google/wiki40b huggingface dataset:
Timo Kulonen

Ura

Kulonen on Forssan Palloseuran kasvatti. Hän siirtyi sen I-divisioonajoukkueesta kaudeksi 1986–1987 Kalevan Palloon, joka oli noussut edellisenä keväänä SM-liigaan. Kulonen siirtyi sinne joukkuetoverinsa Mikko Laaksosen kanssa. Kokematon nuorten maajoukkuekaksikko hankittiin halvalla joukkueeseen satsaamaan tulevaisuuteen. Minnesota North Stars varasi Kulosen numerolla 130 kesällä 1987. Kaudella 1987–1988 hän oli KalPan tehokkain puolustaja tehoilla 7+15=22. Kulonen pelasi KalPassa kevääseen 1990 asti. Hän teki kausina 1988–1989, 1989–1990 sekä kaudella 1991–1992 Rauman Lukossa 25 pistettä, joka on hänen henkilökohtainen yhden kauden piste-ennätys SM-liigassa.
Kaudeksi 1990–1991 Kulonen siirtyi KalPasta HPK:on. Hän pelasi siellä yhden kauden ja voitti SM-pronssia. Kulonen jatkoi HPK:sta kaudeksi 1991–1992 Rauman Lukkoon, jossa hän pelasi kevääseen 1994 saakka. Tuona keväänä Kulonen voitti myös SM-pronssia. Kausi 1994–1995 hänellä kului SM-liigan nousijajoukkue TuTossa.
Kulonen siirtyi kaudeksi 1995–1996 Ranskan Ligue Magnusin HC Brestin riveihin. Hän pelasi siellä pitkään vuodet 1995–2004. Välissä oli vain kausi 1997–1998 Saksan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla SC Bietigheim-Bissingenin joukkueessa. Kulonen oli voittamassa Ranskan mestaruutta vuosina 1996 ja 1997. Vuodet 1998–2002 HC Brest pelasi Ranskan I- ja II-divisioonassa.
Kulonen palasi kaudeksi 2004–2005 Suomeen ja siirtyi Suomi-sarjajoukkue Lauttakylän Lujan riveihin. Joukkue putosi keväällä 2005 II-divisioonaan, mutta Kulonen oli nostamassa sitä takaisin Suomi-sarjaan keväällä 2007. Kaudeksi 2007–08 Kulonen palasi kasvattajaseuraansa Forssan Palloseuraan pelaamaan Suomi-sarjaa. Hän lopetti uransa 40-vuotiaana keväällä 2008.

Maajoukkue

Kulonen pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 1986 ja 1987, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Kulonen pelasi myös alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1985.

Muuta

Kulosen isoveli Kari "Kanni" Kulonen (1964–1990) oli menestyksekkään mutta rikkonaisen uran tehnyt koripalloilija joka muun muassa pelasi 51 maaottelua. Ikätoverien mukaan Timo oli veljeksistä suurempi lahjakkuus koripallossa ja Kari jääkiekossa.
Siviiliammatiltaan Kulonen on sitoja.
Cadillac SRX

Varustelu

Perusvarusteluun kuuluu kokonahkainen sisusta ja turvatyynyt sekä verhoturvatyynyt, V8 versiossa on lämmitetyt etupenkit ja puusisusta, jotka ovat saatavilla lisävarusteena myös V6 malliin. Lisävarusteena molempiin malleihin on saatavilla DVD-soitin, aurinkokatto, navigaatiojärjestelmä ja taitettava kolmas penkkirivi.

