google/wiki40b huggingface dataset:
Lasse Laaksonen

Lasse Laaksonen on suomalainen historiantutkija ja -opettaja. Hän on erikoistunut sotahistoriaan. Laaksonen on filosofian tohtori ja dosentti kolmessa eri yliopistossa. Hän ohjaa väitöskirjantekijöitä ja opettaa lähinnä Helsingin yliopistossa.
Laaksonen on valmistunut Helsingin yliopistosta filosofian maisteriksi 1996, filosofian lisensiaatiksi 1998 ja filosofian tohtoriksi 1999. Hän on ollut vuodesta 2003 Maanpuolustuskorkeakoulussa Suomen sotahistorian dosentti. Samoin vuodesta 2003 hän on ollut Itä-Suomen yliopistossa sotahistorian dosentti ja Helsingin yliopistossa Suomen ja Skandinavian historian dosentti vuodesta 2005. 
Hän on opiskellut 2007 Yhdysvalloissa United States Military Academy at West Pointissa.
Dosentti Laaksosen on tullut tunnetuksi sotahistorian kipupisteiden käsittelijänä, tabujen ja myyttien murtajana. Jo hänen väitöskirjansa talvisodasta herätti paljon keskustelua. Teos Mannerheimin ja kenraalien henkilösuhteista ja niiden vaikutuksesta johtamiseen pureutui sotilasylijohdon ristiriitoihin. Laaksonen palkittiin I sotahistorian palkinnolla 2006. Viimeisin teos "Viina, hermot ja rangaistukset - sotilasylijohdon henkilökohtaiset ongelmat 1918-1945" nimitettiin ehdolle sekä Vuoden 2017 Tiedekirjaksi että Vuoden 2017 Historiateokseksi. Laaksonen on kirjoittanut lukuisia artikkeleita myös muista historian aihealueista, analysoinut henkilösuhteiden ja johtamisen vuorovaikutusta muun muassa yrityksissä ja poliittisessa elämässä sekä esiintynyt useissa kansainvälisissä seminaareissa.
Nukkumatti (kasvi)

Ulkonäkö

Nukkumatin leveät lehdet ovat soikeat, kaksiväriset, vihreänkirjavat ja melko kiiltävät. Lehden keskisuonen molemmin puolin on täpliä, joiden väri vaihtelee lajikkeesta riippuen. Täplät voivat olla vaaleanvihreitä, vihreitä, rusehtavia tai tummanharmaita. Myös keskisuonen väri vaihtelee lajikkeittain. Lehdet ovat alapuoleltaan punavioletit, punertavat tai punaiset.

Liikkuminen

Kasvin suomalainen nimi on tullut siitä, että kasvi nostaa illan tullen lehtensä pystyasentoon ja kääntää ne suppuun ja käy näin "nukkumaan". Kasvi varastoi tällä tavalla kosteutta lehtiensä sisään. Englanniksi kasvia kutsutaan nimellä prayer plant (rukoilijakasvi): ylös kohotettut lehdet ovat kuin rukoukseen kohotetut kädet.

Kasvuolosuhteet

Kasvi viihtyy parhaiten puolivarjossa tai runsaassa hajavalossa ja pitää tasaisesta kosteudesta. Sitä voi sumuttaa, eikä sen saa antaa päästä kuivumaan kuin kevyesti. Talvella nukkumattia kastellaan hieman vähemmän. Suoraa auringonvaloa tulee välttää, samoin seisovaa vettä. Päivällä kasville ihanteellinen lämpötila on 21–27 °C ja öisin 16–21 °C; yölämpötilan ei tulisi olla alempi kuin 15 °C. Korkeampi lämpötila vaatii samalla suuremman ilmankosteuden, esimerkiksi juuri sumuttelua.
Nukkumatti kukkii kesästä syksyyn. Sen kukat ovat pieniä, valkoisia ja vaatimattoman näköisiä. Kasvin juuret kasvavat melko pinnalla. Siksi se kannattaa istuttaa ruukkuun, joka on laakea, matala ja jonka pohjalla on ruukun kappaleita salaojituksena.
Nukkumatti kärsii liian kuivasta keskuslämmitysilmasta. Vihannespunkit ja villakilpikirvat voivat herkästi alkaa vaivata sitä. Jos kasvi varisuttaa lehtiä, sitä vaivaa liian äkillinen valonvaihtelu, kuivuus tai tuhohyönteiset. Liian viileässä kasvin lehtien kärjet ruskettuvat.

