google/wiki40b huggingface dataset:
Philip Johan von Strahlenberg

Philip Johan von Strahlenberg (syntyään Tabbert; 1676 Stralsund – 1747 Fröllinge) oli ruotsalainen upseeri ja maantieteilijä, joka työskenteli Venäjällä. Tabbert meni nuorena Ruotsin armeijan palvelukseen ja hänet ylennettiin kapteeniksi 1703. Vuonna 1707 hänet aateloitiin, jolloin hän otti nimen von Strahlenberg.
von Strahlenberg osallistui suureen Pohjan sotaan ja joutui Pultavan taistelussa venäläisten vangiksi vuonna 1709. Hänet lähetettiin sotavankina Siperian Tobolskiin, jossa hän eli vuodet 1711–1721. Tuona aikana hän tutki Siperian maantiedettä ja paikallisten alkuperäiskansojen tapoja, kieliä ja antropologiaa. von Strahlenberg palasi Ruotsiin vuonna 1722 ja julkaisi tutkimustuloksensa kahdessa kirjassa. Niistä jälkimmäinen, vuonna 1730 julkaistu Das Nord- und Östliche Theil von Europa und Asia…, sisältää runsaasti von Strahlenbergin itse piirtämiä Venäjän karttoja. Kirjat kuvaavat myös yksityiskohtaisesti tataarien, jakuuttien, tšuvassien, Krimin tataarien, uzbekkien, baškiirien, kirgiisien ja mongolien kieliä ja tapoja. Kuvatessaan Siperian alkuperäiskansojen rituaaleja hän havaitsi näiden käyttävän šamanistisissa menoissaan kärpässientä.
Hänet haudattiin Getingen hautausmaalle, Hallandiin.
Frans Rantanen

Frans Vihtori Rantanen (14. helmikuuta 1874 Kokemäki – 29. elokuuta 1921 Kokemäki) oli suomalainen kirvesmies joka oli sosialidemokraattien kansanedustajana ensimmäisissä eduskunnissa.
Rantasen vanhemmat olivat työmies Josef Rantanen ja Eva Stina Tuomaantytär. Hän kävi kansakoulun ja työskenteli sitten aluksi rautatierakennustyömiehenä ja sitten vuodesta 1900 kirvesmiehenä Kokemäellä. Rantanen oli naimisissa vuosina 1909–1917 Fanny Matilda Välimäen kanssa. Jäätyään leskeksi hän meni uusiin naimisiin Maria Josefina Saloniemen kanssa 1919.
Rantanen oli SDP:n kansanedustajana 1907–1909 ja 1910–1918 edustaen Turun läänin pohjoista vaalipiiriä.
Boys-panssarintorjuntakivääri

Suunnittelu ja valmistus

Yhtenä Boysin pääsuunnittelijoista toimi kapteeni H. C. Boys, joka oli Britannian käsiasekomitean jäsen ja työskenteli Royal Small Arms Factoryn suunnittelijana. Asetta kutsuttiin alun perin nimellä Stanchion. Suunnittelija Boys kuitenkin kuoli ainoastaan muutama päivä aseen käyttöön oton jälkeen, ja aseelle annettiin hänen muistokseen uusi nimi Rifle, Anti-Tank, .55in, Boys. 
Boysissä oli pulttilukko-sulkumekanismi ja ase oli varustettu viiden patruunan lippaalla. Aseen huonoja puolia olivat sen suuri paino ja 13,9 mm kaliiperin patruunan aiheuttama rekyyli. Aseen rakenteessa oli myös paljon pieniä ruuveja, jotka tekivät Boysin huoltamisesta vaikeaa.
Tullessaan palveluskäyttöön Boys oli suhteellisen tehokas aikansa kevyttä panssarikalustoa vastaan. Se pystyi läpäisemään 16 mm paksun panssarin vielä 91 metrin päästä.

