google/wiki40b huggingface dataset:
Sinkianginaavikkonärhi

Levinneisyys

Sinkianginaavikkonärheä tavataan Sinkiangissa (Xinjiang) Länsi-Kiinassa. Lajin populaatioksi arvioidaan noin 10 700 yksilöä. Sinkianginaavikkonärhi on luokiteltu silmälläpidettäväksi ja sen kanta on laskussa elinympäristöjen pirstoutumisen vuoksi.

Elinympäristö

Sinkianginaavikkonärhi elää hiekkaisilla aavikoilla ja pensaikkoalueilla.
Lolésio Tuita

Lolésio Tuita (15. heinäkuuta 1943 Hihifo, Wallis- ja Futunasaaret – 1995) oli ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli keihäänheitto.
Tuita edusti Ranskaa kaksien arvokilpailujen keihäänheitossa. Hän sijoittui Münchenin 1972 olympialaisissa 11:nneksi tuloksella 76,34 m – karsinnassa hän heitti tuloksen 78,78 m. Rooman EM-kilpailuissa 1974 hän karsiutui tuloksella 68,86 m.
Ranskan mestaruuden 182-senttinen ja 90-kiloinen Tuita voitti vuosina 1970, 1972, 1973 ja 1976.
David M. Raup

Elämä

Raup syntyi 24. huhtikuuta vuonna 1933 ja kasvoi Bostonissa. Hänen isänsä Hugh Raup oli Harvardin yliopiston kasvitieteen professori, Cambridgessä Massachusettsissa sekä myöhemmin Harvardin metsätieteellisen tutkimuslaitoksen johtaja. Hänen äitinsä Lucy oli opettaja. Raup valmistui Chicagon yliopistosta vuonna 1953 opiskeltuaan siellä geologiaa. Seuraavaksi hän opetti geologian ja paleontologian tutkijoita Harvardissa ja keskittyi merisuolojen tutkimiseen. Myöhemmin hän opetti Kalifornian teknillisessä korkeakoulussa, Johns Hopkinsin yliopistossa Baltimoressa ja Rochesterin yliopistossa New Yorkin osavaltiossa. Hän siirtyi Chicagon Fieldin luonnonhistoriallinen museoon vuonna 1978, ja vuonna 1980 hänestä tuli dekaani. Hän siirtyi pois tehtävästä kahden vuoden kuluttua, koska se ei sallinut tarpeeksi mahdollisuutta tutkimustyöhön.
Tuutori

Tutori (lat. tutor) tarkoittaa opiskelijaa tai opettajaa, jonka tehtävänä on ohjata ja opastaa nuorempia opiskelijoita. Kouluissa tutori toimii ohjaajana, esimerkkinä ja tietopankkina varsinkin uusille opiskelijoille tai oppilaille. Useissa kouluissa tutoritoimintaa on kehitetty hyvin pitkälle, ja heidät koulutetaan tehtävään huolellisesti.
Raimund VI (Toulouse)

Raimund VI (Raymond, 1156-1222) oli Toulousen kreivi ja Provencen rajakreivi. Hän oli kuningas Ludvig VI:n tyttärenpoika.
Raimund tuki kataareja, ja kun nämä oli julistettu harhaoppisiksi. Huolestuneet paavi ja kuningas lähtivät ristiretkelle Toulousen kreiviä vastaan. Ristiretkeläiset tuhosivat monia Lounais-Ranskan kaupunkeja.
Raimund joutui kirkonkiroukseen ja luopui vallasta poikansa hyväksi.
Sveitsin jääkiekkomaajoukkue

Maailmanmestaruuskilpailuissa

Vuoden 1953 maailmanmestaruuskilpailujen jälkeen Sveitsi ei ennen vuotta 2013 voittanut arvokisamitalia 59 vuoteen. Lähimpänä mitalia se oli vuosien 1992 ja 1998 MM-kilpailuissa, joissa se sijoittui neljänneksi.
Vuoden 2013 maailmanmestaruuskisoissa Sveitsi voitti kaikki alkusarjan pelit ja selvitti tiensä semifinaaleihin voittamalla puolivälierässä Tšekin 2–1. Sveitsi voitti semifinaaleissa Yhdysvallat 3–0 ja eteni loppuotteluun. Sveitsi hävisi loppuottelussa Ruotsille maalein 1–5 ja sai ensimmäisen arvokisamitalinsa 60 vuoteen.
Vuoden 2018 maailmanmestaruuskisoissa Sveitsi selvisi loppuotteluun Ruotsia vastaan kukistaen puolivälierässä Suomen 3–2 ja välierässä Kanadan myös 3–2. Loppuottelussa Sveitsi hävisi Ruotsille voittolaukauskilpailussa lukemin 3–2.

