google/wiki40b huggingface dataset:
Janne Salli

Jalkapalloura

Salli edusti viimeksi Kakkosessa pelannutta Ilvestä puolustajana sekä apuvalmentajana. Hän siirtyi Ilvekseen kaudeksi 2008 edustettuaan sitä ennen mm. Valkeakosken Hakaa, TP-Seinäjokea, Barnsleyta ja Tampereen Pallo-Veikkoja. Hän pelasi Veikkausliigassa 150 ottelua ja teki kymmenen maalia. Salli voitti Suomen mestaruuden neljästi ja Suomen Cupin kerran Hakan riveissä. Kaudella 1998 hän oli 22-vuotiaana nuorin mestarijoukkueen kapteenina toiminut pelaaja. Salli on toiminut myös Canal+ -kanavan jalkapalloasiantuntijana.

Jalkapallouran jälkeen

Salli valmistui Tampereen yliopistosta kauppatieteiden maisteriksi vuonna 2007. Kauteen 2005 ammattilaisjalkapalloilijan uransa lopettanut Salli työskenteli PricewaterhouseCoopersilla tilintarkastustehtävissä vuosina 2006–2014. Vuonna 2011 hänet hyväksyttiin KHT-tilintarkastajaksi. Vuodesta 2014 lähtien Salli on työskennellyt johtavissa taloushallinnon tehtävissä Stora Ensolla.
Amerikanhuuhkaja

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 46–63,5 cm, siipien kärkiväli 91–152 cm ja paino 900–1 800 g. Kooltaan amerikanhuuhkaja on selvästi huuhkajaa pienempi. Sen väritys vaihtelee punaruskeasta harmaaseen ja mustavalkoiseen. Sillä on keltaiset silmät oranssin naamakiehkuran keskellä ja pitkät korvatöyhdöt. Naaras on koirasta kookkaampi.

Esiintyminen

Amerikanhuuhkaja elää kaikissa kolmessa Uuden maailman maanosassa, pohjoisessa Alaskasta ja Kanadan keskiosista Yhdysvaltain kautta Keski-Amerikkaan ja monin paikoin Etelä-Amerikassa, kuten Andeilla, Amazonin altaan eteläpuolella ja aivan mantereen koillisella rannikkokaistaleella. Sen elinympäristön ala on noin 24 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaation koko on noin 5,3 miljoonaa yksilöä. Se on enimmäkseen paikkalintu, jonka pohjoisimmat kannat voivat muuttaa hieman etelämmäksi talveksi.

Elinympäristö

Lajille kelpaavat monenlaiset elinympäristöt tiheistä metsistä aavikoihin ja kaupunkien puistoihin.

Lisääntyminen

Amerikanhuuhkaja ei rakenna varsinaista pesää, vaan pesii esimerkiksi muiden lintujen, kuten varislintujen, haukkojen tai haikaroiden vanhoihin pesii, rakennuksiin, kalliojyrkänteen ulkonemalle, puun onkaloon tai vanhaan oravanpesään. Naaras munii 2–4 munaa, joita se hautoo 26–35 päivää. Poikaset lähtevät pesästä 6–7 viikon ikäisinä ja oppivat lentämään 9–10 viikkoisina, jonka jälkeen emot ruokkivat niitä vielä joidenkin viikkojen ajan. Poikaset itsenäistyvät syksyllä ja lähtevät vaeltamaan jopa 250 kilometrin päähän. Laji on yksiavioinen ja sen reviirin koko on noin 2,5 neliökilometriä. Vankeudessa se on elänyt yli 30-vuotiaaksi, luonnossa vanhin yksilö on ollut 13-vuotias.

