google/wiki40b huggingface dataset:
Merenkulku

Merenkulku tarkoittaa vesitse tapahtuvaa tavaroiden ja henkilöiden kuljetusta.

Liikennöintityypit

Linjaliikenteessä olevat laivat kulkevat tiettyjen etukäteen ilmoitettujen satamien välillä säännöllisin väliajoin riippumatta siitä, saadaanko täysi lasti vai ei. Esimerkkejä linjaliikenteestä ovat mm. matkustajalaivoilla ajettavat linjat.
Hakurahti- eli tramppiliikenne on taas sitä, että alus tilataan kulloinkin tietylle matkalle, ja liikennöinti riippuu siitä, saako alus lastia vai ei. Tramppiliikenteessä ei ole yleensä kiinteitä reittejä, vaan alus kuormataan lähtösatamassa ja rahdin määräsatamaan tuotuaan alus lähtee lastin purkamisen ja uuden lastin kuormaamisen jälkeen toiselle rahtausmatkalle, joka suuntautuu usein muualle kuin edelliseen lähtösatamaan.
Sopimusliikenteessä sovitaan tietyn tavaraerän kuljettamisesta ostajalle; kuten hiili, vilja, kontti, paperi tai selluloosa. Sopimusliikennettä voidaan pitää linjaliikenteen muotona, sillä lähtö- ja määräsatamat ovat aina samat. Tosin sopimusliikenteessä ei yleensä käytetä tiukkoja aikatauluja kuten linjaliikenteessä. Tramppiliikenteestä sopimusliikenne poikkeaa siten, että sopimusliikenne saattaa kestää pitkiäkin aikoja sitoen tietyt alukset samalle reitille.
SCP – Containment Breach

SCP – Containment Breach on Joonas Rikkosen kehittämä selviytymiskauhupeli, joka vuonna julkaistiin freewarena vuonna 2012.

Pelaaminen

Peli on kuvattu ensimmäisestä persoonasta, ja se sijoittuu tutkimuslaitokseen, jonka tilat peli generoi sattumanvaraisesti. Pelaajan on tarkkailtava silmiensä räpyttelyä, ja välteltävä laitoksen tiloissa liikkuvaa SCP-173 -hirviötä. Se voi hyökätä pelaajan kimppuun tämän sulkiessa silmänsä hetkeksi tai pelaajan kääntäessä selkänsä. Muut hirviöt eivät välitä silmien räpyttelystä. Humanoidi SCP-096 ei taas siedä suoraa katsekontaktia, ja tappaa pelaajan mikäli tämä katsoo humanoidia kasvoihin. Pelaajan tulee myös vältellä ajoittain vastaantulevia sotilaita, jotka on määrätty eliminoimaan laitoksessa vielä elossa olevat D-luokan yksilöt, koska he ovat "nähneet liikaa".
Pelaaja löytää laitoksesta useita eri tarvikkeita, kuten ID-kortin ja kaasunaamarin. Pelaajan tulee ajoittain hyödyntää SCP:itä selviytyäkseen tai päivittääkseen varusteitaan paremmiksi. Päivitysten myötä peli on saanut laitokseen SCPn, jolle voi "syöttää" varusteitaan. Vastapalvelukseksi SCP mm. tuottaa pelaajalle erilaisia vihjeitä tämän identiteetistä, sekä piilotetun pääsiäismunan tulevasta lyhytelokuvasta peliin liittyen.
Pelin hirviöt, sekä tarina perustuvat SCP Foundationin wiki-sivustolle kirjoitettuihin kauhukertomuksiin. Pelissä esiintyy myös muutamia humoristisia ja vaarattomia hirviöitä jotka on luotu suoraan peliin.

