google/wiki40b huggingface dataset:
Johan Kuhlberg

Johan Kuhlberg (3. toukokuuta 1725 Korpilahti – 1. tammikuuta 1790 Helsinki) oli Helsingin pormestari, joka riitaantui kaupungin porvareiden ja osin myös maistraatin kanssa moniksi vuosiksi.
Kuhlbergin vanhemmat olivat luutnantti Johan Kuhlberg ja Stina Weckström ja puoliso vuodesta 1765 Hedvig Ulrika Weckström (s. 1746).  Hän opiskeli viitisen vuotta Turun akatemiassa ja toimi sitten tilapäisenä tuomarina ja asianajajana. Valtiopäivillä 1755-1756 hän toimi kahden eri valiokunnan notaarina. Pyrittyään turhaan neljä kertaa Helsingin pormestariksi hän sai viidennellä kerralla vuonna 1766 pätevistä hakijoista eniten ääniä, mutta joutui vasta toiselle ehdokassijalle. Valitettuaan asiasta Kuhlberg sai nimityskirjan Helsingin oikeuspormestariksi vuodesta 1767 alkaen. Tehtävä osoittautui vaativaksi, kaupunginhallinnolla oli monia eri ongelmia ja keskinäisiä kiistoja. Kuhlberg itse sai syytteen salakuljetuksesta ja syyllistyi muun muassa asiakirjan väärentämiseen. Helsingin kauppiaat valittivat hänestä kuninkaalle kolmeen eri otteeseen ja riitely levisi myös maistraattiin. Kuhlberg pahoinpideltiin kotonaan joulukuussa 1768 ja tapaus jäi selvittämättä. Kuninkaan vuonna 1771 asiasta antama päätös ei lopettanut kiistoja, vaan kauppiaat pyrkivät ajamaan Kuhlbergin vararikkoon. Osapuolet valittivat toisistaan Turun hovioikeuteen ja tekivät kirjallisen sovinnon vasta vuonna 1783.
Vatijärvi (Kuhmoinen)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 9,6 hehtaaria ja se on 600 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Se sijaitsee Isojärven ja Särkijärven välisessä metsämaastossa. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Järven lounaisrantaan tulee metsäautotie, joka haarautuu Särkijärven kohdalla yhdystieltä 3284.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Pitkäjärven valuma-alueeseen (35.765) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 155,5 metriä mpy. Siihen ei ole johdettu metsäojia, mutta siihen laskee lännestä Valkulammi. Vatijärven laskuoja virtaa Saukkolammin, Vuorisjärven, Likolammin ja Kannuslammin kautta Särkijärveen.
Pan and scan

