google/wiki40b huggingface dataset:
Rick Medlocke

Rick (Rickey) Medlocke (17. helmikuuta 1950 Jacksonville, Florida, Yhdysvallat) on amerikkalainen kitaristi-laulaja, joka parhaiten muistetaan Blackfoot-yhtyeen keulahahmona. Tällä hetkellä hän on Lynyrd Skynyrd-yhtyeen kitaristi.

Lapsuus ja nuoruus

Medlocke aloitti esiintyjän uransa jo 3-vuotiaana. Hänen isoisänsä, bluegrass-muusikko Shorty Medlocke opetti hänet soittamaan banjoa ja myöhemmin Rick siirtyi kitaraan ja soitti myös rumpuja Shortyn yhtyeessä 8-vuotiaana. Hän omasi myös hyvän lauluäänen ja opetteli soittamaan kitaraa ja laulamaan yhtäaikaa.

Blackfoot

Vuonna 1969 Medlocke perusti ystäviensä kanssa hard rock-vaikutteisen southern rock-yhtye Blackfootin, joka nousi suosioon 1970-1980-luvun taitteessa "Train Train"- ja "Fly Away"-hiteillä sekä albumeilla kuten Strikes ja Marauder. Vuosikymmenen puolivälissä suosio hiipui ja yhtye hajosi. Vuodet 1987-1996 Medlocke pyöritti yhtyettä vaihtelevilla muusikoilla tehden vielä kolme albumia. 2000-luvulla Blackfoot on kasattu uudelleen ilman Medlockea.

Lynyrd Skynyrd

Medlocke liittyi Lynyrd Skynyrdiin ensimmäisen kerran jo vuonna 1971 rumpaliksi, mutta erosi kuitenkin jo vuoden jälkeen. Hän halusi toimia kitaristina ja perusti Blackfootin uudelleen. Vuonna 1996 Gary Rossington kutsui hänet yhtyeeseen kitaristiksi edesmenneen Allen Collinsin korvaajaksi ja Medlocke on ollut yhtyeessä siitä lähtien.

Näyttelijän ura

Rick Medlocke on harrastanut näyttelemistä jo kouluajoista lähtien. Vuonna 2000 hän oli mukana William Shatnerin elokuvassa Groom Lake. Hän on myös ollut mukana TV:ssä ja eri mainoksissa.

Muuta

Medlocke kärsi lapsuudessaan kroonisista keuhkovaivoista ja hänen toinen keuhkonsa on poistettu.
Jukka Tiensuu

Jukka Tiensuu (s. 30. elokuuta 1948 Helsinki) on suomalainen säveltäjä, pianisti, cembalisti ja kapellimestari. Hän on opiskellut muun muassa Sibelius-Akatemiassa ja Juilliard Schoolissa. Sibelius-Akatemiassa hän suoritti vuonna 1972 pianodiplomin Merete Söderhjelmin ja sävellysdiplomin Paavo Heinisen johdolla. Hän opiskeli cembalonsoittoa Saksan Freiburgissa, jossa hän suoritti diplomin vuonna 1976.
Tiensuun Umori sai vuoden 2004 Teosto-palkinnon, jonka suuruus on  20 000 euroa. Vuonna 2012 hän sai säveltaiteen valtionpalkinnon. Hänen muita tunnettuja teoksiaan ovat Alma (1995–1998), Tokko (1987) ja Puro (1989).
Tiensuun teoksia ovat kantaesittäneet muun muassa Annikka Konttori-Gustafsson ja Matti Rantanen.
Tiensuu toimi vuosina 1979–1983 Helsinki Biennalen taiteellisena johtajana, ja hän perusti Viitasaarelle Musiikin aika -kesäakatemian ja toimi taiteellisena johtajana vuodet 1981–1987.
Tiensuun puoliso on säveltäjä Anneli Arho.
Plutino

