google/wiki40b huggingface dataset:
Jonas Ferdinand Bergenheim

Jonas Ferdinand Bergenheim (5. tammikuuta 1796 Ilmajoki – 5. marraskuuta 1847 Vaasa) oli Bergenheim-sukuun kuulunut maanmittari ja sotilas, joka toimi  Maanmittaushallituksen ylitirehtöörinä eli pääjohtajana, samoin kuin Vaasan läänin kuvernöörinä.
Bergenheimin vanhemmat olivat hovioikeuden presidentti Erik Johan Bergenheim ja Hedvig Sofia Hannelius. Hän tuli ylioppilaaksi Turussa 1813 ja opiskeli sitten matematiikkaa, mutta siirtyi 1814 Venäjälle, ensin yleisesikunnan palvelukseen ja sitten vuodesta 1822 Pietarin topografiseen virastoon. Vuonna 1827 Bergenheim piirsi ja julkaisi Inkerinmaan kartan, jonka nimistö perustui Ruotsin hallituksen toimittamaan vuoden 1676 asutuskarttaan.  
Bergenheim osallistui Venäjän käymiin Persian ja Turkin sotiin ja hänet määrättiin 1833 Moldaun ja Valakian hallinnon käytettäväksi. Hän laati näistä alueista ranskankielisen tilastollisen sotatieteellisen esityksen ja sai palkkiona Venäjän hallitukselta 2000 hehtaaria maata. Hän erosi sotapalveluksesta everstinä vuonna 1836, siirtyen Suomen Maanmittaushallitukseen. Siellä hänellä oli hoidossaan muun muassa rajantarkistustehtäviä. Vuonna 1843 hänestä tuli viraston ylitirehtööri, mutta kaksi vuotta myöhemmin hän siirtyi Vaasan läänin kuvernööriksi. 
Bergenheim oli taiteellisesti lahjakas henkilö, maisema-akvarellisti, joka oli kehittänyt taitojaan jo poikavuosista saakka. Hän maalasi akvarelleja sekä Suomesta että Romaniasta. Hän kuoli naimattomana.
Laurine van Riessen

Pikaluistelu

Van Riessen saavutti pronssia Vancouverin 2010 olympialaisten 1 000 metrillä ajalla 1.16,72. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa Richmondissa 2009 hän oli 1 500 metrillä seitsemäs ja 1 000 metrillä kahdeksas. Heerenveenissä 2015 hän oli 1 000 metrillä kymmenes. Sprinttereiden MM-kilpailuissa hän on sijoittunut kuudenneksi Heerenveenissä 2011 ja Naganossa 2014 sekä kymmenenneksi Moskovassa 2009. Junioreiden MM-kilpailuissa Innsbruckissa 2007 hän sai kultaa joukkuekilpailussa ja hopeaa yleisluistelussa.
Van Riessen sijoittui kolmanneksi maailmancupin 1 000 metrin kokonaiskilpailussa kaudella 2008–2009. Hän on voittanut maailmancupin osakilpailun 1 000 metrillä Changchunissa joulukuussa 2008 ja Salt Lake Cityssä tammikuussa 2012.
Hän lopetti pikaluistelun kauden 2014–2015 jälkeen.

Ratapyöräily

Van Riessen saavutti joukkuesprintissä MM-hopeaa Apeldoornissa 2018 kilpailtuaan Alankomaiden joukkueessa karsintakierroksella. Hän sai EM-pronssia Grenchenissä 2015. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui joukkuesprintissä viidenneksi ja keirinissä yhdeksänneksi
Van Riessen on voittanut Alankomaiden-mestaruuden 500 metrin aika-ajossa 2015, eräajossa 2015, 2016 ja 2017 sekä keirinissä 2015 ja 2917.
Dylan ja Casey Boersma

