google/wiki40b huggingface dataset:
ATP-syntaasi

ATP-syntaasi on nimitys solujen energiantuotannosta vastaavalle entsyymille. ATP-syntaasi syntetisoi adenosiinitrifosfaattia (ATP) adenosiinidifosfaatista (ADP) ja epäorgaanisesta fosfaatista (Pᵢ) energialla, joka kertyy protonien (H₊) siirtyessä solukalvon läpi (ks. kalvopotentiaali). Myös termejä FₒF₁-ATP-syntaasi ja FₒF₁-ATPaasi käytetään.
ATP:n synteesi on biologisessa maailmassa yleisin kemiallinen reaktio, ja ATP-syntaasi yksi yleisimmistä proteiineista maailmassa. E. coli -bakteereilla, kasveilla ja nisäkkäillä tämä entsyymi on yksi vähiten evoluutiossa muuntuneista, säilyttäen yli 60% β-yksikön aminohappoketjuista.

Sijainti

Bakteereilla ATP-syntaasi sijaitsee niiden solukalvolla, kun monisoluisilla eläimillä se sijaitsee mitokondrioiden sisäkalvolla, ja kasveilla viherhiukkasen tylakoidien sisäkalvolla.

Rakenne

Bakteerien ja aitotumaisten ATP-syntaasi eroavat jonkin verran toisistaan. ATP-syntaasi sisältää solukalvon tai mitokondrion sisäkalvon pinnalla olevan Fₒ-kompleksin, ja solun tai mitokondrion matriksin sisällä sijaitsevan pyörivän F₁-reaktiokeskuksen.
ATP-syntaasissa tapahtuu pyörivää liikettä katalyysin osana, eikä tunneta muuta vastaavanlaista entsyymiä – se muistuttaa rakenteellisesti jonkin verran sähkömoottoria. ATP:n hydrolyysissä suurin pyörimisnopeus voi olla noin 100 kierrosta sekunnissa.
ATP-syntaasin voidaan katsoa sisältävän kaksi moottoria. Protonitoiminen Fₒ-moottori syntetisoi ATP:tä kalvopotentiaalin energialla. ATP-toiminen F₁-moottori, joka toimii vastakkaiseen suuntaan, kuljettaa protoneita solun ulkopuolelle energialla joka vapautuu ATP:n hajotessa ADP:ksi ja fosfaatiksi (Pᵢ).

Fo

Fₒ (”äf oo”) koostuu bakteereilla kolmesta kalvoproteiiniryhmästä: viidestä Fₒa-proteiinista, yhdestä Fₒb-proteiinista ja kahdesta Fₒc-proteiinista. Viherhiukkasten Fₒ on samankaltainen kahdentyyppistä Fₒb-variaatiota lukuun ottamatta. Mitokondrioiden ATP-syntaasissa on lisäksi ainakin kuusi muuta avustavaa proteiiniryhmää.

F1

F₁ koostuu mitokondrioissa alfa-beeta -proteiineistä (F₁α ja F₁β), jotka ovat kiinnittyneet epsilon-proteiiniin (F₁γ), joka toimii eräänlaisena akselina Fₒc kokonaisuuden varassa. F₁(αβ)ₙγ pyörii ATP:n synteesin aikana vastapäivään. Delta-proteiini (F₁δ) kiinnittyy Fₒb -proteiinin päähän ikään kuin staattoriksi.

Historia

ATP-syntaasin rakenteen tutkimus alkoi 1960 Efraim Rackerin tutkimustyön myötä. Nobelisti Peter D. Mitchellin (1961), Andre Jagendorfin (1966) ja Yasue Kagawan (1971) tutkimustyö johti ymmärrykseen ATP-syntaasin toiminnasta kalvopotentiaalin energialla. Nobelisti Paul D. Boyer esitti 1977 hypoteesit pyörivästä liikkeestä ja alayksiköiden vuoroittaisesta toiminnasta. Yli vuosikymmen myöhemmin nobelisti John E. Walker (1994) ja Duncan (1995) tarkensivat kuvaa, ja lopulta Masasuke Yoshidan (1997) elektronimikroskooppikuvat F₁-osioon liitetystä ATP:n voimalla pyörivästä aktiinifilamentistä osoittivat pyörivää liikettä tapahtuvan.
Ulf Dahlén

