google/wiki40b huggingface dataset:
Kristiina Nyrhinen

Kristiina Nyrhinen (s. 1949) on suomalainen Espoossa asuva tekstiilitaiteilija.
Nyrhinen opiskeli ensin pari vuotta taidehistoriaa, mutta meni sitten opiskelemaan tekstiilisuunnittelua Taideteolliseen korkeakouluun 1970-1974. Työskenneltyään valmistumisensa jälkeen pari vuotta Metsovaara Designissä hän jäi vapaaksi taiteilijaksi vuonna 1976. Nyrhinen on suunnitellut sisustuskankaita, vaatteita, neuleita ja ryijyjä, mutta hänet tunnetaan myös ns. minitekstiileistä eli pienikokoisista tekstiili- ja muistakin materiaaleista tehdyistä taide- ja tilataideteoksista. 1980-luvulta lähtien Nyrhinen on tehnyt myös isokokoisempia julkisia tekstiilitaideteoksia, kuten Sovituksenkirkon ja Myyrmäen kirkon kirkkotekstiilit ja tekstiilitaideteokset korkeimmassa hallinto-oikeudessa, eduskuntatalon lisärakennuksessa ja useissa Suomen suurlähetystöissä. Lukuisiin näyttelyihin osallistunut Nyrhinen, jonka teoksia on monissa eri kokoelmissa, sai Taideteollisuuden valtionpalkinnon vuonna 1991.
Erik Humbla

Erik Humbla (kuoli 3. toukokuuta 1710 Kjula, Ruotsi) oli ruotsalainen pappi ja lintutieteilijä.
Erik Humbla oli syntyisin Ruotsin Smålandista, Närkestä. Isä Petter Humbla toimi kappalaisena Svennevadissa. Äidin nimi ei ole tiedossa, mutta hänen isänsä oli Svennevadin kirkkoherra Jonas Blybergius. Erik kävi Strängnäsin lukion ja tuli opiskelemaan Turun Akatemiaan lukukaudella 1678–1679. Hänen pro exercitio väitöksensä käsitteli jäälintua eli kuningaskalastajaa. Väitöksen ohjaajana toimi Anders Wanochius helmikuussa 1682 (Disputatio Physica de Halcyone). Väitös oli akatemian ensimmäinen lintua tarkasteleva väitöskirja. Humblan pro gradu käsitteli kruunun alamaisia ja heiltä odotettavia vaatimuksia. Se tarkastettiin kolme vuotta myöhemmin 1685, ohjaajana toimi Daniel Achrelius. Humbla suoritti maisterin tutkinnon, jonka jälkeen hän palasi Ruotsiin, jossa hänet vihittiin papiksi Strängnäsin hiippakunnassa 1686. Humbla nimitettiin Dunkerin kirkkoherran apulaiseksi.
Vuonna 1688 Humbla ryhtyi opettajaksi. Hänestä tuli Strängnäsin lukion kaunopuheisuuden ja runousopin lehtori. 1693 hänet valittiin lukion toiseksi teologian lehtoriksi. Samaan aikaan hän oli palkkapitäjänsä Aspön kirkkoherra. 1694 hänet nimitettiin Kjulan kirkkoherraksi, missä virassa hän sitten toimi kuolemaansa asti.
Erik Humbla oli kahdesti avioliitossa. Ensimmäinen puoliso oli Erik Hambreliuksen tytär. Toinen vaimo oli Maria Gudmundsdotter Lithovius, jonka isä oli Eskilstunan kirkkoherra Gudmund Lithovius.
Bamiyanin laakson kulttuuriympäristö ja arkeologiset jäännökset

