google/wiki40b huggingface dataset:
Wilber Marshall

Wilber Buddyhia Marshall (s. 18. huhtikuuta 1962) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan tukimies. Menestyttyään lajissa Floridan yliopistolla hän sai NFL-varauksensa vuonna 1984.
Marshallin ammattilaisseuroina olivat Chicago Bears (1984–1987), Washington Redskins (1988–1992), Houston Oilers (1993), Arizona Cardinals (1994) ja New York Jets (1995). Hän kuului kahdesti Super Bowlin voittajajoukkueeseen ja pääsi kolmesti Pro Bowliin. 
Marshall saavutti erään merkittävän rajapyykin urallaan vuonna 1992, kun hän pääsi arvostettuun ns. 20/20-kerhoon. Termillä tarkoitetaan uransa aikana 20 syötönkatkoa ottanutta ja 20 pelinrakentajan säkitystä tehnyttä puolustuksen pelaajaa.
Iō (1945)

Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 5. lokakuuta 1945 ja se aloitti kotiutettavien joukkojen kuljetukset Japaniin 1. joulukuuta. Aluksen romutus saatiin päätökseen 2. heinäkuuta 1948.
Kustaa Kujala

Kustaa Kujala (20. elokuuta 1894 Alajärvi – 12. tammikuuta 1963) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hän oli Saksassa jääkärikoulutuksen saanut sotilas, joka taisteli jo ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla ja myöhemmin joukkueenjohtajana Suomen sisällissodassa. Maailmansotien aikana hän palveli aluksi huollossa, kunnes talvisodan jälkeen hänet siirrettiin pääasiallisesti sotavankeinhoitoon. Sotien jälkeen hänet tuomittiin Kenttätuomioistuimessa toimista sotavankien parissa.

Perhetausta

Kujalan vanhemmat olivat työnjohtaja Tuomas Kujala ja Anna Kustaava Mattinen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Johanna Nelimarkan kanssa.

Opinnot

Kujala kävi kansakoulun ja suoritti yksityisesti viidennen luokan Viipurin reaalikoulussa vuonna 1925 ja osan seitsemättä luokkaa Helsingin suomalaisessa lyseossa vuonna 1927. Hän kävi Haminan taistelukoulun vuonna 1918 ja suoritti kaasusuojelukurssin vuonna 1922. Reserviupseerikoulun hän kävi vuonna 1926 ja komppanianpäällikkökurssin vuonna 1935 sekä luutnanttikurssin vuonna Suojeluskuntain päällystökoulussa vuonna 1938. Kujala suoritti maailmansotien aikana komppanianpäälliköille tarkoitetun aseupseeri- ja kaasunsuojelukurssin.

Jääkärikausi

Kujala työskenteli maanviljelijänä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 16. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Pataljoonan rintamalta paluun jälkeen hänet siirrettiin 23. syyskuuta 1917 pataljoonan pioneerikomppaniaan. Hän osallistui vuonna 1917 Libaussa järjestetylle rautatienrakennus- ja veturinkuljettajakursseille.

Suomen sisällissota

Kujala saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan aluksi joukkueenjohtajaksi 8. jääkäripataljoonan 4. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 30. maaliskuuta 1918 alkaen 3. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Raudussa ja rajaseudulla, missä hän haavoittui 13. huhtikuuta 1918.