Seurajoukkueissa

Dahlén aloitti pääsarjauransa Elitserienin IF Björklövenissä kaudella 1985–1986. NHL-joukkue New York Rangers oli ehtinyt varata hänet jo kesällä 1985 varaustilaisuudessa 7. varauksena. Dahlén pelasi kaksi kautta Elitserienissä, ja kaudella 1986–1987 hän oli voittamassa sarjan mestaruutta.
Dahlén pelasi tulokaskaudellaan, 1987–1988, NY Rangersissa 70 ottelua, joissa teki 29 maalia. Toisella kaudellaan hän kärsi olkapäävaivoista ja pelasi vain 56 ottelua, mutta teki niissä 24 maalia. NY Rangers kauppasi Dahlén Minnesota North Starsiin kesken kauden 1989–1990. Vaihdossa Dahlénista ja varausvuorosta Rangers sai Mike Gartnerin.
Dahlén pelasi Minnesotassa viidellä kaudella. Kaudella 1990–1991 Minnesota ylsi Stanley Cup -finaaleihin asti, mutta hävisi niissä Pittsburgh Penguinsille. Dahlén ylitti seuraavalla kaudella ensimmäistä kertaa urallaan 30 maalin rajan, kun hän teki Minnesotalle 36 maalia. Kaudella 1992–1993 Dahlén teki 35 maalia ja sai yhteensä 74 pistettä, joka jäi hänen NHL-uransa suurimmaksi pistemääräksi yhdellä kaudella. Dahlén aloitti vielä kauden 1993–1994 samassa organisaatiossa, mutta joukkue oli vaihtanut paikkakuntaa ja nimensä Dallas Starsiksi.
Maaliskuussa 1994 Dahlén kaupattiin San Jose Sharksiin varausvuoron kanssa. Dallas sai vaihtokaupassa Doug Zmolekin ja Mike Lalorin. San Josessa Dahlén pelasi neljällä kaudella. Dahlén, Michal Sýkora ja Chris Terreri vaihdettiin tammikuussa 1997 Chicago Blackhawksiin vaihdossa Ed Belfouriin.
Chicagossa Dahlén pelasi vain kauden 1996–1997 loppuun. Seuraavaksi kaudeksi hän palasi Ruotsin Elitserieniin, jossa siirtyi HV71:een. Kaudella 1997–1998 Dahlén teki Elitserienissä 29 ottelussa 31 pistettä. Hänet palkittiin kauden päätteeksi Guldpuckenilla, Elitserienin parhaana pelaajana, ja hänet valittiin myös Ruotsin tähdistökentälliseen. Seuraavalla kaudella Dahlén pelasi HV71:ssä 25 ottelua ja teki niissä 29 pistettä.
Dahlén palasi NHL:ään kaudeksi 1999–2000, kun hän tei sopimuksen Washington Capitalsin kanssa. Dahlén edusti Washingtonia kolmen kauden ajan. Viimeisellä kaudellaan Washingtonissa, 2001–2002 Dahlén ylitti pitkästä aikaa 20 maalin rajan, kun hän teki 23 maalia ja 52 pistettä 69 pelissä. Kaudeksi 2002–2003 hän siirtyi vuoden sopimuksella Dallas Starsiin.
Dahlén ilmoitti lopettavansa uransa syksyllä 2003. Hän pelasi yhteensä 966 sarjaottelua 14 vuotta kestävällä NHL-urallaan.