Bamiyanin laakson kulttuuriympäristö ja arkeologiset jäännökset on Unescon maailmanperintöluettelossa oleva kohde Afganistanissa Bamiyanin maakunnassa Bamiyanin laaksossa 230 kilometriä Kabulista luoteeseen. Alue tunnetaan erityisesti talibanien maaliskuussa 2001 tuhoamasta kahdesta massiivisesta Bamiyanin Buddha-patsaasta (paštuksi د بودا بتان په باميانو کې, De Buda butan pe bamiyano ke, farsiksi تندیس‌های بودا در باميا, tandis-ha-ye buda dar bamiyaan). Patsaat on veistetty 500-luvulla.
55 ja 37 metriä korkeiden patsaiden räjäytyksestä säilyneet osat on vuosina 2003-2011 koottu talteen. On ehdotettu, että patsaat koottaisiin uudelleen. Suuremmasta patsaasta on materiaalia saatu talteen 30 prosenttia, pienemmästä hiukan enemmän. Palasten joukossa oli räjähtämättömiä pommeja, joissa oli TNT-räjähdettä ja napalmia. Hankkeen rahoituksesta vastasivat YK, Saksan valtio ja yksityiset säätiöt ja se on työllistänyt köyhällä seudulla enimmillään 60 henkeä.
Syistä, joiden vuoksi talibanit tuhosivat patsaat, on esitetty useita versioita. Patsaat oli alun perin päätetty säilyttää, ja YK:lta oli pyydetty rahoitusta niiden kunnostukseen. Julkisesti esitetty hävityssyy oli, että islam kieltää jumalankuvat. Taliban kiristi länsimaita, jotka olivat alkaneet painostaa sitä. Yhdysvallat sulki Talibanin edustuston New Yorkissa helmikuussa 2001, jolloin patsaat päätettiin tuhota. On myös esitetty, että Osama bin Laden sai mullah Omarin perumaan säilytyspäätöksen. Syyksi on esitetty myös, että seudun vaikutusvaltaiset talibanit suuttuivat, kun ruotsalainen arkeologi antoi rahaa patsaiden kunnostukseen eikä köyhille asukkaille. Julkisuuteen esitetyn perustelun vuoksi Taliban päätti hävittää kaikki Afganistanin patsaat.
Brittiläinen matkakirjailija ja taidekriitikko Robert Byron ei pitänyt niitä taiteellisesti merkittävinä kirjoittaessaan niistä 1933 teoksessaan The Road to Oxiana.
Port-en-Bessin-Huppain

Port-en-Bessin-Huppain on kunta Calvadosin departementissa Basse-Normandien hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 2 139 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Port-en-Bessin-Huppainin pinta-ala on kahdeksan neliökilometriä.
Natalie Maines

Natalie Louise Maines (s. 14. lokakuuta 1974, Lubbock, Teksas) on yhdysvaltalainen countrymuusikko. Hän on tullut tunnetuksi The Dixie Chicks -yhtyeen laulajana. Hänet tunnetaan lisäksi kritiikistään George W. Bushia ja Irakin sotaa kohtaan. 
Maines on countrymuusikko Lloyd Mainesin tytär. Hän valmistui Lubbock High Schoolista vuonna 1992. 
Maines lauloi taustalaulut Pat Greenin debyyttialbumilla Dancehall Dreamer vuonna 1995. Hän ei kuulunut The Dixie Chicksin alkuperäisjäseniin, vaan liittyi yhtyeeseen vasta Laura Lynchin tilalle loppuvuodesta 1995. 
Natalie Maines meni vuonna 1997 naimisiin opiskeluaikaisen poikaystävänsä Michael Tarabayn kanssa. Suhde johti kuitenkin avioeroon, ja 24. kesäkuuta 2000 Maines meni uusiin naimisiin näyttelijä Adrian Pasdarin kanssa. Mainesilla ja Pasdarilla on kaksi lasta.
Mainesilla on ollut julkisuudessa erimielisyyksiä countrymuusikko Toby Keithin kanssa.
Haukkalampi (Toivakka)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 15,3 hehtaaria, se on 900 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,0 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Ristiselän–Murtoselän alueeseen (14.231) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 122,6 metriä mpy.
Pan Am (televisiosarja)

