google/wiki40b huggingface dataset:
Felice Bryant

Matilda Genevieve ”Felice” Bryant, o.s. Scaduto, (7. elokuuta 1925 Milwaukee, Wisconsin, Yhdysvallat – 22. huhtikuuta 2003 Gatlinburg, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen countrymusiikin lauluntekijä. Hänet tunnetaan erityisesti aviomiehensä Boudleaux Bryantin kanssa tekemästään musiikista, varsinkin The Everly Brothersille tehdyistä menestyskappaleista. Pariskunta kuuluu Nashvillen ja countrymusiikin menestyneimpiin lauluntekijöihin. Felice ja Boudleaux Bryantin noin 1 500 julkaistua kappaletta on nauhoittanut yli 400 artistia. On arvioitu, että heidän laulujaan oli jo 1980-luvun loppuun mennessä myyty yli 300 miljoonaa kappaletta.
Bryantit on valittu Nashville Songwriters Hall of Fameen, Country Music Hall of Fameen ja Songwriters Hall of Fameen.

Elämä ja ura

Felice Scaduto syntyi vuonna 1925 Milwaukeessa Wisconsinissa. Hänellä ei ollut musiikillista koulutusta, mutta hän lauloi ja kirjoitti kappaleita jo nuorena ja oli innostunut runoudesta. Hän esiintyi toisen maailmansodan aikaan vapaaehtoisjärjestö United Service Organizationsin yhdysvaltalaisille joukoille järjestämissä musiikkiesityksissä. Vuonna 1945 Scaduto tapasi viisi vuotta vanhemman lauluntekijä Boudleaux Bryantin Milwaukeessa. Suhde johti mutkitta avioliiton solmimiseen jo samana vuonna. He alkoivat pian myös kirjoittaa musiikkia yhdessä.
Little Jimmy Dickens nauhoitti vuonna 1949 Bryantien kappaleen ”Country Boy”, joka nousi listalla kymmenen kärkeen. Vuonna 1953 Bryantit kirjoittivat kappaleen ”Hey Joe”, jonka nauhoitti ensimmäisenä Carl Smith ja jonka Frankie Laine äänitti suuren suosion saavuttaneen version. He tekivät countryduo The Everly Brothersille lukuisia kappaleita, mukaan lukien ”Bye Bye Love” (1957), ”Wake Up Little Susie” (1957), ”All I Have to Do Is Dream” (1958), ”Bird Dog” (1958), ”Problems” (1958), ”Take a Message to Mary” (1959) ja ”Let’s Think About Living” (1959), joista kaikkia myytiin vähintään miljoona kappaletta.
1960-luvulla Bryantit tekivät musiikkia muun muassa Jim Reevesille ja Sonny Jamesille. Heidän vuonna 1960 kirjoittansa kappaleen ”Love Hurts” ovat nauhoittaneet useat artistit, mukaan lukien The Everly Brothers, Roy Orbison, Gram Parsons, Jim Capaldi ja hard rock -yhtye Nazareth. Osborne Brothersille kirjoitettu kappale ”Rocky Top” (1968) on noussut Bryantien tunnetuimmaksi sävellykseksi ja yhdeksi countrymusiikin nauhoitetuimmista kappaleista. Tennesseen osavaltio on ottanut ”Rocky Topin” viralliseksi tunnuslaulukseen. Vuonna 1979 Felice ja Boudleaux Bryant nauhoittivat ensimmäisen albuminsa esittäjinä.
Boudleaux kuoli vuonna 1987. Hänen kuolemansa jälkeen Felice teki vielä ajoittain musiikkia yksin. Hän kuoli huhtikuussa 2003 Gatlinburgissa Tennesseessä. Felicellä ja Boudleaux’lla oli kaksi poikaa, Dane ja Del Bryant.
Aukusti Simojoki

