google/wiki40b huggingface dataset:
Oakland Raiders

Historia

Raiders perustettiin vuonna 1960, jolloin se liittyi NFL:n kilpailevaan liigaan, American Football Leagueen (AFL). Vuonna 1970 liigojen yhdistyttyä Raiders asettui AFC:en. 
Kun Oaklandin kaupunki ei omistaja Davisin vaatimuksista huolimatta kyennyt parantamaan Raidersin kotistadionia, vanhentuvaa Oakland Coliseumia, tyytymätön Davis siirsi joukkueen Los Angelesiin, jossa se pelasi vuosina 1982–1994 nimellä Los Angeles Raiders. Vuonna 1995 Davis siirsi joukkueen takaisin Oaklandiin. Ironisena juonenkäänteenä muuton syy oli sama kuin joukkueen lähtiessä Oaklandista: Los Angelesin kaupunki ei suostunut Davisin vaatimiin muutostöihin yli 100 000 katsojan ränsistyvällä kotistadionilla, Los Angeles Memorial Coliseumilla.
Vuonna 2017 Raiders päätettiin siirtää Oaklandista Las Vegasiin. Muuton taustalla olivat jälleen joukkueen kotistadionia koskevat kiistat. Raidersin omistajien mielestä Oakland ja Alamedan piirikunta eivät tehneet tarpeeksi töitä Raidersin uuden stadionin puolesta, kun taas Las Vegas ja Nevada lupasivat 750 miljoonaa dollaria julkista tukea uuden stadionin rakentamiseksi. Uuden stadionin on tarkoitus valmistua kauden 2020 alkuun mennessä. Uuden stadionin valmistumiseen asti joukkueen on tarkoitus jatkaa Oaklandissa.
Išlaužas

Išlaužas on kylä Prienain kunnallispiirissä, Kaunasin läänissä, eteläisessä Liettuassa. Vuonna 2001 kylässä asui 840 asukasta.
Leibstadtin ydinvoimalaitos

Leibstadtin ydinvoimalaitos sijaitsee Pohjois-Sveitsissä, Aargaun kantonissa.

Sijainti

Voimalaitos sijaitsee Reinjoen etelärannalla, Saksan rajalla, noin 50 kilometriä Baselista ja 15 kilometriä Laufenburgista itään sekä viitisen kilometriä Koblenzista länteen. Voimala on Leibstadtin kunnan alueella.

Omistaja

Ydinvoimalaitoksen omistajayhtiö on Kernkraftwerk Leibstadt AG, jonka omistavat Alpiq AG (27,4 %), Alpiq Suisse SA (5 %), Axpo Power AG (22,8 %), Axpo Trading (16,3 %), Centralschweizerische Kraftwerke AG (CKW, 13,6 %), BKW FMB Beteiligungen AG (9,5 % sekä AEW Energie AG (5,4 %).

Tekniset tiedot

Leibstadtin voimalaitoksen bruttosähköteho on 1 245 MW ja nettosähköteho 1 190 MW. Kiehutusvesireaktorin teho on 3 600 MW. Laitoksen vuosituotanto yhteensä noin 9 TWh sähköä. Laitoksella on jäähdytystorni. Voimalaitos on liitetty valtakunnalliseen 420 kilovoltin sähköverkkoon.
Voimalaitos otettiin käyttöön vuonna 1984. Laitosta on suunniteltu käyttävän vähintään vuoteen 2045.
Viktor Kortšagin

Hiihtosuunnistus

Windischgarstenin hiihtosuunnistuksen MM-kilpailuissa 1998 Kortšagin voitti normaalinmatkan maailmanmestaruuden. Borovetzissa 2002 hän voitti sprintistä MM-hopeaa. Lisäksi hän on voittanut MM-kilpailuiden viestistä kultaa vuonna 1998 Windischgarstenissa, 2000 Krasnojarskissa ja 2002 Borovetzissa sekä hopeaa vuonna 1992 Chapelle de Boisissa ja pronssia vuonna 1994 Val di Nonissa.

