google/wiki40b huggingface dataset:
Ruskovatsapääsky

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan ruskovatsapääsky on noin 13,5 cm. Selästään ja päästään ruskovatsapääsky on väritykseltään tumma ja metallinkiiltoisen sinertävän vihreä. Siivet ja pyrstö ovat harmaammat. Pitkähkö pyrstö on selkeästi haarapäinen. Koko vatsa on väriltään harmahtavan ruskea. Ruskovatsapääsky muistuttaa ulkonäöltään andienkalliopääskyä (Haplochelidon andecola), mutta on rakenteeltaan sitä hoikempi ja andienkalliopääskyn vatsassa on myös valkoista.

Levinneisyys, elinympäristö ja elintavat

Ruskovatsapääskyä tavataan Etelä-Amerikasta Andeilta Venezuelasta, Kolumbiasta, Ecuadorista, Perusta ja Bolivian luoteisosista. Lajin elinympäristöä ovat avoimet ja puoliavoimet maastot. Tällaisia ovat rinteiden pensaikot ja heinikot. Linnun elinympäristöt sijaitsevat usein 2 500–4 000 metrin korkeudella merenpinnasta.
Ruskovatsapääsky on sulavaliikkeinen ja nopea lentäjä. Linnut lentävät usein pienissä löyhissä parvissa. Ruskovatsapääskyt pesivät pieninä kolonioina kallionkoloissa ja toisinaan myös talojen räystäiden alla.
Nils Horner

Nils Georg Anthony Horner (5. joulukuuta 1962 Borås – 11. maaliskuuta 2014 Kabul) oli ruotsalainen toimittaja, joka työskenteli pitkään Ruotsin radion ulkomaankirjeenvaihtajana. Hänen raporttejaan kuultiin myös Suomessa Svenska Ylen lähetyksissä.
Horner työskenteli 1990-luvulla ulkomaantoimittajana New Yorkssa ja Lontoossa, josta hän siirtyi vuonna 2001 Ruotsin radion palvelukseen New Delhiin, raportoiden Aasian ja Lähi-idän tapahtumista. Hänet ammuttiin kadulla maaliskuussa 2014 Afganistanin pääkaupungissa Kabulissa.
Lampiorneero

Levinneisyys

Lampiorneeroa tavataan Kolumbiassa ja Ecuadorissa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Jarmo Viinanen

Jarmo Viinanen (s. 23. helmikuuta 1959 Imatra) on suomalainen diplomaatti. Hän oli Suomen Ruotsin suurlähettiläs Tukholmassa elokuusta 2014 elokuuhun 2016.
Vuosina 2009–2014 Viinanen oli Yhdistyneiden kansakuntien Suomen pysyvän edustuston suurlähettiläs New Yorkissa ja vuosina 2005–2009 tasavallan presidentin kanslian kansliapäällikkö. Vuosina 2000–2005 Viinanen oli tasavallan presidentin ulkopoliittinen neuvonantaja. Hän on työskennellyt ulkoministeriön palveluksessa vuodesta 1988.
Viinanen valmistui valtiotieteen maisteriksi Turun yliopistosta vuonna 1987. Hän oli Turun yliopiston ylioppilaskunnan pääsihteeri 1985–1987. Viinanen on yliopiston vuoden alumni 2006.
Heinäkuussa 2016 nousi kohu siitä, että Iltalehden mukaan Viinasta epäiltiin alaisiin ja lähetystön vieraisiin kohdistuvasta seksuaalisesta häirinnästä. Ulkoministeriö ilmoitti aloittaneensa sisäisen tarkastuksen Ruotsin-suurlähetystöön. Elokuussa Viinanen vedettiin pois Ruotsista nopeutetussa aikataulussa ja siirrettiin muihin tehtäviin. Lopullisesti Viinasen kohtalosta päätti tasavallan presidentti ja hänen suurlähettilään pestinsä päättyi 19. syyskuuta 2016. Uusi suurlähettiläs Matti Anttonen aloitti tehtävässä 2. tammikuuta 2017.
Perhe – August: Osage County

