google/wiki40b huggingface dataset:
Vähä Jouttijärvi

Maantietoa

Järven pituus on 250 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 1,8 hehtaaria. Se sijaitsee Jouttanevan haarassa Haavistonperällä Monganniityn lähellä.Suo on tiheästi ojitettu ja siihen on kaivettu seitsemän ojaa. Suon ojien kautta siihen laskee pohjoisesta myös Jouttijärvi. Yksi ojista on samalla sen laskuoja, joka laskee 1,6 kilometrin jälkeen Iso Korpijärveen. Rantaviivan pituus on 650 metriä. Ranta on kokonaan suota eikä sille ole rakennettu mitään. Järven ohi kulkee metsässä kärrypolku, joka alkaa Haavistonperältä ja jonne pääsee Hirvikosken kautta valtatieltä 23.

Historiaa

Vuoden 1959 vanhassa painetussa peruskartassa Vähä Jouttijärven laskuoja oli vielä luonnonmukainen suopuro, joka laski Monganniitylle, jossa sen uoma katosi suohon. Se tuli uudelleen näkyviin suon toisessa päässä ja jatkoi juoksuaan "Korpijärveen" (nimi kartassa) eli Iso Korpijärveen.
Tommi Rautiainen

Tommi Rautiainen on suomalainen rumpali. Hän aloitti rumpujensoiton vuonna 1980. Risto Skrikberg toimi hänen ensimmäisenä opettajanaan aina vuoteen 1986, jolloin hän siirtyi Tampereen Konservatorioon Esko Vuorisen oppilaaksi. Ylioppilaskirjoitusten ja armeijan jälkeen Tommi opiskeli rumpujensoittoa vuosina 1991–1994 New Yorkissa Manhattan School of Musicissa opettajinaan John Riley, Justin DiCioccio ja Chris Lamb.
New Yorkin vuosien jälkeen alkoivat opetustyöt Helsingin Pop & Jazz Konservatoriossa ja vuodesta 2000 hän on toiminut opettajana Helsingin ammattikorkeakoulussa.
Rautiainen on myös aktiivinen freelance-muusikko. Yli tuhannen tv-ohjelman lisäksi Rautiainen on soittanut kymmenien artistien levyillä sekä keikkaillut mm. Maaritin, Heikki Silvennoisen, Esa Kaartamon, Pave Maijasen, Paula Koivuniemen, Vicky Rostin, Nina Tapion ja Hanna-Riikka Siitosen kanssa.
London Allstars (Jarmo Nikku, Jari Heino, Seppo Helin / Jari Puhakka) on Tommin kymmeniä eri artisteja vuosittain rock-klubeissa ja konsertti-saleissa säestävä yhtye.
Vuonna 2006 Tommi Rautiaiselta ilmestyi Groove In - rumpukirja.
Tommi käyttää Paiste-, Premier-, Vic Firth- sekä Audix-tuotteita.
Kuusinen (saari Kotkassa)

Kuusinen (myös Luotsi-Kuusinen) on saari Suomenlahdessa Kotkassa. Saarella sijaitseva Kuusisen satama toimii Suomen merivoimien sotilassatamana, kalasatamana, Suomen valtion väyläalusten satamana sekä Kotkan saariston yhteysalusliikenteen satamana. Saari on toiminut ennen luotsien tukikohtana.

Historia

Luotsit siirtyivät Kuusiseen Kotkan kaupungin syntyaikoihin 1870-luvun lopulla Kukourin linnakesaarelta. Saarella olleesta luotsitalosta on nykyisin jäljellä enää kivijalka. Kuusinen yhdistettiin 1970-luvulla Kotkansaareen pengertiellä, joka toimii samalla aallonmurtajana. Tieyhteyden valmistumisen jälkeen saarelle rakennettiin kalasatama ja Suomen merivoimien sotilassatama. Kotkan saariston yhteysalusliikenne siirtyi Kuusiseen elokuussa 2013 Sapokasta. Saari on ehdolla Kotkan merivartioaseman uudeksi sijoituspaikaksi, joka on siirtymässä pois Katariinan kaupunginosassa sijaitsevista liian suurista tiloista.
Saaren lounaiskärkeen pystytettiin vuonna 1998 venäläisen Mihail Anikušinin Ruotsinsalmen taisteluissa 1789–1790 hukkuneiden merimiesten muistomerkki.
Saarta on nimitetty Luotsi-Kuusiseksi myös erotukseksi toisesta Kotkan alueella sijainneesta Kuusinen-nimisestä saaresta, niin sanotusta Tanssi-Kuusisesta, joka on jäänyt Mussalon sataman alle.
Talvisalon koulu