Ravinto

Amerikanhuuhkajan pääravintoa ovat kanit ja jänikset, mutta sen ruokavalioon kuuluvat myös jyrsijät ja muut nisäkkäät, linnut, matelijat, sammakkoeläimet, kalat, kovakuoriaiset ynnä muut selkärangattomat ja tuoreet raadot.
HMS Queen Charlotte (1810)

Valmistus

Aluksen suunnittelu pohjautui Sir Edward Huntin HMS Royal Georgen suunnitelmiin. Alus tilattiin 9. heinäkuuta 1801 Deptfordin telakalta korvaamaan aiempi saman niminen alus, joka oli tuhoutunut onnettomuudessa 17. maaliskuuta 1800. Aluksen rakennustöistä vastasi Henry Peake kesäkuuhun 1806 saakka ja sen jälkeen Robert Nelson. Sen köli laskettiin lokakuussa 1805 ja alus laskettiin vesille 17. toukokuuta 1810, jolloin se siirrettiin reserviin Chathamissa.

Palvelus

Alus otettiin palvelukseen tammikuussa 1813 Kanaalin laivueeseen lordi Keithin lippulaivana päällikkönään Pulteney Malcolm. Tammikuussa 1815 aluksen päällikkönä oli Robert Jackson. Alus oli elokuusta 1814 heinäkuuhun 1815 huollettavana Chathamissa. Toukokuusta 1815 alkaen aluksen päällikkönä oli Charles Inglis ja lokakuussa Edmund Boger, jolloin alus oli Sir Edward Thornbrough'n lippulaivana Portsmouthissa. Aluksen viat korjattiin ja se sijoitettiin huhtikuussa 1816 vartiolaivaksi Portmouthiin.
Alus palautettiin palvelukseen heinäkuussa 1816 amiraali lordi Exmouthin lippulaivaksi päällikkönään James Brisbane. Alus osallistui Algerin pommitukseen 27. elokuuta, jolloin se menetti miehistöstään kahdeksan kuolleina ja 131 haavoittuneina.
Alus siirrettiin syyskuussa 1858 Sheernessiin korvaamaan HMS Waterloo. Alus palautettiin palvelukseen 11. helmikuuta 1959 Sheernessin lippulaivana, mistä se palasi Portsmouthiin marraskuussa. Alus nimettiin 22. marraskuuta HMS Excellentiksi ja se varustettiin tykistökoululaivaksi Portsmouthissa elokuussa 1860. Se myytiin 12. tammikuuta 1892 J. Read juniorille romutettavaksi.
Édouard Dermit

Édouard Dermit tai Dermithe, syntyisin Antoine Dermit (12. tammikuuta 1925 Gardisca Italia – 15. toukokuuta 1995 Pariisi Ranska) oli ranskalainen näyttelijä ja kuvataiteilija.

Elämäkerta

Édouard Dermit oli monitaiteilija Jean Cocteaun adoptiopoika ja hänen satunnainen rakastajansakin. Samoin hän oli Cocteaun ainoa perillinen.
Dermit’n ehkä merkittävin näyttelijäsuoritus oli Jean Cocteaun kirjoittaman romaanin mukaan tehdyssä ja Jean-Pierre Melvillen ohjaamassa elokuvassa Kauheat lapset (Les enfants terribles).
Édouard Dermit tunnetaan myös taidemaalarina. Hänen kykynsä alalla oivalsi Cocteau, joka antoi hänelle myös henkilökohtaista opetusta taidemaalauksessa. Vuonna 1963 kuolleen Cocteaun aloittaman Ranskassa sijaitsevan Fréjusin Jerusalemin Notre Damen kappelin freskojen maalamisen loppuun saattaminen oli hänen merkittävin työnsä.
Dermit osoitti kaupalliset kykynsä huolehtimalla Cocteaun hänelle antamasta perinnostä, mille hän omistautui koko lopun elämänsä ajan. Hän myös käytti lempinimeään ”Doudou” koko elämänsä. Dermit’n poika Stephen myi Pierre Bergelle, jonka kummipoika hän oli, Milly-la-Forêt’ssa sijaitsevan Cocteaun viimeisen asunnon. Rakennus avattiin 23. kesäkuuta 2010 yleisölle ja sai nimekseen La Maison Cocteau.
Samuel Washington Woodhouse

