google/wiki40b huggingface dataset:
Juanfran (jalkapalloilija, 1985)

Seurajoukkueura

Juanfran on Real Madridin junioriakatemian kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa 24. tammikuuta 2004 kotiottelussa Villarrealia vastaan. Ensimmäisellä kaudellaan 2003–2004 hän pelasi yhteensä 5 ottelua ja seuraavalla kaudella vain yhden ottelun.
Kaudeksi 2005–2006 Juanfran lainattiin barcelonalaisjoukkue Espanyoliin. Kauden aikana Espanyol sai taistella tiukasti sarjapaikastaan, mutta onnistui kuitenkin säilyttämään sen niukalla erolla. Juanfran teki kauden ainoan maalin 22. maaliskuuta 2006 1–1-tasapeliin päättyneessä ottelussa Athletic Bilbaoa vastaan.
Vuonna 2006 Juanfran siirtyi Osasunaan ilmaisella siirrolla, mikä sisälsi kuitenkin ehdot, että Real Madrid voi halutessaan tammikuussa 2007 kutsua hänet takaisin joukkueeseen sekä kauden päätyttyä heillä on takaisinosto-oikeus. Ensimmäisen ottelunsa Osasunassa hän pelasi 24. syyskuuta 2006 Celta Vigoa vastaan. Ottelu päättyi 2–0 Osasunan voittoon ja Juanfran teki jälkimmäisen maaleista. UEFA Cupin kaudella 2006–2007 Osasuna selviytyi aina välieriin saakka häviten niissä Sevillalle. Hän pelasi UEFA Cupissa yhteensä 9 ottelua ja teki niissä yhden maalin.
Kaudella 2008–2009 hän pelasi jälleen lähes kaikissa sarjaotteluissa (35) ja kuului joukkueen luottopelaajiin. Kauden viimeisellä kierroksella kasvattajaseuraansa Real Madridia vastaan hän teki ottelun 2–1-voittomaalin, joka samalla varmisti Osasunan säilymisen maan pääsarjassa Primera Divisiónissa.
Tammikuussa 2011 Juanfran siirtyi Atlético Madridiin noin 4 miljoonan euron siirtokorvauksella. Hän solmi joukkueen kanssa 3,5-vuotisen sopimuksen. Hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa 13. tammikuuta 2011 Copa del Reyn ottelussa paikallisvastustaja Real Madridia vastaan.

Maajoukkueura

Juanfran teki ensiesiintymisensä Espanjan maajoukkueessa 26. toukokuuta 2012 pelatussa ystävyysottelussa Serbiaa vastaan. Maajoukkueen päävalmentaja Vicente del Bosque valitsi hänet myös vuoden 2012 EM-kilpailuihin osallistuvaan kokoonpanoon.
Rolf Kullberg

Elämäkerta

Kullberg oli koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri (Åbo Akademi 1955). Hän työskenteli muun muassa Fiskarsissa, Yhdyspankissa ja valtiovarainministeriön kansantalousosaston osastopäällikkönä 1971–1972. Hän teki jo lisensiaatintyönsä rahamarkkinoiden kehityksestä 1950-luvulla. Yhdyspankissa hän vastasi muun muassa taloudellisesta tutkimuksesta.
Vuonna 1974 Kullberg nimitettiin Suomen Pankin johtokunnan jäseneksi. 
Kullberg oli ensimmäisiä, jotka 1980-luvun loppupuolella julkisesti varoittelivat vallalla olleesta huolettomasta velanotosta ja "kulutusjuhlasta". Lama iskikin vuosikymmenen vaihteen jälkeen. Kullberg kannatti vakaata markkaa, ja kun valuutta devalvoitiin 1991, hän olisi halunnut erota Suomen Pankista. Presidentti Koiviston toivomuksesta Kullberg kuitenkin jatkoi vielä seuraavaan vuoden huhtikuuhun asti. Kullbergiä on väitetty (esimerkiksi Mauno Koiviston ja Harri Holkerin lisäksi) yhdeksi lamaan syyllisistä.
Kullbergin muistelmateos Ja niin päättyi kulutusjuhla ilmestyi vuonna 1996. Hän kuoli vaikeaan sairauteen 76 vuoden iässä syksyllä 2007.
Savikivi

