google/wiki40b huggingface dataset:
Honda Fireblade

1992

Honda esitteli uuden mallin CBR sarjaansa. Uudessa Firebladessa oli nelisylinterinen 893 cm³ rivimoottori, joka tuotti tehoa 124 hevosvoimaa. Sen paino oli 185 kg. Pyörällä ei juuri ollut kilpailijoita sen tullessa markkinoille. Esimerkiksi Yamahalla oli tehokkaampi malli FZR 1000, mutta se oli painavampi painaessaan 209 kg.

1996

Firebladen moottorin iskutilavuus nousi 918,5 kuutioon, ja sen tehoalue laajeni. Uuden mallin huipputeho oli 130 hv. Vuonna 1998 malli sai kilpailijakseen Yamaha YZF-R1 moottoripyörän, joka oli tehokkaampi ja kevyempi.

2000

Firebladen moottorin iskutilavuus nousi 929 kuutioon, ja se tuotti 150 hevosvoimaa kierrosnopeudella 11250.

2002

Firebladen moottorin iskutilavuus kasvoi jälleen. Nyt 954 kuutioinen moottori tuotti 154, (Mitattu 152,8) hevosvoimaa, ollen tehokkaampi kuin sen kilpailija Yamaha YZF-R1.

2004

Firebladen moottorin iskutilavuus kasvoi 998 kuutioon, ja se tuotti 172 hevosvoimaa kierrosnopeudella 11250. Moottorin lisäksi mallin ulkoasu muuttui melkoisesti. Uusi pakoputkisto oli nostettu satulan alle. Fireblade painoi 180 kg kuivana.

2006

Uuden Firebladen moottorin tehot pysyivät samana 172 hevosvoimana, mutta ne saavutettiin aiempaa korkeammilla kierroksilla, kierrosnopeudella 12500. Kuivapaino laski 176 kilogrammaan, ja sitä poistettiin mm. pakoputkistosta, nokka-akselista ja sen vetolaitteista.

2008

Firebladen uusin malli esiteltiin vuonna 2008. Pyörän projektijohtajana oli Hirofumi Fukunaga ja muotoiluvastaavana oli Toshiaki Kishi. Mallin moottorin iskutilavuus on 999,8 cm³ ja se tuottaa 178 hevosvoimaa. Uusi moottori on edellistä 1,5 mm lyhytiskuisempi, eli se on aiempaa kierrosherkempi. Polttoaineen syöttönä pyörässä on neljä 46 mm ruiskurunkoa. Mallin pakoputkisto on sijoitettu jälleen alas, takahaarukan oikealle puolelle. Pyörän runko on aiempaa mallia 1460 grammaa painavampi, sillä sitä on vahvistettu useasta paikasta. Koko pyörän paino on laskenut neljä kilogrammaa aiemmasta, ja mallin märkäpainoksi ilmoitetaan 199 kg.
STOVL

STOVL (Short Take Off and Vertical Landing) tarkoittaa lentokonetta, joka pystyy nousemaan joko erittäin lyhyiltä kiitoteiltä (alle 500 m) ja laskeutumaan pystysuoraan helikopterin tapaan. Joskus nämä koneet pystyvät myös nousemaan pystysuoraan ilman aselastia tai kevyellä lastilla.
NATO:n virallisen määritelmän mukaan STOVL-kone pystyy ylittämään 15 metrin (50 jalkaa) korkuisen esteen 450 metrin (1500 jalkaa) pitkän kiitotien päässä.
Olemassa olevia STOVL-koneita ovat Harrier, joka on virallisesti VTOL-kone, mutta pystyy kiitotieltä noustessaan ottamaan enemmän lastia, ja F-35B, joka myös pystyy nousemaan pystysuoraan ilman aselastia.
Tšernuškan piiri