Lajikkeet

Kasvista on olemassa eri lajikkeita, kuten Kerchoveana, Fascinator, Erythroneura ja Massangeana. Kerchoveana-lajikkeen lehtien suonet ovat vihreät ja keskisuonen ympärillä olevat laikut ovat usein vihreät ja lehden pohjaväri on vaaleanvihreä. Kasvista saatetaan käyttää myös nimeä Mooseksen kivitaulu: lehdissä on kymmenen ruskehtavaa täplää. Tämä on kasvin nimi myös ruotsiksi: Moses stentavlor. Fascinator-lajikkeen lehtien suonet ovat vaaleanpunaiset, lehden pohjaväri on yleensä tummanvihreä ja laikut ovat vaaleanvihreitä. Erythroneuralla lehtisuonet taas ovat punaiset, ja sen lehtien alapinta on tummemman punainen. Massangeanan lehtien reunat ja lehtisuonet ovat vaaleita.
Nukkumatti on sukua arrowjuurelle (Maranta arundinacea), jonka juurimukuloista saadaan tärkkelyspitoista arrowjauhoa. Nukkumatin lähisukulaisia ovat maijat (Calathea), nukkuleenat (Stromanthe) ja raitamatit (Ctenanthe).

Kemiallinen koostumus

Paavonnukkumatin ja joidenkin sen sukulaiskasvien on todettu sisältävän rosmariinihappoa, joka on kahvihapon esteri, klorogeenihappoa sekä rutiinia.
Jopa

Jopa oli banaaninmakuista limonadia, jonka valmistus alkoi vuonna 1963. Tuote katosi markkinoilta nopeasti, koska erikoinen maku ei iskenyt suomalaisiin. Jopa oli hiilihapoton limonadi.
Tuotetta lanseeraamaan tehtiin Paul Johanssonin säveltämä ja Reino Helismaan sanoittama iskelmä Jopa on hyvää, jonka levytti 17-vuotias Marion Rung. Rung esiintyi sittemmin myös juoman mainoskuvissa. Laulu ehti soida Yleisradiossakin ennen kuin siellä tajuttiin, että kyseessä on mainoslevy.
Petra Stenman

Petra Ulrika Stenman (ent. Söderström, s. 12. maaliskuuta 1974 Pedersöre) on suomalainen pikajuoksija, jonka päämatkat olivat 400 metrin aitajuoksu ja 400 metrin juoksu. Hän voitti näillä matkoilla yhteensä 10 Suomen mestaruutta. Stenmanin ennätysajat ovat 400 metrin aitajuoksussa 55,01 ja 400 metrin juoksussa 52,47. Molemmat tulokset syntyivät Suomi–Ruotsi-maaottelussa vuonna 1999. Hänen edustamansa seurat olivat Nurmon Urheilijat -99, IF Drott ja Lappeenrannan Urheilu-Miehet.
Syksyllä 2009 Stenman nimettiin Suomen Urheiluliiton naisten pika- ja aitajuoksujen osa-aikaiseksi lajivalmentajaksi.
Tornion yhteislyseon lukio

Tornion yhteislyseon lukio (TYL) on suomalainen, Torniossa toimiva lukio, joka on perustettu vuonna 1884.
Lukiossa on toiminut vuodesta 2006 lähtien kansainvälisyydestä kiinnostuneille nuorille tarkoitettu Eurolinja, jonka opetussuunnitelmassa on sekä suomalaisia että ruotsalaisia piirteitä. Eurolinjaa edelsi vuonna 1998 perustettu Eurolukio. Eurolukio ei saanut erityislukion asemaa.
Vuoden 2005 kouluverkkouudistuksen myötä lukiot Torniossa yhdistettiin ja rakennuksessa ennen toiminut Suensaaren koulu lakkautettiin. Lukio-opinnot siirrettiin Tornion yhteislyseon lukioon ja peruskouluopetus Raumon ja Putaan kouluun.
Vuonna 2013 Tornion yhteislyseon lukio siirtyi nykyaikaisempiin tiloihin Kauppakatu 29:ään.
Väinö Junus