Palveluskäyttö

Boys-panssarintorjuntakivääriä käytettiin erityisesti toisen maailmansodan alussa saksalaisten kevyitä panssarivaunuja ja panssariautoja vastaan. Iso-Britannia toimitti myös suuren määrän Boys-kivääreitä suomalaisille joukoille jotka käyttivät asetta talvisodassa Neuvostoliittoa vastaan. Ase oli suosittu suomalaisten joukkojen parissa, koska sen luoti pystyi läpäisemään neuvostoliittolaisen T-26-panssarivaunun panssarin.
Toisen maailmansodan edetessä ja panssarivaunujen kehittyessä Boysin käyttökelpoisuus väheni. Aseesta tehtiin lyhyemmällä piipulla varustettu malli laskuvarjojoukkojen käyttöön vuonna 1942. Tämä ase osoittui täysin käyttökelvottomaksi ja liittoutuneiden joukkojen kalustossa Boys korvattiin pääsääntöisesti vuonna 1943 PIAT-rakettiaseella. Rakettiaseiden puute aiheutti kuitenkin sen että todellisuudessa Boys pysyi joukkojen käytössä tätä pidempään.
Asetta käytettiin myös ajoneuvoihin kiinnitettynä. Boys kiinnitettiin muun muassa Universal Carrier ja Standard Beaverette ajoneuvoihin.
Antonia-linnake

Antonia-linnake oli Herodes Suuren kivestä rakennuttama linnoitus Jerusalemissa. Se rakennettiin entisen hasmonealaisten rakentaman linnoituksen päälle. Torni oli suuren temppelin luoteisessa kulmassa kaupungin itäpuolella toisen muurin lopussa. Juutalaisen historioitsija Josefuksen mukaan linnakkeessa oli neljä tornia.
Linnake tuhoutui Jerusalemin piirityksessä vuonna 70 jaa.
Leveäraiteinen rautatie

Leveäraiteinen rautatie on sellainen rautatie, jonka raideleveys eli kiskojen sisäpintojen välinen etäisyys on suurempi kuin normaaliraideleveys eli 1 435 millimetriä (4 jalkaa 8½ tuumaa). Tällaista raideleveyttä kutsutaan leveäksi raideleveydeksi (engl. broad gauge, saks. Breitspur). Leveäraiteisella radalla käytetään leveäraidevetureita ja leveäraiteista liikkuvaa kalustoa, joka on joko leveälle raideleveydelle alun perin valmistettu tai muunneltu jostain muusta raideleveydestä.
Vaikka maailman yleisimmin käytetyksi standardileveydeksi on muodostunut 1 435 millimetriä jo yli sata vuotta sitten, ei leveäraiteisilla raideleveyksillä ole vastaavassa mielessä milloinkaan ollut mitään tiettyä standardileveyttä, vaan raideleveydet ovat muotoutuneet eri teollisuudenalojen, kalustonvalmistajien ja maiden käyttötarpeiden ja resurssien mukaan. Esimerkiksi Suomen rataverkon raideleveys 1 524 millimetrin (5 jalkaa), entisen Neuvostoliiton alueella käytössä oleva 1 520 millimetrin raideleveys sekä Irlannin rataverkon 1 600 millimetrin raideleveys ovat leveitä raideleveyksiä.
Raitioteitä ei yleensä luokitella leveä- tai kapearaiteisiksi rautateiksi, vaikka niiden kalusto kulkee usein kapearaiteisella ja joskus myös leveäraiteisella radalla.

Historia

Keisarillisen Venäjän ja sen 1800-luvun lopulla hallitsemien alueiden leveät raideleveydet ovat peräisin Yhdysvaltain etelävaltioiden sen aikaisesta viiden jalan (1 524 mm) raideleveysstandardista. 1950-luvulla Neuvostoliitossa suoritettiin SI-järjestelmän mukainen raideleveyden standardointi millimetrien tasakymmeniin, jolloin näiden alueiden raideleveydeksi tuli 1 520 millimetriä. Sitä vastoin Suomessa on edelleen käytössä alkuperäinen keisarillisella Venäjällä käyttöönotettu viiden jalan raideleveys.

