google/wiki40b huggingface dataset:
Žygimantas Kestutis

Nuoruus

Žygimantas Kestutis syntyi suurin piirtein vuonna 1365. Žygimantas oli Kęstutisin poika, ja Jogailan vangituttaessa hänet Žygimantaskin joutui vangiksi vuonna 1382. Hän oli vankeudessa vuoteen 1384 saakka, jolloin hän pakeni ja liittyi veljensä Vytautas Suuren joukkoon. Vuosina 1389-1398 hän oli perheineen Saksalaisen ritarikunnan panttivankina. Myöhemmin hän otti osaa muun muassa Vorsklajoen taisteluun veljensä alaisuudessa.

Valtaannousu

Vytautasin kuoltua vuonna 1430 valtaan nousi aateliston tuella Švitrigaila. Švitrigaila liittoutui Saksalaisen ritarikunnan kanssa Puolaa vastaan, ja seurauksen oli Puolan hyökkäys maahan. Tällöin Žygimantas johti liettualaisten kapinaa Švitrigailaa vastaan, ja hän nousi valtaan vuonna 1432. Valtaan noustuaan hän järjesti puolalaisten kanssa Grodnossa kokouksen, jossa sovittiin Vilnan ja Radomin unionien päätösten voimaantulosta. Puolaan päin kallellaan olo herätti vastustusta, mikä taas sai Žygimantasin ryhtymään väkivaltaisiin vastatoimiin. Švitrigaila käytti hajaannusta hyväkseen ja jatkoi vastarintaa Rusin maissa nauttimansa arvostuksen ja ritarikunnan avun turvin. Vastavetona Žygimantas päätti vuonna 1434 peruskirjasta, joka antoi ortodoksisille aatelisille katolilaisten vastaavat oikeudet. Osapuolten välillä käytiin ratkaiseva taistelu Ugemergessä 1. syyskuuta 1435. Taistelussa Žygimantas voitti puolalaisten tukemana ritarikunnan ja Švitrigailan joukot. Žygimantasin onnistui myös vakauttaa suhteet Puolaan ja vaientaa puolalaisten vaatimukset Liettuan liittämisestä Puolaan. Ortodokseille annetuista oikeuksista syntyi kuitenkin sisäisiä ongelmia. Žygimantasin murhasi Švitrigailan kannattaja 20. maaliskuuta 1440.
Mezzosopraano

Ääniala

Mezzosopraanon ääniala on matalampi kuin sopraanolla. Mezzosopraano laulaa säveliä A3-A5 jotka kuuluvat äänityypin vahvuusalueeseen. Kuorossa korkein mezzosopraanon sävel on usein F5. Mezzosopraanolla on enemmän matalia säveliä kuin sopraanolla ja matalat sävelet onnistuvat tyypillisesti paremmin kuin sopraanolta. Mezzosopraano kykenee laulamaan 3. oktaavissa rintaäänellä. Mezzosopraanon äänen sointiväri on tummempi ja rikkaampi kuin sopraanolla, sillä yläsävelsarja on runsas. Mezzosopraanot kykenevät usein laulamaan samoja säveliä kuin sopraano eli A5 ei ole mezzosopraanon korkein sävel, vaan myös B5 ja C6 tyypillisesti onnistuvat harjaantuneilta mezzosopraanoilta. Mezzosopraano voi siis kyetä laulamaan yhtä korkealta kuin sopraano, mutta ei kuitenkaan viihdy korkealla kuten sopraano vaan väsyy korkealla laulamiseen.
Musikaaleissa ja musiikkiteatterissa mezzosopraanon tulisi olla kykenevä laulamaan vahva G5-sävel, joka kuuluu Nettien rooliin Carousel-musikaalissa. Mezzosopraanon belttausväli alkaa sävelestä F4/G4 ja ulottuu C5:een tai D5:een. Mezzosopraanon belttausääni on tummempi ja paksumpi kuin sopraanolla.
Juventino Kestering

