google/wiki40b huggingface dataset:
Noidan oppipoika (Dukas)

Noidan oppipoika (ransk. L’Apprenti sorcier) on Paul Dukasin säveltämä orkesterischerzo (sinfoninen runo) J. W. von Goethen balladin Noidan oppipoika pohjalta. Noidan oppipoika sai kantaesityksensä 19. toukokuuta 1897 säveltäjän johdolla Société Nationale de Musiquen konsertissa Pariisissa, ja siitä on tullut Dukasin suosituin teos.
Dukas on liittänyt balladin teoksensa partituuriin selittäväksi tekstiksi. Noidan oppipoika on oppinut muun muassa tämän käyttämän taikasanan, jolla luuta voidaan muuttaa eläväksi olennoksi. Mestarin poissa ollessa oppipoika päättää kokeilla taikasanan vaikutusta ja komentaa luudan kantamaan kaivolta vettä, ja luuta tottelee konemaisesti. Kun oppilas kyllästyy tähän leikkiin, hän yrittää muuttaa vedenkantajan takaisin luudaksi, mutta ei muistakaan tähän tarvittavaa taikasanaa. Luuta jatkaa veden kantamista, kunnes huone aivan lainehtii, ja oppilas on jo epätoivoissaan. Onneksi noita itse palaa kotiin ja lausuu taikasanan, luuta muuttuu hengettömäksi ja teos päättyy yhtä salaperäisesti kuin se alkoikin.
Dukasin sinfoninen runo kuvailee runon tapahtumia värikkäästi ja eloisasti. Oppipojan hätäännys käy musiikista selvästi ilmi. Teos on sävelletty suurelle orkesterille ja soitinnettu taitavasti. Walt Disney käytti teosta vuonna 1940 piirroselokuvassa Fantasia, jossa sävellyksen esittävät Leopold Stokowski ja sinfoniaorkesteri ja oppipojan roolissa nähdään Mikki Hiiri. Kyseessä oli eräs musiikinhistorian ensimmäisistä monikanavaäänityksistä. Jakso sisältyy myös elokuvaan Fantasia 2000.
Malpighiaceae

Tuntomerkit

Malpighiaceae-kasvit ovat liaaneja, pensaita tai puita, joiden sekundaarinen paksuuskasvu on usein anomalinen. Solukarvat (trikomit) ovat enemmän tai vähemmän T:n muotoisia, usein ruskeita ja karkeapintaisia. Lehtiasento on vastakkainen, toisinaan kierteinen. Lehdissä on tavallisesti litteitä rauhasia joko lavan alapinnalla tai ruodissa; lapa on ehyt. Korvakkeet kiinnittyvät joko varteen ja sijaitsevat varren ja ruodin välissä tai ruotiin; joskus korvakkeet puuttuvat. Kukinto on vaihtelevanlainen. Kukat ovat tavallisesti vastakohtaisia. Verholehtiä on neljä tai viisi ja tavallisesti niiden ulkopinnalla on öljyrauhaspari. Terälehdet ovat kynnellisiä ja usein hapsureunaisia; usein yksi terälehti poikkeaa muodoltaan toisista. Heteitä on tavallisesti kymmenen kahtena kiehkurana, usein ne ovat tyveltään yhdistyneitä. Yhdislehtinen sikiäin on tavallisesti kehänpäällinen ja 2–5 (tavallisesti kolmesta) emilehdestä muodostunut; vartaloita on tavallisesti useita. Kutakin emilehteä vastaa yksi kärki-istukallinen ja riippuva siemenaihe. Verhiö ja hetiö ovat usein jäljellä vielä hedelmävaiheessa hedelmän tyvellä. Hedelmä hajoaa hedelmyksiksi, usein samaroiksi, joissa on vaihteleva määrä siipiä, tai on avautumaton ja marjamainen.
Suvussa Acridocarpus on kierteisesti järjestyneet ja korvakkeettomat lehdet. Joillakin Stigmaphyllon-lajeilla on kourasuoniset ja hammaslaitaiset lehdet, ja joissakin suvuissa on melkein hapsureunaiset lehtilavat. Korvakkeet ovat heimossa hyvin vaihtelevia: Hiraea-suvussa ne kiinnittyvät ruotiin, monilla liaaneilla ja akerolalajeilla taas varteen. Akerolien korvakkeet voivat olla lisäksi liuskaisia tai hampaisia. Suvussa Acridocarpus on kehänalainen sikiäin, jossa on vain kaksi toimivaa emilehteä. Siemenkuoren suhteen on vaihtelua: esimerkiksi ajahuaskaliaaneilla se on johtojänteellinen, eräillä muilla taas hyvin kuitupitoinen.