Kehitys

Autoa rakennettiin kaksi sukupolvea (2003-2009 ja 2010-2016).
Kaipala

Kaipala (ven. Ка́йболово, Kaibolovo) on kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Ahokylän kunnassa. Se sijaitsee Sumajoen varrella viisi kilometriä Ahokylästä luoteeseen. 2000-luvun alussa kylässä oli 75 asukasta.
Sumajoen rannalla kaksi kilometriä Kaipalasta luoteeseen on sijainnut novgorodilaisten 1100-luvulla rakentama maavallin ja kaivannon suojaama muinaislinna. Sen sisällä tehdyissä kaivauksissa on löydetty asuin- ja talousrakennusten jäänteitä, merkkejä raudantuotannosta, metalliesineitä, koruja ja slaavilaisperäisten saviastioiden kappaleita. Linnoitus tuhoutui ilmeisesti vuosina 1240–1241, jolloin Saksalainen ritarikunta hyökkäsi alueelle.
Vuonna 1500 Kaipalan kylä kuului Novgorodin Vatjan viidenneksen Kaprion kihlakunnan Ratsinan pogostaan. Jo tuolloin siellä sijaitsi läänitystilallisen hovi, joka on merkitty myös 1600-luvun ruotsalaisajan karttoihin. Vuonna 1796 Paavali I lahjoitti Kaipalan kartanon paroni Rotkirchille. Siitä on säilynyt uudelleen rakennettu päärakennus ja osa puistoa. Kaipalassa on myös puisen tsasounan (mahdollisesti vuosina 1713–1714 rakennetun entisen kirkon) raunio. Kattilan vatjalaisalueen lähellä sijainneen kylän asukkaat olivat venäläisiä.
Inkerissä on ollut myös kaksi muuta Kaibolovo-nimistä kylää, toinen Kurkolanniemellä Kosemkinassa (suom. Kaipaala) ja toinen Liissilän seurakunnassa (suom. Kaipala tai Kaipola).
Claud Cockburn

Francis Claud Cockburn (salanimi James Helvick, 12. huhtikuuta 1904 Peking, Kiina – 15. joulukuuta 1981) oli radikaali brittiläinen toimittaja, jonka kommunistisympatioihin on suhtauduttu ristiriitaisesti.
Cockburnin isä oli brittiläinen diplomaatti Alexander Cockburn. Hän kävi koulunsa Isossa-Britanniassa Berkhamstedin koulussa. Valmistuttuaan Keble Collegesta hän meni toimittajaksi The Timesiin ja työskenteli ulkomaankirjeenvaihtaja vuoteen 1933, jolloin hän perusti oman lehden nimeltä The Week.
Cockburn kirjoitti nimellä Frank Pitcairn brittiläiseen kommunistilehteen Daily Worker. Vuonna 1936 häntä pyydettiin kirjoittamaan lehteen Espanjan sisällissodasta. Tehtävän täyttämiseksi hän liittyi viidenteen rykmenttiin kuvatakseen sotaa sotilaana. Espanjassa ollessaan hän kirjoitti teoksen Reporter in Spain.
Kirjassaan Katalonia, Katalonia (1938) George Orwell hyökkää Cockburnia vastaan ja syyttää, että kommunistinen puolue valvoi tätä. Orwell arvosteli Cockburnin tapaa selostaa Barcelonan tapahtumia toukokuussa 1937. Cockburnin Espanjassa kirjoittamien tekstien toimittajan mukaan Cockburn ystävystyi Pravdan silloisen ulkomaantoimittajan Mihail Koltsovin kanssa, joka Cockburnin mukaan oli Stalinin uskottu, äänitorvi ja edustaja Espanjassa.
Cockburn vastusti myönnytyspolitiikkaa ennen Molotov–Ribbentrop-sopimusta, ja siksi The Week julistettiin pannaan. Lehti lakkasi ilmestymästä pian sodan puhkeamisen jälkeen.
Cockburn muutti Irlantiin 1947, ja asui Ardmoressa Waterfordissa. Sieltä käsin hän jatkoi lehtiin kirjoittamista ja kirjoitti myös viikoittaista kolumnia The Irish Timesiin. Irish Timesissa hän kirjoitti maineikkaan lauseensa: ”Missä vain kansainvälisissä asioissa haisee, siellä Henry Kissinger on juuri käynyt.”
Hän kirjoitti useita romaaneja, kuten The Horses, Ballantyne's Folly, Jericho Road, and Beat the Devil, jotka alkujaan ilmestyivät salanimellä James Helvick. Beat the Devilin pohjalta John Huston ohjasi elokuvan Afrikan aarre, jonka käsikirjoituksen tekoon osallistui myös Truman Capote. Cockburnin poika Alexander käytti myöhemmin elokuvan nimeä The Nationissa ilmestyneen kolumnipalstansa otsikkona.
Muita hänen teoksiaan ovat Bestseller, Aspects of English History (1957), The Devil's Decade (1973), ja Union Power (1976).
Cockburnin muistelmien ensimmäinen osa ilmestyi nimellä In Time of Trouble (1956) (Yhdysvalloissa nimellä A Discord of Trumpets) Kaksi seuraavaa olivat Crossing the Line (1958) ja A View from the West (1961). Penguin Books julkaisi niistä uudistetun laitoksen nimellä I Claud (1967). Vähän ennen Cockburnin kuolemaa niistä ilmestyi kolmas, lyhennetty versio, johon oli lisätty uusi luku, nimellä Cockburn Sums Up.

