google/wiki40b huggingface dataset:
HRT F112

Yhteenveto

Avauskilpailussa Australiassa tallin molemmat kuljettajat karsiutuivat edellisen vuoden tapaan kilpailusta, sillä kuljettajien kierrosajat eivät mahtuneet 107 prosentin karsintarajan sisään. Tallilla oli myös vaikeuksia saada molemmat autot valmiiksi katsastukseen kisaviikonlopun alla. Viikkoa myöhemmin Malesiassa talli pääsi mukaan myös itse kilpailuun. Letkan hänniltä startanneet de la Rosa ja Karthikeyan onnistuivat nousemaan kilpailussa joitakin sijoja poikkeuksellisten olosuhteiden avittamana. Sään parannuttua he kuitenkin putosivat takaisin kilpailun viimeisille sijoille. Karthikeyan sijoittui lopputuloksissa 21. sijalle ja de la Rosa 22. sijalle. Myöhemmin Kartihkeyan kuitenkin sai rangaistuksen aiheutettuaan Sebastian Vettelin renkaan puhkeamisen kilpailun loppupuolella. 20 sekunnin rangaistuksen seurauksena Karthikeyan putosi de la Rosan taakse ollen koko kilpailun viimeinen. Aiemmin samassa osakilpailussa Karthikeyan myös teloi Jenson Buttonin etusiiven, mutta tuomaristo ei rankaissut häntä tästä, sillä Button kertoi syyn olleen hänen.
Myös Kiinassa ja Bahrainissa tallin kuljettajat ajoivat viimeistä edellisillä sijoilla peräkkäin maaliin reilusti kärjelle jääneenä. Espanjan osakilpailun aika-ajoissa Karthikeyan karsiutui toistamiseen 107 prosentin aikasäännön vuoksi, mutta tuomaristo antoi hänen osallistua kilpailuun tästä huolimatta. Itse kilpailussa Karthikeyan keskeytti ja de la Rosa ajoi viimeisenä maaliin. Monacossa Karthikeyan ylsi kauden toistaiseksi parhaimpaan suoritukseen ollen kilpailun 15., tosin keskeytysten avittamana. De la Rosan ajot päättyivät ensimmäisellä kierroksella lähdön jälkeen nähtyyn joukkokolariin. Kanadassa molempien kuljettajien matka katkesi parinkymmenen kierroksen jälkeen jarrujen hajoamiseen. Euroopassa molempien kuljettajien onnistui päästä jälleen maaliin kilpailun viimeisillä sijoilla kierroksen kärjelle jääneenä.
Norlyn

Norlyn Oy oli vuosina 1966-1976 Torniossa Torpin teollisuusalueella sijainnut kreppisukkia sekä sukkahousuja valmistava tekstiiliteollisuuslaitos. Vuonna 1971 Norlyn sai tasavallan presidentin myöntämän vientipalkinnon tunnustuksena hyvin kehittyneestä vientitoiminnasta. Se oli nopeasti kasvava yritys, ja se työllisti enimmillään noin tuhat työntekijää.  
Norlyn Oy siirtyi vuonna 1976 Suomen Trikoo Oy:n omistukseen. 
Norlyn jäi eloon tuotemerkkinä, ja sittemmin se on ollut Finnwear Oy:n, Vogue Group Oy:n ja Nanso Oy:n tuotemerkki.
Vuonna 2016 Norlyn siirtyi norjalaisen Orklan tytäryhtiön Pierre Robertin omistukseen.
Reniini-angiotensiini-järjestelmä

Reniini-angiotensiinijärjestelmä tai Reniini-angiotensiini-aldosteronijärjestelmä on verenpainetta ja nestetasapainoa säätelevä hormonaalinen järjestelmä.
Verenpaineen laskiessa munuaisten jukstaglomerulaariset solut erittävät verenkiertoon reniiniä. Veriplasmassa reniini pilkkoo maksan tuottamasta angiotensinogeenista angiotensiini I:stä. Angiotensiinikonvertaasientsyymi (ACE) puolestaan hajottaa tämän angiotensiini II:ksi. Angiotensiini II supistaa verisuonia nostaen näin verenpainetta. Angiotensiini II saa myös aikaan aldosteronierityksen lisääntymistä lisämunuaisissa. Aldosteroni vähentää natriumin ja veden eritystä virtsaan, mikä niin ikään nostaa verenpainetta.
Zeppelin ”1830”

Zeppelin ”1830” on vuonna 1930 ilmalaiva Graf Zeppelinin Suomen vierailun johdosta valmistetun postimerkin virhepainama. Se on kenties Suomen tunnetuin yksittäinen postimerkki.

