Mick Mars

Varhainen elämä

Mick Mars on syntymänimeltään Robert Alan Deal. Hän on syntynyt Terre Hautessa, Indianassa. Marsin todellinen ikä on yhä arvoitus, sillä hän ei ole paljastanut oikeaa ikäänsä koskaan julkisesti. Lähteestä riippuen Marsin syntymäpäivän on ilmoitettu olevan joko 4. toukokuuta 1951 tai 4. huhtikuuta 1955. 
Lapsuus- ja nuoruusvuosiensa ajan Mars asui perheineen Indianassa, Huntingtonin kaupungissa. Hänen on lapsena cowboy-intiaani-leikin tiimellyksessä sanottu lähes hirttäneensä isoveljensä yhdessä pikkuveljensä kanssa, ennen kuin heidän tätinsä oli pelastanut köydessä rimpuilevan lapsen. Marsin isä Frank Deal työskenteli Menasha Container -yrityksen leivissä. Yritys valmisti pahvilaatikoita esimerkiksi Fenderin kitaroiden pakkausmateriaaliksi. Myöhemmin uskonnollistuneesta Frank Dealista tuli baptistipappi. Marsin äiti Tina Deal silitti viikonloppuisin vaatteita ylimääräisen rahan ansaitsemiseksi. 
Marsin ensikosketus kitaraan tapahtui hänen ollessaan seitsemänvuotias. Marsin esikuvien ja innoittajien kirjo oli laaja, ja hän piti esimerkiksi Jeff Beckin soitosta ja Paul Butterfield Blues Bandin kappaleista. Mars sai ensimmäisen, Mikki Hiiri -kuvioisen kitaransa lahjaksi vanhemmiltaan. Hän sai soittotunteja kotinaapurustossaan asuneelta ystävältään, ja ensimmäinen hänen opettelemansa kappale oli ”My Dog Has Fleas”. Hänen ensimmäinen yhtyeensä oli The Beatles -covereita soittanut The Jades, johon hän liittyi 14-vuotiaana muutettuaan perheineen Kalifornian Garden Groveen. Mars soitti The Jadesissa alun perin bassoa, kunnes korvasi yhtyeestä eronneen kitaristin. 
Koulussa Mars ei juurikaan menestynyt sen jälkeen, kun hän oli löytänyt musiikin ja kitaransoiton. Hän lintsasi usein, ja joutui vaikeuksiin asetettuaan musiikin koulunkäynnin etusijalle. Lopulta Mars jätti koulunkäynnin ja muutti asumaan vanhempiensa kotitalon takana sijaitsevaan vajaan, jossa hän saattoi soittaa kitaraansa niin lujaa kuin itse halusi. 17-vuotiaana hän muutti Fresnoon kuultuaan paikallisen bluesyhtyeen etsivän kokoonpanoonsa kitaristia. Mars ei kuitenkaan onnistunut saamaan pestiä, ja muutti takaisin vanhempiensa luo. Hän koki kuitenkin jo itsenäistyneensä, eikä halunnut jäädä asumaan kotiinsa ja muutti asumaan Orangen piirikunnan paikallisen moottoripyöräjengin kanssa. 
Mars sai diagnoosin selkärankareumaastaan ollessaan 19-vuotias. Hän piti sairautensa pitkään omana tietonaan.

