Pääoma 2000-luvulla

Kirjan sisältö

Pikettyn mukaan kirjan olennainen epäyhtälö on seuraava:
r > g
Epäyhtälössä r tarkoittaa pääoman tuottoastetta eli sen keskimääräistä vuosituottoa: voitot, osingot, korot ja muut pääomatulot prosentteina pääoman arvosta. Muuttuja g puolestaan merkitsee talouskasvua eli tulojen ja tuotannon vuotuista lisäystä.
Pikettyn mukaan pääoman tuottoasteen ylittäessä talouskasvun (eli kun epäyhtälö on tosi) menneisyydestä periytyvä varallisuus uusiutuu nopeammin kuin tuotanto ja tulot kasvavat. Näissä oloissa Pikettyn mukaan pääoma keskittyy hyvin voimakkaasti. Perintövarallisuus saa suuremman painoarvon kuin työuran aikana karttunut varallisuus. Pikettyn mukaan epäyhtälö on ollut tosi historiassa aina 1900-luvulle asti. Hän ennustaa, että näin saattaa käydä jälleen 2000-luvulla. Tämä johtuu Pikettyn mukaan siitä, että talouskasvu on pitkällä aikavälillä yleensä suhteellisen hidasta (hieman yli 1 % vuodessa), kun taas pääoman tuotto ennen veroja on tavallisesti 4–5 % ja joka tapauksessa yli prosentin.
Pikettyn mielestä tällainen kehitys aiheuttaa syvää eriarvoisuutta ja voi horjuttaa modernin demokratian peruspilareita. Kirjan mukaan pääoman tuotto on sitä parempi, mitä suurempi alkupääoma on, mikä kiihdyttää erkaantumista. Piketty ennustaa myös väestönkasvun ja talouskasvun hidastumista tulevina vuosikymmeninä, mikä pahentaa ongelmaa.
Kirjan mukaan varallisuus ja pääomatulot jakautuivat hyvin eriarvoisesti aina 1900-luvun alkuun asti. Maailmansodat ja niitä seuranneet poliittiset ratkaisut (mm. verot) edistivät eriarvoisuuden vähenemistä 1900-luvulla. Eriarvoisuus kuitenkin kääntyi jyrkkään nousuun 1970-luvulla. Kirjan mukaan myös pääoman suhteellinen määrä on kasvussa: Maailman pääoman kansantulosuhde (pääoman määrä jaettuna vuotuisella kansantulolla) laski ajanjaksolla 1910–1950 muun muassa maailmansotien johdosta. Pääoman kansantulosuhde on kuitenkin sen jälkeen noussut, ja Piketty ennustaa sen voivan nousta jatkossa korkeammalle kuin aiemmin historiassa. 
Varallisuuden kasautumisesta johtuen – kirjan mukaan – perintövarallisuus saa todennäköisesti suuren merkityksen, kuten menneinä vuosisatoina. Epäyhtälöstä r > g johtuen periytyvä vauraus kasvaa nopeammin kuin työstä karttuva vauraus, josta voi säästää. Menneisyydestä juontuvat varallisuuserot ja perintöpääoma saavat Pikettyn mielestä suhteettoman suuren merkityksen. Näin käy ainakin maissa, joissa hidas kasvu ja korkea tuotto toteutuvat yhtä aikaa, todennäköisesti kuitenkin koko maailmassa. Kehityksessä häviäjiä ovat pieni- ja keskituloiset palkansaajat, varsinkin jos heillä ei ole varallisuutta.
Ongelman ratkaisuksi kirja ehdottaa globaalia pääomaveroa (varallisuusveroa). Vero perittäisiin vuosittain prosentteina henkilön kokonaisvarallisuudesta (nettovarallisuudesta). Pienimpiä omaisuuksia ei kuitenkaan verotettaisi tai verotettaisiin aivan kevyesti. Alkuvaiheessa vero olisi alueellinen, esimerkiksi Euroopan unionin laajuinen. Veron tuotto käytettäisiin valtionvelan lyhentämiseen.
Esittämästään kritiikistä huolimatta Piketty kannattaa kirjassa pääoman yksityisomistusta ja markkinataloutta, koska ne sovittavat yhteen miljoonien yksilöiden taloustoimet. Piketty kritisoi Karl Marxin, sosialistien ja kommunistien ratkaisua, tuotantovälineiden yksityisomistuksen lakkauttamista. Siinä pääoman tuotto tosin painui nollaan, mutta keskussuunnittelu johti inhimilliseen katastrofiin. Piketty ei myöskään kannata koron oton kieltämistä.