google/wiki40b huggingface dataset:
Intel 4004

Intel 4004 on Intelin ensimmäinen mikroprosessori. Suoritin julkaistiin 15. marraskuuta 1971. Se on 4-bittinen ja koostuu 2 300 transistorista. Se oli alun pitäen suunniteltu japanilaisen Busicomin taskulaskimiin; Busicom oli tilannut Inteliltä alun pitäen heidän itsensä suunnitteleman monimutkaisen erikoispiirisarjan, mutta Intel ei voinut tuottaa sitä sen aikaisella teknologialla.
Se on myös maailman ensimmäinen kaupalliseen käyttöön tehty yhdelle piisirulle integroitu mikroprosessori. Kolme suoritinta julkaistiin lähes samaan aikaan: Texas Instrumentsin TMS 1000, Garrett AiResearchin MP944 (F-14 Tomcat hävittäjän CADC) ja Intelin 4004.
Nykyisin siruilla on keräilyarvoa jopa 1 000 dollaria.
15. marraskuuta 2006 Intel julkaisi suorittimen 35. juhlavuoden kunniaksi prosessoria koskevaa teknistä materiaalia, kuten valmistuskaaviot.

Historia

Marcian ”Ted” Hoff osallistui vuonna 1969 MCS-4:n arkkitehtuuriseen esittelyyn, mutta ei osallistunut sen suunnitteluun tai kehittämiseen. Suunnittelu käynnistyi myöhemmin, huhtikuussa 1970 kun Italiassa syntynyt fyysikko Federico Faggin meni Intelille projektinjohtajaksi ja MCS-4-tuoteperheen suunnittelijaksi. Faggin oli ensimmäinen suunnittelija, joka onnistui integroimaan prosessorin yhdelle sirulle (maailman ensimmäinen mikroprosessori) vuosina 1970–1971.
Fagginilla oli hyvä tuntemus piihilateknologiasta (engl. silicon gate technology, SGT), uudesta tekniikasta, jonka hän kehitti Fairchildilla 1968. Hänen Olivetilta Italiassa 1961 saamansa kokemus tietokoneiden suunnittelusta oli pohjana tässä työssä. 1968 Fairchildilla työskennellessään Faggin teki myös maailman ensimmäisen kaupallisen piihilateknologiaa käyttävän integroidun piirin, Fairchild 3708:n.
Seuraavat Federico Fagginin tekemät innovaatiot olivat tärkeitä ensimmäisen mikroprosessorin (Intel 4004) syntymisen kannalta, kuten piihilallisten logiikkapiirien suunnittelumetodit (silicon gate design methodology), mitä ei vielä ollut olemassa, koska SGT oli uusi ja sitä oli käytetty vain muistien tekemiseen. Monikiteisen piin ja liitosten välille tehtävä suora kontakti  mahdollisti kaksi yhteyskerrosta, piin ja alumiinin – idea, joka aiemmin oli mahdotonta saavuttaa. Innovatiivinen asettelu; monen erityisen piirin keksiminen, esimerkiksi uuden staattisen MOS -siirtorekisterin, uudentyyppisen laskurin ja uuden automaattisen resetointipiirin (power-on reset)(patentti 3,753,011)
Masatoshi Shima, Busicomin ohjelmisto- ja logiikkasuunnitteluinsinööri avusti Fagginia (ilman aiempaa kokemusta MOS- suunnittelusta) MCS-4:n kehittelyssä ja liittyi myöhemmin Zilogiin, ensimmäiseen yritykseen joka omistautui syvällisesti mikroprosessoreihin. Zilogin perustivat Federico Faggin ja Ralph Ungermann vuoden 1974 lopussa. Faggin ja Shima kehittivät yhdessä Z80-mikroprosessorin joka on tänäkin päivänä tuotannossa.
Johann Christoph Brotze

