google/wiki40b huggingface dataset:
Port de l’Arsenal

Historia

Nykyisen satama-altaan paikalla oli 1500-luvulta 1800-luvulle saakka arsenaali, josta se on nimensäkin saanut. Vahvistaakseen Pariisin kaupungin puolustuskykyä kruununprinssi Kaarle päätti vuonna 1356 rakentaa uuden puolustusmuurin kaksine vallihautoineen, jotka Frans I sittemmin yhdisti. Kaarle V:n aikana rakennettiin myös Bastilji, jonka lisäki Henrik II:n aikana rakennettiin kaksi muutakin bastionia. 
Sen jälkeen, kun Bastilji Ranskan vallankumouksen yhteydessä heinäkuussa 1789 oli vallattu ja hävitetty, vallihautaan Seinestä vettä tuonutta kanavaa levennettiin niin, että siitä muodostui nykyinen Bassin de l’Arsenal. 
Pariisin vesihuoltoa koskevien suunnitelmien toteuttamiseksi jo 1700-luvulla suunniteltiin kanavan rakentamista Ourcq-joesta Seineen. Suunnittelua johtamaan nimitettiin vuonna 1748 insinööri Jean-Pierre Brullée. Vuosina 1822-1825 rakennettiin Canal Saint-Martin, joka yhdisti Bassin de la Villetten Port de l’Arsenaliin ja sitä kautta Seineen. Se ja Canal Saint-Denis muodostivat nyt vain 12 kilometrin pituisen vesiliikenneyhteyden Quai Henri IV:n ja Île Saint-Denis’n välille, kun taas  näiden paikkojen välinen laivamatka Seineä pitkin on 35 kilometrin pituinen. 
Kun jokialusliikenne Canal Saint-Martinilla 1800-luvulla ja vielä 1900-luvun alkupuolella vilkastui, Bassin de l’Arsenalista tuli tärkeä kauppalaivasatama. Tässä 600 metrin pituisessa satama-altaassa laivoihin lastattiin ja niistä purettiin etenkin viiniä, viljaa ja puuta. Se on osa Pariisin kaupungin omistamasta vesiliikenneverkosta. Seinestä sen erottaa sulku, Écluse de l’Arsenal.
Vuonna 1983 rahtilaivasatama muutettiin Pariisin määrin viraston ja Pariisin ja Île-de-Francen alueen kauppa- ja teollisuuskamarin (Chambre de commerce et d'industrie de région Paris – Île-de-France) päätöksellä venesatamaksi. Turistien risteilyalukset syrjäyttivät sieltä rahtilaivat. Arsenalin sulku kunnostettiin ja automatisoitiin. Vuoden 2008 alusta lähtien Port Arsenalista on kaupungin kanssa tehdyn sopimuksen mukaisesti huolehtinut sitä varten perustettu yhtiö, Fayolle Marine. Yhtiö on suorittanut sataman modernisointitöitä vuosina 2008 ja 2009.

Kuvailu

Bassin de l’Arsenalin pinta on kolme metriä korkeammalla kuin Seinen. Altaan ja joen välissä on sulku, joka mahdollistaa laivaliikenteen. Se on samalla Canal Saint-Martinin yhdeksäs sulku (Bassin de la Villetteltä luettuna).
Vuonna 1895 satama-altaan yli rakennettiin jalankulkusilta, Passerelle Mornay. Se johtaa Boulevard Bourdonilta 4. arrondissementista Boulevard de la Bastillelle 12. arrondissementtiin.
Kun Place de la Bastillen kautta kulkemaan rakennettiin Pariisin metron linjat 1 ja 5, joille sinne perustettiin myös asema, satama-altaan kumpaankin päähän rakennettiin metallinen silta.  Samassa yhteydessä myös Écluse de l’Arsenalin yläpuolella sijaitsevaa Pont Morland -nimistä siltaa levennettiin.
Nykyisin venesatamasta käytetään virallisesti nimeä Port de plaisance Paris-Arsenal.  Siellä on tilaa 177 veneelle. Kun venesatama perustettiin, satama-altaan itärannalle Boulevard de la Bastillen varrelle istutettiin pieni puisto, Jardin de l’Arsenal.
Pjotr Boborykin

