google/wiki40b huggingface dataset:
Abazan kieli

Levinneisyys ja puhujamäärä

Abazaa puhutaan pääasiassa Karatšai-Tšerkessiassa, jossa abazakylät sijaitsevat Kubanin, sen sivujokien Bolšoi ja Malyi Zelentšukin sekä Kumajoen varsilla. Osa kylistä kuuluu vuonna 2006 perustettuun Abazan piiriin.
Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan abazan puhujia oli Venäjällä 31 000 henkeä, joista 26 500 asui Karatšai-Tšerkessiassa. Kansallisuudeltaan abazoista abazan kieltä puhui äidinkielenään 93,9 % ja venäjää 4,3 %.
Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan abazan kieltä puhui 38 000 henkeä (lukuun sisältyvät myös abazaa toisena tai vieraana kielenä puhuvat). Karatšai-Tšerkessiassa abazan puhujia oli 33 700. Kaukasian sodan aikana 1800-luvulla abazoja muutti joukoittain Turkkiin, jossa heitä arvioidaan olevan noin 15 000.
Venäjällä 96,3 % abazoista osaa venäjää (82,8 % vuonna 1989). Huomattava osa abazoista puhuu myös tšerkessiä.
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä on 37 800 abazan puhujaa.

Historia ja murteet

Abaza kuuluu abhaasilais-adygeilaisten kielten abhaasilais-abazalaiseen alaryhmään. Sen lähin sukukieli on abhaasi. 1200-luvulta lähtien osa abhaaseista muutti Kaukasuksen pohjoispuolelle, jossa heidän kielensä ja kulttuurinsa sai vaikutteita tšerkesseiltä.
Kieli jakautuu tapantan ja ašharuan päämurteisiin. Ašharuat ovat muuttaneet Abhasiasta vasta 1600–1800-luvuilla, ja siksi heidän kielensä on lähempänä abhaasia.
HMS Osiris (S13)

Palvelus

Alus myytiin 1993 romutettavaksi.
Ttr1 51

Ttr1 51 eli Emma on Valtion rautateiden käyttämä radantarkastusvaunu. Vaunu on otettu käyttöön heinäkuussa 2003 ja sen hankintahinta kohosi lähes neljään miljoonaan euroon. Vaunu korvasi entisen Emman roolissa olleen radantarkastusvaunun nimeltään Et 66. Sen tehtävänä on tuottaa reaaliajassa erilaista tietoa muun muassa kiskojen kunnosta, radan geometriasta sekä ajolangan asemasta ja asennosta. Tarvittaessa Ttr1 51 pystyy tekemään rataosuuksien tarkastuksia yhdessä Elliksi kutsutun mittausvaunun kanssa. Pendolino-junien käyttämät rataosuudet se käy läpi kuusi, muiden matkustajajunien käyttämät kolme ja muut rataosuudet kaksi kertaa vuodessa. Vaunu voi tehdä mittaustehtäviä korkeintaan 120 kilometrin tuntinopeudella.
Gopher

Gopher on Internetissä käytetty sovelluskerroksen protokolla, jonka muun muassa HTTP-protokolla syrjäytti pääosin 1990-luvulla. Gopher-palvelimet tarjoavat kokoelman hierarkkisesti järjestettyjä tekstitiedostoja. Erona uusiin www-teknologioihin gopher-sivustot eivät sisällä hypertekstiä tai kuvia.
Gopherin URL on muotoa gopher://palvelin/hakupolku (vertaa HTTP:n http://palvelin/hakupolku).
Gopher (RFC 1436) oli rajoittuneempi kuin HTTP ja HTML yhdistelmä, mutta myös kevyempi toteuttaa. IANA on varannut portin numero 70 gopher-protokollalle.
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1985