Aukusti Simojoki (ent. Simelius, 17. elokuuta 1882 Haukipudas – 8. kesäkuuta 1959 Hämeenlinna) oli filosofian tohtori, opettaja, kirjailija, kääntäjä, sanoittaja. Vuonna 1953 hän sai professorin arvonimen.
Simojoki valmistui ylioppilaaksi vuonna 1901, filosofian kandidaatiksi ja lisensiaatiksi vuonna 1911 ja filosofian tohtoriksi vuonna 1914. Hänet promovoitiin samanaikaisesti tulevan presidentti Lauri Kristian Relanderin kanssa. Väitöskirjan aihe oli "August Ahlqvist runoilijana, arvostelijana ja tyyliniekkana".
Simojoki työskenteli muun muassa Kouvolan Sanomien päätoimittajana, Kustannus Oy Kariston kirjallisena johtajana. Vuosina 1930–1940 hän oli Kouvolan yhteiskoulun suomen kielen lehtori ja rehtori sekä myöhemmin työväenopiston johtaja ja valtioneuvoston käännöstoimiston päällikkö. Hän suomensi monia teoksia eri kielistä ja oli innokas kuoromies (II-basso). Hän on myös sanoittanut useita tunnettuja lauluja. Simojoen runoon on sävelletty Kymenlaakson laulu. Hän on myös riimittänyt suomeksi virolaisen joululaulun Kilisee, kilisee kulkunen (Tiliseb, tiliseb aisakell).
Simojoki kuului Suomen eläinsuojeluyhdistyksen hallitukseen vuosina 1910–1918 ja toimi sihteerinä 1911 alkaen. Simojoen vaimo Sylvia oli yhdistyksen puheenjohtaja Torsten Karl Forsténin tytär. Kun avioliitto päättyi eroon vuonna 1919, luopui Simojoki myös yhdistyksen toiminnasta. Aktiivikautenaan hän sanoitti Suomen eläinsuojeluyhdistyksen marssin. Sävellyksen teki Oskar Merikanto.
Osuuskunta Helsingin Valokuidut

Osuuskunta Helsingin valokuidut

Osuuskunta on perustettu 2014. Rakentaminen alkoi 2014 ja verkko valmistui 2015 keväällä. Osuuskunta on rakentanut valokuituverkon (FTTH) Marttilan alueelle Helsingin Pitäjänmäkeen. Hanke pilottikohde tekniikalle, jolla voidaan rakentaa moderni ja nopea tietoliikenne vanhalle omakotitaloalueelle. Verkko oli myös Suomen ensimmäinen Soneran (Telian) Avoinkuitu- mallinen verkko Suomessa. Hankkeen toteuttamiseen osallistui Telian lisäksi Omakotiliitto ja Liikenne- ja Viestintäministeriö. Hankkeen piirissä on 160 omakotitaloa.

Tunnustukset ja palkinnot

Osuuskunta voitti 2017 EU:n palkinnon "European Broadband Awards 2017 "sarjassa avoimuus ja kilpailu.

Tekninen toteutus

Verkko on rakennettu siten, että jokainen osakas saa neljä kuitua, jotka ovat kytketty päästä päähän osuuskunnan keskukselle asti. Tämä mahdollistaa, että asiakas voi kilpailuttaa netti yhteyden ottamalla yhteyttä (uuteen) operaattoriin ja siirtämällä "hyppykuitu" kotipäätteen liittimestä toiseen. Tällä hetkellä on saatavilla palvelut viideltä eri operaattorilta. Lisäksi on saatavilla kaapeliTV- palvelut (Elisa) ja keskusantennipalvelut.
Alkionkehitys

Alkionkehitys on tapahtumasarja, jossa hedelmöittyneestä munasolusta kehittyy monisoluinen sikiö, jolla on jo kaikkien keskeisimpien elinten aiheet.
Eri lajeilla on erilainen alkionkehitys. Samantyyppisten lajien alkionkehitys muistuttaa monesti toisiaan. Alkionkehitys etenee solunjakautumisten kautta. Alussa alkio kehittyy monikerroksiseksi gastrulaksi, johon alkaa ilmestyä elimiä.

