google/wiki40b huggingface dataset:
Nick Spaling

Ura

Kolmivuotisen junioriuransa Spaling pelasi OHL-joukkue Kitchener Rangersissa. Kykyjenetsijät arvioivat hänet 24. parhaaksi pohjoisamerikkalaiseksi kenttäpelaajaksi ennen NHL:n varaustilaisuutta 2007. Hänet varasi toisella kierroksella vuorolla 58 Nashville Predators.
Kesällä 2008 Spaling teki Predatorsin kanssa tulokassopimuksen. Hän tienasi kolmivuotisesta sopimuksesta 1,95 miljoonaa dollaria. Spaling osallistui Predatorsin harjoitusleirille ja joutui myöhemmin aloittamaan kauden farmijoukkue Milwaukee Admiralsissa. Kauden 2009–2010 alun jälkeen Spaling kutsuttiin Admiralsista Nashvilleen. Ensimmäisen NHL-ottelunsa Spaling pelasi 15. joulukuuta 2009. Hän teki heti myös ensimmäisen pisteensä syöttäessään Ryan Jonesin maalin Nashvillen 7–4 -voitossa Tampa Bay Lightningistä. Ensimmäinen maali syntyi 13. joulukuuta 2010 5–0 -voitossa New York Islandersia vastaan.
7. heinäkuuta 2011 Spaling teki Nashvillen kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
27. kesäkuuta 2014 rajoitetusti vapaa pelaaja Spaling kaupattiin NHL:n varaustilaisuuden 2014 yhteydessä yhdessä Patric Hörnqvistin kanssa Pittsburgh Penguinsiin, joka antoi tilalle James Nealin. Penguins vältti välimieskäsittelyn 31. heinäkuuta 2014, kun teki Spalingin kanssa kaksivuotisen sopimuksen, josta Spaling saa 2,2 miljoonaa dollaria vuodelta. Ennen siirtymistä Penguinsiin hän pelasi Nashvillessa kuusi kautta.
Kaudella 2015–2016 hän pelasi Torontossa 35 ottelua pistein 1+6=7. Helmikuussa 2016 hän matkasi Roman Polákin kanssa San Jose Sharksiin, ja vastineena Sharks antoi kaupassa toisen kierroksen varausvuoronsa vuosien 2017 ja 2018 varaustilaisuuksiin sekä Raffi Torreksen.
Laura Åkerlund