Plutinot ovat tähtitieteellisen määritelmän mukaan transneptunisia kohteita, jotka ovat 3:2 rataresonanssissa Neptunus-planeetan kanssa. Ne on nimetty kääpiöplaneetta 134340 Pluton mukaan. IAU:n määritelmän mukaan planeetta on taivaankappale, joka on puhdistanut ratansa lähiympäristön muista kappaleista, siis plutino ei ole oikea planeetta. Myös Pluto itse ja sen kuu Kharon ovat plutinoja. Noin neljäsosa Kuiperin vyöhykkeen kohteista on plutinoja.
Pluton lisäksi suurimmat tunnetut plutinot ovat 90482 Orcus, 28978 Ixion ja 38628 Huya. Ensimmäinen Pluton ja Kharonin jälkeen löydetty plutino oli (385185) 1993 RO. Myös 38083 Rhadamanthusia pidettiin ennen yhtenä suurimmista plutinoista, mutta nykyään se luetaan muunlaiseksi Kuiperin vyöhykkeen kohteeksi.
Vikersund Hoppsenter

Historia

Vikersundissa on hypätty mäkeä vuodesta 1894 alkaen. Vuonna 1936 Vikersund Hoppsenterin alueelle rakennettiin ensimmäinen hyppyrimäki, joka on tätä nykyään maailman suurin lentomäki.

Stor Vikersundbakken

Vuonna 1988 rakennetiin lentomäen viereen normaalimäki seuraavan vuoden Norjan mestaruuskilpailuita varten. Normaalimäen K-piste sijaitsi 90 metrissä ja HS-piste 100 metrissä. Elokuussa 2008 aloitettiin neljän miljoonan euron rakennusprojekti normaalimäen suurentamiseksi suurmäeksi. Remontti valmistui jo marraskuussa. Remontissa K-piste siirtyi 105 metriin ja HS-piste siirtyi 117 metriin. Mäkeä on käytetty useasti eri kansainvälisissä ja kansallisissa kilpailuissa.

Småbakker

Vuonna 2010 K65-mäki purettiin uuden lentomäen tieltä pois. Kesällä 2014 K45-mäen alastulorinteeseen asennettiin muovitus, kun K25- ja K15-mäissä muovitus on ollut jo pitkän aikaa. K10-mäessä ei ole muovitusta, kun taasen Bringsverdbakkenissa on muovitus. Lokakuussa 2016 aloitettiin rakentamaan uutta K65-mäkeä.
Pommerinvirna

Ulkonäkö ja koko

Monivuotisen pommerinvirnan varret kasvavat 30–60 cm pitkiksi. Varret ovat pystyjä ja pehmeäkarvaisia. Lehdet ovat 5–13 cm pitkiä ja niissä on pareittain 6–12 paria kapeansoikeita tai suikeita lehdyköitä. Kukkavarsi on noin viisisenttinen. Huulimaisten kukkien teriö on punavioletti ja venho valkoinen. Kukat kasvavat 10–12 kukan kukintoina. Hedelmä on kellertävä, kalju ja pari senttiä pitkä palko. Pommerinvirna kukkii heinäkuussa. Muista Suomessa tavattavista virnalajeista pommerinvirna muistuttaa lähinnä aitovirnaa (V. sepium).

Levinneisyys

Pommerinvirnan pääesiintymisalue ulottuu Saksasta ja Italiasta Balkanin ja Puolan kautta Keski-Venäjälle. Pohjoisessa kasvualue ulottuu eteläiseen Skandinaviaan, Baltiaan ja Etelä-Suomeen. Lajia tavataan myös paikoin Ranskassa, Kaukaasiassa ja Vähässä-Aasiassa. Suomessa pommerinvirna kasvaa vain maan lounaisosissa. Ensimmäisenä laji löydettiin vuonna 1936 Tenholasta ja myöhemmin myös Kiskosta. Suomessa pommerinvirna on levinneisyysalueensa pohjoisrajalla, minkä takia sen leviämiskyky on esiintymisalueella varsin heikko.

