google/wiki40b huggingface dataset:
Elle Fanning

Varhaisvaiheet

Fanningin vanhemmat ovat tennispelaaja Heather Joy Arrington ja entinen baseball-pelaaja Steve Fanning, joka nykyisin työskentelee elektroniikkaliikkeessä. Näyttelijä Dakota Fanning on hänen isosiskonsa. Fanning asuu nykyään perheineen Los Angelesissa. Hän oli kotiopetuksessa viidennelle luokalle asti ja siirtyi sen jälkeen julkiseen Campbell Hall Schooliin, jota myös hänen isosiskonsa kävi.
Fanning aloitti näyttelemisen vuonna 2001 ollessaan kahden vuoden ja 11 kuukauden ikäinen. Hänen isosiskonsa Dakota oli valittu elokuvaan Minä olen Sam, esittämään Lucy Diamond Dawsonia. Kun Lucysta tarvittiin nuorempaa versiota, nuorempi Fanning oli automaattinen valinta tähän rooliin.
Minä olen Sam -elokuvan jälkeen Fanning esitti jälleen takaumassa Dakotan nuorta roolihahmoa Steven Spielbergin televisiosarjassa Taken. Vuonna 2003 Fanning sai ensimmäisen ison roolinsa Eddie Murphyn tähdittämässä elokuvassa Isi hoitaa, jossa hän esitti Jamie-nimistä pikkutyttöä.
Tämän jälkeen Fanning sai satunnaisia rooleja mm. televisiosarjoista Amyn lailla ja C.S.I. Miami.

Lapsitähteys

Vuonna 2004 Fanning sai roolin Kim Basingerin ja Jeff Bridgesin tähdittämästä elokuvasta Oven takana. Hän näytteli tyttöä, jolla oli pakkomielle kuolleista veljistään. Kriitikoiden mielestä Ellellä oli enemmän karismaa kuin isosiskollaan Dakotalla.
Loppuvuodesta Fanning jatkoi kotikouluaan, näytteli yhdessä CSI: New Yorkin jaksossa ja pääsi pieneen rooliin elokuvassa I Want Someone to Eat Cheese With. Samana vuonna Fanning oli myös useiden lehtien mallina Bitty Baby Dollseista kukkaistyttöasuihin. Valkokangasurallaan hän eteni viidenteen elokuvaansa, Ystäväni Winn-Dixieen, jossa Fanning näytteli yhtä päähenkilön ystävistä.
Fanning vietti kuukauden Australian Melbournessa vuonna 2005 äitinsä, isoäitinsä ja isosiskonsa kanssa, missä Elle ja Dakota kuvasivat elokuvaa Lotta ystäväni. Elle esitti Dakotan näyttelemän hahmon tulevaisuuden lapsenlasta, mutta hänen kohtauksensa poistettiin leikkausvaiheessa.
Vuonna 2006 Fanning palasi Yhdysvaltoihin ja uusiin rooleihin. Hän näytteli Brad Pittin ja Cate Blanchettin tytärtä elokuvassa Babel. Fanning teki myös roolin elokuvassa Déjà Vu sekä pari televisioesiintymistä. Vuonna 2006 elokuvateattereihin tuli myös uusintaversio vuoden 1988 animaatioelokuvasta Naapurini Totoro, jossa Fanning ääninäytteli toista päähenkilöä, Meitä.

Kohti teinirooleja

Vuonna 2008 ensi-iltansa saaneessa, Oscar-ehdokkaana olleessa elokuvassa Benjamin Buttonin uskomaton elämä Fanning esitti sivuroolissa nuorta Daisyä. Vuonna 2010 hän sai hyvät arvostelut Sofia Coppolan elokuvasta Somewhere. Seuraavan vuoden elokuvasta Super 8 hän sai uransa tähän mennessä parhaat arvostelut. Fanningin seuraava elokuva Koti eläintarhassa (2011) oli yleisömenestys. Samana vuonna valmistui myös Francis Ford Coppolan kauhuelokuva Twixt. Vuoden 2014 jättimenestykseksi nousseessa Disney-elokuvassa Maleficent – Pahatar Fanning esitti prinsessa Auroraa. Pahatarta näytteli Angelina Jolie.
Donald W. Winnicott

