google/wiki40b huggingface dataset:
Rebekka (Raamatun henkilö)

Rebekka (hepr. ‏רִבְקָה‎, Rivqa) on Raamatussa esiintyvä nainen, Betuelin tytär, patriarkka Iisakin vaimo, Labanin sisar ja patriarkka Jaakobin äiti. Rebekkaa käsitellään Ensimmäisen Mooseksen kirjan luvuissa 24–27.

Rebekan noutaminen Kaksoisvirtainmaasta

Kun Abraham on tullut vanhaksi ja voimattomaksi, hän käskee taloudenhoitajansa lähtemään Mesopotamiaan hakemaan pojalleen Iisakille vaimoa, sen sijaan, että tälle otettaisiin vaimo Abrahamin asuinseudun Kanaanin asukkaiden keskuudesta. Kun taloudenhoitaja matkan päättyessä saapuu illansuussa mesopotamialaiseen kaupunkiin, naiset ja tytöt ovat kaivolla. Taloudenhoitaja rukoilee nyt Jumalaa pyytäen tältä merkkiä: jos hän ensimmäistä tyttöä puhutellessaan ja pyytäessään tältä vettä saa vastaukseksi: ”juo, minä juotan kamelisikin”, on tämä tyttö Herran Iisakin vaimoksi määräämä. Juuri silloin paikalle saapuu Rebekka, Betuelin tytär, kaunis ja koskematon nuori neitsyt. Tämä vastaa juuri pyydetyllä tavalla ja juottaa taloudenhoitajan kamelit.
Rebekan juotettua taloudenhoitajan kamelit tämä antaa hänelle lahjaksi painavia kultakoruja ja pyytää yösijaa tytön perheen luota. Osoittautuu, että Rebekka on Abrahamin veljen Natuelin pojantytär. Taloudenhoitajan päästyä Rebekan kotiin hän esittää asiansa ja pyytää tätä vaimoksi Iisakille. Tytön perhe toteaa kyseessä olevan jumalallisen johdatuksen, jota vastaan ei voida pyristellä. Heti seuraavana päivänä taloudenhoitaja ja Rebekka lähtevät paluumatkalle. Abrahamin perhekunta löytyy Negevistä, jossa Iisak ottaa välittömästi tytön tavattuaan hänet vaimokseen:
»Iisak vei Rebekan äitinsä Saaran telttaan ja otti hänet vaimokseen. Iisak rakasti häntä ja sai lohdun äitinsä kuoleman tuottamaan suruun.»

Rebekan myöhemmät vaiheet

Rebekka synnytti Iisakille kaksi poikaa, Eesaun ja Jaakobin. Näistä Eesau oli vanhempi ja isälleen mieluisampi, mutta Rebekalle Jaakob oli rakkaampi. Lisäksi Eesau otti nelissäkymmenissään kaksi vierasmaalaista vaimoa, jotka tuottivat vanhemmille mielipahaa. Jo Rebekan raskauden aikana Jumala kertoo Rebekalle, että tämän pojista polveutuisi kaksi suurta kansaa, joista vanhempi tulisi palvelemaan nuorempaa.
Iisakin tultua vanhaksi ja sokeaksi tämä halusi antaa siunauksen vanhimmalle pojalleen Eesaulle ja käski lähteä metsälle ja valmistaa saaliistaan hänelle herkullisen aterian. Rebekka kuitenkin halusi siunauksen Jaakobille. Hän valmisti Jaakobin teurastamista lampaista Iisakin mieliruokaa ja naamioi Jaakobin mahdollisimman Eesaun kaltaiseksi. Äitinsä kehotuksesta Jaakob meni sitten isänsä luo ja huijasi tältä siunauksen.
Eesaun suututtua asiasta Rebekka pelkäsi tämän tappavan Jaakobin ja kehotti tätä matkustamaan pois. Hän sai myös Iisakin ylipuhuttua antamaan Jaakobille ohjeen matkustaa setänsä Labanin luo hakemaan itselleen vaimoa oman kansansa joukosta Mesopotamiasta. Rebekan myöhempiä vaiheita Raamattu ei kerro.
Hänen mainitaan olleen jo kuollut kun Jaakob palaa isänsä kotiin uusien vaimojensa kanssa.
Kankaanlammi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,8 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. Lammen rantaviivan pituus on 650 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Tarjanneveden lähialueeseen (35.411) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 155,3 metriä mpy.
Exote (materiaali)