Elämä

Väinö Junus syntyi inkeriläiseen talonpoikaisperheeseen. Hän suoritti Hatsinan suomalaisen opettajateknikumin, työskenteli opettajana Neuvosto-Karjalassa ja Leningradin alueella, opiskeli Hertzenin pedagogisessa instituutissa ja valmistui Leningradin yliopistosta, jossa hän harjoitti jatko-opintoja Nikolai Marrin ja Dmitri Bubrihin johdolla. Myöhemmin Junus toimi Leningradin filologian, kirjallisuuden ja kielitieteen instituutin (LIFLI) dosenttina, Hertzen-instituutin opettajana sekä Kielen ja ajattelun instituutin tutkijana.
Vuonna 1932 Junus laati Dubovin ja Lensun kanssa inkeroisen aapisen, seuraavina vuosina kaksi lukukirjaa ja vuonna 1936 inkeroisen kieliopin. Ensimmäiset kirjat perustuivat Soikkolan murteeseen, mutta vuoden 1936 kielioppiin oli otettu piirteitä myös Ala-Laukaan kielimuodosta. Oppikirjoissa on havaittavissa myös suomalaisuuksia.
Kielitieteen ohella Junus harrasti kuvataidetta. Hän kuvitti muun muassa Gennadi Fišin Kiimasjärven valtauksen ja Leningradissa suomeksi ilmestyneet Jaroslav Hašekin Kunnon sotamies Shvejkin seikkailut.
Junus pidätettiin Stalinin vainojen aikana syyskuussa 1937, tuomittiin kuolemaan syytettynä vastavallankumouksellisesta toiminnasta ja teloitettiin ampumalla.
Lumina Polaris

Historia

Lumina Polaris perustettiin syksyllä 2000. Alkuperäiskokoonpanoon kuuluivat Markus Vainionpää (kitara), Antero Tossavainen (basso), Veli-Matti Väisänen (laulu), Matti Hannula (rummut) sekä Timo Kataja (kitara). Vuonna 2002 yhtye äänitti ensimmäisen demonsa Tummia sointuja. Vuonna 2003 kokoonpanossa tapahtui muutoksia, kun Hannula jätti Lumina Polariksen ja Kalle Hautamäki tuli hänen tilalleen. Pian tämän jälkeen Lumina Polaris äänitti Veren merkki -singlen. Yhtye konsertoi säännöllisesti reilut toistakymmentä kertaa vuodessa.
Ristinolla-yhtyeessä vaikuttava Timo Peltokangas alkoi vakituisesti tehdä yhteistyötä Lumina Polariksen kanssa tuottajana syksystä 2004 alkaen. Yhteistyössä he hioivat Lumina Polariksen musiikkityyliä ja imagoa. Yhtyeen musiikkityyliksi muodostui nykyaikainen, rock-vaikutteinen metalli, joka on tuotettu pop-rakentein. Vuonna 2005 yhtye osallistui SM-Gospel-kilpailuun, jossa se sijoittui ensimmäiseksi. Samana vuonna se meni studioon äänittämään uusia kappaleita. Loppuvuodesta 2005 äänitetystä materiaalista julkaistiin Autiomaahan-single, jota seurasi 1. huhtikuuta 2006 julkaistu konseptialbumi Imperiumi. Yhtye kertoi kotisivuillaan tammikuussa 2008, että laulaja Veli-Matti Väisänen on lähtenyt yhtyeestä. Uudeksi laulajaksi julkistettiin helmikuun lopussa Oula Siipola. Hänen äänialansa on hieman korkeampi kuin Väisäsen.
Yhtyeen toinen albumi Vastaisku julkaistiin Maanalaisen levykaupan kautta 18. huhtikuuta 2009 Immortal Metal Fest -tapahtumassa. 4. maaliskuuta 2009 Lumina Polaris julkaisi albumilta singlen "Uusi ihminen", josta kuvattiin musiikkivideo.
Maaliskuussa 2011 laulaja Oula Siipola ja kitaristi Markus Vainionpää ilmoittivat jättävänsä yhtyeen ja Lumina Polaris jäi määrittelemättömän pituiselle tauolle.
Rahul Gandhi

