google/wiki40b huggingface dataset:
Hortensiakasvit

Tuntomerkit

Heimon lajit ovat puuvartisia pensaita, köynnöksiä tai ruohovartisia kasveja. Lehdet kasvavat yleensä vastakkain ja ovat korvakkeettomia. Kukat ovat säteittäisiä ja yleensä 4–5-lukuisia.
Hortensiakasvien sekundaarinen aineenvaihdunta tuottaa mm. flavonoleja ja tanniineja. Joskus kasveilla on tähtikarvoja tai muulla tavoin haaroittuneita karvoja. Lehtiparia yhdistää varren poikki kulkeva juova. Lehdet ovat tavallisesti sulkasuonisia, harvoin kourasuonisia. Kukinto on viuhkomainen ja harvoin kukat voivat olla jopa 10-lukuisia. Terälehdet ovat erillisiä, ja heteitä on niihin nähden ainakin kaksinkertainen määrä. Joskus heteet ovat litteäpalhoisia ja muodostavat putken. Kukassa on mesiäinen. Yhdislehtinen sikiäin on 2–12, tavallisesti kuitenkin kolmesta viiteen emilehden muodostama, enemmän tai vähemmän kehänalainen. Luotti on nauhamainen tai pallomainen. Toisinaan siemen on siivellinen. Kromosomiluku n = 13–18.

Levinneisyys

Hortensiakasvit ovat peräisin pääasiassa lämpimänlauhkeilta alueilta, vain harvat niistä kasvavat tropiikissa. Laajin yhtenäinen levinneisyysalue on Itä- ja Kaakkois-Aasiassa. Euroopassa on pieni esiintymisalue Pohjois-Italian seuduilla.
Victor Ostrovsky

Victor John Ostrovsky (s. 28. marraskuuta 1949 Alberta, Kanada) oli vuoteen 1990 Israelin salaisen palvelun Mossadin entinen agentti, nykyään  kirjailija ja taiteilija. Hänen vaimonsa Bella Ostrovsky on taiteilija.

Petoksen kautta

Victor Ostrovsky on julkaissut Israelin salaisesta palvelusta kertovan kirjan By Way of Deception (suom. Petoksen kautta). Ostrovsky oli alkun perin Israelin armeijan upseeri, ja palveli ennen Mossadia sotilaspoliisissa ja laivastossa. Vuonna 1982 Ostrovsky värvättiin Mossadiin. Ostrovskyn kohukirja By Way of Deception oli bestseller, jonka myynnin Israelin tiedustelupalvelu yritti pysäyttää. Tämä oli ensimmäinen kerta kun jokin valtio koetti estää jonkun teoksen julkaisemisen toisessa maassa. Ostrovsky kertoo teoksessaan muun muassa koulutuksestaan Mossadin kenttävirkailijaksi katsaksi. Kirjan julkaiseminen oli mahdollista Yhdysvalloissa, koska Ostrovsky pakeni Israelista. Ostrovsky jäi Mossadista pois, koska epäonnistui joidenkin PLO:n johtajien sieppaamisessa. Ostrovskyn mielestä Mossad oli terrorismin vastaisessa sodassaan liian julma ja teki pahoja virheitä ja raportoi operaatioistaan maansa johdolle hyvin epätarkasti. Mossad oli hänen mielestään osin tehoton, eikä hallitus valvonut sitä kyllin tarkasti. Ostrovskyn kirjoittama teos on saanut osakseen ristiriitaisen vastaanoton ja on joidenkin arvostelijoiden mielestä ainakin osin kuvitteellinen. Arvostelijoiden mukaan Ostrovsky ei olisi kyennyt pääsemään käsiksi niin laajaan määrään salaista tietoa. Ostrovskyn mukaan katsa-opiskelijoilla oli oikeus käyttää laajaa kirjastoa ja muita tietolähteitä. Joidenkin mielestä Mossad vaaransi joidenkin sen agenttien turvallisuuden, kun kirja paljasti niin yksityskohtaisia tietoja.
Géraud Duroc

