google/wiki40b huggingface dataset:
Geir Rönning

Geir Rönning (norj. Geir Rønning, s. 5. marraskuuta 1962 Ålesund, Norja) on norjalainen muusikko. Nykyisin Rönning asuu Kauniaisissa. Hän on asunut myös muun muassa Tukholmassa, New Yorkissa ja Los Angelesissa. Hän edusti Suomea Euroviisuissa 2005 kappaleella Why?, mutta ei päässyt finaaliin. Norjan karsintoihin, Melodi Grand Prix-kilpailuun, Rönning osallistui vuonna 2006 Jorun Erdalin kanssa. Geir Rönning puhuu kohtalaisesti suomea. Vuonna 2010 Rönning osallistui Ruotsin Idolsiin ja selviytyi aina finaalivaiheeseen asti. Hän sijoittui kisassa lopulta seitsemänneksi.
Geir Rönning kertoo blogissaan perinnöllisestä sairaudesta, jota hän ja osa hänen perheestään sairastavat.
Sairaus on kohtauksittaisia tulehduksia aiheuttava HAE, eli hereditaarinen angioödeema. Kohtaukset voivat olla jopa hengenvaarallisia, jos niitä ei hoideta oikein.
Yokomo

Yokomo on japanilainen pienoisautojen valmistaja, joka perustettiin vuonna 1965. Yhtiö oli alun perin suuri radio-ohjattavien jälleenmyyjä Tokiossa, nimeltään Yokobori Mokei Wamēkā (Yokobori Model Shop). 1970-luvulta alkaen käytetty Yokomo-nimi on yhdistelmä perustajaperheen sukunimestä Yokobor ja sanasta mokei (jap. モケイ, malli).

Autot

Yokomo on valmistanut pienoisautoja vuosikymmenien ajan ja erilaisia automalleja on kymmenittäin.
Vuonna 2006 FinTrack-kisassa voitettiin nuorten mestaruus sekä kolmas sija Yokomo BD/BDM -autoilla. Automallin kehitystyössä on ollut suuressa roolissa moninkertainen maailmanmestari Masami Hirosaka. Autossa on mm. alumiiniset iskunvaimentimet Rayspeedin jousilla.
Too big to fail

Too big to fail (Liian suuri mennäkseen nurin) on sääntely- ja julkisessa politiikassa puhekielen termi, joka viittaa moraalikatoon, makrotaloustieteeseen, taloudelliseen erikoistumiseen ja rahateoriaan liittyviin markkinahäiriöihin, joita liiketoiminnat kohtaavat.
Tämän teorian mukaan tietyt rahoituslaitokset ovat niin suuria ja niin vahvasti kytköksissä toisiinsa, että niiden meneminen konkurssiin olisi tuhoisaa taloudelle. Teorian kannattajat uskovat, että näiden instituutioiden pitäisi saada hallituksilta tai keskuspankeilta tukea, jos ne joutuvat vaikeuksiin. Tällaiset yhtiöt voivat ottaa riskejä, koska ne voivat luottaa politiikkojen tukeen. Termistä on tullut merkittävä julkisessa keskustelussa 2007–2010 globaalin finanssikriisin jälkeen.
Sokodé

Urheilu

Sokodé on kahden Togon pääsarjassa pelaavan jalkapallojoukkueen, AC Semassi F.C.:n ja Tchaoudjo Athlétic Clubin, kotikaupunki. Joukkueiden kotistadion on Stade Municipal.
Kirjallisuuslehti (suomalainen lehti)

