google/wiki40b huggingface dataset:
Nuorallatanssija (Yön albumi)

Taustaa

Timanttia myyneen Varietee-albumin menestyksen myötä Yöstä oli tullut Suomen suosituin rockyhtye. Nuorallatanssijan äänitykset aloitettiin Lempäälän MSL-studiolla kiireisen keikkakesän jälkeen elokuussa 1984. Ahkeran kiertämisen johdosta yhtye ei ollut päässyt harjoittelemaan tulevan levyn kappaleita juuri lainkaan, eikä materiaalia myöskään ollut Varieteen tapaan yhtään ylimääräistä. Tämän vuoksi mukaan päätyi myös Joutsenlaulu, joka todennäköisesti olisi muutoin jäänyt pois levyltä. 
Kolme viikkoa kestäneiden äänitysten aikana yhtyeen rivit alkoivat jo rakoilemaan, Jussi Hakulisen asuttua muusta yhtyeestä erillään tyttöystävänsä luona Tampereella. Levyn tuottajana aloitti Costello Hautamäki, mutta hänen lähdettyään kiertueelle Popedan kanssa, jatkoi työtä studion omistaja Mika Sundqvist. Alun perin levy-yhtiö oli kaavaillut tuottajaksi brittiläistä Alan Shacklockia, joka oli tehnyt hyvää jälkeä muun muassa The Alarmin kanssa. Neuvotteluista ja Shacklockin alustavasta kiinnostuksesta huolimatta häntä ei kuitenkaan saatu Yön tuottajaksi. Aikalaisarvioissa levy ei saanut paljoakaan arvostusta, esimerkiksi Rumban päätoimittaja Rami Kuusinen antoi sille arvosanaksi vain 4/10. Myöhemmin albumia on kuitenkin kutsuttu yhtyeen eheimmäiksi ja laadukkaimmaksi.
Levyn kansikuvia varten yhtyeen jäsenet meikattiin ja he pukeutuivat Yleisradion puvustosta löytämiinsä pitsi- jä röyhelövaatteisiin ajan uusromanttisen tyylin mukaisesti. Yön laulaja Olli Lindholm on kuitenkin kiistänyt, että tyylillä olisi yritetty matkia samaan aikaan suosioon noussutta Dingoa. Asusteissa kuvattiin myös musiikkivideo kappaleesta Napoli Yleisradion Hittimittari-ohjelmaan. Yhtye jatkoi vastaavaa linjaa vielä toukokuussa 1985 julkaistulla singlellä Kuorotyttö.
Nuorallatanssija ilmestyi alun perin vain vinyylinä ja kasettina, CD-versio julkaistiin helmikuussa 1993. Sillä on bonuksena mukana myös vuoden 1984 livealbumi ...ja tapahtui niinä päivinä. Tammikuussa 2015 ilmestyi remasteroitu 30-vuotisjuhlapainos, joka sisältää neljä bonuskappaletta.

Listamenestys

Nuorallatanssija nousi listoille heti lokakuussa 1984. Korkeimmillaan se oli Mitä Suomi soittaa -listan kahdeksas, Seura-lehden albumilistalla sijalla 12 ja Suosikin listalla yhdeksäs. Menestys ei siis ollut yhtä hyvä kuin Varieteella, joka parhaimmillaan oli kaikkien kolmen listan kärkisijalla.

Singlet

Nuorallatanssijalta julkaistiin yhteensä kolme singleä. Ensimmäinen oli jo toukokuussa ilmestynyt Laulu meille kahdelle, joka oli äänitetty levyn muista kappaleista poiketen saman vuoden maaliskuussa. Albumilla siitä kuullaan uudelleenmiksattu versio. Myös toinen single Häät julkaistiin ennen albumin ilmestymistä lokakuussa 1984. Kolmantena singlenä julkaistiin marraskuun lopussa Joutsenlaulu. Sen B-puolella oli myös Nuorallatanssijalta löytyvä Painajaisten jälkeen sekä studioalbumeilla julkaisematon Skitsofreenikon päiväkirja. Lisäksi syyskuussa julkaistiin promolevy, joka sisältää kappaleet Häät ja Joutsenlaulu.
The Darling of Paris