Exote on Suomessa alun perin VTT:llä kehitetty kovametalli, joka soveltuu luotisuojaukseen ja muihin erityisen kovalle mekaaniselle kulutukselle altistuviin sovelluksiin. Exoten tuotekehitys ja immateriaalioikeudet on siirretty samannimiselle yritykselle.
Perämeren maanjäristys 1882

Perämeren maanjäristys 1882 on historian voimakkain Suomessa tapahtunut maanjäristys. Se tapahtui juhannusaaton aamuna 23. kesäkuuta 1882, ja sen episentrin arvioidaan sijainneen noin 15 kilometriä Kemistä etelään. Maanjäristyksen magnitudiksi arvioidaan (ML) 4,9. 
Järistys tuntui 270 kilometrin säteellä. Maanjäristyksen jälkeen Haaparannan alueella havaittiin rakennuspalojen lisääntymistä. Tämän käsitettiin johtuvan siitä, että maan heiluminen oli vaurioittanut alueen savupiippuja.
Tupsukkaat

Lajit ja anatomia

Tupsukkaiden heimoon kuuluu noin 102 lajia ja ne jaetaan 16 sukuun. Eräät luonnontieteilijät katsovat, että haukiluikerot (Chaenopsidae) ja klinit (Clinidae) kuuluvat samaan monofyleetiseen heimoon. Tupsukkaat ovat pienikokoisia pitkulaisia kaloja. Otsassa ja sierainten läheisyydessä on usein tupsumaisia ulokkeita. Suu on keskikokoinen ja huulet paksut, hampaiden koko vaihtelee. Selkäevä on pitkä ja ruodokas.Väritykseltään tupukaslajien koiraat ja naarat usein eroavat toisistaan.

Levinneisyys

Tupsukkaita tavataan läheltä rannikkoa subtrooppisissa ja tooppisissa merissä Atlantin länsiosista ja Tyynenmeren itäosista. Ne liikkuvat matalissa vesissä koralliriuttojen läheisyydessä. Kalojen ravintoa ovat pienet selkärangattomat eläimet. Eräät tupsukaslajit Xenomedea- ja Starksia-suvuissa synnyttävät eläviä poikasia, muut kutevat. Eräitä lajeja, kuten timanttitupsukasta (Malacoctenus boehlkei) ja satulatupsukasta (Malacoctenus triangulatus) voidaan pitää akvaariokaloina.
Hemiaminaalit

Hemiaminaalit eli karbinoliamiinit ovat orgaanisia yhdisteitä, joissa samaan hiiliatomiin on liittynyt sekä amino- että hydroksyyliryhmä. Hemiaminaalien tunnusomainen funktionaalinen ryhmä on R₂C(OH)NR₂. Hemiaminaalit ovat hemiasetaalien typpianalogeja.
Mika Ylianttila

Mika Ylianttila (s. 12. syyskuuta 1972 Rovaniemi) on suomalainen tietoliikennetekniikan tutkija. Hänen tutkimusaiheitaan ovat muun muassa langattomat verkot, esineiden Internet, verkkojen virtualisointi ja tietoturva. Hän työskentelee Oulun yliopiston langattoman tietoliikenteen tutkimuskeskuksessa (engl. Centre for Wireless Communications, lyh. CWC) professorina.
Ylianttila väitteli Oulun yliopiston Sähkö- ja tietotekniikan osastolta vuonna 2005. Työtä ohjasi yhdysvaltalainen professori Kaveh Pahlavan. Työssä tutkittiin, miten Internetiä hyödyntäviä sovelluksia voidaan käyttää saumattomasti verkkoyhteyden vaihtuessa. Hän on myös Oulun yliopistossa tietotekniikan dosentti. Hän toimi IEEE:n Suomen-osaston puheenjohtajana 2008–2009 ja Internet-tutkimuskeskus CIE (engl. Center for Internet Excellence) johtajana 2012-2015.
Fritz Honka

