google/wiki40b huggingface dataset:
Alice Merton

Alice Merton (s. 13. syyskuuta 1993 Frankfurt) on saksalais-kanadalais-englantilainen laulaja ja lauluntekijä.

Elämä

Merton on sekä Kanadan että Britannian kansalainen. Hän muutti Kanadasta Saksaan 16-vuotiaana. Hän ei alkuun tuntenut oloaan kotoisaksi uudessa kotimaassa, ja koti-ikävä sai hänet kirjoittamaan ensimmäisen kappaleensa ”Little Lighthouse”. Merton on kuitenkin saanut tottua muuttamaan, sillä hän on asunut muun muassa Britanniassa ja Yhdysvalloissa. Merton on opiskellut ja suorittanut tutkinnon Popakademiessa Mannheimissa. Hän on opiskellut myös klassista musiikkia.

Ura

Alice Merton pyrki saamaan levytyssopimuksen jonkin suuren levymerkin kanssa Saksassa, mutta päätyi managerinsa Paul Grauwinkelin kanssa toisenlaiseen ratkaisuun: He perustivat oman levymerkin nimeltä Paper Plane Records. Oman levymerkin alla heillä oli mahdollisuus julkaista musiikkia omilla ehdoillaan. Levymerkin nimen takana on osittain yksi Mertonin suosikkikappaleista, M.I.A.:n Paper Planes vuodelta 2007. Toisaalta nimi valikoitui siitä syystä, että paperilennokki (engl. paper plane) on yksinkertainen – vain paperinpala – mutta se voi silti lentää pitkälle, jos sen kokoaa taitavasti. Se siis symboloi sitä, että Merton ja Grauwinkel uskovat siihen, että kova työ kantaa hedelmää, vaikka aloittaisi tyhjästä. Kaksikko julkaisi Paper Plane Recordsin kautta Mertonin ensimmäisen levytyksen, EP:n nimeltä No Roots vuonna 2017.

Musiikki

Mertonin ensimmäinen levyjulkaisu, EP No Roots sisältää neljä kappaletta, joista ensimmäinen on sekin nimeltään ”No Roots”. Tämä kappale on avain Mertonin musiikkiin, jonka kantava teema on juurettomuus. Kun Merton muutamia vuosia ennen EP:n julkaisua kävi vierailulla vanhempiensa luona Englannissa, hän meni rannalle ja pohti omaa juurettomuuttaan. Hän tuli siihen johtopäätökseen, että koti on siellä missä hänelle rakkaat ihmisetkin ovat.
Merton sanoo, että kappaleet kertovat hänen omasta elämästään ja kokemuksistaan, hän haluaa olla musiikissaan rehellinen itselleen. ”No Roots” -kappaleessa Merton laulaa, että hän kaivaa kuoppia maahan ja piilottaa niihin jotakin; ja näin hän on tehnytkin jokaisessa kaupungissa, jossa on asunut. Ja samoja aiheita Merton aikoo työstää myös esikoislevyllään, jonka pitäisi ilmestyä vuonna 2018.
Mertonin mukaan hänen valtavirrasta poikkeava popmusiikkinsa ehkä kuvastaa sekoitusta hänen omista musiikillisista vaikutteistaan. Teini-iässä ja lapsuudessa Merton kuunteli musiikkia laajalla skaalalla: siihen mahtui sekä klassista että jazzia. Hän kuunteli myös popmusiikkia, mutta ei niinkään silloin pinnalla ollutta musiikkia vaan vanhempaa poppia.
Timo Tuominen