Dylan ja Casey Boersma (s. 13. tammikuuta 1995 Los Angeles County, Kalifornia, Yhdysvallat) ovat amerikkalaiset näyttelijäkaksoset. Heidät muistetaan parhaiten Wilson Westin roolista draamasarjasta Seitsemäs taivas. He esiintyivät sarjan kuudessa jaksossa vuosina 1997–2001. He ovat myös esiintyneet elokuvassa The Story of Us (1999) ja elokuvassa Drillbit Taylor (2008).
Anthony Shaffer

Anthony Josua Shaffer (15. toukokuuta 1926 Liverpool – 6. marraskuuta 2001 Lontoo) oli englantilainen asianajaja ja kirjailija. Hänen identtinen kaksoisveljensä on kirjailija Peter Shaffer.

Elämänvaiheet

Anthony Shaffer syntyi Liverpoolissa juutalaiseen perheeseen, jonka isä oli kiinteistönvälittäjä. Anthony opiskeli lakia Cambridgen yliopiston Trinity Collegessa. Hän työskenteli 1950-luvulla asianajajana ja siirtyi sitten elokuvatuotantoyhtiöön.
Shafferin ensimmäinen menestysteos oli näytelmä Vainukoira (Sleuth) vuodelta 1970. Näytelmää on esitetty myös Suomessa. Näytelmä sovitettiin elokuvaksi ensimmäisen kerran vuonna 1972 (Pirullista peliä, pääosissa Laurence Olivier ja Michael Caine) ja toisen kerran vuonna 2007 (Pirullista peliä, pääosissa Michael Caine ja Jude Law).
Shafferin tunnettuihin elokuvakäsikirjoituksiin kuuluvat Alfred Hitchcockin Frenzy ja Robin Hardyn Uhrijuhla (The Wicker Man). Lisäksi hän kirjoitti romaaneja yhdessä veljensä Peterin kanssa, ja ne julkaistiin salanimellä Peter Anthony.
Shaffer oli vuodesta 1985 alkaen naimisissa Uhrijuhlassa näytelleen Diane Cilenton kanssa.
Luxemburg olympialaisissa

Kesäolympialaiset

Lähteet:

Talviolympialaiset

Lähteet:

Kesäolympialaiset

Lähteet:

Talviolympialaiset

Lähteet:
Themis

Themis (m.kreik. Θέμις) oli kreikkalaisessa mytologiassa oikeuden ja järjestyksen jumalatar. Hesiodoksen mukaan hän oli Uranoksen ja Gaian tytär, sekä Zeuksen järjestyksessään toinen vaimo. Themis synnytti horat:  Eunomia (Järjestys), Dike (Oikeus) ja Eirene (kukoistava Rauha). Nämä suojelivat kuolevaisten ihmisten aherrusta. Themis synnytti myös moirat eli kohtalottaret: Klotho (Kehrääjä), Lakhesis (Osan Suova) ja Atropos (Torjumaton), joiden tehtävänä oli kehrätä, kerrata ja katkaista ihmisen elämänlanka. Zeus soi suurimman kunnian Kohtalottarille.
Landsbygdens Folk

Landsbygdens Folk on Suomessa viikoittain ilmestyvä ruotsinkielinen sanomalehti. Lehteä julkaisee Svenska lantbruksproducenternas centralförbund ja levikki on noin 10 000 kappaletta. Lehti on perustettu vuonna 1947. Nykyinen päätoimittaja on Michael Godtfredsen.
Operaattori (matematiikka)

Matemaattinen operaattori on funktio, joka muuntaa toista funktiota. Operaattorilla voi olla miten monta tahansa operoitavaa kohdetta, jolle se suorittaa toimintonsa, mutta useimmiten kohteita on vain yksi.

Määritelmä

Operaattori on siis muunnoslaki, joka muuntaa funktion uudeksi funktioksi. Jos merkitään tutkittavaa operaattoria symbolilla  ja operoidaan sillä funktiota , niin saadaan uusi funktio . Tämä voidaan ilmaista muodossa .

Operaattori vai funktio?

