google/wiki40b huggingface dataset:
Peder Severin Krøyer

Peder Severin Krøyer [peːdə seveʁin kʁojə] (23. heinäkuuta 1851 Stavanger, Norja – 21. marraskuuta 1909 Skagen, Tanska) oli tanskalainen taidemaalari, joka tunnetaan myös taiteilijanimellä P. S. Krøyer. Krøyerin tunnetuimpia teoksia on "Kesäilta Skagenin etelärannalla. Anna Ancher ja Marie Krøyer" (tansk. Sommeraften ved Skagen Sønderstrand med Anna Ancher og Marie Krøyer) vuodelta 1893.
Krøyer on tunnetuin niin sanotuista Skagenin maalareista (tansk. Skagenmalerne), joka oli pohjoismaalaisten taiteilijoiden ryhmä, joka vietti aikaansa 1800-luvun lopussa Skagenissa maalaamassa maisemamuotokuvia. Ryhmään kuuluivat Krøyerin lisäksi muun muassa Holger Drachmann, Laurits Tuxen, Michael Ancher ja Anna Ancher.

Elämä ja ura

Peder Severin Krøyer syntyi Norjan Stavangerissa vuonna 1851, mutta vietti nuoruutensa Tanskassa. Hän opiskeli vuosina 1864–1870 Tanskan kuninkaallisessa taideakatemiassa opettajinaan Wilhelm Marstrand ja Frederik Vermehren.
Krøyer toimi myös taiteen opettajana Kööpenhaminassa sijaitsevassa vapaassa taidekoulussa Kunstnernes Frie Studieskoler, jossa hänen oppilaitaan olivat muun muassa suomalaiset taiteilijat Alfhild Nordlund ja Evert Roos.
Krøyer meni vuonna 1889 naimisiin taiteilija Marie Krøyerin (o.s. Triepcken) kanssa, joka on ollut mallina useassa taiteilijan maalauksessa.
Välivesi (Virrat)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 22 hehtaaria, se on 1,1 kilometriä pitkä ja 550 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kolme saarta.  Sen rantaviivan pituus on 3,0 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Toisveden lähialueeseen (35.421) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 98,4 metriä mpy.
Diasetyleeni

Diasetyleeni avaruudessa

Diasetyleeniä esiintyy huomattavia määriä Saturnuksen suurimman kuun Titanin ilmakehässä.
Voyager 1 -luotain löysi diasetyleeniä yhdessä monien muiden molekyylien, kuten propyynin ja triasetyleenin (C₆H₂) ja syanopolyynien, kanssa Titanin pohjoisten napa-alueiden ilmakehästä.
Tietokonetekniikka

Tietokonetekniikka tutkii tietokoneiden yleisrakennetta ja sen eri osajärjestelmien teknologioita, kuten suorittimet, keskusmuisti, massamuistit, syöttö- ja tulostuslaitteet, tietoliikenne-elektroniikka ja eri oheislaitteet. Se kuuluu osana tietotekniikkaan.
Yliopistoissa keskitytään tietokoneen toimintaperiaatteisiin ja tietokonetekniikka liitetään usein digitaalitekniikkaan, jolloin keskitytään piirien ja digitaalijärjestelmien suunnitteluun. Keskiasteen oppilaitoksissa tietokonetekniikka on käytännönläheisempää.
Cent

Cent on useissa eri maissa käytetty valuutta. Sen symboli on usein ¢. Etymologisesti sana cent tulee latinankielisestä sanasta ”centum”, joka tarkoittaa sataa. Cent myös viittaa kolikkoon, jonka arvo on yksi cent.
Yhdysvalloissa ja Kanadassa 1¢ kolikko on yleisesti tunnettu lempinimeltään penny.
Nukkemurhaaja

Uudelleenfilmatisointi

Elokuvasta julkaistiin vuonna 2012 uudelleenfilmatisointi (Maniac, 2012), jonka tuotti Alexandre Aja ja ohjasi Franck Khalfoun. Uudelleenfilmatisointi ei saanut Suomessa levitystä elokuvateattereissa, mutta julkaistiin DVD ja Blu-Ray -tallenteina 2013.