Vastaanotto

Rock, Paper, Shotgun -pelisivusto vertasi sitä Warehouse 13:een ja piti pelin vihollishahmoja omaperäisinä. Edgen arvostelijan mukaan peli onnistuu olemaan ”pelottavampi kuin moni muu ison budjetin kauhupeli yhteensä”. Games Radarin mukaan peli on erinomainen esimerkki ensimmäisesta persoonasta kuvatusta kauhupelistä.
Sinä

Sinä on persoonapronomini, joka viittaa henkilöön, jolle puhe kohdistetaan. Sana sinä on yksikön toista persoonaa vastaava pronomini. Yleensä suomen kielessä voidaan jättää subjektina olevat persoonapronominit pois lukuun ottamatta kolmansia persoonia, mikä onkin tavallisinta varsinkin kirjakielessä. Poikkeustapaus on silloin, kun halutaan saada sopiva sananpaino virkkeelle tai lauseelle.
Vieraille henkilöille puhuttaessa sinä-sanan sijasta käytetään tavallisesti sanaa te ja sen mukaisia monikon toisen persoonan verbimuotoja. Tätä tapaa sanotaan teitittelyksi, sinä-sanan käyttöä taas sinutteluksi.
Castle Adventure

Castle Adventure on Kevin Balesin suunnittelema, vuonna 1984 julkaistu tekstiseikkailupeli PC:lle. Se on toteutettu ASCII-grafiikalla.

Tarina

Castle Adventure edustaa niin kutsuttua "dungeon crawl"-lajityyppiä, ja siinä on taustatarinaa tuskin lainkaan: pelin alussa ruutuun tulee teksti "olet loukussa hylätyssä linnassa ja sinun pitää paeta. Linnan huhutaan olevan täynnä aarteita. Löydätkö ne kaikki?"

Peli

Pelaaja vaikuttaa ympäristöönsä sekä näppäinkomentojen että tekstijäsentimen kautta. Ruudulla näkyvät esineet voi poimia ohjaamalla pelihahmon niiden päälle. Päästäkseen käsiksi esineisiin, joita ei näytetä ruudulla, pelaajan on kirjoitettava komentoja kuten esimerkiksi "get diamond."
Voidakseen puolustautua pelin hirviöitä vastaan ja voittaakseen ne pelihahmolla on oltava miekka. Taistelu rajoittuu hahmon ohjaamiseen hirviötä päin. Taistelun osapuolet kestävät vain tietyn määrän vahinkoa, minkä mukaan taistelun lopputulos määräytyy ja joko hirviö tai pelihahmo kuolee. Tätä ei kuitenkaan näytetä ruudulla.
Voittaakseen pelin pelaajan on löydettävä avain ja avattava sillä pelin ensimmäisessä huoneessa oleva portti päästäkseen pois linnasta.
Lampeenjärvet

Maantiede

Järven pinta-ala on 2,5 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Siihen laskee yksi suo-oja. Järven luusua sijaitsee järven pohjoisrannalla, josta saa alkuunsa 3,8 kilometriä pitkä ja Lapejärven kanssa yhteinen laskuoja Helikonojaan.
Järvellä on 700 metriä rantaviivaa ja sen ranta on pääosin kallio- ja moreenipohjaista metsämaastoa. Itärantaan laskeutuu kalliojyrkänne. Rannoille on rakennettu pari loma-asuntoa, joille johtaa tie Laitilasta.

Historia

Lampeenjärviä oli alun perin kolme, mutta niistä kaksi on kuivatettu avosuoksi ja pellonreunaksi. Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järvet näkyvät selvästi vaikka niillä ei ole kartassa nimeä. Läheisen Viikaisen kylän (kartassa "Wikais by") kolmella talolla oli alueella peltoja, mutta itse järvet olivat asumattomia. Vuoden 1968 peruskartoissa kaikki järvet ovat olemassa. Järvien vedenpinnat laskivat pohjoiseen mennessä: 18,9 metriä, 18,3 metriä ja 17,8 metriä mereninnan yläpuolella N43-järjestelmässä. Vuoden 1984 peruskartassa ne olivat 19,0 metriä, 18,4 metriä ja 17,9 metriä merenpinnan yläpuolella N60-järjestelmässä. Tässä peruskartassa nykyään kuivatettujen järvien koko on pienentynyt edelliseen karttaan verrattuna.
Murmanskin satama

