Tombstone Valentine

Työstö

Albumin tuotti yhdysvaltalainen Kim Fowley. Hän kiinnostui Wigwamista luettuaan Rolling Stone -lehdestä Hard N’ Horny -esikoisalbumin arvostelun, jossa levyn sanottiin jatkavan The Beatlesin Abbey Road- ja The Whon Tommy-albumien perintöä. Fowleyn yrityksenä olikin tehdä Wigwamista uusi The Beatles. Kesken äänitysten kitaristi Nikke Nikamo erosi, koska ei tullut toimeen Fowleyn kanssa. Niinpä kitaraa albumilla soittivat Tasavallan Presidentin Jukka Tolonen ja studiomuusikko Heikki Laurila.
Nauhoituksissa yhtyeen motivaatio oli koetuksella omapäisen tuottajan vuoksi. Finnvox-studiossa järjestetyt venähtäneet sessiot aiheuttivat 10 000 markan laskun.

Musiikki

Tuottaja Kim Fowleyn vaikutuksesta levy on musiikillisesti esikoisalbumi Hard N’ Hornya kevyempi ja kaupallishakuisempi. Tombstone Valentinen musiikissa ilmenevät yhtyeen esikuvat, joita olivat muun muassa The Band, Traffic, The Beatles ja Procol Harum. Laulukieleksi oli vakiintunut englanti. Myös kitara oli esikoisalbumia voimakkaammin esillä ja yhtyeelle tyypillinen urkusoundi enemmän taka-alalla. Rumba-lehden Pertti Hakalan mukaan Wigwamin oma soundi välähtää levyllä vain paikoiteillen. Uusi tyyli ei tyydyttänyt yhtyettä.
Albumin kappaleista kaikkiaan neljä on Jim Pembroken yksin kirjoittamia, ”Autograph” on tehty yhdessä tuottaja Kim Fowleyn kanssa. Pembroken kappaleita pidetään osoituksena tämän kyvystä tehdä mieleenjääviä ja ainutlaatuisia poplauluja. Levyllä on kaksi Pekka Pohjolan sävellystä, joista toiseen (”Frederick & Bill”) Jim Pembroke on kirjoittanut sanoituksen. Jukka Gustavsonin kappaleita ovat ”In Gratitude”, ”For America” ja ”End”. 
Vesa-Matti Loiri levytti vuonna 1970 ”Tombstone Valentine” -kappaleesta version nimellä ”Syyslaulu”. Singlen toisena kappaleena on Pepe Willbergin esittämänä ”Ajatukset”, joka on Jukka Gustavsonin sanoitus kappaleeseen ”Wishful Thinker”. Albumin yksinkertaisemmasta tyylistä on pidetty todisteena sitä, että muutkin harvat Wigwam-coverit ovat peräisin juuri Tombstone Valentinelta. Esimerkiksi Riki Sorsa levytti 1980-luvulla omat versionsa kappaleista ”Autograph” ja ”Wishful Thinker”.

Tietoa kappaleista

Albumin aloittaa nimikappale ”Tombstone Valentine”, jonka on sanottu olevan Jim Pembroken tälle levylle tekemistä lauluista mieleenjäävin. Kappaleen pääosassa on Kalevi Nyqvistin soittama haitari. ”In Gratitude” on Jukka Gustavsonin kunnianosoitus Steve Winwoodille. Vain hieman yli minuutin pituinen ”Dance of the Anthropoids” on lyhennetty versio Erkki Kurenniemen kappaleesta ”Antropoidien tanssi” vuodelta 1968. Tuottaja Fowley halusi sen levylle kuultuaan kyseisen teoksen Love Recordsin kokoelmalla Perspectives ’68 – Music in Finland. Pekka Pohjolan säveltämässä ja Jim Pembroken sanoittamassa kappaleessa ”Frederick & Bill” on esillä sen riffi. Pohjola soittaa lisäksi bassosoolon. Pembroken ”Wishful Thinker” -kappaletta on verrattu tyylillisesti The Band -yhtyeen tuotantoon.
Pekka Pohjolan kappale ”1936 Lost in the Snow” julkaistiin instrumentaalina. Pembroke teki siihen alun perin sanat, mutta toteutus ei onnistunut. Gustavsonin kirjoittama jazz-kappale ”For America” on omistettu urkuri Jimmy Smithille. Pembroken ”Captain Supernatural” sisältää vaikutteita Traffic-yhtyeen kappaleesta ”Forty Thousand Headmen”. Tombstone Valentine -albumin päättää Gustavsonin tekemä ”End”. Se on käytännössä soolo, jonka hän laulaa urkujen ja pianon säestyksellä. Kappaleen teksti käsittelee ihmisen itsekästä luonnon tuhoamista.

Julkaisu ja vastaanotto

Suomessa Tombstone Valentine ilmestyi marraskuussa 1970. Sen julkaisi Love Records vinyylilevynä tunnuksella LRLP 19. Albumin alkuperäispainoksen tunnistaa vinyylin etiketistä, jossa on keskellä iso Loven kaksisydäminen logo. Lisäksi etiketin tekstin fontti on sinisen värinen, kansi on laminoitu ja takakannessa on mainittu painopaikka. Albumi julkaistiin myös C-kasettina, mutta siinä kappaleet olivat eri järjestyksessä.
Verve Forecast -yhtiö julkaisi Tombstone Valentinen tupla-albumina Yhdysvalloissa ja Italiassa. Kyseinen versio sisälsi myös yhdeksän Wigwamia edeltäneen Blues Section -yhtyeen levytystä, joista kappaleen ”Anna suukko vain” laulaa Kirka. Levyn myynti jäi Yhdysvalloissa vähäiseksi.