google/wiki40b huggingface dataset:
Oli ennen onnimanni

Oli ennen onnimanni on suomalainen ja karjalainen kalevalamittainen lastenloru. Loru on luettelomainen, ja siksi helposti muistettava. Loru säilyi suullisena kansanperinteenä, kunnes siitä taltioitiin versioita kirjalliseen muotoon 1800-luvun ja vielä 1900-luvun alun kansanperinteen keruussa.
Lorussa luetellaan sanoja tai asioita, joista ensimmäinen on onnimanni, toinen onnimannista peräisin, kolmas taas toisesta peräisin, ja niin edelleen. Luetelluista sanoista osa tarkoittaa jotakin, ja osa joko ei tarkoita mitään tai niiden tarkoitusta ei enää tiedetä. Ei edes tiedetä, mikä on onnimanni. Jotkut ovat voineet ymmärtää onnimannin ihmisen ammatin nimitykseksi samaan tapaan kuin sanat pelimanni tai laamanni, mutta tästä on tuskin alun perin kyse. Germaanisten kielten miestä tarkoittavasta sanasta juontuva ”manni” on osa vain joitakin tunnettuja vierasperäisiä sanoja.
Lorujen avulla lapset ovat opetelleet puhumaan ja muistamaan. Onnimanni-lorulla kuitenkin arvellaan olleen muunkinlaista merkitystä, vaikka ei tiedetäkään mitä. Lorua on arveltu alun perin loitsuksi. Se muistuttaa syntyloitsuja, jotka selittävät asioiden alkuperiä. Lorun kantamuoto olisi jopa voinut kuvailla maailmankaikkeutta tai sen alkuperää. Monissa loruversioissa esiintyy esimerkiksi kirjokansi, joka on usein taivaankannen synonyymi.
Täydellisimmin säilyneissä vienalaisissa versioissa lorun loppuun kuuluu lyhyt kertomus, jossa viattomat nuoret punovat punaista köyttä, rautaköyttä, jolla meren sivut sidotaan, jotta meri pysyisi tyynenä ja Kantalahti kauniina. Kantalahti onkin vienalaisten asuinalueella. Kantalahden tilalla on toisissa versioissa jotakin muuta, mutta mukana on kuitenkin kanta-sana. Merkittävää maailmankuvallista ilmiötä, maailmanpylvään juurta, maailmanvuorta tai maanpintaa, on myös voitu kutsua sanalla kanta, joka juontuu sanasta kansi (katso myös: Virokannas, Kannus). Eräässä runossa mukana on myös maailmanpuu. Tutkija Timo Heikkilän hypoteesin mukaan loru olisi rappeutunut selostus muinaisesta käsityksestä maailman syntymästä tai rakenteesta.
Marjatta Kurenniemen satukirjassa Oli ennen Onnimanni... (1953) Onnimanni on pieni vihreänuttuinen mies.
Kaarlo Warvikko

Karl Johan (Kaarlo Juho) Warvikko (22. heinäkuuta 1861 Saarijärvi – 1. elokuuta 1949 Jyväskylä) oli suomalainen maanviljelijä, pankinjohtaja, valtiopäivämies ja kansanedustaja.
Warvikon vanhemmat olivat maanviljelijä Karl Wilhelm Warvikko ja Emma Vilhelmiina Nieminen. Hän kävi kansakoulun ja suoritti 1879 yksityisen kauppakoulun.
Warvikko toimi maanviljeljänä Karstulassa. Hän oli kauppapalvelijana 1875–1880, Kiimingin rautatehtaan johtajana 1881–1882 ja kauppiaana Karstulassa 1884–1916. Warvikko oli Karstulan säästöpankin toimitusjohtajana 1901–1916 ja Kansallis-Osake-Pankin Karstulan konttorin johtajana 1916–1933. Hän kuului myös Karstulan Kauppa Oy:n johtokuntaan vuodesta 1916. Warvikko sai kunnallisneuvoksen arvon 1931.
Warvikko edusti talonpoikaissäätyä säätyvaltiopäivillä 1905–1906 ja hän oli suomalaisen puolueen kansanedustajana 1910–1917 edustaen Vaasan läänin itäistä vaalipiiriä. Warvikko toimi myös Karstulan kunnallislautakunnan esimiehenä ja kuntakokouksen sekä kunnanvaltuuston puheenjohtajana
Kaarlo Warvikko oli naimisissa vuodesta 1888 Johanna Möttölän kanssa.
Ngunit

