google/wiki40b huggingface dataset:
Pangodi järv

Maantietoa

Järven pinta-ala on 93 ha (hehtaaria) ja se on 2,1 kilometriä pitkä ja 700 metriä leveä. Järven selkä on 1,6 kilometriä pitkä, sillä järven pohjoispää kääntyy Pikksaaren niemen taakse Väikejärven nimiseksi lahdeksi. Myös järven kaakkoisrannasta aukeaa Hurda laht kapean Hurdakael nimisen 15 metriä kapean salmen takana. Saaria on kaksi, joiden yhteinen pinta-ala on 0,43 ha. Väikejärvellä on 90 metriä pitkä Väikesaar ja järven länsirannan tuntumassa on 50 metriä pitkä Kivisaar. Järven eteläpäähän laskee useita ojia, joista huomattavimmat ovat Kivijärven ja Kodijärven yhteinen laskuoja ja Mudalahden laskuoja. Muut järven tulo-ojat ovat pieniä. Järven laskuoja Luhasoo oja lähtee Hurda lahdesta itään Käpän asuinalueen läpi ja virtaa Matsi järven läpi kohti pohjoista. Yli kolmen kilometrin päässä se yhtyy Peedja jõgeen. Järven valuma-alueen laajuus on 9,3 km² (neliökilometriä).
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 3,9 metriä ja suurin syvyys 11,1 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,0036 km³ (kuutiokilometriä) eli 3,6 miljoonaa m³ . Järven rantaviivan pituus on 8,1 kilometriä. Järven eteläpäätä hallistee Palumäed, jotka kohoavat yli 40 metriä järven vedenpintaa korkeammalle. Järven lähiympäristössä on runsaasti peltomaata ja jonkin verran metsää. Suorantoja on vain nimeksi. Järveen viettävillä rinteillä on runsaasti haja-asutusta. Tatran ja Otepään välinen maantie 46 ohittaa järven sen luoteispuolelta.

Järven luokittelu ja ekologia

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (viroksi Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu (viroksi keskmise karedusega kihistunud veega järv).
Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti samalla sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (viroksi kalgiveeline eutroofne tai kalgiveeline rohketoiteline, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea. Järvi on myös rehevöitynyt.
Suomen Naisten Liikuntakasvatusliitto

Suomen Naisten Liikuntakasvatusliitto (SNLL) oli suomalainen naisten liikuntakasvatukseen keskittynyt järjestö, joka perustettiin vuonna 1896. Nyttemmin se on sulautunut Suomen Voimisteluliittoon.
Lindsey Morgan

Nuoruus

Morgan syntyi Georgiassa George Morganille ja Alice Burciagalle vuonna 1990. Hänellä on sukujuuria Meksikossa ja Irlannissa. Hän kasvoi Houstonissa.

Ura

Morgan aloitti näyttelijänuran vuonna 2011 saatuaan pääroolin elokuvasta disConnected, jossa hän esitti Maria, sosiaalisen median liikakäyttäjää. Samana vuonna Morgan sai sivuroolin Detention-elokuvasta, jossa hän esitti ilkeää cheerleaderiä nimeltä Alexis.
Vuonna 2012 Morgan kiinnitettiin Kristina Davisin rooliin ABC Daytimen General Hospital –saippuasarjassa.
Morgan vieraili Scott Brownin ohjaamassa websarjassa Destroy the Alpha Gammas vuonna 2013. Hän esittää Raven Reyesiä vuonna 2014 alkaneessa The CW:n Eloonjääneet-televisiosarjassa.
Huhtikuussa 2016 Morgan kiinnitettiin pääosaan vuonna 2017 julkaistavaan trillerielokuvaan Lasso.
M/S Transeuropa

Tekniset tiedot

Pituutta Transeuropalla on 183 metriä, leveyttä 28,7 metriä, ja syväys on 6,8 metriä. Laivan koko tilavuus (bruttovetoisuus) on 32 534 ja matkustus- ja lastitilojen tilavuus (nettovetoisuus) 9 761. Aluksen kuollut paino eli kantavuus on 11 682 tonnia. Aluksen lastikapasiteetti on 3 200 kaistametriä. Laivan huippunopeus on 21,3 solmua ja jääluokitus 1A Super.
Aluksen jäähdytyskonttikapasiteetti on 130.
Laivan pääkoneina on neljä Zgoda-Sulzer 8ZAL40S -dieselmoottoria, jotka yhdessä kehittävät 23 070 kilowatin tehon.