Pjotr Dmitrijevitš Boborykin (ven. Пётр Дми́триевич Боборы́кин, 27. elokuuta 1836 Nižni Novgorod – 12. elokuuta 1921 Lugano, Sveitsi) oli venäläinen kirjailija.
Pjotr Boborykin syntyi tilanomistajan perheeseen. Hän opiskeli Kazanin ja Tarton yliopistoissa. Boborykin aloitti näytelmäkirjailijana vuonna 1860 ja julkaisi vuosina 1862–1864 omaelämänkerrallisen romaanin V put-dorogu (”Matkalle lähtiessä”). Vuosina 1863–1865 hän toimitti ja julkaisi Biblioteka dlja tštenija -kirjallisuuslehteä ja toimi myöhemmin Otetšestvennyje zapiskin kirjeenvaihtajana sekä muun muassa Vestnik Jevropyn ja Severnyi vestnikin avustajana. 1890-luvun alusta lähtien hän asui ulkomailla.
Boborykin on kirjoittanut yli sata romaania, pitkää kertomusta, näytelmää ja kirjallisuustieteellistä teosta. Hän kuvaa niissä 1800-luvun lopun Venäjän yhteiskuntaa kriittisesti naturalismin hengessä. Kestävää arvoa on muistelmateoksella Za polveka (”Puolen vuosisadan aikana”). Boborykin tunnetaan myös siitä, että hän toi venäjän kieleen sanan intelligentsia sen nykyisessä merkityksessä.
Kuismat

Kuvaus

Monet kuismat ovat 10–50 cm:n korkuisia yksi- tai monivuotisia ruohoja tai varpuja, mutta muutamat voivat kasvaa jopa 12 metrin korkuisiksi puiksi. Kuismojen lehdet ovat vastakkaisasentoiset, soikeat, 1–8 cm pitkät. Kukat ovat yleensä keltaiset, ja niissä on yleensä viisi, harvoin neljä terälehteä, ja niiden halkaisija vaihtelee välillä 0,5–6 cm. Hedelmä on yleensä kuiva kotahedelmä, joka hajoaa niin, että siemenet pääsevät leviämään. Muutamien lajien hedelmä on kuitenkin mehevä ja marjamainen.

Käyttö

Muutamia suvun kasveja, esimerkiksi pensaskuismaa (Hypericum patulum) viljellään koristekasveina. Mäkikuismaa on vanhoista ajoista käytetty lääkekasvina.
Vincenzo Sospiri

Alkuvaiheet

Sospiri aloitti Karting -uransa 15-vuotiaana Italian sarjoissa vuonna 1981. Hän voitti useita mestaruuksia, mm. vuoden 1987 100cc World Karting -mestaruuden. Vuonna 1988 Sospiri siirtyi ajamaan Britannian Formula Ford -sarjoihin, joista keräsi itselleen monta voittoa.

Formula 3000

Sospiri siirtyi Euroopan Formula 3000 -sarjaan, jossa hän voitti mestaruuden Super Nova Racing -tallissa vuonna 1995.
Joni Saviranta

