google/wiki40b huggingface dataset:
ATLAST

ATLAST (lyhenne sanoista Advanced Technology Large-Aperture Space Telescope) on Space Telescope Science Instituten ehdotus NASAn uuden sukupolven avaruusteleskoopiksi. ATLAST pystyisi tekemään havaintoja ultravioletin, näkyvän valon ja lyhytaaltoisen infrapunasäteilyn aallonpituuksilla. Se toimisi seuraajana Hubble- ja mahdollisesti myös James Webb -avaruusteleskoopeille. ATLAST sijoitettaisiin Maan ja Auringon Lagrangen pisteeseen L2.
ATLASTin ehdotettuja tutkimuskohteita olisivat eksoplaneetat (erityisesti maankaltaiset ja mahdollisesti elämää ylläpitävät), juuri muodostumassa olevat tähdet sekä pimeä aine. Ehdotuksessa ATLASTin olisi tarkoitus olla toiminnassa ennen vuotta 2035.

Tekniset tiedot

ATLASTin pääpeili olisi halkaisijaltaan 8-16 metrin kokoinen. Kahdessa tärkeimmässä suunnitelmassa ATLASTin rakenteeksi esitetään 8 ja 16 metrin kokoisia peilejä. Kolmannessa suunnitelmassa pääpeilin halkaisija olisi 9,2 metriä. Näin teleskoopin herkkyys olisi jopa 2 000 kertaa Hubblea ja resoluutio 5-10 keraa JWST:tä korkeampi.
Kuten Hubble ja JWST, ATLAST saisi virtansa aurinkopaneeleista. Sen osat olisivat modulaarisia sekä korjattavia ja vaihdettavissa kiertoradalta.
Jukka Riikonen

Jukka Riikonen (s. 10. huhtikuuta 1947 Helsinki) on entinen Helsingin poliisipäällikkö.
Hän on oikeustieteen kandidaatti ja varatuomari. Hän on työskennellyt apulaisnimismiehenä ja nimismiehenä useilla paikkakunnilla, mm. kuusi vuotta Espoossa. Tämän jälkeen hän oli Etelä-Suomen läänin poliisijohtajana, kunnes hänet nimitettiin vuonna 2002 Helsingin poliisikomentajaksi. Hän on ollut myös sotilaslakimiehenä YK-joukoissa.
Hän kuvaa nykyistä Helsingin poliisikomentajan tointa uransa vaativimmaksi mutta myös antoisimmaksi. Helsingin poliisin toimenkuvaan kuuluu mm. järjestyksenpito ja turvatoimista huolehtiminen valtiovierailujen aikana. Kansalaisten ykköstoiveena on poliisin jalkautuminen. Riikonenkin on sitä mieltä, että siinä saa enemmän tuntumaa poliisin työhön kuin istumalla ”maijassa”. Hän itse pitää yllä tätä tuntumaa hakeutumalla kerran kuukaudessa viikonloppuisin ajamaan ”maijaa” nuorempana konstaapelina.
Hänen harrastuksiinsa kuuluu musiikki, josta hän suunnitteli myös ammattia. Hän ansaitsi opiskelurahoja ravintolamuusikkona soittamalla pianoa.
Stadin slangi ry nimitti Riikosen vuoden 2006 Stadin Kundiksi.
Valtakunnansyyttäjä nosti toukokuussa 2018 Riikosta vastaan syytteen virkavelvollisuuden rikkomisesta. Hänen epäillään laiminlyöneen velvollisuutensa valvoa Helsingin poliisin tietolähdetoimintaa vuosina 2009–2013.
Pyssyjärvi (Padasjoki)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 5,1 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Heinjoen valuma-alueeseen (14.223) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 162,7 metriä mpy.
Tietyyliperatsiini

