google/wiki40b huggingface dataset:
Daniel Lindh

Daniel Lindh (3. syyskuuta 1796  Virolahti – 26. lokakuuta 1876 Porvoo) oli suomalainen tuomiorovasti, lääkäri, lehtori ja Tammikuun valiokunnan jäsen.
Lindhin vanhemmat olivat Virolahden suntio Salomon Lindh (k. 1852) ja Elisabet Mattsdotter. Hän kävi Haminan piirikoulua ja Viipurin ja Porvoon lukioita ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1818. Lindh valmistui Turun akatemiasta filosofian kandidaatiksi 1822, filosofian maisteriksi 1823, lääketieteen kandidaatiksi 1825, lääketieteen lisensiaatiksi 1826 ja lääketieteen tohtoriksi 1832. Hänet vihittiin papiksi Porvoon hiippakunnassa 1840. Lindhistä tuli riemumaisteri 1873.
Lindh oli Porvoon lukion filosofian ja luonnonhistorian lehtorina 1827–1852 ja samalla palkkapitäjänsä Lapinjärven kirkkoherrana vuodesta 1843. Hän sai rovastin arvon 1843 ja hänestä tuli Porvoon tuomiorovasti 1852. Lindh oli Tammikuun valiokunnan jäsenenä 1862.
Lindh osti 1850-luvulla Porvoon saaristossa Vessön saaressa sijainneen Stor-Kroksnäsin kartanon. Naapuritilalla kesiään viettänyt Lindhin ystävä ja opettajakollega Johan Ludvig Runeberg oli usein vieraana kartanossa. Lindh myi vuonna 1852 Runebergille Porvoossa Aleksanterinkadun ja Runeberginkadun kulmassa sijainneen kaupunkitalonsa kun hän muutti perheineen Porvoon pappilaan saatuaan nimityksen tuomiorovastiksi. 
Daniel Lindh oli naimisissa vuodesta 1837–1860 Anna Charlotta Boijen (k. 1860) kanssa. Heidän lapsiaan olivat porvoolainen oikeusraatimies Anders Teodor Lindh (1833–1904), Porvoon lukion lehtori Daniel August Lindh (1835–1864) ja Porvoon kaupunginlääkäri Johan Albert Lindh (1848–1900).
VA-111 Škval

Kehitys ja ominaisuudet

Škval-torpedon kehitys aloitettiin vuonna 1960, alkuperäisenä käyttötarkoituksena torjua lentotukialuksia ja ydinsukellusveneitä. Myöhemmin Škvaliin lisättiin Inertiasuunnistusjärjestelmä, mikä teki siitä entistä autonomisemman ja riippumattoman emäaluksen ohjauksesta. Torpedoon on myös lisätty nykyaikaisia, nopeampia ja tarkempia radio-kauko-ohjausjärjestelmiä ja sen toimintasädettä on kasvatettu.
Škvalin ohjaus perustuu neljään ulosvedettävään siivekkeeseen tai spoilereiin, jotka koskettavat kavitaatiokuplan ulkoreunaa ja aiheuttavat vastusta ja siten kääntävät torpedon haluttuun suuntaan.
Škval-torpedo luo ympärilleen kavitaatiokuplan, mikä pienentää sen liikevastusta huomattavasti, ja mahdollistaa korkeiden nopeuksien saavuttamisen. Kavitaatiokupla muodostuu pääasiassa liike-energian aiheuttamasta kitkasta kosketuspisteessä veden kanssa. Kavitaatiokuplan saavuttamisen helpottamiseksi (eli saavuttamiseksi alhaisemmalla nopeudella), osa rakettimoottorin kuumasta pakokaasusta käytetään myös veden höyrystämiseen ohjuksen kärjessä kaasuejektorin avulla.

