google/wiki40b huggingface dataset:
Kotaselkä (Mänttä-Vilppula)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 114 hehtaaria eli 1,1 neliökilometriä. Se on 3,1 kilometriä pitkä ja 800 metriä leveä. Järven ympäristössä korkeusvaihtelut ovat loivia ja suurin mäki kohoaa yli 10 metrin korkeuteen Kotaniemessä. Järven muoto on rikkonainen. Lampisenniemi on 650 metriä pitkä niemi, joka on jakamassa järvialtaan neljään osaan. Niemen pohjoispuolelle jää 600 metriä pitkä Lampisenlahti, jonka lahdensuu kapenee paikoin 40 metrin levyiseksi. Lampisenniemi aiheuttaa Pirttiniemen kanssa toisen kapeikon sen eteläpuolelle, joka erottaa järvestä suuruan sisältävän pienen järvenosan. Kapeikon itäpuolelle jää lahdelma, jossa sijaitsevat Pirttilahti ja Pajulahti. Suurimman järvenosan muodostaa järven itäosa, joka on 1,5 kilometriä pitkä ja 600 metriä leveä. Sen kaakkpoispäässä sijaitsee Taipaleenlahti. Pohjoisrannan Kotaniemi erottaa järven siihen laskevasta Kuoreveden vesireitistä.
Järvessä on kartan mukaan kolme saarta. Kotasaaret muodostavat saariparin järven itäpäässä. Ne ovat 100 metriä ja 70 metriä pitkät. Kolmas saari sijaitsee Lampisenlahdella ja se on 30 metriä pitkä. Saaret ovat autiot.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 6,0 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0060 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 5,3 metriä ja suurin syvyys on 21,2 metriä. Syvin kohta sijaitsee Lampisenniemen edustalla sen itäpuolella. Syvin kohta kuuluu laajempaan yli 10 metriä syvään syvänteeseen, johon sisältyy kolme yli 15 metrin syvännettä.
Järven rantaviivan pituus on 11 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata lukuun ottamatta länsipäässä sijaitsevia Vilppulan taajama-alueita. Järven etelärannoilla ulottuvat peltomaat joisskin kohdin järven rantaan asti. Taajama-alueen ulkopuolella on haja-asutusta vain muutama kiinteistö tai maatila. Rantaan on rakennettu kymmenen vapaa-ajan asuntoa tai rantasaunaa. Niille tulee tiet Vilppulan taajamasta tai taajamasta lähteviltä kyläteiltä. Järven länsipäässä sijaitsee Mänttä-Vilppulan kaupungin vuokraama Koivuniemen retkeilymaja .

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Kuoreveden alueella (35.61), jonka Kuoreveden lähialueeseen (35.611) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 98,4 metriä mpy.
Järvi saa pääosan vedestään Kuoreveden lähialueelta (35.611), johon se itsekin kuuluu. Järven pohjoisrantaan laskee Keskikoski, joka tuo Kuoreveden vesiä Melasjärveltä Melaskosken ja Väliveden kautta. Kotaselän alueella on yksi yli hehtaarin kokoinen lampi Pukinlammi, jotka laskee suoraan järven Lampisenlahteen.
Järven lasku-uoma on Vilppulankoski, josta vesi virtaa Kirkkosalmen kautta Ruoveden Huutoselkään.
Tie 50 (Ahvenanmaa)

Tien kulku

Tie alkaa Kvarnbovägenin erotessa valtatie 2:sta Maarianhaminasta päin tullessa vasemmalle. Se jatkaa suoraan, ja siihen liittyy oikealta tuleva Kullagatan. Tämän jälkeen se kulkee Saltvikin keskustan läpi. Keskustan liikenneympyrästä, tie poistuu toisesta liittymästä. Saltviksfjärden-järven ohitettuaan tie saapuu peltoalueelle, joka päättyy vasta Ödkarbyssä. Siellä tie kaartaa oikealle, eikä käänny vasemalle, kohti Hagaa. Kroklundin ohitettuaan tie päättyy, yhdistyessään valtatie 4:n.
Lahden seurakuntayhtymä

Lahden seurakuntayhtymä on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakuntayhtymä, joka toimii Lahden kaupungin alueella. Seurakuntayhtymään kuuluu viisi seurakuntaa. Vuonna 2018 seurakunnan jäsenmäärä oli 80 267.