Olympialaisissa

Vuoden 2006 talviolympialaisissa Sveitsi voitti Tšekin 3–2 ja kaksi päivää myöhemmin Kanadan 2–0.
Vuonna 2012 Sveitsi oli IIHF:n rankingissa sijalla 9, minkä ansiosta se selviytyi viimeisenä joukkueena suoraan vuoden 2014 olympiaturnaukseen.

Maailmanmestaruuskilpailujen isäntänä

MM-kisat on pelattu Sveitsissä vuosina 1935, 1939, 1953, 1961, 1971, 1990, 1998 ja 2009. Seuraavan kerran Sveitsi isännöi kisoja vuonna 2020.
Tavola

Tavola on kylä Halikossa. Kallionyppylän päällä sijaitsevan kylän pohjoispuolella ovat Nummi ja Märy ja eteläpuolella Yttelä. Kylän läpi kulkevat Myllyoja ja E18-moottoritie, jonka liittymä on kylässä. Tavolaan kuuluu myös pieni irrallinen alue Vaskiolla Somerojan ja Mustakrotin vaiheilla. Kumpikin kyläalue on säilynyt varsin tiiviinä.
Tavolassa on ollut kolme vaurasta kantatilaa; Kauhala, Kyöpi ja Mikola. Niiden päärakennukset ovat 1800-luvulta ja hyvin säilyneitä. Nykyisin kylään on rakennettu lukuisia omakotitaloja ja kunta on kaavoittanut koko keskustan ja Tavolan välisen peltoalueen. Kylään on myös rakenteilla huoltoasema ja Pinetta -myymälä palvelemaan moottoritieliikennettä.
Tavolasta on tehty löytöjä kivikautisista esineistä. Kylä on perustettu viimeistään 1200-luvulla, sillä se kuului suomalaisen vero-oikeuden piiriin. Tavolan varakkuudesta kertoo se, että kylässä oli Ruotsin vallan aikana armeijan ratsutila. Lisäksi kylä ei ole kuulunut yhdellekään kunnan kolmesta kartanosta.
Sotakommunismi

Sotakommunismi on Neuvosto-Venäjän talouskehityksen jakso vuosina 1918–1921. Sille oli tyypillistä hallinnon suora ohjaus ja sotilaskomento. Siitä voitiin luopua Venäjän sisällissodan päätyttyä, ja se tuli välttämättömäksi nälänhädän lievittämiseen. Vuonna 1921 Lenin vaati uutta talouspolitiikkaa, NEP:iä, joka mahdollisti vapaan maatalouden, pienteollisuuden ja vapaata yksityistä kauppaa muun muassa elintarvikkeilla. Sotakommunismin taloudellisena päämääränä oli taata vallankumouksen vakiinnuttaminen sisällissodan olosuhteissa ylläpitämällä puna-armeijaa.
Toivo Tommola

Toivo Tommola (31. heinäkuuta 1905 Muolaa – 21. heinäkuuta 1986 Ivanovo, Neuvostoliitto) oli suomalaissyntyinen Neuvostoliiton armeijan kenraalimajuri. Hän oli yksi korkeimpaan sotilasarvoon puna-armeijassa ylenneistä suomalaisista.

Nuoruus

Tommola siirtyi Venäjälle 1918 Suomen sisällissodan jälkeen. Hän liittyi puna-armeijaan vain 13-vuotiaana keväällä 1919 ja saman tien hänet nimitettiin rykmentinkomissaarina toimivan suomalaisen Juho Heikkosen lähetiksi. Heikkosen mukana Tommola osallistui Aunuksen retken torjumiseen, Arkangelin valtaukseen Venäjän valkoisilta ja englantilaisilta helmikuussa 1920 (katso Venäjän sisällissota) sekä Puolan sotaan, minkä päätteeksi koko rykmentti joutui Saksassa vangiksi. Vangit kuitenkin palautettiin Venäjälle.