Murmanskin satama (ven. Порт Мурманск, Мурманский морской порт, Port Murmansk, Murmansk morskoi port, LOCODE: RU MMK) on Venäjän Murmanskin alueella sijaitseva, rahtimäärältään maailman suurin napapiirin pohjoispuolella sijaitseva jäätön merisatama. Satama sijaitsee Barentsinmeren eteläosassa olevan Kuolanvuonon nimellä tunnetun lahden sivustoilla, erityisesti Murmanskin kaupungissa vuonon itälaidalla.
Murmanskin satama on Venäjän suurin kalastussatama; Murmanskin kautta kulkee yli 15 % maan kalansaaliista. Murmansk on myös useiden ydinvoimakäyttöisten jäänmurtajien kotisatama (laiturialue Atomflot). Laajalla satama-alueella toimii lukuisia satamaoperaattoreita ja näillä on hallinnassaan useita kymmeniä (97 kpl) laituripaikkoja, yhteismitaltaan noin 11,5 kilometriä. Suurimmat laituripaikat on tarkoitettu esimerkiksi enintään 265 metrin pituisille ja syväykseltään enintään 14,2 metrin kuivarahtialuksille (tavarasatama, laituripaikka 14) tai enintään 317,4 pitkille, syväykseltään 8,2 metrin öljytankkereille. Tätä suuremmatkin tankkerit voivat lastata ja purkaa öljyä tai öljytuotteita Kuolanvuonoon ankkuroitujen valtavien varastotankkerien, kuten FSO Belokamenkan (RPK-3) ja sen tammikuussa 2016 korvannut FSO Nord ("Umba", vetoisuus 300 259 dwt) välityksellä.
Sataman on suunnitteilla useita laajennuksia, muun muassa hiiliterminaalia (uusi terminaali 18 miljoonalle tonnille/vuosi) ja öljyterminaaleja on suunniteltu kasvatettavan. Murmanskin satamaan on vuodesta 2010 lähtien ollut mahdollista tehdä myös enintään kolmen vuorokauden viisumivapaita risteilyjä; satamaa ollaan kehittämässä myös risteilyalusliikenteen kannalta toimivammaksi.
22. divisioona (talvisota)

22. divisioona oli suomalainen sotatoimiyhtymä, joka osallistui talvisodan taisteluihin. Kyseessä on pääosin etelä-Pohjanmaan, Satakunta-Hämeen, keski-Suomen ja Savon sotilaspiireissä 13. lokakuuta 1939 perustettavaksi (2. täydennysdivisioonan nimellä) määrätty divisioona. Divisioona sai keskityskäskynsä rintamalle 20. joulukuuta 1939. Divisioona muodostettiin käskyn mukaisesti niistä joukoista, jotka olivat jääneet perustamispaikoille varsinaisen kenttäarmeijan perustamisen jälkeen. Divisioona kuului ennen joulukuussa saamaansa keskittämiskäskyä organisatorisesti kotitäydennysjoukkoihin.

Varustaminen

Divisioona oli kenttäarmeijan perustamisen jälkeen ylijääneestä henkilöstöstä perustettu yhtymä, joten määrävahvuuksiin ei puolustusvoimien kalustopulasta johtuen päästy edes siinä määrin kuin varsinaisen kenttäarmeijan osalta.
Sil

Sil on Miñojoen sivujoki Galiciassa, Espanjassa. Sen pituus on 225 km, ja se saa alkunsa Kantabrian vuorilta. Joki virtaa Leónin ja Ourensen maakuntien läpi. Suurin kaupunki joen varrella on Ponferrada.
Autobahn A13 (Sveitsi)

Reitti

A13 on kansallinen valtatie N13 (saks. Nationalstrasse), joka  alkaa Bodenjärven kaakkoisrannalta Itävallan rajalta, kulkee Alppi-Reiniä ja Hinterrheiniä seuraten San Bernardinon tunnelin kautta Ticinoon ja yhdistyy moottoritiehen A2 Bellinzonassa. A13 alkaa moottoritien A1 jatkeena St. Margrethenissa. Sargansin eteläpuolella moottoritie A3 yhdistyy A13:een. 
Vuoristo-osuudella Churista Bellinzonaan A13-tie on pääosin kaksikaistaista. Tie kulkee St. Gallenin, Graubündenin ja Ticinon kantonien alueella.

