google/wiki40b huggingface dataset:
Taktinen roolipeli

Taktinen roolipeli tai strateginen roolipeli on yksi videopelien lajityypeistä. Se yhdistelee elementtejä perinteisistä tietokoneroolipeleistä ja strategiapeleistä. Lajityyppi on ollut suosittu Japanissa josta johtuen siihen on toisinaan viitattu myös JRPG ja konsoliroolipeli -termeillä.
Japanissa lajityyppi tunnetaan nimellä ”simulaatioroolipeli” (SRPG). Länsimaissa vastaavia saman lajityypin pelejä ovat muun muassa Wasteland 2 ja Blackguards.
Varhaisiin lajityypin peleihin kuuluvat TI-99/4A:lle julkaistu Tunnels of Doom (1982) ja NEC PC-8001:lle julkaistu The Dragon & Princess (1982). Pelikonsolien näkökulmasta merkittävä julkaisu oli Nintendon Fire Emblem -sarjan ensimmäinen peli (1990), jolla on ollut vaikutusta lajityyppiin Japanissa. 
Lähtökohdat ovat samantapaiset kuin normaaleissa tietokoneroolipeleissä. Pelaajalla on yleensä käytössään ryhmä komennettavia hahmoja, kukin omine hahmoluokkineen ja erikoiskykyineen. Hahmojen vahvuus riippuu siitä, millaisilla aseilla ja panssareilla ne on varustettu, sekä niiden kokemustasosta, jos peli sellaisia käyttää. Pelaaja ja vihollinen siirtävät ja suorittavat toimintoja hahmoilla vuorotellen. Itse taistelutilanne koostuu usein ruudukkoon jaetusta kartasta, joka kuvataan tyypillisesti isometrisestä kuvakulmasta tai suoraan taistelukentän yläpuolelta. Poikkeuksiakin on, kuten Segan Valkyria Chronicles, joka on kolmannesta persoonasta kuvattu ja liikkuminen ei ole ruudukossa.
Varsinainen strateginen osuus syntyy siitä, miten hahmot sijoittuvat kartalla. Esimerkiksi vahvat mutta hitaat taistelijahahmot eivät yleensä pysty kulkemaan montaakaan ruutua yhdellä vuorolla. Taikurit ja jousiampujat voivat olla muuten fyysisesti heikkoja, mutta voivat saada etulyöntiaseman tekemällä pitkän matkan hyökkäyksiä useiden ruutujen päästä. Taktiset roolipelit voivat sisältää myös hyökkäyksiä, joilla on tietty vaikutusalue (engl. area of effect). Tällaisella liikkeellä on vaikutus kaikkiin hahmoihin, jotka ovat sen kantaman alueella (esimerkiksi 3 × 3 ruudun hyökkäys voi parhaimmillaan iskeä 9 hahmoon kerralla). Huonosti asetellut hahmot voivat näin koitua ajattelemattoman pelaajan kohtaloksi. Lisäksi joissain peleissä maasto itsessään voi vaikuttaa hahmojen tehokkuuteen ja kykyyn suojautua.
Taktiset roolipelit ovat suuresti taisteluihin painottuva lajityyppi. Yksi huomattavimpia eroja perinteisiin tietokoneroolipeleihin onkin pelimaailman tutkimisen puute, sillä taisteluiden välillä panostetaan suurelta osin hahmojen esineiden, varusteiden ja kykyjen säätämiseen sekä uusien hahmojen värväämiseen. Taktiset roolipelit ovat useimmiten yksinpelejä.
Lordoosi

Lordoosi on lääketieteellinen nimi selkärangan notkoille. Lordoosi esiintyy terveen selkärangan kahdessa osassa, kaularangassa (nikamat C 1-7) ja lannerangassa (nikamat L 1-5). Lordoosi ja kyfoosi ovat selkärangan ja nikamavälilevyjen haitattomalle kuormitukselle ja kehon tasapainolle välttämättömiä.
Matthew Kia Yen-wen