Tšernuškan piiri (ven. Черну́шинский райо́н, Tšernušinski raion) on kunnallinen itsehallintoalue Permin aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1931 perustetun piirin pinta-ala on 1676 neliökilometriä. Asukkaita on 52 200 henkeä (vuonna 2009).
Tšernuškan piiri sijaitsee Permin aluepiirin eteläosassa. Lännessä se rajoittuu Kujedan, pohjoisessa Bardan ja Uinskojen, idässä Oktjabrskin piireihin ja etelässä Baškortostaniin. Hyötykaivannaisia ovat öljy, savi, turve ja rakennuskivi.
Piiriin kuuluu Tšernuškan kaupunki ja 14 maalaiskuntaa: Ananjino, Bedrjaž, Brod, Demenevo, Jetyš, Kalinovka, Pavlovka, Rjabki, Sludka, Sulmaš, Tauš, Tjui, Trun ja Trušniki. Hallinnollinen keskus on Tšernuška. Asutuskeskuksia on yhteensä 80.
Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 77,4 % venäläisiä, 7,6 % tataareja, 6,6 % baškiireja ja 4,3 % udmurtteja. Kaupunkiväestön osuus on 69,4 %.
Piirin kautta kulkee Permin ja Ufan välinen maantie sekä Kazanin ja Jekaterinburgin välinen rautatie. Talous perustuu öljyn tuotantoon. Lisäksi on elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta. Myös liikenteellä on huomattava merkitys.
Piirissä toimii ammattikoulu, polytekninen opisto, lasten musiikki- ja taidekoulut, lasten luomistyön keskus, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskuksia, kirjastolaitos, kotiseutumuseo ja TV-asema. Paikallislehtenä ilmestyy Majak Priuralja (”Priuraljen majakka”).
Nähtävyyksiä ovat Bedrjažin ja Nikolajevskin ortodoksiset kirkot sekä Bedrjažin ja Taušin kylien rakennukset.
Kirby Morrow

Ura

Morrow opiskeli Mount Royal Colleges Fine & Performing Artsissa Calgaryssä näyttelemistä, sekä ääninäyttelemistä huomatessaan sen olevan hauskaa näyttelemisen ohella. Hän kuitenkin käyttää aina samaa ääntä jokaisessa ääninäyttelemässään sarjassa, joka on myös hänen luonnollinen ääni. Vuonna 1997 Morrow sai ensimmäisen ääniroolinsa Michelangelona lyhyeksi jääneessä televisiosarjassa Ninja Turtles: The Next Mutation. 
Morrow asuu Vancouverssa, Kanadassa.
Minna Krohn

Maria (Minna) Wilhelmina Krohn (s. Lindroos, 9. marraskuuta 1841 Helsinki – 6. huhtikuuta 1917 Helsinki) oli lastenlehti Pääskysen toimittaja. Hän kokosi lehdelle kirjoittamistaan runoista ja kertomuksista kirjan Pääskysen liverryksiä lapsille, joka ilmestyi 1883. Kirjassa on viitisenkymmentä itse kirjoitettua tai mukaeltua runoa ja kertomusta.
Minna Krohn oli Julius Krohnin toinen vaimo, ja heidän tyttäriään ovat Aino Kallas ja Aune Krohn.
Rääpyvä

Rääpyvä (ven. Рябово, Rjabovo) on entinen luterilainen seurakunta Pohjois-Inkerissä Kelton ja Toksovan välissä, Pietarin itäpuolella. Rääpyvän kirkko sijaitsi Rumpalin kylässä. Entisen Rääpyvän alueella suurin taajama on Seuloskoin (ven. Vsevoložsk) kaupunki.

Historiaa

Rääpyvän kylä mainitaan jo Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa v. 1500 nimellä Rjabovo (Рябово – kirjavala). Luterilainen seurakunta perustettiin Rääpyvälle 1685. Kirkon rakennutti paroni Fredriks lahjoitusmaalle 1778. Kirkko peruskorjattiin 1913 ja suljettiin 1937. Keisarin aikaan alueen hallintokeskuksena toimi ensin pitkään Rääpyvän hovi, jonka yhtenä omistajana muistetaan kuuluisa valtiomies V. P. Vsevoložski. Rääpyvän kylän ja hovin paikalle syntynyt Seuloskoin (ven. Vsevoložsk) kaupunki on nimetty Vsevoložskin mukaan.
Suomalaisia Rääpyvällä oli vuonna 1928 kaikkiaan 2 460 henkeä. Rääpyvällä toimi 1920–1930-luvuilla suomenkielinen maatalousteknikumi eli -opisto. Toisen maailmansodan aikana alue jäi Leningradin saarron sisäpuolelle ja hengissä selvinneet suomalaiset evakuoitiin Itä-Siperian pohjoisrannikolle kevättalvella 1942. Evakuointi muuttui sodan jälkeen karkotukseksi, sillä paluuoikeutta ei ollut.

