google/wiki40b huggingface dataset:
Jennie Garth

Lapsuus ja nuoruus

Jennifer Eve Garth syntyi Illinoisissa vuonna 1972. Hänen vanhempansa ovat John ja Carolyn Garth, joilla oli molemmilla kolme lasta entisistä avioliitoista ennen Jennien syntymää. Jennie kasvoi hevosfarmilla Arcolassa Illinoisin osavaltiossa Yhdysvalloissa kuuden vanhemman sisarpuolensa, Johnnyn, Chuckin, Lisan, Cammien, Wendyn ja Lynn'n kanssa.  
Jennien ollessa 13-vuotias hänen perheensä muutti Phoenixiin Arizonaan. Jennie kävi tanssitunneilla ja teki hieman mallin töitä. Hän unelmoi opiskelusta korkeakoulussa ja myöhemmin oman tanssistudion perustamisesta. Jennie huomattiin 15-vuotiaana, jolloin hän voitti näyttelijäkilpailun.

Näyttelijäuran alku

Näyttelijäkilpailussa menestymisen takia Jennie lopetti lukion Greenway High Schoolista ensimmäisenä vuotena ja hänen vanhempansa muuttivat Los Angelesiin Kaliforniaan, jotta Jennistä voisi tulla näyttelijä. Hän valmistui lukiosta Kaliforniassa. Siellä hän alkoi käydä näyttelijäkurssilla lähes päivittäin. Asuttuaan n. kuusi kuukautta Los Angelesissa, hän sai roolin Erica McCrayna NBC:n televisiosarjassa "A Brand New Life" (1989).

Ura

Garth tunnetaan parhaiten televisiosarjasta L.A. Beat (Beverly Hills 90210), jossa hän näytteli Kelly Tayloria. Kyseisessä sarjassa hänen roolihahmonsa oli muun muassa laihdutuspillereiden väärinkäyttäjä, joutui tekemisiin uskonlahkon kanssa, käytti kokaiinia, sai keskenmenon ja raiskattiin.
Jennie Garth näytteli myös sitcom-sarjassa What I Like About You. Hän oli myös naispääroolissa TV-elokuvassa Danielle Steel's Star (1993).

Yksityiselämä

16. huhtikuuta 1994 Garth meni naimisiin muusikko Daniel B. Clarkin kanssa. He erosivat tammikuussa 1996 ja Garth otti avioeron 1. marraskuuta 1996. 
20. tammikuuta 2001 Garth avioitui näyttelijä Peter Facinellin kanssa. He tutustuivat vuonna 1995 elokuvan An Unfinished Affair kuvauksissa. Heillä on kolme tytärtä: Luca Bella (s. 22. kesäkuuta 1997), Lola Ray (s. 6. joulukuuta 2002) ja Fiona Eve (s. 30. syyskuuta 2006). Pariskunta päätyi kuitenkin yllättäen avioeroon vuonna 2012.
850 Naval Air Squadron

Palvelus

Laivue perustettiin 1. tammikuuta 1943 Quonset Pointissa pitkänmatkan tehtäviin ja se piti varustaa kahdellatoista Seamewsillä. Laivue piti sijoittaa HMS Pursuerille, mutta laivue lakkautettiin jo 30. tammikuuta.
Laivue perustettiin uudelleen torpedopommittajatiedustelulaivueena 1. syyskuuta 1943 Squantumissa kalustonaan kaksitoista Avenger I -konetta ja se sijoitettiin koulutuksen jälkeen helmikuussa 1944 HMS Empressille, jolta laivue lensi sukellusveneentorjuntalentoja matkalla Britteinsaarille. Huhtikuusta alkaen laivue partioi rannikkolennoston kanssa Kanaalin alueella, jolloin se upotti yhden kauppalaivan ja vaurioitti toista St. Petersin sataman edustalla Guernseyn rannikolla 24. heinäkuuta. Laivue siirrettiin elokuun alussa Pohjois-Irlantiin, jolloin siihen liitettiin neljän Wildcatin muodostama hävittäjälentue. Lennettyään jonkin aikaa sukellusveneentorjuntalentoja rannikkolennoston kanssa laivue lakkautettiin 24. joulukuuta 1944.
Sodan jälkeen laivue oli hetken aikaa palveluksessa, kun Australian laivasto perusti sen 12. tammikuuta 1953 Nowrassa kalustonaan kaksitoista Sea Furyä. HMAS Sydneyn siirryttyä Korean vesille laivue lakkautettiin 3. elokuuta 1954.
Lipolan ryhmä