Joni Olavi Saviranta (s. 1984) on suomalainen nyrkkeilijä. Hän on voittanut nyrkkeilyn Suomen mestaruuden 60 kilogramman sarjassa ja ollut EM-kisaedustajana. Saviranta edusti Järvenpään kehäkarhuja ja kilpaili aktiivisesti vuosina 2000–2004.
17-vuotiaana Saviranta oli käymistään 30 ottelusta voittanut 25. Vuonna 2001 hän oli 57 kg sarjan Suomen kakkonen. Ja seuraavana vuonna hän voitti 60 kg sarjan Suomen mestaruuden.
Huhtikuussa 2017 Etelä-Savon käräjäoikeus tuomitsi Savirannan kahdesta joulukuussa 2016 tapahtuneesta murhan yrityksestä sekä syyskuussa 2016 tapahtuneesta törkeästä pahoinpitelystä 7,5 vuodeksi vankeuteen. Murhan yrityksissä Saviranta oli ampunut liikkuvasta autosta miestä ja naista kohti .44 Magnum -revolverilla. Törkeän pahoinpitelyn uhri oli sama mies kuin murhan yrityksissä. Kaikki rikokset olivat tapahtuneet Savonlinnan Kerimäellä.
Kardinaalin miekat

Vastaanotto

Tähtivaeltaja-lehden Jukka Halmeen mukaan teos on hyvä lukuromaani, jota voi suositella kaikille seikkailukirjallisuuden ystäville. Maailmanrakennus jää kuitenkin kesken, lohikäärmeitä ei kuvata kovin tarkasti. Mustavalkoisen vastakkainasettelun lisäksi ongelmana on keskinkertainen henkilökuvaus.
Thure Sarnola

Thure Sarnola (alk. Stråhl, 30. huhtikuuta 1917 Kuopio – 15. maaliskuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen jalkapallomaalivahti ja myöhemmin jalkapallovalmentaja.
Sarnolasta olisi voinut tulla Suomen ensimmäinen jalkapalloammattilainen. Hän teki vaikutuksen englantilaislehdistöön maaottelussa Englantia vastaan vuonna 1949. Tuolloin hän oli kuitenkin liian vanha lähtemään. Hän oli siirtymässä jo vuonna 1939 Ruotsin Allsvenskaniin, mutta alkanut sota esti aikeet. Sota vaikutti myös pelattujen maaotteluiden määrään. Pitkästä maajoukkueurasta huolimatta hänen tililleen kertyi vain 25 maaottelua.
Sarnola oli vuonna 1937 nostamassa Kuopion Pallotovereita ensimmäisenä sisämaan seurana SM-sarjaan. Sitä ennen kaikki SM-sarjajoukkueet olivat rannikkokaupungeista.
Pelaajauran jälkeen hänestä tuli maalivahtikouluttaja ja -valmentaja. Hän opasti yli 30 vuoden aikana kaikkia merkittäviä suomalaisia maalivahteja.
Latvus

Latvus tarkoittaa yleiskielessä kasvin, erityisesti puun, ylintä osaa eli latvaa oksineen, neulasineen tai lehtineen. Metsätieteessä latvus tarkoittaa tätä kokonaisuutta kasvavassa puussa tai kaadetun puun hakkuutähteeksi jäävää latvaosaa, kun puunrungosta on katkaistu tukit tai kuitupuut. Puu on yleensä sitä vankempi mitä rehevämpi latvus siinä on. Toisaalta lyhyen ja hento-oksaisen latvuksen omaavan puun runko on usein käyttöpuuna arvokas. Jos puiden latvukset koskettavat toisiaan, puhutaan latvusyhteydestä. Latvuskerros tarkoittaa metsikön puiden pituuden mukaan erotettavissa olevaa kokonaisuutta.
Valkoinen (järvi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 7,1 hehtaaria ja se on 700 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Paloveden alueella (35.32), jonka Nenos-Kieringan valuma-alueeseen (35.323) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 182,5 metriä mpy.
Bludenz

Bludenz on kaupunki Vorarlbergin osavaltiossa Itävallassa. Kaupunki sijaitsee vuoristoisella seudulla viiden laakson, Klostertalin, Montafonin, Walgaun, Brandnertalin ja Groß Walsertalin, yhtymäkohdassa. Kaupunki on Bludenzin piirin hallinnollinen keskus, hallintorakennus sijaitsee 1700-luvulla rakennetussa Gayenhofenin linnassa. Bludenzin pinta-ala on 30 neliökilometriä. Vuonna 2012 kaupungissa asui 13 727 ihmistä.
Seminaari (yliopisto)

Seminaarilla (lat. seminarium) tarkoitetaan usein yliopiston syventävää kurssia, jolla osallistujat esittelevät kurssia varten valmistamiaan tutkimuksia. Sanan etymologia on lähtöisin latinan sanasta semen, 'siemen'.

