google/wiki40b huggingface dataset:
Surinamen vaakuna

Surinamen vaakuna on Surinamen kansallistunnus lipun, moton ja kansallislaulun ohella. Se otettiin käyttöön 25. marraskuuta 1975 maan itsenäistyttyä. Vaakunan kummallakin puolella seisovat vaaleat intiaanit jousipyssyineen. Kilvessä on palmu ja Afrikasta purjehtiva laiva. Vaakunan keskellä on vihreä neljäkäs, jonka kärjet symboloivat tuulen neljää suuntaa. Sen keskellä on keltainen pentagrammi, jonka sakarat symboloivat viittä maanosaa, joista surinamelaiset ovat muuttaneet (Afrikka, Amerikka, Australia, Aasia ja Eurooppa). Vaakunan alalaidassa lukee maan latinankielinen motto Justitia - Pietas - Fides, suomeksi Oikeus - Velvollisuus - Uskollisuus.
Ensio Nieminen

Elo Ensio Nieminen (s. 30. maaliskuuta 1930) on suomalainen kilpauransa päättänyt ratapyöräilijä.
Helsingin Työväen Pyörä-Veikkoja edustanut Nieminen kilpaili tandemajossa Helsingin kesäolympialaisissa 1952, missä hän parinsa Olavi Linnonmaan kanssa hävisi alkueränsä ja keräilyeränsä.
2. elokuuta

2. elokuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 214. päivä (215. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 151 päivää.
Ilmakehätieteet

Ilmakehätieteet tutkivat niin ilmakehien fysikaalisia, kemiallisia kuin meteorologisiakin ominaisuuksia. Täten tutkimuskohteena voi olla paitsi Maan, myös muiden planeettojen kuten Marsin kaasukehä.
Maria Drockila

Maria Drockila (s. Kotka) on suomalainen yrittäjä ja missi. Hänet valittiin vuoden 1997 Miss Suomi -kilpailun toiseksi perintöprinsessaksi, mutta hän luopui perintöprinsessan tittelistään muutama kuukausi myöhemmin, kun Spede Pasanen teki hänestä Spede-yhtiöiden toimitusjohtajan. Vuonna 1998 hän perusti oman yrityksen, kynttilöitä valmistavan Maria Drockila Oy:n. Maria Drockila valittiin Suomessa vuoden nuoreksi yrittäjäksi vuonna 2006.
Drockila oli vuosina 2004–2011 naimisissa Perheyritysten liiton puheenjohtajana toimineen Janne Timosen kanssa. Heillä on vuonna 2007 syntynyt tytär.
Drockila nimitettiin vuonna 1997 Spede-yhtiöiden toimitusjohtajaksi. Yleisesti uskottiin Pasasen ja Drockilan seurustelevan. Pasanen oli vuosien 1998–1999 aikana lainannut Drockilalle yhteensä 1 850 000 markkaa 30 vuoden laina-ajalla ilman korkoa. Pasasen 26. heinäkuuta 2000 laatiman testamentin mukaan Drockila saa velat anteeksi siten, että ne mitätöityvät ja raukeavat lopullisesti ja mitätöinnistä seuraava perintövero on maksettava kuolinpesän varoista. Speden tytär Pirre ja Drockila riitelivät perintöveron maksamisesta ja 220 000 markasta, jotka Spede lainasi vielä Drockilalle testamentin teon jälkeen. He saivat riitansa sovittua ennen oikeudenkäyntiä. 
Vuonna 2012 Drockila sävelsi yhdessä serkkunsa Sofia Kososen kanssa kappaleen "Road of Light", jonka tuotto lahjoitettiin hyväntekeväisyyteen. Singlestä otettiin 10 000 kappaleen painos ja sitä myytiin Drockilan kynttilöiden myyntipisteissä.
Drockila osallistui ja voitti televisiosarja Diilin kauden 2013 kilpailun. Tuolloin julkisuuden henkilöt kilpailivat Hjallis Harkimon johdolla.
Hiisi (Pertteli)

Hiisi on kyläkeskus, postinumeroalue (25370 Pertteli) ja historiallinen kylä Perttelissä Salossa. Hiisi sijaitsee Perttelin pohjoisosassa Uskelanjoen yläjuoksulla, missä joen etelärannalla on Ison-Hiiden kylä ja joen pohjoisrannalla sijaitsevat Vähän-Hiiden ja Nokka-Hiiden kylät. Lähikyliä Perttelissä ovat joen eteläpuolella Inkere ja Patala etelässä ja joen pohjoispuolella Vihmalo lännessä ja Pitkäkoski ja Haali idässä.

