google/wiki40b huggingface dataset:
Department of Conservation

Luonnonsuojelu

Department of Conservation vastaa Uuden-Seelannin 14 kansallispuiston sekä muiden suojelualueiden suojelutoimista ja logistiikasta, muun muassa vaellusreittien kunnossapidosta. Eriasteisia suojelualueita, historiallisista ja luontoarvoisista syistä, on Uuden-Seelannin pinta-alasta noin 30 prosenttia. Suojelutoimien osalta toimintoihin sisältyvät tärkeänä osana myös vieraslajien torjunta. Lisäksi laitos vastaa joidenkin erittäin uhanalaisten alkuperäislajien, kuten kakapon, kantojen elvytystoimista.
Luonnonsuojelualueista noin kolmannes on määritelty suuremman statuksen kohteiksi, ja alueilla on kielletty muun muassa kaivostoiminta.

Cave Creekin onnettomuus

28. huhtikuuta 1995 DOCin huoltama näköalatasanne sortui, jonka seurauksena 14 henkilöä kuoli. Heti tapahtuman jälkeen kaikki laitoksen hallinnoimat 106 näköalatasannetta tarkastettiin, jonka seurauksena 15 suljettiin välittömästi korjauksien vuoksi. Onnettomuus johti lopulta silloisen ministerin, Denis Marshallin eroon vuonna 1996. Department of Conservation maksoi kompensaationa uhrien perheille yhteensä 2.6 milj. NZD.
Laser Squad

Kehitys

Gollop ohjelmoi itse Spectrum ja Amstrad -versiot pelistä.

Vastaanotto

CU Amiga -lehti antoi pelille arvosanaksi 87% arvostelussaan.

Vaikutus

Gollopin Rebelstar Raiders ja Laser Squad vaikuttivat yhden taktiikkapohjaisen lajityypin syntyyn.
Gollopin tavoite jatko-osan kehittämiseen johti UFO: Enemy Unknown pelin kehitykseen MicroProselle.
Lasitetra

Koko ja ulkonäkö

Lasitetra kasvaa noin kuusisenttiseksi. Sillä on läpikuultavan hopeanhohtoinen vartalo ja kirkkaanpunainen pyrstö. Peräevän etureunassa on valkea juova, jonka takana on aikuisella koiraalla musta viivanpätkä.

Alkuperä

Lasitetroja elää luonnonvaraisesti Amazonjoen vesistössä.

Käyttäytyminen ja lisääntyminen

Lasitetra on keskissyvyydellä viihtyvä parvikala, joka kaipaa pinnassa kelluvia kasveja. Se sopii myös seura-akvaarioon. Se kutee kotioloissakin varsin usein pehmeässä vedessä, kun lämpötilaa nostetaan 26 asteen tienoille.

Vesiolot ja ravinto

Sopivat vesiolot ovat lämpötila 22–26 °C, happamuus pH 5,7–7,5 ja kovuus 4°–18°dH.
Jacques Laffite

Pienet Formula-sarjat

Laffite aloitti uransa ajamalla Ranskan Formula Renault, Formula 3 sekä Formula 2 -sarjoissa. Hän voitti Critérium de Formule Renault -mestaruuden vuonna 1972, Formula 3 -mestaruuden 1973 ja Euroopan Formula 2 -mestaruuden 1975.

