google/wiki40b huggingface dataset:
Castlevania: Aria of Sorrow

Pelaaminen

Tyyliltään Aria of Sorrow muistuttaa muita sarjan GBA-pelejä ja niiden edeltäjää, PlayStationin Castlevania: Symphony of the Nightia. Soma seikkailee epälineaarisesti alueisiin jaetussa linnassa Metroid-pelien tyyliin. Pelin aikana Soma saa käyttöönsä uusia aseita, varusteita ja vihollisten sieluja. Tuhotuista vihollisista saa myös kokemuspisteitä, joita keräämällä Soma voi nostaa kokemustasoaan ja tulla voimakkaamaksi. Lopullisena tavoitteena pelaajalla on päästä pakenemaan Draculan linnasta turvallisesti.

Tarina

Aria of Sorrow sijoittuu vuoteen 2035. Taustatarinassa selviää että vuonna 1999 pimeyden valtias Draculan linna ilmestyi jälleen maailmaan kuten monta kertaa aiemmin. Kuitenkin tämä vuosi oli lopulta se jolloin Dracula tuhottiin vuosisatojen taisteluiden jälkeen loppullisesti. Tämä tapahtui siten että Draculan linna suljettiin auringonpimennyksen sisälle ja näin Dracula eristettiin hänen voimistaan, mikä mahdollisti hänen lopullisen tuhonsa.
Vuonna 2035 pelin päähahmo Soma Cruz on vierailemassa Japanissa, kun auringonpimennys imee mystisesti Soman ja hänen lapsuudenystävänsä Minan sen sisälle. Lopulta Soma herää Minan kanssa tuntemattomassa paikassa. Soma tapaa salaisen palvelun agentin nimeltä Genya Arikado. Arikado selvittää Somalle että he todellakin ovat auringonpimennyksen sisällä, Draculan linnassa. Soma ei voi uskoa kuulemaansa mutta Arikado vain toteaa että Soman on mentävä linnan huipulla olevaan valtaistuinhuoneeseen ja kaikki selviää hänelle aikanaan. Muutama hirviö hyökkää kolmikon kimppuun, ja kun Arikado tuhoaa hirviöt, yhden hirviön sielu imeytyy Soman ruumiiseen. Selviää että Somalla on salaperäinen kyky ottaa hallintaansa tuhoamiensa hirviöiden sielut ja näin saada uusia voimia. Somalla ei ole aavistustakaan miksi hänellä on tällainen kyky, mutta hän lähtee linnan sisälle.
Tarinassa myöhemmin selviää että Soman erikoiskyvyt johtuvat siitä että hän itse Draculan uudelleensyntymä. Lopussa Soma löytää portin Chaos-ulottuvuuteen ja tuhoaa siellä olevan Chaos-nimisen olion, joka on koko Draculan linnan olemassaolon mahdollistava voima. Soma ja hänen ystävänsä onnistuvat pakenemaan linnasta turvallisesti. Vaikka Draculan voimat nukkuvatkin yhä Soman sisällä, Soma aikoo tehdä kaikkensa ettei hänestä tule pimeyden valtiasta.
Soman tarina jatkuu pelissä Castlevania: Dawn of Sorrow, joka sijoittuu vuoden päähän Aria of Sorrowin tapahtumista.
Sjarhei Kryvets

Sjarhei Vjatšaslavavitš Kryvets (valkoven. Сяргей Вячаслававіч Крывец, ven. Сергей Вячеславович Кривец, Sergei Vjatšeslavovitš Krivets, s. 8. kesäkuuta 1986 Grodno, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto) on valkovenäläinen jalkapalloilija. Hän edustaa Ranskan Ligue 2:ssa pelaavaa Metz ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Classic Radio

Classic Radio oli Suomessa vuosina 1992–2009 toiminut klassiseen musiikkiin erikoistunut radioasema, joka toimi vuosina 1994–2004 nimellä Classic FM. Alkuperäinen nimi palautui 1. huhtikuuta 2004. Kanava aloitti toimintansa Helsingissä vuonna 1992 perinteisenä radioasemana. Vuonna 2008 aseman omistus siirtyi Metroradio Finlandilta 4Radio Oy:lle. Classic Radiolla oli käytössään osavaltakunnallinen toimilupa.
Marraskuussa 2008 taustayhtiön toimitusjohtaja tuomittiin törkeästä petoksesta ja seuraavan vuoden elokuussa radiokanava menetti toimilupansa. Myöhemmin radioasema ilmoitti siirtyvänsä pelkästään internetin kautta kuunneltavaksi nettiradioasemaksi. Kanavan lähetykset päättyivät myös internetissä 17. marraskuuta 2009. Vuonna 2009 Kustannusosakeyhtiö Koivuniemi haki Classic Radiolta vapautunutta toimilupaa.
Hôtel Négresco