Strateginen merkitys

Škval-torpedon olemassaolo oli suuri uhka Yhdysvaltojen laivastolle, jonka yhä kasvavasti strategisesti tärkeä osuus oli suuret lentotukialukset. Siinä missä ilmassa lentäviä ohjuksia vastaan kehitettiin jatkuvasti melko tehokkaita puolustusmekanismeja, vastaavia mekanismeja Shkvalia vastaan ei ollut eikä ole. Toisin kuin perinteistä torpedoa vastaan, nopeuden johdosta, väistäminen varsinkin suurelle pinta-alukselle oli lähestulkoon mahdotonta. Škvalin eräs strateginen heikkous on sen korkea kuuluvuus kaikuluotaimella, mistä myös sen nimitys on mahdollisesti juontanut juurensa (Squall - (pyörremyrskyn) ulina), mutta siinä missä sen havaitseminen on helppoa, sen välttäminen on kuitenkin lähestulkoon mahdotonta. Toisin kuin suurilla lentotukialuksilla, joiden sotilasstrateginen merkitys on pitkäkestoinen läsnäolo, Škvalin sotilasstrateginen merkitys on nopea vihollisen pääuhkakohteen tuhoaminen.
Shkvalin kehitykseen liittyvä vakoilutieto oli suuressa arvossa mm. amerikkalaisen liikemeiehen Edmond Pope:n ja Aleksander Litvinenko:n uskottiin vuotavan torpeedon liittyviä salaisia tietoja ulkovalloille.
Kehäpäätelmä

Kehäpäätelmä on virheellinen päätelmä, jonka pätevyys perustuu oletukseen johtopäätöksen totuudesta. Toisin sanoen kehäpäätelmä on hyväksyttävä vain siinä tapauksessa, että johtopäätös sattuu olemaan tosi. Kehäpäättely ei osoita mitään syitä, miksi kyseistä väitettä olisi pidettävä totena.
Vasili Petrenko

Vasili Eduardovitš Petrenko (ven. Василий Эдуардович Петренко, s. 7. heinäkuuta 1976 Leningrad, Neuvostoliitto) on venäläinen kapellimestari. Hän opiskeli Pietarin konservatoriossa ja osallistui Ilja Musinin, Mariss Jansonsin, Juri Temirkanovin ja Esa-Pekka Salosen mestarikursseille. Petrenko on menestynyt lukuisissa kansainvälisissä kilpailuissa, kuten neljännessä Prokofjev-orkesterinjohtokilpailussa (2003), Šostakovitš-kuoronjohtokilpailussa (1997) ja kuudennessa kansainvälisessä Cadaques-orkesterinjohtokilpailussa.
Vuosina 2004–2007 Petrenko toimi Pietarin akateemisen valtionsinfoniaorkesterin pääkapellimestarina. Syyskuusta 2006 lähtien Petrenko on toiminut Liverpoolin kuninkaallisen filharmonisen orkesterin pääkapellimestarina. Vuonna 2009 hän sai lisäksi nimityksen Ison-Britannian kansallisen nuoriso-orkesterin pääkapellimestariksi. Helmikuussa 2011 ilmoitettiin, että Petrenko ottaa vastaan Oslon filharmonisen orkesterin pääkapellimestarin tehtävät kaudesta 2013/4 alkaen.
Heinäkuussa 2012 Petrenko nimitettiin Mihailovski-teatterin vierailevaksi pääkapellimestariksi. Hän on myös vieraillut suurten orkesterien johtajana eri puolilla maailmaa. Hän on kiertänyt Euroopan unionin nuoriso-orkesterin kanssa, ja hän debytoi BBC Promsissa vuonna 2008. Hänen oopperaohjelmistoonsa lukeutuvat Macbeth, Le Villi, I due Foscari, Boris Godunov, Patarouva, Jevgeni Onegin ja Parsifal. Hänen levytyksiinsä kuuluvat tulkinnat Pjotr Tšaikovskin Manfred-sinfoniasta, John Tavenerin requiemista, Sergei Rahmaninovin sinfonisista tansseista, pianokonsertoista sekä kolmannesta sinfoniasta ja Šostakovitšin 10. sinfoniasta. Viimeksi mainittu levytys voitti vuonna 2011 Gramophone-palkinnon vuoden orkesterilevytyksenä. Rahmaninovin kolmannen sinfonian levytys toi Petrenkolle Echo Klassik -palkinnon. Hän on saanut myös muita palkintoja sekä kunniatohtorin arvoja Liverpoolin yliopistoista.
Alkusyksystä 2013 Petrenko herätti suuttumusta sanomalla, että mies sopii kapellimestariksi paremmin, koska ”söpö tyttö” kapellimestarin korokkeella veisi soittajien huomion pois musiikista.
Jared Hess