Kirjallisuuslehti oli Helsingissä vuosina 1932–1938 ilmestynyt yhteiskunnallinen kulttuurilehti, jota julkaisi toimittaja-runoilija Jarno Pennanen. Lehdellä oli vasemmistolainen painotus ja se oli opiskelijalehti Soihdun ohella ainoita 1930-luvun suomalaisia aikakauslehtiä, joissa kuului laitavasemmiston ääni. Kirjallisuuslehti sai salaista rahoitusta maan alla toimineelta Suomen Kommunistiselta Puolueelta (SKP), jonka omat lehdet oli lakkautettu. Lehti oli riippuvainen SKP:n rahoituksesta ja lakkasi ilmestymästä vuonna 1938, kun rahoitus katkesi. Pennanen toimi päätoimittajana koko lehden ilmestymisen ajan. Kirjallisuuslehden levikki oli noin 2 500 kappaletta.
Idean lehden perustamiseen on sanottu tulleen Neuvostoliitossa maanpaossa asuneilta kommunistijohtajilta Otto-Wille Kuusiselta ja Arvo ”Poika” Tuomiselta. Suomeen lähetetty kommunistijohtaja Hannes Mäkinen värväsi ay-mies Viljo Suutarin välityksellä lehden perustajaksi ja päätoimittajaksi Pennasen, joka oli aiemmin työskennellyt kokoomuslaisissa lehdissä, mutta jäänyt hiljattain työttömäksi. Kirjallisuuslehden ensimmäinen numero ilmestyi joulukuussa 1932. Näytenumero sisälsi myös Pennasen ensimmäiset julkaistut runot. Pennanen liittyi SKP:n jäseneksi vuonna 1934. Kirjallisuuslehteen siirtyi myöhemmin monia nuoria vasemmistoradikaaleja Tulenkantajat-lehdestä, jonka päätoimittaja Erkki Vala pyrki pitämään lehtensä itsenäisenä sen vasemmistolaisista taustaryhmistä. Kirjallisuuslehden toimituskuntaan kuuluivat muun muassa Raoul Palmgren (vt. päätoimittaja syksyllä 1936), Elvi Sinervo (toimitussihteeri), Pentti Haanpää, Nyrki ja Tapio Tapiovaara, Arvo Turtiainen, Katri Vala ja Maija Savutie. Monet heistä kuuluivat vasemmistolaiseen taiteilijaseura Kiilaan, jonka epäviralliseksi äänenkannattajaksi lehti muodostui.
Kirjallisuuslehti uutisoi ahkerasti muun muassa Espanjan sisällissodasta ja sen kirjeenvaihtajina oli Espanjan tasavaltalaisjoukoissa taistelleita suomalaisia vapaaehtoisia kuten Paavo Pajunen ja Lauri Vilenius. SKP-rahoituksesta huolimatta Pennanen piti lehden linjan itsenäisenä ja esitteli siinä muun muassa ranskalaisten surrealistien taidetta sekä Pablo Picasson kubistisia maalauksia, vaikka nämä tyylisuunnat oli tuomittu Neuvostoliitossa. Ajan muista vasemmistolehdistä poiketen Kirjallisuuslehti ei ilmestymisensä aikana saanut yhtäkään painokannetta. Lehden ja SKP:n salaisena yhdysmiehenä toimi kommunisti Toivo Karvonen, tosin välillä rahaa kulki myös Jenny Pajusen kautta, joka lahjoitti SKP:ltä saamansa avustuksen lehdelle. Lehden lakkauttamiseen vaikutti Karvosen kiinnijääminen ja vankilaan joutuminen vuonna 1938.
Vuorenalanen (Keuruu)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,3 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Asunnanjärven valuma-alueella (35.68), jonka Asunnanjärven alueeseen (35.682) se kuuluu.
Lloyd Price

Lloyd Price (s. 9. maaliskuuta 1933 Kenner, Louisiana) on yhdysvaltalainen rhythm and blues -muusikko. Hänen ensimmäinen levytyksensä "Lawdy Miss Clawdy" nousi hitiksi Specialty Records -levy-yhtiöllä vuonna 1952. Laulaja valittiin Rock and Roll Hall of Fameen 1998. 
Pricen musiikillinen yhteistyökumppani Harold Logan kuoli henkirikoksen uhrina vuonna 1969. Price muutti ulkomaille ja palasi Yhdysvaltoihin vasta 1980-luvun alussa. Tämän jälkeen hän ei juuri esiintynyt ennen vuoden 1993 kiertuetta Euroopassa.
Baten Kaitos Origins

Hahmot

Koska peli sijoittuu juonellisesti ensimmäistä Baten Kaitosta aikaisemmaksi, useat Baten Kaitos: Eternal Wings and the Lost Oceanin hahmot esiintyvät myös Baten Kaitos Originsissa, tosin eri ikäisinä. Geldoblame on 25, Almarde 19, Gibari 14, Ladekahn 12, Savyna viisi vuotta sekä Kalas sekä Lyude syntyvät pian.

