google/wiki40b huggingface dataset:
Varsinaissuomalaiset

Varsinaissuomalaisiin  liittyviä stereotypioita

Varsinaissuomalaisuuteen kaavamaisesti yhdistettyjä piirteitä ovat jurous, uteliaisuus, vähäpuheisuus ja voimakas paikallispatriotismi.
Kaarlo Hännisen Kansakoulun maantieto ja kotiseutuoppi yksiopettajaisia kouluja varten vuodelta 1929 sanoo varsinaissuomalaisista seuraavaa: "Varsinaissuomalaiset  ovat hämäläistä heimoa, joihin on sekaantunut ruotsalaista väestöä. Varsinaissuomalainen on pidempi kuin varsinainen hämäläinen. Hän on vilkas ja puhuu hyvin lyhytsanaista murretta."
Laitilan murteella kirjoittava runoilija Heli Laaksonen on 2000-luvulla tuonut varsinaissuomalaisuudelle uutta julkisuutta. Varsinaisesti Laaksosen teoksissaan käyttämä murre ei kuitenkaan ole puhdasta Laitilan murretta, vaan Kalannin seudun murretta.
Frauenkirche (München)

Historia

Frauenkirchen rakennutti Baijerin herttua Sigismund hautapaikaksi Baijerin hallitsijasuvulle, joista vuonna 1347 kuolleen Ludvig Baijerilaisen jäännökset oli tarkoitus siirtää sinne. Uusi kirkko korvasi vanhemman, 1100-luvulla rakennetun kirkon. Rakennustyöt käynnistettiin vuonna 1468 ja se vihittiin vuonna 1494. Kirkon kuuluisat kupolit tornien huipulla valmistuivat kuitenkin vasta vuonna 1525. Kupoleihin haettiin mallia Jerusalemin myöhäisbysanttilaista arkkitehtuuria edustavasta Kalliomoskeijasta.
Kirkko vihittiin roomalais-katolisen Münchenin ja Freisingin arkkihiippakunnan katedraaliksi vuonna 1821. Vuosina 1977-1982 arkkipiispana toimi Joseph Ratzinger, josta tuli myöhemmin paavi Benedictus XVI.
Frauenkirche vaurioitui pahasti toisessa maailmansodassa, muun muassa katedraalin katto sortui ja toinen torneista vahingoittui pahasti. Sodan jälkeen aloitettiin suuret jälleenrakennustyöt jotka toteutettiin useissa eri vaiheissa. Viimeisin vaihe valmistui vuonna 1994.

Arkkitehtuuri

Frauenkirche rakennettiin punatiilestä myöhäisgoottilaiseen tyyliin vain kahdessakymmenessä vuodessa. Kirkko on koristeltu hyvin maltillisesti. Rakennus on 109 metrin pituinen ja 40 metriä leveä. Pohjoistorni yltää 98,57 metrin korkeuteen ja etelätorni 98,45 metrin korkeuteen. Katedraalin interiööri koostuu kolmesta laivasta, joiden korkeus on 31 metriä. Katedraaliin mahtuu noin 20 000 ihmistä.
Superkuu

Superkuu tarkoittaa tilannetta, jossa Kuu on ratansa Maata lähimmässä pisteessä juuri täydenkuun aikaan, mikä saa sen näyttämään Maasta katsottuna mahdollisimman suurelta. Tämä johtuu siitä, että Kuu kiertää Maata elliptisellä radalla: radan lähimmässä kohdassa etäisyys Maahan on noin 363 300 kilometriä ja kaukaisimmassa noin 405 500 kilometriä. Superkuun aikaan täysikuu näyttää noin 14 prosenttia suuremmalta halkaisijaltaan ja noin 30 prosenttia kirkkaammalta kuin Kuun ollessa ratansa kaukaisimmassa kohdassa.
Sanan superkuu (engl. super moon) keksi vuonna 1979 yhdysvaltalainen astrologi Richard Nolle. Tähtitieteilijöille ilmiö ei ole mitenkään erityisen merkittävä. Ilmiön virallinen nimi on englanniksi ”perigee-syzygy of the Earth-Moon-Sun system”.
Flight of Fury

