google/wiki40b huggingface dataset:
Väinö Sutinen

Väinö Aleksanteri Sutinen (22. kesäkuuta 1893 Kontiolahti – 10. huhtikuuta 1918) oli suomalainen jääkärivänrikki. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Tulikasteensa hän sai Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajana Valkoisen armeijan jääkärijoukoissa.

Perhe ja opinnot

Sutisen vanhennat olivat kansakoulunopettaja Pekka Sutinen ja Aleksandra Albertiina Bruun. Hän kävi viili luokkaa Joensuun klassillista lyseota.

Jääkärikausi

Sutinen työskenteli kirjaltajana Joensuussa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 19. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, josta hänet siirrettiin pataljoonan täydennysjoukkoon ja komennettiin edelleen Suomeen. Suomessa hän toimi 14. elokuuta 1916 – 8. helmikuuta 1917 välisen ajan itäisellä etapilla. Hän palasi takaisin Saksaan, jossa hänet sijoitettiin takaisin 1. komppaniaan 23. toukokuuta 1917. Hän suoritti palattuaan Polangenissa järjestetyn erikoiskurssin (pommarikurssi).
Alppilan yläasteen koulu

Alppilan yläasteen koulu oli Helsingin Alppilassa sijaitseva noin 270 oppilaan peruskoulun yläaste.
Koulu perustettiin vuonna 1959. Yläaste syntyi 1970-luvulla, kun Alppilan yhteislyseo jaettiin peruskoulu-uudistuksen yhteydessä yläasteeksi ja Alppilan lukioksi. Koulun rehtorina toimi Maria Uutaniemi.
Huhtikuussa 2014 Helsingin kaupunginvaltuusto päätti koulun lakkauttamisesta. Yläasteen oppilaat siirtyvät Pasilan peruskouluun syksyllä 2016.
Koulu nousi julkisuuteen, kun erityisluokan opettaja Antti Korhonen poisti ruokalasta voimakeinoin siellä häiriköineen oppilaan. Korhonen erotettiin tapauksen johdosta, mutta irtisanominen muutettiin myöhemmin kirjalliseksi varoitukseksi.
Lumirikko

Ulkonäkö ja koko

Lumirikko kasvattaa 3–12 senttimetriä pitkän, lähes kaljun vanan. Nahkeat ruusukelehdet ovat 10–15 mm pitkiä, puikeita tai pyöreähköjä, pienihampaisia ja väriltään usein punertavia. Kukinto on harsu terttu, jossa kukkaperät ovat jopa 10–20 mm pitkiä. Kaksineuvoisten kukkien verhiö ja teriö ovat viisilehtisiä. Verhiönliuskat ovat pystyjä. Teriö on verhiön pituinen, ja se muuttuu lopulta väriltään valkoisesta selvästi punaiseen. Heteitä on kymmenen kappaletta. Emiö on kaksilehtinen ja enintään tyvestä yhdislehtinen. Emilehtien tyvellä on mesisuomuja. Suomessa lumirikko kukkii heinä-elokuussa. Kukinnan jälkeen kypsyy kaksiosainen, monisiemeninen kota. Kodan liuskat ovat lyhytsuippuisia ja uloskääntyneitä.

Levinneisyys

Pohjoismaissa lumirikko kasvaa Norjan, Ruotsin ja Suomen vuoristo- ja tunturialueilla, Islannissa, Färsaarilla sekä Huippuvuorilla. Suomessa sitä kasvaa pääasiassa Enontekiön suurtuntureilla sekä myös Utsjoella ja Muonion pohjoisosissa.