Arvostelut

Rotten Tomatoes -sivuston mukaan kriitikoiden arvosteluista 64% oli positiivisia perustuen 138 arvosteluun.
Pohjanpitäjänlahti

Pohjanpitäjänlahti eli Pohjanlahti (ruots. Pojoviken) on 15 kilometriä pitkä merenlahti, joka halkaisee Raaseporin kaupungin alueen Länsi-Uudellamaalla eteläisessä Suomessa. Murroslaaksossa kulkeva kapea lahti muistuttaa paljon vuonoa. Lahden leveys vaihtelee välillä 1–4 km.
Pohjanpitäjänlahti ulottuu Pohjan keskustasta Fiskarin- ja Mustionjoelta Tammisaaren läpi Suomenlahteen. Lahtea rajaavat Hankoniemi ja Lohjanharju. Pohjanpitäjänlahti on Uudenmaan tärkein Natura 2000 -projektin murtovesialue. Veden suolapitoisuus muuttuu lahden pohjukasta merelle tultaessa miltei nollasta 0,6 %:iin.
Lahti on murtovesiallas, jonka vesi vaihtuu noin kerran vuodessa. Sen keskisyvyys on 9 m. Lahden pohja nousee meren suunnasta kohti Tammisaarta, jonka kohdalla on kynnys, jossa veden syvyys on 7 m. Sen jälkeen Pohjan suuntaan on 40 metriä syvä Sällvikin syvänne, jossa vesi seisoo harppauskerroksen alla.
Lahden tila on erittäin huono, ja sen pohjasta on häviämässä elämä. Tammisaaren kynnystä on suunnitellaan ruopattavaksi väylän syventämiseksi, jotta laivat pääsisivät Pohjankurun satamaan. Ruoppaus vaikuttaisi ympäristöön ympäristöarvion mukaan haitallisesti ja heikentäisi suojeluarvoja sekä aiheuttaisi lisäkuormitusta. Lahden ekosysteemi olisi vaarassa.
Linda Saukko-Rauta

Linda Saukko-Rauta (s. 1977 Isokyrö) on suomalainen kuvittaja, livekuvittaja ja yrittäjä.

Ura

Ylistarossa ja Seinäjoella lapsuutensa ja nuoruutensa viettänyt Saukko-Rauta valmistui filosofian maisteriksi Jyväskylän yliopistosta vuonna 2003. Hän toimi ruotsin ja englannin kielen opettajana ja piirsi työstään sarjakuvablogiinsa. Kymmenen opettajavuoden jälkeen hän siirtyi Jyväskylän ammattikorkeakoulun verkko-oppimisen suunnittelijaksi ja alkoi piirtää muistioita työhönsä liittyvistä kokouksista. Hänen uransa livekuvittajana alkoi, kun hän haki vuonna 2011 Nordic Business Forumin vapaaehtoiseksi ja päätyi kuvittamaan muun muassa Al Goren puhetta.  
Saukko-Rauta on livekuvittanut esityksiä ja keskusteluja muun muassa Ylen ohjelmissa ja erilaisissa seminaareissa. Saukko-Raudan tunnetuimpia töitä on jääkiekon nuorten maajoukkueen Menestyksen portaat -kuva, joka on esillä Tampereella Jääkiekkomuseossa.   
Saukko-Rauta on ollut myös Pohjalaisen pilapiirtäjä.

Tunnustuksia

Saukko-Rauta valittiin ensimmäiseksi Valtakunnalliseksi vuoden yksinyrittäjäksi vuonna 2019.

Yksityiselämä

Saukko-Rauta asuu Jyväskylässä aviomiehensä ja kahden lapsensa kanssa.
Ivan Telegin

