Le Havre (elokuva)

Juoni

Päähenkilö Marcel Marxin rakas vaimo on joutunut sairaalaan. Hän salaa mieheltään, kuinka vakavaa sairaus on. Yksinäinen mies tapaa laittomasti maahan tulleen pienen pojan, piilottaa hänet viranomaisilta ja järjestää hänelle matkarahat äidin luo Englantiin.

Palkintoja

Cannesin elokuvajuhlien yhteydessä Le Havrelle myönnettiin kansainvälisen kriitikkoliiton epävirallinen pääpalkinto. Sen lisäksi teos sai ekumeenisen juryn erityismaininnan. Münchenin elokuvajuhlilla Le Havre sai parhaan kansainvälisen elokuvan palkinnon. Lokakuussa 2011 Le Havre sai kansainvälisten elokuvien sarjan pääpalkinnon Chicagon elokuvajuhlilla. Elokuva sai joulukuussa 2011 Louis Delluc -palkinnon, joka jaetaan vuoden parhaalle ranskalaiselle elokuvalle.
Le Havre sai suomalaisen elokuva-alan Jussi-palkintoja kuudessa sarjassa: parhaasta elokuvasta, parhaasta ohjauksesta (Aki Kaurismäki), parhaasta naissivuosasta (Elina Salo), parhaasta käsikirjoituksesta (Aki Kaurismäki), parhaasta kuvauksesta (Timo Salminen) ja parhaasta leikkauksesta (Timo Linnasalo). Huhtikuussa 2012 Le Havre palkittiin Humanismin käsi -palkinnolla Viitasaaren elokuvaviikolla.

Ehdokkuuksia

Le Havre oli ehdokkaana 2011 Cannesin elokuvajuhlien pääkilpailusarjassa mutta jäi palkinnoitta. Elokuva valittiin Suomen Oscar-ehdokaaksi syyskuussa 2011. Marraskuussa 2011 elokuva asettiin Euroopan elokuvapalkinnon ehdokkaaksi sarjoissa paras elokuva, paras ohjaaja, paras käsikirjoittaja ja paras miespääosa.  Tammikuussa 2012 Le Havre sai eniten ehdokkuuksia Jussi-palkintoihin, yhdeksän kappaletta. Elokuva oli ehdokkaana sarjoissa paras elokuva, ohjaus, miessivuosa, naissivuosa, käsikirjoitus, kuvaus, leikkaus, lavastus ja pukusuunnittelu. Tammikuussa 2012 Le Havre asetettiin myös ehdokkaaksi kolmessa kategoriassa ranskalaisen César-palkinnon saajaksi. Ehdokkuudet ovat sarjoissa paras elokuva, paras ohjaus ja paras lavastus.

Arvioita

Helsingin Sanomien elokuvakriitikko Veli-Pekka Lehtonen arvioi elokuvan ensiesitystä Cannesin festivaaleilla toukokuussa 2011 todeten elokuvan olevan tyyliltään uskollinen Kaurismäen aiemmalle tuotannolle. Tämä ilmenee kuvien maalauksellisuudessa ja vähäliikkeisyydessä sekä pelkistetyssä näyttelijätyössä. "Siinä näkyy vahvana myös ranskalaisen elokuvan perinne ja elokuvan perustarina on osin rinnakkainen mykän elokuvan klassikolle, Chaplinin pojalle", totesi Lehtonen.
Filmi sai Cannesin-ensiesitysviikollaan kehuja myös kansainväliseltä lehdistöltä. Varietyn Leslin Felperin totesi: "Le Havre on yhtämittaista nautintoa, ja elokuva sekoittaa äreitä ja iloisia nuotteja saumattomasti taidolla, joka yltää Kaurismäen parhaiden koomisten töiden tasolle." Screenin Jonathan Romney puolestaan arvioi teoksen kutittelevan erityisesti ranskankielisiä katsojia, mutta Akin ihailijat ympäri maailmaa saavat olla taivaissa. Hollywood Reporterin Kirk Honeycutt kirjoitti: "Cannesin kilpailun elokuvista on moneksi, mutta harvoin niitä voi kuvailla puhtaiksi nautinnoiksi. Kaurismäen Le Havre on tuo harvinainen poikkeus."
Nyt-liitteen elokuva-arvostelija Matti Rämö arvioi ulkomaille siirtymisen olleen Kaurismäelle hyväksi. Le Havre on hänen mukaansa Kaurismäen parhaita elokuvia, jonka hengessä ja kuvissa se näkyy. Laitakaupungin valojen ahdistuneisuuden tilalla on elämäniloa. Poistututtuaan liiankin tutuilta helsinkiläiskulmilta Kaurismäki on kriitikon mukaan löytänyt uusia ajattomia maisemia. "Löydöksensä hän koristelee värikkäillä yksityiskohdilla ja upottaa koko komeuden ajattomalta kuulostaviin ranskalaisiskelmiin", Rämö kirjoittaa.
Viiden kriitikon muodostama tuomaristo Nyt-liitteessä antoi elokuvalle keskiarvon 4,2/5.