Juoni

Frank Zito(Joe Spinell) joutui jo lapsena prostituoituna työskentelevän äitinsä kaltoin kohtelemaksi ja kasvaa aikuisena nuoria naisia murhaavaksi ja skalpeeraavaksi sarjamurhaajaksi, joka asettelee murhaamiensa naisten päänahan hiuksineen mannekiininukeille. Onnettomuudessa kuollutta julmaa äitiään silti ikävöivä Frank kokee, että kauniiden nuorten naisten rangaistus kauneudestaan on kuolema.
Frank murhaa ja liittää karmeaan kokoelmaansa useita naisia ennen kuin kohtaa valokuvaaja Annan (Caroline Munro), jonka kanssa Frank kuvittelee, että voisi edetä suhteeseen. Frank vie Annan vierailulle äitinsä haudalle ja hyökkää hautausmaalla Annan kimppuun. Anna onnistuu kuitenkin pakenemaan vahingoitettuaan hyökkääjäänsä lapiolla. Frank palaa epätoivoisena kotiinsaja siellä harhakuvitelmissaan kuvittelee joutuvansa oman mannekiinikokoelmansa uhriksi näiden repiessä ja raastaessa Frankia tämän omilla työkaluillaan. 
Seuraavana aamuna poliisien saapuessa Frankin asuntoon he löytävät Frankin vuoteestaan itsemurhan tehneenä.

Vastaanotto

Maniac oli ehdolla maineikkaan Saturn-palkinnon saajaksi pienen budjetin elokuvien kategoriassa (Best Low-Budget Film) vuonna 1981.

Kohtelu Suomessa

Valtion elokuvatarkastamo asetti elokuvalle ennakkotarkastuksessa ikärajan KK (Kokonaan Kielletty) vuonna 1989, kun elokuvan myyntiin ja vuokraukseen tarkoitettu VHS-tallenne pyrki Suomen markkinoille. Ikärajan vuoksi elokuvaa ei sannut Suomessa levittää eikä esittää. Täyskielto kumoutui vasta vuonna 1.1.2001 kuvaohjelmien tarkastusta koskevan lakimuutoksen yhteydessä. Mielenkiintoisesti elokuvasta on olemassa suomalainen jopa yli viisi minuuttia leikattu 1983 julkaistu VHS-julkaisu, jonka kansitaide on sensuroitu (irti leikattu pää on hävitetty) ja jonka takakannessa on maininta elokuvan olevan ikärajalla Kokonaan kielletty.
Emma Pullola

Emma Eveliina Pullola (s. 18. joulukuuta 1996 Rauma) on suomalainen kolmiloikkaaja. Hän edustaa Vaasan Vasamaa ja hänen valmentajinaan ovat vuodesta 2015 alkaen toimineet Mikael ja Natalia Bäck.
Pullola sijoittui 11:nneksi Eskilstunan alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015. Aikuisten Suomi–Ruotsi-maaottelussassa hän kilpaili ensimmäisen kerran 2017. Parhaimmillaan hän on sijoittunut kolmanneksi 2019.
Sisäratojen SM-kilpailuissa Pullola on saavuttanut kolmiloikassa kultaa vuonna 2019 ja pronssia vuonna 2018. Kalevan kisoissa hän saavutti hopeaa vuonna 2019. Hänen ennätyksensä ulkoradoilla on 13,57 metriä (2019) ja sisäradoilla 13,23 metriä (2019).
Veklahti

Veklahti (ruots. Vecklax) on kylä Kirkkonummella, Humaljärven ja Vitträskin välissä. Veklahdesta on matkaa Kirkkonummen keskustaan noin 8 kilometriä, ja Masalaan noin 6 kilometriä. Veklahdessa on paljon omakotitaloasutusta. Veklahdessa asuu muun muassa biologi Pertti Koskimies.
Kunta konkurssissa

Juoni

Kirja kertoo avaruusoliosta, joka saapuu syrjäiseen kuntaan, joka on taloudellisessa ahdingossa. Ufo tapaa matkallaan kirjavan joukon henkilöitä. Tarina on kirjoitettu kunnassa olevien ihmisten näkökulmasta ja mitä heidän elämässään tapahtuu.