Juoni

Baten Kaitos Originsin tarina sijoittuu 20 vuotta Baten Kaitos: Eternal Wings and the Lost Oceanin tapahtumia edelle. Päähenkilö on Sagi, 15-vuotias nuorukainen, joka tekee töitä Alfardin valtakunnan eliittiyksikössä, Pimeyden palveluyksikössä (Dark Sevice). Sen tehtävänä on raportoida tapahtumista yhdelle maan johtavista poliitikoista, lordi Baelheitille. Sagin mukana liikkuu myös Guillo, joka muistuttaa ulkonäöllisesti paljonkin Paramachinaa, koneellista nukkea, mutta joka pystyy tosiasiassa liikkumaan taikuuden ansiosta ja aistimaan asioita.
Pelin pääteema on kamppailu promagnusoitumisen (johon kuuluvat sydämen voima, sielunsiivet, taikuus) ja promachinosoitumisen (tekniikka, mekaniikka) välillä.

Musiikki

Kaiken Baten Kaitos Originsissa kuultavan musiikin on säveltänyt ja järjestänyt Motoi Sakuraba. Baten Kaitos Original Soundtrack on TEAM Entertainmentin 28. maaliskuuta 2006 julkaisema kolmen CD:n albumi, joka sisältää pelin musiikit. Originsiin sisältyy kaikkiaan 61 musiikkiraitaa.
Noora Hautakangas

Noora Hautakangas (s. 22. maaliskuuta 1984 Soini) on vuoden 2007 Miss Suomi -kilpailun voittaja ja Suomen edustaja vuoden 2007 Miss Universum -kilpailussa.
Noora Hautakangas juonsi vuoteen 2016 saakka Voicen aamua yhdessä Anssi Honkasen ja Tuottaja Jääskeläisen kanssa. Lisäksi hän on juontanut Yle TV2:lla moottoriurheilu-aiheista MotorSport-ohjelmaa. Hautakangas on myös juontanut metsänhoitoon keskittynyttä MTV3:n Vihreä Kulta -ohjelmaa yhdessä Arttu Harkin kanssa.  Vuonna 2015 Hautakangas juonsi Nelosella esitettävää Aatami etsii Eevaa -televisiosarjaa.
Shen Yue

Shen Yue (perinteiset merkit: 沈約; yksinkertaistetut merkit: 沈约; 441-513) oli kiinalainen runoilija, poliitikko ja historioitsija, joka syntyi Huzhoussa, Zhejiangissa. Hänen merkittävimpiä teoksiaan oli sataosainen historiikki Sòng Shū, joka käsitteli eteläistä Kiinaa vv. 420–479 hallinnutta Liu-Song-dynastiaa.
Hän oli huomattava Liang-dynastian tutkija, sekä aikansa musiikki-tapojen johtava tutkija.
Eero Haahti