Käyttöhistoria

29. joulukuuta 1994 alus laskettiin vesille. 31. toukokuuta 1995 se luovutettiin Poseidon Schiffahrt OHG:n omistukseen, joka rekisteröi sen Saksan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Lyypekki. 4. kesäkuuta 1995 Transeuropa saapui ensimmäistä kertaa Lyypekkiin, ja saman kuukauden 12. päivänä Finnlines-Poseidon aloitti liikennöinnin aluksella välillä Helsinki–Lyypekki.
Vuonna 2000 alus rekisteröitiin Finnlines Deutschlandin omistukseen. 1. lokakuuta 2001 Transeuropa siirtyi Helsingin ja Travemünden väliseen liikenteeseen.
13. helmikuuta 2009 Transeuropa siirtyi liikennöimään Lyypekin ja Pietarin välille.
Lokakuussa 2012 liikenne Lyypekin ja Pietarin välillä lopetettiin, ja Transeuropa siirtyi ajamaan väliä Helsinki–Gdynia. Siirros oli kuitenkin lyhyt, sillä jo joulukuussa 2012 liikenne Gdyniaan siirtyi M/S Finnsailorin vastuulle, ja Transeuropa siirtyi nykyiselle reitilleen Helsinki–Rostock.
Isokankaan luonnonsuojelualue

Isokankaan luonnonsuojelualue on 331 hehtaarin laajuinen luonnonsuojelu- ja pohjavesialue Oulun kaupungissa entisen Ylikiimingin rajan lähellä, Sanginjoen pohjoispuolella. Se on harjumaisemaa, jonka keskellä on tummavetinen Isonkankaanjärvi. Järven ympärillä on aarnialue. Alue on myös Oulun kaupungin tärkeimpiä säilyneitä luonnonalueita sekä suosittu retkeilykohde.
Luonnonsuojelualue perustettiin kesällä 1987, kun Oulun kaupunginhallitus teki kaupunginvaltuuston aloitteesta lääninhallitukselle esityksen alueen rauhoittamisesta luonnonsuojelualueeksi. Alue suojeltiin lääninhallituksen 17. joulukuuta 1987 antamalla päätöksellä.
Alue muodostuu Isokankaanjärveä ympäröivästä 51 hehtaarin laajuisesta aarnialueesta, jolla kaikki metsätaloustoiminta on kiellettyä. Muu osa on suojeltu niin sanottuna metsäpuistona, jossa metsää voidaan hakata ja uudistaa, mutta avohakkuu ja maanpinnan käsittely ei ole sallittua.
Alueella on myös Isokankaan retkeilypolku, joka on rakennettu ohjaamaan retkeilijöitä. Retkeilypolku liittyy läheisesti Kalimen retkeilypolkuun ja Korpilammen riistapolkuun.
Lääni

Lääni (ruots. län) on valtion aluehallinnon ylimmästä tasosta Suomessa ja Ruotsissa käytetty nimitys. Lääni on osa valtionhallintoa, eikä sillä ole itsehallintoa, demokraattisesti valittua edustusta tai lainsäädäntövaltaa. Läänin johdossa on hallituksen nimittämä maaherra, joka johtaa lääninhallitusta. Maaherran asemaan on yleisesti nimitetty vanhempia ansioituneita poliitikkoja.
Ruotsin läänit ovat edelleen olemassa, mutta Suomen läänit lakkautettiin vuoden 2010 alussa. Läänien tilalle Suomessa tulivat aluehallintovirastot.
Aikaisemmin lääni tarkoitti aluetta, jonka kuningas antoi palkaksi eli läänitykseksi aateliselle tämän valtakunnalle ja kuninkaalle suorittamista palveluksista. Keskiajalta uuden ajan alkuun Ruotsissa oli linnaläänejä valtionhallinon yksiköinä. Vuoden 1634 hallitusmuodossa määrättiin nykyisestä lääninhallinnosta. Lääninhallinnon tehtäviä ja historiaa on kuvattu tarkemmin Suomen ja Ruotsin läänejä käsittelevissä artikkeleissa.
Gustav Leonhardt