Pan and scan on tapa esittää laajakangaselokuvia 4:3-kuvasuhteen televisioissa niin, että kuvasta näkyy koko korkeus mutta vaakasuunnassa on kuhunkin otokseen valittu olennaisin kohta eräänlaisella jälkikäteisellä panoroinnilla ja kuvan reunat rajattu pois. Menetelmä oli yleinen analogisen television aikakaudella 1900-luvun loppuvuosina, ja elokuvien levitysyhtiöt toimittivat tuotantoyhtiöiden luvalla näin käsiteltyjä versioita televisioyhtiöille ja videojulkaisijoille. Pan and scanin vaihtoehtona on lähettää laajakangaselokuvat niin sanotussa kirjeluukkuformaatissa (letterbox), jolloin kuva on matala ja sen ylä- ja alapuolella on leveät mustat palkit.
Pan and scan -menetelmällä esitettynä kaikkein laajimmalla kuvasuhteella kuvatuista elokuvista, kuten Ben-Hur (1959) ja Mieletön, mieletön maailma (1963) jää näkyviin vain 25 prosenttia. Aluksi menetelmää käytettiin jopa ilman panorointia niin, että elokuvaruudusta rajattiin koko elokuvan ajaksi näkymään keskikohta, riippumatta siitä näkyikö siinä kaikki olennainen. Vähitellen opittiin siirtämään rajausta leikkauskohdassa sopivimpaan paikkaan seuraavassa kuvassa ja lopulta jopa panoroimaan ”vauhdissa” kohtauksen kestäessä niin, että elokuviin saattoi tulla vaakasuoria ”kameranliikkeitä”, joita alkuperäisessä teoksessa ei ollut lainkaan.
Amerikkalaisessa halpaelokuvien tuotannossa laajakuvan ja tv-kuvan leveysero alettiin ratkaista niin, että laajakankaalla teattereissa näytetyssä kuvassa kaikki olennainen sommiteltiin aina keskelle kuvaruutua niin, että kun elokuvasta tehtiin video- tai televisioversio, kuvavaikutelma usein vain parani tiivistyessään olennaiseen ilman turhia reunoja.
Vuonna 1997 yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat haastoivat Tanskan television oikeuteen laajakangaselokuviensa lähettämisestä pan and scan -tekniikalla. Heidän puhemiehenään oli elokuvaohjaaja Sydney Pollack, jonka elokuva Korppikotkan kolme päivää oli ohjaajan mukaan tällä tavoin tärvelty. Tanska valittiin oikeudenkäynnin paikaksi siksi, että Tanskan lain mukaan elokuvien tekijänoikeudet ovat niiden ohjaajilla eikä Yhdysvaltojen tavoin tuotantoyhtiöillä, jotka hyväksyivät menetelmän käytön. Pollack ei vaatinut Tanskan televisiolta rahallisia korvauksia, vaan ainoastaan periaatepäätöksen siitä, ettei ohjaajien teoksia saa muunnella vaan ne tulee televisiossa lähettää niin että koko kuva-ala näkyy, siis mieluummin letterbox-formaatissa. Tanskalainen oikeusistuin oli periaatteessa Pollackin puolella tekijänoikeuden osalta, mutta hylkäsi kanteen elokuvan levittäjän ja Tanskan television välisen sopimustekstin perusteella.
Preemraff Lysekil

Preemraff Lysekil (ruots. Preem Raffinaderi AB Preemraff) on Ruotsin suurin öljynjalostamo, joka sijaitsee maan lounaisosissa Lysekilin kunnassa. Öljy-yhtiö Preemin omistama jalostamo sijaitsee syvän ja navigointiin sopivan Bjofjordenin rannalla linnuntietä noin kahdeksan kilometriä Lysekilin kuntakeskuksen pohjoispuolella. Jalostamon on lupa jalostaa enintään 11,4 miljoonaa tonnia öljytuotteita vuodessa ja se pyrkii lähelle tätä tavoitetta.

