google/wiki40b huggingface dataset:
Born of Sin

Historia

Born of sins perustettiin vuonna 2001 Tröllhättanin kaupungissa. Yhtye julkaisi ensimmäisen demonsa The Beheaderin vuonna 2003, mutta jäsen ongelmien takia sitä ei koskaan julkaistu. Ensimmäinen julkaistu demo oli Hell will walk the earth. Vuonna 2006 BOS lähti kiertueelle Lord Belialin ja Dark Fortressin kanssa. Kiertueen ansiosta BOS solmi levytyssopimuksen ruotsalaisen Unexploded Recordsin kanssa. Yhtye on tehnyt muutaman julkaisun nykyisen yhtiön kanssa (Let it begin 2006 ja Imperfect breed of humanity 2007).
FS Chevalier Paul (D626)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1971.
Kyläjärven ampuma-alue

Kyläjärven ampuma-alue on puolustusvoimien hallinnassa oleva, pääosin Jääkäriprikaatin käytössä oleva ampuma- ja harjoitusalue joka sijaitsee Sodankylässä Kyläjärven alueella kuntakeskuksesta lounaaseen ja on laajuudeltaan noin 7 900 hehtaaria. Alueen itäosassa sen itäisin haarake rajoittuu Kitisenjokeen. Ampuma-alue otettiin käyttöön vuonna 1969.
Itse Kyläjärvi on 0,79 neliökilometrin suuruinen järvi Sodankylässä kuuluen Kemijoen päävesistöön.
Brita Blomberg

Brita Viola Blomberg (o.s. Johansson, s. 16. syyskuuta 1941 Lapinjärvi) on entinen suomalainen pikajuoksija ja pituushyppääjä.
Brita Johansson sijoittui Rooman 1960 olympialaisten pituushypyssä 18:nneksi. Seuraavana vuonna hän saavutti pronssia Pohjoismaitten mestaruuskilpailuissa. Maaotteluissa hän kilpaili 11 kertaa vuosina 1959–1965. Suomen mestaruuden hän voitti pituushypyssä kolme kertaa, 100 metrin juoksussa kolme kertaa sekä 4 × 100 metrin viestijuoksussa Helsingin Naisurheilijain joukkueessa kahdesti. Hän edusti seuratasolla HNU:n lisäksi Lapinjärven Lukkoa ja Lahden Ahkeraa.
Johansson paransi Suomen ennätystä kolmesti niin 100 metrin juoksussa (paras tulos 12,1 s) kuin pituushypyssäkin (598 cm). Hän ylitti ensimmäisenä suomalaisena naispituushyppääjänä kuuden metrin rajan 4. lokakuuta 1964 Helsingissä hypättyään tuloksen 601 cm, mutta tätä ei hyväksytty viralliseksi Suomen ennätykseksi.
Aktiiviuransa jälkeen Brita Blomberg on toiminut Lahden Ahkeran valmentajana ja SVUL:n aluevalmentajana.
Type 69/79

Type 69/79 on kiinalaisvalmisteinen taistelupanssarivaunu. Nimiviite kohdistuu ajankohtaan, jolloin muutosversiointi tuli ajankohtaiseksi. 79 viittaa uuteen päivitettyyn muutosversiointiin. Vuonna 1969 tapahtui Kiinan sekä Neuvostoliiton välisiä rajakahakoita. Joitain T-62 -tyypin vaunuja jäi sotasaaliina Kiinan puolelle. Kiinalaiset käyttivät saamiaan sotasaalisvaunuja uuden tyypin kehittämiseen, sillä viimeksi NL:sta aseapuna saatu versio oli T-54 sekä T-55. Nämä tunnettiin Kiinassa nimellä Type 59. Tämä vaunutyyppi esiteltiin ensi kertaa sotilasparaatissa Pekingissä, vasta vuonna 1982.
Vaunutyypistä oli olemassa evakuointi-, silta-, sekä ilmatorjuntaversiot. Taistelumassa on 36, 5 tonnia. Miehistön määrä on 4 henkeä. V12-dieselmoottori on nestejäähdytteinen, ja 580 hv tehoinen (432 kW). Panssaroinnin vahvuus oli 100 mm. Enimmäisnopeus maantieolosuhteissa on 50 km/h.
Saudi-Arabian välityksellä tätä vaunutyyppiä vietiin paljon Irakiin. Siellä se oli tarkoitettu korvaamaan Irakin-Iranin välisen sodan aiheuttamia menetyksiä.
Kiinassa tätä tyyppiä seurasi Type 80 sekä sittemmin Type 85.
Aero (suklaapatukka)