Historia

Lahden kappeliseurakunta muodostui vuonna 1894, kun Hollolan kappalaisen, Hugo Winterin asuinpaikaksi tuli Hollolan Lahden kylä. Samana vuonna Lahden kappeliseurakunta sai Radiomäelle oman ja Lahden ensimmäisen hautausmaan.
Keski-Lahden kirkko, joka palveli vuoteen 1977 saakka, oli rakennettu jo vuonna 1890. Lahden kauppalasta tuli marraskuussa 1905 Hollolan kunnasta itsenäinen kaupunki, mutta Lahden kappeliseurakunta jatkoi Hollolan seurakunnan osana vuoteen 1916, jolloin myös se itsenäistyi.
Lahden seurakunnasta itsenäistyi Launeen seurakunta vuonna 1955 ja Joutjärven seurakunta vuonna 1960 sekä Salpausselän seurakunta vuonna 1961. Koska kaikki kolme Lahden seurakunnasta itsenäistynyttä seurakuntaa sijaitsevat Lahden kaupungin alueella, alettiin Lahden seurakuntaa kutsua Keski-Lahden seurakunnaksi.
Vuoden 2016 alusta Nastolan seurakunta liittyi Lahden seurakuntayhtymään viidenneksi seurakunnaksi. Samaan aikaan Nastola liittyi Lahden kaupunkiin.

Keski-Lahden seurakunta

Keski-Lahden vuonna 1916 perustettu seurakunta toimii Ristinkirkossa, Mukkulan kirkossa ja Metsäpellon seurakuntakodissa. Alueellisesti se käsittää Lahden kaupungin keskusta-alueet sekä pohjoisia alueita.

Launeen seurakunta

Launeen vuonna 1955 perustettu seurakunta toimii Launeen kirkossa, Liipolan seurakuntakeskuksessa ja Renkomäen seurakuntakodissa. Alueellisesti seurakunta käsittää Lahden kaupungin eteläiset alueet.

Joutjärven seurakunta

Joutjärven vuonna 1960 perustettu seurakunta toimii Joutjärven kirkossa ja Ahtialan seurakuntakeskuksessa. Alueellisesti se käsittää Lahden kaupungin itäiset alueet.

Salpausselän seurakunta

Salpausselän vuonna 1961 perustettu seurakunta toimii Salpausselän kirkossa, Läntisessä kappelissa ja Jalkarannan seurakuntakodissa. Alueellisesti seurakunta käsittää Lahden kaupungin läntiset alueet.

Nastolan seurakunta

Nastolan seurakunnasta tuli osa Lahden seurakuntayhtymään, kun Nastolan kunta liittyi Lahteen vuonna 2016. Seurakunnalla on Nastolan kirkko.
Heikki Saari (sanoittaja)

Heikki Juhani Saari on suomalainen säveltäjä ja sanoittaja, jonka tunnetuinta tuotantoa ovat kappaleet ”Vain merimies voi tietää” ja ”Menen enkä meinaa”.
Rottajärvi (Ulvila)

Maantiede

Pyöreän järven pinta-ala on 0,829 hehtaaria ja sen halkaisija on 100 metriä. Järven luusua sijaitsee järven länsirannalla, josta saa alkuunsa 1,3 kilometriä pitkä suo-oja Kotajärveen. Järven rantaviiva on 0,347 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin avosuota.

Luonto

Järveä ympäröi Rottasuo, jonka suo-oja laskevat järveen.
Ystävättäreni poikaystävä

Juoni

Blanche on vastikään asettunut Pariisin lähelle muodikkaaseen Cergy-Pontoisen esikaupunkiin. Hänellä on uusi asunto, uusi työpaikka, jossa hän työskentelee itsenäisesti. Hän tutustuu uima-altaalla Léaan ja pian myös tämän tuttavaan Alexandreen, jota hän lähestyy kömpelösti. Elokuva seuraa parinvaihtoa kuvaavaa juonta, jossa Blanche ja Léa vaihtavat poikaystäviä.
Tōge

Tōge (jap. 峠, myös Touge) on Japanissa syntynyt moottoriurheilun lajityyppi, jossa ajetaan vuoristotiellä. Nimi viittaa vuoristosolaan, jossa kilpailu tapahtuu.
Yleinen virhe on yhdistää termi muuhunkin katukilpailuun (kuten drifting) eikä vain vuoristosolassa tapahtuvaan.
Anni Rapinoja

Anni Rapinoja (s. 28. maaliskuuta 1949 Hailuoto) on suomalainen kuvataiteilija, kuvanveistäjä ja ympäristötaiteilija.

