google/wiki40b huggingface dataset:
Johannes Brønsted

Johannes Nicolaus Brønsted (22. helmikuuta 1879 Varde, Tanska – 17. joulukuuta 1947 Kööpenhamina, Tanska) oli tanskalainen kemisti, jolla on ollut varsin huomattava vaikutus nykyaikaisen fysikaalisen kemian kehitykseen. Brønsted ja hänestä riippumatta myös Thomas Martin Lowry ottivat käyttöön nykyiset hapon ja emäksen määritelmät joiden mukaan happo on protonien luovuttaja ja emäs niiden vastaanottaja. Nämä määritelmät ja niihin perustuva protolyysia koskeva teoria syrjäytti aikaisemmat  määritelmät.
Nokkimisjärjestys

Nokkimisjärjestys tarkoittaa laumaeläimillä vallitsevaa sosiaalista arvojärjestystä eli hierarkiaa. Se havaittiin ensin linnuilla, mistä nimikin, etenkin kana- ja varislinnuilla. Tätä järjestystä tavataan kuitenkin myös nisäkkäillä, kuten sorkka- ja kavioeläimillä, koiraeläimillä, joillakin apinoilla ja eräillä kalalajeilla. 
Hierarkian edellytyksenä on sosiaalinen ryhmä ja tietynlainen psyykkinen kehitys. Yksilön asemaan hierarkiassa vaikuttava yleensä sukupuoli ja ikä. Linnuilla korkeimmassa asemassa ovat usein suuret ja vahvat yksilöt, mutta asemaan vaikuttaa myös jokin erityisen silmiinpistävä rakenteellinen piirre tai väri, esimerkiksi pitkä pyrstö tai signaalina toimiva väritys). Arvojärjestys voidaan ratkaista myös oikeilla tai rituaalisilla otteluilla. 
Hierarkiat estävät keskinäistä aggressiivisuutta, ja etuna on myös, että vahvimmat yksilöt lisääntyvät parhaiten.
Kanoilla ja kukoilla on eri nokkimisjärjestys, eivätkä ne siten ole keskenään aggressiivisia. Samankaan sukupuolen edustajat eivät yleensä ole aggressiivisia toisia kohtaa, sillä alempana olevat pyrkivät välttelemään hierarkiassa ylempänä olevia.
Autiopyöli

Autiopyöli (ruots. ödesböle) on keskiajalla Suomessa tai Ruotsissa ollut varsinaisista kylistä erillään sijainnut, verolle pantu mutta asumaton maakappale. Nimitys autiopyöli on ollut käytössä etenkin Varsinais-Suomessa ja liittyy nimenomaan uudisasutukseen. Sanan jälkiosa pyöli tulee ruotsin sanasta böle, jonka eräs merkitys keskiajalla oli ’asuinpaikka’.
Syntytapoja autiopyölillä on päätelty voineen olla useita. Keskiajan uudisasutuskaudella entisen erämaan omistaja on voinut haluta säilyttää sen nautinnan itsellään ja ottanut maksaakseen siitä veroa; tai jokin kylä on joutunut esimerkiksi lainan, sakon tai muun maksun panttina luovuttamaan osan maistaan ulkopuoliselle; tai kyseessä on pysyvästi autioitunut asutus, joka on tullut veroa vastaan nautittavaksi joko jollekin lähikylälle tai maakunnan kartanolle. Tällaisten autioitumisten on Suomessa arveltu voivan liittyä mahdollisesti esimerkiksi mustaan surmaan.
Varsinais-Suomessa historiantutkija Eljas Orrman on todennut vanhimpien maakirjojen laatimisen aikaan 1540-luvulla autiopyölejä olleen eri puolilla maakuntaa kaikkiaan 39. Näitä ovat olleet esimerkiksi Raisiossa Vihtilänpyöli, Suomusjärvellä Vareksenpyöli ja Kiikalassa Hidoisenpyöli.
Samaan aihepiiriin liittyvät myös käsitteet ulkoveromaa (ruots. utbyskatt) ja ulkokylänmaa. Näistä ainakin käsitettä ulkoveromaa on voitu käyttää myös autiopyölin synonyyminä , ja myös käsite ulkokylänmaa liittyy samankaltaisiin yhteyksiin.
Jessica Moore