Sisällissodan jälkeinen aika

Kujala toimi sisällissodan jälkeen koulutusaliupseerina edelleen 4. Jääkärirykmentissä ja sen 2. komppaniassa. Rykmentistä muodostettiin myöhemmin Jääkäripataljoona 4. Jääkärirykmentistä hänet siirrettiin 6. heinäkuuta 1918 alkaen koulutusaliupseeriksi Kaartin jääkäripataljoonan 4. komppaniaan ja edelleen 15. huhtikuuta 1921 patterinvääpeliksi Jääkäritykistöön. Jääkäritykistöstä hänet siirrettiin 1. elokuuta 1921 komppanian vääpeliksi Viipurin rykmentin 2. komppaniaan, josta edelleen 1. elokuuta 1925 alkaen 6. Erillisen konekiväärikomppanian talousvääpeliksi. Reserviupseerikoulusta päästyään hänet määrättiin 1. joulukuuta 1926 alkaen nuoremmaksi upseeriksi rykmentin 1. konekiväärikomppaniaan, josta hänet siirrettiin 26. syyskuuta 1927 nuoremmaksi upseeriksi Keski-Suomen rykmentin 8:nteen ja 31. elokuuta 1928 alkaen 4. komppaniaan. Kujala erosi armeijasta ja liittyi Suojeluskuntajärjestöön 16. huhtikuuta 1931 ja hänet sijoitettiin Raahen suojeluskuntapiirin 1. alueen päälliköksi.
Luol Deng

Koripalloura

Deng lähti Blair Academysta valmistuttuaan Duken yliopistoon. Yhden siellä vietetyn vuoden jälkeen hän sai vuonna 2004 NBA-varauksensa ensimmäisen kierroksen seitsemäntenä.

Chicago Bulls

Deng aloitti uransa NBA:ssa Chicago Bullsissa kaudella 2004–2005. Hän pelasi kauden aikana 61 ottelua ja teki keskimäärin 11.7 pistettä ottelua kohden. Hän oli sivussa loppukauden rannevamman vuoksi, mutta tuli silti valituksi NBA:n tulokkaiden tähdistöjoukkueeseen. Bulls eteni myös ensimmäistä kertaa pudotuspeleihin seitsemään vuoteen, mutta loukkaantumisen vuoksi Deng ei voinut osallistua.
Toisella kaudellaan 2005–2006 Deng pelasi 78 ottelua ja teki keskimäärin 14.3 pistettä ottelua kohden. Tällä kertaa Deng pääsi pelaamaan Bullsin mukana pudotuspeleihin. Joukkue kuitenkin putosi itäisen konferenssin ensimmäisellä kierroksella Miami Heatille otteluvoitoin 4–2.

Myöhemmät seurat

Deng siirtyi Cleveland Cavaliersiin tammikuussa 2014 ja edelleen Miami Heatiin kesäkuussa 2014. Heinäkuussa 2016 hän siirtyi Los Angeles Lakersiin ja syyskuussa 2018 Minnesota Timberwolvesiin.

Yksityiselämä

Deng pakeni lapsena perheineen maansa toisen sisällissodan jaloista Egyptiin. Myöhemmin perhe sai turvapaikan Englannista, ja 14-vuotiaasta lähtien Deng on asunut Yhdysvalloissa.
Pakankylä

Pakankylä (ruots. Backby) on entinen ratsutila Espoossa. Tila on ollut Maatalouskoneiden Tutkimussäätiön koetilana, ja vuonna 1976 se siirtyi Asser Uusi-Jaakkolan omistukseen. Päärakennuksen omistaja on Kaisa Kallion Kansalaislahjasäätiö, ja siinä toimii Kaisankoti. Alueella olevassa harmaakivinavetassa toimii Espoon Automuseo.

Historia

Ratsutilan historia juontuu 1600-luvulle jolloin jo edellisen vuosisadan puolella olemassa olleet neljä tilaa yhdistettiin. Kantatilan ensimmäinen tunnettu omistaja on 1540-luvulla Erik Michelsson. Vuodesta 1757 sen omistaja oli kihlakunnan kirjuri Anders Kurtèn, ja silloin arvellaan rakennetun päärakennuksen vanhimmat osat. Kartano oli nykyisellä paikallaan ainakin jo 1860-luvulla. Vuodesta 1918 sen omisti insinööri, liikemies Ernst Felix von Freymann, jonka isä oli Venäjän kansalainen ja siten perhe olisi vuonna 1944 joutunut luovutetuksi Neuvostoliittoon, mutta he pakenivat Saksaan. Arkkitehti Jarl Eklund on suunnitellut päärakennuksen nykyisen ulkonäön. Muutostyöt tehtiin vuosina 1937–1938. Freymannin puoliso oli itävaltalaissyntyinen Tolkien-kääntäjä Ebba-Margareta von Freymann.
Säätiö osti päärakennuksen ja kuusi hehtaaria maata vuonna 1957 tarkoituksena siirtää naisten lepokoti siihen Kauniaisista. Toiminta alkoi uusissa tiloissa 1958, ja nykyisin sitä sanotaan kartanohotelliksi.
Paha demoni