Gustav Leonhardt (30. toukokuuta 1928 's-Graveland, Alankomaat – 16. tammikuuta 2012 Amsterdam) oli alankomaalainen cembalisti, urkuri, kapellimestari ja pedagogi. Hänen ohjelmistonsa oli laaja-alainen ja kattoi musiikkiteoksia 1500-luvulta Wolfgang Amadeus Mozartin aikoihin. 
Vuosina 1947–1950 Leonhardt suoritti urkujen ja cembalon soiton opintoja Schola Cantorumissa Baselissa. Vuonna 1952 häneltä ilmestyi tutkielma The Art of Fugue: Bach’s Last Harpsichord Work, jossa Johann Sebastian Bachin Fuugan taidon osoitettiin olevan klaveeriteos.
Leonhardtin perustama Leonhardt Consort aloitti toimintansa 1955. Hän ja Nikolaus Harnoncourt levyttivät kaikki Bachin kirkkokantaatit vuosina 1971–1990. Leonhardtia arvostetaan ja hänet tunnetaan varsinkin Girolamo Frescobaldin, Johann Jacob Frobergerin ja Louis Couperinin sävellysten esittäjänä.
Leonhardt oli Amsterdamin konservatorion cembalonsoiton professorin virassa 1954–1988 ja toimi Harvardin yliopistossa vierailevana professorina 1969–1970. Wienin musiikkiakatemian cembaloprofessorina hän työskenteli 1952–1955. Leonhardt oli urkurina Amsterdamin Waalse Kerkissä 1954–1980 ja Nieuwe Kerkissä alkaen vuodesta 1980.
Leonhardt sai kunniatohtorin arvonimiä monista yliopistoista. Hänelle myönnettiin Erasmus-palkinto 1980. 
Leonhardt näytteli Johann Sebastian Bachia Jean-Marie Straubin ohjaamassa elokuvassa Anna Magdalena Bachin kronikka, joka valmistui 1967.
Pete Capella

Elämäkerta

Capella syntyi Red Bankissa ja kasvoi Middletownissa, New Jerseyssä, jossa hän myös opiskeli näyttelemistä Salisburyn yliopistolla. Tämän jälkeen Capella on esiintynyt televisiomainoksissa, tehnyt mainosjuontoja ja ääninäytellyt animaatioissa. Hän opettaa myös näyttelemistä ja improvisointia. Dubatessaan Yu-Gi-Oh! GX:ää ja äänitettyään samalla ensimmäisen alkuperäisen ääniroolinsa Teini-ikäisiin mutanttininjakilpikonniin Capella työskenteli 4Kidsille asuessaan New Yorkissa. Jätettyään 4Kidsin hän muutti Kaliforniaan, kun Viz Median agentti pyysi Capellaa kertojaääneksi muutamiin mainoksiin, sekä tuleviin animesarjoihin. Huolimatta muutosta Capella jatkoi dubbaamistaan Yu-Gi-Oh! GX:n parissa. Hänellä oli myös vuonna 2009 pienirooli elokuvassa Turtles Forever, jossa Capella toimi Donatellon äänenä elokuvan lopussa.
Omnivore-mobiiliooppera

Libretto, rakenne ja ohjaus

Omnivoren aiheena on ruoka ja syöminen, sekä kaikki erilaiset uskomukset ja rituaalit, joita ruokaan ja ruokailuun liittyy. Käyttäjä tapaa teoksessa henkilön, joka kulkee nimellä ”O” (Essi Luttinen).”O”, käy läpi tunteitaan, ja analysoi kokemuksiensa läpi omaa suhdettaan ruokaan, syömiseen ja sitä kautta edelleen kehoonsa ja seksuaalisuuteensa. ”O” opastaa, neuvoo ja kiusaa teoksen käyttäjää myötäelävällä ja humoristisella otteella.