Tietyyliperatsiini (Torecan) on eräs neuroleptinen lääkeaine. Sitä valmisti sveitsiläinen Sandoz-lääkeyhtymä. Lääke otettiin käyttöön arviolta 1970-luvun puolen välin vaiheilla. Sitä käytettiin myös huimauksen ja oksentelun estoon. Pahoinvoinnin estoon tarvittavia lääkkeitä on käytetty esimerkiksi kemoterapiassa eli lääkkeellisissä syöpähoidoissa sekä sädehoidoissa. Koska tämä lääke omasi, proklorperatsiinin tavoin, taipumuksen aiheuttaa erityisen herkästi sekä etenkin nuorille potilaille spastisia pakkoliikkeitä ja vastaavia sivuoireita, kuten akuuttia dystoniaa ja tardiivia dyskinesiaa - niin siitä suurelta osin luovuttiin.
Tietyyliperatsiinia lähellä kemiallisesti olevia muita vastaavia lääkeaineita ovat perfenatsiini (mm. Peratsin), proklooriperatsiini (mm. Stemetil), tioproperatsiini Majeptil, butaperatsiini Randolectil - jota myös pahoinvoinnissa ja oksentelussa käytetty ja trifluoperatsiini sekä tiopropatsaatti Dartalan.
Tietyyliperatsiinille tunnettiin kolme erilaista lääkkeen antotapaa: ne olivat suun kautta otettava tabletti, peräpuikko (rektaalinen) sekä injektoitava lääkeliuos. Injektio voitiin antaa ihon alle (subkutaaninen), lihakseen (intramuskulaarinen) taikka laskimosuoneen annettuna (intravenoosinen).
Lääkettä ei tavallisesti saanut antaa alle 15 vuotta nuoremmille lapsille.
Cus D’Amato

Constantine ”Cus” D’Amato (17. tammikuuta 1908 Bronx, New York – 4. marraskuuta 1985) oli yhdysvaltalainen nyrkkeilymanageri ja -valmentaja, jonka suojatteihin kuului monia maailmanmestareita, kuten Floyd Patterson, José Torres ja Mike Tyson. Monet menestyneet nyrkkeilyvalmentajat, kuten Teddy Atlas, Kevin Rooney ja Joey Fariello olivat myös D’Amaton ohjauksessa. 
Menestyksekkäiden suojattiensa lisäksi D’Amato muistetaan halustaan vastustaa nyrkkeilijöitä riistäviä promoottoreita, kuten James D. Norrisia. Hän ei ikinä ottanut ottelijansa palkkioista merkittäviä osuuksia, harvoin jopa niinkään paljon, että olisi saanut omat kustannuksensa peitettyä.

Elämä

D'Amato avasi 22-vuotiaana Jack Barrowin kanssa Empire Sporting Clubin Gramercy Gymille. Hän asui vuosia salilla ja etsi koko ajan mestariksi sopivaa. Monta kertaa hän oli vähällä onnistua, mutta menetti nyrkkeilijänsä aina muille managereille, joilla oli paremmat yhteydet. Yksi D’Amaton löytämistä nyrkkeilijöistä oli Rocky Graziano, josta kuitenkin tuli maailmanmestari toisten managerien ohjauksessa.
Nuori Floyd Patterson tapasi D’Amaton tämän salilla, ja voitettuaan kultamitalin vuonna 1952 Helsingin olympialaisista keskisarjasta, hän teki D’Amaton kanssa ammattilaissopimuksen. Patterson oli D’Amaton suojatti aina Pattersonin ja Sonny Listonin mestaruusotteluun saakka. D’Amato ei halunnut nyrkkeilijänsä ottelevan voimakkaista iskuistaan tunnettua Listonia vastaan ja sanoutui irti tämän managerin tehtävistä pian.
D’Amatolla oli silmää lahjakkuudelle, ja häntä luonnehdittiin legendaksi jo eläessään. Tysonin löytäessään hän oli jo vetäytymässä eläkkeelle, mutta päätti jatkaa nähtyään Tysonissa tulevan mestarin. Hän valmensi ja ohjasi Tysonia kuolemaansa asti.
Askerhallen

Askerhallen on Norjassa Askerin kunnassa sijaitseva jäähalli. Halli avattiin vuonna 1969 ja siinä on 1342 istuma- ja 1058 seisomapaikkaa. Maan pääsarjassa GET-ligaenissa pelaava Frisk Tigers pelaa kotiottelunsa Askerhallenissa. Toinen hallin käyttäjä on Asker kunstløpsklubb eli Askerin taitoluistelukerho. Halli sijaitsee noin kahden kilometrin päässä Askerin keskustasta. Katsojaennätys on 3 012.
Askerhallen tuhoutui tulipalossa vuonna 1972, mutta se rakennettiin uudelleen nopeasti ja saatiin käyttöön jo samana vuonna.
Vaja Finland