Matthew Kia Yen-wen (kiin. 賈彥文; 17. tammikuuta 1925 – 22. elokuuta 2017) oli taiwanilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 15. heinäkuuta 1951 ja nimitettiin Kiayin hiippakunnan johtoon 21. toukokuuta 1970. Piispaksi vihkiminen seurasi 16. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Paul Yü Pin, jota avustivat Stanislaus Lokuang ja Joseph Kuo Joshih.
Kia Yen-wen nimitettiin 14. joulukuuta 1974 Hwalienin piispaksi ja sitten 15. marraskuuta 1978 Taipein arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 11. helmikuuta 1989.
Ruijanpolku

Ruijanpolku oli Suomen Lapin ja Norjan Ruijan yhdistänyt historiallinen kulkureitti. Sen alkupiste oli Sodankylän Sompion lapinkylässä sijainnyt Rieston kylä, joka 1960-luvun lopulla jäi Lokan tekojärven alle. Riestoon puolestaan oli yhteys aina Perämereltä saakka, ensin Kemijokea ja sitten sen sivujokea Luiroa pitkin. Koko Perä- ja Jäämeren väliseltä matkaltaan siitä on käytetty myös nimitystä Ruijanreitti.
Ruijanpolun käyttäminen loppui 1900-luvun alkupuolella, mutta nykyään vanhasta reitistä on maastoon merkitty 35 kilometrin pituinen Sompion luonnonpuistossa ja Urho Kekkosen kansallispuistossa kulkeva osuus Sodankylän Sompiojärven ja Inarin Kiilopään välillä. Ruijanpolku kuuluu myös Museoviraston määrittelemiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Historia

Ruijanpolkua on kuljettu ainakin 1400–1500-luvuilta lähtien ja kirjallisissa lähteissä se mainitaan ensimmäistä kertaa vuonna 1598. Ruijanpolku oli Lapin merkittävimpiä väyliä, jota Ruijaan suunnanneiden kulkijoiden lisäksi käyttivät myös etelään päin matkanneet Inarin ja Utsjoen asukkaat. Sitä pitkin kulkivat muun muassa Jäämeren rikkaille vesille suunnanneet kalastajat, erilaiset kauppiaat sekä myös veronkantajat ja papit. 1600-luvulta alkaen polku palveli myös Suomesta Ruijaan suuntautunutta nälänhätien ja sotien aiheuttamaa muuttoliikettä. Sodankylästä Ivalon kautta Petsamoon johtanut maantie eli Jäämerentie valmistui 1910-luvulla osittain vanhojen Ruijanpolkujen sekä Prospektor-kaivosyhtiön rakentaman ns. kultatien päälle. Ruijanpolun reittejä on maastosta hävittänyt myös esimerkiksi Saariselän matkailukeskuksen rakentaminen.

Reitti

Reiston kylän pohjoispuolella Ruijanpolku haarautui kahdeksi eri reitiksi, jotka myöhemmin kohtasivat Inarissa. Itäinen reitti oli käytössä lähinnä talvisin. Se kulki Riestosta Luirojärven kautta Saariselän itäpuolitse ja edelleen Pajujärven, Kermikkajärven ja Akujärven kautta Inariin.
Kesäisin käytetty läntinen reitti kulki Rieston kylästä aluksi Riesto- ja Muteniajokia pitkin Sompiojärvelle, sieltä Nattastuntureiden kautta Kopsusjärven länsipuolitse Inarin Laanilan kylään. Laanilasta polku jatkui Saariselän halki Törmäsen kylään ja sieltä edelleen Kyrön kylään eli nykyiseen Ivaloon ja saapui lopulta Inarijärven rantoja pitkin Inariin. Sieltä Ruijanpolku jatkui vielä Pielpajärven, Utsjoen ja Tenojoen kautta Jäämeren rannalle sekä toista reittiä myöten Tshuolisjärven ja Näätämön kautta Barentsinmerelle.