Lainaus

»Johtajatar istui pallilla saunan eteisessä ja tiirasi verhon rakosesta ulos ja portille. Sieltä sen limanuljaskan oli kohta pakko tulla traktoreineen. Hän oli äsken odottanut portaiden edessä ja oli sitten huomannut, että niin hoitajat kuin hoidettavatkin roikkuivat ikkunoissa ja tirskuivat niin kuin olisivat nähneet hänen sisälleen. Hän livahti sitten tänne, täältä näki parhaiten ja häntä ei nähty.»
(Kunta konkurssissa s. 131)
Petrus Lombardus

Petrus Lombardus (myös Pietari Lombardialainen, s. noin 1100 Italia – k. 3. toukokuuta 1160, Pariisi Ranska) oli keskiaikainen filosofi ja Pariisin piispa. Hän on merkittävimpiä skolastikkoja.
Petrus Lombardus syntyi köyhään perheeseen Lumellognossa Italiassa, lähellä Novaraa. Bernhard Clairvauxlaisen tuella hän pystyi kuitenkin opiskelemaan Bolognassa, Reimsissä ja Pariisissa. Myöhemmin hänestä tuli Pariisin Notre Damen koulun professori. Vuonna 1159 hänestä tuli Pariisin piispa.
Petrus Lombarduksen tunnetuin teos on Sentenssit (Quatuor libri sententiarum, 'Sentenssien neljä kirjaa'), joka on yksi skolastisen filosofian merkittävimpiä ja kommentoiduimpia teoksia. Keskiajan yliopistollinen teologikoulutus perustui paljolti sen opiskeluun ja kommentointiin. Teos vaikutti suuresti muiden muassa Albert Suureen, Bonaventuraan, Tuomas Akvinolaiseen ja Duns Scotukseen. Teoksen ansiosta Petrus Lombardusta kutsuttiin lisänimellä Magister Sententiarum, 'sentenssien opettaja' tai jopa pelkästään nimellä Magister, "opettaja".
Petrus Lombarduksen oma filosofinen ajattelu sai vaikutteita Pierre Abélardilta. Hän osallistui erityisesti pyhää kolminaisuutta koskevan opin määrittelyyn.
Maa (Aikakoneen albumi)

Vastaanotto

Soundin Mika Junna antoi albumille kolme tähteä viidestä. Hän sanoi albumin olevan yhtyeen siihenastisista ehein ja harkituin kokonaisuus.
Bradford City AFC