Elinympäristö

Suomessa pommerinvirna kasvaa kivisillä, kuivahkoilla metsärinteillä, hakkuuaukioilla ja pellon- ja metsänreunoilla. Lajin kasvupaikkoja uhkaavat lähinnä niiden umpeenkasvu ja metsittyminen. Ilmeisesti metsäpalojen torjunta on yksi syy lajin taantumiseen.
Swing Out Sister

Swing Out Sister on vuonna 1985 perustettu brittiläinen pop-yhtye Manchesteristä. Yhtyeen suurin hitti lienee Breakout.
Edward von Lõngus

Edward von Lõngus (nimimerkki) on virolainen sapluunatekniikkaa käyttävä taidemaalari, joka asuu Tartossa. Hänen teoksensa on saanut huomiota mediassa ja taidekriitikoilta, niitä on esitetty taidenäyttelyissä ja myydään taidehuutokaupoissa.
Häntä on verrattu Banksyyn teostensa tyylin takia. Niissä on usein poliittista ja yhteiskunnallista kommentointia, niissä käytetään Banksyn tavoin sapluunaa ja hänen identiteettinsä on tuntematon.
Edward von Lõngus sai Tarton kaupungin kulttuuripalkinnon vuonna 2014 työstään "Cannabeard and witch-hunter", jossa käytetään virolaista lastenkirjan hahmoa Sammalhabe ("Sammalparta") ja muokataan se yhteiskunnalliseksi ja kriittiseksi teokseksi huumesodasta.

Suomessa

Neljä Edward von Lõnguksen teoskokonaisuutta on Helsingin Itä-Pasilassa. Ne ovat osa Viro 100 vuotta tapahtumia. Teoksia voi katsoa animoituina älypuhelimeen ladatun AR-tekniikkaa käyttävän applikaation avulla.
Tampereen konservatorio

Tampereen konservatorio on toisen asteen ammatillista koulutusta sekä musiikin ja tanssin perusopetusta antava yksityinen oppilaitos Tampereen Pyynikinrinteellä. Konservatoriossa voi suorittaa ammatillisen perustutkinnon muusikon, musiikin teknologian tai tanssijan koulutusohjelmassa.
Tarzan

Teosten julkaisu

Tarzan esiintyi ensimmäisen kerran vuoden 1912 romaanissa Tarzan, apinain kuningas. Jo vuonna 1925 kirjoista oli tehty käännöksiä 17 eri kielelle, vuoteen 1947 mennessä kirjoja oli myyty 20–25 miljoonaa kappaletta. Tekijänoikeudet omistava Burroghs Inc. ei ottanut sarjasta Yhdysvalloissa lainkaan uusintapainoksia 1950-luvulla, ja 1960-luvulla yhtiön heikon valvonnan vuoksi markkinoille työntyivät pehmeäkantiset piraattiversiot. Kirjoja ilmestyi lähes sata erilaista teosta, ja 1963 yli kolme prosenttia kaikista julkaistuista pokkareista oli Tarzan-aiheisia. Vuonna 1991 kirjoja oli käännetty jo 34 kielelle. 
Burroughsin Tarzan-kirjoja ilmestyi 24–26 teosta. Tarkkaa lukumäärää on vaikea määrittää, sillä muutamia keskeneräisiksi jääneitä ovat myöhemmin muut kirjailijat, esimerkiksi Joe R. Lansdale, luvalla tai luvatta kirjoittaneet valmiiksi ja täydentäneet omilla juonikuvioillaan.
Burroughs on kertonut Tarzan-hahmon innoittajina olleen antiikin myytit, Romulus ja Remus -tarina, Rudyard Kiplingin Viidakkokirjan ja erään lehtileikkeen, jossa haaksirikkoutuneen merimiehen kanssa autiolla saarella asunut naarasapina tarjosi merimiehelle mukaan omaa poikastaan kun hänet pelastettiin saarelta. Burroughs itse piti Tarzanin tarinaa aluksi kehnona ja arveli myynnin olevan heikkoa.
Tarzanista on tehty myös useita elokuvaversioita. Johnny Weissmuller (Tarzan) ja Maureen O’Sullivan (Jane Parker) näyttelivät yhdessä kuudessa Tarzan-elokuvassa vuosina 1932–1942.