Jared Hess (s. 18. heinäkuuta 1979, Idaho, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hänet tunnetaan parhaiten Dynamiitti Napoleon -elokuvan (2004) ohjaajana.
Leevi Kauranne

Leevi Kalevi Kauranne (24. heinäkuuta 1927 Hollola ‒ 12. heinäkuuta 2011 Nastola) oli suomalainen geologi ja professori. Hänet nimitettiin rakennusgeologian apulaisprofessoriksi Tampereen teknilliseen korkeakouluun 1968. Hän oli aiemmin työskennellyt Geologisessa Tutkimuslaitoksessa ja palasi sinne 1970 osastonjohtajaksi. Vuonna 1980 hänet nimitettiin ylijohtajaksi, ja hän jäi virasta eläkkeelle 1991.
Okraorneero

Levinneisyys

Okraorneeroa tavataan Argentiinassa, Brasiliassa ja Paraguayssa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Helen O’Connell

Helen O’Connell (23. toukokuuta 1920 – 9. syyskuuta 1993) oli yhdysvaltalainen laulaja.
O’Connell syntyi Limassa, Ohiossa. Hän aloitti vuonna 1939 yhteistyön Jimmy Dorseyn kanssa; hänen tunnetuimmat äänitteensä, kuten ”Green Eyes”, ”Amapola” ja ”Tangerine”, ovat 1940-luvun alkuvuosilta.
O’Connell tuli uransa aikana tunnetuksi myös televisiosta, ja hänellä oli yhteen aikaan oma show’nsa. Hän vetäytyi mentyään naimisiin vuonna 1943, mutta käynnisti uransa jälleen 1950-luvulla. Hän oli mukana juontamassa Miss USA ja Miss Universe -kilpailuja vuosina 1972–1980.
O’Connell oli naimisissa kaikkiaan neljästi – viimeinen puoliso oli muusikko Frank De Vol. O’Connell kärsi C-hepatiitista, joka aiheutti maksasyövän ja hänen kuolemansa San Diegossa 73-vuotiaana.
Hetekuirisammal

Ulkonäkö ja koko

Hetekuirisammal on väriltään ruskea, ja sen varsissa on paljon pieniä lehtiä. Kasvi ei kuki. Hetekuirisammal on erittäin hidaskasvuinen, sillä se kasvaa ainoastaan senttimetrin vuodessa. Sen sijaan kasvi on pitkäikäinen, sillä se voi elää kuudesta yhdeksään vuotta. Kasvin lehdet elävät neljävuotiaiksi. Kasvaessaan hetekuirisammal varastoi ravinteita, että keväällä uudet lehdet voivat kasvaa nopeasti. Hidaskasvuisuus ja pitkäikäisyys saattavat johtua tundran kylmyydestä ja lyhyestä kasvukaudesta.

Elinympäristö

Hetekuirisammal kasvaa tundralla, jossa on talvisin ankarat pakkaset ja pimeää. Kesälläkään lämpötila ei usein nouse yli 10 asteeseen. Kesät ovat myös pilvisiä, jonka vuoksi kasvi saa vain vähän auringonvaloa. Tundralla ei myöskään juurikaan sada ja ravinteista on puutetta. Hetekuirisammal kasvaa tundralla sijaitsevien kirkasvetisten järvien pohjissa ja soiden ympäristössä. Veden alla kasvaessaan kasvi on suojassa kylmyydeltä ja kuivuudelta.

