google/wiki40b huggingface dataset:
Concordia (asema)

Concordia on vuonna 2005 avattu ympärivuotinen tutkimusasema Etelämantereella. Asema sijaitsee 3 233 metriä merenpinnan yläpuolella ja 560 kilometrin päässä Vostok-tutkimusasemalta. Etelänavalle on matkaa 1 670 kilometriä. Asema sijaitsee Australian itselleen vaatimalla Antarktiksen alueella.
Asema toimii ympärivuotisesti ja suurin osa työntekijöistä on kotoisin Ranskasta ja Italiasta. Concordian asemalla tutkitaan muun muassa glasiologiaa ja astronomiaa. Alue on yksi maapallon kylmimmistä: vuoden keskilämpötila on noin −54 °C ja talvella lämpötilat voivat hyvinkin laskea −80 celsiusasteeseen. Kaikesta huolimatta alueella ei esiinny kovinkaan voimakkaita tuulia: tyypillinen tuulen nopeus talvella on vain 2,8 m/s.
Pertti Utriainen

Pertti "Pekka" Utriainen (s. 23. lokakuuta 1937 Viipuri) on entinen suomalainen jalkapalloilija ja valmentaja.
Keskikentällä ja hyökkääjänä pelannut Utriainen edusti urallaan Vaasan Palloseuraa 1954–1958, ruotsalaista IFK Holmsundia 1959–1967 ja Vasa IFK:a 1968–1973. Ruotsissa vietetyistä kausista hän vietti yhden Allsvenskanissa ja loput 1. divisioonassa. Kaikkiaan Utriainen pelasi Suomessa neljän kauden aikana 65 mestaruussarjan ottelua, joissa hän teki 16 maalia.
Utriainen pelasi Suomen maajoukkueessa kaksi maaottelua vuonna 1963.
Pelaajauran jälkeen Utriainen toimi muun muassa Vasa IFK:n, Bollklubben-48:n ja BK-IFK:n päävalmentajana. Hän on ollut myös Suomen jalkapallovalmentajat ry:n hallituksessa vuodesta 1984 lähtien.
Toimintajärjestelmä

Toimintajärjestelmä on yhdessä sovittujen toimintatapojen kooste. Toimintajärjestelmän tarkoituksena on selkeyttää ja yhtenäistää organisaation toimintaa ja sitä myötä vapauttaa voimavaroja tuottavaan työhön.

Toimintajärjestelmän sisältö

Toimintajärjestelmä sisältää toiminnan prosessit, mittaamisen, organisaation periaatteet ja kuvaukset siitä, miten toimintaa kehitetään. Toimintajärjestelmään tuodaan dokumentit, mallit ja ohjeet joiden avulla työntekijä voi seurata laadun toteutumista. Toimintajärjestelmä on sertifioitavissa ja se voidaan rakentaa esimerkiksi ISO 9001:2008 -standardin tai EFQM-rakenteen mukaiseksi.
Nicolas Hulot

Nicolas Hulot (s. 30. huhtikuuta 1955 Lille, Ranska) on ranskalainen poliitikko, ympäristöaktivisti ja entinen toimittaja. Hän on ollut valtioministeri sekä ekologisen ja solidaarisen siirtymän ministeri Édouard Philippen ensimmäisessä ja toisessa hallituksessa. Hän oli ympäristöministeri Emmanuel Macronin hallituksessa. Hän jätti Macronille eroilmoituksena 28. elokuuta 2018, syynnä tyytymättömyys hallituksen ympäristö- ja ilmastotoimiin. Hulot on ollut suosittu ministeri, ja hänen eroaan pidetään kolauksena Macronille.
Flesh to the Bone

Vastaanotto

Imperiumin Janne Rintala antoi albumille arvosanan 8+, ja sanoi kliseisyydestään huolimatta albumin olevan svengaava ja taitavasti sävelletty kokonaisuus ilman pahempia täytekappaleita. Soundin arvioija antoi albumille kaksi tähteä viidestä. Hän sanoi sen olevan sisällöllisesti köyhä, eikä sillä ole energiastaan huolimatta oikeasti koukuttavia kappaleita.
Treat Williams

Alkuvaiheet

Treat syntyi Rowaytonissa, Connecticutissa. Hänen isänsä oli Richard Norman Williams ja äiti Marion Williams. Treat valmistui Kentin koulusta Connecticutista ja myöhemmin Franklin and Marshall Collegesta.

