google/wiki40b huggingface dataset:
Ari Turunen

Ari Turunen (s. 26. huhtikuuta 1966 Helsinki) on suomalainen vapaa tietokirjailija, joka on erikoistunut tapahistoriaan. Turunen on kirjoittanut myös kolumneja Metro-lehteen ja Kalevaan ja työskennellyt toimittajana Yleisradiossa. Hän on tehnyt useita radio-ohjelmasarjoja historiasta ja tieteestä. Turunen on toiminut Metsäntutkimuslaitoksen, Tieteen tietotekniikan keskuksen CSC:n   ja Suomen Akatemian viestinnän päällikkötehtävissä. Hän on Suomen Le Monde diplomatique & Novaja Gazeta -lehden Suomen edition päätoimittaja vuodesta 2016.
Turunen valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi Jyväskylän yliopistosta vuonna 1993 ja valtiotieteen lisensiaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1997. Hän tutki lisensiaatintyössään eri kulttuurien maailmankuvia ja käsityksiä toisistaan.  Siitä syntyi myös 2013 julkaistu tietokirja Maailman kuvat. Mitä kartat kertovat meistä ja muista?, joka käsittelee eri aikoina ja eri paikoissa tehtyjä maailmankarttoja. Siinä esitellään muun muassa karttoja keskiajan arabialaisesta, kiinalaisesta ja muun muassa neuvostoliittolaisesta näköpiiristä, sekä australialainen näkökulma vuodelta 1992, jossa Etelänapa on ylhäällä ja Australia keskellä.
Vuonna 2011 valmistui Turusen ja Petja Partasen teos suomalaisista jäänmurtajista: Raakaa voimaa – Suomalaisen jäänmurtamisen tarina. Maailmanhistorian kukoistavimmat kaupungit – Eli miten erilaisuuden sietäminen synnyttää vaurautta ja sivistystä julkaistiin 2015. Se kertoo "erilaisuuden sietämisestä ja suvaitsevaisuudesta. Turunen on valinnut oivaltavan näkökulman: hän tarkastelee teemoja maailmanhistoriassa eri aikoina kukoistaneiden kaupunkien kautta.” Mulkerot – Patsaalle korotettujen suurmiesten elämäkertoja julkaistiin maaliskuussa 2019, kuten myös yhdessä Ran Nymanin ja Ari Tikan kanssa kirjoitettu Koordinaatiokaaos – Ja miten se kellistetään pelottomalla johtajuudella, joka esittää ratkaisuja organisoinnin ja koordinoinnin nykyhaasteisiin.
New Zealand Idol

NZ Idol on uusiseelantilainen versio brittiläisestä Pop Idol -televisio-ohjelmaformaatista.
Ohjelman on tuottanut FremantleMedia. Uudessa-Seelannissa on järjestetty tähän mennessä kolme Idol-kautta.
Ensimmäisen kauden voitti Ben Lummis (2004), toisen Rosita Vai (2005) ja kolmannen Matthew Saunoa (2006).
Oona Orpana