Elinympäristö

Lumirikko kasvaa tunturien valuvesipahdoilla, kosteilla sorakankailla ja lumenviipymäpaikoilla. Laji on kalkinsuosija.
Kosti Raitio

Konstantin (Kosti) Raitio (sukunimi aik. Kåhlman; 24. elokuuta 1855 Urjala – 12. helmikuuta 1924 Helsinki) oli suomalainen seminaarinjohtaja ja kansakoulun oppikirjojen tekijä.
Raition vanhemmat olivat varanimismies, siltavouti Juho Kåhlman ja Maria Margareta Berggren. Hän pääsi ylioppilaaksi 1873 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1881. Raitio teki opintomatkat Saksaan 1886 sekä Tanskaan, Saksaan ja Sveitsiin 1904.
Raitio oli Sortavalan seminaarin suomen ja ruotsin kielen lehtorina 1881–1889, Laatokka-lehden päätoimittajana 1885–1887, Viipurin läänin kansakouluntarkastajana 1889–1894 ja Jyväskylän seminaarin lehtorina 1895–1896. Hän toimi Raahen seminaarin johtajana 1896–1899 ja Jyväskylän seminaarin johtajana 1900–1912. Näistä tehtävistä täysin palvelleena erottuaan hän toimi myös jonkin aikaa K. J. Gummerus -yhtiön palveluksessa.
Raitio oli jäsenenä Sortavalan, Raahen ja Jyväskylän kaupunginvaltuustoissa. Hän oli kirkolliskokouksen jäsen 1893 ja 1908 sekä kansakouluoppikirjakomitean jäsen ja sihteeri 1895–1896.
Konstantin Raitio oli naimisissa vuodesta 1881 Elli Josefina Erikssonin (k. 1954) kanssa. Heidän poikiaan olivat kustannusjohtaja, suomentaja Martti Raitio ja säveltäjä Väinö Raitio.
Venäjän Kaukoitä

Venäjän Kaukoitä (ven. Да́льний Восто́к Росси́и, Dalni Vostok Rossii) on alue Venäjän itäisimmässä osassa Itä-Siperiassa.
Venäjän Kaukoitä on osa Kaukoitää, joka tarkoittaa itäisen Aasian maita ja territorioita. Kaukoitään kuuluvat Kiina (Kiinan kansantasavalta ja Kiinan tasavalta), Pohjois-Korea, Etelä-Korea, Japani, (joskus Filippiinit) ja Venäjän itäisin osa. Maantieteelliseen Venäjän Kaukoitään kuuluvat nykyään Primorjen, Habarovskin ja Kamtšatkan aluepiirit, Tšuktšien autonominen piirikunta, Juutalaisten autonominen alue, Amurin, Magadanin ja Sahalinin alueet sekä itäisin osa Sahan tasavaltaa ja Tšitan aluetta. 
Venäjän Kaukoitä ympäröi Ohotanmerta ja rajautuu lisäksi pohjoisessa Jäämereen, koillisessa Beringinmereen ja etelässä Kiinaan. Merkittävimmät saaret ovat Sahalin ja Kuriilien saariryhmä Ohotanmeressä sekä Wrangelinsaari Jäämerellä. Alueen pinta-ala on 3 414 000 neliökilometriä (ilman Sahan tasavaltaa).
Väkiluku oli vuoden 1995 tilaston mukaan 6 450 000 asukasta. Suurimmat kaupungit ovat Vladivostok ja Habarovsk. Harvaan asutun alueen merkittävimmät elinkeinot ovat puu- ja kaivosteollisuus sekä kalastus.

Urheilu

Alueen urheiluseuroihin kuuluvat mm. jääkiekkoseurat Amur Habarovsk ja Admiral Vladivostok, jotka pelaavat KHL:ssä.
Torsten Stålhandske

Torsten Stålhandske (1. syyskuuta 1593 Porvoon pitäjä – 21. huhtikuuta 1644 Haderslev) oli suomalainen Ruotsin armeijassa palvellut ratsuväen kenraali ja hakkapeliittojen päällikkö kolmikymmenvuotisen sodan aikana.
Torsten Stålhandsken isä oli Torsten Svensson (Stålhandske) Länsi-Götanmaalta Ruotsista ja äiti Carin Lydikintytär (Jägerhorn) Uudeltamaalta. Stålhandske oli vuonna 1643 hoidettavana Stettinissä haavojensa vuoksi ja tänä aikana hän avioitui 9. huhtikuuta Arvid Henrikinpoika Hornin tyttären Kristiinan kanssa. Stålhandske kuitenkin menehtyi jo seuraavana vuonna Tanskan sotaretkellä sairauteen. Hänen hautamuistomerkkinsä on Turun tuomiokirkossa.

