google/wiki40b huggingface dataset:
Devil Woman

Kappaleen työstö

Vaikka kappaleen tekijöiksi on virallisesti merkitty Terry Britten ja Christine Holmes, on ollut kuitenkin kiistoja sen suhteen, ketkä kappaleen todellisuudessa kirjoittivat. Brittenin osuutta ei ole kyseenalaistettu, mutta Christine Holmesin kohdalla sekaannuksia on aiheuttanut muun muassa se seikka, että tämä käytti lukuisia muitakin taiteilijanimiä. Todellisuudessa ”Devil Woman” on kuitenkin Brittenin säveltämä ja Holmesin sanoittama kappale.
Kun kappaleen säveltäjä, Terry Britten, oli ensimmäisen kerran esitellyt ”Devil Womanin” Richardille, oli tämä tuolloin hylännyt sen. On oletettu, ettei Richard olisi pitänyt kappaleen okkultistisesta sanoituksesta. Tuottaja Bruce Welchin sinnikkyyden ansiosta Richard kuitenkin suostui lopulta levyttämään laulun – sen jälkeen kun Welch oli ensin muuttanut joitain alkuperäisiä sanoja. Hän esimerkiksi vaihtoi kappaleen sanoman selkeämmäksi sen suhteen, että siinä esiintyvä paholaisnainen oli vaarallinen henkilö, jota tuli välttää.

Äänitys

”Devil Woman” äänitettiin Abbey Roadin studioilla Lontoossa 8.–9. syyskuuta 1975 samoissa sessioissa, joissa levytettiin myös eräs toinen Cliff Richardin suosituista kappaleista, ”Miss You Nights”. Se oli ensimmäinen sessio, jossa tuottajana toimi Bruce Welch sekä ensimmäinen, jossa taustalaulajina olivat Tony Rivers, John Perry ja Ken Gold, joita Richard tuli käyttämään kappaleissaan usean vuoden ajan. Vastoin joitain tietoja, Tony Harding ei laulanut taustoja. Säveltäjä Terry Britten soitti itse kitaraa, Alan Tarney bassoa, Clem Cattini rumpuja ja Graham Todd kosketinsoittimia. Kappaleen sovitti tuottaja Bruce Welch.

Julkaisu

Kappale ilmestyi Britanniassa singlenä toukokuussa 1976 B-puolenaan ”Love on (Shine on)”, jota ei julkaistu kuin kyseisellä singlellä, jonka julkaisi EMI tunnuksella 2458. ”Devil Woman” oli myös I’m Nearly Famous -albumin kahdeksas raita, ja järjestyksessään toinen siltä julkaistu single. Yhdysvalloissa singlen julkaisi EMIn sijaan Rocket Records. Single julkaistiin Britanniassa uudelleen vuonna 1981, tällä kertaa kuvakannella varustettuna.

Muut versiot

Laulun sanoittaja Christine Holmes levytti kappaleen taiteilijanimellä Kristine vuoden 1976 albumilleen I’m a Song. Lisäksi se julkaistiin singlenä Kanadassa. Ei ole varmuutta, julkaisiko hän kappaleen Cliff Richardia ennen vai jälkeen. Myös All About Eve, Cradle of Filth ja Shy ovat tehneet ”Devil Womanista” oman versionsa.
Pekka Hedkrok

Pekka Tapio Hedkrok (s. 7. syyskuuta 1957) on suomalainen säveltäjä ja muusikko.
Pitkän linjan muusikon uran Pekka Hedkrok aloitti 1970-luvulla erilaisissa kokoonpanoissa, joissa hän soitti kosketinsoittimia ja syntetisaattoreita sekä sävelsi kappaleita. Vuosina 1984–2008 Hedkrok oli Lapinlahden Lintujen jäsen. Lapinlahden Linnuissa hän lauloi, soitti kosketinsoittimia ja oli hyvin tuottelias säveltäjä. Lisäksi hän on osallistunut Lapinlahden Lintujen sketsisarjojen tekoon. 
Sahti-yhtyeessä Pekka toimi myös sanoittajana. Lisäksi Pekka on tehnyt muutaman sanoituksen Lapinlahden Linnuille.
Päivänavaus

Päivänavaus eli aamunavaus on koulussa päivän alkajaisiksi järjestettävä lyhyt hengellinen tai muu vastaava tilaisuus. Suomessa sellainen järjestetään asetuksen mukaan sekä peruskoulussa että lukiossa, joskaan asetuksissa ei ole tarkemmin säädetty päivänavauksen sisällöstä.

