google/wiki40b huggingface dataset:
Aleksandrian Pyhän Markuksen ritarikunta

Aleksandrian Pyhän Markuksen Ritarikunta on ortodoksinen ritarikunta, jonka suurmestarina toimii Aleksandrian ja koko Afrikan paavi ja patriarkka Theodoros II. Sen kunniamerkit ovat suurristi, 1. ja 2. luokan kaulassa kannettavat, lähinnä komentajamerkkejä vastaavat ansioristit sekä mitalit. Kunniamerkkien nauha on sinivihreä. Ritarikunta myöntää kunniamerkkejään ennen muuta kristillisistä ansioista ortodoksista, katolista tai evankelis-luterilaista uskontoa tunnustaville henkilöille. Suomessa Ritarikunnan kunniamerkkejä kantavat mm. Ortodoksisen kirkkomme nykyiset ja entiset arkkipiispat sekä eräät Konstantinus Suuren Ritarikunnan hallituksen jäsenet.
Rotring

Rotring on saksalainen kynien ja muiden piirustustarvikkeiden valmistaja. Se on perustettu 1928 Hampurissa. Nimi Rotring tulee sanoista rot Ring (suom. 'punainen rengas'). Punainen rengas esiintyy yhtiön logossa ja kynissä. 1990-luvulla yli 60 % teknisistä kynistä oli Rotringin valmistamia. 
Rotringin ensimmäinen tuote oli mustekynä Titenkuli. Suosituimmaksi Rotringin tuotteista muodostui teräskärkinen, täytekynän tavoin mustesäiliöllä varustettu Rapidograph-tussipiirrin, josta tuli Suomessakin lähes standardi teknisessä ja muussa ammattimaisessa puhtaaksipiirtämisessä 1950-luvun alusta alkaen 1990-luvulle, jolloin tietokone alkoi nopeasti syrjäyttää käsinpiirtämistä.
Rotring myytiin yhdysvaltalaiseen Newell Rubbermaid -konserniin kuuluvalle Sanford L.P. -yhtiölle vuonna 1998. Konserni lopetti Rotring-kynien viennin Yhdysvaltoihin vuonna 2005.
Lento-onnettomuus

Lento-onnettomuus on lentokoneen tai muun ilma-aluksen vakava vaurioituminen, johon voi liittyä henkilövahinkoja. Lento-onnettomuuden syynä on lentoturvallisuuden ylläpitämisen epäonnistuminen.
Lento-onnettomuus voi olla seurausta muun muassa inhimillisestä tai teknisestä virheestä, säästä, sabotaasista tai terrori-iskusta.

Matkustajaturvallisuus

Yleisesti lentokonevalmistajien ja lentoyhtiöiden mukaan kaikki paikat ovat yhtä turvallisia.
Eräissä tutkimuksissa on kuitenkin huomattu, että koneen etuosaan kohdistuu maahansyöksyssä suurimmat G-voimat, jolloin penkkirivit voivat repeytyä täysin irti koneen rungosta. Koneen takaosassa G-voima laski puoleen. Koneen keskiosassa lentopetrolin syttyminen palamaan on puolestaan koitunut monien lento-onnettomuudessa osallisina olleiden matkustajien kuolemaksi.
Bogdan Bogdanović (koripalloilija)

Seurajoukkueet

Bogdanović pelasi juniorina koripalloa Zitko Basketin juniorijoukkueissa, joista hän siirtyi FMP Zeleznikiin. Hän pelasi FMP:n kanssa muun muassa nuorten Euroliigaa kaudella 2009–2010. Vuonna 2010 Bogdanović siirtyi KK Partizaniin, jossa hän debytoi Euroliigassa kaudella 2012–2013. Samana kautena hänen vastuunsa lisääntyi ja hän yli kaksinkertaisti pistekeskiarvonsa Serbian liigassa 9,8 pisteeseen ottelua kohden.
Bogdanović voitti Partizanin kanssa Serbian-mestaruuden vuosina 2011–2014 sekä Adrianmeren liigan vuosina 2011 ja 2013.  Kaudella 2013–2014 hänet valittiin Euroliigan nousevaksi tähdeksi. Kesällä 2014 Bogdanović osallistui NBA:n varaustilaisuuteen, jossa Phoenix Suns varasi hänet tilaisuuden 27:ntena pelaajana. Hän ei kuitenkaan siirtynyt NBA:han vaan teki kesällä 2014 monivuotisen sopimuksen turkkilaisen Fenerbahçen kanssa.
Heinäkuussa 2017 Bogdanović siirtyi NBA:han, Sacramento Kingsiin.

