google/wiki40b huggingface dataset:
Lahdenväylä

Historia

Moottoritien ensimmäinen, neljän kilometrin tieosuus Vanhastakaupungista Viikkiin valmistui vuonna 1969. Uusi kuusikaistainen tie sai nimekseen Koillinen moottoritie tien suunnan ja moottoritiemäisen luonteensa mukaan. Moottoritietä jatkettiin Järvenpäähän vuonna 1973. Tällöin tie rakennettiin Kehä III:lle saakka aikaisemman, 1950-luvulla rakennetun Lahdentien paikalle. Pohjoisempana uusi tie rakennettiin vanhan viereen ja vanha tie jäi rinnakkaistieksi, seututieksi 140. Vuonna 1972 valmistui lisäksi Lahdenväylään Helsingin Jakomäessä liittyvä Porvoonväylä, joka ulottui siinä vaiheessa Sipoon Massbyhyn. Tämä yhteys korvasi Itäväylän (Seututie 170) Helsingin ja Porvoon välillä valtatienä 7.
1990-luvun puolivälissä Järvenpäästä Lahteen johtanut moottoriliikennetie oli ruuhkainen ja onnettomuusaltis, joten sen parantamista moottoritieksi alettiin suunnitella. Moottoritie Järvenpäästä Lahteen valmistui vuonna 1999. Se oli Suomen ensimmäinen ns. elinkaarimallilla rakennettu tie.
Vuonna 2007 yhtenäistä moottoritietä Helsingistä on Lahden ohi Heinolan Lusiin saakka. Tieosuus Lahti–Heinola parannettiin ohituskaistatiestä moottoritieksi vuosina 2003–2005.
Notre-Dame de la Paix

Historia

Norsunluurannikon pitkäaikainen ensimmäinen presidentti Félix Houphouët-Boigny siirsi maan pääkaupungin Abidjanista syntymäkyläänsä Yamoussoukroon, jonne hän halusi rakentaa maailman suurimman kirkon. Notre Dame de la Paix'n basilika rakennettiin 1985–1989, ja sen suunnitteli libanonilainen arkkitehti Pierre Fakhoury. Paavi Johannes Paavali II vihki kirkon 10. syyskuuta 1990.Rakennusmateriaali, kuten marmori, tuotettiin ulkomailta Italiasta ja Ranskasta. Rakentamisen kalleutta (740 miljoonaa Ranskan frangia)on arvosteltu köyhyydestä ja alikehittyneisyydestä kärsivässä maassa. Kirkon tarpeellisuuskin on kyseenalainen, sillä maan vähälukuisista kristityistä vain 17 prosenttia on katolisia, ja kirkkoa on käytetty vain kahdesti.
Talja (kuntosali)

Taljat ovat yksi tapa tehdä lihaskuntoharjoitteita. Taljoja on yleensä ylhäältä ja alhaalta vedetty versio. Taljanarun toisessa päässä on painopakka ja toisessa jonkinlainen kahva ja välissä kiintopiste(itä). Näillä voi treenata eri lihaksia sekä eri asennoista ja kulmista. Selälle tehtäviä taljaliikkeitä, joihin tarvitaan erillinen suorituslaite, ovat alatalja sekä ylätalja. Useasti kyseisistä liikkeistä käytetään vain edellä mainittuja (siis ei esimerkiksi alataljasoutu), jolloin muissa tarkoituksissa käytettynä tulee liikkeen nimeä tarkentaa, esimerkiksi 'hauikset alataljassa'.
Taljan kahvaosassa käytetään usein joko suoraa tai muotoiltua tankoa, v-kahvaksi kutsuttua kahvaa (nimi kertoo kahvan muodosta), narua taikka lapiokahvaa, jossa kummankin käden kämmenet ovat toisiaan päin.
Radoslaw Gryta