Valmennusura

Dahlén oli Ruotsin maajoukkueen apulaisvalmentaja kaudella 2003–2004. MM-kilpailuissa 2004 Ruotsi voitti hopeaa Dahlénin toimiessa apulaisvalmentajana. NHL-seura Dallas Starsin Euroopan kykyjenetsijänä Dahlén toimi 2005–2006, ja seuraavaksi kaudeksi hänet nimettiin Dallasin apulaisvalmentajaksi.
Dallasissa Dahlén valmensi kaksi vuotta. Elitserien-seura Frölunda HC palkkasi Dahlénin kesällä 2008 uudeksi päävalmentajakseen. Hän valmensi Frölundaa kaudet 2008–2009 ja 2009–2010. Kaudella 2011–2012 Dahlén valmentaa HV71:tä.
Pireuksen arkeologinen museo

Historia ja rakennus

Pireuksen arkeologisen museon kokoelma sai alkunsa yksityiskokoelmana. Se käsitti muun muassa Pireuksen antiikin aikaisen sataman alueelta tehtyjä hauta- sekä muita löytöjä. Ensimmäinen museo perustettiin vuonna 1935. Nykyinen museo perustettiin vuonna 1966 aikaisemman laajennukseksi ja avattiin vuonna 1981. Uusi museorakennus rakennettiin vuosina 1996–1998. Tämän jälkeen vanha museorakennus jäi varastotiloiksi. Museo kärsi jonkin verran vaurioita vuoden 1999 maanjäristyksessä ja korjattiin tuon jälkeen.
Museorakennus on kaksikerroksinen ja sen näyttelytilat koostuvat yhteensä kymmenestä salista. Lisäksi esineitä on näytillä myös museon ulkotiloissa. Museon kokonaispinta-ala on noin 1 400 neliömetriä ja näyttelytilojen koko noin 1 000 neliömetriä. Vanha museorakennus sijaitsee nykyisen museon vieressä. Aivan museon vieressä on myös hellenistisellä ajalla rakennetun Zean teatterin arkeologinen alue.

Kokoelmat

Museo esittelee Pireuksen antiikin aikaisen kauppa- ja sotasataman historiaa ja alueelta tehtyjä löytöjä. Lisäksi sen kokoelmiin kuuluu esineitä muun muassa Kallithéasta, Moschátosta, Attikan rannikolta, Argo-Saronisilta saarilta sekä Kytheralta. Ajallisesti löydöt ajoittuvat mykeneläiseltä pronssikaudelta 1700-luvulta eaa. roomalaiselle ajalle 300-luvulle jaa. Merkittävimmät löydöt ajoittuvat klassiselle kaudelle 400- ja 300-luvuille eaa. Esineisiin kuuluu muun muassa marmorisia ja pronsissia patsaita, keramiikkaa, pronssiesineitä, figuriineja, soittimia, koruja, hautakiviä sekä votiivi- ja hautareliefejä.
Varhaisimpiin löytöihin kuuluvat löydöt Kytheran minolaisesta vuorenhuippupyhäköstä sekä Ágios Konstantínoksen mykeneläisestä pyhäköstä Méthanan niemeltä. Museon merkittävimpiä esineitä ovat harvinaiset pronssiveistokset, joita on säilynyt antiikin ajalta muutoin suhteellisen vähän, koska niiden materiaali on käytetty myöhemmin uudelleen. Museon pronssipatsaat ovat säilyneet, koska ne oli piilotettu ennen roomalaisten hyökkäystä, ja jääneet unohduksiin. Niistä merkittävimmät ovat Apollonia esittävä niin kutsuttu Pireuksen Apollon arkaaiselta kaudelta noin 530–520 eaa., mikä on harvoja tuolta kaudelta säilyneitä pronssisia veistoksia; sekä Athenea esittävä pronssipatsas (Pireuksen Athene) ja kaksi Artemiin pronssipatsasta (Pireuksen Artemiit), jotka ovat 300-luvulta eaa. Merkittävimpiin esineisiin lukeutuvat myös Moscháton Kybelen temppelin sekä Kallithéan temppelinkaltaisen muistomerkin veistokset.
Ensimmäinen kerros
Toinen kerros
Ulkotilat
Raranimus

Fossiililöydöt

Raranimus tunnetaan vain holotyypistään (IVPP V15424), yhdestä yläleuan palasesta, jonka pituus on noin 100 mm, ja korkeus 65 mm. Se on löydetty Gansun maakunnasta, Kiinasta. Tarkempi alue on nimeltään Dashankou, jonka nimestä eläimen lajinimi (dashankouensis) tulee. Geologisen muodostuman nimi on Xidagou, josta on löydetty myös basaalinen Anomodontiaan kuuluva terapsidi Biseridens.