Alkionkehityksen vaiheet

Alkionkehitys alkaa, kun siittiö hedelmöittää munasolun. Alussa solut jakautuvat pallomaiseksi morulaksi, ja siihen syntyy ensin epäsäännöllinen ontto tila, joka kehittyy säännölliseksi. Tällöin alkiosta tulee ontto solupallo, blastula. Tähän syntyy kuoppa, joka laajenee solupallon sisäiseksi endodermiksi, ja ulkokerros jää ektodermiksi. Niiden välissä on keskikerros eli mesodermi.  Ektodermistä kehittyy iho ja hermosto, mesodermistä lihakset, luusto ja monet sisäelimet, ja endodermistä ruuansulatuskanava ja monet rauhaset.
Alkion suojaksi kehittyvät sikiökalvot  huolehtivat myös  sen aineenvaihdunnasta. Suonikalvo hoitaa aineenvaihduntaa ennen istukan kehittymistä. Vesikalvosta erittyy lapsivettä, joka suojaa sikiötä vaimentamalla ulkoisia iskuja. Rakkokalvo kehittyy suolen pullistumasta. Osa siitä kasvaa kiinni suonikalvoon ja muodostaa istukan.

Alkionkehityksen geneettinen säätely

Solun toiminta pohjautuu säätelymekanismiin, jossa geenin vieressä oleva repressori estää tarvittaessa geenin lukemisen. Repressorin voi irrottaa jonkun toisen geenin synnyttämä tuote. Repressorin vastakohta aktivaattori käynnistää geenin. Toisaalta geenit pystyvät tuottamaan entsyymien avulla aktivaattoreita ja repressoreita. Näin geeni voi ohjata muita geenejä.
Alkionkehitystä ohjaavat solun geenistössä olevat kytkimet, jotka ohjaavat toisiaan. Ne määrittelevät solulle sen paikan alkiossa. Merkittävimpiä geenejä, jotka ohjaavat syntyvän eliön muotoja, sanotaan homeobokseiksi eli HOX-geeneiksi. Niiden rypäät määrittävät syntyvän eliön eri alueet. Geenistössä on ikään kuin kartta syntyvästä eliöstä. Alussa alkiolle määrittyvät sen pituus- ja leveysasteet, jolloin se kasvaa pitkulaiseksi. Ajan myötä pituus- ja leveysasteiden verkko tarkentuu ja alkioon alkaa ilmestyä yhä enemmän muotoja, kun jo määriteltyihin kartan kohtiin ilmestyy uusia elimiä määrittäviä karttoja.
David Zayas

Elämä ja ura

David Zayas syntyi Puerto Ricossa ja hän kasvoi New Yorkissa. Hän liittyi nuorena Yhdysvaltain ilmavoimiin, minkä jälkeen hän ryhtyi poliisiksi. Tämän jälkeen hän aloitti uransa näyttelijänä – monet hänen roolihahmonsa ovat olleet poliisi- ja lakiammateissa. Zayas on naimisissa Liza Colón-Zayasin kanssa.
Hän näytteli HBO:n draamasarjassa Kylmä rinki vuosina 2002–2003. Sen jälkeen hän näytteli vuosina 2006–2013 Showtimen draamasarjassa Dexter. Vuosina 2014–2015 Zayas esiintyi Gotham-televisiosarjassa. Hän on vieraillut myös muun muassa televisiosarjoissa NYPD Blue, Kova laki: Erikoisyksikkö, Num3rot, Ilman johtolankaa ja Burn Notice.
Jõemõisa järv

