google/wiki40b huggingface dataset:
Sankarihauta

Sankarihaudat Suomessa

Suomen itsenäisyyden ajan sankarihautoja ovat sisällissodan (1918) molempien osapuolten kaatuneiden, teloitettujen ja vankileireillä kuolleiden haudat sekä talvi-, jatko- ja Lapin sodan (1939 - 45) vuoksi kuolleiden suomalaisten haudat. Joillakin Suomen sankarihaudoilla on virallinen valtiollinen tunnustus. Niitä hoidetaan ja ylläpidetään julkisen vallan palveluna, jotta estettäisiin niiden hävittäminen hoitamattomina tavanomaisessa järjestyksessä.
Se, että Suomen sankarihaudat sijaitsevat yleisten hautausmaiden yhteydessä vainajien kotipaikkakunnilla, johtuu sisällissodan aikaisesta tavasta lähettää vainajat haudattavaksi kotiseudulleen, mikä jatkui toisen maailmansodankin aikana.

Punaisten haudat sisällissodan ajalta

Kuolleita punaisia ei aina voitu osassa Suomea haudata kirkkomaahan sisäpoliittisista syistä, mutta suuressa osassa maata kuolleiden punaisten ruumiit voitiin siirtää hyvin pian kirkkomaahan yhteen joukkohautaan. Sinne ei saatu kuitenkaan pystyttää muistomerkkiä eikä niiden läheisyydessä sallittu muiden kuin lähiomaisten yksityisiä muistotilaisuuksia. Tilanne muuttui täysin vasta vuonna 1944 Suomen kärsittyä tappion Neuvostoliitolle jatkosodassa ja punaisten maallisia jäännöksiä voitiin haudata yleisimminkin hautausmaille, joilla valkoisten sankarihaudat jo sijaitsivat: esimerkiksi Helsingin pitäjän seurakunnan sankarihautatoimikunta oli järjestämässä muistomerkkiä punaisten hautausmaalle Hiekkaharjuun, myös Huittisissa seurakunnan ja kunnan kustantama punaisten sankarivainajien muistomerkki paljastettiin vuonna 1950 samassa tilaisuudessa toisen maailmansodan sankarivainajien muistomerkin kanssa.

Seppeleenlaskut

Suomen valtioneuvosto laskee kaatuneiden muistopäivänä Helsingissä muistoseppeleet sisällissodassa kaatuneiden valkoisten haudalle vanhassa kirkkopuistossa, punaisten ja toisen maailmansodan takia kuolleiden haudoille Malmin hautausmaalla sekä toisen maailmansodan vuoksi kuolleiden Sankariristille Hietaniemen sankarihautausmaalla, ortodoksien, juutalaisten ja tataarien Islam-seurakunnan sankarihaudoille. Tasavallan presidentti laskee itsenäisyyspäivänä seppeleen Hietaniemen sankariristille.
Särkijärvi (Urjala)

Maantietoa

Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueella. Valuma-alue on jaettu vielä Nuutajoen valuma-alueeseen, johon järvi kuuluu. Järvellä on yhdeksän saarta, joista suurin on selällä sijaitseva Selkäsaari. Järven pinta-ala on 163 hehtaaria ja sen vedenpinnan korkeus on 116,1 metriä meren pinnan yläpuolella. Siihen laskee vain neljä metsäojaa. Järven laskuoja Kokonoja lähtee sen länsirannasta. Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on vain 1,6 metriä. Syvin kohta, jossa on vettä 3,2 metriä, sijaitsee järven eteläpäässä nimettömän luodon edustalla. Järvi on 2,5 kilometriä pitkä, 1,1 kilometriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 9,5 kilometriä. Järven länsirannat ovat matalaa ja soistunutta metsämaata. Muut rannat ovat kuivaa metsämaata. Järven lähiympäristössä on sijainnut seitsemän maatilaa, joita ei enää viljellä. Rannoille on rakennettu noin 100 vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet pääasiassa yhdystieltä 13604. Forssan kaupungin raja ylittää kaakoispääsn niin, että pieni osa lahtea jää sen puolelle.