Hôtel Négresco on arvostettu luksustason hotelli ja taidegalleria, jonka perusti Henri Negresco vuonna 1912. Rakennus on tyyliltään Belle Époquen barokkia, ja se sijaitsee Nizzan kaupungin loisteliaalla rantakadulla, Promenade des Anglais'lla. Hotelli on aivan Välimeren rannalla, vastapäätä Enkelten lahtea (ransk. Baie des Anges). Hotellin omistajina ovat olleet vuodesta 1957 lähtien Paul ja Jeanne Augier. Hotelli on yksi harvoista yksityisomistuksessa olevista hienoista hotelleista. Rakennus on luokiteltu historialliseksi monumentiksi vuonna 2003.

Historia

Henri Négresco (1868—1920) syntyi majatalon pitäjän poikana Bukarestissa Romaniassa. 15-vuotiaana hän lähti kotoaan työhön Pariisiin, Monacoon ja Nizzaan. Nizzassa hänestä tuli kaupungin kasinon johtaja, ja hän tuli kuuluisaksi vieraanvaraisuudestaan. Maailman miljardöörit, ruhtinaat ja kuninkaat, mukaan lukien amerikkalainen Rockerfellerin perhe, vannoivat Négrescon nimeen, kun puhuttiin vieraanvaraisuudesta. Näin Négresco loi omaisuutensa.
Vuonna 1912 Négresco rakennutti hotellin, jonka arkkitehtina oli Édouard Niemans, yksi aikakauden tunnetuimmista arkkitehdeista. Hotellin valmistuttua Négresco saattoi vastaanottaa maailman rikkaimpia ihmisiä omissa tiloissaan. Hotellin rakennustöihin osallistui myös tunnettu rakennusinsinööri Gustave Eiffel, jonka käsialaa on esimerkiksi rakennuksen kuuluisa vaaleanpunainen torni.
Négrescoa kohtasi valitettavan huono onni, sillä heti hotellin valmistuttua puhkesi ensimmäinen maailmansota ja hotelli muutettiin sotilassairaalaksi. Sodan loputtua varakkaat asiakkaat olivat vähissä Nizzassakin, ja hotelli joutui suuriin taloudellisiin vaikeuksiin. Velkojien vaatimuksesta hotelli myytiin belgialaiselle yritykselle, ja Négresco kuoli muutaman vuoden kuluttua Pariisissa vain 52-vuotiaana.

Jeanne Augier

Hotellilla oli vuosikymmenten aikana monia alamäkiä kuin ylämäkiäkin. Kuitenkin vuonna 1957 Paul ja Jeanne Augier ostivat loistohotellin. Paul Augier oli nizzalaine poliitikko ja liikemies sekä hän vaimonsa Jeanne, intohimoinen taiteentuntija ja keräilijä.
Iso Haukijärvi (Ikaalinen)

Maantietoa

Järvi on 350 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,7 hehtaaria. Se sijaitsee soiden rikkomassa Pöytäkivenvuorten metsämaatossa. Siihen laskee kahdeksan suo-ojaa, jotka keräävät vettä ympäröivälyä suolta. Sen laskuoja lähtee luoteiskulmasta ja se laskee puoli kilometriä Särkilampeen. Rantaviivan pituus on 800 metriä. Etelärantaan on rakennettu järven ainoa vapaa-ajan asunto, jolle johtaa metsäautotie Karpanperän ja Vahojärven yhdistävältä tieltä.

