google/wiki40b huggingface dataset:
Please Don’t Tease

Please Don’t Tease on Bruce Welchin ja Peter Chesterin tekemä popmusiikkikappale.
Se oli brittilistan ykkössijalla ainakin 5. ja 11. elokuuta 1960 esittäjänään Cliff Richard (ja The Shadows).
Levy-yhtiö oli Columbia Records ja singlen kaupallinen tunnus DB 4479. Toisena kappaleena oli ”Where Is My Heart”.
Suomessa kappaleen on levyttänyt englanninkielisenä ainakin Johnny and the New Dodgers nimikkoalbumilleen vuonna 1980.
Lisäksi Moog Konttinen on levyttänyt kappaleen suomenkielisellä nimellä ”Miesten mies” vuoden 2000 cover-albumilleen Rock'n'roll vuonna 0.
Viheraurinkoahven

Ulkonäkö ja koko

Viheraurinkoahven on pääasiassa kellanvihreä, vaikkakin selkä on selvästi tummempi. Vatsa on yhtä vaalea kuin kyljet, joissa on noin kuusi tummaa pystyraitaa. Monesti viheraurinkoahvenella on kyljissään pieniä sinisiä pilkkuja. Selkäevä on ahvenen tapaan kaksiosainen, mutta taaempi osa on suurempi ja pyöreämpi etuosaan verrattuna. Viheraurinkoahven on tavallisesti noin 20 senttimetrin mittainen, mutta voi kasvaa jopa 31 senttimetrin mittaan. Suurin tavattu paino on 960 grammaa.

Levinneisyys ja elinympäristö

Viheraurinkoahventa tavataan Pohjois-Amerikan Yhdysvalloissa Suurten järvien, Hudsoninlahden ja Mississippi-joen valuma-alueilla New Yorkista. Kanadassa se elää alueella Ontariosta Minnesotaan ja Etelä-Dakotaan sekä etelän Meksikonlahdessa. Viheraurinkoahventa voidaan tavata myös pohjoisessa Meksikossa.

Ravinto ja elintavat

Viheraurinkoahventen ravintoa on nuorena eläinplankton, vesihyönteiset sekä kalan mäti kun taas aikuisten ruokavalioon kuuluvat kalan mäti, kotilot, sammakkoeläimet, nilviäiset, hyönteiset ja niiden toukat, ravut, pienet kalat ja joskus myös kasvit. Aikuiset viheraurinkoahvenet elävät hitaasti virtaavissa lammissa, puroissa ja järvissä lähellä kasvillisuutta. Niiden kutu lasketaan sille tarkoitettuun "pesään".
Canary Wharf

Canary Wharf on Lontoossa, Tower Hamletsin suurkaupunginosassa Isle of Dogsin saarella sijaitseva liikekeskus. Canary Wharfin aluetta on rakennettu 1980-luvun alusta alkaen entiselle satama-alueelle. Suurin osa sen pilvenpiirtäjistä on rakennettu 2000-luvulla.
Nykyisin Canary Wharfin alueella sijaitsee useiden merkittävien rahoitusalan yritysten, kuten Credit Suissen, HSBC:n, Barclaysin, Citigroupin, Lehman Brothersin, Morgan Stanleyn ja Bank of American toimitiloja. Alueella on myös useiden sanomalehtien, kuten The Telegraphin, The Independentin ja Daily Mirrorin toimitukset.
Alueella on kaikkiaan 150 000 työpaikkaa.
Alueen rakennushanke on ollut yksi maailman mittavimmista. Margaret Thatcher kutsui vuonna 1987 alkuperäisen hankkeen toteuttajiksi kanadalaisten Reichmannin veljesten yhtiön Olympia & York, joka oli menestynyt New Yorkissa. Lontoon liike-elämä ei innostunut uuden alueen syrjäisestä sijainnista, ja Olympia & York teki konkurssin 1992.
Yhdessä vaiheessa Canary Wharfin alueella sijaitsi kolme Yhdistyneen kuningaskunnan korkeinta rakennusta, One Canada Square, HSBC Tower ja Citigroup Centre. Nykyään maan korkein rakennus on vuonna 2013 valmistunut The Shard, joka sijaitsee Lontoon Southwarkissa Thamesjoen toisella puolella.
MPDT

