google/wiki40b huggingface dataset:
Jouko Tyyri

Jouko Juhani Tyyri (vuoteen 1947 Laine; 8. helmikuuta 1929 Helsinki – 9. toukokuuta 2001 Ponferrada, Espanja) oli suomalainen kirjailija, lehtimies ja poliitikko. Hän oli naimisissa ja hänellä on yksi poika ja yksi tytär.
Tyyri pääsi ylioppilaaksi 1949. Hän työskenteli vuodesta 1950 lähtien Savon Sanomissa, Suomen Kuvalehdessä (myös päätoimittajana 1973–1974), Helsingin Sanomissa ja Aamulehdessä kulttuuritoimittajana ja kolumnistina sekä Yhteishyvä-lehden päätoimittajana. Tyyri oli Yleisradion teatteripalvelun päällikkönä 1972–1973. 
Tyyri kuului alkuun Urho Kekkosen "hoviin" mutta käänsi 1970-luvulla tälle selkänsä ja katkoi muutenkin siteensä Kekkosen piireihin. Hänestä tuli Kekkosen kriitikko ja siinä asiassa ladunavaaja.
Tyyri toimi 2. opetusministerinä Teuvo Auran virkamieshallituksessa 1971–1972.
Tyyri kuoli sydänkohtaukseen toukokuussa 2001 ollessaan Espanjassa kävelemässä 400 kilometrin pituista Santiago de Compostelaan johtavaa Pyhän Jaakobin pyhiinvaellusreittiä.
Matti Lainema

Matti Kustaa Juhani Lainema (s. 1939) on suomalainen tietokirjailija, yrityskonsultti ja -kouluttaja, hallitusammattilainen ja sijoittaja. Hän väitteli kauppatieteiden tohtoriksi Turun kauppakorkeakoulusta 1996.
Lainema aloitti uransa kulutustavaroiden markkinoinnin parissa ja oli muun muassa perustamassa kahden kansainvälisen yrityksen Suomen-tytäryrityksiä. Yritysjohtajauran jälkeen Lainema perusti vuonna 1982 liikkeenjohdon strategiakonsultointiin erikoistuneen S.A.M.I. Oy:n, jonka toimitusjohtajana hän toimi 14 vuotta. Hän myi yrityksensä Ernst & Youngille mutta jatkoi sen partnerina. Vuodesta 2001 Lainema on keskittynyt eri yritysten hallitustehtäviin.
Lainema on ollut mukana muun muassa seuraavien yritysten hallituksissa: Axel Technologies Oy, Aw-Energy Oy, Chat Republic Games Oy, Denali Oy, Joutsen Media Oy, M.A.S.I Company Oy, Magisys Oy, Meconet Oy, Musti ja Mirri Group Oy, Neo Industrial Oyj, Reka Kumi Oy, Suomen Tukkinosto Oy ja Virvo Oy. Vuodesta 2007 Lainema on toiminut pääomasijoitusyhtiö Vaaka Partnersin senior advisorina.
Lainema on tehnyt tietokirjoja ja artikkeleita ja pitänyt luentoja muun muassa markkinoinnista, monialayritysten johtamisesta, yksityisestä riskisijoittamisesta, hallituksen strategisesta roolista, mutta myös kokemuksistaan eräretkeilystä Alaskassa ja arktisista löytöretkistä.
Vuonna 2012 Lainema valittiin kauppakamarien Vuoden kouluttajaksi.
Syyksiluettavuus