Toteutus

Omnivoren kuvaukset on toteutettu yhteistuotantona Suomen Kansallisoopperan kanssa. Teos julkaistiin 11. lokakuuta 2012.
Henry Howard Surrey

Henry Howard Surrey (1518–1547) oli englantilainen lyyrinen runoilija, sotapäällikkö ja jaarli. Hän joutui nuorena sotilasuralle. Vuonna 1544 Surrey johti Englannin armeijaa sotamarsalkkana Boulognen retkellä. Surrey kirjoitti italialaisvaikutteista eroottista lyriikkaa ja toi maansa runouteen sonetin ja silosäkeen. Viimeksi mainittua hän käytti ainakin tekemässään Aeneiden laulujen käännöksessä. Hänen sulokkaat sonettinsa ennakoivat englantilaista renessanssia. Surreyn isä oli Thomas Howard Surrey. Henry Howard Surrey mestattiin syyttömänä valtionpetoksesta.
Rudolf Höss

Lapsuus ja nuoruus

Höss syntyi tiukan katoliseen perheeseen, ja vaikka hänen isänsä toivoi pojastaan pappia, hän liittyi isänsä kuoleman jälkeen vapaaehtoisena Saksan armeijaan ensimmäisen maailmansodan aikana vuonna 1915. Hänet siirrettiin Turkkiin, jossa hän saavutti kersantin arvon ja palkittiin ensimmäisen ja toisen luokan rautaristillä. Sodan jälkeen Höss liittyi Freikorps Roßbachiin ja sitten vuonna 1922 Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen. Seuraavana vuonna hänet tuomittiin kymmeneksi vuodeksi vankilaan Walther Kadowin murhasta, ja hänen rikoskumppaninsa Martin Bormann sai vain vuoden pituisen vankeusrangaistuksen. Höss vapautettiin yleisessä armahduksessa vuonna 1928, ja hän liittyi Artamanen-Gesellschaft -yhteisöön.

Ura SS-joukoissa

Heinrich Himmlerin suosituksesta Höss anoi SS:n jäsenyyttä vuonna 1933 ja hänet hyväksyttiin seuraavana vuonna. Samalla hänestä tuli Totenkopfverbandin jäsen. Hänet siirrettiin Dachaun keskitysleirille ja Höss sai Blockführerin arvon 1935. Vuonna 1938 Höss ylennettiin SS-Hauptsturmführeriksi ja siirrettiin Sachsenhausenin leirille. Hän vastaanotti Auschwitzin komentajan tehtävät 5. tammikuuta 1940 ja oli asemassa 1. joulukuuta 1943 asti, jolloin hänet korvasi Arthur Liebehenschel. Höss siirtyi Liebehenschelin entiseen tehtävään SS:n Wirtschaftsverwaltungshauptamtiin (WVHA). 8. toukokuuta 1944 Höss palasi Auschwitziin Heinrich Himmlerin pyynnöstä toteuttaakseen niin kutsutun Aktion Hössin, jossa oli tarkoituksena valmistella KL Auschwitz II Birkenau Unkarin juutalaisten tuhoamiseksi.