Puna-armeijan upseeriksi

Syksyllä 1921 Tommola hyväksyttiin 16-vuotiaana Pietarin sotakoulun punaupseerikurssille, jossa oli paljon suomalaisia. Hän osallistui myös Itä-Karjalan kansannousun aikana talvella 1922 Toivo Antikaisen hiihto-osaston kuuluisaan Kiimasjärven retkeen. Tommola valmistui tykistöupseeriksi elokuussa ja aloitti palveluksensa. Hän kävi vielä 1932–1936 Frunzen sotilasakatemian, josta valmistuttuaan ylennettiin majuriksi ja nimitettiin myöhemmin rykmentinkomentajaksi. Tommola onnistui välttämään 1930-luvun puhdistukset taistellessaan tasavaltalaisten joukoissa Espanjan sisällissodassa 1936–1937.

Toinen maailmansota

Talvisodan aikana Terijoen hallituksen yhteyteen perustetussa Suomen kansanarmeijassa Tommola oli divisioonankomentajana, mutta kyseistä divisioonaa ei missään vaiheessa komennettu taisteluun. Jatkosodan alettua Tommola oli Suomen rintamalla 71. divisioonan tykistökomentajana ja sen jälkeen 14. jalkaväkidivisioonan johdossa pysäytti saksalaisten hyökkäyksen kohti Muurmannia. Keväästä 1942 alkaen sodan loppuun asti hän palveli jälleen Suomen vastaisella rintamalla. Tommola ylennettiin 1941 everstiluutnantiksi, 1942 everstiksi ja 1943 kenraalimajuriksi.

Sodan jälkeen

Sodan jälkeen hän palveli Neuvostoliiton Kaukoidässä, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1954. Eläkevuotensa hän vietti Ivanovossa.

Kunniamerkit

Tommola palkittiin Leninin kunniamerkillä.
Finlandia Vodka

Mainonta ja populaarikulttuuri

Finlandia Vodkaa on mainostettu muun muassa tuotesijoittelulla ja sponsorisopimuksin. James Bond-elokuvassa Kuolema saa odottaa (2002) agentti 007 on vaihtanut vodkan Absolutista Finlandiaan. Finlandia Vodka vilahtaa useissa Renny Harlinin ohjaamissa elokuvissa. Finlandia Vodka sponsoroi aikanaan McLarenin F1-tallia, ja sen mainoksia näkyi muun muassa Mika Häkkisen kypärässä vuosina 1999–2001.
Finlandia Vodkasta puhutaan useaan otteeseen Bret Easton Ellisin kirjassa Amerikan Psyko (1991), jossa muun muassa henkilöhahmo Timothy Price pyytää monesti Finlandiaa mutta joutuu "tyytymään" Absolut Vodkaan.
Turo Pajala

Turo Pajala (16. marraskuuta 1955 Joutseno – 28. helmikuuta 2007 Lappeenranta) oli suomalainen näyttelijä.
Pajala näytteli pääosaa Aki Kaurismäen elokuvassa Ariel, ja tästä työstä hänet palkittiin Moskovan kansainvälisillä elokuvajuhlilla. Lisäksi hän näytteli sivuosissa monissa kotimaisissa elokuvissa ja televisiosarjoissa. Viimeinen varsinainen rooli oli Joona Tenan elokuvassa Kulkurin taivas (1998). Pajalan elämä ajautui sivuraiteille Arielin jälkeen, jolloin hän vetäytyi julkisuudesta. Vuonna 2007 Turo Pajala näytteli vielä pienehkön joulukuusikauppiaan roolin Kari Väänäsen tv-sarjassa Taivaan tulet. Turo Pajala kuoli syöpään Lappeenrannassa oman äitinsä luona. 
Turo Pajala oli näyttelijä Erkki Pajalan poika. Turo Pajalalla on tytär Saara ensimmäisestä avioliitostaan näyttelijä Aino Sepon kanssa.
Skew Siskin