Perhe

Cockburn oli kolmesti naimisissa, ja hänen lapsistaan Sarah Caudwell Cockburn on kirjoittanut salapoliisiromaneeja, Alexander, Andrew ja Patrick ovat toimittajia. Lapsenlapsista Laura Flanders työskentelee RadioNationissa, Stephanie Flanders on BBC:n taloustoimittaja ja Olivia Wilde on näyttelijä. Hänen serkkunsa on kirjailija Evelyn Waugh.
Rise, O Voices of Rhodesia

Sanat

Rise, O voices of Rhodesia,

God may we Thy bounty share.

Give us strength to face all danger,

And where challenge is, to dare.

Guide us, Lord, to wise decision,

Ever of Thy grace aware,

Oh, let our hearts beat bravely always

For this land within Thy care.
Rise, O voices of Rhodesia,

Bringing her your proud acclaim,

Grandly echoing through the mountains,

Rolling o’er the far flung plain.

Roaring in the mighty rivers,

Joining in one grand refrain,

Ascending to the sunlit heavens,

Telling of her honoured name.
Kansallinen palatsimuseo

Kansallinen palatsimuseo (kiin. 國立故宮博物院, Guólì gùgōng bówùyuàn) on Taiwanissa toimiva museo, jolla on ainutlaatuisen laaja kokoelma Kiinan historiaan liittyviä esineitä. Sen noin 650 000 esineestä mahtuu kerrallaan esille vain prosentti. Museon kokoelmat saivat alkuunsa, kun Kiinan johto pakkasi suojaan esineitä Kielletystä kaupungista vuonna 1933, kun japanilaisten hyökkäys Kiinaan uhkasi. Esineet tuotiin Taiwaniin vuosina 1948–1949.
Kokoelmien ytimenä ovat keisari Qianlongin Kiellettyyn kaupunkiin kokoamat laajat taidekokoelmat.
Ordoño IV (León)

Ordoño IV, lisänimeltään Paha, oli Leónin kuningas vuosina 958-960. Hän nousi kuninkaaksi Leonin ylimysten syrjäytettyä Sancho I:n. Sancho kuitenkin palasi valtaan kalifi Abd ar-Rahman III:n tuella vuonna 960 ja Ordoño IV:n oli paettava. Hän kuoli Cordobassa vuonna 962.
Ordoño IV:n isä oli Alfonso IV.
Dimitri from Paris

Biografia

Vastoin taiteilijanimeään, Dimitri syntyi Istanbulissa, Turkissa 1. lokakuuta 1963. Hänen molemmat vanhempansa olivat kreikkalaisia. Perhe muutti myöhemmin Pariisiin, jossa Dimitri alkoi käyttää DJ-laitteita.