Samuel Washington Woodhouse (27. kesäkuuta 1821 Philadelphia - 23. lokakuuta 1904 Philadelphia) oli yhdysvaltalainen lääkäri ja luonnontieteilijä.
Woodhouse opiskeli lääketiedettä Pennsylvanian yliopistossa ja valmistui 1847. Hän toimi lääkärinä ja luonnontieteilijänä luutnantti Lorenzo Sitgreavesin johtamilla tutkimusmatkoilla Coloradossa, Oklahomassa ja Zuni Riverillä 1849–1850 ja 1851. Hän julkaisi retkestä teoksen A Naturalist in Indian Territory: The Journal of S. W. Woodhouse, 1849-50. Vuonna 1853 hän osallistui tutkimusretkelle Hondurasiin. Tämän jälkeen hän keskittyi lääkärinpraktiikkansa hoitamiseen Philadelphiassa. Vuonna 1872 Woodhouse avioitui Sara A. Peckin kanssa ja heille syntyi kaksi lasta.
Woodhouse nimesi joitakin uusia nisäkäs- ja lintulajeja, muun muassa harmaasirkkulin (Aimophila cassinii) ja kalliokiitäjän (Aeronautes saxatalis).
Levada-keskus

Levada-keskus (ven. Левада-Центр, Аналитический Центр Юрия Левады) on riippumaton, jopa Venäjän luotettavimpana pidetty  tutkimuslaitos, joka tekee mielipidetiedusteluja ja muita sosiologisia tutkimuksia Venäjällä.
Tutkimuskeskus on saanut nimensä perustajansa ja ensimmäisen johtajansa, sosiologian professori Juri Levadan (1930-2006) mukaan. Tämä hallituksesta riippumaton tutkimuskeskus perustettiin vuonna 2003. Keskus pohjautui kuitenkin jo vuonna 1987 käynnistettyyn, alkujaan koko Neuvostoliiton, sittemmin koko Venäjän kattaneeseen valtiolliseen mielipiteiden tutkimuslaitokseen (VTsIOM).
Levada-keskuksen päätoimipiste on Moskovassa. Keskuksella on 67 aluetoimistoa Venäjällä ja yhteistyösuhteet Baltian ja IVY-maiden vastaaviin tutkimuslaitoksiin. Levada-keskuksella on noin 3 000 koulutettua haastattelijaa, ja se on yksi laajimmista Venäjällä toimivista mielipiteitä seuraavista tutkimuslaitoksista. Vuodesta 2006 Levada-keskuksen johtajana on toiminut sosiologi, filosofian tohtori Lev Gudkov.
Kaappaus merellä

Juoni

Sotalaiva USS Missouri lähtee jäähyväismatkalleen. Pian laivan kaappaa terroristiryhmä, jota johtavat rikollisiksi ryhtyneet entinen CIA:n agentti William Stranix (Tommy Lee Jones) ja Missourin upseeri komentaja Krill (Gary Busey). Miehistön ainoa toivo on laivan kokki ja entinen Navy SEAL Casey Ryback, joka ryhtyy pelastamaan laivaa.
Lauluja elämästä

Vastaanotto

Helsingin Sanomien Kalle Heikkinen kuvasi albumin arvostelussa Lavia harvinaiseksi iskelmien tekijäksi, joka kykenee välittämään lauluissaan aitoja tunteita ja koskettavia tarinoita tavallisista ihmisistä: ”Lavin levyt ovat mainio oppitunti siitä, miten tunteita voidaan kuvata muutenkin kuin teennäisin rakkaudenvaloin.”
U96