Liikennemäärät

A13:n liikenne on vilkkainta Sargansin ja Churin välillä: runsaat 40 000 ajoneuvoa liikkuu tiellä keskimääräin vuorokaudessa vuoden aikana. Vähäisintä liikenne on Ticinon ja Graubündenin kantonit yhdistävässä San Bernardinon tunnelissa, jonka liikenne vuosikeskiarvona on runsaat 4 000 ajoneuvoa vuorokaudessa. Heinä-elokuussa, lauantaisin liikenne on suurimmillaan, ja autoja kulkee tunnelin 2-ajorataisella tiellä noin 20 000 vuorokaudessa.
Tornion räjähdysonnettomuus

Tornion räjähdysonnettomuus tapahtui 22. heinäkuuta 1945 sotilaiden lastatessa ammuksia rautatievaunuihin. Onnettomuudessa sai surmansa 16 suomalaissotilasta.

Räjähdysten sarja

Sotilaat olivat lastaamassa ampumatarvikkeita ja räjähdysaineita rautatievaunuihin 70 metrin päässä Tornion rautatieasemalta. Paikkaa kutsuttiin Pikku-Berliiniksi, ja sinne oli koottu saksalaisten Torniosta perääntymisen jälkeen kaikenlaista sotasaalista. Lapin sota oli päättynyt huhtikuussa, ja pohjoisesta tuotiin runsaasti ammuksia. Nyt lastattiin Ouluun vietäväksi suomalaisvalmisteisia kranaatinheittimien, kenttätykkien ja panssarintorjuntatykkien ammuksia sekä panssarivaunu- ja polkumiinoja.
Kello 20.40 räjähti. Ensimmäistä räjähdystä seurasi toinen. Kaksi jättimäistä tuli- ja savupilaria kohosi parin sadan metrin korkeuteen, ja paineaallot tärisyttivät Haaparannankin taloja. Kranaatit ja sirpaleet vinkuivat ilmassa torniolaisten rynnätessä väestönsuojiin. Haaparannan puolella poliisi eristi lähikorttelit. Kaupunkilaisia tungeksi myös tapahtumapaikalle, ja poliisi joutui hätistelemään heitä kauemmaksi.
Ammusten räjähtelyä kesti puolitoista tuntia. Paikalle saapuivat Tornion ja Haaparannan palokunnat ambulansseineen, mutta ne eivät voineet lähestyä paikkaa. Paloa sammutettiin puutavaravaunujen takaa sen verran kuin kyettiin. Tuli ei kuitenkaan päässyt leviämään 60 metrin päässä olevaan ammusvarastoon.

Tuhot

Vasta räjähdysten tauottua voitiin todeta, että kahdeksan ammusvaunua oli tuhoutunut. Ammusvaunujen ja rautatien paikalle oli syntynyt valtavat kuopat, ja kiskot ja ratapölkyt olivat kadonneet. Parakit olivat lentäneet ilmaan, mutta koska lähellä ei ollut asutusta, muut kiinteistövahingot jäivät rikkoutuneisiin ikkunoihin Torniossa ja Haaparannalla. Ikkunoita rikkoutui kahden kilometrin säteellä, ja sirpaleita lensi Haaparannalle saakka.
Onnettomuudessa kuoli 15 sotilasta, joista osasta löytyi vain rippeitä mutta eräistä ei jälkeäkään. Silpoutuneiden ruumiiden lisäksi paikalta löytyi kaksi pahoin loukkaantunutta. Viisi miestä pelastui onnettomuudesta ehjin nahoin. Autonkuljettaja hyppäsi ojaan ja pääsi sitä myöten poistumaan. Neljä miestä räjähdys heitti ilmaan, mutta he eivät silti loukkaantuneet. Toinen loukkaantuneista kuoli seuraavana päivänä, joten uhrien lukumääräksi tuli 16. Onnettomuudessa kuolivat asemestari Armas Piispala, kaksi alikersanttia, korpraali ja 12 sotamiestä.