Donald Woods Winnicott (7. huhtikuuta 1896 Plymouth – 28. tammikuuta 1971 Lontoo) oli englantilainen lastenlääkäri ja psykoanalyytikko. Hän syntyi Plymouthissa varakkaaseen metodistiperheeseen. Hänen isänsä oli kauppias sir Frederick Winnicott ja hänen äitinsä Elizabeth Martha Woods. 
Winnicottilla oli rauhallinen lapsuus. Hän kävi koulua Cambridgen Leys Schoolissa ja opiskeli lääketiedettä Cambridgen yliopiston Jesus Collegessa. Ensimmäinen maailmansota keskeytti opinnot. Tuolloin hän toimi apulaiskirurgina (probationer surgeon) kuninkaallisen laivaston hävittäjällä. Hän valmistui lääkäriksi vuonna 1920, ja 1923 (jolloin hän meni naimisiin Alice Taylorin kanssa) hän sai viran Paddington Green Children's Hospitalissa ja hänestä tuli lontoolainen lastenlääkäri. Hän työskenteli siellä 40 vuotta. D. W. Winnicott avioitui toisen kerran vuonna 1958 psykoanalyytikko Elsie Clare Nimmo Brittonin kanssa.
Winnicott nousi kuuluisuuteen, kun Anna Freudin seuraajat taistelivat Melanie Kleinin kanssa siitä, kuka on Sigmund Freudin oikea seuraaja. Toisen maailmansodan loppuun mennessä saavutettiin kompromissi freudilaisten, kleinilaisten ja keskustan välillä. Winnicott kuului keskustaryhmään.
Winnicott tutki ja hoiti psyykkisesti kärsiviä lapsia ja heidän äitejään. Työssään hän saattoi kehittää teoriaansa ja hoitomenetelmäänsä; hänen luomiaan käsitteitä ovat esimerkiksi "holding environment" (kannattelu) ja "transitional object" (siirtymäobjekti), jollaisen perikuva on Tenavien Epun turvariepu.
Winnicottin teoreettiset julkaisut painottivat empatiaa ja mielikuvitusta sekä välittämistä.
Hän kuoli vuonna 1971 useiden sydänkohtauksien jälkeen. Hänen tuhkansa haudattiin Lontooseen.
Britannian–Irakin sota

Tausta

Irak oli Yhdistyneen kuningaskunnan itsehallinnollinen mandaattialue vuodesta 1920 aina vuoteen 1932, jolloin itsenäinen Irakin kuningaskunta perustettiin. Maahan jäi kuitenkin vuonna 1930 solmitun sopimuksen nojalla suuri määrä brittiläisiä maa- ja ilmavoimien joukkoja. Britit halusivat sotilaallisella läsnäolollaan varmistaa intressinsä Irakin tärkeiden öljyvarojen suhteen. Irakilaiset nationalistit halusivat brittiläiset joukot pois maastaan, koska katsoivat näiden läsnäolon kyseenalaistavan Irakin itsenäisyyden. Tämä liittyi laajempaan arabinationalistiseen liikehdintään, joka vastusti brittien ja ranskalaisten siirtomaa- tai mandaattivaltaa arabimaissa. 
Vuodesta 1937 alkaen Irakissa ei enää ollut brittiläisiä maajoukkoja ja maan oma hallitus vastasi sen turvallisuudesta. Irakissa oli kuitenkin kaksi Britannian ilmavoimien (RAF) tukikohtaa: RAF Shaibah lähellä Basraa ja RAF Habbaniya Ramadin ja Fallujahin välissä. Irakiin sijoitettuja brittiläisiä ilmavoimien joukkoja komensi varailmamarsalkka H. G. Smart.
Toisen maailmansodan puhjettua Irakissa esiintyi runsaasti myötätuntoa Yhdistyneen kuningaskunnan vihollisia kohtaan. Brittiläismielinen pääministeri Nuri as-Said katkaisi Irakin diplomaattisuhteet natsi-Saksan kanssa, mutta ei kansan mielialojen vuoksi voinut antaa brittien vaatimaa sodanjulistusta. 
Maaliskuusta 1940 tammikuuhun 1941 Irakin uutena pääministerinä toimi kansallismielinen ja kiihkeän englantilaisvastainen juristi Rašid Ali al-Kailani. Hän kieltäytyi katkaisemasta Irakin diplomaattisuhteita Italian kanssa ja muodosti salaisia yhteyksiä Saksaan. Yhdistyneen kuningaskunnan ja Yhdysvaltain painostuksen vuoksi Irakin sijaishallitsija, alaikäisen kuningas Faisal II:n holhooja emiiri Abdullah, yritti erottaa al-Kailanin. Seurauksena oli vakava sisäpoliittinen kriisi, ja pääministeri erosi lopulta vapaaehtoisesti estääkseen tilanteen kärjistymisen väkivaltaisuuksien tasolle.

