google/wiki40b huggingface dataset:
Yritysverotus Suomessa

Tämä artikkeli käsittelee eri yhtiömuotojen verotusta Suomessa.

Käsitteitä

Nettovarallisuus saadaan, kun yrityksen varoista vähennetään yrityksen velat. Vähentämällä yrityksen tuloista yrityksen menot, saadaan yrityksen tulos. Vain voitollisesta tuloksesta maksetaan veroja. Mahdollinen tappio siirtyy vähennettäväksi tulevien tilikausien voitosta.

Eri yhtiömuotojen verotus

Eri yhtiömuotojen verotus toimitetaan pääpiirteittäin seuraavasti.

Yksityinen elinkeinonharjoittaja

Yksityisen elinkeinonharjoittajan tuloksesta osa verotetaan pääomatulona ja osa ansiotulona. Pääomatulona verotettava osuus riippuu yrityksen nettovarallisuudesta siten, että pääomatuloiksi luetaan määrä, joka on 20 prosenttia yrityksen nettovarallisuudesta. Loppu verotetaan ansiotulona. Nettovarallisuus lasketaan verovuotta edeltävän vuoden nettovarallisuudesta, esimerkiksi vuoden 2007 tulosta verotettaessa käytetään vuoden 2006 nettovarallisuutta.
Verovelvollisen vaatimuksesta pääomatulona voidaan verottaa myös määrä, joka on 10 prosenttia yrityksen nettovarallisuudesta. Tämä on kannattavaa, mikäli yrityksen tulos on pieni ja yrittäjällä ei ole muita ansiotuloja esimerkiksi palkkatyöstä -- pääomatulon veroprosentti on kiinteä 30 %, ansiotulojen veroprosentti voi olla huomattavasti alhaisempi, mikäli ansiotuloja on vähän.
Yksityisen elinkeinonharjoittajan nettovarallisuuteen luetaan myös 30 prosenttia yrityksen verovuoden aikana maksetuista palkoista.
Esimerkki: Elinkeinonharjoittajalla on pieni painoalan yritys. Yrityksellä oli 31.12.2006 kirjanpidon mukaan varallisuutta 70 000 euroa ja velkaa 20 000 euroa. Yrityksen nettovarallisuus verovuotta edeltävänä vuotena on 70 000 - 20 000 = 50 000 euroa. Yritys ei maksanut palkkoja vuonna 2006. Yritys tuotti vuonna 2007 voittoa 22000 euroa. Voitosta 10 000 euroa verotetaan pääomatulona (veroprosentti vuonna 2007 28 %), koska 20 % 50 000 euron nettovarallisuudesta on 10 000. Loput 12 000 euroa verotetaan ansiotulona.

Yleisradiovero

Yhteisöt maksavat tuloveron lisäksi yleisradioveroa, jos ne harjoittavat liike- tai ammattitoimintaa tai maataloutta. Yle-vero ei koske henkilöyhtiöitä.
Samoilovo

Maantiede ja asutus

Samoilovon kunnan pinta-ala on 471,47 neliökilometriä. Se rajoittuu Boksitogorskin Bolšoi Dvorin, Pikaljovon, Boksitogorskin, Borin, Anisimovon ja Jefimovskiin kuntiin sekä Leningradin alueen Tihvinän piiriin. Pinta-alasta 75,3 % on metsää, 18,1 % maatalousmaata, 2,5 % teollisuusaluetta, 2,3 % asuinaluetta ja 1,7 % vesistöjä.
Pinnanmuodostukseltaan seutu on kumpuilevaa tasankoa, jolla kohoaa Tihvinän selänne. Tärkein joki on Tihvinänjoki. Kunnan pohjoisosan joet kuuluvat Javosman kautta Paksujokeen laskevan Retešan ja eteläosan joet Tšagodan altaisiin. Järviä ovat Ozerskoje, Britomlja ja Velje. Hyötykaivannaisiin kuuluvat kalkkikivi, turve, sapropeeli, savi, hiekka, sora ja mineraalivärit.
Kunnan hallinnollinen keskus on Samoilovon itäpuolella sijaitseva Sovhoznyin taajama. Sen lisäksi kuntaan kuuluu 28 kylää ja muuta asutusta: Dubrova, Finikovo, Gorka, Grigorkino, Karpovskaja, Kazjonnoje Selo, Koli, Koskovo, Okulovo, Osinovka, Pakšejevo, Plutino, Podborovje, Rjazanski Šljuz, Samoilovo, Sara, Selivanovo, Sliziha, Sytšovo, Tšudtsyn kylä ja asemataajama, Ugol, Velje, Verhovje, Volodino, Zahoži, Zamošje ja Zarutševje. Suurimmat keskukset ovat yli 700 asukkaan Sovhoznyi ja noin 450 asukkaan Koli.