Fritz Honka (31. heinäkuuta 1935 – 19. lokakuuta 1998) oli saksalainen sarjamurhaaja, jonka uhreiksi joutui ainakin neljä prostituoitua Hampurin Reeperbahnilta. Honka säilytti uhriensa ruumiit. 
Kaikki uhrinsa Honka surmasi oman kotitalonsa ullakolla. Naapureilta tuli valituksia epämiellyttävästä hajusta. Prostituuttisurmat tulivat ilmi kuitenkin vasta tammikuussa 1975, jolloin paikalle tulleet palomiehet löysivät uhrien jäännökset. 
Honka kertoi viranomaisille murhanneensa naiset, koska he olivat pitäneet pilkkanaan miehen mieltymystä suuseksiin ja sen pitämistä vaginaaliyhdyntää parempana. Honka sai teoistaan elinkautisen vankeustuomion ja vapautui vuonna 1993.
Honka kuoli Langenhornin sairaalassa Hampurissa 63-vuotiaana vuonna 1998.
Vuonna 2019 sai Berliinin elokuvajuhlilla ensi-iltansa Honkasta tehty elokuva Der Goldene Handschuh, jossa Honkaa esittää Jonas Dassler.
OK (suomalainen musiikkilehti)

OK tai O.K. oli suomenkielinen nuorille suunnattu musiikkilehti, jonka Tom Pyynönen, entinen Help!-lehden päätoimittaja, perusti vuonna 1981 Suosikin kilpailijaksi. Alkuvaiheessa lehteä kustansi Kolmiokirja. Lehden kohderyhmänä oli Suosikin tapaan 10–18-vuotiaat, ilmestymistiheys samoin kerran kuussa, ja sisältökin mukaili kilpailijaa: popmusiikin lisäksi juttuja muodista, terveydestä, nuorten elämästä, elokuvista ja sarjakuvista. OK ei ilmestynyt pitkään: se siirtyi ensin Yhtyneiden Kuvalehtien omistukseen, ja vuonna 1984 Suosikin kustantaja Lehtimiehet osti sen.
Vuoden 1982 alussa OK-lehteä syytettiin vilpillisistä haastattelumenetelmistä. Sen freelance-toimittaja Markus Selin oli saanut haastatteluja keikalla olevilta Pelle Miljoonalta ja Hassisen koneelta sanomalla olevansa paikallislehdestä tai tekevänsä jutun moneen eri lehteen.
ADM-Aeolus

Satelliitti

Satelliittin laukaisun arvioitiin vuonna 2009 tapahtuvan helmikuussa 2012  venäläisellä kantoraketilla. Kantoraketti voi olla Vega, Rockot tai Dnepr tai jokin muu pienten satelliittien laukaisuun sopiva kantoraketti. ESAn rakettien ostopolitiikan vuoksi Rockot ja ESAn oma Vega olivat käytännössä ainoat valinnat. Laukaisu tapahtunee Kourousta vuonna 2015: lopulta laukaisu tapahtu 22.8.2018 Vega-raketilla. 
Satelliitin lentorata on vain 300 km korkealla aurinkosynkronisella kiertoradalla yön ja päivän rajalla.
Satelliitti painaa noin 1 000 kg ja kuluttaa 1 000 W sähkötehoa. Satelliitti käyttää mittauksiin ultravioletti aallonpituudella 355 nm toimivaa laseria. Airbus Defense and Space-yhtiön eli entisen EADS Astrium -yhtiön Ison-Britannian tehdas valmisti satelliitin.

Tieteellinen tehtävä

Satelliitti käyttää mittauksiin Doppler Wind Lidar (DWL) -tyyppistä ALADIN-instrumenttia (Atmospheric Laser Doppler Instrument). Kyseessä on LIDAR-mittalaite, joka mittaa tuulennopeuden näkösäteensä (line-of-sight, LOS) suunnassa Doppler-ilmiön avulla eri korkeuksilta ilmakehästä yöpuolelta maapalloa. Tästä tiedosta saadaan simuloitua tuulennopeuden maanpinan suuntaiset projektiot (HLOS) eri korkeuksilla. Instrumentin avulla saadaan mitattua myös pilvien kattojen korkeus ja ilmakehän aerosolien määrä. Tutkimuksen uskotaan parantavan numeerista säänennustusta merkittävästi.
ALADIN-instrumentin 1,5 metrin piikarbidipeili on valmistettu Turun yliopiston Tuorlan observatorion tiloissa toimivan Opteon Oy:n toimesta. Yhtiön johtajana toimii Tapio Korhonen, jonka optiikkaosaamiseen yritys perustuu.
Pentametyylidietyleenitriamiini

Ominaisuudet

Pentametyylidietyleenitriamiini on huoneenlämpötilassa väritöntä tai kellertävää nestettä. Yhdisteellä on tyypillinen ammoniakinkaltainen haju. Pentametyylidetyleenitriamiini liukenee hieman veteen ja paremmin useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja hiilivetyihin. Pentametyylidietyleenitriamiini on kolmihampainen ligandi ja sitoutuu esimerkiksi organolitiumyhdisteiden litiumatomiin. Muodostuva kompleksi on monomeerinen, mikä lisää organolitiumyhdisteiden reaktiivisuutta.