Elämäkerta

Brotze opiskeli teologiaa ja filosofiaa Leipzigin ja Wittenbergin yliopistoissa ja oli myös taitava tekninen piirtäjä. Hän muutti Liivinmaalle Riikaan 1768, ja sen jälkeen hän oli 46 vuotta opettajana Riian keisarillisessa lyseossa.
Riiassa asuessaan Brotze keräsi historiallista aineistoa ja kuvasi, piirsi ja maalasi kaiken, mitä näki ympärillään arjessa, myös useimmat Liivinmaan merkittävät rakennukset ja monumentit, täydennettynä laajoin kuvauksin. Hänen työtään arvostetaan nykyisin merkittävänä historiantutkimuksen tietolähteenä.
Brotze kirjasi ja järjesti vuosina 1771–1818 kokoelmansa nimellä Sammlung verschiedener Liefländischer Monumente, Prospecte, Münzen, Wappen etc.. Työssään hänellä oli avustajana virolainen pappi Eduard Philipp Körber. Kokoelma käsittää kymmenen nahkaselkäistä nidettä ja runsaat 3 100 sivua, ja suurinta osaa niistä säilytetään Riiassa Latvian yliopiston akateemisessa kirjastossa. Brontzen aineiston julkaisu on aloitettu 1992 kommentoituina niteinä. 
Viron osalta Brotzen teoksen aineistoa on julkaistu Raimo Pullatin toimittamassa teoksessa Johann Christoph Brotze: Estonica (2006).
Pekka Haarla

Pekka Rafael (Pekka R.) Haarla (s. 3. toukokuuta 1923 Tampere) on toimitusjohtaja, konsuli ja kokoomuksen entinen kansanedustaja.
Haarlan vanhemmat olivat tehtaanjohtaja Eino Toivo Rafael Haarla ja Elma Kaarin Laurila ja hänen isoisänsä oli tunnettu teollisuusmies Rafael Haarla. Haarla pääsi ylioppilaaksi 1942 Tampereen suomalaisesta yhteiskoulusta ja valmistui ekonomiksi 1946 Helsingin kauppakorkeakoulusta ja paperi-insinööriksi (Bachelor of Science) Syracusen yliopistosta Yhdysvalloissa 1950. 1950-luvulla hän oli perustamassa Tampereen nuorkauppakamaria.
Haarla toimi Haarlan paperitehdas Oy:ssä käyttöinsinöörinä ja konttoripäällikkönä 1950–1961 ja toimitusjohtajana 1961–1964 sekä 1971–1977. Hän oli myös Haarla & Co Internationalin toimitusjohtajana vuosina 1960–1974. Haarla oli välillä Suomen teollisuuden keskusvaliokunnan pääsihteerinä Helsingissä 1964–1971. Haarla toimi myös Itävallan konsulina Tampereella vuosina 1975–1977. Hän sai konsulin arvonimen 1995. Haarla oli kokoomuksen kansanedustajana 1966–1972 edustaen Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamies vuoden 1968 presidentinvaaleissa. 
Haarlan tehtaat yhdistyi UPM:n kanssa vuonna 1976, ja Pekka Haarla jäi pois paperitehtaan palveluksesta vuonna 1977. Hän asettui perheineen Pariisiin aloittaen uuden elämän poliittisena toimittajana. Hän kirjoitti Uuteen Suomeen, Kauppalehteen ja Aamulehteen Ranskan politiikasta ja taloudesta. Tämän jälkeen hän jatkoi kirjeenvaihtajana vielä Washingtonissa ja Genevessä.
Haarla on ollut naimisissa vuodesta 1946 Ulla Mai Camilla Takkulan kanssa. Perheessä on neljä tytärtä.
Visulahden vahakabinetti

Visulahden vahakabinetti on Suomen ainoa vahakabinetti, joka sijaitsee Mikkelissä huvipuisto Visulahden yhteydessä. Kabinetti tunnetaan hauskoista nukeista.
Kolmiulotteinen mallinnus

Kolmiulotteinen mallinnus tai 3D-mallinnus tarkoittaa tietokoneavusteista kolmiulotteista suunnittelua tietokoneen kuvaruudulla. Tuloksena syntyvää mallia käytetään taideteosten, talojen, laitteiden tai niiden osien valmistamiseen tai esimerkiksi virtuaalisena ympäristönä kolmiulotteista grafiikkaa sisältävissä videopeleissä tai elokuvissa. Mallinnukseen on lukuisia kaupallisia sekä vapaan lähdekoodin ohjelmia.