»Aloin tuntemaan kipua lantiossani joka kerta, kun käänsin vartaloani. Tuntui, kuin joku olisi räjäyttänyt ilotulitteita luissani. Minulla ei ollut tarpeeksi rahaa lääkärissä käymiseen, joten toivoin vaivojen loppuvan kuten yleensä: pakottamalla ne pois mielessäni. Ne kuitenkin jatkoivat pahenemistaan. Eräänä iltapäivänä pyykätessäni tunsin hengittämisen käyvän vaikeaksi. Aluksi tuntui, kuin joku olisi tunkenut veitsen selkääni. Seuraavina viikkoina kipu jatkoi liikkumistaan selässäni. Seuraavaksi vatsaani alkoi polttaa, ja pelkäsin koko kehoni romahtavan. Epäilin, että vatsassani oli reikä, josta vuotava happo tuhosi luuni ja sisäelimeni. Tartuin ovenkahvoihin, ankkuroin jalkani lattiaan ja vedin selkäni suoraksi käsivoimillani, jotta paineen tunne laskisi.» 
(Marsin kuvaus kokemistaan selkärankareuman ensioireista.)
Mars tapasi 19-vuotiaana ensimmäisen vaimonsa, kolme vuotta häntä nuoremman Sharonin. He aloittivat seurustelun, ja avioituivat vuonna 1970. He saivat vuonna 1971 ensimmäisen lapsensa, kitaristi Les Paulin mukaan nimetyn pojan. Vuonna 1973 heille syntyi tytär Stormy. 
1970-luvulla Mars ansaitsi elantonsa työskentelemällä päivisin mattopesulassa ja soittamalla iltaisin keikkoja Watoshi-nimisen yhtyeensä kanssa. Loukattuaan kätensä eräänä työpäivänä hän irtisanoutui ja päätti, että tulisi elättämään itsensä täysipäiväisesti vain musiikin avulla. Päätös oli liikaa Sharonille, ja Mars otti eron perheestään. Mars ei kuitenkaan ollut kykenevä maksamaan elatusapua, minkä vuoksi hän oli myös tuomittuna vankilassa.
Seuraavina vuosina Mars soitti lähinnä yhtyeessä White Horse, ja asui yhdessä yhtyeen rumpalin ja kosketinsoittajan kanssa torakoiden kansoittamassa asunnossa. Muu yhtye päätti myöhemmin erottaa Marsin, joka oli vuonna 1976 tullut kolmannen kerran isäksi tyttöystävänsä Marcian synnytettyä Erik-pojan.
White Horsen jälkeen Marsin yhtyeitä olivat esimerkiksi Ten-Wheel Drive, Video Nu-R ja Vendetta. Video Nu-R julkaisi kaksi singleä, ”Gypsy Woman” ja ”Decadence Plus”, mutta yhtyeen ura ei lähtenyt lentoon. Ten-Wheel Drive muotoutui kokoonpanoksi nimeltä Spiders and Cowboys, jossa Mars soitti taiteilijanimellä Zorky Charlemagne. Hän vaihtoi nimensä laillisesti Mick Marsiksi myöhemmin, ja oli keksinyt nimen White Horse -yhtyeen nimeä Micki Marz käyttäneeltä laulajalta.

Tyyli

»Ihmisten tulisi tajuta, että kaikella on kaksi puolta. Mutta vaikka soittaisin mitä tahansa genreä, niin Mötley-puoleni tulee aina olla olemassa. [...] Upeinta on, kun antaa sormiensa juosta kitarankielillä ja sulautuu rytmiin, jota vaikka joku pimeimmästä Afrikasta oleva mies luo hakkaamalla puun runkoa. Tällaiseen yksinkertaiseen ja puhtaaseen rytmiin lisätään sitten esimerkiksi suomalaisia tai irlantilaisia rytmejä. Kokeilu on tärkeintä.» 
(Mars Rytmin haastattelussa vuonna 2011.)
Monissa eri yhtyeissä ennen Mötley Crüen kitaristiksi liittymistään soittaessaan Mars oppi monia asioita musiikin eri genreistä. Hän on perehtynyt myös musiikin vieraisiin kulttuureihin. Hän on omien sanojensa mukaan pyrkinyt avartamaan musiikkimaailmaansa tietoisesti, ja on kykenevä soittamaan paljon erilaisia musiikkityylejä. Mars on sanonut tuntevansa erityistä paloa musiikin tekemiseen ja luomiseen. Marsin musiikkimaun laajuudesta esimerkkeinä ovat muun muassa hänen musiikillinen ensirakkautensa kantrimusiikki ja kiinnostus flamencoa kohtaan. Mars on sanonut nauttivansa saadessaan tehdä erilaisia, Mötley Crüen tuotannosta poikkeavia kappaleita.