Ura näyttelijänä

Williams sai paljon huomiota roolillaan Milos Formanin elokuvasta Hair vuonna 1979. Tämä elokuva perustui Broadway-musikaaliin. Sen jälkeen hän on esiintynyt yli seitsemässäkymmenessä elokuvassa ja televisiosarjassa, muun muassa 1941 – Anteeksi, missä on Hollywood? (1979), Suuri gangsterisota (1984), Dead Heat (1988) sekä Deep Rising – uhka syvyyksistä (1998). Williamsista tuli yksi 1980-luvun suurimpia tähtiä ja hän on yhä yksi aktiivisimpia näyttelijöitä. Vuosina 2002–2006 hän näytteli tohtori Andy Brownia Everwood-televisiosarjassa, ja Williams on voittanut roolista kaksi SAG-palkintoa.
Williams sai Golden Globe-ehdokkuuden roolistaan Hairissa. Hän sai toisen Golden Globe -ehdokkuutensa elokuvasta Vallan terällä ja vielä kolmannen Golden Globe -ehdokkuuden elokuvasta Viettelysten vaunu. Vuonna 1996 hän sai parhaan näyttelijän ehdokkuuden roolistaan elokuvassa The Late Shift. Williams on myös toiminut ohjaajana, voittaen kaksi filmifestivaalipalkintoa ohjaamalla elokuvan Texans.
Williams on esiintynyt lukuisissa Broadway-esityksissä, kuten Grease, Over Here!, Once in a Lifetime, Pirates of Penzance sekä Love Letters. Ei-broadway-musiikaaleissa hän on esiintynyt muun muassa Oleanna, Oh, hell , Some Men Need Help sekä Maybe I’m Doing It Wrong. Hän on myös voittanut draama-palkinnon roolistaan Broadway-näytöksessä Follies.

Yksityiselämä

Williams asuu vaimonsa ja kahden lapsensa kanssa New Yorkissa. Hänellä on talo myös Utahissa, jossa Everwood kuvattiin.
Franz Tausend

