google/wiki40b huggingface dataset:
Marek Hovorka

Seuraura

Hovorka on MHC Martinin kasvatti. Hän debytoi seuran miesten joukkueessa kaudella 2003–2004, jolloin Hovorka pelasi Extraligassa 48 runkosarjaottelua tehopistein 5+8=13. Kaudeksi 2004–2005 hän siirtyi HK 32 Liptovský Mikulášin riveihin. Kaudella 2006–2007 Hovorka oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 11+26=37. Kauden 2007–2008 lopulla hän siirtyi Tšekin Extraligassa pelanneen HC Slovan Ústečtí Lvin joukkueeseen. Joukkue putosi kauden päätteeksi 1. česká hokejová ligaan.
Kaudeksi 2008–2009 Hovorka palasi kasvattajaseuraansa MHC Martiniin. Joulukuussa 2008 hän palasi HC Slovan Ústečtí Lvin riveihin pelaamaan Tšekin 1. ligaa. Hovorka voitti sarjan mestaruuden, mutta Slovan jäi karsintojen päätteeksi kuitenkin ilman sarjanousua Extraligaan. Kaudella 2009–2010 hän voitti 1. ligan pudotuspelien jäähypörssin 90 minuutillaan. Hovorka eteni Slovanin kanssa liigan finaaleihin, mutta mestaruuden vei kuitenkin KLH Chomutov otteluvoitoin 4–3. Hovorka pelasi kauden aikana myös kaksi Extraliga-ottelua BK Mladá Boleslavissa. Kesken kauden 2010–2011 hän siirtyi Slovanista HC Kladnon Extraliga-joukkueeseen. Kaudella 2011–2012 Hovorka oli tehoilla 14+18=32 joukkueen paras maalintekijä Jaroslav Kallan kanssa ja toiseksi paras pistemies hänen jälkeensä. Hovorka voitti myös Extraligan ulkomaalaisten pistepörssin.
Kesken kauden 2012–2013, lokakuussa 2012 Hovorka siirtyi Kladnosta HC Sparta Prahaan. Kaudeksi 2013–2014 seura vuoksi hänet HC Karlovy Varyn joukkueeseen. Kaudeksi 2014–2015 Hovorka siirtyi Tšekin 1. ligan KLH Chomutoviin. Hän oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 26+28=54, joilla Hovorka jakoi liigan maalipörssin viidennen sijan HC Kladnon Miloslav Hořavan ja HC Slovan Ústí nad Labemin David Tůman kanssa. Hän voitti myös 1. ligan ylivoimamaalipörssin 13 osumallaan ja voittomaalipörssin myöskin 13 osumallaan. Pudotuspeleissä Hovorka oli seitsemällä syöttöpisteellään Chomutovin paras syöttäjä Nikola Gajovskýn kanssa. Hän voitti kauden päätteeksi 1. ligan mestaruuden. Hovorka oli Extraligan karsinnoissa joukkueensa paras pistemies tehoilla 5+5=10. Chomutovin kausi päättyi sarjanousuun.
Hovorka siirtyi kesken kauden 2015–2016, joulukuussa 2015 Chomutovista HC Vítkoviceen. Kaudeksi 2016–2017 hän palasi kotimaahansa ja siirtyi HC Košicen joukkueeseen. Hovorka pelasi siellä neljä Mestarien liigan ottelua, kunnes ennen ensimmäistäkään runkosarjaottelua, syyskuussa 2016 hän siirtyi henkilökohtaisten syiden vuoksi toisen Extraliga-joukkueen, MsHK Žilinan riveihin. Hän sijoittui tehoilla 23+37=60 koko liigan pistepörssissä toiseksi edellään vain HC Košicen Ladislav Nagy. Hovorka oli myös pudotuspeleissä joukkueensa paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 5+9=14 ja hän jakoi Žilinan sisäisen maalipörssin voiton Radim Hruškan kanssa. Kaudeksi 2017–2018 Hovorka palasi vuoden mittaisella sopimuksella Košiceen.
Nieleminen