Ominaisuudet

Raranimus oli lihansyöjä. Lisäksi se muistuttaa terapsideihin kuulumattomia kladin Sphenacodontoidea jäseniä, Sphenacodontidae-heimoa siinä, että sillä on kaksinkertaiset kulmahampaat kummallakin puolella yläleuassa. Eläimen kallossa on sekä terapsideille, että varhaisemmille synapsideille tyypillisä piirteitä, ja kokonaisen kallon pituuden on arvioitu olleen noin 16 cm. Raranimusilla on myös kuusi etuhammasta.  Raranimus on hyvin basaalinen terapsidi, ja se siis muistuttaa terapsidien kantamuotoa, mutta eli itse myöhemmin, noin 270 miljoonaa vuotta sitten Road-vaiheen aikana. Raranimus jakoi oman elinympäristönsä sitä erilaistuneempien terapsidilajien kanssa.
Murtolammi (Mänttä-Vilppula)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,7 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Vehkajärven valuma-alueella (35.49), jonka Kangasjärven alueeseen (35.492) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 128,4 metriä mpy.
Mikojan-Gurevitš MiG-27

Käyttö

MiG-27 oli Su-17:n ohella Neuvostoliiton pääasiallinen kevyt hävittäjä-pommittaja 1970- ja 1980-luvuilla. Se osallistui Afganistanin sisällissotaan ja myös ensimmäiseen Tšetšenian sotaan. Neuvostoliiton hajottua Venäjän ilmavoimat päätti supistaa konekantaansa ja kaikki yksimoottoriset taistelukoneet poistettiin käytöstä 1990-luvun aikana, mukaan lukien MiG-23 ja MiG-27. Joitakin satoja koneita on edelleen varastoituna. Jotkin entisen Neuvostoliiton maat käyttävät MiG-27:ää edelleen. Ukraina myi neljä MiG-27M-konetta Sri Lankan hallitukselle. Kylmän sodan aikana konetta ei myyty ulkomaille Intiaa lukuun ottamatta, vaan vientiasiakkaat joutuivat tyytymään vähemmän tehokkaaseen MiG-23BN:ään.
Intialla on käytössä vielä yli 150 konetta, joka tunnetaan paikallisesti nimellä "Bahadhur". Moottoriviat ovat olleet yleisiä useita vuosikymmeniä käytetyissä koneissa ja Intian ilmavoimat on menettänyt 2001–2010 12 konetta onnettomuuksissa.
Basmatiriisi

Basmatiriisi on Intiasta tai Pakistanista tuleva tuoksuva, pitkä- ja kapeajyväinen riisi. Sitä saa sekä valkeana että ruskeana. Basmatin kasvi on pitkä ja solakka ja kaatuu helposti kovissa tuulissa. Se ei tuota kovinkaan paljon riisiä, mutta laatu on ensiluokkaista ja myyntihinta on korkea niin Intian kuin ulkomaidenkin markkinoilla. Basmatiriisin eettisyyteen liittyy ongelmia sen viljelyn aiheuttamien kasvihuonekaasupäästöjen ja heikkojen työolojen vuoksi.
Basmatiriisiä on viljelty satoja vuosia. Sanotaan, että Himalajan alemmilta rinteiltä saa parasta basmatiriisiä ja Dehra Dun on näistä kaikkein paras. Joitain basmatiriisin muunnoksia siitä kasvatetaan nyt Yhdysvalloissa. Patnariisi on basmatin läheinen sukulainen, ja sitä kasvatetaan Biharin osavaltiossa Intiassa.
Basmatiriisin jyvät ovat paljon pidempiä kuin leveitä, ja ne kasvavat vielä lisää pituutta, kun ne keittää. Keittämisen jälkeen jyvät pysyvät kiinteinä eivätkä tartu toisiinsa kiinni. Normaali keittoaika on noin 20 minuuttia, ja yleensä kokit pesevät ja liottavat riisiä puolesta tunnista kahteen tuntiin ennen keittämistä.
Basmatista on olemassa useita muunnelmia. Perinteisesti muunnetut ovat Basmati-370 ja Basmati-Ranabipura, ja hybridimuunnelma on Pusa Basmati 1 (toiselta nimeltään Todal). Tuoksuvia riisejä, jotka on sovellettu basmatista, ovat PB2 (myös sugandh-2), PB3 ja RH-10.
Basmatiriisiä pidetään epäeettisenä riisinä, koska sen kasvatuksesta vapautuu suuret metaanipäästöt ilmakehään ja koska monissa maissa satoa ovat korjaamassa pakkotyöläiset.
Pyörätuolimiekkailu kesäparalympialaisissa 2020