Zeppelin-merkki

Posti- ja lennätinlaitos ei ehtinyt 24. syyskuuta 1930 tapahtunutta Graf Zeppelinin Helsingin vierailua varten julkaisemaan siitä omaa postimerkkiä. Sen sijaan painettiin aikaisemmin samana vuonna ilmestyneeseen Saimaa-aiheiseen yleismerkkiin teksti ZEPPELIN 1930. Merkkejä käytettiin muun muassa Graf Zeppelinin mukana ulkomaille lähteneissä postilähetyksissä, joita ilmalaiva kuljetti noin 8 500 kappaletta.
Zeppelin-lisäpainama painettiin 500 arkkiin, joista kussakin oli 100 Saimaa-postimerkkiä. Yhteensä Zeppelin-merkkejä painettiin 50 000 kappaletta. Inhimillisen erehdyksen vuoksi jokaisen arkin yhteen merkkiin tuli väärä vuosiluku 1830. Virheellinen lisäpainama oli arkin järjestyksessään 86. postimerkissä. Zeppelin-postimerkkejä oli myynnissä ainoastaan Helsingissä. Arkeista ehdittiin myymään noin puolet ennen virheen havaitsemista. Tämän jälkeen annettiin määräys irrottaa jokaisesta arkista väärän vuosiluvun sisältävä merkki ja palauttaa ne Postin pääkonttoriin. Postimuseon kokoelmissa on nykyään joitakin ehjiä Zeppelin-arkkeja.

Virhepainamamerkin arvo

Tavallisen postituoreen (leimaamattoman) Zeppelin-merkin arvo on nykyään noin 70 euroa. 1830-virhepainamerkin luetteloarvo on 2 500 euroa. Vuonna 2010 myytiin huutokaupassa 3 100 eurolla yhdeksän merkin ryhmä, joista keskimmäisessä oli virhepainama. Postilähetyksessä olleesta virhepainamamerkistä on maksettu korkeimmillaan 7 000 euroa.

Väärennökset

Zeppelin-virhepainamasta on olemassa myös väärenteitä. Vanhimmat niistä ovat helposti erotettavissa, koska ne on painettu vuoden 1932 Saimaa-merkille. Ne eroavat väriltään vuoden 1930 vaaleanharmaanvioletista merkistä. Tavallisesta Zeppelin-lisäpainamasta on lisäksi liikkeellä aitoudeltaan kyseenalaisia merkkejä, jotka on leimattu Graf Zeppelinin vierailua myöhemmin. Kaikissa aidoissa on päivämääränä 24.9.1930.
P Cygni -profiili

P Cygni -profiili on joidenkin kuumien ja kirkkaiden tähtien spektrissä näkyvä erikoinen intensiteettijakauma. Viivaprofiili on saanut nimensä erään kirkkaan sinisen muuttujan, P Cygnin mukaan, sillä se oli ensimmäinen tähti, jonka spektrissä näitä viivaprofiileja havaittiin.