Tuotanto

Lamberg ja Owren aloittivat tuotteiden kehittelyn ja valmistamisen heidän Loviisassa sijaitsevan omakotitalon pihalla olleeseen puuvajaan rakennetussa työtilassa. Sittemmin tuotanto on siirtynyt Porvooseen ja aluksi käsityönä tehtyjen tuotteiden valmistamiseen on otettu käyttöön koneita ja piensarjatuotannosta ollaan siirtymässä koneelliseen tuotantoon.
Vajan tuotteita myydään Suomen lisäksi Ruotsissa, Norjassa ja Saksassa. Yrityksen oma verkkokauppa ja tehtaanmyymälä avataan elokuussa 2018.
Vaja Finland on suunnitellut oman mallistonsa lisäksi muun muassa Artekin myymän kukkopillin, Ravintola Finnjävelin käyttämän astisarjan sekä Hotelli Punkaharjulle räätälöidyn koristeen. Vaja on valmistanut myös Unmondaylle kaiutinrunkoja ja Sessakille valaisinkupuja.
Australian osavaltiot ja territoriot

Australian osavaltiot ja territoriot muodostavat Australian liittovaltion.
Osavaltiot ovat Uusi Etelä-Wales, Queensland, Etelä-Australia, Tasmania, Victoria ja Länsi-Australia. Tärkeimmät territoriot ovat Pohjoisterritorio (NT) ja Australian pääkaupunkiterritorio (ACT). ACT hallinnoi myös erillistä aluetta Uudessa Etelä-Walesissa, joka tunnetaan nimellä Jervis Bay Territory, jossa on laivastotukikohta ja pääkaupungin satama.
Australialla on myös useita asuttuja saaria, joilla on territorio-asema: Norfolkinsaari, Joulusaari ja Kookossaaret. Tämän lisäksi on joukko asumattomia saaria: Korallimeren saarten territorio, Heard ja McDonaldinsaaret ja Australian Antarktiksen alue.
Skiáthos

Maantiede

Skiáthos sijaitsee Välimereen kuuluvassa Egeanmeressä. Se on Pohjoisista Sporadeista läntisin ja lähimpänä Magnesian rannikkoa ja Pelionin (Pílio) niemimaata. Sen itäpuolella sijaitsevat Skópelos ja Alónnisos.
Saaren korkein kohta on Karafiltzanáka (433 metriä).

Historia

Skiáthos tunnettiin samalla nimellä jo antiikin aikana. Nimi, joka viittaa varjoihin (skia), on mahdollisesti peräisin saarta asuttaneilta pelasgeilta. Myöhemmin saarta asuttivat kreetalaiset ja tämän jälkeen se kuului mykeneläiseen kulttuuripiiriin muiden Sporadien tavoin. Antiikin aikana saarella palvottiin erityisesti Dionysosta.
600-luvulla eaa. saaren asuttivat euboialaiset. Persialaissodissa saari oli Ateenan puolella ja toimi laivaston tukikohtana. Vuonna 478 eaa. saari liittyi Deloksen meriliittoon. Siitä tuli itsenäinen vuonna 404 eaa. ja se säilytti tämän aseman Ateenan avulla Makedonian nousuun saakka. Makedonialaiset nostivat saarella valtaan tyrannin. Demokratia palautettiin vuonna 341 eaa. ja uudelleen erilaisten vaiheiden jälkeen vuonna 197 eaa. Roomalaiset antoivat Kreikan vallattuaan saarelle suhteellisen paljon vapauksia. Mithridates V tuhosi saaren sodassa roomalaisia vastaan vuonna 88 eaa. Vuonna 42 eaa. saari päätyi uudestaan Ateenan hallintaan ja jälleen tiukemmin Rooman hallintaan vuonna 221 jaa.
Skiáthoksen ensimmäinen tunnettu kristillinen kirkko rakennettiin vuonna 530. Bysanttilaisena aikana saari oli osa Thessaliaan provinssia. 600-luvulla saarta vainosivat alueen muiden saarten tavoin saraseenimerirosvot. Neljännen ristiretken seurauksena vuonna 1204 saari päätyi venetsialaisille. Osmanit valtasivat saaren vuonna 1538.
1800-luvulla saarella kehitettiin laivanrakennusta ja kauppalaivastoa. Tästä oli hyötyä, kun saari osallistui vuosisadan alussa Kreikan vapaustaisteluun. Sodan jälkeen vanha Kástron kylä hylättiin ja asukkaat muuttivat rannikolle syntyneeseen Skiáthoksen kaupunkiin. Kaupunki kärsi vakavia vaurioita toisessa maailmansodassa. 14. syyskuuta 1943 saksalaiset upottivat kreikkalaisen sukellusvene Lámbros Katsóniksen saaren edustalla.