Karsinnat

Yhdestä maasta saa osallistua paralympialaisiin korkeintaan kymmenen miesurheilijaa ja kymmenen naisurheilijaa. Yhteen yksilökilpailuun saa osallistua korkeintaan kaksi urheilijaa, joista vain yksi saa ansaita paikan rankingin perusteella. Kategorian A kilpailuihin osallistuu 18 urheilijaa ja kategorian B 14. Joukkuekilpailuihin osallistuu kahdeksan joukkuetta.
Eri karsintamenetelmiä on useita. 30 (15 miestä ja 15 naista) kategorian A urheilijaa valitaan yhdistetyn rankigin (floretti+kalpa, floretti+säilä, kalpa+säilä) perusteella. Näistä 18 (9+9) on kiintiöity alueittain (Eurooppa, Amerikka/Aasia ja Aasia/Oseania). Kategoriassa B yhdistetyn rankingin perusteella valitaan 24, joista 18 on kiintiöity alueittain. 12 urheilijaa valitaan yhden lajin rankingin perusteella. Isäntämaa Japanille on myönnetty kolme kiintiöpaikkaa sekä miehiin että naisiin. Joukkuekilpailuja varten paralympialaisiin valitaan viisi nais- ja viisi miesmiekkailijaa joukkuerankingien perusteella. Lisäksi paralympialaisiin kutsutaan kaksi urheilijaa (1 mies ja 1 nainen).
Hilmar Thate

Hilmar Thate (17. huhtikuuta 1931 Dölau – 14. syyskuuta 2016 Berliini) oli saksalainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä.
Thate eli Saksojen jakautumisen jälkeen Itä-Saksassa. Hänet valittiin teatteriurallaan kaksi kertaa valtion vuoden näyttelijäksi. 1970-luvun lopussa hänen uransa koki kuitenkin äkkistopin, kun hän allekirjoitti protestin lauluntekijä Wolf Biermannin karkotusta vastaan. Thate ei luopunut kannastaan ja anoi pääsyä länteen. Thate muutti vaimonsa, näyttelijä Angelica Domrösen kanssa vuonna 1980 Länsi-Berliiniiin, jossa pariskunta liittyi Schiller-teatteriin.
Teatterissa Thate esiintyi mm. Peter Zadekin ja Ingmar Bergmanin ohjauksessa. Vuonna 1982 hän esitti miespääosaa Rainer Werner Fassbinderin elokuvassa Veronika Vossin kaipuu.
Lev Kamenev (taidemaalari)

Lev Lvovitš Kamenev (ven. Лев Льво́вич Ка́менев; 1833 tai 1834, Rylsk, Kurskin kuvernementti – 26. tammikuuta (J: 14. tammikuuta) 1886 Savvinskaja sloboda, Moskovan kuvernementti) oli venäläinen maisemamaalari.