Juoni

Steven Seagalin esittämä erikoisagentti John Sands työskentelee Yhdysvaltojen ilmavoimien salaisessa jaostossa. Hänen aikaisemmista tehtävistään keräämäänsä tietoa aletaan pitää uhkana ja Sands päätetään vangita sekä tyhjentää hänen muistinsa. Sands kuitenkin pakenee tutkintavankilasta, mutta agentit saavat hänet kiinni ja tekevät tarjouksen, josta Sands ei voi kieltäytyä. Hänen täytyisi palauttaa kaapattu huippusalainen pommikone takaisin Yhdysvaltoihin, jotta olisi taas vapaa mies.
Tarpianjoki

Valuma-alue

Tarpianjoen valuma-alue (35.28) jakautuu yhdeksään osavaluma-alueseen, joiden yhteispinta-ala on 773,92 km²:

Pääuoma

Pääuoman varrella sijaitsevia Tarpianjoen valuma-alueen osa-alueita ovat Tarpianjoen alaosan alue (35.281), Tarpiajoen keskiosan alue (35.282), Jokikulman alue (35.283), Tampinkosken alue (35.284) ja ylimpänä Tarpianjoen yläosan valuma-alue (35.285).
Tarpianjoen alaosan alueen (35.281) suurin järvi on Jalanti Kylmäkoskella.
Tarpiajoen keskiosan alue (35.282) Kylmäkosken ja Urjalan välillä on lähes järvetön. Sen alueella on vain yksi lampi.
Jokikulman alue (35.283) Urjalassa on samoin lähes järvetön. Sen alueella on vain kaksi lampea. 
Tampinkosken alueella (35.284) osittain Urjalassa ja osittain Kalvolassa Hämeenlinnassa Tammelan ylängön luoteisreunalla on useita melko isoja järviä. Näistä suurimpia ovat Lintumaanjärvi Kalvolassa Hämeenlinnassa, Kallijärvi ja Kokkijärvi Kalvolassa Hämeenlinnassa osaksi Urjalan puolella sekä Tyvijärvi, Ahlajärvi ja Iso-Salanti Kalvolassa Hämeenlinnassa.
Tarpianjoen yläosan valuma-alueella (35.285) pääosin Kalvolassa Hämeenlinnassa ja pienemmälltä osin Urjalassa ja Tammelassa on pari melko isoa ja yksi keskikokoinen järvi sekä joukko pienempiä järviä ja lampia. Suurimpia järviä valuma-alueella ovat Kotkajärvi Kalvolassa Hämeenlinnassa, Uurtaanjärvi Hämeenlinnan ja Urjalan rajalla ja Hietajärvi Tammelassa lähellä Hämeenlinnan rajaa.

Lumijoen valuma-alue

Lumijoen valuma-alueella (35.289) Jalantijärven yläpuolella entisen Kylmäkosken kunnan alueella Tarpianjokeen laskevat Lumijokea pitkin Lumijärvi ja Laadunjärvi Akaalta, Soilujärvi Akaan ja Vesilahden rajalta, Kikurinjärvi Urjalasta ja Ameenjärvi ja Pynnänjärvi Vesilahden ja Urjalan rajalta.lähellä Hämeenlinnan rajaa.