Tuotanto

Pan Am -televisiosarjan pilottijakso maksoi noin 10 miljoonaa dollaria. Sony Pictures Television -tuotantoyhtiön tuottama sarja valittiin esitettäväksi ABC:llä toukokuussa 2011 ja sitä alettiin esittää saman vuoden syksynä. Marraskuussa 2011 ABC tilasi viisi käsikirjoitusta lisää ja myöhemmin loput neljätoista. Ensimmäisen kauden puolivälissä Steve Maeda palkattiin Pan Amin tuotantotiimiin.
Vaikka sarja keskittyykiin useaan eri maahan ympäri maailmaa, sarjaa kuvataan pääasiassa Brooklyn Navy Yardissa ja muualla New Yorkissa. Sarjan pilottijakso kuvattiin osittain Gold Coast Studiossa Bethpagessa Long Islandilla.
Oikean elämän Pan Am-lentoemäntä Nancy Hult Ganis on yksi sarjan vastaavista tuottajista ja mainitaan myös sarjan luojana.
Sarja sisältää Pan Amin tavaramerkiksi nousseet taivaansiniset lentoemäntien uniformut. Puvustajat ovat maininneet muun muassa James Deanin ja Steve McQueenin tyylin innoittaneen sarjan mieshahmojen tyylejä.
Kytölänlampi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 7,3 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Harjunjoen–Lappalanjärven alueella (14.18), jonka Lappalanjärven alueeseen (14.181) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 56,2 metriä mpy.
Pihkavuori

Pihkavuori on kylä Salossa entisen Halikon kunnan eteläosassa. Pieni kyläalue sijaitsee Kokkilantien pohjoispuolella Naapalan, Metsäkonkolan, Kaninkolan, Viikerlän ja Ketolan ympäröimänä. Kylään kuuluu kolme tilaa; Pihkavuori, Mätikkö ja Lihassuo.
Pihkavuori on perustettu myöhäiskeskiajalla, sillä se on kuulunut ruotsalaisen vero-oikeuden piiriin. Kylässä on aina ollut vain yksi kantatila, jossa suoritettiin isojako vuonna 1789. Vuonna 1912 Pyölin ja Lihassuon torpat itsenäistyivät, joista jälkimmäinen on vielä olemassa. Vuonna 1944 Pihkavuoren kantatilasta lohkottiin Männistö tilan entiselle isännälle.
Forth (ohjelmointikieli)

Yhteenlasku

5 7 + .
Sanat 5 ja 7 lisäävät asianomaiset luvut datapinoon. Sana + laskee yhteen datapinon kaksi päällimmäistä lukua ja jättää jäljelle summan eli tässä tapauksessa luvun 12. Sana . tulostaa pinon päällimmäisen luvun.
Pino on hyvin keskeisessä osassa Forth-ohjelmoinnissa, ja jopa ohjausrakenteet on toteutettu pinokeskeisesti. Tästä syystä Forth-ohjelmakoodin hahmottaminen vaatii jonkin verran harjoittelua.

Aliohjelma

: FLOOR5 ( n -- n' )   DUP 5 < IF DROP 5 ELSE 1 - THEN ;
Tämä ohjelmakoodi määrittelee uuden sanan eli aliohjelman nimeltä FLOOR5, joka ottaa syötteenä yhden alkion (n) pinon päältä ja jättää tulosteenaan pinon päälle yhden alkion (n').
Aliohjelma itse vertaa syötteenään saamaansa lukua lukuun 5. Jos luku on pienempi kuin 5, niin palautetaan 5, muutoin vähennetään siitä 1 ja palautetaan erotus. Ohjelman suoritus etenee seuraavasti:
DUP-sana tuplaa pinon päällimmäisen alkion. Jos pinon huipulla on esimerkiksi 8, on DUP-sanan suorituksen jälkeen huipulla kaksi 8:aa (8 8).
<-sana vertailee pinon kahta päällimmäistä lukua (esimerkissä 8 ja 5) toisiinsa ja jättää niiden tilalle totuusarvon, joka ilmaisee, onko ensimmäinen luku pienempi kuin toinen.
IF-sana jatkaa suoritusta pinon päällimmäisenä olevan totuusarvon mukaan. Jos arvo on tosi, suoritetaan koodi IF- ja ELSE-sanojen välistä, muussa tapauksessa ELSE- ja THEN-sanojen välistä.
DROP-sana poistaa pinon päällimmäisen alkion. Tässä tapauksessa sitä tarvitaan, jotta päällimmäisen alkion voisi korvata luvulla 5.
Sanat 1 - vähentävät pinon päällimmäisenä olevasta luvusta (eli syötteestä) luvun 1.
Sana ; lopettaa sanan määrittelyn, joka alkoi sanoilla FLOOR5 (n -- n' ).