Preemraff Lysekilin teollisuussatama ja öljytuotteiden kulku

Preem-yrityksen Lysekilin öljynjalostamolla on oma teollisuussatamansa, johon tuodaan jalostamon tarvitsema raakaöljy ja jonka kautta jalostustuotteet viedään markkinoille. Lupaehtojensa mukaisesti toimien satamaan tuodun raakaöljyn ja pois laivattujen öljynjalostustuotteiden kokonaismäärä voi yltää 20 miljoonan tonnin suuruusluokkaan vuodessa. Tämä merkitsee, etää Lysekilin öljynjalostamon satama Bjofjordenissa on usean vuoden ajan ollut rahtimäärältään Ruotsin toiseksi suurin satama.
Satamaan kuuluva öljylaituri on jalostamoalueen länsirannalla. Öljyä sinne tuodaan noin 90 tankkerilla vuosittain, jotka tankkerit voivat olla suuria, jopa 500 000 DWT:n supertankkereita. Satamaan saapuvien alusten syväys saa olla enintään 25 metriä; vedensyvyys satama-alueella on 28 metriä. Öljy pumpataan tankkereista jalostamon neljään 200 000 kuutiometrin raakaöljyn kalliovarastoon. Niistä öljyä pumpataan tarpeen mukaan maanpinnalla oleviin säiliöihin, joista jalostamiseen käytetty öljy otetaan. Ruotsin valtion varmuusvarastointia varten jalostamoalueella on lisäksi 2,3 miljoonan öljykuution lisävarastoluolat, jotka ovat vajaakäytössä.
Öljynjalostustuotteita varten jalostamolla on yhteensä 750 000 kuutiota maanpintasäiliötilaa sekä 187 000 kuutiota kalliovarastoja dieselöljyn ja lämmitysöljyn varastoimiseksi. Lisäksi on pienemmät propaanin, butaanin ja propeenin varastosäiliöt. Jalostamon pohjoisrannalla on öljytuotteiden vientilaiturit, yhteensä viisi aluspaikkaa. Jalostamotuotteita viedään satamasta kaikkiaan noin 1 700 aluskäynnillä vuosittain.
Jalostamoon on rakennettu vuosina 2012-2014 0,2 miljoonan tonnin vuosituontiin tähtäävä LNG-tuontiterminaali. Nesteytettyä maakaasua käyttämällä yhtiö aikoi vähentää merkittävästi öljynjalostuksen hiilidioksidipäästöjään. LNG:a suunniteltiin toimitettavan myös satamaa käyttäville aluksille ja ruotsalaiselle teollisuudelle. LNG-tuontiterminaali otettiin operatiiviseen käyttöön lokakuussa 2014.
Pierre Moscovici

Pierre Moscovici (s. 16. syyskuuta 1957 Pariisi) on ranskalainen poliitikko, valtiovarain- ja talousministeri Ayraultin hallituksessa 16. toukokuuta 2012 lähtien. Moscovici oli eurooppaministeri 1997–2002 Lionel Jospinin hallituksessa ja europarlamentin jäsen 1994–1997 ja 2004–2007.
Moscovicin isä Serge Moscovici on romanianjuutalainen intellektuelli, sosiaalipsykologi ja vasemmistoaktiivi, joka pakeni Ranskaan 1947, ja äitinsä Ranskan kommunistipuolueessa toiminut psykoanalyytikko Marie Bromberg. Pierre Moscovici asui vuonna 1962 vuoden Yhdysvaltain New Jerseyssä, jossa hänen isänsä opetti Princetonissa, sekä kesän 1968 Stanfordissa.
Moscovici on taloustieteen sekä filosofian lisensiaatti (DEA). ENAan hän meni opiskelemaan 1981.
Moscovici jätti Alain Krivine'n johtaman Vallankumouksellisten kommunistien liiton 1984 ja liittyi sosialistisen puolueen jäseneksi. Lionel Jospinin hallituksen aikaan 1988 hän oli neuvonantajana koulutusasioissa. Vuonna 1990 hän meni kansallisen taloussuunnitteluvirastoon. Vuonna 1991 hän julkaisi François Hollanden kanssa pamfletin L’Heure des choix Pierre Bérégovoyn talouspolitiikkaa vastaan.
Moscovicista tuli 1990 sosialistipuolueen puoluesihteeri ja 1992 varainhoitaja. Europarlamenttiin hänet valittiin 1994, mutta hän jätti tehtävän 1997 osallistuakseen kansalliskokouksen vaaliin. Hänet valittiin Doubsista ja hänestä tuli hallituksen eurooppaministeri. Hän menetti edustajanpaikkansa vuoden 2002 vaaleissa ja tuli valituksi uudelleen europarlamenttiin 2004, josta hän erosi jälleen 2007, ja siirtyi jälleen kansalliskokoukseen. Vuonna 2011 hän ryhtyi Hollanden kampanjapäälliköksi presidentinvaaleihin.
Formula Masters China