Sotilasura

Torsten Stålhandske aloitti sotilasuransa eversti Patrick Ruthwenin asepoikana ja oli tämän mukana rekrytointiretkellä Skotlannissa. Hän matkusti henkivartiokaartin vänrikkinä Kustaa II Adolfin mukana Preussiin 1622. Vuonna 1626 hänet ylennettiin majuriksi Arvid Hornin (k. 1653?) jalkaväkirykmenttiin, mutta hän siirtyi jo seuraavana vuonna Åke Tottin ratsuväkirykmenttiin. Hänet ylennettiin everstiluutnantiksi vuonna 1629 johtamaan suomalaisia hakkapeliittoja. 
Ruotsin liittyessä kolmikymmenvuotiseen sotaan 1630 Stålhandske oli mukana Pommerissa ja seuraavana vuonna Breitenfeldin taistelussa. Vuonna 1632 hänet ylennettiin everstiksi ja ratsumiehineen hän oli ratkaisevassa roolissa Lützenin taistelussa, jossa Kustaa II Adolf sai surmansa.
Kesäkuussa 1634 Stålhandske haavoittui Hamelin taistelussa. Vuonna 1635 hän liittyi kenraalimajurina Johan Banérin johtamaan armeijaan. Hän valtasi 35 lippua Wittstockin taistelussa ja ajoi vihollisen pakenemaan. Huhtikuussa 1642 hän haavoittui vakavasti Breitenfeldin toisessa taistelussa. Toukokuussa hänet nimitettiin ratsuväen kenraaliksi. Hän kokosi pitkillä sotaretkillään huomattavan omaisuuden. Hänen vaimonsa Kristiina lahjoitti Aarhusin piispalta sotasaaliiksi otetun kirjaston Turun akatemialle.
Lakeus (sanomalehti)

Lakeus oli Seinäjoella vuosina 1935–1939 ilmestynyt Isänmaallisen kansanliikkeen sanomalehti.
Etelä-Pohjanmaan IKL:läiset perustivat Lakeuden, koska Kokkolassa ilmestynyt Pohjanmaan Suunta ei heidän mielestään kyennyt riittävästi palvelemaan puolueen synnyinmaakuntaa. Lakeudesta pyrittiin tekemään kilpailukykyinen maakuntalehti, joka kuusipäiväisenä ja myös maanantaiaamuisin ilmestyvänä pakotti Vaasan ja Ilkan muuttumaan seitsenpäiväisiksi. Kuusipäiväisen lehden rinnalla julkaistiin kolmipäiväistä painosta. Lehden ilmestyminen päättyi talvisodan edellä.
Sanomalehti Oy Lakeuden julkaiseman lehden päätoimittajina työskentelivät K. R. Kares ja Reino Ala-Kulju (1935–1936), O. J. Syväri (1936–1937), Ilmari Talvitie (1937–1938), Lauri Vihantola (1938) ja Jaakko Virkkunen (1938–1939). Yhtiön johtokunnan puheenjohtajina toimivat A. Koro ja Vilho Muilu ja toimitusjohtajina Severi Jokinen ja Veli Salmi.
Totuutta ja tehtävää (albumi)

Kappaleet

Sävellykset ja sanoitukset ovat Maija Vilkkumaan, paitsi kappaleessa ”Pohjois-Amerikka”, jonka on säveltänyt Sielun Veljet -yhtye ja sanoittanut Ismo Alanko.
Dubrovnik

Maantiede ja ilmasto

Dubrovnik sijaitsee Adrianmeren rannikolla, ekslaavina erillään muusta Kroatiasta, mantereen puolelta Bosnia-Hertsegovinan ympäröimänä. Ekslaavin ja muun Kroatian välinen kaistale on vain 20 km leveä.
Vuoden lämpimintä aikaa on heinä-elokuu, jolloin keskimääräinen vuorokauden ylin lämpötila on 28 asteen yläpuolella. 
Viileintä on tammi-helmikuussa, keskimääräinen alin kuuden asteen vaiheilla. Sateita saadaan talvella enemmän kuin kesällä.

