google/wiki40b huggingface dataset:
Till the End of the Day

Laulun synty ja työstö

Kappale syntyi, kun yhtyeen laulaja-kitaristi ja pääasiallinen lauluntekijä Ray Davies oli väsynyt jatkuvaan laulujen kirjoittamiseen:
»Se oli vuoden 1965 loppua, ja sanoin: ”En pysty kirjoittamaan enää. Olen haudan partaalla.” Mort Shuman, laulunkirjoittaja, tuli käymään talossani ja halusi turmella minut. Hän sanoi: ”Ota soinnut, joista pidät, nauti, ja sitten vain kirjoitat kappaleen niiden ympärille. Ja kirjoitin ”Till the End of the Dayn” tuona iltana.»
(Ray Davies, The Kinksin laulaja-kitaristi sekä kappaleen kirjoittaja.)
Kappale äänitettiin 23.–30. lokakuuta 1965 Pye Studiosin kakkosstudiossa Lontoossa. Se sisälsi samaa, hillitömäksi kutsuttua energiaa, jotka olivat hallinneet yhtyeen varhaisia hittejä ”You Really Got Me” ja ”All Day and All of the Night”. Kappaleen on esimerkiksi katsottu sisältävän erään Dave Daviesin villeimmistä kitarasooloista. Davies sai kyseiseen sooloon vaikutteita James Burtonin kaltaisilta kitaristeilta, jotka hän oli nähnyt yhtyeen ensimmäisellä Yhdysvaltain-vierailulla Shindig-nimisessä televisio-ohjelmassa. ”Till the End of the Day” on samalla Dave Daviesin suosikkikappale.

Julkaisu ja vastaanotto

”Till the End of the Day” B-puolenaan ”Where Have All the Good Times Gone” julkaistiin Britanniassa singlenä 19. marraskuuta 1965. Sen tuotti Shel Talmy ja julkaisi Pye Records tunnuksella 7N 15981. Kappale nousi Record Retailer -listalle 4. joulukuuta, ja parhammillaan se oli sijalla kahdeksan. Top 40:ssä se säilyi kaikkiaan kaksitoista viikkoa. Se saavutti top 10 -sijoitukset myös Melody Makerin, New Musical Expressin ja Discin listoilla.
Yhdysvalloissa singlen julkaisi Reprise Records huomattavasti Britanniaa myöhemmin, 2. maaliskuuta 1966. Sijoitus Billboard Hot 100 -listalla oli viideskymmenes. Hieman paremmin single menestyi Record Worldin (37.) ja Cashboxin (43.) listoilla. Ruotsissa ”Till the End of the Day” nousi listaykköseksi paikallisella Tio i topp -listalla. Se nousi listalle myös Alankomaissa (6.), Norjassa (7.), Länsi-Saksassa (19.), Belgiassa (25.) ja Kanadassa (34.).
Singlen ilmestyessä monet, mukaan lukien eräs NME:n kriitikko, pitivät B-puolen kappaletta ”Where Have All the Good Times Gone” parempana kuin itse A-puolta. ”Where Have All the Good Times Gonea” luullaankin usein virheellisesti singlen A-puoleksi. Se julkaistiin singlenä lopulta marraskuussa 1973 B-puolenaan ”Lola”.
”Till the End of the Day” sisältyi myös The Kink Kontroversy -studioalbumille, joka ilmestyi Britanniassa 26. marraskuuta 1965 ja Yhdysvalloissa 30. maaliskuuta 1966. Se oli albumin kuudes raita päättäen sen A-puolen.

Muut versiot

Kappaleesta ovat tehneet cover-version muun muassa Big Star (1975), Alwari Tuohitorvi (1976), Cockney Rejects (1982), Shonen Knife (1993), ja Fastball (2002). Ensimmäisen suomenkielisen version kappaleesta levytti vuonna 1984 Yö-yhtye Jussi Hakulisen tekstillä ”Se oli aikaa”. Vuonna 1991 puolestaan Clifters-yhtyeen version ”Tuija tavallinen” sanoitti Jaana Rinne.
Motovert

Motovert on australialainen motocross-pyörien valmistaja, joka tekee kaikenlaisia crosseja esimerkiksi  pitbikejä, enduroita, mopoja, kevytmoottoripyöriä ja freestyle pyöriä. Motovertillä eri malleja ovat Pro ja Expert.
Alizée Poulicek

