google/wiki40b huggingface dataset:
Venesatama

Kotisatamat

Kotisataman omistavat tai sitä hallitsevat venepaikat, joissa veneitä pidetään. Omistajana tai haltijana on kunta, kaupallinen marina tai venekerho. Satamaa käytetään veneiden pääasialliseen säilytykseen. Kotisataman luokka on 2.1 .

Käyntisatamat

Käyntisatamia ovat satamat, joissa voi käydä veneretken tai matkapurjehduksen aikana kaupassa, venehuollossa, asioimassa, lepäämässä tai yöpymässä. Käyntisatamat jakautuvat vierassatamiin, palvelusatamiin, yleisiin laitureihin sekä luonnonsatamiin. Käyntisataman luokka on 2.2 .

Vierassatamat

Vierassatamat (myös vierasvenesatama) ovat hyvätasoisia käyntisatamia, joissa on vähintään kymmenen vierasvenepaikkaa. Vierassataman luokka on 2.2.1.

Palvelusatamat

Palvelusatamat ovat pääasiassa vesi-, elintarvike- ja/tai polttoainetäydennyksiin tarkoitettuja satamia, joissa voi olla vierasvenepaikkoja. Palvelusataman luokka on 2.2.2.

Yleinen laiturit

Yleiset laiturit ovat kyläsatamia tai muita piensatamaia, jotka palvelevat pääasiassa kalastusta tai matkustaja ja yhteysliikennettä. Niitä voidaan käyttää käyntisatamina asioimiseen sataman luonteen mukaisesti. Yleisellä laiturilla voi olla vierasvenepaikkoja. Yleisten laiturin luokka on 2.2.3 .

Luonnonsatamat

Luonnonsatamat ovat kunnan, yhdistyksen tai muun yhteisön virkistystarkoituksiin varattuja tai yleiseen käyttöön otettuja satamia luonnonvaraisella alueella. Luonnonsatama soveltuu yöpymiseen tai vain päiväsaikaiseen virkistäytymiseen. Luonnonsatamien luokka on 2.2.4.

Turvasatamat

Turvasatamat ovat paikkoja, joista voi hakea suojaa, ensiapua tai korjausapua. Turvasatamat jakautuvat suojasatamiin ja hätäsatamiin. Turvasatamien luokka on 2.3

Suojasatamat

Suojasatamat ovat satamia, joita on mahdollista käyttää tilanteen muututtua sellaiseksi, ettei veneilyn jatkaminen sillä hetkellä ole järkevää. Syitä voivat olla koventunut merenkäynti, väsymys, pahoinvointi jne. Suojasatamana voidaan käyttää luotsiasemaa, merivartioasemaa, kylää, merkittyä suojasatamaa. Suojasatamien luokka on 2.3.1.

Hätäsatama

Hätäsatama on satama, jota saa käyttää vain hätätilanteessa. Hätäsatama voi olla vaikka rannikkolinnake. Hätäsatamien luokka on 2.3.2.
Juditin kirja

Tausta

Kirja on todennäköisesti kirjoitettu 100-luvulla eaa. Se kehottaa juutalaisia pitäytymään Mooseksen lain noudattamisessa. Kirjan alkuperäinen kieli on joko heprea tai muinaiskreikka.
Monet tutkijat pitävät kirjaa nykyään epäluotettavana historiankuvauksena, koska sen katsotaan sisältävän useita anakronismeja. Nebukadnessar mainitaan Assyrian kuninkaana, joka olisi hallinnut sen jälkeen, kun juutalaiset olivat palanneet Babylonin vankeudesta, vaikka todellisuudessa Nebukadnessar oli juuri se Babylonian kuningas, joka pakotti juutalaiset muuttamaan. Todennäköisesti sen kirjoittamiseen on osaltaan antanut aiheen seleukidien hallinto ja sen lopettanut makkabilaiskapina vähän ennen kirjan kirjoittamista.