Epästandardin raideleveyden vaikutukset

Suomen logistisen sijainnin vuoksi yksi maan tärkeistä kauppakumppaneista on Venäjä, ja itään päin jatkuvaa maayhteyttä on hyödynnetty myös rautatieliikenteessä. Venäjän raideleveyttä hyvin lähellä olevan raideleveyden käyttäminen helpottaa raaka-aine- ja tavarakuljetuksia maiden välillä, koska 4 mm:n leveysero ei estä rautatiekaluston käyttöä molemmilla raideleveyksillä. 
Sen sijaan  junayhteyttä länteen on standardista poikkeavan raideleveyden vuoksi vaikea saada merkittävässä määrin toimimaan, ja vaunujen kuljettaminen junalautoilla ei samasta syystä ole laajassa mitassa kannattavaa. Poikkeava raideleveys vaikeuttaa myös rautatietoiminnan kilpailuttamista ja nostaa hankinta- ja ylläpitokustannuksia.
Mäkikuisma

Lääkekäyttö

Mäkikuismaa ja siitä tehtyjä valmisteita käytetään sisäisesti muun muassa depressiivisen alakuloisuuden, unihäiriöiden sekä tuska- ja jännitystilojen hoitoon. Mäkikuismalla on huomattavilla potilasmäärillä tehdyissä kliinisissä tutkimuksissa havaittu olevan masennustiloja ehkäisevä, tuskaa lievittävä ja rauhoittava vaikutus. Rohtona käytetään mäkikuisman kukkivia versoja, joissa vaikuttavina aineina ovat hyperisiini eli punainen väriaine (0,1–0,3 %), flavonoidit (mm. hyperosidi ja rutiini), hyperforiini, katekiinityyppiset parkkiaineet, fytosterolit, fenolikarbonihapot ja eteerinen öljy (0,05–0,2 %). 
Mäkikuisman on todettu olevan lievän ja keskivaikean depression masennuksen hoidossa tehokkaampi kuin lumelääke ja yhtä tehokas kuin pienet annokset trisyklisiä masennuslääkkeitä. Sillä voi olla myös hankalia yhteisvaikutuksia muiden lääkeaineiden kanssa. Saksassa mäkikuisma on lääkäreiden yleisimmin määräämä luontaistuote masennuksen hoitoon.
Mäkikuismalla voi olla yhteisvaikutuksia useiden lääkkeiden kanssa, sillä se laskee muiden lääkkeiden hoidollisia pitoisuuksia maksainduktion kautta ja voi näin heikentää esimerkiksi ehkäisypillereiden, immunosuppressiivien ja HIV-lääkkeiden tehoa. Yhteisvaikutuksia eri lääkeaineiden kanssa ei ole tutkittu laajemmissa tutkimuksissa, vaikka mäkikuisma onkin vuosisatoja tunnettu rohto. Yleisen suosituksen mukaan mäkikuismaa tulee nauttia vain, jos muita säännöllisiä lääkityksiä ei ole. Mäkikuisma ei yleensä vaikuta ajokykyyn. Sivuvaikutuksina on havaittu huimausta, väsymystä ja suun kuivumista noin 4–8 prosentilla, levottomuutta, päänsärkyä ja unettomuutta 1–2 prosentilla. Harvoissa tapauksissa voi esiintyä lieviä mahavaivoja, kun taas herkkäihoisilla saattaa esiintyä herkistymistä valolle. Mikäli muita haittavaikutuksia ilmenee tai tuotetta otetaan yliannostus, tulee ottaa yhteys lääkäriin.
Metal Ligaenin kausi 2015–2016

Kaavio

Lähde:
Vande Mataram

Vandē Mātaram on Intian kansallinen laulu, jonka aseman virallisena kansallislauluna otti Jana Gana Mana. Vandē Mātaram on Bankim Chandra Chatterjeen säveltämä vuonna 1876 ja se ilmestyi ensi kertaa hänen kirjassaan Anandamatha vuonna 1882. Brittihallinnon aikana "Vandē Mātaram" oli itsenäisyysmielenosoittajien suosima slogan.
वन्दे मातरम्

