google/wiki40b huggingface dataset:
Martti Viitala

Martti Viitala (1922–2006) oli suomalainen kuvittaja ja pilapiirtäjä, joka käytti nimimerkkejä Viljami ja Will Martin.
Martti Viitala muutti perheensä kanssa Pirkkalasta Helsinkiin. Jo nuorena Viitala sai tuntumaa lehtialaan, kun hänen isänsä sai paikan Uuden Suomen puuseppänä, äiti toimituksen siivoojana, setä vahtimestarina ja hän itsekin sai työskennellä kesäaikaan lehden lähettinä. Äidin apuna toimituksessa työskennellessään Viitala kaiveli mielellään lehden piirtäjän Erkki Koposen paperikoria, joista usein löytyi  Ollin pakinoiden hylättyjä kuvitusluonnoksia.
Ressun lukiolaisena talvisodan alkaessa Martti Viitala lähti vapaaehtoisena rintamalle isoveljensä Ilmarin (s. 1920) mukana. Välirauhan aikana Viitala kävi upseerikoulun kurssin UK57, jonka kurssijulkaisu on paljolti hänen kuvittamansa. Ilmari-veli kaatui jatkosodassa, mutta Martti Viitala kotiutui ja kirjoitti ylioppilaaksi. Hän pääsi opiskelemaan Teknilliseen korkeakouluun, mutta vähävaraisena joutui jättämään opiskelut kesken. Viitala kysyi töitä Veli Giovannilta ja saikin paikan Uuden Suomen sunnuntailiitteen uutena piirtäjänä Pauli Soisalon jälkeen. Jo seuraavana vuonna 1946 Viitala siirtyi Kustannusosakeyhtiö Mantereen palkkalistoille. Se julkaisi muun muassa 100-nimistä perhelehteä, Taiteen Maailmaa, Viuhkaa sekä lastenlehti Kimmoa, johon Viitala piirsi pari vuotta Vaaroja päin - nimistä realistista merirosvoseikkailua. Hän vastasi myös lehden humoristisen nimikkosarjan piirtämisestä, jossa kerrottiin Kimmo-koiran toilailuista. 
Vuoden 1950 paikkeilla Viitala siirtyi Yhtyneiden Kuvalehtien Seuraan paikkaamaan Kari Suomalaisen lähtöä Seurasta Helsingin Sanomiin. Yhtyneissä Viitala piirsi paljon autoaiheisia pilakuvia Tuulilasin ja Seuran liikennesivuille. Martti Viitala piirsi myös nimimerkillä Will Martin Buffalo Bill -lehteen.
Eläkepäivillään Martti Viitala laskeskeli julkaisseensa kymmenisen tuhatta kuvaa. Mukaan kuuluu sarja- ja pilakuvien lisäksi muun muassa kirjankuvituksia ja Stipendiaatti-niminen peli.
Phobaeticus chani

Koko ja ulkonäkö

P. chani on hyvin pitkä ja kapea, ruskea hyönteinen, jonka vartalo ja raajat muistuttavat oksaa. Lontoon luonnonhistoriallisessa museossa säilytettävä museoyksilö on raajat ojennettuna 56,7 senttimetriä ja vartalon pituus ilman raajoja 35,7 senttimetriä pitkä.

Levinneisyys

Kaikki toistaiseksi tavatut lajin yksilöt on löydetty Malesiaan kuuluvan Sabahin osavaltion alueelta, Borneon saaren pohjoisosasta.

