google/wiki40b huggingface dataset:
Santa Park

Sijainti ja palvelut

SantaPark sijaitsee nelostien varrella muutaman kilometrin päässä Rovaniemen lentoasemasta luolassa, joka on louhittu Syväsenvaaran peruskallioon. Rovaniemen keskustasta SantaParkiin kulkee bussiyhteys.
Joulupukin omana kotiluolana tunnettu kokoperheen kohde on avoinna kesäisin noin kesäkuun puolivälistä elokuun alkupuolelle ja joulusesongilla marraskuusta tammikuun ensimmäisiin viikkoihin saakka. Vierailijat voivat tavata Joulupukin hänen omassa työhuoneessaan, sekä ottaa hänen kanssaan valokuvia veloituksetta. Tämän lisäksi Santaparkissa on mahdollisuus koristella pipareita Piparimuorin Piparilassa, tavata Jääprinsessan Jäägalleriassa, askarrella joulukoristeita Puuhariihessä ja valmistua Tonttukoulusta. Voit myös alittaa Napapiirin ainoana paikkana maailmassa. Satujunassa pääsee tutustumaan neljään vuodenaikaan.
Kävijöitä palvelevat Lelu-, Lappi- ja Joulukaupat, SantaParkin Postitoimisto, Jääbaari, Karkkibaari sekä Kota-kahvila. SantaParkin päälavalla nähdään noin kolme kertaa päivässä Jouluntaika-show. SantaPark on osa SantaPark Arctic Worldia, jonka brändi perheeseen kuuluvat myös Santa Claus Secret Forest - Joulukka, Arctic Forest Spa - Metsäkyly, Lapland Luxury, Arctic TreeHouse Hotel ja Rakas Restaurant & Bar.

SantaParkin liiketoiminta

Puiston toiminta käynnistyi englantilaisen Santaworld Ltd:n suunnitelmien pohjalta. Toiminta-ajatuksena oli huvipuistotoiminta. Puiston rakennuskustannukset olivat noin 6,7 miljoonaa euroa. Omistajia olivat puiston alkuaikoina Finnair, MTV, Sampo, Lasten Päivän Säätiö ja Posti. Mukana oli myös kauppa- ja teollisuusministeriö.
Puisto ei alkuaikoina saavuttanut liiketoiminnallisia tavoitteitaan ja erityisesti Suomessa arvosteltiin sen epäaitoutta.
Alkuperäisen toimintamallin ajauduttua vaikeuksiin puiston konseptia uudistettiin ja SantaParkista tehtiin Joulupukin kotiluola, jossa panostettiin jouluteemaan, luontoon ja lumeen. Pääomistajaksi tuli Rovaniemen maalaiskunta ja kuntaliitoksen jälkeen Rovaniemen kaupunki.
24. maaliskuuta 2009 Santa Park Oy:n osakkeet myytiin Santa's Holding-yhtiölle. Yhtiön takana ja SantaParkin suurimpana omistajana on elämysmatkailuun erikoistunut yrittäjäpariskunta Ilkka Länkinen ja Katja Ikäheimo-Länkinen. Muita omistajia ovat Lappset Group Oy. Entisiä omistajia ovat Eero Sarin, Lasten Päivän Säätiö, Sampo Oyj, Tapsan Tapuli Oy, TeliaSonera Finland Oyj, MTV Oy sekä Lapin Kansa Oy. Uudet omistajat Ilkka Länkinen ja Katja Ikäheimo-Länkinen ilmoittivat panostavansa myyntiin, markkinointiin ja toiminnan tehostamiseen ja nostavansa liikevaihtoa puoli miljoonaa euroa kahteen miljoonaan euroon.
Multidisciplinary Association for Psychedelic Studies