Rahul (Raul) Gandhi (hindiksi राहुल गांधी; s. 19. kesäkuuta 1970) on intialainen poliitikko, Intian kongressipuolueen entinen puheenjohtaja 2017–2019 ja Intian parlamentin jäsen Wayanadin vaalipiiristä. Gandhin poliittinen ura alkoi vuoden 2004 parlamenttivaaleista, jolloin hän pääsi parlamenttiin Amethin vaalipiiristä, josta useat hänen sukulaisensa ovat tulleet valituiksi. Vuoden 2019 parlamenttivaaleissa hän menetti Amethin vaalipiirin kannatuksen, mutta pääsi parlamenttiin Wayanadin vaalipiiristä.
Gandhin isoisoisä oli Jawaharlal Nehru, isoäiti oli Indira Gandhi, isä oli Rajiv Gandhi ja äiti Sonia Gandhi. Gandhia on kritisoitu siitä, että hänen poliittinen menestyksensä perustuu arvostelijoiden mukaan vain maineikkaisiin sukulaisiin eikä omiin kykyihin.
Daniel Larsson

Seuraura

Larsson on Bodens IK:n kasvatti. Hän pelasi kevääseen 2004 asti myös Luleå HF:n junioreissa ja kaudella 2003–2004 Larsson torjui myös ensimmäisen miesten pelinsä Bodenin Allsvenskan-joukkueessa. Hänestä tuli seuraavalla kaudella joukkueen ykkösmaalivahti. Kaudella 2005–2006 Larsson jatkoi pelejään HockeyAllsvenskanissa ja hän siirtyi Hammarby IF:n maalinsuulle. Joukkue joutui keväällä 2006 putoamiskarsintaan, mutta säilytti sarjapaikkansa Larssonin toimiessa Hammarbyn ykkösmaalivahtina. Kesällä 2006 Detroit Red Wings varasi hänet kolmannella kierroksella numerolla 92.
Kaudeksi 2006–2007 Larsson siirtyi pelaamaan sarjatasoa ylemmäs Elitserien-joukkue Djurgårdens IF:ään. Hän torjui siellä ensimmäisellä kaudellaan runkosarjassa 24 ottelua ja jäi vielä kakkosmaalivahdiksi Teemu Lassilalle. Lassilan palattua seuraavaksi kaudeksi SM-liigaan Larsson nousi Djurgårdenin ykkösmaalivahdiksi kaudella 2007–2008. Hän torjui 48 ottelussa, valittiin Elitserienin vuoden tulokkaaksi ja parhaaksi maalivahdiksi palkiten Honken Trophyllä. 
Larsson siirtyi kaudeksi 2008–2009 Detroit Red Wingsin organisaatioon. Hän torjui koko kauden farmijoukkue Grand Rapids Griffinsissä, AHL:ssä, mutta jäi vielä kakkosmaalivahdiksi Jimmy Howardille. 40 ottelua pelannut Larsson sai kuitenkin lähes yhtä paljon peliaikaa kuin Howard, joka torjui 45 ottelua. Larsson pelasi kauden aikana myös AHL:n tähdistöottelussa. Kaudella 2009–2010 hän oli Griffinsin ykkösmaalivahti Howardin noustua NHL:ään. Larsson ei kuitenkaan saanut peliaikaa sieltä. Hän palasi kaudeksi 2010–2011 Elitserieniin ja siirtyi kaksivuotisella sopimuksella HV71:een.
Larsson pelasi kaksi kautta HV71:ssä. Keväällä 2012 hän siirtyi kaksivuotisella sopimuksella AIK IF:n maalinsuulle. Jälkimmäinen kausi 2013–2014 päättyi joukkueen putoamiseen SHL:stä Allsvenskaniin, mutta Larsson siirtyi kaudeksi 2014–2015 jatkamaan SHL-uraansa kaksivuotisella sopimuksella junioriuralta tuttuun Luleå HF:ään. Hän jäi siellä kauden mittaan kakkosmaalivahdiksi Joel Lassinantille ja pelasi runkosarjassa 21 ottelua. Larsson voitti kauden aikana Mestarien liigan mestaruuden.
Iso Työläjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 15,5 hehtaaria ja se on 800 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,0 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Vahantajoen valuma-alueeseen (35.314) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 153,9 metriä mpy.
Brăila