Levinneisyys

Kasvit ovat trooppisia tai subtrooppisia ja erityisesti niitä on Amerikassa. Bignoniakasvien (Bignoniaceae) ja saippuamarjakasvien (Sapindaceae) ohella Malpighiaceae on ekologisesti merkittävin liaaniryhmä Uuden maailman tropiikissa.
Radio Jerevan

Radio Jerevan on Neuvostoliitossa sekä Itäblokin maissa (ja edelleen Venäjällä) suosituissa vitseissä esiintyvä kuvitteellinen radioasema, joka on vastaavinaan kuulijoiden lähettämiin kysymyksiin. 
Entisen Neuvostoliiton ulkopuolella Radio Jerevan -vitsit tunnetaan erityisesti poliittisena huumorina, mutta entisessä Neuvostoliitossa Radio Jerevan -vitsit käsittävät kaikki vitseille tyypilliset aiheet: avioelämän, seksin, alkoholin, eri kansallisuudet ym.
Andrei Belyi

Andrei Belyi (ven. Андрей Белый, oikealta nimeltään Boris Nikolajevitš Bugajev, ven. Бори́с Никола́евич Буга́ев; 26. lokakuuta (J: 14. lokakuuta) 1880 Moskova – 8. tammikuuta 1934 Moskova) oli venäläinen kirjailija, runoilija, teoreetikko ja kirjallisuusarvostelija. Vladimir Nabokov piti hänen romaaniaan Peterburg yhtenä 1900-luvun merkittävimmistä romaaneista.

Elämäkerta

Boris Bugajev syntyi älymystöperheeseen. Hänen isänsä Nikolai Bugajev oli johtava matemaatikko, jota pidetään matematiikan Moskovan koulukunnan perustajana. Nuori Boris oli oppinut mies, jonka kiinnostuksen kohteita olivat matematiikka, musiikki, filosofia ja kirjallisuus. Belyi valmistui 1899 arvostetusta yksityisestä L. I. Polivanovin lukiosta. Hän opiskeli Moskovan yliopistossa ja suoritti 1903 tutkinnon luonnontieteissä. 1904 hän kirjoittautui yliopiston historiallis-kielitieteelliseen tiedekuntaan mutta keskeytti pian opintonsa, ja 1906 hän päätti omistautua kokonaan kirjoittamiselle. Kirjailijan ura alkoi 1902, jolloin ilmestyi teos Toinen sinfonia, dramaattinen.
Belyi oli perustamassa sekä symbolismia että venäläistä uuskantilaista koulukuntaa. Hän vaikutti hyvin voimakkaasti Vsevolod Meyerholdin teatteriin.
Nikolai Bugajev tunnettiin filosofisista esseistään, joissa hän arvosteli geometriaa ja todennäköisyyslaskentaa ja ylisti ankaran analyysin erinomaisuutta. Huolimatta isänsä matemaattisista mieltymyksistä – tai niiden vuoksi – Boris Bugajev kiinnostui todennäköisyyslaskennasta ja etenkin entropiasta, johon hän usein viittaa teoksissaan, esimerkiksi Kotik Letajevissa.
Belyin luova työ vaikutti moniin kirjallisiin koulukuntiin, etenkin symbolismiin, ja sai itse niistä vaikutteita. Niissä ilmenee mystiikkaa ja eräänlaista synkkää musikaalisuutta. Hänen kirjallisen äänensä kauaskantoista vaikutusta venäläisiin kirjailijoihin ja myös muusikoihin on usein verrattu James Joyceen vaikutukseen englanninkielisessä maailmassa.
Belyin symbolistista romaania Peterburg (1916; 1922) pidetään yleisesti hänen mestariteoksenaan. Kirja käyttää proosan keinoa, jossa äänet usein synnyttävät värejä. Romaanin ympäristö on jokseenkin hysteerinen vuosisadan vaihteen Pietarin ja Venäjän vuoden 1905 vallankumouksen ilmapiiri. Kirjan juonen voi tiivistää tarinaksi huono-onnisesta Nikolai Apollonovitšista, yläluokan toimettomasta kasvatista, joka joutuu mukaan vallankumouspolitiikkaan ja palkataan murhaamaan eräs virkamies, oma isänsä. Nikolaita ajavat takaa halki Pietarin läpitunkemattomien utujen Pietari Suuren kuuluisan pronssipatsaan kaikuvat kavionkopseet.
Belyin ansioksi on luettu, että hän ennusti tässä romaanissa, jota jotkut ovat sanoneet puolielämäkerralliseksi, Venäjän suuren vallankumouksen, totalitarismin nousun, poliittisen terrorin ja jopa kaaosteorian.
Belyi sai vaikutteita Rudolf Steinerin antroposofiasta. Hän oli 1910-luvulla joitakin vuosia henkilökohtaisessa yhteydessä Steinerin kanssa, kunnes hylkäsi antroposofian.
Xavi Torres