Historiaa

Ikaalisten pitäjänkartassa sen nimi kirjoitettiin "Iso Haukilammi".
Eric Adjetey Anang

Elämä

Vuonna 2001 Anang teki ensi kerran kuvioituja ruumisarkkuja Gidan Makaman museoon Nigerian Kanossa kasvatuksellisessa projektissa, jossa oli mukana myös paikallinen Alliance française.
Toisen asteen opintojen jälkeen Anang otti vuonna 2005 haltuunsa isoisänsä Seth Kane Kwein (1922–1992) perustaman Atelier Kane Kwein. Muutamassa vuodessa Anangista kehittyi yksi Ghanan tunnetuimmista fantasiaruumisarkkuja tekevistä taiteilijoista.  
Vuonna 2009 Anang ja hänen taideteoksensa esiintyivät energiajuoma Aquariuksen mainosvideossa Espanjassa . Samana vuonna hän osallistui Boulevard Amandla -projektiin Antwerpenissä, Belgiassa ja järjesti taiteilijaresidenssin taiteilija-opettaja Michael Desforestille kesällä 2009 yhteistyössä Yhdysvaltain Portlandissa toimivan Oregon College of Art & Craft -oppilaitoksen kanssa.
Tammikuussa 2010 Anang osallistui Teshiessa ranskalaisen valokuvaaja Guy Hersantin johtamaan taiteilijaprojektiin ”Please do not move!”. Saman vuoden lopulla hän edusti ghanalaisia suunnittelijoita Festival mondial des Arts nègres -festivaaleilla Dakarissa, jonne hän valmisti iPhonen muotoisen huonekalun.
Anang on myös mukana antropologisessa tutkimuksessa ga-kansasta italialaisen Bolognan yliopiston kanssa.
Jean-Christophe Servant on maininnut Anangin ”esimerkillisenä nuorille urbaaneille afrikkalaisille” Le Monde diplomatique -lehteen kirjoittamassaan artikkelissa.
Anangin taidetta on esillä julkisissa ja yksityisissä kokoelmissa Euroopassa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Hänet yhdistetään art éphémère -taidesuuntaan.
Eric Adjetey Anang on Foundation for Contemporary Art (Ghana) -järjestön jäsen vuodesta 2007 ja ranskalaisen taiteilijajärjestön ADAGPin jäsen vuodesta 2010.
Paperintekijän patsas

Paperintekijän patsas on kuvanveistäjä Erkki Kannoston tekemä pronssipatsas, joka valmistui vuonna 1989.
Sen jalusta on tehty punaisesta graniittikivestä. Patsas sijaitsee Inkeroisten torilla Kouvolassa.
Hiidenjärvi (Jyväskylä)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 50 hehtaaria, se on 1,3 kilometriä pitkä ja 550 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 3,6 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0036 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 7,3 metriä ja suurin syvyys on 14,1 metriä. Sen rantaviivan pituus on 3,0 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Makkarajoen valuma-alueeseen (14.296) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 132 metriä mpy.
Riitta Ylipahkala

Riitta ”Ritu” Ylipahkala (s. 1948) on Helsingin Saalem-seurakunnan evankelista ja nuorisotyöntekijä.
Ylipahkala toimi 1999–2003 kansanedustaja Marja-Liisa Tykkyläisen eduskunta-avustajana. Markku Vuorinen on kirjoittanut hänen elämästään muistelmakirjan nimeltä Ritu – Riitta Ylipahkalan tarina (Vantaa 1983, RV-kirjat).
Hän on elänyt rajun nuoruuden, johon kuului muun muassa huumeiden käyttöä. Uskoon tulonsa jälkeen Ylipahkala on panostanut nuorten auttamiseen, kertonut huumeiden vaaroista Suomessa ja ulkomailla sekä pyrkinyt perustamaan syrjäytymisuhassa oleville ihmisille muuta toimintaa, esimerkiksi osallistumalla entisten rikollisten kuoron ja alkoholisteille ja narkomaaneille tarkoitetun Karisma-kodin perustamiseen. Ylipahkala on kirjoittanut elämästään kirjan Pettävä pilvi.
Ylipahkala kiertää edelleen Suomessa, eri seurakunnissa, levittäen evankeliumin sanomaa ja johdattaen ihmisiä Kristukselle.
Ylipahkala on myös tehnyt TV7:lle hengellisiä, Jeesuksesta Kristuksesta ja Häneen turvautumisesta eli käytännön kristillisyydestä kertovia ohjelmia.
Sportster

Sportster on Harley-Davidson Motor Companyn rekisteröity tavaramerkki, joka on myös tehtaan moottoripyörä-mallisarjan nimi. Ensimmäinen Sportster näki päivänvalon vuonna 1957 ja on yksi pisimpään valmistuksessa olleista moottoripyörämalleista. Mallin tuotanto ja myynti jatkuu yhä. Ennen sitä valmistettiin K-mallia ("esi-Sportster"), jonka moottorikonstruktioon (yhtenäiskone) ja neljä erillistä nokka-akselia Sportster perustuu.
Korpunoi