Tennisura

Vuonna 2014 Orpana voitti aikuisten SM-hopeaa ulkokenttien kaksinpelissä. Orpana hävisi Emma Laineelle finaalissa 6–1, 6–2. Saman vuoden sisäkenttien SM-kisassa hän selvisi semifinaaliin, jossa tuleva mestari Piia Suomalainen oli vahvempi luvuin 6–4, 6–3. Kesällä 2016 Orpana voitti ulkokenttien Suomen mestaruuden päihitettyään loppuottelussa Johanna Hyödyn. Ensimmäisen naisten ITF-tason otteluvoittonsa Orpana saavutti 27. heinäkuuta 2016 Savitaipaleen 10 000 Yhdysvaltain dollarin turnauksessa vastustajana olleen Rosalie van Der Hoekin (WTA 1259) luovutettua Orpanan johtaessa avauserää 5–0. Joulukuussa 2016 Orpana voitti myös sisäkenttien Suomen mestaruuden, pähittäen loppuottelussa Milka-Emilia Pasasen.
Heinäkuussa Orpana pelasi Wimbledonin tyttöjen pääsarjassa sekä kaksin- että nelinpelissä. Molemmissa hän hävisi avauskierroksella. Orpana saavutti ensimmäisen aikuisten ITF-tason finaalipaikan lokakuussa 2017 Nonthaburin 15 000 dollarin arvoisen turnauksen nelinpelissä, jossa hänen parinaan oli Maltan Elaine Genovese. Thaimaalaispari Nudnida Luangnam/Varunya Wongteanchai voitti loppuottelun suoraan kahdessa erässä.
Vuonna 2018 Orpana pelasi Australian avointen tyttöjen pääsarjassa sekä kaksin- että nelinpelissä. Molemmissa hän hävisi avauskierroksella. Toukokuussa hänet valittiin kansainvälisen tennisliiton nuorten pelaajien kehitysohjelmaan. Hänen oli tarkoitus osallistua myös kesäkuussa pelattavissa Ranskan avoimissa junioriturnaukseen, mutta joutui jäämään pois loukkaantumisen vuoksi. Helmikuussa tapahtuneen loukkaantumisensa jälkeen hän pelasi ensimmäisen ammattilaisturnauksensa Tampereella heinäkuussa 2018 selviten ITF-turnauksen kaksinpelissä välieriin. Siellä hän hävisi maailmanlistan sijalla 598 olleelle serbialaiselle. Orpana pelasi turnauksessa osittain vielä loukkaantuneena. Kausi 2018 on hänen viimeinen juniorikautensa. Syyskuussa 2018 Orpana eteni parinsa Alise Cerneckan kanssa Antalyan 15 000 dollarin arvoisen ITF-turnauksen nelinpelifinaaliin. Seuraavalla viikolla pelatussa toisessa samanarvoisessa Antalyan turnauksessa Orpana ja Cernecka voittivat nelinpelin ja Orpana voitti myös kaksinpeliturnauksen saavuttaen ensimmäiset turnausvoittonsa ammattilaistasolla.
Laser HT

Historia

Ennen Laseria jääkiekkoilusta Kempele-Oulunsalo alueella vastasi Kiekko-Ketut, ja sitä ennen KePa-77. Laser HT syntyi vuonna 1997, kun Kiekko-Ketut ja Limingan Kiekko yhdistivät junioritoimintansa.
Kiekko-Laser syntyi vuonna 2005, kun Kiekko-Oulun edustusjoukkue tippui Suomi-sarjasta II-divisioonaan ja Laser HT nousi samoista karsinnoista Suomi-sarjaan. Seurat yhdistyivät edustusjoukkueiden osalta.
Kiekko-Laser nousi Mestikseen kauden 2009–2010 päätteeksi. Ratkaisevassa uusintaottelussa kaatui RoKi maalein 2–4.
Seuran tulevaisuus oli velkojen vuoksi vaarassa jo ensimmäisen Mestis-kauden jälkeen. Seura sai kuitenkin kerättyä kasaan 100 000 euroa yhteistyökumppaneiden avustuksella ja muun muassa Facebookissa toimineella huutokaupalla. Heinäkuussa 2011 kolme suomalaista huippukiekkoilijaa Juhamatti Aaltonen, Lasse Kukkonen ja Pekka Rinne ryhtyivät seuran pääomistajiksi. Tukitoimista huolimatta seura ajautui konkurssiin kesken sarjakauden 5. joulukuuta 2011.
Kaudeksi 2013–2014 joukkue palasi toimintaan liittyttyään III-divisioonaan. Kaudeksi 2014–2015 Kiekko-Laser nousi II-divisioonaan. Kaudeksi 2016–2017 joukkue päätti palata Laser HT -nimeen, kun seuran yhteistyö juniorijaosto Kiekko-Laser ry:n kanssa päättyi.