Historia

Bradford City perustettiin 1903 ja se hyväksyttiin heti The Football Leaguen jäseneksi. Seura aloitti 2. divisioonassa, jonka se voitti 1908 ja nousi 1. divisioonaan. Vuonna 1911 Bradford City voitti FA Cupin kaatamalla Newcastle Unitedin uusintaottelun jälkeen ja sijoittui viidenneksi 1. divisioonassa, mikä on seura paras sijoitus pääsarjatasolla.
Bradford City putosi 2. divisioonaan 1922 ja viisi vuotta myöhemmin 3. divisioonaan. City nousi takaisin 1929 voittamalla 3. divisioonan ylivoimaisesti. Seura putosi takaisin 1937, minkä jälkeen seura vietti lähes 50 vuotta 3. ja 4. divisioonassa.
1980-luvulla Bradford City lähti pohjalta uuteen nousuun. Taloudellisista ongelmista huolimatta seura nousi 3. divisioonaan 1982 ja kolme vuotta myöhemmin 2. divisioonaan. Nousukautta varjosti 2. toukokuuta 1985 tapahtunut katsomopalo, jossa kuoli 56 katsojaa. Kaudella 1987–1988 City jäi pisteen päähän paluusta pääsarjatasolle, mutta jo kaksi vuotta myöhemmin se putosi jälleen 3. divisioonaan.
Vuonna 1994 seuran puheenjohtajaksi tuli Geoffrey Richmond, joka investoi joukkueeseen ja 1996 Bradford City palasikin nousukarsintojen kautta toiseksi korkeimmalle sarjatasolle, joka oli sarjauudistuksessa nimetty 1. divisioonaksi. Kauden 1998–1999 päätteeksi Bradford nousi valioliigaan. Ensimmäisellä kaudella Bradford säilyi niukasti sarjassa, mutta vuotta myöhemmin lukuisista pelaajahankinnoista huolimatta seura putosi pääsarjatasolta. Jälkimmäisellä kaudella Bradford pelasi ensi kertaa eurocupeissa, kun se osallistui Intertoto Cupiin.
Putoamisen vuoksi Bradfordin taloudellinen tilanne heikkeni nopeasti, ja vuonna 2004 pahasti velkaantunut seura ajautui selvitystilaan ja putosi ykkösliigaan. Seura pelastui konkurssilta, mutta 2007 Bradford putosi jälleen sarjatasoa alemmas. Kaudella 2012–2013 Bradford eteni liigacupin loppuotteluun pudottamalla matkalla kolme valioliigaseuraa – Wiganin, Arsenalin ja Aston Villan. Kauden päätteeksi Bradofrd nousi karsintojen kautta ykkösliigaan, jossa se pelasi kuusi kautta kevääseen 2019 saakka.

Stadion

Seuran kotistadion on Valley Parade, joka rakennettiin 1886 Manningham Rugby Clubin kentäksi. Alkujaan katsomoihin mahtui 18 000 katsojaa. Stadionia laajennettiin vuosien varrella ja sen katsojaennätys on 39 146 vuodelta 1911. Valley Parade tuhoutui lähes täysin 56 kuolonuhria vaatineessa katsomopalossa 1985, minkä jälkeen se rakennettiin uudestaan. Stadionin nykyinen kapasiteetti on 25 136.
Juho Pynninen

Juho (Juhana, Johan) Pynninen (huhtikuu 1818 Antrea – 29. kesäkuuta 1864 Viipuri) oli suomalaisen kansankirjaston uranuurtajia.
Pynnisen vanhemmat olivat Matti Iivonen ja Maria Pynninen. Hän tuli 1838 Viipuriin kauppa-apulaiseksi ja toimi myöhemmin konttoriapulaisena, hankki varallisuutta ja oli muun muassa seurakunnan kirkonisäntä.
Kirjallisuus ja kansanvalistus muodostuivat tärkeiksi Pynniselle, 1845 hän oli mukana perustamassa Viipurin Suomalaista Kirjallisuusseuraa ja 1849 järjestämässä varainkeruuta Viipurin ensimmäiselle kansakoululle. Anders Josef Europaeuksen 1841 Sanansaattaja Viipurista -lehdessä ilmestyneestä kirjoituksesta sekä Carl Axel Gottlundin Otava-teoksen eräästä maininnasta innostuneena Pynninen laati 1845 useita kirjoituksia Kanava-lehteen, joissa hän esitti lainakirjastojen perustamista.
Pynninen perusti itse suomalaisen lainakirjaston Viipuriin vuonna 1846, painatti luettelon kirjaston noin 200 kirjasta ja hoiti kirjastoa. Se toimi varsin vilkkaasti vuoteen 1861 saakka, jolloin Viipuriin perustettiin kaupunginkirjasto. Vaikka ilmeisesti Torniossa ja Liperissä oli ollut jo hieman aiemmin vastaavia kirjastoja, Pynnisen kirjoitukset saivat ajatuksen pitäjänkirjastoista leviämään. Häntä pidetäänkin kansankirjastojen isänä Suomessa. Kansanvalistusseura muisti Pynnisen työtä perustamalla 1894 hänen nimeään kantavan rahaston kirjastojen avustamiseksi.
Pynnisen puoliso oli Maria Suutarinen (k. 1862).
Nikolai Podgornyi