Talvisalon koulu on peruskoulu Savonlinnassa. 
Peruskorjauksen jälkeen Pihlajaveden erityiskoulu muutti Talvisalon koulun tiloihin ja koulut yhdistyivät Talvisalon kouluksi vuoden 2011 alusta. Tuolloin  koulun oppilasmäärä nousi noin 350 oppilaaseen.
Savonlinnan kaupungin länsipuolen alakoulujen 6. luokan oppilaiden siirtyivät opiskelemaan Talvisaloon 2011 syksyllä. Sitä ennen koulu oli pelkkä yläaste. Syksyllä 2018 Talvisalon koulun toiminta laajeni käsittämään myös toisen toimipisteen Heikinpohjassa, vanhoissa opettajankoulutuslaitoksen tiloissa Itä-Suomen yliopiston lakkautettua Savonlinnan normaalikoulun toiminnan osana opettajankoulutuslaitoksen siirtoa Joensuuhun. Heikinpohjan toimipisteessä toimivat luokat 1-6 ja päätoimipisteessä Talvisalossa luokat 7-9.
Vähä Vääräjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,1 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Vehkajoen valuma-alueeseen (14.177) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 113,2 metriä mpy.
Nintendo Seal of Quality

Nintendo Seal of Quality on kultainen sinetti, jonka Yhdysvaltain Nintendo antaa jokaiselle Nintendon konsolille lisensoidulle pelille. PAL-alueella sinetissä lukee "Original Nintendo Seal of Quality" ja NTSC-alueella vain "Official Nintendo Seal". Sinetti on pyöreä PAL-alueella ja soikea NTSC-alueella. Nintendo loi sinetin alun perin taatakseen konsoleilleen laadukkaita pelejä.
Yksi pääsyistä vuoden 1983 videopelilamaan oli kuluttajien tyytymättömyys suureen määrään esitellyistä peleistä. Markkinoiden johtavassa konsolissa Atari 2600:ssa ei ollut suojauksia, joten kuka tahansa jolla oli ohjelmointityökalut saattoi tehdä ja markkinoida pelejä sille. Pelejä tulvi markkinoille, jonka seurauksena kuluttajien luottamus laski.
Pelaajat suhtautuivat varoen pelintekijöihin aikana jolloin Nintendo toi markkinoille Nintendo Entertainment Systemin. NES-peleissä oli 10NES-estosiru, jonka ansiosta kuka hyvänsä ei voinut tehdä pelejä konsolille. Kuluttajien luottamus oli kuitenkin vielä epävarmaa, joten Nintendo esitteli Seal Of Qualityn näyttääkseen pelaajille, että pelien täytyi läpäistä laatuvaatimukset. Se oli tietenkin pääasiassa markkinointia mutta se toimi – kuluttajien luottamus palasi ja NES nousi suursuosioon. Kunkin valmistajan pelimäärä rajattiin viiteen peliin vuodessa, jotta peleihin panostettaisiin kunnolla.
Nintendo Seal of Quality on yhä käytössä, ja kaikki Game Boy Advancen, Nintendo DS:n ja Nintendo GameCuben pelien paketit saavat kanteensa kultaisen sinetin. 
Lisensoimattomien pelien valmistajat eivät tyypillisesti uskaltaneet kopioida leimaa sellaisenaan, mutta eräät valmistajat, kuten australialainen HES (Home Entertainment Suppliers) ja yhdysvaltalainen Active Enterprises, kehittivät peleihinsä oman "laatutakuuleimansa".
AMD Am29000

Mallit

Ensimmäisessä mallissa oli muistinhallintayksikkö (MMU), mutta erillinen matematiikkasuoritin Am29027.
Naukio

Kunnanpelto

Kuusaan länsipuolella sijaitsevalla Kunnanpellon pienalueella on paljon kerrostaloja ja muunmuassa Kuusankosken Lidl-myymälä päiväkoti, Kettumäen palvelukeskus, Kettumäen kotiseututalo sekä senioritalo.

