google/wiki40b huggingface dataset:
Ivan Reitman

Ivan Reitman (s. 27. lokakuuta 1946 Komárno, Tšekkoslovakia, nyk. Slovakia) on kanadalainen elokuvaohjaaja. Hän vietti nuoruutensa Kanadassa ja on syntyperältään juutalainen.
Reitman on työskennellyt elokuvissaan myös näyttelijänä sekä tuottajana. Hän teki läpimurtonsa vuonna 1978 tuottaessaan elokuvan Delta-jengi (National Lampoon's Animal House) sekä ohjaamalla seuraavana vuonna kanadalaisen. komedian Jurtit (Meatballs). Reitman tunnetaan erityisesti 1980- ja 90-luvuilla ohjaamistaan menestyneistä komedioista.
Vuonna 2005 Reitmanin oli tarkoitus toteuttaa uusi elokuvaversio Vaaleanpunaisesta pantterista, mutta hanke annettiin Shawn Levylle
Ivan Reitman on ollut vuodesta 1976 asti naimisissa Geneviève Robertin kanssa. Heillä on poika, myös elokuvaohjaajana työskentelevä Jason Reitman, sekä kaksi tytärtä.
Merilyn Rikkinen

Merilyn Rikkinen (s. 22. kesäkuuta 1991) on suomalainen kilpakarateka. Hän on edustanut Suomea vuoden 2010 nuorten EM-kilpailuissa sijoittuen viidenneksi ja Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa sijoittuen ensimmäiseksi niin omassa sarjassa kuin myös joukkueessa. Hän on myös voittanut vuonna 2009 ja 2010 Finnish open -kilpailut ja vuonna 2010 Budapestin avoimet. Hän edustaa helsinkiläistä karateseuraa Renshin-kan.
Merilyn Rikkinen opiskelee Mäkelänrinteen urheilulukiossa.
Sukralfaatti

Sukralfaatti (Suomessa kauppaniminä Antepsin, Alsucral) on lääkeaine, jota käytetään närästykseen eli vatsan liikahappoisuuteen, esofagiittiin eli ruokatorven tulehdukseen sekä lisälääkkeenä vatsa- ja pohjukaissuolen haavassa. Sukralfaatti on suurimolekyylinen yhdiste. Se ei imeydy ruoansulatuskanavasta verenkiertoon, vaan tarrautuu ruoansulatuskanavan limakalvon tai haavauman pintaan suojaten sitä vatsahapon vaikutuksilta ja vähentäen pepsiinientsyymin aktiivisuutta.
Sukralfaatti on yleisesti hyvin siedetty. Haittavaikutuksina sillä voi olla ummetusta ja suun kuivumista. Munuaisten vajaatoimintaa kärsiville sukralfaatti voi aiheuttaa vakavia haittavaikutuksia sen alumiinia vapauttavan vaikutuksen johdosta. Sukralfaatilla on vuorovaikutuksia muiden lääkeaineiden kuten tetrasykliinien ja fluorokinolonien kanssa.
Eino Virkki

Eino Ilmari Virkki (17. syyskuuta 1898 Turku – 12. lokakuuta 1972 Helsinki) oli Suomen Puolustusvoimien eversti ja sodanaikainen rykmentin komentaja.
Virkki kävi tykistöupseerikoulun 1918 ja sotakorkeakoulun 1925–1927. Hän palvei KTR 3:ssa 1919–1920 ja aseseppäkoulussa 1920–1921. Erillisen rannikkotykistöpatterin päällikkönä hän oli vuonna 1921. Rannikkotykistön kapitulanttikoulua, myöhemmin meripuolustuksen kapitulanttikoulua, hän johti 1922–1930. Kadettikoulussa sotahistorian ja sotalaitosopin opettajana hän työskenteli 1930–1932. Yleisesikunnassa hän oli toimistoupseerina 1932–1934. Suojeluskuntien yliesikunnan koulutusosaston päällikkönä hän toimi 1934–1938. Satakunnan suojeluskuntapiirin piiripäällikkönä hän oli 1938–1939. 
Talvisodassa Virkki komensi helmikuusta 1940 lähtien JR 34:ää. Jatkosodan alettua hän komensi JR 15:tä syyskuuhun 1942 asti. Tämän jälkeen sodan aikana hän toimi vielä kotijoukkojen esikunnassa koulutustarkastajana, päämajan koulutusosaston päällikkönä sekä päällystökoulun johtajana. Jatkosodan jälkeen hän toimi Porin sotilaspiirin päällikkönä 1944–1945. Hän palasi pääesikunnan ulkomaanosaston päälliköksi 1947–1949. Uransa viimeiset vuodet 1949–1953 hän opetti Sotakorkeakoulussa ja erosi sitten aktiivipalveluksesta.
Ylennykset: vänrikki 1919, luutnantti 1920, kapteeni 1924, majuri 1927, everstiluutnantti 1934, eversti 1940.
Mitchell Whitfield