Suhde uskontoon

Osa koulujen päivänavauksista on uskonnon harjoittamista. Esimerkiksi Suomen evankelis-luterilainen kirkko on laatinut jokaiseen virteensä sopivan päivänavauksen. 
Suomen perustuslain 11 §:n 2 momentin perusteella ketään ei voida velvoittaa osallistumaan vakaumuksensa vastaisesti uskonnon harjoittamiseen. Tämän perusteella oppilasta ei voida velvoittaa osallistumaan uskonnolliseen päivänavaukseen. Nykyinen käytäntö on, että oppilaan huoltaja ilmoittaa, jos oppilas ei osallistu uskonnollisiin tilaisuuksiin. Ilmoituksen jälkeen koulun on huolehdittava siitä, että oppilas ei osallistu kyseisiin tilaisuuksiin ja järjestettävä oppilaalle tilaisuuden ajaksi muuta toimintaa. Lukiossa ilmoituksen tekee oppilas itse.
Yhdysvaltain korkein oikeus on kieltänyt päivänavaukset, koska ne rikkovat perustuslakia.
Pyhän Davidin päivä

Pyhän Davidin päivä (kymriksi Dydd Gŵyl Dewi Sant, engl. Saint David’s Day) on 1. maaliskuuta vietetty Walesin suojeluspyhimyksen Pyhän Davidin muistopäivä. Päivä on Pyhän Davidin oletettu kuolinpäivä vuonna 589. Sitä on vietetty 1100-luvulta lähtien ja se julistettiin kansallispäiväksi Walesissa 1700-luvulla. Pyhän Davidin kanonisoi paavi Calixtus II vuonna 1120. Pyhän Davidin kuolinpaikka Mynyw (lat. Menevia) tunnetaan nykyään nimellä St David’s. Keskiajalla se oli suosittu pyhiinvaelluskohde.

Perinteet

Muistopäivän perinteisiin kuuluu kansallislaulujen laulaminen, perinteisen walesilaisen kakun syöminen ja naisilla kansallispuvun käyttö. Purjojen tai narsissien käyttäminen koristeena rintapielessä on tavallista. Purjon alkuperästä Walesin tunnuksena on monta tarinaa. Tavallisimman version mukaan Pyhä David kehotti walesilaisia sotilaita laittamaan kypäräänsä tunnukseksi purjon, jotta omat erottuisivat paremmin vihollisista sakseja vastaan käydyssä taistelussa.
Naamiovuokkokala

Koko ja ulkonäkö

Naamiovuokkokala kasvaa huomattavasti suuremmaksi kuin tutumpi vuokkokala, jopa 17 cm pitkäksi. Sillä on leveämpien ruskean-musta-oranssien pystyraitojen välissä kalpeat, siniset tai valkoiset juovat. Pyrstöevä on valkoinen, selkäevät oranssit. Vatsapuolen evien väri vaihtelee hiukan alueittain, Australiassa peräevä on musta. Nuoret yksilöt ovat kauttaaltaan valjun oransseja.

Alkuperä

Naamiovuokkokalat ovat kotoisin Tyyneltä valtamereltä;: aluetta rajaavat Australia, Uusi-Seelanti, Marshall-saaret ja Tuamotu. Ne viihtyvät riuttojen ulkorinteillä 1-30 metrin syvyydessä.