Syntytapa

P Cygni -profiili muodostuu tavallisesta absorptioviivasta, jonka vieressä, lyhyemmän aallonpituuden puolella, on nähtävissä voimakas emissioviiva. Emissioviiva syntyy kun tähti lämmittää sitä ympäröivää kaasua, joka tämän seurauksena alkaa itsekin hehkua. Emissioviiva edustaa samaa alkuainetta kuin vastaava absorptioviiva, mutta se on sinisiirtynyt hehkuvan kaasun suuren nopeuden vuoksi määrällä \Delta\lambda
-\Delta\lambda = \frac{v \lambda}{c},
missä \lambda on vastaavan absorptioviivan aallonpituus, v kaasun liikkumisnopeus ja c valonnopeus. Miinusmerkki ilmaisee siirtymän olevan siniseen. Näin mittaamalla absorptioviivan ja emissioviivan välinen etäisyys, saadaan suoraan laskettua, kuinka suurella nopeudella tähdestä poistuu kaasua (ts. tähtituulen nopeus) ja viivan intensiteetistä kaasupilvessä olevan aineen määrä.
P Cygni -profiileja esiintyy etenkin CNO-syklin lopputuotteiden spektriviivoissa. (Tämä paljastaa, että emission synnyttävä aine on peräisin juuri tähdestä, eikä ole ympärillä muutoin lojuvaa ainetta!) Esiintyessään voimakkaina P Cygni -profiilit peittävät alleen heikompia absorptioviivoja ja näin vaikeuttavat tähden kemiallisen koostumuksen ja mahdollisesti jopa spektriluokan tunnistamista.
P Cygni -profiileja esiintyy vain tilanteissa, joissa tähteä koossapitävän gravitaation ja tähden energiantuoton välillä on paha epäsuhta eli säteilynpaine saa puhallettua tähden ainetta ympäröivään avaruuteen suuria määriä. Tästä syystä profiili on esiintyessään aina merkki tähden ulko-osien epävakaudesta.
P Cygni -profiilit ovat tyypillisiä elinkaarensa loppuvaiheessa oleville tähdille, kuten O-luokan ylijättiläisille, Ofpe/WN9-tähdille sekä kirkkaille sinisille muuttujille.

Käänteinen P Cygni -profiili

Joskus tähden spektrissä voi näkyä myös P Cygni -profiili, jossa emissioviiva on punasiirtynyt absorptioviivaan nähden. Tällaista löydöstä kutsutaan käänteiseksi P Cygni -profiiliksi (engl. inverse P Cygni profile). Ilmiö johtuu ympäröivän kaasun virtauksesta tähden pinnalle ja se on tavallisimmin havaittavissa vasta muodostumassa olevien tähtien spektrissä.
H’reštšatyk

H’reštšatyk (ukr. Хрещатик, ven. Крещатик, Kreštšatik) on Ukrainan pääkaupungin Kiovan pääkatu. Noin 1,2 km:n pituinen ja lähes 100 m:n levyinen bulevardi kulkee koillisesta lounaaseen Euroopan aukiolta Itsenäisyyden aukion kautta Bessarabian aukiolle.
Elizalde

Elizalde oli espanjalainen automerkki, jota valmistettiin Barcelonassa vuosina 1914-1928. Arturo Elizalde kehitti sukunimeään kantavan automerkin ollessaan Delahaye-auton maahantuoja.
Elizalden malleja olivat esimerkiksi prototyyppi Tipo 11 vuodelta 1914 ja Model 29 (3817 cm³, nelisylinterinen moottori).
Vuonna 1920 Elizalde Tipo 48 oli maailman suurin henkilöauto . Sen 8-sylinterinen rivimoottori oli ensimmäisiä lajissaan ja tuotti 60 hevosvoimaa (eli 44 kilowattia; moottorin teho ilmoitettiin muodossa 50/60 hv, joista ensimmäinen luku tarkoittaa verohevosvoimia ja toinen todellista tehoa). Iskutilavuus oli 8143 cm³, neljä venttiiliä sylinteriä kohti ja etujarrut oli tehostettu. Autosta oli myös toinen versio, jossa oli 8-sylinterinen rivimoottori (5181 cm³) saavuttaen huippunopeuden 160 km/t.
Elizalde valmisti kilpa-autoja ja kuljettajan ohjaamia ylellisiä autoja, esimerkiksi Elizalde Coupé de Ville -mallia. Elizalde-autoja käytti myös Espanjan hovi .
Sappikivi

Sappikivet ovat sapen kivimäisiä kiteytymiä, jotka sisältävät pääasiassa kolesterolia ja sappiväriaineita. Sappikivet ovat suuruudeltaan pippurin ja kirsikan välimailta, ja niitä esiintyy sappirakossa, tavallisesti useita. 
Kivet aiheuttavat vaivoja, jos ne ovat hanganneet sappirakon seinämän herkkää limakalvoa (sappirakko tulehtuu) tai jos sappikivi on tukkinut sappitiehyen. Tällaista tilaa kutsutaan sappikivitaudiksi. Sappikivet diagnosoidaan ultraäänellä ja verikokeiden antamien maksa-arvojen avulla. Tautia hoidetaan yleensä poistamalla sappirakko - tämä onnistuu useimmiten tähystysleikkauksella nukutuksessa. Harvemmin hoitona on kivien ultraäänimurskaus tai liuotushoito.
Sappikivet ovat jossain määrin perinnöllisiä, mutta ylipaino ja liikunnan puute nostavat riskiä sairastua sappikiviin. Lisäksi alkoholinkäyttö ja huono ruokavalio vaikuttavat kivien syntyyn. 
Washingtonin yliopiston reilulla 3000:lla naisella suoritetussa seurantatutkimuksessa havaittiin runsaan fruktoosin ja tärkkelyksen käytön lisäävän sappikivien muodostumisen riskiä.
Friedrich Ferdinand von Beust