Timo Tuominen (s. 1964 Salo) on suomalainen näyttelijä jolla on vuodesta 2004 ollut kiinnitys Suomen Kansallisteatteriin . Hän on esiintynyt  myös mm. Helsingin Kaupunginteatterissa ja Teatteri Takomossa, jonka perustajajäsen hän on. Hän valmistui Teatterikorkeakoulusta vuonna 1995. Tuominen on tehnyt myös lukuisia televisio- ja elokuvarooleja.
Salossa syntynyt Tuominen kävi koulunsa Ilmajoella. Tuominen on näytellyt muun muassa elokuvissa Arvon veli sekä Aavan meren tällä puolen sekä TV-sarjassa Klikkaa mua. Kansallisteatterissa hän on näytellyt muun muassa Kristian Smedsin Tuntemattomassa sotilaassa (Koskela), Reko Lundánin Kissassa kuumalla katolla, Juha Hurmeen Europaeuksessa ja Pirkko Saision näytelmässä Slava! Kunnia. Helsingin kaupunginteatterissa hänet on nähty pääosassa muun muassa musikaalissa Housut pois. Lisäksi hän vieraili vuonna 2018 Yle TV1 visailuohjelmassa Hyvät katsojat. 
Tuominen on vuosia esittänyt belgialaisen Jacques Brelin lauluja esityksissä Timo Tuominen avec Jacques Brel ja Timo Tuominen encore Brel. Ensimmäisen hän on myös levyttänyt, jälkimmäisen laulut hän on itse kääntänyt.
Johann Philipp Achilles Leisler

Johann Philipp Achilles Leisler (1. elokuuta 1771 tai 1772 – 8. joulukuuta 1813) oli saksalainen luonnontieteilijä.
Lääketieteen tohtori Johann Leisler kuvaili ja nimesi useita lintulajeja, muun muassa lapinsirrin, pikkusirrin ja lyhytvarvaskiurun. Lapinsirrin hän nimesi ystävänsä Coenraad Jacob Temminckin mukaan. Leisler asui Hanaussa ainakin 1800-luvun alussa. Hänen tyttärensä Louise von Ploennies (1803–1872) oli runoilija ja näytelmäkirjailija.
Eläintieteilijä Heinrich Kuhl (1797–1821) nimesi metsälepakon (Nyctalus leisleri) Leislerin kunniaksi.
Brissarthen taistelu

Brissarthen taistelu käytiin 15. syyskuuta 866 Frankkien ja yhdistyneen bretonien ja viikinkien armeijan välillä Brissarthessa, Neustriassa, nykyisessä Länsi-Ranskassa. Taistelun huomattavin tapahtuma oli frankkien puolesta sotineiden Neustrian maakreivin Robert Vahvan, joka on varhaisin Kapetingien sukuun kuulunut tunnettu ruhtinas, ja Akvitanian herttuan Ranulf I:n kuolema taistelukentällä.
Vuonna 866 Bretagnen herttua Salomon liittyi tanskalaisten viikinkien päällikön Hásteinnin kassa suorittaakseen sotaretken Anjoun, Mainen ja Tourainen alueille. Retken aikana Le Mansin kaupunki hävitettiin. Robert Vahva, joka komensi alueen joukkoja, kokosi laajan armeijan vihollisen ajamiseksi pois alueelta. Hänen joukkoihinsa liittyvät Akvitanian herttua Renulf, jonka alueisiin kuului Poitou ja Gauzfrud, jonka alueita olivat Herve ja Maine.
Frankkien armeijan onnistui keskeyttämään tanskalaisten retken ennen kuin ne olivat onnistuneet saavuttamaan Loire-joen. Hyökkääjät yrittivät paeta kirkkoon, mutta piirittivät rakennuksen. Yön aikana viikingit yrittivät pakenemista ja seuranneen taistelun aikana RObert Vahva sai surmaansa, Ranulf haavoittui kuolettavasti nuolesta ja Hervé haavoittui. Johtajiensa kadottamisen jälkeen frankit aloittivat vetäytymisen.
Vuonna 868 Kaarle Kaljupää ryhtyi neuvottelemaan Salomonin kanssa ja tunnusti hänet Bretagnen kuninkaaksi. Hän luovutti Contentin lueen ja ehkä myö Avranchen alueen bretonneille. Hásteinn jatkoi kuitenkin ryöstöretkiään Loire-joen laaksossa vielä monia vuosia.
Seksploitaatio