Savikivi on sedimenttikivilaji, joka on syntynyt savikerroksen vähitellen puristuessa kiveksi. Savikivi muuttuu (metamorfoituu) kovan paineen alaisena kiilleliuskeeksi. Savikivi on sileää eikä esiinny yleensä suurina lohkareina. Se voi olla punaista, vihreää tai (ruskean)harmaata, ja se murenee suhteellisen helposti.
Savikiven raekoko on alle 0,002 mm ja se koostuu erilaisista savimineraaleista.
Suomessa sitä esiintyy muun muassa Taivalkoskella sekä Satakunnassa ja Muhoksella. Savikiveä muodostui Suomeen myöhäisprekambrisen jotunikauden aikana 1400–1200 miljoonaa vuotta sitten.
Akabanlahti

Akabanlahti (arab. خليج العقبة; : Khalyj al-'Aqabah‎) on Punaisenmeren lahti, joka sijaitsee Siinain ja Arabian niemimaan välissä. Akabanlahti on 177 kilometriä pitkä ja sen leveys vaihtelee 19 ja 27 kilometrin välillä. Lahti sijaitsee Itä-Afrikan hautavajoamassa.
Lahden pohjoispäässä on kolme strategisesti tärkeätä satamakaupunkia: Taba Egyptissä, Eilat Israelissa ja Akaba Jordaniassa. Akabanlahdella on monipuolinen ja värikäs koralliyhdyskunta. Kirkkaan vetensä ansiosta se on suosittu sukelluskohde.
El Khiam

El Khiam on muinainen kivikautinen löytöpaikka Levantissa. Paikka on Länsirannalla Kuolleen meren pohjoiskärjestä länteen. Sieltä tehdyt löydöt liittyvät varhaiseen maanviljelyyn Lähi-idässä. Näin paikka on antanut nimensä Khiamin kulttuurille.
Khiam ajoittuu kalibroiduissa radiohiilivuosissa noin aikaan 10000–9500 kalenterivuotta. Aika oli ehkä myöhäistä Natufin kulttuuria ja varhaista PPNA:ta. Sieltä on löydetty joidenkin tietojen mukaan varhaisimmat maan pinnalle rakennetut pyöreät savitalot ajalta noin 9500 eaa. Sitä ennen talot olivat puoliksi maan alla. Paikalta on löydetty myös eräät Lähi-idän varhaisimmista naista esittävistä kiviveistoksista ehkä ajalta 8500-8000 eaa. kaudelta, joka ehkä vastaa Mureybatin kerrostumaa II ja PPNA-jaksoa. Tuon PPNA-ajan veistoksissa on monesti sekä miehisiä että naisellisia seksuaalipiirteitä. Näiden arvellaan liittyvän muinaiseen hedelmällisyyden jumalan palvontaan.
G. G. Ronimus

Gabriel Gideon Ronimus  (12. elokuuta 1875 Viipuri – 23. lokakuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen lyseon lehtori ja kirjallisuuden suomentaja.
Ronimuksen vanhemmat olivat director cantus Filip Ronimus ja Maria Pullinen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1893 Viipurin lyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1898 ja maisteriksi 1900.
Ronimus toimi opettajana eri oppikouluissa ja pisimpään hän oli Savonlinnan lyseon saksan ja ranskan kielen vanhempana lehtorina 1921–1934.
Länsi-Yhdysvaltain Grand Prix 1980

Länsi-Yhdysvaltain Grand Prix 1980 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 30. maaliskuuta 1980 Long Beachin katuradalla Yhdysvalloissa. Kilpailun voitti Brabhamilla ajanut Nelson Piquet, jolle voitto oli hänen uransa ensimmäinen.
Pelėdnagiai

Pelėdnagiai on kylä Kėdainiain kunnallispiirissä, Kaunasin läänissä, keskisessä Liettuassa. Vuonna 2001 kylässä asui 1039 asukasta, vuonna 2011 1016 asukasta.
Aivojen välittäjäaine

