google/wiki40b huggingface dataset:
Savotta

Kehitysvaiheita

Perinteinen metsäsavotta on ollut aina 1960-luvulle asti merkittävä maaseudun työllistäjä, jossa metsäyhtiöt ovat palkanneet maatilojen työväkeä raskaaseen, runsaasti työvoimaa vaativaan metsätyöhön omistamilleen maille. Työ on jakaantunut pääasiassa ajomiesten ja puunkaatajien välillä, joista ajomiehet toivat savotalle mukanaan omat hevoset ja puureet puunkuljetusta varten. Edellisten lisäksi savotan työnvoimaan ovat kuuluneet kaadettavien puiden merkitsijä, mittamies, jäämies (rekiurien jäädyttäjä), puun leimaaja, metsätyönjohtaja ja keittäjä. Suomessa on ollut suuria puunjalostusteollisuuden (sahat ja paperiteollisuus) savotoita aina 1950-luvulle saakka.
Koneellistettu metsäsavotta on vähentänyt savotan työväkeä merkittävästi. Savotan työvoima siirtyy työpäivän jälkeen omiin koteihinsa metsäautoteitä pitkin, joten savottapirttejä ei enää juuri tarvita. Voidaan sanoa, että moottorisaha, traktori ja auto ovat olleet kuolinisku romanttisen sävyn saaneelle savottakaudelle. Savotan työvoimaksi ovat jääneet jäljelle puun kaadosta vastaava metsuri ja puun kuljetuksen hoitava koneurakoitsija.
Nykyaikainen metsäsavotta käsittää koneurakointia, jossa metsänomistaja tilaa puunkorjuun puu-urakoitsijalta. Metsänomistaja voi myös tehdä metsäfirman kanssa ns. pystykaupan, missä puut myydään ns. kantohinnalla, ja metsäfirma huolehtii puunkorjuusta käyttäen sopimusurakoitsijoita. Valtakunnallisia puunostajia on enää kolme: UPM, Stora-Enso ja Metsäliitto. Metsänomistaja voi myös antaa paikalliselle metsänhoitoyhdistykselle valtakirjan, missä mhy valtuutetaan hoitamaan puunkorjuu ja kaikki siihen liityvät toimenpiteet. Jälkimmäisessä tapauksessa puut myydään ns. hankinta- eli tienvarsihinnalla.

Savotan miehistö- ja eläintilat

Savottapirtti on savotan lyhytaikaiseen työväen majoitukseen tarkoitettu asuintila, johon kuului lavereilla varustettu pirtti, keittiö ja kuivaushuone. Keittiön ja pirtin välistä tarjoiluaukkoa sanottiin elämänluukuksi, työnjohdon erillistä osaa rakennuksesta puolestaan teräväksi pääksi. Savotan naispuolisella keittiöhenkilökunnalla oli oma tilansa, jonne muilla ei ollut pääsyä ilman lupaa. Pirtin rakennusaineena on käytetty savotan tuottamia tukkipuita, joista on rakennettu yksinkertainen lovettu puukehikko kuten hirsitaloissa. Lämpö pirttiin on saatu puukamiinasta. Savottatalli on hevostalli, joka on rakennettu kuten varsinainen savottapirtti lyhytaikaiseen käyttöön eläinten suojaksi. Tallin yhteydessä on tavallisesti myös kalustevaja työkalujen säilytystä ja korjausta varten.
Kolja

Koko ja ulkonäkö

Koljan tuntomerkkejä ovat koko kyljen mittainen musta kylkiviiva sekä rintaevän yläpuolella oleva tumma laikku. Pyydettävän koljan koko on yleensä 30–50 cm; ennätyskala oli yli 110 cm ja lähes 17 kg:n painoinen.

Levinneisyys

Koljan levinneisyys on suunnilleen sama kuin turskan. Euroopassa se ulottuu Biskajanlahdelta Islantiin, Huippuvuorille ja Novaja Zemljaan, Pohjois-Amerikassa New Jerseystä Newfoundlandiin ja Etelä-Grönlantiin. Laji on yleinen Pohjanmeressä, Skagerrakissa ja Pohjois-Kattegatissa. Suolaisten virtausten mukana se voi joskus ajautua Juutinraumaan ja satunnaisesti lounaiseen Itämereen. Toisin kuin turska se ei kuitenkaan lisäänny Itämeressä.
Kolja elää rannikkojen ulkopuolella hiekka- ja sorapohjilla 40–200 metrin syvyydessä.