Radoslaw Zdzislaw Gryta (s. 14. elokuuta 1955 Krasnik Lubelski, Puola) on puolalaissyntyinen suomalainen kuvanveistäjä.
Gryta muutti Suomeen 1979 ja sai Suomen kansalaisuuden vuonna 1986. Hän on opiskellut kuvanveistoa Repin-instituutissa Leningradissa sekä Krakovan ja Suomen taideakatemioissa. Veistostensa materiaalina hän käyttää muun muassa graniittia, keramiikkaa, lasikuitua, marmoria, peltiä ja puuta.
Hän sai kuvataiteen valtionpalkinnon vuonna 1989 ja on toiminut vuodesta 1994 lähtien kuvanveiston professorina Kuvataideakatemiassa.
Hänen teoksiaan on muun muassa Suomen valtion, Porin ja Kokkolan kaupungin, Tuulensuun veistospuiston sekä Helsingin taidemuseon kokoelmissa.
Edsbergin linna

Edsbergin linna on Ruotsissa Sollentunan kunnassa sijaitseva rakennus.
Gabriel Bengtsson Oxenstierna perusti useammasta tilasta vuonna 1647 Edsbackan säterin, jota alettiin kutsua 1700-luvulla Edsbergiksi. Eversti Thure Gustaf Rudbeck osti paikan 1757, antoi purkaa ja vanhemman rakennuksen ja rakennutti tilalle nykyisen kartanorakennuksen, joka valmistui noin vuonna 1760. Kaksikerroksinen mansardikattoinen rakennus on rakennettu tiilistä.
Ei ole tiedossa, että kuka on suunnitellut Edsbergin. Jean-Eric Rehniä on oletettu arkkitehdiksi, mutta myöhemmin on ehdotettu myös Carl Hårlemania, vaikka hän oli jo kuollut Edsbergin rakennustöiden alkaessa. Vuoden 1760 rakennustöiden yhteydessä perustettiin puutarha ranskalaiseen barokkityyliin. Suurin osa alkuperäisestä puutarhasta on hävinnyt, mutta eteläosa on rakennettu uudestaan vanhaa suunnitelmaa muistuttavaan tapaan.
Edsberg oli melkein kaksisataa vuotta Rudbeckin suvun omistuksessa ja se myytiin Sollentunan kunnalle vuonna 1955.
Toimintajärjestelmä (toiminnan teoria)

Toimintajärjestelmä on ihmisen toiminnan yleistä rakennetta kuvaava malli. Sen sovelluksia liittyy erityisesti toiminnan teorian suomalaislähtöiseen tutkimussuuntaukseen, kehittävään työntutkimukseen. Malli esittää kohteellisen toiminnan osatekijät kaavion muodossa ja mahdollistaa siten työtoimintojen tarkastelun esimerkiksi organisaatioiden tutkimuksessa ja kehittämistoiminnassa.

Toimintajärjestelmän mallin historiaa

Toimintajärjestelmän mallin on esittänyt Yrjö Engeström vuonna 1987 julkaistussa teoksessaan Learning by expanding: An activity-theoretical approach to developmental research. Malli on kuitenkin tulosta useiden aikaisempien, erityisesti neuvostoliittolaisessa psykologian ja sosiologian tutkimuksessa tehtyjen toiminnan jäsennysten yhdistelmästä: Pohjana on Lev Vygotskin välittyneen teon käsite, jossa behavioristista ärsyke-reaktio-mallinnusta täydennetään välittävällä artefaktilla, joka voi olla joko työkalu tai merkki (käsite). Malliin on vaikuttanut myös Aleksei Leontjevin jäsennys toiminnan eri tasoista. Ihmisyhteisön kehityksen kannalta mallinnus alkaa eläimen toiminnasta ja kehittyy alkeellisia työkaluja sekä työnjakoa sisältävästä laumakäyttäytymisestä ihmisen yhteisölliseksi ja kohteelliseksi toiminnaksi.
Juha Valtanen