Irakin vallankaappaus

Saksan Afrika Korps -joukot saavuttivat menestystä Pohjois-Afrikan sotanäyttämöllä, ja Saksa antoi Irakin nationalisteille epämääräisiä lupauksia tuesta, mikäli Irakissa alkaisi brittiläisvastainen kapina. 1. huhtikuuta 1941 al-Kailani ja Kultaisena neliönä tunnettu irakilaisten upseerien salaliitto suorittivat vallankaappauksen. Al-Kailani palasi pääministerin tehtäviin. Emiiri Abdullah ja joukko muita brittiläismielisiä poliitikkoja pakeni maasta, ja Faisal II:lle nimitettiin uusi sijaishallitsija. Al-Kailanin johtaman ”kansallisen puolustushallituksen” tavoite oli saada brittijoukot pois Irakista joko rauhanomaisesti tai tarpeen vaatiessa väkivalloin. Sen mukaisesti hallitus pyrki rajoittamaan brittien liikkumismahdollisuuksia Irakissa vastoin vuoden 1930 sopimusta.
Anton von Werner

Anton Alexander von Werner (9. toukokuuta 1843 Frankfurt an der Oder, Preussi – 4. tammikuuta 1915 Berliini, Saksan keisarikunta) oli saksalainen taidemaalari ja kuvittaja. Hänen tunnetuimmat teoksensa ovat Saksan ja Preussin lähihistoriaan liittyneitä isänmaallisia historiamaalauksia.
Werner opiskeli vuosina 1859–1862 Berliinin taideakatemiassa ja vuodesta 1862 Karlsruhen taideakatemiassa, jossa hänen opettajanaan oli muun muassa Adolf Schrödter. Ensimmäiset historiamaalauksensa hän teki vuoden 1865 Pariisin-matkansa yhteydessä. Sen jälkeen hän vietti kolme vuotta opiskelemalla Ranskassa ja Italiassa. Hänen varhaisiin töihinsä kuului myös Scheffelin teoksen Trompeter von Säkkingen kuvitus.
Werner tutustui vuonna 1870 Preussin kruununprinssi Fredrik Vilhelmiin (tuleva Saksan keisari Fredrik III) ja seurasi vuosien 1870–1871 Ranskan–Saksan sodan aikana Saksan 3. armeijan esikunnan mukana taistelutoimia. Hänen tuolloin näkemänsä historialliset tapahtumat innoittivat myöhemmin monia hänen töitään. Hän oli läsnä Saksan keisarikunnan perustamistilaisuudessa, jota kuvaa myös hänen kuuluisin maalauksensa Saksan keisarikunnan julistaminen (1877). Muita samaa sotaa kuvanneita Wernerin maalauksia ovat muun muassa Moltke työhuoneessaan Versailles’ssa (1872), Panoraama Sedanista (1883), Sedanin antautumisneuvottelut (1885), Bismarckin tapaaminen Napoleon III:n kanssa, Sotavangit (1886), Kruununprinssi Fredrik kenraali Doayn ruumiin ääressä (1890) sekä Etappi Pariisin edustalla (1894). Hän sai myös tehtäväkseen suunnitella Berliinin Siegessäuleen Saksan sotilaallista voittoa kuvanneen lasimosaiikin, jonka toteutti Antonio Salviati.
Werner toimi vuodesta 1875 kuolemaansa saakka Berliiniin perustetun uuden taidekorkeakoulun johtajana sekä Preussin taidekomission jäsenenä. Vuodesta 1895 hän oli myös Berliinin taiteilijayhdistyksen puheenjohtaja ja toimi erilaisissa Saksan taidehallinnon tehtävissä. Hän oli varsinkin keisari Vilhelm II:n uskottu, ja vaikutti tämän konservatiiviseen kulttuuripolitiikkaan. Werner toimi myös Hohenzollernien hovimaalarina ja maalasi kuvauksia erilaisista historiallisista ja poliittisista tapahtumista. Näiden töiden taiteellista arvoa on myöhemmin epäilty, mutta taitavan toteutuksensa ja suoranaiseen dokumentaariseen tarkkuuteen pyrkivän tyylinsä ansiosta niitä pidetään silti kiinnostavina. Joukossa on muun muassa vuoden 1878 Berliinin kongressia esittävä tunnettu ryhmäkuva. Werner maalasi myös muotokuvia, alttaritauluja ja seinämaalauksia. Hän sai todellisen salaneuvoksen arvonimen.
Putin h’uilo!