Käyttäytyminen ja lisääntyminen

Naamiovuokkokalat elävät symbioosissa merivuokon kanssa; niiden suosimiksi lajeiksi tiedetään  kuplavuokko (Entacmaea quadricolor), Heteractis aurora, Heteractis crispa, Heteractis magnifica, Stichodactyla haddoni ja Stichodactyla mertensii.
Jukka Salin

Rooli

Ennen sarjan alkua Jukka oli naimisissa Maarit Salinin kanssa ja heille syntyi kolme lasta: Aleksi, Saku ja Silja. He erosivat, koska Maarit kärsi pahasta alkoholismista. 
Sarjan alussa arkkitehtina työskentelevä Jukka menee naimisiin kuntosalilla työskentelevän Hannan kanssa. He eroavat, kun Jukalle selviää vastasyntyneen Sofian olevankin Hannan ja poikansa Aleksin salasuhteesta syntynyt tytär. Hänen mielenterveytensä kokee pahan kolauksen, ja hän pyrkii monin tavoin pilaamaan Aleksin ja Hannan elämän. Jukka hylkää arkkitehdin työnsä ja ryhtyy taiteilijaksi. Hänen järjestämänsä taidenäyttelyn pääteos on muotokuva Hannasta ja Aleksista Sofian kanssa. Teoksen nimi on alun perin ”Sofia – syntynyt poikani synnistä”, mutta näyttelyn asettelussa apuna toimiva Katja Vainio vaihtaa teoksen nimen säästääkseen Hannan ja Aleksin nöyryytykseltä. Jukka myös uhkailee Hannaa ja Aleksia kirveellä.
Hanna jatkaa elämäänsä Aleksin kanssa, mutta hänellä kuitenkin ilmenee joitakin tunteita Jukkaa kohtaan. He suutelevat Hannan työpaikalla, mutta lopulta Hanna kuitenkin menehtyy auto-onnettomuudessa. Geeli-yökerhon avajaisissa Jukka tutustuu Camilla Mustavaaraan, ja he tulevat hyvin juttuun. Jukalla on myös yhteinen yö Katjan kanssa.
Yksi Jukan ystävistä Pihlajakadulla on Ismo Laitela, pitkälti siksi, että Silja ja Saku ovat Ismon lasten, Kallen ja Miian hyviä kavereita. Myöhemmin Miia myös seurustelee Sakun kanssa. Jukka ja Ismo ovat toistensa tukena vaikeina aikoina ja usein vaihtelevat kuulumisiaan Ismon valinnassa.
Sittemmin Jukka palaa yhteen Maaritin kanssa ja jatkaa arkkitehdin töitä. Suhde rakoilee muutamaan otteeseen, ja kenties suurimman erimielisyyden aiheuttaa Maaritin aloittama kirjailijan ura: tämä on päättänyt kirjoittaa kirjan alkoholisminsa aiheuttamista ongelmista elämässään muun muassa silloin, kun lapset olivat pieniä. Jukan mielestä Maarit esittää hänet kirjassa negatiivisessa sävyssä, mutta Maarit julkaisee kirjan kaikesta huolimatta. 
Jukka hakee tukea nuoruudenrakkaudestaan Jaana Niemisestä, ja he päätyvät harrastamaan seksiä useamman kerran Maaritin tietämättä. Salasuhteen paljastuessa Maarit jättää Jukan. Vastaavasti Jaanalla on suhde Ismoon, mutta lopulta hän joutuu myöntämään salasuhteensa Jukkaan joutuessaan Ismon kosimaksi. Raivostunut Ismo lyö Jukkaa. Jukka ja Jaana suunnittelevat muuttavansa Turkuun, mutta epäröivä Jaana toivoo saavansa uuden mahdollisuuden Ismon kanssa, mihin tämä suhtautuu varsin myönteisesti. Pian Ismo kuitenkin näkee Jukan ja Jaanan suutelevan kauppakeskuksessa ja pahoinpitelee Jaanan. Jukka ja Jaana päättävät muuttaa Turkuun yhdessä Jaanan tyttären, Roosa Kemppaisen kanssa.
Pihlajakadulla vuosia myöhemmin vieraileva Aleksi kertoo Jukan ja Jaanan eronneen ja Jukan alkaneen seurustella nuoren jumppaohjaajan kanssa.
Barentsin euroarktinen neuvosto

