google/wiki40b huggingface dataset:
Pierre Brabant

Pierre Brabant (26. elokuuta 1925 Montreal – 29. elokuuta 2014) oli kanadalainen pianisti ja säveltäjä. Hän opiskeli pianonsoittoa Raymond Davidin ja J.-Élie Savarian johdolla vuosina 1942–1943 ennen pääsyään Conservatoire de musique du Québeciin 1951. Hän opiskeli lisäksi urkujensoittoa Marcel Duprén ja Eugène Lapierren johdolla. Brabant piti ensimmäisen resitaalinsa hyvin nuorena ja esiintyi vuonna 1942 CBC:n ohjelmassa Young Artists of Tomorrow. Pian tämän jälkeen hän voitti ensimmäisen palkinnon CBC:n radiokilpailussa. Oleskeltuaan Pariisissa 1947–1948 Brabant esitti Kanadassa resitaalikiertueellaan monia omia sävellyksiään: Sonatine en do, Caprice laurentien, Cinq Cantilènes ja Cinq Églogues. Brabant sävelsi musiikin Ruth Sorelin balettiin La Gaspésienne (1949).
Brabant kiinnostui myöhemmin myös popmusiikista ja sävelsi lisäksi musiikkia moniin lastenohjelmiin. Brabantia kuullaan monilla levytyksillä niin pianistina kuin säveltäjänäkin. Vuodesta 1987 alkaen Brabant säesti basso Joseph Rouleauta. Tässä ominaisuudessa hän osallistui varsinkin Félix Leclercin laulujen esityksiin.
Simon de Ramsay

Simon (Simundus) de Ramsay oli 1100-luvulla elänyt skotlantilaisen Ramsayn klaanin ensimmäinen tunnettu jäsen. Hän siirtyi Englannista Skotlantiin Huntingdonin jaarlin kanssa vuonna 1124. Hän oli Skotlannin kuningas David I:n palveluksessa ja sai palkkioksi Dalhousien linnan Midlothianissa. De-etuliite viittaa siihen että suku on mahdollisesti tullut Ranskasta.
Beyləqanin piirikunta

Beyləqanin piirikunta (azeriksi Beyləqan rayonu, ven. Бейлаганский район, Beilaganski raion) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1939 perustetun piirin pinta-ala on 1131 neliökilometriä. Asukkaita on 87 400 henkeä (vuonna 2010).
Beyləqanin piiri sijaitsee Azerbaidžanin eteläosan tasankoseudulla. Se rajoittuu lounaassa Füzulin, luoteessa Ağcabədin, pohjoisessa Zərdabin ja idässä İmişlin piireihin sekä etelässä Iraniin. Etelärajalla virtaa Araksjoki.
Piirin keskus on Beyləqanin kaupunki (vuoteen 1989 saakka Ždanovsk), josta on 265 kilometriä maan pääkaupunkiin Bakuun. Muita merkittävämpiä paikkakuntia ovat Örənqalan, Milabadin, Qəhrəmanlın, Yuxarı Aranin, Şərqin ja Milin taajamat. Kuntia on yhteensä 40, taajamia 15 ja kyliä 24. Kaupunkiväestön osuus on 42,8 % (vuonna 2010). Vuoden 1999 väestönlaskennan mukaan asukkaista 97,5 % on azereja ja 2,3 % turkkilaisia.
Piirin kautta kulkee Bakun ja Nahitševanin välinen rautatie. Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljan, puuvillan, perunan ja vihannesten viljelyyn sekä karjanhoitoon. Lisäksi on pienimuotoista elintarvike- ja jalostusteollisuutta.
Historiallisia nähtävyyksiä ovat profeetta Həzrəti Cərgizin pyhiinvaelluspaikka 1600–1700-luvulta, muinaisen Beyləqanin kaupungin rauniot Örənqalassa sekä Soltanbudin kukkula.
Paikallislehtenä ilmestyy Mil.
Vuorenlammi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 6,4 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Ruotsalaisen alueella (14.14), jonka Ruotsalaisen lähi-alueeseen (14.141) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 89,2 metriä mpy.
Polar Satellite Launch Vehicle