Formula 1

Laffite aloitti F1-uransa toisen ranskalaispilotin, Jean-Pierre Jabouillen, mekaanikkona. Menestys  pienemmässä Formula 3 -sarjassa, muun muassa Monacon kisan voitto 1973, nosti Laffiten autourheilun kuninkuusuokkaan. Laffitesta ja Jabouillesta tuli sittemmin sukulaisia, kun he menivät naimisiin kahden sisaruksen kanssa. Lopulta heistä tuli tallikaveruksia Ligierillä. Laffite on ajanut myös muun muassa suomalaisen Keke Rosbergin, belgialaisen Jacky Ickxin, ranskalaisen Didier Pironin ja ranskalaisen René Arnouxin tallitoverina. Ligier-tallin lisäksi Laffite kilpaili Williamsin, Iso Marlboron ja Frank Williams Racing Carsin talleissa.
42-vuotiaaksi asti kilpaillut Laffite on kokeneimpia F1-kuljettajia kautta aikojen, hän starttasi urallaan kaikkiaan 176 GP-kilpailuun (tätä enemmän kisoja on vain 11 kuljettajalla) ja saavutti niissä 6 voittoa, 26 muuta palkintosijaa, 7 paalupaikkaa ja 6 kilpailun nopeinta kierrosta. MM-pisteitä hän keräsi urallaan 228. Hän ajoi kilpailun johdossa 283 kierroksen ajan. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Ruotsissa Anderstorpin GP:ssä 1977 ja viimeisen Kanadan Montrealin GP:ssä 1981. Kaikki voitot tulivat Ligierin autolla. Hän sijoittui MM-pisteissä neljänneksi kolmena perättäisenä vuonna 1979, 1980 ja 1981. Laffite ajoi myös sarjan ulkopuolisia kilpailuja.
Laffiten lempinimi "Happy Jacques" kuvasi hänen suhtautumistaan lajiinsa, kilpakumppaneihinsa ja elämään yleensäkin. Hänen F1-uransa päättyi kuitenkin vähemmän onnellisissa merkeissä, sillä hän katkaisi molemmat jalkansa onnettomuudessa, joka sattui välittömästi startin jälkeen Britannian GP:ssä Brands Hatchissa vuonna 1986. Hän toipui ja palasi vielä autourheilun pariin, mutta ei enää koskaan formula-ykkösiin.

Muut sarjat

Formula 1:sten jälkeen Laffite ajoi erilaisissa vakioautoluokissa, mm. lankonsa Jean-Pierre Jabouillen kanssa sekä DTM:ää. Lisäksi hän ajoi Le Mansin 24 tunnin ajoja vuosina 1972-74, 1977-78, 1990, 1993-94 sekä 1996

Muuta

Laffite on toiminut myös ranskalaisen TF1 -kanavan kommentaattorina sekä testannut Renault R27 -autoa.
Vapaapotkusuihke

Vapaapotkusuihke (käytetään myös esim. nimiä muurisuihke, vaparisuihke, vapaapotkuspray tai muurispray) on nykyisin jalkapallo-otteluissa käytössä oleva valkoinen spraymaali, joka helpottaa puolustusmuurin asettamista vaaditun etäisyyden päähän vapaapotkuissa. Vapaapotkusuihkeen käyttöä ei ole kuitenkaan erikseen mainittu jalkapallon säännöissä. Sen käyttö on yleistynyt viime vuosina. Vapaapotkusuihke on brasilialainen keksintö.

Yleistä

Jalkapalloerotuomari kantaa suihkepullossa säilytettävää vapaapotkusuihketta housuissaan. Vapaapotkun tullessa hän suihkuttaa vaahtoa pallon kohdalle sekä myös 9,15 metrin päähän pallosta, johon muuri pitäisi asettaa. Tuomari huomaa vaahdon avulla helposti, jos joku pelaaja liikkuu muurista eteenpäin. Vaahto häviää itsellään kentästä noin minuutin kuluttua sen suihkuttamisesta.

Teknisiä yksityiskohtia

Vapaapotkusuihke koostuu 80-prosenttisesti vedestä, mutta siitä 17% on butaanikaasua, noin 1% tensidiä ja muita aineita, kuten kasvisöljyä noin 2%. Viralliselta nimeltään vapaapotkusuihke on polyoksietyleenisorbitaanimonolauraatti tai polysorbaatti 20. Sen lisäainekoodi on E432.