Merkitys ja vaikutus

Vaikka Juditin kirja on epähistoriallinen, sitä voidaan pitää historiallisena romaanina. Martti Luther ei pitänyt sitä Raamatun kaanoniin kuuluvana, mutta kylläkin ”hengellisenä, pyhänä satuna”, ja arveli, että sen kirjoittaja oli tarkoituksella sijoittanut tarinaan aika- ja nimivirheitä, jotta lukija ymmärtäisi sen sellaiseksi. Hänen mukaansa Judit, jonka nimikin tarkoittaa juutalaista naista, merkitsee vertaus­kuvallisesti koko juutalais­kansaa. Lisäksi hän piti sitä Viisauden kirjan ajatuksia havainnollistavana näytelmäsovelluksena.
Judit ja Holofernes ovat olleet suosittu aihe kuvataiteissa ja myös kirjallisuudessa. Tarinaan viittaa myös isä Hieronymus Zachris Topeliuksen romaanissa Välskärin kertomuksia yrittäessään saada Regina von Emmeritziä murhaamaan Kustaa II Aadolfin.
Mustanmeren laivasto

Historia

Mustanmeren laivaston perustaja pidetään ruhtinas Potjomkinia, joka perusti sen pääasiallisen tukikohdan Sevastopolin kanssa 13. toukokuuta 1783.
Venäjän pysyvänä tavoitteena oli 1800-luvulla saada pääsy Bosporin läpi. Venäjän ja osmanien 1833 solmiman sopimuksen vuoksi suurvallat kokoontuivat ja vuoden 1841 Lontoon sopimus kielsi sotalaivojen purjehtimisen salmen läpi Mustaltamereltä Välimerelle.
Vuonna 1853 syttyneessä Krimin sodassa Britannia, Ranska ja Osmanien valtakunta kävivät Venäjää vastaan ja tuolloin myös Venäjän Mustameren laivasto upotettiin liittokunnan valloittaessa Sevastopolin. Vuoden 1856 Pariisin rauha demilitarisoi Mustanmeren ja Venäjän menetti oikeuden pitää laivastoa Mustallamerellä tai rakentaa sinne linnoituksia. Venäjä sanoutui kuitenkin irti sopimuksesta 1870.
Ukrainan itsenäistyttyä Neuvostoliitosta vuonna 1991 alkoi Venäjän ja Ukrainan välinen kiista ydinaseista ja myös Mustanmeren laivaston alusten jakamisesta Venäjän ja Ukrainan kesken. Neuvostoliiton hajotessa Mustanmeren laivastossa oli arvioiden mukaan 300–635 alusta ja sukellusvenettä. Laivaston jakamisesta päästiin sopimukseen vuonna 1995.
Ukrainan ja Venäjän kiisteltyä Sevastopolissa sijaitsevan Krimin  laivastoaseman vuokraamisesta Venäjän aloitti uuden pääsataman rakentamisen Novorossijskiin, jonne sen on määrä valmistua vuonna 2012.

Sotatoimia

Mustenmeren laivasto osallistui 2008 Etelä-Ossetiasta käytyjen taistelujen aikana Georgian merisaartoon Abhasian rannikolla. Ohjusvene Miraž upotti Georgian merivoimien yhden aluksen neljästä saartaneita aluksia lähestyneestä aluksesta.
Rantapiispa

Levinneisyys

Rantapiispaa tavataan Keniassa, Mosambikissa ja Tansaniassa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kaprolaktaami

Ominaisuudet

Kaprolaktaami on huoneenlämpötilassa värittömiä tai valkoisia kiteitä. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja useisiin orgaanisiin liuottimiin. Vesiliuoksessa se voi hydrolysoitua aminokapronihapoksi. Yhdiste voi reagoida myös N- tai O-alkylaatiolla tai se voidaan halogenoida. Sula kaprolaktaami reagoi hapen kanssa muodostaen peroksidin.
I Will Wait for You