Pappilanpelto

Pappilanpelto sijaitsee Kuusaan länsipuolella ja Kunnanpellon eteläpuolella, Kymijoen rannalla. Se on pientalovaltainen asuinalue.
Salamon Levämäki

Salamon Levämäki (13. joulukuuta 1881 Joutsa  – 10. lokakuuta 1927 Helsinki) oli Kotimaisen Työn Liiton sihteeri ja sen omistaman kustannusyhtiön toimitusjohtaja sekä Suomen liikeapulaisten liiton puheenjohtaja.
Levämäen vanhemmat olivat maanviljelijä Kalle Levämäki ja Amanda Svala ja puoliso vuodesta 1903 Anna Alina Kuitunen (k. 1928).  Levämäki meni 16-vuotiaana töihin kauppaliikkeeseen Mikkelissä, kävi 1900-luvun alussa kauppakoulukurssin, tutustui kaupankäyntiin Ruotsissa, Saksassa ja Venäjällä ja toimi kauppamatkustajana. Helsinkiin siirryttyään hänestä tuli 1914 perustetun Kotimaisen Työn Liiton sihteeri ja Kotimaisen Työn Kustannus Oy:n toimitusjohtaja. Hän toimi myös kauppa- ja teollisuuskomissionin kirjallisen toimiston päällikkönä 1918-1919. Hän oli Suomen liikeapulaisten järjestäytymisen uranuurtaja, johdettuaan heidän liittonsa perustavaa kokousta 1909 ja toimittuaan liiton puheenjohtajana 19019-1910 sekä 1917-1923. Hän toimi myös Suomen teollisuustoimihenkilöiden liiton puheenjohtajana 1920-1921 ja osallistui toimihenkilöiden ammatillisen keskusjärjestön perustamista koskevaan aloitteeseen. Levämäki oli aktiivinen Nuorsuomalaisen Puolueen ja Kansallisen Edistyspuolueen toiminnassa, tunnettu puhuja ja ahkera kirjoittaja. Hän kuoli keuhkotautiin vain 45-vuotiaana.
Operaatio Gunnerside

Operaatio Gunnerside oli liittoutuneiden sabotaasioperaatio, jonka avulla pyrittiin tuhoamaan Etelä-Norjan Telemarkissa toimiva Norsk Hydron raskasvesitehdas ja näin päättää natsi-Saksan ydinohjelma. Se oli jatkoa operaatio Grouselle.
28. helmikuuta 1943 kuusi miestä pudotettiin Telemarkiin laskuvarjoilla operaatio Grousen neljän seuraksi. Kymmenen miehen ryhmä taivalsi jäisen rotkon yli tehtaalle. He asensivat räjähteitä, räjäyttivät tehtaan ja pakenivat. Neljä heistä jäi Norjaan avustamaan vastarintaliikettä, loput kuusi hiihtivät Norjasta 400 kilometrin matkan Ruotsiin vapauteen.
Iskua pidettiin yhtenä toisen maailmansodan uskaliaimmista sabotaaseista. Sen pohjalta tehtiin myöhemmin elokuva Telemarkin sankarit, pääosassa Kirk Douglas.