Juoni

Mustalaiset sieppasivat varakkaan Esméralda-nimisen tytön (Theda Bara) jo hänen syntyessään, ja myöhemmin elämässään hänestä tuli "Pariisin kullanmuru". Esméraldaa rakastavat salaa kellonsoittaja ja entinen koukkuselkä Quasimodo (Glen White), Quasimodon häijy kirurgi Claude Frallo (Walter Law) ja samalla tavalla häijy kapteeni Phoebus (Herbert Heyes). Kuitenkin mustalaistanssijana työskentelevä Esméralda väheksyy kellonsoittajaa. Kirurgi tappaa kapteenin ja lavastaa Esméraldan, mutta monien sotkujen kautta Esméralda löytää varakkaan perheensä ja onnellisesti avioituu Quasimodon kanssa.
Carl Alfthan

Elämäkerta

Carl Alfthanin isä oli Venäjän armeijassa koko ikänsä palvellut kenraaliluutnantti Alexis Alfthan. Alfthan kävi Suomessa Haminan kadettikoulun 1873–1879 ja sen jälkeen Pietarissa Nikolain ratsuväkikoulun. Palveltuaan kuusi vuotta upseerina Henkikaartin ulaanirykmentissä hän suoritti 1887–1889 yleisesikunta-akatemian ja toimi vuodesta 1890 esikuntaupseerina. Hänet ylennettiin 1893 everstiluutnantiksi ja komennettiin eteläisen Ussurin alueen joukkojen komentajan erikoistehtäviin. Kiinan–Japanin sodan aikana Alfthan lähetettiin 1896 puoli vuotta kestäneelle tiedustelumatkalle vasta itsenäistyneeseen Koreaan ja palkittiin seuraavana vuonna everstin arvolla. Sen jälkeen hän oli kuuden vuoden ajan esikuntatehtävissä Kaukasiassa ja vuosina 1903–1904 113. Staraja Russan jalkaväkirykmentin komentajana Kiovassa.
Venäjän–Japanin sodan alussa Alfthan nimitettiin 77. tenginiläisen jalkaväkirykmentin komentajaksi Kutaisiin, mistä hänet kuitenkin pian siirrettiin Tbilisin sotilaskuvernööriksi Georgiaan ja Kaukasian rautateiden sotilasylivalvojaksi ja vuoden 1904 aikana edelleen Jelisavetpolin sotilaskuverööriksi. Sodan jälkeen hänet ylennettiin 1905 kenraalimajuriksi. Alfthan toimi 1906–1907 Mihailovin linnoituksen komendanttina Batumissa ja 1907–1908 Dagestanin sotilaskuvernöörinä, jolloin hän tilapäisesti tukahdutti armenialaisten ja tataarien väliset väkivaltaisuudet. Hän erosi palveluksesta 1908, mutta palasi jo seuraavana vuonna prikaatinkomentajaksi.
Ensimmäisen maailmansodan alussa Alfthan toimi 78. jalkaväkidivisioonan komentajana ja saavutti menestystä eräissä sodan ensiviikkoina itävaltalaisia vastaan käydyissä taisteluissa. Tammi–helmikuussa 1915 hän komensi Taka-Karpatiassa 78. jalkaväkidivisioonasta muodostettua Stryin ryhmää ja onnistui viivyttämään saksalaisten hyökkäystä Karpaattien yli. Hänet palkittiin ylennyksellä kenraaliluutnantiksi ja 3. luokan Pyhän Yrjön ristillä, jota ei ole myönnetty kenellekään muulle suomalaiselle kadettiupseerille. Toukokuussa 1915 Alfthan nimitettiin ensin 9. ja pian 12. armeijakunnan komentajaksi, mistä hänet siirrettiin saman vuoden elokuussa 3. armeijakunnan komentajaksi pohjoiselle rintamalle. Hän ajautui kuitenkin erimielisyyksiin esimiestensä kanssa ja pyysi eroa huhtikuussa 1916.
Alfthanin puoliso oli vuodesta 1909 kreikkalaisen kenraalin tytär Sofia Mavrokordatos. Vaimonsa kuoltua kesäkuussa 1917 Alfthan asettui asumaan Rylskiin Kurskin kuvernementtiin. Puna-armeijan vallattua kaupungin vuonna 1919 bolševikit vangitsivat hänet ja veivät vankina Kurskiin, josta hän onnistui pakenemaan, mutta jäi uudelleen kiinni. Valkoiset vapauttivat hänet vallattuaan Rylskin tilapäisesti takaisin. Vuonna 1920 Alfthan muutti asumaan Pjatigorskiin Kaukasiaan, josta hän pääsi Venäjän sisällissodan päätyttyä siirtymään 1922 Pietariin ja kesäkuussa 1923 Suomeen. Hän asui loppuikänsä Helsingissä. Eräiden tietojen mukaan hän oli valkoisen emigranttijärjestö ROVS:n ja venäläisten sotainvalidien liiton Suomen-johtaja.
Ceutan raja-aita