Formula Masters China (tunnettu aiemmin nimellä Formula Pilota China) on aasialainen moottoriurheilusarja. Sarja aloitettiin vuonna 2011. Sarja toimii yhdessä Euroopassa ajettavan Formula Abarth -sarjan kanssa. Sarjan kilpailuja ajetaan pääosin Kiinassa, mutta sen lisäksi ajetaan muun muassa Malesiassa, Taiwanissa ja Etelä-Koreassa. Pisteitä jaetaan kymmenelle parhaale kuljettajalle järjestyksessä 20, 15, 12, 10, 8, 6, 4, 3, 2, 1. Paalupaikan ajanut kuljettaja saa yhden lisäpisteen. Sarjan mestaruuden ovat voittaneet Mathéo Tuscher, Antonio Giovinazzi, Aidan Wright, James Munro ja Martin Rump.
Finnwest

Finnwest oli suomalainen lännenlukemisto 1980-luvulla.
Finnwestiä julkaisi oululaiskustantamo Kolmio-kirja vuosina 1976-92 yhteensä 197 kappaletta. Lehden alkuidea ja henkilögalleria olivat Juhani Salomaan käsialaa. Hänen lisäkseen tunnetuin Finnwestin kirjoittajista lienee Kari Nenonen. Tapani Bagge kirjoitti sarjaan 32 lehteä. Lehteä toimittivat Juhani Salomaan lisäksi mm. Elina Kaarlela ja loppuvaiheessa Seppo Tuisku. Levikki oli 1980-luvun alussa suurimmillaan 15000 kappaletta, mutta loppuaikoina vain pari tuhatta.

Juoni

Finnwest kertoi Pohjanmaalta kotoisin olevan Juho Kaaponpoika Helapään seikkailuista villissä lännessä kylässä nimeltään Little Big Gulch. Kylän musta sheriffi Amos Napoleon Jefferson oli Juhon hyvä ystävä ja Juho aika ajoin kantoi apulaissheriffin tähteä ponchossaan. Juholla oli vikuri muuli nimeltään Antti.
Skoganvarre

Skuukanvaara eli Skoganvarre (pohjoissaameksi Skuvvanvárri, norj. Skoganvarre, kveeniksi Skuukanvaara) on kylä Porsangin kunnassa Finnmarkin läänissä Pohjois-Norjassa. Vuonna 2019 Skuukanvaaran osa-alueella (grunnkrets) asui 56 henkeä.
Kylä sijaitsee Øvrevann-järven rannalla Luostijoen tuntumassa E6-tien varrella. Maanteitse Skuukanvaarasta Suomeen Karigasniemelle on noin 67 kilometrin matka ja Porsangin kunnan keskustaajamaan Lemmijoelle noin 26 kilometriä. 
Skuukanvaaraa voidaan sanoa saamelaisasutukseksi, sillä sielä asuu useita porojen vaelluksen mukana muuttavia saamelaisperheitä ja poronhoito on alueen pääelinkeino. Øvrevann-järven saaressa sijaitsee myös saamelaisten esi-kristillinen uhripaikka. Kylän saamelainen nimi tarkoittaa ilmeisesti humisevaa tai suhisevaa tunturia.
Skuukanvaarassa toimii Skoganvarre Villmark –niminen matkailukeskus. Koiravaljakoilla kisattava Finnmarksløpet kulkee Skuukanvaaran kautta.
Auni Nuolivaara

Auni Elisabeth Nuolivaara (vuoteen 1906 Lagus, vuoteen 1909 Hirvensalo; 22. toukokuuta 1883 Korpilahti – 26. lokakuuta 1972 Tampere) oli suomalainen kirjailija, taidemaalari ja kuoronjohtaja. Hänet muistetaan lähinnä teoksestaan Paimen, piika ja emäntä, jolla hän voitti kustannusliike Otavan suuren romaanikilpailun 1936.