Historia

Kitristi Jim Voxx perusti Skew Siskinin vuonna 1990 löydettyään laulaja Nina C. Alicen. Yhtyeen nimi Skiw Siskin tarkoittaa "outoa lintua". Vuonna 1992 yhtye teki basisti Jogi Rautenbergin ja rumpali Nik Terryn kanssa depyyttialbumin Skew Siskin. Seuraavana vuonna se esiintyi yhdessä Acceptin ja Sargant Furyn kanssa, ja toimii Motörheadin lämmittelijänä.  
Vuonna 1996 yhtye tekee albumit Voices From The War ja Electric Chair Music uuden rumpalin, Crash Clickin kanssa. Parin vuoden kuluttua yhtye on Motörheadin Euroopan ja Alice Cooperin Saksan kierueilla lämmittelijänä. Neljäs albumi, What The Hell, julkaistiin vuonna 1999. 
Viidennen albumin Album Of The Year aikaan yhtyeellä oli vaikeuksia rumpalin kanssa. Lopulta levyllä soittaa Stefan Schwartzmann salanimellä Damien ennen siirtymistään Helloweeniin ja levy julkaistaan loppuvuodesta 2003. Yhtye jää tauolle Voxxin perheessä tapahtuneen tragedian vuoksi. 
Yhtye tekee paluun vuonna 2005 basisti Henning Menken ja rumpali Randy Blackin kanssa. Yhtyeen on kuitenkin jäätävä jälleen tauolle laulajan sairastuttua ja vasta vuoden 2006 loppupuolella he alkavat työstää uutta albumia Peace Breaker. Yhtyeen kuudes albumi julkaistiin 14. syyskuuta vuonna 2007.
Lea Piltti

Lea Maire Piltti (vuosina 1932–1943 oik. Piltti-Welcke, vuodesta 1944 Piltti-Killinen; 2. tammikuuta tai 1. helmikuuta 1904 Rautjärvi – 5. helmikuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja ja laulupedagogi. Hän oli aikansa maineikkaimpia koloratuurisopraanoita. Hän loi uran Keski-Euroopassa 1930- ja 1940-luvulla ja esiintyi myös Yhdysvalloissa.
Piltti aloitti lauluopinnot 16-vuotiaana opettajanaan Anna Hagelstam. Lauluopintojen rinnalla hän kävi ensin keskikoulun, sitten Jyväskylän seminaarin, josta hän valmistui kansakoulunopettajaksi vuonna 1924. Ensikonserttinsa hän antoi 1926, ja debytoi pian Suomalaisessa oopperassa Léo Delibesin Lakmén nimiroolissa. Piltti opiskeli laulua myös ulkomailla Pariisissa ja Berliinissä. Ensimmäinen ulkomainen kiinnitys oli Königsbergin oopperaan 1930, jolloin kansainvälinen ura lähti nousuun. Nelivuotisen sopimuksen hän teki Weimarin Deutsches Nationaltheaterin kanssa mutta vieraili samalla monissa Saksan oopperataloissa, muun muassa Berliinin valtionoopperassa, jossa Mozartin Taikahuilun Yön kuningattaren rooli sai suurta kiitosta. Piltti kiinnitettiin Wienin valtionoopperaan 1. koloratuurisopraanoksi vuonna 1939, mutta hän teki edelleen lukuisia vierailuja saksalaisiin oopperataloihin. Säveltäjä Richard Strauss kutsui Piltin 75-vuotisjuhlakonserttinsa solistiksi. Konsertti radioitiin ympäri maailmaa. Yhteistyö Straussin kanssa jatkui vuoteen 1942, jolloin Piltti lauloi Straussin yksinlauluja ja säveltäjä toimi säestäjänä. Laulut tallennettiin myös äänilevylle. Piltti teki urallaan lukuisia levytyksiä. 1930-luvulla hän esiintyi Suomessa harvakseltaan, lähinnä konsertti- ja oratoriolaulajana. 
Piltti oli avioitunut Saksassa ja ottanut Saksan kansalaisuuden. Sota pakotti hänet palaamaan Suomeen 1943, ja 1940-luvulta alkaen hän teki pääosin konsertti- ja solistiesiintymisiä kotimaassa, Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Piltti joutui sodan jälkeen kärsimään tiiviistä yhteyksistään kansallissosialistiseen Saksaan, ja hän joutui Saksan kansalaisena syksyllä 1944 internointileirille, jossa hän oli maaliskuuhun 1946 asti.
Vuonna 1949 Piltti aloitti laulupedagogin uransa. Hän toimi vuodesta 1966 Lahden, Jyväskylän, Hämeenlinnan ja Turun musiikkiopistojen laulunopettajana. Tunnetuimpia Piltin oppilaita olivat sopraano Anita Välkki ja basso Matti Salminen. Piltti vastaanotti Pro Finlandia -mitalin 1956, ja, muutama vuosi myöhemmin, 1961, hän piti jäähyväiskonserttinsa. Piltille myönnettiin professorin arvonimi vuonna 1974.
Piltti on haudattu Kuopioon. Kuopion Vanhalla hautausmaalla on kuvanveistäjä Heikki Häiväojan suunnittelema Lea Piltin muistomerkki (1985).
Monkey Island