Aero on hiilihapotettu suklaapatukka, jota valmistaa Nestlé. Alun perin sitä valmisti Rowntree’s. Aero kehitettiin vuonna 1935, Pohjois-Englannissa. Vuoden lopussa se sai suurta suosiota ihmisten keskuudessa, joten myyntiä laajennettiin koko Yhdistyneeseen Kuningaskuntaan.
Vuoteen 1936 mennessä suklaan myynti oli levinnyt New Yorkiin ja myöhemmin moneen muuhun maahan kuten Kanadaan, Meksikoon, Australiaan, Etelä-Afrikkaan ja Japaniin. Aero-suklaata on valmistanut Nestlé vuodesta 1988 Rowntree mentyä konkurssiin. Tunnettu on suklaan ainutlaatuinen "kupliva" rakenne, joka romahtaa, kun patukka sulaa. Sitä on saatavana monina eri makuina ja eri muotoisina.
Popular Electronics

Popular Electronics oli Yhdysvalloissa vuosina 1954–1982 ilmestynyt lehti, joka oli alkuvaiheissaan suunnattu elektroniikan harrastajille ja rakentelijoille.

Historia

Lehti oli Ziff Davis -julkaisijan luoma. Yhtiöllä oli harrastelehtiä eri aloille ja Radio & Television News -julkaisu, joka oli radioamatööreille suunnattu ja keskittyi radiotekniikkaan. Radio Newsin päätoimittaja Oliver Read toimi aluksi myös uuden lehden päätoimittajana.
Popular Electronics keskittyi itse koottaviin elektroniikkaprojekteihin. Ensimmäisessä numerossa esiteltiin Heathkit A-7B -vahvistimen kokoaminen rakennussarjasta. Osat projekteihin ostettiin erikseen tai niitä voi tilata postimyynnistä valmiina kitteinä. 1960-luvulla lehdellä oli 400 000 tilaajaa. Rakennusprojekteina olivat mm. mustavalkotelevisio, säteilymittari, elektroninen lämpömittari, transistorivahvistin sähkökitaralle ja VHF-radio lentoliikenteen kuunteluun.
Tammikuun 1975 numerossa esiteltiin Altair 8800 -kotitietokone. Tämä oli merkittävää, koska tätä ennen tietokoneiden rakennussarjat olivat myyneet muutamia satoja kappaleita. Altairia myytiin tuhansia. Paul Allen näytti lehden numeron Bill Gatesille ja he kirjoittivat BASIC-tulkin tietokoneelle ja perustivat Microsoft-yhtiön sitä myymään.
Oliver Perry Ferrell toimi lehden päätoimittajana vuodesta 1956 vuoteen 1971. Häntä seurasi Milton S. Snitzer. Entinen Radio & Television News, myöhemmin Electronics World yhdistettiin lehteen. Vähitellen lehdessä rakenteluohjeet jäivät sivummalle ja se keskittyi enemmän tuote-esittelyihin. Nimeksi muutettiin 1982 Computers & Electronics. Tämä lehti lakkautettiin 1985.
Myöhemmin lehden tuotemerkki myytiin Gernsback Publicationsille, joka julkaisi omaa lehteään samalla nimellä 1989–2000 (entinen Hands-On Electronics, vuodet 2000–2003 Poptronics).
Gunnar Heiberg