Seuraura

Telegin on Metallurg Novokuznetskin kasvatti. Hän pelasi sen kakkosjoukkueessa miesten pelejä Venäjän kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Pervaja Ligassa kaudella 2008–2009. OHL-joukkue Saginaw Spirit varasi Teleginin 42. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2009. Ensimmäisellä OHL-kaudellaan 2009–2010 hän teki Spiritissä runkosarjassa 44 tehopistettä. Telegin oli 26 osumallaan joukkueen toiseksi paras maalintekijä Jordan Skellettiin ja Jordan Szwarzin kanssa. Hänet valittiin kauden päätteeksi OHL:n tulokkaiden tähdistökentälliseen. Atlanta Thrashers varasi Teleginin neljännellä kierroksella 101. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2010.
Kaudella 2010–2011 Telegin oli Spiritin paras syöttäjä ja neljänneksi paras pistemies runkosarjassa. Kesäkuussa 2011 hänet kaupattiin Barrie Coltsiin vaihdossa toisen, kolmannen ja seitsemännen kierroksen varausvuoroihin OHL:n varaustilaisuuteen 2013. Kaudeksi 2011–2012 Atlanta Thrashers myytiin Winnipegiin, jossa se otti takaisin aiemman NHL-joukkueensa Jetsin nimen. Telegin teki heinäkuussa 2011 kolmivuotisen tulokassopimuksen joukkueen kanssa. Hänet palautettiin syksyn 2011 harjoitusleirin jälkeen takaisin OHL:ään. Kaudella 2011–2012 Telegin oli tehoilla 35+29=64 Coltsin toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies. Kevään 2012 pudotuspeleissä hän oli tehoilla 5+9=14 joukkueen paras pistemies ja syöttäjä. Telegin jakoi myös Coltsin sisäisen maalipörssin voiton Mark Scheifelen kanssa.
Kaudeksi 2012–2013 Telegin siirtyi Jetsin organisaatioon. Hänet siirrettiin harjoitusleirin päätteeksi sen farmijoukkue St. John's IceCapsiin, AHL:ään.
Jerusalemin kristitty kortteli

Jerusalemin kristitty kortteli (hepr.: הרובע הנוצרי‎ Ha'Rova Ha'Notzrí, arabiaksi: حارة النصارى‎) on yksi neljästä perinteisestä korttelista Jerusalemin vanhassa kaupungissa, jossa se rajoittuu Uuteen porttiin pohjoisessa, lännessä Jaffaporttiin ja muslimikortteliin idässä. Alueella on kaikkiaan noin 40 kristityille pyhää paikkaa. Niiden joukossa on Pyhän haudan kirkko, joka on yksi kristinuskon pyhimpiä paikkoja.
Vasili Perov

Vasili Grigorjevitš Perov (ven. Василий Григорьевич Перов; 2. tammikuuta 1834 (J: 21. joulukuuta 1833) Tobolsk, Venäjä – 10. kesäkuuta (J: 29. toukokuuta) 1882 Kuzminki, nykyisin osa Moskovaa) oli venäläinen taidemaalari ja Vaeltajien koulukunnan perustajia. 
Vasili Perov suoritti kurssin Arzamasin piirikunnan koulussa ja siirtyi sen jälkeen Aleksandr Stupinin taidekouluun, joka myös sijaitsi Arzamasissa. Vuonna 1853 hän pääsi Moskovan maalaus-, veisto- ja rakennustaiteen opistoon, jossa hän sai opetusta maineikkailta taiteilijoilta. 1862 Perov matkusti kolmeksi vuodeksi Länsi-Eurooppaan ja maalasi katunäkymiä. Palattuaan Moskovaan hän loi mestariteoksensa. Hän sai 1866 akateemikon arvonimen, 1871 hänestä tuli  Moskovan maalaus-, veisto- ja rakennustaiteen opiston opettaja, ja näihin aikoihin hän liittyi Vaeltajiin.
Sidero

Sidero oli kreikkalaisessa mytologiassa Salmoneuksen toinen vaimo, jonka tämä otti Alkidiken kuoltua. Samalla hänestä tuli äitipuoli Alkidikeen tyttärelle, Tyrolle, jota hän kohteli kaltoin. Poseidonin vieteltyä Tyron Enipeuksen hahmossa tämä synnytti salaa kaksoispojat Peliaan ja Neleuksen. Poikien vartuttua he löysivät äitinsä, ja kostivat tämän äitipuoleltaan saaman kohtelun hyökkäämällä Sideron kimppuun. Sidero pakeni heiltä turvaan Heran temppeliin, jossa Pelias hänet kuitenkin tappoi Heran alttarin päälle.
Elder Roma Wilson