Yleistä

Sarjan komiikka nojaa lukuisiin kummallisiin hahmoihin, red herring -esineisiin, stereotypiaan ja surrealistiseen huumoriin. Alkuosien grafiikkaa ja musiikkia on yleisesti kehuttu. Aikakauden tavoista poiketen pelien taustamaisemat piirrettiin ensin paperille, jotka skannattiin ja sovellettiin peliin sopiviksi. The Secret of Monkey Island oli myös ensimmäisiä pelejä, missä käytettiin musiikin vaihtelua tilanteen mukaan, ehostaen näin tunnelmaa elokuvamaisesti. Michael Land on toiminut pääsäveltäjänä koko sarjan ajan.

Alkuperä

Luettuaan Tim Powersin merirosvoromaanin On Stranger Tides Ron Gilbert sai innoituksen omaan merirosvoaiheiseen seikkailupeliinsä. Peli oli pitkän aikaa pelkällä idea-asteella, kun Gilbertin huomio keskittyi Indiana Jones and the Last Crusade -pelin kehitykseen. Idea päähenkilöstä syntyi, kun lähdettiin luomaan hahmoa, joka tietää pelimaailmasta tasan yhtä vähän kuin pelaaja. Haluttiin vastakohtaa sille, miten monia pelejä on hankala lähestyä, kun pelaajan oletetaan tietävän hahmon maailmasta kaiken. Gilbert on maininnut pelisarjan ilmapiirin saaneen vaikutteita Disneylandin Pirates of the Caribbean -kiertoajelusta.

Sarjan pelit

Sarjaan on julkaistu toistaiseksi viisi peliä, joista kaksi ensimmäistä ovat ansainnet klassikkoaseman pelaajien keskuudessa ja kaikki osat ovat myyneet hyvin. Pelisarjasta huomaa hyvin tietokoneiden nopean kehittymisen.
Riku Rikas

