google/wiki40b huggingface dataset:
Piilosana

Piilosana on sanaristikko, jossa vihjeet annetaan varsinaisesta ristikosta erillisinä ja jossa jokainen vihje sisältää sekä suoran vihjeen että piilosanamaisen kätketyn vihjeen ratkaisusanasta. Kätketty vihje voi olla esimerkiksi anagrammi, tai sana on luettavissa lauseesta suoraan tai takaperin peräkkäisiä sanoja yhdistelemällä. Kätketyissä vihjeissä hyödynnetään usein myös lyhenteitä tai sanaleikkejä.
Piilosana on peräisin Englannista (alkukielellä cryptic crossword). Suomeen tehtävätyypin toi Risto Pitkänen. Pitkäsen laatima ensimmäinen suomalainen piilosana julkaistiin Suomen Kuvalehden numerossa 9 vuonna 1975. Piilosanoja ovat Suomessa julkaisseet säännöllisesti Suomen Kuvalehti, Ilta-Sanomat, Aamulehden Sunnuntain ihmiset ja useat ristikkolehdet. Tunnettuja suomalaisia piilosanojen laatijoita ovat Erkki Vuokila, Pertti Oskala ja Aulikki Nenonen. Alkuaikoina eräät laatijat esiintyivät salanimillä, jotka olivat anagrammeja piilosana-sanasta. Tällaisia tekijöitä olivat ainakin Ilpo I. Ansa ja Pia Solina.
Iisakin Julkaisut Oy:llä oli 1970-luvulla valikoimassaan myös Piilosana-niminen lehti, mutta se ilmestyi vain lyhyen aikaa. Muita säännöllisesti ilmestyneitä piilosanalehtiä ei Suomessa ole ollut.
Sanaristikkoseura Sanasepot ry:n kesäpäivillä on järjestetty piilosanan SM-kisoja vuodesta 2004 lähtien. Vuonna 2014 kilpailu järjestettiin yhteistyössä Otavamedian kanssa, ja voittajaksi selviytyi Juha Neitola. Vuonna 2016 Sanasepot järjestivät kisat yksin. Seuraavat piilosanan SM-kisat pidetään kesällä 2019.
Piilosanan ratkonnan ohjeita on annettu lehdissä, netissä ja kirjoissa.
Hehkutetra

Koko ja ulkonäkö

Hehkutetetra jää alle kolmen sentin mittaiseksi kalaksi. Naaras on pulleampi, koiras kapeampi. Kalan eturuumis ja kylkijuova hohtavat oranssinsävyisenä, selkä ja pyrstöpuoli ovat läpikuultavan harmahtavat.

Alkuperä

Hehkutetra on peräisin Etelä-Amerikasta, Araguia-joen vesistöstä.

Käyttäytyminen ja lisääntyminen

Hehkutetra on ehdoton parvikala. Parveen tulisi kuulua ainakin 10-20 yksilöä, sillä hehkutetra on pieni ja arka kala, ja edukseen suuremmissa parvissa. Kahdenkymmenen yksilön parven minimiallaskooksi riittää jo mainiosti 50-60 litrainen akvaario, mutta jos altaaseen on tulossa muita kaloja on hyvä hankkia jo 80-litrainen akvaario.
Tämä pieni parvikala on todellinen pienten kasviakvaarioiden kaunistus, sillä sen punainen väritys antaa kauniin kontrastin runsaalle vihreälle kasvillisuudelle. Se viihtyy parhaiten suunnilleen samankokoisten kalojen seurassa. Mainioita asuinkumppanilajeja tälle pienelle kalalle ovat muut kääpiölajit, kuten erilaiset pienet sukarapulajit ja pikkumonninen, sekä kääpiörasbora, hehkurasbora ja sinineontetra. Lisäksi esimerkiksi rauhalliset pienisuiset lajit, kuten pienet rihmakalat, monniset, imumonnit, monet rauhalliset tetrat, tapparakalat, kiilakyljet ja monet suppusuut ovat sopivia samaan akvaarioon.
Käytökseltään hehkutetra on rauhallinen, eikä häiritse millään tavalla muita kaloja, mutta on kuitenkin pidettävä huoli, ettei asuta hehkutetraa samaan altaaseen isompien lihaa syövien kalojen kanssa, kuten lehtikalojen kanssa, joille nämä pienet kalat ovat mieluinen suupala.