Elintavat

Lajin elintavoista ei tiedetä juuri mitään. Sen uskotaan elävän puiden latvakerroksessa. Tutkituista naarasyksilöistä on löytynyt munia, joiden sivuilla on siipimäiset levennykset. Tämä viittaa siihen että naaras laskee munansa puusta ja tuuli kuljettaa ne uusille elinalueille. Toukkien arvellaan olevan jo munasta kuoriutuessaan reilun kuuden senttimetrin pituisia.
Risto Santala

Risto Aleksi Santala (18. toukokuuta 1929 Helsinki – 26. syyskuuta 2012) oli suomalainen rovasti, teologian kunniatohtori ja kirjailija.
Santala opiskeli teologiaa Helsingin yliopistossa ja hänet vihittiin papiksi 1953. Hän työskenteli aluksi nuorisopastorina Helsingissä ja merimiespappina Haifassa ja oli sitten opettajana ja pastorina Suomen Lähetysseuran ylläpitämässä hepreankielisessä Shalhevetjah-työkeskuksessa ja koulussa Jerusalemissa 1957–1968. Santala oli sen jälkeen Helsingin Raamattukoulun rehtorina 1968–1975, teki kirjallisia töitä Israelissa 1976–1986 ja oli viimeksi 1988–1992 Joutjärven seurakunnan kirkkoherrana Lahdessa.
Santala on kirjoittanut yli 20 kirjaa, niistä tunnetuimpia ovat tutkielmat Messiaasta Vanhassa ja Uudessa testamentissa rabbinistisen kirjallisuuden valossa sekä tutkielma Paavali ihmisenä ja opettajana jotka on julkaistu useilla kielillä. Santala on myös luennoinut näistä aiheista Yhdysvalloissa ja Sveitsissä.
Morgantown

Väestö

Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Morgantownissa oli 29 660 asukasta, 11 701 taloutta ja 3 827 perhettä. Väestötiheys oli 1 126/km². Asukkaista yli 89,7 prosenttia oli valkoihoisia ja 4,1 prosenttia mustia. Vuonna 2000 kaupungin talouksien mediaanitulo oli 20 649 dollaria ja perheiden 44 622 dollaria. Miesten mediaanitulo oli 33 268 dollaria ja naisten 24 944 dollaria. Tulot henkilöä kohden olivat 14 459 dollaria. Noin 15 prosenttia perheistä ja 38,4 prosenttia koko väestöstä, 23,3 prosenttia alle 18-vuotiaista ja 8,3 prosenttia yli 65-vuotiaista eli köyhyysrajan alapuolella.
Miehuuskoe

Juoni

Nuori Benjamin Braddock (Dustin Hoffman) valmistuu collegesta eikä vielä tiedä, mitä tekisi elämällään. Perhejuhlissa hän vie viehättävän rouva Robinsonin (Anne Bancroft) tämän kotiin ja päätyy pian hänen rakastajakseen. Pian Benjamin rakastuu rouvan tyttäreen (Katharine Ross), mutta rouva ei hyväksy sitä. Tästä alkaa melkoinen suhdesoppa, jonka nuorukainen haluaa selvittää.

Myöhempi arvostus

Miehuuskoe valittiin vuonna 1996 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. American Film Institute sijoitti Miehuuskokeen vuonna 2001 tekemässään AFI:n 100-vuotissarjan 100 parasta elokuvaa -luettelossa sijalle seitsemän.
Vähäjärvi (Kuru, Anttilanperä)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 14,3 hehtaaria ja se on 550 metriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Keihäsjoen valuma-alueella (35.35), jonka Puntasojan valuma-alueeseen (35.358) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 184,7 metriä mpy.
Tekokynnet

Tekokynnet ovat liimalla tai kaksipuoleisella teipillä kiinnitettävät muoviset kynnet.
Tekokynnet voivat olla luonnollisen väriset, värilliset tai koristellut, ja niitä myydään kuluttajille pakkauksissa, joissa on jokaiselle kynnelle ainakin yksi erikseen muotoiltu kynsi sekä 2-8 vaihtokynttä. Kynsiä on saatavilla eri pituuksissa, ja muoto on yleensä puoliovaali, ovaali tai ranskalainen manikyyri. On olemassa myös erikoisemmin muotoiltuja tekokynsiä esimerkiksi Halloween- tai naamiaispukeutumista varten.
Tekokynsi kestää kynnellä kahdesta päivästä kahteen viikkoon riippuen kiinnityksen laadusta ja kynsiin kohdistuvasta rasituksesta. Tekokynsia ei tule sekoittaa rakennekynsiin.
Itämitali