Nykyinen retkeilyreitti

Nykyisin retkeilijöiden käytössä oleva Ruijanpolku on noin 35 kilometrin pituinen ja kulkee läntistä reittiä pitkin Sompiojärveltä Nattasten kautta Laanilaan. Viimeiset seitsemän kilometriä polusta on luonnon- ja kansallispuistojen ulkopuolella. Reitin varrella on muun muassa tulentekopaikka sekä laavuja. Sompiojärven rannalla on myös leirintäalue, reitin puolivälissä Kaptukaislammella puolestaan sijaitsevat yöpymiseen tarkoitetut alueet.
Money for Nothing (Dire Straitsin kappale)

Taustaa ja nauhoitus

Kappale sai alkunsa, kun yhtyeen laulaja-kitaristi Mark Knopfler kuuli newyorkilaisessa tavaratalossa asioidessaan työntekijöiden valittavan työstään samalla, kun katsoivat Music Televisionia. Knopfler kirjoitti kappaleen saman tien istuen samojen työntekijöiden esille panemassa keittiönäyttelyssä. Monet laulussa kuultavista fraaseista ovat täsmälleen samoja, jotka Knopfler henkilökunnan suusta kuuli.
”Money for Nothing” äänitettiin Montserratissa. The Police -yhtyeessä kuuluisuuteen noussut Sting oli saarella lomalla ja saapui studioon yhtyeen avuksi. Vastustuksestaan huolimatta hänen nimensä merkittiin kappaleen tekijätietoihin, koska hänen levy-yhtiönsä olisi voinut vaatia kappaleesta tekijänoikeuskorvauksia. Levy-yhtiön mielestä kappale muistutti hyvin paljon Stingin kirjoittamaa The Police -kappaletta ”Don't Stand So Close to Me”.
Kappaleessa on käytetty yhtyeelle epätyypillisen paljon kitarasäroä, mikä saa sen lähentelemään tyylillisesti hard rockia. Yhtye tavoitteli tällä ZZ Top -soundia. Knopfler soitti Gibson Les Paul Junior -kitaraa kytkettynä Laney-vahvistimeen.

Musiikkivideo

Kappaleen musiikkivideo oli yksi ensimmäisistä, joissa käytettiin tietokoneanimaatiota. Siinä esiintyvillä hahmoilla oli alun perin tarkoitus olla enemmän yksityiskohtia, kuten nappeja paidoissaan, mutta budjetti ei riittänyt tähän. Videon ohjasi Steve Barron, joka on ohjannut myös muun muassa A-ha-yhtyeen ”Take on Me” -kappaleen musiikkivideon.
Videolla esiintyy kaksi muutakin musiikkivideota. Unkarilainen poppibändi Első Emelet ja heidän videonsa "Állj, Vagy Lövök!" ("Seis tai ammun!") esiintyy kuvitteellisen bändin "First Floor" videona "Baby, Baby" toisessa säestössä (első emelet on "ensimmäinen kerros" unkariksi, ja kappaleen levy-yhtiön nimenä on "Magyar Records"). Toinen video on täysin kuvitteellisen "Ian Person Bandin" esittämä "Sally". Ensimmäisen videon kuvitteellinen levy on "Turn Left" ja toisen "Hot Dogs". Toisen videon levy-yhtiö on "Rush Records" ja se kuvattiin Kalastajanlinnakkeessa Budapestissä.
Video palkittiin vuoden 1986 MTV Video Music Awardsissa parhaana musiikkivideona. Se oli myös ensimmäinen video, joka näytettiin MTV Europella. Kyseinen ensimmäinen lähetys tapahtui 1. elokuuta 1987, kuusi vuotta sen jälkeen, kun alkuperäinen MTV oli aloittanut Yhdysvalloissa.
Pjongjang (sarjakuva)