Pyöräsuunnistus

Ballaratin pyöräsuunnistuksen MM-kilpailuissa 2004 Kortšagin voitti pronssia keskimatkalta. Vuotta myöhemmin Banská Bystricassa hän voitti MM-hopeaa pitkältä matkalta. Joensuun MM-kilpailuissa 2006 hän voitti viestihopeaa.
Vira bruk

Vira bruk (myös Wira bruk) on entinen rautaruukki ja nykyinen pientaajama Ruotsissa Österåkerin kunnassa.

Historia

Aikoinaan Viran ruukki oli maan suurin asepaja. Se sai yksinoikeuden 1640-luvulla valmistaa kruunulle lyönti- ja pistoaseita. Rauhallisemmalla vapauden ajalla alettiin valmistaa viikatteita, sahanteriä ja kirveitä. Kirveistä tuli tärkein tuote 1800-luvun loppupuolella kun viikatteen rooli maataloudessa oli pienentynyt. Suuressa pajassa loppuivat työt 1920-luvulla, mutta pienessä pajassa viimeinen seppä työskenteli vuoteen 1948 kuolemaansa asti. Sitten ruukkialue restauroitiin joidenkin vuosien taantuman jälkeen ja avattiin yleisölle.
Eero Häkkinen

Eero Johannes Häkkinen (4. marraskuuta 1911 Suonenjoki – 19. elokuuta 1976 Nilsiä) oli suomalainen poliitikko. Hän toimi SDP:n kansanedustajana Kuopion läänin vaalipiiristä 1966–1969. Häkkinen oli myös Kuopion kaupunginvaltuuston jäsen ja puheenjohtaja.
Häkkinen valmistui ylioppilaaksi 1935 ja kansakoulunopettajaksi 1937 Jyväskylän kasvatusopillisesta korkeakoulusta. Hän suoritti sokeainopettajantutkinnon 1938 ja valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1945.
Vuosina 1930–1932 Häkkinen työskenteli käsityöläisenä ja 1932–1935 varastomiehenä Helsingissä. Hän oli vaikeasti näkövammainen ja toimi Helsingin sokeainkoulun opettajana 1938–1947 ja Kuopion sokeainkoulun johtajana 1947–1972. Häkkinen oli Sokeain Keskusliiton puheenjohtaja vuosina 1961–1976. Vuonna 1968 hän sai sosiaalineuvoksen arvonimen.
Martti Arkko

Martti Arkko (s. 6. elokuuta 1939 Viipuri) on suomalainen Mikkelissä asuva kuvittaja, graafikko ja taidemaalari. Arkko on kuvittanut useita luonto- ja eräkirjoja, suunnitellut kirjojen kansia, ulkoasuja sekä piirtänyt ja maalannut eräaiheisia tauluja ja muotokuvia. Hän on tehnyt erityisesti luontoaiheisia töitä. Piirtämisen hän aloitti jo nuorena eläinkuvilla, joista varsinkin kissa ja kettu olivat mieliaiheita. Hän on kuvittanut mm. Olli Aulion toimittamat kirjat Vapaa-ajan kalastaja ja Suuri Retkeilykirja, joissa on yli 3 000 yksittäistä ja ainutlaatuista piirroskuvaa. Vapaa-ajan kalastaja -kirjasta otettiin useita painoksia. Se käännettiin myös venäjäksi, ja käännös toimitettiin silloiseen Neuvostoliittoon yhtenä isona toimituseränä. Survival- ja luontoharrastusten innoittamana Arkko kuvitti useita alan teoksia. Myös useissa 1970 – 2000 lukujen erä- ja kalastuslehdissä sekä kokoomateoksissa (Eränkävijä ja Erämaailma) on ollut Arkon kuvituksia.
Preussin yleinen maanlaki

Preussin yleinen maanlaki (saks. Allgemeines Landrecht für die Preußischen Staaten, usein lyhennettynä ALR) oli merkittävä siviililakikodifikaatio Preussissa. Kodifikaatio tuli voimaan vuonna 1794 ja sen kodifioivat Carl Gottlieb Svarez ja Ernst Ferdinand Klein Fredrik II Suuren määräyksestä. Laissa oli yli 19,000 pykälää ja se kattoi muun muassa siviilioikeuden, rikosoikeuden, perheoikeuden, julkisoikeuden ja hallinto-oikeuden alat.