Henkilöhistoria

Nuolivaaran vanhemmat olivat lehtori Selim Johan Evert Lagus ja Lydia Aleksandra Dahlstöm. Hän tuli ylioppilaaksi Tampereen suomalaisesta tyttökoulusta 1903 ja valmistui kansakoulunopettajaksi Heinolan seminaarista 1905. Nuolivaara toimi opettajana ensin Savonlinnassa ja sitten Mikkelin lähellä Otavan kansanopistossa. Hän meni naimisiin Otavan kansanopiston johtajan Armas Isak Nuolivaaran kanssa 1909. 1910-luvulla Nuolivaara teki useita opintomatkoja ja oleskeli Roomassa 1914–1915 opiskellen taidetta sekä Genevessä Sveitsissä 1916–1917 opiskellen laulua. Otavan kansanopiston opettajana hän toimi vuoteen 1925 saakka ja sen jälkeen 1926–1927 Oriveden kansanopiston opettajana. Taidenäyttelyt Nuolivaara järjesti Mikkelissä 1920 ja Kotkassa ja Savonlinnassa 1921. Hän toimi myös useiden kuorojen johtajana.
Kanslianeuvos Lauri Hirvensalo  oli Nuolivaaran veli.

Kirjallinen tuotanto

Ensimmäisen kirjansa Nuolivaara julkaisi 1927 ja ennen Otavan romaanikilpailun voittoa 1936 hän ehti julkaista kolme kirjaa. Mainitun kilpailun voittanut teos Paimen, piika ja emäntä kertoo päähenkilön Katrin noususta piikatytöstä suuren talon emännäksi ja noudattaa 1930-luvun lukevan yleisön enemmistön kirjallista makua. Traditionaaliseen maalaiskuvaukseen yhdistettiin myös nykyaikaisempia aineksia eli itsenäinen naispäähenkilö, mutta perinteiset arvot säilyivät kunniassa. Nuolivaaran kirjasta ja sen kahdesta jatko-osasta Isäntä ja emäntä ja Päivä ja ehtoo julkaistiin Saksassa lyhennetty versio 1940 nimellä Kleine standhafte Katri ja sitä painettiin 155 000 kappaletta vuoteen 1952 mennessä. Paimen, piika ja emäntä käännettiin myös viron, latvian, unkarin, norjan, hollannin ja japanin kielelle. Vuonna 1984 Nippon Animation teki kirjan pohjalta Japanissa 49-osaisen piirrosanimaatiosarjan Makiba no shōjo Katri. Nuolivaara julkaisi voittonsa jälkeen vielä neljä romaania, mutta ne eivät saavuttaneet vastaavaa suosiota.
Äimäsara

Ulkonäkö ja koko

Äimäsara on kaksikotinen eli kasvilla on heteet ja emit eri yksilöissä. Kasvin varret ovat lyhyitä. Kasvin pullakot ovat ulospäisiä, suonisia ja karheita laidoiltaan. Äimäsaran emitähkä on soikea. Äimäsara voi risteytyä soukkasaran (Carex parallela), joka myös on kaksikotinen, kanssa.

Elinympäristö

Äimäsara kasvaa muun muassa vetisillä niityillä ja usein varsinkin kalkkipitoisilla rämeillä.

Levinneisyys

Äimäsara on tavallinen laji pohjoisilla leveysasteilla. Sitä tavataan suuressa osassa Suomea, Ruotsia, Norjaa, Tanskaa, Färsaaria, Baltiaa, Puolaa, Valko-Venäjäa, Saksaa, Britanniaa, Irlantia sekä Venäjän luoteisosaa. Joitain esiintymiä on lisäksi muun muassa Alankomaissa, Ranskassa, Pohjois-Espanjassa, Alpeilla, Islannissa ja Uralvuoriston Aasian puoleisella puolella.
Alankomaissa äimäsara on joutunut paikalliselle punaiselle listalle, jossa on lueteltuna uhanalaisia lajeja.
Työtodistus