Ngunit ovat joukko bantukieliä puhuvia kansoja, jotka asuvat eteläisessä Afrikassa. Suurimmat nguniryhmät ovat zulut, swazit, xhosat ja matabelet.
Ngunit asuivat bantujen kansanvaelluksen jälkeen nykyisen KwaZulu-Natalin alueella, mutta hajaantuivat Shaka Zulun valloitussotien seurauksena mfecaneliikkeeksi kutsutussa kansanvaelluksesa. Eräät nguniryhmät vaelsivat nykyisen Malawin ja Tansanian alueelle ja jotkut perustivat omia kuningaskuntiaan kuten edelleen olemassa olevat Besotho (nykyinen Lesotho) ja Swazi (nykyinen Swazimaa).
Diallaatti

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa diallaatti on ruskeaa öljymäistä nestettä. Se ei käytännöllisesti katsoen liukene veteen, mutta liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi dietyylieetteriin, asetoniin ja kloroformiin. Diallaatin herbisidisestä vaikutusmekanismista ei ole tarkkaa varmuutta, mutta diallaatti estää muun muassa rasvahappojen ja suberiinin biosynteesiä ja voi myös vaikuttaa solunjakautumiseen. Diallaatti on mahdollisesti karsinogeeninen yhdiste.

Käyttö

Diallaattia on käytetty rikkaruohomyrkkynä muun muassa vilja-, linssi-, soijapapu-, peruna-, sokerijuurikas- ja apilapelloilla. Nykyään diallaattia ei ole hyväksytty käytettäväksi kasvinsuojeluaineena Euroopan Unionin tai Yhdysvaltojen alueella.
Mäki

Mäki on ympäristöönsä nähden selkeästi koholla oleva maastonkohta. Suomalaisen maantieteilijän J. G. Granön teoksessaan Puhdas maantiede (1930) esittämässä, Suomen ja Viron oloja silmällä pitäen maisematieteellisiin tarkoituksiin laaditussa luokittelussa mäki on määritelty korkeudeltaan 20–50 metriä olevaksi kohoumaksi. Sitä matalampia ovat kunnas (korkeus alle 10 metriä) ja kankare (korkeus 10–20 metriä).
Paikannimissä ja yleiskielessä sana mäki voi esiintyä myös muunkorkuisten kohoumien yhteydessä. Sanan mäki muita merkityksiä suomen kielessä ovat huomattavan kalteva kohta maastossa eli rinne tai erityisesti laskettelupaikka. Yleiskielessä eräs mäkeä pienemmän kohouman synonyymi on edellä mainittujen ohella myös kukkula.
Geomorfologisina muodostumina monet moreenialueiden mäet Suomessa ja muilla jäätiköityneillä alueilla ovat drumliineja. Monissa sekä drumliini- että muun tyyppisissä mäissä on peruskallioalueilla kalliosydän.
Adygeit

Historia

Adygeit ovat Pohjois-Kaukasuksen vanhin kansa ja heidän esi-isänsä asuttivat Adygeian aluetta jo antiikin ajoilla. 600-luvulla adygeit kääntyivät kristinuskoon jonka kreikkalaiset munkit toivat alueelle. Mongolien sotaretket heikensivät adygei heimoja ja he joutuivat Georgian kuningaskunnan alaisuuteen 1200-luvulla. Adygeit tekivät vastarintaa saaden apua Osmanien valtakunnalta, jolloin turkkilainen vaikutus alueella kasvoi. Adygeit kääntyivät islamin uskoon 1700-luvulla. 1774 Venäjä otti adygeiden alueet haltuunsa. 1859 Kaukasuksen Venäjän vallan alle joutuneet kansat ryhtyivät kapinaan, Venäjä kuitenkin kukisti kapinan vuoteen 1864 mennessä jonka jälkeen alueella tapahtui etnisiä puhdistuksia, joissa menetti henkensä eri arvioiden mukaan 400 000 – 1,5 miljoonaa henkeä, lisäksi 400 000 henkeä pakeni Turkkiin. 1900-luvulla Adygeian alueelta löytyi öljyä ja alueelle alkoi muuttaa venäläisiä.
Pultavan taistelu (elokuva)