Hello World

Kuuluisa Hello World -ohjelma toteutettaisiin Forthilla seuraavasti:
  : HELLO ( -- )   ." Hello World!" ; HELLO
Leda Gys

Leda Gys (oikealta nimeltään Giselda Lombardi, 10. maaliskuuta 1892 Rooma – 2. lokakuuta 1957 Rooma) oli italialainen elokuvanäyttelijä.
Roomalaiseen porvarisperheeseen syntynyt Gys pääsi runoilija Trilussan (Carlo Alberto Salustri) avulla Cinesille, jossa hän teki ensimmäiset lyhytelokuvansa vuonna 1913. Hänen ensimmäinen merkittävä pitkä elokuvansa oli Baldassarre Negronin ohjaama Histoire d’un Pierrot vuonna 1914. Vuodesta 1915 lähtien Gys näytteli lukuisissa Mario Caserinin elokuvissa kuten La pantomima della morte ja L’amor tuo mi redime (molemmat 1915). Giulio Antamoron ohjaama Christus (1916) teki hänestä yhden italialaisen mykkäelokuvan suurista tähdistä. Vuodesta 1917 lähtien Gys työskenteli Napolissa Gustavo Lombardon tuottamissa elokuvissa, joista muistetaan varsinkin Ubaldo Maria Del Collen yhteiskuntakriittinen melodraama I figli di nessuno (1921).
Näyttelijänä Gys oli monia mykkäelokuvan diivoja aidompi ja inhimillisempi, minkä ansiosta hänen uransa jatkui vielä Italian elokuvateollisuuden lamavuosinakin sellaisissa napolilaiselokuvissa kuten Vedi Napule e po’ mori! (1924), Napoli è una canzone (1927) ja Napule... e niente cchiù (1928). Gysin ja Gustavo Lombardon suhteesta syntyi poika Goffredo, joka myöhemmin peri isänsä perustaman Titanus-elokuvayhtiön.
Suomen Sukuhistoriallinen yhdistys

Suomen Sukuhistoriallinen yhdistys ry (SSHY) on taloudellista voittoa tavoittelematon, sukututkimusta edistävä yhdistys. Yhdistys on perustettu vuonna 2004 ja sen kotipaikka on Helsinki. Jäsenmäärä on vajaat 6 000.
Yhdistyksen painopiste on sen hallinnoima digitaalinen kuva-arkistoprojekti, joka mahdollistaa sukututkimukseen liittyvän arkistomateriaalin tutkimisen internetissä.

SSHY:n digiarkisto

Yhdistys hallinnoi ja julkaisee internetissä digitaalista kuva-arkistoa, johon on skannattu alkuperäisistä kirkonkirjoista kuvattuja mikrofilmejä. Digitaalisessa arkistossa on runsaat 3 500 000 kuvasivua, lähinnä eri seurakuntien kirkonkirjoista. Kirkonkirjoja skannataan vapaaehtoisvoimin jatkuvasti lisää.
Suurin osa kirkonkirja-aineistosta on internetissä täysin vapaasti tarkasteltavissa. Lisäksi kuva-arkistossa on yhdistyksen jäsenille varattua materiaalia joistakin sotilasasiakirjoista, läänintileistä ja tuomiokirjoista
Skannatun kuvan avulla sukututkijat saavat käyttöönsä lähes alkuperäistä lähdettä vastaavan materiaalin. Järjestelmä poikkeaa esimerkiksi Suomen Sukututkimusseuran HisKi-projektista, jossa lähdemateriaali on valmiiksi tulkittu tekstimuotoiseksi tietokannaksi. SSHY:n kuvat tulkitsee kukin sukututkija itse, jolloin tulkintavirheet eivät "periydy" eteenpäin. Kuva alkuperäisestä tekstistä on helposti internetissä saatavissa. SSHY:n kuva-arkiston avulla voidaan esimerkiksi tarkistaa HisKi-projektista saatuja tietoja.