Seminaarikurssi

Suomalaisissa yliopistoissa lähes jokaisen aineen aine- tai syventäviin opintoihin sisältyy ainakin yksi seminaari, jonka järjestäjänä toimii yleensä laitoksella erityistä arvonantoa nauttiva professori. Osallistujat valmistavat, yksinään tai parityönä, lyhyehkön tutkielman, joka voi olla kirjallisuusselvitys, pieni empiirinen tutkielma tai matemaattinen tutkimus riippuen aineesta ja seminaarin aiheesta. Aihe voi olla ohjaajan antama tai itse valittu. Tutkielmien valmistuttua ne esitetään muille osallistujille keskustelua varten. Koska keskustelun aikaansaaminen voi olla hankalaa, tätä saatetaan tehostaa antamalla jokaiselle vuorollaan nimenomaiseksi tehtäväksi opponoida tutkimusta eli esittää esiteltävästä työstä rakentavaa kritiikkiä. Menetelmän tarkoituksena on opettaa opiskelijoita omaan ajatteluun, tieteelliseen tutkimukseen ja akateemiseen keskusteluun. Samalla keskustelu muistuttaa väitöstilaisuutta, johon seminaari myös valmentaa.
Yleensä edellä kuvattua menetelmää käytetään aineen pakollisella seminaarikurssilla. Näiden eräänä tarkoituksena on antaa laitoksen henkilökunnalle kuva alan opiskelijoista, jotka ovat saattaneet jäädä aiemmilla kursseilla pelkiksi nimiksi luetteloissa. Näin seminaarit palvelevat merkittävästi laitoksen rekrytointia.
Jatko-opiskelijoille tarjotaan usein tiettyyn aiheeseen liittyviä seminaareja, joilla voidaan esimerkiksi käsitellä oppikirjaa luku kerrallaan. Toisaalta laitos saattaa, mikäli sillä on riittävät yhteiskunnalliset suhteet, järjestää opiskelijoille seminaarin, jonka kaikki esiintyjät ovat vierailevia luennoitsijoita. Näiden eräänä alatyyppinä ovat pro gradu- tai diplomityöseminaarit, joissa valmistuvat opiskelijat esittelevät opinnäytetöitään. Tällaiset vierailevia luennoitsijoita käyttävät seminaarit ovat antaneet nimensä erilaisille jatkokoulutus- ym. seminaareille, joita järjestetään täydennyskoulutuksena eri alojen työntekijöille.
Parosjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 14,8 hehtaaria ja se on 850 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,5 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Vahantajoen valuma-alueeseen (35.314) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 144,6 metriä mpy.
Teosto-palkinto

Teosto-palkinto on Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teoston vuodesta 2003 alkaen vuosittain jakama palkinto, jolla halutaan edistää suomalaista luovaa säveltaidetta nostamalla esiin rohkeita, omaperäisiä ja innovatiivisia teoksia. Palkinto voidaan jakaa 1–4 teokselle tai teoskokonaisuudelle, ja sen rahallinen arvo on ollut 40 000 euroa. Mikäli palkinnon saajia on vain yksi, palkinnon suuruus on 25 000 euroa. Palkinnon saajan päättää Teoston asettama kolmihenkinen jury esiraadin valitsemien ehdokkaiden joukosta. Vuonna 2010 palkinto päätettiin jättää jakamatta.
Daidalos