Alizée Poulicek (s. 26. kesäkuuta 1987) on belgialainen missi. Hänestä tuli vuoden 2008 Miss Belgia, ja hän edusti samana vuonna maataan sekä Miss Universum -kilpailussa Vietnamissa että Miss Maailma -kilpailussa Etelä-Afrikan tasavallassa.
Poulicek syntyi belgialaiselle äidille ja tšekkiläiselle isälle. Hän asui vuosikymmenen Prahassa ja luonnehtii Tšekkiä "kuin toiseksi kodikseen".
Poulicekia seurasi Miss Belgiana Zeynep Sever.
Virvatuli (sarjakuvahahmo)

Historia

Öljy-yhtiö Roxxonille työskentelevä Jackson Arvad oli menestyksekäs fyysikko, jonka erikoisalaa oli elektromagneettinen tutkimus. Jatkuvan erottamisen uhan alla uurastava Arvad vietti paljon aikaa työnsä parissa uhraten sille yöuniaan. Lopulta Arvad nukahti ylirasituksesta ja aiheutti  laboratoriossaan onnettomuuden, joka muutti hänet Virvatuleksi, olennoksi joka kykenee hallitsemaan molekyyliensä elektromagneettisia sidoksia). 
Arvadin pomot eivät pitäneet tilanteesta ja yrittivät surmata tämän. Uusien voimiensa avulla Virvatuli kuitenkin pakeni paikalta ja yritti langettaa kostonsa myöhemmin työnantajilleen. Jokaisella kerralla hänen murhanhimoisen raivonsa pysäytti Hämähäkkimies. Lopulta Virvatuli tyytyi hypnotisoimaan työnantajansa niin, että tämä tunnusti rikoksensa poliisille. 
Vuosia myöhemmin Virvatuli liittoutui yhteen Linnunpelätin ja Liekehtijän kanssa osana Kameleontin suunnitelmaa. Tällöin tavoitteena oli rangaista Peter Parkeria.

Voimat ja varusteet

Fyysisellä tasolla Virvatulella on yli-inhimilliset voimat, joiden avulla hän voi nostaa noin 12 tonnia suurimmassa tiheydessään. 
Virvatulen suurin voima on kuitenkin hänen kykynsä hallita niitä elektromagneettisia voimia, jotka pitävät hänen ruumiinsa molekyylit kasassa. Voimansa ansiosta Virvatuli voi säädellä tiheyttään haluamallaan tavalla. 
Samalla se antaa hänelle valtavat fyysiset voimat ja kyvyn lentää. Mentaalisesti muokkaamalla itsensä maksimitiheyteen, Virvatulen ruumis on yhtä kestävä kuin kivi. 
Tässä olomuodossa hänen lihaksistonsa muuntuu tiheämmäksi ja täten voimakkaammaksi, mutta näin korkeaa tiheyttä Virvatuli kykenee pitämään yllä ainoastaan 10 minuuttia, ennen kuin rasitus kasvaa liian suureksi. 
Muuntautuessaan minimitiheyteensä, Virvatuli ulottaa osan molekyyleistään irti kehostaan, jolloin hänestä tulee massaton ja hän voi näin kulkea esimerkiksi seinien läpi (toisin kuten Marvel-universumin toinen tiheytensä säätelijä, Vision, Virvatuli ei siirrä molekyylejään toiseen ulottuvuuteen). Virvatulen muokatessa molekyyliensä sidoksia tuottaa prosessi kirkasta, kipinöivää valoa. 
Virvatuli voi myös kiinteyttää ainoastaan osan kehostaan. Muuntaessaan itsensä kevyemmäksi kuin ilma, Virvatuli voi lentää. Usein hän irrottaa pienen osan molekyylejä itsestään, jolloin syntyvä virtaus antaa hänelle vauhtia. 
Lentäessään yli 8 km/h Virvatuli muuntuu valopalloksi, koska prosessi tuottaa niin paljon valoa. Hänen huippunopeutensa on 145 km/h, eikä kiinteät esineet voi hidastaa hänen lentoaan tällöin. 
Virvatuli on myös oppinut tuottamaan rinnastaan häikäisevän valonsäteen, jolla on hypnoottisia voimia. Hypnotismin kesto on noin kymmenestä kolmeentoista minuuttia, riippuen kohteen mielenlujuudesta ja Virvatulen tuottaman valon määrästä.
Trafigura