Pjongjang on quebecilaisen Guy Delislen vuonna 2003 ilmestynyt sarjakuvaromaani. Omaelämäkerrallinen albumi kuvaa, kuinka Delisle asuu kahden kuukauden ajan Pohjois-Korean pääkaupungissa Pjongjangissa työskennellen animaatioelokuvastudiolla. Teos on ilmestynyt suomeksi vuonna 2009 WSOY:n kustantamana.
Silvio Horta

Silvio Horta (s. 1974, Miami, Florida) on yhdysvaltalainen televisiotuottaja ja käsikirjoittaja. Hän on kirjoittanut jaksoja muun muassa yhdysvaltalaiseen Ruma Betty -televisiosarjaan, josta hän vuonna 2007 sai parhaan komediasarjan Golden Globe -palkinnon.
Jukka Männistö

Jukka Pekka Ilmari Männistö (s. 3. huhtikuuta 1954 Helsinki) on suomalainen varatuomari ja Kevan toimitusjohtaja elokuusta 2014 alkaen. Vuosina 2009–2014 hän oli Ylioppilaiden terveydenhoitosäätiön toimitusjohtaja.
Männistö valmistui ylioppilaaksi 1973 ja oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1979 Helsingin yliopistosta. Varatuomarin arvon hän sai vuonna 1981. Vuosina 1981–1990 Männistö työskenteli Etelä-Savon säästöpankin lakimiehenä ja pankinjohtajana.
Männistö on tehnyt valtaosan urastaan terveysalan hallinnossa. Hän oli Etelä-Savon sairaanhoitopiirin johtaja 1991–2004 ja toimi sosiaali- ja terveysministeriön erityisasiantuntijana 2003–2004. Vuosina 2005–2009 Männistö oli Terveydenhuollon oikeusturvakeskuksen ja Valviran ylijohtaja.
Toukokuussa 2014 Männistö valittiin Kevan johtoon joulukuussa 2013 eronneen Merja Ailuksen seuraajaksi. Edeltäjänsä tavoin hän on puoluekannaltaan keskustalainen. Ailuksen eron jälkeen keskustan puheenjohtaja Juha Sipilä kertoi puolueen luopuvan poliittisista virkanimityksistä. Männistön nimityksestä tehtiin oikeuskanslerille kantelu, jonka mukaan tehtävän kelpoisuusvaatimuksia muutettiin kesken hakuprosessin. Kantelu vedettiin pois, mutta oikeuskansleri Jaakko Jonkka tutki asian silti ja päätyi siihen, ettei nimityksessä ole syytä epäillä lain tai virkavelvollisuuksien vastaista menettelyä. Syksyllä 2015 Männistö erosi Kevan toimitusjohtajan tehtävästä luottamuspulan vuoksi.
Männistön poika on kokoomuksen entinen kansanedustaja Lasse Männistö.
HMS Queen Elizabeth (R08)

Rakentaminen

Britannian puolustusministeri Des Browne julkisti kahden uuden lentotukialuksen tilauksen 25. heinäkuuta 2007. 
HMS Queen Elizabethin valmistus aloitettiin vuonna 2009 Rosythin telakalla Firth of Forthissa. Valmistukseen osallistuivat Glasgowin BAE Systems, Appledoren Babcock, Rosythin Babcock, Hebburnin A&P Tyne, HMNB Portsmouth sekä Birkenheadin Cammell Laird. Syyskuussa 2013 noin 80% aluksesta oli valmistunut. 
HMS Queen Elizabeth on kaksi ja puoli kertaa isompi kuin Invincible-luokan alukset ja sille mahtuu kolme kertaa enemmän lentokoneita. Tästä huolimatta Queen Elizabeth tarvitsee marginaalisesti vähemmän miehistöä. Alus on myös kolme kertaa isompi kuin HMS Ocean. HMS Queen Elizabethilla on kaksi komentosiltaa; yksi aluksen ohjaamiseen ja toinen lennonjohtoon. Hätätilanteessa molemmat komentosillat voivat ottaa toistensa tehtävät.