Juoni

Elokuva kertoo pojasta nimeltä Riku, jonka vanhemmat ovat todella rikkaita. Rikulla on kaikkea, mistä muut lapset voivat vain uneksia, mutta hän kaipaa silti ystäviä elämäänsä. Riku on kiinnostunut baseballista ja yrittää tutustua muihin lapsiin, jotka pelaavat sitä. Rikulla on aluksi vaikeuksia, mutta myöhemmin välit alkavat lämmetä lasten välillä. Rikun vanhemmat lähtevät matkalle, ja sillä välin hänen isänsä työntekijä Van Dough havittelee Rikkaitten perheen omaisuutta. Van Dough on järjestänyt heidän koneeseensa pommin ja kone räjähtää, mutta Rikkaat pelastuvat. He pelastavat lentokoneen ruhosta itselleen täytettävän pelastusveneen ja kelluvat sillä. Kotona Riku suree vanhempiaan, mutta hänellä on silti tunne, että he ovat elossa. Hänen hovimestarinsa Cadbury hoitaa häntä ja yhdessä hänen kanssaan he huolehtivat isänsä firmasta. Cadbury juonitaan putkaan, mutta pääsee pakenemaan Rikun ja tohtori Älypään avulla. Van Dough on asentanut Rikun kotiin turvakamerat ja erottanut kaikki työntekijät, korvaten heidät omilla alaisillaan. Riku yrittää saada hänen ja isänsä yhteydenpitovälineen, "isilinjan", kuntoon, mutta Van Dough onnistuu estämään sen. Riku ja hänen ystävänsä yrittävät saada isilinjan kuntoon, jotta hän löytäisi vanhempansa. Hän löytää heidät, koska he sattuvat olemaan samalla hetkellä Rikun sängyssä heidät vanginneen Van Doughin kanssa. Van Dough lähtee Rikun vanhempien kanssa heidän holviinsa, koska luulee heidän omaisuutensa olevan siellä. Samalla hän järjestää Rikun ja tämän ystävät Älypään keksimään laitteeseen joka muuttaa kaikki siihen syötetyt esineet keilapalloiksi. Älypää ehtii juuri ja juuri pelastamaan heidät ja Riku lähtee pelastamaan vanhempiansa. Hän saa heidät pelastettua ja Van Dough pidätetään. Riku sai vanhempansa takaisin sekä haluamiaan ystäviä, joiden kanssa voi pelata baseballia.
Bob the Robot

Bob the Robot on maaliskuussa 2013 Bob Helsingin ja Robot Creative Agencyn yhdistymisestä syntynyt mainostoimisto.
Bob Helsingin perustivat vuonna 2002 Kari Eilola, Jon Granström, Anu Igoni, Jukka Kurttila, Marko Parkkinen ja Petri Pesonen. Parkkinen erosi 2005. Art director Granström palkittiin vuonna 2005, copywriter Pesonen vuonna 2008 ja art director Igoni vuonna 2012 Grafian Vuoden huiput -kilpailun korkeimmalla palkinnolla, platinahuipulla.
Bob Helsingin suunnittelemia mainoskampanjoita ovat olleet Saarioisten ”Äitien tekemää ruokaa” -kampanja sekä Sauli Niinistön presidentinvaalikampanja 2006. Toimiston oma mainoskampanja, jossa vaadittiin Korkeasaaren paviaanien pelastamista toi yritykselle julkisuutta vuonna 2003.
Bob Helsinki on voittanut muun muassa Cannes Lions International Advertising Festivalin pronssisen leijonan sekä useita AdProfit- ja Effie-kampanjapalkintoja. Vuonna 2006 Bob Helsinki palkittiin Vuoden helsinkiläisenä yrittäjänä.
Bob the Robotin toimitusjohtajana toimii Miska Rajasuo. Fuusioituneen toimiston myyntikate on yli kuusi miljoonaa euroa ja toimisto työllistää runsaat 60 henkilöä.
Perustajat Jukka Kurttila ja Petri Pesonen sekä pankkialalla toiminut Risto Voutilainen ostivat vuonna 2014 Finlaysonin tekstiiliyrityksen CapManiltä. Kurttila ryhtyi Finlaysonin toimitusjohtajaksi, Pesonen luovaksi johtajaksi ja Voutilainen otti vastuun viennistä, taloudesta ja hallinnosta.
Armazi (jumala)