Juha Joukamo Valtanen (s. 6. joulukuuta 1952 Helsinki) on suomalainen, 1980-luvulla arvokilpailuissa kilpaillut  purjehtija.
Valtanen sijoittui olympialaisten Tornado-luokassa 16:nneksi Los Angelesissa 1984 Pekka Narkon parina. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui 11:nneksi ja Euroopan-mestaruuskilpailuissa kuudenneksi vuonna 1983. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän saavutti hopeaa vuonna 1982.
Valtanen voitti Pekka Narkon kanssa Tornado-luokan Suomen-mestaruuden vuosina 1981 ja 1982.
Los Angelesin olympialaisten jälkeen Juha Valtanen jatkoi vuonna 1985 kilpapurjehdusuraansa.   Soling-luokassa yhdessä Kenneth Ja Henrik Thelenin kanssa .He kilpailivat yhdessä vuoteen 1992 jolloin Valtanen aloitti opiskelun Valtion pelastusopistossa Otaniemessä , josta hän valmistui paloesimieheksi samana vuonna. He kilpailivat lukuisissa kilpailuissa. Paras tulos saavutettiin vuonna 1988 Balatonjärvellä jossa tuloksena oli maailmanmestaruushopea.
Judossa Valtanen saavutti juniorien SM-mitaleja sekä vuonna 1972 TUK:n mestaruuden. Hän on toiminut judon seuravalmentajana ja Tapion Judo-Ikarin johtokunnan jäsenenä.
Continental – hupainen avioero

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 elokuva saa neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Universeum

Universeum on tiedekeskus Göteborgin kaupungissa Ruotsissa. Se sijaitsee lähellä Lisebergin huvipuistoa ja Maailmankulttuurin museota. Tiedekeskus on perustettu vuonna 2001. Rakennuksen on suunnitellut Gert Wingårdh. Näyttelyissä on kokeellisia kohteita eri aihepiireistä mutta myös eläviä eläimiä. Tiedekeskus on yhteistyössä useiden ruotsalaisten yliopistojen kanssa.
M. V. Prigorovski

Elämä

Prigorovski syntyi nykyisen Valko-Venäjän alueella sijainneen Mogiljovin kuvernementin Rogatšovin kihlakunnassa. Hän oli jo koululaisena mukana vallankumoksellisessa toiminnassa, jonka vuoksi Prigorovski erotettiin Mahiljoun kymnaasista vuonna 1914. Tämän jälkeen hän suoritti opintonsa loppuun Smolenskin kaupungissa toimineessa yksityisessä koulussa ja lähti edelleen lukemaan lakia Pietarin valtionyliopistoon. Prigorovski liittyi Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen opiskelijajärjestöön, kunnes hänet vangittiin laittoman toiminnan vuoksi keväällä 1915. Vapautumisensa jälkeen Prigorovskin piti jättää yliopisto, ja hän aloitti opinnot Pietarhovin jalkaväkikoulussa. Myöhemmin hän palveli Gžatskin kaupunkiin sijoitetussa reserviläisrykmentissä, missä hänet vuoden 1917 helmikuun vallankumouksen aikana valittiin sotilasneuvoston johtoon.
Huhtikuussa Prigorovski palasi Pietariin, jossa hänet hyväksyttiin bolševikkipuolueen jäseneksi. Lokakuun vallankumouksen alla Prigorovski valittiin myös Lev Trotskin johtamaan Pietarin sotilaalliseen vallankumouskomiteaan. Vallankumouksen käynnistyttyä hän oli muun muassa johtamassa Käkisalmen rykmentin esikunnan valtausta 25. lokakuuta yhdessä A. M. Lubovitšin kanssa. Myöhemmin hän toimi vielä sotilaallisen vallankumouskomitean hallintorakennusten komendanttina ja Moskovassa vastavallankumouksellisia vastaan taistelleen jalkaväkirykmentin komentajana. Marraskuun puolivälissä Prigorovski palasi Pietariin, jossa Lenin nimitti hänet Taurian palatsin komendantiksi.
Maaliskuussa 1918 Prigorovski määrättiin Rautuun lähetettyjen venäläisjoukkojen komentajaksi. Mukana oli myös suomalaisia punakaartin yksiköitä, joilla oli oma ylipäällikkö, mutta Prigorovskia pidetään koko operaation todellisena johtajana. Raudussa käydyt taistelut olivat sisällissodan kiivaimpia yhdessä Tampereen ja Viipurin taistelujen ohella. Ne huipentuivat 4.–5. huhtikuuta, jolloin 2 000 valkoista hyökkäsi Raudun asemalle linnoittautuneita pariatuhatta punaista vastaa. Aikaisin 5. päivän aamuna punaiset yrittivät murtautua saartorenkaasta ulos, mutta joutuivat lopulta valkoisten konekiväärien ristituleen ns. Kuolemanlaaksossa. Tulituksessa kaatui ainakin 400 punakaartilaista ja venäläistä. Prigorovski räjäytti itsensä kranaatilla välttääkseen valkoisten vangiksi joutumisen. Vuonna 1968 Raudun nykyisellä rautatieasemalla paljastettiin Raudun taistelun muistolaatta, jossa on myös Prigorovskin nimi.
Juha Vartiainen