Ura

Hän opiskeli maantiedettä ja kasvitiedettä Oulun yliopistossa ja on valmistunut filosofian kandidaatiksi 1974. Hän on osallistunut taidekursseille ja ollut 1995 Imatran taidekoulussa ympäristötaiteen jatkokoulutuksessa.
Rapinojan osallistui Nuorten näyttelyyn 1979. Hän on pitänyt vuodesta 1980 alkaen yksityisnäyttelyjä Suomessa ja myöhemmin myös ulkomailla ja on osallistunut runsaasti yhteisnäyttelyihin. Kesällä 2008 hänen installaatioitaan oli suomalaista taidetta esittelevässä näyttelyssä MoMAn osastona toimivassa P.S.1-nykytaidekeskuksessa. Hänen teoksiaan on Suomen ja Ruotsin valtioiden taidekokoelmissa, Wihurin ja Saastamoisen säätiön kokoelmissa, Oulun taidemuseossa ja lukuisien kuntien kokoelmissa. Taiteen keskustoimikunta myönsi hänelle viisivuotisen taiteilija-apurahan vuodesta 2009 alkaen. Vuonna 2014 Rapinojalle myönnettiin taiteilijaeläke.
Rapinoja käsittelee teoksissaan ympäristöasioita ja käyttää niissä luonnonmateriaaleja, kuten pajunkissoja, varpujen ja puiden lehtiä, suovillaa ja järviruokoa. Hän työstää teoksissaan pääosin kotipaikkansa Hailuodon saaren materiaaleja, mutta työskentelyperiodit ulkomailla ovat mahdollistaneet myös vieraampien materiaalien ja esittämistapojen kokeilemisen.
Esimerkiksi Rapinojan Luonnon Garderobi – Wardrobe of Nature -sarjan teokset kertovat luonnon ja
ihmisen suhteesta. Rapinoja on tehnyt muun muassa pajunkissoilla päällystetyt naisten kävelykengät ja saapikkaat, joiden tukimateriaalina on ruispuurolla kovetettu silkkipaperiranka.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1987

Tapaus Sikora

Kisat jäivät myös historiaan Miroslav Sikoran tapauksesta. Saksan voitettua Suomen 20. huhtikuuta tilastomies Tom Ratschunas toi esille asiakirjan, jonka mukaan Sikora oli aiemmin edustanut Puolaa alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1977. Sikora oli jäänyt myöhemmin samana vuonna maajoukkuematkalla Saksaan ja kärsi IIHF:n langettaman 18 kuukauden kansainvälisen pelikiellon sääntöjenvastaisesta siirrostaan. Tuohon aikaan säännöt eivät sallineet myöskään edustusoikeuden vaihtamista, jos pelaaja oli jo edustanut jotakin maajoukkuetta. IIHF mitätöi Saksan voitot Suomesta ja Kanadasta, minkä jälkeen Saksa vei asian Wienin alioikeuteen. Tästä alkoi protestien ja vastaprotestien sarja. Tiedotusvälineissä julkaistiin kahta erilaista sarjataulukkoa: toista, jossa Saksa sai pitää Sikora-pisteensä, ja toista, jossa tulokset oli muutettu Kanadan ja Suomen 5–0-voitoiksi. Lopulta vain päivää ennen mitalisarjan alkamista Wienin alioikeuden päätös pitää ottelutulokset voimassa hyväksyttiin lopullisesti. Mikäli Saksan voitot olisi mitätöity, olisivat sekä Kanada että Suomi nousseet Ruotsin ohi ja pudottaneet sen mitalisarjasta. Alioikeuden päätöksen johdosta Ruotsi selvisi mitalisarjaan ja voitti lopulta maailmanmestaruuden. Miroslav Sikoran ura Saksan maajoukkueessa oli kuitenkin ohi neljän ottelun jälkeen.