Teosten juonikuvio

Tarzanin vanhemmat, Lordi ja Lady Greystoke, jätetään laivakapinan seurauksena Afrikan länsirannikolle. Tarzan syntyy hänen isänsä rakentamaan majaan. Kun hän on vuoden ikäinen, hänen äitinsä kuolee luonnollisista syistä, kun taas hänen isänsä kuolee ihmisapinaheimon johtajan surmaamana. Saman heimon naaras, Kala, ottaa hänet kasvatikseen. Poika saa apinanimekseen Tarzan, joka tarkoittaa valkoista ihoa. 
Tarzan kasvaa taitavaksi viidakon valtiaaksi ja kokee monia seikkailuja. Hän saa myöhemmin selville olevansa John Clayton III, brittiläisen lordi Greystoken poika.  Aikuisena hän käy Englannissa, mutta palaa Afrikkaan, koska ei pidä valkoisen miehen sivilisaatiosta. Burroughsin tekstille ominaisesti Tarzan joutui käymään pitkän taistelun rakkaudestaan, mutta saa kuin saakin puolisokseen kauniin Janen. Heille syntyy poika Jack, josta myös tulee aikanaan viidakkomies, apinanimeltään Korak eli Tappaja. 
Korak löytää arabien joukosta pienen Mirjamiksi kutsutun Jeanne Jacotin, legioonakapteeni Jacot’n tyttären, jonka šeikki Amor ben Khautour oli ryöstänyt kostoksi sisarenpoikansa, kuuluisan rosvon Ahmed ben Houdinin mestaamisesta. Mirjamista tulee Korakin puoliso. Arvonannon osoituksena uudelle yllättäen löytyneelle vävylleen kapteeni Jacot, kiivas tasavaltalainen, joka yleensä kieltäytyi käyttämästä perimäänsä ruhtinaan arvoa, kertoo tyttärensä olevan alun perin ruhtinatar. Korakin ja Mirjamin poika Dackie esiintyy kirjassa Tarzan ja pikkuväki, joskin vain pienessä episodissa.
Tarzan-kirjoissa toistuvat muun muassa hyvän ja pahan taistelu, kadonneet kansat ja maailmat, taistelut petoeläinten kanssa sekä Afrikan rikkaudet.
The Powerless Rise

Äänitys

As I Lay Dying alkoi kirjoittaa kappaleita The Powerless Risea varten vuoden 2009 puolivälissä oltuaan kaksi vuotta kiertueella edellisen albumin An Ocean Between Us julkaisun jälkeen. Syyskuun lopussa yhtyeellä oli valmiina "noin 6-7" kappaletta ja aikoi mennä studioon 17. lokakuuta 2009, jolloin jatkaisivat kappaleiden kirjoittamista. Aiemmilla albumeilla As I Lay Dying oli kirjoittanut kappaleet vain muutamassa kuukaudessa. An Ocean Between Usin ja The Powerless Risen kolmen vuoden julkaisuväli oli suurin yhtyeen uralla. Laulaja Tim Lambesis sanoi, että kun muiden yhtyeiden "on pakko kiirehtiä pukatakseen ulos huonon levyn, jotta voivat alkaa tehdä kiertueita ja maksaa laskunsa," As I Lay Dying työskenteli hartaasti "tehdäksemme levyn, jota kelpaa kuunnella (toivottavasti), ja alkaa tehdä kiertueita, kun olemme valmiita." 
The Powerless Risen tuotti Killswitch Engage kitaristi Adam Dutkiewicz ja Daniel Castelman, ja albumin miksasi Colin Richardson ja Martyn Ford. Adam Dutkiewicz tuotti myös edellisen As I Lay Dying -albumin An Ocean Between Us. Kitaristi Phil Sgrosson mukaan Dutkiewicz valittiin kymmenestä tuottajaehdokkaasta, koska "huomasimme, että Adam ymmärsi soundiamme parhaiten." Castelman ja Richardson toimivat myös ääni-insinööreinä An Ocean Between Usilla.
Albumi julkaistiin 7. toukokuuta 2010 Euroopassa ja 11. toukokuuta Yhdysvalloissa. Vastaanotto oli yleisesti myönteinen, ja eräs arvostelija kirjoitti, että "metalcoren ja As I Lay Dyingin ihailijat tulevat olemaan enemmän kuin tyytyväisiä The Powerless Riseen, sillä yhtyeen asteittainen kehittyminen ja tasainen laatu tekevät tästä sen parhaimman albumin." Albumi meni sijalle 10 Billboard 200 -listalla. Metacritic-sivustolla albumin saaman vastaanoton tilana on "universal acclaim" (yleisesti kriitikoiden ylistämä) arvioiden keskiarvolla 81 pistettä sadasta.
Meido-Kan