Maajoukkueet

Junioritasolla Bogdanović edusti maansa juniorimaajoukkueita alle 18- ja alle 19-vuotiaissa. Hän saavutti alle 19-vuotiaiden MM-hopeaa vuonna 2011. Vuonna 2013 hän pelasi ensimmäiset aikuisten arvokisansa, kun hän oli mukana Serbian maajoukkueessa EM-kilpailuissa. Bogdanović teki turnauksessa keskimäärin 9,4 pistettä ottelua kohden. Ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa Bogdanović saavutti vuoden 2014 MM-kilpailuista, joissa Serbia sijoittui Yhdysvaltain jälkeen hopealle. Myös Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016 Serbia saavutti Yhdysvalloille hävittyään hopeaa. Vuoden 2017 EM-kilpailuista Serbia saavutti jälleen hopeaa hävittyään loppuottelussa Slovenialle.
Koskilinjat

Historia

Koskilinjat Oy perustettiin vuonna 1946. Aluksi yhtiön nimi oli Toivo J. Vuolevi Oy. Yritys kirjattiin kaupparekisteriin 22. maaliskuuta 1946. Yhtiön ensimmäinen linjavuoro ajettiin pääsiäisenä Koskelankylästä Vuolevin tallilta Kastelliin. Tämä linja oli vuoden 2014 joukkoliikenneuudistukseen saakka paikallisten tuntema kolmonen. Muutaman vuoden sisällä yhtiö sai kaksi muutakin linjaa.
Vuonna 1957 Rainer Lindeman ja Lauri Lempinen ostivat Vuolevi Oy:n osakekannan, ja yhtiön nimeksi vaihtui Koskilinjat Oy. Samalla yrityksen toimitusjohtajaksi valittiin Rainer Lindeman. Perheyhtiöksi Koskilinjat muuttui 1965 Lindemanin ostaessa Lempiseltä loput osakekannasta. Vuonna 1985 kaksi oululaista paikallisliikenneyhtiötä, Koskilinjat Oy ja Veljekset Pohjola Oy, fuusioituivat, kun Koskilinjat osti koko Veljekset Pohjola Oy:n osakekannan. Veljekset Pohjola ajoi tuolloin noin 75 % Oulun paikallisliikenteestä.
Kesäkuussa 2006 Koiviston Auto -yhtymä hankki omistukseensa koko Koskilinjat Oy:n osakekannan. Vuoden 2007 alusta Koskilinjojen omistukseen siirtyi osana suurempaa järjestelyä A. Mörön linja-autoliiketoiminta.
Koskilinjat on käyttänyt ennen omistajanvaihdosta Carrus City L, Carrus Vega L, Lahti 402, Lahti Scala, Volvo 8700LE sekä Wiima K202 -korisia linja-autoja. Koiviston Auto Oy:n ostettua Koskilinjat, on kalustoon tullut lisäksi myös Kabus-merkkisiä matalalattia-autoja. Kaupunkiliikennekaluston väritys muuttui kesällä 2014 Oulun kaupungin tilaajaväritykseen.
Spicy Horse

Historia

Studio aloitti toiminnansa vuonna 2007, sitä kutsuttiin "tietä näyttäväksi" studioksi episodisissa peleissä. Se on tällä hetkellä suurin yksittäinen kehittäjä Läntisessä Kiinassa.
Spicy Horse työllistää yli 70 työntekijää heidän studiollaan Zhabei District, Shanghaissa. Yhtiön kehitysprosessi hyödyntää "core team"-metologiaa ja he ulkoistavat voimavaransa taiteeseen 100% suunnatakseensa ydinosaamisesnsa pelin kehitykseen.
Yhdysvaltain perustuslain kahdeksas lisäys