Géraud Christophe Michel Duroc (25. lokakuuta 1772 Pont-à-Mousson, Ranska – 23. toukokuuta 1813 Saksi) oli ranskalainen kenraali ja herttua, joka tuli tunnetuksi läheisistä suhteistaan Napoleoniin.
Duroc oli upseerin poika, joka sai koulutuksensa synnyinpaikkakunnallaan ja Châlons'ssa. Hänet ylennettiin tykistön vänrikiksi neljännessä rykmentissä 1793, minkä jälkeen hän eteni vakaaseen tahtiin. Hänestä tuli Napoleonin adjutantti (aide-de-camp) 1796 ja hän kunnostautui Isonzon, Brentan ja Gradiscan taisteluissa Italiassa 1796–1797. Hän haavoittui vakavasti Abukirin taistelussa palvellessaan Egyptissä. Kapteeni Duroc nimitettiin Napoleonin ensimmäiseksi adjutantiksi 1798, prikaatikenraaliksi 1800 sekä Tuileries’n palatsin kuvernööriksi (Gouverneur du Palais impérial, Grand Officier de la Maison de l'Empereur, Grand Maréchal du Palais) Marengon taistelun jälkeen hänet lähetettiin erikoistehtäviin Wieniin, Pietariin, Tukholmaan ja Kööpenhaminaan.
Tuileriesin palatsin kuvernöörinä ollessaan hän vastasi Napoleonin turvallisuudesta sekä sotaretkillä että Ranskassa. Austerlitzin taistelun jälkeen hän osallistui tärkeisiin neuvotteluihin Preussin kuningas Fredrik Vilhelm III:n kanssa, Saksissa (joulukuussa 1806), eräiden osavaltioiden liittymiseksi Reinin liittoon sekä Znojmon rauhassa heinäkuussa 1809.
Vuonna 1808 hänet nimitettiin Friulin herttuaksi. Napoleonin Venäjän-sotaretken jälkeen hänet nimitettiin senaattoriksi 1813. Duroc haavoittui kuolettavasti Bautzenin taistelussa Saksissa toukokuun 20.–21. päivänä 1813 ja hän kuoli taistelukentän läheisessä maatalossa 23. toukokuuta Napoleon osti maatilan ja pystytti sinne muistomerkin hänen kunniakseen. Hänet haudattiin sittemmin Hôtel des Invalidesiin Pariisissa vuonna 1847.
Durocin metroasema Pariisissa on saanut nimensä Géraud Durocin mukaan.
Kerry Katona

Kerry Jayne Elizabeth Katona (aik. McFadden; s. 6. syyskuuta 1980 Warrington) on englantilainen laulaja ja televisioesiintyjä. Hän oli yksi Atomic Kittenin alkuperäisjäsenistä vuodesta 1999, mutta hän jätti yhtyeen tammikuussa 2001 tultuaan raskaaksi. Tämän jälkeen hän on esiintynyt televisiossa ja aloittanut soolouran.
Katona avioitui entisen Westlife-laulajan Brian McFaddenin kanssa vuonna 2002. Pariskunnalla on kaksi lasta, Molly ja Lilly Sue. Katona ja McFadden erosivat 2004. Katona on nykyisin aviossa Mark Croftin kanssa. Heillä on yksi yhteinen lapsi, Heidi Elizabeth.
William Foulke