Ruta- Korte- ja Nuutajärven muodostama valuma-alue

Tähän valuma-alueeseen kuuluvat Tarpianjoen valuma-alueen osa-alueista Kortejärven-Rutajärven alue (35.286), Nuutajoen valuma-alue (35.287) ja Kolkanjoen-Kokonjoen valua-alue (35.288). Tämän Valuma-alueen ja vesireitin keskusjärviä ovat Kortejärvi, Rutajärvi ja Nuutajärvi Urjalassa.
Kortejärven-Rutajärven alueella (35.286) Urjalassa on kaksi isoa järveä: Kortejärvi ja Rutajärvi. Muista järvistä ja lammista suurin on Pohjastenjärvi.
Pääosin Urjalassa ja pieneltä osin Forssassa sijaitsevan, Urjalan Rutajärveen etelästä laskevan  Nuutajoen valuma-alueen (35.287) suurin järvi on Nuutajärvi Urjalassa. Reitin latvajärviä ovat Nuutajärveen etelästä laskevat Särkijärvi ja Matkunjärvi Urjalan ja Forssan rajalla ja Kivijärvi Urjalassa. Lännestä Nuutajärveen laskevista järvistä suurimmat ovat Valajärvi sekä Iso ja Vähä Mustajärvi Urjalassa. 
Kolkanjoen-Kokonjoen valuma-alueelta (35.288) Rutajärveen laskee idästä Urjalan ja Forssan rajalta Kokonjärvi, johon laskevat edelleen Lahmajärvi Urjalasta ja Hirsjärvi Urjalan ja Tammelan rajalta. Lisäksi on samalla suunnalla muutamia pienempiä lampia ja järviä.

Muuta

Joen pääuoman ylittää kymmenen maantiesiltaa, joiden lisäksi on useita yksityisiä siltoja.
Kidushait

Anatomia

Kidushailajit ovat keskikokoisia tai suuria haita. Ne kasvavat 1,4–4,7 metriä pitkiksi ja suurin tavattu kidushai oli 4,7 m pitkä. Lajeilla on vain yksi selkäevä joka sijaitsee lähellä pyrstöä. Peräevä on selkäevää pienikokoisempi. Hexanchus-suvun lajeilla kidusaukkoja on kuusi ja kapeapäähailla ja täpläkidushailla niitä on seitsemän. Kalojen suu ulottuu silmien taakse, ylähampaat ovat teräväkärkiset ja alahampaat leveämmät, matalammat ja sahalaitaiset. 
Kidushait ovat ovovivipaarisia eli synnyttävät eläviä poikasia. Ne pystyvät syömään suhteellisen isoja saaliseläimiä, kuten muita haita, rauskuja, luukaloja, nilviäisiä, äyriäisiä ja haaskoja.

Levinneisyys

Kidushailajeja tavataan Atlantin, Intian ja Tyynen valtameren alueilta. Ne elävät useimmiten syvissä vesissä ja niitä on tavattu aina 1 875 metrin syvyydestä.
Keskustelu Vapahtajan kanssa

Keskustelu Vapahtajan kanssa on gnostilainen kirjoitus, joka tunnetaan Nag Hammadin kirjastosta. Kirjoituksesta tunnetaan vain yksi hyvin vaurioitunut koptinkielinen kappale. Säilyneistä osista on voitu päätellä, että kyseessä on dialogimuotoinen keskustelu Jeesuksen kanssa. Keskustelun keskellä on muutama laajempi keskeytys, jotka vaikuttavat olevan poissa paikaltaan ja jotka on vain pinnallisesti upotettu dialogiin.
Dialogi alkaa joukkolla esoteerista tietoa ja sen tavoittelua koskevia kysymyksiä. Tämän jälkeen kirjoitus siirtyy käsittelemään maailman alkuperää. Luomisen jälkeen siirrytään gnostilaiseen kysymys-vastaus-osioon siitä, kuinka pelastus saavutetaan gnosiksen avulla. Tämä kuitenkin keskeytyy luonnonhistoriallisella esityksellä neljästä klassisesta alkuaineesta, taivaan ja maan voimista, jne. Tämän jälkeen kirjoituksessa esitetään apokalyptinen näky, jossa Tuomaalle, Marialle ja Matteukselle näytetään helvetti maan reunan suojasta, ja enkeli julistaa, että materiaalinen maailma oli paha luomus, jota ei ollut tarkoitettu syntyväksi. Tämä viittaa gnostilaiseen käsitykseen pahasta luojajumalasta, demiurgista. Lopulta teksti palaa jälleen dialogiin.
Tekstin poikkeamat sivukertomuksiin sekä se, että Jeesuksesta käytetään välillä nimitystä "Herra" ja välillä nimitystä "Vapahtaja" viittaavat joidenkin tutkijoiden mukaan siihen, että kirjoitus on koottu neljästä tai viidestä erillisestä kirjoituksesta. Koska kirjoitus on kuitenkin niin vahingoittunut, on osoittautunut liian vaikeaksi tutkia, mitä nämä kirjoitukset voisivat olla. Dialogilla on kuitenkin joitakin yhtäläisyyksiä Tuomaan evankeliumin kanssa.
Vaikka teksti vaikuttaakin naisvihamielistä sanoessaan, että naisten tulisi "luopua siitä mitä nainen tekee" (s. 144), sen katsotaan yleisesti viittaavan enemmän luopumiseen seksuaalisuudesta ja siten lasten synnyttämisestä, mikä kuvaa gnostilaisten ruumisvihamielisyyttä.
Rabbi

