google/wiki40b huggingface dataset:
Herttua

Herttua on maskuliininen, yleensä periytyvä aatelisarvo. Se voi viitata itsenäisen herttuakunnan hallitsijaan Manner-Euroopassa, korkeaan aatelisarvoon tai Britannian päärinarvoon (engl. duke, saks. Herzog). Herttuan vaimo tai naispuolinen herttuakunnan hallitsija on herttuatar (engl. duchess, saks. Herzogin, ransk. duchesse).
Useimmissa germaanisissa kielissä ja suomessa herttuaa vastaava sana tulee gootin kielen sanasta harjatuga, joka tarkoittaa sotajoukon johtajaa. Englannissa ja useimmissa romaanisissa kielissä herttuaa tarkoittava sana tulee latinan johtajaa tarkoittavasta dux-sanasta. Historiallisesti herttua on usein ollut korkein maallinen arvo kuninkaan jälkeen.
Ruotsissa kuninkaan lapsille on ollut tapana myöntää herttuan tai herttuattaren arvonimiä. Tapa on lähtöisin jo Kustaa Vaasan ajalta ja on jatkunut näihin päiviin saakka, esimerkiksi Ruotsin prinsessa Madeleine on Hälsinglandin ja Gästriklandin herttuatar. Myös Ruotsin kruununprinsessa Victorian tytär Estelle on herttuatar. Samanlainen vanha tapa on myös Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Herttuan arvoon ei kuitenkaan nykyään liity mitään historiallisia erioikeuksia, vaan se on kuninkaan ja kuningattaren tavoin nimellinen aatelisarvo, joka käytännössä kertoo vain kantajansa luonnollisesta tai juridisesta lähisukulaisuudesta monarkkiin (nykyiseen, aiempaan tai tulevaan). Esimerkiksi Yhdistyneen kuningaskunnan kuningas Yrjö VI oli Yorkin herttua ennen valtaistuimelle nousuaan, veljensä kuningas Edvard VIII kruunusta luopumisen seurauksena.
Commodore 128

Tekniikka

Commodore 128:ssa on periaatteessa kolme tietokonetta samoissa kuorissa: perus-C128, Commodore 64 ja Z80-pohjainen CP/M-kone. Koneessa on kaksi suoritinta (6502-yhteensopiva MOS 8502 ja Zilog Z80) sekä kaksi videopiiriä (C64:stä tuttu VIC-II ja tarkempaan grafiikkaan kykenevä VDC). VDC:n kuvaa ei saa näkyviin tavallisella tv:llä tai videomonitorilla, mistä johtuen suuri osa C128:n käyttäjistä ei ole edes nähnyt sitä. C128 kykenee käyttämään suoritintaan 1 MHz:n perustaajuuden lisäksi 2 MHz:n taajuudella, mutta tällöin VIC-II-videopiiri ei ole käytettävissä. RAM-muistia on perusmallissa 128 kilotavua. C128-moodissa on käytössä Commodore BASIC 7.0.
C128 on C64-moodissa lähes täysin C64-yhteensopiva. Muutamien rekisterien toiminnassa pieniä eroja, jotka mahdollistavat joidenkin C128:n ominaisuuksien käytön myös C64-moodista käsin. Tätä ominaisuutta käyttäen jotkin C64-ohjelmista (lähinnä demoja) tunnistavat C128:n ja osaavat hyödyntää esimerkiksi 2 MHz:n kellotaajuutta sinä aikana kun näyttöä ei päivitetä.

Menekki

Commodore 128:aa myytiin yhteensä 4 miljoonaa kappaletta, mikä oli vähän verrattuna esimerkiksi Commodore 64:n noin 30 miljoonaan. Samana vuonna Commodore 128:n kanssa ilmestyi jo Commodoren seuraavaa sukupolvea edustaneen Amigan ensimmäinen malli.
Commodore 128 oli suhteellisen suosittu, mutta ei yhtä suosittu kuin Commodore 64. C128:n myyntihinta oli C64:ää korkeampi, mutta toisaalta C128:n houkuttimena oli suurempi muistimäärä ja laajempi BASIC. Suuri osa käyttäjistä käytti konetta kuitenkin vain C64-moodissa C64-pelien pelaamiseen, koska nimenomaan C128:lle tehtyjä pelejä ei juuri ollut.
Valkeajärvi (Joutsa)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 11,8 hehtaaria, se on 1,0 kilometriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Rutajoen valuma-alueeseen (14.236) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 139,9 metriä mpy.
Ristimäen seisake