William Henry "Fatty" Foulke (12. huhtikuuta 1874 Dawley, Shropshire – 1. toukokuuta 1916 Sheffield) oli englantilainen jalkapallo- ja krikettiammattilainen. Erityisesti hänet tunnettiin lihavuudestaan. Painavimmillaan Foulke painoi 165 kilogrammaa. Pituutta hänellä oli 190 senttimetriä. 
Foulke pelasi krikettiä huipputasolla Derbyshire County Cricket Clubissa vuosisadan vaihteen tienoilla. Jalkapallouransa hän aloitti paikallisessa joukkueessa Blackwellissä, mistä vuonna 1894 siirtyi Sheffield Unitediin. Sheffield Unitedissa Foulke pelasi kolme kertaa FA Cupin loppuottelussa ja voitti kilpailun kahdesti. Lisäksi hän voitti joukkueessa Englannin liigamestaruuden. Chelsea FC:hen hän siirtyi vuonna 1905 50 punnan siirtosummalla ja hänestä tuli Chelsean ensimmäinen kapteeni. Hän pelasi joukkueessa vain yhden kauden ennen siirtymistään Bradfordiin, missä hän päätti jalkapallouransa.
Foulke pelasi myös yhden ottelun Englannin maajoukkueessa, Walesia vastaan vuonna 1897. Erään kerran ottelu jouduttiin keskeyttämään maalin ylähirren katkettua Foulken hypättyä roikkumaan siihen.
Mika Pietilä (valmentaja)

Mika Pietilä (s. 1970) on porvoolainen thainyrkkeilijä ja valmentaja. Hän päätti uransa ottelijana vuonna 2002. Kilpauransa jälkeen Pietilä toimi tovin Suomen Muaythai -liiton puheenjohtajana ja keskittyi enemmän valmennukseen. Hän toimii miesten maajoukkueen päävalmentajana sekä Porvoo Thaiboxing Clubin päävalmentajana.
Pietilä voitti aktiiviurallaan vuoden 1999 amatöörien maailmanmestaruuden sarjassa -63,5kg, ja hän oli Pohjoismaiden mestari samassa sarjassa vuodet 1994–1999. Pietilä voitti myös vuonna 1995 SM-pronssia olympiatyylin nyrkkeilyssä.
Pietilä aloitti thainyrkkeilyn vuonna 1985 Porvoossa Petteri Saarion järjestämällä peruskurssilla. Saario oli Porvoo Thaiboxing Club ry:n perustaja ja vastasi Pietilän ensimmäisistä opeista. Jo varhaisessa vaiheessa Pietilä lähti opiskelamaan lajia Turkuun, jossa Mustosen veljekset ja eritoten Kaitsu tutustuttivat Pietilän syvemmälle lajiin. Turussa myös järjestettiin Suomen ensimmäiset thainyrkkeilykilpailut, joissa Pietiläkin pääsi kilpailemaan. Saarion pikkuhiljaa poistuessa Porvoon seuran vetovastuusta alkoi opetuspuoli siirtyä vähin erin Pietilän harteille. Pietilä haki aktiivisesti oppia lisää Mustosilta ja myös lajin kotimaasta Thaimaasta. Tarkkana luonteena Pietilä ei pitkään aikaan antanut muiden ohjata harjoituksia, vaan keskittyi oman harjoittelun lisäksi opettamaan muita.
Pietilä voitti MM- ja EM-kultamitalit ja myös pm- ja sm-tittelit. Kokonaisuutena otteluja kertyi noin 60, joista suurin osa voittoja. Pietilän ottelutyyli ei niinkään perustunut voimaan tai raivoon vaan äärimmäisen hyvään ottelusilmään ja tilannetajuun. Siten hän sai vastustajat näyttämään usein aloittelijoilta, kun nämä törmäilivät yllättäviin kyynärpääiskuihin. Oma kilpailu ura hiipui ajankäytöllisten ongelmien takia. Pietilä kuitenkin myöntää edelleen kaipaavaansa kehään ja harjoittelee vapaa-aikanaan.
Pietilä on edelleen aktiivisesti mukana lajin parissa. Ottelijat saavat asiantuntevaa valmennusta ja menestyvät kisoissa. Pietilä ehti toimia myös thainyrkkeilyliiton puheenjohtajanakin neljä vuotta. Pietilän ansiosta kilpailutoiminta myös Porvoossa on saanut kipinää. Otteluiltoja on järjestetty niin ravintoloissa kuin sirkusteltassa, ja aina kehässä on ollut Suomen kärkinimiä.
Vuonna 2005 Pietilä alkoi valmentaa Suomen naisnyrkkeilyn ykkösnimeä Eva Wahlströmiä.
Sotkamon vaakuna