Vesiolot ja ravinto

Hehkutetralle sopiva lämpötila-alue on 24–28 °C ja pH 6–7.  Se syö pienijakeista sekaruokaa. Äyriäisten (massiäyriäiset, artemia) syöttäminen  pitää kalan värit kirkkaina.
Namsos

Historia

Kaupunki perustettiin 1845. Paikka soveltui mainiosti puunkuljetukseen, koska sen lähistöllä oli paljon metsiä ja Namsenvuonon kautta pääsy merelle oli vaivatonta. Paikalla olikin jo kymmenkunta sahalaitosta, kun sinne perustettiin luotsiasema, jonka ansiosta Namsosista voitiin viedä puutavaraa suoraan ulkomaille. Nykyisin paikkakunnalla toimii enää yksi sahalaitos, Moelven Van Severn. Kaupungissa on myös sahalaitosmuseo.
Kaupunki on palanut kolme kertaa. Vuonna 1872 kaksi poikaa leikki tulitikuilla sytyttäen koko kaupungin tuleen. Vuonna 1897 se paloi toisen kerran, tuntemattomasta syystä. Toisessa maailmansodassa saksalaiset pommikoneet tuhosivat kaupungin Adolf Hitlerin syntymäpäivänä 20. huhtikuuta 1940.
Sophie Mannerheim

Elämäkerta

Sophie Mannerheim työskenteli kuusi vuotta pankissa, kunnes avioitui kamariherra Hjalmar Linderin kanssa vuonna 1896. Avioliitto päättyi eroon 1899, jonka jälkeen hän opiskeli sairaanhoitoa Florence Nightingalen perustamassa Nightingale Training School for Nurses -oppilaitoksessa St. Thomas Hospitalissa Lontoossa. Hän valmistui vuonna 1902, ja palattuaan kotimaahan hänet nimitettiin ylihoitajaksi Helsingin kirurgiseen sairaalaan. Myöhemmin 1905 hänet valittiin Suomen sairaanhoitajataryhdistyksen puheenjohtajaksi, ja siinä luottamustoimessa hän toimi aina vuoteen 1926 saakka. Hän toimi myös Kansainvälisen sairaanhoitajaliiton puheenjohtajana. Hän oli mukana sairaanhoitajakoulutuksen uudistamisessa. Hän julkaisi teoksen Sairaanhoitajan maailmasta (1920).
Vapaaherratar Sophie Mannerheim oli yhdessä lääkäri Arvo Ylpön kanssa perustamassa Helsinkiin lasten hoitoon keskittyvää sairaalaa Lastenlinnaa, ja hän toimi myös aktiivisesti veljensä marsalkka Mannerheimin perustamassa Mannerheimin Lastensuojeluliitossa ja oli sen valtuuston varapuheenjohtaja 1920–1928. Hän osallistui aktiivisesti myös mielenterveystyön kehittämiseen ja toimi Suomen Mielenterveysseuran hallituksessa 1917–1925. 
Mannerheim palkittiin ensimmäisenä suomalaisena Florence Nightingale -mitalilla työstään sairaanhoidon hyväksi.
Hanna Karhinen

Johanna (Hanna) Sofia Karhinen (o.s. Andelin, 16. kesäkuuta 1878 Viipuri – 27. syyskuuta 1938 Aunus, Neuvostoliitto) oli sosialidemokraattien kansanedustaja ja toimittaja.
Karhisen vanhemmat olivat suutari Johan Andelin ja Natalia Andelin. Hän kävi alkeis- ja kirkkokoulun Pietarissa ja meni 1899 naimisiin rautatiepoliisi Tuomas Karhisen kanssa ja muutti sen jälkeen Terijoelle. Avioliitto päättyi eroon 1913. Karhinen oli SDP:n jäsen vuodesta 1902 ja hän oli puolueen kansanedustajana 1914 ja 1917 edustaen Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä. 
Suomen sisällissodan aikana Karhinen toimi Suomen kansanvaltuuskunnan sisäasiainosaston tulkkina ja sihteerinä sekä majoitusjaoston valvojana ja huoltoasiainosaston valtuutettuna. Sodan jälkeen Karhinen pakeni Venäjälle ja siirtyi sieltä Ruotsiin jossa hän asui poliittisena pakolaisena vuosina 1918–1920. SKP:n keskuskomitean edustajana toimineen Yrjö Sirolan ehdotuksesta Karhinen lähetettiin Kominternin kautta Yhdysvaltoihin jossa hän työskenteli vuosina 1920–1926 Eteenpäin-lehden toimituksessa ja länsirannikolla Oregonissa Astorian kaupungissa ilmestyneen Toveritar-aikakausjulkaisun sihteerinä. Yhdysvalloissa Karhinen käytti nimeä Anna Leppänen.
Karhinen palasi Neuvostoliittoon 1926 ja työskenteli Petroskoissa puoluekomitean naisasiainosaston johtajana ja vuodesta 1927 kielenkääntäjänä valistusministeriössä. Hänet erotettiin NKP:stä 1936 syytettynä kontakteista kansanvihollisiin. Karhinen vangittiin vakoilijana ja hänet teloitettiin 27. syyskuuta 1938 Aunuksen seudulla. Karhisen maine palautettiin vuonna 1989.
Tatu Kolehmainen (painija)