Ceutan raja-aita erottaa Marokon ja Espanjalle kuuluvan Ceutan autonomisen kaupungin toisistaan. Aidan tarkoitus on pysäyttää laiton maahanmuutto ja salakuljetus.  
Euroopan unioni on rahoittanut 30 miljoonaa euroa maksaneen aidan. Se käsittää rinnakkain olevia kolmimetrisiä aitoja, joiden huipulla on piikkilankaa, säännöllisin välein olevia vartioasemia ja tie, jota käyttävät poliisipartiot tai ambulanssit tarpeen tullen. Maakaapeli yhdistää valonheittimet, ääni- ja liikesensorit sekä videokamerat keskusohjauskoppiin.
Marokko on vastustanut aidan rakentamista.
Gamesa

Aurinkoenergia

Gamesa Solar tuottaa Sevillassa aurinkokennoja kapasiteetilla 6 MW (2007). Aurinkolämmityksen tuotantokapasiteetti oli  60 000 m²/vuosi (2007).
Punitive damages

Punitive damages (rangaistusluonteiset tai punitatiiviset vahigonkorvaukset) tarkoittaa common law -oikeusjärjestelmässä sellaista korvausta, jonka vahingonkärsijä saa tosiasiallisesti aiheutuneen vahingon määrän lisäksi. Vahingonaiheuttaja on siis korvausvastuullinen aiheuttamastaan todellisesta vahingosta, jonka lisäksi hän voi joutua maksamaan vahinkoa kärsineelle rangaistuksenluonteisen korvauksen, joka ei ole riippuvainen todellisen vahingon määrästä.
Common law -oikeusjärjestelmässä vahingonkorvaukset jaetaan varsinaisiin/korvaaviin vahingonkorvauksiin (compensatory damages) ja rangaistusluonteisiin vahingonkorvauksiin (punitive damages). Rangaistusluonteisten vahingonkorvausten tarkoitus on rangaista vahingonaiheuttajaa tämän toiminnasta ja estää teon toistaminen.
Suo­mes­sa ei ole sa­man­lais­ta ran­gais­tus­luon­teis­ta va­hin­gon­kor­vaus­jär­jes­tel­mää kuin Yh­dys­val­lois­sa. Suo­mes­sa va­hin­gon­kor­vauk­sen tar­koi­tuk­se­na on saat­taa va­hin­gon kär­si­nyt ta­lou­del­l­isesti sii­hen ase­maan kuin va­hin­koa ei olisi lain­kaan ta­pah­tu­nut eikä va­hin­gon­kor­vauk­sel­la ole tar­koi­tus pääs­tä hyö­ty­mään.