Juha Pekka Vartiainen (s. Kiuruvesi) on suomalainen laulaja ja säveltäjä.
Music and the Spoken Word

Music and the Spoken Word on yhdysvaltalainen radio-ohjelma, jonka ensimmäinen jakso lähetettiin 15. heinäkuuta 1929. Se on Yhdysvaltojen pitkäikäisin yhtäjaksoisesti valtakunnallisesti lähetetty radio-ohjelma. Nykyään ohjelmaa tuottaa Bonneville Communications, ja sitä välittää yli 2 000 radio- ja televisioasemaa. Ohjelman sisältö koostuu pääasiassa Mormonien tabernaakkelikuoron esittämästä musiikista ja hengellisestä sanomasta. Ohjelma lähetetään tavallisesti Salt Laken tabernaakkelista. Music and the Spoken Word nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 2010.
Gabriel Tarde

Jean-Gabriel De Tarde tai Gabriel Tarde (12. maaliskuuta, 1843 Sarlat – 13. huhtikuuta, 1904 Pariisi) oli ranskalainen sosiologi, kriminologi ja sosiaalipsykologi.
Imunuoliaiset

Monimuotoisuus ja systematiikka

Balitoridae-heimoon luetaan nykyisin noin 145 lajia. Imunuolisisten vatsa- ja rintaevistä on muodostunut imukuppimainen tarttumaelin. Lajit muistuttavat usein huomattavasti toisiaan, ja niiden erottamien ulkonäön perusteella on vaikeaa.
Kivennuoliaiset (heimo Nemacheilidae) luettiin vielä hiljattain Balitoridae-heimoon kuuluvaksi alaheimoksi, ja heimo käsitti yhteensä noin 500 lajia.
Kompressori (audio)

Kompressori on laite tai tietokoneohjelma, jonka avulla voidaan pienentää äänisignaalin dynamiikkaa eli äänenvoimakkuuden vaihteluväliä signaalissa. Koska kompressori vaimentaa voimakkaimpia ääniä, vahvistetaan yleensä siitä tuleva signaali niin, että korkein äänenvoimakkuus pysyy samana. Näin saadaan koko raita kuulostamaan keskimäärin kovemmalta välttymällä kuitenkin signaalin yliohjaukselta. Tämä kompressoriin liittyvä vahvistus aiheuttaa myös hiljaisten äänten kohoamisen esiin niinä hetkinä, jolloin vaimennus (kompressio) ei ole toiminnassa.

Toiminta

Kun äänisignaalin voimakkuus ylittää kompressorissa määritetyn kynnysarvon (threshold), kompressori pienentää sitä. Vaimennuksen määrä riippuu kompressiosuhteesta (compression ratio) – esimerkiksi suhteella 3:1 äänenvoimakkuus pienenee kynnyksen ylittävältä osin kolmannekseen alkuperäisestä.
Kompressoreista löytyy myös usein toiminnan jyrkkyyden säädin (knee), joka säätelee sitä, kuinka pehmeästi signaali ylittää määritetyn kynnyksen. Jyrkässä muutoksessa (hard knee) ääni siis kompressoituu määritetyssä suhteessa välittömästi kynnyksen ylittämisen jälkeen, kun taas pehmeässä muutoksessa (soft knee) kompressiosuhde muuttuu portaattomasti 1:1:stä määritettyyn suhteeseen.