Taistelun kulku

30. marraskuuta ryhmän alueella torjuttiin kaikki neuvostojoukkojen tekemät yritykset murtaa viivytysasema. Lipolan ja Muolaan ryhmien saumaan edenneet neuvostojoukot herättivät kuitenkin huolta ylemmissä esikunnissa.
1. joulukuuta ryhmä torjui aamupäivän aikana sille määrätyn tykistön tukemana useita hyökkäyksiä. Puna-armeijan joukkojen hyökkäysten paine pakotti kuitenkin ensin vasemmalla sivustalla olleen JP 2:n irtautumaan asemistaan ja vetäytymään seuraavan viivytyslinjan miehittäneen Er.P 2:n läpi. Ensin mainittu pataljoona siirtyi ryhmän reserviksi. Hieman myöhemmin myös ryhmän oikeaa lohkoa puolustanut Er.P 5 irtautui asemistaan ja vetäytyi seuraavalle viivytyslinjalle.
Lipolan ryhmän alueella ei 2. joulukuuta aikana ollut merkittävää taistelutoimintaa, mutta muiden viivyttävien ryhmien alueiden tapahtumien vuoksi sekin joutui jättämään asemansa seuraavana aamuna.
3. joulukuuta Lipolan ryhmän Vuokseen asti laajennetulla alueella jouduttiin seuraava viivytysasema luovuttamaan lähes taistelutta mm. sodan alussa esiintyneiden sekavien ja ristiriitaisten käskyjen seurauksena. Osa viivytysasemassa olleista joukoista sai vetäytymiskäskyn, joka hieman myöhemmin yritettiin peruuttaa. Vetäytyminen oli kuitenkin jo ehditty aloittaa ja neuvostojoukkojen edettyä suomalaisasemien läpi joutuivat suomalaiset esikunnat toteamaan tilanteen. Vastahyökkäystä ei enää edes suunniteltu vaan osa joukoista vetäytyi pääaseman suojiin. Osa joukoista jäi kuitenkin vielä asemiinsa seuraavaan päivään asti, koska alkuperäinen vetäytymiskäsky ei ollut niitä saavuttanut. 4. joulukuuta loputkin joukot aloittivat vetäytymisensä kohti pääasemaa.
Paragangliooma

Paragangliooma on sympaattisen hermoston kasvain, joka on lähtösin lisämunuaisen ulkopuolelta. Kutsutaan myös nimellä lisämunuaisen ulkopuolinen feokromosytooma. Se erittää monesti noradrenaliinia, joka nostaa hyvin voimakkaasti verenpainetta. Tällöin tarvitaan aina ennen leikkausta alfasalpaajaa sisältävää lääkehoitoa.
Hieronymos Rhodoslainen

Hieronymos Rhodoslainen (n. 300 eaa.) oli antiikin kreikkalainen filosofi, joka luetaan yleensä kuuluneeksi peripateettiseen koulukuntaan. Hän oli kotoisin Rhodokselta.
Hieronymos oli Aristoteleen oppilas ja Arkesilaoksen aikalainen. Hän vaikuttaa eläneen Ptolemaios II Filadelfoksen aikaan saakka. Cicero, joka kyseenalaistaa Hieronymoksen oikeuden peripateetikon titteliin, mainitsee tämän usein. Ciceron mukaan Hieronymos katsoi, että korkein hyvä tarkoitti samaa kuin vapaus kivuista ja huolista, ja kielsi, että nautintoa tulisi etsiä sen itsensä vuoksi.
Hieronymoksen teoksista ja kirjeistä on säilynyt lainauksia. Ciceron ja Rufinuksen kirjoituksista voidaan päätellä, että hän kirjoitti teoksen luvuista ja mitoista. Hän saattaa olla myös runoilijoita käsittelevän teoksen sekä Pseudo-Hesiodoksen Herakleen kilpi (Aspis Hērakleūs) -teosta käsittelevän kommentaarin kirjoittaja.
Gösta Trontti