Elder Roma Wilson (22. joulukuuta 1910 Hickory Flat, Mississippi – 25. lokakuuta 2018) oli yhdysvaltalainen huuliharpunsoittaja. Hänen tyylilajinsa oli gospel.
Wilson aloitti huuliharpunsoiton 13-vuotiaana. Hänet vihittiin helluntailaiseksi papiksi vuonna 1929; tämän jälkeen hän alkoi kiertää pohjoisen Mississippin aluetta toisen musikaalisen papin, Leon Pinsonin kanssa. 1940-luvun alussa Wilson muutti Michiganiin, mutta hän palasi Mississippiin 1970-luvun alussa. Hän sai tunnustusta esiintymisistään Pinsonin kanssa muun muassa Chicago Blues Festivalilla ja New Orleans Jazz & Heritage Festivalilla. Vuonna 1993 Wilson voitti yhdessä kymmenen muun muusikon kanssa National Endowment for the Artsin 100 000 USD:n National Heritage Fellowship'n. Vuotta myöhemmin hän julkaisi ensimmäiset levytyksensä vuosikymmeniin LP:llään This Train.
Geir Haarde

Elämäkerta

Haarde syntyi Reykjavíkissa. Hän on yksi harvoista islantilaisista, joilla on sukunimi, sillä hänen isänsä oli norjalainen. Haarde opiskeli Yhdysvalloissa taloustiedettä ja kansainvälistä politiikkaa.
Haarde on työskennellyt Islannin keskuspankin ekonomistina ja talousministerin erikoisavustajana. Alltingiin hänet valittiin vuonna 1987. Haarde oli talousministeri 1998–2005 ja ulkoministeri 2005–2006. Hän oli Itsenäisyyspuolueen puheenjohtaja lokakuusta 2005 Davíð Oddssonin eron jälkeen. Hän toimi tehtävässä maaliskuuhun 2009, jolloin hänen seuraajakseen valittiin Bjarni Benediktsson.

Pääministerinä

Haardesta tuli Islannin pääministeri 15. kesäkuuta 2006 Halldór Ásgrímssonin ilmoitettua eroavansa pääministerin paikalta 5. kesäkuuta 2006. Haarde johti aluksi pitkään jatkunutta Itsenäisyyspuolueen ja Edistyspuolueen hallitusta. Toukokuun 2007 vaaleissa agraarinen Edistyspuolue menetti viisi paikkaa ja Haarden toinen hallitus koottiin Itsenäisyyspuolueen ja sosiaalidemokraattisen Allianssin välille.
Haarden kaudella Islannin taloustilanne romahti Yhdysvalloista lähteneen kansainvälisen finanssikriisin aikana. Valtio otti 29. syyskuuta 2008 haltuunsa 75 % maan kolmanneksi suurimman pankin Glitnirin osakkeista sille annettavaa 600 miljoonaa euroa vastaan. Maanantaina 7. lokakuuta Haarde piti televisiopuheen, jossa hän sanoi pelkäävänsä pankkikriisin kaatavan koko Islannin talouden ja maan ajautuvan vararikkoon.
Haarde ilmoitti 26. tammikuuta 2009 hallituksensa kaatuneen. Hallitusta vastaan oli osoitettu mieltä jo kuukausia. Kansainvälinen talouskriisi ajoi Islannin talouden konkurssin partaalle lokakuussa, kun valtio joutui ottamaan haltuunsa kolme maan suurinta pankkia ja maan valuutan arvo romahti. Edellisenä päivänä kauppaministeri Björgvin G. Sigurðsson ja rahoitustarkastuksen johto erosivat katsottuaan menettäneensä kansan luottamuksen. Islannin hallituksesta tuli ensimmäinen talouskriisin kaatama Euroopan hallitus.
Vain muutamaa päivää ennen hallituksensa kaatumista Haardelta oli löydetty kurkusta pahanlaatuinen kasvain. Hän ilmoitti hakeutuvansa hoitoon Alankomaihin.
Syyskuussa 2010 Islannin parlamentti äänesti Haarden asettamisesta valtakunnanoikeuteen hänen osuudestaan talouskriisiin, joka ajoi Islannin lähes vararikkoon.
Michelle Rodríguez