Osallisuus Terrafamessa

Trafigurasta voi tulla Talvivaarassa toimivan Terrafamen omistaja. Helmikuun 10. päivänä 2017 ilmoitettiin, että Trafigura-konserni ja sen sijoitusrahasto Galena ostavat 15,5 prosenttia Terrafamen osakkeista ja Trafigura sitoutuu ostamaan sen koko koboltti- että nikkelituotannon sekä 80 % sinkistä seitsemän vuoden ajan. Suomen valtion omistusosuudeksi jää 84 prosenttia.
Vickers .50″ Mk III -ilmatorjuntakonekivääri

Vickers .50″ Mk III -ilmatorjuntakonekivääri (engl. Gun, Machine, Vickers, .5-inch, Mk. III) on Vickersin vuodesta 1926 laivastolle valmistama vesijäähdytteinen 12,7 × 81 SR -kaliiperinen konekivääri maavoimien käytössä olleesta .50″ aseesta. Britannian Kuninkaallinen laivasto otti sen käyttöönsä 28. heinäkuuta 1932.
Asetta käytettiin yleensä Mark IV-, Mark V- tai Mark VC -jalustalle asennettuna kaksoiskonekiväärinä tai Mark I/Mark I**-, Mark II/Mark II**- tai Mark III -jalustalle asennetuna neljän konekiväärin yhdistelmänä. Aseessa oli ilmatorjuntaan soveltuva rengastähtäin ja 200 patruunan metallihakavyö rullattuna vyösäiliöön. Aseen teoreettinen tulinopeus on 700 laukausta minuutissa. Ase osoittautui toisen maailmansodan aikana tehottomaksi torjumaan akselivaltain metalliverhoiltuja lentokoneita ja siten se korvattiin Oerlikonin 20 millimetrin tykeillä.
William Kent

William Kent (noin 1685 Bridlington, Yorkshire, Englanti – 12. huhtikuuta 1748) oli englantilainen arkkitehti, puutarhasuunnittelija, huonekalusuunnittelija ja taidemaalari. Hän edusti palladiolaista klassismia. Niin sanottu englantilainen puutarha on hänen kehittämänsä. Hänen maineikkaimpia suunnittelutöitä arkkitehtuurin alalla ovat Holkham Hall ja The Horse Guards.
Iso-Loppanen

Maantietoa

Järven pinta-ala on 8,8 hehtaaria, se on 600 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Vihijärven valuma-alueeseen (14.235) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 160,9 metriä mpy.
Gunga Din

Juoni

Väkivaltaisen tugeenikultin uhan alla brittiläinen sotilaskolmikko Cutter (Grant), MacChesney (McLaglen) ja Ballantine (Fairbanks) lähtevät viimeiselle yhteiselle retkelleen, apunaan sotilaaksi haluava paikallinen vedenkantaja Gunga Din (Jaffe).
Elokuvan juonessa on nähty samoja piirteitä kuin samojen käsikirjoittajien (Ben Hecht ja Charles MacArthur) vuoden 1931 elokuvassa Etusivu uusiksi ja sen uusintaversiossa Meidän vastaeronneiden kesken (1940).

Vastaanotto ja jälkimaine

Elokuvasta tuli suosittu, mutta se jäi korkeiden tuotantokustannustensa vuoksi silti jonkin verran tappiolliseksi. Se sai ensi-iltakriitikoilta myös suopeita arvioita, joskin sitä syytettiin muiden aiempien seikkailuelokuvien matkimisesta. Bertolt Brecht kiinnitti esseessään huomiota tarinan rasistisuuteen.
Video-oppaassa vuodelta 1994 Olavi Similä antoi elokuvan Suomessa julkaistulle VHS-kasettiversiolle neljä tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. Hänestä Gunga Din on ”vastustamattoman riehakas ja poikamainen”, mutta toisaalta ”häpeilemättömän rasistinen ja militarismia pursuava” oman aikansa ylittämätön klassikko.
Gunga Din valittiin vuonna 1999 Yhdys­valtojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteetti­sesti, historialli­sesti tai kulttuuri­sesti merkittäviä amerikkalais­elokuvia. The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. American Film Institute valitsi vuonna 2006 sata kaikkien aikojen innostavinta amerikkalaiselokuvaa, ja Gunga Din sijoittui sijalle 78.