Konkreettisen tuotteen mallinnus

Kolmiulotteinen malli toimii tuotteen tai teoksen hahmottamisen apuna tai itse tuotteen valmistuspohjana. Usein kolmiulotteista tietokonemallia käytetään NC-työstökoneiden ohjaamiseen ja siten virtuaalimallista voidaan luoda konkreettinen kappale esimerkiksi prototyyppiä tai tuotantoa varten. Uusin tekniikka kolmiulotteiseen mallintamisessa mahdollistaa ns. kolmiulotteisen tulostuksen (3D-tulostus), jossa malli rakentuu tulostimen avulla esimerkiksi muovista. 3D-tulostimia, jotka tulostavat myös mm. metalleja, lasia, sokeria, betonia on jo markkinoilla ja suhteellisen edullisia tulostimia voi tehdä myös DIY-konseptilla omaan käyttöön.

Virtuaalimallinnus

Kolmiulotteista mallinnusta tarvitaan esimerkiksi peleissä ja elokuvissa, joiden kuvamaailma tapahtuu kolmiulotteisessa ympäristössä.
Deniz Bavautdin

Jääkiekko

Bavautdin pelasi urallaan neljä kautta jääkiekon SM-sarjassa sekä SM-liigassa vuosina 1973–1977. Hänelle kertyi pääsarjatasolla yhteensä 117 ottelussa tehopistein 28+17=45. Lisäksi Bavautdin pelasi kaksi kautta Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla I-divisioonassa.

Työura

Jääkiekkouransa jälkeen Bavautdin työskenteli rengasalalla ensin Ruotsissa ja myöhemmin Saksassa. Hän on toiminut johtotehtävissä eri rengasvalmistajien palveluksessa myös muun muassa Norjassa sekä Yhdysvalloissa. 2000-luvulla Bavautdin oli Pohjoismaiden suurimman rengasalan ketjun DekkPartner AS:n hallituksen puheenjohtajana Oslossa.

Tampere United

Kesäkuussa 2009 Bavautdin kutsuttiin jalkapallon Veikkausliigassa pelanneen Tampere Unitedin toimitusjohtajaksi. Seura otti myöhemmin vastaan rahaa Singaporessa toimineelta vedonlyöntiyhtiöltä. Tapauksen vuoksi Veikkausliiga sulki huhtikuussa 2011 Tampere Unitedin sarjasta, ja seura ajautui konkurssiin vielä samana kesänä.
Bavautdin sai yhdessä seuran hallituksen puheenjohtajan kanssa syytteen rahanpesusta. Se hylättiin Pirkanmaan käräjäoikeudessa maaliskuussa 2012, mutta syyttäjä valitti tuomiosta Turun hovioikeuteen.

Yksityiselämä

Deniz Bavautdin on taustaltaan Suomen taatareja. Hänellä on kaksi tytärtä, joista vanhempi on Suomessa asuva historioitsija Ainur Elmgren ja nuorempi Berliinissä työskentelevä sarjakuvataiteilija Tinet Elmgren.
Räjähtävä lammas