Teksti

»Excessive bail shall not be required, nor excessive fines imposed, nor cruel and unusual punishments inflicted.» 
Suomennos:
»Kohtuuttomia takuumaksuja tai sakkoja ei voida määrätä, ei myöskään julmia tai epäasianmukaisia rangaistuksia.» 
(Ari Helo teoksessa Yhdysvaltain demokratian synty.)
Kahdeksannen lisäyksen teksti on lainattu lähes sanasta sanaan Englannin Bill of Rights -laeista (1689).:
»That excessive bail ought not to be required, nor excessive fines imposed, nor cruel and unusual punishments inflicted;»
Ilomantsin taistelu 1944

Taistelun kulku

Jääkärikenraalimajuri, Mannerheim-ristin ritari, Erkki Raappanan johtamat tilapäisjoukot – viivytystaisteluissa kulunut ja väsynyt 21. prikaati (21. Pr, noin 7 000 sotilasta) ja Karjalankannakselta apuun siirretty levännyt ja täydennetty Ratsuväkiprikaati (Rv.Pr, noin 6 000 miestä) sekä kaksi pataljoonaa käsittänyt Osasto Partinen kävivät rohkeaan kaksinkertaiseen kaksipuoliseen saarrostukseen perustuvaan vastahyökkäykseen tehden ensin molemmista divisioonista omat mottinsa Leppävaaran–Lutikkavaaran ja Vellivaaran–Lehmivaaran alueille ja pilkkoen sekä tuhoten sitten näitä divisioonia. Tämä Ilomantsin taistelu käytiin noin 40 kilometriä leveällä ja noin 30 kilometriä syvällä alueella.
Samanaikaisesti idästä yritti tulla motitetuille puna-armeijan divisioonille apuun kolme merijalkaväkiprikaatia (69., 70. ja 3.), sekä panssariprikaati ja pioneeriprikaati, mutta nämä torjuttiin. 
Lopulta venäläiset näkivät tilanteensa toivottomaksi ja divisioonien henkilöstön rippeet tekivät läpimurron itään (eli pakenivat taistelukentältä). Divisioonien raskas kalusto jäi suomalaisten sotasaaliiksi (muun muassa yli sata tykkiä ja lähes sata kranaatinheitintä), ja taistelukenttä jäi voittoisien suomalaisten haltuun.
Ryhmä Raappanan tykistö ampui kymmenen vuorokauden aikana 36 000 kranaattia ja venäläinen tykistö noin 10 000 kranaattia. Venäläisen tykistön vähäiseen tulitoimintaan oli syynä muun muassa suomalaisten sissien sekä Ilmavoimien suorittamat ammuskolonnien tuhoamiset. Esimerkiksi Mannerheim-ristin ritari, luutnantti Heikki Nykäsen johtama sissiosasto tuhosi 30 kuorma-auton kolonnan, joka oli kuljettamassa tykistön ammuksia.
Suomalaisten arvion mukaan neuvostoliittolaisten tappiot olivat 3 200 kaatunutta ja useita tuhansia haavoittuneita. Suomalaisten tappiot olivat haavoittuneina 1 388 ja kaatuneina 277 miestä.
Venäläisen lähteen (professori Juri Kilin) mukaan: ”Ilomantsin mottitaistelun osallistuneiden yhtymien (289 ja 176.JvD, 3, 69 ja 70 MjvPr) kokonaistappiot 1.–11. elokuuta välisenä aikana olivat esikuntien antamien tietojen mukaan noin 5 000 miestä, joista noin 1 550 kaatunutta ja kadonnutta.”
Tappioiden ero selittyy osittain sillä, että suurtaistelua käytiin pari päivää jo heinäkuun puolella ja venäläinen tappiotieto koskee vain elokuuta.
DSV