»Olisin kitaristi joka tapauksessa. En tosin osaa sanoa, minkälainen bändini siinä tapauksessa olisi. Tai olisinko edes onnistunut musiikkini kanssa. Saattaa kuulostaa oudolta, mutta ilman bändiä tekisin varmaankin mekaanikon hommia ja touhuaisin prätkien ja autojen kanssa.» 
(Marsin vastaus kysymykseen, miltä hänen elämänsä olisi näyttänyt ilman Mötley Crüeta.)
Marsia on pitkästä ja menestyksekkäästä urastaan huolimatta pidetty eräänä rockin aliarvostetuimmista kitaristeista. Hänen tyylinsä ”ujon nerokkuuden” löytämisen on sanottu jäävän kuulijoiden tehtäväksi. Mars on tunnettu paksusta, Marshall-vahvistimien täyttämästä soundistaan, jota sävyttävät iskeviksi ja pistäviksi luonnehditut kitarariffit ja -soolot. Hänen soittotyylinsä on bluesvaikutteinen, ja hän on sanonut olevansa ”sydämeltään blues-mies”. Merkittävimmiksi esikuvikseen oman soittotyylinsä kannalta Mars on nimennyt Mike Bloomfieldin, Jeff Beckin, Eric Claptonin ja Jimi Hendrixin. Verratessaan itseään muihin sukupolvensa kitaristeihin Mars on sanonut bluesin vaikuttaneen hänen soittonsa ”tunteeseen”, kun vastaavasti moni hänen aikalaisensa ihannoi kitarasooloissaan Marsin mielestä tunteettomia skaaloja. Mars on sanonut Mötley Crüen kappaleen ”Primal Scream” blues-henkisen ja monen hänen esikuviensa soittotyyleistä ammentavan kitarasoolon olevan hänen suosikkinsa omista kitarasooloistaan.

Terveys

Mars on sairastanut suuren osan elämästään selkärankareumaa. Hän sai diagnoosin ollessaan 19-vuotias, ja on sairautensa vuoksi ollut muun muassa riippuvainen erilaisista kipulääkkeistä, kuten Xanaxista, oksikodonista ja etenkin erittäin koukuttavaksi sanotusta Lortabista. Selkärangan jäykistävä selkärankareuma estää esimerkiksi pään kääntöliikkeen, minkä vuoksi innokkaana auto- ja moottoriharrastajana aiemmin tunnettu Mars on menettänyt muun muassa ajokykynsä. Hän on vitsaillut löytäneensä selkärankareumastaan myös positiivisen puolen, sillä hän on kumaran ryhtinsä ja päänsä asennon vuoksi kykenevä näkemään aina kitaransa soittaessaan. 2000-luvun alussa Mars myös erakoitui julkisuudesta Mötley Crüen viettämän tauon aikana, ja vietti lähes kaksi vuotta soittamatta kitaraa ollenkaan, minkä vuoksi hän on joutunut opettelemaan 2000-luvulla soittamaan uudelleen. Erakoitumisensa aikana hän myös laihtui rajusti. Sairautensa pahimpana ajanjaksona hän on kertonut saaneensa lääkäreiltään kaksi päivää elinaikaa.
Mars on sanonut päässeensä sairaudensa pahimmasta aallonpohjasta takaisin jaloilleen yhtyetoveri Nikki Sixxin avulla. Hän on 2000-luvulla lopettanut terveydellisiin syihin vedoten muun muassa alkoholinkäytön ja tupakoinnin kokonaan hetken päätöksellä, ja vieroitti itsensä Xanax- ja Oxycon-lääkkeiden riippuvuudestaan itsenäisesti vain muutamassa viikossa. Raitistumisensa jälkeen hän on sanonut, ettei ole kaivannut alkoholia ollenkaan ja on saanut uuden, raittiin elämän.