Elämä toisen maailmansodan jälkeen

Saksan luhistuttua Hössin onnistui soluttautua väärän henkilöllisyyden turvin Saksan laivaston viestikouluun Syltin saarelle. Hänet internoitiin brittiläiselle vankileirille Kielin kanavan lähelle. Höss onnistui edelleen salaamaan henkilöllisyytensä ja hän vapautui nopeasti sotavankeudesta. Vapautumisensa jälkeen hän työskenteli kahdeksan kuukauden ajan maatilalla Flensburgin läheisyydessä. 
Brittiläiset sotilaspoliisit ottivat Hössin kiinni 11. maaliskuuta 1946, minkä jälkeen hän toimi todistajana Ernst Kaltenbrunnerin, Oswald Pohlin ja IG Farben -yhtiön oikeudenkäynneissä Nürnbergissä. 25. toukokuuta 1946 hänet luovutettiin Puolaan, jossa hänet tuomittiin kuolemaan 2. huhtikuuta 1947. Kaksi viikkoa myöhemmin Rudolf Höss hirtettiin Auschwitzin keskitysleirin krematorio I:n edessä.
Ollessaan vangittuna Puolassa Höss kirjoitti muistelmansa, jotka julkaistiin vuonna 1958 nimellä Kommandant in Auschwitz: Autobiographische Aufzeichnungen (suom. SS-Obersturmbannführer Rudolf Hössin omaelämäkerta, 1959 ja Auschwitzin komendantti: omaelämäkerta, 2008).
Ahmed Zuway

Seurajoukkueura

Zuway aloitti uransa Al-Nasrissa, jossa hän pelasi vuosina 2001–2004. Parhaimmillaan joukkue pelasi CAF Cupissa vuonna 2003, jossa se eteni toiselle kierrokselle. Tuolloin joukkueen matka katkesi Al-Ahlia vastaan yhteismaalein 4–1. Zuway siirtyi kesällä 2004 Al-Ahli Bengasiin. Siirron myötä hän nousi kovaksi maalintekijäksi Libyassa tehtyään kolmen kauden aikana 39 maalia Libyan pääsarjassa.

Maajoukkueura

Zuway on pelannut Libyan maajoukkueessa vuodesta 2005 lähtien. Hän oli mukana vuosien 2006 ja 2012 Afrikan-mestaruuskisoissa, mutta ei tehnyt maaliakaan kummassakaan turnauksessa.
David E. Kelley

David Edward Kelley (s. 4. huhtikuuta 1956 Waterville, Maine) on yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvatuottaja sekä käsikirjoittaja. Kelley muistetaan varsinkin luomistaan televisiosarjoista, kuten L.A. Law, Rooman sheriffi, Ally McBeal, Käytäväpeliä, Oikeus ja kohtuus, Boston Legal, Chicagon lääkärit ja Monday Mornings. Kelley on suorittanut loppututkinnon yhteiskuntatieteissä Princetonin yliopistossa sekä oikeustieteessä Bostonin yliopistossa ja toiminut ennen tuottajan uraansa lakimiehenä. Hän on saanut 23 Emmy-ehdokkuutta ja voittanut niitä yhdeksän.
Kelley on ollut vuodesta 1993 naimisissa näyttelijä Michelle Pfeifferin kanssa. Pariskunnalla on kaksi lasta: yhteinen poika sekä tytär, jonka Pfeiffer adoptoi ennen heidän avioliittoaan.
Zum schwarzen Ferkel

Zum schwarzen Ferkel (saks. Mustaan possuun) oli erääseen ravintolaan keskittynyt kirjailijoiden ja taiteilijoiden löyhä piiri Berliinissä.  
Viinituvan oikea nimi oli "Gustav Türkes Weinhandlung und Probierstube", mutta se tunnettiin asiakaskunnan keskuudessa nimellä Zum schwarzen Ferkel. Nimi johtui ravintolan sisäänkäynnin yläpuolella roikkuvasta mustasta viinisäkistä, jonka sanottiin muistuttavan mustaa porsasta. Ravintolan omistaja hyväksyi nimen. Ravintola sijaitsi ensin Berliinin Unter den Lindenin ja Wilhelmstrassen  kulmauksessa ja myöhemmin Dorotheenstraße 31:ssa.
Ferkelin piiri oli aktiivisimmillaan marraskuusta 1892 syys-lokakuuhun 1894 ja se jatkui epäyhtenäisenä 1897 asti. Siihen kuului merkittäviä kirjailijoita, kuvataiteilijoita ja kulttuurihenkilöitä.
Ferkelin piiriin kuuluivat muun muassa Richard Bergh, Franz Evers, Akseli Gallen-Kallela, Knut Hamsun, Walter Leistikow, Bruno Liljefors, Julius Meier-Graefe, Edvard Munch, Adolf Paul, Dagny ja Stanisław Przybyszewski, Jean Sibelius, August Strindberg, Karl August Tavaststjerna, Jens Thiis, sekä Gustav Vigeland.
Ilmajärvi (Heinola)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 55 hehtaaria, se on 2,7 kilometriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 6,2 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Pajujärvien valuma-alueeseen (14.174) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 87,9 metriä mpy.
Geneven sopimukset