Ura

Whitfield on aloitti näyttelijän uransa New Yorkissa esiintyen eri teatterinäytelmissä. Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli vuonna 1983 (The First Turn-On!!), jossa hän esitti pientä roolia. Tunnetuin elokuvarooleista on kuitenkin vuodelta 2007, jolloin Whitfield toimi Donatellon äänenä elokuvassa TMNT. Ennen elokuvaa hän oli tehnyt muutamia äänirooleja, joista pitkäaikaisin on ollut Phobos W.I.T.C.H.-animaatiosarjassa. Hän tulee olemaan myös vuoden 2015 animaatiosarjassa Transformers: Robots in Disguise Autobotin Fixit äänenä.
Televisiosarjoissa Whitfield ei ole esittänyt vakituisia rooleja vaan on enimmäkseen ollut vierailevana näyttelijänä, varsinkin Frendeissä, johon hän koe-esiintyi aluksi Ross Gellerin roolia varten. Muita televisiosarjoja ovat olleet muun muassa CSI, Dharma & Greg, Jäitä hattuun, Eron lait sekä Zackin ja Codyn viiden tähden elämää.
Lascaux-interstadiaali

Lascaux-interstadiaali oli keskimääräistä leudompi, tosin melko kylmä vaihe viime jääkauden lopuilla noin 17700–16500 radiohiilivuotta sitten tai 20800–18000 kalenterivuotta sitten.   Lascauxin luolamaalaukset syntyivät tällöin. Jää vetäytyi silloin hitaasti Pohjois-Saksassa. Hampurin seuduilla on saattanut olla Meiendorfissa tilapäistä asutusta jo 17000 vuotta sitten. Ranskan peuranmetsästäjien Madeleinen kulttuuri alkoi levitä tällöin Madeleine IV-kaudella Keski-Ranskaan ja Etelä-Saksaan asti. Keski-Eurooppa ja Unkarinkin seutu säilyivät vielä kylminä. Esimerkiksi Alaskassa näkyi Lascaux-interstadialaiin liittyneitä kasvillisuusmuutoksia. Lascauxin interstadiaalin ajoituksesta on vaihtelevia tietoja. GISP2-jäänäytteen mukaan radiohiiliaikoina Lascauxin interstadiaalin lämpimin kausi oli 16200–15100 radiohiilivuotta eli 19000–18000 kalenterivuotta sitten. Tämä interstadiaali päättyi kylmään Heinrichin tapahtumaan H1, joka alkoi noin 16500 kalenterivuotta sitten.
Martial Solal

Martial Solal (s. 23. elokuuta 1927 Alger) on ranskalainen jazzpianisti. Hän syntyi Algeriassa ranskalaisille vanhemmille ja on toiminut Pariisissa 1940-luvun lopusta lähtien. Hän on modernisti, mutta levytti vuonna 1957 albumin Sidney Bechetin kanssa, ja lisäksi hän on levyttänyt muiden muassa Django Reinhardtin, Don Byasin ja Lucky Thompsonin kanssa. Pääasiassa Solalia on kuultu omien triojensa kanssa vuosien varrella, mutta hän on julkaissut huomattavia levytyksiä myös Lee Konitzin kanssa.
Musiikki elokuvaan Viimeiseen hengenvetoon (À bout de souffle, 1960) on Solalin työn tulosta.
Sidi Ould Cheikh Abdallahi