Seurajoukkueura

Torres on Villarrealin junioriakatemian kasvatti. Sieltä hän siirtyi vuonna 2006 Alicanteen. Seuraavana kesänä 2007 hän siirtyi Barcelonaan pelaten kuitenkin pääosin seuran reservijoukkueessa Tercera Divisiónissa. 17. toukokuuta 2009 hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa ottelussa Mallorcaa vastaan.
12. kesäkuuta 2009 Torres siirtyi ilmaisella siirrolla Málagaan ja teki joukkueen kanssa nelivuotisen sopimuksen. 30. elokuuta 2009 hän teki ensimmäisen maalinsa joukkueessa ottelussa Atlético Madridia vastaan.
Seuraavana kesänä 2010 hän siirtyi lainasopimuksella Levanteen.
Frederick Coffin

Frederick Coffin (16. tammikuuta 1943, Detroit - 31. heinäkuuta 2003, Los Angeles) oli yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä. Hän oli näyttelijä Winifred Deforest Coffinin poika. Coffinin ensimmäiset roolit olivat tv-elokuvarooleja 1970-luvun alussa. Tunnetuimmat roolinsa hän teki tv-sarjoissa Murhasta tuli totta, Salaiset kansiot ja Hunter sekä elokuvassa Wayne's World. Coffin menehtyi keuhkosyöpään 2003.
Jälkeen syntiinlankeemuksen

Tuotanto

Juha Nevalaisella on käsikirjoitusta työstäessään saattanut olla esikuvana Josef von Sternbergin Sininen enkeli vuodelta 1930, joka oli saanut esitysluvan Suomessa vasta edellisenä vuonna. Toisena esikuvana on nähty Alf Sjöbergin ohjaama ja Ingmar Bergmanin käsikirjoittama Kiihko (1944), jossa on samantapainen sadistinen opettajahahmo kuin Jälkeen syntiinlankeemuksen Pukinparta, maisteri Kahari (Edvin Laine).

Juoni

Koulupoika Klaus Toivola on joutunut varkaudesta Keravan nuorisovankilaan. Sillä aikaa äiti on kuollut. Hän palaa kouluun, mutta joutuu käymään töissä rahoittaakseen koulunkäynnin. Romanssi opettajan Tuovin kanssa paljastuu, kun opettaja joutuu antamaan alibin kultavarkaudesta syytetylle Klausille. Itsemurhayrityksen jälkeen Klausin ja entisen tyttöystävän Anjan rakkaus kuitenkin syttyy uudelleen. Opettaja Tuovi joutuu häpeän vuoksi eroamaan työstään ja palaamaan kapakkalaulajaksi.

Arviot

Aikalaisarvioijista Paula Talaskivi (Helsingin Sanomat) nosti elokuvan kevään huipuksi. Yksityiskohdissa monet kriitikot näkevät kuitenkin moitteen sijaa. Esimerkiksi Nevalaisen käsikirjoituksesta olisi voinut saada enemmänkin irti (Jaakko Hurme, Uusi Suomi), ja päähenkilöiden ohjaus olisi usean arvioijan mielestä voinut olla tiukempaa. Kiittäen huomataan kuitenkin Nevalaisen käsikirjoitus ja Pentti Unhon kuvaus, joka ”tehostuu yhä”, kuten Valma Kivitie (Elokuva-Aitta) kirjoittaa. Heikki Aaltoila (Uusi Suomi) puolestaan tuo esiin musiikin, josta säveltäjä Harry Bergström saikin Jussi-palkinnon, samoin kuin Nevalainen käsikirjoituksesta.
Lauri Lehtinen (Tv-maailma) arvoi, että valaistuksen esikuvana ovat olleet saksalaisten ekspressionistien hurjat valaistukset.
Khariklo (Thessalia)