Barentsin euroarktinen neuvosto (engl. Barents Euro-Arctic Council, BEAC) on vuonna 1993 perustettu, Barentsin alueella sijaitsevien valtioiden hallitustenvälisen, ulkoministereille tarkoitettu yhteistyön foorumi. Neuvoston jäseniä ovat kaikki Pohjoismaat, Venäjä sekä Euroopan komissio. Varsinaisten jäsenten lisäksi Barentsin euroarktisella neuvostolla on pysyviä tarkkailujäseniä. Neuvoston tehtävä on ”edistää kestävää taloudellista ja sosiaalista kehitystä Barentsin alueella”. Neuvoston puheenjohtajuus vaihtuu joka toinen vuosi Norjan, Ruotsin, Suomen ja Venäjän välillä.

Historia

Barentsin euroarktinen neuvosto perustettiin vuonna 1993 Norjan Kirkkoniemessä yhdessä Neuvoston kanssa yhteistyötä tekevän Barentsin alueneuvoston kanssa. Sen tarkoituksena oli vahvistaa jo olemassa olevaa yhteistyötä eri maiden hallitusten välillä ja kannustaa uusien aloitteiden ja ehdotusten luomiseen. Barentsin alueella asuu yli viisi miljoona ihmistä, ja maantieteellisesti alue on eurooppalaisittain ainutlaatuinen: toisaalta alueen ilmasto on ankara ja välimatkat ovat suuret, toisaalta alueella on runsaasti luonnonvaroja, kuten metsiä, kalaa, mineraaleja, öljyä ja kaasuja. Tämän lisäksi Barentsin alue on Euroopan unionin, Venäjän ja Norjan kohtaamispaikka, ja aluetta asuttaa useat arktiset alkuperäisasukkaat (saamelaiset, nenetsit ja vepsäläiset). Näiden seikkojen valossa Neuvostossa kehitetään hallitusten välistä yhteistyötä Barentsin alueella.

Alkuperäiskansojen alueellinen työryhmä

Barentsin euroarktisessa neuvostossa alkuperäiskansoja edustaa oma työryhmä, joka perustettiin vuonna 1995. Sen tarkoituksena on kannustaa alkuperäiskansoja alueidensa kestävään kehitykseen monella eri tavalla, kuten terveydenhuollon, koulutuksen, kulttuurin ja perinteiden saralla. Työryhmä toimii myös neuvonantajana Neuvoston varsinaisille jäsenille eli ulkoministereille, sekä alueellisille päätöksentekijöille. Työryhmään kuuluvat muun muassa Saamelaisneuvosto sekä nenetsien ja vepsäläisten omat edustajajärjestöt.

Puheenjohtajuus ja tapaamiset

Neuvoston puheenjohtaja vaihtuu kahden vuoden välein Norjan, Ruotsin, Suomen ja Venäjän välillä. Suomi toimi Neuvoston puheenjohtajana vuosina 2013-2015 ja luovutti puheenjohtajuuden seuraavaksi kahdeksi vuodeksi Venäjälle lokakuussa 2015.
Neuvosto tapaa joka puheenjohtajakauden päätteessä. Maita tapaamisissa edustavat Neuvoston maiden ulkoministerit, ja kokousten välillä Neuvoston toimintaa koordinoin virkamieskomitea (CSO).
Dominique Kouas