Paha demoni (lat. Genius malignus; suomennettu myös ”mahtava paha henki”) on ihmistä harhaanjohtava hypoteettinen olento, jota filosofi René Descartes käytti ajatuskokeena teoksessaan Mietiskelyjä ensimmäisestä filosofiasta (1641) osoittaakseen, että lähes kaiken tiedon luotettavuutta voidaan perustellusti epäillä.
Ajatus ihmistä harhauttavasta demonista esiintyy Mietiskelyjä ensimmäisestä filosofiasta -teoksen ensimmäisessä mietiskelyssä. Descartes on ensin huomauttanut, että kaikkia aisteilla ulkoisesta maailmasta saatavia tietoja voidaan epäillä, sillä ne voisivat olla vain unenkaltaista hallusinaatiota ihmisten siitä tietämättä. Toisaalta esimerkiksi järkeiltävissä olevat matemaattiset totuudet ovat riippumattomia aistihavainnoista, ja ne ovat totta unessakin. Descartes nostaa seuraavaksi esiin mahdollisuuden, että ihmisen luonut Jumala on voinut antaa hänelle vääristyneen päättelykyvyn (niin sanottu ”pettävä Jumala” -oletus). Tämä pakottaisi epäilemään kaikkia rationaalisia totuuksia. Koska Descartes ei kuitenkaan ole halukas uskomaan, että Jumala voisi olla muuta kuin hyvä, hän esittää vaihtoehtoisen selityksen, jonka mukaan ”jokin äärimmäisen mahtava ja viekas paha henki on käyttänyt kaiken tarmonsa pettääkseen minua”. Näin Descartes osoittaa, että lähes kaikki tieto on periaatteessa mahdollista asettaa epäilyksen alaiseksi. Descartesin mainitsema ”mahtava paha henki” on oletettu vain metodiseksi apuvälineeksi, eikä Descartes luultavasti tarkoittanut sen olemassaolon olevan vakasti otettava mahdollisuus.
Teoksensa toisessa mietiskelyssä Descartes etenee kuuluisaan päätelmäänsä, jonka mukaan hänen epäilynsä ja ajattelunsa kuitenkin väistämättä todistaa, että vaikka kaikki muu voikin olla harhaa, ainakin hän itse on väistämättä olemassa (Ajattelen siis olen, Cogito ergo sum). Hän viittaa myös tässä yhteydessä demonihypoteesiin toteamalla, että jos onkin ”joku pettäjä, äärimmäisen mahtava ja ovela, joka aina varta vasten pettää minua”, niin silloin myös on oltava olemassa se ”minä”, jota petetään.
Descartes esittää uniharha-argumentin ja ”Ajattelen, siis olen” -johtopäätöksen myös aiemmassa teoksessaan Metodin esitys, mutta siinä hän ei vielä puhu pahasta demonista.
Inkerin kirkko