Nuoruus

Michelle syntyi Bexarin piirikunnassa, Texasissa Carmen Miladyn (o.s. Pared), joka on kotoisin Dominikaanisesta tasavallasta, ja Rafael Rodríguezin, puertoricolaisen entisen Yhdysvaltain armeijan sotilaan, tyttäreksi. Michellellä on kaikkiaan kymmenen sisarpuolta ja sisarusta. Osittain hänet kasvatti hänen uskonnollinen äidinäitinsä, ja hän kuului Jehovan todistajiin. Michellen vanhemmat erosivat vuonna 1986, ja Michelle muutti kahdeksanvuotiaana äitinsä kanssa Dominikaaniseen tasavaltaan ja 11-vuotiaana Puerto Ricoon. Myöhemmin hän muutti New Jerseyyn. Michelle lopetti high schoolin 17-vuotiaana saatuaan potkut kuudesta eri koulusta, mutta ansaitsi kuitenkin myöhemmin päättötodistuksensa. Michelle kävi hetkellisesti bisneskoulua, mutta lopetti sen kuitenkin keskittyäkseen näyttelemiseen, tullakseen kirjoittajaksi ja ohjaajaksi.

Ura

Juostuaan koe-esiintymisissä Michelle voitti 350 muuta hakijaa saatuaan roolin pienen budjetin itsenäisessä elokuvassa Girlfight. Michelle näytteli Diana Guzmania, teiniä joka päättää kanavoittaa aggressionsa nyrkkeilijäksi tulemiseen; ja ansaitsi sillä tunnustusta kriitikoilta ja katsojilta, mutta suuresta alan hälinästä huolimatta Michelle ei saanut Oscar-ehdokkuutta. Michelle sai kuitenkin useita muita merkittäviä palkintoja ja ehdokkuuksia roolisuorituksestaan ja itse elokuva voitti parhaat palkinnot sekä Sundancen että Cannesin filmifestivaaleilla.
Michellellä on ollut myös muita menestyksekkäitä elokuvarooleja, kuten Hurjapäät, Resident Evil, Blue Crush ja S.W.A.T.. Vuonna 2004 Michelle esiintyi Marien ääniroolissa videopelissä Halo 2. Hän tuotti myös Liz Riarson äänen sarjakuvassa IGPX. Vuosina 2005–2006 hän näytteli Ana Lucia Cortezia televisiosarjan Lost toisella tuotantokaudella (hahmon ensimmäinen esiintyminen oli ensimmäisen kauden viimeisen jakson takaumassa), mutta palasi viidennen kauden toiseen jaksoon vuonna 2009. Vuonna 2006 Michelle sai oman jakson G4-kanavan sarjassa Icons.
Vuonna 2008 Michelle esiintyi elokuvassa Battle in Seattle Charlize Theronin kanssa. Michellen seuraava esiintyminen oli 9. huhtikuuta 2009 ensi-iltansa saaneessa Hurjapäät-elokuvassa, jonka nimi oli Fast & Furious. Michelle nähtiin myös James Cameronin elokuvassa Avatar, joka julkaistiin 18. joulukuuta 2009.
Vuonna 2010 tuli ensi-iltaan elokuva Trópico de Sangre, joka perustuu Dominikaanisessa tasavallassa murhattujen Miraballin sisarusten elämään.

Huomattavat listasijat

Moneen kertaan uransa aikana Michelle on listattu Stuff-lehden "102 Sexiest Women In The World" -listalle (suom. "102 maailman seksikkäintä naista"), Maximin ”100 Sexiest Women” -listalle (”100 seksikkäintä naista”) ja People En Espanolin ”50 Mas Bellos” -listalle (”50 kauneinta”).