U96 on saksalainen eurodanceprojekti, jonka loivat DJ:t ja tuottajat Alex Christensen, Ingo Hauss, Helmut Hoikins ja Hajo Panarinfo. He ovat tuottaneet monia 1990-luvun eurodance-hittejä.
Projektin nimi on otettu tunnetusta Sukellusvene U-96 -elokuvasta, joka on nähty myös televisiosarjana. Heidän ensimmäinen hittinsä vuonna 1991 oli techno-dance-versio elokuvan tunnussävelestä. Alkuperäisen version oli säveltänyt Klaus Doldinger. Ensimmäinen levy Das Boot ilmestyi 1992. 
Seuraavalla Replugged (1993) albumilla oli kokeellisempi äänimaailma, inspiraatioina olivat toimineet 1980-luvun elektropop, ambient ja disco. Replugged oli menestys 
kuten yhtyeen ensimmäinen levy Das Boot (1992). Albumilla oli muutama Top 10 hitti, esimerkkeinä Love Sees No Colour ja Night in Motion. Lisäksi levyltä löytyi rauhallisempia kappaleita kuten The One Russian ja Without You.
Kolmannella levyllä Club Bizarre (1995) yhtyeen soundi muuttui radikaalisesti. Albumin kappaleet ovat sekoitus teknopoppia ja nopeaa trancea. Levyn hittejä olivat Love Religion ja Club Bizarre.
Vuonna 1996 julkaistiin albumi Heaven. 
90-luvun lopussa julkaistiin singlet Seven Wonders (1997), Energie (1998), Beweg Dich, Baby (1998) ja Das Boot 2001 (2000). U96 julkaisi kokoelman Best Of 1991–2001, joka sisälsi muutamia uusia kappaleita julkaisemattomalta Rhythm Of Life -albumilta.
U96 palasi saksan Top 30 -listoille vuonna 2006 hittinsä Vorbei kanssa, jossa lauloi vieraileva laulaja Ben.
Pitkään odotettu uusi täysipitkä albumi, Out of Wilhelmsburg, julkaistiin 2007.
Harald Hjärne

Harald Gabriel Hjärne (2. toukokuuta 1848 Klastorp, Skövde, Skaraborgin lääni – 6. tammikuuta 1922), oli ruotsalainen historioitsija ja poliitikko.
Harald Hjärnen vanhemmat olivat postimestari Harald Hjärne ja Margareta Richer. Hän oli naimisissa Eva Maria Rezeliuksen kanssa. Heidän lapsensa oli professori Erland Hjärne.
Hjärne aloitti vuonna 1865 opiskelut Uppsalan yliopistossa, josta hän valmistui filosofian kandidaattiksi 1871. Vuonna 1872 hänestä tuli filosofian tohtori ja samana vuonna historian dosentti. Seuraavan kymmenen vuoden ajan Hjärne matkusteli ulkomailla, kuten Tanskassa, Venäjällä, Saksassa, Itävallassa ja Italiassa. Syyskuusta 1882 tammikuuhun 1885 Hjärne oli historian ylimääräinen professori Uppsalan yliopistossa, ja vuonna 1889 hänet valittiin Hammarstrandin seuraajaksi historian professoriksi. Hän laati Ruotsin historialliset seminaarit.
Hjärne oli jäsen monessa järjestössä, näistä esimerkkeinä Vitterhets-, historie- och antikvitetsakademien, Kungliga Vetenskaps- och Vitterhetssamhället i Göteborg ja Vetenskapsakademien. Hän oli myös monen ulkomaalaisen akatemian jäsen. Vuonna 1903 hän seurasi Carl Snoilskya jäsenenä Ruotsin akatemiassa.
Poliittisessa keskustelussa Hjärne piti merkittäviä puheita ja kirjoitti paljon poliittisista aiheista, kuten äänioikeudesta, puolustusasiasta ja unionikysymyksestä Ruotsin ja Norjan välillä. Hän oli toisen kamarin jäsen vuosina 1902–1908. Ruotsin nationalismikeskustelussa Hjärne edusti tukholmalaisperäistä, anglofiiliä liberaalia nationalismia, eikä Rudolf Kjellénin tapaista göteborgilaista germaanilaista konservatiivia nationalismia.
Harald Hjärne on haudattu Uppsalan vanhalle hautausmaalle.
Lombardian ympäriajo

Historia

Kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1905 nimellä Milan-Milan. Vuonna 1907 kilpailun nimi muutettiin nykyiseen muotoon. Vuosien varrella kilpailun reitti on muuttunut paljon. Lähtöpaikkoina ovat toimineet Milano, Sesto San Giovanni, Bergamo, Varese, Monza ja Cuneo. Vuonna 2004 kilpailu aloitettiin Mendrisiosta Sveitsistä ja maali sijaitsi Comon kaupungissa. Kilpailun tunnetuin nousu on Madonna del Ghisallo, jonka päälle on sijoitettu museo, jossa on sekä uskonnollisia että pyöräilyyn liittyviä esineitä ja valokuvia.
Fausto Coppi on parhaiten menestynyt ajaja Lombardian ympäriajossa. Hän voitti kilpailun yhteensä viidesti. Viimeisin voittaja on Bauke Mollema.
Józef Grzesiak