Seksploitaatio on eksploitaatioelokuvien alatyyppi, jossa hyödynnetään alastomuutta ja seksuaalisuutta. Tunnettuja lajityypin elokuvien ohjaajia olivat muiden muassa Russ Meyer, Jesus Franco ja Doris Wishman. Suosittuja aiheita ovat olleet tapahtumien sijoittaminen nunnaluostariin tai naisvankilaan, joka saatetaan laskea myös omaksi lajityypikseen. Erityisen paljon lajityypin elokuvia valmistettiin 1960- ja 1970-luvulla.
Gueydon-luokka

Suunnittelu

Ulkoisesti luokka muistutti pienennettyä versiota edeltäneestä Jeanne d'Arcista, mutta takakansirakenteet oli pidennetty ohi tykkitornin. Alukset oli varustettu neljällä kattilahuoneella, joissa oli kussakin oma savuhormi. Savuhormit oli ryhmitelty pareittain.
Alusten suojana oli Harvey-nikkeliteräksinen panssarivyö, joka ulottui neljä jalkaa ja viisi tuumaa vesirajan alapuolelta pääkannelle ja yläkannelle 141 jalkaa pitkänä keulasta alkaen. Vyö päättyi kolmetoista jalkaa ennen perää 3,3 - 1,6 tuuman paksuiseen laipioon. Kaareva alempi panssarikansi oli 2,2 - 2 tuuman paksuinen ja panssarivyön yläosaan oli kiinnitetty 0,8 tuuman panssarikansi. Kansien väli oli kennomainen.
Pääaseina olleet 194 mm/40 Mle 1893 -tykit oli asennettu torneihin aluksen keulaan ja perään. 163 millimetrin apuaseet oli sijoitettu laidoille yläkannelle tehtyihin kasematteihin. Kasemattien etuseinät olivat 1,2 tuumaa ja katto 0,9 tuumaa. Niiden ammuskuilut olivat kaksi tuumaiset. 100 millimetrin tykit oli sijoitettu takakannelle suojanaan tykkikilvet. Kasemattialue oli eroteltu keulapakan ja yläkannen väliin sijoitetulla 4,7 tuuman laipiolla. Perässä oli 4 tuuman laipio kytkettynä alempaan panssarikanteen.
Rio Grande do Sul (1909)

Palvelus

Alus palveli ensimmäisessä maailmansodassa 1917–1918 osana Brasilian laivasto-osastoa Afrikan luoteisrannikolla, mistä se siirtyi hieman ennen sodan päättymistä Välimerelle. Thornycroftin telakan tukemana Companhia Nacional de Navegação Costeira Rio de Janeirosta modernisoi aluksen 1925–1926. Alukselle asennettiin uudet Brown Curtisin turbiinit ja öljykäyttöiset Thornycroftin kattilat korvasivat aiemmat hiilikattilat. Aluksen savuhormeja pidennettiin, ja niiden lukumäärä kasvoi kahdesta kolmeen. Alukselle asennettiin tulenjohtokone ja osa kolminaulaisista tykeistä korvattiin neljällä kolmituumaisella ilmatorjuntatykillä. Lisäksi torpedoputkien lukumäärä tuplattiin ja ne muutettiin 21-tuumaisiksi.
Brasilian liityttyä toiseen maailmansotaan 22. elokuuta 1942 alus aloitti sukellusveneidentorjunnan ja saarronmurtajien etsinnän sekä saattuetehtävät. Kesällä 1944 se siirrettiin Italiaan, missä alus palveli lähinnä koillisessa laivasto-osastossa. Alus suojasi sodan kuluessa kaikkiaan 62 saattuetta Recifen ja Rion välillä ja osallistui viiteentoista muuhun operaatioon, joihin kuului Dakarin ja Natalin välisen reitin valvonta. Alukselle tehdyistä sodan aikana tehdyistä muutoksista ei ole tarkkoja tietoja, mutta sille asennettiin ainakin kaikuluotain ja kaksi syvyyspommien heitintä ja 300 syvyyspommia sekä mahdollisesti ilmatorjuntaa täydennettiin 20 millimetrin tykeillä.
Alus osallistui 1945 meripelastustehtävissä lennätettäessä amerikkalaisjoukkoja Eurooppaan. Se selvisi sodasta tullakseen 1948 alusluettelosta poistetuksi.
Suomen kunnanvaakunat