Peliasu

Joukkueen peliasu jäljittelee NHL:ssä pelaavan Colorado Avalanchen peliasua.
SRBM

SRBM (engl. short-range ballistic missile) on lyhyen matkan ballistinen ohjus, joka kantaa alle 800 kilometriä. Varhaisimmat V-2-ohjukset lukeutuivat tähän luokkaan.
Alle 200 km:n kantaman lyhyen matkan ohjuksista käytetään englanninkielistä lyhennettä BRBM (battlefield-range ballistic missile "taistelukentän ballistinen ohjus").
Karakallio

Luonnehdintaa alueesta

Karakallion rakennukset ovat suurimmaksi osaksi kerrostaloja. Suurin osa asuntokannasta on rakennettu 1960- ja 1990-lukujen välillä. 
Alueen luonto on kallioista, myös viheralueita on paljon. Alue on harvaan rakennettu, ja monilla 70-luvun kerrostaloilla on poikkeuksellisen suuret ja vehreät pihat, jotka tarjoavat erinomaiset mahdollisuudet mm. lasten leikeille ja aikusväestön virkistymiselle. Karakallio tarjoaa hyvät mahdollisuudet ulkoiluun, ja kalliomaastossa kulkevalla kuntoradalla on suuret korkeuserot. Karakalliossa on myös nuorisotila.

Palvelut

Karakallion ostoskeskuksessa toimii Alepa, R-kioski, Pizza Center, ravintola Karkelo, parturikampaamoja, kukkakioski ja martan nurkka. Rastaspuiston osa-alueella toimii Lidl.
Lähellä ostoskeskusta on Karakallion koulu, jossa toimivat peruskoulun yläluokat. Myös Rastaalan alakoulu sijaitsee käytännössä kiinni Karakalliossa. Karakalliossa on myös Karatalo, jossa toimii kulttuuripalveluiden lisäksi nuorisopalveluja ja työväenopisto. Karakalliossa sijaitsee myös Palvelutalo Hopeakallio ja Karakallion kirkko ”Karakappeli”.
Avioane Craiova

Avioane Craiova S.A. on romanialainen lentokonetehdas, joka perustettiin vuonna 1972. Se toimii Gherceştissä lähellä Craiovaa.

Historia

Tehdas perustettiin vuonna 1972 tukemaan Romanian ilmavoimien tarpeita. Se teki yhteistyötä Jugoslavian SOKO-tehtaan ja kahden romanialaisen lentokonetehtaan, Aerostar Bacăun ja Industria Aeronautică Românăn eli IAR Braşovin, kanssa. 
Se kehitti kaksimoottorisen rynnäkkökoneen, IAR-93 Vulturin, jota valmistettiin noin 200 kappaletta. Kone oli Romanian ja Jugoslavian ilmavoimien käytössä vuodet 1975-1992.
Romanian kansallinen ilmailuisntituutti avusti tehdasta kehittämään 1980-luvulla suihkukoulukoneen, IAR-99:n. Kone on edelleen tuotannossa ja Romanian ilmavoimien käytössä. Jatkokehitysversio kulkee nimellä IAR-99 Şoim (Haukka). 
Muita hankkeita ovat olleet neljännen sukupolven hävittäjä IAR-95 Spey ja suihkuharjoituskone IAR-109 Swift.
Seikkailumetsä

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Markku Salmi pitää VHS-julkaisun animaatioita viehättävästi toteutettuina ja antaa niille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Kilpilammi (Hämeenlinna)

Maantiede

Lammen pinta-ala on 1,4 hehtaaria ja sen pituus on 200 metriä ja leveys 100 metriä. Siihen laskee useita suo-ojia eri suunnilta. Sen laskuojan luusua sijaitsee järven etelärannalla ja virtaa 1,3 kilometriä suon läpi Uljasjärveen. Järven rantaviiva on 490 metriä pitkä ja sen ranta on ojitettua suomaastoa. Lammen rannat ovat rakentamattomia ja lähin metsäautotie kulkee 100 metrin päässä.
Myllyharjun sisältävä harjujakso kulkee lammen pohjoispuolella ja sen toiselle puolelle jää pieni Rimpilammi. Yli 300 ja 400 metrin päässä idässä on vielä kaksi nimetöntä suolamea.
Pessi ja Illusia