Viittaukset populaarikulttuurissa

John Sturgesin ohjaama 3 kersanttia (1961) on Pohjois-Amerikan ”villiin länteen” sijoittuva muunnelma Gunga Din -tarinasta. Elokuvaan viitataan useissa muissakin englanninkielisissä elokuvissa, kuten Pahuksenmoiset pirskeet (1968) ja Indiana Jones ja tuomion temppeli (1984).
Vuoden 1922 konklaavi

Vuoden 1922 konklaavi eli paavin valitseva kardinaalien kokous pidettiin 2. helmikuuta – 6. helmikuuta 1922. Konklaavi valitsi uudeksi paaviksi italialaisen Pius XI:n.
Vuoden 1922 konklaavi kokoontui valitsemaan seuraajaa samana vuonna kuolleelle paavi Benedictus XV:lle. Konklaavin alkaessa vahvimmat ehdokkaat paaviksi olivat kardinaalivaltiosihteeri Pietro Gasparri ja kardinaali La Fontane, mutta kummankaan ei onnistunut kerätä taakseen tarvittavaa kahden kolmanneksen enemmistöä. Kun kumpikaan ehdokas ei näyttänyt saavan tarpeeksi kannatusta, sanoi Gasparri Rattille:
»Eminenssi, minulla on teille ennustus ja kaksi hyvää neuvoa. Teistä tulee paavi. Ottakaa silloin nimeksenne Pius ja antakaa ensimmäinen siunauksenne Pietarinkirkon ulommalta parvekkeelta.»
14. äänestyskerralla konklaavi päätyi kompromissiehdokkaaseen, tiedemiehenäkin mainetta keränneeseen Rattiin. Hän otti nimekseen Pius XI, vaikka jatkoikin edeltäjänsä linjalla eikä Pius X:n. Jo paavin antaessa perinteistä urbi et orbi -siunaustaan oli havaittavissa muutosta, koska paavi antoi poikkeuksellisesti siunauksensa Pietarinkirkon ulkoparvekkeelta eikä sisältä, kuten "Vatikaanin vangit" olivat tehneet. Tämä osoitti selvästi, että uusi paavi halusi ratkaista Italian ja Vatikaanin välisen riidan, Vatikaanin vankeuden.
Kuvataajuus

Kuvataajuus (lyhenne usein FPS eli frames per second) tai kehysnopeus tarkoittaa näyttötekniikassa ja usein myös tietokonepeleissä näytölle sekunnissa piirrettyjen kuvien määrää. Yleissääntönä voidaan pitää, että mitä korkeampi kuvataajuus, sitä juohevammalta liike näyttää.

Elokuvissa

Elokuvauksessa yleisin kuvataajuus on vuodesta 1927 ollut 24 kuvaa sekunnissa, joka on myös elokuvateatterien esitysstandardi. 
Viime aikoina joitakin elokuvia on tuotettu korkeammalla kuvataajuudella.
Uutta digitaalista HFR (High Frame Rate) -tekniikkaa käyttävät elokuvat esitetään 48 kuvan sekuntivauhdilla.
Ang Leen Billy Lynn's Long Halftime Walk (2016) kuvattiin taajuudella 120 kuvaa sekunnissa. Sitä ei esitetty Suomen elokuvateattereissa ollenkaan. Yhdysvalloissa vain kaksi teatteria pystyi esittämään sitä 120 kuvan taajuudella. Myös Leen Gemini Man (2019) kuvattiin nopeudella 120 kuvaa sekunnissa. Sitä esitetään teattereissa joko nopeudella 120 kuvaa, 60 kuvaa tai 24 kuvaa sekunnissa elokuvateatterista riippuen. Elokuvan julkaisuaikaan Yhdysvalloissa oli 14 teatteria, jotka kykenivät näyttämään sen taajuudella 120 kuvaa sekunnissa. Suomessa sitä esitetään parhaimmillaankin vain 60 kuvan taajuudella.
Tutkimusten mukaan ihmisen silmä ei pysty erottamaan kuvia erillisinä, jos kuvataajuus ylittää 55 kuvaa sekunnissa.