PSLV eli Polar Satellite Launch Vehicle on intialainen kertakäyttöinen kantoraketti, josta on eri variantteja. Sen kehitti Intian avaruustutkimusjärjestö ISRO. 
PSLV voi kuljettaa GTO-radalle pienen satelliitin. Kantoraketissa on kaksi kiinteää ajoainetta käyttävää rakettivaihetta (vaiheet 1 ja 3) ja kaksi nestemäistä ajoainetta käyttävää vaihetta (2 ja 4).
Raketilla on tehty 39 laukaisua ja näistä vain ensimmäinen epäonnistui (tilanne 2017-02).
Rakettia laukaistaan Satish Dhawanin avaruuskeskuksesta.

Historia

PSLV rakennettiin laukaisemaan Intian kaukokartoitussatelliitti IRS (Indian Remote Sensing) aurinkosynkrooniselle kiertoradalle. Aiemmin Intia oli laukaissut kaukokartoitussatelliittinsa Neuvostoliiton kantoraketeilla.
PSLV:n ensimmäinen laukaisu tapahtui 20. syyskuuta 1993. Kaikki moottorit toimivat hyvin, mutta toisen ja kolmannen vaiheen asennonsäädössä oli ongelmia. Kolmas koelaukaisu oli täydellinen onnistuminen. Kantorakettia käytettiin 1997, 1999 ja 2001. Laukaisut olivat onnistuneita. Syyskuussa 2002, 1 060 kg painava intialainen KALPANA-1-satelliitti laukaistiin PSLV-C4-raketilla GTO-radalle. 17. lokakuuta 2003 1 360 kg painava kaukokartoitussatelliitti ResourceSat1 laukaistiin PSLV-C5:llä. Vuoden 2007 alussa tehtiin menestyksellinen laukaisu.
Rakettia on käytetty myös syvän avaruuden laukaisuihin. Sillä on laukaistu Intian ensimmäinen kuuluotain Chandrayaan-1 sekä intian ensimmäinen Mars-luotain Mars Orbiter Mission.
No Holier Temple

Vastaanotto

Albumi sai erinomaisen vastaanoton. Imperiumin Antti Klemi ylisti albumia. Hän sanoi ettei albumi sisällä yhtään täytekappaletta, sen äänimaailman olevan tasapainossa ja folkin ja psykedelian vuorottelevan jouhevasti, ja nosti albumin ”vuoden viisi” -listallensa ”kiusallisen helposti”. Soundin Ville Pirinen kehui albumia oikeaksi folkiksi, jonka laulukoukut ja svengi pitävät otteessaan. Rumban Lasse Auranne antoi albumille täydet viisi tähteä. Myös hän sanoi albumin olevan täytekappaleton, tiivis kokonaisuus, eikä keksinyt syytä, miksei antaisi sille täysiä pisteitä. Hän myös kommentoi albumia seuraavasti:
»Psy-tranceilijat, suomireggaetyypit ja Von Hertzen Brothers eivät ole hippejä. Hippejä ovat Hexvesselin pojat ja tytöt, jotka vilauttavat arjen pinnan alla piilevää, nyky-joogaajalle tuntematonta todellisuutta. –Lasse Auranne, Rumba»
Pieni Hirvijärvi (Jyväskylä)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,9 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Saajoen valuma-alueella (14.27), jonka Saarijärven alueeseen (14.272) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 171,3 metriä mpy.
Harmaasiipikotinga

Levinneisyys

Harmaasiipikotingaa tavataan pienellä alueella Brasiliassa. Lajin kannaksi on arvioitu 1 000–2 499 yksilöä, ja se on luokiteltu vaarantuneeksi.
Kosteikko-orneero

Levinneisyys

Kosteikko-orneeroa tavataan laajalla alueella Etelä-Amerikan pohjoisosissa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Roni Bar-On