Aminohapot

Aivoissa tärkeitä aminohappotransmittereita ovat muun muassa glutamaatti ja glysiini, joista edellinen saattaa olla aivojen tärkein kiihdyttävä välittäjäaine. Glutamaatilla on kolmentyyppisiä reseptoreita. Ne on nimetty niille suhteellisen spesifien agonistien mukaan N-metyylidekstroaspartaatti (NMDA)-, kainaatti- ja 1-amino-3-hydroksi-5-metyyli-iso-oksatsoli-4-propionaatti (AMPA)-reseptoreiksi; mahdollisesti on olemassa muunkin tyyppisiä reseptoreita.
Gamma-aminovoihappo eli γ-aminovoihappo eli GABA on tärkein aivojen toimintaa jarruttava välittäjäaine. Jopa yli kolmasosa aivojen synapseista on GABAergisiä. GABA:lla on monia reseptoreita, esimerkiksi GABAA ja GABAB. Glutamaatti ja GABA muodostavat ikään kuin eksitoiva/inhiboiva välittäjäaineparin aivoissa.
Aminohapoista yksinkertaisin eli glysiini toimii inhibitorisena välittäjäaineena keskushermostossa. Sen reseptoreita löytyy etupäässä selkäytimestä. Glysiinin välittäjäaineparina etupäässä selkäytimen alueella toimii eksitoiva aminohappo aspartaatti.

Muut aineet

Asetyylikoliinin vaikutus aivokuorella ja hippokampuksessa on pääosin eksitoiva; myös inhibitiota saattaa esiintyä, mutta se on liitetty viereisten inhiboivien GABAergisten solujen aktivaatioon. Alzheimerin taudissa asetyylikoliiniradat isoaivokuorelle ja hippokampukseen vaurioituvat, mikä aiheuttaa dementian.
Noradrenaliinia on runsaasti aivorungon pienissä locus coeruleus -tumakkeissa, joista lähtevät aksonit haarautuvat eri tahoille, muun muassa hypotalamukseen, pikkuaivoihin ja isoaivokuorelle. Noradrenaliini osallistuu muun muassa vireystilan säätelyyn.
Dopamiinia sisältäviä neuroneja on runsaasti erityisesti keskiaivoissa substantia nigran ja tegmentumin tienoilla. Näiden aksonit haarautuvat laajalle alueelle. Aivoissa on neljä dopaminergista päärataa: mesokortikaalinen, mesolimbinen, nigrostriataalinen ja tuberoinfundibulaarinen. Nigrostriataalisen radan tuhoutuessa ilmentyy Parkinsonin tauti. Skitsofrenian ajatellaan johtuvan mesokortikaalisen ja mesolimbisen radan dopamiinin D₂-reseptorien ylistimuloitumisesta.
Serotoniinia eli 5-hydroksitryptamiinia sisältävien hermosolujen soomaosista suurin osa sijaitsee ydinjatkoksen keskiviivalla olevassa raphe-tumakkeessa. Näiden neuronien aksonit ulottuvat aivojen kaikkiin osiin. Serotoniini osallistuu muun muassa tunne-elämän, muistin, syömiskäyttäytymisen ja ruumiinlämmön säätelyyn.
Histamiinia on ennen muuta hypotalamuksen corpora mamillare -alueella olevissa neuroneissa, jotka projisoituvat useimpiin aivojen osiin. Keskushermostossa histamiini osallistuu muun muassa neuroendokriiniseen säätelyyn, uni-valverytmin, vireystilan ja ruokahalun säätelyyn.
Edellä mainittujen välittäjäaineiden lisäksi aivoissa vaikuttaa muun muassa suuri määrä erilaisia neuropeptidejä.
Yhdysvaltalainen kirjallisuus