Sidi Ould Cheikh Abdallahi (s. 1938) on mauritanialainen poliitikko. Hän voitti Mauritanian vuoden 2007 presidentinvaalin ja aloitti kautensa huhtikuussa saman vuonna.
Hän oli maan ensimmäinen demokraattisesti valittu presidentti.
Vaaleja edelsi sotilasvallankaappaus, jossa maata parikymmentä vuotta hallinnut presidentti Ould Taya syrjäytettiin.
Upseerien johtama "Oikeudenmukaisuuden ja rauhan neuvosto" järjesti demokraattiset parlamentti- ja presidentinvaalit 25. maaliskuuta 2007 sekä kansanäänestyksen perustuslaista.
Vaaleissa toisen kierroksen jälkeen sisäministeri Mohamed Ahmed Ould Mohamed Lemine julisti 26. maaliskuuta Abdallahin voittajaksi 52,85 %:n äänimäärällä. Abdallahi sai enemmistön kymmenellä maan 13 alueesta. Hän astui virkaansa 19. huhtikuuta 2007.
6. elokuuta 2008 käynnistyi uusi sotilasvallankaappaus entisten sotilasjuntan jäsenten johdolla. Presidentti Abdallahi ja pääministeri Yahya Ould Ahmed Waghf pidätettiin. Entinen presidentin henkivartiokaartin johtaja, kenraali Mohamed Ould Abdel Aziz julistautui tämän jälkeen 11 sotilashenkilöstä koostuvan juntan (”asevoimien ja turvallisuusjoukkojen valtioneuvosto”) johtajaksi.
Vallankaappausta edelsi poliittinen kriisi, kun presidentti erotti vaaleista lähtien toimineen pääministeri Zein Ould Zeidanen lähipiiriinsä kuuluvalla valtapuolueen johtajalla Yahya Ahmed el Waghfilla. Uuden pääministerin hallitusta alettiin pian arvostella pääasiassa siitä, että se sisälsi Tayan entisen diktatuurin jäseniä sekä ”maltillisia islamisteja”.
Presidentin puolueen PNDD:n (demokratian ja kehityksen kansanpuolue) toisinajattelijajäsenet uhkasivat hallitusta epäluottamuslauseella, ja pääministeri esitti hallituksensa eronpyynnön kuuden viikon kuluessa 3. heinäkuuta 2008. Presidentti palautti kuitenkin pääministerin tehtäviinsä 15. heinäkuuta 2008 ilman islamistijäseniä. Sotilaiden epäiltiin tukeneen parlamentin jäsenten kapinointia. Muutamia päiviä ennen vallankaappausta 25 parlamentin jäsentä ja 23 senaattoria ilmoitti eroavansa presidentin puolueesta PNDD:stä. Vallankaappausaamuna presidentti oli allekirjoittanut asetuksen, jolla erotettiin tehtävistään armeijan, poliisin ja presidentin henkivartiokaartin johto.
Lee Taeil

Biografia

Lee Tae-il syntyi Seoulissa, eteläkoreassa, jossa hän asui vanhempiensa, isosiskonsa ja pikkuveljensä kanssa. Hän valmistui Global Cyber yliopistosta ja aiemmin opiskeli paikassa nimeltä "Kim Myung-ki's Vocal Academy". Ennen kuin hän liittyi Block B:hen, hän oli kilpailija MBC Star Audition 1:sessä.

Ura

Block B:n kanssa olemisen lisäksi, Taeil piti kaksi soolo konserttia Tokiossa, Japanissa 13. Tammikuuta 2017. Hän myös oli mukana ohjelmassa nimeltä "Seven-show, six-city tour of Japan" Block B jäsenen U-Kwonin kanssa 26. Elokuuta - 7. Syyskuuta 2017 asti mainostaakseen Taeilin ja U-Kwonin yhteistä ryhmää "T2U".