Muita versioita

Vuonna 1954 valmistui Jack Witikan ohjaama fantasiaelokuva Pessi ja Illusia, joka pohjautui Ahti Sonnisen Yrjö Kokon tekstien pohjalta säveltämään satubalettiin (1952). Pääosissa olivat Doris Laine, Maj-Lis Rajala ja Heikki Värtsi.
Heikki Partanen ohjasi Pessi ja Illusia -kirjan pohjalta kokoillan elokuvan Pessi ja Illusia, joka sai ensi-iltansa tammikuussa 1984. Nimirooleja esittävät lapsinäyttelijät Sami Kangas ja Annu Marttila, muissa rooleissa nähdään mm. Eija Ahvo, Raimo Grönberg ja Jorma Uotinen. Elokuva sai viisi suomalaisen elokuvan Jussi-palkintoa. Elokuvaa esitettiin 1980-luvulla laajasti kouluissa, joten elokuva on tuttu suurelle osalle 1970-luvulla syntyneistä suomalaisista. Elokuva on esitetty useasti myös televisiossa.
Tarinasta on tehty myös kahden tunnin balettiversio.

Tarina

Illusia on pieni keijutyttö. Illusian nimen pitäisi olla hänen isänsä lailla Illusioni, mutta hän jäi kovin pieneksi, joten hänen nimeään piti lyhentää. Samoin kävi Pessi-peikolle, jonka isän nimi on Pessimisti. Pessi hämmästyy kovasti, kun kaunis keiju yllättäen ilmestyy hänen kotimetsäänsä. Illusia on karannut salaa kotoaan sateenkaaren päältä tutkimaan alla olevaa maailmaa.
Pessi esittelee Illusialle metsän kukkia ja eläimiä. Elämä maan päällä ei olekaan ihan sellaista kuin Illusioni on tyttärelleen kertonut. Vaikka karvainen, helposti huolestuva Pessi ja siivekäs, huoleton Illusia ovat monilla tavoin toistensa vastakohtia, he ystävystyvät. Illusia on innoissaan kaikista maan päällä näkemistään asioista, joista hänen kodissaan ei tiedetä mitään. Illusia ei myöskään tiedä, että alhaalla maailmassa koittaa ilta ja yö. Auringon laskiessa sateenkaari katoaa näkyvistä, eikä Illusia enää löydä tietä kotiinsa. On jäätävä odottamaan seuraavaa päivää. Kukaan ei vain voinut ennustaa, että kesästä tulisi todella kuiva, eikä sateenkaarta ilmestyisi näkyviin. Viimeisetkin haaveet kotiinpaluusta karisevat, kun Ristilukki puree salaa eräänä yönä Illusian siivet poikki.
Kesä kuluu ja huolena on tuleva talvi. Peikoille kasvaa paksu turkki ja ne nukkuvat talviunta, mutta kuinka alaston keiju selviää pakkasessa? Metsän eläimiltä onneksi saadaan apua. Piisami kaivaa Pessille ja Illusialle turvallisen ja lämpimän pesäkolon ja peltohiiri neuvoo ruokavaraston kokoamisessa. Aluetta ravistelee ihmisten sota, mutta metsän asukkaat eivät siitä juuri mitään ymmärrä. Talvestakin selvitään ja keväällä syntyy pieni prinsessa. Keijun ja peikon lapsi on karvaton ja siivetön, uusi ihminen.
Vaasan Sanomat (1912–1913)

Vaasan Sanomat oli Vaasassa vuosina 1912–1913 ilmestynyt sanomalehti.
Toimittaja A. F. Schütz perusti Vaasan Sanomat samana vuonna lakanneen Pohjanmaan tilalle. Lehti oli linjaltaan nuorsuomalainen, mutta virallisesti siitä ei tullut riitaisan puolueen äänenkannattajaa. Kahdesti viikossa ilmestynyt lehti lopetettiin taloudellisesti kannattamattomana.
Johan Museeuw