Historia

Perimätieto kertoo Hiiden olevan Perttelin vanhin kylä, mutta tosiasiassa se on Perttelin kylistä nuorimpia, mitä todistaa sen kuuluminen historiallisesti niin sanottuihin ruotsalaisen oikeuden kyliin yhdessä Uskelan suurpitäjän takamaakylien kanssa. Keskiaikainen Hiiden kylä on myöhemmin jakautunut kolmeksi kyläksi, Isoksihiideksi, Vähäksihiideksi ja Nokkahiideksi eli Härkähiideksi, jotka nykyään muodostavat kukin oman kylänsä. Sana hiisi tarkoittaa historiantutkija Aulis Ojan mukaan uhrilehtoa ja samaan tulokseen on tullut myös kielitieilijä Mauno Koski. Kulttuurihistorioitsija Veikko Litzenin mukaan Hiisi-nimet kertoisivat muinaisen pitäjäyhteisön hajoamisesta kristilliseen ja ei-kristilliseen yhteisöön kristinuskon vakiintumisen aikoihin. 
Hiiden kautta kulkee historiallinen Hiidentie, jonka alkuosan Uskelan ja Perttelin välillä Museovirasto on määritellyt yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.

Palvelut

Hiidessä toimii peruskoulun 1-6 luokkien opetusta antava Hiiden koulu.

Liikenne

Tärkeimpiä liikenneväyliä alueella ovat Uskelanjoen etelärantaa seuraileva, Perttelin kirkolta tuleva ja Rekijoen suuntaan jatkuva yhdystie 2403 eli Isohiidentie sekä joen pohjoisrantaa noudatteleva, Perttelin kirkolta Vihmalon kautta tuleva Vähähiidentie. Näitä yhdistää Hiiden kyläkeskuksen luona Uskelanjoen ylittävä Illinkoskentie, ja Hiiden koulun luona Vähähiidentiestä erkanee Pitkäkosken ja Haalin suuntaan Uskelanjoen pohjoisrantaa noudatteleva Rekijoentie. Hiiden kyläkeskuksesta pohjoiseen kantatielle 52 johtavat Nokkahiidentie ja Isovuorentie ja Kiikalasta Kuusjoelle liikennettä välittävälle Yhdystielle 2405 eli Kärkeläntielle Ihamäentie. Historiallisen Hiidentien osuuksia ovat Vähähiidentie Hiiteen asti ja siitä eteenpäin Rekijoentie Haalin suuntaan.
Leonid Mandelstam

Elämä

Leonid Mandelstam syntyi 1866 lääkärin poikana Mogiljovissa, joka tuolloin kuului Venäjän keisarikuntaan (nykyään osa Valko-Venäjää). Hän opiskeli ensiksi Keisarillisessa Novorossian yliopistossa Odessassa, mutta tuli erotetuksi 1899 poliittisen toiminnan vuoksi. Hän jatkoi opintojaan Strasbourgin yliopistossa ja väitteli tohtoriksi 1901. Mandelstam sai dosentuurin Strasbourgissa 1907, ja professorin viran 1913. Hän palasi Venäjälle ensimmäisen maailmansodan syttyessä 1914. Hän sai teoreettisen fysiikan professorin viran Moskovan valtionyliopistossa 1925. Mandelstam sai Stalinin palkinnon v. 1942. Hän kuoli Moskovassa vuonna 1944.