Historia

Arvonimenä rabbi ei esiinny vielä Toorassa. Matteus (23:7) mainitsee sen merkityksessä "mestarini", jota fariseukset mielellään halusivat itsestään käytettävän. Rabbinimitykset suoritti sanhedrin 400-luvulle saakka, jolloin se lakkautettiin.
Babylonialaisessa Talmudissa rabbilla tarkoitettiin Raamatun ja suullisen lain tulkitsijaa ja puolustajaa. Rabbilla oli lähes aina myös siviiliammatti, josta hän sai elantonsa.
Keskiajalla rabbista tuli laintulkitsijan lisäksi opettaja, tuomari, saarnaaja ja juutalaisen seurakunnan henkinen johtaja. Yhteisön jäsenet saivat usein valita oman rabbinsa. Rabbin arvo määräytyi hänen oppineisuutensa mukaan, eikä heillä ollut hierarkiaa. Rabbit saivat säännöllistä palkkaa tai urakkapalkkaa suoritetuista tehtävistään riippuen. Rabbin tehtäviin ei vielä keskiajalla kuulunut esimerkiksi jumalanpalveluksen johtaminen tai avioliittoon vihkiminen.
1800-luvulla haskalahin myötä rabbien toimenkuva laajeni käsittämään samoja tehtäviä, joita kristillisen kirkon papeilla on. Rabbit alkoivat johtaa jumalanpalveluksia ja edustaa seurakuntaa ulospäin, eivätkä enää toimineet tuomareina ja opettajina entiseen tapaan. Konservatiivisessa suuntauksessa pyritään yhä säilyttämään myös rabbien vanhaa toimenkuvaa.

Suomen rabbit

Koko Suomen ylirabbiini on vuoden 2013 tammikuusta alkaen ollut Helsingin juutalaisen seurakunnan rabbiksi vuonna 2012 valittu Simon Livson. Hän on ensimmäinen suomenkielinen Helsingin seurakunnan rabbi.

Naiset rabbeina

Nykyisin kaikki juutalaiset suuntaukset ortodokseja lukuun ottamatta sallivat virallisesti myös naisten vihkimisen rabbeiksi. Ensimmäinen rabbiksi vihitty nainen oli berliiniläinen Regina Jonas vuonna 1935. Yhdysvalloissa ensimmäiset naisrabbit vihittiin 1970-luvulla.
Babruiskin rautatieasema

Liityntäliikenne

Aseman vieressä (200 m luoteeseen) on Babruiskin keskuslinja-autoasema.
Kylän linnut