David ”Tatu” Kolehmainen (9. lokakuuta 1885 Pielavesi – 7. huhtikuuta 1918 Lempäälä) oli suomalainen painija.
Helsingin Jyryä edustanut Kolehmainen osallistui vuoden 1912 Tukholman olympialaisten kreikkalais-roomalaisen painin 67,5 kg:n sarjaan. Hän eteni kuudennelle kierrokselle Venäjän Oskar Kapluria vastaan, mutta molemmat hylättiin ottelussa liian passiivisen painin vuoksi. Suomalaisista paremmin Kolehmaisen sarjassa menestyi ainoastaan kultaa voittanut Emil Väre.
Epävirallisissa MM-kilpailuissa Helsingissä 1911 Kolehmainen oli ollut myös kuudes. Suomen mestaruudet hän voitti 1912 ja 1913. Sarja oli 66,5 kiloa, joka oli tuolloin SM-painien alin painiluokka. Vuonna 1914 hän siirtyi ammattipainijaksi riitannuttuaan seuransa Helsingin Jyryn kanssa. 
Suomen sisällissodassa 1918 Kolehmainen taisteli punaisten puolella kuuluisassa Jyryn komppaniassa ja kaatui Lempäälän Leukamaassa käydyissä taisteluissa 7. huhtikuuta. Hän oli ainut punaisten puolella sisällissodassa kuollut olympiaurheilija.
Juustokakku

Juustokakku on makea tuorejuusto- tai rahkatäytteinen leivonnainen. Se paistetaan usein uunissa, mutta on myös versioita, joissa juustokakku hyydytetään jääkaapissa. Juustokakun tyypillisiä aineksia ovat kananmuna, voi, liivate, tuorejuusto (esim. ricotta), rahka, sokeri, kerma, smetana, hedelmät, marjat ja suklaa. Kakun pohja tehdään yleensä murskatuista kekseistä, jotka sekoitetaan sulatettuun voihin, mutta se voidaan tehdä myös murotaikinasta. Seos muotoillaan irtopohjavuokaan. Juustokakkua voidaan nauttia esimerkiksi hedelmä- tai marjakastikkeen kanssa.
Bernt Lie

Bernt Lie (13. heinäkuuta 1868 Mandal – 14. heinäkuuta 1916 Sandefjord) oli norjalainen kirjailija. Häneltä on suomennettu muun muassa teokset Judit-sisko, Unelmien maa ja Uusia voimia sekä poikakirjoja. Tromssassa tapahtuvat poikakirjat ovat keskeinen osa hänen tuotantoaan. 
Lie meni Hedvig Mariboe Aubertin kanssa naimisiin vuonna 1894. Samana vuonna pari muutti ulkomaille, suurimman osan ajasta he asuivat Roomassa. Takaisin Norjaan he muuttivat vuonna 1910. Parilla oli yksi poika, Emil. Koulutukseltaan Lie oli juristi.
Posliininmaalaus

Posliininmaalaus tarkoittaa posliiniesineiden koristelemista maalauskuvioin. Koristelu voidaan tehdä joko lasitteen alle tai päälle.
Teollisuudessa siirtokuvakoristelu on suureksi osaksi korvannut posliininmaalauksen.