MPDT eli MPD-rakettimoottori on kehitteillä oleva magnetoplasmadynaaminen rakettimoottori joka sopii käytettäväksi planeettain välisessä avaruudessa. Tästä moottorityypistä käytetään myös nimeä LFA eli Lorentzin voimaan pohjautuva kiihdytin. MPDT:ssä ajoaine ionisoidaan kiihdytinkammiossa ja poistetaan moottorista Lorenzin voimalla kiihdyttäen. Lorenzin voima syntyy, kun plasmaksi ionisoitu ajoaine ja sitä ympäröivät magneettikentät vuorovaikuttavat keskenään. MPDT muistuttaa jonkin verran VASIMR:tä. MPD:n etuina on mm. suhteellisen suuri työntövoima. Moottorin ajokyky on miltei sama kuin planeettainvälisessä avaruudessa käytettyjen nesterakettien. Miinuksia ovat elektrodien kulumineen ja ehkä se, että litium on paras polttoaine, ei vety.
Lily Pons

Alice Joséphine ”Lily” Pons (12. huhtikuuta 1898 – 13. helmikuuta 1976) oli ranskalais-yhdysvaltalainen koloratuurisopraano.
Pons syntyi Draguignan’ssa lähellä Cannesia ja opiskeli pianonsoittoa Pariisin konservatoriossa. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän esiintyi sotilaille Pariisin sairaaloissa. Hän aloitti vuonna 1925 sopraano Dyna Beumerin rohkaisemana laulunopintonsa Albert de Gorostiagan johdolla. 
Pons teki menestyksekkään oopperadebyyttinsä Léo Delibesin Lakméssa Mulhousessa 1928. Impresario Giovanni Zenatello tutustui häneen ja vei hänet New Yorkiin tutustumaan Metropolitan-oopperan silloiseen johtaja Giulio Gatti-Casazzaan. 3. tammikuuta 1931 Yhdysvalloissa ennestään tuntematon sopraano teki Metropolitan-debyyttinsä Lucian roolissa Gaetano Donizettin Lucia di Lammermoorissa. 
Pons osoittautui välittömäksi menestykseksi ja hän toimi Metropolitan-oopperan sopraanona peräti kolmen vuosikymmenen ajan. Hänen yleisimmät roolinsa olivat Lucia, Lakmé, Gilda (Verdi: Rigoletto) ja Rosina (Rossini: Sevillan parturi).  Viimeisessä esiintymisessään Metropolitan-oopperassa 14. joulukuuta 1960 hän tulkitsi ”Caro nome” -aarian Rigolettosta.
Pons teki vierailevia esiintymisiä muun muassa Pariisin Opéra Garnierissa, Lontoon Covent Gardenissa, Brysselin La Monnaiessa ja Buenos Airesissa Teatro Colónissa sekä Chicagon ja San Franciscon oopperoissa. George Gershwin oli säveltämässä hänelle kappaletta, joka kuitenkin jäi kesken säveltäjän kuoltua aivokasvaimeen vuonna 1937.
Pons oli vuosina 1938–1958 naimisissa kapellimestari André Kostelanetzin kanssa. Vuonna 1940 Pons sai Yhdysvaltain kansalaisuuden. Hän sairastui haimasyöpään ja menehtyi sairauteensa Dallasissa 77 vuoden ikäisenä. Pons oli Légion d'Honneurin jäsen, ja hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Jukka Pennanen

Jukka Mikko Pennanen (s. 1. marraskuuta 1952 Lahti) on suomalainen upseeri ja kenraalimajuri evp.