Televisiossa

Analogisissa SDTV-televisiolähetyksissä kenttätaajuus oli 50 (PAL) tai 60 (NTSC) kenttää eli puolikuvaa sekunnissa. Koska PAL-televisiolähetyksissä kuvataajuus on 25 kuvaa sekunnissa, elokuvatkin esitetään tällä nopeudella. Tällöin ne nopeutuvat noin 4 prosenttia eli elokuvan kesto lyhenee 2 minuuttia ja 24 sekuntia jokaista 60 minuuttia kohti.  
Videotiedostoissa muistitilan tarve kasvaa kuvataajuuden mukana ja myös toiston vaatima suoritinteho kasvaa kuvataajuuden myötä.
Myös valokuvauskameroiden sarjavalotusominaisuudesta, eli sarjakuvauksesta puhuttaessa käytetään lyhennettä ”FPS”. Tällöin FPS-lukema ilmaisee, kuinka monta kuvaa kamera pystyy ottamaan sekunnin aikana.

Tietokoneissa

Tietokonenäyttöjen virkistystaajuus voi olla jopa 300 kuvaa sekunnissa.
Haukilampi (Pertunmaa, Kuhaniemi)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,7 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Ylä-Rievelin–Enonveden alueeseen (14.172) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 91,2 metriä mpy.
Danças Ocultas

Danças Ocultas on portugalilainen yhtye. Se esiintyi ensimmäistä kertaa toukokuussa 1989 Aveirossa. Vuonna 1994 se esiintyi Madredeuksen kanssa Bragassa. Yhtye aloitti levytysuransa vuonna 1996.
Tyvijärvi (Hämeenlinna)

Maantietoa

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueella. Järvi kuuluu valuma-alueen neljännen jakovaiheen Tampinkosken alueeseen. Järven vedenpinnan korkeus on 110,5 metriä meren pinnan yläpuolella, joten 1,5 kilometrin matkalla Ahlajärveen sen laskuoja putoaa yli metrin. Järveen laskee kymmenen suo- ja metsäojaa. Valuma-alueella ovat Kitinkorpi, Isosuo ja Kivisuo tiheästi ojitettuja soita, joiden kuivumisvedet laskevat järveen. Pieni Kaakkolammi laskee lyhyttä ojaa myöten Tyvijärveen. Järven pinta-ala on 58 hehtaaria, ja järven ainoa saari Saarikallio on sen itäpuoliskossa. Järvi on 1,7 kilometriä pitkä, 0,5 kilometriä leveä, ja sen rantaviivan pituus on 4,7 kilometriä. Suurin osa rannoista ovat soistunutta metsää. Soistuneita rantoja reunustaa muutamin paikoin kangasmetsä. Näillä kuivilla paikoilla sijaitsevat järven 15 vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet Ahlajärven kautta kulkevalta tieltä.
Żagań