Eero Otto Adrian Haahti (3. huhtikuuta 1931 Helsinki – 26. joulukuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori. 
Haahden vanhemmat olivat lääketieteen tohtori, professori Hannu Haahti ja Anna Elise Nevanlinna ja puoliso Helli Maija-Riitta Perheentupa. Haahti tuli ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta 1949 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1957.
Haahti kehitti tutkimusryhmänsä kanssa kaasukromatografiaan liittyvän detektoriosan. Hän työskenteli Yhdysvalloissa NIHin tutkijana ja teki siellä myös väitöskirjaa, joka hyväksyttiin Turussa vuonna 1961. Hän valmistui samana vuonna kliinisen kemian erikoislääkäriksi. Palattuaan Suomeen Haahti jatkoi tutkimustyötä NIHin rahoituksen avulla. Haahti oli Helsingin yliopiston lääketieteellinen kemian dosentti 1968–1983 ja toimi professorin ja apulaisprofessorin tehtävissä Helsingin yliopistossa ja Turun yliopistossa. Viimeisinä tehtävinään hän oli HYKSin laboratoriolääkäri ja SPR:n Veripalvelun tuotantopäällikkö.
Haahti osallistui myös politiikkaan ja oli vihreiden kansanedustajaehdokkaana 1983, jolloin hän jäi varasijalle. Vähän aikaa hän oli myös Espoon valtuustossa, mutta erosi, kun hän piti vaikutusmahdollisuuksia vähäisinä.
Haahti oli intohimoinen klassisen musiikin harrastaja.
Salamanpaikannin

Salamanpaikannin on laite, joka näyttää yksittäiset salamaniskut. Sitä käytetään rajuilmojen paikallistamiseen. Sadekuuroja voi paikallistaa myös sadetutkalla, mutta salamanpaikannin on yksinkertaisempi ja halvempi laite. Harrastajat kutsuvat salamanpaikantimia joskus myös nimillä "salamatutka" tai ukkostutka, koska näyttö muistuttaa säätutkaa. Teknisesti paikannin ei kuitenkaan ole tutka, koska oikea tutka lähettää aktiivisesti säteilyä ja seuraa sen heijastumista, kun taas salamanpaikannin vastaanottaa passiivisena salamoiden lähettämää säteilyä. Yleensä salamanpaikantimet toimivat pitkillä aalloilla, mutta Suomessakin on muutama VHF-alueella toimiva laite.
Yksittäinen laite tarkkailee salaman lähettämää sähkömagneettista säteilyä ja rekisteröi sen tulosuunnan. Yhtä anturia käytettäessä etäisyys joudutaan arvioimaan saapuvan säteilyn voimakkuudesta, ja se voi mennä varsinkin suurilla etäisyyksillä väärin. Tarkempaan paikantamiseen käytetään useiden salama-anturien verkkoa ja niiden välilä kolmiomittausta. Ammattilaiset, kuten Ilmatieteen laitos, mittaavat salamasignaalin saapumisajan eri antureille ja käyttävät paikannuksessa aikaeromenetelmän ja suuntimisen yhdistelmää. Sen avulla voidaan laskea salaman iskun paikka tyypillisesti noin 500 m tarkkuudella. Maahan iskevät ja pilvestä toiseen iskevät pilvisalamat voidaan myös erottaa toisistaan.
Monia eri paikkakuntien salamanpaikantimien näyttöjä on internetissä. Niissä näkyy monesti tuoreet ja vanhemmatkin salamat. Salamat on monesti lajiteltu tyypin mukaan, muun muassa pilven sisäinen, positiivinen ja negatiivinen pintasalama ja niin edelleen. Joihinkin salamanpaikantimiin liitetty ohjelmisto koettaa analysoida salamatiedoista erilliset ukkospilvet. Joissain on salamantiheyslaskuri.
Young Man, Cash Man