Arviot

Suomen Luonto -lehdessä Jorma Laurila arvioi kirjaa myönteisesti. Hän mainitsee Leivon perehtyneisyyden kotiseutuunsa Itä-Uuteenmaahan ja lahjakkuuden niin visuaalisesti kuin teknisestikin. Kuvissa on mukana lintujen elinympäristö, ja itse lintu saattaa olla pieni, mutta mukana on myös lähikuvia. Tekstissään Leivo kertoo kuvausretkistään, mitä Laurila pitää kiinnostavana. Kirjan taitto on Leivon omaa käsialaa, ja sekin saa Laurilalta kiitoksen: taitto on ilmavaa ja kuvien ja tekstien rytmitys onnistunutta.
Jan Södersved muistuttaa Linnut-lehdessä, että tehomaatalous on vähentänyt lintulajeja, kuten Leivo kertoo, eikä voittajia juuri ole. Södersved kiittää taiton ohella tekstin nautinnollisuutta.
Uusimaa-lehdessä Tanja Kuisma arvioi kirjan ”huikeaksi ajankuvaksi suomalaisesta maalaismaisemasta ja sen lintuasukkaista”. Kamera-lehden Minna Jerrman kiittää aiherajausta mielenkiintoiseksi: ”idylliset lintukuvat tavoittavat raukean kiireettömyyden”, mutta on sitä mieltä, että jotkut yhdistelmäkuvat rikkovat luomutunnelmaa ja ne olisi voinut jättää pois.
Jim Doyle

James Edward ”Jim” Doyle (s. 23. marraskuuta 1945) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko. Hän toimi tammikuusta 2003 tammikuuhun 2011 Wisconsinin kuvernöörinä. Hän on koulutukseltaan lakimies ja valmistui Harvardin yliopistosta.
Simone Stelzer

Ura

Simone Stelzer varttui Herzogenburgissa koillisessa Itävallassa. Hän aloitti laulajanuransa 15-vuotiaana Peter Panskyn yhtyeessä Peter Pan, joka menestyi vuonna 1985 Ö3-listalla singlellään "A Night in Hippodrome".
Läpimurtonsa Simone teki 1990, jolloin hän edusti Itävaltaa Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Keine Mauern mehr" ja saavutti sijan 10. Simonen esikoisalbumi Feuer im Vulkan ilmestyi samana vuonna. Albumilta Gute Reise, bon voyage ... (1994) julkaistu single Wahre Liebe menestyi erinomaisesti. Vuonna 1996 julkaistiin albumi Ich liebe Dich, joka sisältää eurodance-tyyliä ja iskelmää yhdistävää musiikkia.
Vuodesta 1997 alkaen Simonelle alkoivat tuottaa ja kirjoittaa musiikkia muun muassa Adam Schairer, Alfons Weindorf ja Bernd Meinunger: syntyi useita menestyskappaleita, kuten "Nimm mich einfach so wie früher in den Arm", "Verlier mein Herz nicht, wenn du gehst", "Die Frau im Zug", "Solang wir lieben", "Nachts geht die Sehnsucht durch die Stadt" ja "Die Nacht vor dir". Simone on laulanut myös duettoja, joista mainittakoon "Merci mon Amour" Uwe Bussen kanssa (2004), "Alles durch die Liebe" Bernhard Brinkin kanssa (2007) ja "Ich denk noch an dich" Charly Brunnerin kanssa (2012).
Vuonna 2009 Simone vaihtoi levy-yhtiötä Koch Universalista Sonyyn. Tuottajaksi tuli David Brandes. Albumi Morgenrot (2009) myi Itävallassa kultaa ja menestyi myös Saksan listoilla. Vuonna 2013 julkaistiin Simonen ja Charly Brunnerin duettoalbumi Das kleine große Leben, kumpainenkin sai teoksesta Amadeus Award -palkinnon vuonna 2014.
Simone on näytellyt muun muassa elokuvissa Fröhlich geschieden ja Fröhliche Chaoten sekä television komediasarjassa Tohuwabohu.
Simone avioitui 3. lokakuuta 2009 Alexander Kreisslin kanssa.
Ryersonin yliopisto