Historia

Brăila oli merkittävä satama 1800- ja 1900-luvuilla; 1900-luvulla suurin osa Romanian ulkomaankaupasta kulki sen kautta. Vuoden 1989 vallankumouksen jälkeen sen talous on kääntynyt alamäkeen.

Tunnettuja brăilalaisia

Kreikkalainen säveltäjä Iannis Xenakis syntyi Brăilassa.
Rostockin yliopisto

Historia

Yliopiston perustivat Mecklenburgin herttuat Johann IV ja Albrecht V sekä Rostockin hansakaupungin raati vuonna 1419. Yliopiston avajaisjuhlat pidettiin 12. marraskuuta 1419. Yliopisto koostui aluksi oikeustieteellisestä ja lääketieteellistä tiedekunnasta sekä Facultas artiumista. Teologinen tiedekunta perustettiin vuonna 1432.
1400-luvulla Rostockin yliopisto oli yksi Saksan suurimmista yliopistoista 400–500 opiskelijallaan. Opiskelijoita tuli yliopistoon niin Hollannista, Skandinaviasta kuin Baltiasta. Poliittisten kiistojen ja kirkon painostuksen vuoksi yliopisto muutti Greifswaldiin vuonna 1437 ja pysyi siellä vuoteen 1443 saakka. Vuodesta 1487 vuoteen 1488 opetus tapahtui puolestaan Lyypekissä. 
Yliopisto kääntyi protestanttiseksi vuonna 1542, joitakin vuosia Rostockin kaupungin jälkeen. Yliopiston kirjasto perustettiin vuonna 1569. Kolmikymmenvuotisen sodan (1618–48) jälkeen yliopistolla oli ainoastaan alueellinen rooli. Kun yliopiston hallinta siirtyi kaupungilta Mecklenburg-Schwerinin herttuakunnalle vuonna 1827 yliopiston merkittävyys kuitenkin kasvoi. 
Yliopiston nykyinen päärakennus rakennettiin vuosina 1866–1870 schweriniläisen arkkitehdin Hermann Willebrandin suunnitelmien pohjalta uusrenessanssiseen tyyliin. Yliopiston 500-vuotisjuhlien yhteydessä Albert Einsteinille ja Max Planckille myönnettiin yliopiston kunniatohtoruus 12. marraskuuta vuonna 1919. 
Toisen maailmansodan päättyminen vuonna 1945 muutti yliopistoa paljolti. Yliopisto jäi Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeelle ja myöhemmin Saksan demokraattiseen tasavaltaan eli DDR:ään. Se avattiin sodan jälkeen 24. helmikuuta 1946. Oikeustieteellinen tiedekunta suljettiin vuonna 1951, maataloustieteellinen tiedekunta perustettiin vuonna 1950 ja vuonna 1951 avattiin laivanrakennuksen osasto, joka uudelleennimettiin teknilliseksi tiedekunnaksi vuonna 1963. Rostockin yliopisto oli ensimmäinen perinteinen yliopisto Saksassa johon perustettiin teknillinen tiedekunta. 
Yliopisto nimettiin Wilhelm Pieckin mukaan vuonna 1976 Wilhelm-Pieck-Universitätiksi. Nimi poistettiin käytöstä Saksan jälleenyhdistyttyä vuonna 1990.
Timanttikoirien vuosi 1984