Ura

Dimitri aloitti DJ:nä ranskalaisella Radio 7:lla, mutta päätyi lopulta Radio NRJ:lle, vuonna 1986. Dimitri julkaisi myös kaksi EP:tä. Toisen vuonna 1993 ja toisen 1994. Dimitri oli myös mukana Yellow Productionsin kokoelma-albumilla. Hän on myös julkaissut kaksi studioalbumia.
Urhea Martin

Juoni

Kärppätyranni Badrang hallitsee itäisen meren äärellä sijaitsevaa linnoitusta Suolinnaa. Tyrannin orjat raatavat rakentamassa linnaa, kaivoksilla ja pelloilla. Orjien joukossa oli myös Martin, soturi Luken poika. Hiirinuorukainen kapinoi tyrannia vastaan ja joutui vankikuoppaan. Sinne joutuivat myös orava Huiskahäntä sekä hiiri nimeltään Roima. Linnoituksen lähelle rantautui Badrangin entinen kumppani kaapparikärppäkapteeni Puukenkä Tramun, joka tuli vaatimaan itselleen orjia alukseensa Merikuoriaiseen. Vankikuopassa olleet nuorukaiset pääsivät pakoon myyrä Rumpelin kaivaman pakotunnelin kautta. Myyrä oli tullut Päivälaaksosta seurassaan Päivälaakson Syysruusu, kutsumanimeltään Ruusa, joka oli Roiman sisko sekä Urran Vohin ja Arjan tytär.
Badrangin soturit sytyttivät Tramunin aluksen tuleen ja jättivät merirosvot kiikkiin rannalle. Martin, Huiskahäntä, Roima, Rumpeli ja Ruusa onnistuivat pakenemaan, mutta vannoivat palaavansa vapauttamaan orjat ja kostamaan Badrangille. Merellä suuri kala hajotti veneen, jolloin Martin, Ruusa ja Rumpeli joutuivat eroon Roimasta ja Huiskahännästä. Roima sekä Huiskahäntä rantautuivat melko lähellä Suolinnaa. He tapasivat kiertelevän näyttelijäseurueen Ruusunmarjan komeljanttarit. Seurue lupautui auttamaan heitä. Martin, Ruusa ja Rumpeli ajautuivat vaivaispäästäisten luokse ja joutuivat lastenvahdeiksi. He tapasivat siili Paulin, joka oli myös lastenhoitajana.
Ystävykset pääsivät vapaiksi Martinin pelastettua suulan kynsistä päästäispäällikkö Ballamamman poikasen Tinttaran. He päättivät lähteä hakemaan apua orjille Ruusan, Roiman ja Rumpelin kotoa Päivälaaksosta. Matkalla sinne he kohtasivat puussa myyrärouva Pullaliinan Suometsän kukkulan Vartijan, Puukansan sekä karttoja piirtävän sarvipöllö Boldredin. Boldred saattoi ystävykset Päivälaaksoon. Tällä välin oli Roiman ja Huiskahännän onnistunut kiertelevien Ruusunmarjan komeljanttareiden avustuksella vapauttaa osa Suolinnan orjista. Roima vapautti myöhemmin loput orjista.
Alkoi sota Badrangin joukkojen sekä entisten orjien välillä. Huiskahäntä hyökkäsi yksin Suolinnaa vastaan saaden surmansa. Hän tappoi kuitenkin 30 vihollisen soturia. Martin, Ruusa, Rumpeli ja Pauli lähtivät Päivälaaksosta saamiensa avustajien kanssa kohti Suolinnaa. Pöllö Boldred oli kierrellessään myös hankkinut sotilaita. Taistelussa Badrang tappoi Ruusan, mutta joutui pian itse Martinin tappamaksi. Suolinna hävitettiin taistelussa täydellisesti. Roima, Rumpeli ja Pauli lähtivät entisten orjien kanssa Päivälaaksoon, mutta soturi Martin lähti vaeltamaan yksin Ruusan muisto sydämessään.
Maria Gomes Valentim

Maria Gomes Valentim (9. heinäkuuta 1896 – 21. kesäkuuta 2011) oli brasilialainen henkilö. Hän syntyi Carangolassa, Minas Geraisissa ja eli siellä koko ikänsä. Gomes Valentimista tuli maailman vanhin elävä ihminen 4. marraskuuta 2010 Eugénie Blanchardin kuoltua, mutta tämä virallistettiin vasta 18. toukokuuta 2011 ja hän piti titteliä hallussaan kuukauden ajan, kunnes kuoli sisäelinten aiheuttamaan sairauteen (monielinhäiriö, MODS). Hänen kuoltuaan titteli siirtyi Besse Cooperille. Gomes Valentim on kaikkien aikojen vanhimmaksi elänyt brasilialainen 114 vuoden ja 347 päivän iässä.
Kiiltosirppisammal

Ulkonäkö

Kiiltosirppisammal on keskikokoinen ja haaroo säännöllisesti. Sen verson kärki on sivulle koukistunut. Sen lehdet ovat kiiltävät ja pitkittäispoimulliset. Sen keskisuoni ulottuu lehden puolivälin ohi. Se muistuttaa ulkonäöltään lettosirppisammalta, lapinsirppisammalta ja luhtasirppisammalta.