Juoni

Onni ”Tale” Taalasmaa tekee ystävänsä Roni Jalavan kanssa rap-musiikkivideon, jonka perusteella hänet valitaan hotellin videobloggaajaksi. Ronin tehtävänä on kuvata Talen videoblogia eli vlogia. Hotellilla Tale törmää Jessicaan, joka on valinnut juuri Talen kaikista vloggaajahakijoista. Tale ihastuu Jessicaan. Myöhemmin myös Talen ja Ronin ystävä Janne Haukkala sapuu hotelille tarkoituksenaan saada Tale ja Jessica yhteen. Janne aikoo auttaa Talea harrastamaan seksiä Jessican kanssa, tosin Jannen ehtona oli, että jos Tale ei harrasta seksiä Jessican kanssa, saa Janne pitää mopoauton.
Tale luulee Jessican kutsuneen hänet hotellihuoneeseensa, mutta Talen odottaessa pelkissä alusvaatteissa huoneeseen saapukin hotellinjohtaja Irmeli Malmiviiva. Tale yrittää selitellä miksi on Irmelin huoneessa pelkissä alusvaatteissa, mutta Irmeli keskeyttää hänet ja pari päätyy harrastamaan seksiä. Irmelin tietämättä Tale on nauhoittanut kameralleen kaiken tapahtuneen. Tale näyttää videon Jannelle ja Ronille, jotka eivät ole usko silmiään. Talen mennessä suihkuun Janne päättää kostaa ja lataa Talen ja Irmelin seksivideon nettiin. Toisaalla vankilassa oleva Irmelin aviomies, Raimo, näkee videon ja uhoaa kostoa.
Talen saadessa tietää Jannen teosta, tämä poistaa videon netistä välittömästi. Talen onneksi Irmeli eikä Jessica ollut ehtinyt näkemään videota. Jessican ja Talen päädyttyä samaan sänkyyn, Iida Mustonen ja Elias Vikstedt katsovat Facebookista Jessican tietoja ja huomaavat, että Irmeli on tämän äiti. Kaksikko tietää Talen seksiseikkailuista ja kauhukseen toteavat Talen harrastaneen seksiä sekä äidin, että tyttären kanssa.
Tale ja Irmeli sopivat, ettei Jessica ikinä saisi tietää mitä heidän välillään on ollut, mutta päätyvät kuitenkin harrastamaan seksiä uudestaan. Samaan aikaan lehdessä on ilmoitus, että Raimo on karannut vankilasta. Raimon käydessä poikien tyhjässä hotellihuoneessa, päälle jäänyt Ronin videokamera kuvaa kaiken. Iida, Elias ja Lari Väänänen näkevät kaiken ja tajuavat kuka mies on.
Hotellilla Raimo alkaa jahdata poikia kirveen kanssa. Iida, Elias ja Lari saapuvat hotellille katsomaan mikä tilanne siellä on. He tapaavat Jessican ja yrittävät selittää tilannetta tälle, mutta Jessica ei eikä usko heidän väitteitä, että Jessican isä olisi karannut vankilasta. Samaan aikaan Raimo on jättänyt Talen, Ronin ja Jannen sidottuina ja puolialastomina hotellin ullakolle.
Lari, Elias ja Iida löytävät pojat, mutta Iidan epäonnistuneen suunnitelman johdosta Iida joutuu sidotuksi poikien viereen. Seuraavaksi Elias tulee puhumaan Raimolle harhauttaakseen tätä, jolloin Lari iskee lapiolla Raimon tajuttomaksi. Nuoret pääsevät pakoon ja poliisi pidättää Raimon. Jessica saa kuitenkin selville totuuden siitä, mitä Tale on tehnyt Jessican äidin kanssa. Tale yrittää selittää tilannetta Jessicalle, joka ei kuitenkaan kuuntele. Palatessaan Pihlajakadulle Tale löytää kadun varresta hänelle osoitetun mopoauton ja Jessican ja Irmelin hänelle lähettämät terveiset.
Olipa kerran...

Olipa kerran... (ransk. Il était une fois...) on ranskalainen opetusanimaatiosarjojen kokoelma, jonka on luonut Albert Barillén johtama  Procidis-studio. Kokoelmaan kuuluu seitsemän erillistä sarjaa, jotka käsittelevät eri tiedonaloja. Useimmat sarjoista liittyvät historiaan; Olipa kerran ihminen keskittyy ihmiskunnan historiaan ja kehitykseen, kun muut kertovat erityisistä historian alueista, kuten löytöretkeilijöistä tai keksijöistä. Olipa kerran elämä poikkeaa muista, sillä se kertoo lähinnä ihmisen kehon toiminnasta.

Olipa kerran ihminen

Valmistui vuonna 1978. Se on kokoelman ensimmäinen sarja, ja se käsitteli ihmiskunnan historiaa. Sarjan ohjasi Albert Barillé.