Hydro-lautan upottaminen

Räjäytyksen jälkeen saksalaiset päättivät siirtää Saksaan kaiken sen, mitä tehtaasta oli jäljellä, myös raskaan veden. Kuullessaan tästä Norjan vastarintaliikkeen miehet kehittelivät salaisen suunnitelman upottaakseen Hydro-lautan, jonka oli määrä kuljettaa neljään rautatievaunuun lastattu raskas vesi.  20. helmikuuta 1944 lautalle salakuljetettiin pommi. Se räjähti, kun lautta oli ylittämässä Tinnsjöjärveä Tinnissä. Lautan uppoaminen teki lopun natsi-Saksan ydinohjelmasta.
Cristina Branco

Cristina Branco (s. 1972, Almeirim) on portugalilainen laulaja. Hän oli alun perin kiinnostunut jazzista mutta laulaa pääasiassa fadomusiikkia. Hänen taustayhtyeessään soittavat Custódio Castelo, Alexandre Silva, Fernando Maia ja Miguel Carvalhinho.
Lisenssiyhteensopivuus

Lisenssiyhteensopivuudella tarkoitetaan erityisesti ohjelmistojen käyttoikeuksiin liittyviä kysymyksiä. Lisenssit voivat sisältää keskenään ristiriitaisia vaatimuksia, mikä voi johtaa siihen, että eri tavoilla lisensoituja ohjelmistoja ei voida yhdistää uusien ohjelmistojen luomiseksi.
Open Source Initiative (OSI) ja Free Software Foundation (FSF) pyrkivät edistämään avoimen lähdekoodin käyttöä, mutta edes kaikki OSI:n tai FSF:n hyväksymät lisenssit eivät ole keskenään yhteensopivia. Esimerkiksi Mozilla Public License-lisenssiä ja GNU GPL-lisenssiä käyttävät ohjelmistot eivät ole lisenssiyhteensopivia.

GPL-yhteensopivuus

Useimmat yleisesti käytössä olevista vapaista ohjelmistolisensseistä, kuten alkuperäinen MIT-lisenssi, BSD-lisenssi ja GNU LGPL-lisenssi ovat "GPL-yhteensopivia", eli lisenssejä käyttävät ohjelmistot voidaan yhdistää toiseen GPL-lisenssiä noudattavaan lisenssiin ilman ristiriitaa.
Eurowings

Eurowings Luftverkehrs AG on saksalainen, Lufthansa Regional -allianssiin kuuluva lentoyhtiö, joka lentää Saksan ja Euroopan sisäisiä lentoja. 
Yhtiö perustettiin 1993 yhdistämällä nürnbergiläinen NFD Luftverkehrs AG ja dortmundilainen Regionalflug.  Yhtiön omistavat Dr Albrecht Knauf (50.02%), Lufthansa (49%) ja muut (0.08%). Lufthansalla on optio ostaa Albrecht Knaufin omistamat osakkeet.
Eurowings omisti aikaisemmin halpalentoyhtiö Germanwingsin, mutta myi tämän yhtiön Lufthansalle 1.1.2009. Nykyisin molemmat yhtiöt ovat Lufthansan omistuksessa. 
Euroopan alueellisten lentoyhtiöiden liitto palkitsi Eurowingsin vuoden parhaana lentoyhtiönä kaudella 2001/2 ja toiseksi parhaana kaudella 2000/1. 
Germanwings brändi lopetettiin 2015 kun se liitettiin Eurowingsiin. Täten kaikki Germanwingsin koneet liittyivät Eurowingsin laivastoon tosin Germanwings-nimi säilyy lentokoneiten kyljissä ja lentonumeroissa.
Vyökeltayökkönen

Koko ja ulkonäkö

Etusiipien pohjaväri on kirkkaan keltainen. Siiven tyviosa ja ulomman poikkiviirun ulkopuolelle jäävä kärkiosa ovat violetinpunertavat. Aivan siiven kärki ja aaltoviiru ovat kuitenkin keltaiset. Siiven keskiosassa rengastäplä ja munuaistäplän reunus ovat violetinpunertavat. Takasiivet ovat vaaleankeltaiset, ulkoreunastaan punertavat. Siipiväli 29–38 mm.
Samannäköinen, mutta paljon yleisempi laji on huppukeltayökkönen (Xanthia togata).