Historia

DSV:n perustivat Leif Tullberg ja kymmenen riippumatonta kuljetusliikettä vuonna 1976. Kirjainlyhenne DSV on peräisin yhtiön alkuperäisestä nimestä De Sammensluttede Vognmænd af 13-7 1976 A/S (kirjaimellisesti: Yhdistyneet kuljetusliikkeet 13.7.1976 Oy). Nimi muutettiin DSV A/S:ksi vuonna 2003. Leif Trullberg toimi yrityksen johdossa aina eläkkeelle jäämiseensä saakka vuonna 2005.
DSV on laajentunut merkittävästi yritysostoilla ja historiansa aikana se on ostanut kymmeniä kuljetus- ja logistiikkalalan yrityksiä. Suurempia hankintoja ovat olleet esimerkiksi vuonna 2008 ostettu belgialainen ABX Logistics Worldwide SA ja yhdysvaltalaisen logistiikkayhtiön UTi Worldwide Inc:in hankinta 1,35 miljardilla dollarilla tammikuussa 2016.
DSV pääsi huhtikuussa 2019 sopuun sveitsiläisen logistiikkayhtiö Panalpinan ostamisesta noin 4,6 miljardin dollarin kauppahinnalla. Yrityskaupan arvioitiin tekevän DSV:stä maailman neljänneksi suurimman huolintayhtiön DHL:n, Kuehne + Nagelin ja DB Schenkerin jälkeen.

Liiketoiminta

Toiminnot on jaettu kolmeen divisioonaan, jotka ovat Air and Sea, Road, ja Solutions. Air and Sea -divisioona on erikoistunut lento- ja merirahdin käsittelemiseen maailmanlaajuisesti. Road-divisoona tarjoaa maantierahtipalveluja täysille tai osakuormille, lämpötilasäädeltyjä kuljetuksia ja muita erikoispalveluja ympäri Eurooppaa. Solutions-segmentti toimittaa muun muassa rahdin hallinnan, tulliselvitysten, varastoinnin, jakelun, tiedonhallinnan, ja e-liiketoiminnan kaltaisia logistiikkapalveluja.
Ketohopeatäplä

Koko ja ulkonäkö

Ketohopeatäplä on noin viiden sentin kokoinen oranssin ja mustan kirjava päiväperhonen. Se muistuttaa suuresti muita hopeatäpliä, mutta koiraalla voimakkaan oranssien etusiipien yläpinnalla toiseksi ja kolmanneksi takimmaisen siipisuonen ympärillä on selvä, musta varjostuma. Naaraalla sävy on himmeämpi ja siipien tyviosassa on ruskeaa kehnää. Etusiiven alapinnalla, siiven kärjessä on kolme vaaleaa täplää ja siiven ulkoreuna on hivenen sisäänpäinkaartunut. Paras tuntomerkki on kuitenkin takasiipien alapinta, jossa laajojen vaaleiden täplien lisäksi näkyy neljän punaruskean, rengasmaisen silmätäplän muodostama rivi. Värimuodolla f. cleodoxa takasiipien vaalet täplät ovat vaaleankeltaiset. Lisäksi takasiiven alapinnan reunajuova on himmeä.

Levinneisyys ja lentoaika

Ketohopeatäplää tavataan lähes koko Eurooppassa sekä Pohjois-Afrikassa ja Turkissa. Etelä- ja Keski-Suomessa laji on yleinen ja levinneisyyden pohjoisraja kulkee suunnilleen Vaasa-Lieksa-linjalla. Perhoset ovat lennossa heinäkuun alusta elokuun puoleen väliin.

Elinympäristö ja elintavat

Ketohopeatäplä elää kedoilla ja niityillä, teiden pientareilla sekä metsänreunoilla. Lämpiminä ja aurinkoisina päivinä molemmat sukupuolet vierailevat kukilla ja koiraat lentelevät etsimässä naaraita. Pilvisellä tai viileällä säällä perhoset oleskelevat enimmäkseen maassa tai kasveilla lähellä maanpintaa, eivätkä juuri liiku. Yöksi tai sateella ne lentävät ylös puihin tai pensaisiin. Naaraas munii puiden kuorenrakoihin lähelle orvokkikasvustoja. Talvehtii kuoriutumisvalmiina toukkana munan sisällä. Toukat ovat aktiivisia päivisin piilotellen ruokailukertojen välillä lehtien alapinnoilla. Kotelo on yhteenkiedottujen lehtien välissä.