Syy

Yhtään ensimmäisen räjähdyksen silminnäkijää ei jäänyt eloon. Siksi räjähdyksen alkusyyksi voidaan vain arvella huolimattomuutta tai varomattomuutta. Sitä, miksi yksi ammuslaatikko sai sellaisen kolahduksen, että se räjähti, ei tiedetä.
Marc Torrejón

Ura

Torrejón on Espanyolin kasvatti. Kauden 2005–2006 hän pelasi lainalla Málagan reservijoukkueessa Segunda Divisiónissa. Palattuaan Espanyoliin hän nousi joukkueen puolustuksen tukipilariksi yhdessä Daniel Jarquen kanssa. Ensiesiintymisensä pääsarjassa hän teki 1. lokakuuta 2006 ottelussa Osasunaa vastaan.
Kaudella 2006–2007 Torrejón pelasi 10 UEFA Cupin ottelua, kun Espanyol selviytyi aina finaaliin saakka. Finaalissa se kohtasi Sevillan, joka vei lopulta voiton rangaistuslaukauskilpailussa.
Seuraavalla kaudella 20. tammikuuta 2008 hän laukoi ensimmäisen maalinsa pääsarjassa ottelussa Real Valladolidia vastaan. Kaudella 2008–2009 Torrejónin peliaika jäi vähemmälle, kun kesän uusi hankinta Nicolás Pareja nousi avauskokoonpanoon.
19. heinäkuuta 2009 Torrejón teki nelivuotisen sopimuksen Racing Santanderin kanssa. Hän pelasi kolme kautta Racingissa, joka putosi pääsarjasta kauden 2011–2012 päätteeksi. Torrejón siirtyi seuraavaksi kaudeksi Saksan 2. Bundesliigassa pelaavaan Kaiserslauterniin.
Maltan saattueet

Maltan saattueet olivat Britannian kuninkaallisen laivaston huoltotoimituksia Välimeren sotanäyttämöllä toisessa maailmansodassa. Saattueet käyttivät Gibraltarin salmea tai lähtivät Aleksandriasta, jonne alukset kulkivat Englannista Hyväntoivonniemen reittiä pitkin.
Saattueiden suojaamisesta Välimerellä vastasivat Gibraltarille sijoitettu Force H ja Aleksandriaa tukikohtanaan pitävä Välimeren laivasto. Force H suojasi saattueita Bonin niemimaan länsipuolella ja Välimeren laivasto muuten.

Taustaa

Maltan sijainti puolessavälissä Gibraltarin ja Aleksandrian välistä merireittiä ja Sisilian ja Tunisian välissä sekä mahdollisuus vaikuttaa kuljetuksiin Italiasta Libyaan kulkeviin saattueisiin teki siitä merkittävän tukikohdan Välimeren alueen meriliikenteen valvontaan. Lisäksi Ison-Britannian Itä-Aasian yhteydet lyhenivät merkittävästi kuljettaessa Välimeren ja Suezin kanavan kautta eikä kierretty Afrikkaa.
Toisen maailmansodan alussa Välimeri oli hyvin rauhallista aluetta, koska pääosa alueista oli joko liittoutuneiden tai puolueettomien maiden hallussa. Lisäksi alueella oli ainoastaan kolme merkittävää laivastoa, joista Ranska ja Englanti olivat liittolaisia ja Italia oli sotaan liittymätön akselivaltio.
Ensimmäinen saattue GREEN 1 lähti 7. syyskuuta 1939 kello 20.00 Gibraltarilta kohti Aleksandriaa. Saattueessa oli 25 kauppa-alusta. Ensimmäinen saattue BLUE 1 lähti 9. syyskuuta Port Saidista. Tämän jälkeen saattueet kulkivat joka kahdeksas päivä. Saksalaisia kauppalaivoja oli 24. syyskuuta saarroksissa Espanjan ja Italian satamissa kaikkiaan 45.