Levinneisyys ja lentoaika

Vyökeltayökköstä tavataan koko Euroopassa pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Suomessa se tavattiin ensimmäisen kerran Ahvenanmaalta vuonna 1965 ja on edelleen harvinainen, lähinnä lounainen laji. Nykyisin yökköstä tavataan rannikon tuntumassa Pori-Kotka-linjan lounaispuolella sekä Ahvenanmaalla. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena elokuun loppupuolelta lokakuun alkupuolelle huipun sijoittuessa syyskuun puolivälin tuntumaan.

Elinympäristö ja elintavat

Syksyn laji, joka elää pääasiassa tammimetsissä ja erilaisissa puistoissa. Lentää yöllä ja tulee helposti valolle, kenties huonommin syötille. Toukka syö nuorena ravintokasvin silmuja, myöhemmin lehtiä ja kukintoja. Koteloituu löyhään kotelokoppaan maahan. Muna talvehtii.

Ravintokasvi

Suomessa toukka syö lähinnä tammea (Quercus). Ulkomailla pääasiallinen ravintokasvi on pyökki (Fagus). Myös vaahterat (Acer) mainitaan ravintokasveina.
Raymundus Peñafortelainen

Elämä

Raymundus syntyi Espanjassa Vilafranca del Penedèsissä lähellä Barcelonaa. Hän opiskeli Barcelonassa sekä Bolognan yliopistossa Italiassa ja valmistui siviilioikeuden ja kanonisen oikeuden tohtoriksi. Hän opetti kanonista oikeutta vuosina 1195–1210. Vuonna 1210 hän muutti Bolognaan, jossa asui vuoteen 1222 saakka, mm. opettaen kolme vuotta kanonista oikeutta yliopistossa. Hän toimi mm. Jaakob I Aragonialaisen rippi-isänä.
Raymunduksella oli vaikutusta mercedaarien sääntökunnan (Orden Real y Militar de Nuestra Señora de la Merced de la Redención de los Cautivos) perustamiseen. Kun Pedro Nolasco lähestyi häntä asiassa, Raymundus kannusti häntä pyytämään suostumus Jaakob I:ltä. Palattuaan Barcelonaan vuonna 1222 Raymundus itse liittyi dominikaaneihin.
Paavi Gregorius IX kutsui Raymunduksen Roomaan vuonna 1230 auttamaan kanonisen lain uudistamisessa. Lait muodostivat aiemmin useita sekalaisia teoksia monina julkaisuina, ja ne järjestettiin yhtenäiseksi kokoelmaksi. Raymunduksen kanonisen lain kokoelmasta tuli standardi lähes 700 vuodeksi. Laki uudistettiin lopulta vuonna 1917. Tämän lisäksi Raymundus kirjoitti teoksen Summa causum, joka käsitteli katumusharjoituksia.
Raymundus palasi Espanjaan vuonna 1236. Hänestä tuli dominikaanisen sääntökunnan johtaja vuonna 1238, mutta hän luopui tehtävästä 1240. Tämän jälkeen hän asui Barcelonassa.
Raymunduksen päämääräksi tuli juutalaisten ja muslimien käännyttäminen kristinuskoon. Tämän edistämiseksi hän aloitti arabian ja heprean kielten opetuksen dominikaanien ylläpitämissä ylemmissä oppilaitoksissa. Hän myös kannusti toista dominikaania, Tuomas Akvinolaista, kirjoittamaan teoksensa Summa contra gentiles.
Raymundus järjestytti myös julkisen väittelyn juutalaisuuden ja kristinuskon välillä. Juutalaisuutta edusti rabbi Nahmanides eli Moshe ben Nahman, kristinuskoa puolestaan Fra Pablo eli Pablo Christiani, kristityksi kääntynyt juutalainen dominikaanimunkki. Väittely käytiin Barcelonan kuninkaallisessa palatsissa 20.-24. heinäkuuta vuonna 1263 kuninkaan ja ylimmän papiston läsnä ollessa. Raymundus johti paikalla olleita teologeja.
Kuningas antoi Raymunduksen suojatille Pablo Christianille oikeuden jatkaa lähetystyötään sekä määräsi kaikkia maassaan olleita juutalaisia kuuntelemaan Pablon ja muiden dominikaanien saarnoja. Samaan aikaan juutalaisten kirjat sensuroitiin kristinuskon vastaisesta aineistosta. Sensurointikomiteaan kuuluivat Raymunduksen lisäksi Barcelonan piispa Arnoldo de Guerbo sekä dominikaanit Arnoldo de Legarra, Ramón Martí (teoksen Pugio Fidei kirjoittaja) ja Pedro de Janua.
Raymundus kuoli vuonna 1275. Hänet on haudattu Barcelonan katedraaliin. Paavi Klemens VIII kanonisoi hänet vuonna 1601. Hän on kanonisen lain tuntijoiden suojeluspyhimys, ja Espanjassa kaikkien lakimiesten suojeluspyhimys. Hänen juhlapäivänsä on 7. tammikuuta.
Windows Aero