Juventino Kestering (s. 19. toukokuuta 1946 São Ludgero) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 14. heinäkuuta 1973 ja nimitettiin Rondonópolisin hiippakunnan johtoon 19. marraskuuta 1997. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. maaliskuuta 1998. Pääkonsekraattorina toimi Hilário Moser, jota avustivat Eusébio Oscar Scheid ja Osório Willibaldo Stoffel.
Kansankulttuuri

Kansankulttuuri eli kansanomainen kulttuuri tarkoittaa kansaksi määritellyn ryhmän elämäntapoja. Kansankulttuuri sisältää kansanomaistuneet eli kansalle tavanomaiseksi muodostuneet kulttuuri-ilmiöt. Kansankulttuurin vastakohta on korkeakulttuuri. Korkeakulttuurin tai sivistyneistön piirissä voidaan kuitenkin ihannoida kansankulttuuria (esim. kansallisromantiikka, työväenkulttuuri).
Kansanperinne on vanhaa ja perinteistä kansankulttuuria. Nykyaikaista kansankulttuuria ovat esimerkiksi monet populaarit (rahvaan keskuudessa suositut, laajalle levinneet) kulttuuri-ilmiöt. Kansankulttuuri on jakautunut useisiin alakulttuureihin.
Viherrusopyrstö

Levinneisyys

Viherrusopyrstöä tavataan Malawissa, Mosambikissa, Tansaniassa, Sambiassa ja Zimbabwessa. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Imphal

Imphal (bengaliksi ইম্ফল) on Intian Manipurin osavaltion pääkaupunki. Vuonna 2001 siellä oli 221 492 asukasta, joista useimmat puhuvat manipuria.
Se sijaitsee Manipur-joen laaksossa 760 metrin korkeudessa, kahteentuhanteen metriin kurottavien vuorten ympäröimänä.
Toisessa maailmansodassa vuonna 1944 kaupungissa käytiin taisteluita japanilaisten ja liittoutuneiden välillä. Japanilaiset lyötiin, ja tällä oli yhdessä Kohiman taistelun kanssa ratkaiseva merkitys Burman kohtaloa ratkaistaessa.
Jyväskylän työväenyhdistys

Jyväskylän työväenyhdistys on Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen paikallisosasto Jyväskylässä. Yhdistys on perustettu vuonna 1888 ja sillä oli noin 750 jäsentä vuonna 2011. Yhdistyksellä on ollut vahva vaikutus Jyväskylän kaupungin päätöksentekoon varsinkin vasemmistolaisessa Jyväskylässä vuosina 1945-1991. Yhdistyksen näkyviä johtohahmoja eri aikoina ovat olleet Toivo Lehto 1920-luvulla, Onni Peltonen (moninkertainen ministeri 1940-1950-luvuilla), Eino Palander ja Pentti Sahi (kaupungin keskeiset luottamushenkilöt 1960- ja 1970-luvuilla) sekä Kalevi Olin 1990-luvulla.
Vuonna 1924 yhdistys rakennutti toimitalokseen Jyväskylän Työväentalon. Se kuuluu arkkitehti Alvar Aallon varhaistuotantoon. Talo sijaitsee keskeisellä paikalla Kauppakadun ja Väinönkadun kulmassa. Tontilla on myös myöhemmin rakennettuja talon laajennusosia. Useiden vuosikymmenten ajan yhdistys hankki varoja pyörittämällä talossaan ravintolatoimintaa, mutta nykyisin ravintolatilat on vuokrattu ulkopuolisille. Myös yhdistyksen harjoittama teatteritoiminta on ollut laajaa ja tasokasta.
Anna-Maria Jurvelin