Suomen rikoslaissa

Suomen rikoslaki säätää syyksiluettavuudesta, että rangaistusvastuun edellytyksenä on tahallisuus tai tuottamus ja että jollei toisin säädetä, rikoslaissa tarkoitettu teko on vain tahallisena rangaistava. Toisin sanoen tuottamuksellisesta toiminnasta rangaistaan vain silloin, kun rangaistavuus ilmenee lainkohdan sanamuodosta tai sen tarkoituksesta tai asiayhteydestä selvästi ilmenee, että myös tuottamuksellisesta toiminnasta halutaan rangaista. Viimeisen kohdan mukaisesta menettelystä ovat esimerkkeinä muun muassa politiarikokset. Seurausvastuurikokset ovat poikkeus sääntöön, jonka mukaan henkilöä rangaistaan vain kielletyn seurauksen tahallisesta tai tuottamuksellisesta aiheuttamisesta. Henkilö vastaa siten esimerkiksi pahoinpitelyn sellaisistakin seurauksista, joita hänen tarkoituksensa ei ollut aiheuttaa tai joiden ilmenemisen mahdollisuutta tekijä ei ole osannut edes kuvitella.
Armahdus vaikuttaa vain tuomitun rangaistuksen täytäntöönpanoon, ei siihen että rikosta ei katsottaisi tekijänsä syyksi. Armahdettu rangaistus saattaa mahdollisesti edelleen olla merkityksellinen esimerkiksi uusimisvaikutuksen osalta.
Dragon Ball Z: Dead Zone

Juoni

Tarina alkaa siitä, kun Makyo-nimiseltä tähdeltä saapuva Garlic Jr. tulee maahan valloittaakseen tämän. Hän kidnappaan Gohanin saadakseen lohikäärmekuula-kokoelmansa kasaan. Goku, Piccolo ja Krillin kuulevat tästä ja pelastavat Gohanin. Garlic Jr. kuitenkin kostaa tämän avaamalla portaalin "Dead Zoneen" ja yrittää vangita heidät sen sisään. Gohan kuitenkin pelastaa joukon viemällä Garlic Jr:n portaalin sisään, jättäen hänet sinne.
Iso Kivijärvi (Utajärvi)

Järvimaisema ja kulkuyhteydet

Järvi oli aikoinaan varsinainen erämaajärvi, jonne ei ollut minkäänlaista kulkuyhteyttä polkua ja sittemmin piennartietä lukuun ottamatta. Nykyään järvelle pääsee Puolangantieltä Pehkeensuon turvetuotantoalueen ja Honkaselän kautta jatkuvaa metsäautotietä, joka menee Koivuselän ja Kärpänselän kautta kohti Isoa Karvasjärveä ja edelleen Ylikiimingin Vepsänkylän sekä Pienen Kivijärven välistä tietä. Järvi on laaja ja rehevä, rannat ovat matalia ja pääosin suota, mutta pohjoiskoillisessa, idässä, lounaassa sekä luoteessa on pieniä kangasalueita.  Pohjoisrannalla on kaksi asuinpaikkaa, jotka ovat nyt kesäasumuksina, lounaisrannan Isolla Saunamaalla on myös kesämökki. Järven kalastoon kuuluvat hauki, ahven ja särki. Järven laskujoki, Kivioja, laskee Oulujokeen Sotkankylällä.
Antennimonnit

Lajit ja anatomia

Antennimonnien heimoon kuuluu 29 sukua ja noin 93 lajia. Heimon taksonomia on muuttunut aikaisemmasta ja useat lajit, jotka aiemmin katsottiin kuuluvaksi tähän heimoon ovat sittemmin siirretty joko pimeloiden (Heptapteridae) tai mehiläismonnien heimoon.
Antennimonnilajit vaihtelevat kooltaan huomattavasti, tyypillisimmin ne ovat noin 20–80 cm pitkiä. Pienimmät lajit ovat vain muutamia senttimetrejä pitkiä, kun suurin laji jättilapamonni (Brachyplatystoma filamentosum) voi saavuttaa jopa 3 metrin pituuden. Tyypillisiä piirteitä ovat usein litteähkö pää, kuonon 3 pitkää viiksisäieparia, jotka voivat olla jopa pidempiä kuin kalan ruumis, hyvin kookas rasvaevä, voimakkaasti haarautunut pyrstöevä ja suomuton iho. Suurin osa antennimonneista on pohjaväriltään harmaita, ruskeita tai mustia ja ruumiissa voi olla vaaleampia tai tummempia pilkkuja, läikkiä tai juovia.