Johan Museeuw (s. 13. lokakuuta 1965) on entinen belgialainen kilpapolkupyöräilijä, joka on syntynyt Varsenaren kaupungissa Belgiassa. Häntä on kilpailuaikoinaan kutsuttu liikanimellä "Flanderin leijona" (Le Lion des Flandres) ja hänen voittojensa ja sijoitustensa luettelo on vakuuttava: Maailmanmestari 1996, kolminkertainen Paris-Roubaix- sekä Flanderin kierros (Tour des Flandres) -ajojen voittaja ja monia muita ansioita. Hän lopetti ammattilaisuransa vuonna 2004 Grand Prix de l'Escaut -kilpailuun, jonka voittajaksi tuli hänen manttelinperijäkseen sanottu belgialainen Tom Boonen.
Muutama kuukausi lopettamispäätöksen tekemisen jälkeen Johan Museeuw tuomittiin neljän vuoden mittaiseen kilpailukieltoon doping-aineiden käytön vuoksi. Tuomion antoi Belgian kuninkaallinen pyöräilyliitto (Royale Ligue Vélocipédique Belge (RLVB)). Vuonna 2005 häntä syytettiin belgialaisessa oikeudessa doping-aineiden hallussapidosta. Lopulta hänet tuomittiin joulukuussa 2008 kymmenen kuukauden ehdolliseen vankeuteen dopingsotkuistaan.
KNM Sleipner (1877)

Valmistus

Alus tilattiin Hortenista laivastontelakalta ja sen köli laskettiin telakkanumerolla 56. Alus laskettiin vesille vuonna 1877.

Palvelus

Alus modernisoitiin vuonna 1900, jolloin sen mastot ja takilointi poistettiin. Valmistuttuaan se siirrettiin kadettien koululaivaksi, jona se palveli vuoteen 1915. Alus siirrettiin majoitustilaksi ja edelleen vuonna 1921 varastoksi laivaston ilmavoimille.
Alus poistettiin lopullisesti palveluksesta vuonna 1932 ja se myytiin romutettavaksi vuonna 1935.
Bejeweled

Pelaaminen

Pelaajan on tarkoitus siirrellä pelilaudalla olevia jalokiviä siten, että ne muodostavat kolmen tai useamman samanvärisen kiven sarjoja. Yhdistetyt jalokivet katoavat ja pelilaudan yläosasta tulee tilalle uusia. Peli jatkuu niin kauan, kunnes uusia siirtoja ei voi enää tehdä.
Uno Dahl

Uno Dahl  (30. syyskuuta 1892 Viipuri – 26. elokuuta 1984 Helsinki) oli juristi ja kanslianeuvos, joka toimi useiden eri toimialajärjestöjen asiamiehenä, samoin kuin Suomen Miekkailuliiton ensimmäisenä puheenjohtajana.

Henkilöhistoria

Uno Dahlin vanhemmat olivat  lehtori Gustav Adolf Dahl ja Anna Elvira Makkonen ja puoliso vuodesta 1920 Ruth Ester Stenberg. Dahl tuli ylioppilaaksi 1912 ja suoritti oikeustutkinnon 1918, varatuomarin arvon hän sai 1921. Hän oli Helsingin rahatoimikamarin sihteeri 1929–1930, asianajotoimiston lakimies 1919–1928, oman asianajotoimiston pitäjä 1931–1959 ja notariaatti vuodesta 1960. Keskuskauppakamarin välityslautakunnan jäsenenä Dahl toimi 1952–1962, autonosatukkukauppiaitten yhdistyksen asiamiehenä 1938–1945, trikoo- ja sukkateollisuuden yhdistyksen 1940–1961 ja radioalan maahantuojien ja tukkukauppiaitten yhdistyksen puheenjohtajana ja asiamiehenä 1951–1958, asiamiehenä 1959–1962 ja toiminnanjohtajana 1963–1967. Hän oli myös valtion saamelaisasioiden neuvottelukunnan jäsen. Dahlin aloitteesta perustettiin Suomen Miekkailuliitto, jonka ensimmäinen puheenjohtaja hän oli 1932–1936 ja kunniajäsen vuodesta 1956. Kanslianeuvoksen arvonimi hänelle myönnettiin 1966.
Mikko Välimäki

Mikko Välimäki (s. 25. syyskuuta 1976 Riihimäki) on espoolainen teknologiaoikeuteen erikoistunut lakimies. Hän on tullut tunnetuksi yhtenä EFFI ry:n perustajana ja puheenjohtajana, sekä lakimiehenä lukuisista julkisuutta saaneista, Internetiin liittyvistä sananvapaus- ja tekijänoikeusoikeudenkäynneistä. Välimäki siirtyi keväällä 2009 Tuxera Ltd:n toimitusjohtajaksi. Tätä ennen hän konsultoi yritystä noin vuoden ajan. Tuxera kehittää alustariippumatonta NTFS-3G-tiedostojärjestelmää.