Meido-Kan ry on 7. joulukuuta 1963 perustettu helsinkiläinen budoseura. Seurassa voi harjoitella ohjatusti judoa, karatea, aikidoa, Kobudoa, iaidoa sekä Taijita. Lisäksi seurassa toimii liikuntaleikkikoulu. Meido-Kanin harjoitussalit sijaitsevat Olympiastadionilla sekä Vallilassa. Lisäksi harjoituksia pidetään Åshöjden peruskoululla, Aleksis Kiven koululla ja Myllypuron Liikuntamyllyssä. Meido-Kanissa on noin 800 jäsentä, joista noin puolet aktiivisia harjoittelijoita. Meido-Kan kuuluu Suomen judoliittoon.

Meido-Kan ry:n aikidojaos

Meido-Kanissa ovat aloittaneet aikidon harjoittelun: Juhani Laisi, nykyisin 7.dan, Kari Tamminen syyskesällä 1971, nykyisin 6.dan, Rainer Varis 1971, nykyisin 6.dan, Miranda Saarentaus syyskesällä 1972, nykyisin 6.dan, Jukka Helminen, kevättalvella 1977, nykyisin 6.dan, Matti Joensuu kevättalvella 1979, nykyisin 6.dan.
Melanie Griffith

Yksityiselämä

Griffith on ollut neljästi naimisissa. Griffithin ensimmäinen avioliitto oli näyttelijä Don Johnsonin kanssa vuonna 1976. Eron jälkeen Griffithillä oli ongelmia huumeiden ja päihteiden kanssa, ja hän joutui auto-onnettomuuteen vuonna 1980. Toinen avioliitto oli näyttelijä Steven Bauerin kanssa vuosina 1981–1987. Kolmas avioliitto oli uudelleen Don Johnsonin kanssa vuosina 1989–1996. Neljännen kerran Griffith oli naimisissa näyttelijä Antonio Banderasin kanssa vuodet 1996–2015.
Griffithilla on kolme lasta, Alexander (s. 1985, isä Steven Bauer), Dakota (s. 1989, isä Don Johnson) ja Stella (s. 1996, isä Antonio Banderas).
Griffithin äiti on itsekin tunnettu näyttelijä Tippi Hedren, ja isänsä tämän ensimmäinen aviomies, näyttelijä Peter Griffith.
Daniel Mancinelli

Daniel Mancinelli (s. 23. heinäkuuta 1988 San Severino Marche) on italialainen moottoriurheilija. 
Hänellä ehti olla pitkä karting kokemus, kunnes vuonna 2003 hän siirtyi Italian Open Masters ICA Junior luokkaan, jossa hän sijoittui neljänneksi. Edelle jäivät vain Sébastien Buemi, Stefano Coletti ja Miguel Molina. Seuraavana vuonna hän sijoittui neljänneksi EM ICA luokassa ja viidenneksi Italian Open Master ICA luokassa. Vuonna 2005 Mancinelli oli viides samassa kilpailussa, jossa hän edelleen jäi mm. entinen F1-kuljettaja Jaime Alguersuari. Vuonna 2007 hän voitti Copa Campeones Trophy ICA sarjan mestaruuden.
Mancinelli aloitti Formula uransa vuonna 2006, kun hän ajoi Italian Formula Azzurra sarjassa. Hän saavutti yhden palkintokorokesijan hänen neljässä ajetuissa kilpailuissaan. Vuonna 2007 hän siirtyi kilpailemaan Italian Formula Renault 2.0 sarjaan CO2 Motorsport tallissa. Ensimmäisellä kaudellaan hän keräsi 78 pistettä ja sijoittui sarjan 16:ksi. Mancinelli jatkoi sarjassa seuraavana vuonna, vaikka osallistuikin vain kuuteen viimeiseen kilpailuun koko sarjasta. Hän sijoittui 15:ksi ja otti kaksi palkintokorokesijaa ja yhden voiton. Mancinelli osallistui myös Marraskuussa 2008 Formula Renault'n talvisarjaan, jossa hän otti yhden voiton ja sijoittui sarjan viidenneksi. Mancinelli ajoi vuonna 2009 kahdeksan kilpailua Formula Renault 2.0 Eurocup-sarjaa sijoittuen sarjan 19:ksi. Hän jatkoi sarjassa vuonna 2010 ja sijoittui 16:ksi sarjan loppupisteissä.
Formula Renault'ien lisäksi Mancinelli on kilpaillut mm. Formula Master, Formula 3, Porsche Carrera Cup ja World Series by Renault-sarjoissa. Vuonna 2011 Mancinelli kilpaili GP3-sarjassa Mücke Motorsport tallissa Belgian kilpailusta lähtien korvaten Luciano Bachetan. Hän ei saavuttanut pisteitä.
Sieppodrongo