Itämitali (saks. Winterschlacht Im Osten) oli SS-Untersturmführer Ernst Krauitin suunnittelema saksalainen mitali toisessa maailmansodassa. Mitali perustettiin 26. toukokuuta 1942. Mitalia myönnettiin niille, jotka osallistuivat taisteluihin, haavoittuivat tai saivat paleltumia itärintamalla 15. marraskuuta 1941 – 26. huhtikuuta 1942 välisenä aikana. Ensimmäiset mitalit jaettiin taistelijoille syksyllä 1942.
Mitali tunnetaan myös Itärintama -mitalina sekä Jäätyneen lihan -mitalina.

Mitalin ulkonäkö

Muodoltaan mitali on pyöreä, 36,6 x 44.3 mm ja painoa sillä on 22.36 g. Etupuolella siinä on keskellä Saksan kotka ja sen jaloissa kahdella jalalla seisova hakaristi. Kotkan yläpuolella on tekstinä WINTERSCHLACHT IM OSTEN 1941/42. Tekstin alapuolella ristissä on pistin ja lehvä.
Nauhaltaan mitali on punainen, jossa valko-musta-valkoinen keskiraita. Nauhan väri symbolisoi verta, valkoinen lunta ja musta kaatuneista aiheutunutta surua. Mitalia myönnettiin paperisessa pussissa myöntökirjan kanssa.
Ensimmäiset mitalit valmistettiin ns. Buntmatalista. Mitalin reunat yleensä hopeoitiin. Myöhemmin mitalit tehtiin sinkistä.
Normaalisti mitalia kannettiin kunniamerkkirivissä arvon mukaisessa järjestyksessä. Rintamaoloissa mitalista kiinnitettiin asetakkiin vain sen nauha toiseksi ylimpään napinväliin. Jos kyseisessä napinvälissä oli jo jonkin muun nauha, tuli itämitalin nauha tämän taakse.
Kulkukoirat (orkesteri)

Kulkukoirat on suomalainen tanssiorkesteri, joka perustettiin 90-luvulla alun perin Topi Sorsakosken taustabändiksi. Orkesterin nimen keksi Topi Sorsakoski ja Juhani Mansikkamäki yhdessä.

Kalle Kaaja & Kulkukoirat

Kalle Kaaja korvasi vuonna 2012 Topi Sorsakosken, joka lauloi Kulkukoirien kanssa.  Ennen Kulkukoirien solistiksi ryhtymistä Kalle oli yhtyeen basistina, ja lisäksi hän on ollut laulajana muutamissa yhtyeissä kuten Kalle Kaaja & Caravan. Kalle Kaaja & Kulkukoirat osallistui vuoden 2012 Syksyn Sävel -kilpailuun kappaleella "Sielusi kaipaa".  Kalle ja Ari kuuluvat myös Made In Finland Band -kokoonpanoon.

Nimestä kiistaa

Kulkukoirat-nimen käyttö Kalle Kaajan keikkakokoonpanona aiheutti paljon kiistaa sillä Tapani Puranen oli rekisteröitynyt nimen omaan käyttöön vuonna 2014 ja vuonna 2016 Kalle Kaajan nykyisen kokoonpanon nimi päätettiin hylätä kokonaan. Niinpä Kalle Kaaja keikkailee nykyään Antti Tammilehdon Yhtyeen kanssa.