Nikolai Viktorovitš Podgornyi (ven. Никола́й Ви́кторович Подго́рный, ukr. Микола Вікторович Підгорний, Mykola Viktorovytš Pidhornyi, 18. helmikuuta (J: 5. helmikuuta) 1903 Karlovka – 12. tammikuuta 1983 Moskova) oli neuvostoliittolainen poliitikko.
Podgornyi opiskeli insinööriksi elintarviketeollisuuden instituutissa Kiovassa. Hänet valittiin Neuvostoliiton kommunistisen puolueen keskuskomitean sihteeriksi vuonna 1957 ja politbyroon jäseneksi 1960. Ukrainan puoluejohtajana hän toimi 1957–1963.
Podgornyi liittyi vuonna 1964 pääsihteeriksi noussutta Leonid Brežneviä vastaan käytyyn valtakamppailuun. Häviäjänä hänet erotettiin keskuskomitean sihteerin asemasta ja hän sai Neuvostoliiton muodollisen valtionpäämiehen, korkeimman neuvoston puhemiehistön puheenjohtajan aseman 1965 Anastas Mikojanin jälkeen. Vahvasti alkoholisoitunut Podgornyi erotettiin politbyroosta ja hän jäi eläkkeelle Brežnevin ottaessa myös valtionpäämiehen toimen 1977.
Khattiya Sawasdipol

Khattiya Sawasdipol (thaiksi ขัตติยะ สวัสดิผล, 2. kesäkuuta 1951 Photharam, Ratchaburi – 17. toukokuuta 2010) oli thaimaalainen kenraali. Hän tuki avoimesti vuoden 2006 vallankaappauksen jälkeen muodostettua, uusia vaaleja ja hallituksen eroa vaativaa UDD-liikettä (National United Front of Democracy Against Dictatorship), jonka kannattajat tunnetaan nimellä ”punapaidat”. Mielipiteidensä ja toimintansa vuoksi hän sai mediassa lisänimen Se Daeng (thaiksi เสธ.แดง, 'punainen komentaja').
Khattiya Sawasdipol, joka lukeutui UDD:n radikaaliin siipeen, omaksui liikkeen sotilaallisen strategin roolin. Punapaitojen maltilliset johtajat ovat ottaneet kenraaliin etäisyyttä, koska eivät jaa tämän näkemyksiä kovemmista otteista. Pääministeri Abhisit Vejjajiva on kutsunut häntä ”terroristiksi”.
Khattiya Sawasdipol oli 13. toukokuuta 2010 Sala Daengin liittymässä Bangkokissa UDD:n mielenosoittajien valtaamalla alueella antamassa haastattelua New York Timesin toimittajalle, jolloin hän haavoittui kuolettavasti luodinosumasta päähän. Hän kuoli neljä päivää myöhemmin sairaalassa.
Issie

Issie eli Isshii on japanilainen järvihirviö, jonka väitetään elävän Kyūshūn saarella sijaitsevassa Ikeda-järvessä, Kagoshiman kaupungista etelään. Olennosta on tehty useita silminnäkijähavaintoja, joissa sitä kuvaillaan yleensä suurikokoiseksi ja tummaksi. Sillä kerrotaan olevat evät ja selässä kyttyröitä.
Kyseisessä järvessä ei elä suuria kaloja, vain pikkukaloja ja enintään 1,8-metrisiksi kasvavia ankeriaita. Ankeriaat elävät vesistöjen pohjalla, kun taas Issien on usein nähty nousevan järven pintaan, joten ne eivät selitä väitettyjä havaintoja.
Useimmat väitetyt silminnäkijähavainnot on tehty järven lounaisosissa. Vaikka Ikeda-järvi on pinta-alaltaan vain 11 neliökilometriä, se on jopa 230 metriä syvä, mikä vaikeuttaa olennon etsimistä.
Olento on tunnettu paikallisissa taruissa jo vuosisatoja. Yhden tarinan mukaan Issie oli alun perin valkoinen hevostamma, joka eli Ikedajärven rannalla varsansa kanssa. Sitten muuan samurai sieppasi varsan, eikä tamma etsinnästä huolimatta enää löytänyt sitä. Epätoivoinen hevonen meni lopulta etsimään varsaa järvestä, ja muuttui siellä matelijamaiseksi hirviöksi, joka vieläkin välillä nousee vedenpintaan poikastaan etsiessään. Nykyisin alueen matkailu hyödyntää tarinaa järvihirviöstä, ja Issielle on jopa pystytetty patsas.
Bahman Ghobadi