2008

Moore pääsi toiselle kierrokselle Australian avoimissa. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti Julie Dittyn, mutta toisella kierroksella 17:nneksi sijoitettu israelilainen Shahar Pe'er voitti Mooren 6–0, 7–5. Tämän myötä Mooresta tuli nuorin australialainen otteluvoittaja Australian avoimissa sitten vuoden 1999 Jelena Dokićin.
Moore pääsi finaaliin Australian avointen tyttöjen turnauksessa vuonna 2008, mutta voiton vei Arantxa Rus. Helmikuussa 2008 Moore teki debyyttinsä Fed Cupissa, ja samalla hänestä tuli nuorin australialainen Fed Cup-pelaaja Jelena Dokićin vuoden 2000 jälkeen.
Moore voitti junioreiden nelinpelimestaruudet Ranskan avoimissa ja Wimbledonissa, parinaan slovenialainen Polona Hercog.
Vuoden viimeisessä Grand Slam-turnauksessa, Yhdysvaltain avoimissa, Moore eteni toiselle kierrokselle. Ensimmäisellä kierroksella hän päihitti amerikkalaisen villin kortin saaneen Melanie Oudinin 7–6(5), 7–6(5). Toisella kierroksella tuli tappio saksalaista Anna-Lena Grönefeldiä vastaan 6–1, 6–3.

2009

Australian avointen avauskierroksella Moore voitti Christina McHalen, mutta hävisi toisella kierroksella 13:nneksi sijoitetulle Flavia Pennettalle. Loppukaudesta hän pelasi lähinnä vain ITF-turnauksissa. Lisäksi Yhdysvaltain avoimissa hän putosi jatkosta avauskierroksella hävittyään Liettuan Lina Stančiūtėlle.

2010

Vuonna 2010 Moore hävisi kolmessa ensimmäisessä pelaamassaan turnauksessa karsintojen avauskierroksen ottelun, mukaan lukien Australian avoimet. Sen jälkeen hän pelasi ITF-turnauksissa, joissa pääsi parhaimmillaan välieriin asti. Budapestin WTA-turnauksessa hän pääsi toiselle kierrokselle.
Seppo Huhta