Khariklo (muinaiskreikaksi Χαρικλώ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Apollonin tytär, nymfi, ja kentauri Kheironin puoliso. Heidän lapsiaan olivat Okyrhoe ja Karystos. Khariklo mainitaan myös äidiksi Endeille, jonka hän olisi saanut Skironin kanssa.
Khariklo toimi kasvattivanhempana useille kreikkalaisen taruston sankareille, muun muassa Akhilleukselle.
Venäjän federaation turvallisuusneuvosto

Venäjän federaation turvallisuusneuvosto (ven. Совет Безопасности Российской Федерации, Sovet Bezopasnosti Rossijskoi Federatsii; СБРФ, SBRF) on Venäjän presidentinhallinnon direktoraatin tasoinen osasto, joka konsultoi kansallisen turvallisuuden asioissa. Puheenjohtajana on Venäjän federaation presidentti. Siihen kuuluvat pysyvinä jäseninä duuman ja liittoneuvoston puhemies, sihteeri, ulkomaantiedustelun (SVR) johtaja, presidentinhallinnon johtaja, FSB:n päällikkö ja avainalojen ministerit: pääministeri, puolustusministeri, sisä- ja ulkoministeri.
Zeus Olympioksen temppeli (Syrakusa)

Historia

Zeus Olympiokselle eli Olympos-vuoren Zeukselle omistettu temppeli rakennettiin arkaaisella kaudella noin vuonna 555 eaa. Sen paikalla on kuitenkin ollut jonkinlainen edeltäjä jo 600-luvulla eaa. Zeus Olympioksen temppeli oli koko Syrakusan toiseksi vanhin temppeli. Sen arkkitehtoonisena edeltäjänä on nähty kaupungin alueella Ortygian saarella sijainnut Apollonin temppeli, joka oli jonkin verran vanhempi.
Temppelin alue ja siellä sijainnut pieni Polikhnen kaupunki oli linnoitettu ja varustettu varuskunnalla paikan strategisen merkityksen vuoksi. Samasta syystä myös kaupunkia piirittäneet viholliset tapasivat linnoittautua paikalle: näin tekivät Himilkon vuonna 396 eaa., Hamilkar vuonna 309 eaa. ja Marcellus vuonna 214 eaa.

Rakennus

Temppeli sijaitsi Anapos- ja Kyane-jokien risteyskohdassa kaupunginmuurien ulkopuolella noin 2,5 kilometrin päässä etelään Epipolaista ja Neapoliista. Se oli rakennettu hieman ympäristöään korkeampaan kohtaan. Temppeli muistutti arkkitehtuuriltaan monella tavoin kaupungin Apollonin temppeliä. Se edusti doorilaista tyyliä, ja siinä oli lyhyillä sivuilla kuusi ja pitkillä sivuilla 17 pylvästä. Temppelin stylobaatin koko oli noin 22,4 x 62 metriä. Sisällä temppelissä oli pronaos, naos eli cella ja adyton. Sisäänkäynti pronaokseen ja naokseen oli tavan mukaan itäpäästä, ja adytoniin pääsi vain naoksesta. Pronaoksen edessä oli kaksi pylvästä (distylos in antis). Itäpäässä pronaoksen edessä oli ylimääräinen pylväsrivi.
Vielä 1600-luvulla seitsemän temppelin pylväistä oli pystyssä. Nykyisin kahden eteläsivuun kuuluneen pylvään alemmat osat ovat pystyssä; lisäksi rakennuksesta on säilynyt sen perustukset sekä pylväsrumpuja.
Aleksandr Radulov

