google/wiki40b huggingface dataset:
Kasvinsyöjä

Kasvinsyöjä eli herbivori on eläin, jonka ravinto koostuu yksinomaan tai pääasiassa kasveista. Lihansyöjiin ja sekaravintoa käyttäviin eläimiin verrattuna kasvinsyöjille on tyypillistä mutkikas ja perinpohjainen ruoansulatus, jotta kasvien sisältämät ravintoaineet tulisivat kunnolla hyödynnetyiksi. Kasvinsyöjät muodostavat tärkeän osan ravintoketjusta, koska ne siirtävät syömiensä kasvien varastoimaa Auringon energiaa eteenpäin niitä saaliina käyttäville petoeläimille.
Kasvinsyöjät voidaan luokitella ruokavalion mukaan ekologisesti muun muassa frugivoreihin (hedelmänsyöjät), folivoreihin (lehtiensyöjät) ja granivoreihin (siementensyöjät). Nämä luokitelmat eivät kuitenkaan aina päde, koska pääasiallisesti hedelmiä tai lehtiä syövät eläimet käyttävät ravinnokseen muitakin kasvin osia, kuten siemeniä ja juuria. Kasvinsyöjien ravintotottumukset vaihtelevat vuodenaikojen mukaan varsinkin lauhkealla ilmastovyöhykkeellä.
Herbivori-selkärankaisten ruoansulatuskanava on kasviravinnon hankalan sulavuuden takia yleensä hyvin pitkä, vaikka poikkeuksiakin löytyy (esimerkiksi isopanda). Nisäkkäillä ruuan huono sulavuus on johtanut useiden monimutkaisten ominaisuuksien, kuten märehtijöiden nelimahaisen ruoansulatuskanavan, kehittymiseen.
Kasvinsyöjätkin voivat olla vaarallisia ihmiselle. Esimerkiksi norsut ja virtahevot tappavat kummatkin noin 500 ihmistä vuodessa.
Basinetti

Basinetti tai Bascinet (latinan sanasta bacinatum, kulho) on myöhäiskeskiaikainen kypärämalli. Basinetti kehittyi patakypärästä, jonka se vähitellen syrjäytti taistelukäytössä 1300-luvulla. Suosio johtui luultavasti siitä, että basinetti oli patakypärää kevyempi ja siinä oli visiiri, jonka saattoi nostaa ylös, kun tarvitsi nähdä paremmin. Visiiri oli joko suippokärkinen tai pyöreä, ja basinettiin liitettiin usein rengashaarniskakaulus eli camail, joka suojasi kaulaa, niskaa ja hartioita. Rengashaarniska korvattiin 1400-luvulla metallilevyillä.
Airi Koskimies

Airi Elli Koskimies, o. s. Heikel (19. tammikuuta 1903 Keuruu – 28. joulukuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen voimistelunopettaja ja näytelmäkirjailija. Hän käytti myös nimimerkkiä Vieno Kari.
Airi Koskimiehen vanhemmat olivat lääkintöneuvos Oskari Fredrik Heikinheimo (aik. Heikel, 1873–1950) ja kuuromykkien opettaja Elli Fanny Cecilia Kepplerus (1870–1946). Hän oli naimisissa vuonna 1927 yleisesikunnan toimistopäällikkö ja jääkärimajuri Atle Ragnar Teodor Heikelin (1892–1927) kanssa joka sai surmansa 16. marraskuuta samana vuonna lento-onnettomuudessa Suomenlahdella. Airi Koskimies meni uudelleen naimisiin 1930 kirjallisuudentutkija Rafael Koskimiehen kanssa.
Airi Koskimies toimi voimistelunopettajana useissa helsinkiläiskouluissa sekä voimistelun tuntiopettajana Ebeneser-seminaarissa vuosina 1930–1971. Hän oli Suomen Naisten Liikuntakasvatusliiton lehden päätoimittajana ja suunnitteli sekä johti joukkue-esityksiä useissa voimistelujuhlissa. Koskimies kirjoitti myös useita voimisteluaiheisia kirjoja. .
Mastaba