Vapaapotkusuihkeen historiaa

Vuonna 2000 brasilialaiskeksijä Heine Allemagne kehitti ensimmäisen vapaapotkusuihkeen, Spunin, jota käytettiin ensimmäistä kertaa ammattilaisjalkapalloilussa vuonna 2001. Nykyisin käytössä olevan version, niin sanotun 9-15:n, on kehittänyt ja patentoinut niin ikään brasilialainen Pablo Silva. Nykyistä suihketta on ollut käytössä vuodesta 2008 asti.
Vuoden 2011 Copa América oli ensimmäinen maajoukkueturnaus, jossa vapaapotkusuihke oli käytössä. Suurelle yleisölle se tuli tutuksi vuoden 2014 MM-kilpailuista Brasiliasta, jotka olivat suihkeen ensimmäiset MM-kilpailut. Kaudeksi 2014-2015 suihke otettiin käyttöön muun muassa Englannin valioliigassa, Saksan Bundesliigassa, Mestareiden liigassa ja Eurooppa-liigassa. Nykyisin se on käytössä myös Suomen Veikkausliigassa.
Merguez

Merguez (/merˈgez/, joka juontaa juurensa arab. مرقاز‎ mirqāz-sanasta eli "makkara", vanh.suom."markiisimakkara"), on punertava, voimakkaasti maustettu pohjoisafrikkalainen makkara, joka on levinnyt Ranskan kautta myös Eurooppaan. Merguez on valmistettu jauhetusta lampaan-, vuohen- tai naudanlihasta tai niiden sekoituksesta. Makkaramassaan lisätään myös jokaisella alueella omia mausteita, esimerkiksi sumakkia, paprikajauhetta, cayennepippuria tai harissaa. Perinteisesti merguez-makkaraa käytetään tuoreena, ja sitä syödään grillattuna tai kuskusin kera. Tunisiassa merguezia kuivataan auringossa, minkä jälkeen sitä käytetään tajine-ruokien maustamiseen.
Beastly

Kritiikki

Elokuva rankattiin The Times -lehdessä sijalle #45 listalla vuoden 2010 suurimmista elokuvista (50 Biggest Movies Of 2010). Hudgens ja Pettyfer saivat kunniamaininnat rooleistaan elokuvateattereiden omistajien ShoWest-messuilla. 
Julkaisun jälkeen Beastly sai kielteisiä arvioita. Metacritic-verkkolehden sivuilla se on saanut 40 pistettä sadasta perustuen 26 arvosteluun. Rotten Tomatoes -sivusto puolestaan, joka seuraa laajaa valikoimaa eri kriitikkojen arvosteluja, on tilastoinut elokuvan saaman keskiarvon siten, että vain 20 % kaikkiaan 70:stä listatusta arvostelusta on pitänyt elokuvasta.
Annabelle (nukke)

Annabelle on  räsynukke, jota demonologeiksi  itseään kutsuva Warrenien pariskunta pitää museossa Monroessa, Connecticutissa. Heidän mukaansa nukke on noiduttu. Nukke on antanut inspiraation esimerkiksi elokuville Kirottu (2013) ja Annabelle (2014), joista jälkimmäinen käsittelee itse nukkea ja tapahtumia.
Pihalla (vuoden 2009 elokuva)

Arvioita

Uuden Suomen Mikko Piela piti elokuvaa ”sosiologisesti tarkkana analyysinä nuorista aikuisista konservatiivisten nykyarvojen ja kansainvälistymisen paineissa.”
Tv-Nytissä viisi kriitikkoa antoi elokuvalle tähtikeskiarvon 1,8.
Oulu Ocean Race

Historiaa

Ensimmäinen Matala Ocean Race purjehdittiin Oulunselällä elokuussa 2004. Järjestäjän mukaan kilpailu sai alkunsa ja nimensä ruokaravintola Matalan ravintolamestarin ja parin muun purjehtijan huulenheitosta muutamaa viikkoa ennen ensimmäistä kilpailua. Ensimmäisenä vuotena kilpailuun osallistui parisenkymmentä venettä ja toisena vuotena runsaat neljäkymmentä. Vuonna 2007 tapahtumaan osallistui noin 400 purjehtijaa ja 60 purjevenettä. Kilpailun teknisenä järjestäjänä on toiminut alusta asti Oulun Merenkävijät ry.