Oikeuskäytäntöä

Yhdysvaltain korkein oikeus käsitteli rangaistusluonteisten korvausten määrää BMW of North America, Inc. v. Gore -ratkaisussa vuonna 1996. Tapauksessa uutena myyty BMW oli maalattu uudelleen, eikä tästä kerrottu ostajalle. Alabamalainen valamiehistö tuomitsi BMW:n maksamaan 4000 dollaria varsinaisen vahingon osalta (auton hinnanalennus) ja neljä miljoonaa dollaria rangaistusluonteisia korvauksia. Myöhemmin Alabaman osavaltion korkein oikeus kohtuullisti korvaussumman kahteen miljoonaan. Tapaus eteni liittovaltion korkeimpaan oikeuteen, joka piti korvausta kohtuuttoman suurena ja palautti asian osavaltioon uudelleen käsiteltäväksi antamatta kuitenkaan konkreettisia ohjeita siitä, miten rangaistuskorvaukset oli laskettava jatkossa. Korvausten suuruudesta sanottiin, että niitä oli verrattava vastaajan käytöksen moitittavuuteen, kantajalle aiheutettuun haittaan ja muiden mahdollisten rangaistusten eroon.
Disney Magic

Risteilyt ja kohteet

Disney Magicin kotisatama on Port Canaveral, Floridassa, josta se tekee 7 yön risteilyjä mm. Pohjois-Amerikan eteläkärjessä sijaitsevaan Key Westiin, Meksikon Cozumeliin, Grand Caymanille, Saint Martinille, sekä The Walt Disney Companylle kuuluvalle Castaway Cay -nimiselle yksityissaarelle. Disney Cruise Linen laivoja varten Port Canaveraliin rakennettu Disney Cruise Line Terminal sijaitsee John F. Kennedyn avaruuskeskuksen ja Cape Canaveral Air Force Stationin naapurissa.
Kesäisin Disney Magic ylittää Atlantin valtameren, jolloin risteilyt suuntaavat eri puolille Eurooppaa, mm. Barcelonaan, Roomaan, Mallorcalle, Osloon, Tukholmaan, Helsinkiin, sekä Pietariin.
Simtek

Kausi 1994

Kausi 1994 oli tulokastallille erittäin raskas. Tallin toinen kuljettaja Roland Ratzenberger menehtyi kauden kolmannen osakilpailun, San Marinon GP:n toisissa aika-ajoissa sattuneessa ulosajossa etusiiven irrottua lähes 300 km/h vauhdissa oikealle kääntyvässä Villeneuve-mutkassa. Monacon GP:ssä Simtek ajatti vain yhtä autoa. Roland Ratzenbergerin korvaajaksi otettu Andrea Montermini rikkoi toisen auton ja omat nilkkansa muutamaa viikkoa myöhemmin Espanjassa, Barcelonassa. Sitä seuranneessa Kanadan GP:ssä ajatettiin jälleen vain David Brabhamin autoa, kun toista yritettiin jälleen saada ajokuntoon. Jean-Marc Gounon liittyi talliin Ranskan GP:ssä toisen kuljettajan roolissa, mistä eteenpäin kovia kokenut tulokastalli pystyi toimimaan jokseenkin normaalin päiväjärjestyksen merkeissä. Huolimatta auton heikosta kilpailukyvystä ykköskuljettaja Brabham pystyi silloin tällöin haastamaan Lotus- ja Larrousse-tallien autoja. Pääasiallisesti Simtekit kilpailivat kuitenkin koko kauden toisen tulokastalli Pacific Grand Prix’n kanssa kilpailuihin pääsystä, ja kauden kuudennen osakilpailun, Ranskan GP:stä eteenpäin Simtekit jättivät jokaisessa kilpailussa Pacificin autot ulos kilpailuihin hyväksyttyjen 26 auton ulkopuolelle.
Taloudellisten resurssien puute vaivasi tallin toimintaa koko kauden ajan, eivätkä rajuissa ulosajoissa vaurioituneiden autojen korjauslaskut helpottaneet tilannetta. Gounonin jätettyä tallin Wirth joutui etsimään maksukykyisiä kuljettajia kauden kolmeen viimeiseen kilpailuun. Domenico Schiattarella ajoi Simtekin toista autoa Euroopan sekä Australian GP:issä, ja Taki Inoue sateisessa Japanin GP:ssä. Kauden parhaaksi sijoitukseksi kirjattiin Gounonin saavuttama yhdeksäs sija Ranskan GP:ssä.
Verkkopedagogiikka