सुजलां सुफलां मलयजशीतलाम्

सस्यश्यामलां मातरम्॥

शुभ्रज्योत्स्ना पुलकितयामिनीम्

पुल्लकुसुमित द्रुमदलशोभिनीम्

सुहासिनीं सुमधुर भाषिणीम्

सुखदां वरदां मातरम्॥

कोटि कोटि कन्ठ कलकलनिनाद कराले

कोटि कोटि भुजैर्धृतखरकरवाले

के बोले मा तुमी अबले

बहुबलधारिणीं नमामि तारिणीम्

रिपुदलवारिणीं मातरम्॥
Pertti Kukkonen

Pertti Kukkonen (s.  1954 Hämeenlinna) on suomalainen kuvanveistäjä. 
Kukkonen on opiskellut Suomen taideakatemian koulussa 1978–1983. Hän on pitänyt runsaasti näyttelyjä sekä kotimaassa että ulkomailla, ja hänen teoksiaan on niin julkisissa tiloissa kuin kokoelmissakin. Materiaaleinaan hän on aiemmin käyttänyt puuta ja pronssia mutta yhä enemmän myös betonia.
Vantaan Pyhän Laurin kappelissa on hänen teoksensa Ristin tie, jonka hän toteutti kappelin rakennusvaiheessa. Se koostuu seinään rakennusvaiheessa tehdyistä reliefeistä ja valaistuksista kappelin ulkomuurissa.
Hisinger

Hisinger on suomalainen ja ruotsalainen aatelissuku. Suvun suomalaisen haaran kantaisä on alkuaan tukholmalainen kapteeni Johan Wilhelm Hising, joka osti veljensä Mikael Hisingin kanssa Billnäsin ruukin vuonna 1723. Hänen jälkeläisensä, Vaasan hovioikeuden varapresidentti  Carl Hising aateloitiin vuonna 1784. Suku kuoli mieslinjan osalta vuonna 1974. 
Carl Hissingerin poika Mikael Hisinger korotettiin vapaaherraksi vuonna 1819. Vapaaherrallisen haaran viimeinen elossa ollut miespuolinen jälkeläinen, Fridolf Leopold Hisinger adoptoi 1906 veljensä vävyn, Suomen Pankin tulevan ylikasöörin Christer Ludvig Edvard Jägerskiöldin. Tämä sukuhaara tunnetaan vapaaherrallisena sukuna numero 29, Hisinger-Jägerskiöld. Suku kuoli mieslinjan osalta vuonna 1975. 
Suvun kansainvälisesti tunnetuin jäsen on Wilhelm von Hisinger, joka yhdessä Jöns Jacob Berzeliuksen kanssa löysi alkuaine ceriumin.
Vuonna 1849 syntyneen C.-J. Hisinger-Jägerskiöldin edelleen jakamaton kuolinpesä on Myllykosken paperitehtaan suurimpia omistajia. Vuoden 2005 verotustietojen mukaan pesä oli Suomen 36:ksi varakkain "henkilö".
Taisto Mäki