Dominique Kouas (Dominique Kouas Gnonnou) (s. 1952, Ranskan Dahomey) on beniniläinen vodoun-taiteilija. Hänen työnsä ovat saaneet vaikutteita perinteisiltä anonyymeiltä afrikkalaisilta taiteilijoilta aikaisempien vuosisatojen takaa.
Hänet tunnetaan suurista metalliveistoksistaan, joita on esillä muun muassa Ouidahissa, Beninissä. Hänen ateljeensa on Porto-Novossa. Eräs hänen huomattavia teoksiaan on kolmipäinen, kolmijalkainen ja kolmikätinen veistos Mami Wata. Eräs kuvaa useita kasvoja, joilla on Fonien (kaksi kummallakin poskella, ohimossa ja otsalla) ja jorubojen  (kolme kummallakin poskella) arpeuttamismerkkejä, jotka osoittavat heidän kuulumistaan etniseen ryhmään.
1960-luvun lopulla Kouas toimii ranskalaisen ja salvadorilaisen valokuvaajan Pierre Vergerin tiedottajana ja avustajana. Kun Verger tuli Beniniin etsimään historiallisia kohteita Ouémé -joen laaksosta, Kouas innostui vanhoista esineistä. Tämän jälkeen taiteilija alkoi tekemään lukuisia perinteisiä puisia veistoksia. 
Dominique Kouasin taiteessa keskeinen osa on Beninin vodoun-uskonnolla ja hänen teoksissaan on myös useita muita uskonnollisia symboleja ja hengellisiä yhteyksiä. Hän on osa ensimmäistä Beninin itsenäisyyden jälkeistä sukupolvea. Hän työskenteli maansa sosialistisella kaudella luopumatta hengellisistä viitauksistaan, vaikka vodoun oli virallisesti kielletty uskonto. Beninin marxilais-leniniläisen hallinnon päättymisen jälkeen hänen merkityksensä taiteilijana kasvoi. 
Dominique Kouasin teokset olivat osa valtion järjestämiä festivaaleja 1990-luvun alussa, kuten Ouidah'92 festivaali.  Kouasin tuotanto on tyyliltään ja materiaaleiltaan monipuolinen.
Ouidahin ”Orjareitin” päässä, lähellä rantaa on monumentaalinen teos nimeltä Ovi jolta ei ole paluuta (1995). Sen rakenneosat suunnitteli kuvanveistäjä Fortuné Bandiera. Monumentin portaalin vieressä olevat Dominique Kouasin suuret metalliveistokset esittävät vangittujen orjien perheitä.
Ouidahin orjareitin varrella on myös Kouasin veistos Unohduksen puu, jossa pitkätukkainen merenneito on kääntynyt sisämaahan päin, ja kutsuu ihmisä kuuntelemaan lähtöhuutoaan tuntemattomaan maahan. Hän puhaltaa trumpettia. Vdeistoksen naishahmo muistuttaa Mami Wataa.
Kouasin suuria veistoksia on luonnehdittu rohkeiksi ja geometrisiksi ja ne tunnistaa siitä, että ne leikittelevät positiivisella ja negatiivisella tilalla.
Antônio Emidio Vilar

Antônio Emidio Vilar (s. 14. marraskuuta 1957 Guardinha) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hän liittyi salesiaaneihin 31. tammikuuta 1976 ja sai pappisvihkimyksensä 9. elokuuta 1986. Hänet nimitettiin São Luíz de Cáceresin hiippakunnan johtoon 23. heinäkuuta 2008 ja asetettiin virkaansa 25. lokakuuta. Piispaksi konsekroinnin suoritti 27. syyskuuta Odilo Pedro Scherer, jota avustivat Hilário Moser ja José Vieira de Lima.
Juornaankylä

Juornaankylä (ruots. Jordansböle) on Askolan kylä, jossa asuu noin 200 asukasta ja kesäisin noin 450. Vuonna 2000 kylä valittiin vuoden itäuusmaalaiseksi kyläksi.
Kylässä on oma Juornaankylän koulu, jonka piirissä toimii vanhempainyhdistys, metsästysseura ja Valkjärvi-yhdistys. Juornaankylän nuorisoseuralla on 1911 rakennettu ja peruskorjattu Juornaankylän nuorisoseurantalo, millä on viikonpäivinä erilaista toimintaa ja jonka pihalla järjestetään elokuisin elomarkkinat, millä myydään leivoksia, kudonnaisia ja muuta tavaraa.
Afganistanin keskuspankki