Maija Tenkanen & Kulkukoirat

Vuonna 2015 Kulkukoirat-yhtyeessä vaihtui solisti ja nykyään yhtye keikkaileekin nimellä Maija Tenkanen & Kulkukoirat. Yhtye julkaisi singlen "Peto" vuonna 2016. Singlellä esiintyy varsinaisen kokoonpanon lisäksi myös vierailevat muusikot Ilona Heinonen (pasuuna), Maiju Virtanen (saksofoni) ja
Antero Salonen (trumpetti).
Ommatidi

Ommatidi on niveljalkaisten verkkosilmän keilamainen osasilmä. Sen pintaa peittää hyönteisillä kuusikulmainen ja äyriäisillä neliömäinen läpinäkyvä pintakuvio, fasetti. Ommatidien määrä silmässä vaihtelee eräiden pienten kovakuoriaislajien muutamista kymmenistä joidenkin sudenkorentolajien jopa useisiin tuhansiin. Ommatidin pinnassa on linssi ja sen sisäpuolella on valoherkkiä aistinsoluja joita kutsutaan R-soluiksi. Tämän lisäksi ommatidi sisältää tukisoluja ja pigmenttisoluja. Jokainen ommatidi on yhteydessä aivoihin yhden aksonin kautta ja jokainen osasilmä muodostaa aivoihin oman kuvansa.
Välimeren, Lähi-idän ja Afrikan sotatoimialue toisessa maailmansodassa

Välimeri

Atlantin taisteluista poiketen taistelu Välimerestä oli merialueen varmistamista, jotta kyettäisiin tukemaan maissa tapahtuvia sotatoimia. Taistelut alkoivat 11. kesäkuuta 1940 Italian liityttyä sotaan. Merkittäviä tapahtumia olivat Maltan saarto, Ranskan laivaston upottaminen Oranissa sekä Taranton taistelu.

Afrikka

Benito Mussolinin tavoitteena oli Italian Pohjois-Afrikan (ital. Africa Settentrionale Italiana, ASI) ja Italian Itä-Afrikan (ital. Africa Orientale Italiana, AOI) yhdistäminen, johon liittyi Egyptin, Suezin kanavan sekä Arabian niemimaan öljykenttien valtaus.

Dodekanesia

Italian miehittämän Dodekanesian saariryhmän omistuksesta käytiin syyskuussa 1943 taisteluita saksalaisten ja liittoutuneiden välillä Italian antauduttua ja luovuttua saarten miehityksestä. Saariryhmän tärkein saari Rodos oli vankasti saksalaisten miehittämä, mutta pääosalle muita saaria perustettiin brittiläinen varuskunta syyskuun puoleenväliin mennessä. Saksan ilmaherruus, saksalaisten taktisesti parempi asema sekä reservien puute esti liittoutuneiden etenemisen alueella.
Saksalaiset, joilla oli käytettävissään laskuvarjojääkäreitä ja Brandenburg-rykmentti, aloittivat vastahyökkäyksen vallaten Kosin kahdessa päivässä lokakuun alussa. Ilmaiskut, joita tehtiin viidenkymmenen päivän ajan, ennakoivat hyökkäystä Lerokselle. Saarta puolustivat Italian armeijan amiraali Mascherpan komentamat joukot brittiläisten apujoukkojen tuloon saakka. Saksalaiset nousivat maihin 12. marraskuuta vallaten saaren neljässä päivässä. Jäljelle jääneet brittivaruskunnat evakuoitiin Lähi-Itään.

Trieste

Jugoslavian 4. Armeijan joukot Slovenian 9. Armeijakunnan kanssa valtasivat 1. toukokuuta 1945 Triesten kaupungin. Alueen saksalaisjoukot antautuivat seuraavana päivänä kaupunkiin edenneille liittoutuneiden joukoille. Jugoslavian joukot pakotettiin vetäytymään kaupungista muutamaa päivää myöhemmin.

Kreikka

Kreikkaan saksalaisten antauduttua lokakuussa 1944 lähetetyt liittoutuneiden joukot sekaantuivat toimintaan vasemmistolaista EAM-ELAS-vastarintaliikettä vastaan, mikä aiheutti joulukuussa kahakoita Ateenassa. Tapahtumat toimivat alkusoittona Kreikan sisällissodalle.
Saksan 10. panssaridivisioona

Perustaminen

Divisioona perustettiin Prahassa Böömin ja Määrin protektoraatissa 1. huhtikuuta 1939 ollen todellisuudessa perustettaessa kuudes Saksan maavoimien panssaridivisioona.