Nieleminen (lat. deglutitio) perustuu moniosaiseen heijasteeseen, jota säätelee ydinjatkeessa ja aivosillan alaosassa sijaitseva nielemiskeskus. Nieleminen kuuluu osittain tahdonalaisiin täyttöheijasteisiin. Nielemisen ensimmäinen osa on tahdonalaista, jolloin ruokapalaa liikutetaan suussa poskien, huulien ja kielen avulla kohti nielua.
Ruokapalan aiheuttama paineärsyke kitakaarissa ja lakipurjeessa sijaitseviin painereseptoreihin käynnistää nielemisen automaattisen osan. Painereseptoreista kulkee viesti nielemiskeskukseen, josta lähtee supistumiskäsky kurkunpään, nielun ja ruokatorven lihaksille. Tällöin peristalttiset aallot kuljettavat ruokapalan nielun läpi ruokatorveen ja sieltä mahanportin kautta mahalaukkuun. Nieltäessä pehmeä suulaki nousee ylös sulkien ruokapalalta tien nenänieluun. Kurkunpäässä kurkunkansi laskeutuu ja muu kurkunpää nousee sitä vasten, jolloin ruokapala ei pääse kulkeutumaan henkitorveen. Taskuhuulet ja äänihuulet sulkeutuvat ja sulkevat näin kokonaan kurkunpään. Nielemisen ajaksi hengitys pysähtyy.
Llandulasin rautatieasema

Historia

Asema avattiin 1. heinäkuuta 1889. Siellä oli kaksi laituria, joilla oli yksinkertaiset odotustilat. Asema sijaitsi lähellä rannikkoa ja lomailijoiden suosimia hiekkarantoja. Siellä pysähtyivät paikallisjunat sekä lomailijoita kuljettaneet erikoisjunat. Lomakauden ulkoupolella asema olikin luultavasti varsin hiljainen, mikä johti sen sulkemiseen 1. joulukuuta 1952. Tuntemattomasta syystä aseman nimessä oli koko sen olemassa olon ajan vain yksi d-kirjain, kun taas kylän nimessä niitä on kaksi.
Llandulasin asema purettiin sulkemisen jälkeen, eikä siitä ole enää mitään merkkejä jäljellä.
Pyörökaarityyli

Pyörökaarityyli (saks. Rundbogenstil) on 1800-luvulla Saksassa syntynyt historisoiva arkkitehtuurin tyylisuuntaus, joka yhdisteli aineksia varhaiskristillisestä, bysanttilaisesta, normandialaisesta, romaanisesta ja varhaisrenessanssin arkkitehtuurista.
Pyörökaarityylillä on keskeinen asema Ernst Lohrmannin intendenttikauden ajan (1841-65) suomalaisessa kirkkoarkkitehtuurissa, ja monet uusgoottilaisiksi nimitetyistä kirkoista ovat paremminkin sen edustajia.
Liguria

Historia

Muinaiset liguurit asuttivat Välimeren rannikkoa Rhônejoelta Arnojoelle, mutta myöhemmin keltit – roomalaisittain gallialaiset – saapuivat alueelle synnyttäen galloliguurisen kulttuurin. Varhaisina aikoina aluetta asuttivat myös foinikialaiset, kreikkalaiset ja karthagolaiset. Alue liitettiin virallisesti osaksi Rooman valtakuntaa 200-luvulla eaa.
Keskiajalla Genova siirtyi hitaasti valta-asemaan suurimmassa osassa Liguriaa ja hallitsi aluetta pitkään lukuun ottamatta paria katkosta 1400- ja 1500-luvuilla, jolloin alue oli Milanon herttuan tai Ranskan valtakunnan alaisuudessa. Vuonna 1796 Ranskan vallankumouksen kenraali Napoleon Bonaparte julisti alueen Ligurian tasavallaksi. Ligurian tasavalta oli kuitenkin lyhytikäinen, ja Ranska yhdisti sen itseensä jo vuonna 1805. Napoleonin sotien loputtua vuonna 1815 Sardinian kuningaskunta siirtyi hallitsemaan aluetta.

