Tuomaan evankeliumi

Konteksti ja kirjoittaja

Tuomaan evankeliumi on yksi varhaisimpia Jeesuksen opetuksia koskevia kirjoituksia kanonisten evankeliumien ulkopuolelta. Tämän vuoksi sitä pidetään erittäin merkittävänä kirjoituksena. Evankeliumi sisältää ainoastaan Jeesuksen opetuksia. Voidaan huomauttaa, ettei evankeliumi mainitse Jeesuksen kuolemaa ja ylösnousemusta, jotka ovat keskeisiä kristillisen uskon kohtia. Jotkut ovat kuitenkin tulkinneet evankeliumin aloitussanat "Elävä Jeesus puhui nämä salaiset sanat, ja Didymos Juudas Tuomas kirjoitti ne muistiin" osoituksena siitä, että opetukset olisi annettu Jeesuksen ylösnousemuksen jälkeen, koska siinä mainitaan erikseen "elävä". 
Jotkut tutkijat lukevat evankeliumin gnostilaisten kirjoitusten joukkoon, koska se löydettiin Nag Hammadista muiden, vielä selvemmin gnostilaisten kirjoitusten joukosta. Jotkut hylkäävät tulkinnan, koska evankeliumi ei sisällä gnostilaisuuden mytologian kuvauksia, kuten demiurgia ja muuta gnostilaista luomismyyttiä, sellaisina kuin ne on esitetty useissa muissa gnostilaisissa kirjoituksissa sekä kirkkoisä Irenaeuksen gnostilaisuutta vastustaneissa kirjoituksissa. Evankeliumissa kuitenkin puhutaan valosta ja  "valon lapseudesta" (esim. Tuom. ev. 50), mikä muistuttaa gnostilaisesta ajatuksesta, jonka mukaan ihmisissä on kuolematon sisin, joka on peräisin valon maailmasta. Jotkut tutkijat näkevät gnostilaisten vaikutteiden lisääntyneen ajan myötä, verrattuaan samoja lauseita kanonisissa evankeliumeissa, kreikankielisissä käsikirjoituksissa ja myöhemmissä koptinkielisissä käännöksissä. Mikään merkittävämpi kristillinen ryhmä ei hyväksy evankeliumia kanonisena tai auktoritatiivisena.
Evankeliumi on näennäisesti kirjoitettu Didymos Juudas Tuomaan, yhden Jeesuksen opetuslapsen, näkökulmasta. Hän esiintyy Johanneksen evankeliumissa "epäilevänä Tuomaana".  Evankeliumi esittää, että Tuomas sai Jeesukselta henkilökohtaisesti erityisiä salaisia opetuksia, jotka on kirjoitettu kirjaan. Todellisuudessa evankeliumi on kuitenkin pseudepigrafinen eli laitettu Tuomaan nimiin. Se on saatettu kirjoittaa Tuomaan muistoa vaalineiden kristittyjen keskuudessa.
Evankeliumi on merkittävä Q-lähteen parissa työskennelleille tutkijoille. Q-lähde on Tuomaan evankeliumin tavoin uskottu olleen kokoelma Jeesuksen lausumia tai opetuksia. Vaikka Q:sta ei ole koskaan löydetty yhtään kopiota, Tuomaan evankeliumia pidetään todisteena siitä, että varhaiskristityt todellakin kirjoittivat ylös Jeesuksen lauseiden kokoelmia, mikä tekee Q-teoriasta uskottavamman. Q-lähteestä tehdyt rekonstruktiot ja Tuomaan evankeliumi sisältävät monia yhteisiä lauselmia.

Ajoitus

Tutkijat ovat jakaantuneet evankeliumin ajoituksen suhteen. Näkemykset jakaantuvat enimmäkseen kahteen koulukuntaan: varhaisen ajoituksen kannattajat katsovat, että evankeliumi olisi kirjoitettu 50-luvulla ennen kanonisia evankeliumeja. Myöhäisen ajoituksen kannattajat katsovat, että se on kirjoitettu 100-luvulla viimeisten kanonisten evankeliumeiden jälkeen. Kummatkin osapuolet ovat yhtä mieltä siitä, että tekstiin toisella vuosisadalla tehdyt muokkaukset tekevät alkutekstin ajoituksesta hyvin vaikeaa.