Józef Grzesiak (s. 18. helmikuuta 1941 Popów) on entinen puolalainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti.
Grzesiak saavutti Tokion 1964 olympialaisissa pronssia kevyessä keskisarjassa eli alle 71-kiloisissa.
Suomen joukkue lentopallon Maailmanliigassa 2013

Suomen lentopallomaajoukkue pelasi vuoden 2013 maailmanliigassa. Suomen lohkossa pelaavat lisäksi Japani, Portugali, Alankomaat, Etelä-Korea sekä Kanada. Suomi sijoittui lohkossaan neljänneksi uusien paikkansa Maailmanliigassa myös kaudeksi 2014. 
Kanada selvisi lohkovoittajana kuuden joukkueen lopputurnaukseen, kun taas lohkon kaksi viimeistä Portugali ja Japani joutuvat karsimaan elokuun lopussa paikastaan Maailmanliigassa 2014.
Suomi on vuonna 2013 mukana kahdeksatta vuotta perättäin ja kaikkiaan yhdeksättä kertaa. Maailmanliigaa pelataan aiemmista vuosista poikkeavalla systeemillä, jossa joukkueet kohtaavat toisensa yhden viikonlopun aikana kahteen kertaan. 2007-2011 käytössä olleesta pelitavasta poiketen joukkueet kohtaavat kuitenkin toisensa vain yhden viikonlopun aikana, ei sekä kotona että vieraissa. Lisäksi joukkuemäärä on lohkoissa nyt kuusi ja lohkoja on vain kolme. Joukkueita on mukana 18 aiemman 16 sijaan.

Muuta

Maailmanliiga 2013 on Tuomas Sammelvuon ensimmäinen arvoturnaus maajoukkueen päävalmentajana.
Lauri Kerminen, Niklas Seppänen ja Juho Rajala debytoivat Maailmanliigassa heti kotiotteluissa Portugalia vastaan.
Alaston malli karkuteillä

Juoni

Taiteilija Olavi Metso (Sakari Jurkka) etsii mallia. Malli suuttuu, kun kuulee saavansa maksun vasta myöhemmin ja töhrii vasta valmistuneen teoksen Alaston totuus. Mallin karattua Olavi saa ystävältään lainaksi mallinuken. Olavin morsian luulee erehdyksessä nukkea oikeaksi naiseksi. Huomattuaan erehdyksensä morsian pyytää Olavia luopumaan taiteilijanurasta, ja Olavi suostuu, jos kukaan ei osta hänen teostaan Alaston totuus. Asiantuntija-arviota hakiessaan hän joutuukin erehdyksessä psykiatrin luokse, joka toteaa hänet mielenvikaiseksi.
Kreivi Valendsky (Leo Riuttu) ostaisi kyllä taideteoksen, mutta hänet viedään pois pakkopaidassa. Rahattomana ravintolassa istuttuaan hän joutuu jättämään taulunsa pantiksi laskusta. Hän päättää myydä mallinuken saadakseen rahaa taulunsa lunastamiseksi ravintoloitsijalta. Ollessaan kuljettamassa mallinukkea se putoaakin sillalta jokeen ja sivullinen käsittää hänen heittäneen sillalta ruumiin. Olavi saa kuitenkin nuken takaisin ja myy sen hämäräperäiselle miehelle.
Poliisi pidättää Olavin murhasta epäiltynä, onhan tapauksella lukuisia silminnäkijöitä. Olavi itse luulee, että hänen morsiamensa Sirkka on murhattu, koska poliisikin sitä väittää. Olavin onnistuttua pakenemaan poliiseilta saapuu Sirkka itse selvittämään asian. Väärinkäsitys selviää kun Sirkka ja Olavi törmäävät toisiinsa ja poliisi saapuu taidekauppiaan kera ateljeelle. Olavi saa myytyä Alastoman totuuden miljoonalla.