Kylät

Rääpyvässä oli 13 kylää: Huva, Kornova, Kähy, Kässylä, Miinala, Myllyoja, Paassikka, Papusi, Pieni Pukero, Suuri Pukero, Romanaisi, Rumpali ja Seeklova.
Yrjö Kokko

Elämänvaiheet

Yrjö Kokko valmistui ylioppilaaksi Viipurin Suomalaisesta lyseosta vuonna 1923. Hän opiskeli eläinlääkäriksi Hannoverin, Tarton ja Wienin korkeakouluissa 1923–1930. Rahoitusta opinnoilleen hän sai toimimalla Suomen Kuvalehden kirjeenvaihtajana vuosina 1924–1930. Vuodesta 1930 vuoteen 1945 hän toimi vt. piirieläinlääkärinä Vetelissä ja Kokkolassa sekä vuodesta 1932 Sysmän kunnan kunnaneläinlääkärinä ja 1945–1950 Muonion kunnan piirieläinlääkärinä. Vapaaksi kirjailijaksi hän jäi vuonna 1950, kun hänelle ei lupauksesta huolimatta annettukaan toista vuotta virkavapautta. Hänet palkittiin vuonna 1957 Pro Finlandia -mitalilla.
Kokon vanhemmat olivat tukkukauppias Bruno Henrik Kokko ja Kaarin Kajava. Hän oli naimisissa hammaslääkäri Aune Iluksen kanssa. Kirjailija Anna Ungelo on heidän tyttärensä. Kokko ja hänen vaimonsa on haudattu Lempäälään.

Eränkävijä, luonnonsuojelija ja kirjailija

Kokko oli eränkävijä, joka kirjoitti Molli-nimisestä saksanseisojastaan, "maailman viisaimmasta koirasta", kokonaisen kirjan. Metsästystä ja kalastusta hän harrasti muun muassa asuessaan Ungelon torpaksi nimittämässään talossa Enontekiöllä. Kiirunoita hän ei ampunut eikä antanut koiransakaan pyytää. Kokon omat riistareseptit Riekkoa pakissa ja Kokon porokaarre julkaistiin Suomen Kuvalehden numerossa 9 vuonna 1958.
Kokon varhaisimpia tunnettuja tekstejä on hänen ylioppilasaineensa Yksimielisyys on voimaa, joka kuvaa leppälintujen puolustautumista variksia vastaan. Aine tunnetaan siitä, että opettaja hylkäsi sen, mutta ylioppilastutkintolautakunta antoi siitä laudatur-arvosanan.  
Kokko muistetaan kirjailijana parhaiten sadustaan Pessi ja Illusia ja toiminnastaan Suomen laulujoutsenten pelastamiseksi. Hän teki uupumatta valistustyötä laulujoutsenen puolesta lukemattomin lehtikirjoituksin ja luennoin ja hänen kirjoistaan Laulujoutsen – Ultima Thulen lintu ja Ne tulevat takaisin tuli suomalaisen luonnonsuojelukirjallisuuden klassikoita. Hän etsi joutsenia yhdessä saamelaisen ystävänsä Sulo Rovan kanssa, jota hän laulujoutsenista kertovissa kirjoissaan kutsuu nimellä Niuniu. Itseään hän kutsuu samoissa kirjoissa nimellä Tiiti. He löysivät kaksi joutsenta ja antoivat niille nimet Marski ja Hanna. Hän on kertonut käyttäneensä joutseniin viisi vuotta työtä ja 3000 kilometriä kävelyä. Tarina kertoo innostuksen joutsenten pelastamiseen syntyneen hänen isänsä ammuttua aikoinaan joutsenen, joka täytettiin ja vietiin siihen kouluun, jota hän kävi Viipurissa. Myöhemmin Kokko riitautui Sulo Rovan kanssa.
Kokko harrasti myös valokuvausta ja kuvitti itse suurimman osan kirjoistaan. Hänen tuotannolleen on ominaista faktan ja fiktion sekoittaminen. Lapin-kirjoissaan hän kuvasi luontoa ja tunturisaamelaista kulttuuria. 1950-luvulla hän tuli surulliseksi siitä, että uusi aika määräyksineen ja rajoituksineen saapui Tunturi-Lappiin ja monet vanhat tavat muuttuivat. Kokko viihtyi hyvin myös Kanariansaarilla. Hänen kirjansa saivat paljon suosiota tavallisten lukijoiden keskuudessa, mutta kirjallisuustieteilijöitä ne eivät juuri innostaneet, paitsi aikuisten satu Pessi ja Illusia. Siitä tehtiin myös baletti ja elokuva.
Marcello Gandini