Afganistanin keskuspankki Da Afghanistan Bank (DAB) (pašt. ‏د افغانستان بانک‎) on 1939 perustettu Afganistanin valtionpankki, joka säätelee maan pankkitoimintaa ja rahaliikennettä.
Kun merkittävä yksityinen liikepankki Kabul Bank joutui talousvaikeuksiin vuonna 2010, Afganistanin keskuspankki Da Afghanistan Bank (DAB) otti sen haltuunsa. Keskupankin johtaja Abdul Qadir Fitrat nimesi parlamentissa henkilöitä, joiden hän katsoo olevan vastuussa Kabul Bankin vaikeuksista. Hän lähti kesäkuussa 2011 maanpakoon Yhdysvaltoihin koettuaan tilanteessa syntyneen hengenvaaraa.
Matti ja Teppo

Matti ja Teppo on veljesten Matti Tapio (s. 8. elokuuta 1949 Turku) ja Teppo Ilmari (s. 1. maaliskuuta 1948 Turku) Ruohosen muodostama iskelmälaulajaduo. Heidän tunnetuimpia kappaleitaan ovat muun muassa ”Kissankultaa”, ”Et voi tulla rajan taa”, ”Mä joka päivä töitä teen”, ”Ensimmäinen”, ”Kaiken takana on nainen”, ”Mä tanssin hullun lailla” ja ”Näitä polkuja tallaan”. Matti Ruohonen on säveltänyt ja VeePee Lehto sanoittanut valtaosan veljesten lauluista.
Matti ja Teppo nousivat suursuosioon vuonna 1969, jolloin he aloittivat esiintymiset tanssilavoilla ja tekivät ensilevytyksensä ”Jos olet onnellinen”. Seuraavana vuonna kappale ”Kissankultaa” nousi listaykköseksi. Vuonna 1972 heiltä ilmestyi ensimmäinen albumi Matti ja Teppo, ja vuonna 1975 he perustivat oman levy-yhtiönsä M&T Tuotanto Oy:n.
Matin ja Tepon kultarajan ylittäneitä levyjä on myyty Suomessa hiukan yli miljoona kappaletta, mikä tekee heistä toiseksi parhaiten Suomessa myyneen artistin Eppu Normaalin jälkeen. Matin ja Tepon albumeista tuplaplatinaa ovat myyneet Et voi tulla rajan taa (121 620 kappaletta) ja Pidä itsestäsi huolta (115 000). Duolla on 7 platinalevyä ja 29 kultalevyä.

Ura

Matti ja Teppo ovat esiintyneet yhdessä jo lapsuusiästä lähtien. Yhdessä veljensä Seppo Ruohosen kanssa Matti ja Teppo esiintyivät erilaisissa tilaisuuksissa. Kun Turun musiikkiopisto aloitti toimintansa, olivat Matti ja Teppo ensimmäisten sinne hyväksyttyjen oppilaiden joukossa. Nuoruudessaan veljekset opiskelivat viulun ja pianon soittoa, mutta sittemmin Matti ryhtyi soittamaan kitaraa ja säveltämään lauluja, kun Teppo toimi sanoittajana. Vuonna 1966 he voittivat Ponnahdus pinnalle -kilpailun folk-sarjan.
Vuonna 1983 ensimmäisessä Emma-gaalassa Matti ja Teppo voittivat vuoden miessolistin Emma-palkinnon, vaikka ovatkin duo.
Matti ja Teppo tekevät koko Suomen kattavan 50-vuotisjuhlakiertueen syksyllä 2019 konsertoimalla 18:lla paikkakunnalla. Kiertue huipentuu ”Viimeiseen konserttiin” Hartwall Arenalla Helsingissä sunnuntaina 15. päivä joulukuuta. Kiertueen jälkeen he keikkailevat enää hyvin valikoiden ja vain kesäisin.
Dean Stoneman

Dean Colin Stoneman (s. 24. heinäkuuta 1990 Croydon, Englanti, Iso-Britannia) on brittiläinen moottoriurheilija. Vuonna 2015 Stoneman liittyi Red Bullin nuorten kuljettajien kehitysohjelmaan.