Mastaba oli eräs muinaisten egyptiläisten käyttämä hautarakennustyyppi. Mastaba oli suorakaiteen muotoinen, tiilistä tai luonnonkivistä tehty tasakattoinen rakennus, jonka ulkoseinät olivat sisäänpäin kaltevat. Pyramidin katsotaan kehittyneen mastabasta. Kaikkien aikojen ensimmäinen egyptiläinen pyramidi, Djoserin porraspyramidi, oli vain joukko päällekkäin rakennettuja mastaboja.
Sana mastaba tulee arabian penkkiä tarkoittavasta sanasta ja sillä viitataan hautarakennuksen ulkomuotoon, joka muistuttaa litteää, selkä- ja käsinojatonta penkkiä, jossa ei ole jalkoja.
Ensimmäiset mastabat ovat peräisin noin vuodelta 3150 eaa. Tuolta aikakaudelta on säilynyt Skorpioni-nimisen yläegyptiläisen kuninkaan mastaba, joka on rakennettu U-kirjaimen muotoon ja jaettu suorakulmion muotoisiin huoneisiin. Myöhemmistä mastaboista poiketen siinä ei ole kattoa.
Mastaboja rakennettiin myöhemmin pyramidien aikaankin ylimystölle.
Baikal Airlinesin lento 130

Lentokone

Onnettomuuskone oli Tupolevin vuonna 1989 valmistama Tu-154M (rekisteritunnus RA-85656, valmistenumero 89A801). Se toimitettiin Aeroflotin Itä-Siperian osastolle 23. toukokuuta 1989, ja se siirtyi Neuvostoliiton hajottua Baikal Airlinesille vuonna 1992.

Tapahtumat

Moottorien käynnistäminen ennen onnettomuuslentoa kesti lähes 17 minuuttia, ja epäonnistuneita käynnistysyrityksiä tehtiin viisi. Keskimmäistä moottoria käynnistettäessä sen turbokompressori lähti pyörimään kahdesti, vaikka miehistö ei ollut kytkenyt sitä päälle. Moottorien käynnistämisen jälkeen ohjaamossa syttyi starttimoottorin vikatilasta kertova varoitusvalo, joka ei sammunut, vaikka miehistö käytti starttimoottorin sammutuskytkintä. Tu-154:n toimintaohjeisiin ei ollut kirjattu toimenpiteitä tällaisen tilanteen varalle, ja miehistö päättelikin varoituksen olevan virheellinen, koska he uskoivat, että starttimoottori voi käydä vain moottoreita käynnistettäessä. Todellisuudessa starttimoottorin paineilmaventtiilin oli rikkonut moottoriin joutunut vierasesine, ja moottorista tuleva kuuma ilma pyöritti starttimoottorin turbiinia yli 40 000 kierrosta minuutissa.
Moottorien toiminta käynnistyksen jälkeen vaikutti normaalilta, ja lento 130 lähti Irkutskista kello 11.59 paikallista aikaa. Koneen noustua 4 000 metriin starttimoottorin turbiini hajosi räjähdysmäisesti 3 minuuttia 45 sekuntia lentoonlähdön jälkeen. Se vaurioitti keskimmäisen moottorin ilma-, polttoaine- ja öljyletkuja sekä hydraulijärjestelmiä. Polttoaineen virtaus moottoriin loppui, jolloin moottori sammui. Lisäksi moottorissa syttyi tulipalo, jota vuotava polttoaine ja öljy ruokkivat. Miehistö käytti moottorin palonsammutusjärjestelmää, mutta kun palo ei sammunut, he päättivät tehdä pakkolaskun Irkutskiin.
Koneen lähestyessä Irkutskia kaikki kolme vaurioitunutta hydraulijärjestelmää tyhjenivät, jolloin koneen hallintalaitteet lakkasivat toimimasta. Miehistö ilmoitti kello 12.07.40 menettäneensä koneen hallinnan, ja se syöksyi 12.08.38 maahan maatilalla Mamonyn kylässä Irkutskin alueella. Koneella oli tällöin nopeutta 510 kilometriä tunnissa. Kaikki 115 matkustajaa ja yhdeksän miehistön jäsentä kuolivat maahansyöksyssä, minkä lisäksi myös yksi maatilan työntekijä ja kymmeniä lehmiä sai surmansa.
Manot