Verkkopedagogiikka tarkoittaa tieto- ja viestintätekniikan, verkko-oppimisympäristöjen ja sosiaalisen median pedagogisesti mielekästä hyödyntämistä opetuksessa.Verkkopedagoginen tutkimus kehittää verkko-opetusta palvelevia oppimisympäristöjä, pedagogisia ratkaisuja sekä didaktisia toimintamalleja.
Železnodorožnyi

Historiaa

Železnodorožnyi perustettiin vuonna 1861 linnoitukseksi, jonka tehtävä oli palvella läheistä Obiralovkan rautatieasemaa. Leo Tolstoin Anna Karenina -kirjan päähenkilö Anna Karenina kuolee juuri kyseisellä asemalla. Železnodorožnyi sai kaupunkioikeudet vuonna 1952. 1960-luvulla siihen liitettiin neljä naapurikaupunkia. Tunnettu runoilija Andrei Belyi asui kaupungissa 1920-luvulla.
Kaupungin rautatieasema on nykyään Železnodorožnaja (Železnodorožnyi).
Guy de Maupassant

Henkilöhistoria

Guy de Maupassant syntyi Château de Miromesnilin linnassa Tourville-sur-Arquesissa. Lapsuutensa hän vietti äitinsä kanssa kalliomuodostelmistaan tunnetussa Étretatin kylässä, jonka luonto kiehtoi häntä suuresti. Maupassant inhosi jo koulussa uskontoa mutta piti runoudesta ja teatterista. Hänen valmistuttuaan ylioppilaaksi vuonna 1870 syttyi Ranskan–Preussin sota, johon Maupassant osallistui vapaaehtoisena. Sodan päätyttyä vuonna 1871 hän muutti Pariisiin, jossa toimi kymmenen vuotta virkamiehenä, ensin meriministeriössä ja sen jälkeen opetusministeriössä. Virkojaan hän inhosi ja vietti sen sijaan runsaasti aikaa naisten ja huvitusten parissa.
Maupassantin kirjallinen ura edistyi, kun tunnettu kirjailija Gustave Flaubert otti hänet eräänlaiseksi suojatikseen. Flaubertin välityksellä Maupassant tapasi monia realistisen ja naturalistisen koulukunnan tunnettuja kirjailijoita, kuten Émile Zolan, Ivan Turgenevin sekä Henry Jamesin. Flaubertilta Maupassant oppi muun muassa havaintojen pikkutarkan kirjaamisen.
Vuonna 1880 Maupassant julkaisi debyyttirunokokoelmansa Des Vers, ja samana vuonna julkaistiin hänen ehkä tunnetuin novellinsa Boule de Suif (suom. Rasvapallo) antologiassa, jonka teemana oli Ranskan–Preussin sota. Päästyään uran alkuun Maupassant oli erittäin tuottelias.
Maupassantia oli 20-vuotiaasta vaivannut syfilis, joka myöhemmin aiheutti pahenevia mielenterveysongelmia. Ne heijastuivat myös hänen tuotantoonsa, erityisesti kauhunovelleihin. Vuonna 1892 Maupassant yritti viiltää kurkkunsa auki ja joutui mielisairaalaan, jossa kuoli 1893.