Nähtävyydet

Skiáthoksen nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa venetsialaisaikaisen linnan rauniot Kástrossa sekä Evangelístrian luostari. Saarella on useita rantoja, joihin kuuluvat muun muassa kalliomuodostelmistaan tunnettu Lalárian ranta saaren koilliskärjessä sekä Kanapítsan kylän rannat saaren eteläosassa.

Liikenne

Saaren pääsatama on Skiáthoksen kaupunki. Sieltä on yhteys Vólokseen mantereelle sekä muille Sporadien saarille. Skiáthoksen lentoasema sijaitsee noin kaksi kilometriä kaupungista koilliseen.
Svenska Lutherska Evangeliföreningen

Lähetystyö

SLEF:llä on ollut lähettejä Keniassa vuodesta 1963. Lisäksi SLEF:llä on nuorisotyötä Virossa.

Julkaisut

SLEF julkaisee kirjoja sekä lehtiä. Sen pää-äänenkannattaja on Sändebudet.
Peter Ustinov

Sir Peter Alexander Ustinov (alun perin Peter Alexander von Ustinow, 16. huhtikuuta 1921 Lontoo – 28. maaliskuuta 2004 Genolier, Vaud, Sveitsi) oli brittiläinen näyttelijä. Hän sai Oscar-palkinnot sivuosarooleistaan elokuvissa Spartacus (1960) ja Topkapi (1964). Hänet tunnetaan myös Hercule Poirot’n roolista Agatha Christie -filmatisoinneissa ja Tohtori Sykerön englanninkielisenä kertojana ja Sykerön näyttelijänä.

Perhesuhteet

Ustinovin isä Jona von Ustinov oli saksalais-venäläinen ensimmäisen maailmansodan lentäjä ja myöhemmin brittitiedustelu MI5:n vakooja. Ustinovin äiti oli Nadja (Nadežda) Benois, maalari ja balettisuunnittelija, jonka isä Leon Benois oli keisarillisen Venäjän arkkitehti. Ustinovin äiti oli venäläis-ranskalais-italialaista taustaa. Ustinovin äidillä oli myös isänsä puolelta etiopialaista verta: hänen kaukainen sukulaisena oli sveitsiläinen insinööri joka oli naimisissa Teodoros II:n tyttären kanssa.  Ustinovin äidin perhe oli lähtöisin Ranskasta. Perhe pakeni Ranskan vallankumousta Pietariin. Ustinovin kaukainen sukulainen (äidin puolelta) Jules-César Benois oli Venäjän tsaari Paavali I:n keittiömestari.

Elämä

1960-luvulla Ustinovista tuli Sveitsin kansalainen (Ison-Britannian silloin korkeiden verojen välttämiseksi); hänet kuitenkin aateloitiin vuonna 1990. Hän oli kaikkien aikojen toinen UNICEFin hyvän tahdon lähettiläs. Ustinov puhui englantia, ranskaa, saksaa, italiaa, venäjää, espanjaa, turkkia ja kreikkaa. 
Peter Ustinov saapui Berliiniin UNICEFin lähettämänä vuonna 2002 ja tutustui United Buddy Bears -karhupatsaiden muodostamaan kehään, jonka tarkoituksena oli edistää ensimmäistä kertaa rauhanomaista yhteisymmärrystä kansojen, kulttuurien ja uskontojen välillä. Hän päätti varmistaa, että myös Irak saisi olla edustettuna tässä noin 140 maata käsittävässä kehässä. Hän sponsoroi ja avasi Berliinissä toisen United Buddy Bears -karhupatsaiden näyttelyn vuonna 2003.
Michael Carter