»Pyysin kaikilta sukulaisiltani apua, kerjäsin heitä viemään minua hoitopaikkoihin, mutta ketään ei kiinnostanut olla narkkarin kanssa tekemisissä. [...] Ei varmaan tule kuitenkaan yllätyksenä kenellekään, että taiteilijat käyttävät päihteitä. Oli valinta sitten happo tai viina, niin totuus on, että se avaa uusia maailmoja artisteille.» 
(Mars Rytmin haastattelussa vuonna 2011.)
Mars on alkoholismiin lisäksi kärsinyt kokaiiniriippuvaisuudesta. Hän on myös yrittänyt itsemurhaa ja kärsinyt masennuksesta. Ennen Mötley Crüen kitaristiksi liittymistään Mars käytti myös esimerkiksi efedriinitabletteja.
Tätä nykyä Mars on kykenevä soittamaan kitaraa normaalisti, ja hän on kertonut soittavansa parhaimmillaan jopa kymmenen tai kaksitoista tuntia päivässä. Selkärankareuman vuoksi hänen lavaesiintymisensä on kuitenkin kärsinyt merkittävästi. Vuonna 2001 hän sanoi Mötley Crüen yhtye-omaelämäkerrassa Mötley Crüe: The Dirt – Törkytehdas, jossa paljasti ensimmäisen kerran julkisesti sairastavansa selkärankareumaa, että energinen esiintyminen lavalla on hänelle mahdotonta, minkä vuoksi monet ovat luulleet hänen luoneen tietoisesti itselleen kylmän ja etäisen imagon. Mars on sanonut, että pahinta hänen sairaudessaan eivät ole niinkään kipu tai liikkumisen vaikeus, vaan se, että hän ei voi ottaa esiintyessään kontaktia faneihinsa samalla tavalla kuin yhtyetoverinsa. 
Marsille on selkärankareuman aiheuttamista vaikutuksista johtuen tehty vuonna 2004 leikkaus, jossa hän sai lonkkaproteesin. Hän on 19-vuotiaana saamansa diagnoosin jälkeen menettänyt noin kymmenen senttimetriä pituudestaan. Kun Mötley Crüe konsertoi vuoden 2007 kesäkuussa Helsingin jäähallissa, Mars tuotiin Ilta-Sanomien saamien tietojen mukaan konserttilavalle pyörätuolilla nivelsairautensa vuoksi.
Mars on ilmoittanut haluavansa tulla tuhkatuksi. Hän on testamentissaan ilmoittanut haluavansa, että hänen tuhkauurnansa pudotetaan Bermudan kolmion keskelle:

»Joo, eihän sitä tiedä vaikka löytäisin lennon numero 19! [...] Saan olla aivan yksin.» 
(Mars Rytmin haastattelussa vuonna 2011.)

Perhe- ja avioelämä

Marsin ensimmäinen avioliitto oli vuosina 1970–1973 Sharon Dealin kanssa. Hänellä on kolme lasta: poika Les Paul Deal (syntynyt 1971), tytär Stormy Deal (s. 1973) ja poika Erik Deal (s. 1976). Hän otti 1970-luvulla eron biologisesta perheestään, eikä ole tavannut esimerkiksi jälkikasvuaan vuosiin. 

»En ole tavannut heitä vuosiin. Ainoa, jonka kanssa puhun joskus, on vanhin poikani. Hän on tehnyt samanlaisen päätöksen, joten me ymmärrämme toisiamme.» 
(Mars Rytmin haastattelussa vuonna 2011.)
Vuonna 1990 Mars avioitui Mötley Crüen Girls, Girls, Girls Tour -kiertueella taustalaulajana esiintyneen Emi Canynin kanssa. Avioliiton on sanottu herättäneen kielteisiä tuntemuksia yhtyeen muissa jäsenissä, koska Canyn oli yhtyeen työntekijä, ja suhteen koettiin olevan vastoin yhtyeen sisäisiä sääntöjä. Lisäksi muun yhtyeen mielestä Canyn vaikutti Marsin kautta koko Mötley Crüen toimintaan. Marsin ja Canynin avioliitto päättyi vuonna 1993, kun Mars haki avioeroa tultuaan vaimonsa petettyä häntä. Avioeron on sanottu olleen Marsille sekä taloudellisesti että henkisesti raskas koettelemus.
Mars tapasi nykyisen kumppaninsa, sveitsiläisen mallin ja Miss Zürich -ehdokas Seraina Marsin (o.s. Schönenberger) vuonna 2007 Sveitsissä Mötley Crüen konsertin jälkeen. He avioituivat vuonna 2013.