Roni Bar-On (hepreaksi ‏רוני בר-און‎‎ s. 2. kesäkuuta 1948) on israelilainen poliitikko ja juristi. Hän on Israelin valtiovarainministeri. Hän on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Bar-On on suorittanut oikeustieteellisen tutkinnon Jerusalemin heprealaisesta yliopistosta. Sotilasarvoltaan hän on everstiluutnantti. Hänet valittiin Knessetiin ensimmäisen kerran 2003 Likud-puolueen edustajana. Myöhemmin hän liittyi Ariel Sharonin perustamaan Kadima-puolueeseen. Vuoden 2006 vaalien jälkeen hänet nimitettiin Ehud Olmertin hallituksen sisäministeriksi.
Rachid Taha

Rachid Taha (18. syyskuuta 1958 Oran, Ranskan Algeria – 12. syyskuuta 2018 Pariisi) oli algerialais-ranskalainen muusikko. Hänen musiikissaan oli vaikutteita raïsta, teknosta, rockista ja punkista.

Elämä

Taha syntyi vuonna 1958 Oranissa Algeriassa ja muutti vuonna 1968 Alsaceen, Ranskaan. 
Taha oli avoimen poliittinen ja vastusti mm. rasismia.

Musiikki ja diskografia

Taha perusti ystäviensä kanssa 1980-luvun alkupuolella rock-yhtyeen Carte de Séjour (suom. oleskelulupa). Yhtye hajosi vuonna 1989. Sittemmin Taha tunnettiin sooloartistina.
Vuonna 1999 hän levytti yhdessä rai-muusikoiden Khaledin ja Faudelin kanssa live-albumi 1,2,3 Soleilsin. Omien sanojensa mukaan Taha ei kuitenkaan halunnut tulla leimatuksi maailmanmusiikin esittäjäksi tai rai-muusikoksi. Omasta mielestään Taha teki rock-musiikkia. Esimerkiksi Tekitoi-albumilta löytyy Clashin Rock the Casbah -kappaleesta arabiankielinen cover-versio, Rock el Casbah.
Hänen kappaleensa "Barra Barra" voi kuulla elokuvassa Isku Mogadishuun ja vuonna 2008 julkaistun pelin Far Cry 2 trailerissa.
Perttu Leppä

Perttu Leppä (s. 8. helmikuuta 1964 Joensuu) on suomalainen elokuvaohjaaja.

Uran alku

Ennen elokuvauraansa Perttu Leppä opiskeli Tampereen yliopiston draamalinjalla sekä valokuvausta Roomassa. Taideteollisen korkeakoulun elokuvalinjalle Leppä pääsi 1985. Vuonna 1990 hän pyrki ja pääsi Yleisradion ammattiopiston käsikirjoituskoulutukseen, josta osa tapahtui Texasin Austinissa. Lepän läpimurtotyö oli tummasävyinen komedia Karavaani (1992), jossa sodassa isänsä menettänyt Santtu-poika yrittää löytää paikkansa miesten maailmassa. Sotavammaisten miehittämällä metsätyömaalla Santtu yrittää opetella hanurilla Duke Ellingtonin Caravan-sävelmää.
Suomen elokuvasäätiön, AVEKin ja televisioyhtiöiden tukeman Sparrausrinki-projektin puitteissa syntyi Perttu Lepän vajaan tunnin mittainen Tyttöjä ja jäätelöä vuonna 1995. Kritiikeissä tätä tyttöjä tiirailevista teinipojista kertovaa elokuvaa pidettiin pienenä pettymyksenä Karavaanin jälkeen. Tässä elokuvassa, kuten monissa Lepän varhaistöissä, esiintyvät vakiohahmot Patu ja Lajunen. Patu sai alkunsa jo nuoren pojan kasvutarinassa Yksi-yksi (1991), ja Patu ja Lajunen seikkailivat myös seuraavassa elokuvassa Angora (1996).
Patu ja Lajunen esiintyvät hahmoina myös Perttu Lepän ensimmäisessä pitkässä elokuvassa Pitkä kuuma kesä (1999), joka kertoo Kalle Päätalo -nimisen punk-yhtyeen kommelluksista matkalla maineeseen ja Tavastia-klubille.
Vuonna 2003 sai ensi-iltansa Perttu Lepän pitkä elokuva Helmiä ja sikoja. Vuonna 2005 oli vuorossa FC Venus ja vuonna 2008 elokuva 8 päivää ensi-iltaan.
Hakola Huonekalu