Nykyisyys

Kilpailu on vakiinnuttanut paikkansa oululaisten purjehtijoiden keskuudessa. Matala Ocean Race kokoaa muitakin kuin oululaisia purjehtijoita yhteiselle 7,3 mpk mittaiselle päiväpurjehdukselle. Vuonna 2009 tapahtuman kehittämiseksi Torin rantaan on pystytetty juhlateltta, ja seuran ja ruokailun lisäksi osallistujia viihdyttää muusikot. 2010 juhlaillan kruunaa arpajaiset ja ilotulitus. 2016 Oulu Ocean Race järjestetääm uudella koko viikonlopun kokonaisuudella sekä uudella aikataululla 18.kesäkuuta

Reitti

Reitti on Tiistaipurjehduksesta tuttu sillä erotuksella, että radalle lähdetään kolmessa eri LYS-luokassa 20 minuutin välein. Reitille lähdetään öljylaituria lähinnä olevan lateraalijääpoijuparin pohjoispuolelta (P 65°00,40- I 25°23,30). Kyrönkari vihreä jääpoiju jätetään vasemmalle. Kolmikulma punainen jääpoiju jätetään oikealle. Hermannin eteläviitta jätetään vasemmalle. Toppilansalmen uloimman portin vihreä lateraaliviitta jätetään oikealle ja reitti päättyy samaan paikkaan kuin mistä alkoikin.

Palkinnot

Hai-, H-vene, LYS-1, LYS-2 ja LYS-3 luokkien lisäksi tapahtumassa jaetaan myös Herrasmiespurjehtijan palkinto. Herrasmiespurjehtijan palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 2007.
Lakkoliitti

Lakkoliitti on intruusioperäinen konkordantti plutoni, joka on työntynyt kahden sedimenttikivikerroksen väliin. Magman paine on riittävän korkea työntämään ylempää kerrostuman ylöspäin, jolloin lakkoliitti saa sille tyypillisen linssi- tai sienimäisen muodon, pohjan ollessa tasainen. Lakkoliitti muodostuu melko lähellä maanpintaa, ja niitä syntyy suhteellisen paksuista magmoista, sellaisista joista muodostuu kiteytymisessä dioriittia, granodioriittia ja graniittia. Maan alla jäähtyminen on hidasta, joten kiinteytyvässä magmassa muodostuu suuria kiteitä. Lakkoliittien yläpuolinen kivi usein kuluu kokonaan pois, ja jäljelle jää paljas magmakiviydin. Termiä käytti ensi kerran Grove Karl Gilbert tutkittuaan dioriitti-intruusioita Utahin Henry Mountains -vuorilla vuonna 1875.
Intruusioiden muoto on yleensä vaikea rekonstruoida. Esimerkiksi Wyomingissa olevan Devils Towerin on väitetty olevan vulkaanisen kaulan sijaan eroosiossa kulunut lakkoliitti. Kiven olisi pitänyt jäähtyä erittäin hitaasti muodostaakseen nykyään näkyvillä olevan lyijykynänmuotoisista fonoliittisesta porfyyripylväistä koostuvan rivistön. Kuitenkin, eroosio on kuluttanut ympäröivän ja päällä olevan kiven, joten magmakivi-intruusion alkuperäinen muoto voidaan rekonstruoida. Varmuutta siihen, onko kivi lakkoliitti, ei ole. Muualla, kuten Henry Mountains -vuorilla ja muilla eristyneillä Coloradon laakion vuorijonoilla, jotkin intruusiot ovat todistettavasti lakkoliitin muotoisia. Charlottessa, Vermontissa olevassa pienessä Barber Hill -syeniitistä koostuvassa stokissa on lakkoliittiin yhdistettyjä trakyyttijuonia. Paljastuneen lakkoliitin puhkeamissa on näkyvillä myös molybdeenihohdetta.
Kuun pinnalla on mahdollisesti useita lakkoliitteja. Magmakivimuodostelmat voi tulkita myös törmäyskraatterien tuotoksiksi.
Temple of the Dog