Levinneisyys

Lajia tavataan ympäri pohjoista pallonpuoliskoa boreaalisella vyöhykkeellä. Sitä pidettiin aiemmin yleisempänä, mutta mikroskooppiset tarkastelut ovat erottaneet sen lähilajeistaan. Se esiintyy koko Suomessa harvinaisena ja monet esiintymät ovat hävinneet viime aikoina soiden ojituksen vuoksi. Näin on käynyt muun muassa Turun Pomponrahkalla.

Elinympäristö

Kiiltosirppisammal kasvaa emäksisillä ja ruosteisilla lettosuoalueilla. Laji esiintyy Suomessa runsasimmillaan rimpisillä koivuletoilla sekä meso-eutrofisilla rimpinevoilla Perä-Pohjolan alueella.
Viktorija Kutuzova

Ura

Kutuzova siirtyi ammattilaiseksi vuonna 2003. Samana vuonna hän saavutti Dothanin turnauksessa Yhdysvalloissa puolivälieriin. Elokuun alussa samana vuonna hän teki WTA-debyyttinsä JP Morgan Chase Openissa 14-vuotiaana ja pudotti jatkosta ensimmäisellä kierroksella Lina Krasnorutskajan ja toisella kierroksella Alexandra Stevensonin ennen putoamistaan Ai Sugiyamalle (maailman rankinglistalla sijalla 12). Vuonna 2005 Kutuzova voitti ITF-kiertueen Poitiersin ja Deauvillen turnaukset sekä pelasi Petangen turnauksen finaalissa. Marraskuussa 2005 Kutuzova saavutti 76. sijan WTA-kiertueen rankingissä, mikä merkitsi noin 400 sijan nousua vuoden takaisesta tilanteesta.
Transientti

Transientti on sähkötekniikassa nopea virran, jännitteen tai taajuuden muutos.
Sähköisessä signaalissa: äkillinen muutos jossa ei välttämättä ole toistuvuutta. Määritelmän perusteella yhtäkkinen pulssi signaalissa on transsienttia, samoin kuin kanttiaalto on transsienttia mutta kolmioaalto ei olisi.
Transientti on myös lääketieteen, astronomian, akustiikan ja tietotekniikan termi.
Ilmari Joensuu

Ennen sotia

Joensuu aloitti lennokinrakentajana ja 1930-luvulla hän oli Helsingin Ilmapuolustusyhdistyksen purjelentokerhon jäsenenä ja osallistui kesällä 1938 Jämillä pidetylle purjelentokurssille. Joensuu kävi 1938–1939 Kauhavan lentosotakoulun.

Talvi- ja jatkosota

Talvisodan aikana hän lensi Gloster Gladiator -hävittäjällä ja ampui alas neljä venäläistä lentokonetta. Sodan jälkeen Joensuu ylennettiin kersantiksi. Jatkosodan aikana Joensuu palveli LeLv 26:ssa ja lensi Fiat G.50 -hävittäjillä. Hän kävi Reserviupseerikoulun 1942 ja hänestä tuli vänrikki heinäkuussa 1942. Tämän jälkeen hän kävi kadettikoulun ja hänestä tuli luutnantti 1943. Kesäkuun lopulla 1944 Joensuu siirrettiin HLeLv 34:een. Joensuu erosi ilmavoimien palveluksesta 22. tammikuuta 1945. Kaikkiaan Joensuu teki sotavuosina 1940–1944 100 sotalentoa ja sai 5 ilmavoittoa.