Windows Aero on nimi Windows Vistan ja Windows 7:n käyttöliittymälle. Se on akronyymi sanoista Authentic, Energetic, Reflective and Open, joka tarkoittaa suomeksi vapaasti kääntäen: Aito, innokas, kuvastava ja avoin.
Näkyvimmät Aeron uudistukset ovat ne, että se lisää ikkunoihin lasi- ja läpinäkyvyystehosteita ja esimerkiksi ikkunaa pienennettäessä ja suurennettaessa ikkuna "lentää" takaisin alapalkkiin. Myös ainoa kolmiulotteinen tehoste, Flip3D-toiminto voidaan laskea osaksi Aeroa. Se ei ole käytössä, mikäli Aerokaan ei ole. Aerossa on myös monia muitakin kuin visuaalisia uudistuksia. Oletusfonttina Aerossa on Segoe UI.
Oskar Starck

Oskar Ludvig Starck (ven. Оскар Викторович Старк, Oskar Viktorovitš Stark; 29. toukokuuta 1846 – 13. marraskuuta 1928 Helsinki) oli suomalaissyntyinen Venäjän keisarillisen laivaston amiraali. Hän toimi Venäjän Tyynenmeren-laivaston ja Port Arthurin sotasataman komentajana Venäjän–Japanin sodan puhjetessa vuonna 1904.

Elämänvaiheet

Oskar Starckin vanhemmat olivat kapteeni Fredrik Viktor Ludvig Starck ja Maria Augusta Standertskjöld. Hän kuului äitinsä puolelta Standertskjöldin aatelissukuun ja hänen enonsa oli kenraaliluutnantti Carl August Standertskjöld. Starck kävi vuosina 1861–1866 Pietarin merikadettikoulun, ja valmistuttuaan hän sai midshipmanin sotilasarvon. Hänet ylennettiin 1870 luutnantiksi ja siirrettiin 1871 Siperian laivastoon Tyynellemerelle. Starck oli vuosina 1875–1877 kuunari Vostokin, 1879–1886 tykkivene Gornostain ja 1886–1889 tykkivene Sivutšin päällikkönä. Hänet ylennettiin kapteeniluutnantiksi 1880, 2. luokan kapteeniksi 1885 ja 1. luokan kapteeniksi 1889. Toimittuaan 1890–1891 Vladivostokin sataman komendantin apulaisena hän oli 1891–1892 panssariristeilijä Vladimir Monomahin sekä 1893–1896 panssaripatterilaiva Pervenetsin päällikkönä.
Starck sai vuonna 1896 ylennyksen kontra-amiraaliksi, ja vuonna 1898 hänet nimitettiin Tyynenmeren eskaaderin nuoremmaksi lippumieheksi sekä Port Arthurin sataman ja linnoituksen komendantiksi. Lokakuussa 1902 hänet nimitettiin Tyynenmeren eskaaderin päälliköksi ja saman vuoden joulukuussa hänet ylennettiin vara-amiraaliksi. Sota Japania vastaan käynnistyi yöllä 8. helmikuuta 1904 Japanin yllätyshyökkäyksellä Port Arthuriin, jossa japanilaiset vahingoittivat kolmea venäläistä sotalaivaa. Venäläisten sanottiin olleen täysin varautumattomia hyökkäykseen, mutta Starck kiisti syytökset ja väitti olleensa valmistautunut. Japanilaisten iskujen jatkuessa Starck korvattiin nopeasti amiraali Stepan Makarovilla, joka otti Tyynenmeren laivaston komentoonsa saavuttuaan Port Arthuriin. Starck erosi 14. maaliskuuta 1904 virallisesti sairauden vuoksi.
Starck ei enää tämän jälkeen toiminut komentajantehtävissä, mutta hänet nimitettiin vuonna 1907 Obuhovin teräsvalimon hallituksen puheenjohtajaksi ja 1908 Ižoran työpajojen hallituksen puheenjohtajaksi. Erotessaan laivaston palveluksesta vuonna 1908 hän sai ylennyksen amiraaliksi. Venäjän sisällissodan aikana iäkäs Starck liittyi nimellisesti Venäjän valkoiseen armeijaan Etelä-Venäjällä. Hän pakeni Venäjältä sodan lopussa syksyllä 1920 ja vietti jonkin aikaa Jugoslaviassa ennen paluutaan synnyinmaahansa Suomeen. Viimeiset vuotensa hän vietti Helsingissä.
Starckin puoliso oli vuodesta 1874 Maria Vereštšagin. Heille syntyi yksi tytär ja neljä poikaa, joista kolme palveli upseereina Venäjän laivastossa. Yksi pojista oli 1. luokan kapteeni (kommodori) Alexander Starck.