Turre Legal

Välimäki on osakas Turre Legal -toimistossa yhdessä Herkko Hietasen ja Ville Oksasen kanssa. Välimäki toimi Finreactor-oikeudenkäynnissä vastaajien avustajana. Hän on muun muassa puolustanut Kemijärven massaliikettä sekä EFFIä rahankeräysrikosjutuissa ja Matti Nikkiä sekä Mikko Rauhalaa sananvapautta koskevissa jutuissa. Välimäki edusti äänestäjiä ja ehdokkaita oikeudenkäynnissä, jossa KHO katsoi oikeusministeriön sähköisen äänestyksen pilottikokeilun lainvastaiseksi.

Aalto-yliopisto

Välimäellä dosentuuri Aalto-yliopistossa. Hän on tutkinut ohjelmistolisensointia sekä tekijänoikeutta tietoyhteiskunnassa. Hänen julkaisunsa ovat keskittyneet avoimen lähdekoodin ja yleisemminkin tietokoneohjelmien lisensointikysymyksiin, sananvapauteen Internetissä sekä korkeakoulukeksintöihin.

Koulutus

Välimäki on koulutukseltaan oikeustieteen kandidaatti (Helsingin yliopisto, 1999) ja filosofian tohtori (Teknillinen korkeakoulu, 2005).
Yusuf Dadoo

Yusuf Mohamed Dadoo ( 5. syyskuuta 1909 Krugersdorp, Witwatersrand - 19. syyskuuta 1983 Yhdistynyt kuningaskunta) oli eteläafrikkalainen poliitikko, apartheidin vastustaja ja SACP:n puheenjohtaja. Dadoo liittyi SACP:n vuonna 1939 ja vuonna 1940 hänet valittiin puolueen Johannesburgin paikallisosaston ja jo vuonna 1941 koko puolueen keskuskomiteaan. Vuoden 1960 hätätilalain julistuksen jälkeen Dadoo painui maan alle ja joutui pakenemaan pian Botswanaan. Vuonna 1972 puheenjohtajan J. B. Marksin kuoleman jälkeen hänet valittiin yksimielisesti puolueen puheenjohtajaksi. 
Dadoo ja M.P. Naicker olivat merkittävässä asemassa kun SAIC 1940-luvun lopulla radikalisoitui ja otti käyttöön väkivallattoman kansalaistottelemattomuuden rotuerottelun vastustuksessa.
Joe (elokuva)

Juoni

Rikostaustainen metsuri Joe (Cage) toimii puiden tuholaismyrkyttäjäporukan pomona. Hän palkkaa ryhmäänsä 15-vuotiaan Garyn (Sheridan), alkoholisoituneen ja väkivaltaisen Waden (Poulter) pojan. Joen entinen elämä alkaa kummitella miehen mielessä tapahtumien edetessä.

Tuotanto

Green roolitti alkoholisti Waden rooliin aidon kansanmiehen Gary Poulterin, jonka oma elämäntilanne oli samankaltainen. Ennen elokuvan ensi-iltaa Poulter löydettiin hukkuneena.
Pitareti