Valmistus ja käyttö

Pentametyylidietyleenitriamiinia voidaan valmistaa dietyleenitriamiinista, formaldehydistä ja muurahaishaposta niin kutsutulla Eschweiler–Clarke-reaktiolla.
Pentametyylidietyleenidiamiinia käytetään sekä joustavien että jäykkien polyuretaanivaahtojen valmistuksessa katalyyttinä. Yhdistettä käytetään myös parantamaan organolitiumyhdisteiden reaktiivisuutta ja ligandina Huisgen-sykloadditioissa, joissa orgaaninen atsidi reagoi alkyynin kanssa triatsoliksi.
Kungurin jääluola

Kungurin jääluola (ven. Кунгу́рская ледяна́я пеще́ра, Kungurskaja ledjanaja peštšera) on laaja karstiluolasto Permin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Sylva-joen rannalla lähellä Kungurin kaupunkia. Pohja- ja pintavedet ovat uurtaneet sen kalkkikiven ja dolomiitin erottamaan kipsi- ja anhydriittikerrokseen noin 10 000 vuotta sitten.
Luolaston yhteispituus on 5,6 kilometriä. Se koostuu yli 50:stä kapeiden käytävien erottamasta salista, joissa on 60 järveä. Luolaston etuosassa on pysyviä jäämuodostumia. Peremmällä lämpötila kohoaa viiteen plusasteeseen. Katossa on yli 130 sylinterinmuotoista ”pilliä”. Saleissa on pieniä stalaktiittejä, kalkkisälpämuodostelmia ja kristalleja. Eläinkunnasta tunnetuin on suurimmassa järvessä elävä sokea äyriäinen.
Ihmiset ovat tunteneet Kungurin jääluolan muinaisista ajoista saakka. Sen läheltä on löydetty Sylvan varsilla 800–1000-luvuilla asuneiden ugrien jättämiä esineitä. Siperian valloittaja Jermak talvehti luolaston suun vieressä vuosina 1578–1579. Nykyään Kungurin jääluola on suosittu matkailukohde.
Maunun saha

Maunun saha oli Haukiputaan Asemakylälle, nykyisen Pohjola-opiston paikalle,  vuonna 1863 perustettu saha. Alun perin vesikäyttöinen sahalaitos oli Haukiputaan ensimmäinen suursaha. Sahan perusti Charles Herlofson yhdessä kauppias O. E. Inbergin kanssa. Saha muutettiin höyrykäyttöiseksi vuonna 1882. Laitos työllisti noin 60—70 henkeä ja sahasi vuorokaudessa keskimäärin 60 tukkia.
Sahatavara uitettiin sahalta kaivettua kanavaa ja Niemelänojaa pitkin Siikasaareen, jonne sahatavara tapuloitiin odottamaan laivausta.
Saha oli aikoinaan alueen kulttuurillinen keskus sekä huvittelukeskus. Sahan alueella sijaitsi suuri puisto, tanssilava, seurapelihuoneita, keilailurata sekä krokettikenttä.
Maunun saha myytiin oululaiselle kauppahuone Bergbomille 1886. Sahalaitos lopetti toimintansa vuonna 1908. Toiminnan lopettamisen jälkeen rakennukset purettiin ja koneisto myytiin.
Puolinokkakalat

Lajit ja anatomia

Varhaisimmat puolinokkakaloihin kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu eoseenikaudelle. Nykyään heimoon kuuluu 12 sukua ja 89–109 lajia. Puolinokkakalat jaetaan kahteen alaheimoon Hemiramphinae ja Zenarchopterinae. Toisinaan Zenarchopterinae-alaheimon katsotaan muodostavan oman heimonsa Zenarchopteridae. Puolinokkakalalajit ovat pieniä tai keskikokoisia kaloja. Suurin laji Euleptorhamphus viridis voi saavuttaa 40 cm:n pituuden. Tyypillisiä piirteitä ovat pitkulainen ruumis, yläleukaa huomattavasti pidempi alaleuka, yläleuka on lyhyt ja kolmiomainen, silmät ovat kookkaat ja selkäevä sijaitsee ruumiin takaosassa lähellä pyrstöä. Väritykseltään puolinokkakalat ovat selästään sinisiä tai vihreitä ja kyljistä ja vatsastaan hopeanharmaita.