Manot eli mat ovat mandelaista kieltä puhuva kansa Liberiassa Lofa- ja Cavallajokien yläjuoksulla sekä rajaseudulla Guineassa. Heitä on arvioitu olevan 220 000 henkeä, joista valtaosa asuu Liberiassa.
Kansan pääelinkeino on trooppinen maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, maniokki, bataatti, taaro, maissi, durra, hirssi, fonio ja maapähkinä. Puutarhoissa kasvatetaan öljypalmua, banaania ja papaijaa. Käsityöammatteja ovat puunveisto, kutominen, punonta ja savenvalanta. Monet käyvät ansiotöissä plantaasiviljelmillä.
Pyöreät, savella vuoratusta oksapunoksesta rakennetut asumukset on katettu kartiomaisella palmunlehvä- ja heinäkatolla. Ne sijaitsevat tiheissä ryhmissä kukkuloilla. Perinteinen asuste on koristeltu tunika. Ruokavalio koostuu etupäässä kasviksista.
Suurperheet muodostavat eksogamisia sukuryhmiä. Avioliitto on patrilokaalinen ja polygynia on yleistä. Manot harjoittavat perinteistä uskontoa, johon kuuluu esi-isien ja luonnonhenkien palvontaa.
T-Centralen

Ensimmäinen asema (metrolinjat 1 ja 2)

Ensimmäinen asema avattiin 24. marraskuuta 1957. Se oli 38. Tukholman metroasema. Metrolinja 1 (vihreä linja) vanhastakaupungista Hötorgetille sekä linja 2 (punainen linja) vanhastakaupungista Östermalmstorgille kulkevat aseman läpi. Asema sijaitsee Klara kyrkan ja Åhlénsin tavaratalon alla. 
Asemalla on kaksi asemalaituria, jotka sijoittuvat eri tasoille. Ylempi asemalaituri on 8,5 metriä maan alla, ja se on punaisen linjan (pohjoiseen) sekä vihreän linjan (etelään) käytössä. Alempi taso sijaitsee 14 metriä maan alla, ja se on vihreä (etelään) ja punaisen linjan (pohjoiseen) käytössä.
Christian Frederik von Schalburg

Christian Frederik von Schalburg (15. huhtikuuta 1906 Pietari, Venäjän keisarikunta – 2. kesäkuuta 1942 Demjanskin lähistö, Neuvosto-Venäjä, Neuvostoliitto) oli Tanskan armeijan upseeri ja Freikorps Danmarkin komentaja.
Schalburg syntyi Venäjällä. Hän oli baltiansaksalaista aatelissukua, isä oli tanskalainen, äiti venäläinen. Perhe pakeni vallankumouksen puhjettua 1917 Tanskaan. Hän sai myöhemmin Tanskan kansalaisuuden.
Schalburg oli Tanskan kansallissosialistisen työväenpuolueen nuorisojärjestön johdossa, ja kun Saksa miehitti Tanskan, hän liittyi 5. panssaridisioona Wikingiin. Hän osallistui vapaaehtoispataljoonassa Suomen talvisotaan. Natsitaustaisena ja Freikorps Danmarkin komentajana häntä pidetään Tanskassa isänmaanpetturina. Schalburg kaatui Saksan armeijan rinnalla SS-upseerina itärintamalla.
1. erillinen viestikomppania