Ristimäen seisake oli rautatieliikennepaikka Tampere–Haapamäki–radalla kuuden kilometrin päässä Haapamäen rautatieasemalta etelään päin mentäessä. Ristimäen pysäkkirakennus valmistui 1946. Ristimäen seisake avattiin 1947 ja lakkautettiin 1979. Matkustajaliikenne lopetettiin 28. toukokuuta 1978, tavaraliikenne oli lopetettu jo 1972.
Haapamäen kautta kulkevilla radoilla oli liikenne huipussaan 1940–1960-luvuilla. Kun yksiraiteisilla rataosilla risteysaseman viereinen junanlähetysväli oli pitkä, tämä viivästytti junien tuloa risteysasemalle ja lähtöä sieltä. Ristimäki rakennettiin junakohtauspaikaksi Kolhon ja Haapamäen välille, helpottamaan Haapamäen ratapihan ruuhkaa. Pääraiteen viereen rakennettiin kohtausraide. Liikenteen ohjauslaitteena oli mekaaninen kampiasetinlaite ja vaihteet olivat keskitetty asetinlaitteesta käännettäväksi, siten junanlähettäjä pystyi hoitamaan kohtaukset joustavasti. Asetinlaitepukki on nykyisin museoituna Suomen Rautatiemuseossa. 
Pysäkkirakennuksen lisäksi junankohtauspaikalle rakennettiin asunnot koko henkilökunnalle. Ristimäessä oli ratavartijan mökki ja neljän perheen rivitalo.
Seisake sijaitsi Vilppulassa Kolhon pohjoispuolella aivan Keuruun rajan lähellä. Paikan itäpuolella on Valkealampi-niminen järvi ja paikasta lounaaseen Ristimäki-niminen talo.
Kumi- ja Nahkatyöväen Liitto

Kumi- ja Nahkatyöväen Liitto (KNL) (1970-luvun alkuun asti Suomen Nahka-, Jalkine- ja Kumityöväen Liitto) oli vuosina 1930–1993 toiminut suomalainen SAK:hon kuulunut ammattiliitto. KNL:n toiminta päättyi, kun järjestö yhdistyi Kemian Työntekijäin Liiton (1970–1993) kanssa muodostaen uuden Kemianliiton.
Järjestön edeltäjä oli Suomen Nahka- ja Kumiteollisuustyöväen Liitto, joka lakkautettiin vuonna 1930. Sotien jälkeen liitossa käytiin suuntataistelua, jonka hävisivät järjestöä aiemmin hallinneet sosiaalidemokraatit ja valtaan nousivat kommunistit. 1970-luvulla KNL oli ainoa SKP:n "taistolaisen" opposition hallitsema ammattiliitto. Opposition riveissä vaikuttanut Väinö Huhtamäki toimi KNL:n puheenjohtajana 20 vuotta. Vuoden 1982 liittokokousvaaleissa sosiaalidemokraatit saivat 51,7 prosenttia äänistä kansandemokraattien jäädessä 48,3 prosenttiin.
Vuonna 1967 liitossa oli 6 300 jäsentä ja kolme vuotta myöhemmin 8 900. Vuonna 1983 jäsenmäärä oli 15 900. Liiton äänenkannattaja oli 1956–1993 ilmestynyt Kumi- ja Nahkatyöläinen, jota edelsi Pinkoja (1950–1956). KNL kuului Kansan Sivistystyön Liittoon vuosina 1966–1984.
Oliver Reed