Peliura

Nashville Predators varasi Radulovin NHL:n varaustilaisuudessa 2004 ensimmäisellä kierroksella numerolla 15. Tämän jälkeen Radulov siirtyi pelaamaan Pohjois-Amerikkaan Quebecin junioriliigaan, jossa voitti kaudella 2005–2006 pistepörssin. Radulov teki kolmen vuoden tulokassopimuksen Nashville Predatorsiin, jossa pelasi ensimmäisellä NHL-kaudella 2006–2007 62 ottelua ja teki tehot 18+19=37. Seuraavalla kaudella hän oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 26+32=58.
Radulov siirtyi kaudeksi 2008–2009 juuri perustettuun KHL-liigaan Salavat Julajev Ufan joukkueeseen. Hän on ollut sarjan suurimpia tähtiä alusta lähtien ja voittanut mm. pistepörssin kolme kertaa. Kaudella 2010–2011 hän teki KHL:n silloisen yhden kauden piste-ennätyksen 20+60=80. Samalla kaudella Ufa voitti Gagarin Cupin.
Radulov pelasi neljä kautta Ufassa, mutta palasi loppukaudesta 2011–2012 Nashvilleen. Hän pelasi Predatorsissa yhdeksän runkosarja- ja kahdeksan pudotuspeliottelua ja teki niissä yhteensä 13 pistettä. Radulov oli kuitenkin myös sivussa joukkueen kahdesta pudotuspeliottelusta, kun hän oli rikkonut Andrei Kastsitsynin kanssa joukkueen sisäisiä sääntöjä. Kauden jälkeen Radulov palasi KHL:ään, kun hän teki neljävuotisen sopimuksen TsSKA Moskovan kanssa. Radulovin vuosipalkka on raporttien mukaan 9,2 miljoonaa dollaria. Heinäkuussa 2016 Radulov siirtyi Montreal Canadiensiin yksivuotisella sopimuksella.

Sopimuskiista

Radulov ilmoitti tehneen kolmivuotisen sopimuksen Salavat Julajev Ufan kanssa 11. heinäkuuta 2008, vaikka sopimusta Nashville Predatorsin kanssa oli vielä vuosi. Radulov oli aiemmin maininnut Nashvillelle, että hän haluaisi pelata Venäjällä, mahdollisesti paremmalla sopimuksella. Predators, NHL ja IIHF ilmoittivat välittömästi, että Radulovilla on voimassa oleva sopimus Predatorsin kanssa NHL-kaudesta 2008–2009 ja uusi sopimus rikkoo NHL:n ja muiden jääkiekkosarjojen tekemää lupausta pelaajasopimusten kunnioittamisesta. Seurauksena tästä NHL ja kaikki kansainväliset jääkiekkoliigat tarkistivat pelaajien sopimukset.
Myöhemmin IIHF käski Ufaa purkamaan sopimuksen. KHL:n varapresidentti Ilja Kotševrin mainitsi, että Radulov oli tehnyt sopimuksen 5. heinäkuuta ennen kuin NHL:n ja muiden liigojen välinen sopimus oli tehty 10. heinäkuuta. IIHF tuomitsi Radulovin pois kansainvälisistä peleistä.

Yksityiselämä

Radulov avioitui vuonna 2016 Darjan (o.s. Dimitrijeva) kanssa ja erosi vuonna 2017 ja heillä on vuonna 2015 syntynyt poika. Radulovin vanhempi veljensä Igor Radulov on myös jääkiekkoilija.
Edvard VIII

Toiminta kruunusta luopumisen jälkeen

Kruunusta luopumisen jälkeen Edvard lähti ulkomaille, ja kesäkuussa 1937 hän meni naimisiin Wallis Simpsonin kanssa. Pariskunta sai arvonimet Windsorin herttua ja herttuatar. He asuivat seuraavat kaksi vuotta Ranskassa. Toisen maailmansodan ajan Edvard oli Bahaman kuvernööri, ja sieltä herttuapari palasi Ranskaan. Vuonna 1937 he vierailivat Saksassa. Vierailun taka-ajatuksena oli saksalaisten toive, että Edvard toimisi saksalaisten hyväksi tulevassa sodassa. Arvellaan, että hän tunsi jonkin verran sympatiaa natseja kohtaan ja ajatteli heidän olevan karkeita mutta rehtejä. Liberty Magazine -lehdelle sodan aikana maaliskuussa 1941 antamassaan haastattelussa hän ehdotti Britannian ja Saksan välisiä rauhanneuvotteluja. Natsijohtaja Joseph Goebbels kirjoitti asiasta päiväkirjaansa: “Windsorin herttua on antanut amerikkalaiselle lehdelle haastattelun, jossa hän suorin sanoin kieltää Britannian mahdollisuudet sodan voittamiseen.”
Hän kirjoitti elämästään prinssinä ja kuninkaana kirjan nimeltä Windsorin herttuan muistelmat.
Windsorin herttua kuoli vuonna 1972 kurkkusyöpään.
Heartbreaker (Led Zeppelinin kappale)