Levinneisyys

Sieppodrongoa tavataan hyvin laajalla alueella Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Sen on kuvattu olevan yleinen ainakin osissa levinneisyysaluettaan, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Pyrrhos

Elämä

Pyrrhoksesta tuli Epeiroksen kuningas 12-vuotiaana, mutta jo viisi vuotta myöhemmin hänet syöstiin valtaistuimelta. Pyrrhos pakeni lankonsa Makedonian kuninkaan Demetrioksen luokse. Ipsoksen taistelun jälkeen Demetrios ja Ptolemaios I solmivat rauhan, ja Pyrrhos lähetettiin panttivangiksi Aleksandriaan, Ptolemaioksen hoviin.
Ptolemaios ja Pyrrhos ystävystyivät, ja vuonna 297, Kassandroksen kuoltua, Pyrrhos nostettiin taas Epeiroksen kuninkaaksi Ptolemaioksen avustuksella. Päästyään valtaan Pyrrhos valtasi alueita Makedonialta ja soti entistä liittolaistaan Demetriosta vastaan. Hänen onnistuikin vallata Thessalia ja läntinen Makedonia. Pyrrhos ajoi Demetrioksen maanpakoon ja julisti itsensä Makedonian kuninkaaksi vuonna 288. Pian tämän jälkeen Lysimakhos karkotti Pyrrhoksen takaisin Epeirokseen. 
Vuonna 281 eaa. Pyrrhos sai avunpyynnön Taraksesta, joka soti Roomaa vastaan. Pyrrhos saapui Italiaan noin 25 000 miehen kanssa ja löi roomalaiset vuonna 280 eaa. Heraclean taistelussa ja uudestaan vuonna 279 eaa. Asculumin taistelussa. Vuonna 278 eaa. Pyrrhos valtasi Sisiliassa melkein kaikki Karthagolle ja mamertiineille kuuluvat alueet. Pyrrhoksen despoottimaisen hallinnon takia Sisilian kreikkalaisväestö kapinoi häntä vastaan, ja vuonna 276 tai 275 eaa. hän joutui luopumaan Sisiliasta. Hän palasi Italiaan, jossa hän kärsi suuren tappion roomalaisia vastaan Beneventumin taistelussa.
Seuraavana vuonna hän valtasi Makedonian ja karkotti Antigonos II:n. Vuonna 272 eaa. hän yritti hyökätä Spartaa vastaan mutta epäonnistui. Palatessaan kotiin Pyrrhos sekaantui kahakkaan Argoksen kaupungissa mutta kuoli seuranneessa katutaistelussa.
Intianvarpuspöllö