Lisääntyminen ja elintavat

Kolja tulee sukukypsäksi 2–5 vuoden ikäisenä. Kutu tapahtuu tammi-toukokuussa, eritoten maalis-huhtikuun vaihteessa. Koljat kutevat 50–150 metrin syvyydessä vapaassa vedessä. Mätijyviä on isossa naaraassa noin 1,8 miljoonaa. Ne kelluvat vedessä, kunnes hautuvat poikasiksi 8–10 vuorokauden kuluttua. Poikaset elävät planktonista ja hakeutuvat mielellään meduusojen suojaan. Vasta 8–11 cm:n pituisina ne hakeutuvat pohjalle ja alkavat käyttää pohjaravintoa, matoja, nilviäisiä, äyriäisiä ja piikkinahkaisia. Jossakin määrin ne syövät myös pelagisia kaloja.
Tärkeimmät kutualueet ovat Keski-Norjan ja Lounais-Islannin edustalla sekä Georges Bank -matalikko Luoteis-Atlantilla.

Kalastus ja käyttö

Koljaa pyydetään pääasiallisesti troolaamalla, nuotilla, myös pitkälläsiimalla ja verkoilla. Esimerkiksi Skotlannissa se on tärkein merikalastuksen saaliskala.
Koljakantojen koot ovat vaihdelleet suuresti, syntyvien vuosiluokkien heilahtelun seurauksena. Amerikassa koljasaaliit romahtivat rajusti 1960- ja 1980-lukujen lopulla; vähittäisestä palautumisesta huolimatta ne ovat vieläkin alle pitkän ajan keskiarvojen. Euroopassa kantojen odotettiin olevan vahvoja vuonna 2007.
Koljan kokonaissaalis vuonna 2004 oli noin 325 000 tonnia, josta kolmannes Ison-Britannian kalastusta.
Koljan liha on vähärasvaista ja hyvin proteiinipitoista. Sitä myydään tuoreena, fileinä, savustettuna ja pakastettuna. Suolakalaksi se soveltuu turskaa huonommin, joten perinteiset säilöntätavat ovat olleet kuivaaminen ja savustaminen.
Suppilopilvi

Suppilopilvi on tornadon tai trombin, pyörremyrskyn esiaste. Suppilopilvi on kumpupilven alas osoittava kartiomainen tai neulamainen uloke, joka pyörii pystysuunnassa. Suppilopilvet liittyvät monesti tornadoja kehittäviin, Suomessa hyvin harvinaisiin supersolu-ukkosiin. Toiset suppilopilvet liittyvät kylmään rintamaan, ja ovat supersolujen pyörteitä heikompia. Ne esiintyvät osittain pilvisellä taivaalla. Kylmien suppilopilvien esiintyessä ilmakehä on epävakaa ja kyllin kostea, niin että pyörteitä syntyy, mutta ei sateita.
Selfie (kappale)

Vastaanotto

Selfie sai erittäin suurta huomiota ympäri maailmaa. Se on ollut yksi nopeammin nousevista kappaleista, myyden yli 180 000 sähköistä kopiota.  Kappaleen viraalimarkkinointia on arvosteltu, mutta on juuri sen avulla noussut sosiaalisen median puhutuimmiksi aiheiksi.  Musiikkivideolla nähdään monia julkisuudenhenkilöitä, mm. David Hasselhoff ja Ian Somerhalder. Musiikkivideo sai edellä mainitunkin vuoksi nopeasti katsojamääriä, ja on rikkonut 50 miljoonan katsojamäärän. Musiikkivideon ovat ohjanneet Taylor Stephens ja Ike Love Jones.
Suomessa kappale nousi virallisen singlelistan ensimmäiselle sijalle 14. listaviikollaan, oltuaan sitä ennemmin vain kaksi viikkoa listalla.
Fritz S.