Ura kuulantyönnössä

Carter saavutti olympiahopeaa tuloksella 21,09 vuoden 1984 kesäolympialaisista Los Angelesista. Hän hävisi kultaa saavuttaneelle Italian Alessandro Andreille vain 17 senttimetriä. Carterin uran paras työntö oli vuonna 1984 Eugenessa työnnetty 21,76.

Ura amerikkalaisessa jalkapallossa

Carter varattiin NFL:ään vuonna 1984 San Francisco 49ersin toimesta numerolla 121. Hän edusti 49ersiä vuodet 1984–1992 saavuttaen kolme Super Bowlia vuosina 1985, 1989 ja 1990. Vuosina 1986, 1987 ja 1988 hänet myös valittiin NFL:n All-Pro-joukkueen ykköskentälliseen. Pelipaikaltaan Carter oli keskimmäinen puolustuksen linjamies.

Muuta

Myös Carterin tytär Michelle Carter on kuulantyöntäjä. Hän pitää hallussaan Yhdysvaltain ennätystä ja on kilpaillut kaksissa kesäolympialaisissa.
Michael Carter on historian ainoa urheilija, joka on voittanut Super Bowlin ja olympiamitalin samalla kaudella, eli kaudella 1984–1985.
Mark Hurtubise

Ura

QMJHL-joukkue Québec Remparts varasi Hurtubisen 54. pelaajana vuonna 2000. Hän pelasi kauden 2000–2001 vielä Québecin paikallista juniorisarjaa Gatineau L'Intrépiden joukkueessa. Hurtubise siirtyi Rempartsiin kaudeksi 2001–2002, josta hän vaihtoi kesken kauden 2002–2003 Val-d'Or Foreursin riveihin. Hurtubise oli kevään 2003 pudotuspeleissä joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 5+4=9. Vuotta myöhemmin, kevään 2004 pudotuspeleissä hän oli Foreursin paras maalintekijä neljällä osumallaan. Viimeisellä QMJHL-kaudellaan 2004–2005 Hurtubise oli joukkueen toiseksi paras pistemies Olivier Latendressen jälkeen tehoilla 18+37=55.
Kaudella 2005–2006 Hurtubise aloitti miesten pelinsä UHL-joukkue Adirondack Frostbitessa. Kaksi seuraavaa kautta hän pelasi ECHL:ssä; kauden 2006–2007 Long Beach Ice Dogsissa sekä kauden 2007–2008 Mississippi Sea Wolvesissa, jonka kolmanneksi paras pistemies Hurtubise oli tehoilla 14+30=44. Kaudeksi 2008–2009 hän siirtyi Eurooppaan ja Iso-Britannian EIHL:n Edinburgh Capitalsiin. Hurtubise voitti tehoilla 30+59=89 koko liigan piste- ja syöttöpörssin ja valittiin kauden päätteeksi EIHL:n ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Hurtubise jatkoi kaudella 2009–2010 uraansa Ruotsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla I-divisioonan Olofströms IK:ssa. Hän voitti tehoilla 35+40=75 koko sarjan piste- ja maalipörssin. Olofström eteni Allsvenskanin nousukarsintoihin saakka, mutta jäi lopulta ilman sarjanousua. Hurtubise itse siirtyi kuitenkin sarjatasoa ylemmäs HockeyAllsvenskan-joukkue Almtuna IS:ään kaudeksi 2010–2011. Hän voitti joukkueen sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 11+26=37. Syyskuussa 2011 Hurtubise siirtyi try-outille samassa sarjassa pelanneeseen Leksands IF:ään. Hän sai lokakuussa joukkueeseen vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Hurtubise oli tehoilla 14+18=32 Leksandin kolmanneksi paras pistemies. Joukkue sijoittui Allsvenskanin runkosarjassa toiseksi ja eteni Kvalserieniin, mutta Leksand jäi kuitenkin ilman sarjanousua. Kaudella 2012–2013 Hurtubise oli tehoilla 18+27=45 joukkueen toiseksi paras pistemies Michael Rafflin jälkeen. Leksand voitti Allsvenskanin runkosarjan ja tällä kertaa nousi Kvalserienin päätteeksi seuraavaksi kaudeksi SHL:ään.
Kaudeksi 2013–2014 Hurtubise siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella SHL-joukkue AIK IF:ään. Hän oli 13 osumallaan joukkueen toiseksi paras maalintekijä Mattias Janmarkin jälkeen ja kuului heikon kauden pelanneen AIK:n harvoihin valopilkkuihin. Joukkue putosi lopulta kauden päätteeksi Allsvenskaniin. Kaudeksi 2014–2015 Hurtubise siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella SM-liigajoukkue Tampereen Ilvekseen. Hän teki yhdeksässä runkosarjaottelussa kaksi maalia, kunnes joukkue purki Hurtubisen sopimuksen lokakuussa 2014. Noin viikkoa myöhemmin hän palasi Allsvenskaniin ja siirtyi loppukauden kattaneella sopimuksella IF Björklövenin riveihin. Hurtubise oli joukkueen toiseksi paras pistemies Stefan Öhmanin jälkeen tehoilla 14+19=33.
Hurtubise siirtyi kaudeksi 2015–2016 Sveitsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle National League B -joukkue HC Red Iceen.
Nyland (sanomalehti)