Ravintokasvit

Toukka elää orvokeilla, etenkin aho-orvokilla (Viola canina).
Paavo Pihlajamäki

Paavo Pihlajamäki (4. elokuuta 1911 Nurmo – 1987) oli suomalainen painija, joka oli parhaimmillaan 1940-luvulla. Hänen veljistään Kustaa on olympiavoittaja ja Suomen kaikkien aikojen menestyneimpiä painijoita. Serkku Hermanni Pihlajamäki on myös painin olympiavoittaja.
Ainoan arvokisamitalinsa Paavo Pihlajamäki saavutti Istanbulin EM-kisoissa 1949 painimalla 67 kilon vapaapainisarjassa pronssia. Suomen mestaruuksia tämä Helsingin Poliisivoimailijoita, Helsingin Paini-Miehiä ja Nurmon Jymyä edustanut painija voitti urallaan kuusi kappaletta.
Siboney

Historia

Yhtiön lähiyhtiöitä ja läheisessä yhteistyössä toimineita ovat olleet muun muassa vuonna 1976 Love Recordsin musiikkikustantajaksi perustettu Love Kustannus Oy, Johanna Kustannus ja nykyinen tuotannon ja yhtiön omistaja Universal Music Oy. 
Uusia kokoelmia artistien nimillä levytyksistä Siboney on julkaissut liki sadalla CD-levyllä.
Vuonna 2012 Siboney julkaisi tupla-CD:n Love Show 45, jolla on kokoelma Love Recordsin artistien singlelevytyksiä, mukana muun muassa Kirka, Ronnie Österberg, Hector, Tuomari Nurmio, Vesa-Matti Loiri, Ringa, Tauno Palo, KOM-teatteri, Kristiina Halkola, Markku Blomqvist, Pepe Willberg, Rauli Badding Somerjoki, Wigwam, Pekka Streng, Kari Rydman, Dave Lindholm, Juice Leskinen, Kaseva, Kari Peitsamo ja Kontra. 
Musiikki- ja komediaelokuvan  Love Records – Anna mulle Lovee ensi-ilta oli 29. tammikuuta 2016. Elokuva kertoo, kuinka Love Records mullisti 1960 ja 1970 -luvun nuorisokulttuurin ja loi uskoa sodanjälkeisen Suomen tulevaisuuteen.
Siboney on julkaissut noin kymmenen vinyylilevyä ja lisäksi vinyylejä on uusintajulkaissut myös jonkin verran turkulainen Svart Records lisensseillä.
Artesunaatti

Ominaisuudet ja käyttö

Artesunaatti vaikuttaa Plasmodium-suvun malarialoisioihin. Todennäköinen vaikutusmekanismi on, että artesunaatti hajoaa radikaaleiksi, jotka alkyloivat malarialoisioiden DNA:ta, vaikuttavat solujen ATPaasientsyymeihin ja solukalvojen proteiineihin. Artesunaatti metaboloituu ihmiselimistössä nopeasti varsinaiseksi vaikuttavaksi aineeksi dihydroartemisiniiniksi eli se on aihiolääke. 
WHO suosittelee artesunaattia ensilinjan hoitomuodoiksi niin miedon kuin erityisesti vakavan malarian hoidossa. Artesunaattia voidaan annostella joko ruiskeena lihakseen tai laskimoon, suun kautta tablettina tai peräpuikkona. Artesunaattia käytetään ainoastaan yhdistelmänä yhdessä amodiakiinin, meflokiinin tai pyrimetamiinin ja sulfadoksiinin kanssa. Tyypillisesti artesunaattia käytetään natriumsuolanaan artesunaattinatriumina. Lääkeaine on yleisesti ottaen hyvin siedetty ja haittavaikutukset ovat harvinaisia. 
Artesunaatti on puolisynteettinen yhdiste ja sitä valmistetaan lähtemällä artemisiniinista. Artemisiniini pelkistetään di-isobutyylialumiinihydridin tai natriumboorihydridin avulla dihydroartemisiniiniksi, joka reagoi meripihkahappoanhydridin kanssa muodostaen artesunaattia.
Baltimoren salaliitto