Juoni

On vuosi 1709, kun kreivi Charles de Breze (Dmitri Miller) saapuu Versaillesin linnaan ja auttaa rakastettuaan, Charlotte de Monterrasia (Ksenija Knjazeva) voittamaan korttipelissä omaisuuden kreivi De La Bushilta (Valeri Malikov). Tästä suuttuneena kreivi De La Bush haastaa kreivi de Brezen kaksintaisteluun, jossa kumpikin haavoittuu. Ranskan kuningas Ludvig XIV (Dmitri Šiljajev) rankaisee kaksintaistelijoita lähettämällä nämä vakoojikseen Venäjälle, jossa käydään suurta Pohjan sotaa Ruotsin kuninkaan Kaarle XII:n (Eduard Frelov) ja Venäjän tsaari Pietari I Suuren (Andrei Suhov) välillä. De La Bushin tehtävä on vakoilla ruotsalaisia, ja De Brezen venäläisiä.
Venäjällä De Breze ystävystyy venäläisupseeri Griskhan kanssa, kun tämä pelastaa hänet maantierosvojen hyökkäykseltä. Griskha (Aleksandr Buharov) vie De Brezen kotikyläänsä, minne saapuvat ruotsalaiset, jotka tappavat Griskhan vaimon ja ottavat Griskhan itse vangikseen. De Brezen itse onnistuu piiloutua ladon vintille ja pelastaa yksi nuori kyläinen raiskaukselta, tosin hänen viestinsä Pietari I:lle jää ruotsalaisille.
Samaan aikaan samassa kylässä De La Bush ilmestyy ruotsalaisille ja sanoo haluavansa tavata heidän kuninkaansa. De La Bush ja vangittu Griskha poistuvat kylästä ruotsalaisten kanssa. Heidän tiensä katkaisee De Breze, joka pelastaa Griskhan ja he tappavat ruotsalaiset kylän naisten avulla. De La Bush pääsee pakenemaan ja hänet kaappaa pakomatkallaan mustaan viittaan verhoutunut puolalaisnainen, joka tappaa tsaarin sotilaita, koska tämä on aikoinaan tappanut hänen perheensä.
Griskha ja De Breze jatkavat matkaansa ja tulevat Pultavan piirittäneiden ruotsalaisten leirin kautta venäläisten leiriin. Ruotsalaisten leirissä Griskha koittaa ampua Ruotsin kuningas Kaarlen, mutta onnistuu vain haavoittamaan tätä. De Breze tapaa Pietarin ja liittyy tämän riveihin. Samaan aikaan De La Bush tapaa haavoittuneen Kaarlen ja luovuttaa tälle kirjeen Ludvigilta.
Seuraavassa aamunkoitteessa ruotsalaiset hyökkäävät venäläisiä vastaan. Aluksi nämä murtavat venäläisten etupuolustuksen, jota johtaa Griskha ja De Brezekin taistelee siellä. Suurien miestappioiden vuoksi ruotsalaisten isku venäläisten kimppuun epäonnistuu ja nämä tekevät menestyksekkään vastahyökkäyksen, joka johtaa voittoon ja Kaarle pakenee.
Taistelun päätyttyä vankien joukossa ollut puolalaisnainen koittaa ampua tsaarin osuen Griskhaan, joka menehtyy, ja puolalaisnainen hirtetään.
Seuraavana aamuna De La Bush ja De Breze kaksintaistelevat jälleen. De La Bush voittaa ja De Breze haavoittuu vakavasti. Illalla pidetyissä voitonjuhlissa Pietari Suuri tarjoaa De La Bushille paikkaa palveluksessaan, mistä tämä kieltäytyy ja tsaari raivostuu. De La Bush lähtee Pultavasta mukanaan De Breze, joka jää perässään tulleen rakastajattarensa hoiviin.
Elokuva päättyy, kun De Breze matkaa kirkkaalle merelle De Monterrasin kanssa.
HMS Chequers