Liikenne, talous ja palvelut

Kunnan läpi kulkee Uuden Laatokankaupungin ja Vologdan välinen maantie A114 sekä Olhavan ja Vologdan välinen rautatie, jolla on Kolin asema. Kylistä on linja-autoyhteydet Pikaljovoon, Jefimovskiin ja Boksitogorskiin. Rautatieasemalla pysähtyvät Babajevon ja Pietarin väliset paikallisjunat.
Talous perustuu metsäteollisuuteen. Tärkein tuotantolaitos on Tšudtsyn kylässä sijaitseva Mayr-Melnhof Holz Jefimovskin puunjalostustehdas. Lisäksi louhitaan sementin valmistukseen käytettävää kalkkikiveä. Maataloutta edustaa 18 yksityistilaa, asukkaiden palstaviljelmät ja kalankasvatuslaitos. Huomattavia työllistäjiä ovat erilaiset palvelut.
Sovhoznyin taajaman palveluihin kuuluvat alakoulu, kulttuurikeskus, kirjasto, lääkintäasema, posti ja joukko kauppoja. Julkisia palveluja on myös Kolissa. Maantien varrella on huoltoasemia ja kahviloita.

Nähtävyydet

Kunnasta on löydetty kolme keskiaikaista hautapaikkaa. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluu 1700-luvulla – 1800-luvun alussa rakennettu Samoilovon tsasouna.
The Cenotaph

The Cenotaph on Lontoon Whitehall-kadulla sijaitseva muistomerkki ensimmäisessä maailmansodassa kaatuneille brittiläisille sotilaille. Se on Britanniassa sodissa kuolleisiin liittyvien kansallisten muistoseremonioiden keskipiste. Nimi Cenotaph tarkoittaa kenotafia eli muistopaikaksi tarkoitettua tyhjää hautaa.
The Cenotaphin on suunnitellut arkkitehti Edwin Lutyens. Se on Portlandin kalkkikiveä, korkeudeltaan kymmenen metriä ja sen yläosa muistuttaa muodoltaan sarkofagia. Muistomerkissä lukee pelkästään The Glorious Dead (”kunniakkaat kuolleet”), missä yhdistyy kuolleiden sureminen ja voiton ylistys. Ympärillä ovat Whitehallin hallintokorttelit. The Cenotaphin pelkistetty ja hillitty uusklassinen tyyli muodostui aikanaan esikuvaksi muillekin brittiläisille sotamuistomerkeille. Rakennelman ainoat koristeet ovat molempiin päätyihin veistetyt kiviset seppeleet. Lisäksi sen kummallakin sivulla on aina kolme erilaista Yhdistyneen kuningaskunnan lippua, yksi tavallinen ja kaksi erikoislippua. Muut liput edustavat Britannian armeijaa, kuninkaallisia merivoimia, kuninkaallisia ilmavoimia ja kauppalaivastoa.