Putin h’uilo! (ukr. Путiн хуйло, suom. Putin on mulkku/molopää/kusipää) on ukrainalaisten jalkapallofanien tekemä kappale, joka nousi suosioon vuonna 2014 tapahtuneen Ukrainan vallankumousta seuranneen Venäjän sotilaallisen väliintulon aikana. Kappaleen sanoissa solvataan Venäjän presidenttiä Vladimir Putinia.
Useat ukrainalaisyhtyeet ovat tehneet kappaleesta oman versionsa. Myös Ukrainan ulkoministeri Andrii Deštšytsja sanoi 14. kesäkuuta 2014 Putinin olevan хуйло (mulkku).

Käyttöä muualla

Heinäkuussa 2014 ukrainalaiset tähtitieteilijät antoivat tähdelle TYC 3541-945-1 nimen Putin - Huilo! viitaten kappaleeseen ja vastauksena Krimin liittämiselle Venäjään.  Tähti sijaitsee Joutsenen ja Lyyran tähdistön välissä. Irlantilainen julkaisu TheJournal.ie kirjoitti: "On a clear night, you can see ‘Putin Is A Dickhead’." ("Kirkkaana yönä voit nähdä ‘Putin On Mulkku’.")
Žytomyrissa ilmestyvä suosittu sanomalehti kirjoitti "Putin h’uilo" tunnuslaatikkoonsa heinäkuussa 2014. Toimittajan mukaan tämä tehtiin lehden lukijoiden pyynnöstä.
Mallusjoki

Mallusjoki on Orimattilan kylä. Se sijaitsee Etelä-Orimattilassa Mallusjärven ympärillä ja läheisyydessä. Kylästä on matkaa Mäntsälään 23 kilometriä, Helsinkiin 83 kilometriä ja Lahteen 35 kilometriä. Kylässä on yli 600 ympärivuotista asukasta. Maarekisterin mukaan kylän läpimitta on 25 kilometriä.

Mallusjärvi

Mallusjärven ranta on ollut aikaisemmin kylän keskeinen paikka, jossa kalastettiin, uitiin, pyykättiin ja seurusteltiin. Erityisesti kuhasaaliit olivat aikoinaan kuuluisia. 1950-luvulta alkaen rehevöityminen on kuitenkin vähentänyt järven käyttöä. Nykyisin Mallusjärven alue muodostaa hyvän lintuhavaintokohteen. Lintuatlaksen mukaan Mallusjoen ruudussa pesii varmasti 82, mahdollisesti jopa 127 lajia. Kevätmuuton aikana järven rannoilla nähdään monia muitakin lintuja. Mallusjoella on lisäksi Natura 2000-luonnonsuojelukohde Mallusjoen vanha metsä.