Operaattoreita käytetään yleensä reaalilukuja monimutkaisempiin matemaattisiin kokonaisuuksiin, kuten vektoreihin, satunnaismuuttujiin ja matemaattisiin lausekkeisiin. Jos funktion lähtö- tai määrittelyjoukon rakenne on reaalilukua huomattavasti monimutkaisempi, se määritellään useimmiten operaattoriksi. Vastaavasti, jos funktion lähtö- ja maalijoukot ovat reaalilukuja, kutsutaan sitä vain funktioksi. Esimerkkinä tämänlaisesta monimutkaisten matemaattisten kokonaisuuksien operoimiseen ovat derivaatta-  ja integraalioperaattorit .
Lisäksi, funktiota kutsutaan operaattoriksi, jos sitä käytetään usein tai sen merkintätapa on nopeampi kuin funktion yleinen muoto . Esimerkkejä tällaisesta tapauksesta ovat summaoperaattori , jako-operaattori  ja kertomaoperaattori . Näiden käyttö ei välttämättä liity monimutkaisten matemaattisten kokonaisuuksien laskemiseen.

Lineaarioperaattorit

Lineaarisia operaattoreita käytetään lineaariavaruuksissa summaamaan vektoreita ja kertomaan skalaareilla.

Todennäköisyysteorian operaattorit

Todennäköisyyslaskentaan liittyviä operaattoreita ovat mm. odotusarvo, varianssi ja kertoma.
Raimond Valgre

Raimond Valgre (vuoteen 1937 Raimond Tiisel, 7. lokakuuta 1913 Riisipere, Viro (Venäjän keisarikunta) – 31. joulukuuta 1949 Tallinna, Viron SNT, Neuvostoliitto) oli virolainen säveltäjä ja muusikko. Valgren tunnetuin sävellys on ”Saarenmaan valssi”. Hänen tekemiään lauluja on säilynyt kuutisenkymmentä.
Raplassa lapsuutensa asunut Valgre aloitti soittamisen kuusivuotiaana. Hän opiskeli Tallinnassa rakentamista teknillisessä lukiossa. Hänen vanhempiensa erottua äiti ja sisar muuttivat hänen kanssaan Tallinnaan. Valgre esiintyi Tallinnan kahviloissa ja sai oman harmonikan, minkä lisäksi kotona oli piano. Vuosina 1933–1935 kirjoittamistaan 12 laulusta hän kokosi vihon nimeltä 15 minuutit Deddyga (”15 minuuttia Deddyn kanssa”), jonka nimessä mainittu Deddy oli hänen silloinen tyttöystävänsä Deddy Åkesson. Vuonna 1937 hän vaihtoi sukunimensä Tiiselistä Valgreksi. Toisen maailmansodan syttyessä vuonna 1939 Valgre johti omaa orkesteriaan Pärnussa sijaitsevassa rantaravintolassa. Pärnussa hän tutustui ruotsalais-ranskalais-venäläiseen Alice Feilletiin, joka teki englanninkieliset sanat Valgren lauluun ”Muinaslugu muusikas” (englanniksi ”I hear a little story in the music”). Valgre lähetti laulun Englantiin Melody Makerin iskelmäkilpailuun, mutta se ei menestynyt (kilpailun voitti Toivo Kärjen ”Things happen that way”).
Kesäkuussa 1941 Valgre pakko-otettiin Puna-armeijan palvelukseen. Hän joutui metsätöihin koviin olosuhteisiin Arkangeliiin ja Tšerbakuliin ja oli välillä huonossa kunnossa. Maaliskuussa 1942 hänet määrättiin Puna-armeijan virolaiseen armeijakuntaan (Eesti korpus) ja sen soittokuntaan soittamaan harmonikkaa ja kirjoittamaan lauluja. Vuonna 1944 hänet valittiin armeijakunnan Narvassa perustettuun suureen jazzorkesteriin. Rintamalla armeijakunnan joukot joutuivat taistelemaan saksalaisten puolella olleita virolaisia vastaan. Sodan aikana Valgre alkoi käyttää runsaasti alkoholia, ja tarinan mukaan hänen lyhyt avioliittonsa Evi Hannuksen kanssa alkoi kapakassa lyödystä vedosta.
Sodan jälkeen Valgre jatkoi soittamista Arkangelista tuttujen ”Soittajasoturien” sekä armeijakunnan orkesterin kanssa. Kotona ei ollut enää pianoa, joten soittoharjoittelu oli vaikeaa. Hän jatkoi kuitenkin laulujen tekemistä ja yksi tuotoksista oli ”Saarenmaan valssi”, jonka hän joutui ylemmältä taholta tulleen määräyksen vuoksi muokkaamaan kansanmusiikin tapaiseksi, vähemmän länsimaiseksi. Valgre kuoli alkoholisoituneena vuoden 1949 lopussa.
Raimond Valgren elämästä on tehty musikaali Valge tee kutse (Valkean tien kutsu) sekä elokuvia.
Lvivin valtionooppera ja -baletti