Tieteellinen työ

Mandelstam tutki värähtelyjä eri muodoissaan, mm. optiikassa ja kvanttimekaniikassa. Yhdessä Grigori Landsbergin kanssa hän havaitsi Raman-sironnan kvartsikiteessä samanaikaisesti C.V. Ramanin kanssa. Koska Ramanin tulokset olivat kattavampia ja hän julkaisi ne aiemmin, ilmiö sai hänen nimensä. Neuvostoliittolaiset fyysikot käyttivät silti vuosikausia ilmiöstä Mandelstamin antamaa nimeä "kombinatorinen [valon] sironta".
Vuonna 1934 Mandelstam siirtyi Lebedev-instituuttiin, missä hän työskenteli optiikan, radiofysiikan ja -tekniikan, sekä teoreettisen fysiikan parissa. Hän toimi myös Igor Tammin opettajana ja ohjaajana.
Brad Dourif

Yksityiselämä

Dourif oli naimisissa Joni Dourifin kanssa. Heillä on kaksi tytärtä, joista Fiona Dourif on myös näyttelijä.
Yoona

Nuoruus

Yoona syntyi Etelä-Korean pääkaupungissa Seoulissa 30. toukokuuta 1990. Hänet on koulutettu näyttelemiseen, tanssimiseen ja laulamiseen.
Yoona on valmistunut vuonna 2009 Daeyoung High School -lukiosta, ja nykyään hän opiskelee yhdessä yhtyetoveri Seohyunin kanssa Dongguk Universityyssa pääaineenaan teatteri ja musiikki.

Tausta

Yoona debytoi näyttelijänä vuonna 2007 draamassa 9 Ends, 2 Outs. Vuonna 2008 hän näytteli draamassa Woman of Matchless Beauty ennen ensimmäistä päärooliaan draamassa You Are My Destiny. Vuonna 2009 Yoona oli draamassa Cindrella Man, rinnallaan Kwon Sang-woo.

Mainokset ja viihdeala

Ennen debyttiään Girls' Generationin kanssa, Yoona oli tunnettu viihdealalla. Hän muun muassa teki mainoksia ja oli mallina useissa lehdissä samalla, kun oli harjoittelijana SM Entertainmentilla. 
Toukokuussa 2008 Yoona ja hänen yhtyekaverinsa Tiffany ja Jessica sekä yhtyeen TVXQ jäsenet olivat Haptic Motionin TV-mainoksessa.
Yoona yhdessä yhtyekaverinsa Sooyoungin kanssa olivat malleina "08-09 F/W SFAA Seoul Collection-Lee Joo-Young Fashion Show" -nimisessä muotinäytöksessä Seoul Hakyohul Exhibiton Hallilla 20. maaliskuuta 2008. 
Huhtikuussa 2010 Yoona teki yhtyekavereidensa Yurin ja Seohyunin sekä 2PM:n jäsenten Nichkhunin, Taecyeonin ja Chansungin kanssa musiikkimainoksen vesipuisto Caribbean Baylle. Mainos julkaistiin toukokuun puolivälissä, ja sen kappale nimettiin Cabiksi.
Yoonan ensimmäinen soolokappale "Innisfree Day" julkaistiin 30. elokuuta 2010.
Paul Hazoumé

Paul Hazoumé (15. huhtikuuta 1890 Porto-Novo, Dahomey – 18. huhtikuuta 1980 Cotonou, Beninin kansantasavalta) oli beniniläinen kirjailija, opettaja, kansatieteilijä ja poliitikko.