Tulokset

Kaikki ajat paikallisia (GMT+1)

Tulokset

Kaikki ajat paikallisia (GMT+1)

Tulokset

Kaikki ajat paikallisia (GMT+1)

B-sarja

B-sarjan turnaus pidettiin Canazeissa, Italiassa, 26. maaliskuuta–5. huhtikuuta. Puola nousi A-sarjan kisoihin vuodeksi 1989, kun taas Alankomaat ja Kiina pudotettiin C-sarjaan. Lisäksi B-sarjan kolme parasta suoraan karsintojen ohi Calgaryn olympiaturnaukseen 1988.

C-sarja

C-sarjan turnaus pidettiin Kööpenhaminassa, Tanskassa, 20.–29. maaliskuuta. Japani ja Tanska nousivat B-sarjan turnaukseen vuodeksi 1989, kun taas Belgia ja Romania pudotettiin D-sarjaan. Taloudellisten syiden takia Romania valitsi putoavansa Bulgarian sijaan.
Aalto

Aalto, yleisemmin aallokko, on vedessä tapahtuva aaltoliike. Yksittäinen aalto koostuu harjasta (aallonhuippu) ja laaksosta (aallonpohja). Kahden peräkkäisen harjan vaakasuora väli on aallon pituus (katso myös fysiikan termi aallonpituus). Aallonharjan (korkeimman kohdan) ja laakson (alimman kohdan) kohtisuora väli on aallon korkeus eli amplitudi.

Aaltojen synty

Merien aallot voivat syntyä, kun tuuli, maanjäristys, jokin esine (kuten vene tai laiva) tai taivaankappaleen vetovoima vaikuttaa veteen.
Aallon korkeuteen vaikuttaa monta tekijää. Tärkein on tuulen vaikutus. Mitä voimakkaampi ja pitkäkestoisempi tuuli, sen korkeampia aaltoja syntyy. Aallokkoon vaikuttavat myös veden syvyys, alueen muoto ja tuulen pyyhkäisymatka eli matka jolla tuuli vaikuttaa. Lämpötila vaikuttaa aallokkoon vain, kun vesi on ilmaa lämpimämpi, jolloin aallot kasvavat nopeammin. 
Aalto murtuu silloin, kun sen huipun kulma kasvaa suuremmaksi kuin 120 astetta. Tällöin aalto myös menettää suurimman osan energiastaan. Toinen tapa selvittää aallon murtuminen on laskea sen korkeuden ja leveyden suhde. Kun suhde on yli 1/7, aalto murtuu.

Veden liike aalloissa

Vesihiukkaset liikkuvat aalloissa ympyräradoilla, eivätkä etene aallon mukana, vaikka näin voisikin olettaa. Aallonharjassa vesi liikkuu aallon kulkusuuntaan ja aallonpohjassa taas vastakkaiseen suuntaan. Vesihiukkaset liikkuvat ympyräradoilla koko vedessä, eivätkä vain pinnalla. Ympyrärata pienenee sen mukaan, mitä syvemmälle vesi on. Jos veden syvyys on yksi yhdeksäsosa aallonpituudesta, hiukkasen ympyräradan säde on suunnilleen puolet pinnalla olevan hiukkasen säteestä.

Aallonmerkit

Niin sanotut aallonmerkit eli kareet ovat veden liikkeiden pohjahiekkaan muovaamia aaltomaisia kuvioita, jotka voivat säilyä hiekan kivettyessäkin.

Heijastus

Aallon osuessa jyrkkään rantaan tai kariin se heijastuu heijastuskulmassa takaisin merelle.

Refraktio

Aallon refraktio tapahtuu veden madaltuessa rantaa lähestyttäessä. Rantaviiva on usein mutkainen ja refraktio saa aikaan ilmiön, jossa aallot tulevat rannan joka kohdassa kohtisuoraan rantaan. Aallon lähestyessä rantaa sen vauhti hidastuu. Takana tuleva aalto kulkee tällöin hitaamman ohi ja kääntyy rantaan suorassa kulmassa.