Levinneisyys ja elintavat

Antennimonnilajeja tavataan Meksikosta Etelä-Amerikkaan. Ne elävät järvissä sekä voimakkaastikin virtaavissa kirkas- tai tummavetisissä joissa ja puroissa. Eniten heimon lajeja esiintyy Amazonian alueella. Heimon suurimmat lajit saalistavat ravinnokseen pienempiä kaloja, kun pienemmät lajit syövät eläinplanktonia, äyriäisiä, vesihyönteisiä tai hedelmiä. Eräät lajit kuten kultalapamonni (Brachyplatystoma flavicans) ja hopealapamonni (B. vaillanti) ja Pseudoplatystoma-suvun lajit ovat Etelä-Amerikassa kaupallisestikin merkittäviä ruokakaloja. Akvaarioissa ovat suosittuja muun muassa Pimelodus- ja Sorubim-sukujen lajit sekä panssaripäämonni (Phractocephalus hemioliopterus) ja seepralapamonni (Merodontotus tigrinus).
Regio Cantiere di Castellammare di Stabia

Regio Cantiere di Castellammare di Stabia eli Castellammare di Stabian kuninkaallinen telakka oli Napolin kuningaskunnan laivaston telakka. Sen perusti Ferdinand IV:n määräyksestä pääministeri Sir John Acton vuonna 1783. Ensimmäinen telakalta valmistunut alus oli Napolin laivaston linjalaiva Partenopea, joka valmistui 1786. Telakka kykeni valmistamaan samanaikaisesti sekä linjalaivan että fregatin ennen kuin sitä laajennettiin 1808 kuningas Joachim Muratin käskystä. Telakalta valmistui ensimmäinen höyrykäyttöinen alus 1840-luvun alussa.
Alus liitettiin Napolin ympäristön telakoista muodostettuun Navalmeccanicaan vuonna 1939. Telakka tuhoutui lähes täysin toisessa maailmansodassa ja se rakennettiin uudelleen ennen toiminnan jatkamista. Vuonna 1966 Navalmeccanica liittyi Italcantieriin, joka liitettiin 1984 Fincantieriin.
Dendrán haarniska

Dendrán haarniska on mykeneläisaikainen, pronssikautinen pronssihaarniska, joka on löydetty haudasta Argoliin Dendrán kylästä (hauta 12) Kreikasta. Haarniska on esillä Náfplion arkeologisessa museossa.
Haarniska on ajoitettu LH II tai LH IIB -kaudelle 1400-luvun eaa. loppupuolelle. Kokonaisuuteen kuuluu rintapanssari ja selkäpanssari; hametta muistuttava alaosa, jossa on kolme levyä edessä ja kolme takana; sekä kaulasuoja ja olkasuojat. Siihen on kuulunut myös villisian torahampailla päällystetty kypärä. Haarniskan paino on noin 15 kiloa ja levyjen paksuus noin 1 millimetri. Haarniska muistuttaa Homeroksen Iliaassa kuvaamia asepukuja sekä lineaari-B-kirjoituksen haarniskaa tarkoittavassa logogrammissa numero 163 kuvattua haarniskaa.
Kokeellisen arkeologian tutkimuksissa haarniska on todettu varsin toimivaksi, mutta tarkoitetuksi mitä ilmeisimmin lähinnä mies miestä vastaan -taisteluihin ennemmin kuin yleiseksi suojaksi taistelukentillä.
Northrop Grumman

Telakat

Northrop Grumman omistaa nykyisin Newport News Shipbuilding-telakan, joka on vuosikymmeniä rakentanut vain sota-aluksia, mm. lentotukialuksia ja sukellusveneitä.
Northrop Grumman Ship Systems valmistaa mm. maihinnousualuksia, jäänmurtajia, öljytankkereita ja rahtialuksia.