Anna-Maria Jurvelin (s. 1971 Oulu) on suomalainen sopraano ja oopperalaulaja.
Jurvelin valmistui Oulun konservatoriosta  Suomen evankelis-luterilaisen kirkon alimman asteen kanttoriksi 1993 ja jatkoi kirkkomusiikkiopintojaan Sibelius-Akatemiassa. Esittävän säveltaiteen osastolle hän siirtyi 1994 isänsä, tenori Esko Jurvelinin oppilaaksi. Vuonna 2001 hän suoritti Sibelius-Akatemian laulun diplomitutkinnon ja valmistui musiikin maisteriksi. Ensikonsertti Sibelius-Akatemiassa oli 2003.
Jurvelin sijoittui toiseksi vuoden 1995 Timo Mustakallio -laulukilpailussa ja 1996 toiseksi Lappeenrannan kansallisissa laulukilpailuissa.
Vuonna 1997 Jurvelin esiintyi Mozartin oopperoiden solistitehtävissä Savonlinnan oopperajuhlilla sekä Suomen kansallisoopperassa. Vuosina 1998–99 hän opiskeli Zürichin oopperan studiossa Sveitsissä, ja oli kiinnitettynä Pforzheimin kaupunginteatteriin 1999–2000. Sittemmin hän on laulanut mm. Ruotsissa Dalhallan oopperajuhlilla, Vaasan oopperassa ja Oulun oopperassa.
Rick Grimes

Sarjakuvassa

Rick Grimes on pohjimmiltaan hyväsydäminen isä ja puoliso, joka on valmis tekemään mitä vain pitääkseen rakkaimpansa elossa. Aluksi tappamista karttava Rick muuttuu maailman mukana kylmemmäksi mieheksi, joka ei enää epäröi tehdä sitä, mitä täytyy, jopa liiallisuuksiin asti. Rick on myös ryhmänsä johtaja, johon kaikki katsovat tilanteissa kuin tilanteissa, vaikka eivät aina ole hänen päätöksistään tyytyväisiä. 
Rick lopulta kuolee numerossa #192 Sebastian Miltonin ampumiin luoteihin.

Televisiosarjassa

Rickin hahmo Televisiosarjassa on hyvin samanlainen kuin alkuperäisissä sarjakuvissa. Hahmo kuitenkin säilyy hyvin pitkälti vammoitta, lukuun ottamatta koomaan johtanutta ampumahaavaa. Yhdeksännellä tuotantokaudella Rick poistuu sarjasta yhdessä Annen kanssa.
Konstantin Makovski

Elämäkerta

Konstantin syntyi Moskovassa venäläisen taidehahmon ja amatöörimaalarin Jegor Ivanovitš Makovskin, yhden Moskovan maalaus-, veisto- ja rakennustaiteen opiston perustajan, vanhempana poikana. Hänen äitinsä oli säveltäjä ja hän toivoi poikansa seuraavan jalanjälkiään.
Vuonna 1851 Konstantin ilmoittautui Moskovan maalaus-, veisto- ja rakennustaiteen opistoon, jossa hänestä tuli huippuoppilas, joka sai helposti kaikki saatavilla olevat mitalit. Hänen opettajiaan olivat M. I. Skotti, A.N Mokritski ja S.K Zarjanko, joista Skotti oli Karl Brjullovin oppilas. Makovskin taipumus romantiikkaan ja koristeellisiin tehokeinoihin voidaan selittää Brjullovin vaikutukseksi.
Vuonna 1858 Makovski ilmottautui Keisarilliseen taideakatemiaan Pietarissa. Vuodesta 1860 alkaen hän osallistui akatemian näyttelyyn teoksillaan, sellaisilla kuin Sokean parantaminen (1860) ja Vale-Dmitrin kätyrit surmaavat Boris Godunovin pojan (1862). Vuonna 1863 Makovski yhdessä 13 muun opiskelijan kanssa, jotka olivat oikeutettuja osallistumaan kilpailuun akatemian ensimmäisen luokan kultamitalista, kieltäytyivät maalaamasta annetusta aiheesta koskien skandinaavista mytologiaa ja lähtivät akatemiasta ilman tutkintotodistusta.
Makovskista tuli jäsen Ivan Kramskoin johtamassa Artteli-ryhmässä, tavanomaisesti tehden kuvia jokapäiväisestä elämästä (Leski 1865, Sillikauppias 1867). Vuonna 1870 hän oli perustamassa Vaeltajia ja hän jatkoi työskentelyä jokapäiväisiä asioita kuvaavien maalausten kanssa. Hän asetti töitään esille niin Akatemiassa kuin Vaeltajien näyttelyissä.
Merkittävä muutos Makovskin tyylissä tapahtui 1870-luvun puolivälissä hänen Egyptin ja Serbian matkojensa jälkeen. Hänen mielenkiintonsa vaihtui sosiaalisista ja psykologisista ongelmista taiteen värien ja muodon ongelmiin.
1800-luvulla Makovskista tuli muodikas muotokuvien ja historiamaalausten tekijä. Vuoden 1889 maailmannäyttelyssä Pariisissa hän sai ensimmäisen luokan kultamitalin teoksistaan Iivana Julman kuolema, Pariksen tuomio ja Demoni ja Tamara. Hän oli yksi aikansa korkeimmalle arvostettu ja eniten maksettu venäläinen taiteilija. Monet demokraattikriitikot pitivät häntä Vaeltajien aatteiden luopiona, joka teki silmiinpistäviä, mutta pinnallisia teoksia kuten Henryk Siemiradzki kun taas toiset pitivät häntä venäläisen impressionismin edelläkävijänä.
Makovski kuoli Petrogradissa vuonna 1915 jouduttuaan tieliikenneonnettomuuteen, jossa sähkökäyttöinen raitiovaunu osui hänen hevoskärryynsä. Hänet haudattiin Aleksanteri Nevskin luostarin Pyhän Nikolauksen hautausmaalle.
Lifehouse