Friedrich Ferdinand von Beust (13. tammikuuta 1809 Dresden, Saksin kuningaskunta – 24. lokakuuta 1886 Altenberg, Itävalta-Unkari) oli saksalais-itävaltalainen kreivi, diplomaatti ja valtiomies, joka toimi vuosina 1849–1866 Saksin sekä 1867–1871 Itävallan ulkoministerinä.
Beust kuului ikivanhaan saksilaiseen aatelissukuun. Hän opiskeli lakitiedettä, valtiotieteitä, filosofiaa sekä historiaa Göttingenissä ja Leipzigissa. Hän toimi vuodesta 1830 alkaen diplomaattina Saksin palveluksessa eri puolilla Eurooppaa. Kuningas Fredrik August II nimitti hänet vuonna 1849 Saksin ulkoministeriksi ja hänestä tuli maan hallituksen vahva mies. Beust pyysi Preussia lähettämään joukkoja kukistamaan Dresdenissä toukokuussa 1849 syntynyttä kansannousua ja solmi sen jälkeen liiton Saksin, Preussin ja Hannoverin välillä. Myöhemmin hän pyrki luomaan Saksan pikkuvaltioista vastapainoa Preussin ja Itävallan vaikutusvallalle, mikä ajoi hänet vastakkain varsinkin Preussin kansleri Otto von Bismarckin kanssa. Vuodesta 1853 hän toimi myös sisäministerinä ja pyrki toteuttamaan maltillisia uudistuksia talouden kehitämiseksi.
Preussin ja Itävallan sodassa vuonna 1866 Saksi asettui Itävallan puolelle ja Itävallan tappion jälkeen Bismarck painosti Beustin eroamaan Saksin hallituksesta. Yllättäen Itävallan keisari Frans Joosef I kutsui hänet palvelukseensa ja Beust nimitettiin lokakuussa 1866 Itävallan ulkoministeriksi sekä helmikuussa 1867 kansleriksi (heinäkuusta 1867 alkaen ministeripresidentti). Ensi töikseen hän palautti perustuslaillisen hallinnon ja hyväksyi Ausgleichin eli Itävalta-Unkarin kompromissin, jolla luotiin pohja kaksoismonarkialle. Itsehallinnon myöntäminen Unkarille ratkaisi toistaiseksi Habsburgien valtakunnan kiperimmän sisäisen ongelman. Keisari korotti Beustin vuonna 1868 paronista kreiviksi.
Beustin ja Frans Joosefin ulkopolitiikka tähtäsi kostoon Preussille ja Itävallan aseman palauttamiseen vouden 1866 tappion jälkeen. Beust yritti ensin estää eteläisen Saksan pikkuvaltioita yhtymästä Preussin johdolla (Pohjois-Saksan liitto). Sen jälkeen hän pyrki liittoutumaan Ranskan ja Italian kanssa Preussin saartamiseksi. Hänen politiikkansa ajoi Itävallan uuden sodan partaalle Ranskan–Saksan sodan aikana, mutta lopulta hän kuitenkin ymmärsi sotaan liittymisen epäviisaaksi. Saksan yhdistyminen Preussin johdolla vuonna 1871 merkitsi Beustin suunnitelmien valumista hiekkaan. Frans Joosef vapautti hänet tehtävistään saman vuoden lokakuussa. Hän palveli sen jälkeen Itävalta-Unkarin lähettiläänä Lontoossa 1871–1878 ja Pariisissa 1878–1882. Beust kuoli vuonna 1886 Schloss Altenbergissä lähellä Wieniä.
Rolf Klärich