Laulu laivasta

Laivasta kerrotaan 13-säkeistöisessä merimieslaulussa "Skönemanni-Heikki" (eli "Eldari-Heikki"):
Skönemanneja tunnen ma monta, yksi niistä on voittamaton.
Elo hällä ol´niin voittamatonta ja siit´ei välitä hän hitto vie.
Fritz S:ssä föörissä siellä, hänet Heikkinä tunnettihin
ja jos kohtaamme elämän tiellä, jälleen yhdessä ryypättäisiin

Laulu loppuu säkeistöön:
Fritz S:ssä föörissä siellä, käy dunkkina Heikin nyt tie,
ja jos kohtaatte elämän tiellä, skönemannien terveiset vie.
Raivopäät (elokuva)

Juoni

Rekkakuski Martin ”Rubber Duck” Penwald (Kris Kristofferson) ajaa rekkaansa erämaassa Arizonassa, kun hänet ohittaa Jaguar E-Type, jonka kuljettaja Melissa (Ali MacGraw) alkaa ottaa valokuvia hänestä. Vastaantuleva apulaissheriffi pysäyttää Duckin, mutta lähtee sitten Jaguarin perään. Duck intoutuu ajamaan kilpaa kahden muun rekkakuskin, Pig Penin ja Spider Miken kanssa, kun kiero sheriffi ”Dirty Lyle” Wallace (Ernest Borgnine) heidät siihen houkuttelee LA-puhelimella väittäen tien olevan tyhjä kytistä. Hän kiristää kuskeilta lahjukset saatuaan heidät kiinni ylinopeudesta.
Taukopaikalla Melissa myy tavaroitaan Jaguarin rikkouduttua. Duck menee nauttimaan syntymäpäivälahjastaan rekan hyttiin tarjoilijaystävättärensä kanssa, kun Lyle saapuu ja aikoo pidättää Spiderin irtolaisuudesta, koska tällä ei ole enää rahaa. Syntyneen joukkotappelun jälkeen paikalla olleet rekkakuskit päättävät vaihtaa osavaltiota ja lähtevät ajamaan New Mexicoa kohti.
Rekkakuskien juttelu radioaalloilla kuuluu kauas ja heidän seuraansa liittyy lopulta suuri joukko muitakin kuskeja. New Mexicon kuvernööri aikoo ratsastaa heidän avullaan senaattiin ja tulee tapaamaan kuskeja heidän yöpymispaikassaan.
Spider Mike joutuu poistumaan raskaana olevan vaimonsa takia ja joutuu pidätetyksi ja pahoinpidellyksi Texasissa. Pidätyssellin siivooja välittää radiolla viestin Duckille useiden kuskien kautta ja Duck lähtee pelastusretkelle. Joitain kuskeja tulee hänen avukseen ja he tuhoavat pikkukaupunkia, jossa Spider Mikeä pidetään vangittuna. Kaupungin sheriffi yrittää lähteä pakoon rekkoja mutta jää niiden jyräämäksi. Lyle joutuu seuraamaan läheltä Spiderin vapautusta.
Kuskit päättävät nyt jatkaa matkaa Meksikoon, mutta ennen rajaa poliisit ovat virittäneet heille ansan, jossa Duck joutuu yksin kohtaamaan kansalliskaartin aseet. Hänen rekkansa tuhoutuu ja hänen uskotaan kuolleen. Hautajaisissa kiertelevä pastori ohjaa Melissan autoonsa, jossa Duck on vahingoittuneena, mutta hengissä. Lyle näkee hänestä vilauksen ja alkaa nauraa koko tapaukselle.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano luonnehtii elokuvaa sarjakuvamaiseksi ja räiskyväksi machoiluksi ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Ro-60 (1922)

Palvelus

Alus nimettiin 1. marraskuuta 1924 Ro-60:ksi. Alus haaksirikkoutui 31. joulukuuta 1941 Kwajaleinilla ja se poistettiin alusluettelosta 10. tammikuuta 1942.
Turun Ursa

Tilat

Turun Ursan toiminta on keskittynyt Iso-Heikkilän tähtitorniin, jossa sijaitsevat sen toimisto, kirjasto ja rakennuspaja. Tämän lisäksi Turun Ursa omistaa Kevolan observatorion Paimiossa, johon harrastajat toisinaan tekevät havaintomatkoja.