Maantietoa

Järvi kuuluu kolmen järven muodostamaan kokonaisuuteen, joka on syntynyt maaston samaan painanteeseen. Aiemmin ne ovat muodostaneet yhden suuren järven, mutta järvenlaskun seurauksena ne ovat matalina erottuneet toistaan ja soistuneet rannoiltansa. Järviä erottaa toistaan Kaiun suon kosteikot ja yhdistää järvien väliset uomat. Kaiun järven tulo-oja on Kääpa oja (jõgi), joka alkaa kaakossa Keressaare rabasta ja laskee Kaiu järveen etelästä. Papijärveen laskee jokimaisempi Uhmardu jõgi. Papijärven ja Jõemõisa järven yhdistävät toisiinsa 120 metriä leveä Järvekael (Järven kaula), joka on matala ruovikkoinen salmi. Järvikaelin rannasta jatkaa Kääpa jõgi matkaansa pohjoiseen, missä se yhtyy Kullavere jõgeen ennen laskemistaan Peipsijärveen.
Järven pinta-ala on 72 ha (hehtaaria) ja se on 1,8 kilometriä pitkä ja 700 metriä leveä. Järveen on ohjattu lyhyitä pelto- ja metsäojia. Järven valuma-alueen laajuus on 216,0 km² (neliökilometriä). Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 2,6 metriä ja suurin syvyys 3,2 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,0019 km³ (kuutiokilometriä) eli 1,9 miljoonaa m³ . Järven rantaviivan pituus on 6,9 kilometriä ja järven rannat ovat ruovikkoista kosteikkoa. Rannat ovat autiot, mutta pohjoispuolella melko lähellä on kaksi maatilaa. Järven pohjoispuolella sen ohittaa Saaren ja Palan yhdistävä maantie.

Järven luokittelu ja ekologia

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu (vir. keskmise karedusega kihistumata veega järv).
Järvi luokitellaan limnologisesti kasvillisuudeltaan rehevöityneeksi (vir. makrofüüdijärv tai suurtaimerikas järv, MF), jolloin sekä pohja- ja rantakasvillisuus että kelluvalehtinen kasvillisuus kukoistaa. Tällaiset järvet ovat yleensä myös matalia.

Luontoarvoja

Järvessä elää yleisenä hauki, särki, ahven, sorva ja lahna. Näiden lisäksi on harvinaisempina pasuri, suutari, säyne, salakka, ruutana, kiiski ja made. Harvinaisuuksia ovat rantanuoliainen ja piikkinuolijaisiin kuuluva Misgurnus fossilis.

Legendaa

Järvi liittyy virolaisiin legendoihin Kalevipojasta ja hänen kuolemaansa taisteuissa. Hän kuoli vihollisen katkaistuaan hänen molemmat jalkansa ja on haudattuna Kääpa jõgen rannalle lähelle siltaa.
Simon Bar Giora

Simon Bar Giora (k. 70 jaa.)(tunnetaan myös Simeon Bar Giora tai Simon Ben Giora) oli yksi juutalaiskapinallisten johtajista ensimmäisessä juutalaissodassa 66–70 jaa. Rooman valtakuntaa vastaan.
Hän kuoli vuonna 70 Jerusalemin piirityksen jälkeen kun roomalaiset kuristivat hänet voitonjuhliensa päätteeksi.
Halleyn tutkimusasema

Halleyn tutkimusasema on tutkimuslaitos Etelämantereella, joka sijaitsee Bruntin jäähyllyllä. Asema perustettiin 1950-luvun puolivälissä. Se on nimetty Edmond Halleyn mukaan. Laitoksen uusin rakennus, Halley VI, avattiin vuonna 2013.
John Evan