Olipa kerran avaruus

Valmistui vuonna 1982. Sarja oli jatkoa "Olipa kerran ihminen" -sarjan viimeisen jakson tulevaisuuteen suuntaaville visioille. Monia sarjan jaksoja tehtiin myöhemmin elokuviksi. Sarjan ohjasi Albert Barillé.

Olipa kerran elämä

Valmistui vuonna 1986. Sarja keskittyy ihmiskehon toimintaan. Sen ohjasi Albert Barillé.

Olipa kerran Amerikka

Valmistui vuonna 1991. Sarjassa käydään läpi Amerikan mantereen asutusta ja historiallisia tapahtumia. Sen ohjasi Albert Barillé.

Olipa kerran keksijät

Valmistui vuonna 1994. Sarjassa esitellään useita ajattelijoita ja keksijöitä kautta historian. Liikkeelle lähdetään antiikin Kiinasta ja esitellään mm. Johannes Gutenberg, Leonardo da Vinci, Galileo Galilei, Isaac Newton, Marie Curie ja päädytään tulevaisuuteen. Sen ohjasi Albert Barillé.

Olipa kerran löytöretket

Valmistui 1997. Sarja keskittyy löytöretkeilijöihin, ja sen ohjasi Albert Barillé.

Olipa kerran planeetta Maa

Valmistui vuonna 2008. Sarja käsittelee luontoympäristön suojelemista ja varoittaa maailmanlaajuisesta ilmastonlämpenemisestä, kasvihuoneilmiöstä, saasteista ja niin edelleen. Sarja jäi Albert Barillén kuoltua hänen viimeisekseen. Se oli viimeinen osa Olipa kerran -hankkeessa.
Napostajat

Lajit ja anatomia

Napostajien heimoon kuuluu noin 20 lajia, jotka jaetaan 4 sukuun. Kooltaan napostajat ovat yleensä alle 25 cm, mutta suurimmat lajit, kuten keltakaarinapostaja (Caesio teres) ja rusovatsanapostaja (Caesio cuning) voivat saavuttaa 50–60 cm:n pituuden. Napostajalajit ovat sukua napsijoille (Lutjanidae), mutta ovat ruumiinmuodoltaan solakampia ja pyrstö on voimakkaammin haarautunut. Napostajilla on yksi selkäevä, ja sen etuosassa on kymmenestä viiteentoista piikkiä. Kalat voivat työntää leukojaan ulospäin, mikä on sopeutuma planktoneliöstön syömiseen. Napostajalajit ovat usein varsin värikkäitä, ja niiden ruumiissa on usein viiruja.

Levinneisyys ja elintavat

Suurin osa lajeista elää Tyynellämerellä indopasifisen merialueen länsiosissa. Eräitä lajeja tavataan Intian valtamerestä läheltä Afrikan rannikkoa ja kaksi lajia mustapilkkanapostaja (Caesio suecica) ja mustajuovanapostaja (Caesio striata) ovat endeemisiä Punaisenmeren lajeja. Kalat elävät ainoastaan trooppisissa vesissä koralliriutoilla korkeintaan noin 60 metrin syvyydessä merenpinnasta. Lajit liikkuvat usein hyvin suurina parvina erityisesti päiväsaikaan, ja parvissa on usein monia eri napostajalajeja. 
Napostajien ravintoa on pääasiassa eläinplankton, mutta suurimmat lajit voivat myös syödä pieniä kaloja. Monet napostajalajit ovat hyvänmakuisia, ja niitä kalastetaan koralliriutoilta verkoilla. Useimmiten ne myydään tuoreena, mutta niistä voidaan tehdä myös kalatahnaa tai kuivata. Toisinaan kaloja käytetään myös esimerkiksi syötteinä tonnikalojen kalastuksessa.
Toisinaan napostajia pidetään myös riutta-akvaarioissa. Suurimmat lajit kuten keltakaarinapostaja, vaativat suuren tilan ja voivat myös syödä pienempiä kaloja, minkä vuoksi ne ovat hankalia kotiakvaarioissa. Eräitä akvaarioissa pidettäviä pienempiä lajeja ovat muun muassa saksipyrstönapostaja (Caesio caelaurea) ja kultanapostaja (Pterocaesio chrysozoma).
Sapporo

Maantiede

Sapporo sijaitsee Ishikarin tasangon lounaisosassa, Toyohirajoen valuma-alueella Ishikarijoen varrella.
Sapporossa vallitsee meri-ilmasto, johon kuuluvat suuret kesän ja talven lämpötilaerot. Kaupungin sademäärät ovat suuria, ja Sapporossa koetaan toisinaan lumimyrskyjä.