Seppo Huhta (s. 1953) on uutisankkuri ja Espoon kaupunginvaltuuston varajäsen. Aiemmin hän oli Espoon kaupunginvaltuuston jäsen. Hän on ollut myös Uudenmaan liiton maakuntavaltuutettu ja Espoon kaupunginhallituksen jäsen. Hän on HOK-Elannon hallintoneuvoston jäsen.
Huhta työskenteli MTV3:n uutisankkurina vuosina 1993–2003. Hän oli Kokoomuksen ehdokas vuoden 2004 eurovaaleissa. Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Huhta oli perussuomalaisten ehdokas Uudenmaan vaalipiirissä ja sai 1 433 ääntä.
Maaliskuussa 2016 Huhta arvosteli voimakkaasti Tieto lisää tuskaa -seminaarissa Ylen uutis- ja ajankohtaistoimintaa väittäen sen valjastetun monikulttuurisuuden, yleisen unelmahötön, vihreiden ja vasemmistoliittolaisten mielipiteiden ja ajatusten vaikuttamiskanavaksi.
Toukokuussa 2016 Huhta herätti huomiota tuomitsemalla monikulttuurisen pesäpallotapahtuman ihmetellen kuinka suomalaisesta pesäpallosta voi vääntää monikulttuurisen tai islamilaisen. Huhta kommentoi vihreiden Facebook-sivulla: "Ihan oikeasti rakkaat vihreät, eikö teillä ole mitään tolkkua. Seuraavaksi varmaankin saamme teiltä kutsun ’sinivalkoiseen’ kivitykseen?"
Huhdan aortta repesi elokuussa 2016 ja hän joutui teho-osastolle useaksi päiväksi ja oli vähällä kuolla.
”Hoitelehan turkkilainen asia kuntoon ensin Turkissa ja tule sitte tänne huuteleen”, kirjoitti Huhta turkkilaissyntyisen kansanedustajan Ozan Yanarin Facebook-sivulle 14.2.2017. ”Turkkilainen puuttu(u) meidän avioliittolakiimme niin se on paksua.” Yanar oli arvostellut perussuomalaisten yritystä kaataa tasa-arvoinen avioliittolaki eduskunnassa. Kärhämän tultua julkisuuteen Huhta kieltäytyi selittämästä lausuntojaan.
Perussuomalaisten jakautumisen jälkeen Huhta liittyi valtuustossa sinisen tulevaisuuden valtuustoryhmään, mutta puolueen edustajan mukaan hän ei ole puolueen jäsen.
Valtakunnansyyttäjä määräsi vuonna 2019 nostettavaksi syytteen Huhtaa vastaan tämän kuudesta Facebook-kirjoituksesta. Huhtaa syytettiin kiihottamisesta kansanryhmää vastaan. Häntä on aiemmin epäilty seksuaalisesta häirinnästä. Kesäkuussa 2019 Länsi-Uudenmaan käräjäoikeus katsoi Huhdan syylliseksi ja langetti hänelle 40 päiväsakkoa (400 euroa) sekä määräsi tämän poistamaan lainvastaiseksi katsotut kirjoitukset Facebook-tililtään. Oikeus katsoi Huhdan kirjoituksissaan solvanneen ja panetelleen somaleita ja muslimeja heidän rotunsa, syntyperänsä, kansallisen tai etnisen alkuperänsä ja uskontonsa vuoksi.
Punapistetähtäin

Punapistetähtäin on tähtäin, jonka näkökentän keskelle heijastuu yleensä punainen piste tai pieni risti. Punapisteellä on nopeampi tähdätä kuin esimerkiksi kiikarilla, sillä se ei yleensä suurenna kohdetta ollenkaan ja näkökenttä on laajempi. Punapistetähtäintä käytetään yleensä sotilas-, metsästys- ja airsoft-tarkoituksissa. Punapistetähtäin lyhennetään yleensä PP.
Punapistetähtäimen etuna normaaleihin tähtäimiin ovat tähtäyksen nopeus, sekä parempi tarkkuus siinä mielessä, että näkökenttä on käytännössä rajoittamaton. Avotähtäin peittää suuren osan näkyvyydestä sekä kohteesta. Myös pimeässä tähtääminen onnistuu punapistetähtäimellä paremmin.
Punapistetähtäimen huonoja puolia perinteiseen tähtäimeen verrattuna ovat niiden hinta ja sähkövirran tarve, vaikkakin nykyiset mallit eivät kulutakaan suurta määrää tehoa. Myös vedenpitävyys on joissain malleissa rajoittava tekijä, mutta varsinkaan sotilasmallit eivät tästä ongelmasta kärsi.
Krezip

Historia

Krezipin kokoonpano sen alkuaikoina oli nelihenkinen, muodostuen Jacqueline ja Anne Govaertista, Annelies Kuijstersista sekä Joost van Haarenista. Instrumentteina yhtyeellä oli käytössään bassokitara, rytmikitara ja kosketinsoittimet, ja alussa heillä oli vaikeuksia saada vakituista rumpalia liittymään heihin. Krezipin erään, 1990-luvun loppupuolen esiintymisen aikana Thijs Romeijn oli yleisön joukossa. Hän vaikuttui niin suuresti yhtyeen esiintymisenergiasta, että lähestyi heitä konsertin jälkeen. Kävi ilmi, että Romeijn oli rumpali, ja kiinnostunut liittymään heihin. Pian hänestä tulikin yhtyeen viides jäsen, mutta hän irtautui ryhmästä vuonna 2004. Vuotta myöhemmin Krezip hankki Romeijn paikalle uuden rumpalin, Bram van den Bergin, joka säilyi mukana aina historian päättymiseen saakka.
Väitteiden mukaan Krezip sai useita tarjouksia eri levy-yhtiöiltä. He valitsivat Warner Music Groupin vuonna 2000. Saman vuoden aikana he nauhoittivat debyyttialbuminsa Nothing Less, jolla esiintyi ensimmäinen single, Wont Cry. Vuonna 2004 levy-yhtiöksi vaihdettiin Sony Music Entertainment, Warner Musicin pakotettua hollantilaisen Warner Music Beneluxin lopettamaan sopimukset kaikkien kotimaisten artistien ja yhtyeiden kanssa.
Krezipin lopettaessa toimintansa vuonna 2009 se käsitti kuusi jäsentä, joista neljä oli alkuperäisiä. Yhtye päätti elämänkaarensa 27. kesäkuuta pidettyyn konserttiin Sweet Goodbyes, joka järjestettiin Heineken Music Hallissa.
Roberto Soriano