1. Erillinen Viestikomppania perustettiin 1952 Riihimäellä osana Viestirykmenttiä. Se siirtyi 8. kesäkuuta 1953 Ouluun vanhoille Suomen suuriruhtinaskunnan aikaisille puukasarmeille, ja se alistettiin Pohjois-Suomen sotilasläänin komentajalle. Viestitarkastaja määräsi kuitenkin komppanian koulutustehtävät ja vastasi sen viestimateriaalisesta kehittämisestä. Komppaniaan kuuluivat neljä radio- ja neljä puhelinjoukkuetta sekä komento- ja huoltojoukkue. Lisäksi komppanialla oli toimisto ja tarvittavat varastot. Komppaniaan kuulunut viestikorjaamo erotettiin myöhemmin erilliseksi korjaamoksi ja se alistettiin Oulun korjaamolle. Komppaniassa annettiin prikaati- ja armeijakuntatason viestijoukkojen sotilasopetusta vuoteen 1989 saakka, jolloin yksiköstä muodostettiin Pohjois-Suomen Viestipataljoona. Muodostettaessa pataljoonan henkilöstöä täydennettiin Kainuun prikaatin ja Karjalan prikaatin viestikomppanioiden ja osalla 2. erillisen viestikomppanian kantahenkilökunnalla.
Ateenan tyrannia

Ateenan tyrannia viittaa antiikin Ateenan historian vaiheeseen noin vuosina 561–510 eaa. Tuolloin Ateena oli tyrannia, ja sitä hallitsivat itsevaltaisesti ensin Peisistratos ja tämän jälkeen hänen poikansa Hippias ja Hipparkhos. Ateenan tyrannia oli manner-Kreikan viimeisiä merkittäviä arkaaisen kauden tyrannioita. Kuten usein muuallakin Kreikassa, tyrannia oli Ateenassa välivaihe siirryttäessä aristokratiasta kohti kansanvaltaa, ja sitä seurasi Ateenan demokratian kausi, joka alkoi noin vuonna 508/507 eaa.

Tausta

Ateenassa oli arkaaisella kaudella 600-luvulla sekä 500-luvun eaa. alkupuolella laajoja yhteiskunnallisia levottomuuksia eri kansanryhmien välillä. Vastakkain olivat sekä maat omistanut aristokratia eli ylimystösuvut ja köyhemmät maanviljelijät, että eri ylimystösuvut keskenään. Vuonna 594 eaa. sovittelijaksi ja uudeksi lainsäätäjäksi nimitettiin Solon. Solonin lait paransivat köyhempien asemaa. Yksi tärkeimmistä uudistuksista oli velkaorjuuden lopettaminen. Vaikka lait eivät vielä tuoneet kaupunkiin demokratiaa, ne voidaan nähdä tärkeänä välivaiheena matkalla demokratiaa kohti.
Solonin lait eivät ratkaisseet kaikkia Ateenan sisäisiä ongelmia. Ylimystösuvut olivat edelleen keskenään riitaisia ja kilpailivat vallasta, kun taas köyhemmät kansalaiset olivat edelleen tyytymättömiä asemaansa ja halusivat lisää poliittisia oikeuksia. Solon myönsi itsekin, ettei kumpikaan osapuoli ollut tyytyväinen hänen valtiomuotoonsa.
Snellman (elintarvikeyritys)