Laura Åkerlund (s. 4. maaliskuuta 1987 Helsinki) on suomalainen oopperajohtaja. Vuonna 2019 hänet kutsuttiin Badisches Staatstheater Karlsruhen teatterin johtoryhmään päädramaturgiksi. Badisches Staatstheater Karlsruheen kuuluvat ooppera, baletti, teatteri, nuorten teatteri, sinfoniaorkesteri ja Volkstheater. Vastuu-alueina koko teatterin taiteellisen toiminnan suunnittelu eri osastojen kesken, kansainväliset suhteet ja tuotannot, digitaaliset projektit kuten virtual reality -oopperat ja -baletit sekä henkilöstöjohtaminen painopisteenä skandinaavinen johtaminen. Hän toiminut vuodesta 2016 lähtien Suomen uusimman oopperatalon Helsingin Koomisen Oopperan toimitusjohtajana ja taiteellisena johtajana.  
Åkerlund aloitti pianonsoiton opiskelun 6-vuotiaana ja opiskeli ensin yksityisesti, myöhemmin hän siirtyi Helsingin Konservatorion opiskelijaksi. Opiskellessaan Sibelius-lukiossa 2003-2006 ooppera alkoi kiinnostaa ja hän haki Sibelius-Akatemiaan opiskelemaan oopperaohjausta. Opintojen aikana aikana Åkerlund pääsi harjoittelemaan Suomen Kansallisoopperaan, jonka jälkeen jatkoi ooppera-alan töitään. Åkerlund myös soitti kymmenissä eri bändeissä ylä-aste ikäisestä lähtien. 
Åkerlund valmistui ylioppilaaksi 2006 Sibelius-lukiosta ja filosofian maisteriksi vuonna 2016 Helsingin yliopistosta pääaineena musiikkitiede, sivuaineena estetiikka ja taidehistoria. Lisäksi teatteritieteen opintoja 2011-2012 Freie Universität Berlinissä sekä muita opintoja Sibelius-Akatemiassa että Teatterikorkeakoulussa. Toiminut ohjaajana ja apulaisohjaajana vuodesta 2006 lähtien Suomessa, Saksassa, Ruotsissa, Venäjällä ja Englannissa. Työskennellyt apulaisohjaajana muun muassa Komische Oper Berlinissä, Deutsche Oper Berlinissä, Oper Stuttgartissa ja Bayerische Staatsoperissa. 
Hän on myös Suomen Wagner-seuran vuoden 2016 Bayreuth-stipendiaatti. Elokuussa 2016 Åkerlund nimitettiin Helsingin Koomisen Oopperan toimitusjohtajaksi ja taiteelliseksi johtajaksi.
Åkerlund on toiminut Helsingin yliopiston kulttuurivaliokunnan sihteerinä 2009-2010 ja puheenjohtajana 2010-2011. Perustanut Ylioppilasooppera ry vuonna 2009.
Vuonna 2009 ensiesityksensä sai Yle Teemalla Talo Ranskassa kieliopetusohjelma, jossa Åkerlund toimi yhtenä kilpailijana. Sarjalla on yhdeksän jaksoa ja se kuvattiin Montpellier’ssa, Ranskassa. 
Åkerlund kirjoitti Suomen ensimmäisen pro gradu -työn oopperaohjaamisesta nimellä "It's only opera, not an operation - Demingin ympyrä ja Regiekonzept oopperaohjaajan työprosessissa".
Laura Åkerlund on Nuorten Naisten Kristillisen Yhdistyksen toimitusjohtajana vuosina 1926–1956 toimineen Maija Åkerlundin veljen lapsenlapsenlapsi.
Niinisalo

Kaupunginmuseo

Niinisalon kulttuurikohteisiin kuuluu Kankaanpään kaupunginmuseo, jonka yhteydessä ovat Räikkeen taidekokoelma ja Varuskuntaosasto. Kaupunginmuseo toimii entisessä kansakoulussa. Varuskantaosastolla on esillä mm. vuosina 1945–1947 toiminut Niinisalon internaatti eli sisäoppilaitos sotaveteraaneille, joilta koulu oli jäänyt kesken sodan vuoksi. Oppilaiden keski-ikä oli 25 vuotta ja vanhin oppilas oli 36-vuotias.
Vuodesta 1977 lähtien Niinisalon kansakoulurakennuksessa  oli tykistöaselajin erikoismuseo, Tykistömuseo. Museo siirrettiin 1997 keskeisemmälle paikalle Hämeenlinnaan.
Matti Harkonmäki

Matti Harkonmäki (s. 1935 Kouvola) on taiteenkerääjä ja entinen mainosalan yrittäjä. Hänen kokoelmansa on nykyisin Helsingin taidemuseossa.
Harkonmäki opiskeli Helsingin yliopistossa humanistisia aineita, suomen kieltä, estetiikkaa ja nykykansojen kirjallisuutta sekä taidehistoriaa. Hän työskenteli ensin Markkinointi Viherjuurella ja Turkama & Kumppaneilla, kunnes perusti 1971 oman toimiston Harkonmäki Oy:n. Se muistetaan ehkä parhaiten 1980-luvun puolivälissä metsäteollisuusjärjestöille tehdystä kampanjasta Suomi elää metsästä. Toimisto meni konkurssiin yleisen talouslaman aikana 1991, ja Harkonmäki menetti omaisuutensa.
Harkonmäki maalaa myös itse ja on pitänyt näyttelyitä.
Paul Jerima

Paul Jerima (synt. Jefimow, myös Jefimoff, 29. joulukuuta 1892 Helsinki – 30. elokuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, graafikko ja urheilija, joka työskenteli pitkään Oy Tilgmann Ab:n palveluksessa. Urheilu-urallaan hän voitti useita pikajuoksun Suomen-mestaruuksia sekä edusti Suomen jalkapallomaajoukkuetta sen kaikkien aikojen ensimmäisessä maaottelussa vuonna 1911. Kuvataiteilijana Jerima tunnetaan parhaiten joulukorteistaan.