Levinneisyys ja elintavat

Puolinokkakaloista suurin osa on mereisiä lajeja. Pääasiassa mereisiä ovat Hemiramphinae-alaheimon lajit, joita tavataan lämpimistä ja lauhkeista vesistä Atlantista ja Tyynestämerestä. Muuta ma alaheimon lajeista elää makeissa vesissä Etelä-Amerikassa. Zenarchopterinae-alaheimon lajeja tavataan makeista ja murtovesistä indopasifiselta alueelta. Puolinokkakalallajit elävät lähellä vden pintaa usein parvina. Liitonokkakala (Euleptorhamphus velox) pystyy liitokalojen tavoin hyppäämään vedestä ja liitämään pieniä matkoja ilmassa. Heimon kalojen ravintoa ovat vesikasvillisuus, pienet selkärangattomat eläimet ja toisinaan myös pienet kalat. Eräät puolinokkakaloista ovat paikoitellen suosittuja ruokakaloja.
Maailman alkuperästä

Maailman alkuperästä on gnostilainen kirjoitus, joka tunnetaan Nag Hammadin kirjastosta (koodeksi II, kirja 5). Kirjoitus on gnostilaisen kosmologian esitys. Sen sisältö on sukua kirjoitukselle Hallitsijoiden olemus ja siinä on eräitä setiläisen gnostilaisuuden piirteitä, mutta sitä ei kuitenkaan lueta varsinaiseksi setiläiseksi kirjoitukseksi. Kirjoituksen kirjoittaja pyrkii tekemään selkoa maailman alkuperästä ja osoittamaan, ettei kaaos ollut kaiken alku ja perimmäinen todellisuus, niin kuin monet kreikkalaisen mytologian kosmologiat esittävät.
HMS Wild Swan

Palvelus

Alus joutui 16. kesäkuuta 1942 kahdentoista Saksan ilmavoimien Junkers Ju 88 pommikoneen maaliksi, jolloin neljä lähelle osunutta pommia aiheuttivat suuren vuodon. Alus upposi ja HMS Vansittart pelasti 123 miestä sen miehistöstä, jotka laskettiin maihin Milford Havenissa.
Norrlinia

Norrlinia on Luonnontieteellisen keskusmuseon kasvimuseon julkaisema sarja, joka sisältää kasvi- ja sienitieteellisiä katsauksia ja tutkimuksia. Vuosina 1983–2011 on julkaistu 23 osaa. Norrlinia-sarja on nimetty Johan Petter Norrlinin (1842–1917) kunniaksi. Hän toimi Helsingin yliopiston kasvitieteen professorina 1800-luvun lopulta 1900-luvun alkuun ja tutki kasvimaantiedettä ja taksonomiaa.
Stendal

Historia

Stendal mainittiin ensimmäisen kerran tekstissä vuonna 1022 Hildesheimin hiippakunnan Michaelisklosterin sijaintipaikkana nimellä Steinedal. Vuonna 1160 Brandenburgin rajakreivi Albrecht I myönsi sille kauppaoikeudet. Vuoden 1300 tienoilla Stendalille myönnettiin oikeus kaupunginmuuriin. 1300-luvulla kaupunki myös liittyi Hansaliittoon. Vuonna 1682 kaupunkia ravisteli rutto.
Rautatieyhteys Magdeburg–Stendal–Wittenberge avattiin vuonna 1849. Stendalin päärautatieaseman rakennustyöt aloitettiin vuonna 1869 ja ne saatiin päätökseen vuonna 1871.
Apiksabaani

Käyttö

Suomessa apiksabaania käytetään laskimon veritulpan ehkäisyyn aikuisilla, joille on tehty polvi- tai lonkkaproteesileikkaus sekä aivohalvauksen ja veritulppien ehkäisyyn eteisvärinäpotilailla. Sitä käytetään myös syvän laskimotukoksen ja keuhkoveritulpan hoitoon ja uusiutumisen ehkäisyyn.
Annostus riippuu lääkärin määräyksestä. Yleensä tabletteja niellään kahdesti päivässä ja leikkauspotilailla aloitusannos otetaan usein 12–24 tunnin jälkeen leikkauksesta. Ne voidaan ottaa ruokailusta riippumatta. Tabletin unohtuessa se otetaan heti ja sitten jatketaan tablettien ottamista normaalisti.