Yhdysvaltalainen kirjallisuus kehittyi itsenäisenä, eurooppalaisesta kirjallisuudesta erkaantuneena kirjallisuuden osana  kehittyi 1700-luvulla ja 1800-luvun alussa. 1800-luvun merkittävimpiä kirjailijoita olivat Edgar Allan Poe (1809–1849), James Fenimore Cooper (1789–1851) ja Herman Melville (1819–1891).  Humoristista tyyliä kehitti Missourissa syntynyt Mark Twain (1835–1910), joka oli ensimmäisiä itärannikon ulkopuolella syntyneitä suuria kirjailijoita. Myös William Sydney Porter (1862–1910) eli O. Henry oli kiinnostunut etäisten paikkojen elämästä ja murteista.
1900-luvulla Yhdysvaltain kirjallisuuden merkitys maailmankirjallisuudessa kasvoi. Tällöin oli vallalla yhteiskunnallinen kirjallisuus, jota edustivat Theodore Dreiser (1871–1945), Jack London (1876–1916), Upton Sinclair (1878–1968) ja Sherwood Anderson (1876–1941). Maailmansotien välisen ajan huomattavimmat nimet olivat Ernest Hemingway (1899–1961) ja William Faulkner (1897–1962). 1930-luvulla astui esiin John Steinbeck (1902–1968) pula-ajan kuvauksillaan. Toisen maailmansodan jälkeen Steinbeck, Faulkner ja Hemingway olivat pitkään Yhdysvaltain kirjallisuuden keskeiset hahmot. Sotien jälkeen näkyviä ovat olleet myös realismin edustajat, kuten Saul Bellow (1915–2005), J. D. Salinger (s. 1919) ja Truman Capote (1924–1984). Sotien jälkeen on noussut myös afroamerikkalaisten kirjallisuus, jonka tunnetuimpiin nimiin lukeutuvat James Baldwin, Richard Wright ja Ralph Ellison. 1970-luvulla alkoi postmoderni liike, jonka nimiin kuuluvat muun muassa Thomas Pynchon, Don DeLillo, Paul Auster, Toni Morrison, Philip Roth, Cormac McCarthy, Raymond Carver ja Joyce Carol Oates.

Nobelistit

Nobelin kirjallisuuspalkinto on myönnetty yhdelletoista yhdysvaltalaiselle kirjailijalle: Sinclair Lewis (1930), Eugene O'Neill (1936), Pearl S. Buck (1938), T. S. Eliot (1948), William Faulkner (1949), Ernest Hemingway (1954), John Steinbeck (1962), Saul Bellow (1976), Isaac Bashevis Singer (1978), Joseph Brodsky (1987) ja  Toni Morrison (1993).
Data (Star Trek)

Komentajakapteeni Data oli tiedemies Noonien Soongin luoma kuvitteellinen androidi televisiosarjassa Star Trek – uusi sukupolvi sekä siihen perustuvissa elokuvissa. Dataa esitti näyttelijä Brent Spiner. Kuten ”veljensä” Lore sekä muut Soongin luomat androidit, myös Data on perinyt Soongin ulkonäön.
Datan alkuperä on epäselvä. Tähtilaivaston upseerien Omicron Thetalta pelastama androidi ei kotiplaneettansa elämän tuhouduttua nähnyt muita vaihtoehtoja kuin uran luomisen Tähtilaivastossa. Koneen älykkyydellä, pitkäjännitteisyydellä ja pedanttiudella Data läpäisikin Tähtiakatemian loistavin arvosanoin. Data palveli paitsi U.S.S. Enterprisellä (sekä D että E) ja U.S.S. Triestellä, myös U.S.S. Sutherlandin komentajana. Data tuhoutui kapteeniaan (Jean-Luc Picard) pelastaessaan vuonna 2379 elokuvassa Star Trek: Nemesis. Hänet oli nimitetty Enterprisen förstiksi, mutta hän ei ehtinyt ottaa tehtävää vastaan.
Datan hahmossa on yhtäläisyyksiä alkuperäisen Star Trek -sarjan vulkanuslaisen Spockin kanssa.
New Yorkin lippu