Pudotuspelit

Osaottelut pelattiin kaksiosaisina.
Hunt to Kill

Juoni

Rajavartija agentti Jim Rhodes on juuri menettänyt työparinsa ja yrittää kasvattaa kapinallista tytärtään Montanan vuoristoilla. Matkalla hakemaan tyttärensä sheriffin toimistosta, ryhmä roistoja ottaa hänet ja tyttärensä panttivangiksi. Roistot haluavat vain rahakassin itselleen, jota eräs mies on lähtenyt viemään metsään. Rhodes tuntee paikalliset metsät ja joutuu heidän oppaaksi. Löydettyään rahakassin he pettävät Rhodesin ja olettavat hänen kuolleen pudotessaan jyrkänteeltä alas. Yksitellen Rhodes lähtee jahtaamaan roistoja pitkin metsää houkuttelemalla heidät tyttärensä avustuksella ansaan.
Yhdensuuntaisprojektio

Ortografinen projektio

Ortografiset yhdensuuntaisprojektiot (ts. ortogonaaliprojektiot) voivat olla joko yhdensuuntaisia tasoprojektioita tai aksonometrisiä projektioita. Ortografinen projektio on kuvien muodostuksessa luontevampi kuin vino yhdensuuntaisprojektio, koska kuvaa katsotaan normaalisti lähes kohtisuoraan paperin tasoa vastaan.

Tasoprojektio

Yleisin kuvaustapa ovat ortografiset yhdensuuntaiset tasoprojektiot. Projisointitapa kappaleiden mallintamisessa on yksinkertainen. Kappale ikään kuin heijastetaan ympärillä olevan kuvitteellisen laatikon sisäpinnoille. Tästä saadaan kaksi pohjapiirrosta ja neljä sivunäkymää. Kaksiulotteinen esitys saadaan, kun laatikko ”taitetaan auki”, jolloin sisäpintojen projektiot saadaan näkyville. Tasoprojektioita käytetään teknisessä piirtämisessä. Esimerkkinä näistä ovat kone-, asema-, pohja-, leikkaus- ja julkisivupiirustukset.

Vino projektio

Vinot projektiot ovat yleisiä niiden yksinkertaisen piirtämisen vuoksi, vaikka pituudet eivät näytäkään aivan luonnollisilta. Niitä käytetään yksinomaan piirtämiseen, eikä niinkään muodollisiin laskutoimituksiin. Pystyjanat pyritään havainnollisuuden vuoksi suuntaamaan aina suoraan ylöspäin. Akseleiden välisistä kulmista yksi on tasan 90° ja muut kaksi kulmaa ovat mielivaltaisia.
Vinoja yhdensuuntaisprojektioita ovat esimerkiksi kavaljeeri- ja sotilasprojektio.
Labradorinmeri

Labradorinmeri (engl. Labrador Sea, ransk. Mer du Labrador) on merialue Atlantin pohjoispäässä Grönlannin ja Kanadan välissä. Davisinsalmi yhdistää Labradorinmeren Baffininlahteen pohjoisessa ja Hudsoninsalmi Hudsoninlahteen lännessä.
Merivirrat kiertävät Labradorinmeressä vastapäivään. Länsi-Grönlannin virta etenee Grönlannin rannikkoa pitkin pohjoiseen Baffininlahteen asti kuljettaen lämpimämpää ja suolaisempaa vettä. Baffininsaaren virta ja Labradorinvirta puolestaan kuljettavat kylmää, vähäsuolaisempaa vettä etelään pitkin Labradorin rannikkoa.
Labradorinmeri on valtamerten termohaliinikierron kannalta tärkeän Pohjois-Atlantin syväveden muodostumisalue.
Labradorinmeren länsi- ja pohjoisosat ovat jäässä joulukuusta kesäkuuhun. Merijää on hylkeiden lisääntymisaluetta.
Labradorin ja Grönlannin rannikoilla kalastettiin ennen turskaa, mutta kalakantojen ehtymisen takia alueella on vallinnut kalastuskielto vuodesta 1992. Katkarapujen pyydystys kasvoi merkittävästi 1900-luvun loppuvuosina.
Kukkamessut