Ilmasto

Alueella vallitsee leuto meri-ilmasto: kesän lämpö jää 25 asteen tuntumaan, ja talvella on harvoin pakkasta muualla kuin sisämaan vuoristoissa. Sadetta voi olla ajoittain hyvinkin paljon; rannan lähellä sijaitsevat vuoristot synnyttävät orografista sadetta, joten Genovassa voi sataa jopa 2 000 mm vuodessa. Muilla alueilla sademäärät ovat normaalia Välimeren tasoa (500–800 mm).
Suuresta väkitiheydestä huolimatta metsät peittävät yli puolet alueesta.

Kulttuuri

Pesto ja focaccia ovat Ligurian tyypillisiä ruokaerikoisuuksia. Alueella puhutaan italian kielen lisäksi myös liguurin kieltä.
IQ and Global Inequality

IQ and Global Inequality on Richard Lynnin ja Tatu Vanhasen kirjoittama kirja, joka julkaistiin vuonna 2006. Se on jatkoa samojen tekijöiden teokselle IQ and the Wealth of Nations (2002), jossa väitettiin kansakuntien taloudellisen kehityksen erojen selittyvän suurelta osin kansojen keskimääräisillä ÄO-eroilla. Kirjassa vastataan aiemman kirjan saamaan kritiikkiin, esitetään lisää ÄO-testituloksia eri maista ja tarkastellaan ÄO:n yhteyksiä useisiin sosiaalisen ja taloudellisen kehityksen mittareihin.
Moaree

Moaree tai moiré [muaree] eli läikekangas on taftin tai ripsin tyyppinen kangas. Sen raaka-aine on silkki, asetaatti, triasetaatti tai puuvilla, ja siihen on puristamalla tehty himmeän ja kiiltävän pinnan vaihtelusta syntyviä aaltomaisia kuvioita.
Kauhukeittiö (kausi 11)

Kauhukeittiö on yhdysvaltalainen televisioformaatti, jossa Gordon Ramsay etsii uutta ravintolapäällikköä tulevaan ravintolaansa. Kaudella 11 ohjelman voittaja pääsi johtamaan lasvegasilaista miljardin dollarin Gordon Ramsay Pub & Grill -ravintolaa Caesars Palace -kasinohotelliin. Kausi esitettiin Yhdysvalloissa FOX-kanavalla 12. maaliskuuta – 25. heinäkuuta 2013.

Kilpailijat

Kilpailijat jaettiin joukkueisiin sukupuolen mukaisesti.

Muuta

Kilpailun voittanut Ja'Nel Witt menetti paikkansa Gordon Ramsay Pub & Grill -ravintolassa positiivisen huumetestin vuoksi.
Suomen taiteen kultakausi

Suomen taiteen kultakaudeksi tai kulta-ajaksi kutsutaan vuosia 1880–1910, jolloin suomalaiselle taiteelle luotiin kansallinen ilme ja se nousi kansainväliselle tasolle. Kultakausi sijoittui samaan aikaan sortokausien ja kansallisen heräämisen kanssa. Aikakausi ilmeni kuvataiteessa, kirjallisuudessa, musiikissa ja arkkitehtuurissa. Aikakauden keskeisin hahmo oli Akseli Gallen-Kallela sekä muita huipputaiteilijoita muiden muassa Pekka Halonen, Albert Edelfelt, Jean Sibelius, Eino Leino, Helene Schjerfbeck, Eero Järnefelt, Emil Wikström ja Eliel Saarinen.
Taiteilijat alkoivat kuvata teoksissaan kotimaataan, sen ihmisiä, luontoa ja historiaa; he opettivat suomalaiset huomaamaan oman maansa kauneuden ja erikoislaatuisuuden.