New Yorkin lippu on sinetin ohella New Yorkin kaupungin virallinen tunnus. Se on pystysuuntainen trikolori, jonka värit ovat sininen, valkoinen ja oranssi. Lipun keskelle valkoiseen palkkiin on kuvattu New Yorkin kaupungin sinetti sinisellä. Lipun värit ovat samat kuin Alankomaiden 1600-luvulla käyttämässä lipussa ja viittaavat kaupungin perustukseen alun perin alankomaalaisena Uuden Amsterdamin siirtokuntana. Kolmivärinen lippu otettiin käyttöön vuonna 1915 ja sen yksityiskohtia muutettiin viimeksi 30. joulukuuta 1977. Tuolloin lipussa olevan sinetin vuosiluku vaihdettiin vuodesta 1664, jolloin kaupungin alue luovutettiin Englannin kuningaskunnalle vuodeksi 1625, jolloin alankomaalaiset perustivat alkuperäisen siirtokunnan. Yleisen lipun lisäksi New Yorkin kaupungin viidellä hallintoalueella (engl. borough) on omat viralliset lippunsa.

Bronx

Bronxin hallintoalueen lippu on vaakaraitainen trikolori, jonka värit ovat oranssi, valkoinen ja sininen. Se perustuu siirtomaa-aikaiseen alankomaalaiseen lippuun, jonka keskelle on lisätty alueen nimen alkuperän, Bronckin suvun vaakuna. Lippu otettiin käyttöön vuonna 1912.

Brooklyn

Brooklynin hallintoalueen lippu valkoinen, ja sen keskelle on kuvattu Brooklynin sinetti. Lisäksi lipun reunat ovat keltaiset. Lippu perustuu Brooklynin kaupungin vanhaan lippuun ennen vuotta 1898, kun se liitettiin New Yorkin kaupunkiin.

Manhattan

Manhattanin hallintoalueen lippu muistuttaa suuresti kaupungin lippua. Sen keskellä on Manhattanin sinetti kaupungin sinetin asemesta.

Queens

Queensin hallintoalueen lippu on vaakaraitainen trikolori, jonka uloimmat raidat ovat sinisiä ja keskimmäinen raita valkoinen. Lipun keskellä on ristissä tulppaani ja ruusu, joita ympyröi wampum-helminauha. Tulppaani symboloi Alankomaita, ruusu Englantia ja wampum alueen alkuperäiskansoja. Lippu otettiin käyttöön vuonna 1913.

Staten Island

Staten Islandin hallintoalueen lippu on valkoinen, ja sen keskelle on kuvattu alueen sinetti. Nykyinen lippu otettiin käyttöön vuonna 2002.

Muita lippuja

New Yorkin pormestari käyttää erillistä muotoa kaupungin lipusta. Pormestarin virallisessa lipussa on viisi sinistä viisisakaraista tähteä kaaressa kaupungin sinetin yläpuolella. Lisäksi monilla kaupungin organisaatioilla, kuten kaupunginvaltuustolla, poliisilaitoksella, palolaitoksella, puhtaanapitolaitoksella ja puisto-osastolla on omat lippunsa.
Tšitan piiri

Tšitan piiri (ven. Читинский район, Tšitinski raion) on kunnallinen itsehallintoalue Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1937 perustetun piirin pinta-ala on 16 100 neliökilometriä. Asukkaita on 60 700 henkeä (vuonna 2009).
Tšitan piiri sijaitsee Taka-Baikalian aluepiirin länsiosassa. Koillisessa se rajoittuu Tungokotšenin, idässä Karymskojen, etelässä Duldurgan ja Uljotyn piireihin, lännessä Hilokin piiriin sekä luoteessa Burjatian tasavaltaan. Seudulla virtaavat Ingoda ja Hilok-joet.
Piiriin kuuluvat Atamanovkan, Jablonovon ja Novokrutšininskin kaupunkimaiset taajamat sekä 20 maalaiskuntaa: Aleksandrovka, Arahlei, Beklemiševo, Domna, Ingoda, Jelizavetino, Kolotšnoje, Leninski, Lesnoi Gorodok, Makkavejevo, Novaja Kuka, Novotroitsk, Olengui, Šiškino, Sivjakovo, Smolenka, Sohondo, Ugdan, Verh-Tšita ja Zasopka. Hallinnollinen keskus on Tšitan kaupunki, joka ei kuulu piirin yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Asutuskeskuksia on yhteensä 57.
Pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut maidon ja lihan tuotantoon sekä vihannesten ja perunan viljelyyn. Makkavejevossa ja Novaja Kukassa on suurkanalat. Lisäksi on elintarvike-, metsä- ja rakennustarviketeollisuutta. Piirin kautta kulkee Siperian rautatie sekä M55 ja M58 -valtatiet.
Nähtävyyksiin kuuluu Irgenin kylän tsasouna. Seudulla on useita arkeologisia ja luonnonmuistomerkkejä.
Black Panther (animaatiosarja)