Kukkamessut on Uudessakaupungissa toukokuussa järjestettävä on puutarha-alan messu- ja festivaalitapahtuma. Myynnissä on muun muassa kukkia ja taimia sekä käsityötuotteita.
Kukkamessujen ohjelmassa on asiantuntijoiden tietoiskuja, erilaisia kilpailuja ja omaa ohjelmaa lapsille. Näytteilleasettajien ja myyjien yhteismäärä on yli 100. Vuonna 2013 messut järjestettiin 25.-26.5.2013.
Uusi Päivä (iltapäivälehti)

Uusi Päivä oli vuosina 1917–1918 Helsingissä ilmestynyt vanhasuomalainen, itsenäisyysmielinen iltapäivälehti. Lehden levikki oli alussa noin 9000 kappaletta.  Välittömästi Venäjän vallankumouksen jälkeen katsottiin itsenäisyyttä ajavissa suomalaisissa piireissä tärkeäksi vahvistaa Suormen irtaantumista Venäjästä ja itsenäisyysvaatimusta oman lehden avulla. (Vuosisatamme kuvina (1936), s. 207).
Vuonna 1919 Uuden Päivän ja Uuden Suomettaren korvasivat Iltalehti ja Uusi Suomi.

Muita kirjoittajia ja taustavaikuttajia

Maisteri Eino Railo osallistui lehden toimittamiseen ja kirjoitti lehteen pakinoita nimimerkillä Sissi. Väinö Nuorteva kirjoitti lehteen pakinoita nimimerkillä Olli. Lisäksi lehden perustamisvaiheissa aktiivisia olivat muiden muassa Mauri Honkajuuri, O. V. Louhivuori, S. J. Pentti ja Eino Suolahti. Elmo Kaila oli mukana perustamassa lehteä ja hän toimi lehden ympärille muodostuneen poliittisen klubin sihteerinä.
Urkusonaatti

Urkusonaatti on pääasiasiassa saksalaisille ja ranskalaisille uruille sävelletty vapaamuotoinen konserttikappale. Eräät ranskalaiset säveltäjät nimesivät vastaavanlaiset teoksensa urkusinfonioiksi.

Bach

Johann Sebastian Bach kirjoitti uruille triosonaatteja, jotka kuuluvat enemmänkin kamarimusiikin kategoriaan.

Liszt ja Reubke

Franz Lisztin fantasia ja fuuga Giacomo Meyerbeerin oopperaan Le Prophète sisältyvästä koraalista Ad nos, ad salutarem undan laajentaa muotoa preludin ja fuugan välisellä adagiolla. Samaan kategoriaan kuuluu Lisztin oppilaan Julius Reubken Der 94ste Psalm – Sonate für die Orgel.

Guilmant

Alexandre Guilmant kirjoitti kahdeksan sonaattia uruille. Ensimmäisen sonaatin tekstuurin hän kirjoitti myös orkesterille ja nimesi sen sinfoniaksi. Vastaavasti orkesterille kirjoittamansa kahdeksannen urkusonaatin hän nimesi sinfoniaksi järjestysnumerolla toinen. Seitsemännen sonaatin vaihtoehtoinen nimi on sarja.