Seurajoukkueura

Saksassa syntynyt Soriano aloitti jalkapallon Bayern Münchenissä, jonka juniorijoukkueita hän edusti vuoteen 2009 asti. Vuonna 2009 hän siirtyi Italiaan ja Sampdorian riveihin. Kauden 2010-2011 Soriano oli lainalla Serie B:n Empoli FC:ssä, jossa hän teki 27 ottelussa kaksi maalia.
Debyytti Sampdorian paidassa tapahtui Serie B:n ottelussa lokakuussa 2011 Hellas Veronaa vastaan. Avausmaali syntyi sarjan viimeisellä kierroksella, toukokuussa 2012 AS Varesea vastaan. Kaudeksi 2012-2013 Sampdoria nousi Serie A:han ja Soriano teki pääsarjadebyyttinsä elokuussa 2012 AC Milania vastaan. Ensimmäisen pääsarjamaalinsa hän teki toisella pääsarjakaudellaan, marraskuussa 2013 SS Laziota vastaan. Nykyisin Soriano on yksi seuran avainpelaajista.

Maajoukkueura

Soriano on pelannut monissa Italian nuorten maajoukkueissa. Hän olisi voinut edustaa maajoukkuetasolla myös Saksaa, mutta valitsi Italian. Debyytti Italian jalkapallomaajoukkueessa tapahtui marraskuussa 2014 EM-karsintaottelussa Kroatiaa vastaan.

Muuta

Soriano syntyi Darmstadtissa, Saksassa vanhemmille, jotka olivat kotoisin Italian Avellinosta. Näin ollen Soriano sai valita maajoukkueensa Italian ja Saksan väliltä. Myös Sorianon isoveli, Elia Soriano, on ammattilaisjalkapalloilija.
Kirjokenttämittari

Koko ja ulkonäkö

Ruskeansävyinen perhoslaji, jonka värisävy ja kuvioinnin yksityiskohdat vaihtelevat yksilöittäin varsin paljon. Etusiipien tyvi- ja kärkiosa ovat kellanruskeat ja keskiosa punaruskea. Sisempi ja ulompi poikkiviiru ovat kaksinkertaiset ja väriltään valkoiset. Diskaalitäplä on musta, mutta tummilla yksilöillä saattaa erottua etusiivessä heikosti. Etusiiven kärkiosan valkoinen aaltoviiru erottuu selvästi. Sen yhteydessä on myös kaksi tummaa täplää. Takasiivet ovat vaaleat, ulospäin tummenevat ja niissä on useita vaaleita aaltoilevia poikkiviiruja. Molempien siipiparien ulkoreunassa on ohut, siipisuonten kohdalla katkeileva musta viiru. Siipiväli 20–22 mm.
Lajia voi olla vaikeaa erottaa muista kenttämittareista, mutta erityisesti ruostekenttämittarista (Xanthorhoe ferrugata).

Levinneisyys ja lentoaika

Kirjokenttämittari on koko Suomessa tavattava ja etelässä erittäin yleinen laji, joka kuitenkin harvinaistuu jonkin verran pohjoista kohti. Muualla sitä tavataan Etelä-Siperiasta Venäjän ja Pohjois-Euroopan poikki Brittien saarille ulottuvalla alueella Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena toukokuun lopulta heinäkuun alkuun.