Sotien jälkeen

Sodan jälkeen Joensuu oli lentäjänä Aero Oy:n palveluksessa ja myöhemmin Finlantic-lentoyhtiössä. Hän oli mukana myös Suomen Ilmailuliiton ympäri maata järjestämissä lentosirkuksissa. Joensuu esitti näissä näytöksissä sirkuspelleä joka "varasti" lentokoneen ja teki sillä sitten hurjia silmukoita kentän yläpuolella.

Kuolema

Joensuu kuoli marraskuussa 1963 Maarianhaminan lentoturmassa. Hän oli ollut matkustajana Helsinki–Turku–Maarianhamina-lennolla turmakoneen ohjaamossa.
Valério Breda

Valério Breda (s. 24. tammikuuta 1945 San Fior) on italialaissyntyinen, Brasiliassa uransa luonut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 29. kesäkuuta 1973 ja nimitettiin Penedon hiippakunnan johtoon 30. heinäkuuta 1997. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Lucas Moreira Neves, jota avustivat Edvaldo Gonçalves Amaral ja José Cardoso Sobrinho.
Lietsalan koulu

Historia

Ensimmäinen puinen koulurakennus valmistui vuonna 1907 ja koulussa toimi yksi opettaja vuoteen 1925 saakka, jolloin alakoulun aloittaminen toi yhden opettajan lisää. Alakoulurakennus valmistui vuonna 1933. Koulutyö jouduttiin keskeyttämään talvisodan ajaksi, sillä Turun tie- ja vesirakennuspiiri piti konttoriaan Lietsalan koulussa. 
1950-luvulla alueelle muutti paljon ihmisiä ja oppilasmäärät nousivat. Tilaongelmien johdosta rakennettiin uusi koulurakennus, joka valmistui vuonna 1957, ja opettajia palkattiin yhteensä seitsemän.
Lietsalasta tuli kaupunkikoulu, kun vuonna 1963 Naantalin kaupunki ja Naantalin maalaiskunta yhdistyivät. 1970-luvulla alueen asukasmäärät nousivat taas voimakkaasti ja osa koulun vanhimmista oppilaista jouduttiin sijoittamaan väliaikaisesti Kalevanniemen kouluun. Vuonna 1982 valmistunut Taimon koulu ja 1985 valmistunut Karvetin koulu toivat helpotuksen Itä-Naantalin koulutarjontaan.
Vuosina 1991–1993 Lietsalan koulu saneerattiin ja sai laajennuksen.

Muuta

Lietsalan koulun keittiö valmistaa oman koulun lisäksi Kreivinniityn päiväkodin, Keskustan päväkodin, Raatihuoneen päiväkodin, Nuhjalan päiväkodin sekä Asemapäällikön vuorohoitokodin ateriat.
Artjomovski

Artjomovski (ven. Артёмовский) on kaupunki Sverdlovskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Obin vesistöön kuuluvan Irbitin sivujoen Bobrovkan varrella 120 kilometriä Jekaterinburgista koilliseen. Kaupungissa risteävät Jekaterinburgiin, Tšeljabinskiin, Seroviin ja Tavdaan johtavat rautatiet. Asukkaita on 33 200 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1665 perustetusta Jegoršinon kylästä. 1870-luvulla sen läheltä löydettiin kivihiiliesiintymä. Vuonna 1938 useammasta kaivostaajamasta muodostettiin Artjomovskin kaupunki, joka on nimetty bolševikkivallankumouksellisen Fjodor Sergejevin (Artjom) mukaan. Nykyään kaupungissa on mm. kone- ja laite- sekä rakennustarviketeollisuutta.
Maalahti

Maantiede

Maalahdesta Vaasaan on 17 kilometriä, Muut naapurikunnat ovat Korsnäs, Kurikka, Laihia, Mustasaari ja  Närpiö. 
Maalahden  Natura-kohteita ovat  Merenkurkun saaristo, Petolahdenjokisuisto, jonka  laajat hiekkaiset rantaniityt ovat ruovikoitumassa,  ja kolme keidassuoaluetta: Kajaneskogen, Sanemossen ja Kackurmossen.