Akseli Gallen-Kallela, (1865-1931).1894: 
»Minä tunnen, että kohta taas avautuu minulle se ihana taiteen maailma, jonka kauneuksia saan mieleni mukaan nauttia. Maailmassa, elämässä ja luonnossa ei olekaan muuta kuin kauniita satuja, ja kun ovi aukenee, mene sisään ja ota sielusi täyteen.» 
Suomalainen taide tuli tunnetuksi muualla Euroopassa Pariisin vuoden 1900 maailmannäyttelyssä.
Serj Tankian

Ura

Tankian syntyi Beirutissa ja vietti ensimmäiset vuotensa siellä, ennen kuin muutti perheensä kanssa Los Angelesiin. Lapsena Tankian otti laulu- sekä kitaratunteja muutaman vuoden. Hän opiskeli kauppatieteitä ja omisti pian Ultimate Solutions -tietotekniikkayhtiön. 1990-luvulla Tankian tapasi Daron Malakianin, ja he perustivat yhtyeen, jonka nimeksi tuli Soil. Yhtye kuitenkin hajosi, mutta myöhemmin sen entiset jäsenet perustivat uuden yhtyeen nimeltä System of a Down.
System of a Downin lisäksi Serj omistaa oman levy-yhtiön, Serjical Striken, joka tuottaa vaihtoehtomusiikkia. Levy-yhtiön artisteista kuuluisimpana esimerkkinä mainittakoon vuoden 2007 kesällä hitillään "Dance of the Manatee" julkisuuteen noussut Fair to Midland.  Serjical Strike on julkaissut myös Bucketheadin  "Enter the Chicken" -albumin vuonna 2005, jolla Serj toimi tuottajana. Ensimmäinen yhtiön oma tuotos oli Serart, joka oli Tankianin ja Arto Tuncboyaciyanin yhteinen projekti. Tankian julkaisi myös ensimmäisen runokirjansa, Cool Gardensin, jonka julkaisi MTV Books. 
Tankian on vahva aktivisti, joka vastustaa väkivaltaa ja epäoikeudenmukaisuutta. 13. syyskuuta 2001, hieman World Trade Centerin sortumien jälkeen, hän kirjoitti esseen, joka julkaistiin System of a Downin kotisivuilla. Esseen nimi oli Understanding Oil . Myöhemmin Sony pyysi tekstiä poistettavaksi. Teksti poistettiin, mutta silti useat ehtivät lukea sen. Eräiden lähteiden mukaan ihmiset ehtivät järkyttyä tekstistä, vaikkei se tiettävästi ollut Tankianin tarkoitus. 
Jonkin verran myöhemmin Tankian perusti Tom Morellon (Audioslaven ja Rage Against the Machinen jäsen) kanssa Axis of Justicen, joka on aktivistijärjestö, jonka tavoitteena on saada nuoria kiinnostumaan politiikasta. 3. tammikuuta 2003 Tankian ja Morello johtivat mielenosoitusta Santa Monicassa, Kaliforniassa. Mielenosoituksen teemana oli köyhien ruoan puute.
Tom Morello on myös mukana Serjin Imperfect Remixes levyllä, Reconstructive Demonstrationsiin, Goodbye- Gate 21:sen ja Invisible Love - Deserving?:in Rock Remixseissä. 
Tankian on tehnyt myös paljon töitä, jotta Turkki tunnustaisi vuonna 1915 tapahtuneen Armenialaisten kansanmurhan. Tankian esiintyi muun muassa kertojaäänenä Diran Noubarin dokumentissa Armenia, A Country under Blockade (2005), joka kertoi Turkin laittoman saarron vaikutuksista Armeniaan.
Serj Tankianin levy Elect the Dead julkaistiin maailmanlaajuisesti 23. lokakuuta 2007. (Joissakin maissa ennemmin, muun muassa Suomessa 17. lokakuuta 2007.)
Serj Tankian konsertoi Suomessa kesällä 2008, Seinäjoen Provinssirockissa ja 2010 Sonispheressä, Porissa.
Imperfect Harmonies julkaistiin Suomessa syyskuussa 2010.
Maaliskuussa 2011 Serj julkaisi remixejä Imperfect Harmoniesin lauluista sisältävän Imperfect Remixes:in
Serj julkaisi 22. maaliskuuta vuonna 2011 Glaring Through Oblivion -runokirjan.
1. luokan liikennetarkastaja

Virka-arvo

Ensi luokan liikennetarkastaja oli myös 1920-luvulla Suomen valtionrautateiden virkamiesten virka-arvo, joka kuului kahdeksanteen arvoluokkaan. Korkein arvoluokka oli kuudes, jossa oli ainoastaan johtaja.
Algernon Blackwood