Historiaa

Hakolan perheen yritystoiminta tunnetussa Jurvan huonekalupitäjässä alkoi vuonna 1963, kun Eero Hakala osti kuorma-auton ja alkoi kiertää Suomea monien muiden eteläpohjalaisten tavoin myymässä maakunnassa tehtyjä huonekaluja suoraan autosta. Myöhemmin Eero perusti EH-Kalusteen, joka alkoi valmistaa sohvia. Yrityksen osti vuonna 1988 vaasalainen kehitysyhtiö Wedeco velvoittaen Eeron pojan Jarin jatkamaan EH-Kalusteen toimitusjohtajana viisi vuotta. Kun määräaika oli ohi, yrityksen tuotanto siirrettin Venäjälle ja sopimuksestaan vapautuneen Jari Hakolan lisäksi 50 muutakin jurvalaista jäi työttömäksi. Hakola päätti jatkaa alalla ja perusti 1993 Hakola Huonekalu Oy:n, joka erikoistui sohviin. Asiakkaina oli yksityisiä huonekaluliikkeitä, joita oli Suomessa tuolloin vielä monia. 2000-luvulle tultaessa huonekalukauppa alkoi keskittyä, ja ketjut alkoivat tuoda halpoja kalusteita ulkomailta. Hakola oli vähällä lopettaa yrityksensä, kunnes ohjat otti käsiinsä hänen muotoilijaksi kouluttautunut, Artekilla ja Vepsäläisellä työssä ollut tyttärensä Annaleena.
Uusi luova johtaja Annaleena Hämäläinen muutti yrityksen strategiaa voimakkaasti. Sohvien runko- ja verhoiluvalikoimaa pienennettiin rajusti, jottei sohvan valinta olisi asiakkaalle liian vaikeaa. Yritys panosti verkkonäkyvyyteen, sisustusblogistien kanssa tehtävään yhteistyöhön ja verkossa tapahtuvaan tilaamiseen. Hakola Huonekalun liikevaihto on vuodesta 2014 yli nelinkertaistunut.
Vuonna 2017 Hakola aloitti yhteistyön Lundia-myymäläketjun kanssa. Hakolan tuotteita myyvät myös A-lehtien tytäryhtiö Finnish Design Shop, Stockmann ja World of TRE.
Hakola Huonekalun Woody-pöytä valittiin Divaani-lehden Vuoden parhaat -kilpailun 2014 yleisöäänestyksessä Vuoden parhaaksi puiseksi designtuotteeksi.
Britt Robertson

Varhainen elämä

Robertson syntyi huhtikuun 18. päivä 1990, North Carolinassa, Charlottessa. Hänen vanhempansa ovat Beverly ja Ryan Robertson, ja heillä oli yhteensä seitsemän lasta joista hän on vanhin. Hänellä on kolme sisarusta sekä kolme veljeä. Kaikki heidän lapsensa ovat käyneet kotikoulua.
North Carolinasta hän muutti Los Angelesiin yhdessä isoäitinsä Shuler Robertsonin kanssa ollessaan 14-vuotias. Hänen isoäitinsä muutti takaisin North Carolinaan hänen ollessaan 16-vuotias, ja jälkeen hän on asunut omillaan.
Pyykkinaru

