikana Neuvostoliitossa sekä Etelä-Amerikassa. Euroopassa hän esiintyi muun muassa Concertgebouw-orkesterin kanssa Amsterdamissa ja Lontoon Wigmore Hallissa. Montrealin sinfoniaorkesterin solistina hän toimi moneen otteeseen.
Vuonna 1975 Turini oli Quartet Canadan perustajajäsen, ja vuonna 1977 hän aloitti opettamisen Länsi-Ontarion yliopistossa. Hänen ohjelmistoonsa on kuulunut muun muassa Edvard Griegin, Robert Schumannin ja Sergei Rahmaninovin konserttoja.
Pentti Saaritsa

Pentti Juhani Saaritsa (s. 29. joulukuuta 1941 Helsinki) on suomalainen runoilija ja suomentaja. Hän on julkaissut useita runokokoelmia sekä kääntänyt runoutta ja proosaa lähinnä espanjasta ja ruotsista.
Saaritsa toimi nuorena kulttuuritoimittajana Ylioppilaslehdessä vuosina 1964–1965 ja Suomen Sosialidemokraatissa vuosina 1965–1967, mutta jättäytyi sitten kokonaan vapaaksi runoilijaksi ja suomentajaksi. Latinalaisamerikkalaisen kirjallisuuden tuntijana hän on myös luennoinut aiheesta Helsingin ja Turun yliopistoissa.
Saaritsa sanoitti useita 1970-luvun poliittisen laululiikkeen klassikoita, kuten ”Laulu Spartakuksesta” ja suomensi muun muassa kappaleen ”Rauha, ystävyys, solidaarisuus”. Hän on sanoittanut tai suomentanut kaikkiaan liki 200 levytettyä laulua.
Vuonna 1998 ilmestyi Saaritsan itse valitsema kokoelma hänen siihenastisesta tuotannostaan nimellä Pohjakosketus: 30 vuotta runoa.
SpaceX CRS-12

Laukaisuajankohdan kehitys ja valmistelut

CRS-12 oli viimeinen 12 alkuperäisestä CRS-ohjelman puitteissa SpaceX:ltä tilatuista kansainvälisen avaruusaseman rahtilennoista. Lento oli alun perin tarkoitus laukaista 15. joulukuuta 2016, mistä sitä lykättiin ensin vuoden 2017 ensimmäiseen neljännekseen, sitten 8. huhtikuuta, 1. kesäkuuta, ja lopulta 1. elokuuta.

Kuorma

Lennon on tarkoitus viedä asemalle 2 349 kilogrammaa paineistettua ja 961 kg paineistamatonta hyötykuormaa. Kapselin paineistamattoman rahtitilan hyötykuormaksi on suunniteltu 10¹¹–10¹⁵ elektronivoltin kosmisten hiukkasten alkuainekoostumusta tutkivaa CREAM-hyötykuormaa.
Tilasäiliö

Tilasäiliö on lypsykarjataloudessa käytössä oleva jäähdytetty säiliö, johon maatilalla lypsykoneeella tai lypsyrobotilla lehmistä lypsetty maito kootaan sähkömoottorin pyörittämällä alipainepumpulla maitoputkiston kautta. Säiliöstä maito kerätään maitoautolla meijeriin joka toinen päivä.
Onofre Marimón

Kuolema

Marimónin Maserati syöksyi Saksan GP:n harjoitusajoissa ulos Nürburgringin radalta vuonna 1954. Täyttä vauhtia kiitävä auto suistui radalta jyrkässä mutkassa Marimónin yrittäessä parantaa harjoitusaikaansa ennen seuraavana päivänä pidettävää kilpailua. Marimón syöksyi autoineen suoraan päin radan vierellä kasvavaa puuta. Hän viskautui ulos autostaan ja kuoli muutaman minuutin kuluttua onnettomuudesta. Lääkärit totesivat myöhemmin Marimónin katkaisseen niskansa pudotessaan maahan. Onnettomuuden syyksi arveltiin vikaa Maseratin jarruissa.
Muut kilpailijat jatkoivat harjoitteluaan täydellä vauhdilla, vaikka kuolemaan johtanut onnettomuus heitti varjon radan ylle. Argentiinalainen Froilan Gonzales kieltäytyi sanomasta mitään onnettomuuden johdosta ja samoin vaikenivat asiasta kilpailun järjestäjät. Ennen sunnuntain kilpailun alkua vetäytyivät Maseratit pois kilpailusta onnettomuuden johdosta.
Jussi Rintamäki