Korpunoi (ven. Горбунки́, Gorbunki) on kylä ja maalaiskunta Leningradin alueen Lomonosovin piirissä Venäjällä. Kylä sijaitsee Nuolijoen varrella Pietarin lounaispuolella. Korpunoin kylässä on 7 600 ja kunnassa 9 700 asukasta (vuonna 2010).
Korpunoin kunnan pinta-ala on 33,7 neliökilometriä. Se rajoittuu Lomonosovin piirin Annamoision, Teppolan ja Ropsunhovin kuntiin sekä Pietarin kaupungin Pietarhovin piiriin. Keskuskylän Korpunoin lisäksi kuntaan kuuluvat seitsemän kylää: Raikkosi eli Nuolijoki (ven. Райкузи, Raikuzi), Rospeekka (Разбегаево, Razbegajevo), Sameraisi (Новополье, Novopolje), Srednjaja Kolonija (Средняя Колония), Staryje Zavody (Старые Заводы), Vellankontu (Велигонты, Veligonty) ja Ylä-Kalanisto (Верхняя Колония, Verhnjaja Kolonija).
Toiseen maailmansotaan saakka seudulla asui venäläisten lisäksi inkerinsuomalaisia ja saksalaisia. Raikkosi, Rospeekka ja Sameraisi kuuluivat Hietamäen luterilaiseen seurakuntaan. Jälkimmäisessä oli myös ortodoksisia inkerikkoja. Nuolijokeen laskevan Mustajoen suussa sijaitseva kunnan entinen keskuspaikka Staryje Zavody on saanut alkunsa 1700-luvun alussa syntyneestä Strelnan tiilitehtaan työläisasutuksesta. Vuonna 1810 Nuolijoen varrelle perustettiin saksalaisia siirtokuntia. Venäläisessä Korpunoin kylässä oli suuriruhtinaan kartano.
Nykyään Korpunoi on Lomonosovin piirin suurin asutuskeskus. Siellä toimii Lomonosovskajan suurkanala, joka on yksi Euroopan suurimmista. Kunnassa on keskikoulu, Korpunoin ja Rospeekan kulttuuritalot, kaksi kirjastoa ja poliklinikka. Nähtävyyksiin kuuluu entisen Korpunoin kartanon puisto. Kunnan alueella on laajoja puutarhapalsta-alueita.
Yhteiskuntasopimus

Yhteiskuntasopimus on yleinen eettinen julkisen moraalin yhteiskuntafilosofinen perustelu, jonka mukaan luonnontilassa olevat ihmiset solmivat keskenään sopimuksen, jolla he perustavat valtion. Sopimuksessa määritetään kansalaisten ja valtion oikeudet ja velvollisuudet. Yhteiskuntasopimusetiikkaa kutsutaan myös kontraktarismiksi. Tässä yhteydessä käsitteellä yhteiskunta tarkoitetaan valtiota.
Alun perin termiä käytti Jean-Jacques Rousseau teoksessaan Yhteiskuntasopimuksesta. Yhteiskuntasopimuksen perusidean mukaista valtioihannetta kannattivat häntä ennen kuitenkin jo Thomas Hobbes, John Locke ja Hugo Grotius. 1900-luvulla yhteiskuntasopimusperinnettä on edustanut John Rawls.
Kukaan yllä mainituista filosofeista ei kuitenkaan yrittänyt väittää, että tämä olisi todenmukainen selitys valtioiden synnyille; pikemminkin kyseessä on filosofinen perustelu sille, miksi valtio on olemassa. Hobbesin aikoihin pidettiin syntyselitys vahvasti todellisena mahdollisuutena ymmärtää mitään ilmiötä, ja yhteiskuntasopimus on selitys sille, miksi ihmiset muodostaisivat valtion eivätkä eläisi anarkiassa.
Koska teoria olettaa kansalaisten julkilausumattoman suostumuksen sopimukseen, jotkut filosofit kuten Lysander Spooner pitävät sitä pitämättömänä. Tähän yhteiskuntasopimuksen kannattajat usein perustelevat useimpien muidenkin yhteiskunnassamme pienemmällä tasolla vallitsevien sopimusten olevan julkilausumattomia.
Jotkut yhteiskuntafilosofit kannattavat eroamisoikeuksia valtiosta yhteiskuntasopimuksellisin perustein, väittäen nykyisen valtion olevan moraalisesti oikeutettu vain jos se oikeasti nousee luonnontilasta ja kaikki kansalaiset ”liittyvät” siihen vapaaehtoisesti. Tämän teorian mukaan kaikille kansalaisille pitäisi antaa mahdollisuus erota valtiosta, olla maksamatta veroja mutta olla myös nauttimatta valtion suojasta tai omaisuudesta pakollisia asioita, kuten teitä lukuun ottamatta (teiden käytöstä henkilö saattaisi joutua vaikkapa maksamaan käyttömaksua).
Äärimmäisyyteen tämän teorian on vienyt Henry David Thoreau kansalaistottelemattomuudellaan, kun hän perusteli verojen maksamattomuuttaan haluttomuudellaan rahoittaa Meksikon–Yhdysvaltain sotaa. Myös filosofi Jan Narveson on puolustanut anarkokapitalismia kontraktarismilla.