Kuvaus

Tämän pienen pöllön pää on pyöreä ja ympäriinsä ohuelti juovikas. Naamassa ei ole selvää erillistä kuviota. Siivet ovat ruskehtavat, pyrstö kapeasti valkojuovainen. Linnulla on kaksi alalajia. Nimilajia tavataan Intian ja Sri Lankan tasangoilla. Länsi-Ghateilla tavattavalla malabaricum-alalajilla on lyhyempi pyrstö ja päässä enemmän ruskeaa. On esitetty, että tämä voisi oikeuttaa oman lajin asemaan.
Höyhenpeite on yläosassa tumman mustanruskea valkoisin juovin. Siipien peitinhöyhenissä on valkeita ja punaruskeita läikkiä. Käsisulat ja kyynärsulat ovat tummanruskeat vaaleanruskein juovin. Alakyljet ovat valkeahkot tai vaalean punaruskeat mustin juovin. Leuassa, ylärinnassa ja mahan keskiosassa on valkeahkoja läikkiä. Silmäterä on keltainen, nokka ja koivet ovat vihreät ja kynnet mustat.
Sri Lankassa laji on aiemmin luettu kuuluvaksi lajiin srilankanvarpuspöllö (Glaucidium castanonotum), mutta sitä pidetään erillisenä lajina, joka esiintyy kostealla vyöhykkeellä.

Elinpiiri

Linnun elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kuivat metsät ja pensastot sekä kosteat pensastot ja kosteikot.

Käyttäytyminen ja ekologia

Tämä varpuspöllö on aktiivinen pääasiassa aamu- ja iltahämärässä mutta ääntelee ja lentää myös päiväsaikaan. Ääni on erottuva ja koostuu nopeutuvista sarjoista prao..prao.prao-prao-prao, joiden voimakkuus vaihtelee, kunnes ääni yhtäkkiä loppuu. Niitä häiritsevät usein drongot, harakkalinnut ja medestäjät. Nuoret poikaset päästävät päiväsaikaan ääniä "tik", jotka muistuttavat intiankukastajan ääntä.
Ne oleilevat puiden lehvästössä, ja häirittäessä ne pysyvät hiljaa ja näyttävät oksantyngiltä. Toisinaan ne voivat olla näkyvillä istumassa sähkölinjoilla, ja välillä ne nautiskelevat aamuauringosta, ennen kuin siirtyvät suojaan. Ne saalistavat toisinaan päivällä pieniä Phylloscopus-uunilintuja, joskin pääasiallista saalistusaikaa on tunti ennen auringonnousua ja -laskua. Niiden ravinto koostuu hyönteisistä, pikkulinnuista, matelijoista ja jyrsijöistä.
Pesintäkausi Intiassa ajoittuu maalis-toukokuulle, ja ne pesivät ontoissa puissa 3–5 metrin korkeudessa. Pesässä on yleensä neljä munaa, paitsi lajilla malabaricum kolme.
Niko Koffeman

Niko Karel Koffeman (s. 12. toukokuuta 1958) on alankomaalainen eläinpuolueen poliitikko. Hänet valittiin vuonna 2007 puolueen historian ensimmäisenä senaattorina Alankomaiden parlamentin ylähuoneeseen. Hän toimii aktiivisesti myös Faunabescherming-järjestössä (suom. "faunan suojelu") ja Nicolaas G. Pierson Foundationin puheenjohtajana.
Koffeman valmistui Rotterdamin Erasmus-yliopistosta, jossa hän opiskeli taloustiedettä. Hän toimi aiemmin sosialistisessa puolueessa. Hän on kasvissyöjä ja uskoltaan seitsemännen päivän adventisti. Hän on naimisissa juontaja Antoinette Hertsenbergin kanssa.
Indoksyyli

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa indoksyyli on keltaista kiteistä ainetta, joka liukenee hyvin veteen ja orgaanisiin liuottimiin. Vesiliuoksilla on tyypillinen vihertävänkeltainen fluoresenssi. Yhdisteellä on kaksi tautomerista muotoa enoli- ja ketomuodot. Näistä ketomuoto on stabiilimpi ja tasapainotilassa suurin osa indoksyylistä on ketomuodossa. Indoksyyli on reaktiivinen yhdiste ja hapettuu emäksisissä olosuhteissa helposti indigoksi.