Juoni

Elokuva kertoo ajasta vuosien 1979–1985 välillä, jolloin Helsinki, ja sen mukana koko Suomi, siirtyivät meikkaavien miesten ja koristeellisten naisten myötä uuteen, vapaaseen ja monimuotoiseen sosiaaliseen aikaan. Tänä aikana alkoivat uudet, katutason ilmiöt valloittaa yhteiskuntaa: pienlehdet, uusi radiotoiminta, riippumaton muoti. Ensimmäiset todelliset klubit aloittivat toimintansa, uusia taidemuotoja syntyi - ja viimein ihmiset tunsivat itse olevansa uusi taidemuoto. Hetken ajan Helsinki oli kuin Berliini sotien välillä: täynnä ideoita, erilaisten ihmisryhmien kohtaamisia, energiaa ja yökausien bileitä kylmän sodan ja George Orwellin 1984-teoksen kuvaileman uhan leijuessa yhä taka-alalla. Synkät, syvät sävyt, vaarallinen musiikki, vampyyrit ja yön olennot edustivat uuden ihmisen maailmaa: uutta romantiikkaa, uutta visiota. Tästä liikkestä kumpuaa myös goottilaisuus, joka on tänäkin päivänä näkyvä ilmiö.

Esiintyjät

Esiintyjät: The Pinups, Musta Paraati, Vanity Beach, Moonage Daydream, PIM, HK 119, The Nights of Iguana, Twiggy Oliver, Shadowplay, Jimi Sumén, Jann Wilde, Virgo Intacta, Wave, David Bowie, Iggy Pop, Lords Of The New Church, Theatre Of Hate, The Specimen, Bauhaus, Lola Ego, Hefty Load, Kraftwerk 
Haastattelut: Pete Europa, May Pöysti, Mauno Paajanen (Twiggy Oliver), Ari Hirvonen  (Sally Flesh),  Måns Kullman, Pekka Hakala (Jay Havanna ), Jutta Kuure, General Njassa, Krister Orre, Olli Wisdom, Minna Duncan, Hamish MacDonald, Marko von Konow, Timppa Samurai , Kimmo Takala, Heidi Kilpeläinen, Jukka Lindfors, Jon Klein, Jari Kauppinen, Wilma Vainikainen, Oda Ivanka Tsupukka, Ykä Knuuttila, Samurai Timppa, Timo Nevalainen, ”Hank” Nygren.
Näyttelijät: Ani Alitalo, Ville Ahonen, Eija Nousiainen, Janne Klix, May Pöysti, Henry Lee Roots, Jonas Karsten, Jann Wilde, Heikki Lustig, Leea Enbäck, Sirkka-Liisa Vuorinen, Heikki Nousiainen (kertoja)
Pyöräsuunnistuksen maailmanmestaruuskilpailut

Pyöräsuunnistuksen maailmanmestaruuskilpailut ovat pyöräsuunnistuksen kansainväliset arvokilpailut. Maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin ensi kerran vuonna 2002 Ranskassa ja vuoden 2004 kisojen jälkeen ne on järjestetty joka vuosi.

Kilpailumatkat

Ensimmäisissä kisoissa matkoina olivat sprintti, pitkä matka ja viesti. Vuosina 2004–2006 kilpailtiin keskimatkalla, pitkällä matkalla ja viestissä. Vuodesta 2007 neljällä eri matkalla: sprintti, keskimatka, pitkä matka ja viesti.
Kustaa Tiitu