Suomen kunnanvaakunat viittaavat Suomen kunnilla käytössä oleviin tai olleisiin virallisiin vaakunoihin. Ennen 8. huhtikuuta 1949 annettua lakia kunnanvaakunoista ainoastaan kaupungeilla oli oikeus käyttää vaakunaa, joskin eräät kauppalat (Karjaa, Riihimäki, Rovaniemi ja Valkeakoski) olivat onnistuneet vahvistamaan sellaisen itselleen jo aiemmin tasavallan presidentin allekirjoittamalla asetuksella. Lain myötä myös maalaiskunnat saivat oikeuden vaakunan käyttöön, mutta laki ei kuitenkaan pakottanut kuntia hankkimaan omaa vaakunaansa lukuun ottamatta Ahvenanmaan kuntia, joille velvoite tuli maakuntalain muutoksessa 1950 – tämän vuoksi Suomessa on lakkautettuja kuntia, joille vaakunaa ei koskaan vahvistettu (lain voimaantulon aikaan olemassa olleet kunnat, jotka eivät koskaan saaneet vaakunaa, olivat Koijärvi, Pielisensuu ja Uudenkaupungin maalaiskunta). Lain säätämistä seuranneiden 20 vuoden aikana sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan kaikille Suomen kunnille, yhteensä 466 kappaletta, joista ensimmäinen Orivedelle 30. marraskuuta 1949 ja viimeinen Kempeleelle 24. marraskuuta 1969. Vaakunoiden suunnittelussa kunnostautuivat erityisesti kolme suurta, heraldikot Gustaf von Numers, Olof Eriksson ja Ahti Hammar.
Tanskalainen heraldikko Sven Tito Achen on luonnehtinut suomalaista kunnallisheraldiikkaa aikanaan maailman parhaaksi.

Lakimuutokset

Laki kunnanvaakunoista kumottiin ja säädökset siirrettiin sellaisinaan kunnallislakiin 10. joulukuuta 1976. Kuntalain korvatessa kunnallislain 1. heinäkuuta 1995 vaatimus kunnanvaltuuston päätöksen alistamisesta sisäasiainministeriölle poistui, mutta kunnan tuli hankkia vaakunaehdotuksesta kansallisarkiston lausunto. Lausuntoa ei tarvita, mikäli kyseessä on aiemmin hyväksytyn vaakunan käyttöönotto. Tällaisia tilanteita ovat esimerkiksi kuntaliitokset, joissa kunta ottaa käyttöönsä jonkin muun kuin nimensä säilyttävän kunnan vaakunan.

Lakkautetut kunnat

Kuntakentässä jatkunut tarve suurempiin kokonaisuuksiin on johtanut kuntien määrän vähenemiseen, jonka yhteydessä useita vaakunoita on jäänyt pois käytöstä. Suomen Kotiseutuliitto ja Suomen Kuntaliitto ovat esittäneet toivomuksena, että näiden lakkautettujen kuntien vaakunoita voisi käyttää eräänlaisina kotiseutuvaakunoina.
Leofantos