Daidalos (muinaiskreikaksi Δαίδαλος) oli kreikkalaisessa mytologiassa taidetyön myyttinen edustaja. Daidalos rakensi kuningas Minoksen pyynnöstä Kreetalle labyrintin, johon hirviö Minotauros suljettiin. Kuningas kuitenkin pelkäsi, että Daidalos tekisi vastaavanlaisen labyrintin jollekin muulle hallitsijalle ja telkesi Daidaloksen ja hänen poikansa Ikaroksen labyrinttiin. Keksijä Daidalos oli aiemmin rakentanut Minoksen puolison, Auringon tytär Pasifaen pyynnöstä keinolehmän, jossa Pasifae voisi piilossa Minokselta yhtyä kiihkeästi rakastamaansa uhkeaan sonniin. Yhtymisestä syntyi ihmissyöjähirviö Minotauros, jolla oli sonnin pää ja miehen ruumis. Häpeäntahran paljastumisen pelossa Minos rakennutti Daidaloksella mutkikkaan labyrintin, johon menneet eivät löydä tietä ulos ja telkesi Minotauros-hirviön labyrinttiin. Daidalos ja Ikaros pakenivat labyrintista Daidaloksen suunnittelemilla siivillä. Siivet muodostuivat vahalla käsiin kiinnitetyistä sulista, joten ilma-alus käytti ihmisvoimaa.
Daidalos neuvoi Ikarosta: "Älä lennä liian lähelle aurinkoa tai vaha, jolla sulat ovat kiinni, sulaa. Äläkä myöskään lennä liian matalalla tai siivet kastuvat". Ikaros yritti totella, mutta aikansa lennettyään hän unohti isänsä neuvot ja lensi yhä ylemmäs, kunnes joutui liian lähelle aurinkoa. Aurinko sulatti sulkia liittävän vahan ja Ikaros putoaa hänestä nimensä saaneeseen Ikarianmereen lähelle Vähän-Aasian rannikkoa hukkuen. Daidalos lensi Ikarian saarelle ja kun Ikaroksen ruumis ajautui rannalle, hän hautasi poikansa.
Paetessaan Minosta Daidalos sai turvapaikan Sisiliasta kuningas Kokaloksen hovista. Minos jatkoi yhä Daidaloksen etsintää mukanaan kierresimpukan kuori luvaten suuren palkkion sille, joka pystyy vetämään langan simpukan läpi. Sisiliassa Kokalos otti tehtävän vastaan ja antoi simpukan Daidalokselle, joka kiinnitti langan muurahaiseen ja antoi sen kulkea simpukan läpi. Kun Minos sai kuulla tehtävän ratkaistuksi, hän ymmärsi Daidaloksen olevan ratkaisun takana ja vaati Kokalosta luovuttamaan tämän itselleen. Kokalos suostui tähän, mutta antoi surmata Minoksen kiehuvalla vedellä tämän ollessa kylvyssä ennen luovutusta.

Muuta

Yhdysvaltain ilmavoimien astronauttiohjelma 1950-luvun jälkipuolella nimettiin Daidaloksen mukaan Daedalus-projektiksi.
Kadonnut symboli

Elokuva

Kirjan pohjalta on suunnitteilla elokuva. Elokuva piti julkaista 2013, mutta projekti on viivästynyt.
Portugalin ralli 1970

Portugalin ralli 1970 eli virallisesti 4. Rali Internacional TAP 1970 ajettiin 2. - 5. lokakuuta. Ralli oli vuoden 1970 EM-sarjan 18. osakilpailu. Rallissa ajettiin 205,50 erikoiskoekilometriä, joista osa kestopäällysteellä. Rallissa maaliin asti ajoi 22 autokuntaa.
Jundeliškės

Jundeliškės on kylä Birštonasin kunnassa, Kaunasin läänissä, eteläisessä Liettuassa. Vuonna 2001 kylässä asui 101 asukasta.
Metsäviklo