Elämä ja tuotanto

Paul Hazoumé oli syntyisin Porto Novon kuningaskunnan aatelistosta. Hänen isänsä Alamavo Hazoumé oli kuningas Toffan pääneuvonantaja Porto-Novossa. Hän menestyi koulussa hyvin, ja etnografi, lähetyssaarnaaja Francis Aupiais auttoi häntä pääsemään Dakariin William Pontyn normaalikouluun, jota pidettiin aikansa parhaimpana Länsi-Afrikassa.
Palattuaan Dahomeyhin Hazoumé ryhtyi opettamaan Ouidahissa ja eteni siellä kouluhallinnon johtajaksi. Vuonna 1917 hänet nimitettiin vastaavaan virkaan Abomeyssa. Hänelle myönnettiin Ranskan kansalaisuus vuonna 1919, mikä oli harvinainen saavutus afrikkalaiselle ennen toista maailmansotaa. 
Vuonna 1931 hän edusti Dahomeyta Kansainvälisessä siirtomaiden näyttelyssä sekä myös Kansainvälisessä siirtomaiden välisessä ja alkuperäiskansojen kongressissa. Palattuaan hän työskenteli Cotonoun kouluhallinnossa.
Hazoumé alkoi kirjoittaa historiallisten teosten sarjaa ollessaan Ouidahissa ja Abomeyssä, ja hän julkaisi artikkeleita Ouidahin historiallisesta dynastiasta arvovaltaisissa Ranskan Länsi-Afrikan julkaisuissa. Ranskan kenraalikuvernööri palkitsi hänen etnograafisen kirjoituksensa La pacte de sang du Dahomey (1937).
Hazoumé julkaisi historiallisen romaanin Doguicimi vuonna 1938. Sitä pidetään ensimmäisenä beniniläisenä romaanina. Hän selostaa romaanissa Dahomeyn kuningaskunnan ihnimillisiä uhrauksia ja sen julmuutta sekä osoittaa, miten Atlantin orjakauppa ja kilpailu muiden kuningaskuntien kanssa vaikuttivat Dahomeyn kuningaskuntaan. Hazoumélle myönnettiin romaanista kaksi palkintoa, ja Ranskan hallitus tarjosi hänelle työpaikan Pariisin Musée de l’Hommessa, jossa hän toimi vuodesta 1937 toisen maailmansodan syttymiseen asti. 
Sodan loppuvaiheessa hänestä tuli arvostetun lehden Présence Africainen toimittaja. Négritude-liikkeen muiden kirjailijoiden tavoin hän piti itseään afrikkalaisena humanistina. Hän osallistui Mustien kirjailijoiden ja taiteilijoiden ensimmäiseen kansainväliseen konferenssiin Pariisissa vuonna 1956. 
Toisen maailmansodan jälkeisinä vuosina Hazoumé osallistui paikalliseen politiikkaan, jolloin hänestä tuli Cotonoun vaalilautakunnan sihteeri. Hän oli Dahomeyn Progressiivisen Unionin (UPD), nykyisen Beninin suuren poliittisen puolueen perustajia. Hän toimi Ranskan unionin jäsenenä vuodesta 1947, kunnes se hajotettiin vuonna 1958. Hän oli sen kulttuurikomission ja ulkomaisten kulttuurien komission varapuheenjohtajana. Hazoumé oli Alueellisen kokouksen varaedustaja 1952–1957. Hänestä tuli yhdistyksen Association des Anciens du Dahomeyn puheenjohtaja vuonna 1964.
Itsenäistymisen jälkeen monet afrikkalaiset kirjailijat ja kriitikot Dahomeyn tasavallassa pitivät Hazouméa liian läheisesti liittyneenä Ranskan kolonialismiin ja kielsivät hänen teoksensa. 
Hazoumé pyrki presidentiksi kiistanalaisissa vaaleissa toukokuussa 1968, mutta sai äänistä vain 11 091 ääntä eli 3,9 prosenttia, mikä johtui vahvasta regionalismista. Paul Hazoumé kuoli 90-vuotiaana 18. huhtikuuta 1980.
Kuttakosken kanava

Kuttakosken kanava on 1 050 metriä pitkä avokanava Kuopion Karttulassa Virmasveden ja Kuttajärven välillä. Suurin sallittu aluksen leveys on 6,5 metriä, syväys 1,0 metriä ja maston korkeus 3,6 metriä. Kanava rakennettiin vuosina 1894–1895.
Anne Borgström

Anne Borgström (s. 1964) on suomalainen meteorologi, joka on 1990-luvulta lähtien ennustanut säätä Ylen tv-kanavilla. Borgström on nuorempana ollut amatööriteatteriryhmän jäsen.
orgström aloitti tv-meteorologin työnsä maaliskuussa 1997, kun Yle aloitti Aamu-TV-lähetyksensä.
Niels Ebbesen

Niels Ebbesen (k. 1340) oli tanskalainen vapaustaistelija. Hän surmasi kuningas Valdemar III:n holhoojan Holsteinin kreivi Gerhard III:n. Surma tapahtui Randersissa. Jyllannissa puhkesi surman vuoksi kapina holsteinilaisia vastaan. Niels Ebbesen kaatui Skanderborgin piirityksessä.
Ruostevuoristokardinaali

Levinneisyys

Ruostevuoristokardinaalia tavataan Argentiinassa ja Boliviassa. Laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi, koska sen kanta on pieni ja vähenemässä.