Räjähtävä lammas (engl. exploding sheep) on populaarikulttuurin parissa syntynyt vitsi, joka esiintyy usein Yhdysvalloissa ja Isossa-Britanniassa tehdyissä videopeleissä.
Yksi tunnetuimpia ja kenties ilmiön kannalta merkittävin räjähtävän lampaan esiintyminen tapahtui Peter Jacksonin kulttielokuvassa Bad Taste (1987). Elokuvassa lammas räjähtää, kun sitä ammutaan singolla. Jacksonin elokuvat tunnetaan hyvin sci-fi- ja fantasia-harrastelijoiden piireissä, joiden vaikutusalaan myös monet tietokonepelien suunnittelijat kuuluvat.
Räjähtävää lammasta on kuitenkin tavattu jo aiemmin populaarikulttuurin piiristä. Varhaisiin havaintoihin räjähtävästä lampaasta kuuluu ainakin Fredric Hobbsin tieteiselokuva Godmonster of Indian Flats (1973), jossa mutatoitunut lammas kasvaa suuremmaksi pitkin elokuvaa, kunnes räjähtää elokuvan kliimaksissa. Kenties aikaisin havainto räjähtävästä lampaasta on kuuluisimpiin talkshow-ohjelmiin kuuluvasta NBC:n The Tonight Show’sta, jossa ohjelman pitkäaikaisin ja tunnetuin juontaja, Johnny Carson, luki eräässä lähetyksessä räjähtävää lammasta koskevan ennustuksen.
Vuonna 1998 Jon Hastingin sarjakuvakirjan Smith Brown Jones: Alien Accountant toisessa osassa räjähtävät lampaat olivat itse asiassa vampyyrilampaita, jotka eivät tajunneet, että vampyyrien pitää välttää auringonvaloa. Matthew Thomasin vuonna 1999 ilmestyneessä sci-fi-romaanissa Before and After, räjähtävä lammas nimeltä Nostradamus on niin keskeisessä osassa, että sen kuva on päässyt kirjan kanteen.
EFnet

EFnet on vanhin IRC-verkoista. EFnet on alkuperäisen IRC-verkon suora perillinen.

Historia

EFnet syntyi elokuussa 1990, kun muiden IRC-palvelinten ylläpito oli kyllästynyt palvelimesta eris.berkeley.edu aiheutuneisiin ongelmiin tuolloin ainoassa IRC-verkossa. Kun eris saatiin poistettua verkosta, verkko nimettiin Eris Free Networkiksi (EFnet). Eris-tapauksen jälkeen EFnet oli muutaman vuoden ajan ainoa IRC-verkko.
EFnet toimi tärkeimpänä IRC-verkkona vuoteen 1996, jolloin operaattorien valtuuksien ja nickname-törmäysten käsittelystä alkanut riita johti siihen, että yhdysvaltalaiset ja eurooppalaiset palvelimet irtosivat kahteen verkkoon. Tätä tapahtumaa kutsutaan nimellä The Great Split. Yhdysvaltoihin jääneet muodostivat yhä EFnetin ja eurooppalaisista palvelimista muodostui IRCnet.
EFnet oli The Great Splitin jälkeen suurin IRC-verkko useiden vuosien ajan, mutta myöhemmin muut verkot ovat ohittaneet EFnetin käyttäjien määrässä. Verkossa oli enimmillään noin 130 000 yhtäaikaista käyttäjää vuoden 2003 seutuvilla. Tuosta asti käyttäjämäärä on laskenut jatkuvasti.

Nykytila ja verkon luonne

EFnetissä on vuonna 2013 keskimäärin 35 000 samanaikaista käyttäjää ja hieman alle 40 palvelinta. Verkko on yhtäaikaisten käyttäjien määrässä viidennellä sijalla.
EFnet vanhana verkkona on perinteinen ja siitä puuttuvat monet uudempien verkkojen tarjoamista palveluista. Verkko on myös vähäisen valvonnan verkko, jossa IRC-operaattorit eivät juurikaan puutu kanavien toimintaan. 
Nykyään palvelimista melkein puolet on Euroopassa, joka on merkittävä muutos vuoden 1996 jakautumisen jälkeiseen tilanteeseen. EFnet on kärsinyt palvelinten ja käyttäjien vähenemisestä enemmän kuin muut suuret IRC-verkot.
Kuno Nevakari

Kuno Meriso Nevakari (vuoteen 1935 Nylund; 9. maaliskuuta 1913 Luvia – 30. joulukuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen hammaslääkäri ja professori. Hän oli Turun yliopiston hammasproteesiopin professori 1961–1963 ja sen jälkeen vuoteen 1978 Helsingin yliopiston hammas- ja leukaproteesiopin professori. Hänen tutkimusalaansa ovat purentaelimien fysiologia ja protetiikka.
Sirkka-Liisa Konttinen

Sirkka-Liisa Konttinen (s. 1948 Myllykoski, Sippola) on suomalainen valokuvaaja, joka on työskennellyt Britanniassa 1960-luvulta lähtien.