Mallusjärven seutu

Mallusjärven rannalla toimii Mallusjoen lepokoti, joka aloitti toimintansa vuonna 1953. Sen taustalla on Suomen Kristillisen Työväen Liitto, nykyisin Lepokotia hoitaa säätiö. Lepokodissa asuu sekä vanhuksia että muita erityisryhmiä, jotka eivät tarvitse varsinaista laitoshoitoa, mutta eivät pärjää yksinkään.
Perimätiedon mukaan Mallusjoki on Orimattilan vanhin kylä. Ensimmäinen kirjallinen maininta on vuodelta 1459. Kylän vanhat talot ja mäkitupalaisasutus ovat maakunnallisesti arvokasta kulttuurimaisemaa.
Kylä valittiin 1999 kolmanneksi Päijät-Hämeen vuoden kyläksi. Vähä-Mallusjoelle perustettiin Järvikylän koulu 1868 Orimattilan kunnan toisena kansakouluna vuotta Kuivannon Koskusten kansakoulun jälkeen.  Se toimi vuoteen 1902 saakka.

Perusopetus

Mallusjoelle avattiin Järvikunnan koulu korvaamaan Mallusjoen peruskoulun ja Karkkulan peruskoulut. Järvikunnan koulu avattiin tammikuussa 2016. 2018 syyslukukaudeksi sitä alettiin peruskorjata sen urakoineen rakennusliikkeen toimesta sisäilmaongelmien vuoksi.

Mallusjoen nuorisoseura

Mallusjoella on toiminut nuorisoseura vuodesta 1902 ja torvisoittokunta jo ennen sitä. Nuorisoseura on järjestänyt etenkin tanhuryhmiä ja näytelmätoimintaa. Mallusjoen nuorisoseuran talo on rakennettu 1916.
Nuorisoseurantalolla järjestetään vuosittain heinä-elokuun vaihteessa heinäkuun viimeisesta sunnuntaista alkaen Mallusjoen Takinkääntöviikko-niminen musiikkijuhla. Viikko päättyy torvisoittokunnan säestämiin tanssiaisiin. Takinkääntöviikkoja on järjestetty vuodesta 1992. Takinkääntöviikon aloittaa yleensä Mallusjoen kesäasukas Kaj Chydenius.
Mallusjoen vanhalla koululla on vuodesta 2015 toiminut Lasi- ja keramiikkakeskus Kuu, joka järjestää alan kursseja, näyttelyitä ja tapahtumia.

Kirjallisuus

Mallusjoki sai kuuluisuutta kirjallisuuspiireissä Jermu Koskisen ja Tuomas Takalan novellista "Mallusjokelainen sielunmaisema", joka voitti Suomen huonon kirjallisuuden seuran palkinnon. Novelli julkaistiin Huonon kirjallisuuden seuran antilogiassa "Mallusjokelainen sielunmaisema ja muuta paskaa" (2000).

Orimattilan evankelis-luterilainen seurakunta

Orimattilan evankelis-luterilaisella seurakunnalla on Mallusjoella leirikoti. 
Leirikodin lähistöllä on riihen siirretyistä hirsistä rakennettu rippikoululaisia palveleva riihikirkko.
Brian Doyle-Murray