Historia

Snellmannin perustivat veljekset Kurt ja Lars Snellman. Kurtin alkuperäinen idea oli alkaa valmistamaan juustoa, mutta hän ei päässyt meijerikouluun. Vuonna 1951 Kurt  pääsi Ruotsiin Norrköpingin Teurastamoyhdistyksen kolmen kuukauden koulutukseen. Veljekset saivat pankista lainaksi 800 000 markkaa. Lainalla he ostivat Viitasen & Kälkäisen makkaratehtaan Pietarsaaresta. Yritys aloitti toimintansa pienissä kellaritiloissa Pietarsaaren Skatassa vuonna 1951. 
kahden vuoden kuluttua Snellman avasi oman myymälän. Vuonna 1956 Snellmannista tehtiin osakeyhtiö. Vuonna 1959 Snellman  osti konkurssiin menneen kilpailijansa, Tuhkasen makkaratehtaan. Samalla yrityksen tuotanto  siirrettiin tehtaaseen Amerikankadulle. Tehdas oli käytössä 1990-luvulle asti, jolloin otettiin käyttöön Kuusisaaren uusi tehdas.
Lähes koko 1960-luvun yhtiön vuotuinen kasvuvauhti oli 20 prosenttia. Veljekset kävivät useita kertoja opintomatkoilla Itävallassa, Saksassa ja Hollannissa. Matkojen inspiroimana Snellman otti tuotantoon tuotteita, joista osa, kuten maksapasteijat, on vieläkin tuotannossa. Snellman lanseerasi ensimmäisenä markkinoille kokolihaleikkeet.
Snellman sai Pietarsaarenseudun yrittäjäpalkinnon vuonna 1976.
Vuonna 1985 Snellman osti Pietarsaaren teurastamon.
Vuonna 1986  Kurt Snellman jätti toimitusjohtajan työt pikkuveljelleen Karlille.
Laajentuminen Etelä-Suomen markkinoille alkoi 1990-luvun alussa, kun suomalaisille esiteltiin Herra Snellman, joka esiintyi tuotteiden pakkausetiketeissä sekä televisiomainoksissa.Syyskuussa 1990 julkistettiin Snellmanin uusi logo. Snellman oli aikaansa edellä ottaessaan Suomessa käyttöön tarinankertomisen markkinoinnissa.
Lihanleikkaamo, viipalointi, pakkaamo ja lähettämö siirretiin samaan rakennukseen Kuusisaareen vuonna 1993. Uusi teurastamo valmistui 1995. 
2000-luvulla Snellman on kasvanut isoksi lihanjalostuskonserniksi. Lihanjalostuksen lisäksi Snellmannilla on tytäryhtiöitä, jotka tuottavat muun muassa valmisruokia, pikaruokia ja eläinten ravintoa.
Vuonna 2009 valmistui meetvurstin valmistukseen tarkoitettu tehdas.
Vuonna 2019 Snellman laajensi ravintola-alalle. Yhtiön ensimmäinen pikaruokaravintola Mr. Panini & Co aukesi pääsiäisen jälkeen Tampereen Hämeenkadulla.

Palkinnot

Karl, Per ja Henry Snellman ja Martti Vähäkangas vastaanottivat yhden neljästä valtakunnallisesta yrittäjäpalkinnosta vuonna 2009.
José María Hernández González

José María Hernández González (17. tammikuuta 1927 Pénjamo – 19. tammikuuta 2015) oli meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittin papiksi 25. maaliskuuta 1950 ja nimitettiin Chilapan hiippakunnan johtoon 18. helmikuuta 1983. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Girolamo Prigione, jota avustivat Rafael Bello Ruiz ja Victorino Alvarez Tena.
Hernández González sai 18. marraskuuta 1989 nimityksen Netzahualcóyotlin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 18. tammikuuta 1990. Hän jäi eläkkeelle 8. heinäkuuta 2003.
Bernie Taupin

Bernard John ”Bernie” Taupin (s. 22. toukokuuta 1950 Sleaford, Lincolnshire) on englantilainen sanoittaja, joka tunnetaan parhaiten vuosikymmeniä kestäneestä yhteistyöstään laulaja-lauluntekijä Elton Johnin kanssa. Taupin on myös julkaissut kolme sooloalbumia.