I Will Wait for You on englanninkielinen versio kappaleesta ”Je ne pourrai jamais vivre sans toi” ranskalaisesta musikaalielokuvasta Cherbourgin sateenvarjot. Sävelmää käytetään toistuvana pääteemana läpi elokuvan laulettujen dialogien. Elokuvan musiikin on säveltänyt Michel Legrand, ja alkuperäiset sanoitukset teki elokuvan käsikirjoittaja-ohjaaja Jacques Demy. Elokuvassa naispääroolia näyttelee Catherine Deneuve, jonka lauluäänen kuitenkin dubbasi Danielle Licari. Kappaleen englanninkieliset sanat kirjoitti Norman Gimbel. Tämä versio oli ehdokkaana Parhaan laulun Oscar-palkinto -kategoriassa 38. Oscar-palkintogaalassa.
Useat artistit ovat tehneet cover-versionsa kappaleesta, muun muassa Eddie Fisher, Frank Sinatra, Astrud Gilberto, Violetta Villas, Trini Lopez, Bobby Darin, Nana Mouskouri, Cher, Andy Williams, Jason Kouchak, Petula Clark, Tony Bennett, Vikki Carr, Liza Minnelli, Connie Francis, Beverley Craven, The Walker Brothers, Maria Morlino sekä Matt Monro. Jazzmuusikoita, jotka ovat nauhoittaneet oman versionsa kappaleesta ovat muun muassa Oscar Peterson, Gil Evans, Donald Byrd, Louis Armstrong, Kirsti Huke ja Richard ”Groove” Holmes.
Connie Francisin laulama versio kappaleesta kuullaan Futuraman jaksossa ”Jurassic Bark”.

Laulu muilla kielillä

Suomeksi laulu tunnetaan Jukka Kuoppamäen suomennoksena nimellä ”Rakkaani hylkää mua ei” ja Sauvo Puhtilan suomennoksena ”Cherbourgin sateenvarjot”. Ranskaksi laulua on levytetty myös nimellä ”(Mon amour,) Ne me quitte pas”; sitä ei pidä sekoittaa Jacques Brelin samannimiseen lauluun ”Ne me quitte pas”, joka taas on suomennettu nimillä ”Älä mene pois” (suom. Aale Tynni), ”Jos nyt menet pois” (suom. Sauvo Puhtila) ja ”Ala vetää vaan” (suom. Liisa Ryömä).
Momotit

Tuntomerkit

Momotit ovat keskikokoisia lintuja. Niillä on leveät, litistyneet nokat, lyhyet, pyöristyneet siivet ja lyhyet jalat. Useimmilla lajeilla on mailamainen pyrstönkärki.

Levinneisyys

Momotteja elää Keski- ja Etelä-Amerikassa.
St Andrewsin yliopisto

Yliopiston historia

St Andrewsin katedraalin augustinolaismunkeille myönnettiin vuonna 1410 oikeus perustaa yliopisto. Paavi Benedictus XII julkaisi 1413 asiasta bullan. Alkuaikoina yliopiston opetus oli suurimmaksi osaksi uskonnollista ja sillä oli vahvat kytkökset kaupungin katedraaliin.
1600-luvun lopulla yliopisto harkitsi muuttoa Perthiin, mutta hylkäsi sen lopulta. 1800-luvulla opiskelijamäärät olivat hyvin alhaisia. Opiskelijoita oli tilanteen ollessa heikoimmillaan 1870-luvulla alle 150, ja yliopisto päätti osaksi tämän takia vuonna 1897 laajentua läheiseen Dundeen kaupunkiin. Yhteys Dundeeseen katkesi vuonna 1967, kun yliopiston siellä sijainneesta osasta muodostui Dundeen yliopisto.

Kaavut

St Andrewsin näkyvin opiskelijaperinne on kaapujen käyttö. Yleisin kaapu on humanistisen ja luonnontieteiden tiedekuntien käyttämä punainen kaapu. Kaapuja käytetään yliopiston virallisissa tapahtumissa, kuten rehtorin virkaanastujaisissa ja joidenkin asuntoloiden muodollisilla illallisilla.