Lvivin valtionooppera ja -baletti (ukr. Львівский дежавний академічний театр опери та балету ім. С. Крушельницької, Lvivin valtiollinen, akateeminen ooppera- ja balettiteatteri S. Krušelnytskan kunniaksi), rakennettiin 1897-1900 nimellä Städtisches Theater silloin Lemberg-nimisessä kaupungissa. Se avattiin 4. lokakuuta 1900, avajaisiltana esitettiin Wladislaw Zelenskin ooppera Janek.
Vuonna 1919 laitos nimettiin Teatr Miejskiksi ja uudestaan 1939, jolloin nimeksi tuli Teatr opery i baleta. 1956 nimeksi vaihtui ukrainalaisen runoilijan Ivano Frankon kunniaksi Teatr opery i baleta im. Ivana Franka. Taloa uudistettiin vuosina 1979-1984, ja uudelleen vuonna 1999. Sitä seuraavana vuonna se sai nykyisen nimensä, joka tekee kunniaa ukrainalaiselle oopperalaulajalle Solomija Krušelnytskalle.
Taloon mahtuu noin 1 000 katsojaa.
HMS Rocket (H92)

Palvelus

Alus siirrettiin marraskuussa 1945 Chathamissa reserviin. Vuoden 1946 alukselle siirtyi supistettu miehistö ja se muutettiin Pohjanmerelle sijoitettavaksi ilmavoimien maalilaivaksi. Alus palautettiin 1948 reserviin Portsmouthissa ja se valittiin muutettavaksi tyypin 15 sukellusveneentorjuntafregatiksi Devonportin telakalla.
Aluksen palattua palvelukseen toukokuussa 1951 se liitettiin 3. fregattilaivueeseen Londonderryyn. Alus vieraili Länsi-Intiassa sekä se otti osaa kesäkuussa 1953 kruunajaiskatselmukseen. Alus poistettiin palveluksesta 1954 ja se sijoitettiin reserviin. Alus palautettiin palvelukseen lokakuussa 1960, jolloin se liitettiin Kauko-Itään 6. fregattilaivueeseen.
Alus palasi reserviin Chathamissa ja se sijoitettiin poistolistalle 1967. Alus myytiin BISCOlle ja se hinattiin maaliskuussa Arnott Youngille Dalmuiriin romutettavaksi.
William Schuman