Sosiaalinen Media

Twitter
Instagram
We’ll Meet Again (elokuva)

We'll Meet Again on vuonna 1943 valmistunut musikaalielokuva. Elokuva on nimetty pääosaa esittävän laulaja Vera Lynnin laulun ”We'll Meet Again” mukaan. Elokuvan on ohjannut Philip Brandon.
Leiraksen lääkeainetehdas

Lääkeainetehtaan historiaa

Lääkeainetehtaan suunnittelu aloitettiin jo vuonna 1958. Vuonna 1960 käyttöönotetun lääkeainetehtaan alkuperäinen tarkoitus oli tutkia ja kehittää uusia valmistusmenetelmiä. Suurin osa tuotannosta meni vientiin, osa Leiraksen lääketehtaan valmisteisiin ja muille kotimaan lääketehtaille. Ensimmäinen tehdas oli suunniteltu alkuaan lähinnä koetehtaaksi, mutta toiminta laajeni, ja laajennusosien rakentamisen myötä vähitellen tehtaasta tuli myös tuotantolaitos. 
Pääosa tuotteista oli synteettisiä lääkeaineita. Mutta tuotanto-ohjelmassa oli myös ergot-alkaloidien valmistusta, joita eristettiin itse sopimusviljelyksillä tuotetuista torajyvistä. 1970-luvun alussa torajyväviljely oli jo säännöllistä ja tuotantoa varten viljeltyä alaa noin 200 hehtaaria. Viljelyssä käytettiin hyväksi Claviceps purpurea -sientä, jonka rihmastopahka muodosti torajyvän.
Tehtaalla tutkittiin ja kehitettiin myös bioteknisiä menetelmiä. 1970-luvun alkupuolella hankittiin tuotantoon fermentointilaitteisto, joilla pyrittiin torajyvän sukulaissieni Claviceps paspalian tuottamiseen liuoksessa, jolloin sitä oli mahdollista käyttää ns. puolisynteettisten alkaloidien valmistukseen. 
Vanha tehdas purettiin teknisesti vanhentuneena vuonna 1989. Nykyinen tehdasrakennus on vuodelta 1983.

PCAS Finland Oy

PCAS Finland Oy on suomalainen hienokemian alan yritys, joka on erikoistunut farmaseuttisesti aktiivisten aineiden kehitykseen ja valmistukseen lääketeollisuudelle.
Kultasiipimesikko

Levinneisyys

Kultasiipimesikkoa tavataan Australiassa. Lajia on kuvattu suhteellisen yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Keijo Kuusela

Keijo Helmer Kuusela (6. tammikuuta 1921 Tampere – 27. huhtikuuta 1984 Bad Soden Am Taunus, Saksa) oli suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi keskushyökkääjän paikkaa. Hänen kakkoslajinsa oli maahockey.
Kuusela pelasi koko kiekkouransa, joka kesti vuodet 1938–1959, Hämeenlinnan Tarmossa. Hän on 11-kertainen mitalisti SM-sarjassa. Mestaruuden Tarmo voitti vuosina 1948 ja 1949. Kuusela muodosti Tarmossa legendaarisen Ka-Ku-Ti-ketjun, jonka laidoilla pelasivat Matti Karumaa ja Esko Tie.
Maajoukkueessa Kuusela pelasi 59 kertaa. Mukaan mahtuivat kahdet MM-kisat sekä olympiaedustus Oslon vuoden 1952 talvikisoissa.
Kesälajissaan maahockeyssa Kuusela pelasi Helsingin 1952 olympialaisissa ja on harvoja sekä kesä- että talviolympialaisissa kilpailleita suomalaisurheilijoita, ja ainoa joukkuelajien urheilija. Hän pelasi kaikkiaan kymmenen maaottelua. Suomen mestaruuden hän voitti Hämeenlinnan Pallokerhon joukkueessa vuosina 1951, 1952 ja 1954.
Jatkosodassa Kuusela palveli hävittäjälentäjänä HLeLv 28:ssa lentäen Morane-Saulnier M.S.406-hävittäjällä. Hän saavutti yhden ilmavoiton 8. toukokuuta 1944 ampumalla alas venäläisen P-39 Airacobran. Samassa taistelussa hän törmäsi toiseen Airacobraan ja joutui hyppäämään laskuvarjolla jääden sotavangiksi, josta hän palasi 23.11.1944. Sotilasarvoltaan Kuusela oli yliluutnantti.
1 Night in Paris