Havaintovälineet

Iso-Heikkilän tähtitornissa sijaitsee Turun Ursan useimmin käytetty havaintoväline, 15 cm:n linssikaukoputki. Tähtitornissa on myös 13 cm:n linssikaukoputki ja 19 cm:n Schmidt-Väisälä-valokuvausteleskooppi. Samanlaiset Yrjö Väisälän 1950-luvulla valmistamat kaukoputket ovat myös Jyväskylän Siriuksella, Kuopion Saturnuksella, Lahden Ursalla ja Tampereen Ursalla.
Kevolan observatoriossa sijaitsee 50 cm:n Schmidt-Väisälä-teleskooppi sekä pienemmät 18 cm:n ja 8 cm:n linssikaukoputket. Vuonna 1934 valmistunut teleskooppi sijaitsi Iso-Heikkilässä 1960-luvun alkupuolelle, missä Yrjö Väisälän ryhmä löysi sillä 1930- ja 1940-luvuilla yhteensä 807 asteroidia ja seitsemän komeettaa.
Yhdistyksellä on lisäksi siirrettävä Celestron NexStar 11 GPS -kaukoputki. Tämän Schmidt-Cassegrain-tyyppisen kaukoputken polttoväli on 280 cm ja pääpeilin halkaisija 28 cm. Kaukoputken F/10-aukkosuhdetta saadaan parannettua F/6,3 polttovälin lyhentimen avulla.
Valokuvausta varten yhdistyksellä on SBIG ST-2000M CCD -tähtivalokuvauskamera RGB-värikehillä ja adaptiivisella korjauspeilillä. Lisäksi vanhoilla Schmidt-Väisälä-teleskoopeilla voi ottaa erittäin laajakulmaisia valokuvia laakafilmille.
SBIG:n CCD-kamera ja Celestron-kaukoputki on hankittu yhdistykselle vuonna 2002; hankintaa tukivat Jenny ja Antti Wihurin rahasto ja Turun kaupunki.

Toiminta

Turun Ursa järjestää Iso-Heikkilän tähtitornilla jäseniltoja joka perjantai sekä pimeänä vuodenaikana yleisönäytöksiä. Yhdistykseen kuuluu noin 200 jäsentä.
Pirttilammi (Ylöjärvi, Luode)

Maantietoa

Lammen pituus on 250 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 1,3 hehtaaria. Se sijaitsee Liesijärven pohjoispuolella. Siihen on kaivettu kolme suo-ojaa ympäröivältä Pirttinevalta. Yksi ojista on 250 metrin päässä olevan Koiralammin laskuoja. Pirttilammin eteläpäästä alkaa sen oma laskuoja, joka yhtyy Saukko-ojaan, mikä vuorostaan laskee lopulta Liesijärveen. Rantaviivan pituus on 550 metriä. Lampi on autio eikä sinne johda tietä. Seututieltä 332 alkava Liesijärvelle johtava tie ohittaa lammin 400 metrin päässä.
Pontcysyllten akvedukti

Historia

Britanniassa päätettiin 1790-luvulla Ellesmeren kanavan rakentamisesta. Kanavan tarkoituksena oli yhdistää Chester ja Merseyjoen estuaari Severnjokeen ja Midlandsin alueen kanavaverkostoon. Kanavaan suunniteltiin aluksi kolme haaraa, mutta siihen päätettiin yhdistää lisäksi haara Dee- ja Ceiriogjokiin, joiden laaksoissa oli mittavat kivihiili- ja kalkkikivivarannot. Deejoen pohjoispuolen yhdistäminen Ellesmeren kanavaan oli haaste, sillä Dee- ja Ceiriogjokien laaksot olivat syviä.
Kanavainsinööri William Jessop oli suositellut läntistä reittiä, mihin tarvittiin akveduktin rakentaminen. Hän suunnitteli myös Deen ylittävän akveduktin ja ehdotti siltaa, joka olisi noin seitsemän metriä kanavan alapuolella. Silta yhdistettäisiin kanavaan sen molemmissa päissä kolmella sululla. Kanavan rakennustöitä valvonut Thomas Telford vastusti kuitenkin suunnitelmaa ja ehdotti valurautaista akveduktia. Rakennustyöt alkoivat elokuussa 1795. Työt takeltelivat ja viisi vuotta myöhemmin akveduktin tiilipilarit olivat vielä kesken. Lisäksi kanavahankkeen järkevyyttä alettiin epäillä ja vaihtoehtoiseksi ratkaisuksi harkittiin rautatietä. Pontcysyllten akvedukti valmistui kuitenkin 26. marraskuuta 1805. Avausseremonioihin osallistui noin 8 000 ihmistä. Akvedukti tuli lopulta maksamaan 47 000 puntaa.