Historia

Edo-kauden lopulla vuonna 1866 nykyisen Sapporon alueen halki alettiin rakentaa kanaalia, jolloin seudulle perustettiin Sapporon kylä. Kaupungin nimi tulee Toyohirajoen ainunkielisestä nimestä ”kuiva, suuri joki”. Virallisesti Sapporon kaupungin perustamisvuotena pidetään vuotta 1869, jolloin uusi Meiji-hallinto määräsi sen Hokkaidōn hallinnolliseksi keskukseksi Hakodaten sijaan.

Liikenne

Sapporossa on yksi raitiovaunulinja ja maailman ensimmäinen kumipyöräinen metro. Sapporon metro valmistui 1971, hyvissä ajoin ennen olympiakisoja. Keskustan ulkopuolella se kulkee maan päällä, mutta rata on katettu alumiinikatoksella, jonka on tarkoitus vähentää meluhaittoja ja suojata rataa lumelta. Metrolinjoja on kolme: Nanboku-, Tōzai- ja Tōhō-linja.
Kaupungin lähellä on kaksi lentokenttää: Okadaman lentoasema (kuusi kilometriä kaupungin keskustasta) hoitaa paikallisliikennettä Hokkaidōn saarella, sillä asemalla liikennöidään vain potkuriturbiinikoneilla. Vajaan 40 km:n päässä on Chitosen lentoasema, josta on säännöllisiä yhteyksiä muualle Japaniin sekä ulkomaille Kiinaan, Taiwaniin, Etelä-Koreaan ja Venäjälle. Chitose on Japanin neljänneksi vilkkain kotimaanliikenteen lentokenttä.

Nähtävyydet

Ōdōri kōen on leveä puistokatu, joka sijaitsee Sapporon keskustassa. Katu on 1,5 km pitkä, ja sen pinta-ala on 78 901 neliömetriä.
Sapporossa järjestetään vuosittain lumifestivaali, jossa käy noin kaksi miljoonaa matkailijaa. Festivaali alkoi vuonna 1950 opiskelijoiden spontaanista lumiveistosten rakentelusta, mutta viisi vuotta myöhemmin läheisen puolustusvoimien tukikohdan joukot alkoivat tehdä massiivisia jääveistoksia osana tiimityön ja johtamistaidon opintojaan. Nykyisin jääveistoskilpailuun osallistuu pari tusinaa joukkuetta kaikkialta maailmasta.

Urheilu

Sapporo Dome -stadion on vuonna 2001 rakennettu sisähalli, jossa on järjestetty useita suuria urheilutapahtumia. Sapporossa pelattiin kolme alkulohkojen ottelua jalkapallon MM-kisoissa 2002. Kaupunki isännöi myös muutamia pelejä vuoden 2006 koripallon MM-kisoissa sekä toimi pohjoismaisten hiihtolajien MM-kisojen isäntäkaupunkina vuonna 2007. Sapporossa sijaitsevasta Ōkurayama-hyppyrimäestä hypätään vuosittain mäkihypyn maailmancupin osakilpailuja.
Sapporo haki myös vuoden 1984 talviolympialaisia, mutta ei tullut valituksi.
Kellokosken sairaala