Historia

Ensimmäinen luterilainen seurakunta perustettiin Lempaalaan 1611. Stolbovan rauhan jälkeen 1617 suuri joukko savolaisia ja karjalaisia muutti Inkeriin, minkä vuoksi luterilaisuus alkoi levitä sinne. 1703 Venäjän keisarikunta valloitti Inkerin, mutta seurakunnat saivat jatkaa toimintaansa. Kun Suomi liitettiin Venäjään 1809, Inkeriin alkoi siirtyä suomalaisia pappeja. 
Neuvostoliiton aikaan Inkerin luterilaisiin seurakuntiin kohdistui vainoja ja niiden jäsenet hajosivat Stalinin kuljetusten vuoksi ympäri maata muun muassa Siperiaan. 1970-luvulla Venäjälle perustettiin kaksi luterilaista seurakuntaa, Petroskoihin 1970 ja Puškiniin 1977. Ne toimivat Viron evankelis-luterilaisen kirkon yhteydessä. Neuvostoliiton hajottua perustettiin vuonna 1992 itsenäinen Inkerin kirkko. Uuden Inkerin kirkon ensimmäinen piispa oli suomalainen Leino Hassinen. Vuodesta 1996 piispana on toiminut Aarre Kuukauppi.
Inkerin kirkossa ei ole naispappeja. Kirkko ei myöskään lähettänyt edustajaansa Suomen evankelis-luterilaisen kirkon ensimmäisen naispiispan vihkimistilaisuuteen vuonna 2010.
Vuonna 2013 Helsingin yhteinen kirkkoneuvosto kielsi avustuksen Inkerin kirkolta, koska kirkko ei hyväksy naispappeutta eikä seksuaalivähemmistöjä. Raha oli tarkoitus käyttää kirkon Kazanin rakennushankkeeseen.

Inkerin kirkon seurakuntia

Inkerin Kirkko jakaantuu kuuteen rovastikuntaan, jotka sijaitsevat koko Venäjän federaation alueella. Yhteensä seurakuntia on melkein sata. Inkerin kirkolla on nykyisin seurakuntia seuraavissa pitäjissä ja kaupungeissa. Tähdellä merkityt seurakunnat ovat ns. vanhoja ja uudelleen perustettuja seurakuntia.

Kansainväliset suhteet

Inkerin kirkko toimii yhteistyössä maailman tunnustuksellisten luterilaisten kirkkojen  Kansainvälisen luterilaisen neuvoston ja yhdysvaltalaisen Missouri-synodin kanssa. Inkerin kirkko on lisäksi Euroopan kirkkojen konferenssin ja  Luterilaisen maailmanliiton jäsen.
Myytti

Myytti eli jumalaistaru (m.kreik. μῦθος, mythos, ’puhe’, ’kertomus’, ’tarina’) on jumalia, yliluonnollisia olentoja, kaikkeuden syntyä tai muuta vastaavaa aihetta käsittelevä kertomus. Myös suuresti ihailtuja, tarunomaisia henkilöitä kutsutaan joskus myyteiksi tai myyttisiksi. Myytti kuuluu yleensä kiinteästi johonkin laajempaan mytologiaan eli jumaltarustoon. 
Kreikan sana mythos piti alun perin sisällään useita erilaisia merkityksiä, kuten ’puhe’, ’sana’ ja ’kertomus’. Myöhemmin sana logos peri sanan mythos merkityksiä, ja viimeksi mainittu alkoi yhä useammin viitata valheeseen totuuden vastakohtana. Arkikielessä myytillä tarkoitetaan tarunomaista asiaa, kuvitelmaa, uskomusta, harhakäsitystä tai jotain järkiperusteita vailla olevaa.
Liikennevahinkolautakunta

Liikennevahinkolautakunta on liikennevakuutuksen korvausasioita käsittelevä lakisääteinen toimielin.
Lautakunnan päätökset ovat suosituksia mutta käytännössä sekä vakuutusyhtiöt että tuomioistuimet noudattavat lautakunnan suosituksia lähes poikkeuksetta.

Lausuntopyyntöjen käsittely

Vahingonkärsineellä tai muulla korvaukseen oikeutetulla on oikeus pyytää lautakunnan lausuntoa 90 päivän kuluessa vakuutusyhtiön päätöksestä.
Niissä asioissa joissa vakuutusyhtiön on pyydettävä lautakunnan lausunto, on yhtiön huolehdittava lausuntopyynnön ja sen liiteluettelon toimittamisesta vahingonkärsineelle. Vahingonkärsineellä on tämän jälkeen 30 päivää aikaa toimittaa vastineensa lautakunnalle.