Lifehouse on yhdysvaltalainen alternative rock -yhtye, joka nousi vuonna 2001 kuuluisuuteen No Name Face -debyyttialbumiltaan julkaistulla hittisinglellä ”Hanging by a Moment”. Yhtyeessä on nykyään neljä jäsentä: laulaja-kitaristi Jason Wade, basisti Bryce Soderberg, rumpali Rick Woolstenhulme Jr. ja kitaristi Ben Carey.
Iisalmen maalaiskunnan vaakuna

Iisalmen maalaiskunnan vaakuna on saanut aiheensa kirjailija Juhani Ahon teoksesta Siihen aikaan kun isä lampun osti, johon vaakunan palavat kynttilät viittaavat. Kirjailijan isä Theodor Brofeldt toimi kirkkoherrana Iisalmen seurakunnassa (vuodesta 1891 eli Iisalmen kaupungin perustamisen jälkeenkin seurakunta oli yhteinen kaupungille ja maalaiskunnalle vuoteen 1922).
Vaakunan selitys on ”mustassa kentässä vieretysten kolme hopeakynttilää, joiden liekit kultaa.” Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja se vahvistettiin käyttöön 20. syyskuuta 1954. Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1970 Iisalmen maalaiskunnan liityttyä Iisalmeen.
Silmien väri

Värit

Suurimmalla osalla maapallon ihmisistä silmien väri on tumma- tai vaaleanruskea. Harvinaisempia maapallon mittakaavassa ovat vihreät ja siniset silmät. Harmaat ovat niitäkin harvinaisemmat. Kaikkein harvinaisin silmien väri on vaaleanturkoosi. Sitä esiintyy vain Pohjois-Euroopassa ja Itä-Euroopassa harvinaisena. Syvänsiniset silmät voivat jossain valossa näyttää violeteilta. Tämä efekti johtuu silmien vähäisestä melaniinin määrästä, jolloin verisuonet näkyvät läpi.

Värien maantieteellinen jakautuminen

Harmaita, sinisiä, turkooseja, vihreitä ja muuten vaaleita silmiä esiintyy periytyvänä ominaisuutena lähinnä vain europidien joukossa. Yleisintä vaaleasilmäisyys on Itämeren ympäristössä ja myös laajalti läntistä Keski-Eurooppaa, jossa se on ihmispopulaatioissa yleisin silmien väri, Suomessa ja Virossa jopa lähes 90 prosentilla väestöstä. Pohjois-Amerikan Yhdysvalloissa noin 50% ihmisillä on vaaleat silmät, joskin erityisesti sinisilmäisten ihmisten määrä on vähentymässä eri etnisten ryhmien sekoittumisen johdosta. Kanadan uudisasukasalueilla luku on korkeampi.
Muualla maailmassa silmien väri on tavallisimmin ruskean eri sävyjä, toisinaan kellertäviäkin. Saharan eteläpuolisessa Afrikassa silmien väri on lähes aina tummanruskea. Aasian maissa sen sijaan muutamalla prosentilla ihmisistä on vaaleat silmät.