Franz Tausend (1884 – 1942) oli saksalainen alkemistina esiintynyt huijari, joka onnistui 1920-luvun Saksassa petkuttamaan monia vaikutusvaltaisia henkilöitä väittäessään osaavansa valmistaa kultaa.
Tausend oli putkimiehen poika, joka oli toiminut erään kemistin apulaisena, mutta häneltä puuttui muodollinen kemian alan koulutus. Hän kehitti lähinnä alkemiaa muistuttavia teorioita metallien "kasvattamisesta", rakensi kotiinsa laboratorion ja uskoi kykenevänsä löytämään menetelmän, jonka avulla metalleja voisi valmistaa halvemmista materiaaleista. Vuonna 1924 hän vastasi lehti-ilmoitukseen, jossa etsittiin luotettavaa sijoituskohdetta kemian alalta ja yllättäen Rudolf Rienhardt -niminen mies ilmoitti olevansa valmis sijoittamaan suuren summan hänen "tutkimustyöhönsä". He perustivat osakeyhtiön ja hankkivat uuden laboratorion. Vuoden 1925 alussa Tausend ehdotti kullan valmistamista, sillä hänen muut kokeensa eivät olleet toistaiseksi onnistuneet. Reinhard houkutteli hankkeen suojelijaksi kansallismielisissä piireissä arvostetun kenraali Erich Ludendorffin, joka lähetti Kummer-nimisen miehen tutustumaan Tausendin työhön. Tausend sai huijattua Kummeria sulatusastian pohjalle sujauttamillaan kultahauleilla ja myös Ludendorff vakuuttui.
Tämän jälkeen useat merkittävät teollisuusvaikuttajat olivat valmiita sijoittamaan hankkeeseen. Lokakuussa 1925 perustettiin "Yhteisö 164" -niminen osakeyhtiö, jonka voitoista Ludendorffin oli määrä saada 75 prosenttia. Toimintaa laajennettiin perustamalla tehtaita, mutta pian ilmeni, että vain Tausend henkilökohtaisesti kykeni valmistamaan kultaa. Ludendorff, joka oli siihen mennessä saanut henkilökohtaiset velkansa maksetuiksi, vetäytyi hankkeesta vuoden 1927 alussa. Tausend sai kuitenkin vielä vedetyksi mukaan lisää sijoittajia myymällä näille "kultakuponkeja", jotka myöhemmin oikeuttaisivat kullan lunastamiseen. Hän sijoitti huijauksella saamiaan rahoja maaomaisuuden ja linnojen osteluun. Ensimmäiset Tausendiin kohditetut poliisin tutkimukset jäivät kesken, mutta ne käynnistettiin uudelleen, kun hän keväällä 1929 jäi kiinni jalankulkijan yliajosta eräässä Alppien solassa.
Kun Tausend viimein vuonna 1929 haastettiin oikeuteen, yhtä lukuun ottamatta huijatut sijoittajat kieltäytyivät todistamasta suojellakseen mainettaan. Oikeuden valvonnassa Tausend onnistui yllättäen 3. lokakuuta 1929 jälleen "valmistamaan" kultahaulin Baijerin rahapajassa suoritetussa kokeessa; pian kuitenkin pääteltiin, että hänellä oli ollut kultahauli valmiiksi kätkettynä kokeessa käyttämänsä täytekynän sisälle. Pitkän syytteiden valmistelun jälkeen oikeudenkäynti alkoi tammikuussa 1931 ja se päättyi kolmen vuoden vankeustuomioon. Syyttäjä arveli hänen hyötyneen huijauksellaan ainakin puolitoista miljoonaa Saksan markkaa.
Kuollessaan Tausend istui vuonna 1938 toisesta pikkuhuijauksesta saamaansa tuomiota.
Ingeborg Norjalainen