Gösta Alexander Trontti tunnettiin myös sukunimellä Tronti (26. heinäkuuta 1894 Vaasa – 17. tammikuuta 1954) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Riianlahdella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Valkoisen Armeijan riveissä muun muassa patterinpäällikkönä.

Perehetausta ja koulutus

Trontin vanhemmat olivat vanginvartija Isak Trontti ja Anna Elisabeth Östergård. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1928 Vera Kandikan kanssa. Trontti kävi kansakoulun ja kauppa–apulaisten iltakoulun.

Jääkärikausi

Trontti työskenteli sähköasentajana ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 3. maaliskuuta 1916, josta hänet siirrettiin 11. toukokuuta 1916 pataljoonan täydennysjoukkoon. Täydennysjoukosta hänet siirrettiin pataljoonan haupitsipatteriin 17. marraskuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahdella ja Aa-joella. Pataljoonan rintamalta paluun jälkeen hän kävi Mitaussa vuonna 1917 järjestetyn aseseppäkurssin.

Suomen sisällissota

Saksasta Trontti komennettiin Suomeen 12. tammikuuta 1918 ja saapui kotimaahan Tornion kautta 2. helmikuuta 1918. Suomessa hän otti osaa Tornion valtaukseen. Tornion valtausksen jälkeen hänet määrättiin 18. helmikuuta 1918 alkaen Pietarsaaren tykistökoulun koulutuspatteriin, josta hänet siirrettiin Pietarsaaren 3. kenttätykistöpatteriin (Förbergin patteri) ensin patteriupseeriksi ja myöhemmin patterinpäälliköksi. Trontti osallistui sisällissodan taisteluihin Mouhussa, Lusissa, Heinolassa, Savitaipaleella ja Huopaistenvirralla.

Sisällissodan jälkeinen aika

Trontti palveli sisällissodan jälkeen Suomen tykistökoulussa, josta hänet siirrettiin 24. heinäkuuta 1918 Laatokan puolustukseen, missä hän toimi ensin Valamon saariaseman ja myöhemmin Sortanlahden tukikohdan (sittemmin 1. tykistökomppania) päällikkönä. Armeijasta Trontti erosi 27. tammikuuta 1919 ja oli sen jälkeen 19. huhtikuuta – 1. marraskuuta 1920 välisen ajan Laihian suojeluskunnan paikallispäällikkönä. Myöhemmin hän toimi vuosina 1922 – 1929 metsätyönjohtajana Juho Myntti oy:n palveluksessa ja vuosina 1929 – 1937 Wiik & Höglundin palveluksessa Vaasassa. Vuoden 1937 jälkeen hän toimi itsenäisenä liikemiehenä.
Obie-palkinto

Obie-palkinto on The Village Voice -lehden jakama palkinto Broadwayn ulkopuolisille teatterinäyttelijöille ja -ryhmille New Yorkissa. Palkintoa on jaettu vuosittain vuodesta 1956 lähtien.
Ylinenriipi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,9 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Iso-Vietosen–Raanujärven alueella (67.96), jonka Kavantojärven alueeseen (67.963) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 124,6 metriä mpy.
Fanias Eresoslainen