Tuotanto

Ville Salminen sekä ohjasi, käsikirjoitti että lavasti elokuvan. Kuvaukset tehtiin kahdessa viikossa. Elokuvan ensi-ilta oli 25. joulukuuta 1953 Helsingissä Tenhossa ja Bio-Biossa.

Arviot

Aikalaisarvioissa Ville Salmisen työ sai ristiriitaisen vastaanoton. Toisaalta häntä onniteltiin taitavasta huumorin käytöstä, toisaalta nähtiin, ettei aihe oikein sovi huumorityyliin käsiteltäväksi. Näyttelijöistä Sakari Jurkka sai yleisesti kiitosta.
Myöhemmätkään kriitikot eivät ole yksimielisiä. Erään kriitikon mukaan elokuvan sekoiluhuumori tuskin puree enää nykyaikana, toinen taas pitää elokuvaa Salmiseen parhaimpiin kuuluvana komediana. Arto Pajukallio kehuu elokuvan kekseliäitä yksityiskohtia, esimerkiksi psykiatrikohtausta.
Tärkeintä on olla aito

Tärkeintä on olla aito (engl. The Importance of Being Earnest) on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut brittiläinen elokuva, joka perustuu Oscar Wilden samannimiseen näytelmään. Elokuvan on ohjannut Oliver Parker, ja siinä näyttelevät muun muassa Colin Firth, Rupert Everett, Frances O’Connor, Reese Witherspoon, Judi Dench ja Tom Wilkinson.
Mumble

Äänenlaatu

Mumble käyttää Speex-äänenpakkausta sekä koodekkina että meluntorjuntaan. Myös CELT-äänenpakkaus on tuettu veriosta 1.2 lähtien. Mumble on optimoitu siten, että latenssi on pieni, minkä ansiosta kommunikaatio on nopeampaa. Mumble käyttää kaiunestotekniikkaa, joten sekä kaiuttimien että kuulokkeiden käyttö on mahdollista. Joissain peleissä, kuten Call of Dutyn Windows-versiossa pelaajat voivat kuulla muiden pelaajien äänet oikeista suunnista käyttämällä Positional audio -ominaisuuden mahdollistavia liitännäisiä.
Sortavalan lyseo

Sortavalan lyseo oli Sortavalassa 1893–1940 ja 1942–1944 toiminut oppikoulu. Sortavalan lyseon toimintaa jatkoi sodan jälkeen 1944 perustettu Seinäjoen lyseo.
Sortavalaan perustettiin 1788 saksankielinen supistettu normaalikoulu ja sen seuraajana oli 1844 perustettu suomenkielinen ala-alkeiskoulu. Tästä koulusta tuli 1875 kaksiluokkainen reaalikoulu ja viimeksi se toimi alkeiskouluna 1884–1892. Sortavalan lyseo aloitti toimintansa yksityisenä viisiluokkaisena poikakouluna Sortavalan kaupungin lyseon nimellä 1893 ja valtion lyseo koulusta tuli vuonna 1898. Ensimmäiset ylioppilaat valmistuivat 1901 ja samana vuonna valmistui arkkitehti Jac. Ahrenbergin suunnittelema kolmikerroksinen koulutalo. Sortavalan lyseossa oli sen toiminta-aikana 2 466 oppilasta, joista 539 suoritti ylioppilastutkinnon. Talvisodan aikana koulu joutui keskeyttämään toimintansa joulukuussa 1939 ja koulutalo vaurioitui myös Sortavalan pommituksissa. Lyseo lakkautettiin 1940 mutta jatkosodan aikana se pääsi jatkamaan toimintaansa Sortavalassa väliaikaisissa tiloissa 1942–1944. 
Jatkosodan jälkeen koulu jatkoi toimintaansa Seinäjoen lyseon nimellä 5-luokkaisena valtion oppikouluna Seinäjoella marraskuusta 1944 alkaen. Koulu laajeni pian  8-luokkaiseksi reaalilyseoksi ja ensimmäiset ylioppilaat valmistuivat 1952. Vuonna 1957 valmistui arkkitehti Sylvi Ernon suunnittelema koulutalo. Seinäjoen lyseon toiminta päättyi peruskoulun tulon myötä 1975, viimeiset vuodet se toimi yhteiskouluna Marttilan yhteislyseon nimellä.
Mustakurkkupenkoja