Elämä ja ura

Konttinen halusi nuorena opiskella valokuvausta, mutta se ei 1960-luvulla ollut mahdollista Suomessa. Hän yritti päästä Yleisradion kursseille, mutta häntä pidettiin liian nuorena, ja hänelle sanottiin, että “mene ensin maailmalle ja tule sitten takaisin”. Konttinen noudatti neuvoa ja lähti venäläisellä laivalla Lontooseen, mutta jäi sille tielleen. Hän opiskeli vuodesta 1968 lähtien elokuvaa Lontoon Regent Street Polytechnicissä, joka on nykyään nimeltään Westminsterin yliopisto. Hän tutustui vanhempiin opiskelijoihin, jotka olivat perustamassa valokuvaan ja elokuvaan keskittyvää Amber-kollektiivia. Kollektiivi asettui Pohjois-Englantiin Newcastleen, jonne Konttinen siirtyi vuonna 1969.
Amber-kollektiivi asettui Newcastleen tallentamaan työväenluokan elämää tilanteessa, jossa alue oli suuressa murroksessa, kun suuri määrä työpaikkoja tehtaissa, kaivoksissa ja telakoilla oli katoamassa. Konttinen asui vuodesta 1969 Newcastlen Bykerissa ja kuvasi ja haastatteli alueen talojen asukkaita seitsemän vuotta, kunnes hänen oma asuintalonsa purettiin. Tuloksena syntyi kirja Byker, jossa hän kuvaa inhimillistä lämpöä ilottomassa ympäristössä.
Vuonna 1980 hänestä tuli Kiinan kulttuurivallankumouksen jälkeen ensimmäinen valokuvaaja, jonka kuvia British Council on asettanut näytteille Kiinassa.
Konttisen seuraava hanke oli kuvata North Shieldsissä tanssikoulua käyviä tyttöjä sekä heidän äitejään ja tanssikouluja. Hän julkaisi kuvia teoksessa Step by Step. Hän kuvasi kolme vuotta Seahamin ja Hartlepoolin välistä rantaa, ja kuvista syntyi sarja "Coal Coast".
2000-luvulla Konttinen palasi Bykeriin ja kuvasi sarjan värikuvia, jotka sai nimen Byker Revisited. 1970-luvulla rakennettu uusi lähiö oli tuolloin jo päässyt ränsistymään. Newcastleen saapui tuohon aikaan turvapaikanhakijoita 31 maasta. Samoihin taloihin oli sijoitettu myös työttömiä. Vaikka kitkaa näiden kahden ryhmän välillä olikin, Konttinen sanoo, että vähiten ongelmia oli siellä, missä nämä kaksi ryhmää asuivat yhdessä. Konttinen oli myös itse mukana maahanmuuttajien tukitoiminnassa.

Yksityiselämä

Konttinen meni Englannissa naimisiin ja sai tyttären. 1990-luvun alussa hän kärsi identiteettikriisistä ja muutti perheineen vuodeksi Suomeen.
Hr. Ms. K VIII