Vesistösuhteet

Nuutajoen valuma-alueella järvi kuuluu Nuutajärveen etelästä laskevan Ihanajoen valuma-alueeseen. Sen lasku-uomana on Ihanajokeen lähellä sen suuta lännestä yhtyvä Kokonoja eli Särkänoja. Ihanajoen valuma-alueen muita järviä ovat Särkijärvestä joitakin kilometrejä länteen sijaitsevat Matkunjärvi, Vähäjärvi ja Kivijärvi.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järvi oli lähes autio. Pohjoisena sijaitseva Hanhisuo oli raivaamatta ja ainoat maatilat olivat lounaispuolella Särkijärven talo ja Rantasen torppa ja pohjoisessa Walkaman torppa. Laskuojassa oli myös mylly.
Jos vuonna 1961 julkaistussa peruskartassa näkyy järven pohjoisrannassa runsaasti mökkiasutusta. Niiden takana oli viljelyssä useita pieniä peltotilkkuja. Ne olivat hävinneet vuoden 1980 kartassa, jossa näkyy mökkiasutuksen leviäminen myös etelärannoille.
Kanavanippu C

Kanavanippu C on varattu B:n ja E:n ohella toimiluvanvaraiseen käyttöön. Siihen kuuluu kahdeksan maksutonta televisiokanavaa. Kanavanippu C:n kanavatarjonta vaihtelee alueittain. Kanavanipun välittää Digita, käyttäen DVB-T teknologiaa UHF-taajuuksilla.
Kanavanippu C:n väestöpeitto on 78–90,4 %.
Klavulaanihappo

Ominaisuudet ja käyttö

Huoneenlämpötilassa klavulaanihappo on öljymäistä nestettä. Klavulaanihapossa on samankaltainen β-laktaamirakenne kuin penisilliineissä ja kefalosporiineissa. Kun bakteerien laktamaasientsyymit hydrolysoivat rengasrakenteen, muodostuu reaktiivinen välivaihe, joka reagoi useiden laktamaasien aktiivisen kohdan aminohappojen kanssa inaktivoiden entsyymin. Tällöin laktamaasientsyymi ei kykene enää hydrolysoimaan antibiootteja ja antibioottien teho kasvaa. Klavulaanihapolla itsellään on vain heikko antibakteerinen vaikutus. Sitä käytetään yhdistelmävalmisteena amoksisilliinin ja tikarsilliinin kanssa.
Klavulaanihappo voi lisätä allergisten oireiden ja ruuansulatuskanavan ongelmien määrää ja aiheuttaa keltaisuutta.
Audi V8

Yleistä

Loistoauton ollessa kyseessä, V8 oli hyvin varustettu ja ainoana voimansiirtovaihtoehtona oli Quattro-neliveto Torsen-tasauspyörästöllä.
Vakiovarusteisiin kuului muun muassa nahkaverhoilu, automaatti-ilmastointi, vakionopeudensäädin, ABS-jarrut, ohjaustehostin, lämmitettävät etu- ja takaistuimet, lämmitettävät peilit, takalasi sekä lukkopesät. 
Audi A8 korvasi V8:n vuonna 1994.
Miinalaiva Ruotsinsalmi

Rakentaminen

Uusille miinalaivoille, Ruotsinsalmelle ja Riilahdelle, oli osoitettu rahoitus jo 1937, mutta ne myöhästyivät aiotusta aikataulustaan. Rahat käytettiin Mäkiluodon linnakkeen kasarmeihin. Ruotsinsalmi laskettiin lopulta vesille lokakuussa 1940. Palvelukseen alus otettiin 1941.
Alun perin luokan alusten tehtäväksi oli määritelty panssarilaivojen saattoraivaajina toimiminen, joten niiden syväys oli vain 1,5 metriä. Ruotsinsalmen aseistuksena oli yksi 75 mm, yksi 40 mm ja kaksi 20 mm tykkiä sekä kolme miinakiskoparia, joita varten oli noin sata miinaa. Sukellusveneiden torjuntaa varten sillä oli vesikuuntelulaitteita ja syvyyspommiheittimiä ja -pudottimia. Aluksella oli riittävästi tehoja raivauskaluston hinaamiseen. Itsensä ja muiden alusten suojaamista varten aluksella oli tehokkaat savugeneraattorit.