May Dip

May Dip on opiskelijaperinne, joka pidetään vuosittain vappupäivän aamuna. Opiskelijat valvovat aamuun asti, jolloin he kerääntyvät joukolla juoksemaan Pohjanmereen. Pohjanmeressä kastautuessaan opiskelija pääsee eroon kirouksesta, joka aiheutuu kaupungin keskustassa sijaitseville kirjainten PH:n muotoon asetelluille mukulakiville astumisesta.

Yliopiston rehtori

Muutamien muiden skotlantilaisten yliopiston tavoin yliopiston rehtorin valitsevat opiskelijat. Rehtorin toimenkuvaa ei voi kuitenkaan verrata suomalaisten yliopistojen rehtorien toimenkuvaan, sillä hän ei toimi virassaan päätoimisesti ja hänellä on vain vähän päätäntävaltaa yliopiston asioissa. Yliopistolla on ollut historiansa aikana useita kuuluisia rehtoreita, joista vain osa on hoitanut tehtäväänsä aktiivisesti. Esimerkiksi vuosina 1970–1973 rehtorina toiminut John Cleese saapui St Andrewsiin ainoastaan virkaanastujaisiin eikä hoitanut tehtäväänsä sen jälkeen.
Renault Dauphine

Renault Dauphine oli Renault'n 1956–1967 valmistama automalli. Dauphinea koottiin Ranskan lisäksi monissa maissa: Etelä-Afrikassa, Australiassa, Meksikossa, Belgiassa ja Irlannissa sekä lisenssillä Italiassa, Brasiliassa, Espanjassa, Argentiinassa, Yhdysvalloissa ja Japanissa.
Aikakauden edulliset pikkuautot olivat yleensä kaksiovisia. Siitä Dauphine oli neliovisena poikkeus. Tekniikan maailma 9/1960 kertoo, että se on erityisen matala ja sen otsapinta pieni, joten "ilmanvastuksella ei ole suurtakaan merkitystä". Ohjaus oli kuitenkin tuulelle herkkä.
Dauphine esiteltiin vuonna 1956 korvaamaan menestyksekäs Renault 4CV. 4CV:n tavoin Dauphinessa oli yhdestä osasta koostuva monokokkirunko. Se oli 4-ovinen sedan kuten 4CV, mutta siinä ei ollut 4CV:n "kaappariovia". Se oli myös raskaampi ja pidempi kuin edeltäjänsä, mutta käytti samaa moottoria, tosin iskutilavuudeltaan ja teholtaan suurempaa versiota (760 cm³:n sijasta 845 cm³ ja 19 hv:n sijasta 32 hv). Dauphine oli surullisenkuuluisa huonon suorituskykynsä vuoksi: Road & Track -lehti mittasi Dauphinen kiihtyvyydeksi 0-100 km/h 32 sekuntia. Kesällä 2009 Time-lehdessä julkaistiin autotoimittaja Dan Neilin artikkeli hänen mielestään kaikkein huonoimmista autoista. Neilin mukaan Dauphinen pellit ruostuivat hetkessä.

Perusmallin muunnelmat

Vuosina 1960–1962 valmistettiin ylellisempää Dauphine Ondine -nimistä versiota. Dauphine Gordini taas oli sporttiversio, Dauphine 1093 kilpamalli ja Dauphine Caravelle/Floride (1958–1968) oli Dauphine Gordiniin perustuva kaksiovinen avomalli.