Sotkamon vaakuna on Sotkamon kunnan tunnus. Vaakunan aihe viittaa pitäjän keskustassa sijaitsevaan vesistöjen ympäröimään Vuokattiin.
Vaakunan selitys on ”hopeakentässä sininen, yläreunaltaan kaarikoroinen hirsi.” Vaakunan on suunnitellut Toivo Vuorela, ja Sotkamon kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 2. tammikuuta 1962. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 9. kesäkuuta samana vuonna.
Kiviturkkisammal

Ulkonäkö

Kiviturkkisammal on löyhiä kasvustoja muodostava ja sen versot ovat kiiltävät ja väriltään harmaanvalkoisesta tummanvihreään. Sen lehdet ovat jouhimaisen kapeat ja sirppimäisen käyrät. Sen keskisuoni on leveä ja täyttää kärjestä koko lehden. Sillä on harvoin itiöpesäkkeitä. Se muistuttaa joitakin kynsisammalia.

Levinneisyys

Kiviturkkisammal kasvaa pohjoisella pallonpuoliskolla havumetsävyöhykkeessä ja vuoristoissa. Se on yleinen koko Suomessa.

Elinympäristö

Kiviturkkisammal kasvaa yleensä karuilla silikaattikivillä ja joskus myös puiden tyvillä.
Gassendi (Kuun kraatteri)

Gassendi on suuri kraatteri Kuussa Mare Humorumin pohjoislaidalla. Kraatteri on suurilta osin jähmettyneen laavan täyttämä, vain reuna ja keskushuippu näkyvät. Kraatterin läpimitta on 111,39 km, syvyys 1,9 km. Kraatterin reunavalli on 250 m - 2,5 km:n korkeudessa pinnasta.
Kraatterin pohjoislaidalla on Gassendi A-satelliittikraatteri, joka rikkoo reunavallin ja on läpimitaltaan 33 km. Kraatterin pohjalla on "rillejä", romahtaneita laavatunneleita nimeltä Rimae Gassendi.
Kraatterin koordinaatit ovat 17,5° S, 39,9° W.
La Bamba

La Bamba on meksikolainen kansanlaulu, jonka teki yleismaailmallisesti tunnetuksi laulaja Ritchie Valens vuonna 1958. Kappaleesta tuli hyvin tunnettu ympäri maailmaa ja sitä pidetään Valensin tunnetuimpana kappaleena. Hän oli kappaleen teon aikana 17-vuotias.

Coverversiot

Kappaleesta on tehty lukuisia coverversioita. Tunnetuin lienee Los Lobos -yhtyeen vuonna 1986 tekemä versio, joka tehtiin myös Valensista kertovaan samannimiseen elokuvaan. Elokuvassa päähenkilöitä näyttelevät Lou Diamond Phillips (Ritchie Valens) ja Esai Morales (Bob Valenzuela).
Harmaapäätikka

Koko ja ulkonäkö

Selkäpuoli on harmahtavanvihreä, vatsapuoli vaaleanharmaa ja niska keltainen. Pää on harmaa, ja sen sivuilla sijaitsevat mustat ”viikset”. Koiraan otsa on punainen. Vihertikkaan verrattuna harmaapäätikan kaula on lyhyempi, nokka ohuempi ja pää hiukan pyöreämpi. Harmaapäätikan päässä on punaista vain koiraan otsalla, kun vihertikalla koko päälaki ja viiksijuovan keskusta ovat punaisia. 
Harmaapäätikan pituus on täysikasvuisena noin 27–32 cm ja paino 130–180 grammaa. Sen ääni on pehmeä ”kjyk”. Laulu on tyypillinen, loppua kohden laskeva vihellyssarja ”kjyy-kjy-kjy-kjy-kjy”, jota on helppo matkia viheltämällä. Soidinaikaan harmaapäätikka onkin helppo houkutella näkösälle matkimalla. Laji rummuttaa puuta kuten muutkin tikat. Omalaatuinen rääkynä muistuttaa hieman käpytikan vastaavaa ääntä.
Harmaapäätikka lentää tikkamaisesti syvään aaltoillen, ja siivistä voi kuulua kumiseva ääni. Se tarkkailee ihmistä puun rungon takaa, jolloin usein vain sen toinen silmä näkyy.
Vanhin suomalainen rengastettu harmaapäätikka on ollut neljä vuotta, 10 kuukautta ja 29 päivää vanha. Euroopan vanhin on ollut saksalainen viiden vuoden ja viiden kuukauden ikäinen yksilö.