Kappaleen rakenne

Kappale alkaa Pagen kitarariffillä ja jatkuu samalla teemalla jonkin aikaa, kunnes Page aloittaa kitarasoolon. Kappale saa uuden ilmeen ja nopeamman tempon, joka kuljettaa sitä kohti loppua. Lopuksi kappale päätetään samalla hitaammalla teemalla, joka kuultiin alussa.
Arttu Vilander

Arttu Vilander (s. 1996) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavaa Kankaanpään Mailaa jonka sisäpelissä hän on kotiuttaja ja ulkopelissä koppari. Vuonna 2014 alkaneella urallaan Superpesiksessä Vilander on 28.7.2017 mennessä pelannut 31 runkosarjaottelua, joissa on lyönyt neljä kunnaria ja 31 tavallista juoksua, tuonut 12 juoksua ja kerännyt 75 kärkilyöntiä.
Kōtō

Kaupunkikuva ja nähtävyydet

Kōtō sijaitsee suureksi osaksi Tokionlahden täyttömaalla. Osa Odaiban alueesta, Ariaken uusi rantakaupunginosa sijaitsee Kōtōssa. Odaibassa Kōtōn alueella on myös suuri Tokion kansainvälinen näyttelykeskus ("Tokyo Big Sight").
Lankkupihvi

Lankkupihvi on liharuokalaji, jota tarjoillaan yleensä puulankulta ranskalaisten tai lohkoperunoiden kera. Lisukkeena saa olla myös kastikkeita ja salaattia. Runsas maustaminen suolalla ja pippurilla on tavallista. Pihvi on yleensä naudanlihaa.
Seychellienharakkatasku

Koko ja ulkonäkö

Seychellienharakkatasku on noin 18–21 cm pitkä, ja aikuinen lintu on väritykseltään sinisenkiiltävän musta, lukuun ottamatta leveää valkoista siipijuovaa. Nokka ja koivet ovat väriltään niin ikään mustat. Nuorten lintujen höyhenistä puuttuu aikuisille tyypillinen kiilto, mutta muuten ne muistuttavat ulkonäöltään aikuisia.

Levinneisyys ja elinympäristö

Seychellienharakkataskun levinneisyys on laajimmillaan käsittänyt kahdeksan Seychellien alueen saarta. 1960-luvun puolivälissä lajia tavattiin ainoastaan Frégatesaarelta. Nykyään laji pesii myös Cousin-, Cousine- ja Aridesaarilla. Laji on hävinnyt Mahélta, La Diguelta, Mariannelta, Praslinilta, South EastIslandilta sekä Alphonselta, jonne se yritettiin siirtoistuttaa. Seychellienharakkataskun alkuperäistä elinympäristöä ovat rannikkoseudun metsät. Nykyään lajia voidaan tavata ruokailemasta maan keskiosien tasangoilla, viljelyksillä ja myös puutarhoissa.

Käyttäytyminen

Lajin ravinto koostuu pääasiassa hyönteisistä. Erityisesti lintu syö torakoita. Torakkakannan tiheys on erityisen suuri graniittisaarilla verrattuna korallisaariin. Hyönteisien lisäksi seychellienharakkatasku syö myös hedelmiä ja merilinnuilta tippuvia kaloja sekä pieniä matelijoita, kuten liskoja.
Laji pesii puiden koloihin tai lehvästöihin. Pesä on kuppimainen ja naaras munii yleensä yhden, harvemmin kaksi munaa, joiden hautominen kestää noin kolme viikkoa. Pesimäkausi kestää ympäri vuoden.