Tuotannosta

Rasvapallo kertoo lihavasta prostituoidusta, joka joutuu uhrautumaan preussilaisia pakenevan, raukkamaisen seurueensa puolesta Ranskan–Preussin sodan aikana. Une vie, eli Elämän tarina tai Naiskohtalo kertoo yksinäisen naisen turhaumista, ja sen on filmannut myös Toivo Särkkä.
Kauhutarinoista kaikkein tunnetuin, Le Horla, on joko merkillinen vampyyritarina tai kuvaus hulluudesta. Tarinassa on yksi fiktion vaikuttavimmista unihalvauksen kuvauksista.
Chris Hillman

Christopher "Chris" Hillman (s. 4. joulukuuta 1944, Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen muusikko, joka kuului 1960-luvulla The Byrdsin perustajajäseniin. Hän on lisäksi julkaissut useita sooloalbumeita ja vaikuttanut mm. yhtyeissä The Flying Burrito Brothers, Manassas ja The Desert Rose Band.
Ebolaepidemia Kongon demokraattisessa tasavallassa 2018–

Ebolaepidemia Kongon demokraattisen tasavallassa 2018– on Kongon demokraattisen tasavallan koillisosista elokuussa 2018 käynnistynyt ebolaepidemia. Se on levinnyt ainakin Pohjois-Kivun ja Iturin maakuntaan. Epidemiaa pidetään historian toiseksi pahimpana. Tautiin on sairastunut huhtikuun 13 päivään 2019 mennessä 1 251 ihmistä, ja kuolleita oli 803 (vahvistetut ja todennäköidet tapaukset). Yhteensä 371 ihmisen raportoitiin parantuneen sairaudesta kuluvan epidemian aikana.  
Samanaikaisesti alueella on meneillään Kivun konflikti, joka osaltaan vaikeuttaa ihmisten elämää ja avustustoimia.  Terveydenhoitoa alueelle tuoneen Lääkärit ilman rajoja -avustusjärjestön kahdelle ebolaklinikalle (muun muassa Butemboon) tehtiin aseellinen hyökkäys helmikuun lopulla 2019. Tästä syystä lääkärijärjestö lopetti toimintansa Pohjois-Kivun alueella. Toisaalta sairastuneet eivät enää hakeudu hoitoon epäluulon ja viranomaisten käynnistämien pakkokeinojen käyttöönoton jälkeen. 
Ebolarokotusten antaminen aloitettiin elokuussa 2018. Huhtikuun 2019 alkupuoleen mennessä lääkeyhtiö Merckin valmistama rokote (rVSV-ZEBOV) oli annettu jo yli 99 000 ihmiselle.
Kevin O’Leary

Kevin O’Leary (s. 9. heinäkuuta 1954 Mount Royal, Quebec) on kanadalainen sijoittaja ja televisiopersoona.
Suomessa O’Leary tuli tunnetuksi Jim-kanavalla esitettyjen televisiosarjojen Leijonan luola Kanada (Dragons’ Den) ja Leijonan luola USA (Shark Tank) myötä.
Sotaveromerkki

Sotaveromerkki on postimerkkilaji, joka kiinnitetään postilähetykseen tavallisen postimerkin lisäksi. Se on samankaltainen kuin postiveromerkki, mutta siitä saatavat tulot käytetään sotakulujen maksamiseen. Kuten muidenkin postiverojen maksaminen sotaveromerkkien käyttäminen on ollut pakollista tiettyinä aikoina.
Ensi kerran sotaveromerkit otettiin käyttöön Espanjassa 1874 kolmannen karlistisodan aikana. Useita muitakin merkkejä julkaistiin vuonna 1879. Ne olivat peruspainatukseltaan samanlaisia kuin sinä vuonna julkaistut tavalliset postimerkit, mutta niissä oli lisäteksti Impuesto de Guerra tai Impto de Guerra. Ensimmäisen maailmansodan aikana brittiläiset territoriot tuottivat sotaveromerkkejä päällepainamalla tavallisiin postimerkkeihin sanat WAR (sota) tai WAR TAX (sotavero).
Kanada meni askeleen pidemmälle ja alkoi 1915 muunnella amiraaleja esittävän postimerkkisarjansa painolevyjä. Aluksi merkkeihin lisättiin teksti WAR TAX ja vuonna 1916 teksti 1 T C, joka tarkoitti että merkistä kannettiin siihen merkityn postimaksun lisäksi yhden sentin suuruinen vero. Tällaisten merkkien käyttö postilähetyksissä oli välttämätöntä, eikä suinkaan vapaaehtoista.
Kenttätykistörykmentti 3 (jatkosota)

Kenttätykistörykmentti 3:n (KTR 3 tai KTR3) oli jatkosodan tykistöyksikkö. Se liitettiin osaksi 5. divisioonaa.