Kellokosken sairaala on Tuusulassa sijaitseva HUS:in Hyvinkään sairaanhoitoalueen psykiatrinen sairaala, jossa on erikoissairaanhoitoa sairaalassa ja avohoitoyksiköissä.
Sairaalan tehtäviin kuuluu psyykkisistä häiriöistä kärsivien potilaiden tilanteen kohentaminen ja sairauteen liittyvän kärsimyksen ja haitan vähentäminen. Siellä on oikeuspsykiatristen ja vaikeahoitoisten potilaiden hoitoa, skitsofrenian kuntoutusta ja vaikeasti oireilevien lasten ja nuorten hoitoa.
Sairaalassa tehdään myös tutkimustoimintaa.
Kellokosken sairaalaa ollaan lakkauttamassa, minkä estämiseksi on perustettu kansanliike. HUS:in hallitus päätti marraskuussa 2015 aloittaa valmistelut sairaalan tiloista luopumiseksi. Aiemmin esillä olleesta vuoden 2019 aikarajasta luovuttiin. Päätöstä perusteltiin koko maata koskevalla linjauksella, jossa laitospaikkoja puretaan ja avohoitoa kehitetään.
Sairaalan alueella on museo, joka on avoinna kesäaikaan.
Kaupunkisaarekeilmiö

Kaupunkisaarekeilmiö, (engl. urban heat island) on kaupunkialueiden ominaisuus, jonka seurauksena kaupunkialueen lämpötila nousee ympäristöään korkeammaksi. Kaupungin mikroilmasto johtuu muun muassa rakennusten ja asfaltin lämmönsidontakyvystä sekä kaupungin pienemmästä albedosta eli heijastavuudesta. Koska ilman lämpötilahavainnot tehdään usein kaupungeissa, saadaan korkeampia tilastoarvoja kuin ympäröivällä maaseudulla.
Hallitustenvälinen ilmastopaneeli IPCC arvioi kaupunkisaarekeilmiön lämmittävän vaikutuksen olleen maalla alle 0,006 °C ja merellä nolla °C vuosikymmenessä. eli alle kymmenesosa havaitusta lämpötilan kokonaismuutoksesta.
Kaupunkisaarekeilmiön vuoksi kaupungeissa sijaitsevat puut kasvavat nopeammin kuin maaseudulla sijaitsevat puut. New Yorkin kaupungin aiheuttama lämpösaareke tuntuu voimakkaimmin kesäöinä, jolloin kaupunki on 2–4 astetta lämpimämpi kuin ympäröivä maaseutu.
Kaupunkisaarekeilmiön vuoksi kaupungeissa ilmastoinnin (jäähdytyksen) tarve on suurempi kuin maaseudulla. Erään tutkimuksen mukaan kuumien ja kuivien seutujen kaupungeissa ilmastoinnin tarve on 17 prosenttia suurempi kuin maaseudulla. Tämä kasvattaa sähköenergian kulutusta. Toisaalta ilmastointilaitteet puskevat lämpöä ulkoilmaan, mikä pahentaa kaupunkisaarekeilmiötä.
Kokura Kita-ku

Teollisuus & kauppa

Kitakyūshūn suurimmat kauppa- ja ostosalueet sijoittuvat Kokuran aseman lähelle, pääosin 'Uomachin alueelle (jap. 魚町, kalakaupunki).
Kaksi suurinta ostoskeskusta ovat Isetan (Kokuran aseman vieressä) sekä Izutsuya (Murosaki-joen ja Riverwalk Kitakyushun vieressä). Tanga market on perinteinen japanilainen markkina-alue, jossa myydään pääasiassa kalaa, lihaa ja vihanneksia.

Turismi

Kokuran linna, jonka Hosokawan suku rakensi vuonna 1602, sijaitsee vain 10 minuutin kävelymatkan päässä Kokuran asemasta. Myös Mori Ōgain asunto sijaitsee Kokuran linnan lähellä, jossa hän oli varuskunnan lääkärinä ja kirjoitti Kokura nikki-kirjan.
Maan kätkemät

Vastaanotto

Maan kätkemät sai kiitosta toimivasta seikkailukertomuksen yhdistämisestä suomalaiseen kansanperinteeseen. Kainuun sanomien arvostelijan Mikko Niinisen mukaan viimeinen silaus jää kuitenkin puuttumaan: juoni tuntuu turhan yksinkertaiselta.