Aerospace eli ilmailu- ja avaruustekniikka

Yhtiö on rakentanut B-2 Spirit, E-8 Joint STARS ja T-38 Talon lentokoneita sekä RQ-4 Global Hawk-UAV-aluksia Yhdysvaltain ilmavoimille.
Yhdysvaltain laivastolle se on valmistanut BQM-74 Chukar, C-2 Greyhound, E-2 Hawkeye ja EA-6B Prowler lentokoneita. Se on tehnyt osia mm. F/A-18 Hornet-lentokoneisiin, jonka alkuperäinen suunnittelija Northtrop oli 1970-luvun alussa.
Yhtiön avaruusosa on tehnyt NASAlle satelliitteja ja Yhdysvaltain ohjuspuolustuksen eri nimillä tunnetulle organisaatiolle eri järjestelmiä.

Tutkat ja muut sensorit

Northrop Grumman Electronic Systems on kehittänyt monia sotilaallisia sensoreita.

Muita liiketoimia

Yhtiö tekee IT-tekniikkaa Yhdysvaltain liittovaltiolle ja osallistuu nk. huumeiden vastaiseen sotaan.
Haikarat

Taksonomia

Haikaroiden uskotaan ilmestyneen noin 55 miljoonaa vuotta sitten, mutta niiden luokittelu on ollut ongelmallisempaa. Haikarat luokiteltiin aiemmin haikaralintuihin (Ciconiiformes), mutta on sittemmin siirretty pelikaanilintuihin (Pelecaniformes). Asema on kuitenkin vielä epäselvä. Haikaroiden heimo on uskottavasti iibisten (Threskiornithidae) sisarryhmä, mutta niiden kehityslinjat erkanivat luultavasti jo paleoseenilla. Siitä johtuen eräät tutkijat sijoittavat ne omiin lahkoihinsa, Ardeiformes (haikarat) ja Plataleiformes (iibkset), mutta tämä ei ole saanut (alustavaa) laajaa hyväksyntää. Kuramoto et al. (2015) ovat kutenkin saaneet todisteita varhaisesta risteytyksestä haikaroiden ja iibisten välillä erkaantumisen jälkeen.
805 Naval Air Squadron

805 Naval Air Squadron (805 NAS) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue toisessa maailmansodassa. Laivue siirrettiin sodan jälkeen Australian laivaston ilmavoimille, jossa se palveli vuoden 2008 kesäkuuhun kalustonaan Kaman SH-2G Super Seasprite helikopterit.

Palvelus

Laivue perustettiin 5. toukokuuta 1940 RNAS Donibristlessä. Laivueen kalustona olivat Blackburn Roc hävittäjät ja se perustettiin Norjan operaatioihin, mutta niiden käyttösuunnitelma hylättiin ja laivue lakkautettiin 13. toukokuuta.
Laivue perustettiin uudelleen 1. tammikuuta 1941 RAF Akrotirilla Kyproksella. Laivueeseen perustettiin osasto RAF Aboukirissa Pohjois-Afrikassa. Laivueen kalustona oli 12 lentokonetta, joista pääosa oli Fairey Fulmareita ja niiden lisäksi muutama Buffalo. Laivueesta siirrettiin lentueet HMS Illustriousille ja HMS Eaglelle ennen Kreetan taisteluiden alkamista. Pääosa laivueesta toimi kuitenkin Malemen lentokentällä Kreetalla vahvistettuna muutamalla Gloster Sea Gladiatorilla. Kreetalta laivue siirrettiin RNAS Dekheilaan, jossa sen kalustoon lisättiin Hawker Hurricane -koneita. Laivueen kalusto vaihdettiin heinäkuussa 1941 kahteentoista Grumman Martlettiin ja se siirrettiin toimimaan Royal Air Forcen alaisuudessa Pohjois-Afrikan taisteluiden tukemiseksi. Taisteluiden laantuessa laivue siirrettiin elokuussa 1942 Suezin kanavan alueelle suojaamaan merenkulku alueella. Laivue lakkautettiin 10. tammikuuta 1943 Keniassa.
Laivue perustettiin uudelleen 1. heinäkuuta 1945 RNAS Machrihanishissa kalustonaan 25 Supermarine Seafire L.III, jotka kuitenkin pian vaihdettiin uudempaan XV malliin. Laivue oli palveluksessa supistetussa vahvuudessa sodan jälkeen, kunnes lakkautettiin 1948.