Nyland oli Helsingissä vuosina 1922–1947 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
RKP:n maatalousväki perusti Nylandin Uudellemaalle tarkoitetuksi maaseutulehdeksi. Vuodesta 1925 lähtien se oli lähellä maakunnan agraarifraktiota Allmogeförbundetia. Oma kirjapaino mahdollisti lehden sisällöllisen kehittämisen, mutta vuonna 1933 se oli vähällä tehdä konkurssin. Uudet omistajat pyrkivät luomaan Nylandista korkeatasoisen maakuntalehden, mutta toisen maailmansodan jälkeen se lopetettiin taloudellisesti kannattamattomana. Vuonna 1948 lehden tilalle perustettiin Nya Nyland, joka lakkasi jo reilun vuoden kuluttua.
Nyland ilmestyi aluksi kahdesti ja vuodesta 1923 lähtien kolmesti viikossa. Sen levikki oli 1940-luvulla noin 4500–5500 kappaletta.
Showtanssi

Showtanssi on monipuolinen esittävän tanssin laji, jossa voivat yhdistyä mitkä tahansa tanssin lajit ja tyylit. Perinteinen showtanssi on alun perin irtautunut jazztanssista, johon sekoittui muun muassa discotanssia, hip hopia, balettia, latinalaisia tansseja ja afrotanssia. 
Showtanssi ei ole vain tanssimista, vaan nimen mukaisesti kyse on show`sta. Tanssisarjoja tehostetaan eläytymällä esitykseen ja pukeutumalla huomiota herättävästi. Suoritus saa sisältää akrobaattisia liikkeitä, nostoja ja muita teatraalisia elementtejä. Tärkeää on kokonaisuus, jossa yhdistyvät koreografia, tanssi, suorituksen ajatus ja esiintymisasut. Showtanssi on ennen kaikkea myös tarinaa, jota kerrotaan yhden tai useamman tanssijan liikesarjojen ja kehon liikkeiden, koko ryhmän sisäisen voiman sekä erilaisten tunnetilojen avulla. Asusteet ja musiikki auttavat tukemaan tanssin sisäistä voimaa, joka kohdistuu myös katsojien tunnetiloihin.
Showtanssia voivat harrastaa kaikenikäiset. Showtanssissa oppii hyvin tanssin perusteita kuten piruetin, erilaisia hyppyjä sekä erilaisia hyppy- ja askelsarjoja. Suomessa lähes kaikissa tanssikouluissa on mahdollisuus harrastaa showtanssia. Kyseisen lajin mestaruuskilpailuja järjestetään aina MM-kisoihin asti, joten laji on myös kansainvälinen. Antton Laine ja Katja Törmälä ovat voittaneet showtanssin MM-hopeaa 1992, 1994, 1996, sekä MM-kultaa vuonna 2000. Lisäksi showohjelmilla on pärjätty myös jazztanssin MM-kilpailuissa 2006 jolloin muodostelmajoukkue Team F voitti maailmanmestaruuden ja 2007 jossa Suomi on pärjännyt hyvin. Suomessa ensimmäisenä showtanssia opettaneena tanssikouluna pidetään tanssikoulu Hot Clubia Lahdesta. Lajin Suomen mestaruuskisat järjestettiin Tampereella vuonna 2009, Oulussa vuonna 2010, vuonna 2011 kisat järjestettiin Espoossa, vuonna 2012 Tampereella.
ja 2013 Lahdessa
Okunin laki