Palvelus

Emälaiva Hr. Ms. Pelikaan ja sukellusveneet Hr. Ms. K II ja Hr. Ms. K VII lähtivät 18. syyskuuta 1923 puoli kaksitoista Den Helderistä Hollannin Itä-Intiaan. E. M. Wissmannin johtama osasto ankkuroitui tunniksi sataman edustalle. Hr. Ms. K VIII liittyi osastoon Pohjanmerellä lähdettyään merelle joko Vlissingenistä tai Rotterdamista. Osasto jatkoi matkaansa Gibraltarille, jonne se saapui 28. syyskuuta.
Gibraltarilta osaston matka jatkui 3. lokakuuta Tunisin, jonne se saapui 7. lokakuuta. Osaston piti jatkaa matkaansa Aleksandriaan 11. lokakuuta kello yksi, mutta Pelikaanin konevika viivästytti osaston lähtöä. Konevian korjaamisen jälkeen ankkurivinssi ei toiminut. Sukellusveneet lähtivät satamasta, mutta Pelikaan pääsi lähtemään vasta kello 19.
Satamasta lähdettäessä Pelikaan ajoi karille ja 12. lokakuuta Hr. Ms. K II yritti tuloksetta vetää emälaivan irti karilta. Osaston alukset tankattiin Pelikaanilta, jolloin alus keveni 80 000 tonnia. Aluksen veti karilta ranskalainen hinaaja. Sukellusvenemiehistöt harjoittelivat matkalla Alkesandriaan, jonne osasto saapui 18. lokakuuta.
Aleksandriasta matka jatkui 25. lokakuuta Port Saidiin, jonne osasto saapui vuorokautta myöhemmin. Suezin kanavan läpäistyään osasto jatkoi matkaansa Punaisellamerellä, jossa K II:n moottori ylikuumeni. Osasto oli 6.-13. marraskuuta Adenissa, mistä matka jatkui Colombon. Pelikaanin konevikojen vuoksi osasto saapui Colomboon kolme vuorokautta myöhässä 27. marraskuuta ja se jatkoi matkaansa Sabangiin 5. joulukuuta. Sabangista osasto lähti 17 joulukuuta uuteen tukikohtaansa Tandjong Priokiin, jonne se saapui 24. joulukuuta.
Alus lähti 25. maaliskuuta 1926 sukellusveneosaston mukana vierailulle Tarakanista Manilaan.
Bananal

Suojelu

Bananalin saari on sekä luonnon- että kulttuurinsuojelualuetta. Sen pohjoinen kolmannes on määritelty Araguaian kansallispuistoksi, joka on suosittu kohde ekoturisteille. Saaren muuta aluetta suojataan sen alkuperäiskansojen säilymisen vuoksi.

Asutus

Vaikka aikaisemmin Brasilian ei-syntyperäinen väki  kansoitti Bananalia, nykypäivänä ainoastaan maan alkuperäisasukkaat asuvat siellä. Tutkitusti siellä asuu ainakin neljä erotettua heimoa, jotka elävät 16 aldeiassa eli kylässä.
Saarelle ei ole rakennettu siltaa lännenpuoleiselta Tocantinsin alueelta, eikä myöskään idästä, Mato Grosson osavaltiosta. Sen vuoksi melkein koko vuoden ajan sinne on mahdollista kulkea vain veneellä. Kuivakauden aikana (kesä-elokuu) vesi voi kuitenkin olla muutaman viikon ajan niin matalalla, että joen yli pääsee autolla. Saaren asutusalueiden tiet on tehty tarpeeksi leveiksi autoille, vaikka pääosin siellä liikutaan hevosilla, polkupyörillä tai jalkaisin.
Chrome OS

Kehitys

Chrome OS:n kehitys pyrkii välttämään Androidin kehityksessä todetut ongelmat ja pyrkii saamaan muutoksensa päälinjan Linux-ytimeen.
Kankaanpään kaupunginmuseo