Kanta ja uhat

Vuonna 1965 seychellienharakkataskuja arvioitiin olleen elossa vain noin 15 yksilöä. Suojelutoimet ja lintujen siirto muille alkoivat 1990-luvulla ja nykyään kannan koon arvioidaan olevan hieman vajaat kaksisataa yksilöä.
Kannan vähenemisen syyksi arvellaan elinympäristön vähenemistä plantaasien takia. Lisäksi saarelle levinneet kissat ja rotat ovat vähentäneet seychellienharakkataskujen määrää. Lajia saalistavat myös tornipöllöt ja seychellienharakkataskun kanssa samasta ravinnosta kilpailee pihamaina. Kantaa voivat uhata eräät bakteeriperäiset sairaudet. Ongelmana on myös koirasvaltainen sukupuolijakauma saarilla, joille lajia on yritetty kotiuttaa uudelleen. Jakauma johtuu sukukypsien naaraiden kuolemista, joiden tarkkaa syytä ei tiedetä.
RN Saffo

Palvelus

Alus tuhoutui 2. huhtikuuta 1920 karilleajossa Scalavanonlahdella.
Žemaitkiemis (Birštonas)

Žemaitkiemis on kylä Birštonasin kunnassa, Kaunasin läänissä, eteläisessä Liettuassa. Vuonna 2001 kylässä asui 87 asukasta.
Fritz Sarasin

Fritz Sarasin (3. joulukuuta 1859 Basel, Sveitsi – 23. maaliskuuta 1942 Basel) oli sveitsiläinen luonnontieteilijä.
Fritz Sarasin oli oppiarvoltaan tohtori. Hän teki serkkunsa Paul Sarasinin kanssa tutkimusretkiä Ceyloniin, Sulawesiiin, Uuteen-Kaledoniaan ja Thaimaahan, ja he julkaisivat matkoistaan kirjoja.
Sarasin nimesi kardinaalimesikon (Myzomela cardinalis) alalajin sanctaecrucis vuonna 1913.
Otto Virtanen (tennispelaaja)

Ura

Virtanen osallistui touko-kesäkuussa 2018 Ranskan avointen poikien kaksinpelin karsintoihin mutta hävisi heti avauskierroksella Luka Pavlovicille. Heinäkuussa hän pääsi suoraan Wimbledonin pääsarjaan. Siellä junioreiden maailmanlistan sijalla 58 ollut Virtanen eteni kaksinpelissä kolmannelle kierrokselle voitettuaan ensimmäisellä kierroksella junioreiden maailmanlistalla kolmantena olleen Sebastian Kordan ja toisella kierroksella Thiago Agustín Tiranten. Kolmannella kierroksella hän hävisi Anton Matusevichille. Turnauksen nelinpelissä hän voitti mestaruuden turkkilaisen Yankı Erelin kanssa. Virtanen on viides suomalainen, joka on voittanut Grand Slam -turnauksen junioritasolla. 
Elokuussa 2018 Virtanen saavutti ammattilaistasolla ensimmäisen turnausvoittonsa nelinpelissä voitettuaan Helsingissä pelatun ITF-turnauksen Patrik Niklas-Salmisen kanssa. Turnauksen kaksinpelissä hän eteni myös loppuotteluun, jossa hävisi Karl Fribergille. Yhdysvaltain avoimissa Virtanen hävisi kaksinpelin toisella kierroksella ja nelinpelissä Erelin parina avauskierroksella. Joulukuussa 2018 Virtanen voitti epävirallisena alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruusturnauksena pidetyn junioreiden Orange Bowl -turnauksen. Loppuottelussa hän voitti Zane Khanin. Virtanen on turnauksen ensimmäinen suomalaisvoittaja. Turnausvoiton jälkeen Virtanen nousi junioreiden maailmanlistalla 30 sijaa sijalle 13, mutta nousee kauden 2019 alkaessa sijalle kuusi.
Orange Bowl -voittonsa ansiosta Virtanen on suosikki tammikuussa 2019 Australian avoimissa. Hän eteni poikien sarjassa kolmannelle kierrokselle ja kohtaa sijoittamattoman hollantilaisen Lodewijk Weststraten.

Pelityyli

Entinen suomalainen tennisammattilainen Jarkko Nieminen kuvaa Virtasta raamikkaaksi pelaajaksi, jonka vahvuuksiin kuuluvat muun muassa kämmenlyönti sekä syöttö.
Wakko’s Wish

Wakko's Wish on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut animaatioelokuva, joka perustuu Warner Brosin tuottamaan televisiosarjaan Animaaniset. Elokuvan pääosia esittivät Rob Paulsen, Jess Harnell ja Tress MacNeille.