Samannäköisiä lajeja

Harmaapäätikan höyhenpeite muistuttaa suuresti vihertikkaa. Vihertikka on kuitenkin hieman isompi, ja sillä on silmän ympärillä laajempi musta rosvonaamio ja kokonaan punainen päälaki, kun taas harmaapäätikalla on vain pieni punainen laikku koiraan otsassa. Suomessa harmaapäätikkaa kutsutaan usein vihertikaksi, joka on kuitenkin meillä erittäin harvinainen satunnaisvieras.

Levinneisyys

Harmaapäätikka on levinnyt laajalle Euraasiassa: sen levinneisyysalue ulottuu Ranskasta Japaniin. Suomi on sen levinneisyysalueen pohjoisreunalla. Se on maassa harvalukuinen, etenkin etelän lehtometsien ja suuria haapoja kasvavien metsien laji, mutta pesimähavaintoja on Pohjois-Suomea myöten. Suomen parimäärä on noin 3 000–4 000. Harmaapäätikka on vähentynyt suuressa osassa Eurooppaa. Euroopan populaation kooksi arvioidaan 360 000–640 000 yksilöä. 
Harmaapäätikka on pääasiassa paikkalintu. Nuoret linnut voivat vaellella syksyisin joitakin kymmeniä, joskus satoja kilometrejä.

Elinympäristö

Harmaapäätikka elää pääasiassa lehti- ja sekametsissä, etenkin jalopuupuistikoissa ja haavikoissa. Se voi kuitenkin pesiä myös vanhoissa kalliomänniköissä. Saaristossa lajia tavataan usein vanhoissa laidunmetsissä, joissa on runsaasti huonokuntoisia lehtipuita. Talvisin se käy lintulaudoilla syömässä rasvaa. Syysvaelluksella harmaapäätikkoja voidaan tavata myös kaupungeissa.

Lisääntyminen

Harmaapäätikka hakkaa kolon lahoon lehtipuuhun, noin viiden metrin korkeuteen. Laji voi pesiä vanhassakin kolossa. Se munii toukokuun alussa viidestä kymmeneen munaa ja molemmat vanhemmat hautovat yhteensä 15–17 päivää. Poikaset ovat lentokypsiä neliviikkoisina.

Ravinto

Harmaapäätikan pääasiallista ravintoa ovat muurahaiset. Kesällä laji syö myös hyönteisiä ja niiden toukkia. Syksyllä harmaapäätikka syö myös pihlajanmarjoja ja talvella lisäksi siemeniä. Se voi käydä ruokintapaikalla, varsinkin jos talia on tarjolla.
Ninja Gaiden

Julkaisut

Team Ninja jatkoi pelin päivittämistä julkaisun jälkeen, julkaisemalla kaksi Hurricane Packia ilmaisesti ladattaviksi, joka lisäsi peliin extrasisältöä, uusia pelihaasteita ja pelimoottorin parannuksia. Nämä tulivat mukaan suoraan vuonna 2005 julkaistuun, Ninja Gaidenin remake-peliin nimellä Ninja Gaiden Black. Kaksi vuotta myöhemmin peli julkaistiin hieman uudistettuna seuraavan sukupolven konsolille, PlayStation 3:lle nimellä Ninja Gaiden Sigma. Huolimatta tehokkaammasta alustasta, pelin viaksi lueteltiin puutteellisuus verrattuna Xboxille ilmestyneisiin aiempiin versioihin. Sigma-versio julkaistiin myöhemmin PlayStation Vitalle nimellä Ninja Gaiden Sigma Plus.