Elämä ja ura

Doyle-Murray syntyi Chicagossa irlantilaiskatolilaiseen perheeseen. Hänen veljiään ovat näyttelijät Bill, John ja Joel Murray. Näyttelijänuransa hän aloitti Second City -komediaryhmässä ja 1970-luvulla alkoi esiintyä myös elokuvissa. Vuonna 1978 hän pääsi esiintymään Saturday Nigh Liveen ja alkoi myöhemmin myös käsikirjoittamaan sarjaa. Vuonna 1980 sai ensi-iltansa Doyle-Murrayn, Harold Ramisin ja Douglas Kenneyn käsikirjoittama elokuva Latvasta laho, jossa Doyle-Murrayllä oli myös pieni sivurooli. Hän jatkoi käsikirjoitusyhteistyötä Ramisin kanssa myös elokuvassa Paratiisiklubi (1986). Elokuvia, joissa hän esiintyy sivurooleissa ovat muiden muassa Haamujen kosto (1986), Haamujengi 2 (1989) ja Joulupuu on kärvennetty (1989). Vuonna 1991 hänellä oli pieni rooli Jack Rubyna Oliver Stonen elokuvassa JFK – avoin tapaus.
1990-luvulla Doyle-Murray alkoi tehdä myös äänirooleja piirrossarjoihin. Hänen ääniroolejaan ovat muiden muassa Lentävän hollantilaisen rooli piirrossarjassa Paavo Pesusieni ja kapteeni K'nuckles sarjassa The Marvelous Misadventures of Flapjack. Hän on ääninäytellyt myös videopeleissä, kuten SpongeBob SquarePants: Battle for Bikini Bottom (2003) ja Jade Empire (2005).
Kuolemaantuomittu on karannut

Tuotanto ja vastaanotto

Kuolemaantuomittu on karannut perustuu vuonna 1943 Lyonin Fort Montlucin vankilasta karanneen Ranskan vastarintaliikkeeseen kuuluneen André Devignyn muistelmiin. Tarinan elokuvaksi sovittanut Bresson oli itsekin toisen maailmansodan aikana saksalaisten sotavankina.
Bresson halusi kuvata elokuvan aidoilla tapahtumapaikoilla, joten ulkokuvaukset tehtiin Lyonissa. Devignyn vankiselli rakennettiin studioon. Bresson käytti käsikirjoituksen ja kuvausten aikana Devignyä konsulttina, jotta hän sai elokuvasta mahdollisimman autenttisen. Lisäksi Bresson onnistui saamaan läheisestä museosta köyden ja koukut, joita Devigny käytti pakoonsa.
Bresson suunnitteli alkujaan elokuvalle nimeä Aide-toi, joka tuli ranskalaisille tutusta sanonnasta "Aide-toi, et le ciel t'aidera" ("Auta itseäsi, niin taivas auttaa sinua"). Tuottajat eivät kuitenkaan pitäneet nimestä, ja heidän ehdotuksestaan elokuva sai nimensä Kuolemaantuomittu on karannut, joka todennäköisesti oli Bressonillekin mieluinen nimi. Bresson lisäsi kuitenkin vielä nimeen alaotsikon Le vent souffle où il veut ("Tuuli puhaltaa missä tahtoo") Johanneksen evankeliumista.
Kuolemaantuomittu on karannut oli Bressonin menestynein elokuva. Se oli sekä hänen tuottoisin että parhaan vastaanoton saanut teos. Hän voitti siitä parhaan ohjaajan palkinnon Cannesin elokuvajuhlilla 1957. Elokuva oli lisäksi ehdolla parhaan elokuvan BAFTA-palkintoon, ja National Board of Review valitsi sen vuonna 1957 vuoden parhaiden ulkomaalaisten elokuvien joukkoon.
Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa äänesti kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Kuolemaantuomittu on karannut oli mukana  heistä yhdentoista listalla.
Nürnbergin kansainvälinen ihmisoikeuspalkinto

Nürnbergin kansainvälinen ihmisoikeuspalkinto on saksalainen ihmisoikeispalkinto vuodelta 1995. Sen arvo on noin 15 000 euroa.
Banaanikärpäsen taudit

Banaanikärpäsen taudeilla tarkoitetaan erilaisia loisten, mikro-organismien ja virusten aiheuttamia sairauksia, jotka vaikuttavat joko luonnossa tai laboratorio-oloissa eläviin banaanikärpäsiin. Termillä voidaan myös laboratorioissa viitata banaanikärpäsen kasvatusalustassa eläviin pieneliöihin, jotka muuntavat ravintoalustan kärpäsille kelpaamattomaksi. Laboratoriossa useimpia banaanikärpäsen tauteja torjutaan yksinkertaisesti pitämällä kasvatustilat mahdollisimman puhtaina ja pyyhkimällä kärpästen ja niiden ravinnon kanssa tekemisissä olevat alueet säännöllisesti alkoholilla. Tämän lisäksi tauteja torjutaan eristämällä kaikki laboratorioon saapuvat uudet kannat sekä sairastuneet kasvatukset. Luonnosta tuotuja kärpäsiä voidaan pitää eristyksessä jopa neljän sukupolven ajan.