Elämäkerta

Lev Kamenev syntyi vuonna 1833 tai 1834. Pian sen jälkeen hänen pienkauppiaana toiminut isänsä muutti perheensä kanssa Astrahaniin, jossa Lev opiskeli oppikoulussa, muttai koskaan valmistunut isänsä tarvitessa apulaista kaupassaan. Myöhemmän taidemaalari Konstantin Korovinin isoisä huomasi Kamenevin lahjakkuuden, ja järjesti tällä studion ja antoi tälle viisituhatta ruplaa, jotta hän voisi opiskella taidekoulussa Pietarissa. Vuonna 1854 kahdenkymmenen yhden vuoden iässä Kamenev meni Moskovaan opiskellakseen Moskovan maalaus-, veisto- ja rakennustaiteen opistossa yhdessä tulevien kuuluisuuksian Ivan Šiškinin ja Vasili Perovin kanssa Karl Rabusin ohjauksessa ja tämän kuoltua vuonna 1857, Aleksei Savrasovin ohjauksessa. Vuonna 1858 Kamenev sai kolmannen asteen ammattilaismaalarin arvonimen ja hänestä tuli Moskovan harrastelijamaalareiden seuran jäsen, jonka kustannuksella hän teki kahden vuoden opintomatkan ulkomaille oppiakseen länsieurooppalaisilta taidemaalareilta. Matkansa Saksaan ja Sveitsiin hän teki yhdessä Ivan Šiškinin kanssa. Kamenevin luovuus kukoisti 1860-1870-luvuilla, kun hänen teoksensa Talvinen tie pääsi Tretjakovin galleriaan. Vuonna 1869 hän sai teoksista Talvinäkymä Moskovan lähistöltä ja Näkymä Poretšjen läheltä Taideakatemialta akateemikon arvonimen maisemamaalauksista ja hän oli yksi Vaeltajien perustajista. Vuosina 1871-1884 otti osaa Vaeltajien näyttelyihin. Kamenev kuoli köyhyydessä ja yksinäisyydessä vuonna 1886.
Nazaire LeVasseur

Louis Nazaire Zéphirin LeVasseur (6. helmikuuta 1848 Québec City – 8. marraskuuta 1927 Québec City) oli kanadalainen historioitsija, urkuri, viulisti, kontrabasisti ja säveltäjä. Hän aloitti musiikinopintonsa 5-vuotiaana Antoine Dessanen johdolla. Viimeistellessään akateemisia opintojaan Québecin seminaarissa ja ottaessaan lääketieteen kursseja Lavalin yliopistossa hän samalla sai opetusta pianon- ja urkujensoitossa sekä Joseph Lyonnaisin johdolla viulunsoitossa.
Vuonna 1867 LeVasseur pääsi L'Événement-lehden toimittajaksi, ja vuosina 1872–1878 hän oli sen päätoimittaja. Vuonna 1869 hän oli mukana perustamassa Sainte-Cécilen musiikkiseuraa, jota hän johti vuosina 1873–1890. Hän oli myös perustamassa Septuor Haydnia. Hän johti vuonna 1878 Félicien Davidin La perle du Brésilin esityksen ja seurasi vuonna 1872 Dessanea Saint-Roch-kirkon urkurina.
Vuonna 1880 LeVasseur toimi kansallislaulun tilaamista varten perustetun musiikkikomitean sihteerinä. Hän soitti kontrabassoa Québecin sinfonisessa seurassa ja toimi sen varapuheenjohtajana. Hänen omien sävellystensä joukossa on lauluja, romanssi jousikvintetille ja sotilasmarssi. Hän palveli asevoimissa ja eteni majuriksi. 
LeVasseurin historiallisten ja maantieteellisten artikkeleiden sarja julkaistiin vuosina 1884–1913 Bulletin de la Société de géographie de Québecissä. Hänet muistetaan kuitenkin parhaiten vuosina 1919–1922 tehdystä työstä La Musique -lehden sarjassa Musique et musiciens à Québec ja Réminiscences d'antanissa. La Musique -lehden sarjasta Musique et musiciens à Québec: souvenirs d'un amateur ja Réminiscences d'antanista.
Apusuoritin

Historia

Apusuorittimia on käytetty muun muassa suurtietokoneissa oikosiirtoon.