Historia

Vaikka divisioonan  perustaminen oli edelleen kesken syksyllä 1939 se liitettiin Puolaan hyökkäävään osastoon ollen pohjoisen armeijaryhmän reservinä pääosan ajasta. Puolassa divisioonaan kuuluivat panssarirykmentti 8, 86. motorisoitu jalkaväkirykmentti, kenttätykistörykmentti 29:n II patteristo ja tiedustelurykmentti 8:n I pataljoona. Muodostaminen saatiin päätökseen talvella 1940, jolloin siihen kuuluivat kiväärirykmenttien 69 ja 86 muodostama 10. kivääriprikaati ja panssarirykmenttien 7 ja 8 muodostama 4. panssariprikaati sekä kenttätykistörykmentti 90. Divisioonajoukkoina olivat lisäksi tiedustelupataljoona 90, panssarintorjuntapataljoona 90, pioneeripataljoona 49, viestipataljoona 90 ja huolto-osat 90. Joulukuusta tammikuuhun 1940 divisioona oli armeijaryhmä A:han kuuluneen 16. armeijan reservinä Eifelin alueella.
Divisioona liitettiin XIX motorisoituun armeijakuntaan, jonka mukana se hyökkäsi Ranskaan. Kesäkuussa se kuului 4. armeijan XIV armeijakuntaan ja heinäkuussa 2. armeijan XXII armeijakuntaan. Marraskuussa divisioona oli osa armeijaryhmä D:n 1. armeijaa Ranskassa.
Tammikuussa 1941 divisioona oli palannut kotivaruskuntaansa. Kesäkuussa 1941 se liitettiin osaksi 2. panssariryhmää, jonka mukana se aloitti hyökkäyksen Neuvostoliittoon keskustan armeijaryhmässä. Divisioona osallistui Minskin ja Smolenskin taisteluihin ja se siirrettiin 25. elokuuta 4. panssariryhmän reserviksi täydennettäväksi. Lokakuussa divisioona osallistui ryhmän mukana Viasman ja Moskovan taisteluihin ja panssariarmeijaksi muutetun ryhmän mukana Juchnowin alueen taisteluihin alkuvuodesta 1942.
Divisioona siirrettiin toukokuussa Ranskaan armeijaryhmä D:n reserviksi. Se sijoitettiin armeijaryhmän 15. armeijaan ollen Ranskassa aina joulukuuhun, jolloin se siirrettiin Tunisiaan. 
Divisioona liitettiin alkuvuodesta 1943 5. panssariarmeijan reserviksi. Toukokuussa 1943 divisioona oli edelleen Tunisiassa, jossa se antautui muiden Saksan armeijaryhmä Afrikan joukkojen mukana. Divisioona lakkautettiin virallisesti 30. kesäkuuta, eikä sitä perustettu uudelleen.
Vuoden 1686 kirkkolaki

Vuoden 1686 kirkkolaki oli Ruotsin ja Suomen ensimmäinen protestanttinen kirkkolaki. Laki antoi itsevaltiuden ajan hengen mukaisesti kuninkaalle laajat oikeudet kirkkoon nähden. Se oli voimassa Suomessa vuoteen 1870 mutta Ruotsissa nykyaikaan saakka. Laki ilmestyi Henrik Florinuksen käännöksenä suomeksi vuonna 1688.
Lain mukaan jokaisen alamaisen oli kuuluttava kirkkoon, mutta poikkeuksena olivat Itä-Suomen ortodoksit ja ulkomailta tulleet toisuskoiset, joiden oli harjoitettava oppiaan suljetuissa tiloissa.