Tuotanto

Huhtikuussa 2008 yhdysvaltalainen kaapelikanava BET julkisti New Yorkissa tekevänsä yhteistyötä Marvelin kanssa luodakseen Mustasta Pantterista puolituntisen animaatiosarjan. Sarjan kehittäjänä ja käsikirjoittajana toimi BET:n viihteen puheenjohtaja Reginald Hudlin. Lisäksi sarjaa on piirtämässä John Romita Jr. ja sarjan kuusi ensimmäistä jaksoa perustuu Who is the Black Panther? -sarjakuvaan, jonka jälkeen sarja aloittaa oman tarinansa.
Marraskuussa 2008 Marvel julkisti Oscar-ehdokkuuden saaneen näyttelijän Djimon Hounsoun toimivan sarjan nimikkohahmon äänenä.
Altin Lala

Altin Lala (s. 18. marraskuuta 1975 Tirana, Albania) on albanialainen jalkapalloilija, joka edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Hannoveria. Lalan pelipaikka on puolustava keskikenttäpelaaja.
Lala aloitti uransa KS Dinamo Tiranassa, josta hän siirtyi Saksaan, Borussia Fuldan riveihin vuonna 1997. Seuraavana vuonna hän siirtyi nykyiseen seuraansa. Hän oli nostamassa Hannoveria Bundesliigaan kaudella 2001/2002. Lala on ollut seuran kapteeni vuodesta 2004 lähtien. Hän on pelannut yhteensä 76 Bundesliigaottelua.
Albanian maajoukkueessa Lala on pelannut 56 ottelua ja tehnyt niissä kolme maalia.
Manne Vuorinen

Manne Vuorinen (s. 1894 Karstula) oli suomalainen Karstulassa asunut maanviljelijä ja maastohiihtäjä. Hän edusti kilpailuissa Karstulan Kivaa ja Karstulan suojeluskuntaa.
Vuorinen aloitti kilpailu-uransa 1915 voittamalla Jyväskylässä Keski-Suomen mestaruuden 10 kilometrin hiihdossa. Vuonna 1919 hän voitti Suomen talvikisojen 60 kilometrin hiihdon. Vuonna 1922 hän voitti Tukholmassa Pohjoismaisissa kisoissa 30 kilomerin hiihdon.
Suomen-mestaruuskilpailuissa Vuorinen on voittanut 30 kilometriltä kultaa vuonna 1920, hopeaa vuosina 1917 ja 1921 sekä 10 kilometriltä hopeaa vuonna 1923.
Aivan liian hotti

Juoni

Elokuvan päähenkilö Kirk on tavallinen lentoaseman turvamiehenä työskentelevä nuori mies, joka ei ole uskoa onneaan. Vastoin kaikkia luonnonlakeja Molly, menestynyt ja järkyttävän kaunis nainen, ihastuu Kirkiin. Kirk ei pysty myöntämään tapahtunutta todeksi. Ällistyneitä ovat myös hänen ystävänsä, perheensä ja jopa hänen ex-tyttöystävänsä. Nyt hänen on keksittävä, kuinka saada suhde toimimaan, vaikka hän on ensimmäinen, joka myöntää naisen pelaavan aivan eri luokassa.
N-metyylipyrrolidoni

Valmistus

N-metyylipyrrolidonia voidaan valmistaa gammabutyrolaktonista ja erilaisista metyyliamiineista. Yksi tyypillisin tapa on syntetisoida N-metyylipyrrolidonia 280 °C:n lämpötilassa gamma-butyrolaktonista ja monometyyliamiinista. Reaktion tuotto on hyvä, jopa yli 90 %. Monometyyliamiinin lisäksi voidaan käyttää myös dimetyyli- ja trimetyyliamiineja.