Apusuoritintyypit

Varhaisissa tietokoneissa muistinhallintayksikkö (MMU) ja matematiikkasuoritin (FPU) olivat erillisiä apuprosessoreja. Nykyisin suoritin integroi molemmat.
Grafiikkaprosessori (GPU) on nykyään yleinen komponentti, joka kuitenkin on tärkeä useissa käyttötapauksissa. AMD APU-tuotelinja integroi GPU:n ja CPU:n (engl. Integrated Graphics Processor, IGP).
Vektorisuoritin oli oma komponentti Cray-tietokoneissa, nykyisin suorittimen käskylaajennukset ovat yleisiä ja suorittavat vastaavan tehtävän.
Muita apuprosessoreja ovat olleet mm. Motorola 56001 digitaalinen signaaliprosessori (DSP) NeXT-tietokoneissa.
Verkkosuoritin (engl. Network Processing Unit) (NPU) on toisinaan käytetty termi, jolla voidaan tarkoittaa esim. verkkokorttia, jossa on tukea yleisesti käytetyn protokollan käsittelyyn (ks. engl. TCP offload engine).
Eräissä palvelimissa on TLS/SSL salauksen käsittelyä tehostavia apusuorittimia.
Amiga-tietokoneen piirisarja toteutti joukon apusuorittimia kuten Copper ja Blitter.
Uudempaa kehitysuuntausta ovat Vision processing unit (VPU) suorittimet konenäköä tehostamaan.
Narva-Jõesuu

Hallinto

Narva-Jõesuun kauppala perustettiin 1917. Vuonna 1934 se liitettiin Narvan kaupunkiin, josta Narva-Jõesuu erotettiin itsenäiseksi kaupungiksi 1990. 
Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Narva-Jõesuu, Vaivara ja Kohtla-Järven Viivikonnan kaupunginosa  yhdistyivät muodostaen uuden Narva-Jõesuun kaupungin. Tällöin vanhasta Narva-Jõesuusta tuli epäitsenäinen kaupunki, asutusyksikkö (viroksi asustusüksus), ja uuden Narva-Jõesuun hallinnollisen kaupungin, hallintoyksikön (viroksi haldusüksus), osa.

Väestö

Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Narva-Jõesuussa oli 2 632 asukasta, joista 339 (12,9 %) oli virolaisia, 2 031 (77,2 %) venäläisiä ja 243 (9,2 %) muita kansallisuuksia.

Historia

Narva-Jõesuu on perinteikäs kylpyläkaupunki, joka tunnettiin tsaarinaikaan nimellä Hungerburg. Säilyneet pitsihuvilat ja hiekkaranta ovat tuoneet monille suomalaisille mieleen  Terijoen, sillä myös Narva-Jõesuu oli Pietarin aristokraattien kesäinen kohtauspaikka. Se edusti Viron kylpyläkaupunkien ehdotonta huippua, jonne paikallisella väestöllä ja keskiluokalla ei juuri ollut asiaa. 1800-luvun venäläiset taiteilijat, esimerkiksi taidemaalarit Repin ja Šiškin, kirjailijat Leskov ja Mamin-Sibirjak sekä runoilija Severjanin viettivät siellä kesiään.
Huviloiden määrä nousi ensimmäisen maailmansodan aattona jopa tuhanteen. Tosin tästä loistokaudesta kertoo enää vain asemakaava tyhjine tontteineen.  Terijoen tapaan Narva-Jõesuunkin pitsihuviloita siirrettiin maailmansotien välillä muualle maahan ja niitä löytää yhä mm. Pärnusta, Haapsalusta ja Tallinnan Nõmmelta. Toisesta maailmansodasta paikan päällä säilyi vain kolmisenkymmentä huvilaa ja näistäkin on enää jäljellä vain muutama. Sodassa tuhoutui myös ydinkeskusta ja mm. vasta vuonna 1935 valmistunut rantapaviljonki Rannahoone.
Sodan jälkeen Neuvostoliitto piti Narvan seutua strategisesti tärkeänä. Tästä syystä alkuperäisväestön paluumuutto ja myös matkailu oli rajoitettua. Huviloiden rappeutumista vältettiin siirtämällä ne erilaisten teollisuuslaitosten lomakodeiksi. Vuonna 1961 valmistui kolhoosiväen käyttöön 1930-luvun periaatteiden mukainen funkkiskylpylä. Tämä aloitti Narva-Jõesuun uuden suosion kauden, jonka aikana hotelleita ja lomakeskuksia nousi aina Neuvostoliiton loppuun saakka.
Uuden itsenäistymisen myötä nämä jäivät pitkäksi aikaa rapistumaan, sillä  Narvanjoesta tuli rajajoki ja matkailuvirrat tyrehtyivät. Funkkiskylpylä avattiin kunnostettuna vuonna 2006 ja nyt käynnissä on useita uusia kylpylähankkeita. Vuonna 1912 valmistunut kaivohuone ja huvielämän keskus Kuursaal on yhä puistossa raunioina, mutta myös sen kunnostusta suunnitellaan.