Baltimoren salaliitto (engl. Baltimore Plot) oli vuonna 1861 epäilty salaliitto, jonka tarkoituksena olisi ollut presidentti Abraham Lincolnin salamurha. Salamurhan epäiltiin tapahtuvan Lincolnia kuljettaneen junan kulkiessa Baltimoren kaupungin läpi 23. helmikuuta 1861. Turvamiehensä Allan Pinkertonin suosituksesta Lincoln muutti suunnitelmiaan matkan suhteen, eikä presidentin henkeä uhattu Baltimoressa. Koko salaliiton olemassaolo on kuitenkin kiistanalaista ja nykyisin valtaosa historioitsijoista uskoo, ettei salaliittoa ollut laisinkaan.
John Wilkes Booth onnistui Lincolnin salamurhassa vuonna 1865.

Salaliitto

11. helmikuuta 1861 juuri presidentiksi valittu Lincoln aloitti Springfieldistä, Illinoisista, junamatkansa kohti Washingtonia. Matkan turvaamiseksi Wilmington and Baltimore Railroad -niminen rautatieyhtiö palkkasi Allan Pinkertonin, yhden aikansa kuuluisimmista salapoliiseista, turvaamaan Lincolnin matkaa. Pinkerton uskoi, että Lincoln yritettäisiin murhata junan kulkiessa Baltimoren läpi päivällä 23. helmikuuta. Pinkertonin teorian mukaan Lincoln olisi salamurhattu Calvert Street Station of the Northern Centralin ja Camden Street Station of the Baltimore and Ohio Railroadin välillä Baltimoren keskustassa.
Estääkseen mahdollisen salaliiton Pinkerton määräsi illalla 22. helmikuuta Baltimoreen kulkeneet lennätinlinjat katkaistavaksi mahdollisten salaliittolaisten yhteydenpidon estämiseksi ja siirsi Lincolnin erikoisjunaan, joka kulki Baltimoren läpi keskellä yötä. Koska kaupungin säädökset kielsivät junien käyttämisen yöaikaan, Lincolnin juna vedettiin Baltimoren läpi hevosvoimin. Kun Lincolnia kuljettanut juna pääsi keskustan ulkopuolelle, Pinkerton viestitti Philadelphia, Wilmington and Baltimore Railroad -yhtiölle ”luumupuun toimittaneen pähkinät turvallisesti perille” (engl. Plums delivered nuts safely).
Lincolnin oma juna, jossa muun muassa Lincolnin sihteeri, vaimo ja lapset matkustivat, kulki kaupungin läpi alkuperäisen suunnitelman mukaisesti seuraavana päivänä. Suuri joukko ihmisiä oli saapunut Baltimoren keskustaan katsomaan presidentin junaa, josta Lincoln kuitenkin puuttui.

Vaikutukset

Lehdistö irvaili pitkään Lincolnin salaiselle matkalle Baltimoren läpi ja aihe oli suosittu myös pilapiirtäjien keskuudessa. Yksi tunnetuimmista Baltimoren salaliittoa koskevista pilapiirroksista on Adalbert Volckin piirros ”Passage Through Baltimore” (suom. Matka Baltimoren läpi), jossa Lincoln tirkistää yöasu päällään vaununsa ovenraosta mahdollisen salamurhan varalta.
Valtaosa historioijista uskoo nykyisin, ettei Baltimoren salaliittoa todellisuudessa ollut olemassa. Myös Lincolnin epäillään myöhemmin katuneen päätöstään kulkea Baltimoren läpi salaa.
Liisi Beckmann

Liisi Beckmann (7. joulukuuta 1924 Kirvu – 9. elokuuta 2004 Orimattila) oli suomalainen taiteilija ja muotoilija, joka toimi Italiassa.
Liisi Meronen opiskeli taidetta Helsingissä. Hän muutti Italiaan 1950-luvulla ja työskenteli Rinascentellä Milanossa. Tunnetuin taiteilijan yhteistyö alan yritysten kanssa oli varmaankin Zanotta, jolle hän kotimaansa innoittamana suunnitteli polyuretaanivaahdosta valmistetun Karelia-tuolin 1966. Zanotta otti tuolin takaisin tuotantoonsa vuonna 2007. Hän teki yhteistyötä myös useiden muiden yhtiöiden, kuten Gabbianellin ja Driaden kanssa sekä suunnitteli lasitavaroita Vistosille. Elämänsä loppuvuodet hän vietti Suomessa, Orimattilassa.
Carl Jaenisch