Marcello Gandini (s. 28. elokuuta 1938) on tunnettu italialainen automuotoilija. Kapellimestarin pojaksi syntynyt Marcello Gandini teki uransa alussa töitä itsenäisenä muotoilijana, mutta siirtyi vuonna 1965 kuuluisalle Bertonelle töihin.
Jo vuonna 1966 Gandini suunnitteli espanjalaisen taisteluhärän mukaan nimetyn Lamborghini Miuran. Tämän jälkeen hän suunnittelu Lamborghinin lisäksi muun muassa Alfa Romeo Montrealin (1967) ja Lancia Stratoksen (1971). 1970-luvulla Gandini muotoili futuristisen Lamborghini Countachin. Suunnittelija palasi itsenäiseksi muotoilijaksi 1980-luvun alussa, kun oli irtisanoutunut pääsuunnittelijan pallilta Bertonelta. Gandinin muotoilua on luonnehdittu dramaattiseksi ja aggressiiviseksi. Tunnusomaisimpia piirteitä Gandinin luomuksissa ovat aerodynaaminen ja matala profiili.
Puolustusvoimien Kuvakeskus

Puolustusvoimien Kuvakeskus (PvKuvaK) on Suomen puolustusvoimien yksikkö, joka vastaa puolustusvoimien valo- ja videokuvaustoiminnasta. Kuvakeskus valokuvaa puolustusvoimien toimintaa, välineistöä ja henkilöstöä. Se myös valmistaa valokuvia, ylläpitää valokuva- ja videoarkistoa sekä antaa puolustusvoimien yksiköille teknistä tukea valokuvausalaa koskevissa asioissa.
Keskus sulautui Maanpuolustuskorkeakoulun täydennyskoulutus- ja kehittämiskeskukseen (TKKK) vuonna 2006.
Keskus tuottaa myös puolustusvoimille oppi- ja tiedotusmateriaalia sekä mm. opetuselokuvia.
Sen toiminnot sijaitsevat Tuusulassa Tuusulan Rantatien varrella ns. Taistelukoulun kampuksella sekä Helsingin Pasilassa.
Keskuksen pitkäaikainen johtaja on ollut mm. kapteeni (myöh. evl) Jyri Paulaharju. Vuonna 2006 johtajana aloitti eversti (Antti) Tapio Myyryläinen.
Suurelle yleisölle kuvakeskus on tuttu tasavallan presidenttien virallisien valokuvien ottajana.
Keskuksen ottamat kuvat tunnistaa merkinnöisä Kuva: SA-kuva tai Kuva: Puolustusvoimien Kuvakeskus.
Neptunea antiqua