Kaste

Kuningatar Elisabet II kastoi HMS Queen Elizabethin Rosythissä 4. heinäkuuta 2014. Laivojen kastetilaisuuksissa käytetään yleensä samppanjapulloja, mutta HMS Queen Elizabeth kastettiin viskillä, joka oli Bowmoren tislaamolta.
Seremoniaan osallistui Edinburghin herttua, amiraali George Zambellas, pääministerit David Cameron ja Gordon Brown sekä Skotlannin pääministeri Alex Salmond. Taitolentoryhmä Red Arrows, Kuninkaallinen laivasto, Kuninkaalliset ilmavoimat ja maavoimien helikopterit suorittivat ylilennon.
Alus laskettiin vesille aamulla 14. heinäkuuta 2014. Sillä tehtiin vielä valmisteluja loppuvuoteen 2015 asti. Miehistö muutti alukselle toukokuussa 2016. Kommodori Jeremy Kyd otti laivan komentoonsa 24. toukokuuta 2016.

Koeajot

HMS Queen Elizabethin koeajot alkoivat 26. kesäkuuta 2017. Ensimmäinen vaihe oli siirtää alus altaasta Firth of Forth -estuariin. HMS Queen Elizabeth piti alittaa kolme siltaa, ennen kuin pääsi Skotlannin itärannikolta avomerelle. Alusta seurasi fregatit HMS Sutherland ja HMS Iron Duke. Ensimmäinen ilma-alus, joka laskeutui lentotukialukselle oli 820 Naval Air Squadronin AgustaWestland AW101 -tyyppinen helikopteri. HMS Queen Elizabethin koeajot jatkuivat Moray Firthiin..
Mors Subita

Historia

Mors Subita on perustettu Oulussa vuonna 2000. Yhtyeen nimen kerrotaan syntyneen ”sormi sanakirjaan” -tyylisesti, ja kyseisen suomennoksen kiehtoneen perustajajäsenistöä riittävästi. Sormi osui tässä tapauksessa lääketieteen sanakirjaan. Yhtye itse kuvailee musiikkiaan yhdistelmäksi aggressiivista ja melodista modernia metallia. Vaikutteita ja yhtymäkohtia musiikillisesti löytyy 90-lukulaiseen metalliin, esikuviksi mainitaan Carcass sekä At the Gates. 2000-vuosikymmenen aikana yhtye julkaisi kaksi EP:tä omakustanteena ja kaksi demoa.

Human Waste Compression (2011), debyytin jälkeen miehistövaihdoksia

Mors Subita julkaisi esikoislevynsä Human Waste Compression vuonna 2011. Perustajajäsenistä mukana ovat säveltäjä-sanoittaja-kitaristi Mika Lammassaari (Eternal Tears of Sorrow, Wolfheart) ja basisti Mika Junttila. Piakkoin paljon kehuja ja hypeä ympärilleen keränneen debyyttilevyn julkaisun jälkeen rumpali Haapala vaihtui Ville Miinalaan (Vortech, Thyrane).
Vuoden 2013 keväällä ensin kakkoskitaristi Tero Piltonen ilmoitti jättävänsä yhtyeen keskittyäkseen muihin projekteihin (mm. Dark Flood-yhtyeeseensä), ja muutamaa viikkoa myöhemmin perustajajäseniin kuulunut laulaja Antti ”Hape” Haapsamo tiedotti omasta lähdöstään ja jäähyväiskeikastaan, joka tapahtui Oulun Club Teatrialla 26. huhtikuuta 2013 Ensiferumin lämmittelijänä. Hapen tilalle tuli Eemeli Bodde (mm Funeral for the Masses) melko lailla saman tien.