Carl (Karl) Ferdinand von Jaenisch (11. huhtikuuta 1813 Viipuri – 7. maaliskuuta 1872 Pietari) oli suomalais-venäläinen shakkiteoreetikko ja shakinpelaaja.
Jaenisch opiskeli Moskovassa ja Pietarissa. Vuonna 1837 julkaistiin hänen ensimmäinen shakkitutkielmansa, Découvertes sur le Cavalier aux échecs. Vuonna 1840 hän erosi Venäjän armeijasta, jossa oli ollut majurina, omistautuakseen kokonaan shakille. Hän keskittyi kehittämään teoreettisia avausperiaatteita ja julkaisi vuosina 1842 (1. osa) ja 1843 (2. osa) kirjan Analyse Nouvelle des Ouvertures du Jeu des Échec. Kirja muodostui klassikoksi. Sen ja Bilguerin Handbuchin julkaisusta katsotaan alkaneen nykyaikaisen avausteorian kehitys.
Jaenisch analysoi ja kehitti muun muassa venäläisen pelin Aleksandr Petrovin kanssa ja Jaenischin gambiitin espanjalaiseen peliin. Jaenisch julkaisi avausteoreettisia tutkimuksiaan eri maiden shakkilehdissä läpi elämänsä.
Cape Canaveral AFS LC-29

Historia

Alustan rakentamissopimus solmittiin elokuussa 1958 ja rakennustyöt käynnistyivät saman vuoden aikana. Alusta valmistui elokuussa 1959, ja Yhdysvaltain laivasto hyväksyi sen käyttöön heinäkuussa 1959. Alustan betonibunkkeri rakennettiin kahta laukaisualustaa (29A ja 29B) varten, mutta lopulta vain A-alusta valmistui. LC-29A:lta laukaistiin 21. syyskuuta 1959 ja 29. huhtikuuta 1960 kaikkiaan 14 Polaris A-1X -ohjuskoetta. 10. tammikuuta ja 12. marraskuuta 1965 välillä laukaistiin 15 Polaris A-2 -ohjusta. 7. elokuuta 1962 ja 1. marraskuuta 1967 välisenä aikana alustaa käytettiin Polaris A-3 -ohjuskokeisiin. Kolme laukaistuista A-3 -ohjuksista oli A-3 Antelope -sarjaa. Alusta siirtyi valmiustilaan vuonna 1968, ja siltä laukaistiin vielä brittiläisiä Chevaline-ohjuksia 11. syyskuuta 1977 ja 19. toukokuuta 1980 välisenä aikana. Kompleksi deaktivoitiin lopullisesti vuonna 1980.
Aino Hausmann

Aino Hausmann , o.s. Kaartinen (25. helmikuuta 1901 Helsinki – 17. syyskuuta 1972) oli suomalainen tekstiilitaiteilija ja käsityönopettaja.

Henkilöhistoria

Hausmannin vanhemmat olivat talousneuvos Heikki Kaartinen ja Matilda Kosonen ja puoliso 1924–1942 liikemies Heinrich Carl Aleksander Hausmann. Aino Hausmann tuli ylioppilaaksi 1919 ja suoritti käsityöseminaarin 1922, Berliinissä hän opiskeli  Schule Reimannissa 1922–1923 ja Taideteollisen keskuskoulun käsityöosastolla 1931–1934, josta hän valmistui tekstiilitaiteilijaksi. Hän oli Suomen Käsityön Ystävät -yhtiön toimitusjohtaja 1943 ja yhtiön kotitalouskeskuksen käsityökonsulentti 1944–1949. Hausmannin nimeä kantava SKR:n rahasto vuodelta 1962, joka perustuu hänen lahjoitukseensa, tukee taidekäsityön harjoittajia, taideteollisuusjärjestöjä ja sokeiden henkistä työtä ja akateemista koulutusta sekä edistää taidekäsityön tekemistä tunnetuksi. Myös hänen vuonna 1950 perustamansa Aino-koti -säätiö jakaa apurahoja, jatko-opintoihin käsityönopettajille.
David Childs