Levinneisyys

Mustakurkkupenkojaa tavataan Australian etelä- ja lounaisosissa. Lajin kannaksi arvioidaan 13 500 täysikasvuista yksilöä. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Valo (kirja)

Valon taustaa

Valo oli Harrisonin paluu science fictionin pariin. Kirjailija on kertonut, että ei ollut pitkään aikaan kirjoittanut avaruusooppera ja pohti, että voisi olla mielenkiintoista kirjoittaa kyseistä science fictionin alalajia. Valossa Harrison pyrki myös yhdistämään scifin valtavirtakirjallisuuteen. Myös Iain M. Banksin uutuusteos, jossa Banks yhdisti tarinan langat toisiinsa vasta viimeisessä lauseessa, innosti Harrisonia. Edellisessä avaruusoopperassaan The Centauri Device Harrison oli pyrkinyt tuhoamaan koko lajityypin.
Harrison on sanonut, että Valolla on ollut myös merkitystä hänen henkilökohtaiseen elämäänsä. Kirjailija koki vuosien ajan itsensä vihaiseksi ja kiipeili vuorilla paetakseen todellisuutta. Hän myös piti kirjoitustensa tarkoituksena taistella kirjallisuutta vastaan. Valon kirjoitettuaan Harrison totesi teoksensa vapauttaneen hänet tekemään mitä tahtoo ja sanoi, ettei enää koe olevansa vihainen.

Juoni

Valossa Michael Kearny -niminen tappaja ja fyysikko pakenee häntä vaanivaa varjoa ja koittaa hoitaa suhdetta entiseen naisystäväänsä Annaan. Yhdessä Brian Taten kanssa Kearny on kehittänyt kvanttiteoriaa siten, että sen avulla voidaan kehittää uudenlaisia avaruusaluksia.
Tulevaisuudessa Seria Mau Genlicher etsii tapaa palata ihmiseksi. Seria Mauta on käytetty seksuaalisesti hyväksi hänen lapsuudessaan ja tyttö on antanut kytkeä itsensä avaruusalukseen.
Ed Chinese on Seria Maun ajassa elävä entinen seikkailija, nykyinen narkomaani, joka joutuu monien seikkailuiden jälkeen päätyy pienelle asteroidille, missä hän tapaa Kearnyn pelkäämän varjon, joka osoittautuu muukalaisrodun edustajaksi. Kyseinen rotu on luonut ihmiset tutkiakseen "singulariteettia ilman tapahtumahorisonttia". Kirjan lopussa Ed ja avaruusolento lähtevät tutkimaan kyseistä ilmiötä.
Hieman ennen Edin saapumista asteroidille myös Kearny ja Seria Mau ovat käyneet siellä. Ensimmäisen varjo on kaapannut omasta ajastaan ja tuonut katsomaan singulariteettia. Toisen varjo taas on leikkauksella palautunut ihmiseksi.

Vastaanotto

Harrison oli kirjan julkaisusta huolissaan, sillä hän pelkäsi, että lukijat eivät ymmärtäisi Valoa ja kirjan ensipainos oli pieni. Valo kuitenkin keräsi ilmestyttyään kiitosta niin kriitikoilta kuin muilta kirjailijoiltakin ja voitti Suomessa vuoden 2005 Tähtivaeltaja-palkinnon.