Historia

David Lloyd Georgen hallitus tilasi kenotafin Lutyensilta alkuaan väliaikaiseksi rakennelmaksi heinäkuussa 1919 pidettyä rauhan ja maailmansodassa kaatuneiden muistojuhlaa varten. Ensimmäinen versio rakennettiin puusta ja laastista, mutta saavuttamansa suosion vuoksi se päätettiin korvata pysyvällä kivisellä versiolla, jonka kuningas Yrjö V paljasti maailmansodan päättymisen kaksivuotispäivänä 11. marraskuuta 1920. Vuodesta 1921 alkaen The Cenotaphin luona on järjestetty joka vuoden marraskuussa Remembrance Sunday -muistosunnuntaina (marraskuun 11. päivän jälkeisenä sunnuntaina) National Service of Remembrance -niminen kansallinen muistojuhla. Muistomerkki on suojeltu vuonna 1970.
Malesian intialaiset

Historia

Intialaisia kauppiaita tuli nykyisen Malesian alueelle jo 1300-luvulla. Heidän mukanaan alueelle tuli myös islam. Osa varhaisista muuttajista avioitui paikallisiin hallitsijasukuihin ja saavutti merkittävän aseman. Suuremmissa määrin intialaisia tuli kuitenkin vasta 1800-luvulta lähtien ja etenkin 1900-luvun alussa. Heitä toivat alueelle tuolloiset siirtomaaisännät britit työskentelemään kumiplantaaseille. Vuosina 1911-1930 Malesiaan tuli vuosittain noin 90 000 intialaista. plantaasityöntekijöiden ohella maahan tuli intialaisia asiantuntijoita, lääkäreitä ja opettajia. Vaikka intialaisia on huomattavasti vähemmän kuin malaijeja ja kiinalaisia, heillä on huomattava asema maan politiikassa. Malaysian Indian Congress eli MIC on intialaisten asioita ajava poliittinen puolue.

Kulttuuri

Tamilin kielen ja muiden intialaisten kielten ohella miltei kaikki Malesian intialaiset osaavat puhua ja kirjoittaa myös malaijia. Huomattava osa osaa myös kiinaa. Suurin osa intialaisista on hindulaisuus, mutta osa kuuluu muihin uskonnollisiin ryhmiin, kuten sikheihin, buddhalaisiin, muslimeihin ja kristittyihin. Kaksi merkittävää intialaisten Malesiassa viettämää juhlapäivää ovat Diwali ja Thaipusam.
Anita Konkka

Anita Helena Konkka (s. 5. helmikuuta 1941 Helsinki) on suomalainen kirjailija.
Anita Konkan vanhemmat olivat inkeriläissyntyinen kirjailija ja kääntäjä Juhani Konkka ja taidemaalari Anja Konkka. Anita Konkan teosten aiheina ovat usein olleet unet ja niiden tulkinta. Hän on kirjoittanut myös inkeriläisten kohtaloista Neuvostoliitossa (romaanit Samaa sukua ja Musta passi).
Konkka opiskeli Helsingin yliopistossa 1962–1982 ( HUK 1972, FK 1982). Hän kirjoitti kirjallisuuskritiikkiä Ylioppilaslehteen 1963–1968 ja Suomen Sosialidemokraattiin 1968–1972. Hän työskenteli 50 vuotta rakentamisen historiaa -julkaisun toimitussihteerinä 1982–1984 ja kirjoitti  Rakennustekniikka-lehteen freelancerina 1985–1986.
Konkan esikoisteos on vuodelta 1970 oleva romaani Irti, joka kuvaa avioeroa naisen näkökulmasta. Konkan romaani Hullun taivaassa oli Finlandia-palkintoehdokkaana ja sai valtionpalkinnon vuonna 1989. Teos on käännetty englannin ja venäjän kielelle. Teokset Halujen puutarha ja Musta passi ovat olleet Runeberg-palkintoehdokkaina.
ElPozo Murcia FS