Gunnar Heiberg (1857–1929) oli norjalainen kirjailija, joka esiintyi kirjallisena radikaalina. Näytelmissään hän ilmentää terävää ihmismielen tutkistelua. Uransa alussa Heiberg kirjoitti aikansa yhteiskunnallisten ja poliittisten ilmiöiden, muun muassa Ibsen- ja Bjørnson-kultin vastaisia näytelmiä. Hänen läpimurtoteoksensa olikin Ibseniä ja Bjørnsonia vastaan hyökkäävä Kong Midas. Hänen myöhemmissä näytelmissään on rakkauteen ja psykologisiin ilmiöihin liittyviä aineksia (muiden muassa Kjærlighedens tragedie). Heiberg kirjoitti myös esseitä.
Yleisurheilun Euroopan joukkuemestaruuskilpailut 2015

Yleisurheilun Euroopan joukkuemestaruuskilpailut 2015 olivat järjestyksessään kuudennet yleisurheilumaajoukkueiden väliset Euroopan-mestaruuskilpailut. Maat kilpailivat neljällä eri tasolla edellisten vuosien menestyksensä perusteella: Superliigassa (korkein), Ykkösliigassa, Kakkosliigassa ja Kolmosliigassa.
Lajeja kunkin tason kilpailuissa oli yhteensä 40, 20 miehillä ja 20 naisilla. Kuhunkin lajiin maa asetti yhden edustajan.

Superliiga

Superliigan kilpailut oteltiin 20.–21. kesäkuuta Tšeboksaryssa, Venäjällä.

Ykkösliiga

Ykkösliigan kilpailut pidettiin 20.–21. kesäkuuta Iraklionissa, Kreikassa.

Kakkosliiga

Kakkosliigan kilpailut oteltiin 20.–21. kesäkuuta Stara Zagorassa, Bulgariassa.

Kolmosliiga

Kolmosliigan kilpailut pidettiin 21.–22. kesäkuuta Euroopan kisojen yhteydessä Bakussa, Azerbaidžanissa.
Malcolm Bilson

Malcolm Bilson (s. 24. lokakuuta 1935) on yhdysvaltalainen pianisti, joka tunnetaan eritoten fortepianon taitajana. Bilson opettaa Cornell Universityssa Ithacassa New Yorkissa, missä hän hoitaa Frederick J. Whiton -professuuria.
Bilson tunetaan Archiv-levymerkille John Eliot Gardinerin ja English Baroque Soloistsin kanssa tekemistään Mozartin pianokonserttojen levytyksistä. Hän on myös levyttänyt niin Mozartin kuin Schubertinkin pianosonaatit Hungarotonille.
Aukštojas

Aukštojas on Liettuan korkein kohta. Valko-Venäjän rajan tuntumassa sijaitseva mäki on 294 metriä korkea. Aiemmin oletettiin että Juozapine Kalnas on Liettua korkein kohta. Vilnan Gediminasin teknillisen yliopiston vuonna 2004 tekemissä tarkemmissa tutkimuksissa selvisi että se on vain 292,7 metriä korkea. Noin puolen kilometrin päästä löytyi kukkula jonka korkeus on 293,84 metriä. Loppujen lopuksi Juozapine Kalnas ei ollut edes toiseksi korkein kukkula, vaan noin 10 kilometrin päässä sijaitseva Kruopine on 293,65 metriä korkea.
Vasta löydetyllä Liettuan korkeimmalla kohdalla ei ollut nimeä ja siitä järjestettiin yleisökilpailu saman vuonna 2004. Nimeksi valittiin liett. Aukštojas / Aukštejas joka on liettualaisen mytologian ylin jumala. Uusi nimi tuli viralliseen käyttöön 18.11.2005.
Raimo Bärman