Työtodistus on työsuhteen päättyessä työntekijälle annettava työsuhteesta todistus, joka sisältää vähintään työnantajan ja työntekijän nimen, työsuhteen alku- ja loppuajan. Lisäksi siinä on työnantajan edustajan allekirjoitus sekä mahdolliset leimat.
Työnantaja ei voi kieltäytyä antamasta työtodistusta, ja hänet voidaat velvoittaa siihen sakon uhalla, mutta velvollisuus koskee vain suppeasisältöistä todistusta. Työntekijän pyytämättä siihen ei saa merkitä arvolauseita eli työsuhteen päättymisen syyn tai arvion työntekijän työtaidosta tai käytöksestä. Rangaistavaksi merkintä tulee kuitenkin vain, jos se on sisällöltään negatiivinen, vaikka se pitäisi paikkansa. 
Työtodistukseen voidaan sisällyttää työntekijän pyynnöstä myös työsuhteen päättymisen syy (esimerkiksi tuotannollis-taloudelliset syyt) sekä arviointiosio, johon työnantaja arvioi työntekijän käytöstä ja työtaitoa. Arvioinnin sisältävää todistusta kutsutaan laajaksi työtodistukseksi.
Työnantaja on velvollinen antamaan työntekijälle työtodistuksen myös työsuhteen päättymisen jälkeen 10 vuoden ajan. Laajaa työtodistusta ei kuitenkaan tarvitse enää 5 vuoden jälkeen antaa ellei työnantaja itse niin halua.
Työnantajalla ei ole velvollisuutta antaa työtodistusta työsuhteen jatkuessa eli niin sanottu "välitodistusta", vaan vasta työsuhteen päättyessä.
Todistukseen ei saa merkitä työtodistukseen poissaoloja tai perhevapaita eikä äitiyslomaa.
Työtodistusta yleensä tarvitaan haettaessa seuraavaa työpaikkaa tai todistaakseen olevansa työtön esimerkiksi työ- ja elinkeinotoimistossa. Työtodistusmalleja löytyy muun muassa eri tekstinkäsittelyohjelmien asiakirjamalleista sekä internetpalveluista.
Ilja Kaskimaa

Ilja Kaskimaa (ent. Venäläinen) on Joutsenosta kotoisin oleva suomalainen muusikko, säveltäjä ja musiikinopettaja. Hän on soittanut lukuisissa kokoonpanoissa mm. The Solar Apparatus, Raakku, Is This Really Me ja Play! Soundpainting ensemble. Kaskimaa on esittänyt omia kappaleitaan Asmi ja Hypnositar orkestereiden kanssa. Myös osa The Solar Apparatuksen kappaleista on Kaskimaan säveltämiä. Nykyisin Kaskimaan kappaleita esittää UAU. Kaskimaa on toiminut myös useissa teatteriproduktioissa äänisuunnittelijana mm. Kouvolan kaupunginteatterissa, Kansallisteatterissa ja Teatterikorkeakoulussa.
HMS Northumberland (1750)

Valmistus

Alus tilattiin 22. kesäkuuta 1744 Plymouthin telakalta, missä köli laskettiin 14. elokuuta. Alus laskettiin vesille 1. joulukuuta 1750 ja otettiin palvelukseen tammikuussa 1753 päällikkönään William Adams.

Palvelus

Seitsenvuotisessa sodassa alus oli 1753-1760 lordi Alexander Collvillen lippulaivana. William Adams luovutti aluksen päällikkyyden 1760 Nathaniel Batemanille, joka oli päällikkönä vuoteen 1762.
Alus siirrettiin varastolaivaksi, ja se nimettiin 13. syyskuuta 1777 HMS Leviathaniksi. Alus haaksirikkoutui 27. helmikuuta 1780 matkalla Jamaikalta Britteinsaarille.
Greliini