Degeneration (2015–2018)

Vuonna 2015 Degeneration-nimeä kantava kokonaisuus näki päivänvalon maaliskuussa. Albumi on nauhoitettu sekä Tico Tico Studiolla Kemissä, että Lammassaaren kotistudiossa. Sen on miksannut Aksu Hanttu ja masteroinut Svante Forsbäck. Festareista Mors Subita esiintyi Nummirockissa ja Tuska festivaaleilla, sekä lämmitteli Sepulturaa Nosturissa. Oulun Jalometallissa yhtye on esiintynyt vuosina 2015 ja 2016.

Into the Pitch Black (2018–)

Kolmas albumi, Into the Pitch Black, julkaistiin 6.4.2018 ja se nousi Suomen virallisen albumilistan sijalle 11, ja fyysisten levyjen myyntiä mittaavan listan sijalle 3. Yhtye kertoo sen olevan aiempia vahvempi ja melodisempi kokonaisuus. Bändissä ei ole henkilöstömuutoksia sitten viime julkaisun, joten yhtye kuvailee itseään hyvin yhteenhitsautuneeksi ja se kuuluu musiikista. 
Albumi on edeltäjänsä tavoin äänitetty Tico Tico Studiolla sekä Lammassaaren omalla studiolla Ahti Kortelaisen kanssa ja sen on miksannut ja masteroinut Illusia Productionsin Stefan Pommerin.
Levyltä julkaistut singlejulkaisut nousivat Suomen 50 viraaleimman biisin listalle, ja levyarviot ovat olleet ylistäviä.
Supercopa de España 2017

Supercopa de España 2017 on espanjalainen jalkapallokilpailu, jossa kohtaavat kauden 2016–2017 Primera Divisiónin mestari Real Madrid sekä Copa del Reyn voittaja Barcelona. Viimeksi Espanjan supercupissa on nähty El Clásico vuonna 2012.
Ensimmäinen osaottelu joukkueiden välillä pelattiin 13. elokuuta 2017 Camp Noulla, Barcelonassa, ja toinen osaottelu 16. elokuuta 2017 Estadio Santiago Bernabéulla, Madridissa.
Real Madrid voitti kaksiosaisen otteluparin yhteismaalein 5–1.

Yhteenveto

Ensimmäinen puoliaika päättyi maalittomana tasatilanteessa 0–0. Toista puoliaika oli ehtinyt vanheta viisi minuuttia, kun madridilaispuolustaja Marcelon lähettämä keskitys ohjautui kotijoukkueen epäonnisen puolustajan Gerard Piquén jalasta omaan maaliin. Ottelun 77. peliminuutilla kotijoukkueen uruguaylaishyökkääjä Luis Suárez kaatui rangaistusalueella, josta tuloksena tuomittiin rangaistuspotku. Pallon taakse asettui argentiinalainen Lionel Messi, joka laittoi pallon varmasti ohi maalivahti Keylor Navasin ja viimeisteli näin kaikki kilpailut mukaan lukien yhteensä 25 maalinsa El Clásicoissa. 80. peliminuutin kohdalla Real siirtyi jälleen johtoon, kun portugalilaishyökkääjä Cristiano Ronaldo laukoi vastahyökkäyksestä syntyneestä tilanteesta pallon vastustamattomasti ohi maalivahti Marc-André ter Stegenin. Vapauttavan syötön Ronaldon maaliin tarjosi keskikenttäpelaaja Isco. Vain kaksi minuuttia myöhemmin tästä, Ronaldo sai rangaistusalueella sukeltamisesta varoituksen, ja kun hänellä yksi keltainen kortti oli jo alla, tiesi tämä ulosajoa. Real onnistui vielä kertaalleen maalinteossa, kun Marco Asensio lisäsi madridilaisseuran johtoa 3–1 laukomalla pallon upeasti ohi ter Stegenin. Tilanne syntyi jälleen vastahyökkäyksestä ja tällä kertaa syötön maalin tarjosi Lucas Vázquez.