Historiaa

ElPozo Murcia FS perustettiin vuonna 1989 ja se debytoi Espanjan pääsarjassa samana vuonna sijoittuen kaudella 1989-1990 sarjassa neljänneksi. Ensimmäisen mestaruutensa seura saavutti kuudennella pääsarjakaudellaan eli kaudella 1994-1995. Seura on voittanut viisi Espanjan mestaruutta, jotka ovat tulleet kausilla 1994-1995, 2005-2006, 2006-2007, 2008-2009 ja 2009-2010. European Futsal Winners Cupin murcialaisseura voitti kaudella 2003-2004 ja Espanjan futsalcupin vuosina 1995, 2003, 2008 ja 2010. Kaudella 2014-2015 ElPozo Murcia oli sarjan toinen Inter FS:n jälkeen.
Sun Records

Sun Records on Sam Phillipsin vuonna 1952 Yhdysvaltojen Memphisissä perustama levy-yhtiö, joka on samalla merkittävin neljästä samannimisestä 1900-luvulla toimineesta levy-yhtiöstä.
Sam Phillips oli perustanut Memphisiin äänitysstudion jo tammikuussa 1950. Phillips myi Sun Records -levy-yhtiön oikeudet vuonna 1969, joskin viimeisinä vuosina se ei ollut tuottanut kuin satunnaisia levytyksiä.
Sun Records toimi pienessä liiketilassa, jonne vuonna 1953 saapui muuan Elvis Presley. Phillipsin vakuututtua nuoren laulajan kyvyistä alkoi valmistua Elviksen ensimmäisiä levytyksiä. Myöhemmin Phillips myi Elviksen RCA-levy-yhtiölle 35 000 dollarilla. Phillipsiltä oli diagnosoitu syöpä, ja hän epäili kuolevansa, joten hän luopui omistuksestaan, mutta hän toipui.
Sun Recordsia pidetään levy-yhtiönä, joka mullisti populaarimusiikin. Sun Recordsin studiossa ovat levyttäneet myös Jerry Lee Lewis, Charlie Rich, Carl Perkins, Johnny Cash ja Roy Orbison.
Jousi

Jousi on energian varastointiin ja iskujen vaimentamiseen käytettävä kimmoisa rakenne tai kone-elin. Jouset on yleensä valmistettu teräksestä, mutta rakenteesta riippuen muitakin materiaaleja käytetään. Jousen venyttämiseen tai puristamiseen tarvittava energia on suoraan verrannollinen liikkeen pituuteen jousivakion mukaisesti.
Jousia valmistetaan yleensä erilaisista teräslajeista, kuten jousiteräksestä (98 % rautaa, 1 % hiiltä, 1 % molybdeeniä), pianolankateräksestä tai elgiloy-seoksesta (40 % kobolttia, 20 % kromia, 20 % nikkeliä, 13 % rautaa, 7 % molybdeeniä). Ei-rautametalleista on joskus käytetty fosforipronssia ja jousia on tehty myös epämetallisista aineista kuten lasikuidusta tai kumista.
Hlinka Gretzky Cup