Rakennelma

Pontcysyllten akveduktia kannattelee 19 valurautaista kaarta, jotka lepäävät korkeiden muurattujen pylväiden päällä. Akvedukti on kaikkiaan yli 300 metriä pitkä. Jokaisen kaaren pituus on noin 13,7 metriä ja pylväiden korkeus noin 35,4 metriä. Akveduktissa on noin 1,5 miljoonaa litraa vettä. Kanavan leveys on noin 3,4 metriä ja syvyys noin 1,6 metriä.
Tursac

Nähtävyyksiä

Kunnan nähtävyys on Vézèrejoen rannalla oleva linnoitettu talo Maison forte de Reignac. Se on rakennettu 1500-luvulla jyrkkään kallioseinämään, jonka luolissa on ollut asutusta jo esihistoriallisesta ajasta lähtien. Linna on kalustettu täysin ajan tyylin mukaan, ja se avattiin yleisölle vuonna 2006.
Siskotyttö

Siskotyttö on liike- ja teollisuuslaitosten Kuopion kaupungille lahjoittama patsas. Kutsukilpailulla haettiin savolaisen torimyyjän ”muotokuvaa”. Varkautelainen kuvanveistäjä Taru Mäntynen voitti kilpailun ja toteutti pronssisen veistoksen vuonna 1984. Patsaan jalustan on valmistanut silloin Puijon Kivessä töissä ollut Veli Turunen.
Siskotyttö sijaitsee Kuopion kauppatorilla kauppahallin läntisessä päädyssä. Ennen toriremonttia patsasta ympäröivät ympyrän muotoinen orapihlaja-aita ja sitä reunustaneet penkit. Remontin jälkeen teos palautettiin entiselle paikalleen, mutta sijainti on aiempaa avoimempi, sillä pensasaidat poistettiin.
Siskotyttö on kauppahallin toisessa päädyssä sijaitsevan Velj’miehen tavoin vappuisin opiskelijoiden lakituksen kohteena. Patsaan pesevät ja lakittavat Kuopion kauppaopiskelijat.
Alasti-klubi

Alasti-klubi on vuonna 2014 alkanut suomalainen konserttisarjakonsepti, joka kehitettiin alun perin helsinkiläisen Klubiteatterin yhdeksi ohjelmanumeroksi. Konsertit järjestettiin syksyn 2014 ja kevään 2015 ajan LeBonk-ravintolassa ja syksystä 2015 syksyyn 2016 Virgin Oilissa. Konsertit koostuvat konsertin isäntänä toimivan Elias Kaskisen haastattelusta sekä illan artistin akustishenkisestä keikasta. Konseptin alkuperäisidean ovat kehitelleet Roope Salminen, Kalle Lindroth sekä Elias Kaskinen.
Syyskuussa 2017 kahdeksan Helsingin Kulttuuritalolla järjestettyä konserttia taltioitiin ja ne julkaistiin C More -suoratoistopalvelussa loppuvuodesta 2017. Televisiossa ne esitetään keväällä 2018 Sub-kanavalla.
Spiritualismi