Elinympäristö

Ruostevuoristokardinaali elää pensaikkoalueilla ja avoimilla alueilla, joilla on myös pensaikoita, leppiä tai Polylepis-suvun puita. Lajin elinympäristöt sijaitsevat 2 500–4 000 metrin korkeudella merenpinnasta.
Monika Fagerholm

Monika Kristina Fagerholm (s. 26. helmikuuta 1961 Helsinki) on suomalainen ruotsiksi kirjoittava kirjailija.

Ura

Fagerholm opiskeli Helsingin yliopistossa psykologiaa ja kirjallisuutta ja valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi vuonna 1987. Samana vuonna hän julkaisi esikoisteoksensa, novellikokoelman Sham. Vuonna 1990 ilmestyi novelikokoelma Patricia.
Varsinaiseksi läpimurtoteokseksi muodostui Fagerholmin vuonna 1994 ilmestynyt romaani Underbara kvinnor vid vatten (suom. Ihanat naiset rannalla), joka oli ilmestymisvuonnaan ehdolla Finlandia-palkinnon saajaksi. Vuonna 1995 Fagerholm sai teoksesta Runeberg-palkinnon ja Kiitos kirjasta -mitalin. Lisäksi se oli August-palkintoehdokkaana Ruotsissa. Kirja on käännetty yhdeksälle kielelle ja Claes Olsson ohjasi sen pohjalta samannimisen elokuvan vuonna 1998.
Vuonna 1998 ilmestyi Fagerholmin toinen romaani Diva (suom. Diiva). Sen jälkeen hän kirjoitti kuusi vuotta seuraavaa romaaniaan Den amerikanska flickan (suom. Amerikkalainen tyttö). Vuonna 2005 Fagerholmille myönnettiin romaanista August-palkinto. Teosta myytiin yksistään Ruotsissa 150 000 kappaletta. Vuonna 2006 kirjasta myytiin elokuvaoikeudet. Siitä on tehty myös teatterisovitus Turun ruotsalaiseen teatteriin vuonna 2007 ja Teatteri Takomon dramatisointi vuonna 2012.
Fagerholmin neljäs romaani Glitterscenen (suom. Säihkenäyttämö) ilmestyi vuonna 2009. Se on itsenäinen jatko-osa Amerikkalaiselle tytölle. Fagerholmin seuraava teos oli vuonna 2012 ilmestynyt Lola uppochner (suom. Lola ylösalaisin), joka nähtiin myös televisiosarjana. Vuonna 2019 hän julkaisi romaanin Vem dödade bambi? (suom. Kuka tappoi bambin?), joka käsittelee joukkoraiskausta ja sen seurauksia.
Fagerholm on saanut useita palkintoja ja tunnustuksia. Vuosina 1995, 1999 ja 2005 hän sai Svenska litteratursällskapet i Finlandin palkinnon. Syksyllä 2009 Fagerholmille myönnettiin valtion viisivuotinen taiteilija-apuraha. Vuonna 2010 hänet palkittiin Pro Finlandia -kunniamerkillä ja vuonna 2013 hän sai kirjallisuuden valtionpalkinnon. Keväällä 2016 Fagerholmille myönnettiin Ruotsin akatemian pohjoismainen palkinto, jonka arvo on 400 000 kruunua.