Kehitys

Fredrik I halusi laatia maalleen yhdenmukaisen lakikoonnoksen, mutta sitä ei aloitettu kuin vasta Fredrik II Suuren aikana. Fredrikin ajatus ei ollut vain koota yhdenmukainen lakien koonnos, vaan tehdä niistä selkeitä ja poistaa eri tulkintamahdollisuuksista johtuva mahdollinen hyväksikäyttö. Aikaisempi yritys lakikodifikaatioksi, Samuel von Coccejin laatima Project eines Corporis Juris Fridericiani (1749–51) osoittautui epäonnistuneeksi.
Ensimmäistä versiota kutsuttiin nimellä Preussin yleislaki (saks. Allgemeines Gesetzbuch für die Preußischen Staaten, AGB, 1792). Lain kodifioivat vuonna 1794 etupäässä Svarez ja Klein Fredrik II Suuren määräyksestä.

Käyttö

Tulkinnat lain soveltamisesta ovat ristiriitaisia; joidenkin mukaan laki oli helppolukuinen ja helposti tulkittavissa eikä se ollut kovin abstrakti vaan jokapäiväistä säännöstelyä, toisten mukaan lain kieli, vaikkakin se oli saksaksi kirjoitettu, oli äärettömän kasuistista ja epätarkkaa tehden siitä vaikean tulkita oikein ja käytännössä hankalaa käyttää.
Puolan toisen jaon jälkeen se saatettiin voimaan Preussiin liitetyillä alueilla toissijaisena oikeuslähteenä, tarkoituksena integroida alue Preussiin.
Maanlaki oli tyypillinen esimerkki feodalismin ja kapitalismin välisestä siirtymäkauden laista, jossa feodaaliajan vanhat oikeudelliset instituutiot (esim. jaettu omistusoikeus, säätyjako, aateliston erioikeudet, talonpoikien alisteinen asema) olivat olemassa rinnakkain modernien oikeudellisten instituutioiden (esim. omaisuuden määritelmä) kanssa.
Maanoikeus lakkasi toimimasta järjestelmän uudistuksen (Stein-Hardenberg-reformit) yhteydessä, kun feodaaliajan jäänteet lakkautettiin.
Nathan Wilmot

Ura

Wilmot voitti Malcolm Pagen kanssa olympiakultaa 470-luokasta vuoden 2008 kesäolympialaisista Pekingistä. Vuoden 2004 kesäolympialaisissa Ateenassa Page ja Wilmot sijoittuivat sijalle 12. MM-kilpailuista Wilmot ja Page ovat saavuttaneet 470-luokasta kolme kultaa, kaksi hopeaa ja yhden pronssin. He ovat yksi historian menestyneimmistä kaksikoista 470-luokasta. Kesäolympialaisten 2008 jälkeen Page siirtyi kilpailemaan Mathew Belcherin kanssa. Wilmot tunnetaan myös valtameripurjehtijana.
Wilmotin isä Jamie ja setä Bob ovat kumpikin kilpailleet purjehduksessa olympiatasolla. Wilmot on naimisissa ja hänen valmentajanaan toimii Victor Kovalenko.
Aleksios V

Aleksios V Dukas Murtzuflos julistettiin Bysantin keisariksi 5. helmikuuta 1204 neljännen ristiretken yhteydessä. Hän kuului Bysantin ylhäisösukuihin ja oli naimisissa Eudokia Angelinan, aiemman Angelos-sukuisen keisarin tyttären kanssa. Lisänimi Murtzuflos viittaa hänen erittäin tuuheisiin kulmakarvoihinsa.
Keisariksi Aleksios V nousi kaappaamalla vallan ristiretkeläisten valtaannostamalta Aleksios IV:ltä. Hän puolusti Konstantinopolia ristiretkeläisiä vastaan, kunnes pakeni kaupungista 12. huhtikuuta. Hän yritti liittoutua appensa, entisen keisari Aleksios III:n kanssa, mutta tämä antoi sokaista hänet ja luovutti hänet latinalaisille. Hänet teloitettiin Aleksios IV:n murhaajana.
Syvä taivas

Syvä taivas (engl. deep sky) on harrastelijatähtitieteessä käytetty termi, jolla viitataan aurinkokunnan ulkopuolella sijaitsevaan avaruuden osaan ja siellä oleviin kohteisiin.
Syvän taivaan kohteisiin luetaan lähes kaikki havaittavissa olevat kaukaisemman avaruuden kohteet yksittäisiä tähtiä ja muuttuvia tähtiä lukuun ottamatta. Kaksois- ja moninkertaisten tähtien kuulumisesta syvän taivaan kohteisiin on näkemyseroja.
Tyypillisiä syvän taivaan kohteita ovat erilaiset tähtijoukot ja -sumut sekä galaksit. 
Monia syvän taivaan kohteita voidaan pitää ns. "pintakohteina", eli niillä on havaittava pinta, toisin kuin tähdillä, jotka suurillakin kaukoputkilla näkyvät pistemäisinä.

Syvän taivaan havaitseminen

Koska syvän taivaan kohteet ovat yleensä melko kaukaisia ja himmeitä, tarvitaan silmälle apuvälineeksi kiikari tai kaukoputki keräämään valon fotoneita. Kuitenkin monet syvän taivaan kohteet ovat havaittavissa jo paljain silmin. Kaikki eivät tyydy vain katselemaan ja ihastelemaan kohteita, vaan piirtävät ja kuvaavat niitä kameroilla ja CCD-kennoilla mahdollistaen tieteellisen tarkat havainnot. Esimerkiksi monet viime aikojen supernovista ovat harrastajien löytämiä.

Luettelot

Syvän taivaan kohteista on olemassa useita yleisessä käytössä olevia luetteloita, joissa jokainen kohde on saanut oman tunnuksensa. Messierin luettelon 110 kohdetta ovat kaikki keskivertoharrastajan ulottuvilla. NGC (New General Catalogue) sisältää rektaskension mukaan numeroituina yli 7000 syvän taivaan kohdetta ja sen lisäluettelo IC (Index Catalogue) noin 5 000 kohdetta.

Historiaa

Syvää taivasta on havaittu hamasta muinaisuudesta asti. Lukuisat kohteet tunnettiin jo antiikin aikana, mutta niiden todellista luonnetta alettiin ymmärtää vasta 1600- ja 1700-luvuilla kaukoputkien kehityksen myötä. Ensimmäisiä syvän taivaan havaintoja kaukoputkella teki Galileo Galilei, joka havaitsi muun muassa tähtijoukkoja, ja huomasi Linnunradan koostuvan lukuisista tähdistä. 1700-luvulla Charles Messier teki ensimmäisen syvän taivaan kohteiden luettelon, joka sisälsi 109 kohdetta. Luettelo tunnetaan nykyään Messierin luettelona, ja suurin osa sen kohteista on suhteellisen helppoja ja kirkkaita, ja ovat helposti näkyvissä pienelläkin kaukoputkella. Messierin jälkeen kohteita tutkivat ja luetteloivat muun muassa William Herschel ja hänen poikansa John Herschel. 1800-luvulla Rossen jaarli William Parsons havaitsi aikansa suurimmalla kaukoputkella muun muassa Ajokoirien tähdistössä sijaitsevaa ”pyörregalaksia” ja havaitsi ensimmäisenä galaksin kierteisrakenteen.
Permanentti

Permanentti on kemiallinen tapa kihartaa hiukset. Siinä hiusten sisältämien keratiiniketjujen väliset rikkisidokset ensin hajotetaan, jolloin ketjut pääsevät liukumaan toistensa lomassa. Kun hiukset on muotoiltu halutulla tavalla kiharalle, rikkisidokset palautetaan, jolloin keratiiniketjuissa olevat rikkiatomit tarttuvat toisiinsa ja siten hius jää pysyvästi siihen muotoon, jolla se kiinnittymisen vaiheessa on, yleensä kiharaan.
Permanentti tarkoittaa pysyvää, ts. pysyvää kiharaa. Muita ilmaisuita permanentille ovat "Mini Vogue", pehmennys, rakennemuokkaus, suoristuspermanentti ja volyymipermanentti tai tyvikohotus. Kullakin nimityksellä viitataan saman kemiallisen käsittelyn erilaisiin hiusten kihartumisen asteisiin. Permanentti sanana kalskahtaa vanhanaikaiselta, ja siksi mainoksissa lanseerataan uusia ilmaisuja.
Permanentin varsinainen käyttötarkoitus on olla kampauksen pohja. Hiuksen rakenne tehdään muokkautuvaksi niin, että kampauksen keinoin saadaan näyttävä ja ilmava lopputulos. Liian hyväkuntonen hius ei kampaudu ja pysy muodossaan niin hyvin kuin rakennekäsitelty, esim. permanentattu.
Aku Snellman

August "Aku" Snellman (3. marraskuuta 1896 Karttula – 3. syyskuuta 1961 Kuopio), taitelijanimeltään August Sampola, oli suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkejä Jere, Veto ja Samuli Sala. Snellman otti käyttöön Sampola-nimen suomalaisuusaatteen innoittamana ja käytti tätä omana nimenäänkin - palaten kuitenkin myöhemmin käyttämään alkuperäistä omaa sukunimeään Snellman.
Snellmanin vanhemmat olivat torppari Simo Snellman ja Fredrika "Retriikka" o.s. Voutilainen. Snellman kävi viisi vuotta Kuopion lyseota, valmistui opettajaksi Kajaanin seminaarista 1919 sekä suoritti sanomalehtitutkinnon Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa. Nuoruudessa Snellman voitti palkintoja mm. hiihdossa.
Snellmanin tytär oli taidemaalari Anita Snellman. Aku Snellman harrasti vapaa-aikanaan myös akvarellimaalausta ja esimerkiksi korukirjontakäsitöitä. Taiteilijatytär sai ensiopit isältään, ja maalausta harrastettiin niin luonnon helmassa kuin mm. Porin vuosina puistossa ja myös kesäisin Uudessakaupungissa. Snellman kuitenkin aina lopulta palasi Kuopioon. Eläkepäivinään hän viihtyi kotiseudullaan Karttulassa. Snellmanilla oli taiteilijatyttären lisäksi kaksi poikaa. Heistä vanhempaa opettaja Matti Snellmania s. 1925 ja k. 2005, kiinnosti isän tavoin kiinnosti kirjoittaminen - hän kirjoitti useita näytelmiä erityisestikoulun juhliin oppilasesityksiin sekä useita luonnoksia romaaneiksi. Nuorempi poika, opettaja Ilkka Seppo Väinämö Snellman s. 1932 k.xxxx oli puolestaan perinyt isänsä visuaalisen lahjakkuuden Anita sisaren tavoin, ja hänestä kehittyi taitava lähes ammattimaninen valokuvaaja ja myös pienkaitafilmielokuvien kuvaaja. Aku Snellmanilla oli vielä toinenkin tytär toisesta avioliitosta syntynyt Helmikki Snellman, joka melko varhain avioitui Sveitsiin (Baumann).
Scott Clifton

Ura

Ennen läpimurtoaan saippuasarjoissa hän vieraili muun muassa televisiosarjoissa Roswell ja Amyn lailla. Vuonna 2003 hän sai roolin päiväsaippuasta General Hospital, jossa hän näytteli Dillon Quartermainea vuoteen 2007 asti. Vuosina 2009–2010 hän näytteli Schuyler Joplinia saippuasarjassa One Life to Live. Vuodesta 2010 lähtien hän on näytellyt Kauniissa ja rohkeissa.

Yksityiselämä

Scott Clifton on tunnettu ateisti. Hänellä on oma Youtube-kanava nimellä Theoretical Bullshit, jossa hän käsittelee muun muassa ateismia ja kritiikkiä uskontoa ja etenkin kristinuskoa vastaan. Scott Clifton meni naimisiin Nicole Lampsonin kanssa vuonna 2012.
Fort Eben-Emael

Fort Eben-Emael (ransk. Fort d’Ében-Émael) oli Belgian puolustuksen tärkein linnake Liègen ja Maastrichtin välillä, jonka tehtävä oli suojella Belgian ja Saksan välisiä strategisesti tärkeitä rajasiltoja.
Linnake rakennettiin vuosina 1932–1935 suunnilleen Hochwaldin linnakkeen periaatteiden mukaisesti ja se käsitti neljäkymmentä panssarikupolia. Aseistuksena linnakkeessa oli kaksi 120 mm ja yli kolmekymmentä 60–70 mm:n tykkiä ja kaksikymmentä raskasta kaksoiskonekivääriä sekä lukemattomia pikakivääreitä ja 15 valonheitintä. Linnoitus oli yksi kalleimmista ja voimakkaimmista puolustusrakenteista, joita koskaan on rakennettu.
Natsi-Saksa aloitti Ranskan valtaukseen tähtäävän operaation 10. toukokuuta 1940. Eben-Emael oli ensimmäisiä kohteita, joihin saksalaiset iskivät. Linnakkeen valloitti nopeasti hyvän suunnittelun ja valmistelun seurauksena saksalaisten laskuvarjojääkäriosasto, päällikkönsä kapteeni Kochin johdolla. Yliluutnantti Rudolf Witzigin oma liitokone joutui tekemään pakkolaskun Saksan puolelle Junkers Ju 52 -kuljetuskoneen hinausvaijerin vaurioiduttua. Hän sai uuden hinauksen mutta myöhästyi, tehtävä oli jo suoritettu. Varapäällikön johtamat 78 saksalaista laskuvarjojääkäriä laskeutui liitokoneilla linnakkeeseen, jota vartioi yli tuhannen belgialaisen sotilaan joukko. Saksalaisilla oli mukanaan ontelokranaatit, joilla sai tehtyä reiän vahvoihin bunkkerien seinämiin, joista sitten työnnettiin sisään räjähdysaine joka tuhosi koko kasematin. Lyhyen taistelun jälkeen belgialaiset antautuivat huomattavasti pienemmälle vihollisjoukolle, ja Saksan joukot saattoivat edetä sisämaahan sekä valtaamaan koko Belgian ja sieltä käsin kiertämään pelätyn Maginot-linjan. Hyökkäys oli täysi yllätys ”puolueettomalle” Belgialle kuten myös liittoutuneille. Saksan joukot valloittivat maailman nykyaikaisimman linnakkeen muutamassa päivässä 70 jääkärin ja 40 pioneerin voimin, kärsittyään vain viiden miehen tappiot kaatuneina. Vastapuolen tappiot olivat 30 kaatunutta (toisten tietojen mukaan 100) ja antautuneina 1 200 sotilasta.
Suhteellisen helposti saatua voittoa ”voittamattomana” pidetystä linnakkeesta käytettiin hyväksi natsi-Saksan propagandassa. Sillä pyrittiin luomaan kuvaa Saksan sotavoimien voittamattomuudesta ja operaatioon osallistuneita sotilaita juhlittiin heidän palattuaan Saksaan. Käytännössä voittamattoman eliittiyksikön maine, josta laskuvarjojääkärit Eben Emaelin valtauksesta johtuen nauttivat, koitui monelle heistä tuhoksi sodan aikana. Adolf Hitler määräsi Kreetan valloitettavaksi lähinnä laskuvarjosotilaita käyttäen ja seuranneessa Kreetan taistelussa Saksan maahanlaskujoukot kärsivät kovia tappioita. Eben Emaelin valtaukseen osallistuneista jääkäreistä kuoli kymmenen Kreetalla. Muissa operaatioissa heistä kuoli yli 20, joista suurin osa itärintamalla, jossa laskuvarjojääkäreitä käytettiin erikoistorjuntayksiköissä, jotka lähetettiin estämään tai hidastamaan puna-armeijan läpimurtoa. Reilu puolet selviytyi sodasta hengissä, mutta suurin osa vammautuneina.
KNM Draug

Palvelus

Toisen maailmansodan syttyessä alus oli ollut jo useita vuosia reservissä ankkuroituna Marineholmeniin Bergeniin. Se kunnostettiin ja palautettiin 5. syyskuuta 1939 palvelukseen.
Alus kuului huhtikuussa 1940 2. meripuolustusalueen 1. hävittäjäviirikköön suojaten Vestlandetin ja Trøndelagin rannikkoa. Sen tukikohtana oli Haugesund, josta se suojasi rannikon meriliikennettä. Alus suojasi vuorokautta ennen hyökkäyksen alkua 8. huhtikuuta saksalaista 7 369 brt rahtialus Seattlea, joka upposi seuraavana päivänä jouduttuaan Norjan rannikkotykistön linnakkeen Oddefroyan ja Saksan laivaston Kristiansandiin matkanneen laivasto-osaston väliin.
Draugin päällikkö Thore Horve sai vasta maihinnousupäivänä määräyksen avata tulen kaikkia Norjan aluevesillä tavattuja vieraita aluksia vastaan. Alus partio Karmsundin edustalla, jolloin se havaitsi Oslovuonon linnakkeiden avanneen tulen tunnistamattomia aluksia vastaan. Alus havaitsi tunnistamattoman aluksen suuntaavan Karmsundiin antaen sille pysähtymismerkin. Aluksen jatkaessa matkaa alus avasi tulen pakottaen sen pysähtymään ja pakotti sen Haugesundiin tunnistettavaksi, jolloin se todettiin saksalaiseksi Mainiksi (7 624 brt). Aluksen lastin tarkastus kuitenkin yritettiin estää, jolloin se takavarikoitiin. Aluksen lastina todettiin olevan varusteita Trondheimin saksalaisjoukoille sekä noin 2 000 miinaa.
Aluksen päällikkö sai satamassa ollessaan kuulla Bergenin antautuneen ja Stavangerin puolustuksen olevan luhistumassa tai antautuneen. Samoin meri-ilmavoimien lentäjä toimitti tiedon alueella olevista Saksan laivaston aluksista. Tämän jälkeen Horve päätti viedä valtaamansa aluksen Britteinsaarille.
Alukset joutuivat Saksan ilmavoimien maaliksi, jolloin Mainin päällikkö upotti aluksensa. Draug pelasti saksalaiset ja valtausmiehistön merestä kuljettaen 67 sotavankia Britteinsaarille. Alus kohtasi seuraavana aamuna kolme Tribal-luokan hävittäjää, joista HMS Sikh ja HMS Matabele saattoivat aluksen Sullom Voeen 10. huhtikuuta. Alus jatkoi matkaansa seuraavana päivänä Scapa Flowhun saattajanaan Ranskan laivaston hävittäjä Boulonnais.

Kuninkaallisen laivaston alaisuudessa

Kuninkaallisen laivaston alaisuudessa Draugin 76 millimetrin takatykki poistettiin ja se korvattiin 3 tuuman ilmatorjuntatykillä. Lisäksi asennettiin .303 tuuman Lewis konekivääri kummallekin puolelle siltaa. Alus aloitti elokuussa Norjan laivaston moottoritorpedoveneiden MTB5 ja MTB6 emälaivana Portsmouthissa 5. elokuuta saakka. Tämän jälkeen se palveli vartioaluksena Lowestoftissa 27. lokakuuta asti viirinumeronaan H28 ja se suojasi rannikkosaattueita ennen paluutaan emälaivaksi Port Edgariin. Alus oli 5. helmikuuta 1943 alkaen Britannian kuninkaallisella laivastolla koulu- ja koealuksena aina 2. syyskuuta saakka.
Alus poistettiin palveluksesta 19. marraskuuta ja se myytiin romutettavaksi 1944.
Mike Fisher

Michael J. Fisher (s. 13. maaliskuuta 1943 Hollywood, Kalifornia) on yhdysvaltalainen entinen F1-kuljettaja. Hän osallistui kahteen F1-osakilpailuun kaudella 1967. Hän oli yhdestoista Kanadan GP:ssä ja keskeytti Meksikon GP:ssä, eikä saavuttanut pisteitä.
Timo Hämäläinen

Timo Hämäläinen (3. marraskuuta 1945 Pori – 2. elokuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, suomentaja ja kirjallisuusarvostelija. Hän kirjoitti muun muassa Helsingin Sanomiin.
Hämäläinen oli vuodesta 1967 Yleisradiossa toimittajana ja teki uraauurtavaa työtä television kirjallisuusohjelmien luomiseksi. Hänen ohjelmiaan olivat muun muassa Avoin ilta ja Hannu Taanilan kanssa Puhemylly. 1980-luvulla Hämäläinen toimitti Yle TV1:n Lukulamppu-ohjelmaa. Julkisuutta sai vuonna 1991 ohjelman jakso, jossa kirjailijavieras kiinnitti huomiota ohjelmaa isännöivän Hämäläisen humalatilaan. Tapauksesta sai alkunsa Neurovisio-viihdesarjassa esitetyt Dokulamppu-sketsit, jossa parodioitiin Lukulamppua.
Jo ennen Yleisradiosta lähtöä Hämäläinen kirjoitti arvosteluja useisiin lehtiin, ja siirtyi sittemmin kokonaan lehtitoimittajaksi. Kymmenen vuotta 1995–2005 hän oli Helsingin Sanomien toimittaja. Kaksikielisenä hän seurasi erityisen kiinteästi ja asiantuntevasti pohjoismaista kirjallisuutta. Hän kuului myös Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon palkintolautakuntaan. Hän itse sai 1999 Pohjoismaiden ministerineuvosto journalistipalkinnon ja suomalais-ruotsalaisen kulttuurirahaston tunnistuksen 2003.
Hämäläinen asui viimeiset vuotensa Ahvenanmaalla.
Danko Končar

Danko Končar (s. 3. syyskuuta 1942) on kroatialainen liikemies. Končar on tuomittu vuonna 1977 silloisessa Jugoslaviassa kavalluksesta 12 vuoden vankeusrangaistukseen, jota hän suoritti 6 vuotta.
Končarilla on tiettävästi satojen miljoonien eurojen arvoinen omaisuus. Hän on muun muassa suomalaisen Afarak Groupin (entisen Ruukki Groupin) pääomistaja hallinnoimansa Kermas Limitedin kautta. Končarilla on Afarak-osuuden lisäksi lomakohteita ja muita yhtiöitä. Končar omistaa tai käyttää määräysvaltaa lukuisissa veroparatiisiyhtiöissä.
Suomen keskusrikospoliisi on tutkinut Končaria ja hänen omistusjärjestelyjään. Häntä on syytetty sisäpiiritiedon väärinkäytöstä ja kyseenalaisista toimintatavoista. 
Vuonna 2018 Finanssivalvonta katsoi, että Končar oli laiminlyönyt velvollisuutensa noudattaa Suomen arvopaperimarkkinalakia. Končar oli yhdessä eräiden yhtiöiden kanssa hankkinut yli 30 % Afarak Groupin osakkeista vuonna 2009 mutta jättänyt noudattamatta tästä seuraavaa velvollisuutta tehdä osakkeista julkinen, yli 350 miljoonan euron arvoinen ostotarjous.
Lasisammakko

Elinympäristö

Lasisammakko viihtyy lähellä merta kosteikkoisissa metsissä. Sen elinympäristöt ovat pensaat ja puut metsävirtojen läheisyydessä. Lasisammakko luokitellaan elinvoimaiseksi (LC).