Varhaisen ajoituksen kannattajat

Varhaisen ajoituksen kannattajat katsovat, että koska evankeliumi sisältää enimmäkseen alkuperäistä materiaalia eikä näytä perustuvan kanonisiin evankeliumeihin, sen täytyy perustua varhaisempaan suulliseen perimätietoon. Koska suullista perimätietoa lakattiin pitämästä auktoritatiivisena ensimmäisen vuosisadan aikana, Tuomaan evankeliumin täytyy olla syntynyt ennen sitä, ehkä jopa niin varhain kuin vuonna 40. Koska tämä ajoitus sijoittaisi evankeliumin jopa ennen kanonisia evankeliumeja, jotkut ovat esittäneet, että evankeliumilla olisi joitain yhteyksiä Q-evankeliumiin.
Varhaisen ajoituksen kannattajat katsovat, että puolella evankeliumin materiaalista ei ole yhtymäkohtia Uuteen testamenttiin ja että ainakin osa materiaalista voitaisiin todennäköisesti laittaa historiallisen Jeesuksen nimiin, kuten lauselma 42: "Vaeltakaa, älkää pysähtykö!"

Myöhäisen ajoituksen kannattajat

Myöhäisen ajoituksen kannattajat puolestaan ajoittavat evankeliumin joskus vuoden 100 jälkeen, yleisemmin toisen vuosisadan ensimmäiselle puoliskolle tai puoleen väliin. Jotkut katsovat, että evankeliumi on riippuvainen Diatessaronista, joka koottiin pian vuoden 172 jälkeen. Koska evankeliumin Egyptistä löydetyt kreikankieliset katkelmat ajoitetaan tyypillisesti vuosien 140 ja 200 välille, tämä näkemys on selvästi vähemmistössä jopa myöhäisen ajoituksen kannattajien parissa.
Myöhäisen ajoituksen kannattajien pääargumentti perustuu redaktioon. Synoptisen ongelman yleisimmin hyväksytyn selitysmallin mukaan Matteus ja Luukas käyttivät kummatkin evankeliuminsa kokoamisessa sekä Markusta että kadonnutta Jeesuksen lauselmien kokoelmaa eli Q-lähdettä. Joskus he muokkasivat lähteensä sanamuotoa, ja muokattua tekstiä kutsutaan redaktioksi. Myöhäisen ajoituksen kannattajat katsovat, että osa tästä toisen vaiheen redaktiosta esiintyy myös Tuomaan evankeliumissa, mikä tarkoittaisi, että evankeliumi olisi kirjoitettu Matteuksen ja Luukkaan evankeliumien jälkeen. Koska niiden ajatellaan yleisesti valmistuneen vuosien 80–90 välillä, Tuomaan evankeliumi olisi kirjoitettu tätä myöhemmin. Varhaisen ajoituksen kannattajien vastaus tähän on, että toisen vuosisadan käsikirjoitusten kopioijat ovat saattaneet tuottaa Tuomaan evankeliumissa esiintyvän redaktion vertaamalla evankeliumia synoptisiin evankeliumeihin, alkuperäisen kirjoittajan sijasta.

Sekaannukset muihin kirjoituksiin

Tuomaan evankeliumi on eri kirjoitus kuin muut Tuomaan nimiin laitetut apokryfiset ja pseudepigrafiset teokset, kuten Tuomaan teot, Tuomas Kilvoittelijan kirja ja Tuomaan lapsuusevankeliumi, Jeesuksen lapsuudesta kertova teos. Tuomaan evankeliumi sekoitetaan usein erityisesti viimeksi mainittuun, koska siitä käytettiin keskiajalla myös nimeä Evangelium Thomae, "Tuomaan evankeliumi". Tämä johtuu siitä, että nykyisin tunnettua Tuomaan evankeliumia ei tunnettu vielä tuolloin. Kun Hippolytos ja Origenes viittaavat apokryfiseen ja harhaoppiseen Tuomaan evankeliumiin, ei voida olla varmoja, tarkoittivatko he sillä Tuomaan lapsuusevankeliumia vai tätä kokoelmaa Jeesuksen lauselmia.
Kyrillos Jerusalemilainen mainitsi 300-luvulla "Tuomaan evankeliumin" teoksessaan Kathekhesis V: "Älköön kukaan lukeko evankeliumia Tuomaan mukaan, sillä tämä teos ei ole yhden kahdestatoista apostolista, vaan yhden Manin kolmesta jumalattomasta oppilaasta". Tuomaan evankeliumissa ei ole kuitenkaan juurikaan jälkiä manikealaisuudesta, vaan siinä on paljon vähemmän legendaarista materiaalia ja kertomakirjallista panosta kuin useimmissa muissa varhaiskristillisissä kirjoituksissa. Näin Kyrillos on saattanut myös puhua jostakin aivan muusta kirjoituksesta.