Leofantos Gorsias eli Leofantos Lebedoslainen tai Efesoslainen (muinaiskreikaksi Λεώφαντος Γορσιάς; 500-luku eaa.?) oli antiikin kreikkalainen henkilö, jonka jotkut lukivat antiikin aikana Kreikan seitsemän viisaan joukkoon.
Diogenes Laertioksen mukaan Leofantos oli kotoisin joko Lebedokselta tai Efesoksesta. Hän sanoo, että Leofantoksen luki viisaiden joukkoon Leandrios, joka sijoitti tämän yhdessä Epimenideen kanssa luettelossa useammin esiintyvien Kleobuloksen ja Mysonin paikalle. Lisäksi myös Hermippos mainitsee Leofantoksen kreikkalaisten viisaiden joukossa. Diogenes ei kuitenkaan kerro Leofantoksesta enempää, eikä kuvaa tämän ansioita.
Diogeneen antamia tietoja lukuun ottamatta Leofantoksesta ei tiedetä mitään varmaa.
Kopet

Kopet oli lappeenrantalainen yhtye, jossa solistina toimi Pave Maijanen. Yhtye voitti kahdesti suomenmestaruuden orkesterikilpailuissa, vuonna 1968 ja vuonna 1969. Se soitti etupäässä soulia, mutta myös muuta popmusiikkia kuului ohjelmistoon.Kitaristina M Huovilainen.Basisti H Helkiö.Rumpali K Salo.Urut T Savioja,. Fonit A Ollikainen ja S Mahkonen ja monitoimitaitaja Pave Maijanen.
Juha Tapaninen

Juha Kalervo Tapaninen (12. tammikuuta 1948 – 8. elokuuta 2013) oli suomalainen mainosmusiikkisäveltäjä sekä mainos- ja elokuvaohjaaja. Hänen ainoaksi pitkäksi elokuvakseen jäi Iskelmäprinssi (1991). Tapaninen sävelsi paljon mainosmusiikkia, ja moni alun perin mainoselokuvaan tehdyistä lauluista nousi myös levymyyntihiteiksi.
Juha Tapaninen oli yksi kolmesta Story Filmi Oy:n perustajasta 1978 ja myöhemmin sen ainoa omistaja, mutta jäi sairautensa takia yrityksestään eläkkeelle.
Mainoselokuvistaan saamiensa monien palkintojen lisäksi Tapaninen sai 1992 Mainonnan monitaho -tunnustuksen.
Hardangerjøkulen

Hardangerjøkulen on lakijäätikkö Hordalandin läänissä, Vestlandetissa, Norjassa. Pinta-alaltaan 73 km² laajuinen jäätikkö on Norjan kuudenneksi suurin, ja sijaitsee kahden kunnan, Eidfjordn ja Ulvikin, alueilla.
Lucia Bosè

Lucia Bosè (Lucia Borloni, s. 28. tammikuuta 1931 Milano) on italialainen näyttelijä. Hän voitti vuoden 1947 Miss Italia -kilpailun työskenneltyään aiemmin vuosia leipomossa. Ensimmäisessä täyspitkässä elokuvassaan hän esiintyi vuonna 1950, jolloin hänellä oli rooli Giuseppe De Santisin elokuvassa Taistelu oliivipuiden varjossa. Sittemmin hän esiintyi elokuvissa Cronaca di un amore (1950), Nainen vailla sielua (1953), Polkupyöräilijän kuolema (1955), Hehkuva tuli (1955) ja Veri kuohuu (1956).
Bosè keskeytti uransa vuonna 1956 mennessään naimisiin Luis Miguel Dominguínin kanssa. Parille syntyi lapsia; Miguel Bosèsta tuli myöhemmin kuuluisa laulaja. Avioliitto päättyi vuonna 1967.
Vuonna 1960 Bosèlla oli kreditoimaton rooli elokuvassa Orfeuksen testamentti. Vuonna 1969 hän esiintyi elokuvissa Fellinin Satyricon ja Sotto il segno dello scorpione. 1970-luvulla ja myöhemmin Bosèlla on ollut rooleja elokuvissa, kuten L'ospite (1972), Arcana (1972), Nathalie Granger (1972), Kultainen messu (1975), Violanta (1977), Cronaca di una morte annunciata (1987), El niño de la luna (1989), Harem suaré (1999) ja I vicerè (2007).
Picatinny-kisko