Elämä

Jerima voitti 100 ja 200 metrin Suomen mestaruudet vuosien 1913 ja 1914 Kalevan kisoissa Helsingissä sekä Porissa vuonna 1915. Myöhemmin kävi ilmi, että Jerima oli voittaessaan Venäjän kansalainen, ja hänet tuomittiin menettämään kaikki henkilökohtaiset mestaruutensa. Suomen kansalaisena Jerima voitti myöhemmin 4×100 ja 4×400 metrin viestimestaruudet vuonna 1919 HIFK:n joukkueessa. Jalkapalloilijana Jerima edusti HIFK:n lisäksi Helsingin Sportia. Hän pelasi urallaan yhden A-maaottelun 22. lokakuuta 1911, jolloin Suomi kohtasi Ruotsin kaikkien aikojen ensimmäisessä maaottelussaan. Jerima vei maalillaan Suomen 2–0-johtoon viiden minuutin pelin jälkeen, mutta lopulta ottelu päättyi Ruotsin 5–2-voittoon.
Oppikoulun jälkeen Jerima opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa ja Taideteollisessa keskuskoulussa. Vuonna 1918 hän aloitti Öflund & Pettersonin litografisen osaston päällikkönä, ja jatkoi myöhemmin tehtävässä yhtiön yhdistyttyä Tilgmannin kanssa 1921. Vuonna 1931 Jerima nimitettiin Tilgmannin tekniseksi ja taiteelliseksi johtajaksi, ja 1935 apulaisjohtajaksi. Yhtiön varatoimitusjohtaja hänestä tuli 1945. Lisäksi Jerima toimi opettajana Taideteollisessa oppilaitoksessa ja vaikutti useissa graafisen alan järjestöissä. Kuvittajana hänet tunnetaan mainosjulisteiden lisäksi erityisesti 1920–1930-lukujen joulukorteistaan, jotka Jerima signeerasi nimellä ”JEF”. 
Jerima kuoli lyhyen sairauden jälkeen 61-vuotiaana elokuussa 1954.
Vatsa sisään, rinta ulos!

Juoni

Tommi Rinteen esittämälle sotamies Pöntiselle on monien  arestirangaistustensa vuoksi määrätty runsaasti ylipalvelusta, ja kotiuttaminen on siirtynyt. Pikkukaupungin varuskunnassa mietitään kuumeisesti, kuinka alati keppostelevasta Pöntisestä saataisiin lopulta kelpo sotilas. Hänet määrätään siirrettäväksi erään tempauksen jälkeen pedantin kapteeni Roudan komppaniaan. 
Kapteeni Tauno Routa (Helge Herala) on joutunut epämieluisaan tehtävään, sillä naisia kammoava upseeri on määrätty opettamaan poikkeusoloissa toimimista tyttökoulun oppilaille. Tytöt huomaavat Roudan vaivaantuneisuuden ja kiusoittelevat häntä ensiapukoulutuksen aikana. Paniikkiin joutunut Routa pakenee tilannetta piiloon pesuhuoneeseen mutta jää yöksi kouluun lukkojen taakse. Paljastumisen pelossa hän naamioituu siivoojaksi. Pahaksi onneksi varuskunnassa odotellaan kenraalin tarkastusta, johon myös Pöntinen osallistuu pukeuduttuaan pilailumielessä kapteeniksi. 
Elokuvan juoni rakentuu pitkälti pikkutuhmien mielikuvien ja vuorosanojen varaan Roudan yrittäessä saada riisumaansa univormua takaisin.
Cape Cod