Lautakunnan organisaatio

Lautakunnassa on päätoiminen puheenjohtaja sekä hänen lisäkseen kolme varapuheenjohtajaa ja seitsemän jäsentä. Lautakunta työskentelee jaostoina. Vain tärkeimmät periaatteelliset kysymykset käsitellään yleisistunnossa.
Puheenjohtajan, varapuheenjohtajien sekä vähintään yhden jäsenen tulee olla lakimiehiä. Muissa jäsenissä tule lisäksi olla lääkärijäseniä joilla on perehtyneisyys lautakunnassa käsiteltäviin asioihin sekä teknisen koulutuksen saaneita jäseniä jotka ovat perehtyneitä ajoneuvojen tekniikkaan sekä ajoneuvojen korjaustoimintaan.
Lautakunnalla on toimisto, joka valmistelee lautakunnan käsiteltäväksi tulevat asiat.
Lautakunnan toiminta rahoitetaan vakuutusyhtiöiltä sekä valtiokonttorilta niiden maksutulon suhteessa. Vahingonkärsineille lautakunnan lausunnot ovat maksuttomia.
Liikennevahinkolautakunnan puheenjohtajana on vuodesta 2002 toiminut varatuomari Kyösti Vihermaa.

Liikennevahinkolautakunnan normit ja ohjeet

Liikennevahinkolautakunta julkistaa kerran vuodessa kokoelman korvaustoimintaa koskevista normeista sekä niistä antamistaan ohjeista. Tämä ohjeisto käytännössä ohjaa vakuutusyhtiöiden toimintaa korvaustoiminnassa.
Liikennevahinkolautakunta antaa ohjeita mm. eri henkilövahinkojen korvausperusteista ja korvausten määristä, liikennevahingosta aiheutuvan ajoneuvon korjausajan korvaavasta seisontapäiväkorvauksesta sekä rattijuopumuksesta aiheutuvasta korvauksen alentamisesta.
Normeilla ja ohjeilla on merkitystä myös tuomioistuimissa. Ohjeita käytetään käräjäoikeuksissa yhtenä vahingonkorvausten määrän arviointilähteenä.
Pirkkalan kirkko

Kirkkosali

Kirkkosali on matalimmasta kohdastaan seitsemän metriä korkea ja korkeimmasta kaksitoista metriä.
Kirkkosalin kalusto on suunniteltu urkuja lukuun ottamatta siirrettäväksi. Kirkossa on 300 istumapaikkaa, mutta suurempia tilaisuuksia varten voidaan ottaa käyttöön seurakuntasalin tilat, jolloin istumaan mahtuu noin 500 henkilöä. Lisäksi liikuteltavien istuinten asetelmaa voidaan muuttaa erilaisille tilaisuuksille sopiviksi. Istuinten puurakenteiden väriksi on valittu musta, jotta muuten vaaleansävyiseen kirkkoon saataisiin vastasävyisyyttä.
Kirkon 20-äänikertaiset urut on otettu käyttöön keväällä 1995. Ulkokuoreltaan urut ovat modernit, mutta niiden ääni noudattaa 1600-luvun pohjoiseurooppalaisten barokkiurkujen perinnettä. Urut vihittiin käyttöön 26.3.1995.
Kirkkosalista tekee merkillepantavan luterilaisesta kirkosta poikkeavat seitsemän hiljentymispaikkaa. Ne kuvaavat Jeesuksen seitsemää sanaa ristillä. Kirkossa kävijä voi sytyttää kynttilän omaan elämäntilanteeseensa parhaiten sopivan kuvan eteen. Hiljentymispaikkojen taulut ovat kaksiosaiset; toinen osa on aina akryyli- ja öljyvärein maalattu ja toinen metalligrafiikan tekniikoilla syövytettyä kuparia. Taulut on maalannut tamperelainen kuvataiteilija Tuula Lehtinen.
Kirkon suunnittelussa on otettu myös lapset huomioon; kirkkosalin vasemmalla laidalla on lasi-ikkunan takana lastenhuone; pienimmät lapset voivat mennä sinne toimitusten ajaksi leikkimään, mikäli he eivät jaksa istua penkeillä koko aikaa. Kestävällä lasi-ikkunalla kirkkosalista erotettu leikkihuone on suunniteltu siten, että jumalanpalvelusten äänet kuuluvat sinne, mutta lasten äänet eivät kuulu sieltä saliin.
Perinteisestä kirkosta poiketen Pirkkalan kirkossa ei ole lainkaan alttaritaulua. Sen tilalla on pilvimäinen alttariseinä, jonka on pinnoittanut ohuttasoitteella ja pellavaöljyllä graafikko/web-suunnittelija Olli Saari.
Varsinaista ristiä kirkossa ei ole, kulkueristiä ja alttaripöydällä olevaa pienoiskrusifiksia lukuun ottamatta. Kirkossa kävijät ovat löytäneet kirkon arkkitehtuurisista rakenteista ristiä muistuttavia muotoja. Kirkkaalla päivällä katon rajassa olevien lasiruutujen varjoista muodostuu alttariseinälle useitakin ristejä.