Henkilöhistoria

Pennanen syntyi johtaja Aaro Pennasen ja Airi Itkosen perheeseen. Hän avioitui Sirkka Hertzin kanssa 1977. Ylioppilaaksi Pennanen tuli 1971, Kadettikoulusta hän valmistui 1977 ja suoritti Sotakorkeakoulun 1987. Pennanen suoritti maanpuolustuskurssin 1995, ylemmän päällystön kurssin 1996 ja ylimmän johdon kurssin 2005. Lisäksi hän on opiskellut Saksassa Führungsakademiessa ja Sveitsissä.

Sotilasura

Pennanen toimi Itä-Suomen sotilasläänin komentajana 1. tammikuuta 2008 – 30.10.2011 välisen ajan. Sitä ennen hän palveli Itäisen maanpuolustusalueen esikunnassa erityistehtävissä. Pennanen on aikaisemmin toiminut Karjalan Prikaatin komentajana, Suomen sotilasasiamiehenä Berliinissä ja Varsovassa, Läntisen maanpuolustusalueen esikunnassa osastopäällikkönä ja vanhempana osastoesiupseerina, Panssarikoulun johtajana 1997-1999, Panssariprikaatissa esikuntapäällikkönä ja toimistopäällikkönä, Maanpuolustuskurssien ja Maanpuolustuskorkeakoulun opettajana sekä ensin mainitun apulaisjohtajana sekä Pääesikunnan jalkaväkitoimiston päällikkönä ja Etelä-Suomen sotilasläänin esikunnassa toimistoupseerina.
Prikaatikenraaliksi Pennanen ylennettiin joulukuussa 2004 ja kenraalimajuriksi joulukuussa 2007.
William Stainton Moses

William Stainton Moses (5. marraskuuta 1839 – 5. syyskuuta 1892) oli Englannin kirkon pappi, joka tuli tunnetuksi spiritualismin edistäjänä. Hän uskoi itse välittävänsä henkien sanomaa automaattikirjoituksen kautta. 
Lapsena Moses käveli unissaan, ja hänen väitetään kirjoittaneen luokkansa parhaan esseen unitilassa. Myöhemmin hän loi väitetysti automaattikirjoituksena spiritualismin suuren klassikkoteoksen, Spirit Teachings -kirjan. Moses kertoi olleensa automaattikirjoituksen aikana ruumiista irtautuneessa tilassa. Häneltä ilmestyi myös muita kirjoja.
Oxfordin Exeter Collegesta valmistunut Moses toimi English Masterina Lontoon University Collegessa aina vuoteen 1889.
Seurasaarenselkä

Seurasaarenselkä (ruots. Fölisöfjärden) on merialue Helsingissä kantakaupungin länsipuolella. Sen yhdistää avomereen noin puolen kilometrin levyinen Lauttasaarensalmi Ruoholahden ja Lauttasaaren välissä. Salmen yli kulkevat Lauttasaaren silta ja Länsiväylään kuuluva Lapinlahden silta.
Länsipuolella Seurasaarenselkää rajoittaa Munkkiniemestä Lauttasaareen johtava saariketju, johon kuuluvat Kuusisaari, Lehtisaari ja Kaskisaari. Näiden väliset kapeat salmet yhdistävät Seurasaarenselän lännempänä, Espoon rajalla sijaitsevaan Laajalahteen. Keskellä Seurasaarenselkää sijaitsee Seurasaari, johon johtaa jalankulkusilta lahden pohjoisrannalta Meilahdesta.
Seurasaarenselän lahtia ovat itäpuolella Lapinlahti, Taivallahti ja Humallahti. Pohjoisessa siitä alkaa Pikku Huopalahti.
Kantakaupungissa Seurasaarenselän rannalla sijaitsevat Lapinlahden sairaala, Hietaniemen hautausmaa, Hietaranta, Helsingin soutustadion sekä Sibeliuksen puisto ja siellä oleva Sibelius-monumentti. Selän pohjoisrannalla on Meilahden huvila-alue, jossa rantatonteilla sijaitsevat tasavallan presidentin ja pääministerin virka-asunnot Mäntyniemi ja Kesäranta sekä myös nykyisin museona oleva Tamminiemi.
Uppouma