Valmistus

Alus tilattiin Scotts Shipbuilding and Engineering Companyltä Greenockista. Sen köli laskettiin 4. toukokuuta 1943 ja alus laskettiin vesille 30. lokakuuta 1944. Alus valmistui 28. syyskuuta 1945.

Palvelus

Alus myytiin romutettavaksi 23. heinäkuuta 1966.
Sumitomo

Sumitomo Group  on japanilainen yritysryväs eli keiretsu. Se on saanut nimensä perustajansa Masatomo Sumitomon mukaan. Hän piti pientä lääke- ja kirjakauppaa vuodesta 1630 alkaen. Hänen lankomiehensä oli kuparinjalostusalalla ja kehitti uutta metallinkäsittelyteknologiaa. Suvun varallisuuden perustaksi nousi suuri kupariesiintymä ja -kaivos Shikokun saarella. Sumitomon suvun omistama yrityskonserni (zaibatsu) kasvoi Tokugawa-kaudella (1603–1867) erääksi Japanin johtavista kauppahuoneista ja laajeni monille teollisuuden aloille, pankkitoimintaan ja huolintaan. Toisen maailmansodan loppuun mennessä konsernilla oli hallinnassaan jo noin 135 yhtiötä. Konserni hajosi  kuitenkin sotavuosien jälkeen, kun amerikkalaisen miehittäjähallinnon aikana aiemmista tytäryrityksistä tehtiin itsenäisempiä erillisyhtiöitä.
1950-luvulla monet yhtiöistä alkoivat jälleen liittoutua yhteen. Uusi Sumitomo-yhtiörypäs poikkesi kuitenkin aiemmasta monessa suhteessa. Esimerkiksi yhtiöryppään omistus ei enää ollut yhden suvun hallinnassa. Yhtiöryppään keskeisiä yrityksiä ovat Sumitomo Mitsui Financial Group (per. 2002), Sumitomo Chemical (Sumitomo Kagaku Kōgyō KK, per. 1913), Sumitomo Electric Industries (Sumitomo Denki Kōgyō KK, per. 1897), Sumitomo Heavy Industries (Sumitomo Jūkikai Kōgyō KK, per. 1934), Sumitomo Metal Mining (Sumitomo Kinzoku Kōzan KK, per. 1950), Sumitomo Metal Industries (Sumitomo Kinzoku Kōgyō KK, per. 1935) ja Sumitomo Light Metal Industries (Sumitomo Keikinzoku Kōgyō KK). 
Vuonna 1988 Sumitomo ja Nokia Oyj perustivat Nokian Renkaat-nimisen yhteisyrityksen, johon siirrettiin Nokian kumiteollisuudesta renkaiden valmistus. Sumitomon osuus yrityksestä oli 20 %. Nokian Renkaiden listauduttua pörssiin vuonna 1995 Sumitomo myi osuutensa muutaman vuoden kuluttua pörssin kautta.
Keiretsun pankki Sumitomo Mitsui Banking Corporation (Sumitomo Mitsui Financical Group Inc) on Japanin kolmanneksi suurin pankki. Taseensa perusteella (1529,05 mrd. USD) pankki luokiteltiin vuonna 2015 maailman 19. suurimmaksi julkisesti noteeratuksi pankiksi. Sitä suurempia julkisesti noteerattuja pankkeja ovat Japanissa Mitsubishi UFJ Financial Group (globaalisti 8. sija) ja Japan Post Bank Co. Ltd (sija 15.). Maailmanlaajuisten rahoitusmarkkinoiden vakautta seuraavan Financial Stability Boardin loppuvuoden 2015 listalla Sumitomo Mitsui FC luetellaan yhtenä maailman 30 keskeisimmistä pankista (G-SIBs, maailmanlaajuisesti systemaattisesti tärkeät pankit).
Keiretsun koneenrakennusyksikkö valmistaa vuosittain yli 9 000 kaivinkonetta ja on alansa suurimpia.
Paavo Raussi