Robert Oliver Reed (13. helmikuuta 1938 Wimbledon – 2. toukokuuta 1999 Valletta) oli englantilainen näyttelijä, joka tunnettiin macho-imagostaan niin valkokankaalla kuin sen ulkopuolellakin. Hän oli urheilujournalisti Peter Reedin ja hänen vaimonsa Marcian poika. Oliverin isoisä oli näyttelijä Herbert Beerbohm Tree (Peter Reed oli Treen ja hänen rakastajattaren May Pinney Reedin poika). Oliver Reed periytyi epäsuorasti Venäjän tsaari Pietari Suuresta.
Oliver Reedillä ei ollut lainkaan näyttelijäkoulutusta ja hyvin vähän teatterikokemusta, mutta hän näytteli yli 100 elokuvassa. Näyttelijäuran huippu oli 1960- ja 1970-luvuilla, mutta suosio hiipui 1980-luvulla. Hän aloitti uransa romanttisissa rooleissa, mutta asteittain hänen hahmonsa muuttuivat kovemmiksi.
Reed kärsi pahasta alkoholiongelmasta. Kerran hänet jouduttiin poistamaan television keskusteluohjelmasta hänen saavuttuaan humalassa ja yritettyään suudella feministiaktivisti Kate Millettia. Reedin "juomasaavutuksista" kiertääkin lukuisia anekdootteja. Tunnetuin lienee Reedin ja 36 Rugby-ystävän "illallinen"; 60 gallonaa olutta, 32 pulloa skottilaista, 17 pulloa giniä, neljä laatikkoa viiniä sekä pullo englantilaista kuohuviiniä. Omin sanoin Reed väitti juoneensa 106 Pinttiä olutta muutamaa päivää ennen vihkiäisiä Josephine Burgen kanssa. Reed oli tunnettu myös puheliaisuudestaan. "Saatan näyttää Bedford Blitziltä (englantilainen tylppänokkainen kuorma-auto), mutta naiset tietää että konepellin alla on V8".
Reed kuoli Vallettassa, Maltalla sydänkohtaukseen kesken Gladiaattorin kuvausten. Puuttuvissa kahdessa kohtauksessa jouduttiin käyttämään sijaisnäyttelijää, jonka kasvojen paikalle siirrettiin digitaalisesti Reedin kasvot, sekä ylimääräistä kuvamateriaalia.
Filip Zubčić

Filip Zubčić (s. 27. tammikuuta 1993 Zagreb) on kroatialainen alppihiihtäjä, joka edustaa SK Koncar -seuraa.
Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 Zubčić sijoittui pujottelussa 30:nneksi. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän oli suurpujottelussa 28:s ja keskeytti pujottelussa. Sotšin olympialaisissa 2014 hän keskeytti suurpujottelussa. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui pujottelussa 13:nneksi ja suurpujottelussa 16:nneksi. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän oli suurpujottelussa 19:s, supersuurpujottelussa 31:s ja keskeytti alppiyhdistetyn. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui alppiyhdistetyssä 12:nneksi, suurpujottelussa 24:nneksi sekä keskeytti pujottelun ja supersuurpujottelun.
Alppihiihdon maailmancupissa Zubčić kilpaili ensimmäisen kerran Söldenin suurpujottelussa lokakuussa 2012. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Åren suurpujottelussa joulukuussa 2014 oltuaan 25:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan runsas viikko myöhemmin seitsemäs Alta Badian suurpujottelussa.
Yläneen kartano

Yläneen kartano eli Vanhakartano on keskiajalta lähtien tunnettu kartano entisessä Yläneen kunnassa Pöytyällä. Suurin osa Yläneen alueesta on ollut kartanon alusmaita.
Vuosisatojen kuluessa kartano on ollut useiden tunnettujen aatelissukujen, kuten Fleming-, Creutz-, Lybecker- ja Jägerhorn af Spurila-suvun omistuksessa. 
Yläneen kartanon maat olivat 1800-luvun alussa noin 25 000 hehtaaria. Puolet kartanosta myytiin vuonna 1807 Carl Reinhold Sahlbergille. Sahlbergien osaa alettiin kutsua Yläneen Uusikartanoksi ja toista osaa Vanhakartanoksi.
Euralainen Frans Fredrik Björni osti 14. toukokuuta 1890 Yläneen kartanon Uusikartanon leskirouva Walter Reinhold Sahlbergin perikunnalta. Björni osti 10. elokuuta 1892 Yläneen kartanon Vanhakartanon irtaimistoineen sen viimeiseltä aatelissäätyiseltä omistajalta nimituomari (varatuomari) Reinhold Jägerhornilta.
Björni möi 8. huhtikuuta 1905 Vanhakartanon irtaimistoineen vanhimmalle pojalleen Onni Björnille (myöhemmin Rantasalo). Uudenkartanon hän möi 24. toukokuuta 1913 nuorimmalle pojalleen Sulho Björnille (Rantasalo).
Vuodesta 1905 lähtien kartanon omisti maanviljelysneuvos, kansanedustaja Onni Rantasalo (1884–1977), jonka suvulla kartano on edelleen.
Kartanon puinen, kaksikerroksinen päärakennus on 1790-luvulta. Pihamaata rajaavat siipirakennukset ovat 1600-luvulta.
Museovirasto on vuonna 2009 määritellyt Yläneen Vanhakartanon ja ympäröivän viljelysmaiseman valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Vuonna 2010 Turun AMK selvitti yhä maanviljelystilana toimivan kartanon rakennusten kunnostamismahdollisuuksia yhdessä omistajan kanssa tavoitteena toteuttaa kunnostus EU-hankkeena.
Ron Friedman