Limitteri

Kompressorin äärimuoto on limitteri eli rajoitin, joka estää äänisignaalia ylittämästä asetettua rajaa. Kompressorista saadaan limitteri, kun sen suhde säädetään suureksi (äärimmillään ∞:1) ja sen toiminta-ajat asetetaan nopeiksi. Lisaksi laitteessa on joko make-up gain tai output-niminen säätö jolla voidaan kompensoida syötyä signaalia. Laitteesta loytyy myös attack -ja release-aikojen säätimet. Ajat vaihtelevat millisekunneista satoihin millisekunteihin. Liian lyhyet (alle 1 ms) attack-ajat aiheuttavat säröä äänessä. Releasen suhde attackiin kuuluisi olla ainakin nelinkertainen, väärin säädetty suhde aiheuttaa "pumppaavaa" efektiä äänessä. Joissakin tapauksissa se voi olla myös tarkoituksellista äärimmilleen vedettynä, kuten Eric Prydzin vuonna 2004 julkaistussa hittisinglessä "Call On Me" ja yleisesti french houseksi kutsutussa elektronisen musiikin alalajissa.
Lenny Wilkens

Leonard Randolph "Lenny" Wilkens (s. 28. lokakuuta 1937) on yhdysvaltalainen koripalloilija ja koripallovalmentaja. Hänet on kelpuutettu kummassakin ominaisuudessa Basketball Hall of Fameen: ensin pelaajana vuonna 1989, sittemmin valmentajana vuonna 1998.
Wilkens on opiskellut Providence Collegessa Rhode Islandissa.
Minun majesteettini

Tausta ja tuotanto

Alkuperäinen Cole Porterin säveltämä ja sanoittama ja Herbert Fieldsin ja Buddy DeSylvan kirjaan perustuva Broadway-musikaali Du Barry Was a Lady sai ensi-iltansa 46th Street Theatressa 6. joulukuuta vuonna 1939. Musikaalin 408. ja viimeinen esitys oli Royale Theatressa 12. joulukuuta vuonna 1940. Musikaalin pääosissa olivat Bert Lahr, Ethel Merman ja Betty Grable.
Tuotantoyhtiö Metro-Goldwyn-Mayer osti musikaalin elokuvaoikeudet 80 000 dollarilla. Ostaessaan musikaalin elokuvaoikeuksia MGM suunnitteli elokuvamusikaalin päätähdeksi Ann Sothernia. Kun Sothern kieltäytyi elokuvamusikaalin pääroolista, MGM päätti palkata Lucille Ballin Sothernin tilalle. Broadway-musikaalin elokuvaversiosta karsittiin paljon Cole Porterin alkuperäisiä sävellyksiä, ja elokuvaversioon lisättiin henkilöhahmoja ja nimiä muutettiin, mutta juoni säilytettiin pääasiassa samana.
Minun majesteettini kuvattiin Technicolor-elokuvausmenetelmällä työnimellä Gentleman’s Choice MGM:n studioilla Kalifornian Culver Cityssä noin 1,3 miljoonan dollarin budjetilla. Elokuvan kuvaukset kestivät elokuun lopusta marraskuun alkuun 1942.

Julkaisu ja vastaanotto

Minun majesteettini sai Yhdysvaltain ensi-iltansa New Yorkissa 30. toukokuuta vuonna 1943. Maanlaajuiseen teatterilevitykseen elokuva pääsi Yhdysvalloissa 13. elokuuta 1943. Suomessa elokuvan teatteriensi-ilta oli 10. toukokuuta vuonna 1946. Metro-Goldwyn-Mayer oli tuottamisen ohella myös elokuvan levittäjä. Minun majesteettini tuotti maailmanlaajuisesti 3 496 000 dollaria MGM:n merkintöjen mukaan. Voittoja MGM:lle kertyi 857 000 dollarin verran, mikä tekee elokuvasta taloudellisesti menestyneen.
Minun majesteettini on julkaistu VHS:nä ja DVD:nä.
Nintendo Adventure Books