Ura

Mäki voitti kultaa 5 000 metrillä 1938 EM-kilpailuissa. Hänen voittoaikansa 14.26,8 oli tuolloin kisaennätys. Kalevan kisoissa Rekolan Urheilijoita ja Helsingin Kisa-Veikkoja edustanut Mäki saavutti kaikkiaan neljä Suomen-mestaruutta. Hän voitti kultaa 5 000 metrillä vuosina 1934 ja 1937 sekä 10 000 metrillä vuosina 1939 ja 1940.
Mäki juoksi 10 000 metrin maailmanennätyksen ensimmäisen kerran 29. syyskuuta 1938 Tampereella. Hänen aikansa 30.02,0 alitti Ilmari Salmisen vuonna 1938 tekemän ennätyksen runsaalla kolmella sekunnilla. Kahden mailin maailmanennätyksen Mäki rikkoi Helsingissä 7. kesäkuuta 1939. Hän tuloksensa 8.53,2 paransi Miklós Szabón ennätystä vuodelta 1937 vajaalla kolmella sekunnilla. Ennätyksen rikkoi Gunder Hägg vuonna 1942. Mäki juoksi 5 000 metrin maailmanennätyksen 16. kesäkuuta 1939 Helsingissä. Hänen aikansa 14.08,8 alitti Lauri Lehtisen vuonna 1932 tekemän ennätyksen runsaalla kahdeksalla sekunnilla. Ennätyksen rikkoi Hägg vuonna 1942.
Kuuluisimman juoksunsa Mäki juoksi Helsingin olympiastadionilla 17. syyskuuta 1939. Tuolloin hän juoksi 10 000 metriä aikaan 29.52,6. Mäki siis paransi omaa vuoden vanhaa ennätystään runsaalla yhdeksällä sekunnilla. Tämän ennätyksen rikkoi Viljo Heino vuonna 1944.
Mäen kerrotaan juosseen usein 23 kilometrin työmatkansa silloisen Alkoholiliikkeen varastolta Katajanokalta kotiinsa Rekolaan. Talvisodan aikaan hän teki Paavo Nurmen kanssa rahankeruumatkan Yhdysvaltoihin.
Mäki sai muistolaatan Rekolaan, kun hänen syntymästään oli kulunut sata vuotta vuonna 2010.
Rombergin testi

Rombergin testi on staattista tasapainoa mittaava testi joka on nimetty saksalaisen neurologi Moritz Heinrich Rombergin (1795–1873) mukaan. Testin perusversiossa seisotaan kantapäät yhdessä ja suljetaan silmät. Testin tulosta sanotaan positiiviseksi, jos silmien sulkeminen johtaa tasapainon horjumiseen. Testistä on muitakin versioita. Testiä on käytetty myös tutkittaessa onko joku humalassa tai huumeiden vaikutuksen alaisena.
Tanskan kuningaskunta

Tanskan kuningaskunta (tansk. Kongeriget Danmark) tai Tanskan valtakunta on kolmesta autonomisesta osasta koostuva perustuslaillinen monarkia. Tanskan valtakuntaan kuuluvat Tanska, Färsaaret ja Grönlanti. Alueen hallinnollinen keskus sijaitsee Tanskassa. Osien suhteet on määritetty dokumentissa nimeltä Rigsfællesskabet. Kolmesta alueesta vain Tanska kuuluu Euroopan unioniin.

Hallinto ja politiikka

Kuningaskunnan lainsäädännöllisenä elimenä toimii Folketinget, joka koostuu 179 jäsenestä. Pääosa kansanedustajista valitaan Tanskasta, Grönlannilla ja Färsaarilla on kummallakin kaksi edustajaa. Parlamenttivaalit järjestetään joka neljäs vuosi, mutta pääministeri voi halutessaan määrätä uudet vaalit.

Historia

700-luvulta 1000-luvulle viikingit löysivät ja asuttivat Shetland-, Orkney- ja Färsaaret sekä Islannin ja Grönlannin. Lisäksi he yrittivät asuttaa Vinlandia. Viikingit valtasivat osia Englannista, Irlannista ja Normandiasta. He myös perustivat Kiovan Venäjän. Viikingit kävivät kauppaa Grönlannista Konstantinopoliin ulottuvalla alueella. Tanska-Norja muodostettiin vuonna 1536 ja se hallitsi vuonna 1814 solmittuun Kielin sopimukseen saakka.
Islanti sai autonomian vuonna 1874 ja itsenäistyi vuonna 1918. Tanskan kuningas säilyi kuitenkin Islannin hallitsijana vuoteen 1944 saakka, jolloin Islannista tuli tasavalta. Tanskan kuningaskunta liittyi Euroopan talousyhteisöön (nyk. Euroopan unioni), ilman Färsaaria, vuonna 1973. Grönlanti erosi EEC:stä vuonna 1985. Grönlannissa järjestettiin kansanäänestys itsehallinnosta vuonna 2008 ja maa harkitsee itsenäistymistä, jos alueelta löydetään riittävästi luonnonvaroja valtion menojen turvaamiseksi.
Munkkihylje