Taustaa

Laki säädettiin kuningas Kaarle XI:n aikana. Sen mukaan Jumala oli antanut kirkon hallinnon kuninkaalle, joten kirkon itsemääräämisoikeutta vähennettiin. Valtion ja kirkon suhteet haluttiin määritellä tarkasti. Valmisteluvaiheessa oli esillä ajatus erillisen kirkolliskollegion perustamisesta valtion keskusvirastoksi, mutta se ei toteutunut papiston voimakkaan vastustuksen takia. Ennen lakia oli valtiopäivien pappissääty toiminut eräänlaisena kirkollisasioiden virastona. Uuden lain mukaan pappissäädyn hallinnolliset ja oikeudenkäytön tehtävät lakkasivat.
Laki merkitsi sitä, että tuomiokapitulin päätöksistä valitettiin maalliseen hovioikeuteen. Piispojen nimitysoikeus kuului kuninkaalle. Papinvaaleissa Suomeen jäi enää 26 sellaista pitäjää (seurakuntaa), joissa kansan suorittama papinvaali oli sillä tavoin ratkaiseva, että tuomiokapitulin oli nimitettävä eniten ääniä saanut ehdokas.
Kansanopetus säädettiin laissa kirkon tehtäväksi, mutta sen muodosta ja laajuudesta ei säädetty mitään. Piispa Johannes Gezelius vanhempi oli ehdottanut kirkkolakiin liitettävää koulutoimen ohjeistoa, mutta sitä ei lopulta otettu mukaan.
Peder Anker

Eidsvollin kansalliskokousedustus

Kielin rauhan jälkeen tammikuussa 1814 Anker näki välittömän tarpeen siirtyä Ruotsi-unioniin. Eidsvollin kansalliskokouksessa hän oli yhdessä vävynsä kreivi Herman Wedel-Jarlsbergin kanssa niin sanotun unionipuolueen keulahahmoja. Huolimatta tästä oppositioon jääneestä kannastaan hänet valittiin kansalliskokouksen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi. Jälkikäteen asiaa on spekuloitu, että puheenjohtajaksi haluttiin aluksi opposition edustaja, jotta tärkeiden asioiden tullessa päätettäviksi, olisi puheenjohtajan vuoro siirtynyt unionipuolueen vastustajan itsenäisyyspuolueen haltuun.

Norjan ensimmäinen pääministeri 1814–1822

Anker ei tullut valituksi Stortingiin syksyllä 1814, mutta sen sijaan hänet valittiin maan ensimmäiseksi pääministeriksi Tukholmaan, edustamaan Norjaa Ruotsi-Norja-unionissa. Tässä roolissa Anker toimi pääasiassa välittäjänä kruununprinssi Kaarle Juhanan ja vävypoikansa kreivi Wedel-Jarlsbergin välillä, joka oli Norjassa toimivan hallituksen keulahahmoja.
Dosdela

Elämä ja ura

Dosdela kuvaa ystävänsä Seksikkään-Suklaan kanssa lyhyitä hauskoja videoita Vine-, Instagram- sekä YouTube-videoiksi. Videoiden aiheina on usein maahanmuuttajat, parisuhteet, suomalaisuus sekä ajankohtaiset asiat. Osa videoista on tehty myös parodioimaan tunnettujen artistien kappaleita, esimerkiksi Draken ”Controlla” on saanut Dosdelan käsissä nimekseen ”Kontula (Conrolla 00940 Remix)”.
6. toukokuuta 2016 Dosdela julkaisi ensimmäisen singlensä ”Niiku97”, jolla esiintyi myös Seksikäs-Suklaa. Kappale on Lihamyrsky-levy-yhtiön Tumma toukokuu -kampanjan ensimmäinen julkaisu. Dosdela esiintyy myös usein Mustan Barbaarin ja Prinssi Jusufin keikoilla. Lisäksi hän tekee juontajan töitä.
Aromipesä