Historia

Turnaus pelattiin ensimmäisen kerran vuonna 1991 Japanissa nimellä Phoenix Cup. Siihen osallistuivat Kanada, Yhdysvallat, Neuvostoliitto ja isäntäjoukkue Japani. Vuosina 1992, 1993 ja 1995 turnaus pelattiin Japanissa nimellä Pacific Cup. Vuoden 1994 turnaus pelattiin välissä Meksikossa nimellä La Copa Mexico. Turnaukseen osallistuivat viitenä ensimmäisenä vuotena alkuperäiset joukkueet (Neuvostoliiton hajottua Venäjä). 
Vuonna 1996 turnaus pelattiin Pacific Cup -nimellä ensimmäisen kerran Kanadassa. Venäjän tilalle turnaukseen osallistui ensimmäisen kerran Suomi, joka saavutti pronssia voitettuaan pronssiottelussa Japanin lukemin 11–0. Vuodesta 1997, vain neljä vuotta Tšekkoslovakian Tšekin ja Slovakian valtioiksi jakaneen samettieron jälkeen maat isännöivät turnausta vuorotellen joka toinen vuosi vuoteen 2001 saakka. Turnausta pelattiin vuodet 1997–2002 joukkuemäärästä riippuen nimellä Nations Cup. Ensimmäisenä vuonna Three Nations Cupiin osallistui isäntäjoukkueiden lisäksi vain Kanada. Vuonna 1998 turnaus laajeni neljän joukkueen Four Nations Cupiksi, jolloin siihen osallistui neljäntenä joukkueena ainoan kerran Valko-Venäjä. Vuonna 1999 Valko-Venäjän korvasi Yhdysvallat. Vuonna 2001 turnaus laajeni kuuden joukkueen Six Nations Cupiksi, jolloin siihen osallistuivat ensimmäisen kerran Ruotsi ja Sveitsi sekä Yhdysvallat korvannut Venäjä. Vuonna 2002 turnaus laajeni lopulta nykyiseen kahdeksaan joukkueeseen, kun Suomi ja Yhdysvallat palasivat mukaan.
Vuonna 2003 turnaus nimettiin U-18 Junior World Cupiksi. Tšekki ja Slovakia siirtyivät vuorovuosina isännöimisestä isännöimään turnausta yhdessä. Se järjestettiin pääasiassa Tšekin Břeclavissa ja Slovakian Piešťanyssä, mutta sitä pelattiin myös myös Tšekin Hodonínissa (2004, 2007, 2008 ja 2009) ja Slovakian Bratislavassa (2015, 2016 ja 2017). Vuonna 2006 turnaus pelattiin ensimmäisen kerran nimellä Ivan Hlinkan muistoturnaus. Uudelleennimeämisellä haluttiin kunnioittaa vuonna 2004 auto-onnettomuudessa kuollutta tšekkiläistä jääkiekkoilijaa ja valmentajaa Ivan Hlinkaa, joka valmensi myös NHL:ssä.
Tammikuussa 2018 Kanadan jääkiekkoliitto Hockey Canada ja Oilers Entertainment Group (OEG) pääsivät Tšekin ja Slovakian jääkiekkoliittojen kanssa yhteisymmärrykseen turnauksen uudelleennimeämisestä Hlinka Gretzky Cupiksi myös kaikkien aikojen parhaana jääkiekkoilijana pidetyn kanadalaisen Wayne Gretzkyn mukaan, kun vuoden 2018 turnaus järjestettiin ensimmäisen kerran Kanadan Albertan Edmontonissa ja Red Deerissä. Turnaus järjestetään Edmontonin Rogers Placessa myös vuosina 2020 ja 2022, kun taas vuosien 2019 ja 2021 turnaukset pelataan Euroopassa. Turnauksen nimessä säilytettiin tämän myötä myös Ivan Hlinkan nimi.
Annick Alane

Annick Alane (s. 5. syyskuuta 1925) on ranskalainen näyttelijä, joka on esiintynyt muiden muassa elokuvissa Koulua vai elämää (Pialat) ja Kolme miestä ja käärö (Serreau). Hän on saanut kaksi parhaan naissivuosanäyttelijän Molière-teatteripalkintoa vuosina 1994 ja 2001. Myös hänen lapsensa Bernard ja Valérie Alane ovat näyttelijöitä.
Matka (astia)

Matka tai matki tarkoittaa Intiassa saviastiaa, jonka sisältö pysyy viileänä veden haihtumisen viedessä astiasta lämpöä pois. Matka vaatii kuivaa ilmanalaa, jossa haihtuminen on suurta. Matka-astiaa käytetään kesällä, ei talvella.  Matkan historia ulottunee Indus-kulttuuria edeltävälle ajalle.

Teko

Tämän tyyppisen saviastian tekoon käytetään kahdenlaista savea: pinnalta otettua, ja syvempää noin kolmen metrin syvyydestä otettua. Muotoilun jälkeen saviastiaa poltetaan viisi päivää. Matka-tyyppisiä saviastoita käytetään nykyään Intiassa, Pakistanissa ja Sri Lankassa.