Jatkosodan meritaisteluissa

Ruotsinsalmi aloitti sisaraluksensa  Riilahden kanssa Suomenlahden miinoittamisen 26. kesäkuuta 1941, heti jatkosodan sytyttyä. Alus laski sodan aikana 3 967 miinaa ja 541 raivausestettä.

Sodan jälkeen

Ruotsinsalmi palveli sodan jälkeen erilaisissa tehtävissä. Viimeiseksi se oli vuosina 1973–1975 sukeltajien emälaivana. Se soveltuikin tarkoitukseen paremmin kuin aiemmin tehtävään käytetyt sekalaiset alukset. 
Alus oli kuitenkin auttamattoman yli-ikäinen. Siinä oli 1970-luvulla jo kolmannet pääkoneet, alun perin Riilahteen tarkoitetut varakoneet.
Alus poistettiin palveluksesta 1975. Tämän jälkeen se oli pitkään varastoituna Upinniemessä, suunnitelmana museointi. Varoja tähän ei kuitenkaan lopulta löytynyt, ja Ruotsinsalmi romutettiin 1990-luvun alussa.
Naulauslevy

Naulauslevy eli reikälevy on levymäinen teräskappale, mahdollisesti sinkitty, jossa on useita reikiä naulaamista varten. Naulauslevyjä on saatavilla useita eri kokoja muotoa, suoria ja erilaisiin kulmiin taivutettuja. Niitä käytetään tyypillisesti liitettäessä yhteen puurakenteiden osia, esimerkiksi jos ei haluta tehdä erillisiä kulmaliitoksia tai pitkien rakenteiden jatkoliitoksia. Naulauslevyt ovat tulleet yleisiksi kattoristikoiden teossa mutta sentyyppinen levy voi olla myös valmiiksi integroituna kattoristikossa.
Singer Vinger

Singer Vinger on virolainen punk-yhtye. Se aloitti toimintansa 1980-luvun alussa ja tunnettiin aikaisemmin nimillä Pära Trust ja Turist. Yhtyeen laulut ovat usein aiheeltaan yhteiskuntakriittisiä ja sisältävät ironiaa sekä huumoria.
Jussi Komi

Elämä ja ura

Jussi Komin vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Komi ja Maria Ikävalko. Viipurissa, Imatralla ja Porvoossa suorittamiensa opintojen jälkeen hän valmistui ylioppilaaksi Porvoon yhteiskoulusta vuonna 1915, minkä jälkeen hän opiskeli Helsingin yliopistossa lakitiedettä. Vuosina 1920–1922 Komi suoritti Suomen Näyttämöopiston kaksivuotisen kurssin.
Komi työskenteli näyttelijänä Viipurin Näyttämöllä vuosina 1922–1923 ja 1927–1928. Pääasiallisen uransa hän teki teatterinjohtajana: Joensuun Teatteri 1924–1926, Kajaanin Teatteri 1926–1927, Sammon Näyttämö 1928–1930, Sortavalan Teatteri 1932–1933, Kuopion Näyttämö 1933–1934, Ylä-Vuoksen Näyttämö 1935–1943, Savonlinnan Teatteri 1943–1944, Lohjan Työväen Näyttämö 1944–1945, Seinäjoen Teatteri 1945–1946, Riihimäen Teatteri 1946–1947 ja Loimaan Näyttämö 1947–1948.
Komin näyttämötehtäviä olivat muun muassa Jussilainen näytelmässä Kuopion takana, Tuomas ja Argan näytelmässä Luulosairas sekä Topias Maria Jotunin näytelmässä Miehen kylkiluu. Hän tulkitsi niin ikään Nummisuutareiden Eskon, Syntipukin Koikkalaisen ja nimiosan näytelmässä Daniel Hjort.
Komi ohjasi muun muassa näytelmät Naisopistossa, Syntipukki, Ruma Elsa ja Tapahtui kaukana.
Jussi Komi avioitui laulaja Aune Kyllikki Hakkaraisen kanssa 1943. Heillä oli tytär, Soila Komi (s. 1943).
Rauli Eskolin