Käyttö

Muuttavat eläimet, kuten linnut, käyttävät hetekuirisammalta ravintonaan.
Foxtrot

Foxtrot eli fokstrotti (suomen kielessä usein foksi) on paritanssi, joka esiteltiin ensi kertaa Yhdysvalloissa vuonna 1914. Isoon-Britanniaan tanssi tuli juuri ennen ensimmäistä maailmansotaa, ja siitä kehkeytyi muotitanssi. Se on tätä nykyä yleisin seuratanssi ja myös kilpalaji vakiotansseissa. Foxtrotia tanssitaan tavallisimmin tasajakoiseen musiikkiin, sitä varten sävellettyihin foxtrot-kappaleisiin. Myös beatmusiikki tanssitaan usein foksina, ja uusista suomalaisista iskelmistä iso osa on beatmusiikkia. Foxtrotia tanssitaan suomalaisilla tanssilavoilla myös cha cha-, bossanova-, jive-, slovari-, trioli-, bolero- ja tango-musiikkeihin.
Suositun legendan mukaan Harry Fox keksi foxtrotin nähdessään hölkkäävän ketun puiston reunassa Meadowbrookissa. Harry matki ketun ravia (trot, suom. ravi) ja keksi foxtrot-tanssin.

Kilpafoxi

Kilpafoxi on enimmäkseen Suomessa harrastettu joukkuelaji. Kilpatanssissa noudatetaan Suomen tanssiurheiluliiton sääntöjä, joissa on määritelty erikseen eri taitoluokissa sallitut kuviot.
Groznyi

Historia

Kaupunki perustettiin Kaukasian sodan alussa vuonna 1818 sotilaalliseksi tukikohdaksi (Groznaja krepost, hirmuinen linnoitus). Vuonna 1870 linnoituksesta tehtiin kaupunki Groznyin nimellä. Tšetšeeniksi se tunnettiin nimellä Sölƶ-Ġala (Соьлж-ГІала).
Kaupungissa oli elokuussa 1958 viikon mittainen etnisten levottomuuksien aalto. Se sai alkunsa Tšetšeno-Ingušetija ASNT:n uudelleenperustamisesta ja tšetšeenien paluusta kotiseuduilleen karkotuksesta, jonka jälkeen monet paluumuuttajat jäivät työttömiksi ja asunnottomiksi. Yhden venäläisen murhan jälkeen väkijoukko lynkkasi tšetšeenin ja valtasi hallintorakennukset ja vaati Groznyin oblastin palauttamista ja tšetšeenimuuton säätelyä.
1990-luvulla kaupunki kärsi pahoin kahdesta sodasta, jotka juontuivat Tšetšenian itsenäistymispyrkimyksiin Venäjästä. Vuoden 1994 taistelut raunioittivat kaupungin jo lähes täysin. Vuonna 1999 Venäjän joukot saartoivat kaupungin. 6. joulukuuta 1999 he pudottivat kaupunkiin lentolehtisiä, jotka sisälsivät dramaattisen uhkavaatimuksen: kaupungissa vielä olevien oli poistuttava lauantaihin 11. joulukuuta mennessä tai heidät tuhottaisiin. Läntisten lähteiden mukaan Groznyissa oli tuolloin 50 000 ihmistä. Huolimatta länsimaiden ja ihmisoikeusjärjestöjen vetoomuksista Venäjä hyökkäsi kaupunkiin.
Separatistisen Itškerian tšetšeenitasavallan (1991–2007) antama nimi kaupungille, Dƶoxar-Ġala (Джохар-Гӏала), oli kunnianosoitus separatistisen ensimmäiselle presidentille Džohar Dudajeville.
Venäjän Tšetšenian tasavallan hallitus puolestaan ehdotti vuonna 2005 kaupungin uudeksi nimeksi Ahmat-Galaa Ahmat Kadyrovin mukaan.