Dauphine Gordini

Erikoismalli Gordinissa oli moottorista viritetty lisää 9 hv eli 40 hv, ja kolmivaihteisuus oli muutettu nelivaihteisuudeksi. Huippunopeus oli 121 km/h ja kulutus 7,3 l/100 km. Se oli "liian suorituskykyinen ollakseen perheauto". Sen käyttökelpoisuutta lisäsi eräänlainen kumityynyihin perustuva Aerostable-jousitus. Hinta oli nykyeuroiksi (2010) muunnettuna 14 000 euroa, mikä Dauphinen perusmalliin verrattuna oli 1 000 euroa enemmän. Se oli kuitenkin pieni hinta neljännestä vaihteesta ja parannetusta sisustuksesta, joten Gordinista tuli Suomessa hyvin suosittu.
VKT-linja

VKT-linja eli Viipurin–Kuparsaaren–Taipaleen linja oli suomalaisten kolmas ja viimeinen puolustusasema Karjalankannaksella jatkosodan (25.6.1941–19.9.1944) aikana. Kun pääasema ja Vammelsuun–Taipaleen eli VT-linja olivat murtuneet puna-armeijan 9. kesäkuuta 1944 tykistöllä ja ilmavoimilla aloittamalla ja yhteensä 450 000 miehen, 10 000 tykin ja kranaatinheittimen sekä 800 panssarivaunun ja rynnäkkötykin voimin toteutun Kannaksen suurhyökkäyksen alkuvaiheessa, Karjalankannaksen 75 000 miehen vahvuiset suomalaisjoukot siirtyivät vastaanottamaan hyökkäystä lähes täysin linnoittamattomaan VKT-linjaan, jonka linnoitustyöt olivat alkaneet vasta alkuvuodesta 1944.
VKT-linja taipui kesä–heinäkuussa 1944 Viipuri taistelun jälkeen Ihantalaan ja Tienhaaraan asti Talin–Ihantalan taistelussa ja Viipurinlahdella, ja myöhemmin heinäkuun alkupuolella Vuosalmella. Neuvostojoukkojen hyökkäys onnistuttiin kuitenkin pysäyttämään kaikilla rintamalohkoilla. VKT-linja ei murtunut, mutta siitä jouduttiin vetäytymään, kun rauha solmittiin syyskuussa 1944.
Lauzerte

Lauzerte [lo'zeʁt] on Ranskan kunta Occitanien alueella Tarn-et-Garonnen departementissa. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 1 482. Se kuuluu Pays de Serres Sud-Quercyn kantoniin Castelsarrasinin arrondissementissa.
Lauzerte kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön Les Plus Beaux Villages de France, johon Tarn-et-Garonnen departementista kuuluu kaksi muutakin kylää, Auvillar ja Bruniquel.
Felipe González González (piispa)

Felipe González González (s. 14. joulukuuta 1944 Madrid) on espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänestä tuli kapusiini 14. elokuuta 1962, ja hän sai pappisvihkimyksensä 15. maaliskuuta 1970. Hänet nimitettiin Tucupitan apostoliseksi vikaariksi Venezuelaan ja Sinnuaran titulaaripiispaksi 25. marraskuuta 1985. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1986; pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Agostino Casaroli ja Bernardin Gantin. González González asetettiin virkaansa 2. maaliskuuta.
Pikonlampi (Hartola)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,2 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Pajujärvien valuma-alueeseen (14.174) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 128,7 metriä mpy.
Otto Martti

Otto Alfred Martti (23. joulukuuta 1892 Kemin maalaiskunta – 30. heinäkuuta 1967) oli suomalainen jääkärieverstiluutnantti. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Valkoisen Armeijan Helsingin vakokaartin komppanianpäällikkönä.

Perhetausta

Hänen vanhempansa olivat palstatilallinen Matti Martti ja Saara Kristiina Koivuniemi. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1923 Laina Maria Valtamon kanssa.

Opinnot

Hän kirjoitti ylioppilaaksi Kemin suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1914 ja liittyi Pohjois-Pohjalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla vuosina 1914–1918. Filosofian kandidaatin tutkinnon hän suoritti vuonna 1924 ja maisterin tutkinnon vuonna 1927 sekä Geodeettistopografisen tutkinnon Teknillisessä korkeakoulussa vuonna 1927 ja diplomi-insinööritutkinnon sen maanmittausosastolla vuonna 1937. Hän kävi Haminan taistelukoulun vuonna 1918 ja aktiiviupseerikurssin Kadettikoulussa vuonna 1920 sekä Yleisesikunnan topografikurssin vuonna 1921. Taistelukoulun kapteenikurssin hän suoritti vuosina 1931–1932 ja Sotakorkeakoulun yleisen osaston vuosina 1932–1934.