Italian sodanjulistuksen jälkeen

Toisen maailmansodan alku käytiin pohjoisessa Euroopassa; Puolassa, Norjassa ja Tanskassa. Tällöin Italian osallistuminen taisteluihin liittolaisensa Saksan rinnalla oli merkityksetöntä. Sodan levittyä Ranskaan ja Ranskan puolustuksen luhistuessa Italia julisti sodan liittoutuneille 10. kesäkuuta 1940 ja hyökkäsi Ranskaan.
Välimeren sotilaallinen tilanne muuttui merkittävästi. Italian laivasto oli nyt maailman viidenneksi suurin. Ison-Britannian laivasto oli jäänyt yksin suojelemaan sekä Atlanttia että Välimerta. Ranskan laivaston pelättiin joutuvan akselivaltojen haltuun. Se kuitenkin estettiin iskuilla Ranskan laivastotukikohtiin. Isku puolestaan aiheutti melkein sotatilan Isoa-Britanniaa vastaan Välimerellä.

X Ilma-armeijakunta

Saksan ilmavoimien kenraali Hans Geisler perusti X Ilma-armeijakunnan päämajan Taorminaan joulukuun lopulla 1940. Armeijakuntaan kuuluvat laivueet asettuivat Catanian, Comison, Marsalan, Trapanin, Palermon ja Reggio di Calabrian lentokentille. Kentillä toimi saksalaisten rinnalla Italian ilmavoimien pommikoneita (45) ja hävittäjiä (75). Lisäksi Sardiniaan oli sijoitettu 70 pommittajaa ja 25 hävittäjää. Tällöin alueella oli yhteensä noin 400 akselivaltojen lentokonetta.
Kirveslammi (Akaa)

Maantietoa

Lampi on 200 metriä pitkä, 100 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,4 hehtaaria. Se sijaitsee Akaan pohjoisosissa Vähä Arajärven vieressä. Siihen laskee suo-oja ja toinen oja vie ylimääräisiä vesiä suolta ja laskee ne Vähä Arajärveen. Lammen rantaviivan pituus on 500 metriä ja rannat ovat suota. Lampi on autio ja sen vierestä kulkee metsäautotie, johon pääseen Viialasta tulevalta tielle.

Historiaa

Vuoden 1959 peruskartatssa suo-ojat oli jo kaivettu lammen rantaan. Vuonna 1976 oli Rimminsuon ojitus aloitettu ja sen tiheys kasvanut vuoden 1992 kartassa.
Kiuruveden Iskelmäviikko

Historia

Tapahtumaa tuottaa Kiuruveden Iskelmä Oy, joka toimi vuoteen 2010 nimellä Vihreät Niityt Oy. Tapahtuman historia on monivaiheinen ja tapahtuma on vakiinnuttanut nimensä Iskelmäviikoksi. Tapahtuman historia juontaa juurensa vuoteen 1999, jolloin tapahtuma järjestettiin ensimmäisen kerran nimellä Vihreät Niityt. Organisaatiomuutosten ja avainhenkilöiden vaihduttua 2007 tapahtumaa modernisoitiin ja uutta nimeä alettiin etsimään. Vuonna 2008 tapahtuma toimi nimellä Iskelmän Juhlaa 10 vuotta, jonka jälkeen nimeksi vaihtui Iskelmä Niityt. Tapahtuma joutui kuitenkin muuttamaan nimeään vielä kertaalleen tavaramerkkivarauksen myötä ja nimeksi vakiintui Iskelmäviikko.
Tapahtuman järjestämisalue on vaihtanut paikkaansa muutaman kerran; Kiuruveden satamasta torin kautta Nivan kentälle. Nivan kentällä tapahtuma on järjestetty jo useita vuosia.