Bakteeritaudit

Yleisimmin kasvatuksissa ongelmia aiheuttavat usein väriltään punaruskeaa limaa tuottavat bakteerit, jotka elävät kasvatusalustassa. Ne ovat yleisiä kärpästen taudinaiheuttajia myös luonnossa. Tällaisia bakteereja ovat mm. Acinebacter-suvun lajit. Antibioottien, kuten streptomysiinin, ampisilliinin tai tetrasykliinin lisääminen ravintoalustaan tuhoaa nämä bakteerit yleensä yhdessä sukupolvessa. Myös dekstroosin käyttö kasvatusalustassa sukroosin sijaan vähentää bakteerien kasvua.

Homeet

Penicillium ja Aspergillus -sukujen homeet ovat yleisiä laboratoriokasvatusten haittaorganismeja, sillä ravintoalustan koostumus on ideaalinen niiden kasvuun. Terveillä kannoilla ne eivät aiheuta ongelmaa, mutta heikot kärpäskannat ne voivat tappaa. Tämän vuoksi kasvatusalustaan lisätään useimmiten homeenestoainetta, joka on yleisimmin Nipagin M -liuosta.

Punkit

Useat punkkilajit voivat saastuttaa banaanikärpäskasvatuksia ja niiden luonnonkantoja. Ne voivat olla joko kärpästen itsensä loisia tai kiinnostuneita vain niiden ravintoalustasta. Loisivat punkit ovat näistä kahdesta tyypistä huomattavasti vaarallisempia, mutta onneksi myös harvinaisempia myös luonnossa. Ravintoalustassa elävät punkit kulkeutuvat laboratoriossa kasvatuspulloihin useimmiten ravintoalustan raaka-aineiden mukana, joten niiden torjunnassa puhtaus on erityisen tärkeää. Samoin liian vanhoiksi päässeiden pullojen ravintoalustoilla ne ovat yleisiä. Punkkien torjunta on hankalaa ja joskus kokonaisia kantoja on hävitettävä niissä esiintyvien punkkien vuoksi.

Virukset

Vaikka aikaisemmin luultiin toisin, voivat myös virukset levitä laboratorio-olosuhteissa. Kaksijuosteisesta RNA:sta koostuva DCV-pikornavirus (engl. Drosophila C Virus) -infektio on havaittu myös muutamissa laboratorioissa, joissa se aiheuttaa koteloiden mustumista ja niiden kuoleman. Virus myös näyttää estävän Hsp70-lämpöshokkipromoottorin kautta toimivien geenien transkription.
The Suicide Twins

Duo

Andy McCoy ja Nasty Suicide julkaisivat kesällä 1986 The Suicide Twins -nimisenä duona akustisen albumin Silver Missiles And Nightingales jo ennen Cherry Bombzin "House of Ecstasy"-singlejä. Albumin materiaali koostui kappaleista, joita liian kevyinä tai popahtavina ei oltu alun perin hyväksytty Hanoi Rocksin levyille. Idea duosta oli syntynyt jo Cherry Bombzin ensimmäisen singlen julkaisemisen aikoihin syksyllä 1985, jolloin McCoy ja Suicide kiertelivät Suomessa soittamassa akustisia keikkoja. Syksyllä 1986 Cherry Bombzin hajottua The Suicide Twins teki muutamia kiertueita Suomessa, kunnes duo hajosi vuoden 1986 lopussa. Tammikuussa 1987 Nasty Suicide ilmoitti antaneensa potkut Andy McCoylle ja miesten musiikillisen yhteistyö loppui. Duon aikana ja albumilla Suicide käytti taiteilijanimenään Nasty Superstar.
Täplähietakyyhky