Uppouma eli deplasementti tarkoittaa aluksen kelluessa syrjäyttämän vesimassan painoa. Sukellusveneiden tapauksessa uppouma ilmoitetaan erikseen sekä pinnalla että sukelluksissa. Maksimiuppouma on siis aluksen oman painon ja kantavuuden summa (aluksen paino täydessä lastissa). Uppouma ilmoitetaan yleensä tonneina. Uppouma kuvaa sitä, miten syvällä laiva lasteineen ui.
Arkhimedeen lakiin perustuen nesteessä kelluva kohde syrjäyttää nestettä niin paljon, että noste vastaa kappaleen painoa. Noste on yhtä suuri kuin kappaleen syrjäyttämän nestemäärän paino. Kelluvan laivan paino lasteineen on sama kuin sen syrjäyttämän vesimassan paino.
Teuthras

Teuthras (muinaiskreikaksi Τεύθρας) oli kreikkalaisessa mytologiassa Myysian kuningas, jonka mukaan Teuthranian kaupunki on saanut nimensä.
Augen ja Telefoksen kertomuksessa Teuthras useimpien lähteiden mukaan menee naimisiin Augen kanssa ja ottaa Telefoksen kasvattilapsekseen, joka lopulta perii valtaistuimen Teuthraan jälkeen. Hyginuksen mukaan Teutras tosin luovuttaa vallan Telefokselle palkkioksi tämän kukistettua Idaan, joka puolestaan yritti anastaa kuninkuuden.
Plutarkhos kertoo, että Teuthras oli metsästämässä vuorella, kun hän huomasi Artemiin lemmikkivillisian. Sen pyyntelystä huolimatta hän tappoi sian. Tämä suututti Artemiin, joka löi kuningasta hulluudella. Ainoastaan Teuthraan äidin lukuisat uhrilahjat Artemiille lopulta lepyttivät jumalattaren, ja Teuthras sai järkensä takaisin. Tapahtumien seurauksena hän nimesi vuoren itsensä mukaan.
Antti Aro

Antti Aro (6. helmikuuta 1952 Helsinki – 22. maaliskuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Aro kävi Suomen Teatterikoulun vuosina 1970–1974. Hänet kiinnitettiin sieltä heti KOM-teatteriin neljäksi vuodeksi. Vuonna 1978 Aro pääsi töihin Turun kaupunginteatteriin. Hän näytteli välillä myös Vaasassa ja palasi Turkuun, mistä siirtyi kuudeksi vuodeksi Lahden kaupunginteatteriin vuonna 1985. KOM-teatterissa Aro näytteli muun muassa Optimistisessa tragediassa ja Rouva Carrarin kivääreissä. Vaasan vuosiin kuului nimirooli Molièren Tartuffessa. Muun muassa Kuka pelkää Virginia Woolfia sekä Kolme sisarta olivat Turun kauden näytelmiä. Lahdessa hän alkoi esiintyi suurissa rooleissa. Aro näytteli Akustia Niskavuoren Hetassa ja pastori Salpakaria Täällä Pohjantähden alla -esityksessä. Athol Fugardin Harold-herra ja pojat menestyi Lahden kaupunginteatterissa ennätyksellisen pitkän ajan, peräti kolme vuotta. Helsingin kaupunginteatterissa Aro näytteli myös musikaaleissa. Näihin kuuluivat muun muassa roolit Rosessa, West Side Storyssa ja The Sound of Musicissa. Aro tulkitsi Härkä-Heikin roolin Jussi Kylätaskun Runarissa ja Kyllikissä. Aro näytteli kaksikin kertaa venäläisen ohjaajan Oleg Tabakovin vierailutöissä, joita olivat Biloxi Blues ja Mekaaninen piano. Eri tehtävät Carin Mannheimerin kirjoittamassa Rahalla saa... -näytelmässä olivat Aron viimeisiä Helsingin kaupunginteatterissa. Elokuvissa Aro nähtiin muun muassa Lasse Naukkarisen ohjaamassa Ottakaa varas kiinni -elokuvassa sekä Timo Linnasalon Aurinkotuulessa. Aro nähtiin myös televisiossa, joista viimeiset roolit olivat TV1:n Angela ja ajan tuulet -sarjassa sekä Pelkovaarassa. Skaalan laajuus kuului Antti Aron ominaisuuksiin. Ehkä eniten kotonaan hän oli suomalaisen perusmiehen tulkkina. Katsoja saattoi kuitenkin luottaa hänen työskentelyynsä ja rooleihinsa valikoiman kaikilla osa-alueilla. Helsingin kaupunginteatteri oli vuodesta 1991 Antti Aron viimeinen vakituinen työpaikka. Hän erosi sieltä 11 vuoden jälkeen, kun ei ollut neljään vuoteen saanut teatteriltaan ainuttakaan uutta roolia. Aro kuoli pitkään sairastettuaan Lallukan taiteilijakodissa Helsingissä vain 53 vuoden iässä.
K. F. Lehtonen