Ulkonäkö

N. antiqua on keskimäärin 20 senttimetriä pitkä ja 5 senttimetriä leveä; suurimmat löydetyt yksilöt ovat olleet kaksi kertaa tätä suurempia. Sillä on pitkä ja terävähuippuinen kuori, jonka väri on yleensä kellertävä ja vivahtaa joskus punaiseen. Kuoressa on seitsemän pulleaa kierrettä, joista ulommainen on 70–80 prosenttia koko kotilon korkeudesta. Kierteiden välissä on ohut sauma, jonka rinnalla kulkee kapea kohouma. Kuoren pinnalla on lukemattomia ohuita harjanteita ja kasvurenkaita ja sitä peittää ohut sarveiskerros, joka kuluu iän myötä pois.
N. antiquan silmät sijaitsevat pitkien ja kapeiden tuntosarvien tyvessä. Aktiivisilla yksilöillä hengitysputket eli sifonit eivät työnny kovin pitkälle ulos vaippaontelosta. Jalka on suuri ja sen takaosassa ja sivuilla voi olla pieniä ulokkeita. Naaraalla on lisäksi anturassaan limatiehyitä. Jalkaan on kiinnittynyt soikea kalkkikansi, jolla kotilo voi peittää tiiviisti kuoren leveän suuaukon.

Levinneisyys

N. antiquaa esiintyy Koillis-Atlantissa laajalla vyöhykkeellä, joka ulottuu Biskajanlahdesta etelässä Arktikseen pohjoisessa.

Elintavat

N. antiqua elää pehmeällä merenpohjalla vuorovesivyöhykkeen alapuolella aina 1,2 kilometrin syvyyteen saakka.
N. antiquan sylkirauhasista erittyvä tetramiini on ihmiselle myrkyllistä ja vaikuttaa samaan tapaan kuin kurare. Eläin muistuttaa erehdyttävästi syötäväksi kelpaavaa kuningaskotiloa ja aiheuttaa Britanniassa silloin tällöin ruokamyrkytyksiä.
Volkswagen Passat (B7)

Volkswagen Passat (2010–2014)

Uudistunut Passat esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 2010. Tokion autonäyttelyssä joulukuussa 2011 esiteltiin lisäksi Passat Alltrack, joka on farmarimallin maastokelpoisempi versio 30 millimetriä korotetulla maavaralla ja koria suojaavilla muoviosilla.
Vuoden 2010 Euro NCAP -kolaritestistä Passat sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Bensiinimoottorit olivat aluksi 1,4 TSI (122/150 hv), 1,8 TSI (160 hv), 2,0 TSI (211 hv) ja 3,6 FSI VR6 (300 hv). Dieselmoottorit olivat yhteispaineruiskutteiset 1,6 TDI (105 hv) ja 2,0 TDI (140/170 hv). Suurempitehoinen 1,4 TSI käyttää polttoaineenaan maakaasua.

Moottorivalikoimaa uudistettiin vuoden 2012 loppupuolella, jolloin 1,8 TSI:n korvasi 160-hevosvoimainen versio 1,4 TSI:stä. 170-hevosvoimaisen dieselmoottorin teho nousi 177 hevosvoimaan.
Dissection