Värien syyt

Ruskea silmien väri johtuu ensisijaisesti korkeasta melaniinin määrästä värikalvossa. Ruskea silmien väri on yleisin ihmisen silmien väreistä ja on kytköksissä mustaan ja ruskeaan hiusten väriin. Kellertäviä silmiä esiintyy tyypillisimmin etelä-eurooppalaisilla ihmisillä. Kellertävät silmät ovat ruskean ja vihreän välimuoto ja kytköksissä lähes aina ruskeisiin hiuksiin, mutta vain harvoin mustiin ja vaaleisiin. Vihreä silmien väri johtuu keskitasoisista melaniinitasoista ja on ilmeisesti kytköksissä ruskeaan, vaaleaan ja maantienharmaaseen hiusten väriin. Sinisissä silmissä värikalvon melaniinipitoisuus on matala, ja ominaisuus on yleensä kytköksissä maantienharmaaseen, vaaleaan ja punaiseen hiustenväriin, mutta sinisilmäisyyttä esiintyy myös musta- ja ruskeahiuksisillakin harvinaisena. Harmaissa silmissä melaniinipitoisuus on kaikkein vähäisin, ja se on aina kytköksissä vaaleisiin hiuksiin.

Vaikuttavat geenit

Silmien väriin vaikuttavat useat geenit. Ruskeaa silmien väriä on aiemmin pidetty aina dominoivana ominaisuutena ja sinistä väriä resessiivisenä ominaisuutena, mutta nykyään on havaittu että silmän väri ei määräydy näin yksinkertaisesti. Tällä hetkellä tunnetaan kolme silmien väriin vaikuttavaa geeniä: EYCL1, EYCL2 ja EYCL3.

Eriväriset silmät

Silmien erivärisyys eli heterokromia voi johtua perinnöllisistä syistä, sairaudesta tai silmään tulleesta vammasta. Syynä silmien erivärisyyteen on silmien eritasoinen melaniinin tuotanto. Silmien väriä voidaan korostaa tai jopa kokonaan vaihtaa piilolinssien avulla.
Zhang Zizhong

Zhāng Zìzhōng (11. elokuuta 1891 – 16. toukokuuta 1940) oli kiinalainen kenraali. Hän syntyi Shandongin provinssissa Kiinassa Linqingin maalaiskaupungissa. Hän kaatui taistelussa Japania vastaan. Zhāng oli yksi korkea-arvoisimmista toisessa maailmansodassa kaatuneista kenraaleista. Hän oli Kiinan armeijan palveluksessa vuodesta 1914 kuolemaansa.

Poliitikkona

Zhāng opiskeli lakia Tianjinissa 1910-luvulla. Hän oli Tianjinin pormestari vuodesta 1937 kuolemaansa asti.
Joulukärpänen

Joulukärpänen oli vuosina 1927–1967 ilmestynyt Otavan kustantama joululehti.
Lehden toimittajina olivat Veli Giovanni ja Olli ja Juuri.
Joululehdet eivät suinkaan aina ole olleet uskonnollisia, vaan niissä on usein tehty pilaa poliitikoista, yleisestä maailmanmenosta ja itse jouluunkin on suhtauduttu humoristisesti.
Joulukärpänen oli aikoinaan hyvin suosittu, kuten myös Joulupippuri ja Lipeäkala. Humoristiset joululehdet lopettivat ilmestymisensä 60-luvun loppupuolella.
Kurikinton Fox