Nintendo Adventure Books on Archway Booksin vuosina 1991 ja 1992 julkaisema seikkailukirjasarja. Kirjan idea perustuu Choose Your Own Adventure -kirjasarjan formaattiin, jossa lukija valitsee vaihtoehdoista seikkailun kulun. Kirjoissa on monta loppua ja seikkailun eteneminen rajoitetaan lukemalla vain lukijan valinnan mukaiset sivut. Nintendo Adventure Books -kirjoja julkaistiin kaksitoista, joista kymmenen on Mario-aiheisia ja kaksi The Legend of Zelda -aiheisia. Jokaisessa kirjassa on 121 sivua.
Kirjoissa lukija asettuu kirjan päähenkilön asemaan ja joutuu tekemään valintoja tämän puolesta. Tarinan edetessä lukija saa haltuunsa esineitä ja kolikoita ja kirjat sisältävät taulukon, josta pelaaja voi jälkeenpäin tarkastaa menestymisensä tavaroiden hankkimisessa. Kirjoissa on monta loppua, joista yksi on voittoisa ja loput päättyvät tekstiin Game Over.
Englanninkielisiä alkuteoksia käännettiin hollanniksi (Nintendo - Kies je eigen avontuur, Tijgerboek), unkariksi ja ruotsiksi.
Mato

Madoiksi kutsutaan matelemalla liikkuvia, raajattomia, pieniä, lankamaisia eläimiä. Monet eläinkunnan pääjaksot sisältävät matomaisia eläimiä, eikä "madot" ole taksonomisesti yhtenäinen ryhmä vaan enemmänkin eläinten ulkomuotoon perustuva.
Arkikielessä madolla voidaan tarkoittaa myös hyönteisen toukkaa. Esimerkiksi vattumadoksi usein kutsuttu vadelman tuholainen on oikeasti vattukuoriaisen (Byturus tomentosus) toukka.
Murteissa mato voi tarkoittaa myös käärmettä.
Jenni Poikelus

Jenni Poikelus (s. 7. tammikuuta 1988) on suomalainen radiotoimittaja, televisioesiintyjä ja käsikirjoittaja. Hän on työskennellyt Ylen YleX-kanavalla kesäkuusta 2012 lähtien. Alussa hän toimi harjoittelijana, mutta vuodesta 2013 lähtien hän teki yhdessä Alma Hätösen kanssa iltaohjelmaa. Myöhemmin he saivat oman iltapäiväohjelman nimeltä ”Poikelus ja Hätönen”. Ohjelma loppui 21. joulukuuta 2018 Hätösen lähdettyä Yleltä.
Poikelus toimii panelistina Ylen TV2-kanavalla ohjelmassa Villi kortti. Lisäksi hän on mukana ohjelman lyhyissä sketseissä. Hänet valittiin vuoden 2018 mediapersoonaksi Musiikki & Media -ammattilaistapahtuman yhteydessä järjestetyssä Industry Awards -gaalassa Tampereella 5. lokakuuta 2018. 
Hän valmistui vuonna 2013 Metropolia-ammattikorkeakoulusta.
Uskonto Bosnia ja Hertsegovinassa

Bosnia ja Hertsegovinan perustuslaki turvaa uskonnonvapauden ja valtio noudattaa sitä myös käytännössä, vaikka paikallishallinto saattaa ajoittain rajoittaa vähemmistöryhmien oikeuksia. Muslimeita on 45%, serbiortodokseja 36%, roomalaiskatolisia 15%, protestantteja 1% ja muita ryhmiä, joihin kuuluvat myös juutalaiset, yhteensä 3%. Bosniakit ovat yleensä islaminuskoisia, kroaatit katolisia ja serbit ortodokseja.
Anne Rice

Anne Rice (s. Howard Allen O'Brien, 4. lokakuuta 1941) on yhdysvaltalainen kauhu- ja fantasiakirjailija, joka käsittelee teoksissaan pääasiassa perinteisiä kauhuolentoja kuten vampyyreita, muumioita ja noitia. Hänen teoksensa ovat vaikuttaneet goottialakulttuuriin merkittävästi, ja Rice on myös julkaissut useita teoksia jotka käsittelevät sadomasokistisia teemoja.
Rice kirjoitti ensimmäisen romaaninsa Veren vangit (Interview with the Vampire) vuonna 1973 ja julkaisi sen vuonna 1976.