Paavo Raussi (19. maaliskuuta 1901 Virolahti – 12. syyskuuta 1987 Helsinki) oli urkutaiteilija ja urkujensoiton professori.
Raussi opiskeli Helsingin konservatoriossa ja kirkkomusiikkiopistossa sekä Leipzigin konservatoriossa. Hän suoritti urkujensoiton diplomin 1925 ja kanttori-urkurin tutkinnon 1937. Hän toimi 1926–1939 Helsingin konservatorion ja 1933–1951 Helsingin kirkkomusiikkiopiston urkujensoiton opettajana sekä 1939–1957 Sibelius-akatemian lehtorina ja 1957–1968 urkujensoiton professorina. Niiden ohella hän oli Helsingin Paavalin seurakunnan urkurina 1931–1971. Hänellä oli useita luottamustehtäviä oman ammattialansa järjestöissä.
Raussi sai director musices -arvonimen 1944.
Innsbruck

Historia

Ensimmäinen maininta Innsbruckista on vuodelta 1180, jolloin se oli pieni kauppakaupunki, joka kuului Andechsin kreivien alaisuuteen. Innsbruckin merkitys alkoi kuitenkin pian kasvaa, sillä se sijaitsi sopvasti Italiasta Saksaan Brennersolan kautta kulkevalla reitillä. Kaupungin tunnukseksikin kehittynyt Innjoen silta rakennettiin alkujaan kauppareitille.
Innsbruck sai vuonna 1239 kaupunginoikeudet, ja vuonna 1420 siitä tuli Tirolin kreivikunnan pääkaupunki. Tuleva pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Maksimilian I sai Tirolin hallintaansa vuonna 1490, ja Innsbruckista tuli yksi hänen suosikkiasuinpaikoistansa. Maksimilianin kaudella Innsbruckiin rakennettiin muun muassa tunnettu Goldenes Dachl.
Napoleon I antoi vuonna 1806 Tirolin ja Innsbruckin Baijerin kuningaskunnalle. Innsbruckin lähellä käytiin vuonna 1809 neljä taistelua Tirolin kapinan aikana. Tirolilaisia johti Andres Hofer. Wienin kongressissa 1814–1815 Itävallan keisarikunta sai Tirolin hallintaansa, ja Innsbruckista tehtiin vuonna 1849 Tirolin osavaltion pääkaupunki.
Toisen maailmansodan aikana Innsbruck kärsi pahoin, sillä sinne tehtiin 22 pommitusta. Sodan jälkeen kaupungista kehittyi kuitenkin kansainvälinen talviurheilukeskus. Siellä järjestettiin vuonna 1964 ja vuonna 1976.

Väestö

Innsbruckissa oli Itävallan tilastokeskuksen mukaan vuoden 2019 alussa 132 110 asukasta. Se on osavaltionsa suurin kaupunki, ja toiseksi suurimmassa kaupungissa Kufsteinissa oli vuonna 2017 noin 19 200 asukasta. Innsbruckin asukkaista vuonna 2017 noin 25,8 prosenttia oli ulkomaalaisia. Suurin ulkomaalaisryhmä oli saksalaiset, joita oli yli 8 500. Kaupungissa oli myös yli 5 000 asukasta entisistä Jugoslavian maista, yli 3 600 italialaista ja yli 2 900 turkkilaista.