Diffraktio

Diffraktiota tapahtuu aallon kohdatessa esteitä, kuten saaria tai luotoja. Kitka saa aikaiseksi liikkeen, jossa aalto kiertää saaren ja aiheuttaa kovaa aallokkoa saaren vastakkaisella puolella. Näin saarien suojan puoleisilla rannoilla on usein yhtä paljon aallokkoa kuin tuulisella puolella.
Jaakko Laitinen (lääkäri)

Jaakko Laitinen (s. 10. helmikuuta 1938 Varkaus) on suomalainen Turussa asuva lääketieteen lisensiaatti ja kirjailija.
Laitinen valmisui Turun yliopistosta lääketieteen lisensiaatiksi 1965 ja kirurgian erikoislääkäriksi 1972 sekä
fysiatrian erikoislääkäriksi 1973. Hän toimi ennen eläkkeelle jäämistään kuntoutusylilääkärinä. Laitinen oli kaupunginvaltuutettuna ja osallistui Lääkärit ydinsotaa vastaan-järjestön toimintaan. Hän teki usean kuukauden pituiset tutkimusmatkat Kiinaan, Intiaan ja Mongoliaan tutustuen buddhalaisuuteen ja vaihtoehtoiseen lääketieteeseen.
Parsa

Historiaa

Parsaa on viljelty ensimmäisen kerran 5000 vuotta sitten Egyptissä  ja ajanlaskun alun aikoihin  Välimeren alueella ja Vähässä-Aasiassa. Kreikkalaiset ja roomalaiset rakastivat parsan makua, rakennetta ja lääkinnällisiä ominaisuuksia. Roomalaiset keisarit olivat niin mieltyneitä parsaan, että he pitivät erityisiä laivoja parsan noutamiseen ja kutsuivat tätä "parsalaivastoksi". Kreikkalaiset eivät ilmeisesti koskaan viljelleet parsaa, mutta roomalaisilla oli vuonna 200 eaa. tarkat ohjeet siitä, miten parsaa tuli viljellä. Parsaa syötiin sesonkiaikaan sekä kuivatettiin myöhempää käyttöä varten. Parsan käyttö levisi 1500-luvulla Ranskaan ja Englantiin ja myöhemmin Pohjois-Amerikkaan. Parsa on esiintynyt myös muinaisissa egyptiläisissä kirjoituksessa ja sitä on myös viljelty Syyrian ja Espanjan alueilla.

Ravintoarvo

Parsa on yksi ravinnepitoisimmista kasviksista. Se on kasvikunnan paras foolihapon lähde. Parsa on hyvin vähäkalorista - yhdessä versossa on alle 17 kJ ja sadassa grammassa vain noin 65 kJ energiaa. Parsassa ei ole rasvaa eikä kolesterolia ja vain vähän natriumia. Parsassa on runsaasti kaliumia ja ravintokuitua. Lisäksi se sisältää rutiinia eli P-vitamiinia, joka vahvistaa verisuonten seinämiä.

Levinneisyys

Peru on tällä hetkellä maailman johtava parsanviejämaa. Se on ohittanut muut suuret parsantuottajamaat, kuten Kiinan ja Yhdysvallat. Määrällisesti suurimmat parsanviejämaat vuonna 2004 olivat Peru, Meksiko ja Yhdysvallat. Suurimmat parsan tuojat olivat Yhdysvallat, Euroopan unioni ja Japani. Kiina ilmoittaa tuottavansa paljon enemmän kuin Peru, mutta vientitilastoissa se jää Perusta jälkeen.
Savukone

Savukone on laite, joka tuottaa syötetystä nesteestä savua. Low fog on savutyyppi, joka leijuu juuri pinnan päällä ja on melko paksua. Savukoneita käytetään muun muassa esiintymis- ja lavatekniikassa valoefektien maksimointiin. Savu valmistetaan yleensä vedestä ja diolista.
Varpushaukka

Koko ja ulkonäkö

Naaras on koirasta isompi, 35–41 cm pitkä ja siipien kärkiväli 67–80 cm; sen voi sekoittaa koiraspuoliseen kanahaukkaan, mutta kanahaukka on rotevampi, varpushaukka solakampi. 
Koiras on vain 29–34 cm pitkä, siipien kärkiväli 59–64 cm, se on siniharmaa selkäpuolelta ja punaruskearaitainen vatsapuolelta. Koiras painaa n. 150 g, naaras 270 g.
Ääni on kimakkaa kimitystä, koiraan ääni on korkeampi. Muistuttaa kanahaukan ääntä, mutta on selvästi korkeampaa ja nopeampaa.
Vanhin suomalainen rengastettu varpushaukka on ollut 13 vuotta 10 kuukautta 4 päivää vanha. Euroopan vanhin oli tanskalainen 20 vuotta 3 kuukautta vanha haukka.