Spiritualismi (< lat. spiritualis, 'henkinen, hengellinen') on 1840-luvulla syntynyt hengellinen liike. Se tunnetaan parhaiten käsityksestään, että ihminen siirtyy kuollessaan henkimaailmaan ja että näihin vainajahenkiin on mahdollista saada yhteys meedioiden välityksellä.
Spiritualismiin kuuluu myös ihmiskäsitys ja maailmankatsomus, jossa ihminen nähdään hyvään pyrkivänä henkisenä olentona ja että ihminen kuoltuaan siirtyy henkisille tasoille. Nykyisin spiritualismiin on vakiintunut käsitys, että henkimaailma ei ole vain henkien oleskelupaikka, vaan korkeampi taso, jossa henget jalostuvat.
Spiritualismi samastetaan usein spiritismin kanssa Varsinaisesti spiritismillä kuitenkin tarkoitetaan spiritualismin ranskalaista versiota, joka perustuu Allan Kardecin kirjoituksiin. Varsinaisesta spiritualismista se eroaa varsinkin siinä, että se uskoo myös jälleensyntymiseen, joka on siinä keskeinen opinkappale Kardecilainen spiritismi on tullut hyvin suosituksi Latinalaisessa Amerikassa, varsinkin Brasiliassa, jossa se on saanut uskontoihin verrattavan aseman.

Spiritualismi Suomessa

Suomessa spiritualismin keskuksena toimii Spiritualistisen seuran huoneisto Helsingissä (Karjalankatu 2). Seura julkaisee Henkinen Kehitys -lehteä. Seuralla on noin 1 500 jäsentä (2007).
Jukka Pitkänen

Yksityiselämä

Jukka Pitkänen on naimisissa Katarina McAlesterin kanssa. Heillä on kaksi lasta.
Atarin 8-bittiset

Atarin 8-bittinen mikrotietokonesarja koostui useista Atarin valmistamista kotitietokonemalleista, jotka poikkesivat toisistaan pääasiassa muistin määrän ja koteloinnin osalta. Sarjassa julkaistut konemallit ovat ilmestymisjärjestyksessä Atari 400, 800, 1200XL, 800XL, 600XL, 130XE, 65XE, 800XE ja XEGS. Ensimmäiset mallit 400 ja 800 julkaistiin vuonna 1979.
Atari käytti 400- ja 800-malleja suunnitellessaan hyväksi monivuotista videopeliasiantuntemustaan, minkä ansiosta laitteissa oli aikansa mikrotietokonemarkkinoiden parhaat grafiikkaominaisuudet. Videopiirejä oli itse asiassa kaksi: merkki- ja pikseligrafiikasta vastannut ANTIC sekä Atari 2600:sta tutusta TIA-piiristä kehitetty CTIA, joka lisäsi ANTICin tuottamaan kuvaan värit ja spritet. ANTICissa oli myös Amigasta tutun copperin kaltainen ominaisuus, jolla esimerkiksi näyttötilaa pystyi vaihtamaan keskellä ruutua ilman pääprosessorin apua. Värejä laitteissa oli kaikkiaan 128 (myöhemmissä GTIA-piiriä käyttävissä laitteissa 256), mutta vain muutamaa niistä saattoi käyttää yhdellä pikselirivillä.
Äänipiirinä Atarin 8-bittisissä koneissa oli POKEY, jota Atari oli käyttänyt jonkin verran myös kolikkopeleissä. Siinä oli neljä äänikanavaa sekä kanavakohtaisesti vaihdettava äänenvoimakkuus ja aaltomuoto. POKEY toimitti myös I/O- ja ajastinpiirin virkaa.
Suorittimena 8-bittisissä Atareissa oli MOS 6502C, jota ajettiin suhteellisen korkealla kellotaajuudella (NTSC 1,77 MHz, PAL 1,79 MHz), siinä missä esimerkiksi Commodore 64:n ja VIC-20:n kellotaajuudet olivat yhden megahertsin molemmilla puolin. Keskusmuistin määrä on perusmalleissa vaihdellut neljästä 128:aan kilotavuun.
Atarin 8-bittisestä sarjasta ei tullut kovin suosittua, mikä johtunee ainakin osittain Commodore 64:n markkinaylivoimasta. Laitteet saivat suhteellisen laajan käyttäjäkunnan lähinnä muutamissa Itä-Euroopan maissa kuten Puolassa.
Lammasjärvi (Keuruu)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 9,2 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Pihlajaveden alueeseen (35.483) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 162,1 metriä mpy.
Shaolinin 36. kammio