Bahman Ghobadi (tai Qobadi, s. 1. helmikuuta 1969 Baneh, Iran) on iranilainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja -tuottaja, syntyperältään kurdi. 
Ghobadi syntyi Iranin Kurdistanissa 1969 ja muutti pikkupaikkakunnalta maakunnan pääkaupunkiin perheensä kanssa Irakin–Iranin sotavuosina 1983. Hän kiinnostui valokuvauksesta ja lähti Teheraniin opiskelemaan elokuvaa. Hän kuuli Abbas Kiarostamin suunnittelevan Kurdistaniin sijoittuvaa elokuvaa, otti tähän yhteyttä ja pääsi toisen kuvausryhmän ohjaajaksi ja pieneen rooliin elokuvassa Tuuli meitä kuljettaa (Bad ma ra khahad bord, 1999). Myös Mohsen Makhmalbafin tytär Samira Makhmalbaf roolitti Ghobadin yhdeksi kiertokoulunopettajaksi Kurdistaniin sijoittuvaan elokuvaansa Liitutaulut (Takhté siah, 2000).
Ghobadi perusti oman Mij-tuotantoyhtiön edistämään kurdien elokuvakulttuuria. Hänen elokuviaan ovat orvoksi jääneestä sisarusparvesta kertova Juopuneiden hevosten aika (Zamani barayé masti asbha, 2000), joka sai Kultainen kamera -palkinnon Cannesin elokuvajuhlilla, ja Puolikuu (Niwemang, 2006).
Got7

Historia

Got7:n ensimmäinen minialbumi Got It? ja sen nimikkosingle ”Girls Girls Girls” julkaistiin 20. tammikuuta 2014. Albumi nousi kärkisijalle Billboardin koko maailman albumilistalla ja 2. sijalle Gaonin albumilistalla. Got7 julkaisi toisen minialbuminsa Got Love 23. kesäkuuta, jonka nimikkokappale ”A” julkaistiin samana päivänä. Yhtyeen ensimmäinen studioalbumi Identify ja sen nimikkosingle ”Stop Stop It” julkaistiin marraskuussa 2014. Identify ylsi kärkisijalle Gaonin viikottaisella albumilistalla, ja single ”Stop Stop It” sijoittui 4. sijalle Billboardin koko maailman singlelistalla. Got7 oli loppuvuonna ehdolla Seoul Music Awards- ja Golden Disk Awards -palkintojenjakogaalassa, voittaen yhteensä kolme palkintoa.
Got7 julkaisi kolmannen minialbuminsa Just Right 13. heinäkuuta 2015, jonka samanniminen nimikkosingle sijoittui Billboardin singlelistalla 3. sijalle. Yhtyeen neljäs minialbumi Mad ja sen nimikkosinglen ”If You Do” musiikkivideo julkaistiin 29. syyskuuta. Julkaisua seurasi yhtyeen ensimmäisen uudelleenpakatun albumin Mad: Winter Edition ja kappaleen ”Confession Song” musiikkivideon julkaisu 23. marraskuuta.
Yhtyeen ensimmäinen japaninkielinen studioalbumi Moriagatteyo julkaistiin helmikuussa 2016. Albumi sisältää kolme singleä: ”Love Train”, ”Laugh Laugh Laugh” ja ”Around the World”, joista ensimmäinen julkaistiin vuonna 2014 ja viimeinen vuoden 2015 lopulla. Got7 julkaisi viidennen minialbuminsa Flight Log: Departure 21. maaliskuuta 2016, jonka nimikkokappale ”Fly” julkaistiin samana päivänä. Minialbumin toinen single ”Home Run” julkaistiin myöhemmin huhtikuussa. Yhtye piti ensimmäisen soolokonserttinsa "Fly Tour" 29. huhtikuuta Soulissa, josta kiertue jatkui Kiinaan, Japaniin, Thaimaahan, Singaporeen ja Yhdysvaltoihin kesän aikana. Ryhmän toinen studioalbumi Flight Log: Turbulence ja sen nimikkosinglen ”Hard Carry” musiikkivideo julkaistiin 27. syyskuuta.
BMW 7-sarja