Pyykkinaru on naru tai köysi, joka on pingotettu kahden tai useamman pisteen välille maanpinnan tai lattian yläpuolelle puhtaan pyykin kuivumaan ripustamista varten. Ripustamisessa voidaan käyttää apuna pyykkipoikia.
Pidemmillä pyykkinaruilla voi olla keskellä tuki, jotta naru ei katkeaisi. Pyykkinaru tulisi ripustaa tarpeeksi korkealle, jotta vaatteet eivät likaantuisi osumalla maahan.
Pyykkinaru voi sijaita myös pyörivässä telineessä, jolloin se vie vähemmän tilaa.
Yhdysvalloissa pyykkien kuivattamista narulla pidetään sopimattomana. Etenkin alusvaatteiden julkinen esittely on epäsopivaa ja pyykkinarujen näkyminen mielletään alaluokkaiseksi, joten se saattaa alentaa asuinalueen arvostusta ja kiinteistöjen arvoa.
Haukkalammi (Ruovesi)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,1 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Paloveden alueella (35.32), jonka Nenos-Kieringan valuma-alueeseen (35.323) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 176,2 metriä mpy.
Plewiska

Plewiska on kylä Puolan länsiosassa, Iso-Puolan voivodikunnassa, Poznanin lähellä. Plewiskassa oli vuonna 2011 9 498 asukasta. Kylässä sijaitsee vuonna 2001 rakennettu kirkkoon.
Fantoftin sauvakirkko

Historia

Kirkko rakennettiin 1150 Fortuniin, Sogniin, Sognin ja Fjordanen lääniin, mutta se siirrettiin purettuna Fantoftiin 1883. Työtä johti konservaattori Anders Lorange. Hän valvoi työtä, kun kirkko purettiin ja vietiin veneellä osissa Bergeniin. Arkkitehti Joakim Mathiesen oli myös mukana työssä. Ennen purkua kirkon kattorakenteita oli muutettu ja siihen oli 1600-luvulla lisätty länsitorni. Fantoftiin siirtäessä nämä muutokset kuitenkin hylättiin, ja kirkko rakennettiin uudelleen niin kuin sen oli alun perin luultu olevan. Puuttuvat osat tehtiin muiden sauvakirkkojen mukaan, erityisesti Borgundin sauvakirkon mallin perusteella.
6. kesäkuuta 1992 kirkko tuhoutui tuhopoltossa. Norjassa tehtiin noihin aikoihin useita kirkonpolttoja, joihin olivat syyllistyneet norjalaiset black metal -piirit. Fantoftin sauvakirkko on kuuluisin kirkonpolttojen kohteista, sillä se oli yksi Norjan arkkitehtuurin suurimmista aarteista. Aluksi palon luultiin alkaneen salamaniskusta tai sähköhäiriöstä. Poliisi epäili teosta Varg Vikernesiä, mutta häntä ei tuomittu, sillä oikeudenkäynnissä valamiehistö äänesti hänet syyttömäksi. Tuomarit pitivät tätä virheenä mutta kieltäytyivät uusimasta oikeuskäsittelyä. Kirkosta alettiin heti rakentaa tarkkaa kopiota.
Myöhemmin oli yritetty sytyttää tuleen varastoa, jossa kirkon pelastettuja osia säilytettiin. Uudelleenrakentaminen oli vaikeaa rakennusmestarille ja rakentajille, sillä Norjassa ei ollut rakennettu sauvakirkkoja vuosisatoihin ja saatavilla olevat rakennusohjeet olivat vähäiset. Suurin osa rakennussuunnitelmista tehtiin paikan päällä arvioiden sekä olemassa olevien piirrosten pohjalta.
Työ oli valmis avajaisia varten 1997. Tämä oli identtinen kopio poltetusta sauvakirkosta. Uutta kirkkoa varten oli palkattu puunkaatajat Kaupangerista. Kirkon kuorissa olevan krusifiksin veisti Sven Valevatn ja maalasi Solrun Nes. Vanhasta kirkosta ei jäänyt paljoa käyttökelpoista materiaalia, paitsi mahdollisina jäänteinä alttarin risti ja onnenkivi, joka on esillä yhdellä seinällä. Alkuperäisessä kirkossa olleita maalauksia ei pystytty entisöimään.
Kirkon ulkopuolella on kiviristi, joka on peräisin Tjorasta, Solan kunnasta.
Yūto Nagatomo

Tausta

Nagatomon isoisä Tatsuo Yoshida ja tämän veli Minoru olivat ammattilaispyöräilijöitä. Nagatomo aloitti jalkapallouransa esikoulussa. Hän jatkoi pelaamista ollessaan Saijōn pohjoisella yläasteella, josta hän siirtyi myöhemmin Itä-Fukuokan lukioon. Hänestä tuli pian jalkapallolupaus.