John Evan (synt. John Spencer Evans 28. maaliskuuta 1948 Blackpool, Iso-Britannia) on Jethro Tull -yhtyeen entinen kosketinsoittaja.
Evan aloitti pianonsoiton lapsena kotonaan äitinsä opettamana. Teini-iässä hän perusti yhdessä koulukavereittensa (ja tulevien Jethro Tull -muusikoiden) Ian Andersonin ja Jeffrey Hammondin kanssa The Blades -yhtyeen. Tässä kokoonpanossa Evan soitti rumpuja. Nimi vaihtui 1960-luvun puolivälissä The John Evan Bandiksi (myös The John Evan's Smash oli käytössä jonkin aikaa), lähinnä Evanin äidin mieliksi, koska tämä oli sponsoroinut yhtyettä ostamalla heille pakettiauton ja Hammond-urut joita John alkoi nyt soittaa. Evan tipautti myös "s"-kirjaimen sukunimestään, sillä "Evan" kuulosti paremmalta bändin nimessä. Tässä vaiheessa seitsenmiehisessä soul-musiikkia soittavassa yhtyeessä oli pari muutakin tulevaa Tull-muusikkoa, rumpali Barriemore Barlow ja basisti Glenn Cornick. Yhtye hajosi kuitenkin piakkoin ja John Evan lähti opiskelemaan lääketiedettä yliopistoon. John Evan Bandin jäännöksistä Ian Andersonin johdolla syntyi Jethro Tull.
Vuonna 1970 Anderson pyysi Evania soittamaan Tullin Benefit-albumin piano- ja urkuosuudet. Tämän jälkeen Evania pyydettiin liittymään vakituiseksi jäseneksi yhtyeeseen. Pitkän taivuttelun jälkeen hän suostui ja aikoi olla mukana enintään vuoden opiskelujensa takia, mutta menestys, rock-tähteys ja lavean elämäntyylin mahdollisuus pitivät hänet mukana kymmenen vuoden ajan. John Evan nousi näkyväksi hahmoksi Tullin konserteissa ja julkisuuskuvassa tavaramerkkinään valkoinen puku ja pinkinkeltainen solmio.
1980 Ian Anderson alkoi levyttää sooloalbumia, mukanaan Tull-miehet Dave Pegg ja Martin Barre sekä kosketinsoittaja Eddie Jobson ja rumpali Mark Craney. Levy-yhtiön päätöksestä albumi A julkaistiin kuitenkin Jethro Tullin nimen alla ja samalla lehdistölle lähetettiin virheellinen lausunto jonka mukaan John Evan ja kaksi muuta Tullin jäsentä olisi erotettu yhtyeestä. Miehet närkästyivät tästä ja vaikka Anderson pahoitteli tapahtunutta, Evan ei palannut enää Jethro Tulliin.
Tullin jälkeen Evan perusti yhdessä toisen ex-Tull-miehen David Palmerin kanssa lyhytikäisen Tallis-nimisen, klassista musiikkia hyödyntävän pop-yhtyeen. Tämän jälkeen John Evan jätti musiikkimaailman ja siirtyi rakennusurakoitsijaksi ostettuaan rakennusfirman. Silloin tällöin Evan on osallistunut erilaisiin Jethro Tull -fanikokoontumisiin.
Syrakusa

Maantiede

Syrakusa sijaitsee Sisilian itärannikon eteläosassa vajaa 80 kilometriä eteläkaakkoon tulivuori Etnasta. Sen vanhakaupunki on rakennettu Ortigian saarelle, joka tunnettiin antiikin aikana nimimuodossa Ortygia. Saari on historiansa aikana ollut välillä kytkettynä kannaksella Sisilian pääsaareen, välillä taas kaivettu irti. Uudempi kaupunki on levittäytynyt pääosin Sisilian pääsaaren puolen niemelle Ortigian pohjoispuolella. Rannikolla kaupungin eteläpuolella sijaitsee laaja luonnonsatamalahti, johon laskevat Ciane- ja Anapo-joet.