Harrastuksena

Posliininmaalauksessa harrastuksena voidaan käyttää työvälineinä esimerkiksi siveltimiä, sabloneita tai sieniä. Väreinä käytetään useimmiten värijauheita, jotka sekoitetaan öljyyn.
Öljyt voivat olla joko vesi- tai tärpättiliukoisia. Saatavilla on kahdentyyppistä, kuivuvaa ja kuivumatonta öljyä. Kuivumaton öljy tunnetaan myös nimellä avoin öljy (wipe out medium). Sivellintekniikkaan, pohjavärin maalaamiseen ja kuviomaalaukseen voidaan käyttää kuivuvaa öljyä sillä avoin öljy valuu helposti. 
Amerikkalaisessa maalaustekniikassa käytetään yleensä avointa öljyä. Tällöin värit sekoitetaan paletille valmiiksi. Koska öljy ei kuivu, värit säilyvät paletilla jopa vuosia.
Maalattaessa posliinille värikerroksen pitää olla ohut ja poltettaessa sen tulee sulautua lasitteeseen. Jos väriä on liian paksulti, se voi valua tai kiehua poltossa ja halkeilla. Silloin väri saattaa pilata myös lasitteen.
Posliininmaalauksessa käytetään myös lysterivärejä, jotka  poltettaessa muuttuvat marmorinomaisiksi. Valkoista lysteriä voidaan myös sekoittaa värillisiin lystereihin ja näin saadaan uusia jännittäviä värisävyjä. Valuvilla lystereillä saadaan aikaan erilaisia valumiskuvioita, esinettä voidaan myös tuputtaa.
Jotta kuvio pysyy posliinissa, se tulee polttaa erityisessä poltto-uunissa. Uunin lämpötila tulee olla 780–820 astetta.
Elbe Häkkinen

Elbe Häkkinen (o.s. Rokkanen, 2. syyskuuta 1914 Pietari – 6. huhtikuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä ja sanoittaja. Hän käytti nimimerkkiä "Lalli". Hän oli Mirjam Helinin sisar, ja hänen isänsä oli PSO:n kauppaneuvos Oskar Rokkanen.
Elbe Häkkinen kuoli keltatautiin.

Nimimerkki K. Raikko epäselvyydet

Kauko Käyhkö teki joukon kappaleita, joihin hän laittoi tekijäksi K. Raikko, mutta Elbe Häkkinen oli ehtinyt rekisteröidä nimimerkin nimiinsä aikaisemmin kuin Käyhkö. Asiasta käytiin oikeutta. Oikeuden päätös oli, että Elbe Häkkinen saa Teosto-korvaukset näistä kappaleista, vaikka ne olivatkin Kauko Käyhkön tekemiä.
Isak Räsänen

Isak Räsänen (1881 – 1942) oli suomalainen rakennusmestari, keksijä ja kiuasvalmistaja Kastor Oy:n perustaja ja toimitusjohtaja.
Isak Räsäsen vanhemmat olivat vanginvartija Vilhelm Räsänen (1843–1890) ja Helena Pitkänen (1838–1925). Hän suunnitteli ja teki muurattuja uuneja rakentamiinsa taloihin. Räsänen sai lukuisia puuhellojen ja kiukaiden kehittämiseen liittyneitä patentteja Yhdysvalloissa jossa hän matkusteli näissä asioissa jo 1920- ja 1930-luvuilla. Hän kehitti noin vuonna 1910 Ihanne-lämmityslaitteen jossa ilmaa kierrätettiin tulipesässä ja johdettiin tulipesän ohikulkenut lämmitetty ilma kanavia pitkin muita huoneita lämmittämään. Lämmityslaitetta voitiin käyttää myös pelkän veden lämmittämiseen ja puun käyttö pieneni huomattavasti.  Räsänen perusti Viipuriin vuonna 1908 Ihanne-lämmitystoimiston ja Lämmityslaite Oy:n joista muodostui myöhemmin vuonna 1916 Kastor Oy.
Kastor Oy alkoi ensimmäisenä Suomessa valmistaa tehtaalla valmiiksimuuraatuja liesiä ja uuneja. Kastorin tehdas siirtyi vuonna 1923 Viipurista Helsingin Pitäjänmäelle, jossa se toimi vielä 1970-luvulla. Vuonna 1928 Kastor alkoi valmistaa sarjatuotantomallisia kiukaiden kuoria ja vuonna 1931 tehtaalla valmiiksi muurattuja pönttökiukaita. Vuonna 1934 aloitettiin jatkuvalämmitteisten saunankiukaiden valmistus sarjatuotantona. Kiukaiden patentti oli ostettu vuonna 1932 Johan Backmanilta, joka osallistui myös kiukaiden kehittämiseen. Kastorin uusi kiuastehdas valmistui Riihimäelle, jossa se toimii edelleen. Vuonna 2001 ruotsalainen vuonna 1960 perustettu Ab El-spiraler kiuasvalmistaja, jonka tuotemerkkinä on Tylö osti Kastorin. Kastorin Riihimäen tehdasta laajennettiin 2004 kolminkertaiseksi pinta-alaltaan. Kastor on nykyisin osa Helo-konsernia ja on erikoistunut puulämmitteisten kiukaiden valmistukseen.
Isak Räsänen perusti vuonna 1927 yhdessä vaimonsa maisteri Ada Äijälän kanssa Helsinkiin oman koulun, 8-luokkaisen Uuden Yksityisen yhteislyseon, joka toimi aluksi Balderin talossa Aleksanterinkatu 12:ssa. Ada Äijälä toimi koulussa opettajana ja oli koulun johtajana kuolemaansa saakka 1928. Koulu siirtyi vuonna 1991 Nurmijärven Klaukkalaan ja toimii nykyään nimellä Arkadian yhteislyseo.
Räsänen asui Espoon Leppävaarassa, jossa hänellä oli huvila.
Aslan (leijona)