Elinympäristö ja elintavat

Laji viihtyy valoisissa metsissä, niittyjen laitamilla ja puutarhoissa. Perhoset lentävät hämärissä, mutta tulevat harvoin valolle tai syötille, minkä vuoksi sitä tapaa harvemmin kuin lajin yleisyys antaisi odottaa. Ne voivat kuitenkin häirittyinä lähteä lentoon myös päivällä. Talvehtiva vaihe on joko toukka tai kotelo.

Ravintokasvi

Toukka elää monilla matalakasvuisilla kasveilla, kuten ratamoilla (Plantago), mustikalla (Vaccinium myrtillus) ja juolukalla (Vaccinium uliginosum).
Lina Kačiušytė

Ura

Kačiušytė aloitti uinnin harrastamisen 10-vuotiaana vuonna 1973. Kačiušytėn ensimmäisenä valmentajana toimi vuoteen 1977 saakka Arvydas Gražiūnas, joka näki hänessä paljon potentiaalia ja kehitti sitä oikeaan suuntaan. Vuonna 1976 13-vuotias Kačiušytė kutsuttiin harjoittelemaan Neuvostoliiton nuorten maajoukkueeseen, ja jo vuotta myöhemmin hän siirtyi aikuisten puolelle. Vuonna 1978 hän oli jo valmis osallistumaan pitkän radan MM-kilpailuihin, jotka järjestettiin Länsi-Saksan Berliinissä.
Berliinissä 15-vuotias Kačiušytė hämmästytti kaikki jo 200 metrin rintauinnin alkuerissä, rikkomalla joukkuetoverinsa Julija Bogdanovan maailmanennätysajan kolmella sekunnin kymmenyksellä. Matkan finaalissa Lina-näytös jatkui; hän otti ylivoimaiseen tapaan maailmanmestaruuden, parantamalla 1,7 sekuntia edellistä maailmanennätystään, lukemiin 2.31,42. Hän kuitenkin menetti ennätyksensä seuraavan vuoden maaliskuussa, kun hänen maannaisensa Svetlana Varganova kohenteli sitä lukemiin 2.31,09.
Varganova ei kuitenkaan saanut pitää ennätystä kuin viikon, sillä 6. huhtikuuta 1979 Potsdamissa järjestetyissä Itä-Saksa-Neuvostoliitto -uintimaaottelussa Kačiušytė räväytti uusiksi ME-lukemiksi huimat 2.28,36; ensimmäisenä naisena alle kahden ja puolen minuutin. Ennätys säilyi voimassa yli kuusi vuotta; itäsaksalainen Silke Hörner rikkoi sen Leipzigissä kesäkuussa 1985.
Uransa tärkeimmän voiton Kačiušytė saavutti heinäkuussa 1980 Moskovassa voittamalla 200 metrin rintauinnin olympiakullan olympiaennätysajalla. Neuvostoliittolaiset ottivat kolmoisvoiton; Varganova sijoittui toiseksi vain seitsemän sadasosaa hävinneenä ja Bogdanova oli kolmas kolme sekuntia hävinneenä. Lina itse ja hänen valmentajansa Boris Zenov eivät pitäneet olympiakultaa hienoinpana mahdollisena, sillä Yhdysvaltojen järjestämän olympiaboikotin monia potentiaalisia mitaliehdokkaita kyseiselle matkalle oli joutunut jäämään kotiin.
Nykyisin Kačiušytė toimii kääntäjänä. Hän puhuu sujuvasti liettuaa, venäjää, englantia sekä espanjaa. Vapaa-ajallaan hän toimii uintivalmentajana. Hänet valittiin vuonna 1998 International Swimming Hall of Famen jäseneksi.
Poikusjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 16,0 hehtaaria ja se on 800 metriä pitkä ja 550 metriä leveä. Se sijaitsee Venhottoman kanssa pienialaisen Hirvivuoren ympäristön ylänköalueen eteläreunalla. Sen itäosassa on niemen takana lahti, jonka itärannasta kohoaa Poikusvuori 23 metrin korkeuteen. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,7 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Sen ympäristön haja-asutus muodostuu yhdestä entisestä maatilasta ja kuudesta vapaa-ajan asunnosta. Niille tulee tiet Hahmajärveä kiertävältä yhdystieltä 16977.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Hahmajärven valuma-alueeseen (35.766) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 121,3 metriä mpy. Siihen on johdettu kaksi metsäojaa, josta eteläisin tuo samalla Venhottoman laskuvesiä. Poikusjärven oma laskuoja on 80 metriä pitkä ja se laskee Pitkäjärveen. Ojalla on pudotusta 0,1 metriä.
Leninets-luokka