Uuden kaupungin rakentaminen

Groznyin lentoasema avattiin uudelleen vuonna 2006  toisen Tšetšenian sodan yhä jatkuessa, kun kenttä oli ollut vuosikymmenen suljettuna. Kaupungin pääkatu nimettiin lokakuussa 2008 Vladimir Putinin mukaan Prospekt Putinaksi. Groznyissa on muutama pilvenpiirtäjä ja kaupunki on 2000-luvulla rakennettu paljolti uudelleen.
Kaupungin näkyvimpiin kohteisiin lukeutuu Ahmat Kadyrovin moskeija Tšetšenian sydän (2008), Tähän Venäjän kymmenen merkittävimmän nähtävyyden joukkoon valittuun rakennukseen sopii samanaikaisesti 10 000 henkeä. Se on yhdessä esikuvansa, Euroopan-puoleisen Istanbulin Sinisen moskeijan kanssa Euroopan suurimpia moskeijoita, joskin on pienempi kuin Rooman moskeija ja Dagestanin Mahatškalan suuri moskeija (17 000 rukoilijalle).
Mittasuhteiltaan yli kaksi kertaa isälleen omistettua moskeijaa suurempi on valtionpäämies Ramzan Kadyrovin käyttöönsä rakennuttama Tšetšenian valtionpäämiehen residenssi, käytännössä hulppea ja uusi presidentinpalatsi. Lisäksi on rakennettu esimerkiksi runsaan 30 000-istuinpaikan yleisurheilustadion Ahmat Arena. Se on Venäjän pääsarjassa pelaavan jalkapalloseura FK Terek Groznyin kotikenttä.
Talbot hound

Luonne ja käyttäytyminen

Rodulla oli tarkka hajuaisti ja sen huhuttiin sen pystyvän metsästämään valkoisen uroshirven keskellä talvea, mutta mitään virallisia mainintoja tästä ei ole.

Alkuperä

Vilhelm Valloittaja toi talbot houndin Britanniaan 11. vuosisadalla. Nykyään sukupuuttoon kuollut rotu on nykyisen beaglen ja vihikoiran edeltäjä.
Nimitystä talbot käytetään vaakunaopissa viittauksena hyväkäytöksisestä metsästyskoirasta. Sudburyn markkinakaupungilla Suffolkissa Itä-Englannissa on vaakunassaan sekä myös erään koulun ja monien urheiluseurojen tunnuksissa kuvattuna talbot hound. Koira on aina hahmoteltu kieli ulkona.

Ulkomuoto

Talbot hound oli lumivalkoinen metsästyskoira.
Pravieniškės

Pravieniškės on kylä Kaišiadorysin kunnallispiirissä, Kaunasin läänissä, keskisessä Liettuassa. Vuonna 2001 kylässä asui 562 asukasta.
Pathway to Glory

Arvioita

Peli sai pisteet 8.1/10 GameSpotin arvostelussa.

Pathway to Glory 2

Pelille julkaistiin jatko-osa Pathway to Glory: Ikusa Islands
Mustavyökukastaja

Levinneisyys

Mustavyökukastajaa tavataan Indonesiassa. Lajia on kuvattu laajalle levinneeksi ja yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Vincent d’Indy

Vincent d’Indy (27. maaliskuuta 1851 Pariisi – 2. joulukuuta 1931 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä ja musiikinopettaja.
D’Indy syntyi Pariisissa ja opetteli lapsena soittamaan pianoa. Myöhemmin hän opiskeli lakia. Hän kuitenkin jätti lain opintonsa voidakseen opiskella musiikkia César Franckin johdolla. D’Indy kuoli Pariisissa.
Vain harvoja d’Indyn teoksia esitetään nykyään säännöllisesti. Hän sävelsi muun muassa orkesterimusiikkia ja oopperoita, joista tunnetuin lienee Fervaal (1897).
Vuorenmaa

Vuorenmaa on Satakunnassa, Säkylässä entisen Köyliön kunnan alueella sijaitseva noin 400 asukkaan kylä.

Yleistä

Vuorenmaa valittiin Satakunnan vuoden kyläksi teemalla Kylä elinkeinojen kehittäjänä vuonna 1996. Vuorenmaa on aikoinaan perustettu soiden päälle ja tänäkin päivänä turvetuotanto on merkittävä työllistäjä.
Vuorenmaassa toimi kaksiopettajainen kyläkoulu, jossa oli noin 30 oppilasta. Koulun yhteydessä toimi myös esikoulu. Koulu lakkautettiin vuonna 2011.