William Schuman (4. elokuuta 1910 New York – 15. helmikuuta 1992 New York) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän aloitti säveltämisen high schoolissa ja perusti jazzyhtyeen, jossa soitti itse viulua ja banjoa. Hän sai kandidaatin ja maisterin arvot Columbian yliopiston Teachers Collegesta, ja hän opiskeli Juilliard Schoolissa Roy Harrisin johdolla. Harris tutustutti nuoren säveltäjän Serge Koussevitzkyyn.
Schumanin musiikissa on jazz- ja folk-vaikutteita. Hänen varhaiset teoksensa ovat harmonisesti konservatiivisia, mutta myöhemmin hän hyödynsi enemmän dissonanssia ja polytonaalisuutta. Kantaatillaan A Free Song Schuman sai ensimmäisen musiikin Pulitzer-palkinnon vuonna 1943. Säveltäjän muuhun tuotantoon kuuluu muun muassa neljä jousikvartettoa, kymmenen sinfoniaa, viulukonsertto, balettia ja oopperaa.
Uransa aikana Schuman toimi muun muassa G. Schirmer Inc.in julkaisujohtajana, Juilliard Schoolin presidenttinä ja Lincoln Center for the Performing Artsin johdossa. Hänet valittiin Yhdysvaltain taide- ja tiedeakatemiaan. Hänelle myönnettiin vuonna 1987 National Medal of Arts.
Jääkiekko nuorten talviolympialaisissa 2016

Osallistujat

Turnaukseen osallistuu sekä viisi poikien että tyttöjen joukkuetta. Jokaisessa joukkueessa on 17 pelaajaa. Isäntämaa Norja sai joukkueen molempiin turnauksin. Loput kahdeksan joukkuetta valittiin alle 18-vuotiaiden maailmanrankingin perusteella vuoden 2015 alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuiden jälkeen.
Norja sai lähettää yksilötaitokilpailuun kaksi edustajaa, yksi molempiin kilpailuihin. Loput osallistujat päätettiin vuoden 2015 jääkiekon kehitysleirin Global Skills Challenge -kisassa Vierumäellä.
Haapasaari (Padasjoki)

Maantietoa

Saari on 630 metriä pitkä, 450 metriä leveä ja sen pinta-ala on 16,1 hehtaaria . Se sijaitsee Hinttolanselän pohjoisosassa Hinttolansaaren eteläpuolella. Haapasaari kuuluu Hinttolansaaren saariryhmään, johon kuuluvat myös Neitsaari ja Petäjäsaaret. Haapasaari jää näiden kahden väliin yhdessä kuuden pienen saaren kanssa. Seitsemäs pikkusaari Koniluoto sijaitsee Haapasaaren kaakkoispuolella. Haapasaari on matala saari, jonka keskellä sijaitsee kallioinen mäenhuippu. Mäki kohoaa 22 metrin korkeuteen Päijänteestä.

Luontoarvoja

Koko saari muodostaa yhtenäisen luonnonsuojelualueen, joka kuuluu Päijänteen kansallispuistoon yhdessä kolmen pienen saaren ja Neitsaaren kanssa. Kansallispuiston alueet muodostavat yhden Natura 2000-alueen Päijänteen alueen (10 857 hehtaaria, FI0335003). Haapasaaressa on retkeilijöille tarkoitettu rantautumispaikka nuotiopaikkoineen ja siellä on lisäksi Lahden venekerhon laituri.

Historiaa

Haapasaari on merkitty vuoden 1749 karttaan ikivanhan Vähä-Äiniölän kylän erämaaksi. Myöhemmin se tuli Padasjoen Hinttolan kylän osaksi. Vuoden 1788 kartassa Haapasaaressa on ollut viljelysmaita, jotka oli karttaan merkitty hyviksi ja huonoiksi viljelysmaiksi. Haapasaaressa oli jo kaskettu ainakin kolmella alueella ennen saaren asuttamista. Vuoden 1839 kartassa erottuu näitä kaskialueita, mutta niistä syntyneitä kaskiraunioita esiintyy maastossa vain vähän . 1800-luvulla, kun höyrylaivat liikennöivät Päijännettä vuodesta 1856 alkaen, asettui Hinttolan torppariksi laivuri Kristian Husberg. Saarella on vielä säilyneenä tuon ajan rakennuksia. Sen asukkaiksi on 1800- ja 1900-luvun vaihteessa merkitty torpparin lisäksi eri perhekuntia, jotka olivat itsellisiä tai irtolaisia. Haapasaaren torpaksi nimetty miljöö on ollut Päijänteellä kalastaneen väen omistuksessa 1950-luvulle asti. Tämän jälkeen seutu oli alkanut autioitua, kun väki muutti taajamiin mantereelle. Torppa on sittemmin ollut kesäasukkaiden yksityiskäytössä. Valtio hankki saaren ja se on osa vuonna 1993 perustettua Päijänteen kansallispustoa. Vuonna 2007 sai päätöksen rakennuksien ja ympäristön entisöinti. Lampaat ovat pitäneet maisemaa avoimena ja sen vuokraaminen Lahden venekerholle pyrittäneen samaan.
Kortepohjan koulu