Muita haihtumisjäähdytteisiä astoita

Muitakin kuivaan ilmastoon sopivia jäähdytysastioita on. Nykyaikaa ovat mm  poltetusta savesta tehdyt Mitticool-jääkaapit, joista haihtuva vesi pystyy säilyttämään maidon kolme päivää ilman sähköä. Arabialaisessa kulttuurissa matkaa vastaa saviastian sisällä oleva saviastia, joiden välissä on haihtuvaa vettä. Tätä kutsutaan mm nimellä zeer.
Ambianit

Ambianit olivat belgikansa, jolla sanottiin olleen 10 000 aseistettua miestä vuoden 57 eaa. Julius Caesarin Belgican sotaretken aikana. He alistuivat Caesarin valtaan. Heidän maansa sijaitsi Samaran laaksossa (nykyinen Somme); ja heidän pääkaupunkinsa Samarobriva, myöhemmin Ambiani ja Civitas Ambianensium, on arveltu olevan nykyinen Amiens. He osallistuivat suureen kansannousuun roomalaisia vastaan, mikä on kuvattu seitsemännessä kirjassa Caesarin Gallian sota -teoksessa.
Antiikkia ja arvoituksia

Antiikkia ja arvoituksia (ransk. Louis la Brocante) on ranskalainen draamatelevisiosarja. Sarjan päähenkilö hyväsydäminen antiikkikauppias Louis Roman (näyttelijä Victor Lanoux) selvittelee esineiden omistussuhteita ja esiin tulevia visaisia rikosjuttuja. Muita sarjassa esiintyviä roolihahmoja ovat mm. ex-vaimo Maryvonne ja Louisin lapsuudenystävä santarmi Raymond.
Sarjaa on esitetty vuosina 1998-2010. Ranskassa ensiesitys oli 24. tammikuuta 1998, Suomessa 11. heinäkuuta 2000. Sarjaa on tehty 39 90 minuutin jaksoa. Viimeisin jakso, 9. kauden 5. jakso "Louis joue les experts" oli ensiesityksessä 9. tammikuuta 2010.
Ranskassa sarjaa on esittänyt France 3 -televisiokanava. Suomessa Yle TV1 on esittänyt sarjaa arkipäivisin kaksiosaisina 45 minuutin jaksoina. Suomessa 68:n 45-minuuttisen jakson jälkeen esitetään 30.3.2010 lähtien kahdeksan uutta jaksoa. Sarjan tapahtumat sijoittuvat Lyonin alueelle.
Anne Robert Jacques Turgot

Anne Robert Jacques Turgot, baron de l'Aulne, tunnetaan myös pelkästään nimellä Turgot (10. toukokuuta 1727 Pariisi – 18. maaliskuuta 1781 Pariisi) oli ranskalainen taloustieteilijä ja valtiomies. Nykyisin hänet muistetaan taloudellisen liberalismin varhaisena toteuttajana.
Turgotin kuuluisin teos on Réflexions sur la formation et la distribution des richesses. Turgot toimi Ranskan raha-asian ministerinä vuosina 1774–1776. Hänen ajatuksensa innoittivat seuraavan sukupolven liberalisteja, kuten Montesquieuta, Benjamin Franklinia ja Adam Smithia. Hänellä oli selkeä visio liberalismin vaikutuksista. Niinpä hän ennusti Yhdysvaltojen itsenäistymisen jo neljännesvuosisataa ennen sen toteutumista. Itsenäistymisen toteuduttua Turgot varoitti, että Yhdysvaltoja uhkaa sisällissota, mikäli se ei pysty ratkaiseman orjuuskysymystä.
Boreaalinen luonnonmetsä

Boreaalinen luonnonmetsä on EU:n luontodirektiiviin kuuluva ensisijaisesti suojeltava luontotyyppi boreaalisella vyöhykkeellä. Suomella ja Ruotsilla on suojelussa erityisvastuu, sillä luontotyyppi esiintyy vain kyseisten valtioiden alueella EU:ssa. Boreaalinen luonnonmetsä tarkoittaa luonnontilaista ja luonnontilaisen kaltaista metsää, tuoreita metsäpaloalueita sekä niille kehittynyttä nuorempaa puustoa. Koska luontotyypin määritelmään kuuluu ennalistava näkökulma, eroa luonnontilaistuvien hoitometsien ja luonnotilaisen kaltaisten metsien välillä on vaikea arvioida.