Historia

Vuonna 1988 Strömstadissa perustettiin thrash metal -yhtye nimeltä Siren's Yell. Sen jäseninä toimi Jon Nödtveidt, Ole Öhman, Peter Palmdahl ja Mattias Johansson. Yhtye äänitti yhden demon ennen hajoamistaan seuraavana vuonna 1989. Nödveidt ja Öhman jatkoivat soittamista Rabbit's Carrotissa, jossa he eivät kuitenkaan kovin hyvin viihtyneet, etenkään Nödveidt. Nödveidtin musiikkimaku kallistui jatkuvasti enemmän death metallin ja muiden raskaampien metallin lajityyppien puolelle. Syksyllä 1989 hän perusti Dissectionin virallisesti, jättäen Rabbit's Carrotin. Dissectionin kokoonpano ei kuitenkaan ollut täysilukuinen ennen seuraavaa vuotta.
Vuonna 1990 Dissection soitti ensimmäisen keikkansa death metal -yhtye Entombedin kanssa. Samana vuonna Dissection äänitti myös ensimmäisen demonsa The Grief Prophecy. Se sisälsi kolme kappaletta ja Necrolordin kansikuvituksia, joka on myös tähän päivään saakka tehnyt kaikki Dissection kansitaiteet. Myöhemmin samana vuonna julkaistiin The Grief Prophecyn erikoisversio, joka oli omistettu Deadille, ruotsalaiselle muusikolle, joka tunnettiin Mayhemin vokalistina ennen itsemurhaansa 1991. Demon erikoisversio sisälsi itse Deadin piirtämää kuvataidetta, ja Dissection myös soitti keikoilla Mayhemin "Freezing Moon" -kappaletta kunnioittaakseen häntä. The Grief Prophecy sai pian huomiota underground-piireissä, ja ranskalainen levy-yhtiö Corpsegrinder Records tarjosi Dissectionille mahdollisuuden äänittää EP. Myöhemmin samana vuonna Dissection hyväksyi sopimuksen ja he äänittivät Into Infinite Obscurityn. Yhtye jatkoi kiertueella.
Vuonna 1992 yhtye alkoi työstää ensimmäistä kokopitkää albumia, The Somberlainia. Matkaongelmien vuoksi koko yhtye muutti Göteborgiin, jossa he jakoivat harjoittelutilan At the Gatesin kanssa kesällä 1993. Albumi saatiin valmiiksi ja se julkaistiin seuraavassa joulukuussa. The Somberlain omistettiin Euronymoukselle, Mayhemin entiselle kitaristille, joka murhattiin aiemmin sinä vuonna.
Marraskuun aikana 1994 Dissection allekirjoitti levytyssopimuksen saksalaisen tunnetun levy-yhtiön Nuclear Blastin kanssa. Vuonna 1995 yhtyeen toinen kokopitkä albumi julkaistiin, nimeltänsä Storm of the Light's Bane. Seuraavana vuonna Dissection julkaisi lyhyen EP:n Where Dead Angels Lie. Se oli koottu aikaisemmista harvinaisuuksista, ja sisälsi vain cover- ja demokappaleita.
Vuonna 1997 Jon Nödtveidt tuomittiin oikeudessa avunannosta 38-vuotiaan algerialaismiehen murhaan Göteborgissa. Hän pääsi vapaaksi syksyllä 2004. Siitä asti Nödtveidt oli kasannut Dissectionin uudelleen, tosin eri kokoonpanolla, ja äänittänyt kaksi kappaletta sisältävän EP:n Maha Kali. Yhtye julkaisi vuonna 2006 uuden, pitkään odotetun albumin, Reinkaos, joka jäi yhtyeen viimeiseksi. Pian albumin julkaisun jälkeen Dissection ilmoitti virallisesti lopettavansa juhannuksena 2006 pidetyn viimeisen keikan, Midsummer Massacre '06:n, jälkeen. Kolme kuukautta Dissectionin lopettamisen jälkeen kitaristi-laulaja Jon Nödtveidt teki itsemurhan.
Braian Toledo

Braian Ezequiel Toledo (s. 8. syyskuuta 1993 Marcos Paz) on argentiinalainen keihäänheittäjä.
Vuonna 2009 Toledo saavutti pronssia alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa tuloksella 73,44 m. Muutamaa viikkoa myöhemmin hän sijoittui toiseksi nuorten Etelä-Amerikan mestaruuskilpailuissa ja voitti kultaa nuorten Pan-Amerikan mestaruuskilpailuissa. Vuonna 2010 Toledo voitti kultaa nuorten kesäolympialaisissa tuloksella 81,78 m ja alle 18-vuotiaiden Etelä-Amerikan mestaruuskilpailuissa tuloksella 85,32 m. Vuoden 2011 Pan-Amerikan kisoissa Toledo sijoittui kolmanneksi tuloksella 79,53 m. Lisäksi hän voitti alle 20-vuotiaiden Pan-Amerikan ja Etelä-Amerikan mestaruudet. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Barcelonassa 2012 hän sijoittui toiseksi tuloksella 77,09 m. Hän voitti samana vuonna Ibero-Amerikan mestaruuden ja alle 23-vuotiaiden Etelä-Amerikan mestaruuden, mutta karsiutui Lontoon olympialaisissa loppukilpailusta. Vuonna 2013 Toledo sijoittui kolmanneksi Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa. Seuraavana vuonna hän voitti alle 23-vuotiaiden Etelä-Amerikan-mestaruuden.
Toledo saavutti 2015 hopeaa Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa. Pan-Amerikan kisoissa hän oli neljäs. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui kymmenenneksi kuin myös Rio de Janeiron olympialaisissa 2016. Hän voitti 2017 Etelä-Amerikan-mestaruuden, mutta karsiutui loppukilpailusta Lontoon MM-kilpailuissa.
Toledo on alle 18-vuotiaiden kaikkien aikojen tilaston kärjessä. 13. helmikuuta 2010 hän heitti 700-grammaista keihästä 84,85 metriä. Aikaisempi kärkitulos oli Valeri Jordanin 83,02 m. Kolme viikkoa myöhemmin 6. maaliskuuta hän paransi kärkitulostaan heitettyään 89,34 m. Toledon ennätys miesten 800 gramman keihäällä on 83,32 m, joka on myös Argentiinan ennätys.
Tom Lindholm