Koko ja ulkonäkö

Munkkihylje on 2,5–3-metrinen ja jopa 300 kilon painoinen. Naaraat ovat koiraita suurempia. Väri vaihtelee alueittain hieman. Selkä on yleensä tummanharmaa tai ruskehtava. Toisinaan rinnasta alavatsalle ulottuu suuri valkeankellertävä alue. Poikanen on musta. Aikuisen karva on korkeintaan 5 senttiä pitkä. Takaevät ovat myös karvaiset.

Levinneisyys

Munkkihylje elää vain laikuttaisesti Välimerellä, Mustallamerellä ja Afrikan luoteisrannikolla. Sitä tavataan myös Kap Verdessä, Madeiralla, Kanariansaarilla ja Azorereilla. Munkkihylje on hävinnyt Israelin, Ranskan, Egyptin,Libanonin, Italian, Espanjan, Portugalin ja Sardinian rannikoilta. Laji suosii rauhallisia rannikkovesiä.

Elintavat

Munkkihylje liikkuu vaihtelevan kokoisissa ryhmissä. Se oleskelee mieluiten alueilla, joissa on kallioluolia. Se myös viihtyy rauhallisilla rannoilla. Munkkihylje saalistaa yleensä pimeällä, jolloin se etsii nukkuvia eläimiä. Ruokalistalle kuuluu pääjalkaisia ja kaloja. Munkkihylje lisääntyy kesällä. Ne parittelevat vedessä, mutta poikasen ne synnyttävät johonkin suojaisaan paikkaan kuten kallioluolaan. Poikanen pystyy uimaan parin viikon ikäisenä ja emo vieroittaa poikasen 6–8-viikkoisena. Tämän jälkeen poikanen pysyy emon seurassa pari vuotta, mikä on hylkeelle paljon. Sukukypsyyden poikanen saavuttaa 3–4-vuotiaana. Hylje voi elää 30-vuotiaaksi.

Uhat

Munkkihylje on erittäin uhanalainen ja sen kanta on enää 400–500 yksilöä. Suurin syy vähenemiseen on liiallinen häirintä rakentamisen ja muun ihmistoiminnan takia. Kalastajat pitävät hyljettä uhkana elinkeinolleen, koska se repii verkkoja ja syö niistä kaloja. Usein munkkihylkeet myös hukkuvat verkkoihin. Hylkeen tilannetta ovat pahentaneet turismi, saastuminen ja kalakantojen heikentyminen. Turismin lisääntyminen estää usein naaraiden lekottelun rannalla, eikä niiden elimistössä siksi muodostu riittävästi sikiölle välttämätöntä D-vitamiinia. Munkkihylkeitä on pyritty suojelemaan rauhoittamalla rantoja ja perustamalla suojelualueita. Kreikan saaristoon on perustettu niitä varten suojelualue, jolla ne voivat rauhassa lisääntyä. Lajin tulevaisuus on hyvin epävarma.
Hiirenporraslude

Ulkonäkö

Pituus 2,0 mm – 4,0 mm. Hiirenporraslude on pienikokoinen ludelaji, jonka kaksi muotoa ovat varsin erinäköisiä. Lyhytsiipiset yksilöt ovat pieniä, tasaisen ruskeita, ja niillä on voimakkaasti taaksepäin levenevät peitinsiivet. Pitkäsiipiset yksilöt ovat lähes puolet pidempiä ja niillä on selvärajaiset tummat kuviot peitinsiivissä. Molemmilla muodoilla on tyypillinen tuntosarvien väritys; tyvestä vaaleat ja toisen jaokkeen kärkiosasta kärkeen asti tummat.