Yksityiselämä

Fagerholmin vanhemmat olivat professori Nils-Erik Fagerholm ja kirjastoamanuenssi Kristina Herrgård. Hän asuu Tenholassa. Fagerhol katsoo olevansa vapaaehtoisesti lapseton. Fagerholm on kertonut julkisuudessa alkoholismistaan.
Maria Aleksandrovna Romanova

Lapsuus

Suuriruhtinatar Maria sai opetusta kotonaan opettajattarensa, kreivitär Tolstoin valvonnassa. Häntä valmennettiin avioliittoa varten, vaikka hänen vanhempansa olivatkin haluttomia luopumaan hänestä. Maria oli erittäin musikaalinen. Pitkillä matkoilla hän opetti musiikkia nuoremmille veljilleen Sergeille ja Pavelille. 
Marian toive mennä naimisiin kuningatar Viktorian toiseksi vanhimman pojan, prinssi Alfredin kanssa herätti levottomuutta kummankin vanhemmissa, sillä Venäjän ja Englannin suhteet olivat tuolloin kireät. Mutta nuoret saivat tahtonsa läpi ja heidät vihittiin Talvipalatsin Suuressa kappelissa tammikuussa 1872. Maria Aleksandrovnan oli vaikea sopeutua Englannin hoviin ja hänen ansionsa pääsivät esiin vasta, kun hänen puolisostaan tuli Saksi-Coburg-Gothan herttua.

Ensimmäisen maailmansodan aikaan

Vaikka Maria pysyikin aina mieltymyksiltään ja käytökseltään hyvin venäläisenä, hänen kerrotaan muuttuneen sodan aikana kiihkeän saksalaismieliseksi. Coburgin hallitsijasukuun kohdistui sodan syttyessä suurta vihamielisyyttä englantilaisten ja venäläisten sukulaisuussuhteiden vuoksi, minkä Maria Aleksandrovna itse sai karvaasti kokea. Coburgien hallitsijahuoneen luhistuminen oli viimeinen isku, ja Maria pakeni Sveitsiin kuten serkkunsakin.
Maria Aleksandrovna kuoli Sveitsissä lokakuussa 1920.
Jalkojen sitominen

Jalkojen sitominen oli Kiinassa harjoitettu tapa, jossa nuorten tyttöjen varpaat taivutettiin jalkapöydän alle ja sidottiin, minkä johdosta jalat kasvoivat vääristyneeseen muotoon. Sidotut jalat myös vaikeuttivat kävelemistä. 
Jalkojen sitominen sai tiettävästi alkunsa Kiinan keisarihovissa Song-dynastian aikana (969–1279), joskin myöhemmin levinneiden legendojen mukaan se olisi peräisin jo Shang-dynastian ajalta, toiselta vuosi­tuhannelta ennen ajan­laskumme alkua. Syynä tähän erikoiseen ja kivuliaaseen tapaan oli muoti: mitä pienemmät jalat naisella oli, sitä kauniimpi hän oli. Lisäksi kaupungistuneen yläluokan miehet halusivat tällä tavoin osoittaa, että heidän keskuudessaan naistensa ei tarvinnut tehdä maatalous­töitä. Tavan yleistyttyä myös sen aiheuttama vaappuva ja hidas kävelytapa tuli ihanteeksi. Jalkojen sitominen jatkui pitkän aikaa varsinkin yläluokan keskuudessa, kunnes se lopetettiin kommunistien tultua valtaan. 
Jalkojen sidonta oli jo aikaisemmin useita kertoja pyritty kieltämään, joskin huonolla menestyksellä. Kiinan 1600-luvulla valloittaneet mantšut kauhistelivat sitä, ja vuonna 1664 keisari Qing Kangxi kielsi sen, mutta kielto kumottiin jo muutaman vuoden kuluttua. Myös mantšuhallintoa 1800-luvulla vastustaneet Taiping-kapinalliset vastustivat jalkojen sitomista. Myöhemmin Kiinan viimeinen keisarinna Cixi vaati han-kiinalaisia lopettamaan sidonnan. Toisaalta Cixi totesi, että tapojen muuttamiseen menisi aikaa. Vuonna 1915 Kiinan tasavalta kielsi jalkojen sidonnan lailla, mutta sääti siitä rangaistukseksi vain sakkoa. Kuitenkin vasta vuoden 1949 jälkeen Kiinan kansantasavallan kommunistihallinto onnistui lopullisesti kitkemään tämän tavan pois.
Saksan Grand Prix 2016