Picatinny-kisko on kiinnikejärjestelmä, jota käytetään erityisesti pitkäpiippuisissa kivääreissä, karbiineissa, rynnäkkökivääreissä ja konepistooleissa lisävarusteiden kiinnittämiseen (esimerkiksi kiikaritähtäimet, taktiset valaisimet ja laserosoittimet). Standardikiinnitykseen perustuvan kiskon kehitti Picatinny Arsenal ja sen virallinen nimi on MIL-STD-1913.
Kisko kiinnitetään useimmiten aseen rungon päälle takatähtäinten kohdalle. Poikkileikkaukseltaan kisko on T:n muotoinen. Esimerkiksi kiikaritähtäimen kiinnitys kiskoon tapahtuu joko liu'uttamlla tähtäin kiskon alkupäästä halutulle kohdalle tai asettamalla tähtäin suoraan kiskon ympärille. Tähtäin kiristetään tukevasti paikoilleen joko pulttien, kierteisten puristimien tai ruuvien avulla.
Picatinny-kisko kehitettiin eri valmistajien kiikaritähtäinten kiinnitysten yhtenäistämiseksi. Kiskoa käytettiin aluksi enimmäkseen vain suurikaliiperisissa kivääreissä, mutta pimeänäkölaitteiden ja yötähtäinten käytön yleistyttyä kiskoja alettiin asentaa myös rynnäkkökivääreihin. Kisko ja siihen kiinnitettävä kiikaritähtäin ovat erityisesti armeijoiden erikoisyksiköiden käytössä.
Kun Picatinny-kisko yleistyi, sille löytyi myös uusia käyttötarkoituksia. Picatinny-kiskoon voidaan nykyään kiinnittää taskulamppuja, ylimääräisä kahvoja ja kädensijoja, etujalkoja, pistimiä, laserosoittimia ja punapistetähtäimiä. Kiskoja alettiin valmistaa eri mittaisina, jotta ne sopisivat mahdollisimman monelle asetyypille ja eri puolille aseen runkoa, kuten sivuille tai piipun alle. Lyhyitä Picatinny-kiskoja on tehty jopa haulikoille ja pistooleille.
Tom Steyer

Thomas Fahr Steyer (s. 27. kesäkuuta 1957 New York City, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen miljardööri ja poliittinen vaikuttaja. Hän loi omaisuutensa omistamallaan Farallon Capital Management -hedgerahastolla, jonka johdosta hän astui syrjään vuonna 2012.
Miljardiomaisuutensa turvin Steyer on perustanut oman vaalirahoitusta jakavan järjestönsä, NextGen American, joka on rahoittanut huomattavilla summilla yhdysvaltalaisia poliitikkoja ja erilaisia poliittisia hankkeita Yhdysvalloissa. Steyer käytti pelkästään vuonna 2016 yli 91 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria erilaisten poliittisten kampanjoiden ja ehdokkaiden tukemiseen. Steyer tunnetaan erityisesti demokraattisen puolueen ehdokkaiden ja hankkeiden tukijana. Demokraattien lisäksi Steyer on avustanut muun muassa presidentti Donald Trumpin virkasyytettä ajavaa hanketta noin 20 miljoonalla dollarilla.
Shirley Clamp

Shirley Natasja Clamp (s. 17. helmikuuta 1973 Borås) on ruotsalainen poplaulaja. Hänellä on ruotsalainen äiti, brittiläinen isä ja kaksoiskansalaisuus. Hän toimi uransa alkupuolella taustalaulajana mm. Antiquelle. 
Clamp osallistui Melodifestivaleniin 2003 laululla "Mr. Memory". Hänellä oli parempi menestys Melodifestivalenilla 2004, jossa hän sijoittui Ingela "Pling" Forsmanin säveltämällä laululla "Min kärlek" finaalin toiseksi. Toukokuussa 2004 ilmestyi laulajan ensimmäinen studioalbumi, Den långsamma blomman (#3). Vuonna 2005 hän osallistui jälleen Melodifestivalen-kilpailuun ja sijoittui finaalissa neljänneksi laululla "Att älska dig".
Clampin toinen studioalbumi Lever mina drömmar (#5) julkaistiin huhtikuussa 2005. 10. toukokuuta 2006 häneltä ilmestyi coveralbumi Favoriter på svenska (#7).
GSP Stadion