Raimo Kyösti Bärman (s. 6. kesäkuuta 1932 Sulkava) on suomalainen kirjailija. Hän on käyttänyt myös nimimerkkiä R. A. Karhumies.
Bärmanin vanhemmat olivat sahatyömies August Bärman ja Hilja Vasara. Lappeenrannassa lapsuutensa viettänyt Bärman kävi vuosina 1956-1957 Lahden Kansankorkeakoulun ja työskenteli sitten terveystarkastajana ja asuntojen tarkastajana Kajaanissa 1960-1964 sekä terveystarkastajana Lahdessa 1964-1982 aina sairauseläkkeelle jäämiseensä saakka. Bärman on toiminut myös freelance-toimittajana. Nykyisin Raimo Bärman asuu vaimonsa kanssa Vihtijärvellä.
Bärmanin pääteos on Ruijaan 1800-luvulla muuttaneista suomalaisista kertova Kveenitrilogia: Kveenien rannat, Jäämeren soutajia ja Ruija kutsuu. Bärmanin eräaiheisia tekstejä on julkaistu myös antologioissa Erämiesten matkassa: eräkirjailijamme kertovat (Otava 1987) ja Erämaailman vuosikymmenet (Karisto 2000). 
Raimo Bärman on ollut naimisissa vuodesta 1954 opettaja ja kirjailija Annikki Bärmanin (o.s. Kuukka) kanssa.
Rusonätä

Ulkonäkö ja koko

Mätästävä ja matalakasvuinen rusonätä kasvaa vain 3–8 cm korkeaksi. Varret ovat pystyjä ja ainakin latvasta nystykarvaisia. Vastakkain olevat, harmahtavanvihreät lehdet ovat ruodittomia, tasasuokan suikeita ja selvästi kolme- tai viisisuonisia. Kukkien nuput ovat pitkulaisia. Kukat ovat punertavia tai valkoisia. Verhiö ja teriö ovat viisilehtisiä. Kukkien verholehdet ovat suippoja, kolmisuonisia, terälehtiä pidempiä ja kotaa selvästi lyhyempiä. Terälehdet ovat lyhytkyntisiä, ehyt- tai lanttokärkisiä ja leveän puikeita tai vastapuikeita. Heteitä on 8–10, emiö on kolmilehtinen. Rusonätä kukkii Suomessa heinä-elokuussa. Hedelmä on kolmiliuskaisesti aukeava kota.
Rusonätä muistuttaa lähinnä sukulaislajiaan lapinnätää (M. biflora).

Levinneisyys

Rusonätä on levinnyt laajalle alueelle pohjoisen pallonpuoliskon arktisille alueille. Levinneisyysalue ulottuu Norjan, Ruotsin ja Suomen tuntureilta itään läpi Venäjän arktisten alueiden ja edelleen Pohjois-Amerikan pohjoisosiin sekä Kalliovuorille. Lajia tavataan myös Grönlannissa, Islannissa ja Huippuvuorille. Suomessa rusonätää tavataan ainoastaan Enontekiöltä Kilpisjärven suurtuntureilta. Lajia tavataan muun muassa Saana-tunturilta.

Elinympäristö

Rusonätä on pohjoisten vuoristojen tundran kasvi. Suomessa se kasvaa tuntureiden kosteilla ja avoimilla liuskesorarinteillä ja kallionraoissa. Laji on kalkinvaatija.
Käänteistiedosto

Käänteistiedosto (käytetään myös termejä käänteishakemisto ja käänteisrakenne) on tietokanta, johon kerätään tiedostossa esiintyvät hakuavaimet ja niiden esiintymiin viittaavat linkit. Käänteistiedostoa käytetään tiedonhakuun etenkin tekstitietoa sisältävissä tietokannoissa.
Käänteistiedostoja käytetään hakuoperaatioihin, sillä haku peräkkäistiedostoista on hyvin hidasta.  Käänteistiedostosta hakeminen on nopeaa, koska järjestelmä tekee haun aakkostetusta hakusanaluettelosta sen sijaan, että hakisi tiedon koko peräkkäistiedostosta. 
Käänteistiedosto on keskeinen tiedostorakenne nykyisissä kaupallisissa tekstitietokannoissa: lähes kaikki hakujärjestelmät käyttävät sitä.  Esimerkiksi nimikirjoitustiedostoon verrattuna käänteistiedostot ovat ylivoimaisesti parempia lähes joka osa-alueella, kuten nopeudessa, tilan tarpeen vähyydessä ja toiminnallisuudessa.