Saavutukset

MAPS on tutkinut LSD:n psykoterapeuttisia vaikutuksia syöpäpotilailla sekä toteuttanut FDA:n tukeman tutkimuksen MDMA:n käytöstä psykoterapiassa hoidettaessa traumaperäistä stressihäiriötä. MAPS on ansioitunut myös sponsorina tuettuaan lääkinnällisiä tutkimuksia tekevän professori Lyle Crakerin (Massachusetts Amherstin yliopisto) pyrkimyksiä saada Yhdysvaltain huumepoliisilta lisenssi kannabiksen tuotantolaitosta varten. Järjestö on tukenut myös tohtori Donald Adamsin (Kalifornian yliopisto) tutkimusta kannabisvaporisaattorin vaikutuksista. Tutkimus oli ensimmäinen laatuaan.
MAPS avusti tohtori Charles Grobia suunnittelemaan, hyväksyttämään ja rahoittamaan ensimmäisen yhdysvaltalaisen FDA:n tukeman tutkimuksen MDMA:n vaikutuksista ihmiskoehenkilöihin. 19. heinäkuuta 2010 Journal of Psychopharmacology julkaisi erään MAPS:n kliinisen tutkijan, tohtori Michael Mithoeferin, MDMA-tutkimusten tulokset. MAPS kuvaili tutkimuksia lupaaviksi, ja totesi kyseisen pilottitutkimuksen demonstroivan, että MDMA:lla avustettua, tarkoin seurattua psykoterapiaa voidaan käyttää tarkoin seulotussa ryhmässä potilaita, joilla on krooninen ja muille hoitomuodoille resistentti traumaperäinen stressihäiriö.
Kenneth Henderson

Pelaajaura

Henderson pelasi yliopistokoripalloa Texasin yliopiston Arlingtonin yksikössä vuosina 2002–2006.
Yliopistosta valmistumisensa jälkeen Henderson pelasi Alankomaiden pääsarjassa ja Unkarin pääsarjassa BC Körmendissä. Kaudella 2008–2009 Henderson pelasi Suomen pääsarjassa, syksyllä Team Componentassa ja keväällä Tampereen Pyrinnössä, jonka voitettua kauden päätteeksi SM-pronssia myös Hendersonille myönnettiin SM-mitali.
Diadeemikeijuahven

Koko ja ulkonäkö

Diadeemikeijuahven kasvaa noin 6–8 cm pitkäksi.  Vartalon yleisväri on keltainen, selkää pitkin kulkee heleän pinkki juova.

Alkuperä

Diadeemikeijuahven elää luonnossa Tyynellämerellä: Indonesian, Thaimaan, Malesian ja Filippiinien ympäristön koralliriutoilla.

Käyttäytyminen

Diadeemikeijuahven on aggressiivinen laji ja puolustautuu itseään isompia kaloja vastaan.  Se sopii muuten riutta-akvaarioon, mutta syö sieltä katkaravut.

Ravinto

Diadeemikeijuahvenet syövät pieniä äyriäisiä.
Violette Verdy

Violette Verdy (alun perin Nelly Armande Guillerm; 1. joulukuuta 1933 Pont-l’Abbé, Ranska – 8. helmikuuta 2016 Bloomington, Indiana, Yhdysvallat) oli ranskalainen balettitanssijatar. Hän oli usein kansainvälisten seurueiden tähtitanssijatar. Hän vieraili Suomessa American Ballet Theatren kanssa. Hänen ohjelmistossaan oli merkittäviä nykykoreografien, muun muassa Balanchinen, Jerome Robbinsin ja Petit’n, balettien rooleja. Hän toimi myös Pariisin oopperan baletin apulaisjohtajana vuodesta 1980 ja opetti Yhdysvalloissa Indianan yliopistossa vuodesta 1996.
Verdy sai vuonna 2009 Ranskan Kunnialegioonan ritarin (Chevalier) arvon. Hän kuoli 82-vuotiaana Indianan Bloomingtonissa 8. helmikuuta 2016.
Allie Grant

Allie Grant (s. 14. helmikuuta 1994) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan vuonna 2005 aloittamastaan Isabelle Hodesin roolista televisiosarjassa Weeds; lisäksi hänet on nähty sarjoissa Zackin ja Codyn viiden tähden elämää ja That's So Raven. Elokuvadebyyttinsä hän teki Fanboysissa (2008).
The Angry Video Game Nerd

Juoni

Sarjassa Rolfe arvostelee sarkastisesti vanhoja videopelejä ja erityisesti niiden huonoja puolia olutta juoden ja runsaasti kiroillen. Hahmo myös arvostelee videopelikonsoleita sekä niiden muita oheistuotteita. Henkilöllä on hauskat silmälasit ja hän naureskelee ivallisesti.