Kurikinton Fox (jap. KURIKINTON‐FOX(狐)) on heinäkuussa 1984  syntynyt japanilainen indies-säveltäjä, kitaristi ja basisti. Hän on tunnettu tavastaan käyttää hifi-kuulokkeiden ja mustan pipon lisäksi kasvojensa peittona perinteistä kettunaamaria. Hänen taiteilijanimensä viittaa kurikintoniin, perinteiseen japanilaiseen uudenvuodenruokaan. Haastatteluissaan ja julkisissa esiintymisissään hän käyttää äänenmuunninta.
Hän on säveltänyt myös omia kappaleita, mutta parhaiten hänet tunnetaan Internetin keskustelupalstoilla, IRCissä ja blogeissa levinneistä soittovideoistaan, joissa hän esittää covereita tunnettujen pelien (etenkin Final Fantasy -sarjan) ja animesarjojen kappaleista. Mikäli kappaleeseen kuuluu alun perin myös vokaalit, hänellä on usein tapana orjallisen tulkinnan sijaan uudelleenmiksata kappale niin, että soittimet korvaavat puuttuvan laulun. Hän saattaa myös nopeuttaa tempoa, parannella joitain osuuksia ja lisätä kappaleisiin kitarasooloja.
Hänen kotisivuiltaan voi ladata näiden tulkintojen nuotteja. Hänen ensimmäinen albuminsa Foxy Code julkaistiin 26.8.2008.
Pellavaöljy

Pellavaöljy eli liinaöljy on pellavan siemenistä mekaanisesti puristamalla tai kemiallisesti uuttamalla saatava kuivuva öljy. Sitä käytetään sekä ravinnoksi että pintakäsittelyaineena ja värien sideaineena.

Pellavaöljy ravintona

Pellavaöljy sisältää monityydyttymättömiä omega-3- ja omega-6 -rasvahappoja (alfalinoleenihappoa ja linolihappoa). Se ei kestä kuumennusta, joten sitä suositellaan käytettäväksi esimerkiksi salaatinkastikkeissa. Hyvälaatuisen pellavaöljyn maku on mieto ja pähkinäinen. Pellavaöljy härskiintyy hyvin helposti, joten sitä on säilytettävä kylmässä eikä huoneenlämmössä ja sitä tulisi ostaa vain kaupasta, jossa sitä on pidetty kylmäkaapissa. Pilaantuneessa pellavaöljyssä on paha haju ja voimakas, epämiellyttävä maku, eikä se enää kelpaa syötäväksi.

Pellavaöljy maalauksessa ja pintakäsittelyaineena

Pellavaöljy on kuivuva öljy, ja sitä käytetään öljyvärien sideaineena ja maalausnesteenä sekä puun pintakäsittelyssä maalin sideaineena (ns. pellavaöljymaali). Perinteisesti pellavaöljymaaleissa on käytetty raakaa pellavaöljyä tai vernissaa eli keitettyä pellavaöljyä. Vernissa voidaan myös polymerisoida, jolloin puhutaan modifioidusta vernissasta tai stand-öljystä. Nykyisten teollisten pellavaöljymaalien sideaine on kokonaan modifioitua vernissaa, perinnemaaleihin sitä lisättiin ainoastaan kymmenesosa. Polymerisoinnissa öljymolekyylit liittyvät yhteen pitkiksi ketjuiksi, mikä vaikuttaa maalin ominaisuuksiin: maali ei kuivuessaan rypisty ja kestää paremmin säätä, mutta pinta on hankalampi uusintamaalata.
Vernissa koostuu pääasiassa triglyserideistä. Kuumentaminen saa öljyn hapettumaan helpommin, sillä kuumennettaessa syntyy konjugoituneita kaksoissidoksia eli linoli- ja alfalinoleenihapot isomeroituvat. Maali kuivuu, kun ilman hapen vaikutuksesta vernissan rasvahappojen kolmoissidokset hapettuvat muodostaen kolmiulotteisen matriisin, jossa glyserolimolekyylit toimivat matriisin "solmuina" ja rasvahappo-osat matriisin "siteinä". Reaktio on melko hidas, ja usein katalyyttinä, kuivikkeena, käytetään kobolttioktoaattia.
Pellavaöljyvernissa on itsesyttyvää, joten käytetyt rätit, rievut jne. tulee asettaa kuivumaan avattuina palamattomalle alustalle. Työvälineitä ei saa pestä mineraalitärpätillä, sillä mineraalitärpätin hiilivedyt muodostavat pellavaöljyn kanssa vaarallisen reaktioseoksen. Pellavaöljyn leimahduspiste voi olla joissakin oloissa niinkin alhainen kuin +42ᵒ C. Sinänsä fysikaalisesti se on yli 300 astetta.
A. P. Sarjanto