Rakenne

Käänteistiedosto muodostetaan poimimalla peräkkäistiedoston kaikista tietueista hakuavaimet ja listaamalla ne yhdessä tietueen numeron kanssa listaksi. Hakuavaimia voidaan poimia joko yhdestä tai useammasta kentästä. 
Hakuavaimiksi poimitaan yleensä tietueiden kaikki sanat.  Osa yleisimmistä sanoista poistetaan sulkusanalistan avulla järjestelmän tehokkuuden parantamiseksi   Suomenkielisiä sulkusanoja ovat esimerkiksi ja, tai, että, mutta. 
Hakuavain-tietuenumerolista lajitellaan hakuavainten mukaan nousevaan järjestykseen. 
Samat hakuavaimet yhdistetään yhdeksi hakuavaimeksi, ja niihin viittaavat tietuenumerot listataan hakuavaimen yhteyteen. Tuloksena on käänteistiedosto, jossa jokaisesta hakuavaimesta kerrotaan sen kaikkien esiintymien osoitteet tiedoston tietueissa. 
Käänteistiedostoja voidaan muodostaa eri kenttien perusteella (esim. otsikko, tekijä, asiasanat) tai useita kenttiä sisältävinä sekakäänteistiedostoina. Sekakäänteistiedoston hakuavaimiin liitetään kenttätunniste, eli tieto siitä, missä perustiedoston kentässä hakuavain esiintyy. 
Käänteistiedoston ja perustiedoston koot ovat usein samat, mutta erilaisen tiedostorakenteensa vuoksi käänteistiedostosta on huomattavasti nopeampaa hakea, kuin perustiedostosta.
Outi Mäenpään filmografia

Tämä on luettelo Outi Mäenpään filmografiasta.
Mount Warning

Nimi

Australian alkuperäisasukkaat antoivat vuorelle nimen Wollumbin. Brittiläinen tutkimusmatkailija James Cook havaitsi laivastaan vuoren ensimmäisenä eurooppalaisena vuonna 1770 ja antoi sille nimeksi Mount Warning mikä tarkoittaa suomeksi ”varoituksen vuorta”, jotta myöhemmät merenkävijät osaisivat varoa alueen riuttoja.
Ludwig Tieck

Elämä

Johann Ludwig Tieck syntyi nuoranpunojamestarin perheeseen Berliinissä. Hän sai kasteessa isänsä nimen, mutta kutsumanimeksi vakiintui toinen nimi Ludwig. Jo nuorena Tieck ahmi innokkaasti William Shakespearen tuotantoa, erityisesti Hamletia. 1790-luvun lopulla hänen läheisin ystävänsä oli nuorena kuollut kirjailija Wilhelm Wackenroder, jonka kanssa hän teki retkiä Nürnbergiin. Siellä he perehtyivät yhdessä saksalaiseen 1500-luvun renessanssiin ja erityisesti Albrecht Dürerin taiteeseen. 
Vuonna 1798 Tieck meni naimisiin ja muutti Jenaan, missä hän tutustui Friedrich Schlegeliin, Novalikseen ja muihin ns. Jenan varhaisromantiikan jäseniin. Vuonna 1801 Tieck muutti Dresdeniin, johon hän asettui asumaan matkustellen kuitenkin esimerkiksi Italiassa sekä Englannissa. 1841 Fredrik Vilhelm IV kutsui Tieckin Berliiniin, jossa hän asui elämänsä loppuun saakka.