SSHY:n wiki

Yhdistyksellä on myös sukututkimusaiheinen wiki, johon on toistaiseksi koottu tietoa lähinnä kylistä ja taloista pitäjittäin Kansallisarkiston digitaaliarkistossa julkaistujen maakirjojen mukaan. Luettelo ei kuitenkaan ole vielä täydellinen.
Abdullah Gül

Elämäkerta

Gül syntyi Kayserissa arabiperheeseen. Hän meni naimisiin äitinsä valitseman puolison kanssa vuonna 1980. Hayrünisa Özyurt oli 14 kun heidät esiteltiin, puolet Gülia nuorempi, mutta pariskunta odotti lailliseen naimisiinmenoikään, joka on 15 vuotta, ennen avioliiton solmimista.
Gül opiskeli taloustiedettä Istanbulin yliopistossa ja myös väitteli siellä 1983. Hän opiskeli kaksi vuotta myös Lontoossa ja Exeterissä. Gül jatkoi akateemisella uralla ja työskenteli 1983–1991 Saudi-Arabiassa Islamilaisessa kehityspankissa (IDB).
Gül lähti politiikkaan jo opiskeluvuosinaan ja liittyi yliopistossa islamistis-nationalistisen Millî Türk Talebe Birliğin jäseneksi. Hänet valittiin hyvinvointipuolueen (Refah Partisi; RP) ehdokkaana parlamenttiin 1991 ja 1995 sekä Fazilet Partisin ehdokkaana 1999. Hän oli perustamassa AKP-puoluetta ja valittiin sen edustajana 2002 ja nimitettiin marraskuussa 2002 pääministeriksi. Recep Tayyip Erdoğan seurasi häntä pääministerin maaliskuussa 2003 ja Gül siirtyi ulkoministerin tehtäviin. Hän neuvotteli mm. Yhdysvaltain kanssa joukkojen sijoittamisesta Turkkiin Irakin-hyökkäystä varten, sekä yritti parantaa suhteita Syyriaan, Keski-Aasian ja Kaukasian turkkilaisten kielten puhujiin ja Euroopan unioniin.
Pääministeri Erdoğan ilmoitti 24. huhtikuuta 2007 Gülin olevan hallitsevan AKP:n ehdokas vuoden 2007 presidentin valinnassa. Sekulaari oppositio piti Gülia liian uskonnollisena, pääasiassa koska hänen vaimonsa käyttää huntua. Sen käyttö on kiellettyä valtion laitoksissa, kuten yliopistoissa ja presidentinpalatsissa. Aiempi tiukan sekulaari presidentti Ahmet Necdet Sezer oli estänyt veto-oikeudellaan useita AKP:n päätöksiä, joiden hän katsoi rikkovan perustuslain määräämää uskonnon ja valtion erottamista.
Yli 300 000 protestoijaa osoitti mieltään Ankaran keskustassa Güliä vastaan kaksi päivää ennen presidenttiehdokkaiden ilmoittamisen alkamista. Huhtikuun lopussa heitä oli miljoona. Mielenosoittajat julistivat, ”etteivät he tahdo imaamia presidentiksi”.
Kun opposition ulosmarssi parlamentista esti presidentin valinnan, Gül luopui ehdokkuudestaan 6. toukokuuta 2007.
Kriisin ja ennenaikaisesti järjestettyjen vaalien jälkeen AKP vahvisti kannatustaan yli 12 prosenttiyksikköä ja Gül asetettiin uudelleen ehdolle presidentiksi uuden parlamentin kokoonnuttua.
Katata (1922)

Palvelus

Alus luokiteltiin 30. toukokuuta 1931 toisen luokan tykkiveneestä tykkiveneeksi. Se poistettiin alusluettelosta 3. toukokuuta 1947 ja alus romutettiin.
City Hall Loopin asema

Historia

Asema rakennettiin New Yorkin metron ensimmäisten asemien joukossa. Metron avajaiset järjestettiin asemalla vuonna 1904.
Asema toimi aina vuoteen 1945 asti, kunnes metrot kasvoivat 5-vaunun pituudesta 9-vaunun pituuteen, jolloin asemalaituri jäi llian lyhyeksi. Tästä syystä asema jouduttiin sulkemaan.