Aromipesä on EPP-polypropeenista valmistettu kannellinen haudutusastia. 
Aromipesä on suomalaisten veljeksien Heikki (k. 2017) ja Mika Taipaleen perustaman Solanum Oy:n kehittämä tuote, jota  yritys markkinoi muun muassa 1990-luvun lopulla ja 2000-luvun alkuvuosina television Ostoskanava-ohjelmassa. Aromipesä maksoi tuolloin 185 markkaa, kaksi kappaletta 320 mk ja kolme kappaletta 455 markkaa (+ toimituskulut).
Aromipesiä oli vuonna 2013 myyty lähes 80 000 kappaletta. 
Sama yritys markkinoi Ostoslinja-ohjelmablogissaan monia muitakin tuotteitaan, kuten Terveystukku-brändin luontaistuotteita, Passeli-taloushallinnon ohjelmia sekä Netvisor-ohjelmistopalvelua. 
Aromipesä lanseerattiin uudelleen kesäkuussa 2015. Tuotetta Luopioisissa alusta alkaen valmistanut Artekno Oy hankki oikeuden nimeen, ja tuotteelle omistautunut verkkokauppa Aromipesa.fi toimittaa uusia Aromipesiä ympäri Suomea. Syksyllä 2015 Aromipesästä lanseerattiin punainen erikoisversio Joulupesä. 
Aromipesän ideana on hauduttaa esivalmistettu ruoka valmiiksi tietyn ajan kuluessa, kun se on suljettu aromipesän sisään valmistusastiassaan. Aromipesä pitää esikypsentämisen aikana ruokaan varautuneen lämmön mahdollisimman pitkään yllä, jolloin ruoka kypsentää itse itsensä valmiiksi omassa lämmössään aromipesän sisällä.
Orjuus Yhdysvalloissa

Orjuus Yhdysvalloissa oli orjuuden laillinen instituutio Yhdysvalloissa vielä maan itsenäistymisen 1776 jälkeen aina vuoteen 1865 asti, jolloin Yhdysvaltain perustuslain 13. lisäys kielsi orjuuden ja pakkotyön – muuten kuin rangaistuksena rikoksista – liittovaltion alueella.  Suurin osa Yhdysvalloissa orjina pidetyistä ihmisistä oli Afrikasta tuotuja mustia ja heidän Amerikassa syntyneitä jälkeläisiään.

Orjuus Pohjois-Amerikassa ennen Yhdysvaltain itsenäistymistä

Nykyisten Yhdysvaltojen alueelle ensimmäiset afrikkalaisperäiset orjat tuotiin vuonna 1619 Virginiaan. Vielä Yhdysvaltain itsenäistymiseen johtaneen Amerikan vallankumouksen aikaan orjuus oli laillista kaikissa kolmessatoista Yhdysvaltain liittovaltion muodostaneissa siirtokunnassa. Orjat oli pysyvästi ja laillisesti esineellistetty toisten ihmisten omaisuudeksi. Orjilla ei siis ollut mitään päätäntävaltaa oman elämänsä suhteen. Heitä voitiin esimerkiksi myydä kuin mitä tahansa muuta kauppatavaraa. Heidän työnsä hedelmät puolestaan kuuluivat itseoikeutetusti heidän omistajilleen.
Aluksi uusia orjia tuotiin laivoilla Länsi-Afrikasta, mutta myöhemmin kansainvälisen orjakaupan vähentyessä orjat olivat aiempien orjien jälkeläisiä. Peter Parishin arvion mukaan nykyisten Yhdysvaltain alueelle kuljetettiin kaikkiaan vähintään 420 000 orjaa.

Orjuus Yhdysvaltain alkuaikoina

Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksessa puhuttiin kaikille ihmisille kuuluvista yleisistä oikeuksista, mikä ei silti estänyt julistuksen pääasiallista laatijaa, Thomas Jeffersonia itsekin omistamasta orjia; tosin hän uskoi orjuuden vähitellen häviävän rauhanomaisesti, luonnollisen kehityksen myötä. Orjalaitos sai kuitenkin jatkaa olemassaoloaan Yhdysvaltain eteläisissä osavaltioissa aina vuoteen 1865 eli Yhdysvaltain sisällissodan päättymiseen saakka.

