google/wiki40b huggingface dataset:
Virtua Racing

Pelaaminen

Pelissä oli kolme kenttää, jotka jaoteltiin vaikeusasteen mukaan. Aloitustason kenttänä oli Big Forest, keskivaikea oli Bay Bridge ja ammattilaistasoa edusti Acropolis. Jokaisella kentällä oli oma erityispiirteensä, kuten Big Forestin huvipuisto, Bay Bridgen silta ja Acropoliksen tiukka neulansilmämutka.
Olarin koulu ja lukio

Olarin koulu ja lukio on Espoon Olarissa sijaitseva matemaattis-luonnontieteellisesti painottunut noin 600 oppilaan ja opiskelijan oppilaitos. Koulun tiloissa toimii noin 250 oppilaan peruskoulun yläasteen koulu ja noin 370 opiskelijan lukio. Olarin koulu on erityisen tunnettu matemaatti-luonnontieteellisesistä luokistaan (MaLu). Olarin koulu ja Olarin lukio erosivat vuonna 2017 ja niistä tuli erilliset yksiköt.

Saavutukset

Lukio sijoittui STT:n lukiovertailussa, jossa huomioidaan opiskelijoiden lähtötaso, keväällä 2013 sijalle 97 ja keväällä 2014 sijalle 170. Valtion taloudellisen tutkimuskeskuksen (VATT) teki vuosina 2002–2013 tutkimuksen, jossa arvioitiin lukioiden laatua. Tutkimuksen mukaan julkisuudessa esitetyt erilaiset lukiovertailut ovat harhaanjohtavia, eikä lukioita voida luotettavasti asettaa paremmuusjärjestykseen niiden laadun perusteella.
Intian niemimaa

Intian niemimaa eli Etu-Intia on maantieteellinen Euraasiassa Intian tektonisella laatalla sijaitseva alue, keskisessä Etelä-Aasiassa, joka rajoittuu pohjoisessa Himalajan vuoristoon, lännessä Hindukuš-vuoristoon, idässä Chin Hills -vuoristoon ja etelässä Intian valtamereen. Arabianmeri on lounaassa ja Bengalinlahti kaakossa. Niemimaan alue on jaettu Bangladeshin, Intian, Nepalin, Pakistanin, Bhutanin, Malediivien ja Sri Lankan kesken. Alueen kokonaispinta-ala on noin 4,4 miljoonaa neliökilometriä, joka on noin 10 prosenttia Aasian maanosan ja 2,4 prosenttia maapallon maapinta-alasta.
Sergei Fjodorov

Ura

Detroit Red Wings varasi Fjodorovin NHL:ään vuoden 1989 varaustilaisuuden neljännellä kierroksella TsSKA Moskovan riveistä. Ennen NHL-uraansa hän pelasi samassa ketjussa kahden muun tulevan tähden, Pavel Buren ja Aleksandr Mogilnyin kanssa. TsSKA Moskovan ollessa Yhdysvaltain Seattlessa vuoden 1990 Hyväntahdon kisoissa Fjodorov livahti ulos hotellihuoneestaan ja nousi Detroitiin vievään lentokoneeseen. Hänestä tuli näin yksi monista silloisesta Neuvostoliitosta Pohjois-Amerikkaan loikanneista pelaajista.
Keskushyökkääjänä pelaavaan Fjodorovin menestyksekkäin kausi oli 1993–1994, jolloin hän voitti Hart Memorial Trophyn, Frank J. Selke Trophyn ja Lester B. Pearson Awardin sekä sijoittui pistepörssin toiseksi Los Angeles Kingsin Wayne Gretzkyn jälkeen 56 maalilla ja 64 syötöllä. Hänet palkittiin parhaalle puolustavalle hyökkääjälle annettavalla Frank J. Selke Trophyllä myös kaudella 1995–1996, jolloin hän teki 39 maalia ja 68 syöttöä. Vuotta myöhemmin Fjodorov oli mukana voittamassa Detroit Red Wingsin ensimmäistä Stanley Cupia sitten vuoden 1955 ja keräsi 20 pudotuspeliottelussa yhteensä 20 pistettä. Tätä seurasivat kaksi muuta Stanley Cup -mestaruutta vuosina 1998 ja 2002, molemmat Red Wingsin paidassa. Venäjän maajoukkueessa hän on voittanut olympiahopeaa Naganon talviolympialaisissa 1998 ja olympiapronssia Salt Lake Cityn talviolympialaisissa 2002.
Vuonna 2003 Fjodorov siirtyi vapaana agenttina Mighty Ducks of Anaheimiin, jossa pelasi vuoteen 2005. Tuona aikana hän saavutti 1 000. NHL-pisteen rajan ensimmäisenä venäläissyntyisenä ja viidentenä eurooppalaisena pelaajana. 15. marraskuuta 2005 Fjodorov siirtyi Columbus Blue Jacketsiin vaihdossa François Beaucheminiin ja Tyler Wrightiin.
Fjodorov siirtyi Columbuksesta Washington Capitalsiin 26. helmikuuta 2008 vaihdossa Ted Ruthiin.
Vuonna 1996 Sergei Fjodorov teki 5 maalia yhdessä pelissä Capitalsia vastaan. Viides maali syntyi jatkoajalla.