Ura

Nagatomo teki sopimuksen Japanin J. Leaguessa pelaavan FC Tokyon kanssa vuonna 2008. Hänet nimettiin sarjan tulokkaaksi vuonna 2008. Hän voitti Japanin cupin ja sai nimityksen J. Leaguen tähdistökentälliseen vuonna 2009.
Heinäkuussa 2010 Nagatomo siirtyi lainasopimuksella Italian Serie A:han nousseen Cesenan kanssa. Hän pelasi seurassa avauskokoonpanossa laitapuolustajana. Hyvin menneen Aasian-mestaruuskilpailujen 2011 jälkeen Cesena muutti Nagatomon sopimuksen pysyväksi tammikuussa 2011. Pian sopimuksen jälkeen Internazionale osti Nagatomon lainalle vaihdossa Davide Santoniin ja samalla hänestä tuli seuran ensimmäinen japanilaispelaaja. Nagatomo debytoi Interissä helmikuussa 2011 AS Romaa vastaan tultuaan vaihdosta sisään Wesley Sneijderin tilalle. Nagatomo nousi myös Interin avauskokoonpanoon ja pelasi laitapuolustajana loistavia otteluita myös hyökkäyssuuntaan. Hän teki ensimmäisen maalinsa Interissa maaliskuussa Genoaa vastaan.

Maajoukkueura

Nagatomo edustaa Japanin A-maajoukkuetta. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2010 ja muun muassa Arsène Wenger nimesi hänet turnauksen tähdistökentälliseen. Nagatomo pelasi myös Aasian-mestaruuskilpailuissa 2011 hyvin ja voitti turnauksesta kultaa.
Taistelulaiva Tirpitz

Rakentaminen

Alus tilattiin 1935 Wilhelmshavenin telakalta. Sen köli laskettiin 20. lokakuuta 1936 ja alus laskettiin vesille 1. huhtikuuta 1939. Alus liitettiin laivastoon 25. helmikuuta 1941.

Palveluskäyttö

Tirpitz otettiin palvelukseen 25. helmikuuta 1941. Koeajojen päätyttyä se siirtyi Itämerelle käyden ensin Kielissä telakalla ja uudelleen Gdyniassa viimeisteltävänä. Adolf Hitler vieraili 5. toukokuuta aluksella sen ollessa Gdynian telakalla tarkastaen aluksen sekä satamassa olleen Bismarckin miehistöineen. Miehistön koulutuksen jatkuessa alus pyrittiin saamaan taistelukelpoiseksi mahdollisimman nopeasti. Aluksen asejärjestelmässä havaitut lastentaudit saatiin pikaisesti korjattua ja asejärjestelmätestit saatiin päätökseen kesäkuun aikana. 
Operaatio Barbarossan alettua 22. kesäkuuta alus osallistui Suomenlahdella ensimmäisen kerran taistelutoimiin. Operaatio Baltenflotten tarkoitus oli houkutella Neuvostoliiton Itämeren laivasto ulos Kronstadtin satamasta, jolloin alueella odottaneet Saksan raskaat pinta-alukset olisivat kyenneet tuhoamaan sen. Tirpitz osallistui operaatioon vain lyhyen ajan partioiden Ahvenanmaan vesillä 26. elokuuta – 2. syyskuuta ennen paluutaan koulutukseen.