Kilpailu

Paalupaikalta kilpailuun starttasi Mercedeksen Nico Rosberg. Toisesta ruudusta kilpailuun lähtenyt Lewis Hamilton ampaisi ensimmäiseen mutkaan kärkipaikalle. Red Bull-kuljettajat nousivat myös Rosbergin edelle lähdössä. Sebastian Vettel ohitti tallikaverinsa Kimi Räikkösen ja nousi viidenneksi ensimmäisessä mutkassa. Mutkassa 4 Jolyon Palmer törmäsi Felipe Massan autoon. Myöhemmin Massa joutui keskeytämään kilpailunsa.
Nico Rosberg yritti ohittaa Max Verstappenin mutkassa 4, mutta painoi Verstappenin radalta ulos, ja sai viiden sekunnin aikarangaistuksen, jonka hän kärsi seuraavan varikkopysähdyksensä aikana. Valtteri Bottas pysähtyi ainoastaan kahdesti, ja tippui viimeisillä kierroksilla sijalta seitsemän yhdeksänneksi renkaiden sulaessa alle. Lewis Hamilton ajoi kilpailun voittoon. Daniel Ricciardo oli maalissa toinen ja Max Verstappen kolmas. Nico Rosberg ajoi neljänneksi, Sebastian Vettel viidenneksi ja Kimi Räikkönen kuudenneksi.
Kamran Shahmardan

Kamran Shahmardan (s. 29. syyskuuta 1972 Baku) on Suomessa asuva azerbaidžanilainen elokuva- ja teatteriohjaaja. Hän aloitti elokuvauransa lapsinäyttelijänä elokuvassa Korulipas linnasta vuonna 1979. Sen jälkeen hän esiintyi vielä yhdeksässä elokuvassa.

Teatterialan työt

Shahmardan perusti vuonna 2003 Imatralle Mustan ja Valkoisen Teatteri-yhdistyksen yhdessä virolaisen vaimonsa Katri Lätt-Shahmardanin kanssa. Vuodesta 2004 hän on ollut Imatralla järjestettävän Mustan ja Valkoisen Teatterifestivaalin taiteellinen johtaja. 
Hän on ohjannut useissa maissa.
Joseph Edward Troy

Joseph Edward Troy (s. 3. syyskuuta 1931 Miramichi) on kanadalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Bathurstin hiippakuntaan 28. toukokuuta 1959 ja nimitettiin Saint John, New Brunswickin koadjuuttoripiispaksi 1. maaliskuuta 1984. Piispaksi vihkiminen seurasi 22. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Arthur Joseph Gilbert, jota avustivat Francis John Spence ja Edgar Godin.
Troysta tuli 2. huhtikuuta 1986 Saint John, New Brunswickin piispa, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään hiippakunnan johdossa 24. syyskuuta 1997.
Psychic Academy Aura banshō

Juoni

Ai Shiomi on poika, jolla on psyykkisiä voimia, jotka tunnetaan myös "Aura-voimina". Nämä voimat mahdollistavat tietyn elementin hallinnan, kuten tulen, veden, valon tai maan.
"Psychic Academy" on koulu, jonne Ai suostuu menemään vanhempiensa painostuksesta. Se on eliittikoulu, joka auttaa oppilaitaan hallitsemaan voimiaan. Ai myös tapaa Psychic Academyssa lapsuudenystävänsä Orinan (koodinimeltään Sara). Matkatessaan kouluun ensimmäisenä päivänään, Ai tapaa Myūn, joka on yksi akatemian oppilaista. Ai saa myös tietää, että hänen omasta isoveljestään Zerosta tulee yksi opettajista.
Ai epäröi uudessa koulussaan, haluaako hän tällaista elämää, sillä hän ei edes tiedä omaa voimaansa. Hän myös kamppailee tunteistaan sekä Orinaa että Myūta kohtaan. Eräs hullu jänis ottaa hänet kuitenkin oppilaakseen ja hän vihdoin löytää auransa, jonka tyyppi on hyvin harvinainen ja voimakas valo.
Viola d’amore