Käyttö

Hiilivedyt liukenevat N-metyylipyrrolidoniin erittäin hyvin. Tämän vuoksi ainetta käytetään erottamaan puhtaita hiilivetyjä tislauksella.
N-metyylipyrrolidoni reagoi monien happamien kaasujen kuten vetysulfidin, karbonyylisulfidin ja hiilidioksidin kanssa. Ainetta voidaan käyttää näiden kemiallisissa prosesseissa sivutuotteina muodostuvien kaasujen poistamiseen johtamalla niitä N-metyylipyrrolidonin, veden ja alkoholin seokseen.
Lisäksi ainetta käytetään liuottimena maaleissa, maalinpoistoon käytettävissä aineissa ja muissa puhdistusaineissa. N-metyylipyrrolidoni on korvannut liuottimena ympäristölle haitallisemmat klooratut yhdisteet kuten dikloorimetaanin.
Kemianteollisuudessa N-metyylipyrrolidonia käytetään myös valmistettaessa lääkkeitä, polymeerejä ja maataloudessa käytettäviä kasvinsuojeluaineita.

Turvallisuus

N-metyylipyrrolidonin on todettu aiheuttavan hengitettynä päänsärkyä ja iholle joutuessaan iho-oireita kuten ihottumaa.
The Quest for Captain Kidd

The Quest for Captain Kidd on vuonna 2001 julkaistu dokumenttielokuva, joka kertoo Kapteeni Kiddin elämänvaiheista. Elokuvan kertojana toimii Mel Gibson. Elokuvan on ohjannut Charles Vanderpool.
Ulvilan raha-aarre

Ulvilan raha-aarre on satakuntalaisen Ulvilan kirkon vierestä löydetty keskiaikaisista hopearahoista koostuva rahakätkö. Se löydettiin lokakuussa 2004 kirkon pohjoisseinustalta viemäröintitöiden yhteydessä. Kyseessä on kaikkien aikojen suurin Suomesta löydetty keskiaikainen aarre.
Raha-aarre käsittää kaikkiaan 1 474 ulkomaalaista kolikkoa, jotka edustavat 11 keskiaikaista rahatyyppiä. Kolikot olivat nahkaisessa pussissa, joka puolestaan oli laitettu kannella varustettuun kookkaaseen tinatuoppiin. Pussi painoi lähes 1,2 kiloa. Samassa yhteydessä löydettiin myös lapsen hauta, mutta löydöt eivät todennäköisesti liity toisiinsa. Kätkö on ilmeisesti tehty  1390-luvulla, koska löydetyistä rahoista uusin on vuodelta 1390.
Suurin osa pussissa olleista rahoista oli ruotsalaisia. Mukana oli myös Gotlannissa, Tallinnassa, Tartossa, Norjassa ja Hampurissa lyötyjä kolikoita. Kansallismuseon rahakammion johtajan Tuukka Talvion mukaan niiden arvo on ollut noin 28 silloista Ruotsin valtakunnan markkaa. Summa on ollut suuri, esimerkiksi Ulvilan kaupunki maksoi samoihin aikoihin kuninkaalle veroa vain 20 markkaa vuodessa. Rahojen kätkijää ei tunneta. Erään teorian mukaan ne on saatettu piilottaa Itämerellä tuohon aikaan vaikuttaneilta merirosvoilta, Vitaaliveljiltä.
Noin 70 kolikkoa, nahkapussi ja tinakannu olivat esillä Porissa Satakunnan museon perusnäyttelyssä vuosina 2006–2016. Raha-aarre konservoitiin kulttuurikummiprojektissa Suomen Monetan tuella, ja se on esillä Kansallismuseossa 20. helmikuuta 2019 alkaen kesäkuun alkuun.
Folke Bernadotte