Elämäkerta

Bernard John Taupin syntyi 22. toukokuuta 1950 maanviljelijäperheeseen Lincolnshiren maaseudulla Englannissa. Hän otti nuoruudessaan musiikillisia vaikutteita Marty Robbinsin musiikista ja kehitti jo nuorena elinikäisen kiinnostuksen Yhdysvaltain villiin länteen. Lopetettuaan koulunkäynnin 16-vuotiaana hän työskenteli sanomalehdessä ja kanafarmilla. Kun levy-yhtiö Liberty Records etsi lehti-ilmoituksella uusia kykyjä, Taupin lähetti heille sanoituksiaan. Sitä kautta hänet ohjattiin tekemään yhteistyötä nuoren laulaja-lauluntekijä Elton Johnin kanssa, silloin vielä nimeltään Reginald Dwight. Taupin lähetteli Eltonille sanoitukset aluksi postitse, ja he tapasivat kasvotusten vasta puoli vuotta yhteistyön aloittamisen jälkeen. Heidän ensimmäisiä kappaleitaan levyttivät laulajat kuten Lulu, Roger Cook ja Brian Keith. Taupin kirjoitti sanat Elton Johnin ensimmäiseen sooloalbumiin Empty Sky (1969), mutta se ei vielä menestynyt.
Elton Johnin ura lähti nousukiitoon hänen toisen albuminsa myötä, ja Taupin jatkoi hänen sanoittajanaan. Taupin julkaisi ensimmäisen oman sooloalbuminsa Taupin vuonna 1971. Seuraavina vuosina Elton John saavutti lukemattomia listasijoituksia kappaleillaan, joihin Taupin oli kirjoittanut sanat. Kun kaksikon välit tulehtuivat 1970-luvun puolivälissä, John alkoi käyttää toisten sanoittajien palveluksia. Taupin julkaisi toisen sooloalbuminsa He Who Rides the Tiger vuonna 1980 ja muutti Los Angelesiin. John ja Taupin jatkoivat yhteistyötään 1980-luvun alussa. Taupin kirjoitti myös sanat Starshipin hittiin ”We Built This City” vuodelta 1985, julkaisi kolmannen sooloalbuminsa Tribe vuonna 1987 ja muistelmansa vuonna 1988 sekä perusti yhtyeen nimeltä Farm Dogs. John ja Taupin jatkavat yhteistyötään edelleen.
Elton Johnin omien sanojen mukaan Taupin teki hänen uransa mahdolliseksi, ja että ilman Taupinia ei olisi myöskään Elton Johnia.
Rautamies (vuoden 1994 animaatiosarja)

Sarjan kulku

Sarjan ensimmäinen tuotantokausi esitteli tehtaan omistaja Tony Starkin, joka taisteli Rautamiehenä Mandariinia ja hänen kätyreitään vastaan, jotka yrittivät kaikin keinoin valloittaa maailman. Sarjassa Mandariini haluaa varastaa Starkin teknologiaa ja Rautamiehen asun, ja hän lähettää erilaisia vihollisia Rautamiehen ja Starkin perään. Rautamiehen apuna puolestaan on ajoittain muita sankareita, kuten Sotakone, Hämähäkkinainen ja Haukansilmä.
Ensimmäinen tuotantokausi käsittää suurimmaksi osaksi yksittäisiä jaksoja, jotka eivät mitenkään viittaa tuleviin tai edellisiin jaksoihin. Rautamiehen jaksot kuten "The Grim Reaper Wears a Teflon Coat" ja "Rejoice! I am Ultimo, Thy Deliverer" olivat otsikoiltaan samoja joita Stan Lee käytti 1960-luvun sarjakuvissa, mutta sarjan käsikirjoittaja Ron Friedman muutti tarinoita huomattavasti, toisin kuin muissa Marveliin perustuvissa animaatiosarjoissa. Lähimmäksi sarjakuvalle uskollisena pysyi kaksiosainen jakso "Origin of Iron Man".
KDM Flyvefisken (P550)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 30. toukokuuta 2008 ja se luovutettiin Liettuan laivastolle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Žemaitis.
Maleiinihappo

Valmistus ja käyttö

Ensimmäisen kerran maleiinihappoa syntetisoitiin vuonna 1834 kuumentamalla omenahappoa. Maleiinihappoa valmistetaan nykyään pääasiassa hydrolyysin avulla maleiinianhydridistä. Yhdistettä käytetään polyesterihartsien, muovien pehmentimien, pinta-aktiivisten aineiden, voiteluaineiden ja eräiden hyönteismyrkkyjen kuten kaptaanin ja malationin valmistuksessa.