Ingeborg Norjalainen eli Ingeborg Haakonintytär (norj. Ingebjørg Håkonsdatter, ruots. Ingeborg Håkansdotter; 1301 – 17. kesäkuuta 1361 tai 1366) oli Norjan prinsessa, joka toimi Norjan holhoojahallinnon johtajana poikansa Maunu Eerikinpojan alaikäisyyden aikana vuosina 1319–1323 ja oli periaatteessa vastaavassa asemassa myös Ruotsissa vuosina 1319–1322.
Ingeborgin vanhemmat olivat Norjan kuningas Haakon V Maununpoika ja kreivitär Eufemia Rügeniläinen. Ingeborgin ollessa vasta yksivuotias hänen isänsä sopi hänen kihlaamisestaan Ruotsin kuningas Birger Maununpojan veljen Eerik Maununpojan kanssa. Haakon julisti Ingeborgin perillisekseen, jotta tämän puolisosta tulisi myös Norjan kuningas. Vuonna 1308 Haakon purki kihlaussopimuksen ja valitsi uudeksi sulhaseksi Ruotsin kruununprinssin Maunu Birgerinpojan, mutta päätti myöhemmin palata alkuperäiseen järjestelyyn. Ingeborg vihittiin vain 11-vuotiaana Eerik Maununpojan kanssa syyskuussa 1312. Liitosta syntyi kaksi lasta, vuonna 1316 poika Maunu ja seuraavana vuonna tytär Eufemia. Eerik Maununpoika murhattiin vuonna 1318.
Kun Haakon V kuoli toukokuussa 1319 ja hänen sukunsa mieslinja sammui, Ingeborgin kolmivuotiaasta pojasta tuli Norjan kuningas. Samoihin aikoihin Birger Maununpoika poikineen syrjäytettiin vallasta, jolloin nuori Maunu Eerikinpoika valittiin myös Ruotsin kuninkaaksi ja maiden välille syntyi personaaliunioni. Ingeborg, joka oli itsekin vasta 18-vuotias, tunnustettiin poikansa holhoojaksi. Nimellisesti hänellä ei ollut sijaishallitsijan asemaa Ruotsissa, mutta hänet nimitettiin myös Ruotsin valtaneuvoston jäseneksi. Ingeborg piti omaa hovia huomenlahjaksi saamassaan Axvallin linnassa ja hallitsi henkilökohtaisena läänityksenään myös Norjan Hallantia sekä Bohusia. Vuonna 1321 hän päätti liittoutua Mecklenburgin kanssa Tanskaa vastaan ja kihlasi nelivuotiaan tyttärensä Eufemian Mecklenburgin herttuan Henrik II:n pojan Albrektin kanssa. Valtaneuvokset katsoivat Ingeborgin ylittäneen valtuutensa ryhtyessään harjoittamaan omaa ulkopolitiikkaa, joten Ruotsin valtaneuvosto päätti heinäkuussa 1322 ja Norjan valtaneuvosto helmikuussa 1323 ottaa maansa johdon omiin käsiinsä. Norjassa Erling Vidkunsson asetettiin tällöin valtionhoitajaksi Ingeborgin tilalle. Vuonna 1326 Ruotsin valtaneuvosto vaati Ingeborgia palauttamaan huomenlahjansa, mutta lupasi maksaa hänelle korvauksen.
Ingeborg nai vuonna 1327 Hallannin herttua Knut Porsen, joka epäsuosittuna hahmona kuitenkin myös murhattiin vuonna 1330. Heille syntyi kaksi poikaa, Håkan ja Knut, jotka kuolivat molemmat ennen äitiään vuonna 1350. Ingeborgin tyttärestä Eufemiasta tuli aikanaan kuningas Albrekt Mecklenburgilaisen äiti.
Lullan Helo

Anna Elina Lullan Helo, o.s. Valve (22. elokuuta 1909 Valkeala – 4. syyskuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, näytelmäkirjailija ja sanoittaja, joka käytti salanimeä Kari Wilkman.
Lullan Helo oli naimisissa ministeri Johan Helon kanssa. Hän sanoitti salanimellä Kari Wilkman yhdessä Reino Helismaan kanssa Toivo Kärjen säveltämät kappaleet Tuopin jäljet ja Pigalle ja montmartti ja kirjoitti myös näytelmiä ja radiokuunnelmia.
Erik Durm

Erik Durm (s. 12. toukokuuta 1992 Pirmasens) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa Bundesliigan Eintracht Frankfurtia. Hän on kotimaansa lisäksi pelannut englantilaisseura Huddersfieldissa kauden 2018–2019. Durm voi pelata laitapuolustajana tai laitalinkkinä. 
Durm valittiin Saksan maajoukkueeseen vuoden 2014 MM-kilpailuihin, vaikka oli pelannut ennen lopputurnausta vain yhden A-maaottelun.
Matti Mäkinen (kunnanjohtaja)

Matti Tapani Mäkinen (s. 15. syyskuuta 1970) on Hankasalmen kunnanjohtaja. Tätä ennen hän toimi Hankasalmen kunnan hallintojohtajana vuodesta 2004.
Mäkinen oli opiskeluaikanaan muun muassa Jyväskylän yliopiston ylioppilaskunnan edustajiston puheenjohtaja sekä työskenteli JYY:n pääsihteerinä ja sosiaalisihteerinä. Hän oli vihreiden edustajana Jyväskylän kaupunginvaltuustossa 1997–2004.
Koulutukseltaan Mäkinen on filosofian maisteri pääaineenaan suomen kieli.
Mäkinen on naimisissa kokoomuspoliitikko Henna Virkkusen kanssa ja heillä on yksi lapsi.
Helmipurjepleko