Rolf Johan Valdemar Klärich (5. marraskuuta 1922 Oulu – 21. tammikuuta 2005 Kauniainen) oli Merijalin omistaja ja toimitusjohtaja ja konsuli, joka toimi ensimmäisenä suomalaisena Rotary International -järjestön korkeimmassa tehtävässä. 
Rolf Johan Valdemar Klärichin  vanhemmat olivat toimitusjohtaja Rolf Andreas Klärich ja Olga Helpi ja puoliso vuodesta 1950 Katarina Susanna Heimberg. Klärich tuli ylioppilaaksi  1942 ja valmistui diplomiekonomiksi Svenska handelshögskolanista 1947. Hän toimi Merijalin apulaisjohtajana 1950–1958 ja toimitusjohtajana 1958–1973, jolloin yhtiö myytiin. Merijalin  koko osakekannan Klärich oli ostanut yhtiökumppaninsa kanssa vuonna 1960. Klärich oli Englannin varakonsuli vuodesta 1958 ja konsuli vuodesta 1966. Hän sai Order of the British Empire -arvonimen vuonna 1976 kuningatar Elisabetin Suomen vierailun yhteydessä. Rorary International -järjestön   hallituksen jäsen Klärich oli 1970–1971, varapresidentti 1971–1972 ja presidentti 1980–1981. Sotilasarvoltaan rintamalla 19-vuotiaana vaikeasti haavoittunut Klärich oli reservin ylikersantti (1967).
Edunvalvoja

Edunvalvoja on holhousviranomaisen tai käräjäoikeuden määräämä henkilö, joka edustaa päämiestä, eli edunvalvottavaa henkilöä niissä asioissa, joissa hän ei ole itse alaikäisyytensä tai muun, yleensä terveydellisen syyn vuoksi kykenevä itse valvomaan etujaan tai hoitamaan asioitaan.
Alaikäisen edunvalvojina toimivat huoltaja tai huoltajat (tavallisesti vanhemmat) yhdessä. Tuomioistuin voi kuitenkin vapauttaa huoltajan edunvalvojan tehtävästä ja tarvittaessa määrätä muun henkilön alaikäisen edunvalvojaksi. Lakimääräinen huoltaja, tai muukaan edunvalvoja, ei voi toimia edunvalvojana asioissa joissa hänellä ja edunvalvottavalla voisi olla intressiristiriita. Tapaus, jossa edunvalvojan sijasta päämiestä edustaa holhousviranomaisen määräämä edunvalvojan sijainen, voi liittyä esimerkiksi perintöön, yleisjälkisäädöksen tai erityisjälkisäädöksen saantiin tai esimerkiksi päämiehen ja huoltajan välisiin kauppoihin.
Wilson Pickett

Wilson Pickett (18. maaliskuuta 1941 Prattville, Alabama – 19. tammikuuta 2006 Reston, Virginia) oli yhdysvaltalainen rhythm and blues- ja soul-laulaja ja lauluntekijä. Pickett oli erityisesti tunnettu voimakkaista tulkinnoistaan ja oli soulmusiikin suuria hahmoja. Hänet valittiin Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 1991.
Wilsonin musiikillinen ura alkoi jo lapsuudessa esiintymisillä hänen kotikaupunkinsa baptistikirkkojen kuoroissa. Muutettuaan Detroitiin hän perusti gospel-yhtyeen nimeltä The Violinaires, jonka kanssa hän esiintyi kirkoissa eri puolilla Yhdysvaltoja. Ystäviensä Sam Cooken ja Aretha Franklinin esikuvaa noudattaen Pickett alkoi pian esittää myös maallista musiikkia. Pickettin ensimmäinen suuri menestys oli hänen oma sävellyksensä "It's Too Late", joka nousi listoille 27. heinäkuuta 1963 ja nousi korkeimmillaan seitsemännelle sijalle. Suurimman menestyksensä Pickett saavutti memphisläiselle Stax Records levy-yhtiölle äänittämillään singleillä, joista tunnetuimpia lienee "In the Midnight Hour" vuodelta 1965, "634-5789" ja "Ninety-Nine and One-Half (Won't Do)". Viimeinen suuri menestyskappale oli "Fire and Water" vuodelta 1972.
Pickett toimi uransa aikana myös lauluntekijänä, ja hänen kappaleitaan ovat levyttäneet muun muassa Led Zeppelin, Van Halen, Grateful Dead, Genesis ja  Rolling Stones.
Musiikkiuransa ulkopuolella Pickett joutui hankaluuksiin viranomaisten kanssa, ja vuonna 1993 hänet tuomittiin vuodeksi vankilaan rattijuopumuksen vuoksi. Vapauduttuaan hän palasi levytysstudioon, ja vuonna 1999 julkaistu albumi It's Harder Now nimettiin Grammy-ehdokkaaksi. Hän kuoli sydänkohtaukseen 19. tammikuuta 2006 kärsittyään parin vuoden ajan erittäin heikosta terveydestä.
Cesiumfluoridi