Greliini (engl. ghrelin sanoista growth hormone release inducing) eli KH-reliini tai GH-reliini on pääasiassa mahalaukun limakalvolta erittyvä 28 aminohapon muodostama peptidihormoni, joka lisää kasvuhormonin eritystä aivolisäkkeestä. Lisäksi greliini stimuloi ruokahalua ja nopeuttaa mahalaukun tyhjenemistä. Greliini edesauttaa kasvamista aiheuttamalla ruokahalun lisäyksen kautta elimistöön anabolisen tilan, joka on välttämätöntä kasvulle.
Greliini on peptidihormoni, jonka on osoitettu vähentävän rasvahappojen käyttöä energian lähteenä ja lisäävän kehon rasvakudoksen määrää. Greliini vaikuttaa myös sokeriaineenvaihduntaan, sydämen toimintaan ja tulehduksiin, minkä vuoksi siitä on tullut tärkeä aihe lihavuuteen ja sen liitännäissairauksiin kuten verenpainetautiin, 2-tyypin diabetekseen ja ateroskleroosiin liittyvissä tutkimuksissa.
Iman

Iman Abdulmajid (somaliksi Iimaan Cabdimajiid) eli Iman (s. 25. heinäkuuta 1955 Mogadishu) on somalialais-yhdysvaltalainen malli ja näyttelijä. 
Iman opiskeli Egyptissä ja myöhemmin Nairobin yliopistossa Keniassa ja hän puhuu sujuvasti viittä eri kieltä: somaliaa, arabiaa, italiaa, ranskaa ja  englantia .
Iman on Yhdysvaltain ja Somalian kansalainen. Ensimmäisen kerran Iman meni naimisiin Somaliassa 18-vuotiaana, mutta liitto päättyi eroon noin vuotta myöhemmin. Yhdysvaltoihin asetuttuaan hän meni naimisiin koripalloilija Spencer Haywoodin kanssa vuonna 1977. Tytär Zulekha Haywood syntyi vuonna 1978, mutta pari otti avioeron 1987. Vuodesta 1992 lähtien hän oli naimisissa David Bowien kanssa, jonka kanssa hänellä on vuonna 2000 syntynyt tytär Alexandria Zahra Jones. Iman ja hänen perheensä asuvat Manhattanilla sekä Lontoossa.
Iman on Iman Cosmeticsin toimitusjohtaja. Hän on näyttelijänurallaan esittänyt muun muassa Martia-nimistä muodonmuuttajaa vuoden 1991 elokuvassa Star Trek VI – Tuntematon maa. Iman on myös esittänyt Michael Jacksonin musiikkivideolla "Remember the Time" Egyptin kuningatar Nefertitiä.
Charles III (Bourbon)

Charles III (Bourbonin Kaarle III eli Charles de Bourbon) (17. helmikuuta 1490 Montpensier – 6. toukokuuta 1527 Rooma) oli ranskalainen Bourbon-kuningassukuun kuulunut konnetaabeli eli valtakunnanmarsalkka. Italialaissodissa hän johti keisari Kaarle V:n joukkoja paavia vastaan ja vei vuonna 1527 joukkonsa Rooman ryöstöön, jonka alkuvaiheessa hän sai itse surmansa.
Bourbon-suku ei vielä 1500-luvun alussa kyennyt nousemaan Ranskan kuningassuvuksi. Niinpä Charlesin oli tyydyttävä upseerin tehtävään. Hän menestyi urallaan ja sai konnetaabelin arvon vuonna 1515. Ranskalla oli useita vihollisia, ja vuonna 1521 Englanti liittoutui keisarin kanssa sitä vastaan. Osapuolet taistelivat erityisesti Italian herruudesta. Pavian taistelussa Ranskan kuningas Frans I jäi vihollisten vangiksi ja joutui tekemään paljon myönnytyksiä vapaaksi päästäkseen. Tällöin Charles vaihtoi puolta ja liittyi keisarillisiin joukkoihin. Tämä katsottiin Ranskassa maanpetokseksi, ja Charlesin sukuhaara menetti aatelisarvonsa.
Charles johti keväällä 1527 keisarilliset joukot Rooman edustalle. Hänen armeijansa koostui suurelta osin saksalaisen jalkaväen palkkasotureista (Landsknecht), jotka olivat paavin-vastaisia myös kotimaansa katolisuuden vastaisen kiihotuksen takia. Charles päätti tehdä rynnäkön kaupunkiin pitkäaikaisen piirityksen sijasta. Paavia puolustamaan tulleet ranskalaiset joukot myöhästyivät ja Rooma joutui keisarin joukkojen armoille. Kaupungin puolustuksen murruttua joukot riehaantuivat ja tuhosivat kaupunkia. Tätä Charles ei kuitenkaan nähnyt, sillä hän kaatui kaupungin valtauksen aikana. Yhtenä ryöstelyn syynä olikin se, ettei valloittajilla ollut johtajaa.
Arkiviisu