Esiintyminen luonnossa ja indigon valmistus

Luonnossa indoksyyli muodostaa glukoosin kanssa indikaaniksi kutsutun glykosidin Indigon valmistuksessa indikaani hydrolysoituu indoksyyliksi ja glukoosiksi. Tämän jälkeen reaktiossa muodostuu indoksyyliradikaaleja, jotka dimerisoituvat värittömäksi leukoindigoksi, jonka ilman happi hapettaa indigoksi. Osa indoksyylistä hapettuu näissä olosuhteissa isatiiniksi ja reagoi isatiinin kanssa muodostaen punaista indirubiinia.
LÉ Macha

Britannian kuninkaallinen laivasto – HMS Borage

HMS Borage siirrettiin kesäkuussa 1942 Läntisen reitin alaiseen saattajaryhmä B4:ään Londonderryyn. Alus poimi 4. lokakuuta 1942 merestä 350 merimailia Islannista lounaaseen 33 eloonjäänyttä kovassa merenkäynnissä katkenneelta amerikkalaiselta tankkerilta Robert H. Colleyltä suojatessaan saattuetta HX-209. Alus siirrettiin joulukuussa saattajaryhmä B1:een.
18. maaliskuuta 1943 alus poimi merestä 13 eloonjäänyttä norjalaiselta kauppalaivalta Jamaicalta, jonka Saksan laivaston sukellusvene U-221 oli upottanut torpedoimalla 9. maaliskuuta Irlannin luoteispuolella (48°00′N, 23°30′W ).
HMS Borage palasi kesäkuussa 1943 saattajaryhmä B3:een. Se lähti 20. joulukuuta 1943 merelle Loch Ewestä Kuolanniemimaalle matkaavan saattueen JW55B paikallissaattueena yhdessä sisaraluksensa HMS Wallflowerin sekä miinanraivaajien HMS Hydran ja HMS Houndin kanssa. Alus erkani saattueesta HMS Wallflowerin kanssa ja palasi Loch Eween.
Alus lähti 12. tammikuuta 1944 merelle Loch Ewestä Islantiin Kuolanniemimaalle matkaavan saattueen JW56A paikallissaattueena yhdessä sisaralustensa HMS Wallflowerin, HMS Poppyn ja Dianellan, sluuppi HMS Cygnetin sekä miinanraivaajien HMS Orestesin ja HMS Readyn kanssa. HMS Borage erkani saattueesta 18. tammikuuta HMS Wallflowerin kanssa ja palasi Loch Eween. Alus palasi helmikuussa huollosta Liverpooliin siirtyneeseen saattajaryhmäänsä, jolloin se samalla luokiteltiin sukellusveneentorjuntakorvetiksi.
Alus siirrettiin huhtikuussa 1945 sukellusveneidentorjunnan peruskoulutuslaivueeseen Cambletowniin, josta se sijoitettiin tammikuussa 1946 reserviin. Alus varastoitiin huhtikuussa Devonportin telakalle, ja samalla se päätettiin romuttaa, ellei sen myynti onnistuisi.

Irish Naval Service – LÉ Macha

Alus myytiin 17. toukokuuta Irlannin tasavallalle. Se palasi 8. lokakuuta varastosta, ja se valmisteltiin palveluskäyttöön Devonportin telakalla. Tom McKenna lähti syksyllä 1946 Devonportiin vastaanottamaan Flower-luokan korvetteja HMS Boragea ja HMS Oxlipia. Hän ilmoitti 4. marraskuuta HMS Boragen olevan valmis vastaanotettavaksi aikaisintaan 8. tai 9. marraskuuta ja HMS Oxlipin vikojen korjaamisen vaativan telakointia. Walter Reidy vastaanotti HMS Boragen 15. marraskuuta, ja alus nimettiin LÉ Machaksi. Alus lähti 18. marraskuuta Devonportista Haulbowlineen, jossa se luovutettiin uudelle päällikölle F. Whitelle.
Vastaanotettu alus oli valmistunut laivueenjohtajaksi, ja siten siinä oli pidempi yläkansi ja messikansi oli jaettu hytteihin aluksella palvelevan esikunnan upseereille. Vuonna 1953 aluksen masto vaihdettiin verkkorakenteiseen, ja vuosikymmenen lopulla aluksen nelituumainen vaihdettiin Mk19 tykkiin. 1960-luvun lopulla alus siirrettiin kalastuksenvalvontatehtäviin, ja sen aseistus riisuttiin nelituumaista lukuun ottamatta.
Alus myytiin romutettavaksi 2. marraskuuta 1970 Haulbowline Industries Limitedille Passage Westiin Corkiin.