Yksityiselämä

Folke Bernadotte oli kuningas Oskar II:n pojanpoika ja Kustaa V:n veljenpoika. Hänen isänsä Oscar Bernadotte oli kuitenkin luopunut kruununperimysoikeuksistaan avioituessaan Ebba Munckin kanssa, minkä vuoksi myöskään Folke Bernadottea ei sukulaisuudestaan huolimatta pidetty kuningashuoneeseen kuuluvana. 
Folke Bernadotte meni naimisiin syntyjään amerikkalaisen Estelle Manvillen (1904–1984) kanssa 1920-luvun lopulla.

Ura

Sodan aikana Bernadotte oli Ruotsin Punaisen ristin varapuheenjohtaja. Hän yritti 1945 neuvotella aselepoa Saksan ja liittoutuneiden välille. Hän sai Heinrich Himmleriltä 24. huhtikuuta 1945 antautumisehdotuksen, jossa Saksa tarjoutui lopettamaan sotatoimet Isoa-Britanniaa ja Yhdysvaltoja vastaan, mutta jatkamaan taisteluita Neuvostoliittoa vastaan. Bernadotte välitti tarjouksen Harry Trumanille ja Winston Churchillille.
Bernadotte johti pelastusoperaatiota, jossa norjalaisia, tanskalaisia ja ruotsalaisia internoituja haettiin valkoisilla busseilla keskitysleireiltä Ruotsin sairaaloihin. 27 000 vankia vapautettiin, huomattava osa heistä juutalaisia. Vuonna 1946 Bernadotte valittiin Ruotsin Punaisen Ristin puheenjohtajaksi.
Vuonna 1948 Bernadotte oli YK:n neuvottelijana Palestiinan kysymyksessä. Äärisionistiseen Lehi-ryhmään kuuluvat salamurhaajat tappoivat hänet Israelissa 17. syyskuuta 1948. Murhan tehnyttä sissiryhmää johti myöhempi Israelin pääministeri Jitzhak Shamir.
Freddy Maertens

Freddy Maertens (s. 13. helmikuuta 1952 Nieuwpoort) on belgialainen entinen maantiepyöräilijä, maailmanmestari ja Espanjan ympäriajon voittaja.
Maertens voitti ammattilaisten maailmanmestaruuden Italian Ostunissa vuonna 1976 ennen italialaisia Francesco Moseria ja Tino Contia. Viisi vuotta myöhemmin hän uusi mestaruutensa Prahassa muiden mitalien mennessä Giuseppe Saronnille ja Bernard Hinault'lle. Maertens oli saanut hopeaa jo vuonna 1973 Felice Gimondin jälkeen.
Maertens voitti Espanjan ympäriajon vuonna 1977 ottamalla ennätykselliset 13 etappivoittoa. Ranskan ympäriajon pistekilpailun hän voitti vuosina 1976, 1978 ja 1981. Vuonna 1976 hän saavutti ennätystä sivuavat kahdeksan etappivoittoa Tour de Francessa ja oli seuraavana vuonna paras seitsemällä etapilla Italian ympäriajossa.
Maertens saavutti ammattilaisurallaan kaikkiaan 221 voittoa.
I Get Around

I Get Around on The Beach Boysin kappale vuodelta 1964. Sen ovat kirjoittaneet Brian Wilson ja Mike Love. Kappale julkaistiin singlenä (B-puolenaan Don't Worry Baby) ja siitä tuli yhtyeen ensimmäinen listaykkönen Yhdysvalloissa. Se julkaistiin myös albumilla All Summer Long.
I Get Around on siitä epätavallinen popkappale, että se alkaa suoraan kertosäkeestä. Siinä on kaksi lyhyttä säkeistöä. Säkeet laulaa Mike Love ja kertosäkeet Brian Wilson. Yhtyeen muut jäsenet laulavat myös stemmaa. Vuonna 1976 lehti New Musical Express valitsi I Get Aroundin kaikkien aikojen neljänneksi parhaaksi singleksi.