Myöhempi historia

Länsi-Rooman kukistumisen jälkeen gootit valtasivat Syrakusan samoin kuin koko Sisilian. Belisarius valtasi sen Itä-Roomalle eli Bysantin valtakunnalle vuonna 535. Se säilyi Bysantilla aina 800-luvulle, jolloin sen valtasivat saraseenit. Tuolloin kaupunki oli Tauromeniumin ohella viimeisiä paikkoja saarella, joka joutui saraseeneille, ja se antautui yhdeksän kuukautta kestäneen piirityksen jälkeen vasta vuonna 878 eli yli viisikymmentä vuotta sen jälkeen, kun saraseenit olivat aloittaneet saaren valloituksen. Kaikki asukkaat surmattiin, kaupunki poltettiin ja linnoitukset tuhottiin.
Syrakusa ei toipunut tästä iskusta pitkään aikaan, vaikka itse saari säilyikin asuttuna. Saraseenivaltaa kesti noin 200 vuotta. Vuonna 1085 normannit valloittivat Syrakusan ja perustivat Sisilian kuningaskunnan. Keisari Henrik VI liitti sen vuonna 1194 Pyhään saksalais-roomalaiseen keisarikuntaan. Fredrik II:n valtakaudella Syrakusa kukoisti. Anjoun ja Aragonian välisessä kamppailussa Syrakusa liittyi Aragonian puolelle ja löi Anjoun 1298, jolloin se sai espanjalaisilta hallitsijoilta palkkiona suuret etuoikeudet.
Kaarle V uusi kaupungin linnoitukset 1500-luvulla, ja ne saivat nykyisen muotonsa. Kaupunkiin iski kaksi tuhoisaa maanjäristystä vuosina 1542 ja 1693 sekä rutto vuonna 1729. Enemmän tuhoa aiheuttivat kuitenkin toisen maailmansodan liittoutuneiden ja Saksan pommitukset vuonna 1943.

Nähtävyydet

Syrakusan nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa kreikkalaisen teatterin ja roomalaisen amfiteatterin rauniot, latomiat eli suurikokoiset antiikin aikaiset kivilouhokset, Syrakusan katedraali (Santa Maria delle Colonne) ja sen osana olevat Athenen temppelin jäänteet, moderni Madonna delle Lacrime -kirkko sekä lukuisat muut kirkot, Castello Maniace -linnoitus sekä Syrakusan arkeologinen museo (Museo Archeologico Regionale Paolo Orsi).
Pallontallaajat.net

Pallontallaajat.net on omatoimimatkailijoiden www-sivusto, josta löytää muun muassa muiden matkaajien kokemuksia ja vihjeitä.
Sivustolla olevien hakukoneiden ja linkkien kautta voi etsiä ja varata lentoja, hostelleja, hotelleja, vuokra-auton, yms. Pallontallaajat.net ei ole matkatoimisto, eikä sivustolla ole tarjolla ns. valmismatkoja eivätkä palvelut ole myöskään osa valmismatkaa.
Merkittävin osio sivustolla onkin aktiviisten käyttäjien pyörittämä keskustelufoorumi.

Sivujen historiaa

Sivut ovat alun perin tunnettu nimellä Interrail FAQ. Tuolloin sivut sisälsivät nimensä mukaisesti tietoa lähinnä interrailaamisesta. Tämän jälkeen nimenä oli jonkin aikaa Interrail & Omatoimimatkailu, kunnes kesällä 2003 nimeksi (ja myös www-osoitteeksi) vakiintui Pallontallaajat.net. Sisältö on muuttunut ajan myötä pelkästään interrailiä koskevasta materiaalista yhä enemmän omatoimimatkailua laajemmin käsitteleväksi.
Vuoden 2007 Matkamessuilla Pallontallaajat.net valittiin matkailun parhaaksi nettisivustoksi.
Jafta Masemola