Kustaa Emil Tiitu (10. kesäkuuta 1896 Lapua – 7. heinäkuuta 1990 Lapua) oli eteläpohjalainen maanviljelijä ja Maalaisliitto-Keskustapuolueen kansanedustaja ja ministeri.
Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Jaakko Tiitu ja Liisa Tynjälä. Käytyään keskikoulun Tiitu toimi maanviljelijänä Lapualla vuodesta 1917 lähtien.
Tiitu oli Maalaisliiton kansanedustaja Vaasan läänin pohjoisesta vaalipiiristä 1945–1957 ja Keskustapuolueen kansanedustaja 1965–1970 Vaasan läänin vaalipiiristä. Tiitu tuli eduskuntaan kansanedustaja Kauno Kleemolan tilalle 19. maaliskuuta 1965, jolloin puolue ei ollut vielä vaihtanut nimeään Keskustapuolueeksi. Tiitu oli puolustusministerinä Kekkosen I hallituksessa 1950–1951 ja kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä Sukselaisen I hallituksessa 1957.
Kustaa Tiitu kuului 1930-luvulla Lapuan liikkeen johtajan Vihtori Kosolan lähimpiin luottomiehiin. Presidentin valitsijamiehenä hän toimi vuosien 1931, 1937, 1940, 1943, 1950 ja 1956 presidentinvaaleissa. Kunnallispolitiikassa hän oli mukana Lapuan kunnan- ja kauppalanvaltuuston puheenjohtajana ja Lapuan kauppalanhallituksen jäsenenä. Tiitu sai kunnallisneuvoksen arvonimen 1953.
Altes Museum

Altes Museum on museo Berliinin niin sanotun Museumsinselin eli Museosaaren alueella. Vuonna 1830 valmistunut Altes Museum (”Vanha museo”) on vanhin alueen museoista. Nykyisin sinne on sijoitettu osa Berliinin valtionmuseoiden antiikin esineiden kokoelmasta.
Altes Museum kuuluu osana Museosaaren kokonaisuutta Unescon maailmanperintöluetteloon.

Historia ja arkkitehtuuri

Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Karl Friedrich Schinkel ja se rakennettiin vuosina 1825–1830. Ennen alueen muiden museoiden valmistumista se tunnettiin nimellä Preussin kuninkaallinen museo. Museo sijaitsee Lustgartenin aukion pohjoissivulla, ja se muodosti aikoinaan vastaparin aukion toisella laidalla sijainneelle Berliinin kaupunkilinnalle. Tasakattoisessa museorakennuksessa on vain kaksi kerrosta. Schinkel piti kreikkalaisen temppelin tyyliin rakennettua uusklassista museorakennusta parhaana työnään. Rakennuksen julkisivua hallitsee 18 joonialaisen pylvään reunustama esihalli, jonka katolle on sijoitettu 18 Preussin kotkaa. Museon keskellä on Rooman Pantheonia muistuttava suuri rotunda, jota kiertää 20 korinttilaista pylvästä ja johon on sijoitettu antikin marmoriveistoksia. Rakennuksen edessä olevaa pääportaikkoa reunustaa kaksi veistosta, Albert Wolffin Leijonasoturi (1858) ja August Kissin Taisteleva amatsoni (1842). Julkisivun yläosassa lukee latinaksi ”Fridericus Guilelmus III studio antiqvitatis omnigenae et artium liberalium museum constituit MDCCCXXVIII” (”Fredrik Vilhelm III perusti muinaisajan kaikkien muotojen tutkimuksen ja vapaan taiteen museon 1828”). Rakennus vaurioitui toisessa maailmansodassa, ja sen kunnostustyöt valmistuivat vuonna 1966.
Altes Museumin avaaminen merkitsi ensimmäistä kertaa Preussin kuninkaallisten taidekokoelmien avaamista laajemalle yleisölle. Lisätilojen tarpeen vuoksi sen ympärille kasvoi vähitellen suuri museoalue ja Museosaaren museoiden kokoelmia on sittemmin järjestelty useasti uudelleen. Vuodesta 1998 alkaen Altes Museumin pääkerroksessa on ollut esillä osa antiikin kokoelmasta. Antiikin kokoelmia esittelee myös läheinen Pergamon-museo.