Historia

Mother Love Bonen laulajan, Andrew Woodin kuoltua vuonna 1990, Chris Cornell kirjoitti kaksi laulua ("Say Hello 2 Heaven" ja "Reach Down") tämän muistolle. Cornell lähestyi Woodin entisiä bändikavereita Stone Gossardia ja Jeff Amentia aikomuksenaan julkaista kappaleet singlenä. Yhtyeeseen liittyivät myös Soundgardenin rumpali Matt Cameron ja tuleva Pearl Jamin kitaristi Mike McCready. Bändi alkoi harjoitella kappaleita ja muokata Gossardin, Amentin ja Cameronin kirjoittamia demoja. Yksi näistä demoista päätyi kahden yhtyeen levyille - Pearl Jam levytti sen nimellä "Footsteps" ja Temple of the Dog nimellä "Times of Trouble." Harjoituksissa muodostui useita uusia kappaleita, ja bändi päätti levyttää kokonaisen albumin. 
Eddie Vedder, joka oli lentänyt Seattleen hakeakseen Pearl Jamin laulajaksi, päätyi myös Temple of the Dogin taustalaulajaksi. "Hunger Strike" levytettiin Cornellin ja Vedderin duettona.
Kesällä 1992, yli vuosi sen julkaisun jälkeen, albumi saavutti uutta huomiota. Pearl Jamin ja Soundgardenin noustua julkisuuteen, levy-yhtiö A&M Records julkaisi albumin uudelleen. A&M promotoi "Hunger Strike" -singleä ja kyseisen kappaleen musiikkivideota esitettiin MTV:llä. Albumi ja single päätyivät Billboardin listoille.
Temple of the Dog soitti livenä vain harvoin. Vuonna 1990, ennen albumin julkaisua yhtye soitti Seattlen Off Ramp Caféssa. Julkaisun jälkeen yhtye soitti kaksi lyhyttä settiä paikoissa, joissa Soundgarden ja Pearl Jam keikkailivat yhdessä. Vuonna 1991 bändi esitti "Hunger Striken" Foundations Forumissa ja syyskuussa 1992 yhtye soitti kappaleet "Hunger Strike" ja "Reach Down" Lollapalooza-festivaaleilla.
Lokakuussa 2003 bändi yhdistyi Pearl Jamin konsertissa, kun Chris Cornell esitti muiden jäsenten kanssa kappaleet "Hunger Strike" ja "Reach Down." Cornell vieraili lavalla Pearl Jamin kanssa myös 2014 Bridge School Benefit -konsertissa esittämässä "Hunger Strike":n.  
Yhtye ei koskaan virallisesti hajonnut, mutta uutta materiaalia ei ole julkaistu vuoden 1991 jälkeen.
Vartija (Niels E. Nielsenin romaani)

Vartija on Niels E. Nielsenin vuonna 1974 julkaisema kuvitteelliseen lähitulevaisuuteen pohjautuva sotaromaani. Kirjassa valkoisen Euroopan pääosin automatisoitu, robotisoitu ristiretkiarmeija etenee Afrikassa kohti maanosan eteläkärkeä. Armeijan tehtävänä on olevinaan kristillisen sanoman vieminen Afrikkaan, mutta tosiasiassa Afrikan luonnovarojen otto Euroopan suuryhtiöiden valvontaan. Niinpä robotit tappavat tieltään kaiken elollisen. Pääosaan nousee eräs veljeskunnan jäsenistä, skotlantilainen tosiuskovainen, joka inhoaa sotajoukon ja sen johdon rappiota ja julmuutta.
Romaanin nimi on peräisin Raamatun Kainista ja Abelista kertovasta tarinasta. Romaanin juoni on lajille tyypillinen, aikaansa ja katsantokantaansa sidottu, ja kirjassa on viihteelle tyypillistä kliseisyyttä.

Arviot

Aikalaisarviossa Arvostelevassa kirjaluettelossa Kari Vaijärvi pitää teosta scifinä parhaimmillaan. Se herättää ajatuksia, mutta siinä on myös romanttisuutta.
Guernseyn piirikunta

Maantiede

Guernseyn naapuripiirikuntia ovat Tuscarawas pohjoisessa, Harrison koillisessa, Belmont idässä, Noble etelässä, Muskingum lännessä ja Coshocton luoteiskulmassa.