Tapuli

Kirkon eteläpuolella, parkkipaikkojen läheisyydessä on 21,5 metriä korkea, kirkon värisävyä mukaileva erillinen kellotapuli. Kellotapulin kolme kelloa on valmistanut hollantilainen Petit & Fritsen Ltd:n valimo.
Kelloihin on valettu tekstejä; pienessä kellossa lukee "Kohotkaa korkeiksi portit", keskimmäisessä lukee "Avartukaa, iankaikkiset ovet" ja suurimmassa kellossa "Kirkkauden kuningas tulee. PS. 24:7".

Kerhotila

Kirkon vieressä olevassa rakennuksessa toimii seurakunnan kerhotalo. Siellä on lisäksi aikuisten tila, kerhohuone, varhaisnuorten tila, keittiö, autotalli ja väestönsuoja. Kaikista huoneista avautuu näkymä jokimaisemaan.
Nina Rillstone

Nina Kathy Rillstone (s. 15. huhtikuuta 1975 Brentwood, Essex, Yhdistynyt kuningaskunta) on uusiseelantilainen kestävyysjuoksija. Hän kilpaili vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä ja jäi siellä naisten maratonissa 16. sijalle ajalla 2:31:16. Rillstonen ennätysaika maratonissa on 2:29:46, jonka hän savutti Naganossa 16. huhtikuuta 2006.
Löyttylammi (Lahti)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,8 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Arrajoen valuma-alueella (14.16), jonka Iso-Kukkasen–Kärkjärven alueeseen (14.163) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 125,6 metriä mpy.
TOPS-20

TOPS-20, lempinimeltään TWENEX, oli Digital Equipment Corporationin PDP-10 -keskustietokoneiden käyttöjärjestelmä, joka perustui Bolt, Beranek & Newmanin alun perin kehittämään TENEXiin.  TOPS-20 oli virtuaalimuistia tukenut osituskäyttöjärjestelmä, joka oli aikaansa nähden suhteellisen intuitiivinen ja helppokäyttöinen, tehden muun muassa käyttäjän osittain tai lyhentäen syöttämien komentojen tunnistamisen ja täydentämisen (engl. escape recognition) aiempaa huomattavasti tunnetummaksi. Käyttöjärjestelmän kehittäminen aloitettiin vuonna 1973, ja ensimmäiset DECSYSTEM-20-järjestelmät (PDP-10-koneita TOPS-20-käyttöjärjestelmällä) myytiin kolme vuotta myöhemmin.
Mikael Rostedt

Mikael Rostedt (myös Mickel tai Michael Rostedt, 1790 Ulvila – 1839 Luvia) oli suomalainen seppä, kellonvalaja ja maallikkosaarnaaja.