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 20–24 cm, siipien kärkiväli 39–44 cm ja paino 50–120 g. Lintu muistuttaa liroa, mutta on selästä tummempi, lähes musta pienin valkein täplin, ja sen koivet ovat harmaanvihreät. Yläperä on kirkkaanvalkea rajoittuen jyrkästi tummaan selkään. Kutsuääni on voimakas ja melodinen ’tjyit–vit–vit’, varoitus hakkaava ’kip–kip–kip...’. Laulu esitetään soidinlennossa, ja se on erittäin miellyttävän kuuloinen nouseva ja laskeva sarja kutsuäänimäisiä säkeitä.
Vanhin suomalainen rengastettu metsäviklo on ollut 5 vuotta 9 kuukautta 2 päivää vanha. Euroopan vanhin on ollut vähintään 11 vuoden 6 kuukauden ikäinen brittiläinen lintu.

Levinneisyys

Parimäärä Suomessa: 50 000–80 000. EU:n alueella pesii 150 000–200 000 paria. Maailman populaation kooksi arvioidaan 1,2–4 miljoonaa yksilöä.
Se on muuttolintu, joka pesii Euroopan ja Aasian subarktisessa ilmastossa ja talvehtii Etelä-Euroopassa, Etelä-Aasiassa ja Afrikassa. Saapuu Suomeen huhtikuussa, ja lähtee syysmuutolle kesäkuusta alkaen elokuun loppuun.

Elinympäristö

Rikkonaiset metsäalueet, eritoten korvet, missä järviä, lampia ja jokia. Muuttoaikoina myös märillä rantaniityillä.

Lisääntyminen

Pesä on tavallisesti puussa vanhassa rastaan tai oravan pesässä. Naaras munii toukokuussa 4 munaa, joita molemmat puolisot hautovat noin 3 viikkoa. Poikaset ovat pesäpakoisia, ja ne joko hyppäävät maahan tai emot kantavat ne lähimmälle kosteikolle. Ne oppivat lentämään 3–4 viikon ikäisinä. Molemmat emot huolehtivat aluksi poikueesta, mutta naaras jättää huolenpidon koiraalle ennen kuin poikaset lentävät.