Aslan-leijona on C. S. Lewisin kirjoittaman Narnia-kirjasarjan keskeisiä hahmoja. Aslan on turkin kieltä ja tarkoittaa leijonaa.

Juoni

Aslan on Narnian luoja ja ylin hallitsija, suurin ja kaunein leijona, mitä kuvitella saattaa. Kirjassa Taikurin sisarenpoika kerrotaan Narnian perustamisesta. Aslan kulkee halki tyhjän maan ja saa laulullaan maan viheriöimään. Aslan laulaa myös kaikki erilaiset eläinlajit maan sisästä esiin. Aslan antaa eläimille puhekyvyn ja jättää Narnian maan niiden asuttavaksi ikuisiksi ajoiksi. 
Narnia-sarjan kristityt ihailijat vertaavat Narnian luomista Raamatun luomiskertomukseen. Aslania voidaan verrata Kristukseen myös muissa Narnian tapahtumissa. Kirjassa Velho ja Leijona Valkea velho hallitsee väärin valtuuksin Narniaa. Aslan uhraa itsensä pelastaakseen petturiksi paljastuneen Edmund-pojan. Viholliset sitovat Aslanin kivipaateen, leijonaa häpäistään leikkaamalla siltä harja ja velho iskee Aslanin kuoliaaksi. Aslan kuitenkin herää henkiin ikivanhan taian ansiosta: kun vapaaehtoinen uhri, joka ei ole tehnyt mitään rikosta, tapetaan petturin sijasta, paasi halkeaa ja itse kuolema peruuntuu.
Aslan pystyy myös loikkaamaan korkeidenkin esteiden kuten Valkean velhon linnanmuurin yli ja herättää patsaiksi muutetut eläimet takaisin henkiin puhaltamalla niiden sieraimiin.
Narnia-elokuvissa Aslanin äänenä toimii Liam Neeson.
Alvarus Pelagius

Alvarus Pelagius (n. 1280 – 25. tammikuuta 1352) oli espanjalainen kanonisti eli kirkko-oikeuden tuntija. Hän opiskelija kanonista lakia Bolognan yliopistossa. Vuonna 1304 hän liittyi fransiskaaneihin. Hänen kerrotaan olleen Duns Scotuksen oppilas ja Don Pedron lasten opettaja. Hänestä tuli paavi Johannes XXII:n suosikki ja hän sai tehtäväkseen antipaavi Pietro Rainalduccin väitteiden kumoamisen. Vuonna 1333 Alvaruksesta tuli Coronin piispa ja kaksi vuotta myöhemmin Sylveksen piispa. Hän toimi myös apostolisena nuntiona Portugalissa, mutta hänestä ei kuitenkaan tullut kardinaalia. Hänet haudattiin Sevillaan Pyhän Klaaran luostariin.
Alvarus tunnetaan ennen kaikkea teoksestaan De planctu ecclesiae libri duo, joka on kirjoitettu vuosina 1330–1332 ja jota on korjattu vuosina 1335 ja 1340. Tämän teoksen lisäksi hänen oletetaan kirjoittaneen muiden muassa teokset Collyrium adversus haereses, Speculum regum, Super sentent. libros IV ja Apologia contra Marsilum Patav. et Guliel. Ocham.
Vehkajärvi (Ylöjärvi, Karjula)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,1 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Vankaveden alueeseen (35.312) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 152,3 metriä mpy.
J. Jyrä