Liikenne

Dubrovnikin julkista liikennettä hoidetaan busseilla. Kymmenen linjaa kuljettaa matkustajia esikaupungeista keskustaan. Linja-autoasema sijaitsee Pilen alueella Vanhan kaupungin porteilla.
Dubrovnikin satama Gružinlahdella on suosittu risteilysatama. Se sijaitsee noin 3,5 km vanhastakaupungista.
Dubrovnikin lentoasemaa käytti vuonna 2018 2,5 miljoonaa matkustajaa.

Kulttuuri

Dubrovnik oli yksi kroatian kielen ja Kroatian kirjallisuuden kehityksen keskuksista sekä lukuisten runoilijoiden ja näytelmäkirjailijoiden kuten Ivan Gundulićin ja Marin Držićin koti. Merkittäviä olivat myös taidemaalarit Lovro ja Vicko Dobričević ja tiedemiehet kuten Ruđer Josip Bošković ja Marin Getaldić.

Nähtävyydet

Dubrovnikin asukkaat lainaavat mielellään ylpeänä irlantilaista näytelmäkirjailijaa George Bernard Shaw'ta, joka vieraili kaupungissa vuonna 1929 ja kirjoitti: "Jos haluat nähdä taivaan maan päällä, tule Dubrovnikiin."
Kaupungin suojelupyhimys on Pyhä Blasius (Sveti Vlaho), jonka patsaita on nähtävissä ympäri kaupunkia. Hänen merkityksensä on vastaava kuin Pyhä Markus -evankelistan merkitys Venetsialle. Vanhakaupunki on yksi Unescon suojelemista maailmanperintökohteista.
Monet Kroatian parhaista lomarannoista sijaitsevat Dubrovnikin alueella. Kaupungin keskustassakin on rantoja. Lentokentän ja kaupungin puolivälissä, 11 kilometriä Dubrovnikista sijaitsee Kuparin kaupunki, joka oli suosittu rantalomien kohde 1980-luvulla. Toinen maan parhaiden rantojen joukkoon sisältyvä on Lopud-saari.
Ossian Nylund

Ossian Nylund (22. huhtikuuta 1894 Helsinki – 19. joulukuuta 1939) oli suomalainen yleisurheilija. Nylund oli Suomen joukkueen mukana vuoden 1920 olympialaisissa Antwerpenissä, joissa sijoittui seitsemänneksi kolmiloikassa tuloksella 13,74. Hän oli mukana myös viisiottelussa ja oli ennen päätöslajia kahdentenatoista, eikä selviytynyt 1500 metrin juoksuun ollenkaan mukaan. Nylund on voittanut kolmiloikan Suomen mestaruuden kaksi kertaa, vuosina 1917 ja 1918. Nylund edusti HIFK:ta.
Uusikirkko (Viipurin piiri)

Uusikirkko eli Poljany (ven. Поляны) on Karjalankannaksella Leningradin alueen Viipurin piirissä sijaitseva maalaiskunta. Kunnassa oli noin 12 200 asukasta vuonna 2006, ja se oli näin runsasväkisin alueen maalaiskunnista.
Kunta rajoittuu etelässä Suomenlahteen, lännessä Koivistoon (Primorsk) ja Johannekseen (Sovetski), pohjoisessa Kähäriin (Gontšarovo) ja idässä Kyyrölään (Krasnoselskoje), Raivolaan (Roštšino) ja Pietarin kaupungin Kurortin piiriin.
Uudenkirkon keskustaajama Poljany oli Suomeen kuuluessaan silloisen Uudenkirkon kunnan kirkonkylä Kirkkojärvi. Nykyinen Venäjän Uudenkirkon kunta sijaitsee pääosin entisen Uudenkirkon kunnan alueella, mutta käsittää myös osan Kanneljärvestä. Toisaalta entisen Uudenkirkon kaakkoisin osa on nyt Pietarin Kurortin piirin aluetta.
Snowcat