Tunnustukset

Lehtoselle myönnettiin vuonna 1944 maanviljelysneuvoksen arvonimi. Arvonimen myöntämisen perusteena oli Lehtosen työ Kainuun maatalousneuvonnan perustan rakentamisessa ja yleisemmin toiminta maakunnan taloudellisten ja yhteiskunnallisten olojen kehittämisen hyväksi.
Kajaanin maanviljelysseura nimesi vuonna 1952 Lehtosen kunniajäsenekseen. Nimitys oli tunnustus hänen kolmekymmentävuotisesta työstään maa- ja karjatalouden neuvontajärjestön johtokunnassa. Myöhemmin Kajaanin maanviljelysseura perusti K. F. Lehtosen nimeä kantavan rahaston.
Navajon piirikunta

Historia

Najavon piirikunta erosi Apachen piirikunnasta 21. maaliskuuta 1895.

Väestö

Vuonna 2000 Najavossa oli 97 470 asukasta, 30 043 kotitaloutta ja 23 073 perhettä. Väestötiheys oli 4/km².
Asukkaista 47.74% oli intiaaneja, 45.91% valkoisia, 24.77% latinoja, 0.88% afro-amerikkalaisia, 0.33% aasialaisia, 0.05% Tyynenmeren saaristosta ja 3.15% muista roduista. 35.65% ei puhu äidinkielenään englantia.
40.50% kotitalouksissa oli alle 18-vuotiaita lapsia, 55.50% oli aviossa asuvia pareja, 16.30% oli yksinhuoltajaäitejä ja perheettömiä oli 23.20%. 7.20% kotitalouksista asui yli 65-vuotias yksin. Keskimääräinen perheen koko oli 3.68.
Iso Riihilammi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,6 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Velaattajärven valuma-alueella (35.38), jonka Ukaanjärven alueeseen (35.383) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 133,8 metriä mpy.
Rake (rautakauppa)