Ura

Hän aloitti uransa karting-sarjoissa. Vuonna 2006 hän kilpaili Formula Renault BARC -sarjassa kolme kilpailua ja neljä kilpailua Formula Renault UK -talvisarjassa. Seuraavana vuonna hän sijoittui toiseksi BARC-sarjassa ja kuudenneksi talvisarjassa. Vuonna 2008 Stoneman sijoittui kolmanneksi talvisarjassa, neljänneksi pääsarjassa ja voitti Graduate Cup -tittelin. Vuonna 2009 hän sijoittui neljänneksi Formula Renault UK -sarjassa.
Vuonna 2010 Stoneman kilpaili F2-sarjassa voittaen kuusi kilpailua ja sarjan mestaruuden. Hän ajoi myös kaksi kilpailua Formula Renault 3.5 -sarjassa. Vuoden lopussa hän testasi Williamsin F1-autoa nuorten kuljettajien testeissä. Stonemanin oli tarkoitus kilpailla täyden kauden FR 3.5 -sarjassa, mutta hän joutui jättämään kauden väliin, kun hänellä todettiin kivessyöpä. 
Vuonna 2013 Stoneman palasi takaisin kilpailemaan ja kilpaili Britannian Porsche Carrera Cup -sarjassa. Samana vuonna hän ajoi päätösviikonlopun kaksi kilpailua GP3-sarjassa suomalaisen Koiranen GP -tallin autolla korvaten tallissa Aaro Vainion. Hän ajoi molemmissa kilpailuissa heti pisteille ja oli toisessa kilpailussa toinen keräten 20 pistettä. Vuonna 2014 Stoneman ajoi täyden kauden GP3-sarjassa Marussia Manor Racing -tallissa. Marussian Manor -tallin ajauduttua konkurssiin Stoneman siirtyi kesken kauden takaisin Koiranen GP -talliin. Hän voitti kauden aikana viisi kilpailua sijoittuen lopulta sarjassa toiseksi.
Vuonna 2015 Stoneman teki paluun Formula Renault 3.5 -sarjaan ajaen DAMS -tallissa. Hän saavutti neljä palkintosijaa ja 130 pistettä sijoittuen sarjan seitsemänneksi. Samana vuonna hän ajoi kuusi kilpailua GP2-sarjassa saavuttaen yhden pisteen.
Stroganovin palatsi

Stroganovin palatsi (ven. Стро́гановский дворе́ц, Stroganovski dvorets) on arkkitehti Bartolomeo Rastrellin suunnittelema barokkityylinen rakennustaiteen muistomerkki Pietarin keskustassa Venäjällä. Se on rakennettu vuosina 1752–1754.
Palatsin juhlavasti koristellut julkisivut avautuvat Nevski-prospektille ja Moikan rantakadulle. Alkuperäisistä sisätiloista on säilynyt Rastrellin suuri sali, jonka plafondin on maalannut Giuseppe Valeriani. Fjodor Demertsov ja Stroganovien entinen maaorja Andrei Voronihin suunnittelivat klassistisen taulugallerian, kulma- ja arabeskisalin sekä mineraalikabinetin vuosina 1788–1793.
Rakennuksen ensimmäinen omistaja oli Elisabetin ajan hoviylimys paroni Sergei Stroganov. 1700–1800-lukujen vaihteessa se kuului hänen pojalleen kreivi Aleksandr Stroganoville, joka oli merkittävä taiteiden suosija ja Pietarin taideakatemian presidentti. Stroganovien keräämä taidekokoelma siirrettiin lokakuun vallankumouksen jälkeen Eremitaašiin. Toisen maailmansodan pommituksissa vaurioitunutta rakennusta on restauroitu useaan kertaan. Nykyään palatsi toimii Venäläisen taiteen museon näyttelytilana.
Stroganovin palatsin osoite on Nevski prospekt 17. Lähimmät metroasemat ovat Nevski prospekt ja Gostinyi dvor.
Dalai-lama