Geneven sopimukset ovat joukko sodassa haavoittuneiden, sotavankien ja siviiliväestön kohtelua sääteleviä kansainvälisiä sopimuksia. Vuonna 1864 solmittiin Punaisen Ristin perustajan Henri Dunantin aloitteesta Genevessä sopimus, joka koski haavoittuneiden ja sairaiden sotilaiden huoltoa. Sitä on täydennetty ja laajennettu uusilla sopimuksilla vuosina 1906, 1929 ja 1949. Toisen maailmansodan jälkeen sopimukset koottiin neljäksi yleissopimukseksi.
Nykyisin voimassa olevat Geneven sopimukset ovat vuodelta 1949 ja niihin ovat sitoutuneet kaikki maailman valtiot. Geneven sopimukset sisältävät määräyksiä siitä, miten haavoittuneita kohdellaan niin maalla kuin merellä, mitkä ovat sotavankien oikeudet sekä määräyksiä siviiliväestön suojelusta sodan aikana. Vuonna 1977 allekirjoitettiin vielä kaksi ns. lisäpöytäkirjaa, jotka koskevat muun muassa väestönsuojelua ja valtioiden sisäisiä aseellisia konflikteja. Geneven sopimuksissa määritellään myös punaisen ristin, punaisen puolikuun ja punaisen kristallin tunnukset, jotka ovat kansainvälisiä suojamerkkejä.

Geneven sopimuksissa määritellyt tunnukset

Seuraavat merkit on tunnustettu kansainvälisesti suojeltaviksi lääkintähuollon suojamerkeiksi Geneven sopimuksissa:
Agnes DeMille

Agnes DeMille (alun perin Agnes George de Mille; 18. syyskuuta 1903 New York – 7. lokakuuta 1993 New York) oli yhdysvaltalainen koreografi ja tanssija. Perheen sukunimen kirjoitusmuoto oli de Mille, mutta Agnesin setä ohjaaja-tuottaja Cecil ja hänen lähipiirinsä käyttivät urallaan kirjoitusmuotoa DeMille.
Agnes DeMillen isä oli elokuvatuottaja William C. DeMille ja monet muutkin perheenjäsenet olivat elokuva- ja viihdealalla. Hän opiskeli tanssialaa Los Angelesissa ja Lontoossa. Valmistuttuaan hän sai tehdä koreografian George Cukorin elokuvaan Romeo ja Julia (1936). Tämän jälkeen hän työskenteli New Yorkissa Broadway-tuotantojen koreografina ja kehitti siellä oman koreografiatyylinsä. Tunnetuimmat hänen suunnittelemansa elokuvien koreografiat ovat musikaaleissa Oklahoma! (1943), Karuselli (Carousel, 1945) ja Herrat pitävät vaaleaveriköistä (Gentleman Prefer blondes, 1953).
Blastaar