Pitareti (georg. ფიტარეთი) on keskiaikainen georgialaisortodoksinen luostari Georgiassa, noin 26 kilometriä Tetritsqaron kaupungista lounaaseen Kvemo Kartlin hallintoalueella pääkaupunki Tbilisin lounaispuolella.
Pitaretin luostari koostuu Jumalansynnyttäjän kirkosta, kellotornista, raunioituneesta muurista ja useista pienemmistä varastorakennuksista. Pääkirkko vaikuttaa rakennetun kuningas Giorgi IV:n hallituskaudella 1200-luvun alkupuolella. Sen suunnittelu noudattelee ajan georgialaisten kupolikirkkojen kaanonia. Sillä on useita yhteisiä piirteitä Betanian ja Kvatakhevin luostarien kanssa, kuten tyypillinen risti neliössä -pohjakaava ja yksittäinen, sivulla oleva porstua. Julkisivut on koristeltu. Koko sisätiloja peittivät aikoinaan seinämaalaukset, mutta niistä on jäljellä enää pahoin kärsineitä fragmentteja.
Luostari oli Katšibadze-Baratašvilin aatelissuvun omistuksessa ja toimi suvun hautauspaikkana. Vuodesta 1536 se kuului suvun haaralle, Orbelišvili-prinsseille. 1300-luvun kivikaiverruksessa mainitaan ktitor, kuninkaallinen kamariherra Kavtar Katšibadze. Toisessa, hautakiveen tehdyssä kaiverruksessa on luostaria vuonna 1671 korjanneen Qaplan Orbelišvilin nimi. Luostari kukoisti vuoteen 1752 saakka, kunnes sen oli pakko lopettaa toimintansa dagestanilaisten ryöstöretken vuoksi.
Pitäjänmäen kenttärata

Pitäjänmäen kenttärata  oli venäläisten vuosina 1915–1916 tukkien kuljetusta varten rakentama 750 mm:n raideleveydellä ollut kapearaiteinen metsärautatie Helsingin maalaiskunnan, nykyisten Helsingin ja Vantaan kaupunkien, alueella. 
Rautatie kuljetti tukkeja Helsingin ympäristön metsistä meren rantaan edelleen uitettaviksi.

Radan linjaus

Rata rakennettiin osapuilleen reitille Laajalahden laituri (Munkkiniemi) – IBM:n toimitalo (Munkkiniemi) – Stockmannin korjaamo (Pitäjänmäki) – Strömbergin tehdas (Pitäjänmäki) – rantaradan alitus – Kaupintien ja Vihdintien kulma (Konala) – Konalan risteys – Tuulenpesäntie Malminkartanossa – Sanomala Isotammentiellä (Martinlaakso).
Radan pituus oli arviolta vähintään 15 km
Ainoa varsinainen asema ja veturitallit kolmioraiteineen olivat Pitäjänmäen aseman lähellä. Toinen kolmioraide oli radan päätepisteessä Vantaalla. Keimolaan, nykyisen Aluman tehtaan luo, jäi vallankumouksen tullessa suuret määrät radan kuljetettavaksi tarkoitettua puutavaraa ja ratatarvikkeita - eli rataa oli ilmeisesti tarkoitus jatkaa sinne asti.

Kalusto

Radalla oli käytössä kaikkiaan viisi veturia, joista tiettävästi neljä venäläisvalmisteista, sekä tuntematon määrä tukkivaunuja ja parikymmentä soravaunua. 
Jokioisten rautatien vaiheisiin rata liittyy sikäli, että vuonna 1915 linnoitustöihin myyty ja Tallinnaan päätynyt JR3-veturi, Baldwin 17493/1900, 2-8-2T, oli lyhyen aikaa radalla odottaessaan kuljetusta eteenpäin.

Liikenteen loppu ja radan purkaminen

Tukkiliikenne loppui Helmikuun Vallankumoukseen vuonna 1917 ja rata jäi toimettomaksi. Liikenteen loppuessa veturit oli laskettu vedestä tyhjiksi ja jäätymistä ehkäisevät varotoimet oli tehty huolellisesti ja jostain syystä kalusto jätettiin muutenkin rauhaan, kun inventoijat saapuivat paikalle seuraavana kesänä, veturit ja vaunut tavattiin hyvässä kunnossa. 
Pitäjänmäen kenttärata purettiin vuonna 1919. Kolme venäläisperäistä tenderiveturia, pääosa soravaunuista ja kiskoista vaihteineen siirrettiin rakenteilla olleelle Outokummun–Juojärven Rautatielle, osa meni Loviisaan, Röjsön turveradalle.
Vetokalusto käytettiin loppuun Outokummussa. Sitä käytiin katsomassa sodan jälkeen sotakorvausinventoinnin yhteydessä, mutta hylättiin silloinkin. Tukkivaunut menivät Vaaherjoen - Syskyjärven metsäradalle Laatokan Karjalaan, missä ne käytettiin loppuun jo kauan ennen talvisotaa.
Kirjorintabulbuli

Levinneisyys

Kirjorintabulbulia tavataan Bruneissa, Indonesiassa, Malesiassa ja Thaimaassa. Laji on vähentymässä elinympäristöjen tuhoutumisen takia, ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi, vaikkakin sen levinneisyysalue on laaja.