Yhteenveto

Toisen osaottelun ensimmäistä maalia ei tarvinut odottaa pitkään, kun Real Madrid siirtyi 1–0-johtoon jo 4. peliminuutilla. Maali lähti liikkeelle sivurajaheitosta, josta pallo pelattiin Marco Asensiolle joka yllätti hienolla laukauksellaan Barcelona-vahti Marc-André ter Stegenin. Ottelun 39. peliminuutilla Realin ranskalaishyökkääjä Karim Benzema vei volley-laukauksellaan madridilaiset 2–0-johtoon Marcelon lähettämästä keskityksestä. Tämä jäi myös ottelun lopputulokseksi ja Real Madrid voitti supercupin yhteismaalin 5–1.
Mustalampi (Sysmä)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,3 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Pianakkaojan valuma-alueeseen (14.228) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 86 metriä mpy.
Vesipallon Euroopan-mestaruuskilpailut

Vesipallon Euroopan-mestaruuskilpailut on joka toinen vuosi järjestettävä eurooppalaisten vesipallon maajoukkueiden arvoturnaus. Turnaus järjestettiin miehillä ensi kertaa vuonna 1926 ja naisilla 1985. Vuoteen 1999 saakka kilpailut järjestettiin uinnin EM-kisojen yhteydessä.
Mikael Sundman

Carl Mikael Sundman (s. 20. tammikuuta 1947 Helsinki) on suomalainen arkkitehti. Hän on luonut uransa pääasiassa Helsingin kaupunkisuunnittelun parissa ja on pyrkinyt uudistamaan kaupunkisuunnittelua sekä kaupungin rakenteita.

Elämä ja ura

Mikael Sundmanin vanhemmat olivat kemian professori Jacobus Sundman ja mikrobiologian professori Veronica Sundman o.s. Wallgren. Sundman on kahdeksannen polven helsinkiläinen ja hänen sukunsa on asunut Helsingissä 1750-luvulta lähtien. Sundman valmistui arkkitehdiksi vuonna 1970 ja tekniikan lisensiaatiksi vuonna 1981. Hän loi pääuransa Helsingin kaupunkisuunnitteluvirastossa ja osallistui varsinkin Helsingin kantakaupungin uusien asuinalueiden suunnitteluun. Hän oli myös Teknillisen korkeakoulun assistenttina vuosina 1967–1976 ja erikoisopettajana 1976–1989 sekä Taideteollisen korkeakoulun tuntiopettajana 1976–1981.
Sundman ja Vilhelm Helander julkaisivat vuonna 1970 Helsingin kaupunkisuunnittelua käsitelleen poleemisen pamfletin Kenen Helsinki. Teoksessa arvosteltiin muun muassa yksityisautoilun ja liike-elämän ehdoilla toteutettuja kaupunkisuunnitteluratkaisuja sekä historiallisten arvorakennusten purkamista. Sen on sanottu ennakoineen 1970-luvulla Suomessa tapahtunutta muutosta suhtautumisessa vanhojen rakennusten purkamiseen. Teos sai Eino Leinon palkinnon vuonna 1971. Sundman on myöhemmin kirjoittanut arkkitehti Bertel Jungin elämäkerran yhdessä Mona Schalinin kanssa (1988) sekä toimittanut arkkitehti Carl Ludvig Engelin julkaistun kirjeenvaihdon (1989).
Sundmanin läpimurto kaupunkisuunnittelijana oli yhdessä Vilhelm Helanderin ja Pekka Pakkalan kanssa suunniteltu Helsingin Katajanokan itäosan uusi asuinalue. He voittivat alueen suunnittelukilpailun vuonna 1972, suunnitelma valmistui vuonna 1976 ja se sai arkkitehtuurin valtionpalkinnon vuonna 1978. Aikalaiset pitivät Katajanokan suunnitelmaa vastareaktiona edellisen vuosikymmenen kaupunkisuunnittelulle. Siinä palattiin perinteisen mittakaavan umpikortteleihin, joille pyrittiin antamaan yksilölliset ilmeet, historiallinen rakennuskanta säilytettiin uudessa käytössä ja suunnittelu ulotettiin itse rakennuksista myös piha- ja katualueiden yksityiskohtiin. Sundman on myöhemmin ollut suunnittelemassa Helsinkiin muun muassa Länsi-Pasilan, Arabianrannan ja Kalasataman kaupunginosia. 2000-luvun alussa rakennettu Arabianranta on saavuttanut kansainvälistäkin mainetta uudenlaisella taidekonseptillaan. Tällä 7 000 asukkaan asuinalueella on toteutettu uusia ajatuksia kuten talojen välissä olevia yhteispihoja. Sundman on urallaan painottanut erityisesti asukaslähtöistä kaupunkisuunnittelua ja häntä on siksi joskus luonnehdittu ”vasemmistolaiseksi” arkkitehdiksi.
Sundman on ollut vuodesta 1990 Rakennustaiteen seuran puheenjohtaja. Hän sai vuonna 2017 Suomen Arkkitehtiliitto SAFAn myöntämän Otto-Iivari Meurman -palkinnon yhdessä Pekka Pakkalan, Riitta Jalkasen ja Matti Visannin kanssa.
Lihastautiliitto