Historia

Blastaar on Negatiiviselta Vyöhykkeeltä kotoisin olevan muukalaisrodun jäsen ja oman kansansa kuningas. Hän hallitsi julmasti ja armottomasti, kunnes hänen alaisensa nousivat sortoon kyllästyneinä Blastaaria vastaan. Blastaar lukittiin erikoisvalmisteiseen pukuun ja singottiin ajelehtimaan Negatiivisen Vyöhykkeen ääriin. Murtauduttuaan lopulta ulos puvustaan Blastaar näki ensimmäiseksi Herra Fantastisen, joka yhdessä muiden Ihmenelosten kanssa oli paennut vyöhykkeeltä, mutta jäänyt ansaan muiden päästessä pakoon. Blastaarin onnistui seurata Herra Fantastista takaisin maapallolle ja siellä hän tapasi Hiekkamiehen, jota vastaan Blastaar alkoi taistella. Vasta Ihmenelosten väliintulon vuoksi Blastaar karkotettiin takaisin Negatiiviselle Vyöhykkeelle. 
Seuraavien vuosien aikana Blastaar palasi säännöllisesti takaisin maapallolle taistelemaan Ihmenelosia vastaan. Blastaar on ajautunut konfliktiin myös Kostajien, Thorin ja monien muiden Marvel-universumin sankarien kanssa. Myöhemmin Blastaar nousi jälleen valtakuntansa Baluurin valtaistuimelle ja aloitti Negatiivisen Vyöhykkeen valloittamisen. Ainoastaan Annihilus, toinen Negatiivisen Vyöhykkeen valloittajahallitsija nousi Blastaarin sotajoukkoja vastaan. Vaikka kaksikko onkin liittoutunut eräitä kertoja, he ovat silti katkeria vihamiehiä. Blastaarin poika, Burstaar on useaan otteeseen auttanut isäänsä tämän toimissa, mutta omaa myös omia kunnianhimoja ja on liittoutunut erään kerran kriiden kanssa. 
Amerikkalaisissa sarjakuvissa esitetyssä Annihilation-minisarjassa, Blastaar nousee auttamaan vastarintaliikettä käsittämättömän voimakasta Annihilusta ja tämän valtavaa armeijaa vastaan.
Bernardo Ruiz

Bernardo Ruiz Navarrete (s. 8. tammikuuta 1925) on espanjalainen maantiepyöräilijä. Hänet muistetaan maailmalla vuoden 1948 Espanjan ympäriajon voittajana.
Ruiz voitti Katalonian ympäriajon vuonna 1945. Hän saavutti menestystä myös Ranskan ympäriajossa, jonka kokonaiskilpailussa hän parhaimmillaan saavutti kolmannen sijan vuonna 1952.
Murha Sandhamnissa

Juoni

Dekkarin pääosassa Alexandra Rapaport esittää juristi Nora Lindeä. Nora Linde on saaren kesäasukkaita. Sarjan toinen päähenkilö on nuori poliisi Thomas Andreasson (Jakob Cedergren). Alun perin minisarjassa ratkotaan ihmissuhteitden ohella murhia. Nora Lindenin avioliitto rakoilee, ja hän rupeaa auttamaan poliisia saaren murhissa. Sarjassa kuvataan saaristolaiselämää usein kesällä auringon paistaessa.
Kärsänirkko

Koko ja ulkonäkö

Kärsänirkko esiintyy Pohjoismaissa kahtena hieman erinäköisenä alalajina, joiden levinneisyysalueetkin ovat erilaiset.
Alalaji P. p. palpinum on levinneisyydeltään eteläisempi. Etusiivet ovat harmaanruskeat, joskus tummemmat, ja siipisuonten kohdalla on kapeita tummia viiruja. Siiven kärkiosassa siiven poikki kulkee viistottain kaksi tummaa, varjomaista poikkijuovaa. Takasiivet ovat lähes yksiväriset, vain reunoja kohti hieman tummenevat ja samanväriset kuin etusiivet. Alalaji P. p. lapponicum on pohjoisempi. Sen takasiivet ovat lähes yksivärisen valkoiset eikä etusiivissäkään ole selvää kuviointia. Molemmilla alalajeilla Etusiiven ulkoreuna on voimakkaasti aaltoileva ja siiven sisäänpäin kaartuvassa takareunassa on leveä suomutupsu. Molemmilla sukupuolilla on paksut ja pitkät huulirihmat, jotka osoittavat kärsämäisesti eteenpäin. Lisäksi koiraalla on selvästi siipiä pitemmän takaruumiinsa kärjessä pitkä, kaksihaarainen tupsu. Keskiruumiin päällä on huppumainen karvatupsu eikä perhosen päätä ole helppo nähdä. Naaras on kookkaampi ja sillä on rotevampi vartalo. Siipiväli on naaraalla 44–54 mm kun koiraat jäävät 39–48 mm kokoon.