David Childs (s. 1941, Princeton, New Jersey) on yhdysvaltalainen arkkitehti, joka työskentelee arkkitehtitoimisto Skidmore, Owings and Merrillissä. Childsin tunnetuimpia töitä ovat muun muassa One World Trade Centerin uusi suunnitelma ja uusi 7 World Trade Center.
Maikkula

Historia

Maikkula oli ennen maatalousvaltainen haja-asutusalue, mutta nykyään asutus on tiheää. Vuonna 2004 Maikkulan länsiosasta erotettiin Knuutilankankaan ja Knuutilanrannan alueet uudeksi Knuutilan kaupunginosaksi.

Palvelut

Peruspalvelut sijaitsevat Maikkulan keskustassa. Maikkulan monitoimitalon vieressä toimii Sale (ennen Spar Maikkula). Maikkulanraitin varrella sijaitsee Maikkulan kappeli sekä Maikkulan koulu. Haarasuontien varressa toimii Neste sekä Oulun Baari.

Liikenne

Maikkulasta on suora tieyhteys seututietä 815 pitkin Oulun lentoasemalle Oulunsalon. Oulun ja Kajaanin välinen valtatie 22 sijaitsee kaupunginosan etelälaidalla asutuskeskuksen välittömässä läheisyydessä. 
Alueen tärkeimmät kokoojakadut ovat Kangaskontiontie sekä Kajaanintie (vanha valtatie), jotka toimivat myös joukkoliikenneväylinä. Maikkulasta on vaihdoton linja-autoyhteys kaupungin keskustaan ja edelleen pohjoisiin kaupunginosiin.
Ari Mikkola

Ura

Mikkola aloitti pääsarjauransa kaudella 1993–1994 ja pelasi Forssan Koripojissa. Tämän jälkeen hän pelasi myös Högfors Teamissa sekä Lappeenrannan NMKY:ssä, jonka paidassa hän lopetti pääsarjauransa kaudella 2003–2004. Myöhemmin Mikkola pelasi vielä koripallon I-divisioonassa, jossa hän edusti Forssan Koripoikia.
Pelaajauransa jälkeen Mikkola toimi Koripoikien toiminnanjohtajana ja apuvalmentajana. Huhtikuussa 2009 Mikkola nimettiin Forssan uudeksi päävalmentajaksi ja hän toimi tehtävässään syksyyn 2011 saakka, jolloin hän sai potkut saatuaan käräjäoikeudelta tuomion muun muassa pahoinpitelystä.
Kaudella 2012–2013 Mikkola toimi Kauhajoen Karhun apuvalmentajana ja toukokuussa 2013 hänet nimitettiin Korihaiden päävalmentajaksi 1+2-vuotisella sopimuksella. Hänen sopimuksensa purettiin joulukuussa 2013 ja maaliskuussa 2014 hän siirtyi Karkkilan Urheilijoiden apuvalmentajaksi I-divisioona B:hen.
Luigi Poggi

Luigi Poggi (25. marraskuuta 1917 – 4. toukokuuta 2010) oli italialainen pappi ja katolisen kirkon kardinaali. Hän toimi pitkään kirkon diplomaattisissa tehtävissä.
Poggi syntyi Piacenzassa ja sai pappisvihkimyksensä 28. heinäkuuta 1940.  1960-luvulla hän toimi Pyhän istuimen suurlähettiläänä, nuntiuksena, keskisen Afrikan maissa Kamerunissa, Kongossa, Tšadissa, Gabonissa ja Keski-Afrikan tasavallassa. Vatikaanin kirjaston ja arkistojen hoitajana hän toimi 1992–1998. Kardinaalin arvo hänelle myönnettiin 1994. Ohitettuaan konklaavin jäsenelle säädetyn enimmäisäänestysiän Poggi ei enää osallistunut uuden paavin valintaan keväällä 2005.