Kokoelmat

Altes Museumin antiikin esineiden kokoelma on järjestelty teemoittain. Kokoelman tunnetuimpiin esineisiin kuuluvat muun muassa kreikkalainen veistos Rukoileva nuorukainen, roomalainen kopio kuuluisasta Perikleen rintakuvasta, Berliini-maalarin kuvittama amfora, skyyttien Vettersfelden kulta-aarre sekä etruskien ja minolaisten aarteita. Myös Berliinin egyptiläinen museo oli 2000-luvulla muutaman vuoden tilapäisesti sijoitettuna Altes Museumiin, mutta se on sittemmin siirretty Neues Museumiin.
RFA Tidespring

Valmistus

Alus tilattiin 28. helmikuuta 1961 Hawthorn Leslie and Companyltä ja sen köli laskettiin 24. heinäkuuta. Alus laskettiin vesille vuotta myöhemmin 3. toukokuuta, ja se valmistui 18. tammikuuta 1963.

Palvelus

RFA Tidespring oli mukana toisessa ja kolmannessa turskasodassa. Se otti osaa Falklandin sotaan, vaikka sen palveluksen piti päättyä samana vuonna. Se kuului Etelä-Georgialle hyökänneeseen osastoon. Hyökkäyksen aikana alukselle oli sijoitettuna kapteeni Chris Nunnin merijalkaväen 42 kommandorykmentin M-komppania.
Alus poistettiin palveluksesta 13. joulukuuta 1991. Se hinattiin 20. maaliskuuta 1992 Portsmouthista ja hylky saapui 2. heinäkuuta Port Alangiin Intiaan romutettavaksi.
TM-XML

Historia

Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston perustama työryhmä määritteli kesäkuussa 2003 TM-XML:
Kommentteja varten julkaistiin kahdeksan luonnosversiota (versiot 0.1 - 0.7 sekä 1.0 luonnos) ennen kuin versio 1.0 lopullinen julkaistiin 26. toukokuuta 2006 viraston verkkosivuilla TM-XML.org.
TM-XML lopullista versiota 1.0 on ehdotettu perustaksi WIPO-standardi ST.66:lle, jonka tietotekninen pysyvä komitea ja standardi- ja dokumentointiryhmä (SCIT/SDWG) hyväksyivät 8. kokouksessaan 19. – 22. maaliskuuta 2007 Genevessä.
Arvo Pärt

Henkilöhistoria

Pärt varttui Rakveressa ja opiskeli säveltämistä Tallinnassa vanhemman polven virolaisen säveltäjän Heino Ellerin oppilaana. Vuonna 1980 Pärt emigroitui silloisesta Neuvostoliitosta ensin Itävaltaan, mutta muutti jo 1981 Berliiniin. Nykyään hän asuu taas Virossa, Laulasmaan kylässä. Viron presidentti Arnold Rüütel myönsi Pärtille 6. helmikuuta 2006 Viron Valtionvaakunan ritarikunnan 1. luokan kunniamerkin (suurristi). Dorian Supin on ohjannut säveltäjästä dokumenttielokuvan Arvo Pärt: 24 Preludes for a Fugue.
Suomessa säveltäjä on vieraillut muun muassa hiljentymismatkoilla Valamon luostarissa.

Pärtin musiikki

Vakiintuneen taidemusiikkiyleisön ulkopuoleltakin kuulijoita saanut Arvo Pärt on luettu myös ”uusyksinkertaisen” tyylin edustajaksi. Neuvostoliiton aikana hänen hengellisiä elementtejä sisältänyt tuotantonsa ei ollut taideviranomaisten suosiossa.  
Pärt nimittää omaa nykyistä musiikkityyliään tintinnabuliksi (lat. pienet kellot). Hän aloitti kyseisen tekniikkansa soveltamisen teoksissaan 1970-luvulla. Hänen uransa käsittää useita suuria tyylinmuutoksia.
Arvo Pärt omisti neljännen sinfoniansa (lisänimeltään Los Angeles) ”kaikille Venäjän vangituille, joilta on viety heidän oikeutensa”. Esa-Pekka Salonen johti sinfonian kantaesityksen Los Angelesin filharmonikkojen konsertissa 2009.
Pärtin persoonalliset, tunteisiin vetoavat teemat ovat kiehtoneet elokuvantekijöitä kautta maailman. Virolaissäveltäjän musiikkia onkin käytetty sadoissa elokuvissa.