Rauli ”Rake” Ilari Eskolin on suomalainen tuottaja ja lauluntekijä. Raken tuottamia yhtyeitä ja artisteja ovat muun muassa CMX, Maj Karma, Neljä Ruusua, Anna Abreu, Disco, Hanna Pakarinen, Ilkka Alanko, Herra Ylppö & Ihmiset, Suburban Tribe, Apocalyptica, Day Eleven, Ronya, ja Piru Kange.
Syksyllä 1999 Rake perusti yhdessä Gabi Hakasen ja A. W. Yrjänän kanssa Inkfish-tuotantoyhtiön. 1990-luvun alussa Rake oli mukana perustamassa Provoice Oy:ta, jonka päätoimialana on äänimainonnan ja musiikin tuottaminen. Rake on ollut myös jäsenenä yhtyeissä Ann Bell Fell ja Campaus 1990-luvulla ja 2000-luvun alkuvuosina.
Rake on säveltänyt ja sanoittanut muun muassa hittisinglet "Ivory Tower" (Anna Abreu), "Hard Luck Woman" (Hanna Pakarinen) sekä säveltänyt singlet "Haloo Helsinki!", "Perjantaina", "Jos elämä ois helppoo", "Yksi ilta unohdusta", "Kokeile minua", "Sairastun sinuun", "Maailman toisella puolen" (Leo Hakasen kanssa) ja "Sankaritar" (Tiktak). Raken ja Patric Sarinin yhdessä kirjoittamat singlet "Vinegar" ja "Silent Despair" olivat vuoden 2008 soitetuimpia kappaleita. Vuonna 2009 Anna Abreun "Music Everywhere" oli yksi soitetuimpia kappaleita radioissa. Mariskan kanssa yhdessä tehty tango "Sua kaipaan" voitti Seinäjoen Tangomarkkinoiden sävellyskilpailun vuonna 2010. Vuonna 2011 Rake on kirjoittanut musiikkia Ronyan kanssa tämän vuonna 2012 julkaistulle "The Key Is the Key" -albumille. Albumilta on julkaistu Ronyan ja Raken yhteisbiisit "Annoying" ja "Hyperventilating".
Vuoden 2012 alkupuoliskolla Rake on äänittänyt, tuottanut ja miksannut Neljä Ruusua -yhtyeelle uuden albumin. Samana vuonna Rake tuotti äänitti, miksasi ja tuotti yhdessä Gabi Hakasen kanssa Haloo Helsingin neljännen albumin "Maailma On Tehty Meitä Varten", joka on myynyt platinaa. Rake vastasi myös albumin jousisovituksista sekä oli mukana osasäveltäjänä useassa kappaleessa, muun muassa "Vapaus Käteen Jää" ja "Huuda". Saman vuonna Rake tuotti CMX:n albumin "Seitsentahokas", joka myi kultaa.
Rake äänitti, miksasi ja tuotti 2013 Apocalypticasta tutun Eicca Toppisen ja hänen vaimonsa Kirsi Ylijoen bändin, Cherry & The Vipersin, debyyttialbumin, ja kesäkuusta 2013 alkaen käynnistyivät Happoradion "Elefantti" -albumin sessiot, jotka saatiin päätökseen vuoden vaihteessa. "Elefantti" on myynyt kultaa.
Alkuvuodesta 2014 Rake Eskolin äänitti, tuotti (yhdessä Gabi Hakasen kanssa) sekä miksasi Haloo Helsinki! -yhtyeen viidennen studioalbumin "Kiitos Ei Ole Kirosana". Levyltä on julkaistu ensimmäinen single "Beibi", joka nousi iTunesin, Spotifyn, Latauslistan sekä radiosoittolistan ykköseksi. Rake myös äänitti, miksasi ja tuotti Don Huonojen jo levytettyjen kappaleiden uudet versioinnit We Want More -tosi-TV-ohjelmaan sekä lisäksi kaksi uutta kappaletta.
Nykyisin Rake keskittyy yhteistyöprojektiin laulaja-lauluntekijä Elviira Niemisen kanssa.
Dhow

