google/wiki40b huggingface dataset:
Safiiri ja Teräs

Safiiri ja Teräs (engl. Sapphire & Steel) on brittiläinen science fiction -televisio-ohjelma, jota esitettiin alun perin vuosina 1979–1982 ITV-kanavalla. Sarja oli ITV:n vastaveto BBC:n suositulle Doctor Who -sarjalle.
Safiirin ja Teräksen pääosia näyttelivät Joanna Lumley ja David McCallum. Sarja kertoo kahdesta ulottuvuuksien välisestä matkaajasta, jotka kulkevat korjaamassa ajassa tapahtuneita vääristymiä.
Sarjaa tehtiin neljä kautta, yhteensä 34 jaksoa. Kukin tarina, esimerkiksi 4-osainen Kasvoton mies (engl. The Man without a Face, 1981) ja 6-osainen Olennon kosto (engl. The Creatures' Revenge, 1981), koostuu useammasta 25 minuutin mittaisesta jaksosta. Siten sarjan jaksot muodostavat kaikkiaan kuusi jatkokertomusta.
Sarjaa esitettiin Suomen televisiossa vuosina 1982–1984 ja se uusittiin vuonna 2002 TVTV! -kanavalla.
Vuodesta 2004 alkaen Big Finish Productions on tuottanut televisiosarjaan pohjautuvia audiodraamoja. Niissä Safiiria esittää Susannah Harker ja Terästä David Warner.
Kaiken oudon ensyklopedia

Kaiken oudon ensyklopedia on tiedetoimittaja Jani Kaaron vuonna 2009 ilmestynyt hakuteos ”oudoista” ilmiöistä ja uskomuksista.

Vastaanotto

Keskisuomalaisen arvostelijan Marko Ahosen mukaan ”järjettömille uskomuksille on kiva nauraa, kunnes mieleen tulee, että huuhaa-uskovaiset ovat ihmisiä hekin, mikä taas johtaa suruun. Välillä jää suu auki hämmennyksestä silloinkin, kun aihe on entuudestaan tuttu. Kun on lukenut aukeaman verran antroposofian perusteita, en ainakaan itse pistäisi lastani steiner-kouluun.”
Ishtar Terra

Ishtar Terra (Ishtarin maa) on toinen planeetta Venuksen suurista vuoristoisista ylänköalueista, eräänlainen "manner" Venuksessa, jossa ei ole varsinaisia mannerlaattoja. Pohjoisella pallonpuoliskolla sijaitsevan Ishtar Terran ala on Maan Australian ja Yhdysvaltain alan välillä. Alueen koordinaatit ovat pituus 300-60°, leveys 45-80°. Ishtar Terra nousee noin 3,5 kilometriä planeetan keskikorkeutta ylemmäs.
Ylänkö on nimetty mesopotamialaisen hedelmällisyyden ja sodan jumalattaren Ištarin mukaan. Siellä on Maxwell Montes, Venuksen korkeimmalle ulottuva laaja vuorijono, jonka vuoret nousevat jopa 10,7 kilometriä planeetan keskikorkeuden yläpuolelle ja 14 kilometriä planeetan alimman kohdan yläpuolelle.
Maxwell Montesin alueella näkyy suuri meteoriittikraatteri. Ishtar Terra on suurelta osin vuorten ympäröimä. Maxwell Montes on Ishtarin maan "itärannikolla", Akna Montes länsipuolella ja Freyja Montes pohjoisessa, ja Danu Montes osassa eteläpuolta. Akna Montes jatkuu länteen tessera-alueena, jossa on harjanteita ja laaksoja.
Ishtar Terran Maxwell Montesiin kuulumaton alue on soikea Lakshmi Planum, Lakshmin tasanko. Lakshmin tasangolla on kaksi valtavaa pyöreää entistä tulivuoren purkausaukkoa, josta alueen pinta on peräisin. Toinen on 420 km leveä Sacajawea Patera paikassa 64.5 P 337 I. Sen purkausaukon läpimitta on 120×215 km, ja syvyys 1,2 km. Toinen on lännempänä sijaitseva pienempi Colette Patera.
Ruukki

Yhteydet

Kunnan päätiet olivat valtatie 8 (Kasitie) ja kantatie 86. Edellinen kulkee Revonlahden ja jälkimmäinen Paavolan kirkonkylän kautta. Vanhastaan Siikajoki on toiminut tärkeänä sahateollisuuden tukinuittojen kuljetusväylänä. Vuonna 1886 Ouluun saakka jatkettu Pohjanmaan rata kulkee Ruukin kautta. Eräänä tuon ajan perintönä on Ruukissa kunnanviraston molemminpuolin kaksi rautaista niitattua siltaa. Vanhempi siirrettiin nykyiselle paikalleen rautatiesillaksi, ja "Huokausten silta" on nykyisin kevyemmän liikenteen käytössä. Radasta erkanee Tuomiojan rautatieasemalla Raahen rata. Lähin lentokenttä on Oulun lentoasema.