Operaatio Paderborn 8.–24. maaliskuuta 1943

Operaation tarkoituksena oli saksalaisten raskaiden pinta-alusten siirto Pohjois-Norjaan. Bogenvuonoon, johon taisteluristeilijä Scharnhorst oli saapunut 7. maaliskuuta, saapuivat muutaman seuraavan päivän aikana taistelulaiva Tirpitz sekä raskas risteilijä Lützow. Alukset lähtivät purjehtimaan kohti pohjoista hieman ennen keskiyötä 22. maaliskuuta ja saapuivat aamuyön tunteina 24. maaliskuuta Altavuonoon.

Operaatio Sizilien 6.–9.syyskuuta 1943

Taistelulaiva Tirpitzin johtama laivasto-osasto, jonka muina aluksina olivat Scharnhorst sekä kolme hävittäjälaivuetta, lähti Altavuonosta merelle 6. syyskuuta 1943. Osaston tehtävänä oli tuhota liittoutuneiden Huippuvuorilla olevat tukikohdat ja siksi hävittäjillä oli kyydissä yksi pataljoona alppijääkäreitä.
Saksalainen laivasto-osasto palasi Altavuonoon 9. syyskuuta.

Hylky

Hylyn osti vuonna 1945 norjalainen Hǿvdingin pelastusyhtiö, joka purki sen vähin erin. Aluksesta oli vielä 1960-luvun alussa osa jäljellä. Nykyisin paikalla on vain irrallista romua. Rannalla on muistomerkki sekä valtava vedestä täyttynyt kuoppa yhdestä Tallboy pommeista.

Tirpitz-museo

Laivan ankkuripaikan läheisyydessä Alattionvuonossa sijaitsee Tirpitziä ja yleisesti Saksan armeijaa käsittelevä museo. Museon näyttely koostuu sodanaikaisista esineistä, valokuvista, kartoista sekä pienoismalleista. Museossa sijaitsee myös maailman suurin Tirpitz-pienoismalli. Museossa on vieraillut mm. Mihail Kalašnikov, joka on lahjoittanut museoon signeeratun AK-74 kiväärin.
Markku Kuittinen (professori)

Markku Kuittinen (s. 1962) on suomalainen fyysikko ja professori. Hänet nimitettiin vuonna 2001 fysiikan professoriksi Joensuun yliopistoon (nyk. Itä-Suomen yliopisto). Sittemmin hän on toiminut mikro- ja nanofotoniikan professorina Itä-Suomen yliopiston Joensuun toimipisteessä.

Elämä ja ura

Markku Kuittinen kirjoitti ylioppilaaksi Nurmeksen lukiosta. Samalla luokalla hänen kanssaan opiskelivat myös tulevat professorit Kimmo Kainulainen (kosmologia, Jyväskylän yliopisto) ja Kari Rummukainen (teoreettinen hiukkasfysiikka, Helsingin yliopisto).
Lukion jälkeen Kuittinen jatkoi opintoja Kuopion yliopistossa, josta valmistui filosofian maisteriksi 1987 ja lisensiaatiksi 1991. Hän muutti Joensuuhun 1993. Jatko-opintonsa hän suoritti Joensuun yliopistossa, jossa hän väitteli 1994 filosofian tohtoriksi.
Valmistumisen jälkeen Kuittinen työskenteli Sveitsissä 1994–1995 post doc-tutkijana Neuchâtelin yliopiston mikroteknologian instituutissa. Palattuaan kotimaahan hän toimi Joensuun yliopistossa fysiikan assistenttina ja vanhempana assistenttina.
Joensuun yliopiston fysiikan professoriksi hänet nimitettiin 2001. Nykyisin opinahjo tunnetaan Itä-Suomen yliopistona ja Kuittinen toimii siellä professorina yliopiston fysiikan ja matematiikan laitoksen alaisessa fotoniikan instituutissa. Instituutti aloitti toimintansa vuonna 2013.