Dhow eli dau (arab. دهو‎) on perinteinen arabien purjealus, jossa on yksi tai useampi latinalaispurjetta. Sitä käytetään lähinnä Arabian niemimaan, Intian ja Itä-Afrikan rannikolla. Isossa dhow'ssa voi olla noin 30 hengen miehistö, kun taas pienempien miehistön suuruus on yleensä suunnilleen kaksitoista.
Tähtinavigoinnissa dhow-purjehtijat ovat perinteisesti käyttäneet kamalia. Sen havainnointilaatteen avulla määritetään leveyspiiri etsimälle napatähden kulma taivaanrannan yläpuolelta.
1960-luvulle saakka dhow-aluksilla harjoitettiin kaupallista liikennettä Persianlahden ja Itä-Afrikan välillä käyttövoimanaan ainoastaan purjeet. Rahtina oli lähinnä taateleita ja kalaa Itä-Afrikkaan ja mangrovepuuta Persianlahden valtioihin. Ne purjehtivat etelään monsuunien mukana talvella ja alkukeväästä, ja takaisin Arabiaan loppukeväästä ja alkukesästä.
Myötäpäivä

Myötäpäivä on suunta, johon aurinko näyttää liikkuvan taivaan yli pohjoisella pallonpuoliskolla: se nousee idästä ja kiertää päivän aikana etelän kautta länteen.
Todellisuudessa Maapallo pyörii vastapäivään (pohjoisnavan kohdalta katsottuna) ja aurinko pysyy paikallaan suhteessa maapallon pyörimiseen. Voidaan myös määritellä, että kiertävä liike suuntautuu myötäpäivään, jos keskus, jota kierretään, on liikesuuntaan nähden oikealla puolella. Helpommin myötäpäivän suunta on todettavissa vertaamalla liikettä kellon viisareihin. Niiden normaalipyörintäsuunta on myötäpäivä. Myötäpäivä on hankala käsite, koska se riippuu mistä päin jotakin katsotaan: kello pyörii myötäpäivään kun sitä katsotaan edestä päin, mutta takaa päin katsottuna (jos kello olisi läpinäkyvä) nähtäisiin että kello pyörii vastapäivään. Sama pätee myös polkupyörän renkaissa:  katsojasta riippuu se, pyöriikö pyörän rengas myötäpäivään vai vastapäivään.
Myötäpäivän vastakohta on vastapäivä. Eteläisellä pallonpuoliskolla aurinko kiertää vastapäivään.

Eri alojen käytäntöjä

Kun ilmansuuntia ilmoitetaan numeerisesti esimerkiksi merenkulussa, ne lasketaan tavallisesti myötäpäivään niin, että pohjoinen on 0°, itä 90°, etelä 180° ja länsi 270°.
Matematiikassa, erityisesti kompleksilukujen yhteydessä positiivisena kiertosuuntana pidetään yleensä vastapäivää ja nollakohtana positiivista x-akselia, joka osoittaa oikealle.
Tavallinen niin sanottu oikeakätinen ruuvi kierretään kiinni myötäpäivään ja avataan vastapäivään. Vasenkätisten ruuvien kierre on päinvastainen.
Venuksenkengät