Kankaanpään kaupunginmuseo sijaitsee entisen kansakoulun tiloissa Niinisalossa. Kulttuurihistoriallisen osaston ohella museoon kuuluvat Sinikka ja Kauko Räikkeen taidekokoelma ja Niinisalo-osasto, joka kertoo varuskunnan historiasta.
Vuonna 1977 Kankaanpään kaupunki päätti sijoittaa museon Niinisalon läntisen kansakoulun tiloihin, jonne samana vuonna perustettiin myös valtakunnallinen tykistöaselajin erikoismuseo, Tykistömuseo. Tykistömuseo siirrettiin 1997 keskeisemmälle paikalle Hämeenlinnaan. Tykistömuseolta vapautuneisiin tiloihin perustettiin kaupunginmuseon varuskuntaosasto, jossa on esillä muun muassa vuosina 1945–1947 toiminut Niinisalon internaatti eli sisäoppilaitos sotaveteraaneille, joilta koulu oli jäänyt kesken sodan vuoksi. Oppilaiden keski-ikä oli 25 vuotta ja vanhin oppilas oli 36-vuotias.
Samaan aikaan Tykistömuseon poismuuton kanssa professori Kauko Räike ja taiteilija Sinikka Räike luovuttivat lähes koko hallussaan olleen tuotantonsa Kankaanpään kaupungille. Taidekokoelma päätettiin sijoittaa kaupunginmuseoon.
Ralf Törngren

Koulutus ja ura

Törngren pääsi ylioppilaaksi vuonna 1917 ja valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1922. Hän sai filosofian maisterin arvon vuonna 1927. Törngren toimi Åbo Akademin kauppakorkeakoulun kansantaloustieteen lehtorina vuosina 1927–1937 ja Åbo Akademin säätiön rahastonhoitajana 1931–1948. Törngren nimitettiin Valtiokonttorin pääjohtajaksi vuonna 1948 missä tehtävässä hän toimi aina kuolemaansa asti vuoteen 1961. Åbo Akademi myönsi Törngrenille kauppatieteiden kunniatohtorin arvon vuonna 1958.

Pääministerinä

Törngren valittiin pääministeriksi vuoden 1954 eduskuntavaalien jälkeen kompromissiratkaisuna, koska Maalaisliitto ja SDP eivät päässeet liki kaksi kuukautta kestäneissä hallitusneuvotteluissa yksimielisyyteen pääministeristä. Törngrenin hallituksella oli tukenaan eduskunnan enemmistö, mutta sisäiseltä rakenteeltaan se oli heikko, koska siinä istuivat keskenään pahimmat riitapukarit, Maalaisliiton Urho Kekkonen ulkoministerinä ja SDP:n Väinö Leskinen sisäministerinä. Tilanne kävikin Törngrenille hyvin pian kestämättömäksi. Törngrenin ollessa lokakuussa 1954 lomamatkalla Tanskassa Maalaisliitto ja SDP, jotka olivat sopineet riitansa, päättivät syrjäyttää hänet. Törngren yritti vielä kotimaahan palattuaan pelastaa hallituksensa, mutta turhaan. Hänen hallituksensa tilalle muodostettiin Kekkosen viides hallitus.
SNMP

Esimerkki

Seuraavassa komennolla snmpwalk listataan MIB:n osa system järjestelmästä punch:
 '''snmpwalk -c public punch system'''
 SNMPv2-MIB::sysDescr.0 = STRING: Cisco Internetwork Operating... 
 SNMPv2-MIB::sysObjectID.0 = OID: SNMPv2-SMI::enterprises.9.1.187
 DISMAN-EVENT-MIB::sysUpTimeInstance = Timeticks: (835747999) 96 days, 17:31:19.99
 SNMPv2-MIB::sysContact.0 = STRING: wikiuser
 SNMPv2-MIB::sysName.0 = STRING: punch
 SNMPv2-MIB::sysLocation.0 = STRING: test
 SNMPv2-MIB::sysServices.0 = INTEGER: 78
 SNMPv2-MIB::sysORLastChange.0 = Timeticks: (0) 0:00:00.00
Chathaminmerimetso

Koko ja ulkonäkö

Chathaminmerimetso on mustavalkoinen 63 cm pitkä merimetso, jolla on metallinkiiltoisen musta pää, niskan takaosa, selkämys ja pyrstön päällys. Linnun alapuoli on valkoinen, ja sen jalat ovat vaaleanpunaiset. Linnun nokan ympärys on oranssinvärinen.