Levinneisyys

Levinnyt laajalti palearktiselle alueelle, Suomessa Etelä-Suomesta Kainuuseen saakka.

Elinympäristö

Viihtyy varjoisissa ja kosteissa metsissä. Elää saniaisilla, kuten hiirenportaalla, sananjalalla ja metsäalvejuurella.

Elintavat

Talvehtii munana. Nymfit kehittyvät saniaiskasveilla aikuisiksi kesäkuun lopulta alkaen. Aikuisia tavataan elokuun loppupuolelle saakka.
Swan 65

Rakenne

Swan 65 on tehty kestämään sekä aikaa, että kilpailujen tuomaa rasitusta. Sen runko on umpilaminaattia ja rakenne on jäykistetty poikittaisilla ja pitkittäisillä tophat tyyppisillä jäykisteillä. Rungot on laminoitu kaksiosaisissa muoteissa, jolloin veneeseen on saatu tehtyä syvä pilssi ja rungon kanssa yhtä kappaletta oleva skegi kannattamaan peräsinlapaa. Kansi on Divinycell/lasi komposiittia. Takilaputket on anodisioitu Nautorin omissa altaissa ja useat kansihelat on tehty veistämön omalla teräsverstaalla.
Saksan jalkapallon 1. Bundesliiga 1982–1983

Sarjajärjestelmä

Jokainen joukkue pelasi kaksi peliä toisiaan vastaan, yhden kotona ja yhden vieraissa. Joukkueet saivat kaksi pistettä voitosta ja yhden pisteen tasapelistä. Jos kaksi tai useampi joukkueista oli tasapisteissä, sijoitus määräytyi maalierolla ja jos vielä tasoissa, niin tehdyt maalit ratkaisivat. Joukkue, jolla oli eniten pisteitä kruunattiin mestariksi ja kaksi vähiten pisteitä kerännyttä joukkuetta putosi suoraan seuraavaksi kaudeksi 2. Bundesliigaan. Sijalle 16 sijoittunut joukkue pelasi 2. Bundesliigan kolmanneksi sijoittunutta vastaan kaksiosaisen nousukarsinnan, jonka voittaja sai paikan 1. Bundesliigassa.

Joukkuemuutokset kaudesta 1981–1982

SV Darmstadt 98 ja MSV Duisburg putosivat edellisen kauden päätteeksi 2. Bundesliigaan. Heidän tilalleen nousivat FC Schalke 04 ja Hertha BSC. Putoamiskarsinnassa Bayer Leverkusen voitti  Kickers Offenbachin ja siten säilytti paikkansa 1. Bundesliigassa.

Kauden yhteenveto

Mestaruuden voitti HSV maalierolla ennen toiseksi sijoittunutta Werder Bremeniä. 2. Bundesliigaan putosivat suoraan Karlsruher ja Hertha Berlin. Karsijan paikalle sijoittui FC Schalke 04, joka hävisi kaksiosaiset karsinnat 2. Bundesliigan kolmanneksi sijoittunutta Bayer 05 Uerdingenia vastaan yhteismaalein 4–2.
Maalipörssin voitti Werder Bremenin Rudi Völler 23 maalillaan.
Suomalaisista Bundesliigassa esiintyivät Arminia Bielefeldiin siirtyneet maalivahti Olli Isoaho ja keskikenttäpelaaja Pasi Rautiainen.
Riippuansassilta

Riippuansassilta on siltatyyppi, jossa sillan kantavan rakenteen muodostavat palkit, jotka on jäykistetty palkin yläpuolisilla vinotuilla ja riipputangoilla.
Konna (Mali)