Kuvaus

Venuksenkenkien tieteellinen nimi tulee kreikasta, jossa Paphos on eräs kaupunki Kyproksella ja pedilon tohveli tai tossu. Aiemmin useimmat suvun lajit luettiin tikankontteihin (Cypripedium); nimi Paphiopedilum hyväksyttiin ryhmän nimeksi vuonna 1959. Luonnollisilla esiintymisalueillaan venuksenkengät kasvavat tavallisesti metsänpohjan ilmavassa humuskerroksessa; muutamat lajit ovat epifyyttejä tai litofyyttejä.
Venuksenkenkien silmiinpistävin tuntomerkki on niiden poikkeuksellisen muotoinen, vahakiiltoinen kukka. Kukan pussimainen huuli on ansa, johon kukin laji houkuttelee tietyn pölyttäjähyönteisensä. Kun eläin putoaa pussiin, on ainoa keino ulospääsyyn ryömiä huulen takapintaa pitkin ylös, jolloin hyönteiseen kiinnittyvät siitepölymyhkyt. Pölyttäjä vie myhkyt uuteen kasviin, jolloin sama toistuu ja kasvi hedelmöittyy. Venuksenkengät eivät siis ole lihansyöjäkasveja; ne ainoastaan käyttävät pölyttäjiään häikäilemättömästi hyväksi.
Venuksenkenkien kukat ovat suurikokoisia ja niiden läpimitta voi olla toistakymmentä senttimetriä. Huulen yläpuolella on eteenpäin kääntynyt terälehti, joka estää sadevettä kertymästä pussiin. Sivuilla on kaksi tavallisesti pitkähköä terälehteä, jotka toisinaan toimivat houkuttimina pölyttäjähyönteisille. Kukkien väritys ja kuviointi vaihtelee suuresti usein myös saman kukan terälehtien välillä.
Kasvutavaltaan venuksenkengät ovat haarajatkoisia: ne kasvattavat lehtiruusukkeen, johon kehittyy vastakkaisia pitkänsuikeita tai -soikeita lehtiä ja ylimmäiseksi lopulta kukinto. Kukinto koostuu yhdestä tai muutamasta vuorotellen avautuvasta kukasta. Kukinnon kuihduttua verso vähitellen kuolee ja sen juurelta kasvaa yksi tai useampia uusia lehtiruusukkeita. Lehdet ovat jäykkiä ja mehimäisiä, ja kasvi varastoi niihin vettä varsimukuloiden puuttuessa. Useiden lajien lehdet ovat laikukkaat. Paksuissa ja mehevissä juurissa on karvapinta.

Kasvatus

Venuksenkengät ovat suosittuja koristekasveja, ja niistä on kehitetty tuhansia risteymiä. Risteymät sopivat tavallisesti luonnonlajeja paremmin huonekasvatukseen. Vaikka venuksenkengät ovat maaorkideoita, niitä ei tule kasvattaa mullassa vaan esimerkiksi ilmavassa kaarnaseoksessa, jossa juuret pääsevät kuivumaan tarpeeksi nopeasti. Kesällä kasvualusta tulee pitää tasaisen kosteana, ei kuitenkaan märkänä; talvella se saa kuivua lähes kokonaan ennen seuraavaa kastelua. Kirjavalehtiset lajit vaativat pääsääntöisesti tasaista lämpöä ja vähäistä valoa – liika valo saa niiden lehdet vaalenemaan. Tasaisen vihreälehtiset lajit viihtyvät valoisalla, mutta paahteettomalla ikkunalla, ja niitä voi talviöinä pitää viileämmässä kukinnan edesauttamiseksi.
Oltermanni (juusto)

Oltermanni on Valion valmistama mieto murukoloinen kermajuusto, jota kypsytetään vähintään 4 viikkoa. Juusto muistuttaa tanskalaista havartijuustoa.