Taustaa

Rice syntyi irlantilaiskatolisen perheen toisena tyttärenä. Hän oli naimisissa edesmenneen runoilija Stan Ricen kanssa ja on kirjailija Christopher Ricen äiti. Hänen tyttärensä Michelle syntyi syyskuussa 1966, mutta kuoli leukemiaan elokuussa 1972.
Rice syntyi ja on viettänyt suurimman osan elämästään New Orleansissa, jota hän on myös käyttänyt taustana useimmille tarinoilleen. Hänet tunnetaan taiteen ja kulttuurien tuntijana, ja Rice onkin perheineen matkustellut usein tutustumaan taiteeseen, jota hän on myöhemmin käyttänyt tarinoissaan. 
Rice on myös julkaissut teoksia nimimerkeillä Anne Rampling ja A. N Roquelaure, joista jälkimmäistä hän käytti pääasiassa julkaisemaan enemmän aikuisille suunnattua materiaalia. Hänen proosaansa kuvataan usein sanoilla täyteläinen ja kuvaileva, ja hänen hahmonsa ovat usein seksuaalisesti vapaita. Hänen tarinoissaan on myös usein homoeroottisia sävyjä. Rice käsittelee teoksissaan myös filosofisia ja historiallisia teemoja, jotka hän punoo tarinoidensa paksuun juonistoon.
Kriittinen analyysi Ricen teoksista löytyy S. T. Joshin teoksesta The Modern Weird Tale (2001).
Rice kuvasi itseään aiemmin ateistiksi, mutta vuonna 1998 hän ilmoitti palanneensa katoliseen uskoon, jota oli harjoittanut viimeksi 18-vuotiaana. Lokakuun 2005 Newsweekin haastattelussa hän vahvisti uskonsa ja sanoi että kirjoittaisi vain Herralle. Vuonna 2005 hän julkaisi teoksen Christ the Lord: Out of Egypt, joka on ensimmäinen osa Jeesuksen elämästä kertovasta trilogiasta. Myöhemmin Rice kuitenkin kertoi jättäneensä järjestäytyneen kristinuskon.
Lauren Bacallin filmografia

Tämä on Lauren Bacallin filmografia ja luettelo hänen muista töistään televisiossa ja elokuvissa.
McClurensalmi

McClurensalmi (engl. M'Clure Strait) on Kanadan Luoteisterritorioissa sijaitseva salmi. Se yhdistyy idässä Melvillensalmeen ja lännessä Beaufortinmeren rajautuen Prinssi Patrickin saareen, Eglintonsaareen ja Melvillensaareen pohjoisessa ja Banksinsaareen etelässä. Salmi on nimetty irlantilaisen tutkimusmatkailijan Robert McCluren mukaan.
Elokuussa 2012 uutisoitiin ensimmäisen purjeveneen purjehtineen salmen läpi.
Docendo