Historiaa

Yliopisto perustettiin vuonna 1948 nimellä The Ryerson Institute of Technology kokeiluluontoisena uutena oppilaitostyyppinä kouluttamaan nuoria eri ammatteihin sodanjälkeisessä Ontariossa. Sitä alettiin rakentaa samalle alueelle, missä olivat toimineet Egerton Ryersonin perustamat opettajankoulutuslaitos, taidekoulu ja maatalouslaboratorio. Monet niiden rakennuksista oli purettu sodanaikaisen sotilaskoulutuslaitoksen tieltä, joka sodan jälkeen oli alkanut kouluttaa sodasta palanneita veteraaneja. Ensimmäisen lukuvuoden opiskelijamäärä oli 250 ja oppiaineina muun muassa arkkitehtuuri, pukusuunnittelu ja valokuvaus.
1950-luvun lopulla oppilaitoksen opiskelijamäärä kasvoi nopeasti, ja kampusta alettiin laajentamaan moderneilla uusilla rakennuksilla. Vuodesta 1963 oppilaitos toimi nimellä Ryerson Polytechnic Institute. Vasta vuonna 1971 Ryerson sai oikeuden myöntää akateemisia tutkintoja, ja vuonna 1993 se sai täydelliset yliopisto-oikeudet, nimen Ryerson Polytechnic University ja paremmat resurssit toimittuaan siihen asti pienellä budjetilla. Vuonna 2002 yliopisto sai nykyisen nimensä Ryerson University, joka kuvastaa sen opetustarjonnan laajentumista teknis-taidollisista oppiaineista kohti yleisyliopistoa.

Tunnettuja opettajia ja opiskelijoita

Kanadalainen poliitikko, NDP-puolueen johtaja Jack Layton opetti aikoinaan Ryersonissa. Kanadansuomalainen arkkitehti Jules Päiviö opiskeli Ryersonissa ja opetti siellä arkkitehtuuria 21 vuotta. Muita tunnettuja Ryersonin kasvatteja ovat Forbes-talouslehden maailman 70. vaikutusvaltaisimmaksi naiseksi vuonna 2012 listaama toimittaja Sue Gardner, valokuvataiteilija Edward Burtynsky, tieteiskirjailija Robert J. Sawyer, Miss Universum 2005 Natalie Glebova, näyttelijät Nina Dobrev, Jacqueline MacInnes Wood, Eric McCormack, Mena Massoud, Shay Mitchell, Hannah Simone ja Nia Vardalos sekä urheilutoimittaja Michael Landsberg.
Ruskopäänakkeli

Levinneisyys

Ruskopäänakkelia tavataan Yhdysvaltain kaakkoisosissa ja Grand Bahamalla. Lajin populaatio on hyvin suuri ja kannankehitys vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Avid

Historiaa

Avidin perusti Apollo Computerin markkinointijohtaja William J. Warner, joka kehitti ensimmäisen epälineaarisen editointiohjelman Avid/1:n Applen Macintosh II -tietokoneelle. Tuote esiteltiin 1989 ja sitä kutsuttiin muun muassa ”suurimmaksi leikkausinnovaatioksi sitten George Meliès’n kokeilujen 1900-luvun alussa”. 1990-luvun alkupuolella Avidin tuotteet alkoivat syrjäyttää sellaisia ammattituotteita kuin Moviola, Steenbeck ja KEM. Ensimmäisiä Avidilla leikattuja pitkiä elokuvia olivat Ron Senkowskin Let's Kill All the Lawyers (1992) ja Martha Coolidgen Sukumme on toista maata (1993). 1990-luvun puoliväliin mennessä Avidin suosio alkoi jo näyttää tietä filmimateriaalin fyysisen leikkaamisen häviämiselle kokonaan. Vuonna 1996 Walter Murch sai parhaan leikkauksen Oscarin Avidilla editoimastaan elokuvasta Englantilainen potilas, joka voitti myös parhaan elokuvan Oscarin.
Vuonna 1994 Avid julkisti avoimen standardin Open Media Framework -tiedostomuodon (OMF) liikkuvan kuvan ja äänen sekä niihin liittyvän metadatan tallentamiseen ja jakamiseen. 
2000-luvulla Avid on laajentanut toimialaansa yritysostoin ja sisäisin investoinnein multimedian eri osa-alueille. Se on julkaissut kuluttajaversioita editointiohjelmistaan, kuten Xpress DV ja Avid Free DV. Samalla Avid on laajentanut puolustusvoima- ja ilmailualalle ohjelmistojen ja valmistuotteiden tarjoajana. Puolustusteknologian puolella yhtiö valmistaa esimerkiksi helikopterien moottorinhallintajärjestelmiä, armeijan lämpöohjaimia sekä pitkänmatkan ohjustentorjuntaohjuksia.
Decode