Ron Friedman on yhdysvaltalainen Emmy-ehdokkuuden saanut käsikirjoittaja, joka aloitteli uraansa televisiossa 1960-luvulla. Hän muun muassa käsikirjoitti elokuvat The Transformers: The Movie ja Action Force: The Movie, sekä lukuisia televisiosarjoja, kuten Salainen agentti 86, Vaimoni on noita, Onnen päivät, Wonder Woman, Charlien enkelit, G.I. Joe: A Real American Hero, Zorro ja Rautamies.
Konsulaatti

Konsulaatti on tietyn maan viranomaisedustusto toisen maan alueella. Se tarjoaa viranomaispalveluita lähinnä oman maansa kansalaisille. Se ei kuitenkaan hoida diplomaattisia suhteita valtioon, jonka alueella se sijaitsee. Konsulaatissa toimii yleensä kotimaastaan lähetetty ulkomaan edustuston virkailija, jota koskee diplomaattinen koskemattomuus, kuten muitakin lähetettyjä virkamiehiä. Osa työntekijöistä voi olla myös niin sanottuja paikalta palkattuja, joilla ei ole diplomaattista koskemattomuutta. Mikäli maalla on kyseisessä maassa myös lähetystö tai suurlähetystö, konsulaatti toimii yleensä sen yhteydessä. Suurten valtioiden alueella (esimerkiksi Yhdysvalloissa) voi sijaita useampia konsulaatteja, kun lähetystöjä on aina enintään yksi. Mikäli konsulaatteja on useampia, niistä yksi – yleensä suurlähetystön yhteydessä toimiva – on pääkonsulaatti, joka ohjaa muiden toimintaa.
Konsulaatti avustaa kansalaisia muun muassa asiakirja-asioissa esimerkiksi tarjoamalla passipalveluita ja myöntämällä viisumeita muiden maiden kansalaisille. Konsulaatti tarjoaa yleensä myös viranomaisapua sitä pyytäville kansalaisilleen heidän ollessaan tekemisissä paikallisten viranomaisten kanssa. Konsulaatit järjestävät maansa kansalaisille mahdollisuuden ennakkoäänestykseen erilaisissa vaaleissa.
Kunniakonsulaatti on kevennetty versio konsulaatista, jossa ei ole lähetettyä virkailijaa. Kunniakonsuli on yleensä asemamaan kansalainen, joka hoitaa tehtävää sivutoimisena.
Dennis Livson

Dennis Abraham Livson (24. marraskuuta 1946 Helsinki – 9. marraskuuta 2013 Turku) oli suomalainen lastenohjelmatuottaja ja huvipuistoyrittäjä. Hänet tunnettiin parhaiten Muumilaakson tarinoiden ja Muumipeikko ja pyrstötähti -elokuvan tuottajana sekä Naantalin Muumimaailman rakennuttajana. Livson oli myös Naantalin kaupunginvaltuuston jäsen kaudella 2008–2012. Hän edusti Keskustaa.

Opiskelu

Suomenjuutalainen Livson kävi koulunsa Helsingissä. Hän matkusti vuonna 1967 Israeliin tutustuakseen kibbutseihin ja opiskellakseen nuoriso-ohjaajaksi. Kuuden päivän sodan puhjettua hän liittyi velvollisuudentunnosta vapaaehtoisena Israelin armeijaan ja päätyi vartioimaan pommisuojaa Karmelvuoren luona Haifassa. Hän sanoi myöhemmin, että tämä sotakokemus vain opetti hänelle sodanvastaisuutta. Sittemmin hän työskenteli nuoriso-ohjaajana ja valmistui Helsingin kauppakorkeakoulusta kauppatieteiden maisteriksi.