Snowcat (suom. lumikissa) eli oikealta nimeltään rinnekone on suunnilleen kuorma-auton kokoinen lumessa liikkuva traktori, käytännössä hyvin samanlainen kuin nykyiset telakuorma-autot. Englanninkielinen nimi ei tarkoita kissaa vaan on lyhenne sanasta caterpillar eli toukka. Snowcatissa on telaketjut, ja sen koppi on suunniteltu kovaan pakkaseen. Snowcatit on suunniteltu käytettäviksi mm. napa-alueilla. Varhaisin snowcat oli vuoden 1957 ruotsalainen Aktiv Snow Trac, mutta traktoreita on käytetty kylmissä napaseutujen oloissa jo Richard E. Byrdin vuoden 1934 etelänaparetkellä.
Snow Trac on snowcatia pienempi traktori, joka on kooltaan lähellä henkilöautoa. Snow groomer on traktori, joka kykenee kiipeämään lumista, jyrkkää ylämäkeä.
U2 360° Tour

Helsingin 2010 konsertti

Helsingin olympiastadionin konsertit 20. ja 21. elokuuta 2010 valtasivat ennätyksellisen suuret konserttiyleisöt. Helsingin konsertti on vuonna 2009 alkaneen kiertueen 36. kaupunki. Kahtena konserttipäivänä arvioitiin osallistuvan yhteensä yli 104 000 kuulijaa. Innokkaimmat fanit olivat jonottaneet konserttiin pääsyä jo keskiviikosta 18. elokuuta lähtien. Edellisen kerran U2 esiintyi Suomessa vuonna 1997. U2:n kaksi Helsingin-konserttia olivat kiinnostaneet ihmisiä eri puolilla Eurooppaa. Esimerkiksi lauantaille myytiin pelkästään Baltian maihin 4 000 lippua. Paikalle saapuivat myös Viron presidentti Toomas Hendrik Ilves ja pääministeri Andrus Ansip.
Élisabeth Badinter

Elämä

Badinter on isänsä Marcel Bleustein-Blanchet’n perustaman markkinointiviestintäalan kansainvälisen jättiyhtiön Publicis Groupen pääomistaja ja hallituksen puheenjohtaja. Hänen miehensä on ranskalainen juristi, entinen oikeusministeri Robert Badinter. Badinterilla on kolme lasta.
Pohjois-Makedonian albaanit

Pohjois-Makedonian albaanit ovat Pohjois-Makedoniassa asuva albaaniryhmä, joka on keskittynyt maan länsi- ja luoteisosiin Albanian ja Kosovon rajojen läheisyyteen sekä pääkaupunkiin Skopjeen. Pohjois-Makedonian albaanit muodostavat maan suurimman etnisen vähemmistön. Albaanit ovat suurin etninen ryhmä Tetovossa, Gostivarissa (66,6 prosenttia vuonna 2002) ja Debarissa (11 000, 58 prosenttia vuonna 2002) ja lisäksi he ovat toiseksi suurin etninen ryhmä Skopjessa (103 891, 20,49 prosenttia vuonna 2002) ja Kičevossa.
Humbucker

Humbucker oli alkujaan Gibsonin Les Paul -kitaroista yleistynyt kitaramikrofonityyppi. 
Englanninkielinen nimi tullee fraasista buck the hum, joka voitaneen kääntää vapaasti muotoon hurinan estäminen.

Historia

Mikrofonin rakenteen keksi Seth Lover etsiessään ratkaisua häiriöäänelle, jota ympäristön muut verkkosähköä käyttävät laitteet aiheuttavat. Periaatteeltaan humbucker on kaksi vierekkäin olevaa, sähköisesti sarjaankytkettyä yksikelaista mikrofonia. Mikrofoneissa magneetit on asennettu napaisuudeltaan vastakkaisiksi, jolloin kitarankielen eri mikrofoneihin indusoimat jännitteet ovat keskenään vastakkaisvaiheisia. Sen vuoksi toisen mikrofonin käämin navat kytketään ristiin, mikä kääntää signaalit samanvaiheisiksi, jolloin ne vahvistavat toisiaan. Mahdollinen matalataajuinen hurinsasignaali taas kytkeytyy molempiin käämeihin samanvaiheisena mutta koska toisen käämin napaisuus on käännetty mikrofoneihin kytkeytyneet häiriösignaalit kumoavat toisensa. Lopputuloksena on voimakas signaali ja vaimentunut hurina.
Gretsch-yhtiöllä oli samanaikaisesti kehitteillä mikrofoni, joka tuli merkin kitaroihin nimellä Filtertron. Mikrofonin kehitti yhtiölle Ray Butts kitaristi Chet Atkinsin ehdotuksesta. 
Lover haki keksinnölleen patenttia, ja tästä alkuvaiheen sarjatuotantomikrofonit saivat tunnetuksi tulleen nimityksen P.A.F. Tämä oli lyhennös englannin kielen sanoista "patent applied for", "patenttia haetaan".
Humbucker-mikrofonien tuottama ääni ei ole täysin samanlainen kuin yksikelaisissa, sillä kieli ei värähtele täysin samalla tavalla molempien mikrofonien yllä. Ero riippuu muun muassa otteen korkeudesta, mutta yleisesti ottaen ääni on hieman pehmeämpi.
Jos mikrofoniin on asennettu väliulosotto, toinen kela voidaan kytkeä pois toiminnasta, jolloin mikrofoni toimii kuten yksikelainen.