Tapahtumia

Elokuun viimeisenä sunnuntaina pidettävä Tuotetori ja muutaman vuoden välein järjestettävä suosählyturnaus, turvenuijaturnaus.
Liivimesikko

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan liivimesikko on 14–17 cm. Koiras on päästään, selästään ja pyrstöstään väriltään tumman harmaa. Siivissä on suurehko keltainen laikku. Päässä on valkoinen kaartuva juova silmien yläpuolella. Kurkku on liivimesikkokoiraalla valkoinen sirppimäinen juova. Vatsa on vaalean harmaa ja pyrstössä on valkoisia ja keltaisia merkkejä. Naaras on pienikokoisempi ja yleisväriltään ruskeampi. Siipilaikku on oliivinvihertävä. Nuoret linnut muistuttavat aikuisia, mutta niiltä puuttuu rinnan juova.

Levinneisyys ja elinympäristö

Liivimesikkoa tavataan Australian kaakkoisosissa, Uuden Etelä-Walesin, Victorian ja Etelä-Australian osavaltioissa sekä Tasmaniassa ja Bassinsalmen saarilla ja Kangaroo Islandilla. Lajin elinympäristöjä ovat rannikkojen nummet, kosteat metsät ja varsinkin teepensastiheiköt. Puolikuivilla alueilla lintu on harvinainen. Varsinkin syksyllä ja talvella liivimesikoita tavataan kaupunkien puistoissa ja puutarhoissa.  Liivimesikko on monia muita mesikoita vaateliaampi sopivan elinympäristön suhteen, minkä vuoksi se esiintyy usein melko pienillä alueilla.

Elintavat ja ravinto

Liivimesikot muodostavat pitkäaikaisia pareja ja sama pari elää yhdessä vuoden ympäri. Pari pesii yksin tai löysinä kolonioina. Naaras rakentaa pesän ja koiraan tehtävä on puolustaa pesimäaluetta. Tukeva kuppimainen pesä rakennetaan ruohoista, puunkuoresta ja tikuista ja sijoitetaan useimmiten pensaaseen. Naaras munii yleensä kaksi tai kolme vaaleanpunaista punapilkullista munaa.  Naaras hautoo munat yksin, mutta liivimesikkokoiras auttaa kuoriutuneiden poikasten ruokinnassa. 
Liivimesikot ruokailevat pareittain tai pieninä ryhminä. Lajin ravinto koostuu pääasiassa kukkien medestä ja hyönteisistä. Ravintonsa lintu etsii pensaikosta.  Liivimesikon pitkähkö ja kaareva nokka on sopeutuma paikallisten kasvien kuten eukalyptuksien ja Banksia- suvun kasvien kukkien meden imemiseen.
Aeropro

Aeropro .s.r.o. on slovakialainen kevytilmailun lentokoneiden valmistaja. 
Yhtiö on valmistanut lentokoneita vuodesta 1990. Yhtiön tuote oli aluksi nimeltaan FOX, mutta sen nimi muutettiin muotoon Eurofox vuoden 1995 aikana uudistetun mallin myötä. Lentokone uudistettiin myös vuonna 1999. Yhtiön tehtaat sijaitsevat Nitrassa, Lounais-Slovakiassa.
Eurofox-konetta markkinoidaan Euroopassa ultrakevyenä lentokoneena ja USA:ssa LSA-luokan lentokoneena.
Eurofox-koneita on myyty alkuvuoteen 2010 mennessä noin 300 kappaletta.
HMS Carlsund

Valmistus

Alus tilattiin Motalan telakalta. Alus laskettiin vesille vuonna 1860 ja se otettiin palveluksen vielä samana vuonna 23. heinäkuuta.
Alus valmistettiin teräksestä ja se oli varustettu kahdella mastolla, joihin kyettiin nostamaan kaikkiaan 270 m² purjeet.