Tuotanto

Tieck toimi kääntäjänä ja saattoi loppuun August Wilhelm Schlegelin aloittaman Shakespearen koottujen teosten saksannoksen sekä käänsi Cervantesin Don Quijote romaanin. Kirjallisuushistoriallisesti Tieck on kuitenkin kuuluisin romanttisista taiteilijaromaaneistaan, novelleistaan sekä komedianäytelmistä. Hänen tunnetuin romaaninsa on Wackenroderin kanssa laadittu Herzensergießungen eines kunstliebenden Klosterbruders (Taidetta rakastavan luostariveljen sydämänenvuodatuksia, 1797). Yhtä lailla edelleen luettu on hänen yksin kirjoittamansa Franz Sternbalds Wanderungen (Franz Sternbaldin vaellukset, 1798), jota pidetään eräänä aivan ensimmäisistä taitelijaromaaneista. Tieckin varhaisissa novelleissa on puolestaan usein kauhukirjallisuuden piirteitä. Hänen kuuluisin näytelmänsä on Der gestiefelte Kater (Saapasjalkakissa, 1797). 
Keskeisiä teemoja Tieckin tuotannossa on panteismi. Aikalaiskriitikko ja romantikko Heinrich Heine on kuvannut hänen varhaisia novellejaan seuraavasti: "Näitä runoelmia hallitsee salaperäinen tihentyneisyys, merkillinen yhteisymmärrys luonnon, erityisesti kasvi- ja kivikunnan kanssa." Toisaalta saksalainen tutkija Klaus Günzel on tuonut Tieck-elämäkerrassaan esiin, kuinka Tieck läheni elämänsä myöhemmissä vaiheissa myös nuorsaksalaisia piirejä, ja siten hänen myöhäistuotannossaan oli myös aiempaa realistisempia ja poliittisempia piirteitä.

Suomennettuja teoksia

Vaalea Eckbert, Keijut ja Malja. Teoksessa Saksalaisia kertomuksia romantiikan aikakaudelta. Valikoinnin suorittanut ja jälkikirjoituksen laatinut Yrjö Hirn. Suomentanut J. A. Hollo. Runot suomentanut Yrjö Kaijärvi. Saksankieliset alkutekstit (Tieck): Der blonde Eckbert (1797), Die Elfen (1812) ja Der Pokal (1812).  Helsinki: Otava, 1952.     
Elämän yltäkylläisyys. Suomentanut Markku Mannila. Loppusanat Asko Nivala. Saksankielinen alkuteksti (Tieck): Des Lebens Überfluss (1839).  Turku: Faros, 2013. ISBN 978-952-5710-25-0.
Neues Schloss (Stuttgart)

Neues Schloss (suom. Uusi linna) on linna Baden-Württembergin pääkaupungissa Stuttgartissa. Se sijaitsee kaupungin keskustassa Schlossplatzilla. Linna edustaa arkkitehtoniselta tyylisuunnaltaan barokkia.
Barokkilinnan rakennutti Württembergin järjestyksessään kahdestoista herttua, Karl Eugen (1744–1793). Peruskivi muurattiin 3. syyskuuta vuonna 1746. Rakennustyöt kuitenkin keskeytyivät vuonna 1764, kun Karl Eugen siirrätti residenssinsä Ludwigsburgiin. Stuttgartin palattua takaisin residenssikaupungiksi vuonna 1775 rakennustöitä jatkettiin marmorisalin ja puutarhasiiven rakentamisen merkeissä. Linna valmistui vuonna 1807, vuosia sen jälkeen kun Karl Eugen oli kuollut.
Vuonna 1918, Saksan keisarikunnan kaaduttua, linna päätyi Württembergin osavaltion hallintaan ja sinne avattiin museo. Toisessa maailmansodassa linna oli kuitenkin täydellisen tuhon partaalla. Se jälleenrakennettiin vuosina 1958–1964, mutta vain osa sisätiloista sai takaisin sotaa edeltävän asunsa. Nykyisin linnaa käyttävät Baden-Württembergin osavaltion ministeriöt ja sinne on sijoitettu myös edustustiloja.
Halikon kihlakunta