A. P. Sarjanto oik. Ari-Pekka Sarjanto on suomalainen laulaja, säveltäjä ja sanoittaja, joka nousi yleisön tietoisuuteen saatuaan levytyssopimuksen EMI-yhtiössä yhden esittelynauhan perusteella.
Tiira (lintutietopalvelu)

Tiira-havaintojärjestelmä on BirdLife Suomen ylläpitämä kaikille avoin lintutietopalvelu, jossa voi selata suomalaisia lintuhavaintoja ja pitää omaa lintuhavaintopäiväkirjaa. Tiira lintutietopalvelu on tärkeä osa lintuyhdistysten suojelu- ja tutkimustyötä. Tiira avattiin 29. maaliskuuta 2006, ja järjestelmään kertyi vuoden aikana yli 900 000, sekä miljoona vietiin tietokantaan yhdistysten vanhoista havaintoarkistoista, yhteensä yli 1,9 miljoonaa.
Vuonna 2017 lokakuun 11. päivä Tiirassa tuli täyteen 16 miljoonaa havaintoa.
René Char

René Char (14. kesäkuuta 1907 L'Isle-sur-la-Sorgue, Vaucluse, Ranska – 19. helmikuuta 1988 Pariisi) oli ranskalainen runoilija.
Charin teos Hypnoksen muistikirja (Feuillets d'Hypnos, 1946) on valittu vuoden aforismikirjaksi.

Elämäkerta

Char oli Emile Charin ja Marie-Therese Rouget'n neljästä lapsesta nuorin. Hänen isänsä oli L'Isle-sur-la-Sorguen pormestari ja Vauclusen kipsitehtaan johtaja. Char asui lapsuutensa Névonsissa, jonne perheen talo valmistui hänen syntyessään. Hän kävi sisäoppilaitosta koulussa Avignonissa ja sen jälkeen meni 1925 opiskelemaan Marseillen kauppakouluun, jossa hän luki Plutarkhosta, François Villonia, Racinea, saksalaisia romantikkoja, Alfred de Vignya, Gérard de Nervalia ja Charles Baudelaireia. Hän oli pitkä (192 cm) ja innokas rugbyn pelaaja. Työskenneltyään lyhyen aikaa Cavaillonissa hän suoritti 1927 asepalveluksen tykistössä Nîmes'ssä.
Charin ensimmäinen kirja Cloches sur le cœur ilmestyi 1928 ja oli runokokoelma, jonka hän oli kirjoittanut 1922–1926. Alkuvuodesta 1929 hän perusti lehden Méridiens Andre Cayatten kanssa, ja lehti ehti ilmestyä kolmena numerona. Elokuussa hän lähetti 26 kappaletta Nîmesissä ilmestynyttä kirjaansa Arsenal Paul Eluardille, joka tuli syksyllä käymään hänen luonaan L'Isle sur la Sorguessa. Marraskuun lopussa Char muutti Pariisiin, missä hän tutuistui Louis Aragoniin, André Bretoniin ja René Creveliin ja liittyi surrealisteihin. Hänen kirjoituksensa "Profession de foi du sujet" ilmestyi joulukuussa La Révolution surréalisten 12. numerossa. Hän toimi aktiivisesti surrealismin piirissä koko 1930-luvun alun, mutta etääntyi siitä vähitellen 1930-luvun puolivälistä alkaen.
Char liittyi Ranskan vastarintaliikkeeseen 1940 ja käytti tehtävässään salanimeä kapteeni Alexandre toimiessaan komentajana Durancen laskuvarjohyppyvyöhykkeellä. Hän kirjoitti noista tapahtumista proosarunoissaan Hypnoksen muistikirja hyvin poikkeuksellisella tavalla. Huolimatta lyhyistä ja onnettomista teatteri- ja elokuvakokemuksistaan 1950- ja 1960-luvulla Char kohosi runoilijana täyteen kukoistukseensa. 1960-luvulla hän osallistui kamppailuun suunnitelmaa vastaan, että Provenceen olisi tuotu ydinaseita. Hän kuoli sydänkohtaukseen vuonna 1988 Pariisissa. L'Isle sur la Sorguessa sijaitsevassa Hotel Campredonissa eli Maison René Charissa on julkinen kokoelma hänen käsikirjoituksiaan, piirroksiaan, maalauksiaan ja taide-esineitään.
Charin Œuvres complètes (Kootut teokset) ilmestyivät Gallimardin arvostetussa Bibliothèque de la Pléiadessa vuonna 1983, ja niihin on liitetty Jean Roudaut'n kirjoittama johdanto. Laajennettu postuumi laitos ilmestyi 1995.
Charin ystäviä ja läheisiä työtovereita olivat kirjailijoista Albert Camus, Georges Bataillen ja Maurice Blanchot, taidemaalareista Pablo Picasso, Joan Miró ja Victor Brauner. Säveltäjä Pierre Boulez sävelsi kolme Charin runoa, Le Soleil des eaux, Le visage nuptial ja Le Marteau sans maître. Myöhemmin hän ystävystyi myös Martin Heideggerin kanssa, joka kuvaili Charin runoja "sanoinkuvaamattomaksi voimannäytteeksi" ja kävi usein hänen vieraanaan La Thorissa Vauclusessa.
Њ