Widor ja Vierne

Widor ja Vierne käyttivät teostensa lajinimeä urkusinfonia.
Hannes Siivonen

Elämä ja ura

Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Juho Stefan Siivonen ja Sanni Katri o.s. Sundell. Perhe muutti Turkuun, kun Hannes oli 11-vuotias. Lapsuutensa hän vietti silloisella Nummenpakalla, Nummenmäen esikaupunkialueella. Vanhempien avioliiton kariuduttua Hanneksesta tuli perheen pääasiallinen elättäjä.
Siivonen kävi Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulua 1916–1919. Hänen opettajinaan toimivat muun muassa Santeri Salokivi, Ragnar Ungern ja Teodor Schalin. Hänen debyyttinsä oli Turussa 1920. Vuonna 1932 hän teki stipendimatkan Ranskaan Pariisiin ja Italiaan tutustuen näyttelyihin ja museoihin. Turku-aiheita Siivosella oli hyvin paljon, mutta Turun tuomiokirkkoa hän ei koskaan maalannut tilauspyynnöistä huolimatta. Siivonen oli myös pidetty muotokuvaaja. Lisätienestiä hän hankki maalaamisen ohella toimimalla myös Turun yliopiston kirjaston vahtimestarina peräti 17 vuotta 1929–46. Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulun johtajana hän toimi 1946–1950.
Hän sanoutui irti Piirustuskoulun johtajuudesta Turun Taideyhdistyksen hallituksen kanssa syntyneiden kiistojen takia. Virallisesti asia koski vain sijaisen valintaa. Siivonen olisi halunnut virkavapaalle lähtevän Laila Säilän tilalle Eino Aaltosen, mutta TTY:n hallitus halusi siihen taidearvostelijana toimineen Osmo Laineen. Oppilaat lähettivät hallitukselle vetoomuksen, että Siivosen mielipide huomioitaisiin. Siivonen oli ankaruudestaan huolimatta opettajana suosittu. Oppilaita pidettiin "pikku Siivosina", joten hallitus oli Osmo Laineen kannalla siinä, että Siivonen vaikutti liian paljon oppilaiden maalaustapaan. Oppilaita erosi koulusta protestina tapahtumalle.
Hannes Siivoselle myönnettiin Valtion taiteilijaeläke 1962. Hän kuoli 74-vuotiaana 1972. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli Martta Adina o.s. Luoto ja toinen Eine o.s. Backlund. Taiteilijan kuoleman jälkeen hänen leskensä lahjoitti miehensä laajan taiteellisen jäämistön Turun taidemuseolle.

Muuta

Leo Tavio tuotti 1957 lyhyen dokumenttielokuvan Hannes Siivonen – Taiteilijan arkea.
Adam Dyczkowski

Adam Dyczkowski (s. 17. marraskuuta 1932 Kęty) on puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Bolesław Kominek 24. kesäkuuta 1957, ja hänet nimitettiin Wrocławin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Altavan titulaaripiispaksi 19. syyskuuta 1978. Piispaksi konsekroinnin suoritti 25. marraskuuta Henryk Roman Gulbinowicz, jota avustivat Stefan Barela ja Wincenty Urban.
Dyczkowski sai 25. maaliskuuta 1992 nimityksen Legnican vihkipiispaksi ja 17. heinäkuuta 1993 Zielona Góra-Gorzówin piispaksi. Hän jäi eläkkeelle 29. joulukuuta 2007.
Ernst Mach

Ernst Mach (18. helmikuuta 1838 – 19. helmikuuta 1916) oli itävaltalais-tšekkiläinen fyysikko ja filosofi. 
Ernst Mach syntyi Chrlicessa, Böömissä, Itävallassa (nykyisin osa Brnoa Tšekissä). 14-vuotiaaksi saakka hän oli kotiopetuksessa ja 17-vuotiaana hän pääsi Wienin yliopistoon. Siellä hän opiskeli matematiikkaa, fysiikkaa ja filosofiaa. Fysiikan tohtoriksi hän väitteli vuonna 1860. Vuonna 1864 hän vastaanotti matematiikan professorin viran ja kaksi vuotta myöhemmin, vuonna 1866, myös fysiikan professorin viran. 1867 hän otti vastaan kokeellisen fysiikan viran Kaarlen yliopistossa Prahassa. Mach palasi vielä Wienin yliopistoon induktiivisen filosofian professoriksi 1895, mutta kärsittyään kaksi vuotta myöhemmin sydänkohtauksen hän jäi eläkkeelle saatuaan nimityksen Itävallan parlamenttiin. Hän jatkoi luennoimista ja julkaisemista vielä eläkkeelläkin. Mach kuoli 19. helmikuuta 1916 Haarissa Saksassa.

Fysiikka

Machin kokeellisen fysiikan tutkimus keskittyi interferenssiin, diffraktioon, polarisaatioon ja valon heijastumiseen. 1877 Mach julkaisi tutkimuksen yliääninopeudesta. Tässä julkaisussa hän kuvasi yliäänellä liikkuvasta ammuksesta havainnoidut äänivaikutukset. Mach päätteli ja vahvisti matemaattisesti kartion muotoisen iskuaallon olemassaolon yliäänisen liikkeen aikana. Kappaleen nopeuden ja äänennopeuden suhdetta kuvaavaa lukua kutsutaan Machin luvuksi. Kosmologiassa tunnetaan Machin esittämä Machin periaate -niminen hypoteesi.
Mach kiisti atomien olemassaolon.