Kylät

Maalahden kyliä ovat Yttermalax, Långåminne, Åminne, Petolahti (Petalax), Pohjois-Pirttikylä (Norra Pörtom), Sorvari (Svarvar), Bergö, Nyby ja Övermalax.

Historia

Maalahden kunnan alueelta on löytynyt useita rautakautisia muinaisjäännöksiä, mm. röykkiöitä, kuppikiviä ja asuinpaikkoja.
Maalahden seurakunta itsenäistyi Mustasaaresta vuonna seurakunnaksi 1607.
Maalahden kirkko on Charles Bassin piirustusten mukaan 1828-1829 rakennettu puinen tasavartinen ristikirkko.

Hallinto

Maalahden kunnanjohtaja on Mats Brandt. Hänet valittiin tehtävään ensimmäisen kerran vuonna 2008. Oltuaan välillä Ruotsissa töissä hän palasi kunnanjohtajaksi vuonna 2014.
Kunnanvaltuustossa on 27 paikkaa, joista 21 on RKP:n hallussa  ja loput kuusi SDP:llä kaudella 2017–2021.

Talous

Vuonna 2016 eniten yhteisöveroa maksoivat Targa-moottoriveneitä valmistava  Botnia Marin, maarakennusalan yritys Veljekset Hemming Oy ja  sähköasennuksia PAV Oy Ab

Palvelut

Maalahdessa on neljä ruotsinkielistä vuosiluokkien 1–6 perusopetusta antavaa koulua. Yläkoulu (7.-9. luokat) on Korsnäsin kunnan kanssa yhteinen. Ruotsinkielisessä lukiossa on satakunta oppilasta. Suomenkielistä vuosiluokkien 1–6 perusopetusta annetaan yhdessä koulussa.  Suomenkielinen koulu toimi Kolinan kyläkoululla lähellä Kurikan rajaa, mutta vuodesta 2015 se on toiminut samoisa tiloissa Övermalaxin ruotsnkielisen koulun kanssa.
Sosiaali- ja perusterveyspalvelut järjestetään K5 kuntayhtymässä yhdessä Korsnäsin, Närpiön, Kaskisten ja Kristiinankaupungin kanssa.

Nimen kehitys

Vanhoissa asiakirjoissa mainitaan muodot Malax, Malax by, Madelax by (1491), Maalahti (1864). Nimi palautuu suomenkieliseen paikannimeen Madelaksi, joka sisältää kalannimityksen made. Maalahdesta Pohjanlahteen laskeva joki on nimeltään Maalahdenjoki, ruotsiksi Malax å. Yksi sen latvahaaroista Laihialla on edelleen nimeltään Madesjoki.
Kehitys lienee ollut, että ruotsalaiset asuttajat lainasivat keskiajalla nimen Madelaksi suomalaisilta ennen kuin äänne dh muuttui r:ksi seudun suomalaismurteissa. Ruotsalaismurteessa alkuosan dh putosi pois ja vokaali a piteni: made > maa. Myöhemmin suomalaiset lainasivat sanan takaisin, koska yhteys vanhaan Made-alkuiseen nimiryppääseen oli ehtinyt katketa. Lisäksi vanha muoto laksi, joka on säilynyt ruotsalaisissa lainanimissä muodossa lax, korvattiin myöhemmin kehittyneellä lahti-muodolla.

Ruokakulttuuri

Maalahden pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla bröllopsrätt (suom. hääruoka), suolasilakkaa ja perunaa valkokastikkeessa.
Eduskuntavaalit 1927