Palvelus

Vuosina 1866-1867 aluksen tykit korvattiin yhdellä 96 millimetrin kanuunalla ja samalla miehistöntarve laski 31 mieheen. Se poistettiin palveluksesta 4. maaliskuuta 1881, jonka jälkeen se muutettiin hiiliproomuksi.
Mauvais

Historia

Mauvais oli ranskalainen velho 1700-luvulla ja taisteli Ranskan ja Intian välisessä sodassa. Tämän sodan aikana hän joutui konfliktiin Pohjolan jumalten kanssa. Mauvais oli oppinut imemään voimaa syömästään ihmislihasta, ja hänestä tuli lähes kuolematon. Useita vuosia myöhemmin jumalat kuitenkin voittivat Mauvaisin ja vangitsivat tämän liikuntakyvyttömänä autiolle saarelle.
1900-luvulla Yhdysvaltain hallitus päätti rakentaa vankilan supervoimia omaaville rikollisille ja se rakennettiin tälle samalle saarelle. Myös Wolverine ja Peto olivat vangittuina tähän vankilaan. Vankilan vartijat löysivät jähmettyneen Mauvaisin ja jumalten kirous rikkoutui. 
Vartijat lupasivat Mauvaisille vapauden, jos tämä tappaisi Wolverinen. Mauvais suostui ja lähti vangitun Wolverinen kimppuun alkaen syödä tämän lihaa. Saatuaan voimansa takaisin Mauvais teleporttasi pois paikalta, mutta Wolverine selviytyi Sapelihampaan ansiosta.
Useita viikkoja myöhemmin Wolverine sattui näkemään Mauvaisin televisiossa. Tämä oli soluttautunut Stay Alive -televisiosarjaan (käytännössä Selviytyjät pohjoisessa) tappaen ja syöden kaikki kilpailijat. Wolverine matkusti välittömästi pysäyttämään Mauvaisin. 
Hän joutui kuitenkin Wendigon hyökkäyksen kohteeksi, minkä Mauvais oli suunnitellut halutessaan itselleen Wendigon voimat. Wolverine sai avukseen Alfa-lentueen, jonka kanssa hän voitti Wendigoksi muuttuneen Mauvaisin. Jumalat päättivät rangaista Mauvaisia ja lähettivät tämän Suurten Petojen valtakuntaan.
Hopearuutana

Ulkonäkö ja koko

Suurimmillaan hopearuutana voi olla pituudeltaan 45 senttimetriä ja painaa 3 kilogrammaa. Hopearuutana on nimensä mukaan hopeanhohtoinen, ja se on myös pulleampi kuin ruutana. Hopearuutanalla on siivilähampaita 39–54, kun ruutanalla niitä on ainoastaan 23–34. Lajitunnistuksen varmistaminen vaatii kalojen avaamisen. Ruutanan vatsakalvo on vaalea, kun taas hopearuutanan on tumma. Kala on läheistä sukua kultakalalle, jota on aiemmin pidetty sen alalajina.

Lisääntyminen

Hopearuutanan lisääntyminen on tehokasta: Saman lajin koiraita ei välttämättä tarvita, kun jonkin muun särkikalan koiraita on kutupaikalla. Vieraan lajin maiti aktivoi mätimunan sisällä olevan alkion. Tällä tavoin ei synny lajiristeymiä, vaan hopearuutana naaras synnyttää itsestään kopioita (gynogeneesi).

Hopearuutana Suomessa

Hopearuutana on tulokaslaji Suomessa. Sen saapuminen varmistettiin vuoden 2005 alussa, kun Riista- ja kalatalouden tutkimuslaitoksen tutkijat onkivat niitä ylös Helsingin Vanhankaupunginlahdelta. Hopearuutanaa on tavattu myös rehevistä järvistä. Suurin Suomessa saatu hopearuutana painoi hieman yli kaksi kiloa. Hopearuutanoita istutettiin vuoden 1940 lopussa eri puolelle Viroa, mistä se levisi aikaa myöten Helsingin edustalle. Yksi hopearuutanan nopean leviämisen syy on sen kyky sopeutua elinympäristöönsä. Se viihtyy parhaiten rehevissä ja lämpimissä vesissä. Hopearuutana on yksi esimerkkilaji, joka tulee hyötymään ilmaston lämpenemisestä. Suomessa tavattavat hopearuutanat ovat usein naaraita. Hopearuutana on erittäin haitallinen vieraslaji, mutta sen torjumiseksi on tuskin mitään tehtävissä.
Kälviän helluntaiseurakunta