Ura seppänä ja kellonvalajana

Rostedt toimi aluksi seppänä Leineperin ruukissa. Hän hankki maatilan Luvian Peränkylästä vuonna 1814 ja perusti sinne sepän pajan 1828. Aluksi Rostedt valmisti muun muassa lehmänkelloja sekä kulkusia, kunnes alkoi valamaan kirkonkelloja. Hänen valimonsa käsitti valamiseen tarkoitetun pajan lisäksi oman masuunin sekä kellojen viimeistelyyn tarkoitetun viilaushuoneen. Rostedt oli hakenut valamiseen oppia Tukholmasta, jossa hän työskenteli jonkin aikaa paikallisessa kellovalimossa. Rostedtin kuoltua vuonna 1839, toimintaa jatkoi vielä kahdenkymmenen vuoden ajan hänen oppipoikanaan ollut Carl Ludvig Färding. Valimo sijaitsi Uusi-Sepän (myöh. Pikku-Seppä) tilalla, jossa on nykyään sen toiminnasta kertova muistolaatta.
Tunnetuimmat Rostedin valamat kellot ovat 1830-luvulla valmistuneet Turun tuomiokirkon lyömäkellot, jotka muun muassa soivat päivittäin Yleisradion lähetyksessä. Lisäksi hänen kellojaan on ainakin Asikkalan, Eurajoen, Huittisten, Kalvolan ja Pulkkilan kirkoissa sekä Luvian kirkon kappelissa.

Saarnamies

Mikael Rostedt toimi myös hyppyherätyksenä tunnetun herätysliikkeen yhtenä johtohahmona ja saarnaajana. Hän koki itse herätyksen 1820-luvun puolivälissä ja oli sen jälkeen hyppyherätyksen johtajiin kuuluneen Johan Dahlbergin opissa. Myöhemmin liikkeen perustajan Juho Uusikartanon jäätyä syrjään, oli sekä Dahlbergilla että Rostedtilla suuri vaikutus koko Satakunnan herännäisyyteen. Papit suhtautuivat hyppyherätykseen usein kriittisesti ja erityisesti Rostedtin johtamat hartausseurat aiheuttivat pahennusta.
Olkahinen

Olkahinen on noin 2 000 asukkaan kaupunginosa Näsijärven rannalla Koillis-Tampereella. Alue sijaitsee noin 12 kilometrin päässä Tampereen keskustasta ja noin viiden kilometrin päässä Koilliskeskuksesta.  Olkahisen asuntokanta koostuu rivi- ja omakotitaloista.  Alueen pohjoispuolitse kulkee valtatie 9. 
Olkahisessa sijaitsee vuonna 2001 valmistunut Aitolahden uusi kirkko. Suomen aluelennonjohto (entinen Etelä-Suomen lennonvarmistuskeskus) sijaitsi Aitovuoressa ennen siirtymistään Vantaalle. Olkahisen naapuritilastoalueita ovat Tasanne, Ojala, Nurmi, Niihama sekä Kangasalan kunnan puolella Ruutana.
Olkahinen kuului Aitolahden kuntaan vuoteen 1966 asti, jolloin kunta liitettiin Tampereeseen. Olkahisen (Olkaisen) torppa mainittiin Hatanpään kartanon omistajan Idmanin kirjeessä vuodelta 1837. Olkahisen tila liitettiin myöhemmin Ketaran tilaan. Alueen ensimmäinen asemakaava vahvistettiin vuonna 1976. Kadunnimi Olkahittenperä on kansanomainen nimitys Olkahisenlahden perukalle, jota katu reunustaa. Lassinlinnankadun nimi viittaa Lassi-nimiseen mieheen, joka tarinan mukaan piileskeli vihollisia Lassinlinnan saaressa Näsijärven Niihamanselällä Suomen sodan aikana.
Olkahisen tilastoalueeseen liittyvän Maurinkylän asuntoalueen syntyyn vaikutti kenkätehtailija Väinö Hyppönen, joka omisti Ketaran tilan. Hyppönen luovutti tilan maista alueen siirtoväen ja rintamamiesten asutettavaksi ehdolla, että se nimettäisiin Maurinkyläksi hänen sodassa kaatuneen poikansa Maurin (1909–1944) mukaan.
Ulla Ehrensvärd