Historia

Żagań mainittiin ensimmäisen kerran vuonna 1202 valtakirjassa, ja se kuului silloin Ala-Sleesian kreivikuntaan Wrocławissa piasti-herttua Henrik I Parrakkaan alaisuudessa. Vuonna 1251 se kuului uuteen Głogówin kreivikuntaan Henrik I:n lapsenlapsen Konrad I:n alaisuudessa. Konradin kuoltua vuonna 1274 perilliset jakoivat kreivikunnan uudestaan, ja Żagańin linnan peri Konradin nuorin poika Przemko Ścinawalainen, joka perusti sinne augustinolaisten kaanonien luostarin. Täten perustettiin Żagańin kreivikunta. Vuonna 1284 hän vaihtoi tiluksensa Ścinawan kreivikuntaan, ja häntä seurasi hänen vanhempi veljensä Konrad II Köyryselkä. Kun Konrad II kuoli vuonna 1304, kaikki Głogówin tilukset liitettiin jälleen yhteen hänen jäljelle jääneen veljensä Henrik III:n alaisuuteen.
Vuonna 1309 Henrik III:tä seurasi hänen vanhin poikansa Henrik IV Uskollinen, joka joutui vuonna 1321 jakamaan kreivikunnan uudelleen itsensä ja pikkuveljiensä kesken. Hän luovutti Głogówin Przemko II:lle ja vetäytyi Żagańiin, josta tuli uudelleen oman kreivikuntansa pääkaupunki. Vuonna 1329 Henrik III:n kaikista pojista tuli Juhana Luxemburgilaisen, Böömin kuninkaan, vasalleja – lukuun ottamatta Przemko II:tä, joka kuoli yhtäkkisesti kaksi vuotta myöhemmin. Kun Henrik VI Vanhempi, Henrik IV:n lapsenlapsi, kuoli vuonna 1393 ilman perillisiä, tilukset liitettiin jälleen yhteen Głogówin kanssa kunnes vuonna 1412 Jan I:stä, Henrik VIII Varpusen vanhimmasta pojasta, tuli koko Żagańin kreivikunnan hallitsija. Kiivaan perintötaistelun jälkeen hänen lapsensa Jan II Hullu myi sen lopulta Saksin ruhtinaalle Albert III:lle Wettinin suvusta, lopettaen näin vuosisatoja jatkuneen piastihallinnon.
Vuonna 1549 valitsija Morits luovutti Żagańin Böömin kuninkaalle Ferdinand I:lle. Keisari Ferdinand II antoi lahjoitusmaan Albrecht von Wallensteinille, kenraalilleen kolmikymmenvuotisessa sodassa vuonna 1627. Sieltä se siirtyi loisteliaalle böömiläiselle Lobkowiczin suvulle, jotka rakensivat barokki-tyylisen Żagańin palatsin. Ensimmäisen Sleesialaissodan päätyttyä vuonna 1742, Żagańista tuli osa Preussia.
Vuonna 1786 lahjoitusmaan osti Peter von Biron, joka vuonna 1843 antoi sen tyttärelleen Dorothealle, Edmond de Talleyrandin, suuren ranskalaisdiplomaatin Charles Maurice de Talleyrandin pojan vaimolle, joka vietti eläkeikänsä Żagańissa. Fredrik Vilhelm IV:n myöntämä patentti 6. tammikuuta 1845 teki hänestä Saganin herttuattaren ja Napoleon III tunnusti arvonimen Ranskassa, suosien hänen poikaansa Louisia.
Ranskassa on sekä Saganin prince että duc. Tämä kaksoisarvonimi, joka on sekä preussilainen että ranskalainen, teki Saganin herttuasta neutraalin osapuolen toisessa maailmansodassa: hänen Château de Valençaystaan tuli turvallinen säilytyspaikka Louvren aarteille Saksan miehitettyä Ranskan. Toisen maailmansodan aikana kaupungista tuli pahamaineisen Stalag Luft III:n sijaintipaikka. Kaupunki siirrettiin Saksasta Puolaan muun Sleesian yhteydessä vuonna 1945, ja melkein koko Saganin väestö pakkosiirrettiin pois kaupungista. Tyhjennetty kaupunki asutettiin uudelleen puolalaisilla, joista monet olivat itse joutuneet pakkosiirretyiksi pois alueilta joista oli tullut osa Neuvostoliittoa.
Ängsön kansallispuisto

Ängsön kansallispuisto on yksi Ruotsin kansallispuistoista. Se sijaitsee Roslagenissa Tukholman saariston pohjoisosassa Tukholman läänissä ja kuuluu Norrtäljen kuntaan. Kansallispuisto perustettiin vuonna 1909 ja sitä laajennettiin vuonna 1988. Se on pinta-alaltaan 195 hehtaaria.
Javier Noriega

Javier Noriega Sanz (s. 23. heinäkuuta 1980 Toledo) on espanjalainen uimari, joka edusti kotimaataan kesäolympialaisissa 2004. Siellä hän sijoittui kolmanneksitoista 50 metrin vapaauinnissa, ajalla 22,36. Noriega oli kuudes samalla matkalla pitkän radan EM-kilpailuissa 2002. Silloin hänen aikansa oli 24,11.
Leslie Grantham

Leslie Michael Grantham (30. huhtikuuta 1947 Camberwell, Lontoo – 15. kesäkuuta 2018 Kensington, Lontoo) oli brittiläinen näyttelijä. Palvellessaan nuorena armeijassa Saksassa hän sai elinkautisen vankeusrangaistuksen paikallisen taksikuskin murhasta. Grantham opiskeli ennen armahdustaan näyttelemisen taidon – hän esiintyi sittemmin ”Dirty” Den Wattsin roolissa televisiosarjassa EastEnders vuosina 1985–1989 ja 2003–2005. Sen lisäksi hän esiintyi muun muassa Doctor Whossa. 
Grantham joutui vuonna 2004 seksiskandaaliin läheteltyään itsestään pornograafista materiaalia internetiin. Hän ajautui skandaalin seurauksena masennukseen ja itsemurhayrityksiin. Hän julkaisi omaelämäkertateoksen Life and Other Times (2006).
Granthamin ja hänen puolisonsa Janen poika kärsivät Downin oireyhtymästä.
Vanessa Fisk