Väestö

Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 40 087 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 96,0%, mustiin (1,7%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,3%) ja aasialaisiin (0,3%).
Kotitalouden mediaanitulo on 38 179 ja köyhyysrajan alapuolella oli 17,1% väestöstä vuosina 2007–2011.
Teuvo Peltoniemi

Teuvo Peltoniemi (s. 1950) on A-klinikkasäätiön entinen viestintäjohtaja ja Tiimi-lehden sekä Päihdelinkin entinen päätoimittaja. Hän on aikaisemmin työskennellyt muun muassa radio- ja tv-toimittajana, videotuottajana sekä tutkijana. Koulutukseltaan hän on valtiotieteiden lisensiaatti. Hän toimii nykyisin Sosiomedia Oy:n toimitusjohtajana ja päätoimittajana.
Peltoniemen tärkeimmät pitkäaikaiset työprojektit ovat Suomessa Lasinen lapsuus -toiminta, Päihdelinkki-verkkopalvelu, Promille-tekstiviestipalvelu, päihdetiedotusseminaarit ja psykososiaalisen avun portaali apua.info, sekä EU:ssa päihdetelematiaverkosto Prevnet Network ja päihdeperhetyöverkosto Encare.
Peltoniemi on myötävaikuttanut monien päihdekysymysten, perheväkivallan, lasten seksuaalisen hyväksikäytön, sekä nettiriippuvuuden nousemiseen julkisen keskustelun kohteeksi . Teuvo Peltoniemi ja hänen hankkeensa ovat saaneet merkittäviä tunnustuksia, kuten Valtionpalkinnon 2011 ”esimerkillisestä ja ennakkoluulottomasta tiedonjulkistamistyöstä”, Vuoden tiedetoimittajan palkinnon 2007, Vuoden tiedottajan palkinnon 2006 , sekä Pääministerin Parhaat tietoyhteiskuntakäytännöt 2006 erikoispalkinnon Päihdelinkistä.
BioShock Infinite

Juoni

BioShock Infinite sijoittuu Columbiaan vuonna 1912, joka on taivaalla leijaileva värikäs kaupunki. USA rakensi kaupungin maailmannäyttelyä varten, mutta kun sieltä pommitettiin siviilejä, kaupunki on elänyt täydellisessä kaaoksessa. Pelaaja ohjaa entistä agenttia, Booker DeWittiä, joka on palkattu pelastamaan Elizabethin vankeudesta. Elizabethiä vartioi kuitenkin Songbird, joka on mystinen laulava vanginvartija. Elizabethillä on kuitenkin sangen outoja voimia, joista hän on itsekin hämillään.Voimat auttavat agenttia tiukoissa paikoissa tuoden lisää ammuksia, suojaa tai vaikkapa uusia kulkureittejä. Pakomatka Elizabethin kanssa Songbird kannoillaan on yhdistelmä toimintaa, seikkailua ja jännitystä.

Vastaanotto

Metacritic kerääjäsivustolla pelillä on 94/100 pistettä.
Peli on saanut Game Critics Awards -palkinnon messujen parhaana pelinä.
Marino Girolami

Marino Girolami (1. helmikuuta 1914 Rooma – 20. helmikuuta 1994 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.
Marino Girolami opiskeli Rooman Kokeellisessa elokuvakeskuksessa ja työskenteli Mario Soldatin ja Renato Castellanin apuohjaajana. Hänen ensimmäinen ohjaustyönsä oli Pakeneva nainen (La strada buia) vuonna 1949. Girolami teki kymmenittäin komedioita ja muita viihde-elokuvia kunnes vetäytyi alalta 1980-luvun puolivälissä. Hänet tunnetaan myös taiteilijanimillä Frank Martin, Jean Bastide, Fred Wilson ja Franco Martinelli.
Girolami on ohjaaja Romolo Guerrierin veli sekä ohjaaja Enzo G. Castellarin ja näyttelijä Ennio Girolamin isä.
Helen Shapiro