Ura

Vuosina 1970–1975 Livson työskenteli Mainostelevisiossa ulkomaantoimintojen päällikkönä. Hänen uransa MTV:ssa kariutui erimielisyyksiin, minkä jälkeen hän ryhtyi yrittäjäksi. Hän muun muassa tuotti luonto-ohjelmia. Hän työskenteli myös Helsingin Kaapelitelevision ohjelmajohtajana ennen kuin siirsi toimintansa Alankomaihin.
Livson halusi tehdä lastenohjelmia, joissa olisi kasvatuksellinen sanoma. Vuosina 1989–1991 hän toimi vastaavana tuottajana Alfred J. Kwak -piirrossarjalle. Seuraavaksi hän loi yhdessä Lars Janssonin kanssa Muumeista kertovan animaatiosarjan, kaikkiaan 104 osaa, joista 101 on esitetty Suomessa. Ohjelman suomenkielinen nimi on Muumilaakson tarinoita. Livsonille jäivät myös Muumi-sarjan oikeudet, ja 1990-luvun alussa hän rakennutti ja avasi Naantaliin Muumimaailma-teemapuiston.
Livson olisi halunnut tuottaa vielä 2000-luvulla pitkän elokuvan Muumipappa ja meri -kirjasta, mutta Janssonin perikunta ei antanut hänelle lupaa.

Dennis Livson Enterprises

Dennis Livson omisti yhtiön nimeltä Dennis Livson Enterprises. Yhtiö omistaa Muumimaailman. Vuonna 2002 Livson myi yhtiön sveitsiläisille yhtiökumppaneilleen tuskaisten selkävaivojen vuoksi. Vuonna 2007 selkäkivut olivat parantuneet, ja Livson tahtoi takaisin töihin. Hän osti yhtiön silloin takaisin itselleen. Vuonna 2012 Livson siirsi yhtiön lastensa omistukseen ja jäi itse eläkkeelle. Hän kuitenkin kuului yhtiön hallitukseen kuolemaansa saakka.
Livson kuoli sairauteen Turussa 9. marraskuuta 2013.
Af Hällström

Af Hällström on suomalainen aatelissuku, eräs laajemman Hällström-suvun haara. Suku on lähtöisin Helsingborgista Skånesta jossa kantaisä Olluff Thraebeen (nykykirjoituksslla Olof Träben, eli Olavi Puujalka) 1500-luvulla toimi lautturina Juutinraumalla silloisten tanskalaisten kaupunkien Helsingborgin ja Helsingörin välillä. Hänen pojanpojan poikansa Petter Karlsson otti sukunimekseen Hällström kotikaupunkinsa (”Häll”) ja Juutinrauman (”ström” eli virta) mukaan, ennen kuin 1724 muutti Ilmajoelle, jossa toimi pitäjänräätälinä. Petterillä oli usea tytär, mutta vain yksi poika, Carl, joka vei nimen eteenpäin. Eräs Carlin pojista oli pappi, fyysikko ja Turun akatemian rehtori Gustaf Gabriel Hällström. Hänen lapsensa aateloitiin vuonna 1830 ja introdusoitiin ritarihuoneeseen vuonna 1831 aatelissukuna numero 190; ei pidetty sopivana että pappia itseään aateloitaisiin.  
Carl Hällströmin jälkeläisistä ainoastaan af Hällström -suku käyttää missään muodossa nimeä Hällström. Muut suvun haarat suomensivat 1920–1930-luvuilla nimensä muotoihin Helasvuo ja Pankakoski.
Antti Laakso