Boreaalinen luonnonmetsä Suomessa

Boreaalisen luonnonmetsän esiintymisalue on koko Suomi. Sen levinneisyys pinta-ala on 374 800 km² ja esiintymisalue 14 000 km². Esiintymisalue kuitenkin pienenee ihmistoiminnan takia. Etelä-Suomessa vanhoja luonnonmetsiä on jäljellä vain pieninä pirstaleina.
Luontotyypille tyypillisiä lajeja ovat muun muassa pikkusieppo, pohjantikka, rosopehkiäinen (Calitys scabra) ja tumma-aarnikaskas (Cixidia confinis).
Luonnonmetsien uhkia ovat metsänhoidolliset toimenpiteet kuten hakkuut, alikasvoksen poistaminen, sekä kuolleiden ja vioittuneiden puiden poisto.
Kongsvinger

Historia

Kongsvinger syntyi kauppalana keskiajalla. Kaupunki toimi kauppalana sen hyvien kulkuyhteyksien ansiosta. Viikinkipäälliköt pääsivät veneellä Ruotsiin lähtiessään Kongsvingerista. 
1600- ja 1700-lukujen vaihteessa Glåmdalin piirikunnan itäisiä osia asuttivat suomalaiset siirtolaiset, jotka tulivat Ruotsin rajan yli Norjaan. Aluetta kutsutaan Finnskogeniksi, ”suomalaiseksi metsäksi”.

Urheilu

Kongsvinger on menestynyt hyvin urheilussa, kun otetaan huomioon se, että kaupunki on suhteellisen pieni. Kongsvingerilainen Sverre Strandli voitti urallaan moukarinheiton Euroopan-mestaruuden ja teki lajinsa maailmanennätyksen.
Konsvinger on menestynyt myös jalkapallossa. Kaupungin joukkue Kongsvinger IL pelasi Norjan mestaruussarjassa vuosina 1983–1999. Joukkue voitti hopeaa Norjan liigassa vuonna 1992.
Antenni (lehti)

Antenni oli vuosina 1965–1973 julkaistu radio- ja tv-lehti. Sen edeltäjiä olivat Radiokuuntelija (1936–1961) ja Radiokuuntelija-tv (1961–1965). Lehti ilmestyi kerran viikossa ja sitä julkaisi Yhtyneet Kuvalehdet Oy.

Historiaa

Suomessa ilmestyi Radio-lehti vuosina 1924–1928 ja Suomen Yleisradion julkaisema Yleisradio-lehti vuosina 1927–1931. Vuosina 1931–1932 ilmestyi Radiomailma-lehti.
Radiokuuntelija-lehden perusti vuonna 1936 L. M. Viherjuuri. Hän toimi lehden päätoimittajana vuoteen 1954 asti, ja myöhempiä päätoimittajia olivat Ilmari Kohtamäki 1955–1961 ja Urpo Virkkunen (Radiokuuntelija-tv) 1961–1965. Virkkunen jatkoi myös Antennin päätoimittajana koko sen julkaisuajan.
Arvid Tandefelt

Arvid Tandefelt (k. 1656) oli suomalainen ratsumestari ja aatelisen Tandefelt-suvun kantaisä.