Historiaa

Oltermanni-kermajuusto on Isonkyrön osuusmeijerin (vuodesta 1984 lähtien Kyrönmaan osuusmeijeri) vuonna 1979 kehittämä tuote. Pienen sylinterin muotoinen, keltaiseen pussiin pakattu Oltermanni annettiin Valion 75-vuotisjuhlan kunniaksi lahjaksi jokaiselle Valion maidontuottajalle vuonna 1980. Juhlajuusto koitui silloisen Isonkyrön osuusmeijerin pelastukseksi. Yleiseen myyntiin juusto lanseerattiin vuonna 1981. Samaan aikaan oltermannilaitoksesta väitöskirjaa tekevä tutkija ehdotti juustolle Oltermanni-nimeä, joka sittemmin toteutui. 
Juuston kysyntä kasvoi nopeasti, ja vuonna 2008 se oli Suomen myydyin kermajuusto. Juuston logossa komeili pitkään Kyrönmaan osuusmeijerin kuva – senkin jälkeen, kun juuston valmistus oli jo siirtynyt suurempiin tuotantolaitoksiin. Nykyään Oltermanni-juuston logossa on Saukkolassa sijaitsevan meijerimuseon kuva. Vuonna 2015 Valio Oltermanni valittiin Valittujen Palojen kyselyssä Suomen luotetuimmaksi juustomerkiksi sekä Markkinointi & Mainonta -lehden ja Taloustutkimuksen vuosittaisessa Brändien arvostus -kyselyssä Suomen toiseksi arvostetuimmaksi juustobrändiksi Auran jälkeen ja ennen Koskenlaskijaa.
Kasvavan kysynnän vuoksi Oltermannin tuotanto aloitettiin vuonna 1984 myös Valion Ylitornion tehtaalla ja 1980-luvun lopulla myös Mikkelin osuusmeijerissä. Kun sen menekki edelleen kasvoi, käynnistettiin vuonna 1993 Haapavedellä uuden sukupolven tehdas, joka mahdollisti suuremman tuotantokapasiteetin lisäksi kevyempien vaihtoehtojen valmistamisen. 2000-luvulla Valio siirsi Oltermannin tuotannon alkuperäisestä Isonkyrön meijeristä kokonaan muihin tuotantolaitoksiin.
Oltermannin rinnalla ryhdyttiin vuonna 1997 valmistamaan 17 painoprosenttia rasvaa sisältävää Oltermanni-kevytjuustoa. Tuoteperhe laajeni vuonna 2008 edellistäkin vähempirasvaisella Valio Oltermanni 9 % -juustolla. Lisäksi Valio valmistaa kasvirasvaa sisältävää juustonkaltaista tuotetta Valio Oltermanni rypsiä. 33 painoprosenttia rasvaa sisältävä Oltermanni-juusto myydään Suomessa nimellä Oltermanni Täyteläinen.
Juustoa vietiin vuoteen 2014 asti suuria määriä Venäjälle. EU:n ja Venäjän keskinäisten talouspakotteiden vuoksi kauppa tyrehtyi ja 2014 Valion venäjänkielisillä etiketeillä merkityt "Putin-juustot" myytiin loppuun alehintaan suomalaisissa kaupoissa.
Äkämä

Äkämä on kasvin kasvuhäiriö, jonka aiheuttaa jokin ulkoinen ärsyke, usein punkki tai jokin hyönteinen.
Tavallisimpia äkämän aiheuttajia ovat äkämäpunkit, sukkulamadot ja hyönteisistä tavallisimmin äkämäpistiäiset, äkämäsääsket, kirvat, kempit, kärsäkkäät, jotkut ripsiäiset ja perhostoukat. Myös sienet ja bakteerit voivat olla kasvuhäiriön aiheuttajia. Äkämä voi kasvaa missä tahansa kasvin osassa. Äkämiä on hyvin erilaisia. Aiheuttaja voidaan määrittää yleensä äkämän ulkonäön perusteella.
Vuorirevonpapu