J. Jyrä eli Jukka-Pekka Isokangas (ent. Jyrä; s. 23. kesäkuuta 1965) on Vaasassa 1960-luvulla syntynyt, mutta Seinäjoella varttunut gospel-artisti. Hän on julkaissut kolme äänitettä: "Viimeisen jälkeen", "Kumma maailma" ja "Kaunis maa, köyhän ikävä". J. Jyrä keikkailee säännöllisesti joko yksin kitaroineen tai yhtyeensä kanssa nimellä J. Jyrä band. J. Jyrän kappaleet käsittelevät uskonasioita, mutta myös maallisempia teemoja on.
Alkukampelat

Lajit ja anatomia

Varhaisimmat alkukampeloiden heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu eoseenikaudelle. Nykyään heimossa elää yksi suku ja kolme lajia. Lajit ovat alkukampela (Psettodes erumei), piikkialkukampela (P. bennettii) ja täpläalkukampela (P. belcheri). Alkukampeloita pidetään kampelakalojen lahkon alkeellisempana heimona, muun muassa niiden selkänikamien määrä on pienempi kuin muilla lahkon heimoilla. Suurin heimon lajeista, alkukampela, voi saavuttaa 64 cm:n pituuden. Alkukampelalajit ovat ruumiinmuodoltaan ovaalinmallisia ja litteähköjä, mutta eivät yhtä litteitä kuin eräät muun kampelakalat. Selkä- ja peräevät ovat piikikkäät ja eivät ulotu päähän asti. Pyrstöevä on muodoltaan viuhkamainen ja erillään selkä- ja peräevistä. Alkukampeloiden silmät voivat sijaita joko oikealla tai vasemmalla kyljellä. Heimon kalojen suu on kookas ja hampaat ovat kartiomaiset ja suurikokoiset. Alkukampelalajien kyljet ovat eriväriset. Silmätön kylki on valkoinen tai vaalean ruskea ja kylki, jossa silmät sijaitsevat, on tumman ruskea.

Levinneisyys ja elintavat

Kaksi alkukampeloiden heimon lajeista, piikkialkukampela ja täpläalkukampela elävät Afrikan länsirannikolla ja alkukampelaa tavataan indopasifiselta merialueelta. Heimon kalat uivat kampelakaloille epätyypillisesti pystyasennossa. Alkukampeloiden ravintoa ovat toiset pienemmät kalat. Heimon lajeja pyydystetään ruokakaloiksi.
Anna Gebert

Anna Gebert (s. 1979 Varsova, Puola) on puolalais-suomalainen viulisti, joka on vuodesta 2011 toiminut Trondheimin sinfoniaorkesterin ensimmäisenä konserttimestarina Norjassa.
Anna Gebert muutti Suomeen vuonna 1980 perheensä mukana. Hän opiskeli Igor Bezrodnyin johdolla Sibelius-Akatemiassa, Magdalena Rezlerin johdolla Freiburgissa ja Ana Chumachencon johdolla Münchenissä. Hän oli Fulbright-stipendiaattina Indianan yliopistossa Bloomingtonissa, jossa hänen opettajiaan olivat Miriam Fried ja Paul Biss. Hän opiskeli siellä myös barokkiviulun soittoa Stanley Ritchien johdolla.
Vuosina 1994–1997 Gebert soitti Gustav Mahler -nuoriso-orkesterissa ja Euroopan unionin nuoriso-orkesterissa. Vuosina 2005–2007 Anna Gebert oli päätoiminen sijainen Berliinin filharmonikoissa ja sen jälkeen apulaiskonserttimestarina Kölnin filharmonikoiden Gürzenich-orkesterissa. Gebert on soittanut myös Baijerin radion sinfoniaorkesterissa ja muissa saksalaisissa radio-orkestereissa sekä Lontoon sinfoniaorkesterissa.
Anna Gebertin äiti on espoolainen viulupedagogi Grazyna Zeranska-Gebert ja isoveli sellisti Alexander Gebert.
Jousitrio (Schönberg)