Aistihavainnot

Aistihavaintojen alalta Mach tunnetaan Machin nauhana tunnetusta optisesta illuusiosta.

Tieteenfilosofia

Machin tieteenfilosofian perustana on ajatus, että tieteelliset lait ovat kokeellisten tapahtumien summauksia. Näillä laeilla pyritään ymmärtämään muuten inhimillisesti käsittämättömän monimutkasta todellisuutta. Tieteelliset lait ovat siten tiukasti kiinni inhimillisessä ajattelussa. Koska tieteelliset lait tehdään inhimillisen ymmärryksen rajallisuuden mukaan, ne pyritään tekemään mahdollisimman yksinkertaisiksi ja taloudellisiksi. Siksi lait eivät sisällä todellisuutta objektiivisena kokonaisuutena vaan inhimillisenä näkökulmana. Vain tietyllä tarkkuudella voidaan tehdä kokeita, joilla on keskenään samat olosuhteet ja samat tulokset, koska tismalleen samanlaisia olosuhteita ei ole mahdollista toistaa. Vain ajatuksellisesti voidaan toistaa yhtäpitäviä tapahtumia.
Machin ajattelulla oli suora vaikutus Wienin piiri -nimiseen filosofien ryhmittymään, joka toimi Wienissä nimellä Verein Ernst Mach (Ernst Mach -yhdistys), sekä yleisesti loogisen positivismin koulukuntaan. Albert Einstein nimesi Machin suhteellisuusteorian edelläkävijäksi.
Ayabe

Maantiede

Ayaben keskustaajama sijaitsee laaksossa, jota ympäröivät vuoret pohjoisen, idän ja etelän puolella. Yurajoki laskee kaakosta Tanban ylängöltä laaksoon. Ayaben laakso avautuu kohti länttä laajempaan Fukuchiyaman laaksoon.
Etäisyydet ovat prefektuurin pääkaupunkiin Kiotoon noin 60 km, Kōbeen noin 80 km ja Japaninmerelle noin 25 km.

Historia

Ayabe sai kaupunkioikeudet seitsemän kunnan kuntaliitoksen myötä vuonna 1950.

Talous

Tunnettu elinkeino alueella on jo vuosisatoja ollut vaatetusteollisuus. Siitä juontuu kaupungin nimikin, jonka alkuosa merkitsee kimonokankaan kudontaa.
Vaatetusteollisuuden vaikutuksesta alueen naiset ovat tottuneet käymään työssä kodin ulkopuolella. Niinpä alueelle on sijoittunut myös muuta teollisuutta, jossa on tarjolla työpaikkoja naisille. Esimerkkinä mainittakoon Omronin sairaalaelektroniikan kokoonpanotehdas. Nykyisin teollisuuteen tulee työntekijöitä myös muista maista, varsinkin Etelä-Amerikasta ja Filippiineiltä.
Yurajoen laakso on hedelmällinen, joten kaupunki on kehittynyt myös maatalouden varassa. Siellä toimii maatalouteen erikoistunut ammattikorkeakoulu. Maatalouselinkeinon parissa on nykyisin noin 3 500 taloutta. Tuotteita ovat riisi, vihannekset ja hedelmät.

Kurotani-washi

Ayaben pohjoisrajalla syrjäisessä laaksossa on pieni Kurotanin kylä, jossa vaalitaan ikivanhaa paperinvalmistustekniikkaa, Kurotani-washi. Paperi valmistetaan käsityönä huolellisen prosessin kautta laaksossa kasvavan pensaan kuorisäikeistä. Paikan paperinvalmistus on peräisin ajalta, jolloin eräs alakynteen joutunut samuraijoukko piileskeli kyseisessä laaksossa, ja alkoi valmistaa elantonsa hankkimiseksi paperia.