Gymnastikós Sýllogos Pagkýpria -stadion eli GSP Stadion (kreik. Στάδιο Γυμναστικός Σύλλογος Παγκύπρια, Stádio Gymnastikós Sýllogos Pagkýpria, engl. The Pancyprian Gymnastic Association Stadium) on jalkapallostadion, joka sijaitsee Nikosiassa Kyproksella. Stadionin kapasiteetti on 22 859 ja se on rakennettu vuonna 1999. Tällä hetkellä se toimii kolme kyprosilaisseuran Olympiakos Nicosia, APOEL FC:n ja AC Omonian kotistadionina. Kyproksen jalkapallomaajoukkue pelaa myös stadionilla kotiottelut. Kentän mittasuhteet ovat 105 × 68 metriä. Kaudella 2008-2009 kyproslaisjoukkue Anorthosis Famagusta FC pelasi Mestarien liigan ottelunsa stadionilla.
Johan Henrik Wijkman

Johan Henrik Wijkman (myös Juhana Henrik Vijkman, noin 1698 Porvoo – 7. syyskuuta 1751 Tukholma) oli suomalainen kihlakunnantuomari ja valtiopäiväedustaja. Wijkman oli yhteistyössä Venäjän kanssa ja pyrki kaatamaan Ruotsia hallineen hattupuolueen hallituksen. Hänet vangittiin maanpetoksen takia ja mestattiin.
Wijkmanin vanhemmat olivat Porvoon pormestari Jakob Wickmannus, myöhemmin Wijkman (k. 1728) ja hänen ensimmäinen puolisonsa Anna Elisabet Gottsman. Wijkman seurasi tuomaria käräjillä 1715 ja hän oli Turun hovioikeuden auskultanttina 1720. 
Wijkman toimi kamarikollegion ylimääräisenä virkamiehenä vuodesta 1720, Kyminkartanon ja Lappeen tuomiokunnan tuomarin apulaisena vuonna 1722 sekä vuodesta 1722 lähtien Turun hovioikeuden asianajajana. Hän oli Raahen pormestarina vuodesta 1729 ja viimeksi hän oli Pien-Savon tuomiokunnan tuomarina 1740–1751. Wijkman oli myös Raahen pormestarina ollessaan valtiopäivämiehenä vuosien 1731 ja 1738–1739 valtiopäivillä.
Wijkman pakeni sotaa Ruotsiin 1741, mutta palasi Suomeen tuomarinvirkaan 1743. Kun hänet oli ilmiannettu epäsäännöllisestä elämästä ja omavaltaisesta käytöksestä, hän pakeni 1748 Venäjälle tutkinnan vielä ollessa meneillään, mutta palasi Suomeen 1749. Kruunu takavarikoi hänen omaisuutensa, jolloin hän värväytyi Tukholmassa ollessaan rahapulassa Venäjän asiamieheksi Suomessa 1750. Hänet paljastettiin ja vangittiin 1751, tuomittiin valtiopetoksesta 12.8.1751 kuolemaan ja mestattiin Tukholmassa 7.9.1751.
Wijkman oli naimisissa Kristina Elisabet von Ackernin kanssa.
Osakkeiden splittaus