Elämä

Fanias oli kotoisin Eresoksesta, Lesbokselta. Hän tuli Ateenaan noin vuonna 332 eaa., ja liittyi yhdessä maanmiehensä Theofrastoksen kanssa peripateettiseen kouluun. Koulussa kummatkin olivat Aristoteleen oppilaina. Diogenes Laertios mainitsee Theofrastoksen Faniaalle lähettämän kirjeen.
Fanias oli Theofrastoksen jälkeen Aristoteleen merkittävimpiä oppilaita. Hän kirjoitti filosofian, sellaisina kuin peripateetikot sen tunsivat, kaikista osa-alueista, erityisesti logiikasta, kasvitieteestä, historiasta ja kirjallisuudesta. Hänen teoksensa vaikuttavat olleen Aristoteleen ja Theofrastoksen teosten kommentaareja tai täydennöksiä.

Filosofia ja teokset

Faniaan teoksista yksikään ei ole säilynyt. Hänen tutkielmansa olivat kuitenkin tärkeitä lähteitä Athenaiokselle ja Pseudo-Plutarkhokselle, ja niistä päätyi paljon materiaalia myöhempiin sanakirjoihin ja muihin teoksiin.

Logiikka

Faniaan logiikan alan teoksista tiedetään vain vähän. Hän vaikuttaa kirjoittaneen Aristoteleen logiikan alan teoksiin kommentaareja, jotka ovat jääneet oppi-isän teosten varjoon. Hermias Aleksandrialainen kertoo, että Fanias, Theofrastos ja Eudemos kirjoittivat Aristotelesta jäljitellen teokset Kategoriat, Tulkinnasta ja Analytiikka. Aleksanteri Afrodisiaslaisen kautta on säilynyt katkelma Faniaan teoksesta Diodorosta vastaan koskien ideaoppia. Teos saattaa olla sama kuin teos Sofisteja vastaan, josta Athenaios lainaa kritiikkiä eräitä muusikoita koskien.

Luonnonhistoria

Teos Kasveista oli mahdollisesti Theofrastoksen samaa aihetta käsitelleen teoksen täydennys. Athenaios lainaa sitä usein. Lainauksia on tarpeeksi, jotta niistä voidaan päätellä jotain teoksen sisällöstä ja kirjoittajan tyylistä. Fanias vaikuttaa kiinnittäneen erityistä huomiota puutarhakasveihin ja muihin läheisemmin ihmisiin liittyviin kasveihin. Hänen tyylinsä on peripateetikoille tyypillisesti määritelmiltään täsmällistä ja huolellista.

Historia

Plutarkhos lainasi Faniasta ja sanoi pitävänsä tätä ”historian suhteen oppineena filosofina”. Fanias kirjoitti eräänlaisen aikakirjan nimeltä Prytaneis Eresioi, jonka toista kirjaa Athenaios lainaa. Teos vaikuttaa olleen joko hänen kotipaikkakuntansa tai koko Kreikan historia. Hän oli kiinnostunut myös tyrannien historiasta ja kirjoitti aiheesta useita teoksia. Yhden nimi oli Sisilian tyranneista; toisen nimi puolestaan Tyrannien surmaamisesta koston vuoksi, jossa hän vaikuttaa käsitelleen samaa kysymystä, jota myös Aristoteles käsitteli Politiikassaan. Teoksesta on säilynyt lainauksia, mukaan lukien kertomus Antileonista ja Hipparinoksesta, jotka surmasivat Herakleian tyrannin.

Kirjallisuus

Kirjallisuushistorian alalta mainitaan kaksi Faniaan teosta. Teoksessa Runoilijoista, jota Athenaios myös lainaa, hän vaikuttaa kiinnittäneen huomiota ennen kaikkea ateenalaisiin muusikoihin ja komedianäyttelijöihin. Teos Sokrateen seuraajista mainitaan kahdesti Diogenes Laertioksen teoksessa. Fanias oli myös ensimmäisiä, joka kirjoitti järjestelmällisesti Kreikan musiikkihistoriasta.
Lewis Korir

Lewis Kiprono Korir (s. 1. kesäkuuta 1986 Keiyo) on kenialainen kestävyysjuoksija, joka asuu ja kilpailee osan vuodesta Suomessa. Kristiinankaupunkilaista IF Länkeniä edustavaa Koriria valmentaa Antti Lähteenmäki.
Kori viettää kesät Harjavallassa yhdessä toisen kenialaisjuoksijan ja seuratoverinsa Willy Rotichin kanssa.