Jääkäriaika

Hän liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 27. helmikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 2. komppaniaan, josta hän erosi jo 10. toukokuuta 1915 ja palasi suomeen jatkamaan opintojaan. Syksyllä vuonna 1917 hän liittyi Helsingin suojeluskuntaa.

Sisällissodan jälkeinen aika

Martti toimi sisällissodan jälkeen Helsingin jääkäriprikaatin 1. rykmentin I pataljoonan 2:sen ja 6. heinäkuuta 1918 alkaen Helsingin vartiopataljoonan 6. komppanian päällikkönä. Hänet siirrettiin 23. lokakuuta 1918 alkaen nuoremmaksi upseeriksi Porin jalkaväkirykmentti 2:een, josta muodostettiin myöhemmin Savon jääkärirykmentti. Hänet siirrettiin 5. elokuuta 1919 patterinpäälliköksi Hyökkäysvaunurykmenttiin, josta hänet siirrettiin edelleen 24. toukokuuta 1922 Viipurin rykmenttiin, missä hän toimi aluksi nuorempana upseerina ja 22. toukokuuta 1923 alkaen rykmentin rahastonhoitajana ja 4. helmikuuta 1924 lähtien 1. komppanian päällikkönä. Myöhemmin hänet komennettiin 18. toukokuuta – 5. marraskuuta 1922 väliseksi ajaksi Yleisesikunnan topografiosastolle. Hän toimi 15. joulukuuta 1922 – 14. kesäkuuta 1923 välisen ajan Yleisesikunnan komendanttina ja 17. kesäkuuta – 21. lokakuuta 1923 välisen ajan topografisissa tarkistustöissä Karjalankannaksella. Hänet siirrettiin 12. maaliskuuta 1924 Yleisesikuntaan topografiupseeriksi ja 11. tammikuuta 1937 alkaen Pohjan rykmentin II pataljoonaan komentajaksi.
Jacques François Dugommier

Jacques François Dugommier (oikea sukunimi Coquille; 1. elokuuta 1738 Basse-Terre, Guadaloupe – 17. marraskuuta 1794 Le Perthus, Ranska) oli ranskalainen kenraali, joka toimi komentajana Ranskan vallankumoussotien alkuvaiheessa.
Dugommier syntyi Ranskalle kuuluvalla Guadaloupen saarella Karibialla. Hän liittyi Ranskan armeijaan vuonna 1753 ja palveli aluksi rannikkotykistössä La Rochellessa sekä Île de Rén saarella. Seitsenvuotisen sodan aikana hänet lähetettiin vuonna 1758 komppanianpäälliköksi Martiniquelle. Hän osallistui Guadeloupen puolustamiseen briteiltä vuonna 1759 ja Martiniquen vuonna 1762. Yhdysvaltain vapaussodan aikana vuonna 1778 Dugommier osallistui amiraali Charles Henri D’estaingin johtamaan Saint Lucian valtausyritykseen. Hän jätti armeijan vuonna 1780 ja palasi Guadeloupelle.
Vallankumouksen puhjettua vuonna 1789 Dugommier valittiin edustajaksi Guadeloupen kansalaiskokoukseen. Vuonna 1790 hän tuki kansannousua Martiniquen Saint-Pierressä ja komensi vapaaehtoisjoukkoa, joka yritti huonolla menestyksellä vallata Guadeloupen. Seuraavaksi Dugommier ryhtyi komentamaan Windwardsaarten siirtokuntalaisista koottuja vapaaehtoisjoukkoja. Vuonna 1791 hänet lähetettiin martiniquelaisten edustajana Pariisiin neuvottelemaan lakiasäätävän kansalliskokouksen kanssa. Hän palasi armeijaan vuonna 1792. Hän soti aluksi Italian-armeijassa. Saavutettuaan siellä menestystä hänet ylennettiin marraskuussa 1793 divisioonankenraaliksi ja määrättiin johtamaan Toulonin piiritystä. Hän sai pian kaupungin vallattua, osin nuoren tykistökomentajansa Napoléon Bonaparten ansiosta. Dugommier valittiin samoihin aikoihin Martiniquen edustajaksi kansalliskonventtiin, mutta hän jatkoi sotilasuraansa.
Tammikuussa 1794 Dugommier nimitettiin Itäisten Pyreneiden armeijan komentajaksi Espanjan vastaiselle rintamalle. Seuraavan vuoden aikana hän löi kenraali Luis Firmín de la Uniónin komentamat espanjalaiset useissa taisteluissa, huhtikuussa Bouloussa, toukokuussa Colliouressa, elokuussa San Lorenzo de la Mugassa ja syyskuussa Bellegardessa. Dugommier haavoittui kuolettavasti kranaatista Sierra Negran taistelussa marraskuussa 1794. Hän kuoli Fort de Bellegarden linnoituksessa.
Kansalliskonventti määräsi Dugommier’n nimen kaiverrettavaksi Pariisin Panthéoniin. Se on kaiverrettu myös Pariisin Riemukaareen. Hänen mukaansa on nimetty Dugommier’n metroasema Pariisissa.
Risto Niku