Vastaanotto

IGN antoi pelin Xbox-versiolle arvosanaksi 9.4/10 arvostelussaan.
Sodankylän geofysiikan observatorio

1. kansainvälinen polaarivuosi 1882-1883

Sodankylässä toimi vuosina 1882-1884 polaariasema, jossa tehtiin magneettikenttään, revontuliin ja meteorologiaan liittyviä havaintoja. Retkikuntaa johti Selim Lemström. Retkikunnan vaihteista on Heikki Nevanlinna kirjoittanut kirjan Suomalainen polaariretkikunta Lapissa 1882-1884, jossa on uudelleen käännetty alkuperäinen matkakertomus ja lisäksi selvitetty tarkemmin retkikunnan tekemää havainto-ohjelmaa. Kirjan on julkaissut Suomen Tiedeseura.

SGO 100 vuotta

Syksyllä 2013 observatorio täytti 100 vuotta. Juhlavuoden kunniaksi observatorio järjesti muun muassa luentosarjan, jossa luennoitsijana oli muun muassa Esko Valtaoja. Observatorion vaiheista on julkaistu Heikki Nevanlinnan toimittama juhlakirja Sodankylän geofysiikan observatorio 1913-2013.
Ahvenlampi (Jyväskylä, Synsiä)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,2 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Tyystijoen valuma-alueeseen (14.239) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 164,3 metriä mpy.
George Lazenby

Elämä ja ura

Lazenby syntyi Queanbeyanissa, Australiassa 1939. Teini-ikäisenä hän muutti Canberraan, jossa hän toimi rockyhtyeen johtajana ja rock-promoottorina. Hän muutti naisystävänsä perässä Lontooseen, Englantiin ja ryhtyi siellä autonmyyjäksi. Ulkonäkönsä ansiosta Lazenby kiinnitti valokuvaaja Chard Jenkinsin huomion, ja Lazenbysta tuli pian menestyvä miesmalli, joka tuli koko Britannialle tutuksi Big Fry -suklaan televisiomainoksista.
Lazenbylla ei ollut vielä todellista näyttelijänkokemusta, mutta hän halusi päästä esittämään James Bondia roolissa lopettaneen Sean Conneryn tilalle. Lazenby alkoi jäljitellä Bondin tyyliä ja ulkonäköä, ja hän esittäytyi Bond-tuottajille, jotka tulivat koekuvausten jälkeen vakuuttuneeksi Lazenbyn sopivuudesta rooliin. Lazenby esitti James Bondia yhden kerran, elokuvassa Hänen majesteettinsa salaisessa palveluksessa (1969). Lazenby riiteli elokuvan kuvausten aikana ohjaaja Peter Huntin ja naispääosan esittäjän Diana Riggin kanssa, joka piti Lazenbyä omahyväisenä. Myöskään ajan elokuvakriitikot eivät pitäneet Lazenbya edeltäjänsä Sean Conneryn veroisena Bondina. Lazenby on kertonut, että hänelle tarjottiin sopimusta uusista Bond-elokuvista, mutta hän ei uskonut Bondin enää olevan ajan hengen mukainen ja päätti hylätä tarjouksen. Hän kertoo katuneensa päätöstä jälkeenpäin ainoastaan silloin kun hän on ollut rahaton.
Bond-elokuvan jälkeen Lazenby esitti Bondin tyyppisiä hahmoja mainoksissa, elokuvissa ja televisio-ohjelmissa, ja hän on esiintynyt myös toisenlaisissa elokuvarooleissa ja toiminut tuottajana ja käsikirjoittajana. Lazenby on menestynyt myös kiinteistöalalla ja motocrossissa. Hän oli naimisissa tennispelaaja Pam Shriverin kanssa 2002–2008.
Matalalattiabussi