Tausta

Paramore kirjoitti kappaleen varta vasten Twilight – Houkutus -elokuvaa varten. Elokuva perustuu Stephenie Meyerin Houkutus-kirjasarjan samannimiseen ensimmäiseen osaan. Paramoren laulaja Hayley Williams on kertonut kuuluvansa kirjasarjan ihailijoihin ja on sanonut:
»"Houkutus on ensimmäinen kirjasarja, jonka olen koskaan lukenut. En niinkään pitänyt Harry Potter -kirjoista, vaikka rakastankin niistä tehtyjä elokuvia. Houkutus todella sai huomioni ja on pitänyt sen. Olen todella innoissani näkemään millainen tämä kirja on elokuvana ja innoissani myös siitä, että meidän bändimme saa olla osa tätä ilmiötä. Valitsin nimeksi "Decode", koska laulu rakentaa jännitettä, vaikeuksia, vihaa ja hämmennystä Bellan ja Edwardin välille. Bellan mieli on ainoa jota Edward ei voi lukea ja minusta tuntuu, että se on iso osa ensimmäistä kirjaa ja se on yksi este heille voitettavaksi.Se on yksi jännite, joka tekee kirjan vieläkin paremmaksi."
-Hayley Williams»

Musiikkivideo

Virallinen musiikkivideo julkaistiin 3. marraskuuta 2008 MTV:llä ja MTV.com:issa. Videon ohjasi Shane Drake. Videolla bändin jäsenet kävelevät ja esiintyvät Tennesseessä, Nashvillen metsissä. Kun he soittavat, samalla näytetään kohtauksia, joissa jäsenet esittävät jäljittäjävampyyreita. Videolla on myös pätkiä Twilight – Houkutus -elokuvasta.
Dannebrogin ritarikunta

Dannebrogin ritarikunta on tanskalainen vuonna 1671 perustettu ritarikunta.
Kunniamerkki on jaettu kuuteen luokkaan.
Sotilaskapellimestari

Sotilaskapellimestari on erikoisupseeri, joka toimii Suomen puolustusvoimissa sotilasmusiikkialan johtotehtävissä.
Tehtävät ovat musiikkiupseerin virkoja (soittokunnan päällikkökapellimestari tai kapellimestari). Sotilaskapellimestariksi voidaan nimittää sotilaskapellimestariopinnot (Musiikin Maisteri) suorittanut henkilö. Opinnot suoritetaan Taideyliopiston Sibelius-Akatemiassa, Sekä Puolustusvoimien sotilasmusiikkikoulussa.

Historia

Vuonna 1919 Puolustusvoimien joukko-osastot saivat uudet nimet. Tällöin Soittokuntien kapellimestarit saivat ensimmäiset musiikkiupseerin arvot ja keväällä 1920 soittokuntien kapellimestarit pitivät ensimmäisen yhteisen kokoontumisen. Musiikkiupseerit toimivat tuolloin isojen soittokuntien kapellimestareina. Pienempien soittokuntien johtajina toimivat vääpelin arvoiset henkilöt.
Eurylaimus samarensis

Levinneisyys

Eurylaimus samarensista tavataan Filippiinien Itä-Visayasilla. Se on luokiteltu vaarantuneeksi, koska se on vähenemässä nopeasti elinympärsitöjen tuhoutumisen takia. Sen kannaksi arvioidaan 3 500–15 000 yksilöä.