Lihastautiliitto on valtakunnallinen vammaisjärjestö, jonka tehtävänä on toimia neuromuskulaarisia sairauksia sairastavien ihmisten hyväksi. Tämä toteutetaan oikeudenvalvonnan, tiedotuksen ja palvelutuotannon kautta. Lihastautiliittoon kuuluu 12 alueellista jäsenjärjestöä, joissa on yhteensä 3 000 jäsentä.
Thomas Cook Group

Historia

Yrityksen edeltäjäyhtiöistä vanhimman perusti Thomas Cook vuonna 1841 kuljettamaan matkustajia Britannian rautateillä. Vuonna 1851 toimisto järjesti pakettimatkan Pariisin maailmannäyttelyyn.
Yhtiön nimeksi tuli vuonna 1871 Thomas Cook & Son, kun perustajan poika tuli osakkaaksi yhtiöön. Vuonna 1924 yhtiöstä tuli osakeyhtiö nimeltään Thomas Cook & Son Ltd. Yhtiön nimi, kansallisuus ja omistajat ovat sen jälkeen vaihtuneet useaan kertaan, mutta perustajan nimi on säilynyt osana yhtiön ja sen seuraajien nimeä.
Vuonna 1928 Thomas Cook & Son Ltd siirtyi Wagon-Lits -yhtiön omistukseen. Vuoden 1948 jälkeen yhtiön omistajina oli muun muassa brittiläisiä rautatieyhtiöitä ja pankkeja. Vuonna 2002 Thomas Cookin osti saksalainen C&N Touristik -niminen matkailualan yhtiö. Thomas Cookin toiminta jatkui osana tätä yritystä ja koko saksalais-brittiläisen yhtiön nimeksi muutettiin Thomas Cook AG. Vuonna 2007 Thomas Cook AG ja brittiläinen MyTravel Group plc yhdistyivät Thomas Cook Group plc -nimiseksi yhtiöksi, joka oli listattu Lontoon pörssiin ja kuului FTSE 100-indeksiin.
Yhtiö asetettiin konkurssiin syyskuussa 2019. Yhtiön kaikki tulevat lennot ja lomamatkat on peruttu. Yhtiöllä oli konkurssihetkellä 22. syyskuuta noin 600 000 matkaajaa ympäri maailmaa. 
Yhtiö toimi konkurssihetkellä 19 maassa ja sillä oli henkilökuntaa 29 000 päätoimisen työntekijän verran.