Jafta "Jeff" Kgalabi Masemola (1928 – 17. huhtikuuta 1990) oli eteläafrikkalainen apartheidin vastustaja ja PAC:n sotilaallisen siiven Poqo:n perustaja.
Masemola liittyi ANC:hen vuonna 1958 ja oli yksi ANC:stä vuonna 1959 lähteneistä PAC:n perustajista. Vuonna 1961 PAC julistettiin laittomaksi ja Masemola pakeni maasta perustaakseen PAC:n aseellisen siiven Paqon. Etelä-Afrikan turvallisuusviranomaiset kaappasivat Masemolan Lesothosta ja hänet tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen Robben Islandin vankilaan. Vankila-aikanaan Masemola oli pääsääntöisesti eristetty muista vangeista. 
Lokakuussa 1989 presidentti Frederik de Klerk vapautti Masemolan yhdessä Walter Sisulun ja viiden muun ANC:n jäsenen kanssa.
Taidelainaamo

Taidelainaamo tai artoteekki (lat. ars, artis = taide; kreik. theke = paikka) on paikka, josta voi lainata kuvataidetta pientä kuukausimaksua vastaan. 
Taidelainaamotoiminta alkoi kirjastoista. Kuvataiteen haluttiin löytävän tiensä koteihin siinä missä kirjallisuudenkin. Kynnyksen ajateltiin olevan matalammalla kirjastossa kuin taidegalleriassa.
Taidelainaamo on esimerkki reilusta kaupankäynnistä, jossa tekijälle jää oikeudenmukainen korvaus. Taidelainaamoja pitävätkin Suomessa tavallisesti taiteilijayhdistykset.

Historia

Taidelainauksen historia juontaa juurensa Yhdysvalloista, jossa perustettiin ensimmäinen taidelainaamo kirjaston yhteyteen Illinoisiin 1920-luvulla. Eurooppaan saatiin ensimmäiset taidelainaamot 1940-luvulla. Berliiniläiset taiteilijat tutustuivat matkoillaan Yhdysvalloissa sikäläisiin taidelainaamoihin ja toivat idean Eurooppaan. 
Nykyään taidelainaus on erittäin suosittua monissa Euroopan maissa. Esimerkiksi Ranskassa miltei jokaisen kirjaston yhteydessä toimii artoteekki. 
Suomen ensimmäinen taidelainaamo perustettiin 1971 Joensuuhun, Joensuun Taiteilijaseura ry ylläpitää lainaamoa edelleen, ja näin ollen se on Suomen vanhin. Seuraavana vuonna myös Helsinki sai oman taidelainaamonsa, mutta se jouduttiin lopettamaan kannattamattomana. Muita lainaamoja ovat esimerkiksi Lahden kaupunginkirjaston yhteyteen perustettu artoteekki ja Helsingin Taiteilijaseuran ja Helsingin kaupunginkirjaston yhteistyönä syntynyt Rikhardinkadun kirjaston yhteyteen perustettu taidelainaamo, joka aloitti toimintansa 1995.
SS Herakles

Valmistus

Alus valmistui vuonna 1910 Russell and Companyltä Port Glasgow’sta telakkanumerolla 618. Sen pituus oli 128,97 metriä leveyden ollessa 15,91 ja syväyksen 7,83 metriä.

Palvelus

Astral Shipping Companyn Drumcraig aloitti vuonna 1910 liikennöinnin kotisatamanaan Liverpool. Alus myytiin vuonna 1913 Den Norske Afrika- og Australia Linielle, jolloin aluksen nimeksi vaihtui Vinstra ja sen kotipaikaksi Tönsberg.
Helsinkiläinen Oceanfart osti aluksen 6. toukokuuta 1936 nimeten sen Heraklesiksi. Toisen maailmansodan aikana alus purjehti Itämerellä. Se muutettiin vuonna 1941 hiililämmitteiseksi.
Alus lähti 28. syyskuuta 1945 Kotkasta Rio de Janeiroon, josta se lähti 14. tammikuuta 1946 2 500 tonnia Rio-6- ja Rio-7 -luokkaa olevaa raakakahvia lastinaan Bahiaan, mistä lastattiin vielä muun muassa 300 tonnia tupakkaa, 2 000 tonnia rehukakkuja, puuvillaa Suomen uusien setelien valmistukseen, talkkia, suolattuja nahkoja ja lääkkeitä. Bahiasta laivaan nousi salamatkustaja Antonio de Silva Liman, joka Suomessa sai Pauligilta paahtimossa töitä, kunnes palasi laivalla kotimaahansa.