Sijainti ja käyttö

Asemaa sijaitsee New Yorkin kaupungintalon alla. Aseman kaikki sisäänkäynnit ovat tukittu ja asemalle kulkee enää vain metrotunneli Brooklyn Bridge City Hallin asemalta.
Asema toimii enää vain 6-linjan kääntöraiteena.
Eskimokuovi

Koko ja ulkonäkö

Eskimokuovin pituus on noin 29-34 senttimetriä ja se oli kanelin värinen. Eskimokuovi muistuttaa taigakuovia, mutta on hieman suurikokoisempi, pitkäsiipisempi ja lyhytjalkaisempi. Lajin nokka on noin viisi senttimetriä pitkä.
Lennossa eskimokuovi päästelee väreilevää ”tr-tr-tr” ääntä ja pehmeää vihellystä ”bee bee”. Lajin inuittikielinen nimi pi-pi-pi-uk juontuu lajin ääntelystä.

Levinneisyys

Eskimokuovin esiintymisaluetta ovat olleet Kanadan pohjoisosa ja Alaska. Valtavat eskimokuoviparvet muuttivat ennen joka vuosi pohjoisen tundralta Etelä-Amerikkaan, jossa ne viettivät talven. 1800-luvun lopulla populaation koko oli miljoonia yksilöitä. Laji tavattiin Länsi-Euroopassakin muutaman kerran 1800-luvulla. Lajia on metsästetty varsinkin muuttoreittien varsilla huomattavan paljon. Yhden päivän aikana saatettiin ampua jopa 7 000 eskimokuovia. 1800-luvun loppuvuosina ammuttiin noin 2 miljoonaa yksilöä vuodessa. Lajin metsästys kiellettiin noin vuonna 1916, mutta kanta ei enää toipunut.
Lajin luultiin jo kuolleen sukupuuttoon, kunnes vuonna 1959 saatiin havainto Teksasista. Viimeisin varma havainto linnusta on tehty vuonna 1963 ja sen talvehtimisalueilla sitä ei olla tavattu sitten vuoden 1939. Lajia pidetään todennäköisesti sukupuuttoon kuolleena, mutta koska varmuutta asiasta ei olla saavutettu IUCN on luokitellut lajin äärimmäisen uhanalaiseksi. Mahdollisesti jäljellä olevan kannan on arvioitu olevan korkeintaan alle 50 yksilöä.

Elinympäristö

Eskimokuovit viettivät pesimäaikansa Kanadan tundra-alueella ja muuttivat talvehtimaan etelään Argentiinan pampalle ja Chileen. Kanadan kesän päättyessä linnut muuttivat etelään Labradorin, Atlantin ja eteläisen Karibian kautta. Linnut viettivät Etelä-Amerikassa muutamia kuukausia ja palasivat kevään tullen pesimäalueilleen pohjoiseen Yhdysvaltojen kautta. Pitkä muuttomatka vaati pysähdyksiä, jonka aikana linnut ruokailivat Yhdysvaltojen Keskilännen preerioilla syöden hyönteisten toukkia ja munia maasta pitkillä nokillaan. Yksi tärkeä ravinnonlähde tällä matkalla on esitetty olleen nykyisin sukupuuttoon kuollut Melanoplus spretus -heinäsirkkalaji.

Lisääntyminen

Pesä on maassa erittäin hyvin kätkettynä ruohikkoon.
A. I. Walli

Arvo I. Walli oli suomalainen toimittaja ja tietokirjailija. Hän oli WSOY:n vuosina 1924–1946 julkaiseman Suomen Moottorilehden toimittaja.
Numlahden kartano

Numlahden kartano (ruots. Numlax gård) sijaitsee Nurmijärvellä lähellä Valkjärven ja Numlahden kyliä. Se on Nurmijärven pitäjän vanhin kartano.