Teemat

Monien muiden Harrisonin kirjojen tapaan Valo käsittelee eskapismia. Myös viattomuuden saaminen takaisin on Valon tärkeitä teemoja, päinvastoin kuin monissa muissa Harrisonin kirjoissa. Valo pohtii myös elämän tarkoitusta, yksilön osaa maailmankaikkeudessa ja minuutta.
Leônidas

Leônidas da Silva (6. syyskuuta 1913 Rio de Janeiro – 24. tammikuuta 2004 Cotia, São Paulon osavaltio) oli brasilialainen jalkapalloilija. Lempinimillä ”Musta timantti” ja ”Kumimies” tunnettu Leônidas aloitti palloilu-uransa São Cristóvão  FC:ssä.
Tehtyään kaksi maalia debyyttiottelussaan Brasilian jalkapallomaajoukkueessa, Leônidas siirtyi uruguaylaiseen Peñaroliin vuonna 1933. Vuotta myöhemmin hän kuitenkin palasi kotimaahansa Vasco da Gama -seuraan, jota auttoi voittamaan Rio de Janeiron osavaltion mestaruuden. Kautta aikojen toisten MM-kisojen 1934 jälkeen hän siirtyi Botafogoon ja voitti toisen Rio de Janeiron osavaltiomestaruuden vuonna 1935. Vuodet 1936–1941 hän pelasi Flamengossa, jossa saavutti jälleen Rio de Janeiron mestaruuden vuonna 1939. Hän joutui taistelemaan myös ennakkoluuloja vastaan, hän oli yksi ensimmäisistä mustista pelaajista silloin elitistisessä Flamengossa. 
Vuonna 1942 Leônidas siirtyi São Pauloon, jossa pelasi lopettamiseensa 1950 asti. 1953 hänestä tuli joukkueen valmentaja, kunnes siirtyi radiotoimittajaksi ja myöhemmin huonekalukauppiaaksi.
Leônidasta on pidetty ”saksipotkun” keksijänä. Hän itse antoi kunnian kuitenkin maanmiehelleen Petronilho de Britolle ja sanoi vain parantaneensa sitä.
Leônidas kuoli vuonna 2004 sairastettuaan Alzheimerin tautia vuodesta 1974. Hänet on haudattu Cemiterio da Paz -hautausmaalle São Pauloon.

Vuoden 1938 maailmanmestaruuskilpailut

Leônidas oli vuoden 1938 MM-kisojen paras maalintekijä seitsemällä maalillaan. Ottelussa Puolaa vastaan (jonka Brasilia voitti 6–5) hän teki kolme maalia. Osan pelistä Leônidas pelasi avojaloin. Brasilian valmentaja Ademar Pimenta päätti antaa tähtihyökkääjänsä levätä välieräottelussa Italiaa vastaan. Tämä osoittautui virheeksi, sillä Italia voitti ottelun 2–1.
Ruhovaara

Ruhovaara on kylä Joensuun kaupungin itäosassa Pohjois-Karjalassa valtakunnan rajan tuntumassa noin 70 kilometriä Joensuun keskustasta ja noin 25 kilometriä Tuupovaaran kirkonkylästä kaakkoon. Osa kylästä luovutettiin Neuvostoliitolle 1944. Aikaisemmin Ruhovaara kuului Korpiselän kuntaan vuoteen 1946 asti ja sitten Tuupovaaran kuntaan vuoteen 2005 asti. Ruhovaaran naapurikyliä ovat muun muassa Mannervaara ja Syrjävaara.
Ruhovaaraan johtaa maantie Mannervaarasta seututie 500:lta. Tie johtaa valtakunnan rajalle ja sieltä edelleen Korpiselän tyhjillään olevaan kirkonkylään Venäjän puolelle. Nykyisin Ruhovaarassa toimii tilapäinen rajanylityspaikka, lähinnä puutavaraliikennettä varten.
Hugo Mallo

Seurajoukkueura

Mallo on galicialaisseura Celta Vigon junioriakatemian kasvatti. Hänet nostettiin junioriakatemiasta kaudeksi 2009–2010 suoraan edustusjoukkueeseen, joka pelasi maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa. Mallo pelasi ensimmäisellä kaudellaan 25 sarjaottelua.
Kaudella 2011–2012 hän pelasi yhteensä 34 sarjaottelua, kun galicialaisseura kauden päätteeksi varmisti nousun maan pääsarjaan Primera Divisióniin viiden vuoden tauon jälkeen. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa pääsarjassa 18. elokuuta 2012 Málagaa vastaan.