Laulukilpailu

Laulukilpailu on hakenut muotoaan monivivahteisen historiansa vuoksi. Vuosina 1999-2007 Kiuruvedellä järjestettiin Toivo Kärki -laulukilpailu, 2008-2012 laulukilpailu kantoi nimeä Suomi Iskelmän SM ja vuosina 2013-2015 laulukilpailu kantoi nimeä Iskelmäviikko -laulukilpailu.
Vuonna 2016 laulukilpailun nimeksi vakiintui IskelmäMestarit -laulukilpailu.
Laulukilpailua säestää Pekka Juntusen Iskelmäorkesteri.
IskelmäMestarit -laulukilpailun karsintoja järjestetään ympäri Suomea keväisin. Iskelmäviikolla heinäkuussa järjestetään semifinaali, finaalin karsinta ja finaali. IskelmäMestarit -laulukilpailua voi seurata suorana heinäkuussa Järviradiosta.
Vapaiden lakonialaisten liitto

Historia

Spartan kuningas Nabiksen valtakaudella 190-luvulla eaa. muodostettiin ”Lakedaimonialaisten liitto”. Keisari Augustus vapautti sen Spartan hallinnasta joko vuonna 22 tai 21 eaa. Tämän jälkeen liitto otti nimen ”Vapaiden lakonialaisten liitto”.
Enimmillään vapaiden lakonialaisten liitossa oli 24 jäsenkaupunkia, mutta määrä putosi 18 jäseneen, jotka olivat antiikin kreikkalaisen maantieteilijä Pausaniaan mukaan Akriai, Alagonia, Asopos, Boia (Boiai), Epidauros Limera, Gerenia, Geronthrai, Gytheion, Kainepolis (Tainaros), Las, Leuktra, Marios, Oitylos, Prasiai (Brasiai), Pyrrhikhos, Teuthrone, Thalamai ja Zaraks. Sparta ei kuulunut liittoon. Kaikki liiton kaupungit eivät olleet aiemmin olleet itsenäisiä poliksia eli kaupunkivaltioita.
Vapaiden lakonialaisten liiton jäsenet harjoittivat muun muassa purppura- ja marmorikauppaa. Spartalainen Eurykles eli Gaius Julius Eurycles yritti noin vuosina 7–2 eaa. tuloksetta vahvistaa Spartan asemaa liiton jäsenkaupungeissa. Kaupungit olivat kuitenkin taloudellisesti kytköksissä Spartaan, koska sillä oli monopoli rahanlyönnissä Lakonian alueella.
HSC Karolin

Historia

Alus tilattiin australialaiselta Wavemaster Pty Ltd -telakalta. Alun perin nimellä Caraibe Jet aloitettu alus laskettiin vesille marraskuussa 1995, mutta pian koeajon jälkeen aluksen tilannut Oceanfast Ferries meni konkurssiin. ANZ-pankki otti vuonna seuraavana vuonna valmistuneen katamaraanin haltuunsa .
Syksyllä 2000 saksalainen AG Ems osti aluksen neljällä miljoonalla Yhdysvaltain dollarilla ja nimesi sen Polarsterniksi. Maaliskuussa 2001 Polarstern luovutettiin AG Ems -varustamolle. Polarstern asennettiin liikennöimään reitille Papenburg–Ditzum–Emden–Eemshaven–Borkum, ja teki vuoroja myös Helgolandiin.
Syyskuussa 2008 alus myytiin Lindaliini AS:lle Viroon. Alus sai nimekseen Karolin. Karolin aloitti liikenteen Helsingin ja Tallinnan välillä huhtikuussa 2009. Joulukuussa 2017 alus poistettiin Viron laivarekisteristä

Matkustusluokat

Karolinilla on kolme matkustusluokkaa: turistiluokka, lindaluokka ja VIP-luokka. Turistiluokka on suurin luokka aluksella, ja hintaan sisältyy vain kansipaikka aluksella . Lindaluokka on erillinen osastonsa, joka sijaitsee laivan 2. kerroksessa. Siellä tarjoillaan hintaan sisältyvä pieni välipala, kahvi/tee, virvoitusjuomat, annos siideriä, olutta tai viiniä ja päivän lehdet . VIP-luokka on erillinen tila, johon mahtuu 6–8 henkilöä. Hintaan sisältyy ateria, kahvia tai teetä, alkoholijuomia, virvoitusjuomia sekä päivän lehdet .

Kaupat, baarit ja muut palvelut

Karolinilla on pieni kauppa sekä baari. Lisäksi aluksen perässä on pieni ulkoterassi.