Osakkeiden splittaus tarkoittaa yhtiön kaikkien osakkeiden jakamista kahteen tai useampaan osaan. Jokainen osakkeenomistaja saa yhden vanhan osakkeen sijaan kaksi tai useampia osakkeita. Splittauksessa osakkeiden lukumäärä kasvaa, mutta omistussuhteet eivät muutu.
Splittaamisen tarkoitus on kalliina pidetyn osakkeen arvon laskeminen.
Osakemarkkinoilla splittaus voidaan ymmärtää yhtiön johdon viestiksi siitä, että osakkeen hinta on nousemassa: osake on parasta splitata, ettei siitä tulisi liian kallista. Splittaus saattaakin nostaa yhtiön osakekurssia tämän psykologisen vaikutuksen ansiosta. On myös arvioitu, että splitatun osakkeen likviditeetti nousee, koska osake tuntuu halvemmalta.
Käänteinen split tarkoittaa kahden tai useamman osakkeen yhdistämistä.
Pirjo Wesaniemi

Pirjo Wesaniemi (ent. Savolainen, o.s. Niemi, s. 29. kesäkuuta 1955 Viiala) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija.
Koulutukseltaan Wesaniemi on sosionomi, suorittanut toimittajatutkinnon Tampereen yliopistossa 1977 sekä täydentänyt tiedotusalan ja sosiologian opintoja Sydneyssä Australiassa (New South Wales Institute of Technology 1981–82) Rotary International Journalism Awardin turvin.
Wesaniemellä on monipuolinen toimittajatausta työskenneltyään Aamulehdessä, Suomenmaassa, Yleisradion radion uutistoimituksessa, Ilta-Sanomissa ja Eevassa. Wesaniemi on työskennellyt myös taustatoimittajana television viihdeohjelmissa Yllätys, yllätys ja Kahden kesken Marcon kanssa. Päätoimittajana hän on ollut Ammattina Kauneus -lehdessä sekä Askel-lehdessä vuodesta 1998 vuoden 2017 loppuun. Wesaniemi on julkaissut viisi kirjaa: Ylen radioteatteri on esittänyt kolme kuunnelmaa erokirjojen (katso alla) teksteistä.
Wesaniemellä on kaksi omaa lasta ja kaksi lasta toisen avioliiton myötä sekä seitsemän lastenlasta. Naimisissa Mikko Kettusen kanssa.
NHL:n varaustilaisuus 2017

NHL:n varaustilaisuus 2017 oli järjestyksessään 55. NHL:n varaustilaisuus. Se järjestettiin 23. – 24. kesäkuuta 2017 United Centerissä, Chicagossa.
Tilaisuutta edelsi NHL:n laajennusvaraustilaisuus 2017, jossa uusi joukkue Vegas Golden Knights valitsi itselleen jokaisesta muusta joukkueesta yhden pelaajan. Muut joukkueet saivat suojata pelaajistaan joko yhden maalivahdin, kolme puolustajaa sekä seitsemän hyökkääjää tai yhden maalivahdin sekä kahdeksan kenttäpelaajaa.

Ennakkoarviot

Suurimpina ennakkosuosikkeina pidettiin kanadalaista Nolan Patrickia sekä sveitsiläistä Nico Hischieria.
Suomalaisista ensimmäiseksi varaukseksi povattiin Miro Heiskasta. Hänet laitettiin useissa Mock drafteissa sijoille 4-5. Muita ensimmäisen kierroksen suomalaisia uskottiin olevan Eeli Tolvanen, Juuso Välimäki, Kristian Vesalainen sekä Urho Vaakanainen. 
Ensimmäisen varattavan maalivahdin uskottiin olevan Jake Oettinger.
Krisztián Németh

Krisztián Németh (s. 5. tammikuuta 1989) on unkarilainen jalkapalloilija, joka edustaa seurajoukkueessa Rodaa. Maajoukkueessa hän edustaa tällä hetkellä Unkarin jalkapallomaajoukkuetta. Németh on pelannut myös Unkarin U17-, U19-, U20- ja U21-maajoukkueissa.
Nothing Is Easy: Live at the Isle of Wight 1970

DVD - julkaisu

DVD-julkaisu aiheen tiimoilta julkaistiin 22. maaliskuuta 2005.