Ura

Korir kilpaili ensimmäisen kerran Suomessa vuonna 2007 Tampereen Eliittikisoissa ja siirtyi seuraavana kesänä edustamaan Turun Urheiluliittoa. Hän sai edustusoikeuden SM-kisoihin vuonna 2009, mutta voitettuaan Espoon Kalevan kisoissa 5 000 ja 10 000 metrin matkat sekä vielä myöhemmin maratonin SM-kullan Jyväskylässä muutettiin edustusoikeussääntöjä seuraavaksi vuodeksi. Näin Korir ei saanut osallistua Kalevan kisoihin kahteen vuoteen, kunnes edustusoikeus palautettiin vuonna 2012. Hän on sittemmin voittanut SM-kultaa sekä 5 000 että 10 000 metrin matkalla vuosina 2012, 2013 ja 2014.
Huhtikuussa 2012 Korir voitti maantiejuoksun Suomen-mestaruuden. Saman vuoden maastojuoksun SM-kilpailuissa Korir voitti miesten molemmat matkat. Ennen häntä vain Jussi Utriainen oli vuonna 2004 kyennyt voittamaan samoissa kisoissa kummatkin matkat. Vuosina 2013 ja 2014 maastojuoksun SM-kilpailuissa Korir voitti jälleen sekä lyhyen että pitkän matkan. Vuonna 2014 Korir siirtyi edustamaan IF Länkeniä. Hänellä ei edelleenkään ole edustusoikeutta maaotteluihin, eikä myöskään Suomen kansalaisuuden puuttuessa kansainvälisiin arvokilpailuihin.
Koripallo kesäolympialaisissa 2012 – naisten turnaus

Pudotuspelit

Ottelujen alkamisajat paikallisia aikoja (UTC+1)

Yhdysvaltain kultamitalijoukkue

Lindsay Whalen, Seimone Augustus, Sue Bird, Maya Moore, Angel McCoughtry, Asjha Jones, Tamika Catchings, Swin Cash, Diana Taurasi, Sylvia Fowles, Tina Charles, Candace Parker.
Mel Allen

Mel Allen (synt. Melvin Allen Israel 14. helmikuuta 1913 Birmingham, Alabama – 16. kesäkuuta 1996) oli yhdysvaltalainen urheiluselostaja ja radiotoimittaja.
Allen aloitti CBS:llä kuuluttajana vuonna 1937. Vuonna 1939 hän alkoi selostamaan aluksi sekä New York Giantsien että Yankeesien otteluita, kunnes hänestä lopulta tuli The Voice of the Yankees. Vuonna 1943 Allen astui armeijaan, jossa ollessaan hän muutti nimensä virallisesti Mel Alleniksi. Armeijasta palattuaan hän jatkoi baseball-otteluiden selostamista ja muun muassa selosti All-Stars ottelun 24 kertaa.
Mel Allen nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 1988.
Oneiromantia

Oneiromantia (m.kreik. ὄνειρος oneiros 'uni' + m.kreik. μαντεία manteia 'ennustaminen') merkitsee unista ennustamista. Oneiromantia on unientulkinnan menetelmä, jonka avulla halutaan nähdä tulevia tapahtumia.
Raamatussa unia käytetään monesti jonkinlaisina enteinä tai viesteinä. Esimerkiksi Paavali saa kehotuksen suunnata Makedoniaan. Unien on voitu uskoa olevan esimerkiksi viestejä, kuten varoituksia jumalalta. Oneiromantia tunnetaan useissa antiikin kulttuureissa ja myös tuoreemmassa kansanperinteessä. Antiikin Kreikassa Artemidoros Daldislainen kirjoitti 100-luvulla varhaisimman tunnetun oneiromantiaan liittyvän teoksen Suuri unikirja (Oneirokritika).
Ann-Marie Häyrén