Cape Cod on kaaren muotoinen niemimaa Yhdysvaltojen Massachusettsin osavaltion itäkolkassa. Niemimaa on 105 kilometriä pitkä. Sen maayhteys katkaistiin vuonna 1914 Cape Codin kanavalla. Kanavan yli pääsee kolmea siltaa pitkin: yksi on rautatiesilta, kaksi autoille.
Niemimaalla on 230 000 pysyvää asukasta, mutta lomakaudella siellä on jatkuva turistien virta: vieraita käy noin 13 miljoonaa Cape Cod on tunnettu valkoisista hiekkarannoistaan ja romanttisista majakoistaan. Siellä on filmattu useiden elokuvien kohtauksia.
Niemellä tuotetaan karpaloita, ostereita ja hummereita.
Ensimmäiset Amerikkaan lähteneet uudisasukkaat täydensivät juomavesivarastojaan juuri Cape Codissa.
Panevėžys

Historiaa

Panevėžys mainittiin ensimmäisen kerran vuonna 1503, jolloin Liettuan suurherttua ilmoitti kirjeessään Ramygalan pastorille myöntävänsä maa-alueen Nevėžisin- ja Lėvuonjoen välissä. Vuonna 1727 munkkien saavuttua Panevėžysiin sinne tuli ensimmäinen keskiasteen koulu, joka muuttui myöhemmin korkeakouluksi, josta tuli paikallinen koulutuksen keskus. Vuosina 1791-1792 kaupunki sai itsehallinto-oikeudet. 
Panevėžys kärsi jonkin verran Napoleonin sodasta 1812 ja kansannousuista 1831 ja 1863. Vuonna 1811 Venäjän hallitus osti kaupungin, ja sen jälkeen seurasi taloudellinen ja poliittinen nousu. Kaupunki vaurastui ja kehittyi, väkilukukin lisääntyi huomattavasti. Rautatieyhteys Daugavpilsista Panevėžysin kautta länteen rakennettiin 1873, ja kaupunki sai rautatieaseman.  Ennen 1900-lukua kaupunkiin tuli nykyaikaisia yrityksiä ja teollisuutta. Kaupallisuus ja koulutus lisääntyi.
Vuonna 1940 toisen maailmansodan yhteydessä Neuvostoliitto otti kaupungin valtaansa, jolloin lukuisia poliitikoita tapettiin. Saksan miehityksen aikana tapettiin juutalaisia. Sodan jälkeen kaupungin kehitys oli heikennyt. Neuvostoliiton kontrollin vaikutuksesta Panevėžysistä tuli teollisuuden keskittymä. Vuosien 1959 ja 1979 välissä Panevėžysin väkiluku lisääntyi 41 000:sta 101 500:een, mihin vaikutti se, että kaupunkiin perustettiin suuria yhtiöitä. Vuonna 1990 kaupunkilaisia oli jo 130 000.

Yritystoiminta

Panevėžyssä on ollut Daniscon omistukseen kuulunut sokeritehdas, joka suljettiin vuonna 2007 sen vuoksi, että Euroopan unionin komissio pyrki vähentämään sokerintuotantoa Euroopan unionissa pienentämällä maakohtaisia sokerintuotantokiintiöitä.
Kalugan Jumalanäiti

Kalugan Jumalanäidin ikoni on Venäjällä kuuluisa ikoni, jota muistellaan ortodoksisessa kirkossa vuosittain lokakuun 12. päivänä. Se saanut nimensä Venäjällä sijaitsevan Kalugan kaupungin mukaan. Suomessa tämä kirjaa lukevan Jumalanäidin ikonityyppi on harvinaisempi.
Harri Koponen