Tuomaan evankeliumi ja historiallinen Jeesus

Nykyisin tutkijat käyttävät ensisijaisesti kolmea kriteeriä päätellessään, mitä historiallinen Jeesus on todellisuudessa saattanut opettaa: useat todistukset, opetusten eroavaisuus perinteisistä opetuksista ja kontekstuaalinen luotettavuus. Monet nykyiset tutkijat uskovat, että Tuomaan evankeliumi on kirjoitettu itsenäisesti Uudesta testamentista ja on siksi hyödyllinen lähde historiallista Jeesusta koskeville tutkimuksille.
Jos joku Tuomaan evankeliumista löytyvistä Jeesuksen opetuksista löytyy myös Q-lähteestä sekä Markuksen, Matteuksen, Luukkaan ja Johanneksen evankeliumeista ja Paavalin kirjeistä, opetuksilla on "useita todistuksia" ja niiden voidaan katsoa suuremmalla todennäköisyydellä olevan peräisin historialliselta Jeesukselta, kun sellaisten opetusten, joilla on vain yksi todistus, kuten iso osa Johanneksen evankeliumin materiaalista.
Jeesus-myyttiä kannattavat myyttiteoreetikot, kuten Earl Doherty, teoksen The Jesus Puzzle kirjoittaja, ja Timothy Freke, teoksen The Jesus Mysteries kirjoittaja, katsovat, että kristinusko ei saanut alkuaan historiallisesta Jeesuksesta vaan juutalaisena sovellutuksena kreikkalaisista mysteeriuskonnoista. Heidän mukaansa Jeesuksen nimiin laitettujen opetusten kokoelma toimi osana tällaisen uskonnon initiaatiomysteerejä.

Jeesus-seminaarin analyysi

Tuomaan evankeliumi on yksi viidestä Jeesus-seminaarin käyttämästä evankeliumista. Seminaarin tavoitteena oli löytää autenttisia Jeesuksen sanoja evankeliumeista. Se merkitsi täysin autenttiset sanat punaisella ja suuressa määrin autenttiset sanat vaaleanpunaisella.
Tuomaan evankeliumin opetuksista seminaari merkitsi punaisella seuraavat, suluissa kuinka monta prosenttia tutkijoista äänesti merkinnän puolesta: 54 (90%), 100:2b–3 (82%), 20:2–4 (76%), 96:1–2 (65%), 69:2 (53%). 
Tuomaan evankeliumin opetuksista seminaari merkitsi vaaleanpunaisella seuraavat, suluissa kuinka monta prosenttia  tutkijoista äänesti merkinnän puolesta: 36 (75%), 31:1 (74%), 45:1a (69%), 64:1–11 (69%), 36:2 (68%), 76:1–2 (68%), 86 (67%), 14:5 (67%), 39:3 (67%), 47:2 (65%), 98 (65%), 95 (65%), 33:2–3 (63%), 65:1–7 (61%), 62:2 (60%), 26 (60%), 63:1–3 (60%), 113:2–4 (59%), 35 (59%), 5:2 (57%), 89 (57%), 109 (54%), 32 (54%), 97 (53%), 10 (52%), 47:4 (52%), 9 (52%), 99:2 (52%), 78:1–2 (51%), 94 (51%), 2:1 (51%), 47:3(51%), 41 (51%), 14:4a (51%), 6 (50%), 55:1–2a (49%), 107 (48%), 21:9 (46%), 4:2 (45%).