Kortepohjan koulu on luokkien 1–6 perusopetusta antava koulu Jyväskylän Kortepohjan Kortesuolla osoitteessa Kartanonkuja 4–6. 12 normaaliluokan lisäksi koulussa on englanninkielistä luokkaa, lievästi kehitysvammaisten opetusryhmä ja Viitaniemen alueen erityisopetuksen pienryhmä.
Anu Palevaara

Jenni Vainion rooli

Palevaara tunnetaan parhaiten Jenni Vainion roolista MTV3:n saippuasarjassa Salatut elämät. Palevaara oli sarjassa mukana alusta asti, mutta vuonna 2001 hän jäi äitiyslomalle. Äitiysloman jälkeen Palevaara palasi sarjaan keväällä 2002, jolloin itse sarjassakin Jenni oli saanut lapsen, Niko Vainion. Hahmo poistui ruudusta tämän tekemän vauvojenvaihdon seurauksena marraskuussa 2011. Palevaara kertoi syyksi poistumiselle halunneensa keskittyä välillä muihin projekteihin. Hän palasi kuitenkin Jennin rooliin 28. syyskuuta 2012 esitetyssä jaksossa. Palevaaran esittämä Jenni Vainio kuoli 21. maaliskuuta 2013 esitetyssä jaksossa, jonka myötä näyttelijä jätti sarjan.
Kesällä 2018 esitettävässä Salattujen elämien spin-off-sarjassa Pihlajasatu Palevaara palaa jälleen Jenni Vainion rooliin.
Suolisjärvi (Inari, Sevettijärvi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1 990 hehtaaria eli 19,9 km². Se on 11,4 kilometriä pitkä ja 3,6 kilometriä leveä. Järvenselkä on yhtenäinen ja aava, mutta rannat ovat pienten niemien ja lahdelmien sykeröä. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 109 miljoonaa m³ eli 0,109 km³. Järven keskisyvyys on 5,5 metriä ja suurin syvyys on 25,8 metriä. Syvin kohta sijaitsee aivan koillispään rannan tuntumassa.
Järvessä on laskettu olevan 173 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 110 ha, mikä on noin 5,3 % järven kokonaispinta-alasta. Saarista 16 on yli hehtaarin suurisia, 140 yli aarin ja loput 17 ovat alle aarin kokoisia. Yksikään saari ei ylitä neliökilometriä. Suurin saarista on kilometrin pitkä ja 550 metriä leveä Isosaari (inarinsaameksi Stuorrâsuálui, koltansaameksi Jõnnsuâl). Useimmat saaret ovat kartoissa nimettöminä, mutta eräs on nimeltään Kulta-akka (inarinsaameksi Kolleákku, koltansaameksi Kåˊlläkk). Järven rantaviivan pituus on 112 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 40 kilometriä. Vätsärin erämaa-alueen raja kulkee Suolisjärven itärantaa seuraten. Järvi on autio, mutta järven lounaispäässä Suolitaipaleella sijaitsee autiotupa ja kota.