Rake Oy on vuonna 1867 perustettu suomalainen yritys, joka on aiemmin harjoittanut rauta- ja laivatarvikkeiden tukku- ja vähittäiskauppaa. Sen on perustanut Israel Nyman. Vuodesta 1906 liikkeen nimi oli Helsingin rakennusainekauppa Oy, vuodesta 1932 Rake Oy. 
1960-luvun lopulla, jolloin Rake liittyi Rautia-ketjuun, Rakella oli Helsingissä 16 liikettä ja lisäksi liikkeet Karkkilassa ja Hyvinkäällä. Yritykseen kuului lisäksi Helsingin Rauta, Hämeen Rautakauppa Hämeenlinnassa ja Rautakauppa Alsta Lahdessa sekä hotelli-ravintola Klaus Kurki (nyk. Klaus K) ja Ravintola Tullinpuomi Helsingissä. Tuotantolaitoksia sillä oli tiilitehdas Jokelassa ja turvetehdas Karjaalla. Vuonna 1962 yrityksessä oli henkilökuntaa 850. Raken tunnetuin liike oli Helsingin Erottajan ja Bulevardin kulmassa niin sanotussa Raken talossa vuosina 1920–1982 toiminut tavaratalo. Myös Maxi-hypermarketketju oli Raken omistuksessa kunnes se myytiin Elannolle 1982.
Yrityksen toimitusjohtaja oli vuoteen 1903 Israel Nyman, 1904–1947 kauppaneuvos Alwar Niklander ja vuodesta 1947 pääkonsuli A. Kivilahti.
Rake Oy on nykyään Rake-konsernin emoyhtiö. Yritys ei enää toimi kaupan alalla, vaan vuokraa liiketiloja omistamistaan kiinteistöistä Helsingin Bulevardilla. Se on myös yhtenä omistajana hotelliyritys Kämp Groupissa, joka omistaa nykyään Klaus K -hotellin.
Darmstadtin koulukunta

Musiikissa toisen maailmansodan jälkeistä modernismia hallinneita saksankielisen alueen säveltäjiä kutsutaan joskus Darmstadtin koulukunnaksi. Ryhmä on saanut nimensä Darmstadtissa, Saksassa joka toinen vuosi pidetyistä moniviikkoisista mestarikursseista, joiden opettajina ovat esiintyneet useat alan huippunimet. Kurssin yhteydessä pidetyt ateljeekonsertit ovat tehneet monia moderneja säveltäjiä tunnetummiksi. Suomessa Avanti! tekee samantapaista työtä etenkin Suvisoitto -tapahtuman yhteydessä.
Sen kuuluisimpia jäseniä olivat Karlheinz Stockhausen, Pierre Boulez ja Luigi Nono. Darmstadtissa syntyi sarjallinen musiikki.
Pohjanlepakko

Levinneisyys

Pohjanlepakon levinneisyysalueeseen kuuluu Suomi, Norja ja Ruotsi, sekä suuri osa koillista Eurooppaa, Keski-Eurooppa laikuttaisemmin ja edelleen itään halki Aasian Tyynellemerelle asti. Suomessa pohjanlepakoita on tavattu ulkosaaristosta aina Utsjoen Kevolla ja Enontekiöllä Käsivarressa. Pohjoisessa levinneisyys on tosin hyvin laikuttainen. Pääosin levinneisyyden pohjoisrajana on 69. leveyspiiri.

Ulkonäkö ja koko

Pohjanlepakon pituus ilman häntää on 48–70 mm. Siipien kärkiväli on 23,5 ja 28 cm välillä. Eläin painaa noin 8–24 grammaa. Kullanhohtoiset selkäkarvat ovat lajin erityistuntomerkki. Myös selvä väriraja tumman niskan ja vaalean kurkun välillä auttaa tunnistamisessa.

Elinympäristö

Pohjanlepakko on alun perin metsä-, viljely- ja vuoristoseutujen sekä asutuskeskusten laji, mutta Pohjolassa se on sopeutunut muihinkin elinympäristöihin. Pohjanlepakon päivä- ja talvehtimispiilot ovat useimmiten rakennuksissa. Näin ollen pohjanlepakko on levinneisyydeltään ja kannan tiheydeltään tiukasti sidoksissa ihmiseen.