Taustaa

Vuonna 2003 internetiin vuosi samainen video, jolloin Salomon haastoi oikeuteen nauhoitusta levittäneen yhtiön ja Hiltonin perheen. Myöhemmin Salomon alkoi itse levittää nauhoitusta aikuisviihdeyhtiö Red Light District Videon kautta. 1 Night in Paris:sta tuli myyntimenestys ja se voitti kolme pornoteollisuuden AVN-palkintoa vuonna 2005. Vuonna 2008 se voitti myös F.A.M.E-palkinnon kategoriassa ”Favorite Celebrity Sex Tape”.
Utelias Vili (elokuva)

Arvioita

Turun Sanomien Päivi Valotien mielestä Uteliaan Vilin ansio on siinä, että elokuva se on suunnattu lapsikatsojille yrittämättä kosiskella aikuiskatsojia intertekstuaalisilla viittauksilla. ”Lapsen silmin maailmaa tutkaileva utelias apinanpoikanen on hahmona verraton, ihmiset romanssihuolineen ja perhesuhdeongelmineen puolestaan kovin tylsää seurattavaa.”
Linné-mitali

Linné-mitali (engl. Linnean Medal) on Linnean Societyn vuosittain jakama mitali ansioista biologian aloilla. Ennen vuotta 1976 se tunnettiin Linnean Societyn kultamitalin nimellä.
Linné-mitalien jakaminen aloitettiin vuonna 1888. Vuodesta 1958 mitali on ollut tapana myöntää kahdelle tutkijalle vuosittain.
Gambian vaakuna

Gambian vaakuna on Gambian tunnus lipun, kansallislaulun ja moton ohella. Se on otettu käyttöön vuonna 1964.
Vaakunan kilvessä on kirves ja kuokka kuvaamassa maatalouden merkitystä Gambialle, kuten kypäränkoristeena oleva palmukin. Kilvenkannattajina on kaksi leijonaa, jotka pitävät käsissään kirvestä ja kuokkaa. Leijonat symboloivat jaloutta ja rohkeutta.
Kilven alla on motto Progress, Peace, Prosperity, suomeksi Edistys, rauha, menestys.
Kanadan lippu

Kanadan lippu, tunnetaan englanniksi nimellä Maple Leaf ja ranskaksi l'Unifolié, on Kanadan tunnus vaakunan, moton ja hymnin ohella. Lippu on pohjaväriltään punainen ja sen keskellä on valkoinen, lipun ala- ja yläreunaan ulottuva neliö, jossa puolestaan on punainen, tyylitelty, 11-kärkinen vaahteranlehti.
Aikaisemmin, vuodesta 1868 alkaen, Kanada käytti useita variaatioita Red Ensign -lipusta, joka toimi Vaahteralipun käyttöönottoon asti de facto Kanadan lippuna. Vuonna 1964 Kanadan pääministeri Lester Pearson esitti lippuehdotuksen, joka oli samanlainen kuin Kanadan nykyinen lippu paitsi että punaisten raitojen tilalla oli siniset raidat symboloimassa Tyyntämerta ja Atlanttia. Valkoinen neliö kuvaa lumista Kanadaa. Vaahteranlehti on Kanadan vanha tunnus, joka perustuu siihen, että vaahteraa kasvaa erittäin paljon Kanadassa. Kanadan kansallisväreiksi saivat riittää punainen ja valkoinen (toisin kuin Pearsonin ehdotuksessa, raidoista tuli punaiset). Punainen väri symboloi verta, jonka kanadalaiset sotilaat vuodattivat maailmansodissa. Lippu tuli käyttöön 15. helmikuuta 1965, kun kuningatar Elisabet II vahvisti sen.
Aristobulos Paneaslainen