Yhteiskuntasopimusteorioiden arvostelua

Esimerkiksi G. W. F. Hegel arvosteli yhteiskuntasopimusteorioita kehämäisyydestä. Hänen mukaansa niitä esittäneet uuden ajan alkupuolen ajattelijat heijastivat oman aikansa ihmisen kaukaiseen, kuvitteelliseen menneisyyteen, jossa ”luonnontilaiset” ihmisyksilöt olisivat tehneet kyseisen sopimuksen. Kuitenkin Hegelin mukaan ihmisen näkeminen persoonallisena yksilönä on historiassa suhteellisen myöhäinen ilmiö, ja joka tapauksessa ristiriidassa sinänsä persoonattoman luonnon kanssa. ”Luonnontilainen” ihminen ei Hegelin mukaan voi olla ”yksilö” siinä mielessä kuin yhteiskuntasopimus edellyttäisi. Lisäksi ajatus ”sopimuksesta” edellyttää jo itsessään lakien ja järjestäytyneen yhteiskunnan olemassaoloa. Hegelin arvostelun ydin on, että puhe luonnontilassa tehdyistä sopimuksista on sisältöä vailla.
Lescun

Lescun on kunta Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 203 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Lescunin pinta-ala on 61 neliökilometriä.
Texasin moottorisahamurhat (vuoden 2003 elokuva)

Juoni

Elokuva kertoo joukosta nuoria, jotka matkalla Lynyrd Skynyrdin konserttiin poimivat kyytiinsä oudosti käyttäytyvän liftarin, joka lopuksi ampuu itsensä. Etsiessään apua Texasin syrjäkyliltä nuoret joutuvat pian paikallisen mielisairaan tappajaperheen kynsiin, joista vaarallisin on moottorisahaa aseenaan käyttävä, kasvosairauksinen Leatherface.
BLU-82

BLU-82 ("Commando Vault", "Big Blue 82" tai "Daisy Cutter") on Yhdysvaltain asevoimien kehittämä ja käyttämä C-130 Hercules -kuljetuskoneesta pudotettava 6 800-kiloinen (15 000 paunainen/lbs.) yleispommi. BLU-82 on kehitetty lähellä maanpintaa räjähtäväksi kraatteria jättämättömäksi raivauspommiksi, jolla Yhdysvaltain asevoimat Vietnamin sodassa pyrki raivaamaan lento- ja helikopterikenttiä. Persianlahden sodassa kokeiltiin pommin käytettävyyttä miinakenttien raivaamiseen, mutta tuloksista ei ole tietoa. Myöhemmin pommia käytettiin sekä sen räjähde- että psykologisten vaikutusten takia. Pommiin kuuluu erillinen lavetti, jolla se vedetään vetovarjon avulla ulos koneesta, jonka jälkeen lavetti irtautuu pommista.
Trimesiinihappo