Keskittäminen ja sodan alun tehtävä

II patteristo alistettiin 19.6.1941 10. divisioonalle, joka ryhmitettiin suojajoukkona Nuijamaalle. Patteristo marssi Saimaan kanavan vartta asemiin Nuijamaalle, missä tarkkuutettiin patteriston tykit 76 K/02 ja 122 H/10 sekä henkilökohtaiset aseet.
Kenttätykistörykmentti 3 määrättiin lukuun ottamatta II Patteristoa 5. divisioonan tykistöksi ja kuljetettiin 29.6.1941 Tohmajärvelle. II patteristo jäi suorittamaan suojajoukkotehtäväänsä.
II patteristo siirtyi 27.7. asemiin Rautjärven Miettilään 18. divisioonaan kuuluvaa Jalkaväkirykmentti 27:ää, kunhan rykmentin hyökkäys kuukauden viimeisenä päivänä alkaisi ja johtaisi Ilmeen kylän valtaamiseen.
Paavin valta ja johtoasema

Paavin valta ja johtoasema ((latinaksi): Tractatus de potestate et primatu papae) on Philipp Melanchthonin vuonna 1537 kirjoittama asiakirja, joka kuuluu luterilaisen kirkon Tunnustuskirjoihin. Kirja käsittelee paavin ja piispojen valtaa.
Melanchthon kirjoitti "Paavin vallan ja johtoaseman" täydennykseksi Augsburgin tunnustukselle ja sen puolustukselle, vaikka sitä on virheellisesti pidetty usein Schmalkaldenin opinkohtien täydennyksenä. Toisin kuin Schmalkaldenin opinkohdat, tämä asiakirja hyväksyttiin jo Schmalkaldenissa, ja se valmistui 17. helmikuuta 1537. Alkuperäistä latinankielistä tekstiä ei enää ole, asiakirjan käänsi saksaksi Weit Dietrich.
Asiakirjan ensimmäinen osa käsittelee paavin, jälkimmäinen piispojen valtaa.

Merkitys

Schmalkaldenin liittokokous hyväksyi asiakirjan Augsburgin tunnustuksen täydennykseksi, mikä antoi sille tunnustuskirjan aseman.
Nykyaikana ovat jotkut niin sanotusti vanhaa virkakantaa edustavista eli naispappeutta vastustavista tahoista Pohjoismaiden luterilaisissa kirkoissa saattaneet alkaa vihkiä itse omia pappejaan ilman muodollista eroamista kirkosta ja rakentaneet omia kirkollisia rakenteitaan. Nämä ovat perustelleet tätä kirkon hajottamiseksi katsottua toimintaa tunnustuskirjoilla ja erityisesti Paavin valta ja johtoasema -asiakirjalla. Erityisesti on nostettu esiin seuraava kohta: Kun siis piispoista tulee kerettiläisiä tai kun he kieltäytyvät vihkimästä virkaan, silloin seurakuntien on jure divino pakko jo virassa olevien paimentensa välityksellä vihkiä uusi paimenia ja viran hoitajia. Tämän väitetyn hajaannuksen ja erimielisyyden syynä on yksinomaan piispojen jumalattomuus ja tyrannius. Näitten ryhmien näkökulmasta esimerkiksi se, että vanhaa virkakantaa edustavia teologeja ei vihitä papeiksi täyttää kyseisen kohdan määritelmän piispojen kieltäytymisestä vihkiä virkaan. Tätä perustelua on käytetty Norjassa,, Ruotsissa Missionsprovinsenin toimesta sekä Suomessa Suomen evankelisluterilaisen lähetyshiippakunnan perusteluissa.
Markus Lahtinen