Halikon kihlakunta (ruots. Halikko härad) oli yksi Turun ja Porin läänin kahdeksasta kihlakunnasta vuosina 1635-1808. Seitsemän muuta kihlakuntaa olivat Ala-Satakunta, Masku, Mynämäki, Piikkiö, Vehmaa, Ylä-Satakunta ja Ahvenanmaa.  Halikon kihlakunta on vuoden 1635 läänijakoa vanhempi.
Kihlakuntia käytettiin vaalipiirijakona Suomessa Ruotsin kuningaskunnan ja Suomen suuriruhtinaskunnan valtiopäivillä talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehiä valittaessa. Kun Suomen suuriruhtinaskunnan valtiopäivistä luovuttiin ylimääräisillä valtiopäivillä 1906 ja siirryttiin eduskuntavaalien 1907 yhteydessä säädyistä riippumattomaan valtiopäiväedustukseen, muodostettiin Turun läänin eteläinen vaalipiiri Ahvenanmaan, Vehmaan, Mynämäen, Piikkiön, Maskun ja Halikon kihlakunnista.
Burman valtio

Historia

Toisen maailmansodan alkupuolella Japani valtasi Britannian Burman saadakseen raaka-aineita ja sulkeakseen Burman tien, jota kiinalaiset nationalistit käyttivät sotatarvikkeiden kuljettamisessa.
Japani sai vallattua Burman nopeasti ja sai apua Burman kansalliselta armeijalta, jonka perustamisessa se oli auttanut. 
Kun Japani alkoi hävitä sotaa sen hallitus päätti, että Burmasta ja Filippiineistä tulisi kokonaan itsenäisiä valtioita. 28. tammikuuta 1943 Japanin pääministeri Hideki Tōjō lupasi, että Burma saisi itsenäisyyden vuoden sisällä sillä ehdolla, että se julistaisi sodan Britannialle ja Yhdysvalloille. 
1. elokuuta 1943 Burma sai itsenäisyyden ja julisti sodan Britannialle ja Yhdysvalloille.
Margaret (Saksa)

Prinsessa Margaret (Margarethe Beatrice Feodora von Preußen, 22. huhtikuuta 1872 – 22. tammikuuta 1954) oli Preussin ja Saksan prinsessa ja Saksan keisari Fredrik III:n ja keisarinna Viktorian tytär. Näin ollen hän oli muun muassa Saksan keisari Vilhelm II:n ja Kreikan kuningatar Sofian sisar sekä Britannian kuningatar Viktorian tyttärentytär. Prinsessa Margaret oli myös Hessen-Kasselin prinssin Friedrich Karlin vaimo vuodesta 1893 ja vuodesta 1925 Hessenin maakreivitär.

Suomen kuningaskuntahanke

Prinssi Friedrich Karlin vaimona Margaret oli vuoden 1918 syksyllä suunnitellun Suomen kuningaskunnan kuningatar. Juuri Hohenzollern-sukuun kuulunut vaimo (vieläpä keisarin sisko) oli keskeisiä syitä siihen, miksi suomalaiset olivat halukkaat valitsemaan juuri Friedrich Karlin kuninkaakseen.
Friedrich Karlia tapaamassa käyneiden suomalaisten lähetystöjen mukaan Margaretin yhdennäköisyys veljensä kanssa oli silmiinpistävä, "vain housut puuttuivat".
Russell Schweickart

Koulutus ja yksityiselämä

Schweickart valmistui Manasquan High Schoolista New Jerseyssä.  Hänellä on ilmailu- ja avaruustieteen alempi (B.S., 1956) ja ylempi korkeakoulututkinto (M.S., 1963) MIT:stä.
Ennen liittymistään NASAan Schweickart toimi tutkijana MIT:n kokeellisen tähtitieteen laboratoriossa. Työ MIT:ssä käsitti yläilmakehän fysiikan tutkimista, tähtien sijainnin määritystä ja avaruudesta otettujen kuvien vakauttamista.
Schweickart toimi Yhdysvaltain ilmavoimissa ja Massachusettsin kansalliskaartissa hävittäjälentäjänä vuodesta 1956 vuoteen 1963. Hänellä on yli 4000 lentotuntia, joista 3500 suorituskykyisissä suihkuhävittäjissä. 
Schweickart on naimisissa West Hartfordissa syntyneen Nancy Ramseyn kanssa. Hänellä on seitsemän lasta ja useita lastenlapsia.