Vanessa Fisk muissa medioissa

Vanessa Fisk esiintyi 1990-luvun Hämähäkkimies-animaatiosarjassa, jossa hän lopulta erosi miehestään, koska tämä ajatteli enemmän rikollista uraansa kuin vaimoaan. Hänen äänenään toimi Caroline Goodall.
Vanessa Fisk esiintyy jaksoissa ”Aikakivi” (24), ”Ajan hammas” (25) ja ”Mies ilman pelkoa” (34).
Utšalyn piiri

Utšalyn piiri (baškiiriksi Учалы районы, Utšaly raiony, ven. Учалинский район, Utšalinski raion) on hallinnollinen piiri Baškortostanin pohjoisosassa Tšeljabinskin alueen vastaisella rajalla. Piirin hallinnollinen keskus on Utšalyn kaupunki, joka sijaitsee 360 kilometriä pääkaupungista Ufasta koilliseen. Piiriin kuuluu 23 kylähallintoaluetta, joissa on yhteensä 86 kylää. Suurimmat kylät ovat Ahunovo ja Uralsk. Piiri on perustettu vuonna 1930.
Utšalyn piirin pinta-ala on 4 510 km². Piirin asukasluku on noin 33 500 ja asukastiheys 16 asukasta/km², mutta maaseudulla vain 7 asukasta/km². Suurimmat etniset ryhmät ovat baškiirit, tataarit ja venäläiset.
Piirissä toimii 65 yleissivistävää koulua, mukaan luettuna 20 keskiasteen oppilaitosta, 33 kirjastoa ja 5 sairaalaa. Piirin alueella ilmestyy baškiirinkielinen (Яйык) ja venäjänkielinen (Серп и молот, Sirppi ja vasara) sanomalehti.
Georgian sotilastie

Georgian sotilastie (georg. საქართველოს სამხედრო გზა, Sakartvelos samkhedro gza, ven. Военно-Грузинская дорога, Vojenno-Gruzinskaja doroga) on Suuren Kaukasuksen ylittävä, Venäjän ja Georgian toisiinsa yhdistävä pohjois–eteläsuuntainen vuoristotie. Sen reitti alkaa Tbilisin ja Kutaisin väliseltä tieltä Mtskhetan luoteispuolelta ja johtaa Pasanaurin ja Stepantsmindan kautta Pohjois-Ossetian Vladikavkaziin.
Georgian sotilastien reitti Kaukasuksen yli on ollut käytössä jo ennen ajanlaskun alkua, mutta nykyisen tien rakensivat venäläiset 1700-luvun lopulla 800 sotilaan voimin. Se menetti suuren osan merkityksestään maiden välisenä yhteytenä, kun rautatie Kaspianmeren rannikkoa pitkin valmistui vuonna 1883. Nykyisin tie muodostaa tärkeän yhteyden Tbilisistä Khevin vuoristoalueelle. Tie on huonossa kunnossa ja talvisin usein osittain suljettu lumen vuoksi.

Reitti

Georgian sotilastie haarautuu Tbilisin ja Kutaisin välisestä tiestä Mtskhetan luoteispuolella ja johtaa sieltä pohjoiseen Aragvijoen laaksoa pitkin Žinvalin padolle ja Ananuriin. Se kulkee Mtiuletin alueen läpi Pasanaurin vuoristolomakohteen kautta Gudaurin kylään. Tämä 2 196 metrin korkeudella merenpinnasta sijaitseva hiihtokeskus on tien varren korkein asuttu paikka. Seuraavaksi se ylittää Džvarin solan, joka on 2 379 metrin korkeudessa tien korkein kohta, ja saapuu Khevin vuoristoalueelle Stepantsmindan eli Qazbegin kaupunkityyppiseen taajamaan Terekjoen varrella. Tie seurailee jokilaaksoa Kazbekvuoren itäpuolella Darialin rotkon kautta Venäjän rajan yli pohjoiseen Vladikavkaziin saakka.

Kulttuuri

Lukuisat venäläiset kirjailijat seurasivat Georgian sotilastietä ja kirjoittivat kokemastaan. Aleksandr Puškin kulki tietä pitkin vuonna 1829; häntä seurasivat Mihail Lermontov, Maksim Gorki, Leo Tolstoi ja Vladimir Majakovski.