Australian laivastossa

Laivue perustettiin uudelleen 28. elokuuta 1948 RNAS Eglingtonissa Australian laivaston ensimmäisenä hävittäjälaivueena. Laivueen kalustona oli kolmetoista Fairey Sea Fury FB.11 hävittäjää. Laivue liitettiin helmikuussa 1949 HMAS Sydneyn 20. Tukialuslentorykmenttiin, jonka mukana se matkasi Australiaan. Talvella 1951-1952 laivue oli aluksen mukana Korean vesillä ja lokakuussa 1952 laivue osallistui atomipommikokeisiin Monte Bellossa. Laivue palveli hetken HMAS Vengeancella 1953-1954 ennen paluutaan HMAS Sydneylle. Laivue lakkautettiin 26. maaliskuuta 1958 Nowrassa.
Laivue perustettiin uudelleen 31. maaliskuuta 1958 Nowrassa jokasään hävittäjälaivueena kalustonaan kuusi Sea Venom FAW.53 koneet. Laivue siirrettiin lokakuussa HMAS Melbournelle. Laivueelle siirrettiin 1. joulukuuta lakkautetun 808 laivueen tehtävät. Laivue sulautettiin 724 laivueeseen 30. kesäkuuta 1963 lakaten olemasta.
Laivue perustettiin uudelleen 10. tammikuuta 1968 Nowrassa kalustonaan Skyhawkit. Se nimettiin VC-724:ksi. Laivue lakkautettiin 2. heinäkuuta 1982.
Laivue perustettiin 28. helmikuuta 2001 neljännen ja viimeisen kerran Australian laivastossa taisteluhelikopterilaivueena kalustonaan yksitoista Kaman SH-2G(A) Super Seasprite -helikopteria. Helikopteriprojektin päättyessä maaliskuussa 2008 laivue lakkautettiin 26. kesäkuuta.
Nolan Gould

Varhainen elämä

Gould syntyi New Yorkissa ja muutti nuorena perheensä mukana Alabamaan isänsä saatua komennuksen Fort Benningin sotilastukikohtaan. Näyttelijä Aidan Gould on Nolanin isoveli.
Gould on mensan jäsen. Hän sanoi The Ellen DeGeneres Shown jaksossa älykkyysosamääräkseen 150. Gould valmistui High schoolista 13–vuotiaana suoritettuaan GED-testin.

Ura

Gould teki ensimmäiset näyttelijän roolinsa kolmevuotiaana esiintyen mainoksissa.
Vuonna 2009 hänet kiinnitettiin Luke Dunphyn rooliin ABC:n komediasarjassa Moderni perhe.
Marco Baruffato