Aristobulos (n. 160 eaa.) oli hellenistinen juutalainen filosofi. Hän oli kotoisin Paneasta (Panias, Filippoksen Kesarea) ja vaikutti Aleksandriassa. Hän kuului peripateettiseen koulukuntaan, mutta hän sai vaikutteita myös platonilaisuudesta ja pythagoralaisuudesta. Häntä sata vuotta myöhemmin seuranneen Filon Aleksandrialaisen tavoin hän pyrki yhdistämään heprealaisia pyhiä kirjoituksia kreikkalaiseen ajatteluun.
Aristobuloksen mukaan Pythagoraan ja Platonin ajatukset olivat todellisuudessa peräisin Moosekselta. Näin hänen ajattelunsa muistutti aiempien juutalaisten historioitsijoiden Artapanoksen ja Eupolemoksen esittämiä ajatuksia.
Alppirautiainen

Koko ja ulkonäkö

Pituus 15–17,5 cm, siipien kärkiväli 30–32,5 cm ja paino 25–43 g. Ulkomuodoltaan alppirautiainen on kuin iso ja tukeva rautiainen. Sukupuolet ovat samannäköisiä.

Esiintyminen

Keski- ja Etelä-Euroopan vuoristoseudut, yleensä 1 800–3 000 metrin korkeuksilla. Alppirautiainen elää myös Turkissa ja siitä itään Iraniin. Lajin päälevinneisyysalue on Keski- ja Itä-Aasiassa Himalajalta Kiinaan, Koreaan ja Japaniin. Lajista tunnetaan lähes kymmenen alalajia. Se on pääasiassa paikkalintu, joka talven tullen laskeutuu alemmas vuorenrinteiden vähemmän lumisiin oloihin. Euroopassa elää 200 000–330 000 yksilöä.
Lajia tavataan Suomessa harvoin, vuoden 2006 loppuun mennessä on tehty vain neljä havaintoa, joista ensimmäinen Lågskärillä 1978. Tapaamispaikat ovat olleet ulkomeren saaria.

Elinympäristö

Alppirautiaiset elävät korkealla vuoristossa, tavallisesti 1 800–3 000 metrin korkeudella, mutta laji on tavattu Mount Everestillä 8 000 metrin korkeudella. Ne viihtyvät aukeilla, kivikkoisilla niityillä ja kedoilla puurajan yläpuolella, usein lumisilla rinteillä.

Lisääntyminen

Kuppimainen pesä sijaitsee kiven- tai kallionhalkeamassa tai kivikossa. Naaras munii tavallisesti kolme tai neljä munaa, joita molemmat puolisot vuorotellen hautovat, yhteensä noin kaksi viikkoa. Molemmat emot hoitavat poikasia, jotka lähtevät pesästä lentokyvyttöminä noin 16 päivän ikäisinä.

Ravinto

Alppirautiaiset syövät pääasiassa hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia sekä siemeniä.
Severi Seppänen