Haittavaikutukset ja yliannostus

Lääkkeen normaalin käytön aikana voi ilmetä punasolujen vähenemistä eli anemiaa, verenvuotoja, pahoinvointia ja ruhjevammoja.
Apiksabaanin yliannostus voi johtaa hengenvaarallisiin verenvuotoihin. Sille on vastamyrkkyjä. Andexanet alfa on suonensisäisesti annettava rekombinantti-DNA-tekniikalla tuotettu hyytymistekijä Xa. Se ei toimi hyytymistekijänä, mutta sitoo apiksabaania ja muita samalla tapaa vaikuttavia lääkkeitä eli ksabaaneja hyytymistekijä Xa:n tapaan suhteessa 1:1, jolloin ksabaanien vaikutus alenee. Lisäksi lääkehiili voi vähentää apiksabaanin vaikutusta. Dialyysi ei poista lääkettä kehosta tehokkaasti sen suuren veren proteiinisitoutuvuuden takia.

Toimintamekanismi

Apiksabaani on veren hyytymistekijä Xa:han spesifisesti sitoutuva, ja tekijän toimintaa kilpailevasti ja reversibeelisti estävä aine. Normaalisti veren hyytymisreaktion alkaessa Xa muuntaisi protrombiinia trombiiniksi. Trombiini muuntaa proteolyysillä vereen liukoisen fibrinogeenin ei-liukoiseksi fibriiniksi, joka tuottaa hyytymän. Lisäksi trombiini aktivoi hyytymiseen osallistuvia verihiutaleita.

Farmakokinetiikka

Niellyn 10 mg tai pienemmin annoksin apiksabaanin hyötyosuus on noin 50% vain osittaisen suolistollisen imeytymisen ja maksan ensikierron metabolian takia. Ruoka ei vaikuta merkittävästi imeytymiseen. Lääkkeen teho kasvaa likimain verrannollisesti nieltyihin 10 mg annoksiin asti.
Veriplasman apiksabaanipitoisuudet ovat suurimmat 3–4 tunnin kuluttua lääkkeen syönnistä. Noin 87% lääkkeestä on sitoutuneena albumiiniin. Dialyysissä lääkettä poistuu kehosta jonkin verran.
Lääke metaboloituu pääosin CYP3A4:n ja CYP3A5:n avulla ja vähemmässä määrin CYP1A2:n, CYP2C8:n, CYP2C9:n, CYP2C19:n ja CYP2J2:n avulla. Lääkkeestä noin 27% erittyy virtsaan ja loput sappinesteessä ulosteeseen. Niellyin 20 mg annoksin noin 88% virtsaan ja noin 61% ulosteeseen erittyvistä aineista on muuntumatonta apiksabaania. Muuntumattoman lääkkeen eritys virtsaan tapahtuu munuaisissa tiettävästi P-glykoproteiinikuljetinproteiinien (P-gp) ja ABCG2:n kautta.
Jean Hersholt

Jean Hersholt (12. heinäkuuta 1886 – 2. kesäkuuta 1956) oli näyttelijä. Hän syntyi Kööpenhaminassa, Tanskassa, mutta muutti vuonna 1913 Yhdysvaltoihin.
Hersholt voitti kaksi kunnia-Oscaria vuosina 1940 ja 1950. Vuoden 1955 Golden Globe -tilaisuudessa hänet palkittiin Cecil B. DeMille -palkinnolla elämäntyöstä. Hän näytteli muun muassa Erich von Stroheimin elokuvassa Ahneus (1924).
Hersholt toimi Yhdysvaltain elokuva-akatemian puheenjohtajana vuosina 1945–1949. Jean Hersholtin humanitaarinen palkinto perustettiin näyttelijän kuoltua syöpään Hollywoodissa, Kaliforniassa 69 vuoden ikäisenä. Hänellä on kaksi tähteä Hollywood Walk of Famella. 
Hersholt on haudattu Glendalen Forest Lawn Memorial Parkiin.
Yhyres