Leninets- tai L-luokka oli toinen Neuvostoliitossa valmistettu sukellusveneluokka ja se on oikeammin edeltäneen Dekabrist-luokan alaluokka.
Luokka perustui edeltävään Dekabrist-luokkaan, joka sai vaikutteita Britannian kuninkaallisen laivaston L-luokan sukellusveneestä HMS L55, joka upposi Itämerellä osuttuaan miinoihin Neuvosto-Venäjän laivaston alusten takaa-ajamana ympärysvaltojen hyökättyä Venäjälle. Neuvostoliittolainen kalastustroolari löysi sukellusveneen hylyn vuonna 1926 ja sukellusveneiden pelastusalus Kommuna nosti hylkyä huhtikuusta elokuuhun 1928. Alus kunnostettiin Itämeren telakalla Leningradissa yleisöltä kerätyn rahaston turvin ja otettiin punalippuiseen laivastoon nimellä L-55 elokuussa 1931. Alus sai nimen Bezbožnik (”Jumalaton” tai ”Ateisti”).
Mallin mukaan ja edeltäviin venäläisiin ja neuvostoliittolaisiin sukellusveneisiin perustuen rakennettiin 25 venettä neljässä ryhmässä vuosina 1931–1941 Itämerellä ja Mustallamerellä. Ykkös- ja kakkosryhmän veneet nimettiin eri vallankumous- ja bolševikkisankarien mukaan.
Luokan erikoisuus oli miinanlaskukyky, joka oli perintöä Krab-veneeltä. Veneissä ei ollut täydellistä kaksoisrunkoa, vaan satulanmuotoinen tankki polttoaineelle ja painolastille molemmilla puolilla painerunkoa.
Zlatko Krmpotić

Zlatko Krmpotić (s. 7. elokuuta 1958 Belgrad, Jugoslavia) on entinen serbialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän toimii Serbian alle 19-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentajana.
Pelaajaurallaan Krmpotić edusti Belgradin Punaista tähteä (1977–1986), turkkilaista Gençlerbirliğiä (1986–1988) sekä yhden kauden bačkatopolalaista AIK:ta ennen lopettamistaan vuonna 1990. Jugoslavian maajoukkueessa hän pelasi kahdeksan ottelua. Hän kuului joukkueeseen 1982 Espanjan MM-lopputurnauksessa.
Peliuransa jälkeen Krmpotić on ennen nykyistä tehtäväänsä valmentanut kreikkalaista Paniliakosta, ruotsalaista Degerforsia, turkkilaista Ankaragücüa, OFK Belgradia, kyproslaisen Nea Salamis Famagusta, FK Obilićia, kazakstanilaista Kairat Alma-Ataa sekä kuwaitilaista Kazmaa.
Giussano-luokka

Taustaa

Ranska hankki vuosina 1923–1926 Chacal-luokan 2 100 tonnin hävittäjiä (ransk. contre-torpilleur), joiden pääaseina oli viisi 130 mm tykkiä. Tämä pakotti Italian kuninkaallisen laivaston aloittamaan vastaavien alusten hankinnan. Toimenpiteinä olivat suurten Navigatori-luokan hävittäjien sekä suurehkon tiedusteluristeilijäluokan hankinta. Risteilijäluokassa asetettiin pääpaino nopeudelle ja raskaalle aseistukselle, jolloin alusten suoja jäi heikoksi.