Kansanedustajat

Uusia kansanedustajia olivat muun muassa SDP:n Mauno Pekkala, August Valta ja Kalle Valta, Maalaisliiton Uuno Hannula, Aino Luostarinen, Juho Koivisto ja Juho Pilppula, Kokoomuksen Jaakko Ikola, Erkki Kuokkanen, Oskari Lehtonen, Väinö Malmivaara ja Yrjö Puhakka, Sosialistien Yrjö Enne, Lauri Myllymäki, Eino Pekkala, Arvo Riihimäki ja Siina Urpilainen, RKP:n Erik von Frenckell ja Henrik Kullberg, sekä Edistyspuolueen Eero Rydman. Eduskuntaan palanneita olivat muun muassa Maalaisliiton Juhani Leppälä ja Juho Torppa, RKP:n Annie Furuhjelm ja August Tåg, sekä Edistyspuolueen Risto Ryti ja Elias Sinkko.
Eduskunnasta putosivat muun muassa SDP:n Anni Huotari ja Anni Savolainen-Tapaninen. Eduskunnan jättivät muun muassa SDP:n Väinö Tanner ja Wäinö Wuolijoki, Kokoomuksen Erkki Kaila, Juho Mannermaa ja E. N. Setälä, RKP:n Eirik Hornborg sekä Edistyspuolueen Ilmari Auer ja Kaarlo Wuokoski.
Parlamentarismista poiketen istunut Tannerin hallitus ei jättänyt paikkaansa täytettäväksi vaalien jälkeen.
Maxentius

Marcus Aurelius Valerius Maxentius (noin 278–312) oli Rooman keisari 306–312. Hän oli keisari Maximianuksen poika ja keisari Galeriuksen vävy.
Vuonna 306 Roomassa alkoi esiintyä tyytymättömyyttä keisari Diocletianuksen luomaa järjestelmää kohtaan. Maxentius, joka oli jäänyt ilman valtaa vuonna 305 tapahtuneessa jaossa, käytti tilannetta hyväksi. Flavius Valerius Severusta tukevat virkamiehet murhattiin ja 28. lokakuuta Maxentius julistettiin keisariksi kansan ja senaatin tuella. Pretoriaanikaartikin tuki häntä. Hän ei halunnut suututtaa keisari Galeriusta eikä kutsunut itseään aluksi augustukseksi vaan käytti nimitystä princeps.
Maxentius pyysi isäänsä Maximianusta apuun, kun Severus marssi Roomaa kohti. Yhdessä he kukistivat Severuksen, jonka joukot olivat ennen palvelleet Maximianusta ja jotka nyt karkasivat joukolla. Severus pakeni ja antautui Maxentiukselle Ravennassa.
Vuonna 307 Maxentius lähetti isänsä neuvottelemaan Galliaa ja Britanniaa hallinneen caesar Konstantinuksen kanssa. Konstantinus ei tunnustanut Maxentiusta ja Maximianusta koska halusi säilyttää välit Galeriuksen kanssa. Saman vuoden kesällä Galerius hyökkäsi Italiaan, mutta huomasi että hänen armeijansa oli liian pieni saamaan aikaan lopullista ratkaisua ja joutui vetäytymään Italiasta.
Vuonna 308 Maximianus kapinoi poikaansa vastaa ja joutui pakenemaan Konstantinuksen luokse. Konstantinus pakotti hänet tekemään itsemurhan sen jälkeen kun hän yritti saada Konstantinuksen armeijan kapinoimaan tätä vastaan. Samana vuonna Afrikan kuvernööri Domitius Alexander julistautui keisariksi. Maxentius sai hänet kukistettua vuonna 309.
Alkukesästä 312 Konstantinus marssi Galliasta Italiaan ja kukisti Maxentiuksen Mulviuksen sillan taistelussa. Maxentius kaatui taistelussa ja Konstantinus antoi kantaa hänen päätänsä seipään nokassa kun hän marssi Roomaan.
José Ángel Crespo

Ura

Crespo teki debyyttinsä Sevillan ykkösjoukkueessa pääsarjaottelussa Getafea vastaan 21. joulukuuta 2005. Hän kuitenkin palasi vielä Sevillan reservijoukkueeseen loppukaudeksi.
Kaudella 2007–2008 Crespo nostettiin uudelleen edustusjoukkueeseen, kun samaa paikkaa pelannut Antonio Puerta menehtyi yllättäen.
Vuoden 2008 joulukuussa Aston Villa ilmoitti olevansa kiinnostunut Cresposta, mutta hän kuitenkin jäi Sevillaan. Kaudeksi 2009–2010 hänet lainattiin samassa sarjassa pelaanneeseen Racing Santanderiin.