Helen Kate Shapiro (s. 26. syyskuuta 1946 Bethnal Green, Lontoo, Britannia) on brittiläinen pop- ja jazzlaulaja sekä näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten 1960-luvulla Britannian listaykkösiksi nousseista hiteistään ”You Don’t Know” ja ”Walkin’ Back to Happinness”. Shapiro aloitti uransa teini-iässä poplaulajana, mutta siirtyi myöhemmin jazziin ja gospeliin.
Shapiro julkaisi vuonna 1993 Walking Back to Happiness -nimisen omaelämäkerran.
Douglas Edwards

Douglas Edwards (14. heinäkuuta 1917 Ada, Oklahoma – 13. lokakuuta 1990) oli yhdysvaltalainen reportteri ja uutisankkuri.
Edwards aloitti uransa radiossa jo 15-vuotiaana toimien kuuluttajana ja vuonna 1942 hän siirtyi CBS:lle. Toisen maailmansodan aikana hän toimi Lontoossa kirjeenvaihtajana Edward R. Murrow'n alaisuudessa. Sodan jälkeen hänestä tuli CBS World News Roundup -ohjelman uutisankkuri. Vuonna 1948 hän siirtyi televisioon CBS Television News -uutislähetykseen, jota hän ankkuroi vuoteen 1962 asti, jolloin Walter Cronkite korvasi hänet.
Douglas Edwards nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 2006.
Mandrilli

Laumaeläminen

Mandrillit nukkuvat puissa, mutta elävät maassa liikkuen 20–50 yksilön ryhmissä, joita johtaa yksi tai useampia vanhoja uroksia.

Ravinto

Ne syövät hedelmiä, pähkinöitä, lehtiä, hyönteisiä ja pieniä selkärangattomia ja selkärankaisia eläimiä.

Lisääntyminen

Mandrillinaaras synnyttää mihin aikaan vuodesta tahansa, useimmin kuitenkin joulu–helmikuussa. Naaras synnyttää yhden poikasen 7 ja puolen kuukauden kantoajan jälkeen.
Marcel Marceau

Nuoruus ja yksityiselämä

Marcel Mangel syntyi Strasbourgissa Ranskassa Anne (o.s. Werzberg) ja Charles Mangelin pojaksi. Hän kuitenkin muutti lapsena perheensä kanssa Lillen kaupunkiin Pohjois-Ranskaan, missä hänen isänsä oli teurastajana. Varhaisteini-iässä hän kuitenkin muutti takaisin Strasbourgiin. Toinen maailmansota alkoi, kun hän oli 16-vuotias. Vuonna 1944 hänen isänsä kuoli Auschwitzin keskitysleirillä, minkä seurauksena hän ja hänen isoveljensä Alain liittyivät vastarintaliikkeeseen. He muuttivat sukunimensä Marceauksi tarkoituksenaan piilottaa juutalainen taustansa.
Marceau oli kolme kertaa naimisissa ja hänellä on kaksi poikaa ja kaksi tytärtä. Hänen ensimmäinen vaimonsa oli Huguette Mallet. He saivat kaksi poikaa, Michelin ja Baptisten. Marceaun toinen vaimo oli Ella Jaroszewicz, mutta he eivät saaneet keskenään lapsia. Marceaun viimeinen vaimo oli Anne Sicco, jonka kanssa hän sai kaksi tytärtä, Camillen ja Aurélian. Hän erosi lopulta myös Siccosta.
Marceau oli Ranskan kunnialegioonan jäsen.