Sarjan synty

Maaliskuussa 2004 elokuvien tekoa harrastanut ja opiskellut Rolfe arvosteli kaksi Nintendo Entertainment Systemille aikoinaan ilmestynyttä peliä: Castlevania II: Simon’s Quest ja Dr. Jekyll and Mr. Hyde. Arvosteluvideoissaan Rolfe tekeytyi ”Angry Nintendo Nerd” -hahmoksi, vihaiseksi ja kiroilevaksi alter egokseen, joka etsi pelaamistaan peleistä pelkkiä huonoja puolia.
Videoiden oli tarkoitus jäädä yksittäistapauksiksi, ”pelkiksi vitseiksi”, joita Rolfe näyttäisi vain ystävilleen. Rolfea kuitenkin kannustettiin julkaisemaan videot Internetissä, ja hän päätti julkaista ne omalla Cinemassacre.com-sivustollaan, jonne hän oli tallentanut myös aiempia videoitaan. Videoiden suosio kasvoi, joten Rolfe kuvasi uuden arvostelun (The Karate Kid) ja julkaisi kaikki kolme videota nyt myös YouTubessa.
Pian videoiden YouTube-julkaisun jälkeen Rolfe vaihtoi hahmonsa nimen ”Angry Video Game Nerdiksi”. Hän halusi välttää Nintendon tavaramerkin käyttöön liittyvät hankaluudet, ja aikoi lisäksi tehdä arvosteluja muidenkin valmistajien pelikoneille ilmestyneistä peleistä.
AVGN-jaksoja julkaistiin YouTubessa, kunnes Rolfe liittyi ScrewAttack-yhteisöön ja sai töitä GameTrailers-sivustolta. Sen jälkeen uudet AVGN-videot on julkaistu ensin yksinoikeudella GameTrailersin kautta.
AVGN-videoista muodostui kokonainen sarja teemamusiikkeineen, logoineen ja oheistuotteineen. Sarjaa on myös koottu myyntiin, tähän mennessä kuutena eri DVD-pakettina.

Elokuva

Vuonna 2011 Rolfe pyysi faneilta lahjoituksia elokuvaan. Kampanjan päättyessä 2. helmikuuta 2012 lahjoituksia oli kertynyt 325 000 dollaria, ja elokuvan tuotanto voitiin käynnistää. Suurin osa elokuvan kohtauksista kuvattiin Hollywoodissa. Toukokuussa 2012 suurin osa kuvauksista oli tehty, ja elokuvaa leikattiin. Elokuvan maailmanensi-ilta järjestettiin heinäkuussa 2014 ja verkossa se julkaistiin syyskuussa. Elokuvan tarinan keskiössä on Atari 2600:n pahamaineisen huono E.T.-videopeli.

Musiikki

AVGN:n teemamusiikkia on muunneltu paljon sarjan kuluessa. Alkuperäinen, akustisella kitaralla soitettu versio on Kyle Justinin sävellys, jonka Justin ja Rolfe sanoittivat. Kappaletta muunnellaan usein videon teeman (esimerkiksi peliaiheen tai meneillään olevan juhlapyhän) mukaan, mutta toisinaan videoissa käytetään aiheeseen liittyvää musiikkia: esimerkiksi Star Trek -aiheisia pelejä arvostelevassa jaksossa tunnusmusiikki on sovitus Star Trekin teemamusiikista.
Naturen

Naturen oli Helsingissä vuosina 1892–1894 ilmestynyt ruotsinkielinen tiedelehti.
August af Schulténin julkaisema ja toimittama Naturen, alaotsikoltaan Populär tidskrift för naturvetenskap och dess tillämpningar oli laajalle yleisölle tarkoitettu luonnontieteen saavutuksia ja sovelluksia esitellyt aikakauslehti. Kahdesti kuukaudessa ilmestyneellä hienosti painetulla lehdellä oli arvovaltainen tieteellinen avustajakunta. Naturen tavoitteli myös pohjoismaista yleisöä, mutta ei onnistunut saamaan riittävästi tilaajia.
Jaakko Leino

Jaakko Leino (s. 1971 Espoo) on suomalainen kielentutkija. Hän on Helsingin yliopiston suomen kielen professori.
Leino valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi ja filosofian maisteriksi vuonna 1997 sekä filosofian tohtoriksi vuonna 2003 Helsingin yliopistosta. Hän väitteli teoksella Antaa sen muuttua: suomen kielen permissiivirakenne ja sen kehitys. Hän on toiminut suomen kielen professorina Jyväskylän yliopistossa 2006–2007, Åbo Akademissa 2008–2009 ja Helsingin yliopistossa vuodesta 2011 alkaen.
Leino on toiminut vuodesta 2015 alkaen suomen kielen lautakunnan puheenjohtajana.
Tottenhamin ryöstö 1909

Tottenhamin ryöstö 1909 (tunnetaan englanniksi nimellä Tottenham Outrage, ”Tottenhamin tyrmistys”) tapahtui 23. tammikuuta 1909, kun kaksi latvialaista maahanmuuttajaa, Paul Hefeld ja Jacob Lepidus, ryöstivät aseella uhaten Tottenhamissa sijainneen Schnurmannin kumitehtaan palkkarahat. Ryöstöä seurasi kymmenen kilometrin mittainen takaa-ajo, jossa ryöstäjiä jahtasivat poliisit sekä sivullisista koostunut väkijoukko. Ryöstäjät ja takaa-ajajat kulkivat takaa-ajon aikana muun muassa autolla, jalan, ratsailla, kaapatulla raitiovaunulla ja varastetuilla hevoskärryillä.
Takaa-ajon aikana ammuttiin kaikkiaan yli 400 laukausta. Yksi poliisi sekä kymmenvuotias poika kuolivat ammuskelussa, ja lisäksi 21 ihmistä loukkaantui. Takaa-ajo päättyi Chingfordissa, kun Hefeld ampui itseään päähän. Lepidus lukittautui läheisen asuintalon makuuhuoneeseen ja ampui itsensä.
Surmansa saaneiden poliisin ja pojan hautajaiskulkuetta oli seuraamassa yli puoli miljoonaa ihmistä, heidän joukossaan 3 000 poliisia. Takaa-ajoon osallistuneiden poliisien rohkeuden tunnustamiseksi perustettiin King’s Police Medal -urhoollisuusmitali. Yhdessä Sidney Streetin piirityksen kanssa Tottenhamin ryöstö muutti Yhdistyneessä kuningaskunnassa asenteet maahanmuuttajia kohtaan epäluuloisista jopa vihamielisiksi.
Filosofi lampun valossa

Filosofi lampun valossa (A Philosopher by Lamplight) on englantilaisen Joseph Wrightin maalaus vuodelta 1769. Se on 128,2 × 102 cm:n kokoinen öljyvärimaalaus ja on nykyisin Derbyn kaupunginmuseossa. Taiteilija on siinä sijoittanut valonlähteen kuva-alaan, samoin kuin hän teki useissa myöhemmissä töissään, joista hän tuli kuuluisaksi. Työ tunnetaan myös nimellä Erakko tutkii anatomiaa (engl. The Hermit Studying Anatomy) ja sitä on pidetty taulun Alkemisti löytää fosforin rinnakkaisteoksena. Vaikka Wrightin tiedetään perehtyneen luonnontieteelliseen aineistoon ennen näiden töiden maalaamista, hän ei ollut tiedekirjojen kuvittaja, vaan taiteellinen vaikutelma oli hänen ensisijainen päämääränsä.
Työn sommittelu muistuttaa suuresti Salvator Rosan maalausta Mietiskelevä Demokritos. On mahdollista, että Wright olisi nähnyt joko alkuperäistyön tai sen pohjalta tehdyn kaiverruksen. Wrightin maalauksen keskeinen hahmo tarkastelee luurangon osia, mutta tapahtuma ei näytä lääketieteelliseltä ruumiinavaukselta. Päähenkilön ympärille on aseteltu klassisia kuolevaisuuden symboleja, kuten tiimalasi ja tumma (Tuonelan) joki. Kuvan reuna-alueella on kaksi nuorta miestä, joiden hattuun kiinnitetyt simpukankuoret osoittavat heidän olevan pyhiinvaeltajia. Varsinainen kirjallinen tai historiallinen tausta, johon Wright työssään mahdollisesti viittaa, on jäänyt epäselväksi. Sen sijaan hän on luonut arvoituksellista tunnelmaa monin keinoin. Nuoret miehet ovat suhteessa paljon pienempiä kuin lampun valaisema filosofi. Työn tarkoissa yksityiskohdissa näkyy Wrightin hollantilaisilta laatukuvien maalareilta saamat vaikutteet, mutta valonhämyn eli chiaroscuron käsittely on ollut aikanaan radikaalia.
Kongonviherbulbuli

Levinneisyys

Kongonviherbulbulia tavataan Kongon demokraattisessa tasavallassa, Keniassa, Etelä-Sudanissa, Sudanissa, Tansaniassa ja Ugandassa. Sen on raportoitu olevan yleinen joissain metsissä, mutta yleisesti ottaen harvinainen. Se on kuitenkin luokiteltu elinvoimaiseksi, koska sen levinneisyysalue on laaja ja kannankehitys vakaa, eikä sen uskota olevan vaarallisen vähälukuinen.
Ruuvikierre (ooppera)

Ruuvikierre (The Turn of the Screw) on englantilaisen säveltäjän Benjamin Brittenin säveltämä kaksinäytöksinen kamariooppera. Sen libreton on kirjoittanut Myfanwy Piper ja se pohjautuu Henry Jamesin samannimiseen pienoisromaaniin Ruuvikierre (1898). Kantaesityksensä ooppera sai Venetsiassa 14. syyskuuta 1954.
Ooppera koostuu prologista ja kuudestatoista kohtauksesta, joista jokaista edeltää ruuvin teeman 12-nuottinen muunnelma. Teosta kuvaillaan usein draamaltaan kaikkein vaikuttavimmaksi englantilaiseksi oopperaksi. Oopperan roolit ovat kertoja (tenori), kotiopettaja (sopraano), Miles (poikasopraano), Flora (sopraano), Mrs. Grose (sopraano), Peter Quint (tenori) ja Miss Jessel (sopraano).
Ruuvikierre tapahtuu 1800-luvun puolivälin Englannissa, isossa maalaiskartanossa.
Kyösti Skyttä

Uran alkuvaiheet

Kyösti Skyttä syntyi karjalaiseen evakkoperheeseen. Sodan takia perhe muutti Imatralle. Sisukas poika kirjoitti sukunsa ensimmäiseksi ylioppilaaksi vuonna 1945. Hän pääsi opiskelemaan Helsingin yliopistoon ja valmistui valtiotieteen kandidaatiksi vuonna 1951. Hänestä tuli idearikas ja aktiivinen yhteiskunnallinen keskustelija. Hänen ensimmäinen kirjansa oli Isänmaata etsimässä (1961). Presidentti Kekkonen kirjoitti tällöin hänelle, että oli suurella mielenkiinnolla lukenut kirjan, joka oli ”kauttaaltaan rohkeaa, mutta lujalla loogisella pohjalla olevaa tekstiä...” - Myöhemmin Kyösti Skyttä piti tätä ensimmäistä kirjaa parhaimpanaan.
Skyttä oli kiinnostunut koulusta ja kasvatuksesta. Radiokeskustelussa vuonna 1962 hän arvosteli koululaitosta siitä, että se tekee lapsista passiivisia. Suomen kasvatusopillisen yhdistyksen pääsihteerinä (1962-1967) hän vaikutti keskeisesti siihen, että Suomeen perustettiin kesälukioita vuodesta 1965 lähtien ja sen jälkeen erikoislukioita, ensimmäisenä Savonlinnan Taidelukio 1967 ja Kuopion musiikkilukio 1968. Hän puolusti vahvasti tasa-arvoisia koulutusmahdollisuuksia ja peruskoulu-uudistusta. Näistä hän kirjoitti Veikko Lepistön kanssa pamfletin Heikot sortuu jo koulutiellä vuonna 1972.

Presidenttien muotokuvat

Talvella 1968 Kirjayhtymä pyysi häntä kirjoittamaan kirjan Urho Kekkosen elämästä ja poliittisesta toiminnasta. Kirjat Presidentin muotokuva I ja II valmistuivat 1969 ja 1970 ja niistä otettiin hyvän menekin ansiosta useita painoksia. Taustalla oli laaja kirjallinen lähdeaineisto, jonka lisäksi tekstiä elävöittävät monien haastateltavien kertomat yksityiskohdat ja sattumukset. Myös Kekkonen suhtautui hankkeeseen suopeasti ja antoi valaistusta moniin asioihin.
Kirjojen onnistuminen antoi Skytälle uskallusta tarttua kiperämpään asiaan ja jo vuonna 1971 hän sai valmiiksi kirjan sotasyylliseksi tuomitusta ja siihen asti paljolti vaietusta presidentti Risto Rytistä. Kirja Ei muuta kunniaa sai ansaittua huomiota ja siitä otettiin peräti kuusi painosta.
Kyösti Skyttä oli kiinnostunut Skyttä-sukujuuristaan ja sai aikaan Sukuseura Skytät ry:n perustamisen. Suku on lähtöisin Jääsken ja Antrean pitäjien rajalla Oravalanjärven rannalla sijainneesta Oravalan kylästä, minne Skytät olivat tulleet 1600-luvun loppupuolella.
Kesärenkaat (kappale)

Kohu

Kun uuden kesäkumikappaleen esittäjä julkistettiin, tieto aiheutti Suomen lehdistössä pienen kohun. Mediassa pohdittiin onko kappaleen julkaisuhetkellä 15-vuotias Robin liian nuori esittämään kondomikampanjan tunnuskappaletta. Väestöliiton seksuaalineuvoja ja asiantuntijalääkäri Miila Halosen mukaan Robin on ”mitä mainioin kohderyhmän edustaja”, sillä hänen mukaansa Kesäkumikampanja ei ole seksiin yllyttämistä, vaan sillä halutaan kertoa kondomista ja sen käytön tärkeydestä.
Street workout

Street workout on ulkona harjoitettavaa kehonpainoharjoittelua jossa voimaa käytetään kehon omaa painoa vastaan. Street workoutin perusajatus on maailman olevan yksi iso kuntosali. Kehonpainoharjoittelun maailmanmestaruuskisoja on järjestetty vuodesta 2011 asti. Kyseisissä kisoissa suomalainen Oona Kivelä voitti 2014 vuoden naisten sarjan maailmanmestaruuden.Oona oli historian ensimmäinen nainen, joka voitti SW:n MM-kultaa, sillä kyseinen sarja järjestettiin ensimmäistä kertaa.
Ahmad al-Jabir al-Sabah

Ahmad al-Jabir al-Sabah (arabiaksi أحمد الجابر الصباح, s. 1885 - k. 1950) oli Kuwaitin hallitsija, šeikki vuosina 1921-1950. Hän oli al-Sabahin dynastian kymmenes hallitsija. Hän oli Jabir II Al-Sabahin poika, tämä hallitsi maata 1915–1917. Ahmad al-Jabir al-Sabah astui valtaan vuonna 1921 setänsä Salim al-Mubarak al-Sabahin kuoleman jälkeen.
Ahmad Al-Jaber Al-Sabahin poika Jabir Al Ahmad al-Jabir al-Sabah oli Kuwaitin emiirinä 1977-2006.
Ian Hart

Ian Hart (s. 8. lokakuuta 1964 Liverpool, Englanti) on englantilainen näyttelijä. 
Hän esitti pahansuopaa professori Oravea Harry Potter ja viisasten kivi -elokuvassa. Samassa elokuvassa hän esitti myös lordi Voldemortia kohtauksessa, jossa Voldemort saapuu Lily ja James Potterin kotiin.
Hart on näytellyt Tohtori Watsonia kahdessa Sherlock Holmes -televisioelokuvassa, jotka BBC esitti joulujen 2002 ja 2004 aikaan. Hän on myös näytellyt Sherlock Holmesin ja Watsonin luonutta Arthur Conan Doylea elokuvassa Finding Neverland – tarinan lähteillä.
Kantoninkiina

Kirjoitusjärjestelmä

Kantoninkiinaa kirjoitetaan kiinalaisella kirjoituksella, perinteisillä merkeillä, paitsi Manner-Kiinassa, jossa sitä kirjoitetaan yksinkertaistetuilla merkeillä

Latinisointi

Kantoninkiinalle on useita latinisointitapoja latinalaisille aakkosille. Niistä yleisimmin tavattavia ovat nykyään Yalen latinisointi, Hongkongin opetusviraston hyväksymä kantoninkiinan pinyin ja Hongkongin kielitieteellisen seuran kehittämä Jyutping. Suurin osa kantoninkiinan puhujista ei ole kuitenkaan perillä yhdestäkään säännönmukaisesta latinisointimenetelmästä, koska ne eivät kuulu opetusohjelmaan Hongkongissa tai Guangdongissa.
Stoningtonin saari

Stoningtonin saari on kalliosaari, joka sijaitsee Margueritenlahdella Etelämantereella. Stoningtonin saari on 750 metriä pitkä ja 370 m leveä. Se on ollut aiemmin yhdistyneenä mantereen jäätikköön kinostuneella lumella. Stoningtonin naapurisaaria ovat muun muassa Neny-saari ja Karhusaari.
Stoningtonin saari valittiin yhdysvaltalaisen United Service -retkikunnan itäiseksi tukikohdaksi tutkimusretkellä 1939-1941. Se sai nimensä connecticutilaisen Stoningtonin sataman mukaan. Stonington oli kotisatama alukselle, joka purjehti Etelämantereelle 1820. Tukikohtaa käytti myös British Antarctic Survey. Tukikohta oli käytössä helmikuuhun 1975 ja kunnostettiin uudelleen käyttöön 1992. Mökit ovat suojeltuja Antarktiksen sopimuksen nojalla.
Hattutemppu

Hattutempuksi (engl. hat-trick tai hat trick) kutsutaan urheilusuoritusta, jossa sama pelaaja tekee kolme maalia saman ottelun aikana. Hattutemppua sanotaan ”puhtaaksi”, kun maalit tehdään peräkkäin ilman, että kukaan muu pelaaja tekee maalia siinä välissä. Sanontaa epäillään käytetyn alun perin kriketissä. Siinä se tarkoittaa suoritusta, jossa syöttäjä polttaa kolme vastustajan pelaajaa kolmella peräkkäisellä syötöllä.
Jääkiekossa hattutemppua kutsutaan myös kypärätempuksi. Gordie Howen hattutempuksi kutsutaan sitä, kun jääkiekkoilija tekee samassa pelissä maalin, maaliin johtavan syötön ja osallistuu tappeluun.
Sami Pihlström

Koulutus ja työura

Sami Pihlström opiskeli Helsingin yliopistossa teoreettista filosofiaa ja yleistä kirjallisuustiedettä. Hän suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon vuonna 1993; filosofian lisensiaatiksihän valmistui vuonna 1994 ja filosofian tohtoriksi vuonna 1996. Hänen väitöskirjansa Structuring the world. The issue of realism and the nature of ontological problems in classical and contemporary pragmatism kuuluu pragmatismin alaan.
Pihlström on toiminut työuransa aikana Helsingin yliopiston filosofian laitoksella tutkijana vuosina 1996–1998, Suomen Akatemian tutkijatohtorina vuosina 1999–2002 ja teoreettisen filosofian yliopistonlehtorina vuosina 2001–2005. Määräaikaisena filosofian professorina hän on toiminut Kuopion yliopistossa vuosina 1998–1999 ja Tampereen yliopistossa vuosina 2005–2007. Vakinaisena käytännöllisen filosofian professorina hän on työskennellyt Jyväskylän yliopistossa vuosina 2007–2009.  Vuonna 2009 hän aloitti Helsingin yliopiston tutkijakollegiumin johtajana, jona hän toimi heinäkuun loppuun 2015. 
Pihlström on julkaissut runsaasti artikkeleita, omia teoksia ja toimituksia. Hän on kuulunut lukion filosofian oppikirjasarjojen Odysseia ja Minerva tekijäryhmiin.
Pihlström on saanut Charles S. Peirce Societyn esseepalkinnon 1997, Odysseia-sarjasta Oy Edita Ab:n oppikirjapalkinnon 2000 sekä Suomen tietokirjailijat ry:n Oppikirjailijapalkinnon 2001.
Hänet kutsuttiin Academia Europæan jäseneksi vuonna 2015.
Herkkusienet

Itiöemän rakenne

Joitakin poikkeuksia (Leucoagaricus, Stropharia, Melanophyllum) lukuun ottamatta sieni on hyvin helppo määrittää herkkusieneksi. Sukuna se on lähes yhtä selväpiirteinen kuin esimerkiksi kärpässienten suku. Yhteisiä ominaisuuksia herkkusienille ovat muun muassa kuiva, ei sateellakaan limainen lakin pinta, rengas jalassa ja jalan helppo irtoavuus lakista. Jalan tyvessä ei ole kärpässienelle tyypillistä tuppea. Kosketeltaessa tai leikattaessa herkkusieni usein värjäytyy joko keltaiseksi tai punaiseksi. Heltat ovat nuoressa sienessä vaaleat, joko harmahtavat tai lihanpunaiset. Ne tummuvat iän myötä niin, että vanhan sienen heltat ovat liki mustat. Itiöpöly on suklaanruskeaa. Nämä kaksi viimeistä ominaisuutta ovatkin varmin tapa erottaa herkkusieni tappavan myrkyllisestä valkokärpässienestä, jonka itiöpöly on valkoista ja heltat eivät vanhanakaan tummu.
Lakin halkaisija on tavallisesti 5-15 cm, kääpiöherkkusienillä vain 2-4 cm. Haju vaihtelee. Se voi olla miellyttävän sienimäinen, anista tai karvasmantelia muistuttava, mutta myös epämiellyttävä, karbolia, virtsaa, jodia tai raakaa kalaa muistuttava.

Kasvupaikat

Parhaita herkkusienten kasvupaikkoja ovat vanhat puistonurmikot, suurten kuusien alustat, muurahaispesät, laidunniityt ja vastaavat. Myös rehevissä lehdoissa kasvaa oma lajistonsa.

Levinneisyys

Useimpien herkkusienten levinneisyyden pohjoisraja on Suomessa tutkimatta. Suku on kuitenkin eteläpainotteinen niin, että lajimäärä harvenee selvästi pohjoiseen mentäessä. Joitakin lajeja (esimerkiksi kuusiherkkusieni, nurmiherkkusieni ja peltoherkkusieni) voi kuitenkin löytää koko Suomesta aina Lappia myöten. Herkkusienilajeja lienee Suomessa runsaat 30.

Käyttö

Syötävyyden kannalta herkkusienet muodostavat ehkä kaikkein tärkeimmän sienisuvun. Läntisen maailman viljellyistä sienistä ne muodostavat edelleen leijonanosan. Luonnonvaraisistakin herkkusienistä useimmat ovat erittäin herkullisia. Myös niiden ravintoainekoostumus on herkkutatin ohella sienten parhaita. On kuitenkin vältettävä keräämästä varsinkaan kellertyviä herkkusieniä alueilta, joissa ne voivat kerätä raskasmetalleja ja muita saasteita. Lisäksi Suomessa esiintyy ainakin yksi lievästi myrkyllinen haisuherkkusieni (käytetty myös nimeä meriherkkusieni Agaricus bernardi). Sen sijaan varsinaista myrkkyherkkusientä (Agaricus xanthodermus) ei ole tavattu Suomesta.