Matalalattiabussi on nimensä mukaisesti bussi, jonka lattia on erityisen matalalla, jotta vanhukset, liikuntarajoitteiset ja lastenvaunujen kanssa liikkuvat pääsevät helpommin ajoneuvoon ja sieltä pois. Bussissa on niiausominaisuus: sen ilmajousituksen painetta lasketaan, jolloin ovien puoleinen sivu laskeutuu alas. Näin se on mahdollisimman lähellä maan pintaa. Asiakkaan noustua bussiin alennettu sivu nousee normaaliasentoon. Bussin moottoritila on sijoitettu yleensä takaosaan.
Matalalattiabussien valmistuksen pioneeri oli saksalainen Neoplan. Matalalattiabussien suosio taajamissa on kasvanut 2000-luvulla.
Matalalattiabussityyppejä ovat etumatala ja kokomatala. Etumatalassa bussissa lattia nousee keskivaiheilla niin, että takaovella katutasolle on yksi tai kaksi askelmaa. Kokomatalan bussin matalalattiaosuus jatkuu yhtä matalalla etuovelta takaovelle.
John Bosco Panya Kritcharoen

John Bosco Panya Kritcharoen (thaiksi ปัญญา กฤษเจริญ; s. 18. joulukuuta 1949) on thaimaalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Ratchaburin hiippakuntaan 22. toukokuuta 1976 ja nimitettiin saman hiippakunnan johtoon 18. maaliskuuta 2005. Piispaksi vihkiminen seurasi 28. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Michael Michai Kitbunchu, jota avustivat Salvatore Pennacchio ja Lawrence Thienchai Samanchit.
Vysšaja Liga -kausi 2009–2010

Sarjajärjestelmä

Liigan sarjajärjestelmä on monimutkainen. Liiga on jaettu kolmeen divisioonaan: läntiseen, keskiseen ja itäiseen ja runkosarjassa pelataan vain divisioonan sisäisiä pelejä. Runkosarja on jaettu kahteen vaiheeseen. Vuoden vaihteen jälkeen alkaa toinen vaihe, joka pelataan edelleen divisioonittain. Jokainen joukkue etenee toiseen vaiheeseen ja kohtaavat toisensa kerran. Paremmin runkosarjassa sijoittunut joukkue saa pelata kohtaamisen kotiareenallaan.
Lopullisissa tuloksissa joukkueet laitettaan paremmuusjärjestykseen, ja jokaisen divisioonan kolme parasta etenee suoraan toiselle kierrokselle. Kolme heikoitensijoittunutta ei pääse jatkoon. Pudotuspelit alkavat karsintakierroksella, jossa sijat 9-24 ratkaisevat varsinaisten pudotuspelien joukkueet. Pudotuspeleissä jatkoon pääsee kolmella voitolla.

Pudotuspelit

Lähde:
Takatalvi (kappale)

Toiset versiot

”Takatalvi” on mukana liveversiona yhtyeen vuonna 2004 julkaistulla kiertue-elämää kuvaavalla DVD:llä. Kyseinen liveversio on taltioitu yhtyeen esiintymisestä Tuska-festivaaleilla vuonna 2003.
O-Tolidiini

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa o-tolidiini on valkoista kiteistä ainetta ja muuttuu ilman hapen ja valon vaikutuksesta hitaasti punertavaksi. Yhdiste liukenee erittäin huonosti veteen ja paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja dietyylieetteriin. Aine on heikosti emäksinen ja liukenee happoliuoksiin muodostaen suoloja. o-Tolidiini on haitallinen ihoa, silmiä ja hengitysteitä ärsyttävä aine. Eläinkokeissa sen on osoitettu olevan karsinogeeninen yhdiste.

Valmistus ja käyttö

o-Tolidiinia syntetisoidaan o-nitrotolueenista, joka pelkistetään sinkin avulla tai elektrolyyttisesti o-hydratsotolueenijohdannaiseksi. Tämä reagoi suolahapon tai rikkihapon kanssa toisiintuen o-tolidiinin kloridi- tai sulfaattisuolaksi. o-Tolidiini voidaan vapauttaa suoloistaan emäskäsittelyn avulla.
o-Tolidiinia käytetään erityisesti atsoväriaineiden valmistukseen. Hapettimien kanssa se muodostaa voimakkaan sinisen yhdisteen ja tämän vuoksi sitä käytetään vesien happi- tai klooripitoisuuksien määrittämiseen. Se on erittäin tarkka reagenssi myös kulta-, mangaani- ja ceriumionien pitoisuuksien määrittämiseen. Rikostutkinnassa sitä voidaan käyttää veren tunnistamiseen, koska se muodostaa veren kanssa sinisen yhdisteen. o-Tolidiinin isosyanaattia käytetään kumien ristisilloittajana ja o-tolidiinin bisdiatsoniumsuolaa käytetään biokemiallisissa tutkimuksissa ristilinkittämään proteiineja, koska se reagoi histidiini-, lysiini- ja tyrosiiniaminohappojen sivuketjujen kanssa.
Henrik Grenman

Henrik Mikael Grenman (19. marraskuuta 1846 Vaasa – 1. tammikuuta 1917 Helsinki) oli suomalainen filosofian maisteri, orientalisti ja painoasiamies.
Grenmanin vanhemmat olivat värjäri, ruukinhoitaja Henrik August Grenman (1821–1852) ja Anna Karolina Ramstén. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan lukiosta 1865 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1877. Grenman opiskeli arabian kieltä Leipzigissa 1881–1882, Kööpenhaminassa 1882–1883 ja Pietarissa 1885–1886. Hän oli Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran jäsenenä vuodesta 1871 ja kuului Muinaismuistoyhdistyksen perustajiin.
Grenman oli vuodesta 1893 painoasiain ylihallituksen palveluksessa lehdistösensuurista vastaavana painoasiamiehenä. Hän oli painoasiain ylihallituksen sensuurilautakunnan jäsenenä 1906–1917. Epäsuositun työnsä vuoksi Grenman joutui epävirallisen boikotin kohteeksi niin että häntä ei esimerkiksi tervehditty kadulla. 
Grenman oli naimisissa vuodesta 1900 taloudenhoitaja Wilhelmina Saarelan (s. 1870) kanssa.
Kari Hyytiä

Kari Hyytiä on Metallityöväenliiton neuvottelupäällikön varamies, työehtosihteeri ja entinen aluetoimitsija. Hyytiä on toiminut myös Lahden kaupunginvaltuuston ensimmäisenä varapuheenjohtajana ja Päijät-Hämeen liiton maakuntavaltuuston puheenjohtajana.
Adrian Grenier

Adrian Grenier (10. heinäkuuta 1976 Albuquerque, New Mexico) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
New Mexicossa syntynyt Grenier vietti lapsuutensa Brooklynissa New Yorkissa. Ensimmäinen elokuva, jossa hän näytteli, valmistui 1997. Hän on näytellyt Vincent Chasen roolissa tv-sarjassa Entourage, jota on esitetty vuodesta 2004 aina vuoteen 2011 asti. Sen lisäksi hän on näytellyt elokuvissa, kuten Paholainen pukeutuu Pradaan (The Devil Wears Prada, 2006). Hän on myös ohjannut, käsikirjoittanut ja tuottanut.
Etelä-Suomen Liikunta ja Urheilu, ESLU

Etelä-Suomen Liikunta ja Urheilu, ESLU on perustettu vuonna 1993. ESLU on yksi 15:stä liikunnan aluejärjestöstä, ja sen toiminta-alueella on 29 eteläsuomalaista kuntaa. Alueella on noin 3 500 urheiluseuraa ja 150 000 vapaaehtoistoimijaa.
ESLU toimii edunvalvonta-, yhteistyö-, kehitys- ja palveluorganisaationa. Päämääränä on seurojen ja muun paikallisen liikuntatoiminnan hyvinvointi. ESLU tarjoaa osaamistaan ja asiantuntemustaan paikallistoiminnan kehittämiseksi ja elinvoimaisuuden varmistamiseksi. Yhteistyötä tehdään useiden kumppaneiden kanssa yhdessä olemme enemmän -ajatuksella.

Etelätuuli-verkkolehti

Etelätuuli on ESLUn julkaisema verkkolehti. Etelätuuli julkaistaan 11 kertaa vuodessa.