Ympäristö- ja terveysvaikutukset

Lyhytaikainen altistuminen aineelle voi aiheuttaa voimakasta silmien, ihon ja hengitysteiden ärsytystä. Toistuva tai pitkäaikainen altistuminen aineelle voi aiheuttaa ihotulehduksen sekä  vaikutuksia munuaisissa.
Sebastian Mielitz

Sebastian Mielitz (18. heinäkuuta 1989 Zehdenick) on saksalainen jalkapallomaalivahti, joka pelaa saksalaisessa SpVgg Greuther Fürthissa.
Oskar Reponen

Elämä ja ura

Reposen isä eversti Toivo Reponen palveli upseerina rannikkotykistössä, ja perhe joutui usein muuttamaan isän palveluspaikan vaihtuessa. Jatkosodan jälkeen perhe asettui Suomenlinnaan Helsinkiin. Reponen pääsi ylioppilaaksi ja valmistui sitten Helsingin yliopistosta voimistelunopettajaksi. Hän harrasti urheilua, erityisesti juoksulajeja, ja saavutti muutaman Suomen mestaruuden HIFK:n viestijoukkueessa. Hän myös kirjoitti Helsingin Sanomiin urheilujuttuja.
1950-luvun alkupuolella Reponen matkusti vaimonsa Tuulikin ja erään ystävänsä kanssa peukalokyydillä useissa Euroopan maissa. Palattuaan Suomeen 1954 hän aloitti toimittajanuransa ensin Suomen Tietotoimiston uutistoimittajana ja uutistenlukijana ja sitten Yleisradiossa Päivän peili -ohjelman toimittajana.
1988 ilmestynyt 'Hypnoosimurha'-romaani sai kansallista huomiota, ja sen mainittiin saattavan selittää Olof Palmen murhan olleen hypnoosimurha. Myös Reposen kirja 'Isä, minä elän' (henkiyhteydestä kuolleeseen poikaan) sai huomiota mediassa.
Reponen kuoli keuhkokuumeen aiheuttamaan sydämen pysähtymiseen talviasunnossaan Kanariansaarilla lokakuun lopulla 1997.
Arripit

Lajit ja anatomia

Arripien heimoon kuuluu yhdessä suvussa lähteestä riippuen 2–4 lajia. Lajeja ovat arripi (Arripis trutta), siniarripi (Arripis xylabion), täpläarripi (Arripis truttacea) ja viherarripi (Arripis georgianus). Ruumiinmuodoltaan lajit ovat pitkulaisia tai ovaalinmuotoisia. Arripien selkäevä on hyvin pitkä ja pyrstöevä voimakkaasti haarautunut. Väriltään arripit ovat usein oliivinvihreitä tai metallinharmaita ja kylkien yläosassa on tummia täpliä. Lajien evät ovat usein kirkkaan keltaiset. Arripit ovat melko kookkaita kaloja ja arripi saavuttaa usein yli 5 kg:n painon.

Levinneisyys

Arripilajeja tavataan merialueilta Australian ja Uuden-Seelannin rannikon läheisyydestä ja toisinaan myös murtovesialueilta. Arripit ovat petokaloja. Eräät lajit ovat taloudellisesti merkittäviä kalastuksen kohteita.
Mustaleppälintu

Koko ja ulkonäkö

Mustaleppälinnulla on harmahtava vartalo ja tiilenpunainen pyrstö. Vartalonmuoto ja liikehdintä muistuttaa punarintaa. 
Naaras ja nuori hiirenharmaita, ruskeansävyisiä. Pyrstö ruosteenpunainen. Leppälintu on vaaleampi, hiekanruskeampi eikä yhtä tumma. Vanha koiras hiilenmusta, harmaasävyinen. Alaperä ja pyrstö punaiset, otsa vaaleampi ja siivellä valkoinen paneeli. 2. kalenterivuoden koiraat keväällä joko täysin naaraan näköisiä (”naaraspukuisia”) tai ruumiin jo sulkineita.
Pituus on 14 cm, siipien kärkiväli 23–26 cm ja paino noin 14–18 g 
Mustaleppälintukoiras laulaa alkukesän öisin. Varoitushuuto on lyhyt ”tik”, terävä ”tshak” ja korkea ”hi”. 
Euroopan vanhin rengastettu mustaleppälintu oli hollantilainen vähintään 10 vuotta 2 kuukautta vanha yksilö.
Mustaleppälinnun kuvaili ja nimesi Samuel Gottlieb Gmelin 1774. Lajista tunnetaan 7 alalajia.