Ann-Marie Elisabet Häyrén-Malmström (20. lokakuuta 1904 Helsinki − 10. joulukuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari ja ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija. 
Häyrénin vanhemmat olivat kasvitieteilijä Ernst Fredrik Häyrén (1878−1957) ja Maria Albrecht (1878−1922). Hän opiskeli maalausta Helene Schjerfbeckin johdolla 1920 ja kävi Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulua 1920 ja 1922 sekä Taideteollista keskuskoulua 1922−1925. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin 1921, 1922, 1923 ja 1926.
Häyrén toimi  piirustusopettajana Svenska Normallyceum nimisessä oppikoulussa Helsingissä.
Dexter Morgan

Hahmon kuvaus

Dexter Morgan työskentelee veriroisketutkijana Miamin poliisilaitoksessa, mutta hänellä on jo pienestä pitäen ollut taipumus tappamiseen. Dexter tappaa vain rikollisia, kuten murhaajia, jotka eivät ole saaneet oikeudessa tuomiota tai joita ei ole saatu kiinni. Kun Dexter oli pieni lapsi, hänen äitinsä murhattiin kylmäverisesti tämän silmien edessä. Poliisi nimeltä Harry Morgan otti rikospaikalta löydetyn Dexterin kasvattipojakseen. Huomattuaan tämän himon tappamiseen, Harry hyväksyi sen ja opetti Dexteriä kohdistamaan himonsa rikollisiin. Harry myös koulutti Dexterille oikean lähestymistavan murhaamiseen.
Dexterille ominaista on se, että hän väittää, ettei hänellä ei ole minkäänlaista tunne-elämää. Hän on kuitenkin kiintynyt adoptiosiskoonsa Debraan sekä tyttöystäväänsä Ritaan ja tämän lapsiin, Astoriin ja Codyyn. Myöhemmin Dexter saa tietää omaavansa biologisen veljen, Brian Moserin, joka esittää lääkäri Rudy Cooperia, ja jolla on samanlainen taipumus murhaamiseen. Dexter kuitenkin murhaa hänet saatuaan tietää tämän olevan Kylmäautomurhaaja-niminen sarjamurhaaja, jota tiimi on yrittänyt jäljittää.
Edvard Berts

Edvard Berts (27. joulukuuta 1891 Koivulahti – 6. helmikuuta 1961 Koivulahti) oli suomenruotsalainen maanviljelijä ja kirjailija.
Berts toimi Koivulahden säästöpankin johtajana 1945–1960. Hän kirjoitti pääasiassa kotiseutuaiheista runoutta sekä juhlarunoja erilaisiin tilaisuuksiin. Bertsin kirjalliseen tuotantoon kuului myös yksi näytelmä ja Suomen sisällissotaan liittyvä paikallishistoria.
Viljo Mansikka

Viljo Johannes Mansikka (7. lokakuuta 1884 Viipuri – 20. maaliskuuta 1947 Helsinki) oli suomalainen kansanrunoudentutkija. Hän oli vertailevan kansanrunouden ylimääräinen Helsingin yliopiston professori vuodesta 1927. Hänen väitöskirjansa Über russische Zauberformeln synnytti aikanaan laajaa kansainvälistä keskustelua.
Mansikka oli vuosina 1929–1932 Suomen Laulun, vuosina 1928–1944 Suomalais-latvialaisen yhdistyksen ja vuosina 1936–1944 Suomalais-tshekkoslovakialaisen kerhon puheenjohtaja. Hän kuului vuodesta 1924 Suomalaiseen Tiedeakatemiaan ja vuodesta 1928 Prahan slaavilaiseen instituuttiin ulkomaalaisena jäsenenä.
Lohtajan Veikot