Arvid Henrikinpoika Tandefeltin tausta

Arvid Henrikinpojan vanhemmat olivat Akseli Kurjen joukkojen ratsumies Henrik Persson Ja Malin Henrikintytär (Jägerhorn). Henrik Persson toimi Hauhon ja Hollolan voutina 1603–07 ja vuodesta 1605 myös Hattulan voutina. Hän omisti Rapalan tilan, joka myöhemmin periytyi lapsille. Henrik Persson kuoli 1612. Arvid Henrikinpojan äidinisä Henrik Lydekinpoika toimi Porvoon läänin voutina 1577–78, ja hänen äitinsä oli Gunilla Grabbe oli käskynhaltija Arvid Tawastin vaimon sisarentytär.

Sotilaan elämää

Arvid Henrikinpoika oli aluksi korpraali. Hän palveli Henrik Hornin komentamassa Uuden­maan ja Hämeen läänin ratsuväki­rykmentissä. Häneltä ammuttiin kolme hammasta suusta Breitenfeldin taistelussa 1631. Arvid haavoittui uudelleen viitisen vuotta myöhemmin Leipzigin suunnalla suuhun sillä seurauksella, että kuula jäi hänen kitalakeensa. Kuula pysyi kitalaessa vuoteen 1640 asti, jolloin Arvidin veljen leski onnistui kaivamaan kuulan ulos. Arvid nai välittömän esimiehensä, komppanianpäällikkö ja majoitusmestari Henrik Larsson Ekestubben tyttären Britan. Vuonna 1647 Arvid sai komppanian komentajuuden itselleen.
Vuonna 1650 kuningatar Kristiina myönsi hänelle aatelisarvon. Samana vuonna 17. helmikuuta hän sai säterivapauden Sysmän Voipalaan. Menettämiensä hampaiden vuoksi hän sai aateloituna nimen Tandefelt, ja samasta syystä sukuvaakunassa on kolme hammasta ja kuula.
Arvid Tandefelt osallistui tämän jälkeen vielä Kaarle X Kustaan sotaan Puolassa, jossa hän kuoli vuonna 1656.
Arvid Tandefelt omisti Rapalan kartanon yhdessä veljensä Henrik Henrikinpoika Tandefeltin kanssa. Hän myi osuutensa kartanosta 1654 veljenpojalleen Sigfrid Henrikinpoika Rapalalle 1654.

Perhesuhteet

Arvid Tandefeltin puoliso oli Brita Ekestubbe. Heidän poikansa oli Johan Tandefelt, joka joutui Pultavassa venäläisten vankeuteen ja kuoli siellä vuonna 1712.

Fiktiivisiä kuvauksia

Arvid Tandefeltin elämä on ollut aiheena Jalmari Finnen romaaniin Sysmäläinen vuodelta 1910 sekä Valentin Vaalan samannimiseen elokuvaan vuodelta 1938.
Armand Marchant

Armand Marchant (s. 14. joulukuuta 1997) on belgialainen alppihiihtäjä.
Marchant saavutti Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla 2015 pronssia suurpujottelussa. Nuorten MM-kilpailuissa 2016 hän sijoittui alppiyhdistetyssä kahdeksanneksi ja pujottelussa yhdeksänneksi. Ensimmäisissä aikuisten MM-kilpailuissaan Vailissa 2015 hän oli suurpujottelussa 41:s.
Marchant kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Alta Badian suurpujottelussa joulukuussa 2014. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan kahdeksastoista Val d’Isèren pujottelussa joulukuussa 2016.
Marchant on voittanut yhden pujottelukilpailun Etelä-Amerikan cupissa.
Helmi Järviluoma-Mäkelä

Tuotantoa

Vuoteen 2007 mennessä Helmi Järviluoma-Mäkelällä oli jo noin 100 tieteellistä artikkelia kulttuurintutkimuksen,
etnomusikologian, populaarimusiikintutkimuksen ja sosiologian alan julkaisuissa. Sittemmin Järviluoma-Mäkelän tieteellinen tuotanto on täydentynyt. Julkaisuissa hän käyttää yleensä nimimuotoa Helmi Järviluoma.