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa trimesiinihappo on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hieman veteen ja paremmin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin ja dietyylieetterin. Trimesiinihappo on heikko happo, jolla on kolme protonia, jotka se voi luovuttaa. Näiden reaktioiden pKa-arvot ovat pKa₁ 2,1, pKa₂ 3,9 ja pKa₃ 4,7. Trimesiinihappo kiteytyy vesiliuoksesta hydraattina. Hydraatti muodostaa vetysidosten välityksessä rakenteen, jonka aukkoihin voi sitoutua vierasmolekyylejä.
Trimesiinihappoa esiintyy hieman kivihiilitervassa ja ligniitissä. Sitä myös muodostuu hapetettaessa näitä. Tyypillisin tapa yhdisteen valmistamiseen on mesityleenin hapetus kaliumpermanganaatin avulla. Trimesiinihappoa käytetään ristiinsitojana valmistettaessa kiinteitä rakettipolttoaineita. Siitä valmistetaan myös muovinpehmentiminä käytettäviä estereitä, polymeerejä ja kromatografiakolonnien stationäärifaaseja.
Stephen Sinclair

Stephen Sinclair (s. 1956) on uusiseelantilainen näytelmäkirjailija sekä elokuvakäsikirjoittaja ja -ohjaaja.
Sinclair syntyi Aucklandissa vuonna 1956. Hänen isänsä oli historioitsija ja runoilija Keith Sinclair. Hän opiskeli Aucklandin ja Victorian yliopistoissa ja sai B.A.-tutkinnon maoreihin keskittyneestä kulttuurintutkimuksesta vuonna 1979. Valmistuttuaan Sinclair työskenteli kaksi vuotta tutkijana yliopistolla ja sen jälkeen maorinkielisten käsikirjoitusten kääntäjänä Uuden-Seelannin arkistossa.
Sinclairin näytelmistä tunnetuin on yhdessä Anthony McCartenin kanssa kirjoitettu vuoden 1987 yleisömenestys Ladies’ Night, joka kertoo ryhmästä strippareiksi ryhtyviä työttömiä miehiä. Sinclair ja McCarten yrittivät haastaa kymmenen vuotta myöhemmin julkaistun brittiläisen Housut pois! -elokuvan tekijät oikeuteen plagioinnista, mutta kiista sovittiin lopulta oikeuden ulkopuolella.
Sinclair oli käsikirjoittamassa Peter Jacksonin elokuvia Meet the Feebles (1989) ja Aivokuollut (1992) yhdessä Jacksonin ja Fran Walshin kanssa. Aivokuollut perustuu hänen tarinaideaansa. Sinclair osallistui myös Taru sormusten herrasta -elokuvien käsikirjoittamisen varhaisvaiheisiin 1990-luvun lopulla; hän jätti projektin melko aikaisin, mutta ehti tuoda käsikirjoitustiimiin silloisen seurustelukumppaninsa Philippa Boyensin. Sinclairin panos käsikirjoittamiseen tunnustettiin krediitillä trilogian toisessa elokuvassa Taru sormusten herrasta: Kaksi tornia (2002).
Sinclair on kirjoittanut myös runoja ja lastenkirjoja. Ensimmäinen Sinclairin ohjaama täyspitkä elokuva on vuonna 2010 ensi-iltansa saanut Russian Snark.
Borom Sarret

Elokuvan juoni

Mustavalkoinen elokuva seuraa yhtä köyhän kärrymiehen työpäivää Dakarissa. Elokuvan päähenkilö on vaatimattoman, ihmisten ja tavaroiden kuljettamiseen käytettävän hevosvetoisen kärryn kuljettaja (borom sarret). Päivään sopii monia pieniä tuokiokuvia ja paljon katunäkymiä afrikkalaisen kaupungin elämästä. Aina kuljettaja ei saa odottamaansa maksua kyydistään. Hän kuljettaa niin talousvaikeuksista kärsivää rouvaa kaupungilla kuin raskaana olevaa naista puolisoineen synnytyssairaalaan. Mukana kulkee tynnyreitä kuin rakennustiiliäkin. Kun kuollutta pikkulasta tuovaa miestä ei päästetä hautausmaalle jonkun puuttuvan paperin vuoksi, kärrynkuljettaja jättää ruumiin maahan ja poistuu. Hyvin pukeutunut mies pyytää kuljettajaa viemään hänet kaupungin vauraampaan uuteen osaan. Suhteillaan kehuskeleva ja hyvää palkkiota lupaileva kyytiläinen suostuttelee kuljettajan matkaan vaikka hevoskärryt on kielletty tässä uudessa kaupunginosassa. Kyydin pysäyttävä poliisi paitsi polkee kärrynkuljettajan vahingssa pudottaman mitalin kenkänsä alle, myös takavarikoi sakon panttina kärrynkuljettajan kärryn. Kyydittävä livahtaa pois maksamatta, jatkaa autolla. Kärrynkuljettaja palaa kotiin laihan hevosensa kanssa ilman kärryjään, rahaa ja ruokaa.
Feminiinisyys