Jussi Antero Rintamäki (s. 4. heinäkuuta 1935 Ilmajoki) on entinen suomalainen pika- ja aitajuoksija. Hän on päälajissaan, 400 metrin aitajuoksussa parhaiten olympialaisissa vuoden 1924 jälkeen sijoittunut suomalainen. Häntä valmensi Paavo Karikko.
Rintamäen juoksu-uran huippuhetki oli 400 metrin aitajuoksu Rooman 1960 olympialaisissa. Hän johti loppukilpailua vielä puolimatkassa ja sijoittui lopulta viidenneksi, joka sekin on edelleen lajin paras suomalaissijoitus Erik Wilénin vuonna 1924 saavuttaman hopeamitalin jälkeen. Rintamäki alitti Roomassa ensimmäisenä suomalaisena 51 sekunnin rajan juostessaan Suomen ennätyksen 50,8. Aiemmin samana vuonna hänestä tuli vasta toinen suomalainen 52 sekunnin alittaja juostessaan ajan 51,4. Belgradin EM-kisoissa 1962 Rintamäki sivusi Suomen ennätystään ja sijoittui neljänneksi. Ensimmäisissä arvokisoissaan, Tukholman EM-kisoissa 1958 hän ei menestynyt. Kaikissa kolmissa arvokisoissaan hän juoksi myös Suomen 4 × 400 metrin viestijuoksujoukkueessa.
Maaotteluissa Rintamäki kilpaili 25 kertaa ja otti 18 henkilökohtaista lajivoittoa. Pohjoismaitten mestaruuskilpailuissa hän voitti 400 metrin aitajuoksussa kultaa vuonna 1961 ja pronssia vuonna 1963. PM-hopeaa hän sai 400 metrin juoksussa vuonna 1961.
Suomen mestaruuden Rintamäki voitti 400 metrin aitajuoksussa vuosina 1959–1963 ja 400 metrin juoksussa vuosina 1960–1962. Turun Toverien joukkueessa hän voitti 4 × 400 metrin viestijuoksun Suomen mestaruuden vuosina 1958–1963 ja 4 × 100 metrin mestaruuden vuonna 1959. Pitkässä viestissä hän juoksi TuTo:n joukkueessa seurajoukkueiden Suomen ennätyksen 3.13,0 (vuonna 1958) ja maajoukkueessa Suomen ennätyksen 3.09,8 (vuonna 1961). Harvinaisemmassa lajissa, 200 metrin aitajuoksussa hän juoksi Suomen ennätyksen 23,8 (vuonna 1961). Hän on 400 metrin aitajuoksun ennätyksellään 50,8 vielä vuonna 2007 Suomen kaikkien aikojen tilastossa 20 parhaan joukossa. Hänen ennätyksensä 400 metrin juoksussa on 46,9, jolla hän on yhä kaikkien aikojen tilastossa 20. sijan tienoilla.
Ennen TuTo:a Jussi Rintamäki edusti seuratasolla Ilmajoen Ilvestä, Ilmajoen Kisailijoita ja Vaasan Vasamaa. Ammatiltaan hän oli palomies ja liikuntaneuvoja sekä Turun kaupungin apulaisliikuntatoimenjohtaja.
Makkarajärvi (Tampere)

Maantietoa

Järvi on 300 metriä pitkä, 100 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,8 hehtaaria. Se sijaitsee Hervannan itäpuolella ja Hervantajärven koillispuolella metsämaastossa. Siihen ei ole kaivettu ojia eikä sillä ole laskuojaa. Järven rantaviivan pituus on 650 metriä ja se on joka puolella suota. Suolla järveä kiertää polku, joka kuuluu metsämaastossa riseilevään polkuverkkoon. Järvi on autio eikä sinne johda tietä.

Historiaa

Vuoden 1953 peruskartassa järvellä oli lyhyt laskuoja, joka päättyi suolle. Tilanne on aivan sama tänäänkin.