Jousitrio (op. 45) on Arnold Schönbergin sävellys vuodelta 1946. Hän aloitti sen säveltämisen 20. elokuuta 1946, hieman sen jälkeen, kun oli kärsinyt lähes kuolemaan johtaneen sydänkohtauksen 2. elokuuta. Teos valmistui 23. syyskuuta. Schönberg oli ennättänyt suunnitella Harvardin yliopiston tilaamaa jousitrioaan jo ennen sairauskohtaustaan. Teos on täynnä äärimmäisiä vastakohtaisuuksia ja näennäisiä non sequitureja. Julkaisematta jääneessä esseessään Schönberg kirjoitti kertoneensa monille säveltäneensä teoksen "humoristiseksi" kuvaukseksi sairaudestaan. Schönbergin johdolla opiskelleen Leonard Steinin mukaan teoksessa kuultavat vastakkainasettelut kuvastavat paitsi säveltäjän sairastuttuaan kokemaa sekavuutta, myös tämän vuorottelevia "kivun ja kärsimyksen" sekä "rauhan ja levon" kokemuksia.
12-säveljärjestelmää käyttäen sävelletty jousitrio jakautuu kolmeen osioon, joista kaksi ensimmäistä jakautuvat molemmat edelleen kahteen osioon.
Afrikan mantereen vapaakauppasopimus

Afrikan mantereen vapaakauppasopimus (engl. The African Continental Free Trade Agreement, lyh. AfCFTA) on usean Afrikan valtion kahdessa vaiheessa, vuonna 2015 ja vuonna 2018 solmima sopimus, jossa sovitaan yhteismarkkinoiden luomisesta sopimusvaltioiden alueella. Tarkoitus on helpottaa tavaroiden vapaata liikkumista luopumalla valtaosasta tulleja ja siten lisätä Afrikan valtioiden välillä käytävää kauppaa. Sopimusta ei ole vielä otettu käyttöön.
Kunkin maan parlamentin on hyväksyttävä sopimus, jotta se tulee voimaan. 55 valtion välinen tulliliitto on tarkoitus perustaa vuoteen 2019 mennessä.

Historia ja sisältö

Vuonna 2005 kolme voimassa olevaa kauppayhteisöä eli Eteläisen Afrikan kehitysyhteisö (SADC), Itä-Afrikan yhteisö (EAC) ja Itä- ja Etelä-Afrikan maiden Comesa, aloittivat yhdistymistä varten tehtävän yhteistyön. Vapaakauppaneuvottelujen aloittamisesta päätettiin kesällä 2011.
Ensimmäisessä vaiheessa vuonna 2015 kauppa-alueet yhdistettiin. Niihin kuuluvien maiden bruttokansantuote oli yhteensä lähes 900 miljardia euroa eli yli puolet Afrikan bruttokansantuotteesta. Alueella asui noin 632 miljoonaa ihmistä. Uutta 26 valtion välistä vapaakauppa-aluetta kutsutaan nimellä Kolmiosainen vapaakauppa-alue (Tripartite Free Trade Area (TFTA)). 
26 valtiota allekirjoitti Afrikan mantereen vapaakauppasopimuksen 10. kesäkuuta 2015 Egyptissä ja se julkaistiin muutama päivä myöhemmin Etelä-Afrikassa Afrikan unionin kokouksessa. Samoihin aikoihin neuvoteltiin neuvoteltiin muun muassa tulleista, alkuperäsäännöistä, teknisistä kaupan esteistä ja riitojenratkaisusta.
Toisessa vaiheessa neuvotellaan muun muassa palvelukaupasta, kilpailupolitiikasta ja sijoittamisesta.
16. kesäkuuta 2017 Niameyssa Nigerissä kokoontuneet kauppaministerit päättivät poistaa siirtymäajan kuluessa 90 % sopimusalueen tulleista.
Yhdistyneiden kansakuntien kauppa- ja kehityskonferenssi, YK:n Afrikan talouskomissio sekä kansainväliset rahoitusjärjestöt tukevat Afrikan unionia tullien poistamiseksi.