Käytös ja persoonallisuus

Vaikka naisellisina pidetyt piirteet eivät ole täysin samat kaikkialla, tyypillisimmin niihin kuuluvat: lempeys, empatia, sensitiivisyys, huolehtivuus, herttaisuus, myötätunto, suvaitsevaisuus, hoivavuus, kunnioittavuus ja halu saada huolenpitoa.
Androgyyni on ihminen, jolla on sekä maskuliinisia että feminiinisiä piirteitä ja hän asettuu psykologisten sukupuoliominaisuuksiensa perusteella maskuliini-feminiinijatkumon keskivälille. Androgyynisyys on psykologinen ominaisuus, joka ei siis tarkoita sukupuolettomuutta tai intersukupuolisuutta. Androgyynisyys ei myöskään automaattisesti tarkoita, että henkilö kuuluu johonkin seksuaali- tai sukupuolivähemmistöön.

Vaatteet ja ulkonäkö

Länsimaisissa kulttuureissa ihanteelliseen naiselliseen ulkonäköön ovat perinteisesti kuuluneet pitkät, liehuvat hiukset, kirkas iho, kapea vyötärö ja vähäinen tai olematon kasvo- ja vartalokarvoitus. Muissa kulttuureissa, kuitenkin odotukset ovat erilaisia. Esimerkiksi monissa osissa maailmaa kainalokarvoja ei pidetä epänaisellisina. Nykyään vaaleanpunainen yhdistetään naisellisuuteen, mutta 1900-luvun alussa vaaleanpunainen yhdistettiin poikiin ja sininen tyttöihin.
Feministit ovat arvostelleet näitä naisellisia kauneusihanteita rajoittaviksi, epäterveellisiksi ja jopa rasistisiksi. 
Monissa muslimimaissa naiset ovat velvollisia peittämään päänsä hijabilla (huntu). Se on naisellisen vaatimattomuuden ja moraalin symboli.

Julia Seranon on transfeministinen arvostelu

Kirjassaan Whipping Girl: A Transsexual Woman on Sexism and the Scapegoating of Femininity (2007) transsukupuolinen kirjailija ja biologi Julia Serano ei hyväksy feminiinisyyden kuvaamista "keinotekoisena" tai "performanssina". Hänen mukaansa tietyt feminiinisyyden ja maskuliinisuuden aspektit ovat biologisen sukupuolen luonnollisia seurauksia, jotka voivat edeltää sosialisaatiota. Tämän vuoksi feministit eivät saa keskittyä naisvartaloisiin, vaan kaikki feminiinisyyden muodot pitää voimauttaa. Ennen sitä minkäänlainen sukupuolten tasa-arvo ei hänestä ole aidosti saavutettavissa.
Lauttasaaren VPK

Lauttasaaren VPK on vuonna 1916 perustettu sopimuspalokunta, joka toimii Helsingin Lauttasaaressa. Lauttasaaren VPK on yksi Helsingin 15 sopimuspalokunnasta. VPK toimii Helsingin kaupungin Pelastuslaitoksen alaisuudessa.
VPK:n palokuntatalo on osoitteessa Tallbergin puistotie 10.
Loppisjärvi (Orivesi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,0 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Pukalan valuma-alueella (35.39), jonka Pukalan alueeseen (35.393) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 143 metriä mpy.
Pentti Raitanen

Pentti Tapani Raitanen (s. 5. elokuuta 1956 Kylmäkoski) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen pituushyppääjä. Hän edusti vuodesta 1991 lähtien Jokioisten Jännettä.
Kalevan kisoista Raitanen saavutti neljä hopeaa vuosina 1977, 1978, 1980 ja 1984 sekä pronssia vuonna 1979. Lisäks hän saavutti sisäratojen SM-kilpailuista kaksi kultaa vuosina 1978 ja 1981, kaksi hopeaa vuosina 1983 ja 1984 sekä kaksi pronssia vuosina 1979 ja 1980.
Virallisissa kilpailuissa Raitanen ei ole esiintynyt vuoden 1992 jälkeen.