Algernon Henry Blackwood (14. maaliskuuta 1869 – 10. joulukuuta 1951) oli englantilainen erityisesti kauhutarinoistaan tunnettu kirjailija. Hän kirjoitti kymmenen novellikokoelmaa, 14 romaania sekä lastenkirjoja ja näytelmiä. Myöhemmällä iällä hän luki tarinoitaan BBC:n radio- ja televisiolähetyksissä.
Ennen kirjailijaksi ryhtymistään hän kokeili muun muassa viljelijän uraa Kanadassa ja lehtityötä New Yorkissa.
Polýgyroksen arkeologinen museo

Kokoelmat

Museon kokoelmiin kuuluu esineitä eri puolilta Chalkidikín niemimaata, mukaan lukien Olynthos, Torone, Ierissós, Stratóni ja Polýgyroksen antiikin aikainen hautausmaa; Androksen antiikin aikaiset siirtokunnat Stageira, Akanthos ja Sane; sekä Ammon Zeuksen pyhäkkö Áfytoksessa. Museoesineet ajoittuvat esihistorialliselta ajalta antiikin ajan lopulle ja varhaisbysanttilaiselle ajalle. Museon kokoelmiin kuuluu muun muassa veistoksia, keramiikkaa ja savisia figuriineja, pronssiastioita, hautakiviä ja sarkofageja, kulta- ja hopeakoruja, arkipäiväisiä esineitä ja työkaluja, aseita, piirtokirjoituksia sekä rahoja.
Fritz Fleischer

Fritz Fleischer (s. 2. maaliskuuta 1894 Wien) oli itävaltalainen pikajuoksija.
Fleischer edusti Itävaltaa Tukholman 1912 olympialaisissa 100 metrin juoksussa, 200 metrin juoksussa ja 4 × 100 metrin viestijuoksussa mutta karsiutui niiden kaikkien alkuerissä. Hän voitti Itävallan mestaruuden 100 metrin juoksussa vuosina 1911, 1913, 1914, 1919 ja 1920. Hän teki 200 metrin juoksussa Itävallan ennätyksen 23,2 s vuonna 1911 ja 23,0 s seuraavana vuonna sekä sivusi 100 metrin juoksun Itävallan ennätystä 10,8 s vuonna 1913.
Pohjoismaiset hiihtolajit

Pohjoismaiset hiihtolajit on yhteisnimitys kolmelle Pohjoismaista lähtöisin olevalle hiihtourheilumuodolle: maastohiihdolle, mäkihypylle ja näiden yhdistelmälle yhdistetylle.

Kilpailuja

Pohjoismaiset hiihtolajit ovat alusta saakka olleet talviolympialaisten ohjelmassa. Lisäksi parittomina vuosina järjestetään maailmanmestaruuskilpailut.
Vuosittain järjestetään myös maailmancup-kilpailut jokaiselle näistä kolmesta lajista, jotka ovat maastohiihdon maailmancup, mäkihypyn maailmancup ja yhdistetyn maailmancup.
Muita merkittäviä tapahtumia ovat muun muassa Salpausselän ja Holmenkollenin kisat sekä Keski-Euroopan mäkiviikko (mäkihyppy) ja Tour de Ski (maastohiihto).
Pukki (Kuhmoinen)

Maantietoa

Saari on 550 metriä pitkä, 350 metriä leveä ja sen pinta-ala on 9,6 hehtaaria .
Se sijaitsee Tehinselän länsiosassa aivan Kuhmoisten kirkonkylän edustalla Sarvisalon saariryhmän ulkoreunalla. Pukista näkyy pohjoispuolella Vähä Aitasalo ja Iso Aitasalo sekä itässä saari Keidas. Pukin ympäristössä on vain kaksi pientä luotoa ja se on verrattain matala saari. Sen korkein kohta nousee vain noin 7 metriä Päijänteen pinnasta. Saarelle on rakennettu neljä vapaa-ajan asuntoa.