Lisääntyminen ja elintavat

Pohjanlepakko parittelee syksyllä ja synnyttää kesä-heinäkuun vaihteessa 1–2 poikasta. Se on horroksessa yleensä lokakuusta huhtikuuhun. Sen elinikä on enimmillään 14–15 vuotta.
Aktiivisena aikanaan se viettää päivät puunkoloissa, luolissa ja rakennuksissa. Yöt ovat sen saalistusaikaa. Pohjanlepakko saalistaa 5–20 metrin korkeudella, pääosin puiden läheisyydessä. Pohjanlepakon ruokalistalle kuuluvat monenlaiset hyönteiset vaihdellen sääskistä kovakuoriaisiin, perhosiin, varsinkin yökkösiin, sekä korentoihin.
Martina (Bysantin keisarinna)

Martina (kuoli 641) oli Bysantin keisarinna. Hän meni naimisiin enonsa Herakleioksen kanssa. Herakleios oli ollut naimisissa aikaisemmin Fabia Eudocian kanssa. Fabia oli ollut kansan suosikki ja Martinan ja Herakleioksen avioliitto oli suuri skandaali ja kirkon tuomitsema. Theofanes sijoittaa avioliiton vuodelle vuonna 612, mutta muut lähteet sijoittavat sen niinkin myöhään kuin 623.
Herakleios ja Martina saivat ainakin kymmenen lasta. Kaksi lapsista oli vammaisia, Fabiuksella oli lamaantunut selkä ja Theodosius oli kuuromykkä. Parin neljäs lapsi Heraklonas syntyi sotaretkellä Persiaa vastaan. Martina oli yleensä miehensä mukana tämän useilla matkoilla. Martinan ja Herakleioksen vanhimman pojan ja kruununperillisen Konstantinoksen välit olivat viileät. Martina yritti saada omille lapsilleen osuuden valtakunnan hallinnosta ja vuonna 632 Heraklonasista tehtiinkin caesar. Vuonna 638 Heraklonas kruunattiin keisariksi. Myös Martinan tyttäret Augustina ja Anastasia saivat arvonimen augusta ja pojasta Davidista tuli caesar.
Vuonna 641 Herakleios kirjoitti testamentin, jonka mukaan Heraklonas ja Konstantinos perivät valtakunnan yhdessä. Kun Herakleios viimein kuoli 11. helmikuuta, vaati Martina itselleen korkeinta valtaa. Kansa halusi kuitenkin suositun Konstantinoksen keisariksi. Kun Konstantinos kuoli hallittuaan vain 103 päivää, epäilivät monet että Martina oli myrkyttänyt hänet. Heraklonasista tuli nyt yksinvaltias. Mutta melkein heti alkoi kapina, jota johti kenraali Valentinus. Syyskuussa Heraklonasin oli pakko kruunata Konstantinoksen poika Konstans keisariksi. Samalla myös Martinaa suosinut patriarkka Pyrrhos pakotettiin eroamaan. Vähän tämän jälkeen Heraklonas teki veljestään Davidista myös keisarin, samalla vähentäen Konstantinoksen mahdollisuuksia päästä valtaan. Lopulta kapina puhkesi uudelleen ja Heraklonas syrjäytettiin. Martinan kolmen pojan Heraklonasin, Davidin ja Martinuksen nenät silvottiin ja lähetettiin maanpakoon. Erään lähteen mukaan Martinan kieli leikattiin irti.
Pikku Oksjärvi

Maantieto

Järven pituus on 300 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 3,3 hehtaaria. Järveen ei laske muita tulo-ojia kuin Iso Oksjärven laskuoja. Vesi viipyy järvessä keskimäärin 23 vuorokautta. Järvellä on ollut maatila, mutta nykyään sen rannoilla on neljä vapaa-ajan asuntoa. Niille johta tie kantatieltä 65.