Harri Eerik Koponen (s. 6. joulukuuta 1962 Lahti) on suomalainen yritysjohtaja. Koponen on toiminut useiden, erityisesti informaatioteknologia-alan yritysten johtotehtävissä. 
Koponen työskenteli Ericssonilla vuodesta 1994 alkaen, viimeiseksi SonyEricssonin Pohjois- ja Väli-Amerikan matkapuhelindivisioonan johtajana, ja sitä ennen Hewlett-Packardilla ja Shellissä. 
Elokuusta 2001 huhtikuuhun 2003 Koponen oli Soneran toimitusjohtaja ja Telia-Sonera-fuusion jälkeen TeliaSonerassa varatoimitusjohtajana kesäkuuhun 2004 asti. Vuosina 2004–2008 Koponen toimi kuwaitilaisen Wataniya Telecom -teleoperaattorin toimitusjohtajana Kuwaitissa. Ruotsalaisen Tele2:n toimitusjohtajana hän toimi vuosina 2008–2010.  
Koponen on palvellut Osaka Oy:ssä itsenäisenä konsulttina ja toiminut sitä kautta mm. Roviolla varatoimitusjohtajana ja operatiivisena johtajana elokuusta 2010 elokuuhun 2014 asti, jolloin Koponen siirtyi Rovion pääomistajien sijoitusyhtiöön 
Koponen toimi SSH Communications Security Oyj:n toimitusjohtajana vuodesta 2014 maaliskuuhun 2016.
Hän on toiminut Nortal As:n kaupallisena johtajana 1.3.2016 alkaen, ja yhtiön Suomen toiminnoista vastaavan Nortal Oy:n toimitusjohtajana 1.2.2017 lähtien. 
Koponen on Tecnotree Oyj:n hallituksen puheenjohtaja sekä Soprano Oyj:n ja SSH Oyj:n hallituksen jäsen.

Koulutus

Koulutukseltaan Koponen on merkonomi. Koponen on suorittanut Executive MBA -ohjelman, ja hän on taloustieteiden kunniatohtori Jyväskylän yliopistosta.

Yksityiselämä

Hän on naimisissa ja neljän lapsen isä.
Pieni Kalliojärvi (Uurainen)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,0 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Autiojoen valuma-alueeseen (14.295) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 182,7 metriä mpy.
Bryan Forbes

Bryan Forbes (oik. John Theobald Clarke, 22. heinäkuuta 1926 Lontoo – 8. toukokuuta 2013 Virginia Water) oli brittiläinen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja näyttelijä. Hän oli vuodesta 1955 naimisissa näyttelijä Nanette Newmanin kanssa. 
Forbes opiskeli Royal Academy of Dramatic Artissa. Hänen varhaisten käsikirjoitustensa joukkoon lukeutuvat Itsemurhapartio (1955) ja Pankkirosvojen kerho (1960), joista viimeksi mainitussa hän myös näytteli. Hän aloitti lisäksi Richard Attenboroughin kanssa yhteistyön, josta syntyi muun muassa elokuva Vihainen hiljaisuus (1960).
Forbesin ensimmäinen ohjaus oli Viattomat vuodelta 1961. Hänen ohjauksensa ja käsikirjoituksensa Lukittujen ovien takana (1964) toi hänelle Edgar-palkinnon. Hän jatkoi uraansa Britanniassa läpi 1960-luvun ja matkusti myös Hollywoodiin, jossa syntyi Kuningasrotta (1965).
Forbesin myöhempään tuotantoon kuuluvat muiden muassa Stepfordin naiset (1975), Lasikenkä ja ruusu (1976), Yli esteiden (1978) ja Vakoilupeli (1990). Hän sairasti MS-tautia vuodesta 1975 lähtien. Hänestä tehtiin Brittiläisen imperiumin komentaja (CBE) vuonna 2004.
Onni Tuomi

Onni Aleksanteri Tuomi (entinen sukunimi Ahlbom; 21. marraskuuta 1875 Virrat – 4. tammikuuta 1933 Petroskoi, Neuvostoliitto) oli suomalainen päätoimittaja ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Tuomen vanhemmat olivat mylläri Aleksander Ahlbom ja Hilma Hagelberg. Hän kävi kansakoulun ja työskenteli sitten työmiehenä pääasiassa tukkitöissä 1889–1899 sekä työnjohtajana 1899–1907. Jouduttuaan erotetuksi hän siirtyi politiikan pariin toimien sosiaalidemokraattien puhujana ja Vaasan läänin itäisen vaalipiirin sosialidemokraattien puheenjohtajana. Hän oli Sorretun Voima -lehden päätoimittajana Jyväskylässä 1911–1918. Suomen sisällissodan jälkeen Tuomi siirtyi Venäjälle ja toimi sitten lehtimiehenä Petroskoissa.
Tuomi oli SDP:n kansanedustajana 1908–1918 edustaen Vaasan läänin itäistä vaalipiiriä. Tuomi oli naimisissa vuodesta 1905 kansanedustaja Lempi Maria Kuuselan kanssa.
Lapiorullaäes

Lapiorullaäes on maataloustyökalu, jota käytetään nykyään traktorivetoisena ja se on tarkoitettu pellon kevyeen äestykseen. Laitteesta on myös käytetty nimitystä hankmo, tunnetuimman suomalaisen valmistajansa mukaan.
Lapiorullaäes on nykyisin useimmiten leveä, joten se sopii isohkoille peltoaloille ja nopeaan maanmuokkaukseen. Se soveltuu muun muassa sänkipellon muokkaukseen sekä pellon ilmalla kuohkeuttamiseen. Nykyiset lannan kompostointiin ja lietelannan käsittelyyn liittyvät määräykset vaativat erityisen nopeaa maan kääntöä lannoituksen jälkeen, ja tähän tarkoitukseen lapiorullaäes sopii hyvin.
Jahnin–Tellerin ilmiö

Jahnin–Tellerin ilmiö eli JT-ilmiö on tietynlainen molekyylin kolmiulotteisen muodon vääristymä, joka liittyy elektronien samanenergiaisten energiatasojen spontaaniin symmetrian rikkoutumiseen: tasot siis menettävät samanenergiaisyytensä. Vääristymä tapahtuu, jotta molekyylin, esimerkiksi metallikompleksin, kokonaisenergia pienenee.
JT-ilmiötä tavataan erityisesti tietyillä oktaedrisillä metallikomplekseilla. Kompleksit litistyvät tai venyvät ilmiön vuoksi lähinnä yhdeltä akseliltaan. Ilmiötä voi ilmetä myös tetraedrisillä metallikomplekseilla. Ilmiö syntyy vain tietyn elektronirakenteen molekyyleissä.
Ilmiö on nimetty Hermann Arthur Jahnin ja Edward Tellerin mukaan. He havaitsivat ilmiön kokeellisesti 1937 ja sitten osoittivat soveltamalla ryhmäteoriaa kvanttimekaniikkaan väitteen, jonka mukaan molekyylissä samaenergiset (degeneroituneet) elektronitasot, jotka ovat täyttyneet epätasaisesti elektronein, eivät ole vakaita, ellei molekyyli ole suora (lineaarinen).
Väite on Jahnin–Tellerin teoreema. Sen matemaattinen todistus on vaikea, mutta sen ratkaisu kunkin tarkastellun molekyylin kohdalla kertoo näiden muodon ja vääristymän suuruuden.
Chris Squire

Musiikkiin varhaisiällä

Chris Squire syntyi Pohjois-Lontoossa Queensburyn lähiössä ja vietti lapsuutensa Kingsbury-nimisellä alueella. Musiikkiin hän tutustui kuusivuotiaasta laulaessaan St.Andrewin kirkkokuorossa. Tätä kuoroa johti Barry Rose, joka oli myös kirkkourkuri. Hän oli varhainen esikuva, ja Squire kutsuikin hänet soittamaan Fish Out Of Water - sooloalbumille sen pilliurkuosuudet. 
Kuoron aikana hän ystävystyi Andrew Pryce Jackmanin kanssa, joka myöhemmin teki orkesterisovitukset Squiren Fish Out Of Water sooloalbumille sekä Yesin Tormato- albumille. 12- vuotiaana Squire liittyi Guildfordin katedraalikuoroon. Squiren koulukaveri ehdotti hänelle bassokitaraa. Squiren ensimmäinen basso oli äidin ostama Futurama, ja hän perusti Pryce Jackmanin kanssa ensimmäisen yhtyeensä The Selfs. Basistina esikuvana oli The Who:n John Entwistle.

Yhtyeisiin

1960-luvulla hän käytti LSD:tä, kunnes kerran koki huonon LSD-”matkan”. Hän kertoo, että vietti sen seurauksena kuukausia tyttöystävänsä asunnossa ja kehitti tänä aikana omalaatuisen soittotyylinsä. Squire toipui eikä enää käyttänyt LSD:tä.
Ensimmäinen tunnetumpi yhtye The Syn. Tämän rinnalle muodostui kokoonpano Mabel Greer’s Toyshop, johon liittyi myös The Syn -yhtyeessä ollut kitaristi Peter Banks. Kokoonpanoon tulivat myös Jon Anderson, Tony Kaye ja Bill Bruford. Kokoonpanon ja musiikillisten muutosten myötä yhtyeen nimeksi keksittiin Yes.
Yes-yhtyeessä Squire soitti sen perustamisesta lähtien 1968. Hän sävelsi sen materiaalia sekä yksin että yhdessä muiden jäsenten kanssa.
Tunnetuimpia lienevät The Yes Albumin "Your's Is No Discrage", "I've Seen All Good People" sekä Fragile- albumin "Heart of The Sunrise".
Squire oli Yesin kokoonpanossa, kunnes vetäytyi 2015 sairauden vuoksi. Hänellä todettiin toukokuussa 2015 akuutti leukemia, johon hän menehtyi.
Yhtyeessä aiemmin ollut Billy Sherwood korvasi hänet jo sovituissa konserteissa Squiren jouduttua vetäytymään ja ne olivat ensimmäiset ilman Squirea.
Li Andersson

Elämä

Anderssonin vanhemmat ovat taiteilija Jan-Erik Andersson ja toimittaja Siv Skogman.
Andersson valmistui valtiotieteiden kandidaatiksi vuonna 2010 Åbo Akademista. Hän on opiskellut pääaineenaan kansainvälistä oikeutta erikoistuen kansainväliseen ihmisoikeuslainsäädäntöön ja pakolaisuuteen. Sivuaineena Andersson on opiskellut venäjän kieltä ja kulttuuria. Hän on työskennellyt muun muassa Finlands Svenska Skolungdomsförbund -opiskelijajärjestön pääsihteerinä, Varsinais-Suomen Vasemmistonuorten piirisihteerin sijaisena ja Civil Rights Defenders -ihmisoikeusjärjestön harjoittelijana.
Andersson on ollut puheenjohtaja Åbo Gröna Vänster -yhdistyksessä, joka on punavihreä opiskelijayhdistys Åbo Akademissa opiskeleville ja Vasemmistoliiton alla toimiva ruotsinkielinen paikallisosasto Turussa.

Politiikka

Toukokuussa 2011 Andersson valittiin Vasemmistonuorten puheenjohtajaksi Oulun liittokokouksessa. Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa hän oli ehdolla Vasemmistoliiton listalla ja sai 2 170 ääntä, joilla ylsi varasijalle. Kunnallisvaaleissa 2012 hän oli 2 422 äänellä Turun ääniharava. 
Vuonna 2012 Andersson julkaisi yhdessä Mikael Brunilan ja Dan Koivulaakson kanssa kirjan Äärioikeisto Suomessa.
Vuoden 2014 europarlamenttivaaleissa Andersson sai yli 47 000 ääntä ja sijoittui varasijalle. Kevään 2015 eduskuntavaaleissa hänet valittiin kansanedustajaksi Varsinais-Suomen vaalipiiristä 15 071 äänellä. Vaalien jälkeen Andersson valittiin Vasemmistoliiton eduskuntaryhmän ensimmäiseksi varapuheenjohtajaksi. Hän on sivistysvaliokunnan jäsen.
Helmikuussa 2016 Andersson ilmoitti tavoittelevansa Vasemmistoliiton puheenjohtajuutta kesän 2016 puoluekokouksessa. 6. kesäkuuta hän voitti selvästi neuvoa-antavan puheenjohtajaäänestyksen ja hänet valittiin Vasemmistoliiton puheenjohtajaksi 11. kesäkuuta puoluekokouksessa Oulussa hänen kilpailijoidensa luovuttua ehdokkuudesta.
Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Andersson sai koko maan toiseksi eniten ääniä yhteensä 24 404 ääntä Varsinais-Suomen vaalipiirissä. Ainoastaan Perussuomalaisten Jussi Halla-Aho sai enemmän ääniä (30 596).
Andersson ilmoitti syyskuussa 2019 haluavansa jatkaa puolueensa puheenjohtajana myös marraskuun puoluekokouksen jälkeen.

Poliittisia näkemyksiä

Andersson sanoo olevansa sosialisti, jonka mielestä työ ja pääoma ovat edelleen vastakkain. Hän on myös  marxilainen, jonka tärkein arvo on vapaus. Hänestä vasemmistoliiton ja vihreiden erona on muun muassa suhde ammattiyhdistysliikkeeseen. Andersson kannattaa toisen kotimaisen kielen opetusta ja sukupuoletonta asevelvollisuutta sekä puolustusvoimien kriisitehtävien lisäämistä.  Hän ymmärtää Greenpeacen operaatioita ja iskuja turkistarhoihin sekä kansalaistottelemattomuutta. Anderssonin mielestä eläimillä on identiteetti ja hän pyrkii vegaaniuteen. Hän kannattaa viisumivapautta Venäjän kanssa. Andersson kannattaa myös kannabiksen dekriminalisointia.
Vuonna 2018 Andersson on ehdottanut nelipäiväistä työviikkoa tai kuusituntista työpäivää.

Yksityiselämä

Li Andersson asuu entisen jääkiekkoilijan Juha Pursiaisen (s. 1982) kanssa avoliitossa Turussa.
Orlandon kansainvälinen lentoasema

Orlandon kansainvälinen lentoasema (engl. Orlando International Airport) sijaitsee 11 kilometriä Orlandon keskustasta kaakkoon. 
Lentoasema on Floridan toiseksi vilkkain lentoasema.
Väkäleuka

Väkäleuka oli Ontarion Port Arthurissa vuosina 1908–1915 ilmestynyt kanadansuomalainen sosialistinen pilalehti.
Työkansa-sanomalehden kustannusyhtiön julkaisema Väkäleuka oli luonteeltaan poliittinen pilalehti, jonka pilakuvat, satiiriset runot, vitsit ja kertomukset kohdistuivat kapitalisteihin, valtiovaltaan, kirkkoon ja perinteisiin arvoihin. Aluksi kuukausittain ja vuodesta 1910 lähtien kahdesti kuukaudessa ilmestyneen lehden levikki kohosi vuoden 1912 alussa 2 500:aan ja seuraavana vuonna 6 000 kappaleeseen.
Väkäleukaa luettiin alusta lähtien myös Yhdysvalloissa. Vuonna 1911 sille syntyi kilpailija, Työmiehen julkaisema Lapatossu. Työkansan päätoimittaja Moses Hahl onnistui värväämään Lapatossun toimittajan ja pilapiirtäjän Kaarlo Suvannon omaan pilalehteensä. Syksyllä 1912 Väkäleukaa ja Suvantoa vastaan tehtiin ilmianto uskontoa ja kirkkoa loukkaavan kuvituksen takia, mutta juttu jäi vaille seuraamuksia. Viimeistään vuoden 1914 keväällä Suvanto palasi Lapatossun toimittajaksi, minkä jälkeen Väkäleukaa toimitti Kalle Rissanen. Lehti lakkasi Työkansan julkaisuyhtiön tehtyä konkurssin vuonna 1915.