Astronauttiura

Schweickartista tuli astronautti lokakuussa 1963. Hän vietti 241 tuntia avaruudessa Apollo 9 -lennon kuumoduulin pilottina vuonna 1969. Lennon komentajana toimi James McDivitt ja komentomoduulin pilottina Dave Scott. Kyseessä oli Apollo-ohjelman kuumoduulin ensimmäinen miehitetty testilento. 
Schweickartin oli tarkoitus myös suorittaa Apollo-ohjelman ensimmäinen avaruuskävely, minkä oli tarkoitus testata kuukävelyllä käytettävää elossapitojärjestelmää, avaruuspuvun kannettavaa "avaruusreppua" (Portable Life Support System). Alkuperäiden suunnitelman mukaan hänen tuli siirtyä kuumoduulista komentomoduuliin kuumoduulin kädensijoja pitkin. 
Schweickart alkoi kärsiä avaruuspahoinvoinnista heti ensimmäisenä avaruudessaolopäivänään, minkä vuoksi avaruuskävelyä siirrettiin. 
Vähitellen hänen vointinsa parani ja hän suoritti avaruuskävelyn seisten ("standing EVA") kuumoduulin ulkopuolella Scottin seisoessa komentomoduulin luukussa. 
Aika, minkä Schweickart käytti lennon jälkeen avaruuspahoinvoinnin tutkimukseen vaikutti myös siihen, että häntä ei enää nimitetty kuulentojen miehistöihin. Schweickart toimi sen sijaan ensimmäisen Skylab-avaruusasemalennon varamiehistön komentajana keväällä 1973. Laukaisun aikana menetettiin avaruusaseman lämpökilpi ja Schweikart otti maan päällä vastuulleen hätäaurinkovarjon pystyttämisessä ja jumiutuneen aurinkopaneelin levittämisessä tarvittavien laitteiden ja menettelytapojen kehittämisen, operaatioiden jotka pelastivat avaruusaseman.
Schweickartille myönnettiin kaksi NASAn palvelusmitalia vuonna 1973: Distinguished Service Medal ja Exceptional Service Medal.
Rusty Schweickart on esiintynyt ja opettanut Esalen Instituutissa.  Schweickart on myös B612 Foundationin kanssaperustaja, ryhmän jonka tarkoituksena on puolustaa maapalloa asteroidien iskutuhoilta.
Schweickart vastaanotti vuonna 1969 Emmy-palkinnon ensimmäisten suorien televisiokuvien lähettämisestä ulkoavaruudesta.
Vuoden 1998 television minisarjassa Avaruuden sankarit Schweickartin roolin esitti näyttelijä Kieran Mulroney.
Schweickartin hyväksymä näkemys hänen elämästään ja urastaan ilmestyi vuonna 2007 kirjassa In the Shadow of the Moon. Schweikart on esiintynyt The Universe -dokumenttitelevisiosarjan kahdessa jaksossa.
The Flaming Lips

The Flaming Lips on yhdysvaltalainen yhtye, joka kuuluu tunnustetuimpiin kokeellisen vaihtoehtorockin esiintyjiin. Suurimman läpimurtonsa yhtye teki vasta kuutisentoista vuotta perustamisensa jälkeen julkaistuaan The Soft Bulletinin (1999). The Flaming Lips tunnetaan omasta kuvastostaan, jossa Jeesus, joulu, robotit, Disney sekä metafyysisesti taistelevat ja vertavuotavat ihmiset kohtaavat toisensa –ulkoavaruudessa.
The Flaming Lips on vieraillut kaksi kertaa Suomessa, vuonna 2007 Ruisrockissa ja 2009 Pitkässä Kuumassa Kesässä.

Historia

Yhä toimiva yhtye perustettiin Oklahomassa vuonna 1983.