Ura

Marceau piti voimistelusta ja näyttelemisestä. Kun hän lisäksi sai vaikutteita muun muassa Charlie Chaplinilta, Buster Keatonilta ja Marxin veljeksiltä, hänestä tuli näyttelijä. Vuonna 1946 hän aloitti näyttelijänopinnot, ja jo vuoden kuluttua siitä syntyi hänen kuuluisin hahmonsa, Bip. 
1950- ja 1960-luvuilla Marceaun katsotaan olleen oikeastaan ainoa merkittävä pantomiimikkotaiteilija. Hän johti 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa École International de Mime -oppilaitosta. Vuonna 1976 Marceau teki ainoan puheroolinsa Mel Brooksin elokuvassa Pähkähullujen paratiisi. Marceau sanoi elokuvassa ainoastaan yhden sanan: non ’ei’. Vuonna 1978 hän perusti Pariisiin oman École Internationale de Mimodrame -koulunsa.
Marceaun tunnetuimpia pantomiimiliikkeitä ovat banaanin kuorinta, leijonankesyttäminen, ison näkymättömän laatikon sisään meneminen ja käveleminen tuulta vasten. Tuulta vasten kävelemisestä Michael Jackson sai innoituksen moonwalk-tanssiinsa.

Kuolema

Lauantaina 22. syyskuuta 2007 Marcel Marceau kuoli kotonaan Cahors’n kaupungissa Ranskassa sydänkohtaukseen. Hän oli kuollessaan 84 ja puoli vuotta vanha. Hänet haudattiin neljä päivää kuolemansa jälkeen keskiviikkona 26. syyskuuta kuuluisalle Père-Lachaisen hautausmaalle Pariisiin. Hautajaisseremonia oli yksinkertainen. Arkun vieressä oli Marceaun Bip-hahmon hattu, jossa oli punainen kukka.
Georges Ambourouet

Ura

Ambourouet aloitteli jalkapalloilun kotimaassaan USM Librevillessä, josta hän siirtyi Ranskaan Sedaniin. Kolmen vuoden jälkeen Ambourouet palasi Gaboniin Delta Téléstariin vuonna 2006. Sittemmin hän siirtyi takaisin Eurooppaan ja kävi pelaamassa kaksi kautta Makedoniassa. Vuonna 2010 Ambourouet siirtyi Romaniaan Ceahlăuliin, josta matka jatkui kauden päätyttyä Albaniaan Dinamo Tiranëan riveihin.

Maajoukkueura

Ambourouet on pelannut Gabonin maajoukkueessa vuodesta 2003 lähtien. Hän oli mukana vuoden 2010 Afrikan kisoissa, jossa Gabon jäi alkulohkoon.
Linkkikirjasto

Linkkikirjasto on palvelu, joka on erikoistunut keräämään ja lajittelemaan linkkejä toisille www-sivuille. Usein nämä toimivat hakukoneiden yhteydessä.
Tunnetuimpia linkkikirjastoja ovat Open Directory Project ja Yahoo!, suomalaisista muiden muassa Makupalat. Google käyttää omassa palvelussaan Open Directory Project-hakemistoa.
Linkkikirjastot kuuluvat vanhimpiin www-sivuihin. Internetin alkuaikoina oli vielä mahdollista ylläpitää suurta kokoelmaa linkkejä kaikille tai useimmille www-sivuille.
Željko Ivanek

Varhainen elämä

Ivanek syntyi Ljubljanassa, Sloveniassa (silloisessa Jugoslaviassa). Hän muutti kolmevuotiaana vanhempiensa kanssa Yhdysvaltoihin, missä he viettivät kaksi vuotta, minkä jälkeen he palasivat takaisin Sloveniaan. He muuttivat takaisin Yhdysvaltoihin vuonna 1967. Ivanek valmistui Yalen yliopistosta vuonna 1978, minkä jälkeen hän alkoi opiskella näyttelemistä.

Ura

Ivanek on esiintynyt lukuisissa televisiosarjoissa, joista tunnetuimpia ovat muun muassa Homicide: Life on the Street, 24, Kylmä rinki, Heroes, Big Love, Damages sekä Rouva Ministeri. Hän voitti Primetime Emmy -palkinnon roolistaan sarjassa Damages vuonna 2008.
Ivanek on näytellyt myös elokuvissa ja Broadwayn näytelmissä. Hän on ollut kolmesti ehdolla Tony-palkinnon saajaksi.
KHL-kausi 2014–2015

Pudotuspelit

Pudotuspelit pelataan paras seitsemästä -järjestelmällä.