Historiaa

Saaren karttanimi vuoden 1938 taloudellisessa kartassa on ”Pukkisaari” . Vuoden 1985 peruskartassa on saaressa neljä mökkiä, mutta ennen sitä oli saari ollut autio.
Jake Rosenzweig

Jake Rosenzweig (s. 14. huhtikuuta 1989 Lontoo) on englantilaissyntyinen yhdysvaltalainen moottoriurheilija.

Ura

Hän aloitti uransa karting-sarjoissa, joissa hän kilpaili vuosina 2001–2007. Vuonna 2008 hän kilpaili Daytonan 24 tunnin ajossa ja Formula Renault WEC-sarjassa, jossa hän oli yhdeksäs. Hän ajoi myös Eurocup Formula Renault -sarjassa, Britannian Porsche Carrera Cupissa ja Rolex Sports Cars -sarjassa. Vuonna 2009 Rosenzweig kilpaili Formula 3 Euroseries-, Britannian F3- ja Masters of Formula 3-sarjoissa. Hän kilpaili myös Aasian GP2-sarjassa kaudella 2009–2010 Super Nova Racing -tallissa saavuttamatta pisteitä.
Vuonna 2010 Rosenzweig kilpaili Formula Renault 3.5 -sarjassa Carlin-tallissa saavuttaen neljä pistettä. Rosenzweig jatkoi sarjassa vuonna 2011 sijoittuen loppupisteissä 18:ksi. Vuonna 2012 Rosenzweig jatkoi kolmannen kauden FR 3.5 -sarjassa saavuttaen kahdeksan pistettä. Samana vuonna hän ajoi GP2-sarjassa Addax-tallissa neljä kilpailua korvaten Josef Králin loppukauden ajaksi. Hän ei saavuttanut pisteitä. Vuonna 2013 Rosenzweig kilpaili täyden kauden GP2:ssa saavuttamatta pisteitä. Parhaaksi sijoitukseksi jäi kymmenes sija.
Bentsoiini

Ominaisuudet

Bentsoiini on huoneenlämpötilassa väritöntä tai kellertävää kiteistä ainetta, jonka haju muistuttaa kamferia tai karvasmanteleita. Yhdiste liukenee vain vähän veteen ja paremmin kuumaan kuin viileään veteen. Se liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, asetoniin, väkevään etikkahappoon ja kloroformiin.
Bentsoiini on optisesti aktiivinen yhdiste, josta tunnetaan raseemisen seoksen lisäksi puhtaat R-(-)-ja S-(+)-enantiomeerit. R-enantiomeerin ominaiskiertokyky asetoniliuoksessa on  -119,2 ° ja S-enantiomeerin ominaiskiertokyky on +120,5 °. Enantiomeerit voidaan erottaa toisistaan valmistamalla niistä hapan ftalaattiesteri, joka muodostaa diastereomeerisen suolan (+)-kinidiinin kanssa. Nämä iastomeeriset suolat voidaan erottaa toisistaan niiden erilaisten liukoisuusominaisuuksien vuoksi.

Valmistus ja käyttö

Bentsoiinia valmistetaan kondensoimalla bentsaldehydiä syanidien kuten kaliumsyanidin läsnä ollessa. Tätä reaktiota kutsutaan bentsoiinikondensaatioksi.
Tärkein bentsoiinin käyttökohde on sen hapetus bentsiiliksi, jota käytetään polymerointireaktioissa fotoinitiaattorina erityisesti valmitettaessa polyestereitä. Tähän tarkoitukseen voidaan käyttää myös bentsoiinia tai siitä saatavia bentsoiinieettereitä.
Panzanella

Panzanella on toscanalaisperäinen leipäsalaatti. Salaatti koostuu yleensä muun muassa leivästä, tomaatista, oliiviöljystä ja viinietikasta.
Edward Peter Cullen

Edward Peter Cullen (s. 15. maaliskuuta 1933 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki Philadelphian arkkihiippakuntaan diakoniksi Francis James Furey 23. syyskuuta 1961 ja papiksi John Joseph Krol 19. toukokuuta 1962. Cullen nimitettiin 8. helmikuuta 1994 Philadelphian vihkipiispaksi sekä Paria in Proconsolaren titulaaripiispaksi, ja piispaksi vihkiminen seurasi 14. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Anthony Joseph Bevilacqua, jota avustivat John Patrick Foley ja Francis Bible Schulte.
Cullen sai 16. joulukuuta 1997 nimityksen Allentownin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 9. helmikuuta 1998. Hän jäi eläkkeelle 27. toukokuuta 2009.
Antonio Fogazzaro