Ura

Severi Seppäsen vanhemmat olivat puuseppämestari Johan Henrik Seppänen ja Maria Prosevitz. Hän opiskeli Viipurin, Jyväskylän ja Hämeenlinnan musiikkiopistoissa. Seppänen oli mukana Rosi Rinteen kiertueella 1945–1946, mitä seurasi liuta teatterikiinnityksiä: Jyväskylän Työväen Teatteri 1946–1948, Lahden Kaupunginteatteri 1948–1949, Helsingin Ympäristöteatteri 1949–1951, Jyväskylän Työväen Teatteri 1951–1955 ja Hämeenlinnan kaupunginteatteri 1955–1957. Vuodesta 1957 alkaen Seppänen työskenteli vapaana taiteilijana. Hän näytteli muun muassa Teatteri Jurkassa. Vuodesta 1968 hän työskenteli Radioteatterin järjestäjänä.
Seppäsen näyttämötehtäviä olivat muun muassa Lingleyn rooli näytelmässä Yli ulapan ja marsalkan rooli Victorien Sardoun komediassa Rouva Suorasuu. Aleksis Kiven klassikkoromaaniin perustuvassa näytelmässä Seitsemän veljestä Seppänen tulkitsi Aapon osan. Serpin epookkikomediassa Katupeilin takana Seppäsellä oli huikentelevaisen Jalle-sedän rooli. William Shakespearen tragediassa Hamlet hän näytteli Rosencranzia.
Severi Seppänen näytteli noin 40 fiktio- ja dokumenttielokuvassa 1950- ja 1960-luvuilla. Hänen roolinsa olivat enimmäkseen sivuosia ja noin puolet niistä jäi kreditoimatta. Vuonna 1956 Seppänen näytteli lääkärin roolin Matti Kassilan palkitussa draamassa Elokuu. Vuonna 1959 hän näytteli rakennusmestari Sartimon roolin Yrjö Nortan rikoselokuvassa Kolmas laukaus. Kassilan rikoselokuvassa Kaasua, komisario Palmu! (1961) Seppäsellä oli hovimestarin rooli. Valentin Vaalan viimeisessä näytelmäelokuvassa Totuus on armoton (1963) Seppäsellä oli nuohooja Lehtimäen rooli.
Sirkka Metsäsaaren ohjaamassa ja Teatteri Jurkan esittämässä tragikomediassa Prinssi Maxie Seppänen näytteli nimiroolin. Näytelmä esitettiin Mainos-TV:n Aitiopaikalla lokakuussa 1966.
Seppäsellä oli kreditoimaton rooli uhtualaisena Suomen ensimmäisessä kokoillan värielokuvassa Juha (1956). Hän näytteli kreditoimattomana myös elokuvissa Kaunis Kaarina (1955), Ei ruumiita makuuhuoneeseen (1959) ja Tähdet kertovat, komisario Palmu (1962). Liana Kaarinan  tähdittämässä camp-trillerissä Kuu on vaarallinen (1961) Seppänen vilahti miehenä, joka heittää ensimmäisen kohtauksen alussa päähenkilön Elsin ulos.
Severi Seppänen näytteli myös erinäisissä kuunnelmissa, kuten Tuntematon sotilas, jossa hänellä oli sotamies Suen Tassun rooli.

Muuta

Severi Seppänen oli lyhyen aikaa aviossa näyttelijä Aila Silventoisen kanssa. Liitto alkoi 1947 ja päättyi eroon 1949. Vuonna 1955 Seppänen avioitui näyttelijä Mirja Kariston kanssa.
Suurijärvi (Louhi)

Suurijärvi (ven. Сосно́вый, Sosnovyi) on taajama ja entinen kylähallintoalue Louhen piirin keskiosassa Karjalan tasavallassa Venäjällä.

Taajama

Suurijärven taajama sijaitsee Louhesta Kiestinkiin vievän maantien varrella 34 kilometriä Louhesta länteen. Vuonna 1996 siellä oli noin 1 100 asukasta, jotka työskentelevät pääasiassa metsäteollisuuden parissa. Taajamassa on suuri sotilashautausmaa, jonne on haudattu noin 5 000 sodassa kaatunutta sotilasta. Suurijärven taajama on perustettu vuonna 1957. Sen venäjänkielinen nimi Sosnovyi tarkoittaa mäntyistä. Nykyään taajama kuuluu Kiestingin kuntaan.

Kylähallintoalue

Entinen Suurijärven kylähallintoalue sijaitsi Louhen piirin keskiosassa. Se rajoittui lännessä Kiestingin ja idässä Louhen asutushallintoalueeseen. Kylähallintoalueella oli noin 1 100 asukasta vuonna 1987.
Supertiheä koodi

Supertiheä koodi on tapa, jolla lomittuneita hiukkasia voidaan käyttää yhden kubitin informaation lisäämiseen. Menetelmän keksivät Charles Bennet ja Stephen Wiesner 1992.
Upseerioppilas

Upseerioppilas on Suomen puolustusvoimissa Reserviupseerikoulua (RUK) tai muualla järjestettävää reserviupseerikurssia käyvän varusmiehen palvelusarvo.
Upseerioppilaan lyhenne on uo. Puhuttelussa RUK:n sisällä käytetään upseerioppilaan asemesta joissakin yksiköissä lyhyempää muotoa oppilas, koska ei ole olemassa vaaraa sekoittumisesta aliupseerioppilaaseen, josta myös käytetään aliupseerikouluissa lyhyempää muotoa oppilas.