Perhe ja vapaa-aika

Kaukalon ulkopuolella Fjodorov on yhdistetty muun muassa tennispelaaja Anna Kurnikovaan, jonka kanssa hän on paljastanut olleensa lyhyen aikaa naimisissa.  Sergein nuorempi veli Fjodor Fjodorov on myös ammattilaisjääkiekkoilija.
Adlerberg

Adlerberg on Ruotsin ritarihuoneeseen kuuluva aatelissuku numero 1061 B. Tohtori, arkkipiispa Olaus Svebiliuksen (1624-1681) lapset aateloitiin isänsä ansioiden parusteella vuonna 1684 
Suvun jäsen Carl Gustaf korotettiin vapaaherraksi (vapaaherrallinen suku numero 336) vuonna 1810. Hän kuoli naimattomana 1814.
Dalmaatti

Historia

Latinalaisen kielen vaikutus Dalmatian alueella alkoi Rooman valtakunnan valloitettua sen 229–155 eaa. Latinan toivat alueelle roomalaiset kauppiaat ja vähitellen myös paikalliset illyrialaisia kieliä puhuneet asukkaat omaksuivat latinan. Rooman valtakunnan kukistuttua paikallinen latinan kieli alkoi vähitellen kehittyä omaan suuntaansa. Kieleen tuli voimakkaita vaikutteita kroaatista ja venetsiasta. Kieli oli pitkään virallisessa asemassa Ragusan tasavallassa, mutta siitä luovuttiin lopulta 1500-luvulla. Kieli säilyi pohjoisempana vuoteen 1898 saakka, jolloin kielen viimeinen puhuja Tuone Udaina kuoli pommin räjähdyksessä.
Täydennyslentolaivue 25

Historia

Lentokoulutusta antavan Täydennyslentorykmentin ja sen alaisten lentolaivueiden perustamisesta seuraavan liikekannallepanon sattuessa päätettiin ilmavoimien esikunnan heinä-elokuussa 1940 tekemillä päätöksillä.
Täydennyslentolaivue 25 perustettiin 18. kesäkuuta 1941 osana jatkosodan liikekannallepanoa. Sen tehtäväksi tuli pääasiassa lentorykmentti 2:een sijoitettavien reservistä palaavien ohjaajien jatkokoulutus, jonka tavoitteena oli saavuttaa koulutettavan henkilöstön rintamakelpoisuus. Ylivieskaan sijoitetun laivueen komentajaksi määrättiin kapteeni Eino Carlsson, joka oli saanut tunnustusta toimittuaan talvisodassa lentolaivue 24:n lentueenpäällikkönä. T-LLv 25:n antaman hävittäjälentäjien jatkokoulutuksen pohjana oli tarkoitus käyttää Carlssonin vuonna 1940 laatimaa Hävittäjä Täydennyslaivueen koulutusohjelmaa, mutta tämä jäi suunnitelmaksi laivueen opettajapulan takia.
T-LLv 25:n kalusto koostui noin kymmenestä VL Pyrystä ja Gloster Gauntletista, jotka jaettiin kolmen lentuen käyttöön. Lentueista ensimmäinen oli Pyry-lentue, toinen Gauntlet-lentue ja kolmas sekakalustoinen. Laivueella oli käytössään myös yksi VL Kotka ja VL Tuisku. Pyryjä piinasivat alkuun sadesäällä esiin tulleet ongelmat, ja koneita oli yleensä käyttökunnossa 3–4.
Laivue siirrettiin heinäkuussa 1941 Vaasan lähellä sijaitsevaan Mustasaareen, kun Ylivieska osoittautui toiminnalle sopimattomaksi. Komentajaksi määrättiin 12. elokuuta 1941 alkaen majuri Otto Holm. T-LLv 25 siirrettiin saman kuukauden lopulla Vesivehmaan lentokentälle Mustasaaren jäätyä ahtaaksi.
Jatkokoulutustarve putosi syksyllä 1941 merkittävästi, minkä seurauksena T-LLv 25 lakkautettiin 1. lokakuuta 1941. Laivueessa palvellut henkilöstö ja sen kalusto liitettiin myös Vesivehmaalta toimineeseen T-LLv 35:een, jolloin hävittäjälentäjien täydennyslentotoiminta keskittyi yhteen lentolaivueeseen.
T-LLv 25:n koulutukseen valittiin 33 jatkokoulutettavaa, joista 17 ehti valmistua ennen yksikön lakkauttamista. Loput olisivat valmistuneet vain kuukauden päässä. Laivue keräsi olemassaolonsa aikana kokonaisuudessaan noin tuhat lentotuntia. Laivueen kursseilla yksittäinen oppilas lensi 31 lentotuntia.
The Scientist

The Scientist on biotieteilijöille tarkoitettu, vuonna 1986 perustettu tieteellinen aikakauslehti.  Sillä on yksi laajimmista tieteellisten lehtien lukijakunnista. Lehti raportoi alansa uusista keksinnöistä, eettisistä kysymyksistä ja teknologiatrendeistä.
Lilli Kurikka

Elämä

Lilli Kurikan isä oli kylänvouti Adam Kurikka ja äiti Anna Pöyhönen. Eräs hänen veljistään oli nuorsuomalainen kirjailija Matti Kurikka.
Kurikka pestattiin Suomalaisen Teatterin riveihin ensisijaisesti laulutaitonsa ansiosta. Vaaleahiuksinen Kurikka tunnettiin teatterin kaunottarena ja lauluäänensä ansiosta hän sai yleisön suosimia roolitehtäviä. Serenadien ja huviretkien sankarittarien rooleissa ainoastaan Ida Aalberg nautti yhtä laajaa yleisönsuosiota kuin Kurikka.
Kurikka jätti näyttämön avioiduttuaan muusikko Robert Kajanuksen kanssa vuonna 1889. Liitosta tuli riitaisa ja se päättyi pitkittyneeseen eroon. Kajanus alkoi seurustella Ella Stigellin kanssa 1890-luvulla, mutta Kurikka myönsi Kajanukselle avioeron vasta 1918, kun heidän poikansa oli saanut surmansa. Omassa elämäkerrassaan ex-puoliso Kajanus luonnehtii Kurikkaa adjektiivein "jyrkkä", "kiihkeä" ja "äkkipikainen".
Hokkus pokkus

Hokkus pokkus, myös hokkuspokkus tai hokuspokus, monilla kielillä Hocus Pocus, on taikurien ja saduissa usein myös noitien käyttämä taika- ja loitsusana. Sanonta esiintyy myös pidennetyssä muodossa "Hokus pokus filiokus" tai suomessa tavallisimmin "Hokkus pokkus filiokkus".
Sana on ollut käytössä hieman vaihtelevissa muodoissa monissa Euroopan kielissä ainakin 1600-luvulta saakka. Sen varhaisin tunnettu esiintymä kirjallisuudessa on Englannissa vuonna 1634 ilmestyneen, silmänkääntötemppuja käsitelleen teoksen nimessä Hocus Pocus Junior - The Anatomy of Legerdemain. Kirjan tekijän nimeä ei tunneta, mutta teoksensa mukaan hän on myöhemmin tullut tunnetuksi nimellä Hocus Pocus.
Sanan alkuperästä on useita selityksiä. Sen on arveltu olevan alkujaan täysin merkityksetön loru, joka on vain tarkoitettu kuulostamaan latinaa muistuttavalta. Usein sen on kuitenkin selitetty olevan kansanomainen väännös latinankielisissä ehtoollisen asetus­sanoissa esiintyvästä lauseesta Hoc est corpus (meum), "Tämä on (minun) ruumiini". Koska sanat katolisen kirkon messussa lausutaan latinaksi, suuri osa läsnä olleista seura­kunta­laisista ei niiden merkitystä tuntenut, mutta tiesi, että kirkon opin mukaan papin lausuessa nuo sanat tapahtui jotakin merkillistä. Tämän usein myös kyseen­alaistetun selityksen sanan alkuperästä esitti ainakin jo Canterburyn arkkipiispa John Tillotson vuonna 1694.
Kuvaannollisesti hokkuspokkus voi merkitä myös hölyn­pölyä tai käsittämätöntä puhetta. Sen lyhentymänä on syntynyt myös englannin kielen huijausta tarkoittava sana hoax.
Henri Evenepoel

Henri-Jacques-Edouard Evenepoel (2. lokakuuta 1872 Nizza – 27. joulukuuta 1899 Pariisi) oli belgialainen taidemaalari.Lisäksi hän oli kuvittaja, graafikko ja julistetaiteilija. Häntä pidetään Belgian nykytaiteen uranuurtajana. Hän kuoli yllättäen lavantautiin 27-vuotiaana.
Evenepoelin vanhemmat olivat belgialaisia. Äiti kuoli kun hän oli kaksivuotias, ja hänet kasvatti ankara mutta sivistynyt isä, joka oli virkamies ja musiikkitieteilijä. Evenepoel opiskeli Brysselissä Académie des Beaux-Artsissa (1889–1890), jossa hänen opettajansa oli arkkitehti Ernest Acker (1852–1912). Sen jälkeen hänen opettajiaan olivat maalari Ernest Blanc-Garin (1843–1916) ja koristemaalari Adolphe Crespin johdolla (1859–1944) 21. lokakuuta 1892 hän meni École des Beaux-Artsiin Pariisiin P. V. Gallandin oppilaaksi. Gilland kuoli melkein heti, mutta Evenepoel pääsi vuoden kuluttua Gustave Moreaun ateljeehen.Hän tutustui Georges Rouaultiin ja hänen ystäväpiiriinsä kuuluivat Henri Matisse, Paul Baignères (1869–1945), Charles Milcendeau, Simon Bussy (1869–1954) ja Charles Hoffbauer. Evenepoel ja Moreau olivat yli neljä vuotta hyvin läheisiä. Moreau oli vaativa opettaja mutta arvosti Evenepoelin herkkyyttä ja päättäväisyyttä ja kannusti tätä kehittämään taiteellista persoonallisuuttaan.
Belgiassa on julkaistu kaksi Evenepoelin teoksia esittävää postimerkkiä.
Robert Thomas Moore

Robert Thomas Moore (24. kesäkuuta 1882 Haddonsfield, New Jersey – 30. lokakuuta 1958) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä.
Moore opiskeli Pennsylvanian yliopistossa ja Harvardissa, josta hän valmistui 1905. Hän liittyi American Ornithologists' Unioniin vuonna 1898. Moore toimi aktiivisesti liike-elämässä, mutta ehti silti tehdä myös tutkimusta. Hän toimitti Delaware Valley Ornithological Clubin Cassinia-lehteä 1911–1916. Vuonna 1915 hän osti Borestone Mountain Fox Ranch -nimisen maatilan Mainesta ja omisti tilan 15 vuotta. Vuosina 1927 ja 1929 Moore teki keräilymatkat Ecuadorin Andeille. Hän oli California Institute of Technologyn kunniajäsen vuosina 1929–1950. Vuosina 1933–1948 hän vieraili yhdeksän kertaa Meksikossa tutkimassa maan linnustoa. 1934–1938 hän toimi Galápagos-komission puheenjohtajana.
Vuonna 1949 Moore valittiin Los Angelesissa sijaitsevan Occidental Collegen kunniatohtoriksi, jossa hän toimi oman eläintieteellisen laboratorion (Moore Laboratory of Zoology) johtajana 1950–1955.
Moore avioitui vuonna 1903 Selma Helena Mullerin kanssa ja toistamiseen 1922 Margaret Forbes Cleavesin kanssa. Hänellä oli kolme lasta näistä liitoista.
Moore keräsi noin 65 000 näytteen lintukokoelman ja nimesi muutamia uusia lintulajeja, muun muassa isomäntyaratin (Rhynchopsitta terrisi), sekä suuren joukon alalajeja. Hän kirjoitti noin 80 tieteellistä artikkelia lintutieteellisiin sarjoihin ja kaksiosaisen Meksikon lajiluettelon: Distributional check-list of the birds of Mexico, osa 1, yhdessä H. Friedmannin ja L. Griscomin kanssa. Pacific Coast Avif., no. 29, 202 pp. (1950) ja Distributional check-list of the birds of Mexico, osa 2, yhdessä H. Friedmannin, L. Griscomin ja A. H. Millerin kanssa. Pacific Coast Avif., no. 33, 436 pp. (1957).
Oulun Työväen Pursiseura

Oulun Työväen Pursiseura ry on vuonna 1912 perustettu oululainen pursiseura, jonka tarkoitus on kehittää harrastusta järjestämällä alan harrastajille suunnattuja yhteisiä tapahtumia merellisten perinteiden puitteissa. Yhdistyksen jäsenmäärä on noin 400, ja seuran venerekisterissä on noin 65 moottorivenettä, 60 purjevenettä sekä 30 kevytvenettä. Seura omistaa kevytveneistä 23, ja ne on varattu aloittelevien alan harrastajien käyttöön. Seuran kotisatama on Seelari Oulun Hietasaaressa, ja seuralla on saaristomajat Saapaskarin ja Iin Röytän saarissa.
Immanuel Tremellius

Elämä

Immanuel Tremellius syntyi Ferrarassa vuonna 1510 juutalaiseen perheeseen ja sai juutalaisen kasvatuksen. Hän kuitenkin kääntyi kristityksi, minkä sanotaan olleen seurausta kardinaali Reginald Polen ja Marcantonio Flaminion opetuksista. Pietari Marttyyri Vermiglin vaikutus sai hänet pian liittymään  uskonpuhdistuksen riveihin. Tremelliuksesta tulikin uskonpuhdistuksen ajatusten aktiivinen propagoija. Lähdettyään Italiasta hän vieraili Saksassa ja Englannissa, missä hän oli läheisissä yhteyksissä arkkipiispa Thomas Cranmeriin ja Matthew Parkeriin. Hän myös elätti itseään jonkin aikaa opettamalla hepreaa Cambridgessä. Kuningas Edvard VI:n kuoltua Tremellius palasi Saksaan, missä hän opetti hepreaa Hornbachissa ja Heidelbergissä. Tämän jälkeen hänet kutsuttiin Sedaniin heprean oppituolin haltijaksi. Sedanissa hän kuoli vuonna 1580.
Hänen pääteoksensa oli latinankielinen raamatunkäännös heprean ja syyrian kielistä. Viisiosainen Vanha testamentti julkaistiin Frankfurt am Mainissa vuosina 1575-1579, Lontoossa 1580 ja useina myöhempinä painoksina. Hän myös käänsi Jean Calvinin katekismuksen hepreaksi vuonna 1551 ja laati kaldean ja syyrian kieliopin vuonna 1569.
Heinähiipijä

Ulkonäkö ja elinympäristö

Heinähiipijän siipien kärkiväli on 28–36 mm. Siipien yläpinta näkyy harvemmin. Niissä tasaisen tummanruskean värin rikkoo vain etusiiven kärkiosassa muutama epäsäännöllinen kellertävänvalkoinen laikku. Etusiipien alapinnat ovat tummanruskeat, mutta takasiipien alapinnalla on oranssinkeltaisella pohjalla hopeanvaaleita soikioita, joiden reunat ovat tumman punaruskeat, antaen hiukan pitsimäisen vaikutelman.
Toukka on vaalean sinertävä, lähes karvaton. Sen pää on vaaleanpunainen ja kyljessä ohut valkea juova.

Levinneisyys ja lentoaika

Heinähiipijää tavataan Keski-Euroopassa Pyreneiltä ja Italiasta itäiseen Keski-Eurooppaan, Baltiaan ja Balkanille sekä edelleen idässä Kaukasukselle, Pohjois-Kiinaan ja Koreaan. Läntisessä Euroopassa on laaja Etelä-Saksasta Ranskaan ulottuva alue, jolta perhonen puuttuu. Pohjoismaista on vain muutama yksittäishavainto Tanskasta sekä Etelä-Ruotsista ja -Suomesta. Lähimpänä Suomea vakituisia esiintymiä on Virossa ja Pietarin seudulla. Suomesta perhonen on tavattu kahdesti: Espoosta 26. kesäkuuta 1937 sekä jostain päin Etelä-Karjalaa 18. kesäkuuta 2013. Lentoaika on kesäkuun lopulta heinäkuun lopulle.

Elinympäristö ja elintavat

Heinähiipijä elää kosteissa heinikoissa kuten rantaniityillä ja metsäaukioilla. Perhoset lentävät matalalla kasvillisuuden yläpuolella omituiseen tapaan pomppivaa lentoa.
Naaras munii munat yksitellen tai pareittain ravintokasvien lehtien tyville. Munat kuoriutuvat noin viikon kuluttua ja toukat kasvavat hitaasti talvehtien silkkirihmalla yhteensidotun lehden välissä. Toukat ovat täysikasvuisia seuraavan vuoden kesäkuussa. Kotelovaihe kestää kahdesta kolmeen viikkoa.

Ravintokasvi

Toukan ravintokasveja ovat viitakastikka (Calamagrostis canescens), varjolehtoluste (Brachypodium sylvaticum), siniheinä (Molinia caerulea) ja järviruoko (Phragmites australis).
Ligue Nationale de Basketball

Sarjasysteemi

Pro A:n joukkueet pelaavat toisiaan vastaan kahdesti. Sarjan lopussa kahdeksan parasta seuraa pääsevät pudotuspeleihin. Kaudesta 2006-2007 kolme huonointa joukkuetta putoavat Pro B:hen. Pudotuspelien kaikki kierrokset ovat paras-kolmesta sarjoja. Ainoastaan mestaruudesta pelataan vain yksi peli.
Pro B:n joukkueet pelaavat toisiaan vastaan kahdesti. Kahdeksan parasta joukkuetta pääsevät pudotuspeleihin ja sarjan voittaja sekä mestari pääsevät Pro A:han. Pudotuspelien osat ovat kahden pelin mittaisia, mutta finaali on yhden pelin ottelu. Pro B:n kaksi huonointa joukkuetta tippuvat NM1-liigaan.
MM-tatti

MM-tatti on vuosittain pidettävä leikkimielinen kilpailu, missä kilpaillaan herkkutattien poimimisen mestaruudesta. MM-tatti-kisat järjestetään Joensuussa entisen Kiihtelysvaaran kunnan alueella. Kisapäivänä järjestetään kisakeskuksessa samanaikaisesti koko perheen tapahtuma, Tattikarnevaali.

Säännöt

Kisoissa kilpaillaan siitä, kuka kerää eniten I ja II luokan herkkutatteja. Vuoden 2013 ja 2014 kisoissa voi kerätä myös kantarelleja. Kilpailuaika on kaksi tuntia. Kolmosluokan tatteja tai muita sieniä ei hyväksytä. Kilpailualue pysyy visusti salaisuutena lähtöhetkeen saakka. Järjestäjät huolehtivat mahdollisesta kuljetuksesta kilpailualueelle ja takaisin kisakeskukseen.
Kilpailijat asetetaan paremmuusjärjestykseen kerätyn tattimäärän (kg) mukaan. Kilpailuun hyväksytään sallistussa ajassa, sallitulta alueelta kerätyt tatit. Kilpailu sopii niin ammattilaisille, harrastajille kuin sienestämisestä ja luonnossa liikkumisesta kiinnostuneille. Varsinaista tattituntemusta ei kilpailussa tarvita, sillä kilpailutuomarit luokittelevat tatit.

Historia

Herkkutatin keräämisen maailmanmestaruuskisat, MM-tatti pidettiin ensimmäisen kerran elokuussa 2008 Joensuun Kiihtelysvaarassa. Tällöin kisoissa oli yksilösarja. Vuonna 2009 yksilösarjan lisäksi mukana oli joukkuesarja ja vuoden 2010 kisoissa oli kolme sarjaa; yksilö-, joukkue ja nuorisosarja alle 18-vuotiaille. MM-tatin historia juontaa kuitenkin juurensa vuoteen 1994, jolloin silloisessa Kiihtelysvaaran kunnassa järjestettiin kylätapahtuma nimeltä Elosalama. Vuosittaisessa Elosalamassa oli ohjelmanumeroina erilaisia kilpailuja kyläläisille ja joka vuosi tapahtumassa oli eri teema. Tatit tulivat mukaan kuvioihin aluksi kilpailuna, jossa tapahtumaan piti tuoda suurin tatti. Myös reseptikilpailuja pidettiin. Ensimmäiset MM-kisat saivat syntynsä siitä, kun tapahtuman vetäjä Juhani Nuutinen pyysi rahaa tattien keruun SM-kilpailuihin. Silloinen kaupunginjohtaja Juhani Meriläinen vastasi kieltävästi, mutta lupari rahoitusta, jos järjestettäisiin MM-kisat.
Vuosien mittaan herkkutatin poimimisen MM-kisoissa ja tattikarnevaaleissa on ollut nimekkäitäkin juontajia ja esiintyjiä, kuten Riitta Väisänen, Aki Parviainen, Ari Vatanen, Sari Tamminen ja Jaakko Salonoja. Vuonna 2009 tapahtumassa oli jopa Tattiradio, joka teki suoraa lähetystä metsästä tapahtumapaikalle kylätalolle.
Townsville

Maantiede ja ilmasto

Townsville sijaitsee lähellä Flindersin salmea, jota pitkin laivat pääsevät ison Koralliriutan läpi.
Townsville sijaitsee tropiikissa reilut 300 kilometriä Kauriin kääntöpiiriltä pohjoiseen. Ilmasto on kuuma, muttei niin kostea kuin tropiikissa yleensä. Sateita on harvoin, lähinnä vain joulukuun ja maaliskuun välille sijoittuvan sadekauden aikana, keskimäärin kuukauden verran vuodesta. Sadekautena kaupunki ja lähialueet kärsivät usein tulvista, joskus myös trooppisista hirmumyrskyistä eli sykloneista.

Historia

Townsville perustetiin vuonna 1864. Se sai nimensä Robert Townsin, vaikutusvaltaisen englantilaissyntyisen liikemiehen ja maanomistajan mukaan. Se toimi Tyynenmeren saarten kanssa käytävän kaupan keskuksena.
Vuoteen 2008 saakka Townsvillen kaupunkialue koostui kahdesta erillisestä hallintoalueesta, Townsvillesta ja Thuringowasta, jotka kuitenkin yhdistettiin vuonna 2008 Queenslandin osavaltion päätöksellä.

Talous

Townsville on Queenslandin pohjoisosan taloudellinen keskus. Siellä myydään ja ostetaan karjaa ja muita maataloustuotteita sekä kaivosteollisuuden tuotteita. Kaupungissa on lihanjalostusta ja sokerintuotantoa, kuparisulattamo, laivanrakennusta ja teräksentuotantoa. Satamassa toimii suuri kalastus- ja ravustuslaivasto. 
Townsvillen suosittuja turistikohteita ovat The Strand, ranta- ja puutarhabulevardi, Reef HQ, Suuren valliriutan eläimistöä esittelevä akvaario, Museum of Tropical Queensland, joka on rakennettu uponneen brittiläisen sotalaivan HMS Pandoran ympärille ja Magnetic Island, naapurisaari, josta suurin osa on luonnonpuistona.

Liikenne

Townsvillessä on hyvä satama.
Kansainväliseltä lentokentältä, Townsville International Airport, ei ole lähtenyt enää suoria ulkomaanlentoja sitten vuoden 2002. Tästä huolimatta myös kansainväliset yhteydet toimivat, sillä ulkomaanlennot järjestetään Cairnsin ja Brisbanen kautta. Lentokenttä on paitsi maan sisäisen liikenteen myös Australian puolustusvoimien lentotoiminnan käytössä.
Townsville on rannikkoa seuraavan junaradan varrella. Tavaraliikenteen lisäksi myös henkilöliikennettä on, ja junalla pääsee pohjoiseen aina Cairnsiin saakka ja etelään Brisbaneen. 
Townsvillen halki kulkee myös itärannikon valtaväylä, valtatie 1. Sitä pitkin kulkee myös linja-autoliikenne, joka on monipuolisin julkisen liikenteen muoto. Sadekausina valtatie on usein poikki kaupungin pohjoispuolella.

Koulutus

Townsvillessa sijaitsee yliopisto, James Cook University, ja Australian merentutkimuslaitos. Ne harjoittavat maailman mittakaavassa huomattavaa meribiologian tutkimusta, erityisesti koralliriuttojen. Myös keskiasteen ammatillinen oppilaitos Barrier Reef Institute of TAFE houkuttelee kaupunkiin opiskelijoita. 
Opiskelukaupungin lisäksi Townsville on tunnettu sotilaskaupunki: siellä sijaitsee puolustusvoimien tukikohta, jonka palveluksessa on noin 5 prosenttia kaupungin väestöstä.
Merkintäkieli

Merkintäkieli (kuvauskieli) (engl. markup language) on formaali kieli, jolla kuvataan tekstin rakennetta tai esitystapaa metainformaatiolla. Merkintäkielellä pyritään erottamaan tekstin looginen rakenne sisällöstä. Merkintäkielistä käytetyin on HTML. Metakielillä kuten XML ja SGML voidaan luoda uusia merkintäkieliä. Esimerkiksi XHTML on määritelty XML:n avulla.

Historia

Varhaisin julkinen esitys merkintäkielen ideasta on William W. Tunnicliffen vuonna 1967 pitämä esitys Canadian Government Printing Officelle. Tunnicliffe esitteli ajatuksen tietosisällön erottamisesta sen muotoilusta. Vuonna 1969 Charles F. Goldfarb työskenteli IBM:lle ja johti Generalized Markup Language -kielen (GML) kehitystä.
Tunnicliffe työskenteli 1970-luvulla GenCoden parissa ja GML johti SGML:n kehitykseen.
Muita varhaisia esimerkkejä merkintäkielistä ovat Unixille julkaistu troff ja Donald Knuthin TeX.
Reima Nummila

Reima Nummila (s. 16. marraskuuta 1942) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Nummila edusti urallaan SM-sarjassa Turun Palloseuraa, jossa hän voitti Suomen mestaruuden kaudella 1968. Maajoukkueessa hän pelasi kaikkiaan 22 maaottelua vuosina 1964–1968.
Ulrika Bengts

Ulrika Bengts (s. 1962) on suomenruotsalainen elokuva- ja teatteriohjaaja. Hän on ohjannut kymmenkunta lyhytelokuvaa, tv-sarjaa ja dokumenttia. Vuonna 2011 sai ensi-iltansa hänen ensimmäinen kokoillan elokuvansa Iris. Vuonna 2008 Hangon teatteritreffien Antonia-palkinto jaettiin Ulrika Bengtsin ohjaamalle teatteriesitykselle Vittra.
Bengts on opiskellut elokuvaa Tukholmassa Dramatiska institutetissa.