Tuottaminen ja kirjoitus

Michelle oli perustamassa tuotantoyhtiö Cheshire Kat Productionsia, joka tuottaa parhaillaan historiallista draamaa nimeltä Trópico de Sangre (engl. Tropic of Blood, suom. Veren tropiikki), jossa hän myös näyttelee.
Michelle on kirjoittamassa tällä hetkellä käsikirjoitusta perhe-elokuvaan, joka perustuu konseptiin, jota hän kuvailee ”vuoden 2012 tarina puhtaudesta ja eläimistä ja lapsista”.
Allobrogit

Allobrogit oli sotaisa kelttiläinen kansa Itä-Galliassa, Rhône-joen ja Genevenjärven välisellä alueella. Ensimmäinen kirjallinen maininta allobrogeista on kreikkalaisen historioitsijan Polybioksen Historiai-teoksessa, jonka mukaan allobrogit vastustivat Hannibalia kun tämä ylitti Alpit Toisen puunilaissodan aikana vuonna 218 eaa.
Roomalaiset Fabius Maximuksen johdolla alistivat allobrogit vuonna 121 eaa.
Allobrogit tunnettiin urheina sotureina. He kontrolloivat Rhone-joen laaksoa ja keräsivät tullia useilla tärkeillä Italiasta Keski-Eurooppaan tulevilla reiteillä.
Leif Lindeman

Leif Lindeman (s. 1979 Ruotsi) on suomalainen laulaja, joka esittää iskelmää, sekä säveltää ja sovittaa musiikkia. Vuonna 1991 hän selvisi Tenavatähti-laulukilpailun finaaliin kappaleella ”Satumaa” . Vuonna 2013 hän voitti Tangomarkkinoitten yleisöäänestyksen ylivoimaisesti tullen kuitenkin kilpailussa toiseksi. Myös 2014 hän voitti suvereenisti yleisöäänestyksen ja tuli taas toiseksi. 
Lindeman on etniseltä taustaltaan romani.
Kunnallisvaaleissa 2008 hänet valittiin Äänekosken kaupunginvaltuustoon. Vuonna 2011 Äänekosken kaupunki myönsi 100-vuotisjuhlassaan Lindemanille Äänekoski-mitalin tunnustuksena hänen saavutuksistaan.

Avec

Avec on suomalainen tanssi- ja bileorkesteri. Kun yhtye vuosina 2004–2007 säesti Anneli Mattilaa, se käytti nimeä VIP. Kun yhtyeen ja Annelin tiet erosivat vuonna 2007, sen nimi muuttui nykyiseen muotoonsa AVEC. Bändi tekee nykyään tanssi- ja bilekeikkoja bändinä sekä säestää Saska Helmikalliota. Nykyään Avec säestää Leif Lindemania.
Jennings (kirjasarja)