Risto Lauri Tapani Niku (s. 1941 Lahti) on suomalainen tiedottaja, toimittaja ja tietokirjailija. Koulutukseltaan Niku on filosofian maisteri.
Niku valmistui ylioppilaaksi 1959 ja filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistossa 1966 opiskeltuaan kirjallisuutta, suomen kieltä ja taidehistoriaa. Hän oli Etelä-Suomen Sanomien toimittaja vuosina 1964–1970, Yhdysvaltain tiedotustoimiston lehdistöavustaja 1970–1973 ja Helsingin Puhelinyhdistyksen (Elisan) tiedotuspäällikkö 1973–2003.
Himangan Urheilijat

Lentopallo

Himangan Urheilijoilla oli joukkue miesten 1-sarjassa kaudella 2007–2008. Joukkueen passipeliä pelaamaan hankittiin Brasiliasta Marcos Barbosa Cavalari. Hän pelasi edelliskaudella Espanjan toiseksi ylimmällä sarjatasolla. Kaattarin veljekset Jussi ja Antti pelasivat myös joukkueessa. Antti Kaattari on pelannut kaksi kautta lentopallon SM-liigassa, Kempeleen Lentopallon ja Salon Piivolleyn riveissä. Kaudella 2005 hän oli voittamassa Piivolleyn kanssa Suomen Cupin hopeaa ja SM-hopeaa. Samalla kaudella hän myös merkkautti SM-liigan kolmanneksi kovimman ulottuvuuden. Jussi Kaattari pelasi ensimmäisen kautensa 1-sarjassa 16-vuotiaana. 
Himangan Urheilijat, Kalajoen Lentopallo ja Himangan Roima yhdistivät voimansa kaudelle 2009-2010. Himangan kunta ja Kalajoen kaupunki yhdistyivät vuoden 2010 alussa. Yhdistetty joukkue pelasi sarjassa nimellä HU-Kalajoki.
Toukokuusta 2013 lähtien päävastuun lentopallotoiminnasta Kalajoen alueella on ottanut Särkät Volley, joka jatkaa Himangan Urheilijoiden perinteikästä toimintaa lentopallon kasvattajaseurana. Seuran edustusjoukkue voitti lentopallon miesten 1-sarjan kaudella 2013-2014 ja nousi Lentopallon Mestaruusliigaan, jossa pelaa kaudella 2014-2015 nimellä LiigaSärkät.
Kesällä 2015 Lentopallon Mestaruusliigan hallitus päätti olla myöntämättä liigalisenssiä LiigaSärkille perustellen, ettei joukkue saanut aikaan liigatoiminnan edellyttämää taloudellista kokonaisuutta. LiigaSärkät Oy valitti päätöksestä Urheilun oikeusturvalautakunnalle, joka kuitenkin hylkäsi valituksen.