Ravinto

Hyönteiset, kotilot, madot, kasvien versot ja silmut.
Yhtenäinen euromaksualue

Yhtenäinen euromaksualue (eli SEPA, engl. Single Euro Payments Area) on maksuliikenteen sisämarkkina-alue. SEPA-alueeseen kuuluu 32 maata, kaikki Euroopan unionin jäsenmaat (myös euroalueen ulkopuoliset maat) sekä Islanti, Norja, Liechtenstein, Monaco ja Sveitsi. Tavoitteena on helpottaa rajat ylittävien elektronisten maksujen tekemistä tilisiirtona, suoraveloituksina tai pankkikorttimaksuna. Eurooppalaisen maksuliikennealueen käyttöönoton myötä SEPA-alueen sisällä tehtävät euromääräiset maksut eivät eroa kotimaisista maksuista. Suurimmat muutokset pankkien asiakkaiden kannalta ovat maksuun liittyvien kulujen laskeminen sekä maksun kulun nopeutuminen. Palveluntarjoajan saatua toimeksiannon sen on toimitettava maksut seuraavan työpäivän kuluessa. Paperilla toimitetun toimeksiannon kohdalla aika on kaksi työpäivää.
Järjestelmään kuuluvia palveluita ovat korttimaksu, tilisiirto ja suoraveloitus, mutta pankit voivat tarjota asiakkailleen muitakin palveluita järjestelmän puitteissa. SEPA-tilisiirto (Credit Transfer) otettiin käyttöön 28. tammikuuta 2008. Yli 4 000 pankkia on sitoutunut toimimaan SEPAn säännösten puitteissa. Muut SEPA-palvelut kuin tilisiirto tulevat käyttöön siirtymäajan kuluessa. Tällä hetkellä Suomen kansallisen siirtymäsuunnitelman mukainen siirtymäaika on vuoden 2010 loppuun. Suoraveloituksen (Direct Debit) käyttöönotto mahdollistuu marraskuussa 2009, kun SEPAan kuuluvat maat säätävät maksuliikennettä koskevat lait, jotka perustuvat EU:n Payment Service Directive:n (Maksupalveludirektiivi, PSD). Maksupalvelulain tulisi astua Suomessa ja muuallakin SEPA-alueella voimaan 1. marraskuuta 2009. SEPA-maksukortit, jotka ovat kuluttajille tärkein palvelu, otetaan käyttöön vaiheittain siirtymäajan loppuun mennessä. Ns. Debit kortit ovat SEPA-kortteja.
Vastuu järjestelmän käyttöönoton vaatimista muutoksista on valtioiden sijasta lähinnä pankkialalla itsellään. Järjestelmän luomisessa on toiminut aktiivisesti Euroopan maksuneuvosto, eurooppalainen pankkialan järjestö, johon kuuluu pankkeja myös EU-maiden ulkopuolisista maista.
Suomessa yritykset siirtyvät SEPA-maksatusaineistoon, joka perustuu ISO 20022 -standardiin ja on XML-pohjainen. Samalla PATU-tietoturvaratkaisu ja FTP-liikennöinti korvataan pääsääntöisesti Web Service -palvelulla + PKI-avainratkaisulla. PKI-avain on pankkikohtainen, eikä sille toistaiseksi ole yhtenäistä sertifikaatin myöntävää viranomaista.  WebService ja PKI avain eivät ole suoranaan SEPA:n perustuvia muutoksia, mutta ne tukevat siihen siirtymistä.
SEPA-instrumentit vaativat paikallisen tilinumeron sijasta IBAN-tilinumeron ja BIC-koodin. 
Suomessa toimivien yritysten on päivitettävä maksuliikenteen ja taloushallinnon tietojärjestelmät Sepa-yhteensopiviksi. Sepa muuttaa pankkien ja yritysten maksujärjestelmät täysin. Kansalliset tilit muutetaan Iban-muotoon, jonka yhteydessä laskuttaja antaa ja maksaja käyttää myös pankin BIC-koodia. Muutoksia tulee kaikkiin laskuihin ja maksujärjestelmiin. Isossa organisaatiossa muutos koskee useaa järjestelmää sekä niiden välisiä yhteyksiä.
RN Colubrina

Palvelus

Saksalaiset valtasivat aluksen 1943 Porto Margherassa Venetsiassa sen ollessa edelleen telakalla valmisteilla. Työt jatkuivat aluksella ja se otettiin palvelukseen 1. tammikuuta 1944  nimellä Uj205. Alus tuhoutui Yhdysvaltain maavoimien ilmavoimien (USAAF) ilmahyökkäyksessä 27. maaliskuuta 1944 Sebenicossa.
Matti Aaltonen (arkkitehti)