Urheilu

Innsbruckin lähistöllä on kymmeniä laskettelulomakohteita, joissa on yli 500 kilometriä rinteitä.
Kaupungissa on pidetty talviolympialaiset vuosina 1964 ja 1976. Innsbruckissa järjestetään myös perinteikkään ja arvostetun Keski-Euroopan mäkiviikon kolmas osakilpailu. (Kokonaisuudessaan kiertueella hypätään neljä eri kisaa.) Vuonna 2008 osakilpailu jouduttiin siirtämään Bischofshofeniin kovan tuulen takia. Tämä tapahtui ensimmäistä kertaa mäkiviikon historiassa.
Pylades

Pylades (muinaiskreikaksi Πυλάδης) oli kreikkalaisessa mytologiassa Fokiksen kuninkaan Strofioksen poika, joka oli Oresteksen läheinen ystävä.

Orestes ja Pylades

Oresteksen oli lähettänyt Fokikseen joko hänen hoitajansa Arsinoe tai sisarensa Elektra hänen äidillään Klytaimnestralla oltua suhde Aigisthoksen kanssa. Siellä hänet kasvatti kuningas Strofioksen kuin omana poikanaan Pyladeksen rinnalla. Tällä välin Klytaimnestra tappoi miehensä ja Oresteksen isän Agamemnonin Aigisthoksen avustamana tämän palatessa Mykeneen.

Aigisthoksen ja Klytaimnestran kuolema

Delfoin oraakkeli välitti Orestekselle Apollonin käskyn palata kotiin ja kostaa isänsä kuolema. He lähtevät takaisin Mykeneen Pyladeksen ja Elektran kanssa ja etsivät tilaisuutta tappaa Aigisthos ja Klytaimnestra, mutta kun Oresteksen pitäisi tappaa äitinsä, hän alkaa tuntea sääliä tätä kohtaan ja epäröi. Pylades kuitenkin rohkaisee häntä suorittamaan teon, jolloin molemmat hänen isänsä surmaajat tapetaan.

Tauris

Voidakseen paeta erinyiden vainoa, Apollon käskee Oresteksen mennä Taurikseen ja tuoda sieltä Artemiksen taivaasta pudonnut patsas Ateenaan. Hän lähtee Taurikseen Pyladeksen kanssa, mutta perillä heidät vangitsee väkijoukko, joiden keskuudessa on tapana uhrata kreikkalaiset muukalaiset Artemikselle. Artemiksen papitar, jonka tehtävänä oli suorittaa uhri, oli Oresteksen sisar Ifigeneia. Hän tarjoutuu päästämään Oresteksen vapaaksi, jos tämä veisi hänen kirjeensä mukanaan kotiin. Orestes kieltäytyi pyytäen Pyladesta viemään kirjeen ja tarjoutuen jäämään uhrattavaksi. Pylades lopulta suostuu, mutta kun kirjeestä paljastuu veljen ja sisaren välinen sukulaisuusside, kaikki kolme pakenevat vieden Artemiksen patsaan mukanaan.
Ignacy Hryniewiecki

Ignacy Hryniewiecki (ven. Игнатий Гриневицкий, Ignati Grinevitski; 1855 tai 1856 – 13. maaliskuuta 1881 Pietari) oli  puolalainen vallankumouksellinen, joka murhasi Venäjän keisari Aleksanteri II:n.
Hryniewiecki syntyi puolalaiseen perheeseen Venäjän keisarikunnan Minskin kuvernementissa, nykyisen Valko-Venäjän alueella. Seudulla oli toteutettu venäläistämispolitiikkaa, joka kielsi muun muassa puolan kielen käytön kouluissa, sanomalehdissä ja toimistoissa. Hryniewieckin perhe oli aatelistaustainen ja heillä oli pieni kartano Babruiskissa. 
Vuonna 1875 Hryniewiecki matkusti Pietariin, jossa hän opiskeli matematiikkaa paikallisessa tekniikan instituutissa. Pian Hryniewieckistä tuli Venäjän kansalainen, ja hän osallistui vallankumouksellisen Narodnaja voljan liikkeen kokouksiin. Moni liikkeen jäsen oli syntyjään muita kuin venäläisiä.
Narodnaja voljan terroristit yrittivät murhata keisari Aleksanteri II:n seitsemän kertaa, onnistumatta. 13. maaliskuuta 1881 Hryniewiecki heitti pommin keisaria kohti Nevski prospektilla, lähellä Talvipalatsia. Aleksanteri haavoittui ja kuoli neljän tunnin kuluttua. Hryniewiecki kuoli räjähdyksessä. Isku Aleksanteria vastaan oli ehkä ensimmäinen itsemurhaisku. 
Narodnaja voljan muut jäsenet Nikolai Kibaltšitš, Sofja Perovskaja, Nikolai Rysakov, Timofei Mihailov ja Andrei Željabov tuomittiin kuolemaan, Gesja Gelfman karkotettiin Siperiaan. 
Murhapaikalle Aleksanteri II:n seuraaja Aleksanteri III määräsi rakennettavaksi niin sanotun Verikirkon.
Kristiinan krenatööripataljoona