Stack-humbuckerit

Humbucker-mikrofonin kaksi kelaa voivat olla kytkettynä myös päällekkäin (engl. stack humbucker, ks. kuva) ja ahdettuna saman kokoiseen tilaan kuin yksikelainen mikrofoni. Kelojen poikkeavilla asetteluilla on haettu kitaraan samanlaista soundia kuin humbuckerissa.

Kytkentä

Humbucker tarjoaa useita sähköisiä kytkentämahdollisuuksia joilla mikrofonista saadaan haluttaessa monipuolinen
äänensävyvalikoima valintakytkimiä käyttämällä.
Kitaran elektroniikka voidaan toteuttaa niin, että häiriön poisto ilman humbuckeria saadaan yhdistelemällä yksikelaisia mikrofoneja sopivasti kytkimien avulla. Tällöin saatetaan käyttää ilmaisua "hum cancelling position". Eräs tapa on käyttää yhtä magneettiselta napaisuudeltaan muiden kanssa vastakkaista mikrofonia. Näin se voi toimia humbucker-kytkennän toisena osana.
Eleuterius

Pyhä Eleuterius (k. 189) oli katolisen kirkon johtaja eli paavi vuosina 175–189. Hän oli syntyisin kreikkalainen, mutta oli kirkollisten opintojen mukana siirtynyt myöhemmin Roomaan. Hänen muistopäivänsä on 26. toukokuuta.
Julián Grimau

Julián Grimau García (18. helmikuuta 1911 Madrid, Espanja – 20. huhtikuuta 1963 Madrid, Espanja) oli espanjalainen kommunisti. Hän liittyi kommunistiseen puolueeseen Espanjan sisällissodan alkaessa, ja oleskeli sodan ajan Barcelonassa. Sodan päätyttyä hän pakeni Latinalaiseen Amerikkaan ja muutti sieltä edelleen Ranskaan. Madridiin hän palasi vuonna 1962 ja joutui marraskuussa pidätetyksi. Hänen oikeudenkäyntinsä huhtikuussa 1963 sai myös kansainvälistä huomiota, ja muun muassa paavi Johannes XXIII ja Neuvostoliiton johtaja Nikita Hruštšov esittivät vetoomuksen hänen puolestaan. Grimau tuomittiin kuitenkin kuolemaan ja teloitettiin ampumalla 20. huhtikuuta 1963.
Grimau on tullut Suomessakin tunnetuksi hänestä kertovan Julian Grimau -laulun kautta, josta tunnetuimman suomenkielisen levytyksen teki Tapio Heinonen vuonna 1969. Kappale on tehty kansanlaulun melodiaan; Heinosen esittämän version suomennoksesta vastasi Kari Tuomisaari. Tapio Heinonen esitti laulun Kari Tuomisaaren käännöksenä Ossi Runteen orkesterin säestyksellä ensimmäistä kertaa TV1:n Ajanvietetoimituksen ohjelmassa Sinbad vuonna 1968. Vuonna 1971 Pentti Saaritsa kirjoitti kappaleeseen poliittisemman suomennoksen, jonka levytti tuoreeltaan Kristiina Halkola.
Montserrat Figueras