Suunnittelu

Alusten runko oli sekoitus erilaisia valmistustekniikoita. Rungot olivat rakenteellisesti suhteellisen heikkoja ja niissä oli hävittäjätyyppinen, lähes kolmanneksen aluksesta kattanut korotettu etukansi.
Milan Michálek

HC České Budějovice

Ennen uraansa Pohjois-Amerikassa Michálek kiekkoili HC České Budějovicen riveissä, ensin junioreissa ja myöhemmin seuran ykkösjoukkueessa. Hän pelasi ensimmäiset ottelunsa aikuisten tasolla kaudella 2000–2001, jolla hän pelasi viisi ottelua Extraligassa ilman tehomerkintöjä. Hän vakiinnutti paikkansa seuransa vakiomiehistössä kaudella 2001–2002, jolla hän teki tehot kuusi maalia ja yksitoista syöttöpistettä 47:ssä ottelussa. Michálek pelasi Tšekin liigassa seurassa myös seuraavan kauden, jolla hänelle kertyi 46:ssa runkosarjaottelussa yhteensä kahdeksan tehopistettä, kolme maalia ja viisi syöttöpistettä.

NHL-ura

Michálek sai NHL-varauksen vuonna 2003, kun San Jose Sharks varasi hänet numerolla kuusi varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella. Hän teki debyyttinsä NHL-kaukaloissa syksyllä 2003, jolloin hän pelasi kaksi ottelua Sharksin riveissä ja teki maalin Edmonton Oilersia vastaan pelatussa avausottelussaan. Michálekin ensimmäinen kausi Pohjois-Amerikassa meni kuitenkin pilalle hänen toisessa NHL-pelissään saamansa polvivamman vuoksi. Hän yritti palata kentille vuoden 2004 alussa Sharksin silloisen farmijoukkueen Cleveland Baronsin riveissä AHL-liigassa, mutta  joutui uudelleen sivuun seitsemän ottelun jälkeen polvivamman uusiuduttua. 
Michálek palasi NHL-jäille syksyllä 2005, NHL:n työsulun jälkeisellä kaudella 2005–2006. Hän teki tulokaskaudellaan 35 tehopistettä, 17 maalia ja 18 syöttöpistettä, 81:ssä NHL:n runkosarjaottelussa. Hän oli runkosarjassa Sharksin kuudenneksi paras pistemies. Kaudella 2006–2007 Michálek oli Sharksin neljänneksi paras pistemies tehtyään 78:ssa runkosarjaottelussa tehot 26 maalia ja 40 syöttöpistettä.
Syyskuussa 2009 San Jose myi Michálekin ja Jonathan Cheechoon Ottawa Senatorsiin, josta se sai vaihdossa Dany Heatleyn.
Helmikuussa 2016 Senators myi Michálekin Toronto Maple Leafsiin yhdeksän pelaajan pelaajakaupassa. Kaupassa Maple Leafs sai Michálekin lisäksi myös Jared Cowenin sekä Colin Greeningin ja Tobias Lindbergin sekä toisen kierroksen varausvuoron NHL:n varaustilaisuudessa 2017. Samassa kaupassa Senatorsiin siirtyi Dion Phaneuf, Casey Bailey, Matt Frattin, Ryan Rupert sekä Cody Donaghey.

Maajoukkue

Michálek on edustanut Tšekkiä jääkiekon aikuisten arvokilpailuissa neljästi, vuosien 2003, 2009 ja 2011 maailmanmestaruuskilpailuissa sekä vuoden 2010 olympialaisissa. Hän on edustanut maataan myös kahdesti alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa, vuosina 2001 ja 2002, ja kerran alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa, vuonna 2003.