Levinneisyys

Lajia tavataan ainoastaan Chathamsaarilla, Uudessa-Seelannissa. Ja sieltäkin se on häviämässä, sillä vuonna 1997 löydettiin 842 paria, 16 vuotta myöhemmin 2003–2004 chathaminmerimetsoja oli jäljellä vain 271 paria. Chathaminmerimetsot viihtyvät usein avoimilla merialueilla ja kivikkoisilla rannoilla.

Lisääntyminen ja ravinto

Chathaminmerimetso pesii suurissa kolonioissa, yleensä korkealla, paljaiden kivien päällä saaren korkeimmissa kohdissa tai jyrkänteiden reunalla. Chathaminmerimetso syö pääosin kalaa.
Eino Siukola

Eino Siukola (6. helmikuuta 1894–12. huhtikuuta 1918) oli työmies ja Längelmäen punakaartin päällikkö Suomen sisällissodassa.
Hän otti osaa Vilppulan rintaman taisteluihin, joissa haavoittui pahoin ja vietiin Tampereelle. Siukola jäi Tampereen taistelun jälkeen valkoisten vangiksi ja ammuttiin Kalevankankaan vankileirillä. Hänet on Suomen sotasurmat -projektin nimitiedostossa merkattu kaatuneeksi 12. huhtikuuta, mutta taistelut olivat tuolloin jo aikaa sitten loppuneet Tampereella.
Radio Mikkeli

Radio Mikkeli on suomalainen paikallisradio, joka kuuluu Mikkelin ja sen lähikuntien alueella taajuudella 104,2 MHz. Radio Mikkelin omistaa porilainen Mediatakojat Oy.
Radio Mikkelistä tulee lähetyksiä arkipäivisin klo. 6.30 - 18.00.
Uutiset ja sää puolen tunnin välein välillä 6.30-9.00 ja tasatunnein 9.00-18.00. 
Studio ja toimitus sijaitsee Raatihuoneenkadulla.
Radio Mikkeli selostaa kaudella 2017-2018 Mikkelin Jukurien Liiga-pelit. Radio Mikkeli ja Mikkelin Jukurit allekirjoittivat sopimuksen selostuksista keskiviikkona 3. toukokuuta.
Rolf Lagerborg

Elämäkerta

Lagerborgin moraalin sosiaalista pohjaa käsittelevää väitöskirjaa ei hyväksytty Helsingin yliopistossa, mutta muokattuna se meni läpi Pariisissa Sorbonnen yliopistossa. Hän astui Åbo Akademin filosofian professorin virkaan vuonna 1932 opettajansa Edvard Westermarckin jäätyä eläkkeelle. Hänen ajattelunsa, jossa keskeisenä olivat moraalifilosofiset kysymykset, muistutti Westermarckin ajattelua, ja Westermarckin tavoin hänet tunnettiin uskontokriitikkona. Lagerborg jakoi myös Westermarckin naturalistisen maailmankuvan. Lagerborg jäi eläkkeelle professorin virasta vuonna 1942. Eläkevuotensa hän vietti Porvoon Runoilijakodissa.
Lagerborg kirjoitti näytelmän Öfver bräddarna, jota hän tarjosi ruotsinkielisiin teattereihin esitettäväksi, mutta sen sisältöä pidettiin liian radikaalina. Luettuna se kuitenkin levisi laajalle ja herätti keskustelua. Näytelmän kantaesitys oli suomenkielisenä kuunnelmana Yli äyräiden Radio Helsingissä 24.10.2014.
Lagerborgia tutkineen Marja Jalavan mukaan Lagerborgin särmikäs persoona saattoi olla syynä väitöskirjan hylkäämiseen. Kielikysymyksissä Lagerborg oli vastakkain suomenkielisten kanssa.
Rolf Lagerborgin isä oli Suomen pääpostijohtaja Hjalmar Lagerborg.