Sisällissota ja orjuuden lakkauttaminen

Kun vuoden 1860 vaaleissa Yhdysvaltain presidentiksi valittiin orjuuden vastustajana tunnettu Abraham Lincoln, joka oli luvannut ettei yhdestäkään uudesta osavaltiosta saisi tulla orjavaltio, etelävaltiot eli konfederaatio julistautuivat itsenäiseksi ja aloittivat Yhdysvaltain sisällissodan. Pohjoisvaltiot voittivat sodassa orjuutta tukeneet etelävaltiot. Jo sodan aikana Lincoln antoi vuonna 1863 presidentillisen vapautusjulistuksen (engl. Emancipation Proclamation), jossa luvattiin pysyvä vapautus suurimmalle osalle Yhdysvaltain orjista. Sisällissodan jälkeen säädettiin Yhdysvaltain perustuslain 13. lisäys, joka kielsi orjuuden ja pakkotyön – muuten kuin rangaistuksena rikoksista – kaikkialla Yhdys­valtojen alueella.
Anniina Mattila

Anniina Mattila (s. 16. kesäkuuta 1983 Karvia) on suomalainen iskelmälaulaja. Hän aloitti keikkailun huhtikuussa 2004 säestävänä orkesterinaan Oja-Lipasti Band. Kesästä 2005 lähtien säestävänä yhtyeenä on toiminut Avenue-yhtye. Ensimmäisen levytyksensä Mattila teki Ruotsissa vuonna 1999. Ensimmäinen pitkäsoitto Lapsellinen mies julkaistiin kesällä 2006. 
Myös Mattilan pikkusiskot Anne, Anneli ja Anitta Mattila ovat iskelmälaulajia. Sisarukset ovat levyttäneet yhteisen joululaululevyn sekä esiintyneet useissa yhteiskonserteissa. Syksyllä 2008 he tekivät ensimmäisen laajamittaisen konserttikiertueen, joka käsitti kymmenen konserttia eri paikkakunnilla. Kiertueen jatkoksi sisarukset esiintyivät viikon Iskelmä-risteilyllä Punaisellamerellä Egyptissä sekä Jordaniassa.
Karviassa asuvalla Mattilalla ja hänen puolisollaan Juhalla on neljä tytärtä. Nuorin heistä on syntynyt kesällä 2018.
Patrick Roberts

Seurajoukkueura

Robertsin kasvattajaseura on Fulham FC. Hänen debyyttinsä seuran ykkösjoukkueen paidassa Englannin valioliigassa tapahtui maaliskuussa 2014 Manchester Cityä vastaan, kun hän tuli vaihdosta kentälle Alexander Kačaniklićin tilalle. Roberts pelasi kauden aikana kahdessa valioliigaottelussa, kun Fulham putosi Englannin mestaruussarjaan. Mestaruussarjassa Roberts pelasi kauden aikana 17 ottelua. Kesällä 2015 Roberts siirtyi Valioliigan Manchester Cityyn. Hän teki debyyttinsä liigacupin ottelussa Sunderlandia vastaan syyskuussa 2015. Muutamaa päivää myöhemmin hän pelasi ensimmäisessä liigaottelussaan neljä minuuttia Tottenhamia vastaan. Helmikuun 2016 alussa hänet lainattiin seuraavan kauden loppuun kestävällä sopimuksella Skotlannin valioliigassa pelaavaan Celticiin.

Maajoukkueura

Roberts edusti vuodet 2013-2014 Englannin alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta, jossa hän pelasi 14 ottelua tehden seitsemän maalia. Vuodesta 2014 asti Roberts on kuulunut alle 19-vuotiaiden maajoukkueeseen.