Lohtajan Veikot on nykyisin Kokkolaan kuuluvan entisen Lohtajan kunnan alueella toimiva urheilun yleisseura. Se perustettiin tammikuussa 1941, kun Marinkaisten Kipinä ja Viirrekylien Kisailijat yhdistivät toimintansa. Seuran lajivalikoimaan ovat alusta asti kuuluneet hiihto ja yleisurheilu, minkä lisäksi jälkeenpäin seuran riveissä on alettu harrastaa myös suunnistusta, painonnostoa, jalkapalloa ja lentopalloa. Tunnettuja seuran urheilijoita on esimerkiksi pituushyppääjä Mikko Kivinen.
Päivi Alasalmi

Tuotanto

Alasalmi on julkaissut romaaneja, novellikokoelmia, satukirjoja, matkakirjan ja mielipidekirjan. Lisäksi hän on kirjoittanut draamatekstejä televisiolle, radiolle ja teatteriin. Hän on toiminut kolumnistina useissa lehdissä sekä työskennellyt luovan kirjoittamisen ohjaajana muun muassa Oriveden Opistossa. Luottamustehtävissä hän on ollut Pirkkalaiskirjailijat ry:n hallituksessa (1994–2001) sekä Kansanvalistusseuran neuvottelukunnassa.
Alasalmen esikoisteos Saana ilmestyi syksyllä 1988 ja herätti runsaasti huomiota. Alasalmen ensimmäisten kirjojen yleisilme on tummasävyinen. Teoksia keventää musta huumori. Alasalmi pitää kuitenkin itseään optimistina. Naisten kohtaloiden kuvaaminen on tuonut Alasalmelle feministisen kirjailijan maineen.
Vuonna 1992 ilmestyi Alasalmen teos Onnellisia ihmisiä, josta tehtiin myös televisiosarja ja kuunnelma. Romaani käännettiin ranskaksi ja sloveeniksi.
Alasalmen läpimurtoteoksena voidaan pitää Vainolaa (1996), joka valittiin Finlandia-palkintoehdokkaaksi.
Alasalmen historiallinen, 1500-luvun Inariin sijoittuva trilogiansa (Joenjoen laulu 2013, Pajulinnun huuto 2015 sekä Siipirikon kuiskaus 2017) on kerännyt kiittäviä kritiikkejä ja palkintoja. 
Romaani Riivatut (2018) saa aineksia suomalaisesta kauhuperinteestä ja tositapahtumista.
Alasalmi julkaisi 2009 ensimmäisen lastenkirjansa Turhamainen aasi. Alasalmen saduissa (Sinnikäs meripoika 2011, Kultainen kissanpentu 2013, Unten puutarha ja muita satuja 2018) on huumoria ja tarina rönsyilee.

Palkinnot ja tunnustukset

Alasalmi on saanut Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinnon neljästi teoksillaan Onnellisia ihmisiä (1992), Vainola (1996), Turhamainen aasi (2009) ja Joenjoen laulu sekä Kultainen kissanpentu (2013).
Alasalmen novellikokoelma Suden hetki oli vuonna 1995 Koskenkorva-palkintoehdokkaana. Samana vuonna Alasalmi sijoittui toiseksi italialaisessa Jean Monnet -kirjoituskilpailussa. Suurempaa julkisuutta Alasalmi sai vuonna 1996, kun goottilaista kartanoromantiikkaa parodioiva romaani Vainola asettiin Finlandia-palkintoehdokkaaksi.
Vuonna 2001 Alasalmi palkittiin koko tuotannostaan Gummeruksen Kaarlen palkinnolla. Alasalmen romaani Valkoinen nainen oli vuonna 2009 Nuori Aleksis -palkintoehdokkaana. Vuonna 2010 Alasalmi sai satukirjasta Turhamainen aasi jälleen Kaarlen palkinnon.
Alasalmi sai vuonna 2010 Akaan Viialan Yrittäjien myöntämän Tahto-patsaan, jonka kriteerinä on, että saaja on viialalainen ja on omalla työllään, sitkeydellään ja yritteliäisyydellään saanut aikaan merkittävää itselle ja yhteiskunnalle tai yhteisölle.
Alasalmi on saanut valtion viisivuotisen taiteilija-apurahan vuosina 1998, 2004 ja 2014 sekä kolmivuotisen vuonna 2010.