Teollisuus

Ruukissa toimii saha- ja puutavarateollisuuden (Ruukki Wood, MSJ-Wood), metalli- ja konepajateollisuuden (FinnBlast, TeknoComp, Reko-Kone, JMC Engine), eristevalmistuksen (Ruukin EPS) ja muiden alojen yrityksiä. Huomattava osa teollisuudesta on keskittynyt Ruukin yrityspuistoon.
Ruukissa tuotetaan vesivoimaa Pöyryn ja Ruukinkosken voimalaitoksissa, jotka siirtyivät Revon Sähkön myynnin yhteydessä Vattenfallin omistukseen.

Palvelut

Ruukissa on kaksi toisen asteen oppilaitosta, Siikajoen lukio (ennen kuntaliitosta nimeltään Ruukin lukio) ja Ruukin maaseutuopisto. Oppilaitokset tekevät yhteistyötä hevostalouden alalla.
Ruukissa sijaitsee myös Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskuksen (MTT) alainen Pohjois-Pohjanmaan tutkimusasema.

Vastaanottokeskus

Sisäasiainministeriö päätti maaliskuussa 2009 perustaa SPR:n ylläpitämän vastaanottokeskuksen entiseen Ruukkiin, jossa oli siis aiemminkin toiminut vastaanottokeskus.

Ruokakulttuuri

Ruukin pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla lahtivelli eli klimppisoppa ja porkkanakiisseli.
Kaverikoiratoiminta

Koulutus

Kaverikoiria koulutetaan Kennelliiton järjestämillä kurseilla, jotka ovat maksuttomia. Koiran luonteen tulisi olla avoin ja rohkea. Koiran täytyy myös olla ystävällinen ihmisille. Koulutuksen suorittaneille ja sen jälkeen vähintään kuusi käyntiä tehneille koirille annetaan kaverikoirahuivi ja koiran omistaja saa nimikyltin. Vuodesta 2006 on käytetty oransseja huiveja, tätä ennen huivi oli keltainen. Huivi ja nimikyltti ovat työasuja, joita käytetään pelkästään kaverikoirakäynneillä. Ansioituneet kaverikoirat voivat saada numeroidun kaverikoiramitalin kunniakirjoineen. Palkitsemistilaisuudet järjestetään yleensä isojen koiranäyttelyiden yhteydessä.
Koti

Koti on paikka, jota ihminen käyttää vakituiseen asumiseen, jossa säilytetään henkilökohtaisia tavaroita, jossa vietetään vapaa-aikaa ja paikka jossa perheen jäsenet asuvat.
Ihmisen kotiin saavat tulla vieraat vain luvalla ja se nauttii kotirauhaa. Kotirauhalla voidaan myös viitata muuhun asumista häiritsevään tekoon, vaikka se ei tapahtuisi nimenomaisen kodin sisällä. Kotirauhan rikkomisesta voidaan tuomita sakkoihin tai enintään kuudeksi kuukaudeksi vankeuteen. Kodiksi voi kutsua myös jotain tiettyä kaupunkia, seutua, valtiota tai muuta paikkaa jossa viihtyy erityisen hyvin. Kodin rajat eivät siis ole tarkat ja täsmälliset vaan suhteelliset. Vakituinen asuinpaikka ei aina tunnu kodilta, ja kodilta voivat tuntua myös paikat, joissa ihminen ei asu. Esimerkiksi lapsuudenkotia kutsutaan usein aikuisenakin kodiksi, vaikkei siellä enää asutakaan. Ihmisellä voi siis olla useita koteja, ja koti onkin sekä paikka että mielentila. Kodin tunne jotakin paikkaa kohtaan alkaa kehittyä jo, kun kodista haaveillaan tai sitä suunnitellaan.
Kotona viihtymiseen vaikuttaa erilaisten virikkeiden ja sosiaalisten energioiden lisäksi elämäntilanne ja tulevaisuuden näkymät työn, seurustelun ja/tai opintojen saralla. Epäonnistumisen tunne edellä mainittujen asioiden saralla tai mielenhäiriöt saattavat ajaa ihmisen tilanteeseen, josta seurauksena on kodittomuus. Kodittomuus on subjektiivisempi hyvinvointiin liittyvä käsite kuin asunnottomuus.
Koti merkitsee turvallisuutta, rauhallisuutta, menneisyyden muistoja ja tulevaisuuden suunnitelmia, se on paikka jossa ihminen kokee olevansa oma itsensä ja jossa hän voi tehdä itselleen tärkeitä asioita. Kodilla on siis yhteys ihmisen identiteettiin. Kodiksi voidaan sanoa myös muita kuin paikkoja. Ihminen voi kokea löytäneensä kodin vaikkapa uskonnosta, taiteesta tai hän voi kokea toisen ihmisen läheisyyden kotona olemisen tunteena.
Suomen kielen sana koti on sukua kota-sanalle. Koti-sanan on selitetty tulleen kota-sanasta; sanottiinhan ”menemme kotiin” (eli ”menemme moneen kotaan”), ”tulemme kodista” (eli ”tulemme useasta kodasta”). Myöhemmin kota-sanan monikko (koti-) on poikinut perusmuodossa olevan sanan koti.
National Institute of Standards and Technology