Timo Markus ”Maka” Lahtinen on suomalainen muusikko.
Lahtinen on opiskellut Lahden Muotoiluinstituutin, videokuvauksen osastolla ja valmistunut 1994. Hän on ollut klarinetti- ja kitaraoppilaana Hämeenlinnan Musiikkiopistossa 1980-luvulla.
Lahtinen on soittanut freelancemuusikkona eri yhtyeissä, kuten Kuuma Satsi, Worth Holding, Kokooma, Faithfully Underground, Themes & Tunnelvisions, Brazilian Aeroplane, Jussu, Tommi Läntinen ja Kuutamolla Orkesteri, Tommi Lindell – Lindellandia, Kiipparikvartetti, Ressu Redford, Ysärihitit tour (Ressu Redford & Jussi Rainio), Eva Pohto & the Bonobos. Hän on tehnyt vuodesta 1998 yhteistyötä Circo Aereon kanssa, jolle hän on säveltänyt: Lopunaikoja Odotellessa Kabaree (1998), Glitter (2001), Sirkus Simpukka (2002–2003), Baby Dough (2003–2008), Super8 (2004), O/I (2006–2007), Camping II (2012) ja viimeisimpänä Light Blue & Orange, jossa toiminut musiikin sovittajana ja muusikkona esityksissä (2013).
Muita muusikon töitä ovat mm. MTV3:n ohjelmien Häämatkalle & Sukujuhla studioyhtye Enoset, johtajanaan Tommi Lindell, Kapsäkin/Helsingin Kaupunginteatterin Risto Räppääjä ja Pakastaja Elvi -lastenmusikaalin yhtyeen alkuperäiskokoonpano, contemporary juggling act Peapot Live, muusikon rooli Risto Räppääjä -elokuvissa. Sävellystöitä mm. lyhytanimaatiot: - Pizza Passionata (2001) , tuotanto Kinoproduction Oy, ohjaaja Kari Juusonen (palkittu Festival de Cannes 2001 - Syntymäpäivä (2004), tuotanto Kinoproduction Oy, ohjaus Kari Juusonen - Ö (2011), tuotanto Vanilla Oy, ohjaus Kari Juusonen
Lahtisen isä Timo Sulo Ilmari Lahtinen (1941-2010), äiti Anna-Liisa Lahtinen (o.s. Porkka) (s.1942), veli Tuomas Antero Lahtinen (s. 1969).
Iso Kuoppalampi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 5,6 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Imjärven valuma-alueeseen (14.179) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 96,9 metriä mpy.
Maailman kaikkien aikojen 100 parasta kirjaa

Maailman kaikkien aikojen 100 parasta kirjaa valitsi 100 kirjailijaa 54 maasta vuonna 2002 De norske Bokklubbenen järjestämänä.
EMDR

EMDR (Eye Movement Desensitization and Reprocessing) on silmänliikkeisiin perustuva, varsinkin traumaterapiassa käytetty hoitomenetelmä. Sen tarkoituksena on auttaa potilasta selviämään jostain psyykkisestä traumasta, joka saattaa edelleen painaa mieltä ja häiritä ihmisen normaalia elämää. Menetelmän on kehittänyt kalifornialainen psykologi Francine Shapiro.
EMDR-menetelmässä muistikuvia neutraloidaan ja muutetaan ohjattujen silmäliikesarjojen avulla. Hoidon toteuttamiseen kuuluu kahdeksan vaihetta. Hoito alkaa asiakkaan hoidon suunnittelemisesta. Liikesarjaan kuuluu silmien kääntämistä puolelta toiselle. EMDR-terapiassa käydään yleensä 5-10 kertaa. EMDR-menetelmää käytetään tyypillisesti osana laajempaa, muita terapiamenetelmiä käsittävää hoitoa; se ei ole itsenäinen terapiamuoto.