Armazi (georg. არმაზი) oli keskiaikaisten georgialaisten kronikoiden mukaan Kartlin (klassisten lähteiden Iberian) muinaisten georgialaisten esikristillisen pantheonin pääjumala.
Georgian kirjallisessa perinteessä Kartlin ensimmäisen kuninkaan Parnavaz I:n (jonka sanotaan hallinneen noin vuosina 299–234 eaa.) kerrotaan kohottaneen Armazin jumalankuvan vuorelle pääkaupungissaan ja rakentaneen samannimisen linnoituksen. 800- ja 900-lukujen hagiografinen teos "Ninon elämä" kuvaa Armazin patsasta "pronssiseksi mieheksi; hänen vartaloonsa oli kiinnitetty kultainen ketjuhaarniska, hänen päässään oli vahva kypärä; silmiksi hänelle oli laitettu smaragdit ja beryllit, käsissään hän piteli salaman tavoin kiiltävää sapelia, ja se kääntyi hänen käsissään". Saman kertomuksen mukaan sen kohde, 300-luvun georgialaisten kastaja Pyhä Nino, todisti patsaan vihkimiseksi pidettyä suurta juhlaa, ja kun hän alkoi rukoilla, salama poltti idolin Jeesuksen armosta.
Georgialaisia keskiaikaisia aikakirjoja ja paikannimeä Armazi lukuun ottamatta aikalaislähteitä esikristillisistä georgialaisista jumalista ei ole. Nimellä "Armazi" voi kuitenkin olla yhteys Iranin ja/tai Anatolian kulttuureihin. Nykyiset tutkijat eivät ole yksimielisiä Armazin alkuperästä. Se saattoi olla yhteydessä zarathustralaisuuden pääjumalaan Ahura Mazdaan, ja arkeologiset todisteet viittaavatkin zarathustralaisuuden levinneen muinaiseen Georgiaan. Toisaalta georgialainen historioitsija Giorgi Melikišvili on ehdottanut vakuuttavaa teoriaa, jonka mukaan Armazi oli heettiläisen mytologian Kuun jumalan Arman paikallinen variantti. Akateemikko Ivane Džavakhišvili on aiemmin osoittanut, että varhaiset georgialaiset kunnioittivat Kuuta pääjumalanaan, ja Kuun kultti myöhemmin yhdistyi kristityn Pyhän Yrjön kultin kanssa. Pyhää Yrjöä on pidetty Georgian suojeluspyhimyksenä keskiajalta saakka. Niinpä Armazi saattoi olla sykreettinen jumala, joka edusti paikallisten georgialaisten, iranilaisten ja anatolialaisten elementtien yhdistelmää.
Elli Ylimaa

Ellen (Elli) Johanna Ylimaa (o.s. Linnanheimo, vuoteen 1924 saakka Leino, 11. kesäkuuta 1900 Turku –  11. toukokuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Ylimaa oli alun perin harrastelijanäyttelijä, mutta vuodesta 1936 lähtien hän kuitenkin näytteli noin 40 elokuvassa, joista useissa oli pääosassa hänen nuorin sisarensa Regina Linnanheimo ja ohjaajana Teuvo Tulio.
Hän oli naimisissa toimitussihteeri Toivo Oskar Ylimaan kanssa vuodesta 1926 alkaen. Myös Ylimaan vanhempi sisar Ragnhild Peitsalo ja nuorempi sisar Rakel Linnanheimo olivat näyttelijöitä.
A. J. Slaughter

Seurajoukkueura

NBA-varaukseton Slaughter siirtyi yliopistovuosien jälkeen Eurooppaan ja italialaiseen Pallacanestro Biellaan, jota hän edusti kauden 2010–2011. Seuraavan kauden hän pelasi ranskalaisessa Belfius Mons-Hainautissa. Kaudet 2012–2013 ja 2013–2014 kuluivat myös Ranskassa, Cholet Basketissa ja Élan Chalonissa. Kaudella 2013–2014 hänet valittiin Ranskan liigan tähdistöön.
Kauden 2014–2015 Slaughter pelasi Kreikan A1 Ethnikin Panathinaikos BC:ssä, jossa hän voitti Kreikan cupin. Heinäkuussa 2015 Slaughter siirtyi Turkin koripalloliigan Banvit BK:hon.

Maajoukkueura

Slaughter sai vuonna 2015 Puolan kansalaisuuden. Hän edusti maata vuoden 2015 EM-kilpailuissa.
The Barefoot Brothers

The Barefoot Brothers on kouvolalainen vuonna 1988 perustettu rockyhtye, joka on urallaan julkaissut yhdeksän albumia.
Yhtyeen basisti Jussi Voutilainen kuoli vuonna 2017 vakavaan sairauteen. Nykyään keikoilla ja levyillä bassoa soittaa Antti Takalo.
Hernanes