Poliisivartio purkamiseen

Alus saapui Turun satamaan sunnuntai-iltana 24. helmikuuta 1946. Laivan avusti Turun satamaan jäänmurtaja Sisu.
Tapaus sai suuren huomion joukkotiedotusvälineissä ja yleisöä lastin maanantaisen purkamisen ajaksi hillitsemään järjestettiin ketju poliiseja. Yleisön pettymykseksi kansanhuoltoministeriö päätti, että kahvi saadaan kupongeilla säännösteltynä kauppoihin vasta runsaan kuukauden päästä huhtikuussa 1946. Närkästystä aiheuttivat myös muutamat lastin purussa rikkoutuneet säkit joiden sisältö vain lakaistiin pois.

Arvovaltaisia vieraita

Laivan päällikkönä oli merikapteeni Gunnar Möller ja perämiehenä Erik Ahlström, jotka saivat vieraakseen kolme ministeriä, Suomen pankin pääjohtajan, Brasilian Helsingin suurlähettilään, kauppaneuvos Eduard Pauligin, toimitusjohtaja Henrik Pauligin, Turun kaupunginjohtajan, Suomi-Etelä-Amerikka-laivalinjan johtajia ja muita elinkeinoelämän johtajia.
Perämies Ahlströmistä tuli myöhemmin yleislakon aikana 1956 s/s Herkulesin kapteeni.

Perinne

Turun karjalainen näyttämö esitti tapahtumasta Kaivo-nimisen näytelmän vuonna 2003 neljänä esityksenä toukokuun lopussa. Tapahtumasta on kuvia Åbo Akademin merihistoriallisessa instituutissa.
Helsingin Sanomien pääkirjoituksessa viisikymmentä vuotta myöhemmin (1996) S/S Herakleen saapumisesta vuonna 1946 lehteen kirjoitettua artikkelia käytettiin esimerkkinä toivosta hyvien aikojen paluusta (vuonna 1996 Suomi oli juuri toipumassa syvästä taloudellisesta lamasta).
Lahden punakaarti

Lahden rykmentti ("Suomen punakaartin Lahden Rykmentti") oli johtava sotilaallinen voima Päijät-Hämeessä Suomen sisällissodan aikana. Sen komentajana toimi Nestor Linnanen ja esikuntapäällikkönä Teodor Huurre. Rykmentti hävisi taistelun Kuhmoisista päin tuleville majuri Hans Kalmin komentamalle pataljoonalle ja eversti Otto von Brandensteinin komentamalle osasto Brandensteinille, joka hyökkäsi etelästä Pennalan suunnasta ja idästä Villähteen suunnalta. Orimattilan suunnalla Lahden rykmentillä oli Lahtea puolustamassa kahdeksan komppaniaa.
Osasto Brandensteinin noustua maihin Loviisassa huhtikuun 1918 alussa ryhdyttiin pakko-ottamaan sotilaita punakaartiin.
Särkijärvi (Ylöjärvi, Itä-Aure)

Maantietoa

Järven pituus on 550 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 4,6 hehtaaria. Se sijaitsee Heinuun kaakkoispuolella ja Jakomäen pohjoispuolella olevassa painaumassa. Siihen laskee neljä metsäojaa ja sen laskuoja lähtee järven länsipäästä. Oja laskee noin 250 metrin pituisena Heinuuseen. Rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä. Sen ympäristössä sijaitsee vain yksi maatila ja rannoille on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet yhdystieltä 3351 lähtevältä pikkutieltä.