Montserrat Figueras (15. maaliskuuta 1942 – 23. marraskuuta 2011) oli katalonialainen sopraano.
Figueras syntyi Barcelonassa ja opiskeli siellä näyttelemistä ja laulamista. Hän lähti vuonna 1968 Baseliin. 
Figueras avioitui 1968 Jordi Savallin kanssa. Pari oli mukana perustamassa vanhan taidemusiikin yhtyettä Hespèrion XX. Vuonna 1987 Savall perusti La Capella Reial -laulu ja soittoyhtyeen, jonka jäsen Figueraskin on.
Hannu Hannuksela

Hannu Esa Hannuksela (12. joulukuuta 1893 Ilmajoki – 12. toukokuuta 1942 Kivennapa) oli suomalainen jääkärikenraalimajuri.

Sukutausta, opinnot ja perhe

Hannuksela syntyi Ilmajoella. Hänen vanhempansa olivat kirkkoherra Juhani Hannuksela ja Sanni Heikkilä.
Hannuksela kirjoitti ylioppilaaksi Kuopion suomalaisesta klassillisesta lyseosta vuonna 1914 ja liittyi Etelä-Pohjalaiseen Osakuntaan. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Martta Inkeri Nikkisen kanssa.
Upseerin urallaan Hannuksela suoritti Tykistöupseerien täydennyskurssin vuonna 1920 ja korkeamman päällystön kurssin vuonna 1923 sekä Sotakorkeakoulun yleisen osaston ensimmäisen vuosikurssin vuosina 1924–1925 ja komentajakurssin vuosina 1925–1926.

Jääkärikausi

Hannuksela liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 3. maaliskuuta 1916, josta hänet siirrettiin 13. joulukuuta 1916 pataljoonan haupitsipatteriin. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misajoella, Riianlahdella ja Smārdesissa sekä Lielupejoella.

Upseerin ura

Hannuksela palveli sisällissodan jälkeen 3. patteriston adjutanttina edelleen Jääkäritykistöprikaatissa, josta hänet määrättiin tykistön uudelleenjärjestelyssä opetusupseeriksi Suomen tykistökouluun ja siirrettiin 25. elokuuta 1918 Kenttätykistörykmentti n:o 1:een, missä toimi 1. ja 4. patterin päällikkönä. Hänet komennettiin 1. lokakuuta 1918 Kenttätykistörykmentti n:o 3:een patterinpäälliköksi ja 7. huhtikuuta 1919 alkaen Raskaaseen tykistörykmenttiin 1. patteriston komentajaksi, josta hänet määrättiin edelleen 2. helmikuuta 1926 Raskaan tykistörykmentin komentajaksi ja 1. heinäkuuta 1933 alkaen komentajaksi Kenttätykistörykmentti 2:een ja 28. syyskuuta 1934 alkaen Savon sotilasläänin komentajaksi.

Talvi- ja jatkosota

Hannuksela komensi talvisodassa 13. divisioonaa ja osallistui taisteluihin Laatokan Karjalassa. Välirauhan aikana hän toimi tykistökomentajana Maavoimien esikunnassa ja Etelä-Pohjanmaan sotilasläänin komentajana. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin 19. divisioonan komentajaksi ja osallistui komentajana taisteluihin Laatokan Karjalassa. Kun 19. divisioona lakkautettiin 1. helmikuuta 1942, hänet siirrettiin 2. divisioonan komentajaksi ja otti osaa taisteluihin Karjalankannaksella.
I armeijakunnan komentaja jääkärieversti Einar Mäkinen esitti Hannukselalle Mannerheim-ristiä hieman ennen armeijakunnan lakkauttamista 20. elokuuta 1941, mutta Mannerheim hylkäsi esityksen.
Hannu Hannuksela kuoli sydänkohtaukseen toukokuussa 1942 ollessaan tarkastusmatkalla Kivennavan Kekrolassa. Hänet on haudattu Helsingin Hietaniemen hautausmaalle.

Luottamustoimet

Hannuksela toimi 2. divisioonan kunniatuomioistuimen jäsenenä vuonna 1924 ja puheenjohtaja vuonna 1933 sekä varapuheenjohtajana vuonna 1934.