Muuta

Starckin mukaan on nimetty eräitä maantieteellisiä kohteita Japaninmerellä, kuten Vladivostokin kaupunkiin kuuluvien Venäläisen saaren ja Popovinsaaren välissä kulkeva Starkinsalmi (Proliv Starka).
Gramvärjäys

Gramvärjäys (myös Gramin värjäys) on värjäysmenetelmä, jonka avulla bakteerit voidaan erottaa kahteen ryhmään soluseinän rakenteen perusteella. Menetelmä on nimetty keksijänsä, tanskalaisen Hans Christian Joachim Gramin (1853–1938), mukaan. Hän julkaisi sen vuonna 1884.

Värjäyksen kulku

Bakteerien tunnistuksessa gramvärjäys on keskeinen esitesti. Värjäys tapahtuu siten, että kuollut bakteeriviljelmä värjätään aluksi kristallivioletilla ja Lugolin jodiliuoksella, jonka jälkeen viljelmä käsitellään alkoholilla. Tämän jälkeen näyte huuhdotaan ja suoritetaan vastavärjäys punaisella safraniinilla. Lopulta huuhdottaessa viljelmä vedellä grampositiiviset bakteerit säilyttävät violetin värin, kun taas gramnegatiivisista bakteereista violetti on liuennut ja ne ovat värjäytyneet punaisiksi.

Värjäyksen mekanismi

Värjäyksen erottelykyky perustuu grampositiivisten ja gramnegatiivisten solujen soluseinien rakenne-eroihin. Grampostitiivisten solujen soluseinä sisältää paksun peptidoglykaanikerroksen, kun taas gramnegatiivisilla soluilla on soluseinässä enemmän lipidejä.
Grampositiiviset solut

Värjäyksen aikana kristallivioletti tunkeutuu soluihin ja värjää ne sinivioleteiksi. Seuraavaksi käytettävä Lugolin liuos sisältää paljon jodia, joka sekin tunkeutuu soluihin. Kristallivioletti ja jodi reagoivat tuottaen kompleksin. Alkoholikäsittely kutistaa grampositiivisten solujen 
peptidoglykaanisoluseiniä ja estää kristallivioletti-jodikompleksia huuhtoutumasta ulos solusta. Lopputuloksena grampositiiviset solut värjäytyvät sinisiksi.
Gramnegatiiviset solut