Vedenlaatu

Järven vedenlaatua on tutkittu vuosina 1993 ja 2000. Vesi on lievästi ruskeaa ja siinä on kohtalaisesti humusta. Vaikka vesi virtaakin järven läpi, on Pikku Oksjärven vesi ruskeampaa kuin yläpuolella olevalla Iso Oksjärvellä. Järven happamuustaso oli vuonna 1993 hapahkoa, mutta syksyllä 2000 normaali. Järven puskurikyky happamoitumista vastaan on tyydyttävä. Sen veden ravinnepitoisuudet ovat lievästi rehevöityneen järven tasolla. Verrattuna Iso Oksjärveen, sen pitoisuudet olivat kaksinkertaiset. Tämä viittaisi valuma-alueen kuormitukseen. Syksyllä 1993 järven happitilanne oli erinomainen. Talvella sen sijaan lämpökerrostuminen voi aiheuttaa happikatoa. Järven vedenlaatu on siis hyvä.

Historiaa

Vanhassa pitäjänkartassa 1840−1850-luvuilta kirjoitti järven nimen "Vähä Oksijärvi".
Zeuksen luola (Náxos)

Zeuksen luola (myös Zasin luola) on luola Zas-vuorella Náxoksen saarella Kreikassa. Se sijaitsee vuoren luoteisrinteessä Filótin kylän kaakkoispuolella noin 630 metrin korkeudessa.
Paikallisissa myyteissä luola on paikka, jossa ylijumala Zeus vietti lapsuutensa. Hänen syntymäpaikakseen esitetään sen sijaan joku Kreetalla sijaitsevista luolista (Díktin luola tai Ídan luola). Zas-vuorella Zeus sai muun muassa hallintavaltansa tunnusmerkin salaman, jonka kotka hänelle toi. Luolassa on useita kammioita ja niissä on useita stalagtiitteja ja stalagmiitteja.
Luola on ollut antiikin aikana Zeuksen kulttipaikka. Siellä on suoritettu arkeologisia tutkimuksia vuosina 1962, 1985–1986 sekä 1994. Niissä on löydetty esineistöä neoliittiselta kaudelta klassiselle ja roomalaiselle kaudella saakka. Löydökset ovat esillä Náxoksen arkeologisessa museossa.
Osmanivallan aikana luola on toiminut saarelaisten piilopaikkana. Luolan lähellä on Eläväksitekevälle lähteelle (Zoodóchos Pigí) omistettu pieni kirkko.
Södertäljen kunta

Vaakuna

Pyhän Ragnhildin perinne otettiin esiin uudistettaessa Södertäljen kaupungin vaakunaa 1930-luvulla. Hallitus vahvisti vaakunan vuonna 1935. Kun Södertäljen kunta muodostettiin 1971, yhdelläkään liitetyllä kunnalla ei ollut ennestään omaa vaakunaa, joten Södertäljen kaupungin vanha vaakuna rekisteröitiin uudenkin kunnan vaakunaksi vuonna 1983.
Liz Carr

Elizabeth Ann "Liz" Carr (s. 1972 Port Sunlight, Merseyside, Englanti) on brittiläinen näyttelijä ja vammaisaktivisti, joka on opiskellut lakia Nottinghamin yliopistossa. Hän sairastaa synnynnäistä nivelten koukistumatautia AMC, minkä vuoksi hänen liikkumisensa on mahdollista vain pyörätuolilla. 
Liz Carrin elämä muuttui, kun hän vuonna 2001 Liverpoolissa päätyi yhteisöteatteriin, ja vuonna 2005 liittyi koomikkoryhmään. Hän on esiintynyt performanssitaiteilijana ja myös televisiossa Sky TV:llä. Hän on myös saanut tukea vanhemmiltaan esiintyessään.
Carr on näytellyt tv-sarjassa Hiljainen todistaja laboratorioassistenttia nimeltä Clarissa Mullery. Hän on myös ollut vierailijana yhdysvaltalaisessa tieteissarjassa The OA esittäen tohtoria nimeltä Marlow Rhodes.