Kristiinan krenatööripataljoona oli valkoisten länsiarmeijan Hjalmarsonin ryhmän 1. krenatöörirykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja kapteeni Eugen Schönberg, v.t. komentajat olivat kapteeni Elis Hultkrantz ja jääkäriluutnantti Kalle Iivari Hyppölä.
Vinorelbiini

Ominaisuudet ja käyttö

Vinorelbiini estää syöpäsoluja jakaantumasta. Sen vaikutusmekanismi on sama kuin muillakin vinka-alkaloideilla eli se sitoutuu tubuliiniin. Tällöin tubuliini ei kykene enää muodostamaan mikrotubuluksia ja mitoosi estyy. Vinorelbiiniä voidaan monista muista vinka-alkaloideista poiketen annostella suoneen annettavan ruiskeen lisäksi suun kautta otettavina kapseleina. Sitä voidaan käyttää yhdessä sisplatiinin kanssa. Vinorelbiinin käyttökohteita ovat ei-pienisoluisen keuhkosyövän, etäpesäkkeitä muodostavan rintasyövän, munuaissyövän ja lymfoomien hoito.

Haittavaikutukset

Tärkein vinorelbiinin haittavaikutus on luuydintoksisuudesta aiheutuva neutrofiilien, leukosyyttien ja trombosyyttien vähäinen määrä veressä. Muita haittavaikutuksia ovat huonovointisuus, ripuli, ummetus, väsymys ja anemia.

Valmistus

Vinorelbiinin synteesin ensimmäisessä vaiheessa vinblastiinista eliminoidaan vettä, jolloin muodostuu anhydrovinblastiinia. Anhydrovinblastiini reagoi trifluorietikkahapon kanssa vinorelbiiniksi.
Nils Höglander

Pelityyli

Elite Prospects -sivuston mukaan Höglanderin suurimpiin vahvuuksiin kuuluu kiekonhallinta ja kädet. Hän on taitava mailankäsittelijä ja tekee luovia ratkaisuja sekä ajoittain näyttäviä viimeistelyjä. Höglander on myös hyvä luistelija, joka kiihdyttää hyvin ja tekee kovasti töitä laitojen läheisyydessä hyökkäyspäässä.