Ura

Hernanes on São Paulon akatemian kasvatti, jossa hän aloitti vuonna 2001. Vuonna 2006 hänet vuokrattiin kaudeksi Santo Andrén joukkueeseen. Vuonna 2008, São Paulon pelaajana, Hernanes voitti Prêmio Craque do Brasileirãon, Brasilian Série A:n parhaan pelaajan palkinnon.
Hernanes valittiin myös vuoden 2008 Pekingin olympialaisten Brasilian maajoukkueeseen, joka kisoissa voitti pronssia. 
Tammikuussa 2009 englantilainen The Times -sanomalehti valitsi Hernanesin maailman lupaavimmaksi nuoreksi pelaajaksi.
São Paulo hyväksyi 6. elokuuta 2010 Lazion tekemän 13,5 miljoonan euron tarjouksen Hernanesista ja hän solmi seuran kanssa viiden vuoden sopimuksen. Hän pelaa tärkeässä dominoivassa roolissa Lazion keskikentällä tehden maaleja ja jakaen ratkaisevia syöttöjä. Kaudella 2010–2011 Hernanes teki Lazion paidassa 11 maalia, ollen joukkueen paras maalintekijä.
Al Berto

Al Berto, oikealta nimeltään Alberto Raposo Pidwell Tavares (11. tammikuuta 1948 – 13. kesäkuuta 1997) oli portugalilainen runoilija. 
Al Berto syntyi Coimbrassa, mutta muutti pian Sinesiin. Hän kävi taidekoulua Lissabonissa, mutta jätti Portugalin vuonna 1967 ja siirtyi Belgiaan. 
Al Berto suunnitteli taidemaalarin uraa, mutta päätti ottaa itselleen ammatin kirjoittamisesta. Hän palasi Portugaliin neilikkavallankumouksen jälkeen vuonna 1975. Hän julkaisi suurimman osan runokokoelmistaan 1980-luvulla. 
Al Berto oli avoimesti homoseksuaalinen. Hän kuoli AIDS:in komplikaationa ilmenneeseen lymfoomaan Lissabonissa 1997.
Pirjo Viitanen

Pirjo Liisa Viitanen (s. 19. heinäkuuta 1944 Hämeenlinna) on suomalainen tanssija, tanssinopettaja ja koreografi. Hän on yksi ensimmäisistä modernin tanssin tienraivaajista Suomessa.
Viitanen opiskeli Helsingissä Modernin tanssin opistossa Riitta Vainion johdolla vuosina 1964–1967. Hän on opiskellut tanssia ulkomailla Lontoossa, New Yorkissa, Pariisissa, Tukholmassa, Kölnissä ja Oslossa.
Viitanen toimi puheenjohtajana Suomen Tanssitaiteilijain Liitossa vuonna 1973 ja Pohjanmaan taidetoimikunnassa 2004–2006. Hän johti kymmenen vuoden ajan Keski-Pohjanmaan kulttuuriopiston tanssitaiteen linjaa ja oli vuonna 1994 perustamassa Kokkolaan talvitanssitapahtumaa, jota hän johti 17 vuoden ajan.
Vuonna 2005 Viitaselle myönnettiin valtion taiteilijaeläke ja keväällä 2012 hänet palkittiin pitkästä urastaan Suomen Kulttuurirahaston Keski-Pohjanmaan rahaston kulttuuripalkinnolla.
Viitanen asuu Kokkolassa avopuolisonsa, teatterilavastaja Markku Sirénin kanssa. Heillä on kaksi yhteistä lasta. Viitasella on myös tytär edellisestä liitosta.
Heinz-Juhani Hofmann

Heinz-Juhani Hofmann (s. 1973) on suomalainen säveltäjä. Hän on tunnettu etenkin vaikeita aiheita käsittelevistä vokaaliteoksistaan, kuten Kokkolan Oopperakesä -festivaaleilla 2012 kantaesitetystä oopperasta Ahti Karjalainen – elämä, Kekkonen ja teot (libretto Juha Hurme); ooppera Ihmissydän (2011) käsittelee lasten seksuaalista hyväksikäyttöä ja Maailmantappaja (2018) joukkomurhaajaa.
Heinz-Juhani Hofmannin isä oli kuoronjohtaja Heinz Hofmann.