BMW 7-sarja on BMW:n huippumalli. Siitä on valmistettu kuutta mallisukupolvea (E23, E32, E38, E65, F01, G11). E65-mallin pidempiakselivälinen versio on koodinimeltään E66, F01-mallin pidempi versio taas on F02.
Bensiinimoottorivalikoima on yltänyt 2,5-litraisesta suorasta kuusisylinterisestä jatkuen 6,0 V12-moottoriin. Turboahdettuilla dieselmoottoreilla varustettuja malleja on myyty vuodesta 1996, aluksi rivikuutosilla ja 1998 alkaen myös V8-moottoreilla. 
1987 alkaen on valikoimassa ollut kustakin korimallista myös pidennetty versio, lang eli L, esimerkiksi 735iL.
Warkaus-sali

Warkaus-sali on Varkaudessa sijaitseva 500-paikkainen kokous- ja konserttisali. Sali sijaitsee hotelli Oscarin yhteydessä osoitteessa Kauppatori 4.
Warkaus-salin nousevassa katsomossa on 440 ja aitioissa yhteensä 58 paikkaa. Näyttämön leveys on 19 metriä, korkeus 9 metriä ja pinta-ala 113 neliömetriä. Rakennuksessa toimii myös useita ravintoloita ja tarjoilutiloja, kuten Warkaus-salin 250-paikkainen aularavintola Tempo, 50 hengen kabinetti Ruusa ja pieni ylälämpiö Kreeta.
2000-vuosikymmenen keskivaiheilla Warkaus-salin noin 170 tilaisuudessa vieraili vuosittain noin 27 000 kävijää. Salissa järjestetään paljon kotimaisten kevyen musiikin artistien kiertuekonsertteja. Varkauden Teatteri on esittänyt Warkaus-salissa suuria musikaalituotantoja, kuten Annie mestariampuja (2005) ja Mustalaisleiri muuttaa taivaaseen (2008). Salissa on pidetty myös Joroisten Musiikkipäivien konsertteja.
Lee Dorsey