Ääntäminen

Њ ääntyy makedoniassa ja serbiassa liudentuneena alveolaarisena nasaalina /ɲ/. Muissa kyrillistä kirjaimistoa käyttävissä kielissä äännettä merkitään tavallisesti kirjaimella н.
Hannu Rautkallio

Hannu Ilmari Rautkallio (s. 31. toukokuuta 1944 Turku) on suomalainen dosentti, historiantutkija ja kirjailija. Koulutukseltaan hän on valtiotieteen tohtori (1977). Hän on tutkinut muun muassa sotasyyllisyysoikeudenkäyntiä, Kekkosen idänpolitiikkaa ja juutalaisten jatkosodan aikaisia luovutuksia. Rautkallio on toiminut vapaana poliittisen historian tutkijana vuodesta 1986 ja poliittisen historian dosenttina Tampereen yliopistossa vuodesta 1989.
Hänen isänsä on Paavo Kallio, myöhemmin Paavo Rautkallio, Itä-Karjalan miehityshallinnon Petroskoin keskitysleirin numero viisi komendantti ja myöhempi Kokoomuksen kansanedustaja.
Explosions in the Sky

Historia

Yhtye perustettiin vuonna 1999, jolloin sen nimi oli vielä Breaker Morant. Nimi oli viittaus australialaiseen kansansankariin, Harry "Breaker" Morantiin. Explosions in the Skyn nykyinen nimi perustuu rumpali Chris Hraskyn kommenttiin kaupungilta kuuluneista ilotulituksista yhtyeen nauhoitettua ensimmäisen raitansa, Remember Me as a Time of Dayn.

Musiikki

Explosions in the Skyllä ei ole laulajaa, joten sen kappaleet ovat lähes poikkeuksetta instrumentaalisia. Yhtyeen jäsenet ovat kommentoineet lauluelementin jättämistä pois Austin City Limitsin haastattelussa. Kitaristi Munaf Rayanin mukaan se ei yksinkertaisesti tuntunut heistä sopivalta, johon rumpali Chris Hrasky tarkensi perustelemalla, että Explosions in the Skyn jäsenet kuuntelivat perustamisensa aikoina muita instrumentaaliyhtyeitä. Tästä he saivat idean olla ilman keulakuvaa, jolloin kaikki jäsenet voivat osallistua paremmin kappaleiden tekoon.
Yhtyeen viimeisin levy, Take Care, Take Care, Take Care ilmestyi huhtikuussa 2011.
Kreikan parlamenttivaalit 1993

Tulokset

Vaalien tulokset olivat: