google/wiki40b huggingface dataset:
Patrick Roy

Montreal Canadiens (1984–1995)

Patrick Roy aloitti NHL-uransa Montreal Canadiensissa, jossa hän oli vuodesta 1984 vuoteen 1995. Ensimmäisen NHL-pelinsä Roy pelasi 23. helmikuuta 1985 Winnipeg Jetsiä vastaan. Canadiens voitti Stanley Cupin seuraavana vuonna, ja Roy palkittiin Conn Smythe Trophylla pudotuspelien arvokkaimpana pelaajana. Hänet valittiin myös kauden 1985–1986 tulokkaiden tähdistökentälliseen (NHL All-Rookie Team). Hän voitti myös toisen Stanley Cupin Canadiensissa vuonna 1993.
Canadiens hävisi 2. joulukuuta 1995 kotonaan Detroit Red Wingsille 1–11. Montrealin valmentaja Mario Tremblay antoi Patrick Royn seisoa maalilla yhdeksän takaiskumaalin ajan ennen kuin vihdoin päästi hänet vaihtoon toisessa erässä. Roylle kertyi ottelussa vain 17 torjuntaa. Nöyryytyksestä suuttunut Roy luisteli pois maaliltaan, rynni ohi Tremblayn ja ilmoitti vaihtopenkin takana istuneelle Canadiensin presidentille Ronald Coreylle, ettei enää koskaan pelaa Canadiensille.

Colorado Avalanche (1996–2002)

Roy siirtyi Colorado Avalancheen joulukuussa 1995, ja heti samalla kaudella Avalanche voitti Stanley Cupin. Toisen kerran kyseisessä joukkueessa Roy voitti NHL-mestaruuden 2001. Viimeisen NHL-pelinsä hän pelasi 22. huhtikuuta 2003 Minnesota Wildiä vastaan.

Saavutukset NHL:ssä

Roy rikkoi uransa aikana monia ennätyksiä NHL:ssä. Merkittäviä ennätyksiä ovat esimerkiksi maalivahdin eniten pudotuspelivoittoja (151) ja eniten pelattuja pudotuspelejä (247). Hänellä on myös maalivahdeista toiseksi eniten voittoja (551) Martin Brodeurin jälkeen. Roy valittiin Hockey Hall of Fameen kesäkuussa 2006 ja liittyi siihen virallisesti saman vuoden marraskuussa.

Ura valmentajana

Pelaajauransa jälkeen Roy aloitti vuonna 2005 osaomistamansa Quebec Rempartsin päävalmentajana juniorisarja LHJMQ:ssa. Hän toimi myös seuran toimitusjohtajana. Roy valmensi Rempartsia kahdeksan kauden ajan, joista ensimmäisellä joukkue voitti Canadian Hockey Leaguen mestaruuden Memorial Cupin.
Toukokuussa 2013 Roy siirtyi aiemmin pelaajana edustamansa NHL-seura Colorado Avalanchen päävalmentajaksi edeltäjänsä Joe Saccon irtisanomisen jälkeen. Hänestä tehtiin myös seuran jääkiekkoasioiden varapääjohtaja (engl. vice president of hockey operations). Roy erosi päävalmentajan ja jääkiekkoasioiden varapääjohtajan paikalta omasta tahdostaan 11. elokuuta 2016, sillä hän ei mielestään saanut vaikuttaa pelaajien hankkimiseen liittyviin päätöksiin siinä määrin, mitä hän olisi rooleissaan halunnut.
Vinylideenikloridi

Ominaisuudet

Vinylideenikloridi on huoneenlämpötilassa väritöntä, helposti haihtuvaa ja makeahkolta tuoksuvaa nestettä. Yhdiste liukenee vain vähän veteen, mutta paremmin moniin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja bentseeniin. Vinylideenikloridi on hyvin reaktiivinen yhdiste ja polymerisoituu helposti. Tämän vuoksi tuotteeseen lisätään inhibiittoreiksi fenoli-, amino- tai rikkiyhdisteitä. Yhdiste myös hapettuu helposti. Kuumennettaessa noin 400 °C:n lämpötilaan vinylideenikloridi hajoaa vetykloridiksi ja kloorietyyniksi.

Valmistus ja käyttö

Vinylideenikloridia voidaan valmistaa kuumentamalla 1,1,1-trikloorietaania. Tyypillisempi valmistusmenetelmä on kuitenkin 1,1,2-trikloorietaanin dehydrohalogenointi joko neste- tai kaasufaasissa. Nestefaasissa yhdistettä valmistetaan 1,1,2-trikloorietaanin ja natriumhydroksidin vesiliuoksen välisellä reaktiolla ja muodostuva vinylideenikloridi puhdistetaan strippaamalla ja tislaamalla. Reaktiota voidaan nopeuttaa faasinsiirtokatalyyttien avulla. Toinen tapa valmistaa yhdistettä 1,1,2-trikloorietaanista on kaasufaasissa tapahtuva terminen krakkaus. Nestefaasissa tapahtuvan reaktion etuna on sen korkeampi selektiivisyys vinylideenikloridin suhteen ja tässä prosessissa tapahtuu kaasufaasissa tapahtuvaan reaktioon verrattuna vähemmän 1,2-dikloorieteenin ja kloorieteenin muodostumista. Kaasufaasissa tapahtuvan reaktion etuna on, että sivutuotteena muodostuva vetykloridi voidaan helposti erottaa ja käyttää uudelleen muissa prosesseissa.
Vinylideenikloridia käytetään pääasiassa polymeeriteollisuuden raaka-aineena. Siitä saatavaa homopolymeeriä polyvinylideenikloridia voidaan käyttää muun muassa elintarvikkeiden pakkaamiseen. Yhdistettä käytetään myös muiden muovilaatujen valmistukseen komonomeerinä esimerkiksi vinyylikloridin, akryylinitriilin, metakryylinitriilin ja metakrylaattien kanssa. Vinylideenikloridia voidaan käyttää myös klooriasetyylikloridin valmistukseen.
Embleemi

Embleemi (ransk. emblème, kreik. mosaiikki) oli alun perin metalliastian kohokuva tai ornamentti. Nykyisin se tarkoittaa kuvaesitystä, jossa on symbolinen sisältö. Se on abstrakti tai esittävä kuva, joka ilmentää jotain käsitettä, esimerkiksi moraalista totuutta tai allegoriaa, tai edustaa henkilöä, kuten kuningasta tai pyhimystä.
Andrea Alciaton vuonna 1531 teoksessaan Emblemata määrittelemässä merkityksessä embleemi koostuu motosta, kuvasta ja runosta. Motto eli sana tai mietelmä esitetään kuvana ja selitetään runon avulla. Embleemit sisältyvät yleensä kirjoihin tai käsikirjoituksiin.
Emblematiikka tai embleemitaide on renessanssin aikana syntynyt embleemejä sisältävä taide, joka kukoisti barokin aikana varsinkin hovi- ja kirkkomaalauksissa. Aluksi motoissa viitattiin antiikista peräisin oleviin yleisiin moraalisiin väitteisiin, mutta 1500-luvulla vastauskonpuhdistus ja protestantismi ottivat embleemitaiteen käyttöönsä. Selityksettä ymmärrettäviä allegorioita alettiin kaivata 1700-luvulla, mutta romantiikassa, kuten C.D. Friedrichin maalauksissa näkyy vielä embleemaattisia motiiveja. Myöhemmin embleemi on liittynyt esimerkiksi julisteisiin tai propagandakuviin. Myös Venäjän avantgarde käytti hyväkseen eräänlaista abstraktia emblematiikkaa.
Director cantus

Director cantus (lyhennetään usein dir. cant., suom. laulun johtaja) on Suomen valtion virallinen arvonimi. Kirkollista alkuperää oleva arvonimi on laajentunut yleisesti musiikin alalle. Tuomiokapituli myöntää director cantuksen arvonimen kanttorille ansiokkaasta palvelusta. Kirkkolaissa ei ole aiemmin ollut mainintaa arvonimestä, mutta tekeillä on muutos. Presidentti voi myöntää arvonimen muillekin kuin kirkkomuusikoille.
Reg Noble

Edward Reginald Noble (23. kesäkuuta 1895 Collingwood, Ontario, Kanada – 19. tammikuuta 1962) oli kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelasi kaikkiaan 17 kautta ammattilaisena National Hockey Association (NHA)- ja National Hockey League (NHL)-liigoissa. Sekä hyökkääjänä että puolustajana pelanneen Noblen seuroja olivat Toronto Blueshirts, Montreal Canadiens, Toronto St. Pats, Montreal Maroons, Detroit Cougars, Detroit Falcons ja Detroit Red Wings. Kolminkertainen Stanley Cup -voittaja Noble valittiin postuumisti Hockey Hall of Fameen. Hän oli viimeinen aktiivipelaaja, joka oli nähty jo NHL:n ensimmäisellä ammattilaiskaudella 1917–1918  ja ylipäätään 1910-luvulla.
Kaikkiaan Reg Noble pelasi NHL:ssä 509 ottelua ja teki niissä 167 maalia ja antoi 97 maaliin johtanutta syöttöä (264 tehopistettä). Jäähyminuutteja hänelle kertyi 859. NHL:n pudotuspeleissä Noble keräsi 32 ottelua ja saavutti tehot 4+4=8; jäähyminuutteja hänelle tuomittiin 61.
Jussi Huttunen

Jussi Kalervo Huttunen (s. 27. elokuuta 1941 Helsinki) on suomalainen lääkäri ja professori. Hän oli Kansanterveyslaitoksen (KTL) pääjohtaja vuosina 1978–2003.

Elämä ja ura

Huttunen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1959 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1966. Hän väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi vuonna 1966 Helsingin yliopistosta. Vuosina 1964–1971 Huttunen työskenteli Helsingin yliopistossa assistenttina, 1972–1978 lääketieteellisen kemian dosenttina ja 1978–2009 sisätautiopin dosenttina. Vuosina 1971–1975 hän oli Hyksin III sisätautien kliininen apulaislääkäri ja apulaisylilääkäri ja 1975–1978 Kuopion korkeakoulun sisätautiopin apulaisprofessori.
Huttusen ollessa KTL:n johdossa se muutettiin vuonna 1982 annetussa laissa tieteelliseksi tutkimuslaitokseksi. Huttunen johti KTL:n kansainvälisesti arvostetuksi tutkimuslaitokseksi sen oltua aiemmin rutiinityötä tekevä laboratorio. Muutama sen tutkijoista oli harjoittanut korkeatasoista tutkimusta, mutta muutos kansanterveyden edistämistä ja sairauksien ehkäisemistä tutkivaksi laitokseksi oli silti suuri. Pääjohtajakautensa jälkeenkin Huttunen vaikutti laitoksen tulevaisuuteen, kun hänen johtamansa selvitystyö johti laitoksen yhdistämiseen STAKESin kanssa Terveyden ja hyvinvoinnin laitokseksi (THL).
Huttusen tutkimustyö on suuntautunut keskeisiin kansantauteihin kuten sydänsairauksiin, diabetekseen ja muihin aineenvaihduntasairauksiin sekä syöpään. Tutkimustyö pysyi hänelle tärkeänä myös KTL:n johtoroolissa ja hän osallistui erityisesti epidemiologisiin tutkimuksiin ja kontrolloituihin kokeellisiin tutkimuksiin, muun muassa lääketutkimuksiin ja syövänehkäisytutkimuksiin (esimerkiksi beetakaroteenitutkimus). Hän on ollut erityisen huolestunut suurista terveyseroista eri sosiaaliryhmien välillä.
Uransa aikana Huttunen on toiminut monissa organisaatioissa ja ollut usein käytetty asiantuntija. Hän on toiminut aktiivisesti Suomalainen Lääkäriseura Duodecimissa, jonka Duodecim-lehden toimitussihteerinä hän toimi 1972–1975 ja päätoimittajana 2003–2006. Jäätyään eläkkeelle Kansanterveyslaitoksesta Huttunen siirtyi hoitamaan Duodecim-seuran julkaisutoimintaa. Hän on ollut myös Suomen Sisätautilääkärien yhdistyksen, Helsingin seudun lääkäriyhdistyksen, UKK-instituutin hallituksen, Diabetestutkimussäätiön, Syöpäinstituutin säätiön hallintoneuvoston, Syöpätautien tutkimussäätiön, Suomen Sydänliiton, Valtion ravitsemusneuvottelukunnan, Terveyden edistämisen keskuksen hallituksen, Sydäntutkimussäätiön hallituksen, Sydänsäätiön ja Alkon halliuksen puheenjohtaja. Huttunen on toiminut myös useiden kansainvälisten järjestöjen ja toimikuntien jäsenenä ja puheenjohtajana sekä useiden tieteellisten lehtien toimituskunnan jäsenenä.
Huttunen valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1987. Hänet promovoitiin Kuopion yliopiston kunniatohtoriksi vuonna 2000. Huttunen on saanut useita huomionosoituksia ja palkintoja. Vuonna 2011 Terveydenhuoltolääkärit ry myönsi hänelle ensimmäisen Terveydenhuoltopalkintonsa.
Evävakain

Toimintaperiaate

Toimintaperiaatteeltaan lentokoneen siipeä muistuttava, mutta vedessä liikkuva evä alkaa käytännössä toimia laivan nopeuden ylittäessä 14 solmua (26 km/h). Evän synnyttämä keinuntaa vaimentava voima on hydrodynaamisen nostevoiman ja vastusvoiman resultantti. Voiman suuruus riippuu keinunnan kulmanopeudesta, evän kohtauskulmasta veteen nähden ja laivan nopeudesta.
Halpaan palleköliin verrattuna evävakain on kallis, sillä se tarvitsee monimutkaisen ohjausjärjestelmän, joka säätää evän kohtaamiskulmaa. Evän kääntymistä ohjaava tietokone saa tiedon laivan keinunnasta pyörivän hyrrän, gyroskoopin avulla. Tavallisesti mitataan keinunnan kulman suuruutta, kulmanopeutta ja kulmanopeuden hidastumista tai kiihtymistä. Lisäksi tietokone tarvitsee tiedon laivan nopeudesta ja evävakaimen asennosta. Myös evään asennettuja venymäliuska-antureita saatetaan käyttää mittaamaan evään kohdistuvia voimia. Tietokone ohjaa evää kääntävää hydraulijärjestelmää yleensä niin, että evä kääntyy ääriasennosta toiseen alle kahdessa sekunnissa.

Sijoittelu

Evävakaimet sijoitetaan pallekölien tavoin sivusuunnassa mahdollisimman kauas laivan painopisteestä, mikä käytännössä tarkoittaa niiden sijaitsevan palteen kohdalla laivan molemmilla sivuilla. Niitä on yksi tai kaksi, joskus kolme paria laivan pituussuuntaisen keskikohdan lähistöllä.
Koska evävakaimet ulottuvat laivan laitaa leveämmälle ja joskus myös perustason alapuolelle, ne rakennetaan sisäänvedettäviksi. Näin vältetään vauriot laituriin kiinnityttäessä ja jäissä ajettaessa. Yleensäkin evät ovat sisäänvedettyinä aina kun niitä ei tarvita, sillä ne lisäävät laivan vastusta.

Materiaali

Evävakaimet valmistetaan komposiittimateriaaleista tai 6–9 millimetrin teräslevystä vesitiiviiksi ja ne pinnoitetaan korroosion estämiseksi. Niissä saattaa olla myös täytteenä polyuretaanisolumuovia estämässä veden sisäänpääsyä.
Idiootit

Tuotanto

Idiootit on ensimmäinen elokuva von Trierin niin sanotussa ”kultaisen sydämen trilogiassa”, jonka myöhemmät elokuvat ovat Breaking the Waves (1996) ja Dancer in the Dark (2000). Se on myös yksi maailman ensimmäisistä digitaalisilla videokameroilla kuvatuista elokuvista.

Juoni

Dokumenttimaisen koruttomasti kuvatussa elokuvassa joukko ylemmän keskiluokan nuoria haluaa löytää sielussaan asustavan ”sisäisen idiootin”, joka heidän mielestään on porvarillisen yhteiskunnan tukahduttama. Rikkoakseen rajoja nuoret uhmaavat käyttäytymisnormeja: kun ihminen on idiootti, hän saa heitellä ravintolassa ruokaa ja pääsee uimahallissa toisen sukupuolen suihkuhuoneeseen. Jossain vaiheessa leikki päättyy ja todellinen kapina alkaa. Nuoret alkavat huijata rahaa herkkäuskoisilta ja jopa uhmata Helvetin enkeleitä vähämielisissä rooleissan. Kun ryhmän johtaja (Jens Albinus) vaatii jäseniä sekoilemaan myös kotona ja työpaikalla, ryhmän into alkaa hiipua.
Pahajärvi (Jämsä, Länkipohja)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,4 hehtaaria ja se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee metsämaastossa Niinistönmäen koillispuolella Ison Lääläjärven eteläpuolella. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja sen rannat ovat soistuneet. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä ja sen rannalle on rakennettu yksi vapaa-ajan asunto. Sinne tulee metsäautotie, joka lähtee valtatieltä 9.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueella (35.7) Längelmäveden alueeseen (35.72) , jonka Koljonselän alueeseen (35.722) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 164 metriä mpy eikä siihen ole johdettu ojia. Lampi laskee lyhyttä metsäojaa alavalle alueelle, mistä vedet joutuvat maaston muotojen mukaisesti Sulunjärvelle. Sulunjärvi kuuluu vesireitille, jonka muodostuu peräkkäisten järvien ketjusta: Valkeajärvi, Vähä Valkeajärvi, Karttianjärvi, Liivesjärvi, Sulunjärvi, mikä laskee lopuksi Koljonselän Säkin Länkipohjanlahteen.
Rouvasväenyhdistys

Rouvasväenyhdistykset (ruots. fruntimmersförening) olivat Suomessa 1800-luvulla perustettuja naisjärjestöjä. Ne harjoittivat hyväntekeväisyyttä vähäosaisten parissa, ja niiden jäsenistö koostui säätyläisnaisista. Yhdistykset olivat Suomen ensimmäisiä varsinaisia hyväntekeväisyysjärjestöjä, ja niitä toimi lähes jokaisessa kaupungissa.
Keskieurooppalaisen mallin mukaan perustetuilla yhdistyksillä oli suuri merkitys monien sosiaali- ja terveyspalveluiden synnyttäjinä. Ne perustivat Suomeen muun muassa ensimmäiset lastenkodit. Usea rouvasväenyhdistysten aloittama palvelu siirtyi sittemmin kuntien ja valtion järjestettäväksi. Yhdistysten toiminta oli reagoivaa eli syntyneitä ongelmia korjaavaa, ne eivät pääsääntöisesti pyrkineet vaikuttamaan itse ongelmien syihin. Yhdistykset rahoittivat toimintaansa muun muassa erilaisilla arpajaisilla ja myyjäisillä. Ne oli aluksi tarkoitettu vain naimisissa oleville naisille, mutta myöhemmin mukaan otettiin myös naimattomia.
Suomen ensimmäinen rouvasväen yhdistyksen perustivat Viipuriin vuonna 1835 kaupungin saksankielisen yläluokan naiset. Huoltojärjestö Viipurin Fraun-Verein oli suljettu yhdistys, johon kuului 12 naista. Se perusti muun muassa 20-paikkaisen tyttölasten orpokodin. Seuraavat yhdistykset olivat Porvooseen vuonna 1846 perustettu Fruntimmerförening ja 1848 toimintansa aloittaneet Oulun ja Helsingin rouvasväenyhdistykset. Oulun yhdistyksellä oli muun muassa oma koulu. 1850-luvun aikana toiminta laajeni nopeasti ympäri maata.
Karl Schöngarth

Tohtori Karl Eberhard Schöngarth (22. huhtikuuta 1903 – 16. toukokuuta 1946) oli SS-kenraali natsi-Saksan ja toisen maailmansodan aikana. Hän otti osaa Wannseen konferenssiin jossa päätettiin juutalaisten joukkotuhosta.
Schöngarth syntyi Leipzigissä Saksissa. Hänestä tuli SS:n tiedustelupalvelu SD:n jäsen vuonna 1933. Hänestä tuli myöhemmin turvallisuuspoliisi SIPO:n päällikkö ja Alankomaiden Gestapon johtaja.
Ollessaan palveluksessa Puolan Krakovassa hän tuli Erikois-Einsatzgruppen-ryhmän johtaja. Hän vastasi yli 4 000 juutalaisen murhaamisesta syys–joulukuussa 1941.
Schöngarth oli mukana Wannseen konferenssissa vuonna 1942 tohtori Rudolf Langen kanssa (Einsatzgruppen A), joka myös oli ottanut osaa joukkomurhiin. Schöngarth vangittiin sodan lopussa. Hänet todettiin syylliseksi sotavangiksi saadun lentäjän murhaan lokakuussa 1944. Brittiläinen oikeusistuin Burgsteinfurtissa tuomitsi hänet kuolemaan 11. helmikuuta 1946. Hänet hirtettiin saman vuoden toukokuussa.
Wannseen konferenssista kertovassa elokuvassa Lopullinen ratkaisu (2001) Schöngarthia esittää Peter Sullivan.
HMS Stormcloud (J367)

Palvelus

Alus romutettiin 1959 Gatesheadissä.
Surunauha – Itsemurhan tehneiden läheiset

Surunauha ry on suomalainen järjestö, jonka tarkoituksena on tukea läheisen itsemurhan kokeneen selviytymistä ja lisätä avoimuutta itsemurhasta puhuttaessa. Toiminta perustuu itsemurhan tehneiden läheisten vapaaehtoistyönä antamaan vertaistukeen eli saman kokeneen ihmisen antamaan tukeen. Tavoitteena on myös itsemurhien ennaltaehkäisy sekä itsemurhan tehneiden läheisten syrjäytymisen ja sairastumisen ehkäiseminen.
Surunauha ry on perustettu vuonna 1997, ja toiminta on nykyisin Sosiaali- ja terveysjärjestöjen avustuskeskuksen tukemaa. Järjestö on poliittisesti ja uskonnollisesti sitoutumaton ja toimii pääasiassa vapaaehtoisvoimin. Surunauha-yhdistyksen tukimuotoja ovat vertaistukiryhmät eri paikkakunnilla, vertaistukipuhelin, sopeutumisvalmennus ja vertaisten verkkokeskustelu. Yhdistyksen vertaistukijat on kaikki koulutettu tehtäviinsä. Yhdistys järjestää myös seminaareja sekä muita yleisö- ja jäsentapahtumia. Yhdistyksen nimi oli alun perin Itsemurhan tehneiden läheiset ry, nykymuoto on Surunauha ry.
Pekka Kuusisto

Pekka Taneli Kuusisto (s. 7. lokakuuta 1976 Espoo) on tunnetuimpia suomalaisia viulisteja.
Vuonna 1992 Kuusisto sijoittui Carl Nielsen -kilpailussa kolmanneksi. Vuonna 1995 hän voitti 19-vuotiaana ensimmäisenä suomalaisena kansainvälisen Jean Sibelius -viulukilpailun ja sai erikoispalkinnon Sibeliuksen viulukonserton parhaasta esityksestä. Samana vuonna hän voitti myös Kuopion viulukilpailun.
Kuusisto aloitti viulunsoiton kolmevuotiaana Itä-Helsingin musiikkiopistossa Géza Szilvayn johdolla. Myöhemmin hän opiskeli Sibelius-Akatemiassa ja Indianan yliopistossa Yhdysvalloissa. Hänen opettajinaan ovat toimineet muun muassa Tuomas Haapanen, Miriam Fried ja Paul Biss.
Kuusisto on esiintynyt lukuisten orkesterien solistina ja toiminut samalla myös kapellimestarina. Kuusisto työskentelee säännöllisesti esimerkiksi Virtuosi di Kuhmon sekä Australian, Lontoon ja Skotlannin kamariorkestereiden kanssa. Hän on soittanut myös kansanmusiikkia eri yhtyeissä. Hän muodostaa harmonikkataiteilija Johanna Juholan kanssa KRAFT-yhtyeen ja johtaa kokoonpanoa The Luomu Players.
Kuusistolle ominaista on genrerajojen ylittäminen. Hän on tehnyt yhteistyötä esimerkiksi Trio Töykeiden, lauluyhtye Rajattoman ja Don Johnson Big Bandin kanssa. Vuonna 2011 hän vieraili metalliyhtye Mokoman Varjopuoli-albumilla, jolla hän soittaa viulua, Rhodes-pianoa ja harmonia.
Myös Kuusiston veli Jaakko Kuusisto on viulisti. Veljekset toimivat yhdessä vuonna 1997 perustetun Tuusulanjärven kamarimusiikin (nykyinen Meidän Festivaali) taiteellisina johtajina vuosina 1999–2006, minkä jälkeen Pekka Kuusisto jatkoi tapahtuman taiteellista johtamista yksin. Veljesten isä on säveltäjä Ilkka Kuusisto ja isoisä säveltäjä Taneli Kuusisto.
Helmikuussa 2008 Väinö Tannerin Säätiö myönsi Pekka Kuusistolle 50 000 euron suuruisen Tanner-palkinnon. Lokakuussa 2013 Kuusisto sai Pohjoismaiden neuvoston musiikkipalkinnon.
Coke (jalkapalloilija)

Seurajoukkueura

Coke on Rayo Vallecanon kasvatti, jonka edustusjoukkueeseen hän nousi kaudella 2007–2008. Kauden päätteeksi joukkue nousi maan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Segunda Divisióniin.
Kesällä 2011 hän teki sopimuksen andalusialaisseura Sevillan kanssa.
Juri Dmitrijev

Juri Aleksejevitš Dmitrijev (s. 28. tammikuuta 1956, Petroskoi) on venäläinen historiantutkija ja yhteiskunta-aktivisti. Hän aloitti Stalinin vainojen teloitus- ja hautapaikkojen etsinnän ja uhrien tunnistuksen. Hän löysi vuosina 1997–1998 kaksi suurta joukkohautaa: Krasny Borin joukkohaudan (1 196 uhria) ja Sandarmohin joukkohaudan (yli 9 000 uhria).
Juri Dmitrijev on tutkinut Stalinin Neuvostoliiton aikana tapahtuneita joukkoteloituksia yli 30 vuotta. Hän on muun muassa selvittänyt uhrien henkilöllisyydet ja tehnyt heistä muistokirjoja. Hänen työnsä on hyvin arvostettua myös kansainvälisen yhteisön keskuudessa: kadoksissa olleiden löytyneiden uhrien nimilistalla on useiden maiden kansalaisia.
Dmitrijevin julkaistua teloittajien nimet hänet pidätettiin joulukuussa 2016 ja häntä vastaan nostettiin syyte lapsipornon hallussapidosta, mutta syytteet osoittautuivat lavastetuiksi, ja hänet vapautettiin huhtikuussa 2018. Uudestaan hänet pidätetiin kesäkuussa 2018 syytettynä adoptiotyttärensä hyväksikäytöstä. Syytteillä on poliittinen motiivi, Dmitrijevin työ halutaan mitätöidä, kirjoittavat sekä toimittaja Anna-Lena Laurén että Ylen Kerstin Kronvall.
Espoon Kiekkoseura

Espoon Kiekkoseura (lyh. EKS) on vuonna 1988 perustettu espoolainen jääkiekko- ja ringetteseura. Ringetessä seuran edustusjoukkue pelaa SM-sarjassa, jossa se on voittanut yhden SM-hopean ja kolme SM-pronssia. Espoon Kiekkoseura on tunnettu hyvästä kasvatustyöstään.

Ringette

Espoon Kiekkoseura on yksi Suomen suurimmista ringetteseuroista, ja naisten joukkue pelaa SM-sarjassa.
Rantalentopallo kesäolympialaisissa 2016 – naisten turnaus

Tulokset

Alla olevassa taulukossa on tulokset neljännesvälieristä lähtien.
Yhdysvaltain 4. jalkaväkidivisioona

Toinen maailmansota

4. jalkaväkidivisioona perustettiin uudelleen 1. kesäkuuta 1940 Fort Benningissä. Se saapui Isoon-Britanniaan vuonna 1944. Divisioona osallistui Normandian maihinnousuun ja Cherbourgin valtaukseen 25. kesäkuuta. Hurtgenin metsässä se osallistui kiivaisiin taisteluihin. Se kärsi tappioita yhteensä 4 097 kaatunutta ja 17 371 haavoittunutta.
Adamawa (Nigeria)

Adamawa on yksi Nigerian 36 osavaltiosta. Se sijaitsee maan itäosassa, Kamerunin vastaisella rajalla. Adamawan pinta-ala on 36 917 neliökilometriä. Vuonna 2006 Adamawassa oli 3 168 101 asukasta. Adamawan pääkaupunki on Yola. Osavaltio on vuoristoista, jokilaaksojen halkomaa aluetta.
Adamawa on maanviljelysaluetta päätuotteita ovat viljat, puuvilla, maapähkinät, jamssi, maissi, hirssi ja riisi. Myös kalastus ja karjanhoito ovat tärkeitä elinkeinoja.
Jack Rowley

John Frederick "Jack" Rowley (7. lokakuuta 1920 – 28. kesäkuuta 1988) oli englantilainen jalkapalloilija, pelipaikataan hyökkääjä. Hänen nuorempi veljensä Arthur pitää edelleen hallussaan maaliennätystä The Football Leaguessa tehden uransa aikana 434 maalia.
Bournemouth & Boscombesta 3000:lla punnalla Manchester Unitediin siirtynyt Rowley pelasi ensimmäisen United -ottelunsa vuonna 1937 Sheffield Wednesdayta vastaan. Lempinimellä The Gunner tunnettu Rowley teki ManUssa 212 maalia, pelaamassaan 424:ssa ottelussa. Maalimäärällään hän on seuran historian kolmanneksi paras maalintekijä heti Sir Bobby Charltonin ja Denis Law'n jälkeen. Vuonna 1955 pelaajauransa lopettanut Rowley oli auttamassa Unitedia FA Cupin voittoon vuonna 1948 ja Englannin 1. divisioonan mestaruuteen vuonna 1952.
Pelaajauransa jälkeen Rowley toimi Oldham Athleticin ja Ajaxin managerina.