Teatteri

Tom Lindholm innostui teatterista, kun hän näki yksinhuoltajaäitinsä seurassa Kansallisteatterissa lastennäytelmän Kolme iloista rosvoa. Teini-ikäisenä hän kävi Helsingin työväenopiston näytelmäpiiriä. Lindholm pyrki pari kertaa teatterikouluun, mutta ei kuitenkaan sinne päässyt. Tuolloin teatterit ottivat näyttelijäharjoittelijoita. Lindholm saikin ensimmäisen kiinnityksensä Mikkelin kaupunginteatterin näyttelijäharjoittelijana. Mikkelissä hän näytteli neljä vuotta, jonka jälkeen hän siirtyi Vaasan kaupunginteatteriin, missä hän oli kaksi vuotta. Vuonna 1985 hän muutti Tampereelle, kun Esko Roine sai houkuteltua hänet Tampereen Teatteriin. Tuolloin hän kuului muun muassa Kaisa Korhosen johtamaan Musta rakkaus -ryhmään vuosina 1989–1992. Lindholm oli perustamassa Teatteri Telakkaa Tampereella, jossa hän vietti vuodet 1994–2000. Tämän jälkeen hän on ollut vapaana taiteilijana, ja esiintynyt muun muassa Tampereen Teatterissa, Turun kaupunginteatterissa ja Pyynikin kesäteatterissa.

Televisiosarjat

Lindholm on näytellyt useissa televisiosarjoissa ja elokuvissa. Lisäksi Lindholm tunnetaan koomisesta Pekka Tuttava -hahmosta, jonka esitys on kiertävä ja muuntuva yhden hengen show. Lindholm vieraili 1990-luvulla Kummelissa (mm. "Miljöö-piirtäjä"-sketsissä, joka on poistettu DVD:ltä).
Viuhkaeväiset

Luokittelu

Alla on lueteltu viuhkaeväisten kalojen lahkot ja esimerkkejä niihin kuuluvista heimoista ja lajeista. Lahkot ja niitä ylempien tasojen luokittelu (ala- ja osaluokat, ylälahkot) ovat pääosin FishBasen mukaiset. Uusimpien tutkimusten mukaan monet luetelluista ryhmistä saattavat kuitenkin olla epäluonnollisia (parafyleettisiä), esimerkiksi Paracanthopterygii, Scorpaeniformes, ja Perciformes.
Mikko Erich