Muuta

Myös Milanin vanhempi veli Zbyněk on ammattilaisjääkiekkoilija. Zbyněk on edustanut urallaan Minnesota Wildia, Pittsburgh Penguinsia, St. Louis Bluesia ja Arizona Coyotesia.
Dagenham

Dagenham [ˈdæɡənəm] on Lontoon kaupunkialue, osa Barking and Dagenhamin kaupunkipiiriä. Siitä Lontoon keskustaan on noin 20 kilometriä. 
Dagenhamissa oli 90 lähes vuoden ajan yhdysvaltalaisen Fordin autotehdas, mutta vuonna 2012 ilmoitettiin sen sulkemisesta. Tehdas oli aikoinaan koko Britannian suurin teollisuuslaitos, joka työllisti jopa 40 000 ihmistä. Tehtaan paikalle on päätetty rakentaa 2 650 asuntoa.

Fordin tehtaat

Dagenhamin auto- ja traktoritehtaat aloittivat toimintansa vuonna 1931 Thames-joen rannalla, jonne myös valtamerilaivoilla oli pääsy. Niinpä tehtaasta laivattiin Fordin autoja Britannian ohella eri puolille maailmaa niin, että 1950-luvun loppupuolella Dagenhamin osuus Britannian autoviennistä oli noin kolmannes. Sieltä vietiin autoja myös Fordin kotimaahan Yhdysvaltoihin. Tehtaalla oli myös oma valimo, mikä teki Dagenhamista Euroopan ainoan autotehtaan joka valmisti oman harkkorautansa, koksinsa ja koksiuunikaasunsa. Sijainti jokivarressa varmisti raudan ja kivihiilen kuljetukset valimoon.
Dagenhamissa eniten tuotettuja suosikkimalleja olivat Ford Cortina, Anglia, Escort ja Capri sekä pakettiauto Ford Transit. Tehtaat tuottivat myös kuorma-autoja (mm. Ford Thames Trader) ja Fordson-traktoreita. Myös ajoneuvojen moottorit tehtiin Dagenhamissa osien valamisesta alkaen.
Dagenhamin tehdas tuli tunnetuksi jatkuvista työtaisteluistaan, joista huolimatta tehdas oli vielä 1960-luvulla kannattava, mutta 1970-luvulta alkaen Dagenham alkoi menettää asemiaan Fordin muualle maailmaan perustamille tehtaille. Viimeinen Dagenhamissa tehty henkilöauto, punainen Ford Fiesta, valmistui vuonna 2002, mutta moottoritehdas valmisti dieseleitä vielä 2010-luvulla.
Dagenhamin tehtaiden naisvaltaisen verhoiluosaston lakosta 1968 on tehty elokuva Tehtaan tytöt (Made in Dagenham, 2010). Sen pohjalta tuotiin Lontoossa näyttämölle samanniminen musikaali vuonna 2014.
Ujar

Ujar (ven. Уя́р) on kaupunki Krasnojarskin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Itä-Sajanin alarinteillä 132 kilometriä Krasnojarskista itään. Kaupunki on Ujarin piirin keskus. Sen kautta kulkee Siperian rata sekä Novosibirskin ja Irkutskin välinen M53-valtatie. Asukkaita on 12 500 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1760 perustetusta uudisasukkaiden kylästä. 1800-luvun lopulla sen kautta rakennettiin Siperian rata. Vuonna 1944 Ujarista tuli kaupunki. Nykyään siellä on mm. elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta.
Zohra Sehgal

Zohra Sehgal (oik. Zohra Begum Mumtaz-Ullah Khan, 27. huhtikuuta 1912 Saharanpur – 10. heinäkuuta 2014 New Delhi) oli intialainen näyttelijä. Hän vaikutti paitsi Bollywoodissa, myös useissa brittiläisissä elokuvissa ja televisiosarjoissa. 
Sehgal syntyi Saharanpurissa ja sai muslimikasvatuksen. Hän kuitenkin piti itseään agnostikkona. Hän aloitti uransa tanssijana. 
Sehgal muutti aviomiehensä Kameshwar Sehgalin kuoltua ensin Delhiin ja sitten Lontooseen, johon hän jäi vuosikymmeniksi. Ikääntymisestään huolimatta hän jatkoi uraansa aktiivisena 2000-luvulle saakka.