Kaliningradin alue

Maantiede

Kaliningradin alue on Venäjän ekslaavi, jota reunustaa pohjoisessa ja idässä Liettua, etelässä Puola ja lännessä Itämeri. Alueen merkittävimmät joet ovat Niemen ja Pregolja, ja alue on alankoa.  Pregolja-joen (ven. Преголя; saks. Pregel liett. Prieglius) pituus on 123 km. Itämeren rannikolla sijaitsevat laguunimaiset Kuurinhaffi ja Veikselinhaffi. Kuurinhaffi on ja jaettu Liettuan ja Veikselinhaffi Puolan kanssa.
Hiekkadyynimäisellä kannaksella Kuurinkyntäällä on kansallispuisto. Se muodostaa osan Liettuan kanssa yhteistä Unescon maailmanperintökohdetta.

Historia

Alueen suurin kaupunki on Kaliningrad (ennen Königsberg), millä on historiallista merkittävyyttä sekä Preussin aiempana tärkeänä kaupunkina että entisen Saksan provinssin, Itä-Preussin pääkaupunkina. Itä-Preussi on Weimarin tasavallan entinen ekslaavi, jonka natsi-Saksa menetti ja josta tuli osa Neuvostoliittoa toisen maailmansodan aikana. Kaliningradin alue käsittää aiemman Itä-Preussin alueen pohjoisosan.
Kaliningrad nimettiin Neuvostoliiton entisen päämiehen, Mihail Kalininin mukaan.
Toisen maailmansodan lopulla Neuvostoliiton puna-armeija valtasi alueen ja alueen saksalainen väestö pakeni lähes kokonaan. Vuonna 1945 pidetyssä Potsdamin konferenssissa liittoutuneet sopivat, että runsas kolmannes Itä-Preussista, pääkaupunki Königsberg mukaan lukien, siirtyi Neuvostoliitolle. Tämän jälkeen alue asutettiin uudelleen pääosin venäläisillä. Vuonna 1946 alueesta tuli Venäjän neuvostotasavaltaan kuuluva Kaliningradin alue pääkaupunkiaan seuraten silloin edesmenneen Neuvostoliiton presidentin Mihail Kalininin mukaan. Sitten alue sulkeutui ulkomaisilta ja siitä tuli militarisoituneimpia alueita koko maassa. Baltijskista kehittyi 1950-luvulla Neuvostoliiton Baltian laivaston tärkein tukikohta. Kaliningradin aluetta tarjottiin neuvostoaikana Liettuan neuvostotasavallalle, mutta se ei ottanut aluetta vastaan, jotta Liettuan venäläisvähemmistö ei olisi kasvanut.

Hallinto

Kaliningradin alue on yksi Venäjän federaation alueista (subjekti) ja sen pääkaupunki on Kaliningrad. Aluehallinnon johdossa on kuvernööri ja alueduuma. Paikallishallintoa varten alue on jaettu 22 osaan: Kaliningradin kaupunkiin, kuuteen kaupunkipiirikuntaan ja 15 kunnallispiiriin. Kaupunki- ja kunnallispiirien keskusten sijainti on esitetty oheisessa kartassa. Lisäksi karttaan on merkitty tärkeimmät Kaliningradin alueen ja Euroopan yhteisön (Schengen-alueen) väliset henkilö- ja tavaraliikenteen kansainväliset rajanylityspaikat.

Väestö

Kaliningradin väkiluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 941 873.
Suurin kaupunki on Kaliningrad, jossa on 431 902 asukasta. Yli 20 tuhannen asukkaan kaupunkeja olivat vuonna 2010 Sovetsk (41 705 as.), Tšernjahovsk (40 449 as.), Baltijsk (32 697 as.), Gusev (28 260 as.) ja Svetlyi (21 375 as.).
Pienempiä kaupunkeja tai piirin hallintotaajamia ovat lisäksi Gvardeisk (13 899 as.), Zelenogradsk (13 026 as.), Gurjevsk (12 431 as.), Neman (11 798 as.), Pionerski (11 016 as.), Svetlogorsk (10 772 as.), Mamonovo (7 761 as.), Polessk (7 581 as.), Bagrationovsk (6 400 as.), Jantarnyi (Янтарный, taajama, 5 524 as.), Ozjorsk (4 740 as.), Slavsk (4 614 as.), Nesterov (4 595 as.), Pravdinsk (4 323 as.), Laduškin (3 787 as.) ja Krasnoznamensk (3 522 as.).
Alueen väestöstä on venäläisiä 78 %, valkovenäläisiä 8 %, ukrainalaisia 7 %, liettualaisia 2 % ja saksalaisia 0,6 %.

Talous

Alueen tärkeimmät teollisuudenalat ovat koneenrakennus, sähkötekniikka, selluloosa-, paperi-, elintarvike-, kaasu- ja kevytteollisuus. Lisäksi on meripihkan tuotantoa ja jalostusta. Maatalous tuottaa perunoita ja vihanneksia sekä karjataloustuotteita. Lisäksi harjoitetaan turkistarhausta ja kalastusta.
Alueelta on rautatieyhteys Liettuaan. Tärkein henkilöliikenteen asema on Kaliningradin eteläinen rautatieasema. Tärkeimmät satamat ovat Kaliningradin satama (Baltijsk - Kaliningrad välillä) ja Itämeren laivaston Baltijskin sotasatama.

Armeija

Joitakin vuosia Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen Kaliningradin alue oli Venäjän federaation militarisoituneimpia alueita, ja puolustuslaitteistojen tiheys oli Euroopan korkein. Myös paljon Itä-Euroopasta poistettuja Neuvostoliiton puolustuslaitteita oli jätetty sinne. Vuonna 2009 Kaliningradin alueella oli 11 600 venäläistä sotilasta sekä joitakin meri- ja ilmavoimien joukkoja. Armeijan joukot käsittävät 2 % alueen väestöstä.

Merkitys Venäjälle

Koska Kaliningradin alueella ei ole maayhteyttä muuhun Venäjään, vaan sinne pitää kulkea joko Liettuan tai Puolan kautta eli Euroopan unionin ja Naton alueen kautta, se on aiheuttanut poliittisia ongelmia. Lisäksi on keskusteltu muun muassa EU:n ja Venäjän välisestä viisumivapaudesta. Venäjä toivoo, että Kaliningradin alueen asukkaat voisivat esteettömästi matkustaa Eurooppaan. 
Kaliningradin alue on Venäjälle tärkeä, koska siellä sijaitsee Itämeren laivaston Baltijskin sotilastukikohta, jonka satama on syvänmeren äärellä ja ympäri vuoden jäätön.
Alue on yksi Venäjän militarisoiduimmista. Vuonna 2001 The Washington Times ilmoitti nimettömiin lähteisiin vedoten Venäjän siirtäneen ydinaseita alueelle ensimmäisen kerran sitten kylmän sodan. Presidentti Dimitri Medvedev ilmoitti puheessaan 5. marraskuuta 2008 Venäjän aikeesta sijoittaa Iskander-ohjuksia Kaliningradin alueelle vastatoimenpiteenä Yhdysvaltain aikeelle sijoittaa Puolaan ohjuksia.