Tuntomerkit

Täplähietakyyhky on 29-33 senttimetriä pitkä, jonka lisäksi sillä on 3-6 senttimetriä pitkä, ohut pyrstöjouhi. Täplähietakyyhky on väritykseltään vaalean kellanbeige. Siiven alapinnan kyynärsulat ovat räikeän mustat ja käsisulat epäselvärajaisesti vaaleammat. Vatsan keskellä on musta pitkittäisjuova. Koiraalla on vaalean siniharmaa päälaki, niska ja rinta sekä oranssit kurkku, kaulansivut ja posket. Naaras on pohjaväriltään vaaleanbeige ja sillä on selässä, rinnassa ja päälaella heikkoa täplitystä.
Täplähietakyyhkyn lentoääni on terävä "kjutt-o", jota edeltää joskus yksitavuinen "kvi"-ääni.

Levinneisyys

Täplähietakyyhkyjä elää Pohjois-Afrikan länsiosista Länsi-Intiaan ulottuvalla alueella.

Elinympäristö

Täplähietakyyhky pesii alangoilla aavikkomaisilla ja kivikkoisilla alueilla. Täplähietakyyhkyt käyvät aamuisin juomapaikoilla usein suurina parvina.
Katriina Saarinen

Katriina Saarinen (s. 25. elokuuta 1972) on suomalainen salibandyn pelaaja ja valmentaja. 
Saarinen on toiminut Naisten Salibandyliigassa pelaavan Classicin päävalmentajana kaudesta 2016–2017 lähtien.
Saarinen edusti pelaajana Salibandyliigassa kaudella 1996–1997 Horman Hiisi -seuraa ja vuosina 1998–2016 Classicia. Hän voitti kahdeksan Suomen-mestaruutta ja neljä SM-hopeaa ja kaksi SM-pronssia. Hän pelasi runkosarjassa 359 ottelua, joissa teki 384 maalia ja antoi 256 maalisyöttöä, yhteensä 640 tehopistettä. Hän on liigassa ensimmäinen nainen, joka teki 400, 500 ja 600 tehopistettä. Kauden 2017–2018 jälkeen hänellä oli salibandyliigan tilastoissa eniten mitaleita, eniten pääsarjakausia ja eniten otteluita ja tehtyjä maaleja sekä runkosarjassa että pudotuspeleissä.
Ennen salibandy-uraansa Saarinen pelasi tennistä. Vuonna 1993 hän oli mukana Suomen Fed Cup -joukkueessa, joka ylsi toistaiseksi parhaimpaan saavutukseensa, kahdeksan parhaan joukkoon. Nykyään hän toimii tennisvalmentajana ja Suomen Fed Cup -joukkueen kapteenina.
Industrial Light & Magic

Industrial Light & Magic on heinäkuussa 1975 perustettu yhtiö, joka tekee elokuviin erikoistehosteita. Kun George Lucas kuvasi Tähtien sotaa, hän halusi luoda tehosteita, joita ei ollut koskaan aikaisemmin nähty elokuvissa. Hän otti yhteyttä Douglas Trumbulliin, joka oli kuuluisa Avaruusseikkailu 2001 -elokuvasta. Trumbull kieltäytyi, mutta ehdotti avustajaansa John Dykstraa. Dykstra keräsi yhteen pienen tiimin korkeakouluopiskelijoista, taiteilijoista ja insinööreistä, joista tuli Tähtien sodan erikoistehosteyksikkö. Imperiumin vastaiskua tehtäessä Lucas keräsi useimmat tiimistä uuteen yhtiöön nimeltään Industrial Light & Magic. He ovat siitä lähtien tehneet erikoistehosteita moniin elokuviin. He ovat olleet vastuussa esimerkiksi Haamujengin Slimerin ja Jurassic Parkin dinosaurusten toteuttamisesta sekä muidenkin Tähtien sota -elokuvien efekteistä.
Vuoteen 2007 mennessä ILM oli saanut 15 parhaiden erikoistehosteiden Oscar-palkintoa, joiden lisäksi se oli saanut 16 ehdokkuutta. Se oli myös saanut 21 teknistä Oscaria.
The Walt Disney Company osti yhtiön osana Lucasfilmiä koskevaa kauppaa vuonna 2012.