Historia

Kälviä oli ensimmäinen Keski-Pohjanmaan paikkakunta, jolle helluntaiherätys levisi. Se saapui vuonna 1918. Alkuvaiheiden keskeisiä henkilöitä olivat Akseli Puhakainen ja Evert Jäppinen. Liike levisi ensiksi Suonperän ja Ridan kyliin. Vuonna 1921 evankelista Lydia Korpi saapui Kälviälle. Tällöin liike levisi myös Suonperän, Jokikylän, Välikylän ja Hillin kyliin sekä muuallekin. Seurakunnan järjestäytyessä 1926 liittyi siihen noin 70 henkeä, mutta jäsenmäärä nousi melko pian yli sadan. Vuonna 1986 jäseniä oli noin 320, jolloin Kälviän kunnan asukkaista noin 10% oli helluntailaisia.

Toiminta

Seurakunnan toimintamuotoihin kuuluvat jumalanpalvelusten lisäksi lapsi- ja varhaisnuorisotyö, diakoniatyö sekä lähetystyö. Lisäksi on nuorisotyötä ja erilaisia musiikkiryhmiä.
Agnes Maule Machar

Agnes Maule Machar (23. tammikuuta 1837 Kingston, Ontario, Kanada – 24. tammikuuta 1927 Kingston, Ontario) oli kanadalainen kirjailija. Hän oli tuottelias kirjoittaja, jonka tuotantoon kuuluu runoja, useita romaaneja sekä historiallista ja elämäkerrallista kirjallisuutta. Machar kirjoitti myös ajan johtaviin aikakauslehtiin.
Machar oli skotlantilaisten maahanmuuttajien tytär. Hänen isänsä oli presbyteeripappi ja toimi Queen's Universityn rehtorina vuosina 1846–1854. Macharin ensimmäinen romaani Katie Johnstone's Cross: A Canadian Tale (1870) käsittelee päähenkilönsä hengellistä heräämistä. Muussakin kirjallisuudessaan Machar usein painottaa hengellisiä aiheita. Macharin pääteoksena on pidetty kirjaa Roland Graeme, Knight: A Novel of Our Time (1892), jossa hän käsittelee teollistumisen yhteydessä ilmenneitä sosiaalisia ja taloudellisia ongelmia. Hän esittää siinä ratkaisuksi kristillistä veljeyttä ja epäitsekkyyttä. Kirjoissa King and Country: A Story of 1812 (1874), Stories of New France (1890) ja Heroes of Canada (1893) Machar kertoo historiallisia anekdootteja, joiden tarkoitus on herättää isänmaallisia tunteita nuoressa lukijakunnassa.
Runoissaan Machar tutustuttaa lukijakuntaansa myös Kanadan maisemiin.
Kieliteknologia

Kieliteknologia on ihmisten kieleen kohdistuvaa tai sitä hyväksikäyttävää teknologiaa. Nimitystä tietokonelingvistiikka on käytetty kieliteknologian keskeisistä teorioista ja menetelmistä, joilla kieltä voidaan tunnistaa, tuottaa ja jäsentää. Kieliteknologia on varsin monitieteistä liittyen muun muassa tietojenkäsittelytieteeseen ja yleiseen kielitieteeseen.
Expedition to the Barrier Peaks

Expedition to the Barrier Peaks on Gary Gygaxin Dungeons & Dragons -roolipeliin kirjoittama tieteisfantasiaseikkailu. Tapahtumat sijoittuvat pudonneeseen avaruusalukseen, jonka miehistö on kuollut tuntemattomaan sairauteen. Pelaajien on kerättävä värillisiä avainkortteja päästäkseen juonessa eteenpäin.
Muut S-sarjan seikkailut ovat S1 Tomb of Horrors, S2 White Plume Mountain ja S4 Lost Caverns of Tsojcanth.

Vastaanotto

Lapsena Dungeons & Dragonsia pelannut Stephen Colbert piti seikkailua suosikkinaan.