Muuta

Itä-Virumaan maakunta jakautuu seutukuntiin, joista Narva-Jõesuu kuuluu Narvan seudun muodostamaan Idaregiooniin. Sen neljällä kunnalla (Narva, Narva-Jõesuu, Sillamäe, Vaivara) on ollut keskinäinen kumppanuussopimus Kotkan–Haminan seudun viiden kunnan (Hamina, Kotka, Miehikkälä, Pyhtää, Virolahti) kanssa.
Hugo Rodallega

Seurajoukkueura

Rodallega edusti ammattilaisuransa alkuvaiheilla kotimaansa Deportes Quindíota ja Deportivo Calia. Vuonna 2006 hän siirtyi meksikolaiseen Monterreyhin, jota hän edusti vuoteen 2007 asti. Pelattuaan vuodet 2007–2009 Necaxassa, hän siirtyi tammikuussa 2009 englantilaiseen Wigan Athleticiin. Joukkueet olivat käynneet keskenäisiä neuvotteluja pelaajan siirrosta ja lopulliseksi siirtosummaksi muodostui lopulta 4,8 miljoonaa euroa.
Rodallega teki ensiesiintymisensä uudessa seurassaan 28. tammikuuta 2009 ottelussa Liverpoolia vastaan DW Stadiumilla. Hän oli lähellä maalintekoa samaisessa ottelussa lauottuaan pallon vapaapotkusta maalin ylärimaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki 9. toukokuuta 2009 ottelussa West Bromwichia vastaan. Samalla viikolla hän teki myös toisen maalinsa Manchester Unitedia vastaan. Kauden viimeisessä ottelussa Portsmouthia vastaan hän teki kolmannen maalinsa, jolla Wigan voitti ottelun 1–0 ja sijoittui sarjassa lopulta sijalle 11.
Kauden 2009–2010 ensimmäisessä ottelussa Aston Villaa vastaan Rodallega teki joukkueensa kauden avausmaalin. 12. syyskuuta 2009 hän teki tärkeän osuman West Hamin verkkoon, joka toi Wiganille ottelusta täyden pistepotin. Kauden suurimman voittonsa joukkue otti 26. syyskuuta 2010 kotikentällä Chelseasta, joka kaatui numeroin 3–1. Rodallega onnistui myös ottelussa maalinteossa. Seuraavassa kuussa 24. lokakuuta 2009 hän teki kaksi maalia vierasottelussa Burnleytä vastaan, joka samalla katkaisi kotijoukkueen 10 ottelun tappiottoman putken kotikentällä. Kauden toisessa kohtaamisessa Burnleytä vastaan 23. maaliskuuta 2010 hän teki ottelun voittomaalin lisäajalla, ja toi näin tärkeät pisteet Wiganille sarjassa säilymisen kannalta. Hänen kauden maalisaldokseen pelaamassaan 38 pelissä muodostui lopulta 10.
Kaudella 2010–2011 hän teki ensimmäisen maalinsa 28. elokuuta 2010 vierasottelussa Tottenhamia vastaan.
Wiganista Rodallega siirtyi Fulhamiin ja myöhemmin hän on pelannut Turkissa.

Maajoukkueura

Rodallega teki ensiesiintymisensä Kolumbian maajoukkueessa ystävyysottelussa Venezuelaa vastaan. Vuoden 2007 Copa Américassa joukkueen viimeisessä ottelussa hän joutui toimimaan loppuminuutit maalivahtina ykkösvahti Róbinson Zapatan saatua punaisen kortin, eikä joukkueella ollut enää vaihtoja käytettävissään. Kolumbia onnistui voittamaan ottelun kuitenkin 1–0.
30. huhtikuuta 2008 pelatussa ystävyysottelussa Venezuelaa vastaan Rodallega teki kaksi maalia ja antoi yhden syötön.