Tutkimusura

Fyysikkona Kuittinen on tutkinut mm. mikro-optiikkaa, nanofotoniikkaa, diffraktiivista optiikkaa ja polarisaatiota. Lisäksi hän on valmistanut erilaisia mikro- ja nanorakenteita. Nykyisin professori Kuittinen johtaa mikro- ja nanofotoniikan tutkimusryhmää ja hän toimii sen lisäksi laitoksellaan puhdaslaboratorion johtajana.
Markku Kuittinen on tutkimusuransa aikan julkaissut yli 90 vertaisarvioitua tieteellistä artikkelia ja yli 60 muuta julkaisua.

Perhe

Markku Kuittisella on kaksi lasta.
Revinnäiskirjonta

Revinnäiskirjonta on kirjontaa, jossa kankaasta poistetaan lankoja ja jäljelle jääneet langat vahvistetaan langan avulla erilaisiksi ryhmiksi ja aukoista muodostuviksi kuvioiksi. Aukkoja voidaan myös täyttää langalla muodostaen erilaisia koristekuvioita. Revinnäistä kutsutaan usein myös reikäompeluksi. Reikäompeleisiin kuulu myös kapeat reikäraidat, joissa kankaasta ei poisteta lankoja lainkaan tai niitä poistetaan yhdestä kahteen. Pakotetussa reikäompeleessa reikäkuviot saadaan aikaiseksi kankaaseen ommeltuja pistoja kiristämällä, jolloin kankaan langat siirtyvät muodostaen reikiä. Sama työtapa on käytössä myös harvassa pohjaompelussa, jossa kangas koristellaan kiristämällä kankaan lankoja erilaisia pistoja käyttäen pitsimäiseksi pinnaksi. Pohjaompelusta käytetään myös nimitystä kiristysompelu.  Karjalan alueella sekä revinnäistä että pakotettua reikäompelua on kutsuttu myös nyhdännäiskirjonnaksi .
Revinnäisessä lankoja voidaan purkaa joko kuteen tai loimen suuntaan tai molempiin suuntiin. Yhteen suuntaan puretun revinnäisen leveys vaihtelee kapeasta reikäraidasta monta kymmentä senttiä leveään revinnäispintaan. Sekä kude- että loimilankoja purkamalla aikaan saatuja revinnäistyyppejä kutsutaan ristikkorevinnäisiksi. Vahvistamattomissa ristikkorevinnäisissä malli ommellaan suoraan puretulle ristikkopohjalle. Vahvistetuissa ristikkorevinnäisissä purettu ristikkopohja vahvistetaan ryhmittelemällä jäljelle jätetyt loimi- ja kudelangat luotospistojen avulla selkeäksi ruudukoksi ja vasta tämän jälkeen ruudukko koristellaan erilaisin pistoin ja pujotuksin.
Suomessa revinnäisompelua käytettiin tekstiilien koristeluun yleisesti jo 1700–1800-lukujen taitteessa. Vaikutteet revinnäiskoristeluihin ovat tulleet sekä idästä että etelästä. Läntisen Suomen alueella etenkin Pohjanmaalla mm. naisten ja miesten paitojen etumusten ja kaulusten sekä liinavaatteiden koristelussa käytettiin leveää yhteen suuntaan purettua sidepistorevinnästä, ns. Pohjanmaan revinnäistä. Sidepistorevinnäinen koostuu luotospistoin päällystetyistä lankapylväistä, jotka on yhdistetty toisiinsa sidepistoin. Idässä revinnäiskirjonta on ollut runsaampaa ja komeita ristikkorevinnäisiä ommeltiin mm. lakanan pitkälle sivulle, käspaikkoihin, naisten päähineisiin sekä paitojen kauluksiin ja hihansuihin. Ristikkorevinnäisissä aiheena on ollut mm. linnut, ihmiset, elämänpuut, kasvit tai ratsastaja-aiheet sekä selkeinä geometrisina pintoina että tyyliteltyinä rikasmuotoisina aiheina. Etelä-Karjalassa ommeltiin muista poikkeavaa vahvistamatonta ristikkorevinnäistä, Joutsenon ristikkorevinnäistä, jossa revinnäisreikien väliin jätettiin kangasneliöitä ja reikiä voitiin täyttää sidepistoristikoilla tai paulapistoilla.