National Institute of Standards and Technology (NIST) on yhdysvaltalainen kauppaministeriön alainen virasto, jonka tehtävänä on kehittää ja edistää mittaustekniikoita, standardeja ja tekniikkaa. Virasto tunnettiin vuosina 1901–1988 nimellä National Bureau of Standards (NBS).
NISTin päämaja sijaitsee Gaithersburgissa, Marylandissä. Sillä on toimipiste myös Boulderissa, Coloradossa. NIST työllistää yhteensä 2 900 tieteilijää, insinööriä, teknikkoa ja tuki- sekä johtohenkilöä.
Alan Gardiner

Lapsuus ja opiskelu

Gardiner syntyi Elthamissa 29. maaliskuuta 1879. Hän kiinnostui muinaisesta Egyptistä jo nuorella iällä. Gardiner aloitti opiskelunsa Englannissa, mutta siirtyi myöhemmin Pariisiin. Pariisissa Gardineria opetti Gasten Maspero, jota Gardiner ihaili. Masperon luennot olivat kuitenkin Gardinerille suuri pettymys. Opiskeltuaan Pariisissa neljä vuotta, Gardiner matkusti Oxfordiin, jossa hän jatkoi kielten opiskeluaan. 1901 Gardiner meni naimisiin Hedwig von Rosenin kanssa. Myöhemmin he saivat kaksi poikaa ja tyttären.
Gardinerilla ei ollut varsinaista virkaa, vaan hän tutki muinaista Egyptiä pääasiassa omatoimisesti. Gardinerin isä, Henry John Gardiner, tuki häntä rahallisesti. Tästä syystä Gardinerin ei tarvinnut tehdä tutkimustensa ohessa töitä. Ainut varsinainen virka hänellä oli Manchesterin yliopistossa 1912–1914, jolloin hän avusti egyptinkielisen sanakirjan laatimisessa. Gardiner erikoistui hieraattiseen kirjoitukseen. Hän kopioi ja tulkitsi Pariisissa ja Torinossa useita hieraattisia kirjoituksia.