Tietokirjat

Docendo julkaisee vuosittain noin 80 kirjaa. Yleisestä tietokirjallisuudesta Docendo kustantaa muun muassa viihdetaiteilijoiden, kulttuuripersoonien ja urheilijoiden elämäkertoja sekä talous-, lähi- ja sotahistoriaa, luonto- sekä harrastusaiheisia kirjoja. Erikoisaloja ovat valokuvaukseen, tietotekniikkaan sekä liikuntaan ja hyvinvointiin keskittyvät tietokirjat. 
Docendolla on useita palkittuja kirjailijoita. Tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon ovat saaneet vuonna 2013 Markku Saiha (Luontokuvauksen käsikirja) sekä Sixten Korkman teoksesta Talous ja utopia. Pekka Visuri (mm. Mannerheimin ja Rytin vaikeat valinnat – Suomen johdon ratkaisut jatkosodan käännekohdassa) palkittiin syksyllä 2013 Suomen tietokirjailijoiden tietokirjailijapalkinnolla. Kimmo Ohtosen Karhu – voimaeläin oli vuonna 2016 Tieto-Finlandia-ehdokkaana ja voitti tietokirjallisuuden lukija-Finlandian.
Muita tunnettuja ja menestyneitä Docendon julkaisemia kirjoja ovat muun muassa Ville Haapasalon, Kauko Röyhkän ja Juha Metson teokset Et kuitenkaan usko – Ville Haapasalon varhaisvuodet Venäjällä (2013) ja Et muuten tätäkään usko – Ville Haapasalon 2000-luku Venäjällä (2014), Matti Alahuhdan Johtajuus – kirkas suunta ja ihmisten voima (2015), Tuomas Marjamäen Kummeli – erittäin hyvin sanottu (2015) ja Spede, nimittäin (2017), Martti Ahtisaaren, Jaakko Iloniemen ja Tapani Ruokasen Miten tästä eteenpäin (2016), Pate Mustajärven Pate Ikurista (2016), Mika Saukkosen Juti – Timo Jutilan tarina (2017), Kimmo Ohtosen Metsäkansan tarina (2017), Timo Kangasluoman Marco Hietala – ruostumaton (2017), Tea Karvisen Kansallispuistot – maamme luonnon helmet (2017).

Kaunokirjallisuus

Syksystä 2018 alkaen Docendo on julkaissut säännöllisesti myös kaunokirjallisuutta. Ensimmäisiä romaaneja olivat Lauri Törhösen Mannerheimin kuokkavieras (2017), Markku Mantilan Peräseinäjoelle sijoittuva On toinenkin polku taivaaseen (2018), Jari Nissisen Lahtiase (2018) ja Tuomas Marjamäen Siitä tulikin farssi (2018) sekä Markus Kajon pakinakokoelma Tandem-kentauri (2018). Lastenkirjallisuutta edustavat Heikki Salon Herra Heinämäen kaupunkireissu (2018), Jari Siljamäen Timotei Tilhi Kummamaassa (2018) sekä Kiti Kokkosen Putous-hahmoon perustuvat Tanhupallon askartelukirja ja Tanhupallon joulukirja (2018).

CrimeTime

Joulukuussa 2018 Docendo ilmoitti ostavansa Pulitzer Oy:n, joka vastaa rikoskirjallisuuteen erikoistuneen CrimeTimen dekkareiden kustantamisesta. CrimeTimen dekkaristien joukossa on useita nimekkäitä kirjailijoita, muun muassa Seppo Jokinen, Marko Kilpi, JP Koskinen, Eppu Nuotio, Outi Pakkanen ja CrimeTimen ja Pulitzer Oy:n perustajajäsen Harri Nykänen.
Huang Shanshan

Huang Shanshan (s. 18. tammikuuta 1986, Fujian) on kiinalainen trampoliinivoimistelija.
Shanshan on kaksinkertainen olympiamitalisti. Hän sijoittui vuoden 2004 kesäolympialaisissa kolmanneksi ja vuoden 2012 kesäolympialaisissa toiseksi.
Masino Group

Sejo Oy

Sejo Oy toimittaa LVI-putkikannakkeita ja niihin liittyviä kiinnitys- ja asennustarvikkeita teollisuuden tarpeisiin, talonrakennukseen ja saneerauskohteisiin. Sejon noutomyymälät sijaitsevat Vantaalla, Turussa ja Tampereella. 
Sejotek Oy perustettiin Helsingissä vuonna 1980 ja se on kuulunut Masino Group –konserniin vuodesta 1993 lähtien.
Sejotek Oy:n nimi muutettiin vuonna 2013 Sejo Oy:ksi.

Historia

Oiva Pietarinen perusti 13.6.1958 Masino-nimisen avoimen yhtiön. Masinosta tuli osakeyhtiö vuonna 1976.
Vantaan Tuupakassa sijaitseva nykyinen pääkonttori valmistui vuonna 2002. 
Oiva Pietarisen poika, Jarmo Pietarinen nimitettiin toimitusjohtajaksi vuonna 1988. Tällöin myös omistus siirtyi seuraavalle sukupolvelle.