Historiaa

Kartano syntyi 1594, kun ratsumestari Klaus Hästesko sai läänityksenä viisi Paijalan kylän taloa ja hankki pian haltuunsa myös loput neljä kylän taloista. Talojen entisitä omistajista tuli kartanon rälssiviljelijöitä. Kartanoa hoiti Hästeskon vaimo Bengta Creutz ja hänen tyttärensä Anna Skoo peri kartanon isänsä kuoltua.
1600-luvun lopulla kartanon omisti Elisabet Crusebjörn (1638–1709). Hän oli vuokrannut sen Esaias Austrellille, joka kohteli säälimättömästi ja kovakouraisesti kartanon alustalaisia. Vuokraajan ja alustalaisten välit kiristyivät kunnes 2. maaliskuuta 1697 kartanon torppari Juho Markunpoika ja hänen veljenpoikansa Juho Abrahaminpoika murhasivat kirveellä Austrellin ja tämän vaimon Kristina Dahlin. Murhien jälkeen uhrit haudattiin kartanon eteisen lattian alle ja teon jäljet siivottiin pois. Torpparit murtautuivat kartanon huoneisiin ja keräsivät arkuista suuren ryöstösaaliin, johon kuului 200 taaleria rahaa, hopeisia pikareita ja lusikoita, sormuksia sekä erilaista vaatetavaraa ja ruokaa. Murhaajat pakenivat Nurmijärveltä ensin Viipuriin ja sieltä Tallinnaan, missä heidät pidätettiin huhtikuussa. Molemmat tuomittiin kesäkuussa 1697 kuolemaan ja menettämään omaisuutensa. 
Kartanon omisti 1922–1930 elokuvatuottaja ja liikemies Hjalmar V. Pohjanheimo.  Pohjanheimon Lyyra Filmin vanhoja mykkäelokuvia esitettiin tällöin kesäisin kartanon vaunuvajassa palvelusväen ja kyläläisten muodostamalle yleisölle. Elokuvien filmirullat tuhoutuivat kuitenkin ajan myötä Pohjanheimon lastenlasten tulitikkuleikeissä.
Vuonna 1934 kartanon omistajaksi asettui Carl Jonas Borup, josta alkaen kartano on ollut Borup-suvun hallussa näihin päiviin asti.

Rakennukset

Kartano osittain kaksikerroksinen päärakennus on peräisin vuodelta 1876. Pihapiirissä on myös luultavasti 1700-luvulta oleva pitkä mansardikattoinen siipirakennus. Kartanon tiilestä tehdyt talousrakennukset ovat 1900-luvun alkupuolelta.
Kartanolla oli läheisen Kuhakosken rannalla mylly ja saha. Myöhemmin kartanolla oli myös oma sähkölaitos, tiilitehdas sekä meijeri.
Igor Severjanin

Teokset ja tyyli

Severjaninin esikoiskokoelma Громокипящий кубок (’Ukkoskiehuva pikari’) ilmestyi 1913, mutta hän oli julkaissut aiemmin pamfletteja. Hänen runoissaan oli usein kukka-aiheita, mutta ne saattoivat olla synkän ja paheellisen vertauskuvia, esimerkiksi ”Tuhatkaunoissa” sisältää jopa huumeisia merkityksiä.

Severjanin ja Suomi

Severjanin kävi esiintymiskiertueillaan myös Suomessa. Syksyllä 1923 hän oli Helsingin Venäläisen kauppiasyhdistyksen vieraana, ja hän lahjoitti yhdistyksen jäsenelle Vladimir Schohinille nimikirjoituksellaan varustamansa runokirjan. 
Olavi Paavolainen oli ihastunut Severjaninin ananasrunoon, ja hän lausui mielellään sitä Edith Södergranin ruotsinkielisenä käännöksenä. Paavolainen itse oli Severjaninin tapaan elämäniloinen dandy ja Severjaninin hurmioitunut ja elämäniloinen tyyli antoivat hänelle innostusta. Södergran ruotsinsi useita Severjaninin runoja, joista osa julkaistiin Ultra-lehdessä.
Uposkasvi

Uposkasveilla tarkoitetaan kasveja, jotka kasvavat osittain tai kokonaan veden alla. Tummissa tai sameissa vesissä uposkasveja ei ole kovin syvällä, koska ne eivät saa siellä tarpeeksi valoa. Niille on tyypillistä, että lehdet ovat hyvin ohuet ja kasvilla on sitkeä varsi. Muutamat lajit, kuten lahnanruohot, kasvavat matalina pohjassa. Hiilidioksidin otto on vaikeampaa vedestä kuin ilmasta. Tämän takia uposkasvien lehdet ovat hyvin ohuet, jolloin kaasujen otto helpottuu. Kasvit tuottavat happea, jota poistuu lehdistä järven muiden kasvien käyttöön. Tavallisimpia uposkasveja ovat ahvenvita ja aivan vedenpinnan alapuolella kelluva vesiherne.