Jennings-kirjat ovat  brittiläisen kirjailija Anthony Buckeridgen luoma lastenkirjasarja, jonka 25 osaa ilmestyivät vuosina 1952–1994. Kustannusosakeyhtiö Tammi julkaisi yksitoista niistä suomeksi vuosina 1965–1971, suomentajana muiden muassa Ulf Erik Qvickström.
Jennings-kirjat kertovat humoristisesti noin 11-vuotiaasta sisäoppilaitoksessa opiskelevasta pojasta, hänen hieman hidasälyisestä kaveristaan Darbishirestä ja heidän hyväntahtoisista hölmöilyistään ja väärinkäsityksistään koulutovereiden riemuksi mutta opettajien ja muun henkilökunnan harmiksi.
Buckeridgen teossarja perustuu kirjailijan omiin sisäoppilaitoskokemuksiin 1920-luvulla hänen seurattuaan itseään pari vuotta nuoremman Jennings-nimisen pojan toilailuja. Myöhemmin Buckeridgesta tuli sisäoppilaitoksen opettaja, ja hänellä oli tapana kertoa oppilaille muistelmiaan tuosta pojasta. Toisen maailmansodan jälkeen Buckeridge kirjoitti tarinoista kuunnelmasarjan BBC:n Children’s Hour -ohjelmaan, kunnes päätti alkaa kirjoittaa tarinoita myös kirjoiksi. 
Vuonna 1995 televisiotoimittaja Michael Crick haastatteli 83-vuotiasta Buckeridgea ja kysyi, tietääkö tämä Jennings-pojan myöhemmistä vaiheista. Buckeridge ei tiennyt, mutta Crick alkoi selvittää asiaa ja löysi kirjasarjan alkuperäisen esikuvan vanhainkodista Uuden-Seelannin Eteläsaarelta. Tämä Diarmaid Jennings ei muistanut Anthony Buckeridgea eikä ollut koskaan kuullutkaan Jennings-kirjoista. Buckeridge ja Jennings aloittivat kuitenkin kirjeenvaihdon, ja vanhainkodin hoitajat lukivat herra Jenningsille Buckeridgen kirjoja. Diarmaid Jennings kuoli 96-vuotiaana 2009. Kirjailija Buckeridge kuoli viisi vuotta aiemmin 92-vuotiaana.
Jennings-kirjoja on käännetty suomen lisäksi ainakin ranskaksi, ruotsiksi ja norjaksi. Ranskassa päähenkilön nimeksi tuli Bennett ja Norjassa Stompa. Norjalaiskirjoissa myös tarinat muutettiin tapahtuviksi norjalaiskoulussa. Stompa-tarinoiden pohjalta tehtiin Norjassa 1960-luvulla myös neljä elokuvaa.
1990-luvun alussa BBC teki kahdesta Jennings-kirjasta radioversiot Stephen Fryn lukemana. Kolmas Jennings-tarina, Jennings’ Little Hut, radioitiin 2010 lukijana Mark Williams. Vuonna 2011 kuusi Jennings-kirjaa tallennettiin äänikirjoiksi, lukijana Simon Vance.
Kirjailija Jari Tervo on maininnut Jennings-kirjat omina tärkeinä lapsuuden lukukokemuksinaan.
Kuivuusrintama

Kuivuusrintama on rintaman tapainen vyöhyke, joka on kuivan ja kostean ilmamassan rajalla. Se aiheuttaa monesti keväällä ja alkukesästä Yhdysvaltain keskilännen rajuimmat ukkoset. Rintaman etupuolella on tällöin kosteaa ilmaa Meksikonlahdelta ja takana lännestä virrannutta kuivaa ja kuumaa aavikkoilmaa. Kuiva ilma virtaa kostean ylle, mikä muodostaa niin sanotun tulppainversion. Tyypillinen kuivuusrintama aiheuttaa nopean kosteuden alenemisen, mistä se on saanut nimensäkin. Lisäksi sen seuraksena taivas selkiytyy ja tuuli muuttuu usein eteläisestä tai eteläkaakkoisesta läntiseksi tai lounaiseksi.
Hätävilkku

Hätävilkku eli nelivilkku tarkoittaa ajoneuvon toimintoa, jossa kummankin puolen suuntavilkut vilkkuvat yhtäaikaisesti. Hätävilkun tarkoituksena on varoittaa muita tien käyttäjiä poikkeavasta liikennetilanteesta, kuten esimerkiksi onnettomuudesta tai esteestä tiellä.
Hätävilkut yleistyivät autoissa vasta autojen sähköistymisen myötä. Ennen vilkkuja käytetyissä mekaanisissa suunnannäyttölaitteissa ei hätävilkkuominaisuutta vielä ollut. Nykyisin hätävilkut ovat kansainvälisesti vaadittu ominaisuus jokaiselta tieliikenteeseen rekisteröitävältä ajoneuvolta.
Hätävilkun käyttö on määritelty tieliikennelaissa seuraavasti:
”Suuntavalojen hätävilkkukytkentää, jolloin kaikki suuntavalot vilkkuvat samanaikaisesti tai vuorotellen edessä ja takana, saa käyttää vain, jos ajoneuvo on onnettomuuden, vaurion tai muun pakottavan syyn johdosta jouduttu pysäyttämään sellaiseen paikkaan, jossa se voi aiheuttaa erityistä vaaraa muulle liikenteelle.”
Hätävilkkujen tarkoitus on esimerkiksi varoittaa muita liikenteessä olevia, että ajoneuvo on joutunut pysähtymään keskelle todella korkean nopeusrajoituksen omaavaa tietä paikalleen tai lähes täydellisesti hitaasti liikkuvan liikenteenteen takia. Hätävilkkuja voi myös käyttää ilmoittamaan muita että auto on hajonnut tielle tai tien pientareelle niin että se haittaa muuta liikennettä. 
Sen sijaan hätävilkun käyttö muun liikenteen varoittamiseen esimerkiksi työskenneltäessä tienpitoajoneuvolla poikkeavasti liikkuen on erikseen kielletty tiellä tehtävien töiden turvallisuusmääräyksissä. Tähän tarkoitukseen tulee käyttää katolle asennettua varoitusmajakkaa.
Korean Air Cargon lento 6316