Levinneisyys

Mustaleppälintu pesii yleisenä Keski- ja Etelä-Euroopassa, sekä Lähi-idässä, Pohjois-Afrikassa, ja Keski-Aasiassa Kiinaan saakka. Euroopan populaation koko on 7,9–18 miljoonaa yksilöä. Suomessa mustaleppälintu on hyvin vähälukuinen pesimälaji pääosin etelärannikolla. Saapuu huhtikuussa, poistuu syys–lokakuussa. Karaistunut, on yrittänyt mm. talvehtia Suomessa.

Elinympäristö

Alun perin vuoristojen laji, joka on urbanisoitunut ja viihtyy nykyisin satamissa, teollisuusalueilla ja rakennustyömailla.

Lisääntyminen

Mustaleppälintu tekee pesänsä koloon tai onkaloon. Munia on 4–6. Haudonta kestää noin 13 päivää, vain naaras hautoo. Poikaset jättävät pesän 12–20 päivän ikäisinä.

Ravinto

Pääravintoa ovat hyönteiset ja hämähäkit, mutta marjoja ja siemeniäkin se syö.
Lukutaito

Lukutaito tarkoittaa taitoa tulkita kirjoitettua kieltä. Varsinaisesta lukutaidosta ulkoa opettelun eli ”ulkoa lukemisen” vastakohtana voidaan käyttää myös sanaa sisälukutaito. Suomessa lukutaito opitaan yleensä 5-7 vuoden iässä.
OECD:n PISA-hankkeessa käytetään seuraavanlaista lukutaidon määritelmää: ”Lukutaito on kirjoitettujen tekstien ymmärtämistä, käyttöä ja arviointia lukijan omien tavoitteiden saavuttamiseksi, tietojen ja valmiuksien kehittämiseksi sekä yhteiskuntaelämään osallistumiseksi.”
IEA:n arviointitutkimuksessa lukutaito määriteltiin kykynä ymmärtää ja käyttää yhteiskunnan edellyttämiä ja/tai yksilön arvostamia kirjoitetun kielen muotoja. Aikuisten lukutaito määritellään siinä ”painetun ja kirjoitetun informaation käyttämisenä yhteiskunnassa toimimiseksi, omien tavoitteiden saavuttamiseksi sekä tietojen ja valmiuksien kehittämiseksi”.

Funktionaalinen lukutaito

Nykyisin mekaanisen lukutaidon ohella pidetään tärkeänä myös niin kutsuttua funktionaalista lukutaitoa, jossa lukija osaa tulkita ja arvioida lukemaansa riippumatta tekstilajista.
Myös kahdessa edellisessä kansainvälisessä lukutaitotutkimuksessa (IEA Reading Literacy Study ja OECD International Adult Literacy Survey) on painotettu lukemisen funktionaalista luonnetta.
Sven G. Svenson

Elämä

Sven G. Svenson valmistui filosofian tohtoriksi Uppsalan yliopistosta 1953. Hänen väitöskirjansa Gattjinatraktaten 1799: studier i Gustaf IV Adolfs utrikespolitik 1796–1800 käsitteli Ruotsin kuninkaan Kustaa IV Aadolfin ulkopolitiikkaa vuosina 1796–1800. Svenson toimi Sparfrämjandenin toimitusjohtajana 1951–1961 ja sen jälkeen Ruotsin säästöpankkiyhdistyksen (Svenska sparbanksföreningen) toimitusjohtajana 1963–1979. Lisäksi hän toimi Tryckeri AB Mariebergin hallituksen varapuheenjohtajana, Ruotsin kuninkaallisen insinööritieteiden akatemian jäsenenä vuodesta 1974 alkaen, Kuninkaallisen Kustaa Aadolfin akatemian jäsenenä vuodesta 1975 alkaen sekä mieskuoro Orphei Drängarin kunniapuheenjohtajana 1979–1988.