Levinneisyys

Varpushaukka on levinnyt laajalle Eurooppaan, Aasiaan ja Pohjois-Afrikkaan. Pohjoisimmat pesijät talvehtivat etelässä. Euroopassa pesii 150 000–170 000 paria, joista Britteinsaarilla 33 000. Venäjän kanta on 140 000–180 000 ja Turkin 3 000–10 000 paria.
Suomessa pesii eri arvioiden mukaan 7 000–10 000 paria, ja se on maan yleisin päiväpetolintu. Aivan pohjoisimmasta Lapista varpushaukka puuttuu pesivänä. Kanta on taantumassa, mutta vuoden 2010 uhanalaisuustarkastelussa laji luokiteltiin elinvoimaiseksi. Pääosa muuttaa elo-lokakuussa Keski-Eurooppaan, lähinnä Saksaan, ja ne palaavat maalis-toukokuussa.

Elinympäristö

Varpushaukka saalistaa sekä metsässä että asutuksen lähistöllä. Laajoja avomaita se välttelee, koska metsästystaktiikkaan kuuluu saaliin yllättäminen. Pesimäympäristönä on tiheä nuori (yleensä alle 60-vuotias) metsä, mielellään soistunut tai korpi. Voi pesiä myös kangasmaan ylitiheissä nuorissa männiköissä.
Varpushaukka voi tulla kaupunkiinkin sieppaamaan lintulaudan ruokavieraita.

Lisääntyminen

Reviirin koko on useita neliökilometrejä. Varpushaukka rakentaa joka kesä uuden pesän risuista puuhun, lähes aina kuuseen, joskus mäntyyn. Pesä on matala ja leveä lava. Pesäpuu on usein niin hento-oksainen, että aikuinen ihminen ei pysty siihen kiipeämään. Pesän korkeus maasta on 5–10 m. Naaras munii toukokuussa 3–7 munaa, joita se hautoo n. kuukauden. Petolintujen yleiseen tapaan naaras aloittaa haudonnan heti ensimmäisen munan munittuaan, minkä takia poikaset kuoriutuvat eri aikoihin. Pienemmät koiraspoikaset varttuvat nopeammin. Pesästä ne lähtevät n. 4-viikkoisina, ja pysyttelevät reviirillä vielä useita viikkoja. Varpushaukan pesimäpiirillä on useita saaliinkäsittelypaikkoja, tavallisesti mättäitä tai kantoja, joilla voi olla suuria määriä saalislintujen höyheniä.

Ravinto

Varpushaukka metsästää lintuja hippiäisen kokoisista jopa harakoihin ja kyyhkyihin. Poikasaikana tavallisimmat saalislinnut ovat peipon kokoluokkaa, tai nuoria rastaita. Saalistaa jonkin verran myös pikkujyrsijöitä. Poikueen ruokkimiseksi koiras joutuu saalistamaan kesän aikana jopa 400–500 pikkulintua.
Kiimalampi (Ylitornio, pohjoinen)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 7,8 hehtaaria, se on 550 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Meltosjoen valuma-alueella (67.98), jonka Kiimajoen–Mustijoen valuma-alueeseen (67.983) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 173,5 metriä mpy.
Uumaja

Nähtävyyksiä

Keskustassa on raatihuonetta ympäröivä Raatihuoneentori (Rådhustorget). Torilta lähtevän Storgatanin varrella ovat muun muassa tiilikirkko (1894) ja lääninhallitus (1894). Muita nähtävyyksiä ovat maaseurakunnan kirkko (1508) ja Västerbottenin museo Gammlia. Uumajan lähistöllä on Arboretum Norr, Holmö-saaren luonnonsuojelualue ja Stornorrforsin kalliopiirrokset. Kaupungissa sijaitsee myös Volvo kuorma-autojen hyttitehdas sekä maailmankuulu kitaramuseo.
Kesäisin kaupungissa pidetään kamarimusiikki- ja jazzfestivaalit.
Uumajassa toimii kaksi yliopistoa: vuonna 1963 perustettu Uumajan yliopisto (Umeå universitet) sekä Ruotsin maataloustieteellisen yliopiston kampus.