Levinneisyys

Luonnossa helmipurjeplekoa tavataan Brasiliasta Tocantinsjoesta. Helmipurjeplekot ovat makeanveden kaloja ja se elää vesissä, joiden lämpötila on 24–29 °C. Akvaario-olosuhteissa lajille on hyvä olla tarjolla luolia tai juurakoita. Luonnossa helmipurjepleko voi kasvaa 30 cm pitkäksi.

Ravinto

Helmipurjepleko syö levää, muiden kalojen mätiä ja kuolleita kaloja. Sitä käytetäänkin usein akvaarioissa levän poistamiseen ja raadonsyöjänä.
Nils Bielke (1644–1716)

Ura

Nils Bielke oli Salestadin vapaaherran Ture Nilsson Bielken ja Kristina Anna Banérin pojanpoika. Hän sai jo vuonna 1649 Korppoon vapaaherran arvon. Hänet lähetettiin 1661 Klaus Tottin jälkeen Ruotsin Ranskan-lähettilääksi. Palattuaan vuotta myöhemmin kotimaahansa hän palveli hovissa. Vain 29-vuotiaana hänet nimitettiin everstinä henkivartioväen ratsurykmentin komentajaksi, missä tehtävässä hän osallistui sotaan Tanskaa vastaan. Bielke sai 1678 kenraaliluutnantin arvon. Seuraavana vuonna hänet lähetettiin lähettilääksi Ranskaan ja vuonna 1685 hän siirtyi Saksan keisarin palvelukseen.
Palattuaan Ruotsiin 1687 hän oli kuninkaallisen neuvostonjäsen, Pommerin kenraalikuvernööri ja ylipäällikkö. Hänet korotettiin kreiviksi 1687 numerolla 29 nimettynä Bielke af Åkeröksi. Bielke joutui Kaarle XII:n epäsuosioon ja hänet tuomittiin kuolemaan sekä menettämään kunniansa ja omaisuutensa, mutta hänet armahdettiin ja hän vapautui myöhemmin vankilasta.
Bielke avioitui 1669 sotamarsalkka Kustaa Hornin tyttären kreivitär Eeva Horn af Björneborgin (1653–1740) kanssa. Puolison äiti oli Sigrid Bielke. Avioparille syntyivät pojat kenraalimajuri Carl Gustaf Bielke (1683–1754) ja valtiomies Ture Gabriel Bielke (1684–1763).
The Ultimate Collection (Michael Jackson)

Albumin tiedot

Boksi keskittyy pääosin Jacksonin uran hitteihin, pääasiassa kuuteen studioalbumiin: Off the Wall, Thriller, Bad, Dangerous, HIStory ja Invincible. Merkittävimpiä julkaisuja ovat demoversiot kappaleista ”P.Y.T. (Pretty Young Thing)”, ”Shake a Body”, ”Cheater” ja alkuperäinen demo ”We Are the Worldista”. Boksi sisältää myös kahdeksan aiemmin julkaisematonta kappaletta, muun muassa ”Beautiful Girl”, ”The Way You Love Me” ja ”We’ve Had Enough”, kaikki Jacksonin itse kirjoittamia kappaleita.
Kappale ”The Way You Love Me” julkaistiin uudelleen miksattuna nimellä ”(I Like) The Way You Love Me” postuumialbumilla Michael joulukuussa 2010.

Limited Japanese version

Japanissa julkaistu versio sisältää viisi kappaletta lisää: ”Blame It on the Boogie”, ”Human Nature”, ”Another Part of Me”, ”Heal the World” ja ”One More Chance”.
Laihian Luja

Lentopallo

Seura on yksi Suomen suurimmasta lentopalloseuroista pelaajamäärältään. Seuran naisten edustusjoukkue pelaa lentopallon naisten 1-sarjassa, ja miesten edustusjoukkue pelaa lentopallon miesten 4-sarjassa.