Seuraura

Höglander on Malå IF:n kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Clemensnäs HC:hen, josta Höglander siirtyi kaudeksi 2015–2016 Timrå IK:n U16-junioreihin. Hän voitti tehoilla 10+6=16 koko U16 SM:n maalipörssin ja joukkueensa sisäisen pistepörssin. Höglander voitti kauden päätteeksi sarjan hopeaa.
Kaudeksi 2016–2017 Höglander siirtyi AIK IF:n J18-junioreihin. Hän pelasi osan kaudestaan myös seuran J20-junioreissa, jossa Höglander voitti J20 SuperElitin pronssia. Hän debytoi myös AIK:n miesten joukkuessa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa, jossa Höglander teki 24 runkosarja- ja kolmessa SHL:n nousukarsintasarjan ottelussa tehot 5+3=8. Kaudella 2017–2018 hän oli AIK:n J20-junioreiden paras maalintekijä 14 osumallaan ja Höglander teki 22 ottelussa piste per peli -tahdilla yhtä monta tehopistettä. Allsvenskanissa hän teki kauden aikana 34 runkosarjaottelussa tehot 3+4=7 ja viidessä SHL:n nousukarsintasarjan ottelussa yhden syöttöpisteen.
Höglander siirtyi kaudeksi 2018–2019 kolmivuotisella SHL-sopimuksella Rögle BK:hon. Vain 17-vuotias Höglander teki SHL-debyyttinsä runkosarjan avauskierroksella 15. syyskuuta 2018 vieraissa Skellefteå AIK:ta vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 13.22 minuuttia. SHL-uransa avausmaalin Höglander teki 13. marraskuuta 2018 Färjestad BK:ta vastaan. Kaikkiaan hänen tulokaskautensa toi 50 runkosarja- ja kahdessa playoff-ottelussa tehot 7+7=14. 23. tammikuuta 2019 Höglander teki vieraissa Färjestad BK:ta vastaan ilmaveivimaalin, joka nimettiin Ruotsin mediassa "zorromaaliksi". Maali valittiin kauden päätteeksi SHL:n vuoden maaliksi.
Vancouver Canucks varasi Höglanderin toisella kierroksella 40. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2019.
Pohjois-Amerikan lumipyry 2009

Pohjois-Amerikan lumipyry oli vuoden 2009 joulukuussa Meksikonlahden ohi kulkenut suuri lumipyry, jonka yhteydessä lunta tuli useisiin Yhdysvaltojen osavaltioihin 30–41 senttimetriä.
Meteorologit havaitsivat 16. joulukuuta 2009, että Meksikonlahdella oli muodostumassa voimakas matalapaine. Teksasissa satoi ennätysmääriä, ja sateen arvioitiin voimistuvan sen liikkuessa Georgian ja Floridan yli pohjoisemmaksi. Sunnuntai-iltapäivänä 20. joulukuuta matalapaine ohitti Virginian ja siirtyi Washington D.C.:n metropolialueelle.
Lumipyryssä oli sunnuntai-iltapäivään mennessä kuollut ainakin viisi ihmistä. Lisäksi kymmenet tuhannet olivat ilman sähköä. Lumipyrystä  ennustettiin pahinta sitten vuoden 1885, jolloin säätilastointi aloitettiin. 
Lunta kertyi yli 50 cm kymmenen osavaltion jossakin osassa. Päivittäisen, joulukuun tai yhden sadetapahtuman lumenkertymäennätyksiä rikottiin monilla paikkakunnilla. Yhden päivän kertymän joulukuun ennätys syntyi Washingtonin, Baltimoren, Philadelphian, Providencen ja Bostonin havaintoasemilla. Long Islandin Uptonissa tuli 66 cm lunta, mikä on suurin siellä koskaan yhdestä matalapaineesta kertynyt lumimäärä.
Nämä lukemat ovat poikkeuksellisia tuossa osassa Yhdysvaltoja. Tammikuussa 1997 Montaguessa satoi 77 tuumaa (154 cm) lunta vuorokaudessa. Samassa paikassa kertyi vuoden 2002 alussa 127 tuumaa (320 cm) lunta viikon aikana.
Revonsara

Ulkonäkö

Revonsara kuuluu yhtäläistähkäisten kaksiluottisten sarojen ryhmään. Se muistuttaa ulkonäöltään paljon ketunsaraa (Carex vulpina), johon verrattuna alimman tähkän alla on selvä tukilehti ja varsilehtien kielekkeen kaari on pidempi, yli 5 millimetriä pitkä.

Revonsara Suomessa

Suomessa revonsaraa tavataan ainoastaan Ahvenanmaalla. Aiemmin se on kasvanut myös kahdessa paikassa Varsinais-Suomen rannikolla, mutta laji on nykyisin hävinnyt manner-Suomesta. Uhanalaisuusluokituksessa revonsara on vaarantunut (VU). Laji on rauhoitettu Ahvenanmaalla.
Revonsaran kasvupaikkoja Suomessa ovat saviset merenrantaniityt ja kosteat niityt.