Matti Johannes Aaltonen (21. maaliskuuta 1921 Helsinki – 25. syyskuuta 1978 Oulu) oli suomalainen arkkitehti, professori ja kuvanveistäjä.
Matti Aaltosen vanhemmat olivat akateemikko Wäinö Aaltonen ja laulaja Aino A. Pietiläinen. Matti oli heidän esikoisensa. Matti Aaltonen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1939 Kallion yhteiskoulusta. Hän opiskeli arkkitehdiksi Teknillisessä korkeakoulussa ja valmistui vuonna 1952. Matti Aaltonen avioitui vuonna 1945 Irma Väisäsen kanssa. Pariskunta perusti oman arkkitehtitoimiston, joka toimi vuosina 1954–1972. Vuodesta 1972 Matti Aaltosella oli uusi arkkitehtitoimisto yhdessä toisen vaimonsa, arkkitehti Terttu Tenhusen kanssa. Ero Irma Aaltosesta astui virallisesti voimaan 1973. Matti Aaltonen toimi lyhyitä kausia Teknillisen korkeakoulun opettajana sekä vuodesta 1962 Oulun yliopiston arkkitehtiosaston vt. professorina ja vuodesta 1965 kuolemaansa asti varsinaisena professorina. Hän toimi myös yliopiston asemakaavaopin laitoksen esimiehenä. Hän kuului Oulun kaupunkisuunnittelutoimikuntaan ja oli Oulun seutukaavatoimikunnan puheenjohtajana 1972–1975.
Matti Aaltonen avusti 1940- ja 1950-luvuilla isäänsä Wäinö Aaltosta useiden muistomerkkien suunnittelussa. Matti ja Irma Aaltosen suunnittelemia muistomerkkejä ovat esimerkiksi panssarirykmentin muistomerkki Parolassa (1959), Oskari Tokoin muistomerkki Kannuksessa (1967) sekä Karstulan kirkon (1957), Petäjäveden kirkon (1953) ja Reposaaren (1952) sankarihautamuistomerkit. Toimisto suunnitteli myös esimerkiksi Helsingin juutalaisen seurakunnan koulun ja seurakuntatalon (1961), modernin Hailuodon kotakirkon (1972) ja Turussa sijaitsevan Wäinö Aaltosen museon (1967). Myöhemmin Aaltonen myös toimi museon intendenttinä. Matti ja Terttu Aaltosen yhteistä tuotantoa on muun muassa runoilija Aaro Hellaakosken muistomerkki (1976) Oulussa. Matti Aaltonen suunnitteli myös asemakaavat Espoon Karakallioon sekä Oulun Koskelaan ja Tuiraan.
Web of Science

Web of Science on Clarivate Analytics -yhtiön ylläpitämä tieteellisten julkaisujen haku- ja indeksointipalvelu, jolla voidaan etsiä vertaisarvioituja julkaistuja tutkimuksia. Web of Sciencen tietokannoilla seurataan yli 33 000 tieteellistä julkaisusarjaa (2017). Aineiston pohjalta julkaistaan vuosittain esimerkiksi maailman siteeratuimpien tieteilijöiden luettelo (engl. Highly Cited Researchers). Hakukoneella saa myös selville mihin artikkeleihin kyseinen tutkimus viittaa ja mitkä artikkelit viittaavat siihen.
Web of Science oli alkujaan Institute for Scientific Informationin (ISI), sittemmin Thomson Reutersin ja nykyään Clarivate Analyticsin tuottama palvelu.
Web of Science hakee tietoja lukuisista tietokannoista, joista keskeisimpiin kuuluvat Conference Proceedings Citation Index (yli 160 000 konferenssijulkaisua 1990-), Science Citation Index Expanded, Social Sciences Citation Index, Arts & Humanities Citation Index (A&HCI), Index Chemicus, Current Chemical Reactions ja Book Citation Index. 
Vuodesta 2008 lähtien hakupalvelu on sisältänyt myös kansallisia viittaustietoja useasta maasta. Siten indeksointi sisältää myös muita kuin englanninkielisten artikkelien viittauksi, sillä käytössä on esimerkiksi Kiinan tiedeakatemian kanssa toteutetun Chinese Science Citation Databasen (CSCD) aineisto.
Hakupalvelu on tilaajapohjainen ja tutkimuslaitokset maksavat sen käytöstä. Web of Science toimii ISI Web of Knowledge -hakukonealustalla.
Arvo Alfred Lieto

Arvo Alfred Lieto (vuoteen 1905 Lilius; (1891 Helsinki - 1973) oli Suomen Joutsenen ensimmäinen kapteeni 23.11.1931–11.03.1932. Hän joutui palaamaan kotimaahan eversti Väinö Valven käskystä tekemään selvitystä Färsaarilla tapahtuneesta onnettomuudesta. Lieto oli arvoltaan komentajakapteeni ja merikapteeni.
Liedon vanhemmat olivat Aron Alfred Lilius ja Amanda Bark.