Antonio Fogazzaro (25. maaliskuuta 1842 – 7. maaliskuuta 1911) oli italialainen kirjailija. Hän syntyi Vicenzassa ja valmistui lakimieheksi, mutta omistautui myöhemmin täysin kirjalliselle uralleen.
Kassandra (yhdistys)

Taustaa

Kassandra ry perustettiin vuonna 2000 teatteriohjaaja Ritva Siikalan, Teatteri Raivoisien Ruusujen ja sen monikulttuurisen tutkimushanke Kassandra 2000:n innoittamana. Kassandrateatteri tuotti vuosina 2000–2012 kolme kantaesitystä; Aina jonkun tytär (Siikala, 2004), Zambezi (Siikala-Ahlfors, 2008), Antigone (Siikala, 2010) ja Mikä elämä! (Hahtola, 2012). Kesällä 2011 ensimmäisen kerran järjestetty pohjoismaista kulttuurista moninaisuutta käsittelevä International in Nordic Countries (INC) -teatterifestivaali sai jatkoa vuonna 2014, kun ensimmäinen kansainvälinen interkulttuurisuutta käsitellyt INTERKULTfest -esittävän taiteen festivaali järjestettiin. INTERKULTfest järjestettiin yhteistyössä Helsingin kulttuurikeskuksen kanssa vuosina 2014-2016.
Kassandra järjesti vuosina 2004-2012 lukuisia erityisesti maahanmuuttajataustaisille naisille suunnattuja kotouttamishankkeita, kuten MONITA - monikulttuuriset taidetoimijat (2005), Naisia maailmalta (2007), Koivu ja tähti (2009-2011) ja Kotisuomi (2012-2013).
Ritva Siikalan siirryttyä vapaaksi taiteilijaksi vuonna 2012 työtä jatkoivat Venla Martikainen ja Cátia Suomalainen Pedrosa organisaation operatiivisena johtona. Uusi johto uudisti organisaatio identiteettiä vuosina 2012-14, minkä tuloksena yhdistyksen nimi ja ilme sekä toiminnan pääasiallinen fokus (nuoret) päivittyivät nykyiseen muotoonsa. Lisäksi termistöön otettiin käyttöön termin monikulttuurinen, monikulttuurisuus sijaan käyttöön termi interkulttuurinen, interkulttuurisuus. Uusi näkökulma toi mukanaan monikulttuurisuuden käsittelemisen tavallisena asiana, joka on osa 2000 -luvun yhteiskuntaa. Syksyllä 2016 Catiá Suomalainen Pedrosan tilalle toiminnanjohtajaksi siirtyi Andreas af Enehielm.

Toiminta

Interkultin toiminnassa interkulttuurisuus ja monikulttuurisuus ovat tavallisia asioita, normeja nykypäivän yhteiskunnassa. Koska yhä useammalla nuorella on maahanmuuttajatausta, on Interkultin fokus entistä vahvemmin lapsissa ja nuorissa.    
Kulttuuriyhdistämön perustoimintaa ovat taidetyöpajat, joita viedään mm. kouluihin, päiväkoteihin, leikkipuistoihin, kirjastoihin, vanhusten palvelukeskuksiin sekä taide-, nuoriso- ja asukastaloihin. Interkult järjestää sekä maksullisia yhteisöihin tilattavia työpajoja ja pajapäiviä että avustuksin rahoitettuja vastaanottajalle ilmaisia työpajakokonaisuuksia. Työpajoissa käsitellään kohderyhmästä lähtöisin olevia teemoja kunkin ohjaajan kulttuuritaustasta ja taideosaamisesta ammentaen. 80 % Kulttuuriyhdistämön ohjaajista on maahanmuuttajataustaisia ammattitaiteilijoita. Työpajat järjestetään kaikissa tapauksissa yhteistyössä paikallisen toimijan kanssa, jotta ne tavoittaisivat parhaiten kohderyhmänsä sekä ihmiset, joita vastaava kulttuuritoiminta ei muuten tavoittaisi.
Kerran vuodessa järjestettävän erityisesti nuorille ja nuorille aikuisille suunnatun INTERKULTfest - esittävän taiteen festivaalin ohjelmisto koostuu interkulttuurisuutta eri esittävän taiteen muodoin (tanssi, teatteri, sirkus, musiikki) käsittelevistä ammattilais- ja puoliammattilaisryhmien esityksistä. Ison osan festivaalista muodostaa koulujen kanssa tehtävä yleisötyö.
Matti Merivirta