Elinympäristö

Eurylaimus samarensis elää luonnotilaisissa alankometsissä 750 metrin korkeuteen asti. Se kestää vain pieniä elinympärsitömuutoksia.
Haltin häät

Coverversiot

Taiskan lisäksi kappaleen ovat esittäneet muun muassa Jean S., A-Tyyppi, Piritta Perälä ja Kotiteollisuus.
Kenneth Pinyan

Kenneth Pinyan (22. kesäkuuta 1960  – 2. heinäkuuta 2005) oli yhdysvaltalainen zoofiili, joka kuoli sisäisiin vammoihin, jotka hän sai harrastettuaan anaaliseksiä hevosen kanssa. Hän oli videoinut edellisen sukupuoliyhdynnän ja jakoi videoita epävirallisesti nimellä Mr. Hands.
Sojuz (avaruusohjelma)

Historia

Sojuz-avaruusohjelma alkoi osana Neuvostoliiton miehitettyyn Kuu-lentoon tähtäävää ohjelmaa ja Sojuz-avaruusalus kehitettiin Kuulento-ohjelmassa. Ohjelman tuloksiin kuuluu myös Proton-kantoraketti. Kehitystyössä pyrittiin siihen, että Proton-raketeilla ja Sojuz-avaruusaluksella päästäisiin Kuuhun ilman tarvetta kehittää hyvin suurta kantorakettia kuten NASAn Saturn V-kantoraketti. Miehitetty lento Kuuhun olisi vaatinut useamman Proton-kantoraketin laukaisemista ja niiden kuljettamien avaruusalusten, moduleiden ja ajoainemäärien kokoamista Maan kiertoradalla Kuu-alukseksi. Myös NASAn Wernher von Braun kannatti tällaista teknistä suunnitelmaa NASAn Apollo-ohjelman alkuvaiheessa. Neuvostoliiton kuuohjelman pääkehityslinjaksi valittiin kuitenkin suuri N1-kantoraketti, joka epäonnistui teknisesti 1960-luvun lopussa.
Sojuz-avaruusalus toteutettiin siitä huolimatta, että se hävisi kilvan Neuvostoliiton Kuu-ohjelmassa. Sojuz-avaruusaluksen käyttökohteeksi tuli 1960-luvun puolivälistä alkaen Neuvostoliiton avaruusasemiin liittyvät miehitetyt avaruuslennot matalilla Maan kiertoradoilla, esim. lennot Saljut-avaruusasemille. Lennot Mir-avaruusasemalle jatkuivat Venäjän aikana ja tätä seurasivat lennot ISS-avaruusasemalle. Sojuz-lennot aloittivat 1990-luvulla avaruusturismin.
Sojuz-kantoraketti on yleisin versio Sergei Koroljovin 1950-luvun alkupuolella kehittämästä R-7-ohjuksesta, jonka ensimmäinen koelaukaisu tehtiin 23. elokuuta 1957. Rakettia käytetään sekä miehitettyjen avaruusalusten että satelliittien ja avaruusluotainten laukaisuihin. Vuonna 2010 alkavat miehittämättömät Sojuz-laukaisut ESA:n Kouroun avaruuskeskuksesta.
Natalie du Toit

Natalie du Toit (s. 29. tammikuuta 1984 Kapkaupunki) on eteläafrikkalainen uimari.
Du Toit ajoi vuonna 2001 skootterillaan kolarin, jonka jäljiltä hänen vasen jalkansa jouduttiin amputoimaan. Jo vuonna 2002 hän osallistui kansainyhteisön kisoihin ja sijoittui kahdeksanneksi 800 metrin vapaauinnissa. Ateenan paralympialaisissa 2004 hän voitti viisi kultaa ja yhden hopean. Vuoden 2008 avovesiuinnin MM-kilpailuissa hän sijoittui neljänneksi 10 kilometrin kilpailussa ja varmisti paikan Pekingin olympialaisiin.
Du Toit kantoi Etelä-Afrikan lippua sekä Pekingin olympialaisten että Pekingin paralympialaisten avajaisissa. Pekingin 10 kilometrin avovesiuinnissa hän sijoittui 16:nneksi. Pekingin paralympialaisissa 2008 Du Toit voitti viisi kultamitalia.