Onnettomuudet

8. toukokuuta 2008 HSC Polarsterniltä hajosi myrskyssä Helgolandin edustalla keulan näköalaikkunat, kun se oli matkalla Borkumiin. Keulan kaide irtosi myrskyssä ja paiskautui ikkunoihin, jotka hajotessaan aiheuttivat lasinsirpaleilla loukkaantumisia. Onnettomuudessa loukkaantui 23 matkustajaa .
W. Somerset Maugham

Henkilöhistoria

Maughamin isä oli juristi, ja hän hoiti Pariisissa Britannian suurlähetystön oikeudellisia asioita. Myös isoisä oli juristi, ja pojan oletettiin seuraavan heidän jälkiään. Näin ei kuitenkaan käynyt, mutta hänen vanhempi veljensä loi uran lakimiehenä. Maughamin äiti sairasti tuberkuloosia, johon tuolloin määrättiin yhdeksi lääkkeeksi lapsen synnyttäminen. Lääke ei kuitenkaan tehonnut vaan äiti kuoli 41-vuotiaana synnytettyään kuolleen lapsen. Äidin kuolema oli Maughamille elinikäinen trauma, ja hän piti äidin kuvaa yöpöydällä kuolemaansa saakka.
Pian kuoli isäkin, ja poika lähetettiin Britanniaan sukulaisten hoiviin. Tylyt sukulaiset ja kolkko sisäoppilaitoselämä saivat Maughamin änkyttämään, mikä vaivasi häntä ajoittain koko loppuelämän. Kun Maugham ei suostunut lakimiehen uralle eikä änkyttäjästä ollut valtion eikä kirkon virkoihin, hänet saatiin taivutelluksi lääketieteen opintojen pariin viideksi vuodeksi.
Jo opiskellessaan Heidelbergissa Saksassa Maugham oli kirjoittanut kirjan, ja nyt hän sai valmiiksi toisen, Liza of Lambeth (1897). Kirjan saama menestys sekä kriitikkojen että lukijoiden parissa saivat hänet hylkäämään lääketieteen ja aloittamaan 65 vuotta kestäneen kirjailijanuransa. Hän tosin valmistui lääkäriksi, mutta ei harjoittanut lääkärintointa päivääkään.
Seuraava menestys oli näytelmä Lady Frederick ja sen jälkeen menestys seurasi toistaan. Maugham oli biseksuaali, mutta suhteesta naimisissa olleeseen Syrie Wellcomeen syntyi 1915 tytär Liza. Wellcomen mies otti avioeron, minkä jälkeen Maugham ja Wellcome avioituivat 1917. Myrskyisä avioliitto päättyi eroon kymmenkunta vuotta myöhemmin.
Maugham osti 1928 Ranskan Rivieralta Villa Mauresque -nimisen huvilan, josta tuli hänen kotinsa melkein koko loppuelämäksi ja ajan merkittävimpiin kuuluva kirjallinen salonki. Toisen maailmansodan ajan hän vietti Yhdysvalloissa, mutta palasi Eurooppaan kumppaninsa Gerald Haxtonin kuoltua ja muutti Ranskaan huvilalleen 1946.

Kirjallinen tuotanto

Maugham julkaisi romaaneja, novelleja ja näytelmiä, joita on suomennettu ja esitetty suomeksi.

Suomeksi esitetyt näytelmät

Maughamin näytelmää The Sacred Flame on esitetty suomeksi nimellä Pyhä liekki. Näytelmä The Breadwinner tunnetaan nimillä Hyvästi perhe ja Leivänhankkija, näytelmä The Letter nimillä Kirje ja Kirjeen salaisuus. Näytelmä Sheppey on suomennettu nimellä Päävoitto ja The Rain nimillä Sade ja Sadie Thompson. Näytelmää East of Suez on esitetty nimillä Suezin itäpuolella ja Suezista itään. The Constant Wife tunnetaan nimellä Viisas aviovaimo. Lisäksi Maughamin näytelmistä on esitetty suomennettuina alkuperäisnimillään Caroline ja Lady Frederick.