Maantiede ja ilmasto

Konnan kunnan pinta-ala on 800 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Douentzan piirin Dangol-Borén ja Bandiagaran piirin Lowol Guéoun, etelässä Moptin piirin Kounarin ja Borondougoun, lännessä Dialloubén sekä pohjoisessa Ouroubé Douddén ja Youwaroun piirin Déboyen kuntiin.
Kunta on pinnanmuodostukseltaan kumpuilevaa tasankoa. Osa siitä kuuluu Nigerin tulva-alueeseen. Vesistöjä ovat Nigerin lisäksi lukuisat tulvajärvet. Luonnonvarainen kasvillisuus käsittää heinäkasveja ja matalaa puustoa.
Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Kuiva ja viileä kausi kestää marraskuusta helmikuuhun, kuiva ja kuuma kausi maaliskuusta toukokuuhun ja sadekausi yleensä kesäkuusta lokakuuhun. Vuotuinen sademäärä on 300–500 millimetriä.

Asutus

Kuntaan kuuluu 28 kylää. Niistä suurimmat ovat Konnan jälkeen 3 700 asukkaan Koubi ja yli 2 000 asukkaan Kontza Bozo, Kontza Peulh, Kotaka ja Sense.
Asukkaat ovat etupäässä fulbeja ja bozoja. Lisäksi on tuaregeja, somonoja, markoja, bambaroita, dogoneja ja songhaita. Yleisin kieli on fulani. Yli 90 % väestöstä on muslimeja.

Liikenne, elinkeinot ja palvelut

Konnan kautta kulkee Bamakon ja Gaon välinen päällystetty maantie RN16. Kylässä on autoasema. Paikallisia liikennevälineitä ovat hevoskärryt, veneet ja moottoripyörät.
Asukkaiden pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi (68 % tuotannosta), riisi (19 %), durra (11 %), maapähkinä ja lehmänpapu. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja  aasit. Kalastuksen tuotanto on vuosittain 276 tonnia tuoretta ja 44 tonnia savustettua ja kuivattua kalaa, jota viedään Moptiin, Bamakoon, Douentzaan, Sikassoon ja Koutialaan. Lisäksi harjoitetaan puunhankintaa, keräilyä, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Konnassa pidetään viikoittain tärkeät markkinat, jotka houkuttelevat kauppiaita aina Bamakosta ja Norsunluurannikolta asti. Teollisuutta kunnassa ei ole lainkaan.
Kunnassa toimii 16 alakoulua, Konnan yhdistetty ala- ja yläkoulu, koraanikouluja ja lukutaitokeskuksia. Terveyspalveluihin kuuluvat Konnan, Kontza Bozon ja Kontza Peulhin terveyskeskukset sekä kolme apteekkia. Vesihuolto käsittää kaivoja, porakaivoja ja vesiposteja. Muita palveluja ovat torialueet, kaupat, hirrsimyllyt, riisinkuorintakoneet, kaksi eläinten rokotuspaikkaa, teurastamo lihakauppoineen ja nuorisotalo.

Matkailu

Paikallisia nähtävyyksiä ovat lähistöllä sijaitseva Débojärvi ja Konnan kaunis moskeija. Matkailu kuntaan on vähäistä. Majoituspalveluja tarjoavat leirintäalue ja nuorisotalo.
Piina (romaani)

Juoni

Kirja kertoo Paul Sheldonista, kirjailijasta, joka joutuu auto-onnettomuuteen. Tien varrelta hänet korjaa käsiinsä Annie, entinen sairaanhoitaja, jolla on synkkä menneisyys. Sheldon on kuuluisa Misery-romaaneistaan, jotka kertovat 1800-luvun naisesta. Annie rakastaa näitä romaaneja yli kaiken. Kuitenkin hiljattain Paul on mennyt tekemään niin tuhmasti, että hän on antanut viimeisimmässä Misery-kirjassaan päähenkilön kuolla. Niinpä hänen on nyt oltava kiltti poika ja herätettävä Misery henkiin tai luoja tietää, mitä Lohikäärmenaisena tunnettu Annie tekee. Sheldonin on monesti sanottu olevan aivan kuin King itse.