Dalai-lama (tiibetiksi ཏཱ་ལའི་བླ་མ་, Tā la'i bla ma, [táːlɛː láma]) on Tiibetin buddhalaisuuden Gelugpa-koulukunnan vaikutusvaltaisin edustaja, mutta ei sen johtaja. Historiallisesti dalai-lamalla on usein ollut Tiibetin poliittisen johtajan rooli. Hänen uskotaan olevan Avalokitesvara-bodhisattvan ruumiillistuma. Ensimmäinen dalai-lama, Gendun Drup syntyi vuonna 1391. Nykyinen, 14. dalai-lama on Tenzin Gyatso.
Mongolien Altan-kaani antoi  koulukunnan kolmannelle johtajalle Sonam Gyatsolle vuonna 1578 arvonimen dalai-lama, jossa dalai (mongol. "universaali") lama (tiib. "uskonnollinen opettaja") Tiibetiksi dalai-lamaa kutsutaan yleensä arvonimillä Gyawa rinpoche tai Yeshe norbu – nimi dalai-lama on käytössä muualla maailmassa.
Vuonna 1642 viides dalai-lama Lozang Gyatso kutsui mongolit Tiibetiin lyödäkseen kilpailevan buddhalaisen koulukunnan kagyupan.  Sen jälkeen dalai-lama sai poliittisen vallan koko Keski-Tiibetin alueella.
Kalevi Sorsa -säätiö

Kalevi Sorsa -säätiö on Suomen Sosialidemokraattista Puoluetta (SDP) lähellä toimiva ajatushautomo. Säätiö perustettiin vuonna 2005 ja nimettiin entisen SDP:n puheenjohtajan ja pääministerin Kalevi Sorsan mukaan. Säätiön tavoitteena on herättää yhteiskunnallista keskustelua, tehdä tutkimusta ja tuottaa julkaisuja. 
Kalevi Sorsa -säätiön omassa julkaisusarjassa on julkaisuja seuraavilta tutkimusaloilta: makrotalouspolitiikka, innovaatiopolitiikka, koulutuspolitiikka, sosiaaliturva, hyvinvointipalvelut, verotus, työmarkkinat, kuluttaminen ja demokratia. Säätiö pyrkii myös edistämään sosialidemokraattista aatekeskustelua julkaisuillaan. 
Yhteiskuntatutkimuksen lisäksi säätiö on toteuttanut vuodesta 2008 lähtien demokratiaprojekteja Makedoniassa. Vuosina 2015-2017 toteutettavassa "Demokratian tukeminen monietnisessä Makedoniassa – vuorovaikutus ja yhteistyö" projektissa yhteistyökumppanit ovat makedonialainen Progres Institute for Social Democracy ja Saksan sosialidemokraatteja lähellä oleva Friedrich Ebert -säätiön Makedonian toimisto.
Säätiön toimintaan kuuluvat julkaisujen lisäksi seminaarit ja keskustelutilaisuudet sekä kansainvälinen verkostoituminen. Säätiö järjestää vuosittain 2-3 suurempaa englanninkielistä tapahtumaa Helsingissä, yleensä yhdessä Foundation for European Progressive Studies -ajatuspajan kanssa, joka on sosialidemokraattisten ja edistyksellisten ajatuspajojen eurooppalainen kattojärjestö.
Säätiön toiminnanjohtaja on VTT Mikko Majander ja hallituksen puheenjohtaja Antton Rönnholm.
Sergei Kovaltšuk

Sergei Sergejevitš Kovaltšuk (ukr. Сергі́й Сергі́йович Ковальчу́к, Serhi Serhijovytš Kovaltšuk, kyrill. mold. Сергей Сергеевич Ковалчук, romaniaksi Serghei Sergheevici Covalciuc, ven. Серге́й Серге́евич Ковальчу́к, s. 20. tammikuuta 1982 Odessa, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto, nykyinen Ukraina) ukrainalaissyntyinen on moldovalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Kazakstanin jalkapalloliigassa pelaavaa FK Aktoben ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Kovaltšukilla on myös Moldovan (de jure) vuonna 1997, Transnistrian (de facto), Venäjän vuonna 2007 ja Ukrainan kansalaisuus. Hänen on nuorempi veljensä on jalkapalloilija Kyrylo Kovaltšuk.