Yksityiselämä

Alasalmi asuu Akaassa. Hänellä on kaksi lasta.
Pirkanmaan käräjäoikeus totesi 2011 Alasalmen syylliseksi laittomaan uhkaukseen, kunnianloukkaukseen, vahingontekoon ja näpistykseen hänen puututtuaan lapsensa vuosia jatkuneeseen kiusaamiseen. Alasalmi tuomittiin 40 päiväsakkoon ja korvauksiin.
Liero

Liero on Joosa Riekkisen ohjelmoima ammuntapeli, joka julkaistiin MS-DOS-käyttöjärjestelmälle vuonna 1998. Peli perustuu vuotta aiemmin julkaistuun MoleZ-peliin.
Lieron kehitys päättyi, koska pelin kehittäjän kiintolevy rikkoutui, eikä pelin lähdekoodeista ollut varmuuskopioita.
Peliä kuvataan usein reaaliaikaiseksi Wormsiksi tai kaksiulotteiseksi versioksi Quakesta. Pelin nimi lienee sanaleikki viitaten Worms-peliin, joka tarkoittaa suomeksi ”madot”. 
Pelistä on tehty lukuisia klooneja, kuten esimerkiksi Liero Xtreme, OpenLieroX ja Liero AI.
Liero on yksi 1990-luvun suosituista suomalaisista jaetun ruudun moninpeleistä.

Liero Xtreme

Peliä on mahdollista pelata verkossa, lanissa tai yhdellä koneella tietokonepelaajia tai kaveria vastaan. LieroX:ään on mahdollista lisätä uusia käyttäjien luomia muokkauksia, karttoja ja skinejä eli "nahkoja", joilla muutetaan ohjelman ulkoasua.

OpenLieroX

OpenLieroX on avoimen lähdekoodin peli (GNU LGPL), joka on hyvin pitkälti samanlainen ja näköinen kuin ainoastaan Windows-käyttöjärjestelmille tehty suljetun lähdekoodin Liero Xtreme. Toisin kuin Liero Xtreme, OpenLierox on saatavilla myös Linuxille ja Mac OS X:lle. OpenLierox sisältää valmiiksi paljon erilaisia "skinejä", modeja ja tyylejä, mistä johtuu, että OpenLieroxin ladattavan paketin koko on noin 50 megatavua (Liero Xtremen koko on 17 megatavua).
Pelissä liikutaan käyttäen matoa, joka osaa liikkua, hyppiä, kaivaa tunneleita, käyttää aseita ja ampua itsestääntarttuvan köyden (ninja rope). Pelityypistä riippuen ohjattavan madon pitää tuhota kaikki muut, tai yksinkertaisesti pyrkiä olemaan kuolematta rajattua määrää enempää ja antaa muiden tuhota toisensa. Pelin loppumiselle Deathmatch- ja Team Deathmatch -pelityypeissä on kaksi eri vaihtoehtoa. Ensimmäinen edellytys on, että joku pelaaja on saanut tapettua muita niin monta kertaa kuin ennen pelin alkua asetuksista säädettiin. Tämä määrä voi olla vaikkapa 100, jolloin ensimmäinen 100 kertaa muita tappanut voittaa, mutta pitää myös huomioida että itsemurhasta tulee yksi miinuspiste(-1). Toinen edellytys on että kaikki muut on kuolleet niin monta kertaa, että ennen pelin alkua asetuksista säädetty raja menee rikki, jolloin pelaaja poistuu pelistä. Näin ollen viimeinen kentällä voittaa, kun muut ovat kuolleet yli rajatun määrän. Pelityyppejä on yhteensä kuusi kappaletta.