Eva Maria Ulla Margareta Ehrensvärd (18. maaliskuuta 1927 – 17. huhtikuuta 2015) oli ruotsalainen kartografian asiantuntija. Hän toimi pitkään Ruotsin kuninkaallisen kirjaston karttaosaston johtajana ja viimeksi ennen eläkkeelle jäämistään Ruotsin Sota-arkiston johtajana. Hänellä oli professorin arvo.
HMS Svensksund (1856)

Valmistus

Alus tilattiin Motalan telakalta. Alus laskettiin vesille vuonna 1856 ja se otettiin palveluksen vielä samana vuonna 3. marraskuuta. Puusta ja teräksestä valmistettu alus oli varustettu kahdella mastolla, joihin oli mahdollista nostaa 270 neliömetrin purjeet.

Palvelus

Vuosina 1866-1867 aluksen pääaseet korvattiin yhdellä 96 millimetrin tykillä ja lisäksi mastot poistettiin. Muutostöiden jälkeen alus luokiteltiin tykkiskuunertiksi ja sen miehistön tarve laski 31:een. Alus poistettiin palveluksesta 26. elokuuta 1884, jonka jälkeen se muutettiin majoitusalukseksi.
Bradley Wright-Phillips

Bradley Edward Wright-Phillips (s. 12. maaliskuuta 1985 Lewisham, Lontoo) on englantilainen jalkapalloilija, joka pelaa hyökkääjänä MLS-seura New York Red Bullsissa.
Wright-Phillips on entisen Arsenalin huippuhyökkääjän Ian Wrightin poika. Hän oli Manchester Cityn reservijoukkueen paras maalintekijä kaudella 2003–2004. Hän viimeisteli Manchester Cityn edustusjoukkueessa pelaamissaan 32 ottelussa kaksi maalia ennen siirtymistään Southamptoniin 5. heinäkuuta 2006. Southamptonin edustusjoukkueessa kaudella 2006–2007 Bradley Wright-Phillips viimeisteli 11 osumaa. Hän on pelannut myos Englannin nuorisomaajoukkueessa. Hänen velipuolensa Shaun Wright-Phillips (Ian Wrightin ottopoika) edustaa Valioliigajoukkue Queens Park Rangersia.
Nummelan Kisaajat

Nummelan Kisaajat (NumKis) on Vihdin Nummelassa toimiva uinnin erikoisseura. Se perustettiin vuonna 1915, ja vuonna 1926 se rekisteröitiin nimellä Voimistelu- ja Urheiluseura Nummelan Kisaajat ry. Seuran alkuvuosien lajeihin kuuluivat paini, nyrkkeily, voimistelu, hiihto ja yleisurheilu. Myöhemmin seuran lajivalikoimaan tulivat suunnistus ja palloilulajit. Nummelaan rakennettiin uimahalli vuonna 1977, ja seura päätti ottaa uinnin lajivalikoimiinsa. Myöhemmin muut lajit jäivät kokonaan pois, ja seurasta tuli uinnin erikoisseura. Nimi rekisteröitiin muotoon Nummelan Kisaajat ry.
Green Lantern: Emerald Knights

Juoni

Vihreitä Lyhtyjä uhkaa muinainen uhka, joka on aikeissaan tuhota koko Oa-planeetan. Vartijat ovat päättäneen evakuoida koko planeetan vieden aluksi tärkeimmät esineet turvaan. Hal Jordan ohjaa nuorta ja vielä kokematonta Arisiaa matkalla kohti taistelua. Samalla hän kertoo Arisialle tarinoita muista Vihreistä Lyhdyistä, kuten Avrasta, joka oli yksi neljästä ensimmäisestä Lyhdyistä, sekä Kilowogin ja hänen opettajansa kersantti Deeganin koulutuksesta, Lairan ensimmäisestä tehtävästä ja kuinka hänestä tuli Vihreä Lyhty. Sekä Bolphungan ja Mogo – elävän planeetan kohtaamisesta, sekä Abin Surin ja Atrocitusin kaksintaistosta.