Marco Baruffato (s. 28. helmikuuta 1965 Varese) on italialainen jalkapallovalmentaja. Hän toimii nykyään Veikkausliigassa pelaavan Tampereen Ilveksen juniorivalmentajana. 
Vuonna 1988 Baruffato valmistui Università Cattolica del Sacro Cuore -yliopistosta kotimaastaan. Baruffato on toiminut urallaan jalkapallon lisäksi myös muun muassa lentopallon, uinnin ja koripallon juniorivalmennuksessa. Hän toimi pitkään kotikaupunkinsa seuran Varesen Calcion valmennuksessa.
Tampereen Ilveksessä Baruffato on toiminut vuodesta 2013 alkaen. Kaudeksi 2015 hänet nimettiin seuran kakkosvalmentajaksi. Lokakuussa 2015 Baruffatosta tuli seuran Veikkausliigassa pelaavan edustusjoukkueen väliaikainen päävalmentaja Keith Armstrongin saatua potkut.  Baruffato valmensi Ilvestä kauden loppuun saakka.
Marco Baruffato nimettiin Naisten Liigassa pelaavan Ilveksen päävalmentajaksi kaudelle 2016, mutta hän vetäytyi tehtävästä ennen kauden alkua omasta tahdostaan.
Baruffatolla on suomalainen vaimo ja kolme lasta.
Liisa Kulhia

Eduskunta

Liisa Kulhia istui eduskunnassa vuosina 1983–1987. Hänet valittiin Suomen keskustan listoilta, mutta hän erosi keskustan eduskuntaryhmästä 1985 ja perusti oman yhden hengen eduskuntaryhmänsä. Hän toimi jäsenenä lakivaliokunnassa, suuressa valiokunnassa ja talousvaliokunnassa. Vuoden 1987 vaaleissa Kulhia putosi eduskunnasta.

Metrojupakka

Liisa Kulhia tuli kuuluisaksi 1970-luvulla armottomana ”rötösherrojen” vihollisena. Hän taisteli muun muassa Helsingin metron rakentamista vastaan ja toi julkisuuteen metroon liittyneet taloussotkut. Tilintarkastajan ominaisuudessa Kulhia katsoi vuonna 1982, että metron laitteiden tilauslaskelmista paljastuneet miljoonien markkojen virheet tehtiin tahallaan, yhden laitetoimittajan suosimiseksi.

Helsingin kunnallispoliitikkona

Hän pyrki lisäämään yksityisen henkilön vaikutusmahdollisuuksia kunnallisessa byrokratiassa ja päätöksenteossa. Hänet nimettiin Helsingin kaupungin tilintarkastajaksi 1981. Vuosina 1975–1979 hänellä oli oma tilitoimisto.
Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen Kulhia oli vuodesta 1985 kuolemaansa saakka. Hänellä oli oma ”Helsinki 2000” -valtuustoryhmä, johon kuului parhaimmillaan neljä valtuutettua.

Huomionosoitukset

Toiminnastaan Liisa Kulhia sai Naistoimittajien yhdistyksen Vuoden kellokas -palkinnon 1978 ja Aleksis Kiven Seuran myöntämän Eskon puumerkin 1979. 
Hän julkaisi vuonna 1984 muistelmateoksen Itse teossa.
Liisa Kulhia kuoli vaikean sairauden murtamana 67 vuoden iässä.
Batman – Mustan kostajan paluu

Juoni

Batmania aletaan syyttää, kun Gothamin pelätyimmät gangsterit eliminoidaan järjestyksessä. Todellisuudessa Gothamin öissä kulkee uusi varjoinen rikollinen nimeltä Mustakostaja, joka on ollut tekemisissä Batmanin menneisyydessä. Synkän ritarin täytyy nyt todistaa olevansa syytön kaikkien mahdollisten vastoinkäymisten kautta.