Yleisurheilu

Himangan Urheilijoiden yleisurheilijat ovat saavuttaneet vuosina 2001–2007 kaksi junioreiden EM-mitalia, nuorten MM-kisojen 6. sijan sekä lähes 80 SM-tason mitalia.
Läiskäkoit

Tuntomerkkejä

Läiskäkoiden kolmeen sukuun kuuluu maailmassa noin 80 lajia, joista Euroopassa tavataan yhdeksän ja Pohjoismaissa kuusi. Lajimäärä on suurin Pohjois-Amerikassa, missä lajeja on 50. Ne ovat pieniä, hokkaruumiisia perhosia, joiden siipiväli vaihtelee yleensä 6–11 mm välillä. Etusiivet ovat pitkät, takasiivet hyvin kapeat ja takasiivissä on erittäin pitkät siipiripset. Siipisuonitus on tunnusomainen, etusiiven diskaaliala on venynyt, mutta takasiivestä se puuttuu kokonaan. Verkkosilmät ovat suuret, mutta pistesilmät puuttuvat. Imukärsä on pitkä, huuli- ja leukarihmat ovat lyhyet. Tuntosarvet ovat pitkät, yleensä lähes etusiiven pituiset, ja niiden tyvessä on leveiden suomujen muodostama suomutupsu. Lepäävä perhonen pitää ruumistaan ylävistoon vinottain alustaan nähden.
Toukat ovat litteitä ja raajattomia. Ne elävät lehtimiinaajina kasvien lehtien sisällä. Erikoisena piirteenä toukka poistaa ulosteensa miinasta lehteen tekemänsä aukon kautta. Siksi läiskäkoiden miinoissa ei ole miinoissa yleensä näkyviä ulostekertymiä. Miina on muodoltaan laikkumainen ja sen väristä voi joissakin tapauksissa päätellä lajin. Miinan pinnan toukka vuoraa erittämällään silkillä. Silkkirakenne saa lehden kaartumaan tuoden toukalle lisäsuojaa. Toukka viettää koko kehityksensä saman lehden sisällä. Syksyllä lehden pudotessa maahan toukka koteloituu miinaan ja talvehtii.
Diversiteetti-indeksi

Diversiteetti-indeksi on mittari, joka ilmaisee lajiluokittelun (tai jonkin muun luokittelun) mukaista monimuotoisuutta siten, että se ottaa samanaikaisesti huomioon sekä lajien lukumäärän että niiden suhteelliset runsaudet. Diversiteetti-indeksin arvo kasvaa kun lajimäärä kasvaa tai lajien suhteelliset runsaudet muuttuvat tasaisemmiksi. Suurin diversiteetti-indeksin arvo tietylle lajimäärälle saadaan silloin, kun kaikki lajit ovat yhtä runsaita. Lajien runsautta voidaan eri yhteyksissä mitata eri tavoin, esimerkiksi yksilömäärällä, peittävyydellä tai biomassalla.
Vaikka ekologiassa ollaan yleensä kiinnostuneita lajidiversiteetistä, luokitteluna voidaan yhtä hyvin käyttää mitä tahansa muutakin taksonomisen luokittelun tasoa, kuten sukua (jolloin mitataan sukudiversiteettiä) tai heimoa (jolloin mitataan heimodiversiteettiä). Muilla tieteenaloilla voidaan mitata samoilla indekseillä esim. geneettistä diversiteettiä, etnistä diversiteettiä, kielen sanadiversiteettiä tai tekstin kirjaindiversiteettiä.