Tenmonkan PAO

Kaupungin läheisellä kukkulalla on tähtitorni Tenmonkan PAO. Koska kaupunki on melko pieni ja ympäröivät vuoret suojaavat, valosaaste on melko vähäistä. Tähtitornissa on 95 cm:n peilikaukoputki.

Ōmoto

Ayaben kaupungin keskustan tuntumassa sijaitsee Ōmoto-uskonnon päätemppeli. Temppelialue on kaupungin kokoon verrattuna suuri. Uskonnollinen liike perustettiin vuonna 1892 ja sillä on oman ilmoituksensa mukaan noin 170 000 kannattajaa eri puolilla. Ōmoto luokitellaan yleensä šintolaisuudesta erkaantuneeksi haaraksi. Sen erikoisuutena on, että liikkeen johdossa on aina ollut nainen.

Rautatie

Ayaben kautta kulkee JR Nishi-Nihon -yhtiön San’in-päälinja Kiotosta Fukuchiyamaan. Ayabe on risteysasema, josta erkanee Maizuru-linja. Kaupungin alueen muut asemat ovat Yamaga ja Takatsu sekä Maizurun suuntaan Fuchigaki ja Umezako.

Moottoritiet

Ayaben kautta kulkee Maizuru–Wakasa-moottoritie Kōben ja Osakan suuntaan. Kyōto-jūkan-moottoritien osuus Ayabesta Miyazuun valmistui vuonna 2003.
Pekka Ikäheimo

Pekka Ikäheimo eli Ikä-Pekka (10. maaliskuuta 1899 Pielavesi – 10. elokuuta 1991 Utajärvi) oli suomalainen agrologi, asutusneuvoja ja omakustannekirjailija.
Torppariperheeseen syntynyt Ikäheimo kävi Peltosalmen maamieskoulun ja sen jälkeen Kurkijoen maanviljelysopiston valmistuen agrologiksi 1927.
Ikäheimo toimi Viipurin läänin Pyhäjärvellä maanviljelijänä ja maanviljelysseuran neuvojana vuoteen 1939 saakka. Sotavuosina hän oli asutusneuvojana ja maatalousneuvojana Pihtiputaalla ja sitten sotilashallinto-osaston maatalousjohtajana ja työvoimapäällikkönä Viipurin läänissä.
Sodan päätyttyä Ikäheimo muutti 1944 Utajärvelle Oulun läänin Talousseuran osapalkkaiseksi asutusneuvojaksi ja hän osti seuraavana vuonna Utajärveltä rappiotilan jonka hän kunnosti viljellen tilaa eläkepäiviinsä saakka.
Ikäheimo harrasti runojen kirjoittamista sekä runonlausuntaa ja hän kirjoitti myös kronikoita erilaisiin juhlatilaisuuksiin. Jäätyään eläkkeelle hän alkoi julkaista usein uskonnollis-filosofisia omakustannekirjoja joita hän sitten itse kiersi myymässä.
Pukija (vuoden 1983 elokuva)

Vastaanotto

Pukija tuotti viisi Oscar-ehdokkuutta, seitsemän Bafta-ehdokkuutta ja viisi Golden Globe -ehdokkuutta, joista Tom Courtenay voitti Golden Globen roolityöstään. Albert Finney palkittiin Berliinin elokuvajuhlien Hopeisella karhulla, ja ohjaaja Yates oli ehdolla Kultaisen karhun saajaksi.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Pukijan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Ivan Basso

Ammattiura

Ivan Basson ammattilaisura alkoi pienessä Amica Chips -tallissa vuonna 2000. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi italialaiseen Fassa Bortolo-talliin ja kahden vuoden hyvät suoritukset takasivat hänelle paikan Bjarne Riisin CSC-talliin kaudeksi 2004. Ensimmäisenä CSC-vuotenaan italialainen oli Ranskan ympäriajossa kolmas ja seuraavana vuotena heti Lance Armstrongin jälkeen toinen. Ivan Basso voitti Italian ympäriajon vuonna 2006 yli yhdeksän minuutin erolla toiseksi sijoittuneeseen José Enrique Gutiérreziin. Hän voitti CSC-vuosinaan yhden osuuden Ranskan ympäriajossa ja viisi osuutta Italian ympäriajossa.

Doping-epäilyt

Basso liitettiin kesäkuussa 2006 alkaneeseen Operaatio Puerto -nimen saaneeseen ammattipyöräilyn dopingtapaukseen. Bassoa epäiltiin veridopingin käytöstä, mutta häntä ei kuitenkaan tuolloin virallisesti syytetty dopingin käytöstä, mutta tallien välisen sopimuksen mukaisesti kukaan ajaja, johon liittiin minkäänlaisia epäilyjä dopingin käytöstä, ei saanut osallistua ProTour-sarjan kilpailuihin. Näin ollen Basso ei voinut osallistua vuoden 2006 Ranskan ympäriajoon. 
Basso teki sopimuksen 6. marraskuuta 2006 Discovery Channel Pro Cycling Team -tallin kanssa, mutta puolisen vuotta myöhemmin 24. huhtikuuta, 2007 Discovery Channel -talli päätti kieltää Bassoa kilpailemasta, koska Italian olympiakomitea oli päättänyt ryhtyä jälleen tutkimaan Basson epäiltyä dopingin käyttöä. 30. huhtikuuta talli ilmoitti päättävänsä Basson sopimuksen.
Basso oli Italian olympiakomitean kuultavana 2. toukokuuta 2007 ja 7. toukokuuta hän myönsi komitealle sekaantuneensa doping-tapaukseen. Myöhemmin järjestetyssä tiedotustilaisuudessa Basso sanoi, että hän oli "yrittänyt" dopingin käyttöä ja vaikkei hän varsinaisesti ollut käyttänyt dopingaineita, hän ymmärsi rikkeensä ja oli valmis kärsimään kilpailukiellon ja haluavansa tämän jälkeen palata kilpailemaan. Basso sai kilpailukieltoa lokakuuhun 2008 asti.

Uran jatkuminen

Basson kärsiessä vielä dopingtuomiotaan hän allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen Liquigas-tallin kanssa vuosiksi 2009 ja 2010. Ensiesiintymisensä uuden joukkueensa väreissä Basso teki 26. lokakuuta 2008 ajetussa Japan Cup -kilpailussa, vain kaksi päivää kilpailukieltonsa päättymisen jälkeen. Hänen sijoituksensa 1.HC -kategorialuokituksen kilpailussa oli kolmas. Vuonna 2009 hän sijoittui Italian ympäriajossa viidenneksi ja Espanjan ympäriajossa neljänneksi.
Basso voitti Italian ympäriajon 2010. Hän voitti lisäksi Monte Zoncolanin jyrkkään nousuun päättyneen 15. etapin.
Bassolla todettiin heinäkuussa 2015 kesken Ranskan ympäriajon kivessyöpä. Myöhemmin samana vuonna hän ilmoitti lopettavansa ammattilaisuransa, mutta jatkavansa taustaroolissa Tinkoff-Saxo-tallissa.
HMS Castor (1915)

Palvelus

HMS Castor liitettiin palvelukseen otettaessa Suuren Laivaston (engl. Grand Fleet) 11. Hävittäjälaivueen lippulaivana, jonka mukana alus otti osaa Skagerrakin taisteluun. Kymmenen miehistönjäsentä sai taistelussa surmansa aluksen saadessa osuman.
HMS Castor palveli Mustalla merellä 1919-1920, minkä jälkeen oli telakalla Chathamissa. Alus palasi palvelukseen huhtikuussa 1920 ja liitettiin Atlantin laivaston 2. Kevyt risteilijäviirikköön. Alus partioi Irlannin rannikolla 1922. Heinäkuussa 1923 alus teki laivastovierailun Helsinkiin yhdessä HMS Curacoan kanssa, HMS Caledonin vieraillessa samaan aikaan Hangossa.
HMS Castor liitettiin Tykistökouluun 1923 ja Noren reserviin 1924, minä aikana alus oli huollossa marraskuusta 1925 syyskuuhun 1926 sekä kuljetti joukkoja Kiinaan lokakuussa 1927. Alus oli Devonportissa telakalla.
HMS Castor palasi Devonportista palvelukseen Kiinan asemalle kesäkuussa 1928. Alus poistettiin palveluksesta ja asetettiin Devonportin reserviin heinäkuussa 1930. 
HMS Castor myytiin romutettavaksi 30. heinäkuuta 1936 Rosythiin.
A Lot Like Love