Työura

Ensimmäisen laajan artikkelinsa Gardiner julkaisi vuonna 1904. Se käsitteli visiirin virkaa muinaisessa Egyptissä. Vuonna 1915 Gardiner teki omasta mielestään tärkeimmän havaintonsa. Hän löysi piktogrammeja, joita hän uskoi foinikialaisten kirjainten alkumuodoksi. Tämä oli merkittävää, sillä englannin kielen uskottiin pohjautuvat nimenomaan foinikialaisten aakkosiin. Tämä, ja hieroglyfien parissa työskentely, sai Gardinerin innostumaan kielitieteistä.
Vuonna 1927 Gardiner julkaisi uransa merkittävimmän teoksen, Egyptian Grammar. Kirjassa on käsitelty hyvin laajalti egyptin kielen kielioppia. Lisäksi siitä löytyy erilaisia käännösharjoituksia sekä sanastoa. Merkittävin kirjan osio oli kuitenkin Gardinerin laatima hieroglyfiluettelo, jossa hän oli luokitellut hieroglyfit uudella tavalla (Gardinerin luettelo). Tämä luokitus on edelleen yleisin hieroglyfien luokitteluun käytetty tapa. Myöhemmin Gardiner julkaisi myös Theory on Speech and Language -kirjan, joka ei kuitenkaan Gardinerin harmiksi saanut yhtä suurta huomiota kuin edeltäjänsä. Gardiner lyötiin ritariksi vuonna 1948.
Gardiner oli hyvin intohimoinen työtään kohtaan. Hän työskenteli seitsemänä päivänä viikossa lähes koko elämänsä ja piti lomaa vain kaksi viikkoa vuodessa. 1960-luvulla Gardinerin kunto alkoi kuitenkin heiketä hänen sairastuttuaan vakavasti. Hän kuitenkin jatkoi työtään ja julkaisi viimeisen kirjansa (Egypt of the Pharaohs) kaksi vuotta ennen kuolemaansa.
Gardiner kuoli kotonaan Oxfordissa 19. joulukuuta 1963.
Gardinerin vaimo Heddien äiti oli suomenruotsalainen, omaa sukua Pipping. Heddie Gardinerilla oli kesäpaikka Hangon saaristossa, jossa hän oleskeli keskikesäisin. (Aino Kallas 1945: Löytöretkellä Lontoossa, s. 55)
Purotaimen

Levinneisyys ja elinympäristö

Purotaimen elää villinä Euroopassa ja Aasiassa, mutta sitä on istutettu urheilukalastuksen takia Pohjois-Amerikkaan, Etelä-Amerikkaan, Australiaan ja Uuteen-Seelantiin, missä se paikoin uhkaa kotoperäisiä lajeja. Koska kala on merkittävä niin ruokakalana kuin kalastuselämyksenä, sitä on istutettu uudelleen moniin jokiin, joista luonnonkanta on hävinnyt. Yksi harvoista luontaisesti uudistuvista purotaimenkannoista on Korsikalla.
Purotaimenia on yleensä kylmissä runsashappisissa vesissä, erityisesti vuoristojen vuolaat virrat ovat purotaimenpaikkoja. Suojaisuus on sille tärkeää, ja purotaimenta löytääkin parhaiten paikoista, joissa esimerkiksi kallionkielekkeet, irtolohkareet tai rannan puut varjostavat jokiuomaa. 
Purotaimen on yleinen Pohjois-Suomessa, jossa se elää jopa pienissä tunturipuroissa. Muualla Suomessa se elelee Suomen- ja Pohjanlahteen tai suuriin järviin laskevien jokien latvapuroissa. Mieluiten purotaimen asustaa kirkasvetisissä kivipohjaisissa metsäpuroissa, jotka virtaavat vuolaasti ympärivuotisesti, mutta se elää myös hitaasti virtaavissa sameavetisissä lähdeojissa. Puiden ja pensaiden varjostamat sekä veden virtaaman aiheuttamat onkalot ovat purotaimenelle mieluisia paikkoja. Niistä se lähtee liikkeelle vasta illalla ja pilvisellä säällä.
Purotaimenella on merkitystä myös muun muassa Kainuun taantuvan jokihelmisimpukkakannan ylläpitämisessä pienissä syrjäisissä joissa.

Koko ja ulkonäkö

Purotaimen muistuttaa luonnollisesti järvitaimenen tai meritaimenen poikasta. Iän lisääntyessä purotaimen ei juurikaan muuta väriään, paitsi kutuaikana sen värit hieman kirkastuvat. Erilaisten asuinympäristöjen mukaan väri voi vaihdella jonkin verran. Taimenen kasvu riippuu pitkälti ravintotilanteesta, Etelä-Suomessa jokeen jäävät paikalliset taimenet saavuttavat useiden kilojen painon, kun taas Lapin pienissä latvapuroissa taimenet voivat jäädä vain noin kymmenen senttimetrin pituisiksi.

Ravinto

Purotaimenen pääasiallista ravintoa on poikasena pienikokoinen planktonravinto ja aikuisena äyriäiset, nilviäiset, hyönteistoukat ja –kotelot sekä muut kalat. Pintaravinto, kuten hyönteiset, jotka putoavat veden pinnalle puiden oksilta ja lehdiltä, kuuluvat myös osana purotaimenen ravintoon.