Urheilu

Uumajasta tulee maailman parhaisiin naisten jalkapalloseuroihin kuuluva Umeå IK, jonka riveissä pelasi muun muassa vuosina 2004–2008 Brasilian Marta. Kaupungista on kotoisin myös jääkiekkoseura IF Björklöven, joka on voittanut jopa Ruotsin-mestaruuden. Vuoden vaihteessa 2000 kaupungissa järjestettiin jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut.
Oikomiskalvot

Oikomiskalvot ovat muovisia oikomiskojeita, joilla oiotaan hampaita. Oikomiskalvoja käytetään korjaamaan purennan virheitä, kuten hampaiden ahtautta, ristipurentaa, syväpurentaa, hampaiden väljyyttä ja alapurentaa. Kalvot valmistetaan potilaan suusta otetun 3D-kuvan tai tarkkuusjäljennöksen avulla. Oikomiskalvot poikkeavat perinteisistä oikomiskojeista siten, että ne ovat huomaamattomat ja ne voidaan poistaa esimerkiksi ruokailun ajaksi.
Oikomiskalvot valmistetaan sarjoina hoidon tarpeiden mukaan. Useimmiten hoidot kestävät 9-24 kuukautta, hoidon haastavuudesta riippuen. Hoidossa voidaan hyödyntää hampaan pintaan kiinnitettäviä otepintoja, joiden avulla oikomiskalvo saa paremman otteen hampaasta.

Käyttö

Oikomiskalvoja pidetään suussa noin 22 tuntia päivässä. Kalvot tulisi poistaa vain ruokailun ja hampaiden puhdistamisen ajaksi. Kalvoja käytetään noin kahden viikon ajan, jonka jälkeen siirrytään sarjassa seuraavaan kalvoon, joka taas jatkaa hoitoa eteenpäin.
Suomu

Suomu on verinahan luutuma, joka yhdessä orvaskeden kanssa muodostaa kalojen sekä matelijoiden ihon. Suomujen lukumäärä pysyy kaloilla samana koko elämän ajan. Siihen kasvaa vuosirenkaita eli -lustoja, joiden perusteella kalan ikä voidaan määrittää.

Kalojen suomut

Kalojen suomut jaetaan neljään päätyyppiin:

Kampasuomut

Pinnaltaan karkeita. Esiintyy luukaloilla.

Pyörösuomut

Pinnaltaan sileitä. Esiintyy myös luukaloilla.

Kiillesuomut

Haarniskamaisia, joillakin alkeellisilla luukaloilla.

Hammassuomut

Haiden ontot kiillepintaiset suomut.
Johanna Juhola

Johanna Juhola (s. 26. tammikuuta 1978) on suomalainen harmonikkataiteilija, joka on opiskellut harmonikansoittoa Sibelius-Akatemian kansanmusiikin osastolla ja valmistui musiikin maisteriksi 2008.
Juhola on soittanut useissa yhtyeissä, kuten Troka, Duo Milla Viljamaa & Johanna Juhola, Las Chicas del Tango ja Spontaani vire. Hän on myös säveltänyt musiikkia muun muassa Svenska Teaternin, Keski-Uudenmaan teatterin ja Q-teatterin esityksiin. Hän esitti toukokuussa 2007 Helsingissä järjestettyjen Eurovision laulukilpailujen semifinaalin avausnumerona sävellyksensä Fantasiatango.
Juhola on voittanut kansainväliset Astor Piazzolla –kilpailut International Astor Piazzolla Competition 2000 Novjaro-kvintetin kanssa ja International "Citta di Castelfidardo" -award 2002, Astor Piazzolla music section Duo Milla Viljamaa & Johanna Juholan kanssa.
Radu Sîrbu

Radu Alexei Sîrbu (s. 15. kesäkuuta 1978 Chișinău, Moldavian SNT) on moldovalainen laulaja. Hän oli jäsenenä O-Zone -lauluryhmässä.