Matti Merivirta (entinen Mathias Sjöström; 21. lokakuuta 1866 Pori – 7. syyskuuta 1944 Kesälahti) oli kirkkoherra, rovasti ja Suomen kristillisen työväen liiton kansanedustaja ensimmäisessä eduskunnassa.
Merivirran vanhemmat olivat vaskiseppämestari Mathias Sjöström (ei Matts, kuten eduskunnan matrikkelissa virheellisesti ilmoitetaan) ja Amanda Lovisa Svanborg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1887, hänet vihittiin papiksi 1893 ja hän suoritti pastoraalitutkinnon 1897. Merivirta toimi ylimääräisenä pappina Kakskerrassa 1893–1897 sekä Ikaalisissa 1897–1898 ja oli saarnaajana ja opettajana Sasslinin koulussa Hämeenkyrössä vuosina 1898–1900. Merivirta oli kappalaisena Pyhämaalla 1900–1904 ja Hirvensalmella 1904–1910. Viimeksi hän toimi Kesälahden kirkkoherrana 1910–1944 ja hän oli myös Eurajoen kristillisen kansanopiston johtajana 1926–1927 sekä vt. lääninrovastina 1937–1940.
Merivirta oli Suomen kristillisen työväen liiton kansanedustajana vuosina 1907–1908 edustaen Turun läänin pohjoista vaalipiiriä.
Merivirta oli naimisissa Augusta Aurora Almqvistin kanssa vuosina 1893–1919. Jäätyään leskeksi hän meni uusiin naimisiin Elli Aleksandra Finnbergin kanssa vuonna 1921.
Helena Kaikkonen

Helena Kaikkonen (s. 1959) on suomalainen tekstiilitaiteilija.
Kaikkonen on opiskellut Norjassa tekstiilitaiteen ja designin laitoksella sekä Taideteollisessa korkeakoulussa. Kaikkosen töissä luonto on tärkeä elementti niin aiheiden kuin materiaalinkin osalta. Kaikkonen tekee myös tila- ja ympäristötaideteoksia.
Helena Kaikkosen työhuone sijaitsee Oulun Pikisaaressa Vanhalla Villatehtaalla
Nora Ephron

Nora Ephron (19. toukokuuta 1941 Brooklyn, New York, Yhdysvallat – 26. kesäkuuta 2012) oli yhdysvaltalainen käsikirjoittaja. Hänet tunnetaan parhaiten romanttisten komedioiden käsikirjoittajana. Hän oli kolmesti ehdolla Parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscar-palkinnon saajaksi elokuvista Tapaus Silkwood (1983), Kun Harry tapasi Sallyn (1989) ja Uneton Seattlessa (1993). 
Ephron syntyi juutalaisille vanhemmille. Hän valmistui Beverly Hills High Schoolista vuonna 1959 ja oli kolmesti naimisissa. Hän asui kolmannen miehensä, käsikirjoittaja Nicholas Pileggin kanssa New Yorkissa. Ephron teki ajoittain yhteistyötä sisarensa Delian kanssa.
Ephron väitti arvanneensa ”syvän kurkun” henkilöllisyyden ennen sen virallista paljastamista vuonna 2005. Hän ilmoitti syyksi entisen aviomiehen, tutkivan journalisti Carl Bernsteinin antamat vihjeet.
Ephronin maine perustuu ensisijaisesti elokuvakäsikirjoituksiin, mutta hän teki uransa aikana myös ohjaajan- ja kirjailijantöitä.