Shaolinin 36. kammio on Liu Chia-Liangin vuonna 1978 ohjaama hongkongilainen kung fu -elokuva. Se kertoo rauhaa rakastavasta Liu Yu-Te -nimisestä nuorukaisesta, joka alkaa janota kostoa mantshurialaisten joukkojen tapettua hänen perheensä. Hän liittyy Shaolinin kung fu -koulun oppilaisiin kehittyäkseen taistelulajien mestariksi. Elokuvalle tehtiin kaksi jatko-osaa.
Sydänmaa (Eurajoki)

Sydänmaa on kylä Eurajoella. Se sijaitsee yhdystie 2174:n varrella Eurajoen kirkonkylästä idän suuntaan. Kylässä on Sydänmaan koulu, ja sen poikki kulkee Kokemäki–Rauma-rata. Se valittiin vuoden satakuntalaiseksi kyläksi vuonna 2019.
Sterling Yateke

Ura

Yateke harjoitteli kesällä 2018 Rovaniemen Palloseuran kanssa, mutta sopimusta ei syntynyt. Elokuussa 2018 Yateke ja FC TPS solmivat loppukautta koskevan sopimuksen.
Yateke pelasi ennen Suomeen saapumistaan Kamerunissa ja Keski-Afrikan Tasavallassa. Hän edusti kaudella 2016–2017 Keski-Afrikan Tasavallan liigassa Rèal Combonia, jonka riveissä hän pelasi 23 ottelua ja viimeisteli 15 maalia. Kauden 2017–2018 hän pelasi Kamerunin pääsarjassa Yong Sport of Bamendassa, jossa syntyi 23 ottelussa yhdeksän maalia.
Karhulan Urheilijat

Karhulan Urheilijat on kotkalainen urheiluseura. Seura keskittyy tällä hetkellä pääasiassa urheilukouluun, yleisurheiluun ja Karhu-Petankkiin. Seuralla on ollut aktiivista nuorisotoimintaa 1990-luvun alusta lähtien, ja tällä hetkellä seura liikuttaa vuodessa noin 300 lasta ja nuorta eri puolilla Kotkaa. Seuraa ovat edustaneet muun muassa pikajuoksijat Janne Haapasalo ja Kari Niemi, pituushyppääjä Ari Väänänen ja kolmiloikkaaja Sohvi Seppälä.
Kiiking

Kiiking on urheilulaji, jonka on kehittänyt virolainen Ado Kosk noin vuonna 1996.
Viron kielessä kiik tarkoittaa keinua. Kiiking-keinun aisat on valmistettu teräksestä niin, että keinuja voi heilahtaa keinun akselin ympäri. Keinuja on jaloista kiinni keinun laudassa. Keinumisen aloittamiseksi keinuja ottaa vauhtia kyykistyen ja nousten keinussa, ja taitava keinuja heilauttaa itsensä ympäri.
Ado Kosk havaitsi, että keinuminen akselin ympäri on sitä vaikeampaa, mitä pitemmät keinun aisat ovat. Hän suunnitteli ja patentoi teleskooppiaisat, joita voi pidentää, jos haluaa tehdä keinumisesta vaikeampaa. Voittaja on se, joka keinuu ympäri pisimmillä aisoilla.
Vuonna 2015 keinui yhdysvaltalainen Matt Dart Georgiasta ennätyksellisellä 5,31 metrin keinulla, mutta ennätyksen rikkoi Jon Kasprisin uudella 5,66 metrin keinulla. Vuonna 2012 teki aucklandilanen Maxwell White Uuden-Seelannin ennätykseksi 4,83 metriä. Viron ennätyksen 7,03 metriä on tehnyt vuonna 2012 Ants Tamme, joka rikkoi edellisen, Andrus Aasamäen, ennätyksen 7,02 metriä vuodelta 2004, ja hän pääsi sillä Guinnessin ennätyslistalle.
Kiiking-keinu muistuttaa perinteistä kyläkeinua (aisakeinu, juhannuskeinu).