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa cesiumfluoridi on väritöntä ja kiteistä ainetta. Yhdiste on erittäin hygroskooppista ja liukenee erittäin hyvin veteen ja vesiliuos on heikosti emäksinen. Tämän lisäksi se liukenee myös metanoliin. Cesiumfluoridin alkeiskoppi on kuutiollinen ja sen kiderakenne on samankaltainen natriumkloridin rakenteen kanssa.
Naparuuvi

Naparuuvi on erityisesti sähköisissä testilaitteissa ja äänitekniikassa, monissa kaiuttimissa ja audiovahvistimissa käytetty liitin. Naparuuvia voi käyttää monella eri tavalla, esim. siihen voi liittää banaaniliittimen, tai johto josta on kuorittu joitakin senttejä eristettä pois, voidaan työntää naparuuvissa olevaan reikään ja ruuvia kiristetään. Kullattuja naparuuveja käytetään paremman sähkönjohtavuuden saamiseksi ja/tai ulkonäöllisistä syistä. Naparuuvin kiristäminen voidaan tehdä kädellä eikä mitään työkaluja tarvita.
Mikojan–Gurevitš

MiG-koneet Suomessa

Jatkosodan aikana oli aikomus ostaa Suomen Ilmavoimille Saksan sotasaaliiksi saamia MiG-3-hävittäjiä joko hävittäjiksi tai tiedustelukoneiksi. Koneet kuitenkin tuhoutuivat liittoutuneiden pommituksissa, ennen kuin kauppa saatiin tehtyä. 
Suomen ilmavoimat käyttivät MiG-15UTI-koulutuskoneita ja MiG-21-hävittäjälentokoneita 1960-luvun alusta 1990-luvun lopulle, jolloin McDonnell Douglas F/A-18 korvasi ne. 
MiG-15 lensi Suomessa jo 1950-luvun alussa, Neuvostoliiton Porkkalan tukikohdasta käsin.
Cheap Sunglasses

Yleistä

Musiikkinäytteet
”Cheap Sunglasses”
”Cheap Sunglasses” edustaa raskasta bluesvaikutteista rock-kappaletta.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Tyyliltään kappale edustaa raskasta bluesvaikutteista rock-kappaletta.
Yhtyeen basisti Dusty Hill kertoi Spin-lehdelle vuonna 1985 annetussa haastattelussa, että yhtye kirjoitti kappaleen ollessaan kiertueella. ”Jokaisella huoltoasemalla oli pahvihylly halvimmille ja rumimmille aurinkolaseille, mitä ikinä voi kuvitella. Olen ostanut niitä tuhansittain,” hän kommentoi kappaleesta. Kitaristi-laulaja Billy Gibbons on kertonut myös, että hän käytti kappaletta esittäessään väärennettyä Fenderin kitaraa, jota soittaessaan hän käytti Marshall Major -kitaravahvistinta.
”Cheap Sunglassesin” liveversiosta on julkaistu single. Siinä oli b-puolena lyhennetty versio kappaleen studioversiosta, joka on muissa kappaleen singleversioissa a-puolena. Kappaleen albumiversion kesto on 4 minuuttia 48 sekuntia, kun taas lyhennetyn version kesto on vain 2 minuuttia 40 sekuntia.
”Cheap Sunglasses” sisältyy yhtyeen kokoelma-albumeille Greatest Hits, Rancho Texicano: The Very Best of ZZ Top, ja Chrome, Smoke & BBQ. Se sisältyy myös livealbumille Double Down Live - 1980 * 2008, sekä DVD:lle Live from Texas.

Vastaanotto

”Cheap Sunglasses” ylsi yhdysvaltalaisella Billboard Hot 100 -singlelistalla sijalle 89. Vaikka listamenestys ei ollut erityisempi, kappaletta pidetään yleisesti klassikkona, ja se onkin yhtyeen suurimpia kaupallisia menestyksiä sekä tunnetuimpia kappaleita.