Tuotanto

Warner Bros. Animationin ollessa vaikuttuneita Batmanin animaatiosarjan ensimmäisen tuotantokauden menestyksestä, he antoivat Alan Burnettin kirjoittaa tarina animaatioelokuvalle. Burnettin tarkoitus oli jättää pois kaikki sarjassa esiintyneet rikolliset vaikka Jokeri esittääkin ratkaisevaa roolia elokuvassa. Lisäksi hän halusi lisätä Bruce Waynen rakkaustarinan, jota Burnettin mukaan ei ole varsinaisesti tehty Batmanin televisio-ohjelmissa. Käsikirjoittajat olivat myös erittäin varuillaan Jokerin roolista elokuvassa, sillä he eivät halunneet sen olevan millään yhteyksissä Tim Burtonin ohjaamaan vuoden 1989 Batman-elokuvaan. Burnettin apuna käsikirjoituksessa olivat Martin Pasko, joka oli tekemisissä suurimmasta osasta muistikuva kohdista, Michael Reaves puolestaan kirjoitti elokuvan loppuosan ja Paul Dini täytti hänen mielestään käsikirjoituksen tyhjät kohdat.
Alun perin elokuva oli tarkoitus julkaista suoraan videolle, mutta Warnerin studio päätti julkaista sen elokuvateattereissa. Tämän johdosta elokuvan tekijöillä oli noin kahdeksan kuukautta aikaa saada elokuva valmiiksi. Yleensä animaatioelokuvan valmistumiseen menee noin kaksi vuotta. Päätöksen myötä animaattorit joutuivat käymään läpi koko elokuvan sovittaakseen ne laajakuvaksi teatteriin. Kiireellisen aikataulun vuoksi yhtiö päätti nostaa elokuvan budjetin kuuteen miljoonaan dollariin, joka puolestaan mahdollisti animaattoreiden tehdä tarkempaa jälkeä animoinnista. Lisäksi elokuvan alkuesittely tehtiin kokonaan tietokoneanimoinnilla, jossa lennettiin Gotham Cityn yllä.
Suomenkielinen toteutus:

Batman – Mustan kostajan paluu dubattiin suomeksi Tuotantotalo Wernessä, 90 -luvun puolivälissä. Dubbauksen budjetti oli hyvin alhainen ja yrityksen toimitusjohtaja otti projektin vastaan vain, koska tiesi dubbauksia ohjaavan Pekka Lehtosaaren olevan kova Batman -fani. Wernen tuon aikainen äänittäjä ei kuitenkaan suostunut olemaan mukana, joten apulaismiksaaja Markus Degerman sai ensimmäistä kertaa kasata itse koko elokuvan. Dubbauksen ohjannut Lehtosaari on kuvaillut Mustan kostajan paluuta talkooprojektiksi, johon hän sai aika hyvin mukaan haluamiaan ihmisiä. Lehtosaari on kertonut halunneensa jokaiseen rooliin eri ihmisen, ettei kukaan joutuisi puhumaan itsensä kanssa. Useissa Disney -elokuvissa ääninäytellyt Veikko Honkanen teki Alfredin. Taitojensa vuoksi Lehtosaari halusi Honkasen tekevän oikean roolin eikä vain erinäisiä sivurooleja. Jokeria ääninäytellyt Aarre Karén teki Batmanissä ensimmäisen pahisroolinsa ja on jälkeenpäin kertonut olevansa siitä todella ylpeä.
Annika Lapintie