Juoni

Elokuva kertoo Emily Friehlistä (Amanda Peet), joka tutustuu matkallansa Oliver Martiniin (Ashton Kutcher). Emily ja Oliver joutuvat samalle pitkälle lennolle yhdessä. Siitä heillä alkaakin yhteinen ”matkansa” toistensa kanssa. Siitä oikeastaan heidän yhteinen taipaleensa jo alkaakin, ja heidän suhteensa alkaa pikkuhiljaa muuttua hiukan vakavammaksi ja vakavammaksi. He tapaavat uudestaan tapahtumarikkaassa New Yorkissa, jossa heillä on jo pientä rakkautta ilmassa. Vuosien kuluessa Oliverin ja Emilyn elämässä sattuu ja tapahtuu kaikenlaista, ja heidän elämässä on tietenkin ollut muitakin suhteita. Heidän tarinansa päättyy kuitenkin hyvin miellyttävällä tavalla.
Ravintola Seurasaari

Ravintola Seurasaari on Helsingin Seurasaaressa sijaitseva ravintola, joka on perustettu vuonna 1873. Ravintolan rakennuksen on suunnitellut Frithiof Mieritz vuonna 1890 ja se oli kansanpuistoaikaisen Seurasaaren ensimmäinen rakennus. Nykyään ravintolan terassilla toimii myös kahvila.
Le Monde

Historia

Ensimmäinen numero ilmestyi 19. joulukuuta 1944. Lehden perusti Hubert Beuve-Méry kenraali Charles de Gaullen pyynnöstä saksalaisten vetäydyttyä Pariisista. Aloittaakseen lehden tekemisen Beuve-Méry esitti ehdoksi täydellisen toimituksellisen itsenäisyyden. Lehti korvasi sanomalehti Le Tempsin jonka tyyliasun ja formaatin se omaksui. Vuodesta 1985 lehden etusivua on koristanut karikatyyri, jonka on useimmiten piirtänyt pilapiirtäjä Plantu.
Vuonna 2003 kirja Le Monden piilotetut kasvot (La face cachée du Monde) väitti, että päätoimittaja Jean-Marie Colombani ja muut lehden johtohenkilöt olisivat muun muassa osoittaneet poliittista puolueellisuutta ja sotkeutuneet taloudellisiin kähmintöihin, jotka vaaransivat lehden itsenäisyyden. Nämä syytökset ovat yhä ristiriitaisia ja näyttämättä toteen.

Omistus

Le Monden on perustamisesta lähtien omistanut Groupe Le Monde, josta lehden työntekijät omistavat 53 %. Lopun omistavat Danone, BNP Paribas -pankki ja miljardööri François Pinault. Enemmistöomistus siirtyi kesällä 2010 ranskalaiselle sijoittajaryhmälle, johon kuuluvat pankkiiri ja Les Inrockuptibles lehden kustantaja Matthieu Pigasse, internetoperaattori Freen perustaja Xavier Niel ja Yves Saint-Laurent -muotitalon toinen perustaja Pierre Bérgé. Pigasse on lähellä sosialistipuoluetta ja on toiminut kansainvälisen valuuttarahaston johtajan Dominique Strauss-Kahnin neuvoantajana. Toimittajille jää veto-oikeus päätoimittajanvalinnassa, ja osaomistuksen kautta tomittajilla on valtaa myös merkittävissä talousasioissa. Oikeistolainen presidentti Nicolas Sarkozy yritti puuttua kauppaan uhkaamalla lopettaa lainatakuun, jos kauppa tehdään Pigassen ryhmän kanssa.