Vesistösuhteet

Järvi kuuluu Paatsjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 71) Inarin alueella (71.1) Kyyneljärven valuma-alueeseen (71.18), joka osa Suolisjärven alue (71.182) on.
Järven laskujoki on Kyyneljoki, joka lähtee Isosaaren eteläpuolelta ja johtaa Kyyneljärveen ja siitä edelleen Inarijärveen.
Jegor Rykov

Pelaajaura

Kaudella 2015–2016 alkaneella KHL-urallaan hän on pelannut 31.3 2018 menessä 110 runkosarjaottelua tehopistein 2+22=24. Pudotuspeleissä hän on pelannut 25 ottelua tehden kaksi syöttöpistettä. 
New Jersey Devils varasi Rykovin viidennellä kierroksella vuoden 2016 varaustilaisuudessa. NHL:n siirtotakarajalla helmikuussa 2018 Devilsin ja New York Rangersin Michael Grabnerista tekemän pelaajakaupan osana Rykovin NHL-oikeudet siirtyivät Rangersille. Kauden 2016–2017 päätteeksi Rykov voitti SKA:n joukkueessa Gagarin Cupin.
Venäjän maajoukkueessa Rykovilla on hopea- ja pronssimitalit alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuista.
Sirppiparatiisileski

Levinneisyys

Sirppiparatiisileskeä tavataan Kongon demokraattisessa tasavallassa, Itä-Afrikan eteläosissa sekä Eteläisen Afrikan pohjoisosissa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ranskan Pro A-liiga

Kilpailujärjestelmä

Liigassa pelaa kaikkiaan 14. ammattilaisjoukkuetta, jotka pelaavat yksinkertaisessa runkosarjassa 26 ottelua. Runkosarjan neljä parasta joukkuetta, selviytyvät mitaliotteluihin, ja kaksi viimeistä joukkuetta runkosarjassa joutuu karsimaan paikastaan liigassa Pro B -liigan kärkijoukkueiden kanssa. Mitalipelit pelataan paras kolmesta sarjana, kuten myös finaaliottelut. Pronssiotteluja liigassa ei nähdä. Välieristä pudonneet jakavat pronssimitalit näin keskenään.
J. N. Reuter

Julio Nathaniel Reuter (7. tammikuuta 1863 Turku – 9. tammikuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen kielitieteilijä, itsenäisyysaktivisti ja professori.
Reuterin vanhemmat olivat rehtori Edvin Titus Feodor Reuter ja Aline Procopé. Hänen veljiään olivat eläintieteen professori Odo Reuter ja Enzio Reuter. Julio Reuter pääsi ylioppilaaksi Turun lyseosta 1880 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1885, lisensiaatiksi 1891 ja tohtoriksi 1897. Reuter teki opintomatkat Jenaan, Lontooseen, Oxfordiin ja Pariisiin 1886–1887 sekä Berliiniin 1889–1890.
Reuter oli Helsingin yliopiston sanskritin ja vertailevan indoeurooppalaisen kielitieteen dosentti 1891–1906 ja ylimääräinen professori 1906–1931.  1900-luvun alussa Reuter oli mukana Kagaalin toiminnassa hallituksen jäsenenä ja sihteerinä. Hän toimitti englanninkielistä The Finland Bulletin-julkaisua 1900-1905 ja kirjoitti Suomen tilanteesta artikkeleita englantilaisiin ja amerikkalaisiin lehtiin. Vuonna 1918 hän oli mukana lähetystössä joka kiersi Tanskan, Norjan ja Yhdysvaltain hallitusten luona pyytämässä niiden tunnustusta Suomen itsenäisyydelle.
Reuter oli Suomalais-englantilaisen seuran puheenjohtaja 1927–1931 ja Suomen itämaisen seuran varapuheenjohtaja 1917–1937. Hän oli Ruotsalaisen teatterin valtuuskunnan jäsen 1912–1930, johtokunnan jäsen 1922 ja hallituksen puheenjohtaja 1926.
Puente del Alamillo

Puente del Alamillo on silta Sevillan kaupungissa, Espanjan Andalusiassa. Se ylittää Guadalquivir-joen, ja se valmistui vuonna 1992. Sillan suunnittelusta on vastannut espanjalainen arkkitehti Santiago Calatrava. Silta johtaa La Cartujan saarelle, ja se rakennettiin saarella pidetyn vuoden 1992 maailmannäyttelyn vuoksi. Sillan kokonaispituus on 250 metriä, ja sen pyloni ylettyy 142 metrin korkeudelle.
Hallituskatu (Tampere)