Lee Dorsey oli yhdysvaltalainen soul- ja rhythm and blues -laulaja, jonka nimi liitetään New Orleansin musiikkityyliin.
New Orleansiin hänet toi halu harjoittaa ammattinyrkkeilijän tointa. Urheilu-ura kuitenkin jäi, kun hän tapasi Allen Toussaintin ja tämän yhteistyökumppani Marshall Sehornin. Nämä olivat kehittelemässä New Orleansille tyypillistä soul-musiikin lajia, jossa keskeisinä elementteinä olivat piano ja puhallinsoittimet.
Dorseyn levytysura käynnistyi rock and roll -vaikutteisella kappaleella "Ya Ya", jonka Britanniassa levytti Petula Clark. Muita versioita ovat tehneet John Lennon (albumilla Walls and Bridges, 1974) ja Hurriganes (Jailbird, 1979). Kappale oli mukana myös elokuvassa American Graffiti.
Dorseyn tyyli on yksinkertainen ja rento, ja siihen sekoittui vaikutteita New Orleansin rikkaasta musiikkiperinteestä. Useiden kappaleiden sanat ovat novelty-tyyppisiä.
Hänen alkuperäinen levy-yhtiönsä Fire Records lopetti toimintansa ja hän siirtyi Amy / Mala-Bell -yhtymälle.
Muita varhaisia levytyksiä olivat sitten "Ride Your Pony", "Working in the Coal Mine", "Can You Hear Me?" ja "Confusion". Näiden myötä Dorsey sai lisänimen "Mr. T.N.T." "Working in the Coal Minen" on Suomessa levyttänyt nimellä "Työssä satamassa" E. Sarmo & Elite albumillaan Kaktuksenpiikkejä.
"Everything I Do Gonna Be Funky" on yksi monista Allen Toussaintin Dorseylle tekemistä kappaleista. Hän on sen itsekin levyttänyt, kuten myös Claudia Linnear.
Vuonna 1966 Dorsey sai Britannian listoille kappaleet "Get Out of My Life, Woman" ja "Holy Cow". Hän tekikin siellä kiertueen, jonka muita artisteja olivat Jerry Lee Lewis ja Cliff Bennettin Rebel Rousers. "Get Out of My Life, Woman" on ollut rap-artistien suosiossa. Sitä ovat samplanneet Nas albumin Illmatic kappaleella "Memory Lane (Sittin' in da Park)" ja Wu-Tang Clan albumin Wu-Tang Forever kappaleella "Maria".
Vuonna 1968 Britanniassa ilmestyi sitten Dorseyn Greatest Hits -kokoelma.
Vuonna 1970 ilmestyi albumi Yes We Can, joka oli äänitetty New Orleansissa Jazz City -studioilla. Sen oli jälleen tuottanut ja kappaleet kirjoittanut Allen Toussaint. Taustayhtyeenä oli kaupungin maineikas The Meters. Albumi ei menestynyt, mutta sillä olevia kappaleita versioivat The Pointer Sisters ("Yes We Can"), Robert Palmer ("Sneakin' Sally Thru the Alley") ja Ringo Starr ("Occapella"). Niinpä Polydor Records julkaisi albumin uudelleen vuonna 1976. Muita albumin kappaleita ovat "Riverboat" ja "Tears, Tears and More Tears".
Vuonna 1976 Lee Dorsey vieraili Southside Johnny & The Asbury Jukesin ensimmäisellä albumilla ja osoitti olevansa "kiven kovassa vedossa".
Choi Eun-hee

Choi Eun-hee (kor. 최은희; 20. marraskuuta 1926 – 16. huhtikuuta 2018) oli eteläkorealainen näyttelijä. Hän loi menestyksekkään uran kotimaassaan ennen joutumistaan siepatuksi Pohjois-Koreaan vuonna 1978. Siepatuksi joutui myös hänen miehensä, elokuvaohjaaja Shin Sang-ok, josta hän oli vastikään eronnut, mutta jonka kanssa hän sittemmin meni uudelleen naimisiin.
Shin Sang-ok ja Choi Eun-hee työskentelivät Pohjois-Koreassa kuusi vuotta ennen onnistunutta pakoaan. He pakenivat vuonna 1986 Berliinin elokuvajuhlien aikana Yhdysvaltojen Wienin-suurlähetystöön. He saivat turvapaikan Yhdysvalloista. 
Vuonna 1985 Choi Eun-hee voitti parhaan naisnäyttelijän palkinnon Moskovan kansainvälisillä elokuvajuhlilla roolistaan elokuvassa Sogum, jonka Sang-ok Shin ohjasi.
Aurel Manthei

Aurel Manthei (s.1974, Wuppertal, Nordrhein Westfalen, Länsi-Saksa) on saksalainen näyttelijä, joka näyttelee rikossarjassa Stolberg ylikomisario Florian Kladea. Hän on näytellyt myös monissa muissa sarjoissa, teatterissa ja elokuvissa. Manthei puhuu äidinkielensä lisäksi englantia. Nykyään hän näyttelee myös Zürichin kaupunginteatterissa.

Yksityiselämä

Aurel Manhtei on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Hän harrastaa urheilua, autoja ja moottoripyöriä.
FS La Glorieuse (P686)

Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus sijoitettiin Uuteen Kaledoniaan Nouméauhun. Helmikuussa 2004 hurrikaani Ilvy pakotti siirtämään aluksen Vanuatulle.