Miesten lentopallon lähihistoria

Kauden 2004 päätteeksi Laihian Luja nousi Lentopallon 1-sarjaan, 2-sarjasta. Samaan aikaan naapurikaupungin Vaasan joukkue nousi Suomen korkeimmalle sarjatasolle SM-liigaan. Lujan johtokunta päätti heti nousun tultua, että Luja pelaa 1-sarjan kärkijoukkueiden kanssa samalla tasolla. Luja teki heti kovia hankintoja joukkueeseensa. Janne Vedenjuoksu palasi synnyinkaupunkiinsa Nurmon Jymyn 1-sarjajoukkueesta muun muassa. Samalla Luja teki farmisopimuksen SM-liigaan nousseen Vaasan Kiiston kanssa. Luja pelasi kaudet 2005-2007 1-sarjan keskitason porukoissa. Joukkueesta SM-liigassa kävi koittamassa muun muassa Janne Vedenjuoksu, Miikka Tuomola, ja Kari Somppi.
Kaudella 2008 joukkueen johtokunta laittoi tuulemaan pelaajamarkkinoilla, ja hankki joukkueeseensa Vaasan Kiistosta kaksi SM-liigapelaajaa. Tuomas Väyrynen, ja Patrik Ojaniemi saapuivat Vaasasta edustamaan nyt Laihian Lujaa. Joukkueen nimi nousi 1-sarjan kärkiporukoihin heittämällä, lisäksi kun Luja pystyi pitämään muut runkopelaajansa Laihialla. Kausi oli Lujalle kuitenkin lievä pettymys, kun se ei selviytynyt SM-liigakarsintoihin. Joukkue jäi sarjassa tiukasti neljänneksi, kahden parhaan edetessä liigakarsintoihin.
Nielijäahvenet

Lajit ja anatomia

Nielijäahventen heimoon kuuluu lähteestä riippuen 15–32 lajia. Ne ovat pieniä tai keskikokoisia kaloja ja voivat saavuttaa korkeintaan noin 26 cm:n pituuden. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat pitkulaisia kaloja, joiden suu ja vatsalaukku voi venyä erittäin suureksi. Hampaat ovat kookkaat. Heimon lajeilla on kaksi selkäevää. Kali-suvun poikasilla on pidempi kuono sekä pidemmät vatsa- ja rinta-evät kuin aikuisilla kaloilla. Pseudoscopelus-suvun lajeilla on päässään fotoluminoivia elimiä ja toisinaan suvun lajit luokitellaan kuuluvaksi omaan heimoonsa. Väriltään nielijäahvenet ovat yleensä mustia tai tumman ruskeita.

Levinneisyys ja elintavat

Nielijäahvenlajit elävät syvissä vesissä valtamerissä trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla. Nuoret kalat elävät lähempänä pintaa kuin aikuiset kalat. Nielijäahventen ravintoa ovat kalat, jotka voivat olla samankokoisia tai jopa suurempiakin.
Xiaomi Mi 8 SE

Muotoilu

Xiaomi Mi 8 SE -älypuhelimessa on 5,9-tuumainen näyttö Full HD+ -resoluutiolla.

Fyysiset osat

Laitteesta löytyy 2,2 Gigahertsin 8-ydin prosessori. Laitteessa on 6 Gigatavua RAM-muistia ja 64 Gigatavua sisäistä muistia.

Kamerat ja multimedia

Laitteessa on kaksi 12 Megapikselin takakameraa. Etukameran tarkkuus on puolestaan 20 Megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 2160p (4K) -resoluutiolla 30fps.