Levinneisyys ja lentoaika

Levinneisyysalue kattaa lähes koko Euroopan ja Etelä-Euroopassa on oma alalajinsa P. p. ponticum. Idässä levinneisyys ulottuu Kiinan pohjoisosiin. Suomessa alalajia P. p. palpinum tavataan koko maan etelä- ja keskiosissa Pohjois-Pohjanmaan ja Kainuun korkeudelle saakka. Alalajia P. p. lapponicum tavataan siitä pohjoiseen aina Saariselän korkeudelle saakka. Alalaji P. p. palpinum lentää lahtena päällekkäisenä sukupolvena ensin toukokuusta kesäkuun loppuun ja runsaslukuisempana toisena sukupolvena kesäkuun lopulta elokuun loppuun. Alalaji P. p. lapponicum lentää kesäkuun alusta heinäkuun alkuun.

Elinympäristö ja elintavat

Kärsänirkko viihtyy lehti- ja sekametsissä, pensaikoissa sekä puutarhoissa ja puistoissa, pohjoisessa usein jokien rannoilla, ja sitä tapaa harvoin tyypillisen elinympäristön ulkopuolella. Laji on yleinen, mutta perhosia tapaa harvoin runsaslukuisina. Päivisin puiden rungoilla tai kasvillisuudessa lepäävät perhoset aloittavat lennon iltahämärässä ja lentävät keskiyöhön, joskus aamuyöllekin. Koiraat tulevat valolle, mutta naaraita ei valolta tapaa juuri koskaan.
Naaras munii 75–130 munaa yksitellen tai parin munan ryhmiksi. Toukat elävät luultavasti enimmäkseen latvustoissa ja niitä tapaa tavallisesti vain yksittäin. Ensimmäinen toukkasukupolvi on täysikasvuinen heinäkuussa, toinen syys-lokakuussa. Kotelo on maanpinnalla tai heti sen alla karikkeella naamioidun kotelokopan sisällä. Kotelo talvehtii, usein kahdesti ennen aikuisen perhosen kuoriutumista.

Ravintokasvi

Toukan ravintokasveja ovat haapa (Populus tremula) sekä pajut (Salix).
Brewster (auto)

Brewster on vuosina 1915–1925 valmistettu yhdysvaltalainen automerkki. Kymmenen vuoden aikana Brewster-tehdas valmisti vain 300 autoa.
Brewster-autojen tuntomerkki oli soikea jäähdyttimen säleikkö. Brewster Knight -mallissa oli 4 536 cm³ nelisylinterinen rivimoottori. Moottorin tyyppi oli luistiventtiilimoottori. Mallissa monet sähkölaitteet olivat vakiovarusteita.
Brewster oli alkuaan hevoskärryjen valmistaja. Tehdas valmisti myös koreja eri autotehtaille. Brewster & Co. -yhtiön lentokoneosastosta sai alkunsa Brewster Aeronautical Corporation -yhtiö.
Kirjolehdet

Tuntomerkit

Kirjolehtien koristearvo on niiden kookkaissa lehdissä, joiden värit ovat upeita ja kuvioinnit vaihtelevia. Kasvutavaltaan lajit muistuttavat taaroja (Colocasia): molemmilla on mukulamainen maavarsi ja norsunkorvamaiset lehdet. Lehdet kuihtuvat tropiikin kuivan kauden ajaksi, jonka yli kasvi selviää mukulansa varassa. 
Kukinnot vanoineen ovat tyypillisiä vehkakasvien kukintoja: pienikukkaisen mehevän tähkän eli puikelon ympärillä on vihertävänvalkoinen suojuslehti (spatha). Kukinto jää enemmän tai vähemmän lehtien peittoon.