Soitinvalikoima

Mars on tunnettu innokkaana kitaroiden keräilijänä. Hän on vuosien saatossa sanonut omistaneensa parhaimmillaan noin sata kitaraa. Marsin henkilökohtainen kitaroiden valikoima käsittää hänen konserteissa ja studiossa käyttämiensä istrumenttien lisäksi joukon harvinaisia ja arvokkaampia vintage-kitaroita.
Too Fast for Love- ja Shout at the Devil -albumien tekemisen aikana Mars soitti lähinnä vuoden 1972 Gibson Les Paul Customia. Hän soitti kitaraa myös Mötley Crüen 1980-luvun kiertueilla, ja sen on sanottu olleen hänen varhaisen ominaissoundinsa kulmakivi. Kitara on sittemmin päätynyt Floridassa sijaitsevan Hard Rock Cafen näyttelykappaleeksi. 
1980-luvulla Mars on soittanut myös ainutlaatuisella, yhdellä Humbucker-mikrofonilla varustetulla Gibson Flying V -kitaralla, B.C. Rich Warlockilla ja Guild Flying Starilla. Mars on kertonut joko myyneensä tai rikkoneensa kolme edellä mainittua 1980-luvun kitaraansa. 
Theatre of Pain -albumin myötä Mars siirtyi käyttämään myös Hamerin Explorer-mallia sekä Kramerin Baretta- ja Pacer-malleja. Eri kitaramallien käytön syynä on ollut Mötley Crüen kasvanut suosio, jonka myötä eri kitaroita valmistaneet yhtiöt tarjosivat instrumenttejaan Marsin käytettäväksi. Girls, Girls, Girls -albumin myötä Mars siirtyi käyttämään myös Kramerin Telecaster-muotoisia kitaroita, ja muun muassa Marsin tunnetun riffin sisältävä ”Kickstart My Heart” -kappale Dr. Feelgood -albumilta (1989) on soitettu Kramerin custom-Telecasterilla. Toisinaan Mars on soittanut myös esimerkiksi Gretschin valmistamalla Chet Atkinsin nimikkokitaralla vuodelta 1964.
1980-luvun lopussa Mars soitti myös erilaisilla Baretta- ja Kramer-kitaroilla. Hän soitti ensimmäisen kerran Fender Stratocasteria vuonna 1989 kappaleen ”Don’t Go Away Mad (Just Go Away)” musiikkivideossa. Stratocaster on sittemmin valikoitunut Marsin keskeisimmäksi kitaraksi. Hän on kertonut omistaneensa 1980-luvun lopussa muutaman vanhan Stratocasterin, ja pitäneensä niiden keveydestä. Eräs ensimmäisistä Marsin omistamista Stratocastereista oli kasattu yhteen vuosien 1963, 1964 ja 1965 Stratocaster-kitaroiden osista, ja hän oli ostanut kitaran alun perin vuoden 1987 Girls, Girls, Girls Tour -kiertueella. Kitaran mikrofonit olivat rikki, joten Mars asensi kitaraan itse kaksi humbucker-mikrofonia ja Floyd Rose-vibrakammen. Kyseinen Stratocaster on pysynyt Marsin merkittävimpänä soittimena siitä lähtien.
Mars on käyttänyt 14-vuotiaasta alkaen kitaroissaan Ernie Ballin valmistamia kieliä. Aiemmin hän on käyttänyt kitarankieliä, joiden vahvuus on 10-48. Tavallisin hänen suosimansa vahvuus on 11-50, mutta alemmissa virityksissä hän soittaa 52- ja 54-vahvuisia kieliä oikeanlaisen soundin saavuttamiseksi.
Marsin soittotyyli ja soundi perustuu pitkälti hänen käyttämiinsä useampiin ja erilaisiin kitaravahvistimiin. Tunnetuin hänen käyttämänsä vahvistinvalikoima koostuu Marshallin 50 ja 100 wattin JCM800 2203 -vahvistimista sekä Soldano SLO-100 Super Lead Overdrive- ja Rivera Bonehead 100 Watt Head -kitaranupeista. Useamman vahvistimen käyttäminen samanaikaisesti tekee Marsin soundista paksumman ja äänekkäämmän. Marsin käyttämissä Marshall-kaiutinkaapeissa on Celestion Vintage 30 -kaiuttimet.
Kitaraefektejä Mars on käyttänyt urallaan vähemmän kuin moni muu tunnettu kitaristi, sillä hän luo oman kitarasoundinsa useamman vahvistimensa turvin. Keskeisimpiä Marsin hyödyntämistä efekteistä ovat Bradshawin efektiyksikkö, Marsin itsensä mukaan hänen soundinsa merkittävä osa Eventide H300 (oktaaviefekti), Yamaha SPX100 (chorus-efekti) ja Alesis Quadraverb.