Elämä ja ura

Lapintie valmistui ylioppilaaksi Kupittaan yhteiskoulusta vuonna 1974. Yliopisto-opinnot hän aloitti Åbo Akademissa lukemalla ruotsia, venäjää ja kasvatustieteitä. Sieltä hän siirtyi opiskelemaan oikeustiedettä Turun yliopistoon, josta valmistui oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1984. Lapintie auskultoi varatuomariksi toimien Paraisten tuomiokunnan notaarina ja käräjätuomarina 1989–1990. Vuonna 1984 hän suoritti ulkoasiainministeriön kansainvälisten asiain valmennuskurssin.
Turun kaupunginhallituksessa Lapintie toimi vuosina 1989–1995. Eduskuntaan hänet valittiin vuoden 1995 vaaleissa. Ennen kansanedustajaksi valitsemista hän toimi Suomen Työväen Säästöpankin konttorin esimiehenä (1984–1988), Turun työvoimapiirin lakimiehenä (1988–1995) sekä Varsinais-Suomen työvoima- ja elinkeinokeskuksen lakimiehenä. Lapintie oli myös Tradekan edustajiston jäsen 1992–2016.
Lapintie oli ehdolla kesäkuussa 2009 pidetyissä europarlamenttivaaleissa. Hän sai 29 112 ääntä eli eniten puolueessaan, muttei tullut valituksi ja vasemmistoliitto jäi ilman paikkaa Euroopan parlamentissa. Lapintie olisi tullut valituksi ilman kristillisdemokraattien ja perussuomalaisten vaaliliittoa, jonka ansiosta Sari Essayah pääsi parlamenttiin. Lapintie oli  puolueen ehdokkaana myös EU-vaaleissa 2014.
Lapintie oli kaudella 2011–2014 suuren valiokunnan varapuheenjohtaja. Hän on ollut myös liikenne- ja viestintävaliokunnan varapuheenjohtaja vuosina 1999–2003. Lapintie on ollut varsinainen jäsen muun muassa ulkoasiainvaliokunnassa (2007–2015), lakivaliokunnassa (1995–2003) ja sivistysvaliokunnassa (1995–1996).
Eduskunnassa Lapintie on pyrkinyt muun muassa rajoittamaan siviilien aseiden saatavuutta.
Lapintie on ollut vuodesta 1983 naimisissa Helsingin Sanomien Turun-toimituksessa työskentelevän Pyry Lapintien kanssa.
Lapintie ilmoitti, ettei asetu ehdolle eduskunnan vuoden 2019 eduskuntavaaleissa, mutta ei vielä sano mitä  ratkaisuja hän tekee europarlamenttivaalien tai mahdollisten maakuntavaalien suhteen.
Ongole

Liikenne

Ongolessa on rautatieasema. 55 kilometrin päässä sijaitsee Vodarevun satama. 120 kilometrin päässä sijaitsee Vijayawadan lentoasema.
Tõhela järv

Maantietoa

Järven pinta-ala on 338 ha (hehtaaria) ja se on 2,8 kilometriä pitkä ja 1,9 kilometriä leveä. Järven pohjoispuolella sijaitsee Tõhelan kylä ja lounaispuolella Tõhela raba (suo). Saaria on 9, joiden yhteinen pinta-ala on 4,0 ha. Sen laskujoki on Paadrema jõgi, joka virtaa ensin pohjoiseen, mutta kääntyy sitten länteen Paatsalun kohdalla ja laskee siellä Paatsalun lahteen. Järven valuma-alueen laajuus on 21,7 km² (neliökilometriä).
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 1,3 metriä ja suurin syvyys 1,5 metriä. Järven tilavuudeksi on arvioitu 0,00530 km³ (kuutiokilometriä) eli 5,29 miljoonaa m³. Järven rantaviivan pituus on 12,0 kilometriä.

Järven luokittelu ja ekologia

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu (vir. keskmise karedusega kihistumata veega järv).
Järvi luokitellaan limnologisesti kasvillisuudeltaan rehevöityneeksi (vir. makrofüüdijärv tai suurtaimerikas järv, MF), jolloin sekä pohja- ja rantakasvillisuus että kelluvalehtinen kasvillisuus kukoistaa. Tällaiset järvet ovat yleensä myös matalia.

Luontoarvoja

Järvessä on erityisesti mainittu tarkkailtavina lajeina lummelampikorento, täplälampikorento ja sirolampikorento sekä piikkinuoliaisiin kuuluva mutakala (Misgurnus fossilis).
Varapastori

Varapastori eli nimipastori (ruots. vice pastor) oli Suomessa 1700-luvun alkupuolelta aina 1910-luvulle käytössä ollut kirkollinen arvonimi, joka myönnettiin ansioituneille kappalaisille. Varapastorin arvon saaneen kappalaisen katsottiin olevan kirkkoherran arvoon korotettu varakirkkoherra.
Varapastorin arvo esiintyi vielä Suomen vuoden 1914 leimaveroasetuksessa mutta tämän jälkeen arvonimi poistui käytöstä.