Suhde muihin sotilasarvoihin

Upseerioppilaat kuuluvat aliupseereihin ja heidät rinnastetaan alikersantteihin. 
Reserviupseerikurssia käyvät reserviläiset palvelevat nykyään henkilökohtaisessa arvossaan. Aiemmilla, 1950-luvulla järjestetyillä kursseilla he palvelivat upseerioppilaan arvossa. Osa vänrikeiksi tai aliluutnanteiksi opiskelevista reserviläisistä on sotilasarvoltaan jo opinnot aloittaessaan kersantteja tai sitä korkeammassa aliupseerin arvossa.

Arvomerkki

Upseerioppilaan arvomerkissä kauluslaatassa on yksi vinoneliö, josta puhekielessä käytetään usein nimitystä "salmiakki". Hihamerkissä puolestaan käytetään yhtä kaarelle taivutettua arvomerkkikulmaa, joka on kansainvälinen upseerimerkki. Kaarelle taivutettu arvomerkkinauha pohjautuu alun perin laivastoon, jossa se oli aluksen kapteenin alaisuudessa toimivan upseerinarvoisen lääkärin tunnus. Merkki kuvaa painesidettä. Puhekielessä Suomessa sitä on myös kutsuttu henkariksi vaateripustinta tarkoittaen.

Reserviupseerikurssin jälkeinen palvelus

Reserviupseerikurssin päätyttyä upseerioppilaat nimitetään upseerikokelaiksi. Ne, jotka eivät ole suorittaneet hyväksytysti reserviupseerikoulua tai muualla suoritettavaa reserviupseerikurssia, palvelevat loppuajan alikersantin arvossa. Upseerioppilasta, joka ei ole suorittanut onnistuneesti tutkintoaan, kutsutaan puhekielessä joskus diplomialikersantiksi.

'Maitojunalla kotiin'

Sodanaikaisesta Upseerikouluksi muuttuneesta Reserviupseerikoulusta on muodostunut sanonta maitojunalla palaamisesta. Ne Niinisalon upseerikoulussa sodanaikana palvelleet, jotka eivät suorittaneet kurssiaan hyväksyttävästi ja jotka jouduttiin erottamaan kurssiltaan, palautettiin Kankaanpäästä aamujunalla, joka huolsi varuskuntaa muun muassa elintarvikkeilla, kuten toimittamalla maitoa. Sanonta laajeni tarkoittamaan kaikkia puolustusvoimien kursseilta erotettuja, jotka palautettiin perusyksikköönsä kursseja suorittamattomina.
Tahmoh Penikett

Tahmoh Penikett (s. 20. toukokuuta 1975, Whitehorse) on kanadalainen näyttelijä, joka on esiintynyt Karl Agathonin roolissa Taisteluplaneetta Galacticassa ja Paul Ballardin roolissa Dollhousessa. Hän myös oli Dariuksen äänenä Need for Speed: Carbon -pelissä (2006). Hän on nimennyt thainyrkkeilyn yhdeksi intohimoistaan.
Penikettin vanhemmat ovat poliitikko Tony Penikett ja Lulla Sierra Johns. Kaksoset Sarah ja Stephanie ovat hänen siskonsa. Hän valmistui Victoria Motion Picture Schoolista ja opiskeli Lyric School of Actingissa Vancouverissa.
Armagh

Uskonto

Armagh on Irlannin kirkollinen keskus. Se oli tärkeä paikka Pyhälle Patrickille. Hän perusti kaupungin rakentamalla kirkon Sallow Ridgen kukkulalle vuonna 455. Samalla paikalla sijaitsee nykyään Irlannin kirkon Pyhän Patrickin katedraali. Vastakkaisella puolella kukkulalla on roomalaiskatolinen Pyhän Patrickin katedraali kaksoistorneineen. Kaupungissa on kuuluisa luostarikoulu.

Nähtävyyksiä

Kaupungissa on observatorio ja planetaario.