Mikko Erich (alun perin Michael Wilhelm Erich, 6. joulukuuta 1888 Turku – 28. joulukuuta 1948 Vihti) oli sosiaalidemokraattinen kansanedustaja, alkuaan puoluekannaltaan kokoomuslainen.
Mikko Erichin vanhemmat olivat rehtori Teodor Valdemar Erich ja Berta Fredrika Mannelin. Hän valmistui ylioppilaaksi 1905 ja suoritti seuraavat tutkinnot: filosofian kandidaatti 1907, filosofian maisteri 1908, filosofian lisensiaatti 1913, filosofian tohtori 1913, ylempi oikeustutkinto 1924, lakitieteen kandidaatti 1924.
Erich toimi Itä-Hämeen kansanopiston johtajana Hartolassa 1908–1912, Porvoon naisopiston opettajana 1912–1918 ja Viipurin työväenopiston johtajana 1918–1924. Vuodesta 1925 alkaen hän toimi asianajajana Helsingissä. Erich oli myös Työväen akatemian opettajana 1924–1941 sekä  Helsingin suomalaisen työväenopiston opettajana ja luennoitsijana 1925–1948. Vuonna 1929 hän toimi eduskunnan oikeusasiamiehen varamiehenä.
Erich oli kokoomuksen kansanedustajana 1919–1922 (Viipurin läänin itäinen vaalipiiri) ja sosialidemokraattien kansanedustajana 1930–1933 (Hämeen läänin eteläinen vaalipiiri) sekä 1939–1945 (Turun läänin eteläinen vaalipiiri). Hän oli myös presidentin valitsijamiehenä vuoden 1931 presidentinvaaleissa.
Erich tuli puhumaan 27. helmikuuta 1932 Ohkolan työväentalolle Mäntsälään aikaansaaden suojeluskuntalaisten reaktion, mistä oli seurauksena Mäntsälän kapina. Erichin entinen puoliso Anni de la Chapellen puoliso Knut de la Chapelle kuului Mäntsälän suojeluskunnan esikuntaan ja hän majoitti Mäntsälän kapinan aikaan 1932 Saaren kartanossa Lapuan liikkeen johtohenkilöitä, muun muassa Vihtori Kosolan. Mäntsälän Jokelanseudun Latoteatteri teki aiheesta vuonna 2005 kesänäytelmän ”Sydänten kapina”, jonka käsikirjoitti Kirsti Manninen.
Vuosina 1945-1946 käydyssä sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä Mikko Erich toimi Väinö Tannerin puolustusasianajajana.
Mikko Erichin veli oli lakimies, diplomaatti ja pääministerinäkin toiminut Rafael Erich.
Kemin Lapin seurakunta

Kemin Lapin seurakunta oli historiallinen seurakunta Lapissa. Seurakunta aloitti toimintansa 1673, kun Kemin seurakunta, joka käsitti tuolloin koko Lapinmaan alueen jaettiin Kemin seurakunnaksi ja Kemin Lapin seurakunnaksi. Länsipuoli Lapista jäi Kemin seurakuntaan, kun itäinen puoli Inarista Kuusamoon liitettiin uuteen seurakuntaan. 
Kemin Lappi oli alkujaan yksi Ruotsin kuudesta lapinmaasta eli historiallisesta kauppa- ja verotusalueesta Lapissa yhdessä Tornion Lapin, Luulajan Lapin, Piitimen Lapin, Uumajan Lapin ja Ångermanlandin Lapin kanssa.
Seurakunnan keskukseksi suunniteltiin alkuvaiheessa Sompion Lapinkylää, mutta sen asukkaat vastustivat hanketta ja saivatkin estetyksi seurakunnan ja kirkon tulon alueelleen. Kun perustetun seurakunnan etelälaidalle oli muuttanut yhä enemmän uudisasukkaita, vaihtoehdoksi nousi Kuusamo. Gabriel Tuderus nimitettiin Alatornion kirkkoherraksi v. 1682 ja hänen seuraajakseen Kemin Lapin kirkkoherraksi nimitettiin Henrik Cajanus. Hän sai aikaan väliaikaisen kirkon ja papin asunnon rakentamisen nykyisen Kuusamon keskustaajaman lähelle Torangintaipaleelle. Väliaikainen kirkko nousi sinne v. 1687 tai 1688. Kappelin lähelle valmistui myös pappila vuonna 1691, mutta Henrik Cajanus ehti juuri kuolla ennen muuttoa sinne. Virkatalon ensimmäinen asukas oli Samuel Julenius, Etelä-Pohjanmaalta Kuusamoon siirtynyt triviaalikoulun lehtori, joka oli yksinäinen ja perheetön pappismies. Varsinainen kirkko valmistui vihdoin vuonna 1695 suunnilleen nykyisen kirkon paikalle. Seurakunnan nimi muuttui Juleniuksen saadessa vuonna 1692 kirkkoherran valtakirjan. Silloin käytettiin ensimmäisen kerran nimitystä Kuusamon Lapin seurakunta. 
Kemin Lapissa on vielä 1800-luvulla puhuttu keminsaamen kieltä.