Lentokone

Lentoa 6316 operoinut lentokone oli McDonnell Douglas MD-11F -rahtikone (rekisteri HL7373, sarjanumero 48409). Sen voimanlähteenä oli kolme Pratt & Whitney PW4462 -suihkumoottoria. Kone toimitettiin Korean Airille uutena maaliskuussa 1992. Se muutettiin rahtikoneeksi vuonna 1996, minkä jälkeen sitä käytti Korean Air Cargo.

Onnettomuus

Lento 6316, jonka kyydissä oli 68 tonnia rahtia, lähti lentoon Hongqiaon lentoasemalta pian kello 16 jälkeen. Miehistönä olivat 54-vuotias kapteeni Hong Sung-sil (kor. 홍성실), 35-vuotias perämies Park Bom-suk (kor. 박본석) ja 48-vuotias lentoinsinööri Park Byong-ki (kor. 박병기). Lentoonlähdön jälkeen he saivat luvan nousta 1 500 metriin (4 900 jalkaa). Kun lentokorkeus oli 1 400 metriä (4 500 jalkaa), perämies vastasi kahdesti väärin kapteenin kysymykseen oikeasta lentokorkeudesta. Hänen mukaansa lennonjohdon antama lentokorkeus oli 1 500 jalkaa (460 metriä) 1 500 metrin sijasta. Niinpä kapteeni luuli koneen olevan 3 000 jalkaa korkeammalla kuin oli tarkoitus. Hän työnsi ohjainta äkisti eteenpäin, jolloin kone alkoi pudota nopeasti. Miehistö menetti koneen hallinnan eikä saanut sitä enää pois syöksystä. Kone syöksyi maahan teollisuusalueella Xinzhuangissa, 10 kilometriä lounaaseen Hongqiaon lentoasemalta. Kolmen miehistön jäsenen lisäksi maahansyöksyssä kuoli kaksi opiskelijaa ja kolme siirtotyöläistä, joiden asuinrakennukseen kone osui. Törmäysvoimat vastasivat magnitudin 1,6 maanjäristystä.

Tutkinta

27. huhtikuuta 1999 alustavissa tutkimuksissa selvisi, ettei todisteita räjähdyksestä tai teknisestä viasta ennen maahansyöksyä löytynyt. Kiinan siviili-ilmailuhallinnon kesäkuussa 2001 tekemissä lisätutkimuksissa turman syyksi todettiin se, että perämies sekoitti annetun lentokorkeuden, 1 500 metriä, 1 500 jalkaan. Tämän perusteella kapteeni teki virheellisen päätöksen korkeuden vähentämisestä.
Robina Muqim Yaar

Robina Muqim Yaar (s. 3. heinäkuuta 1986) on afganistanilainen pikajuoksija.
Yaar edusti maataan 60 metrin juoksussa vuoden 2004 Aasian hallimestaruuskisoissa Teheranissa. Hän sijoittui alkuerässään viidenneksi ajalla 9,92. Yaar kilpaili myös Ateenan olympialaisissa 2004 sadan metrin juoksussa, missä hänen taipaleensa katkesi alkueriin maansa ennätysajalla 14,14. Neljä vuotta myöhemmin Pekingin olympialaisissa hän jäi alkuerässään viimeiseksi ajalla 14,80. Berliinin MM-kisoissa 2009 hän karsiutui alkuerissä ajalla 14,24.
Robina Muqim Yaar on 180 senttimetriä pitkä ja painaa 56 kilogrammaa. Hän asuu Kabulissa.