Hallituskatu on Tampereen keskustassa sijaitseva itä-länsisuuntainen katu, joka kulkee Nalkalan ja Kaakinmaan kaupunginosissa. Sen päätepisteenä idässä on Takon tehdasalue, lännessä päätteenä on Mariankatu. Hallituskadun muita poikkikatuja ovat Kirkkokatu, Aleksis Kiven katu, Kuninkaankatu, Näsilinnankatu, Hämeenpuisto, Papinkatu, Koulukatu ja Mäntykatu.

Kadun nimi

Kadunnimi Hallituskatu on peräisin vuodelta 1807, jolloin se syntyi komiteatyön tuloksena. Se kuuluu Tampereen vanhimpiin kadunnimiin. Nimen mallina on mahdollisesti ollut tukholmalainen kadunnimi, sillä Suomen suurissa kaupungeissa ei tiettävästi ollut muita Hallituskatuja tuohon aikaan. Nimen käytölle ei myöskään ole mitään paikallista perustetta.
Kirsi Honkalampi

Kirsi Honkalampi (s. 1965) on Itä-Suomen yliopiston kliinisen psykologian professori.

Koulutus ja ura

Honkalampi valmistui vuonna 1992 silloisesta Joensuun yliopistosta psykologiksi (PsM) ja psykologian lisensiaatiksi 1999. Hän on myös psykoterapeutti (VETratkaisukeskeinen) ja työnohjaaja.  
Honkalampi väitteli psykologian tohtoriksi vuonna 2001. Väitöskirjan aihe oli aleksitymia (Studies on the relationship between alexithymia and depression). Tohtoroitumisen jälkeen hänestä tuli psykologian dosentti. Hän työskenteli Akatemian tutkijatohtorina vuosina 2002–2004 sekä osa-aikaisena tutkijana ja psykologina Kuopion yliopistollisen sairaalan päihde- ja huumevieroitusyksikössä ja Etelä-Karjalan keskussairaalan nuorisopsykiatrian poliklinikalla kliinisenä psykologina. Lisäksi hän on toiminut muun muassa Kuopion yliopistollisen sairaalan yleissairaalapsykiatrian päiväosastolla kliinisenä psykologina, työnohjaajana ja Kuopion kaupungin johtavana psykologina.
Vuonna 2012 Honkalampi siirtyi kliinisen psykologian yliopistonlehtoriksi Itä-Suomen yliopistoon ja 2013 määräaikaiseen mielenterveyden ja terveyden psykologian professuuriin. Vuoden 2017 alusta hänet valittiin kliinisen psykologian professoriksi. Hän keskittyy tutkimuksessaan mielenterveyden häiriöihin, masennukseen ja aleksitymiaan. Viimeksi mainittuja hän on tutkinut monesta eri näkökulmasta, esimerkiksi nyt neurobiologisesta: aleksitymian ja depression yhteyttä tulehdustekijöihin ja elämäntapoihin.
Honkalampi on nimitetty Sosiaali- ja terveysministeriön yhteydessä toimivan terveydenhuollon palveluvalikoimaneuvoston (PALKO) mielenterveys- ja päihdepalvelujen jaoston jäseneksi vuoteen 2020 saakka. Jaosto valmistelee suosituksia, jotka liittyvät julkisin varoin rahoitettuihin mielenterveys- ja päihdepalveluihin.
Paul Colline

Paul Colline (22. syyskuuta 1895 Pariisi – 8. marraskuuta 1980 Pariisi) oli ranskalainen näyttelijä, sanoittaja ja käsikirjoittaja. Paul Colline aloitti uransa käsikirjoittamalla ja näyttelemällä sketsejä. Vuonna 1920 hän tapasi René Dorinin, jonka kanssa hän ystävystyi. Colline kuoli Pariisissa 1980.