Myös gramnegatiiviset solut värjäytyvät ensin violeteiksi, mutta alkoholikäsittely rikkoo niiden soluseinää liuottamalla sen lipidejä. Siksi kristallivioletti-jodikompleksi pääsee värjäyksen seuraavassa vaiheessa huuhtoutumaan ulos soluista. Viimeinen safraniinikäsittely värjää sitten nämä solut punaisiksi, jollaisina ne näkyvät mikroskoopissakin.
Jürgen May

Itäsaksalainen huippu-urheilija

May on kolminkertainen DDR:n 1 500 metrin mestari vuosina 1962, 1965 ja 1966. Hänet valittiin yhteissaksalaiseen olympiajoukkueeseen vuoden 1964 Tokion olympialaisiin 1 500 metrille. Hän eteni kisoissa aina välieriin. Olympialaisia seuraava vuosi 1965 oli Mayn urheilu-uran huippuvuosi. Hän juoksi heinäkuussa 1965 Erfurtissa ensin 1 500 Euroopan ennätyksen ja viikkoa myöhemmin samassa paikassa 1 000 metrin ME:n. Samana kesänä hän kukisti Prahassa edellisen vuoden Tokion olympiamitalistit. Vuoden 1966 EM-kisoissa Budapestissä May sijoittui 1 500 metrillä viidenneksi.
Mayn urheilu-ura koki Budapestin EM-kisojen tapahtumien vuoksi käänteen. Hän ja joukkuetoveri Jürgen Haase kantoivat ennen 10 000 metrin kilpailua urheiluvaatefirma Puman verryttelyasua, kun DDR:llä oli sopimus kilpailevan Adidaksen kanssa. Asia paljastui, ja May päätekijänä asetettiin elinikäiseen kilpailukieltoon. Lisäksi hän menetti harjoittelijan toimen erfurtilaisessa päivälehdessä Das Volk. Sen jälkeen hän siirtyi jatkamaan työuraansa urheiluopettajana. Hänet oli edellisenä menestyksellisenä kilpailukautenaan 1965 valittu vuoden itäsaksalaiseksi urheilijaksi. Riitaantumisen seurauksena hänen tunnustuksensa poistettiin Itä-Saksan palkintolistoilta, ja tilalle valittiin jalkapalloilija Peter Ducke.

Pako Länsi-Saksaan ja edustus maan urheilijana

Vuonna 1967 Jürgen May siirtyi Länsi-Saksaan. Hän jatkoi opintojaan Mainzin yliopistossa ja jatkoi samalla myös huippu-urheilijan uraansa. Vuonna 1969 hän saavutti Länsi-Saksan maastomestaruuden, ja valittiin edustajaksi vuoden 1969 EM-kisoihin Ateenaan. Itä-Saksa käytti kuitenkin veto-oikeuttaan eli May ei voinut edustaa vielä Länsi-Saksaa EM-kisoissa. Tämän vuoksi Länsi-Saksa vetäytyi EM-kisojen yksilölajeista ja osallistui vain viesteihin.
Seuraavina vuosina Maylla oli osallistumisoikeus Länsi-Saksan joukkueessa. Hän edusti Länsi-Saksaa vuoden 1970 Eurooppa-cupissa. Seuraavan vuoden EM-kisoissa Helsingissä hän karsiutui 3 000 metrin estejuoksun alkuerissä. Grenoblen EM-hallikilpailuissa 1972 hän saavutti 1 500 metrillä pronssia. Saman vuoden Münchenin olympialaisissa May osallistui 5 000 metrille, mutta karsiutui alkuerissä.
May päätti urheilu-uransa vuoden 1972 jälkeen. Hän toimi sen jälkeen opetus-, kulttuuri- ja urheiluministeriön virkamiehenä.
Hanna R. Hall

Hanna Rose Hall (s. 9. heinäkuuta 1984 Denver, Colorado) on  yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän kävi Colorado Rocky Mountain -koulua, josta valmistui vuonna 2002. Ensimmäinen tärkeä elokuva, jossa hän näytteli oli Sofia Coppolan The Virgin Suicides (1999). Hän esitti 13-vuotiasta Cecile Lisbonia, jonka elämä päättyi traagisesti itsemurhaan. Hanna näytteli Forrest Gumpissa nuorta Jennyä.