YHYRES-kehittämisyhdistys ry on itsenäinen Kyrönmaalla (eli Isossakyrössä, Vähässäkyrössä ja Laihialla) toimiva maaseudun kehittämisyhdistys (Leader-toimintaryhmä). Sen tavoitteena on kehittää Kyrönmaan elinvoimaa, vireyttä, yrittäjyyttä sekä luoda kumppanuuteen perustuvaa yhteistyötä. Toimintaryhmä rahoittaa Kyrönmaan kehittämisohjelman mukaisesti vuosina 2007–2013 kehittämishankkeita ja yritystukia. Suunnitelmat hankkeiden rahoitukset on tehty muiden Leader-periaatteiden mukaan toimivien hankkeiden tapaan yhdeksi Euroopan unionin toimintakaudeksi kerrallaan.

YHYRES-kehittämisyhdistys ry tarjoaa neuvontaa ja rahoitusta sekä yhteisöille että yrityksille.
Ilmajäähdytteinen moottori

Ilmajäähdytteinen moottori on moottori, jonka tuottama lämpö luovutetaan suoraan ympäröivään ilmaan. Ilmajäähdytys ei ole yhtä tehokasta kuin nestejäähdytys, mutta sen ansiosta moottorista tulee kevyempi, halvempi ja helpommin huollettava, minkä vuoksi sitä käytetään nykyäänkin.

Tekniikka

Koska ilma ei johda lämpöä yhtä tehokkaasti kuin vesi, tarvitsee ilmajäähdytteisen moottorin jäähdytyspinta-ala olla mahdollisimman suuri, siksi ilmajäähdytteisten moottorien sylinterit on varustettu jäähdytysrivoilla. Tästä huolimatta tarvittava jäähdytysilmamäärä on suuri ja usein ilmajäähdytystä tehostetaan erilaisilla puhaltimilla.
Ilmajäähdytys ei jäähdytä moottoria yhtä tasaisesti kuin nestekierto, mikä aiheuttaa epätasaista kulumista. Ilmajäähdytteinen moottori on myös äänekkäämpi kuin nestejäähdytteinen, koska moottorissa kiertävä neste vaimentaa ääntä. Kenties tunnetuin ilmajäähdytteinen moottori on Volkswagen Kuplassa.  Suomen olosuhteissa ilmajäähdytyksestä on se hyöty, että moottorissa ei ole nestettä, jonka mahdollinen jäätyminen aiheuttaa moottorivaurioita.

Käyttö

Nykyään ilmajäähdytteisiä moottoreita käytetään lähinnä pienitehoisissa moottoreissa ja moottoreissa joissa paino on tärkeä tekijä, kuten ruohonleikkurit, moottorisahat, lehtipuhaltimet, pienoismallit ja pienet generaattorit. 
Poikkeuksena mainittakoon, eräät "retrohenkiset" moottoripyörät, joissa nykyäänkin käytetään ilmajäähdytteisiä moottoreita, sekä lentokoneiden mäntämoottorit, jotka useimmiten ovat ilmajäähdytteisiä.
Ilona Rista

Ilona Rista (s. 1959) on suomalainen taiteilija, jonka eniten käyttämä materiaali on puu. Hän on opiskellut tyylihuonekalupuusepäksi, ja lisäksi taideteollisen korkeakoulun koulutuskeskuksessa ja Leningradin taideakatemiassa.
Monet Ristan teoksista ovat sekä taideteoksia että akustisia seinäelementtejä. Hän hyödyntää töissään myös tietotekniikkaa.
Rista valittiin vuonna 2014 Vuoden puutaiteilijaksi.
Ristan teoksia  on muun muassa Euroopan hiukkasfysiikan tutkimuskeskus CERNissä, Suomen Pariisin suurlähetystössä, Kuntien eläkevakuutuskeskuksessa ja Mäntsälän logistiikkakeskuksessa.
Rista on osallistunut lukuisiin näyttelyihin niin kotimaassa kuin ulkomailla.
Rista on valokuvaaja Simo Ristan ja taidegraafikko Kirsti Ristan tytär.