Viola d’amore eli lemmenviulu (engl. viola d’amore; saks. Liebesgeige; ransk. viole d’amour; ital. viola d'amore) on suunnilleen alttoviulun kokoinen otenauhaton viola da gamban sukuinen jousisoitin, jossa on yleensä 14 kieltä. Kielistä seitsemää soitetaan ja seitsemän muuta ovat resonanssikieliä. Viola d’amorea käytettiin erityisesti barokin aikana. Barokin jälkeen soitin jäi käytöstä, mutta 1900-luvulla kiinnostus sitä kohtaan alkoi herätä uudelleen. Muun muassa tšekkiläinen Leoš Janáček käytti viola d’amorea oopperassaan Katja Kabanova.
Keftriaksoni

Keftriaksoni C₁₈H₁₈N₈O₇S₃, CAS-numero 73384-59-5 on 3. polven kefalosporiineihin kuuluva antibiootti, jonka moolimassa on 554,58 g/mol. Keftriaksonilla hoidetaan monia vaikeita bakteeritulehduksia, kuten keuhkokuumetta, verenmyrkytystä, komplisoituneita virtsatieinfektioita ja aivokalvontulehdusta. Keftriaksonia voidaan antaa suonensisäisesti tai pistämällä lihakseen.
Christoph Schneider

Elämä

Schneider syntyi vuonna 1966 ja hän on perheensä seitsemästä lapsesta vanhin. Hänen isänsä oli oopperanjohtaja. Schneider aloitti rumpujen soiton 14-vuotiaana kun hänen veljensä antoi Schneiderille rummun, joka oli tehty alumiinitölkistä. Schneider säästi kauan, että saisi rahaa oikeisiin rumpuihin. Vuonna 1984 hänen ollessaan 18, Schneider aloitti asepalveluksen Itä-Saksan armeijassa. Hän on bändin ainoa jäsen, joka on palvellut armeijassa. 1985-86 Schneider lopetti työnsä tietoliikenneapulaisena ja ryhtyi opiskelemaan musiikkia. Hänen isänsä ei suostunut siihen, että Schneider opettelisi soittamaan rumpuja, vaan hän halusi tämän opiskelevan trumpetin soittamista. Schneider yritti päästä moniin yhtyeisiin ja kun hän oli 24, soitti hän paitsi Die Firma -nimisessä yhtyeessä, myös monissa muissa bändeissä. 1994 Till Lindemann, Richard Z. Kruspe, Oliver Riedel ja Christoph "Doom" Schneider osallistuivat "The Berlin Senate Metro Beat"- kilpailuun ja voittivat. Tämän seurauksena he tekivät neljän kappaleen demon. Schneider meni toukokuussa 2005 naimisiin venäläisen Regina Gizatulinan kanssa. Hänellä on kaksi lasta
Muinaisvene

Muinaisvene tarkoittaa arkeologista venelöytöä. Se voi olla veneen tai ruuhen uponnut tai hylätty hylky, suolöytö tai esimerkiksi venehautaus.
Suomen lainsäädäntö määrittää muinaisjäännöksiksi kaikki laivan- ja veneenhylyt, joilla on ikää vähintään sata vuotta. Termi käsittää siis kovin eri-ikäisiä veneitä. Muinaisveneeksi kutsutaan puhekielessä joskus myös muinaisveneen jäljitelmää.

Muinaiset ruuhet

Kivikaudella valmistettiin ruuhia kovertamalla puunrungosta palkomainen "kanootti". Tällaisia koverrettuja ruuhia on löydetty jokien ja järvien lietteistä. Vanhin ja kuuluisa löydetty koverrettu ruuhi on Pessenin ruuhi. Hyvin vanhoja ovat myös Noyen-sur-Seinen ruuhet Ranskasta. Afrikasta on löydetty sikäläinen vanha Dufunan ruuhi. Stralsundin ruuhet löytyivät poikkeuksellisesti merenrannan läheisyydestä. Monissa Keski-Euroopan järvistä on löydetty ruuhia. Eräs tällainen on Seekirchin ruuhi.