Lisääntyminen

Kutuaikana syys–lokakuussa purotaimenet kerääntyvät koskien alapuolisille somerikoille. Pienissä puroissa se saavuttaa sukukypsyyden 2–4-vuotiaana ja suuremmissa 4–5-vuotiaana, naaraat yleensä 1–2 vuotta ennemmin kuin koiraat. Purotaimen hautaa läpimitaltaan 4,5 mm hedelmöityneet mätimunat, joita on 100–300 kappaletta, kivien alle. Purotaimenen poikaset kuoriutuvat keväällä huhti–toukokuussa. Taimenten kalastus lohi- ja siikapitoisista virtavesistä on kielletty 1.9.–30.11. välisenä aikana eli kutuaikana.
Joust

Pelaaminen

Peli on tasohyppelyn kaltainen toimintapeli, jota voi pelata yksin tai kahdestaan. Pelissä pelaajat voivat olla samalla puolella tai vastatusten; Joust oli ensimmäisiä pelejä, joissa vaihtoehto oli olemassa.
Pelissä pelaaja ohjastaa lentävän strutsin selässä kulkevaa ritaria. Pelaajan on osuttava peitsellä vastustajaan ja pyrittävä olemaan vastustajaa ylempänä painelemalla räpyttele -nappia (FLAP); alempana ollessaan pelaaja menettää elämän.

Populaarikulttuurissa

Peli esiintyy merkittävässä roolissa Ernest Clinen romaanissa Ready Player One.
Karstaus

Karstaus tarkoittaa tekstiilikuitujen kuten puuvillan tai villan muokkausta samansuuntaisiksi telojen tai levyjen välissä, minkä jälkeen ne voidaan kehrätä langaksi.
Sateenkaaripitta

Levinneisyys

Sateenkaaripittaa tavataan Kaakkois-Aasiassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 2 610 000 km². Lajin on raportoitu olevan melko yleinen ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Sahalahti (Ulvila)

Maantiede

Järven pinta-ala on 2,7 hehtaaria ja sen pituus on 250 metriä ja leveys 150 metriä. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta jatkaa matkaansa järven läpi virtaava Joutsijoki eli Harjunpäänjoki.
Järven rantaviiva on 0,80 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Alueella on aiemmin toiminut retkikeskus ja järven rannalla sijaitsevat Länsirannikon Koulutuksen metsäopetuksen tilat.
Kaasuvaunu

Kaasuvaunu (saks. Gaswagen) oli natsi-Saksassa ja Neuvostoliitossa kehitetty väline ihmisten tuhoamiseen. Natsit ottivat kaasuvaunut käyttöön, koska ampuminen oli massateloituksista vastanneille Einsatzgruppien jäsenille psykologisesti liian kuormittavaa ja lisäksi hidasta. Kaasuvaunun ilmatiiviiseen takaosaan johdettiin moottorin käydessä syntyneet pakokaasut, minkä seurauksena uhrit kuolivat häkämyrkytykseen ja tukehtumiseen. Kaasuvaunut olivat kaasukammioiden edeltäjiä.
Lisää

Taustatietoa

Lisää oli Suomen 83. myydyin albumi vuonna 2008, ja toiseksi myydyin rap-genressä Cheekin Kuka sä oot -levyn jälkeen. Albumi oli kahdeksan viikkoa Suomen virallisella listalla, ja parhaimmillaan se ylsi seitsemänneksi debyyttiviikollaan (47/2008).
Ensimmäinen albumilta julkaistu single oli Hoida homma, joka kuultiin ensimmäisen kerran YleX-radiokanavalla 14. heinäkuuta 2008. Viikkoa myöhemmin, 21. heinäkuuta, kappale julkaistiin kaupallisesti digitaalisessa muodossa ja samalla julkaistiin myös siihen tehty musiikkivideo. Listoilla single ei menestynyt erityisen hyvin. Albumin toinen single, Määränpää, julkaistiin 15. lokakuuta. Singlellä esiintyy vierailijana Lauri Tähkä.
Saigō Takamori

Saigō Takamori (jap. 西郷隆盛 23. tammikuuta 1828 – 24. syyskuuta 1877) oli japanilainen samurai ja poliitikko.   Ōkubo Toshimichin ja Kido Takayoshin ohella häntä kutsutaan yhdeksi ”Meiji-restauraation kolmesta suuresta miehestä”.
Saigō oli lähtöisin Satsuman hanista ja toimi nuoruudessaan matala-arvoisena samuraina. Vuoden 1858 Ansei-puhdistuksessa hänet karkotettiin Amami Ōshiman saarelle, mutta myöhemmin hänen onnistui nousta merkittävään asemaan keisarillisissa joukoissa Meiji-uudistuksen aikana. Keisarin vakiinnutettua asemansa Saigō toimi Meiji-hallinnossa Japanin modernisointia vastustavana poliitikkona. Saigōn suunnitelmat mm. sodasta Koreaa vastaan kohtasivat kuitenkin ankaraa vastustusta, ja lopulta hän erosi hallintotehtävistään ja palasi kotikaupunkiinsa Kagoshimaan.
Satsuman kapinassa vuonna 1877 Saigō suostui vastahakoisesti johtamaan konservatiivisten samuraiden joukkoja Meiji-hallituksen armeijaa vastaan. Keskushallinnon moderni armeija kukisti kapinan nopeasti, ja Saigō sai surmansa kapinan päätäneessä Shiroyaman taistelussa. Kuoleman yksityiskohdista ei ole täyttä varmuutta. Saigōn omat miehet kertoivat, että hän olisi tehnyt seppukun haavoituttuaan. Toisen version mukaan Saigō menetti vammautuneena puhekykynsä, jolloin hänen omat miehensä hänen oletettujen toiveidensa mukaisesti olisivat tappaneet hänet. Tarinan mukaan Saigōn päätä ei koskaan löydetty, mutta tosiasiassa hallituksen joukot saivat sen käsiinsä ja asettivat näytille yhdessä Saigōn apulaiskomentajien päiden kanssa.
HMS Teazer (1895)

Palvelus

Koko uransa ajan alus palveli Britteinsaarten vesillä. Se oli vuonna 1902 modernisoitavana Whiten telakalla, jolloin muun muassa sen savuhormit pidennettiin. Alus myytiin 9. heinäkuuta 1912 romutettavaksi Coxille Falmouthiin, joka myi sen edelleen Cashmorelle Newportiin.
Rudolf Erenius

Rudolf Immanuel Erenius (17. elokuuta 1851 Nummi – 17. toukokuuta 1922 Helsinki) oli suomalainen juristi, virkamies, valtioneuvos ja valtiopäivämies. 
Rudolf Ereniuksen vanhemmat olivat rovasti Karl Erenius (Hakkinen) Engel Emelie Hildén. Erenius tuli ylioppilaaksi 1896 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1876 ja lakitieteen kandidaatiksi 1882. Helsingin lyseossa hän opetti 1878–1880. Erenius toimi senaatissa kanslistina 1886–1890, ensimmäisenä apulaiskamreerina 1890–1893 ja kamreerina 1893–1916. Hän oli myös useiden eri komiteoiden jäsen ja opetti Polyteknillisessä opistossa vuodesta 1887. Naantalin kaupunkia Erenius edusti valtiopäivillä 1894, 1899 ja 1900. Hän julkaisi teoksen Katasteri- ja maaverolaitos Ranskassa ja Belgiassa (1894).
Rekikylä

Rekikylä on kylä Reki-Vesalan alueella Vesalan kaupunginosassa Oulussa entisen Ylikiimingin kunnan alueella. Kylä seututien 833 varrella, noin 10 kilometriä Ylikiimingistä Oulun suuntaan. Asukkaita on noin 100.
Kylä sijaitsee käytännössä kokonaan Ouluntien varressa ja pääosin sen pohjoispuolella. Alue on pohjavesialuetta ja hiekkakangasta, laajoja 1950-luvulla aloitettuja soranottopaikkoja on edelleen käytössä Juminkankaan alueella kylän länsipuolella. Kylän vesistöt ovat vähäiset ja rajoittuvat pääasiassa Kiiminkijokeen, Vepsänjokeen sekä soranottopaikkojen pohjavesilampiin. Kylältä saa alkunsa myös Kalimenjoki joka on ainut kokonaisuudessaan Oulun kaupungin alueella virtaava joki.

Palvelut

Päiväkotia lukuun ottamatta peruspalveluja kylällä ei ole. Lähin päivittäistavarakauppa löytyy Ylikiimingistä ja muut palvelut kuntakeskuksesta. Rekikylä kuuluu Vesalan koulupiiriin. Entinen Rekikylän koulu on nykyisin yksityisomistuksessa ja siellä toiminut muun muassa veneveistämö.
Internet-palveluntarjoaja

Internet-palveluntarjoaja tai -yhteydentarjoaja (engl. Internet Service Provider eli ISP) on yritys, joka tarjoaa asiakkailleen Internet-yhteyden, jolla pääsee Internetiin sekä siihen liittyviin palveluihin. Ennen useimmat Internet-palveluntarjoajat olivat puhelinyhtiöiden harjoittamaa liiketoimintaa. Nykyään melkein kuka vain voi ryhtyä Internet-palveluntarjoajaksi. ISP:t tarjoavat palveluja kuten Internet-liikennettä, verkkotunnuksien rekisteröintiä ja isännöintiä, dial-up- tai DSL-yhteyksiä sekä vuokrayhteyksien ylläpitoa.
Hart-Sport

Hart-Sport on Suomen vanhin urheilujuoma, joka alun perin kehitettiin 1980-luvulla Hartwallin johdolla yhteistyössä. Juomaa saa nesteenä ja jauheena. Hart-Sport palautusjuomaa saa taas nykyisin hyvinvarustelluista päivittäistavarakaupoista 45 gramman jauhepussina sekä myös valmiina juomana 0,5 litran pulloissa. Myös erinäiset urheilukaupat myyvät myös isompia jauhesankoja, joista voi valmistaa 80 litraa valmista juomaa.
Cherry Grove, Fire Island: Sixty Years in America’s First Gay and Lesbian Town

Cherry Grove, Fire Island on kulttuuriantropologi Esther Newtonin teos, joka on ilmestynyt vuonna 1993. Kirja käsittelee New Yorkin lähellä sijaitsevan Cherry Grove -saaristokylän homo- ja lesboväestöä kuudenkymmenen vuoden ajalta aina 1920-luvulta 1980-luvun lopulle saakka. Cherry Groven väestörakenteesta suurin osa kuuluu seksuaalivähemmistöihin.

Sisältö

Newton käy teoksessaan läpi Cherry Groven kulttuuria, väestöä ja tapahtumia 1920-luvulta lähtien. Newton kuvailee saaristokylän kulttuuria muun muassa yhteisöllisyyden, konfliktien ja kulttuurin muuttumisen näkökulmista. Cherry Grovella seksuaalivähemmistöihin kuuluvat henkilöt kykenivät ilmaisemaan seksuaalista suuntautumistaan avoimesti, toisin kuin muualla Amerikassa. Kirjan toistuvia teemoja ovat yhteisöllisyyden korostamisen lisäksi homojen ja lesbojen, maanomistajien ja vuokralaisten, homoseksuaalien ja heteroseksuaalien sekä eri etnisiin ryhmiin kuuluvien ihmisten välisiin sosiaalisiin suhteisiin liittyvät ongelmat. Teos käsittelee myös muun muassa seksiä, kaupallisuutta, juhlimista sekä henkilökohtaisen ja sosiaalisen identiteetin syntyä.

Etnografia

Newton on asunut Cherry Grovella kumppaninsa kanssa. Hän haastatteli tutkimusta tehdessään 46 henkilöä ja osallistui Cherry Groven toimintaan saaristokylän täysivaltaisena jäsenenä. Newtonin tavoitteena oli kertoa Cherry Grovesta ihmisten siitä kertomien tarinoiden eli narratiivien kautta sekä peilata alueen tapahtumia laajempaan homouden historiaan Amerikassa.

Postmodernistinen ja feministinen ote

Newtonin teoksen luonne on toisinaan jopa kaunokirjallinen, ja postmodernistiseen tapaan hänen teoreettinen otteensa on relativistinen. Hän välttää analysoimasta kulttuuria minkään aiemman antropologisen teorian mukaisesti ja keskittyy tuomaan esille tutkittavien ihmisten mielipiteet. Kirja noudattelee myös feministisen antropologian periaatteita, koska Newton tuo esille saaristokylän homoyhteisön lisäksi sen lesboyhteisön elämää ja naisten näkökulmaa. Newton on ollut aikanaan seksuaalivähemmistöjen tutkimuksen pioneeri ja hänen kirjansa on ollut ensimmäisiä amerikkalaista homo- ja lesbokulttuuria käsitteleviä teoksia. Newton ennusti kirjan ilmestymisen aikoihin, että homoudesta tulee vielä jonakin päivänä normaali osa amerikkalaista kulttuuria.