Ura

Laakso tunsi läpikotaisin keskushyökkääjä Petri Lehtosen ajatukset, hän pelasi monta vuotta Jukurien ykköskentässä yhdessä Lehtosen ja Lasse Kanervan kanssa. Laakso on ainoa pelaaja, joka on ollut Jukurien mukana koko sen Mestis-historian kauteen 2007/08 asti ja kokenut mm. Suomi-Sarjan mestaruuden, nuosun Mestikseen, neljä Mestiksen mestaruutta, yhden hopean, sekä pronssin. Laakso pelasi juniorivuotensa Forssassa ja onnistui pääsemään FPS:n divarijoukkueen kokoonpanoon ensimmäisen kerran 94/95 kahden ottelun ajaksi. Hän vakiinnutti paikan divarijoukkueessa kausiksi 95/99, parhaat pisteen syntyivät kaudella 98/99, 21+19. Juuri Suomi-Sarjaan noussut Jukurit ja Risto Dufva saivat houkuteltua vuonna 1999 Laakson Mikkeliin, jossa hän myös lopetti uransa kauteen 2007/08. Parhaat pisteet syntyivät heti ensimmäisellä kaudella 99/00 22 + 33. Jukurien Mestis-aikana hänen paras kautensa on ollut 02/03, jolloin hän nappasi tehot 24 + 18.
Laakso on pelannut urallaan myös B-maaotteluita ja osallistunut maajoukkueturnaukseen 2003, jossa B-maajoukkue pelasi muun muassa Ranskan maajoukkuetta, Venäjän B-maajoukkuetta sekä Rouenin joukkuetta vastaan. Hän on myös osallistunut Jukurien paidassa Continental Cupin turnauksiin.
Laakso pelasi 15-vuotiaasta asti Petri Lehtosen kanssa samassa joukkueessa ja yleensä samassa ketjussa, Lehtosen muutamaa ulkomaanvuotta lukuun ottamatta.  Laakso kotiutui tukevasti Mikkeliin ja hän jäi sinne myös uransa jälkeen. Laakso pelasi jääkiekkoa harrastemielessä Mikkeliläisessä Hydraulic Oilersissa III -divisioonassa, hänellä oli sopimus kaudesta 2008/09. 
Laakso pelasi Jukureissa numerolla 12 ja hänen maalibiisinsä oli Jope Ruonansuu – Forssasta.
Tuvan kieli

Levinneisyys ja puhujamäärä

Tuvan kieltä puhutaan Tuvassa ja sen lähialueilla Krasnojarskin aluepiirissä, Mongoliassa ja Kiinassa. Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan tuvan puhujia oli Venäjällä 204 400 henkeä, joista 197 500 Tuvassa. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan tuvaa puhui 242 800 henkeä, joista 235 600 Tuvassa. (lukuihin sisältyvät myös tuvaa toisena tai vieraana kielenä puhuvat). Mongoliassa puhujia arvioidaan olevan noin 20 000 ja Kiinassa 3 500.
Vuonna 1989 Venäjän tuvista 98,6 % puhui tuvaa äidinkielenään ja 0,2 % toisena kielenä. Vuonna 2002 Tuvan tasavallan tuvista 98,5 % osasi tuvaa.
Kansallisuudeltaan tuvista 84,8 % osaa venäjää (60,5 % vuonna 1989). Tuvan koko väestöstä 77,1 % osaa tuvaa ja 87,8 % venäjää. Erzinin, Tes-Hemin ja Tere-Holin kožuuneissa osa tuvalaisista osaa myös mongolin kieltä (3 800 henkeä vuonna 2002). Mongolian tuvista vain reilut 40 % puhuu tuvaa äidinkielenään.
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä on 253 700 tuvan puhujaa.

Historia ja murteet

Tuvan kieli kuuluu turkkilaisten kielten itäisen haaran uiguurilais-oguusilaiseen ryhmään, jossa se muodostaa muinaisoguusin eli muinaiskirgiisin (Orhon-kirjoituksien kieli), muinaisuiguurin ja tofan eli karagassin kanssa uiguurilais-tukyilaisen alaryhmän. 
Tuvien esi-isiä ovat Keski-Aasian turkkilaiset paimentolaisheimot. Heihin on sulautunut samojedeja ja ketejä, joiden substraattivaikutuksen arvellaan näkyvän tuvan äänteellisissä erikoispiirteissä. 1200-luvulta lähtien tuviin sulautui myös mongoleja. Mongolin kieli on vaikuttanut varsinkin tuvan sanastoon.
Kieli jakautuu keskiseen, läntiseen, koilliseen ja kaakkoiseen murrevyöhykkeeseen. Murteiden väliset erot ovat melko vähäisiä. Koillisessa erottuu todžan murre, jonka puhujat muodostavat etnisen alaryhmän. Tämän alueen samojedit ja ketit ovat sulautuneet tuviin suhteellisen myöhään, ja heidän vaikutuksensa näkyy vielä perinteisissä elinkeinoissa (metsästys ja poronhoito). Kaakkoismurteiden puhujista osa käyttää kotikielenään mongolia. Luoteis-Mongoliassa tuvan kieleen vaikuttaa mongolin lisäksi myös kazakki.