Ulkonäkö ja koko

Vuorirevonpapu kasvaa 40:stä 80:een senttimetriä korkeaksi. Kierteisesti olevat lehdet ovat kolmisormisia ja lehtien korvakkeet isoja ja lehdykkämäisiä. Lehdykät ovat 3–8 cm pitkiä, alta karvaisia ja vaihtelevat muodoltaan vastapuikeasta suikeaan. Vuorirevonpavun kukinto on harsu latvaterttu. Kaksineuvoisten kukkien verhiö on viisilehtinen ja kellomainen. Teriö on hernekasvien tapaan muodoltaan vastakohtainen ja perhomainen: ylinnä on purje, sivuilla siivet ja alinna kahdesta terälehdestä muodostunut venho. Väriltään teriö on keltainen ja kooltaan 20–24 mm pitkä. Suomessa laji kukkii heinäkuussa. Hedelmä on uloskaartuva, karvainen ja monisiemeninen palko.
Ulkonäöltään laji muistuttaa jossain määrin lupiineja, mihin myös viittaa lajin nimi esimerkiksi ruotsiksi (lupinväppling) ja englanniksi (False Lupin).

Levinneisyys

Vuorirevonpapu kasvaa alkuperäisenä lajina Pohjois-Amerikassa. Laji on villiintynyt luontoon muun muassa Euroopassa. Suomessa vuorirevonpapua voi tavata satunnaisesti eri puolilta maata Keski-Lappia myöten.

Elinympäristö

Suomessa vuorirevonpapua tavataan luonnosta asutuksen läheisyydestä viljelyjäänteenä tai karkulaisena. Villiintyneenä lajia kasvaa esimerkiksi joutomailla ja tienvarsilla.

Käyttö

Vuorirevonpapua viljellään sekä puutarhojen koristekasvina että pelloilla typpikasvina.
Esko Ylinen

Esko Ilmari Ylinen (s. 3. joulukuuta 1947 Alahärmä) on HalpaHalli-myymäläketjun perustaja ja pääomistaja.
Esko Ylinen on hengelliseltä taustaltaan baptisti.
Esko Yliselle myönnettiin 2001 kauppaneuvoksen arvonimi ja 4. joulukuuta 2008 Suomen Leijonan I luokan ritarimerkki.

Yksityiselämä

Esko Ylinen on naimisissa Anna-Liisa Ylisen kanssa. Yksi heidän lapsenlapsistaan on videobloggaaja Sara Maria Forsberg.
Liubo

Liubo ('kuusi tikkua') on vanha kiinalainen lautapeli, joka on tarkoitettu kahdelle pelaajalle. 2 000 vuotta sitten syntynyttä peliä pelasivat Kiinan yläluokan jäsenet.
Liubon alkuperäiset säännöt katosivat Tang-dynastian jälkeen. Säännöt löytyivät vuonna 2019 arkeologisissa kaivauksissa keisarin hautakammiosta, joka sijaitsee Nanchangin kaupungin lähistöllä Jiangxin provinsissa.  Tuhannelle bambuliuskalle kirjoitetut säännöt ovat peräisin läntisen Han-dynastian ajoilta.
Vuokrasulhanen

Arviot

Vaikka aikalaisarvioissa elokuvaa ei nostettu käsikirjoituskolmikon aiempien yhteistyöelokuvien tasolle, se sai kuitenkin paljon myönteisiä luonnehdintoja, ja Hans Kutter (Hufvudstadsbladet) piti sitä jopa ohjaajan parhaana komediana. Paula Talaskiven mukaan Lea Joutseno on armoitettu komedienne.
Vuoden 1980 televisioesityksen yhteydessä arvioijien äänenpainot olivat jo jokseenkin kriittisiä: Pertti Lumirae (Suomen Sosialidemokraatti) piti tarinaa "hölmönä ja sekavana", Antti Lindqvist (Kansan Uutiset) toteaa, että "alkupuolen itseironinen, liioitteleva sävy lupaa enemmän kuin elokuva lopulta kykenee antamaan".
Vuoden 2013 televisioesityksen aikaisen kritiikin mukaan elokuva on teknisesti epätasainen eikä yllä käsikirjoituksen laatijoiden aiemman yhteistyöelokuvien tasolle vaan on väärinkäsityskomediana "uuvuttava soppa".