Ohjelmisto

Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.
Sotakomissaari

Ruotsin sotakomissaarit

Ruotsissa sotakomissaari oli aiemmin käytössä ollut nimitys, jota käytettiin divisioonan esikunnassa olevasta virkamiehestä tai sotakollegion jäsenestä.
Leppästenjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,7 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee Leppäkosken kulmakunnalla peltojen ympäröimänä loivassa painaumassa. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja sen rantaviivan pituus on 800 metriä. Soistuneet rannat ovat kapean puusto- tai pensasvyöhykkeen ympäröimät. Järvi on autio.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Pääskylänjoen suualueeseen (35.761) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 110,2 metriä mpy. Siihen on johdettu Kaukalon metsästä tuleva kuivatusoja. Sen laskuoja lähtee sen etelärannasta ja se laskee Pitkäveteen Taavansaaren luona.
Rémi Ochlik

Rémi Ochlik (1983 Lorraine – 22. helmikuuta 2012 Homs) oli ranskalainen kuvajournalisti ja valokuvaaja. Ochlik tunnettiin parhaiten konflikti- ja sotavalokuvaajana. Ochlik sai surmansa yhdessä toimittaja Marie Colvinin kanssa Syyrian kansannousun aikana Homsin kaupungin pommituksissa helmikuussa 2012.
Opiskeltuaan valokuvausta Pariisissa Ochlik matkusti kuvaamaan konfliktia Haitiin vuonna 2004. Seuraavana vuonna hän perusti IP3 Press -kuvatoimiston Pariisissa kahden muun kuvaajan kanssa. Ochlik kuvasi konfliktia Kongon demokraattisessa tasavallassa vuonna 2008 ja palasi Haitiin vuonna 2010 kuvaamaan koleraepidemiaa ja presidentinvaalia. Ochlik kuvasi Arabikevään vallankumouksia Tunisiassa ja Egyptissä sekä Libyan sisällissotaa. Ochlik voitti vuoden 2012 World Press Photo -kilpailun ykkössijan sarjassa General News valokuvallaan Libyan sisällissodasta.
Porilainen (sanomalehti)

Porilainen oli Porissa vuosina 1892–1895 ilmestynyt sanomalehti.
Nuorsuomalaisten Porilainen perustettiin vanhasuomalaisten Satakunnan kilpailijaksi. Sen julkaiseminen päättyi taloudellisiin vaikeuksiin ja päätoimittaja Ferdinand Lähteenohjan lähtöön ulkomaille. Aluksi kahdesti ja vuonna 1895 kolmesti viikossa ilmestyneen lehden jatkajaksi tuli Sanomia Porista.
Uusiutuvan energian kansallinen toimintasuunnitelma

Uusiutuvan energian kansallinen toimintasuunnitelma on kaikkien EU:n jäsenmaiden laatima suunnitelma vuonna 2010. Siinä kuvataan toimenpiteet, joilla uusiutuvan energian tavoitteet vuonna 2020 on tarkoitus saavuttaa. Suunnitelmissa uusiutuvan energian tavoitteet on määritelty sektoreittain.
EU:n ilmasto- ja energiapolitiikasta annettiin merkittävä lainsäädäntöpaketti huhtikuussa 2009. Tämä niin kutsuttu 20-20-20 tavoite tarkoittaa, että vuoteen 2020 mennessä tulisi EU:n energiankulutuksesta 20 prosenttia saada uusiutuvista lähteistä, EU:n kasvihuonekaasupäästöjä tulisi vähentää 20 prosenttia sekä energiatehokkuutta lisätä 20 prosenttia. Suomi sai uusiutuvan energian käytön tavoitteekseen 38 prosenttia vuoteen 2020 mennessä.