Nykytilanne

Tuvan tasavallassa tuvan kielen asema on vahva ja sen kirjakielen käyttöala melko laaja. Kieltä voidaan pitää varsin elinvoimaisena eikä se toistaiseksi ole mitenkään uhanalainen.
Stanisław Poniatowski (1676–1762)

Stanisław Poniatowski (15./16. syyskuuta 1676 Chojnik tai Dereczyn, Puola – 2. elokuuta 1762 Ryki, Puola) oli puolalais-liettualainen aatelinen, sotilasjohtaja ja valtion virkamies, Ruotsin armeijan kenraali.
Poniatowski syntyi Szlachta-aateliseen perheeseen, joka ei tosin ollut säätynsä rikkaimpia tai maineikkaammasta päästä. Hän palveli Itävallan armeijassa kenraali Michal Franciszek Sapiehan joukoissa Osmanien valtakunnan turkkilaisia vastaan käydyssä sodassa. Puolan kruunusta käydyssä taistelussa hän oli Ruotsin kuninkaan Kaarle XII:n nimittämän ehdokkaan Stanisław Leszczyńskin tukija August II Väkevää vastaan. Hänestä tuli Ruotsin armeijan kenraali ja vuonna 1709 hän osallistui Pultavan taisteluun, jossa pelasti Kaarle XII:n hengen ruotsalaisten kärsittyä suuren tappion keisari Pietari Suuren johtamaa venäläisarmeijaa vastaan. Kaarle XII pakeni Osmanien valtakuntaan, jossa Poniatowskin aikaisemmin turkkilaisista hankkimista kokemuksista oli hyötyä. Poniatowskista tuli Kaarlen luotetuin lähettiläs tämän pyrkimyksissä saada osmanit mukaan suureen Pohjan sotaan. Turkkilaiset julistivatkin sodan Venäjälle ja voittivat Pietarin joukot Prutin taistelussa kesällä 1711. Palattuaan Osmanien valtakunnasta Kaarle XII nimitti Poniatowskin tuolloin alaisuuteensa kuuluneen saksalaisen Zweibrückenin kuvernööriksi.
Kaarlen kuoltua 1719 Poniatowski teki oman rauhansa August II Väkevän sekä Venäjän kanssa. Hän onnistui voittamaan Puolan kuninkaan luottamuksen ja toimi useissa diplomaattisissa tehtävissä. Hän solmi avioliiton Liettuan apulaiskanslerin tyttären Konstancja Czartoryskan kanssa. Tämän sukulaisuussuhteiden ansiosta Poniatowski eteni Liettuan varainhoitajan asemaan 1722. Puolan perimyssodassa 1733 Poniatowski tuki alkuun Stanisław Leszczyńskia, mutta kääntyi pian August III:n puolelle. Myöhemmin Poniatowski toimi mm. Krakovan kastellaanina. 
Poniatowski oli Puolan kuninkaan Stanislaus II Poniatowskin isä. Hän kuoli 85-vuotiaana Rykissa, Puolassa.
Tumma asetelma

Tumma asetelma on suomalaisen taiteilijan Helge Dahlmanin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1948. Kooltaan se on 29,5 × 66,5 cm, ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelmaan.
Tumma asetelma kuuluu Helge Dahlmanin uran varhaisvuosien karheisiin ekspressionistisiin maalauksiin. Hänet oli kutsuttu Lokakuun ryhmään, joka pyrki töissään koreilemattomaan ja suoraan tunteeseen ja aiheen valintaan. Hän luopui lokakuulaisuudesta jo vuoden kuluttua vuonna 1949 Tumma asetelma -maalauksen valmistumisesta. Häntä alkoi kiinnostaa vaaleampi täplämaalaus ja täsmällisempi muoto.