Elinympäristö

Kirjorintabulbuli elää metsissä, ja sitä tavataan 1 000 metrin korkeuteen merenpinnasta.
Beth Ditto

Mary Beth Patterson (tunnetaan myös taiteilijanimellä Beth Ditto) (s. 19. helmikuuta 1981 Searcy, Arkansas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä, joka tunnetaan parhaiten indie rock -yhtye Gossipin laulajana. 
Ditto on toiminut myös mallina, ja suunnitellut vaatteita. 
Beth on myös kertonut menevänsä naimisiin pitkäaikaisen tyttöystävänsä kanssa.
Heikki Seppälä (televisio-ohjaaja)

Heikki Juhani Seppälä (s. 13. kesäkuuta 1941 Helsinki) on suomalainen televisioalan vaikuttaja. Hän on työskennellyt  ohjaajana, TV1:n Viihdetoimituksen päällikkönä ja ohjelmistojohtajana Yleisradiossa. Lisäksi hän on toiminut Kolmostelevision ohjelmistojohtajana 1987–1994. Vastaavan tuottajan roolissa Heikki Seppälä oli monissa Eurovision laulukilpailu -lähetyksissä.
Lauren

Seurajoukkueura

180 senttimetriä pitkä Lauren aloitti uransa Utrerassa Espanjassa vuonna 1995. Seuraavana vuonna hän siirtyi Primera Divisiónin Sevilla FC:n organisaatioon, mutta sai peliaikaa vain kakkosjoukkueessa. Kaudelle 1997/1998 siirtyi espanjalaiseen Segunda Divisiónin Levanteen. Onnistuneen kauden jälkeen Primera Divisiónin Mallorca kiinnostui Laurenista ja hankki hänet kesällä 1998. Lauren löi itsensä läpi Espanjassa Mallorcan joukkueessa muun muassa voittamalla Espanjan supercupin syksyllä 1998. Kahden Mallorcassa pelaamansa kauden jälkeen Lauren siirtyi vuonna 2000 lontoolaiseen Arsenaliin Englantiin 7,2 miljoonalla punnalla. Arsenalissa Lauren on voittanut kaksi Englannin-mestaruutta, kolme FA Cupia ja yhden Charity Shield -mestaruuden. Tammikuussa 2007 Arsenalin manageri Arsène Wenger myi hänet Portsmouthiin.

Maajoukkueura

Kamerunin maajoukkueessa Laurenin parhaat saavutukset ovat olympiakulta Sydneystä 2000 sekä Afrikan-mestaruus vuodelta 2000 ja vuodelta 2002. Lauren valittiin vuoden 2000 Afrikan-mestaruusturnauksessa turnauksen parhaaksi pelaajaksi. Lauren on myös esiintynyt jalkapallon MM-kisoissa Kamerunin maajoukkueessa vuoden 1998 sekä vuoden 2002 turnauksissa; jälkimmäisessä hän pelasi Kamerunin kaikki kolme ottelua alusta loppuun.
Mohamed Mkacher

Valmennusura

Mkacher aloitti valmentamisen pelaajauransa jälkeen toimimalla ES Sahelin juniorijoukkueiden valmentajana. Marraskuussa 2009 hän nousi edustusjoukkueen apuvalmentajaksi Khaled Ben Sassin noustua joukkueen päävalmentajaksi. Huhtikuussa 2010 Mkacher nousi joukkueen väliakaiseksi päävalmentajaksi ES Sahelin annettua potkut joulukuussa 2009 joukkueen päävalmentajaksi tulleelle Piet Hambergille. Sittemmin Mkacher palasi takaisin apuvalmentajan rooliin kaudella 2010–2011 ES Sahelin palkattua päävalmentajaksi marokkolaisen Mohamed Fakhirin.