Arkiviisu oli suomalainen musiikkiryhmä, joka nousi yleiseen tietoisuuteen 1970-luvulla. Ajalle tunnusomaisesti ryhmä oli osa poliittista laululiikettä, mikä näkyi myös laulujen aiheissa. Yhtye esitti omien kappaleidensa lisäksi muun muassa kisälli- ja kansanlauluja. Love Records julkaisi Arkiviisun albumin Tomuinen tie vuonna 1977. Kolme muuta yhtyeen kappaletta julkaistiin samana vuonna Uusi Laulu 3 -kokoelmalla. Arkiviisu oli mukana elokuvassa Kenen joukoissa seisot vuonna 2006.
Arkiviisu perustettiin vapun alla 1976, kun neljä aiemmin Agit-Propin kisällit -yhtyeessä vaikuttanutta muusikkoa päätti aloittaa uuden projektin. Myöhemmin yhtyeeseen liittyivät basisti Kai Pulliainen ja viulisti Pekka Heinonen. Yhtyeen jäsenistä Havukaisen sisarukset ovat myöhemmin luoneet merkittävämpää uraa näyttelijöinä. Mikko Perkoila tunnetaan laulajana ja lauluntekijänä. Hannu Raatikainen valmistui ensin luokanopettajaksi ja kävi sitten Teatterikorkeakoulun.
Maryse Condé

Maryse Condé (s. 11. helmikuuta 1934) on guadalupelainen kirjailija. Hänet tunnetaan erityisesti historiallisista romaaneistaan, kuten islamin leviämistä Afrikkaan käsittelevästä Ségousta.
12. lokakuuta 2018 Ruotsin Den Nya Akademie myönsi Condélle kirjallisuuspalkinnon. Palkintoa on kutsuttu Varjo-Nobeliksi.
Harald Smedberg

Harald Smedberg (21. maaliskuuta 1884 Oulu – 5. maaliskuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti ja taidemaalari.
Smedbergin vanhemmat olivat piiri-insinööri Karl Ferdinand Smedberg (1841–1914) ja Hilda Gustava Flande. Hän pääsi ylioppilaaksi 1903 Helsingin reaalilyseosta ja valmistui diplomiarkkitehdiksi 1907.
Smedberg toimi assistenttina Teknillisessä korkeakoulussa 1908–1917 ja hän oli Turussa apulaiskaupunginarkkitehtina 1917–1934 ja kaupunginarkkitehtina 1934–1939. Vuodesta 1940 alkaen Smedberg oli taidemaalarina Helsingissä, hänen erikoisalaansa oli muotokuvamaalaus.
Smedberg oli naimisissa 1915–1917 Rauha Siviä Mäkisen (s. 1887) kanssa ja vuodesta 1919 Hilma Immosen kanssa (s. 1883).
Merkeli

Merkeli (josta teollisuudessa käytetään myös nimitystä kaakelisavi) on kalkkikivilajien rapautumistuotteena syntynyttä kalsiumkarbonaattipitoista savea, jonka mineraalikoostumus vaihtelee suuresti. Maalajin kiveksi kovettuneesta muodosta käytetään nimitystä merkelikivi.
Suomessa ei ole tavattu merkittäviä merkeliesiintymiä. Sen sijaan Yhdysvaltojen ja Euroopan Atlantin puoleisilla rannikoilla esiintyy yleisesti glaukoniittipitoista merkeliä (greensand), jota hyödynnetään muun muassa veden pehmentämisessä.