Suomen suunnitelma

Uusiutuvista energialähteistä peräisin olevan energian käytön edistämisestä annetun direktiivin (2009/28/EY) 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti kunkin jäsenvaltion on vahvistettava kansallinen uusiutuvaa energiaa käsittelevä toimintasuunnitelma. Suunnitelma sisältää vaaditut arviot energian loppukulutuksesta vuosina 2010–2020, uusiutuvaa energiaa koskevista tavoitteista ja kehityspoluista ja uusiutuvaa energiaa koskevista politiikan tukitoimenpiteistä. Siinä arvioidaan myös Suomessa vuonna 2020 kulutettavat uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian osuudet liikenteessä, sähköntuotannossa sekä lämmityksessä ja jäähdytyksessä.
Suomen suunnitelman pohjana ovat kansallinen ilmasto- ja energiastrategia ja hallituksen huhtikuiset uusiutuvan energian velvoitepaketin linjaukset eri uusiutuvan energian lähteistä ja tarvittavista taloudellisista ohjauskeinoista.
Suunnitelma on laadittu työ- ja elinkeinoministeriön, ympäristöministeriön sekä maa- ja metsätalousministeriön yhteistyönä. Sitä on tarkoitus täydentää syksyllä muun muassa uusia sähkön tuotantotukia koskevilla tiedoilla. Komissio arvioi aikanaan kansallisia toimintasuunnitelmia ja voi antaa niihin suosituksiaan.
Kulonyhäkäs

Koko ja ulkonäkö

Kulonyhäkäs on varsin pieni, vain noin kahden millimetrin pituinen kovakuoriaislaji. Se on kauttaaltaan tummanruskea ja hyvin litteä. Laji muistuttaa hyvin paljon muita samanlaisessa ympäristössä eläviä Corticaria-suvun lajeja, ja yksilöitä on hieman niitä litteämmästä muodostaan ja tummemmasta väristään huolimatta yleensä mahdotonta tunnistaa maastossa.
Selkein lajinmäärityskeino perustuu koirasyksilön genitaalien tarkasteluun.

Levinneisyys

Laji kuvattiin tieteelle ensimmäisen kerran Pohjois-Amerikasta, mistä sen levinneisyys ulottuu Aasian puolelle vanhalle mantereelle. Euroopassa kulonyhäkästä on tavattu vain Suomessa ja Ruotsissa, joskin jälkimmäisten esiintyminen arvellaan hävinneen. Ruotsin havainnot olivat maan pohjoisosista, eikä niitä ole tehty vuoden 1966 jälkeen.
Suomessa se on tavattu varmuudella ainoastaan Ilomantsin Pönttövaarasta vuonna 1975 Paikalta on tavattu vain yksi yksilö, eikä lajin todellisesta esiintymisestä ole minkäänlaista tietoa. Ruotsalaisista havainnoista päätellen, sitä saattaisi esiintyä Lapissa. Se kuuluu Euroopan unionin luontodirektiivin II liitteessä mainittuihin lajeihin ja on Suomen uhanalaisarvioinnissa 2010 arvioitu vaarantuneeksi (VU) Kuoriainen on Suomessa rauhoitettu ja yksi Suomen kansainvälisistä vastuulajeista.

Elinympäristö ja elintavat

Kulonyhäkkään elintavoista ei tiedetä juuri mitään. Pohjois-Amerikassa sitä tavataan metsäpalojen runtelemissa metsissä. Ruotsalaisten havaintojen mukaan se elää palon vahingoittamissa koivuissa ja raidoissa. Todennäköisesti kuoriaiset elävät hieman irronnen kuoren alla ja syövät homesieniä. Sitä on tavattu joidenkin vihreiden ja violettien homekasvustojen yhteydestä, joten kyseeseen tulevat ilmeisesti ainakin suvun Trichoderma homelajit. Kuoriaiset viihtyvät palonjälkeisellä paikalla vain lyhyen aikaa palon jälkeen, ja sopivan sienilajin esiintyminen saattaa olla keskeinen esiintymistä rajoittava tekijä.
Suomesta tunnettu löytöpaikka on muidenkin lahopuussa elävien kovakuoriaisten kannalta arvokkaalla suojelualueella, mutta mahdolliset uudet löytöpaikat tulisi suojella.