Cover-versiot

Yhdysvaltalainen countryduo The Warren Brothers julkaisi kappaleesta oman versionsa albumilla Sharp Dressed Men: A Tribute to ZZ Top, joka sisältää monien artistien levyttämiä versioita ZZ Topin kappaleista.
4-kloori-2-nitrotolueeni

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa 4-kloori-2-nitrotolueeni on keltaisia monokliinisiä kiteitä. Yhdiste on veteen liukenematon, mutta liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja dietyylieetteriin.

Valmistus ja käyttö

4-kloori-2-nitrotolueenia valmistetaan joko klooraamalla o-nitrotolueenia tai nitraamalla väkevien typpi- ja rikkihappojen seoksen avulla p-klooritolueenia. Ensimmäisessä menetelmässä sivutuotteena muodostuu 2-kloori-6-nitrotolueenia ja jälkimmäisessä 4-kloori-3-nitrotolueenia.
4-kloori-2-nitrotolueeni voidaan pelkistää vedyttämällä 4-kloori-o-toluidiiniksi, jota käytetään muun muassa atsovärien valmistuksessa.
Tuomas Flinck

Pelaajaura

Flinck on Tampereen Pyrinnön kasvatti. Hän aloitti koripallon harrastamisen seitsemänvuotiaana. Flinck pelasi seuran juniorijoukkueissa B-poikien SM-sarjaa kaudella 2014–2015 ja A-poikien SM-sarjaa vuosina 2015–2017. Syksyllä 2017 hänet nostettiin Pyrinnön miesten M1DA:ssa pelanneeseen reservijoukkueeseen. Hän pelasi ensimmäisen divisioonakautensa aikana noin 16 minuuttia ottelua kohden ja heitti sarjan piste-ennätyksekseen 12 ONMKY:tä vastaan marraskuussa 2017.
Kaudella 2018–2019 Flinck jatkoi Pyrinnön reservijoukkueessa suorittaen samanaikaisesti varusmiespalveluksensa. Marraskuusta lähtien hän pelasi otteluita myös useista loukkaantumisista kärsineessä Pyrinnön edustusjoukkueessa: Korisliiga-debyyttinsä hän teki 22. marraskuuta Kobria vastaan, ja seuraavassa liigaottelussaan 7. joulukuuta hän teki Katajaa vastaan neljä pistettä.

Pelityyli ja ominaisuudet

Flinckin on kirjoitettu pelaavan pelipaikoilla 1–3. Hän itse pitää vahvuutenaan puolustuspelaamistaan.
Shafi Goldwasser

Elämä

Goldwasser syntyin israelilaisille vanhemmille New Yorkissa vuonna 1958. Hän kävi koulun Israelissa, mutta palasi Yhdysvaltoihin suorittamaan yliopisto-opintoja. Goldwasser opiskeli matematiikkaa Carnegie Mellon -yliopistossa, jossa hän kiinnostui ohjelmoinnista. Hän hakeutui opiskelemaan tietojenkäsittelytiedettä Kalifornian yliopistoon. Siellä hän tutstui Silvio Micaliin, jonka kanssa hän kehitti Goldwasser-Micali kryptosysteemin ja jonka kanssa hänet myöhemmin palkittiin Turing-palkinnolla.
Valmistuttuaan Berkleystä vuonna 1984, hän siirtyi postdoc-opiskelijaksi Massachusetts Institute of Technologyyn. Jatko-opintojensa jälkeen hän jatkoi MIT:ssä työntekijänä ja hänestä tuli MIT:n professori vuonna 1997. Vuodesta 1992 eteenpäin hän on toiminut myös Israelissa sijaitsevan Weizmann-instituutin tietojenkäsittelytieteen ja sovelletun matematiikan professorina.

Palkinnot

Goldwasserille on myönnetty Gödel-palkinto kahdesti. Ensimmäisen kerran hän sai sen vuonna 1993 yhdessä Silvio Micalin ja Charles Rackoff kanssa kirjoittamansa tutkimuksen perusteella. Toisen kerran palkinto myönnettiin hänelle vuonna 2001, jolloin hän sai sen yhdessä Uriel Feigen, Laszlo Lovászin, Shmuel Safran ja Mario Szegedy kanssa julkaisemansa tutkimuksen perusteella.
Goldwasserille myönnettiin Turing-palkinto vuonna 2012 ja Grace Murray Hopper -palkinnon vuonna 1996.