Okunin laki kuvaa työttömyysasteen muutoksen ja bruttokansantuotteen (bkt) kasvun välistä yhteyttä. Vuonna 1962 julkaistussa artikkelissa Arthur Okun osoitti, että kolmen prosentin kasvu bkt:ssa merkitsee työttömyyden alenemista yhdellä prosentilla. Tarkka suhde kuitenkin vaihtelee yli ajan sekä maittain olosuhteiden mukaan. Suhde on aina approksimaatio, sillä myös muut tekijät kuin bruttokansantuote vaikuttavat työttömyyteen.
Okunin laki esitetään empiirisenä säännönmukaisuutena johtavissa makrotaloustieteen oppikirjoissa kuten Mankiw (2012) and Romer (2012).

Okunin laki Suomessa

Suomen Pankissa tehtyjen selvitysten perusteella bruttokansantuotteen ja työttömyysasteen välinen suhde on muuttunut viime vuosikymmenten aikana: Työttömyysaste ei ole 1990-luvun laman jälkeen vuosina 1994-2011 reagoinut tuotannon muutoksiin ja talouskasvuun yhtä herkästi kuin aiemmin vuosina 1976-1993. 
Toisaalta Työ- ja elinkeinoministeriön työvoimapoliittisessa aikakauskirjan vuosikerroissa (2002, 2004-2005) ekonomisti Eero Siljander osoittaa ekonometrisen lisensiaattityönsä ja TOP500-yritysaineiston perusteella, että työn kysynnän palkka- ja tuotantojousto ovat kasvaneet aikajaksolla 1995-2005. Siis työllisyys laskee jyrkemmin (noin -1:1) reaalipalkkojen noustessa prosentilla ceteris paribus. Tuotantojousto on noin  1:1 ceteris paribus, eli tuotannon kasvaessa 1 % liikevaihdolla mitattuna, niin työllisyys kasvaa 0,8 %.
Pelimannitalo (Kaustinen)

Pelimannitalo on talonpoikaisrakennus, joka sijaitsee Kaustisen keskustassa. Vuoden 1800 vaiheilla rakennetussa kaksikerroksisessa talossa on yleisessä käytössä lähinnä kaksi erillistä tupaa sekä sivukamari. Talo edustaa Perhojokilaakson tyypillistä sivukamarillista talonrakennustyyliä, joka oli vallalla noin vuosina 1750–1850.
Pelimannitalon tilat ovat nykyisin kokous- ja koulutuskäytössä sekä erilaisten perhejuhlien pitopaikkana. Kaustisen kansanmusiikkijuhlien ja Kaustisen kamarimusiikkiviikon aikana Pelimannitalon tupa on esiintymispaikkana ja toinen tupa ravintolana. Keskeisellä paikalla mäen päällä sijaitseva punainen talo onkin yksi kansanmusiikkifestivaalien maamerkeistä.

Talon vaiheita

Alun perin talo valmistui Veteliin suurperheen taloksi. Talon rakensi Matti "Rapakkoleuka" Matinpoika Pulkkinen 1800-luvun vaiheilla. 1960-luvulla Aapintuvaksi nimetyn talon tyhjennettyä ryhdyttiin suunnittelemaan sen säilyttämistä ja siirtämistä. Vuonna 1968 Kaustisen kansanmusiikkijuhlien johto alkoi suunnitella kansanmusiikkimuseon perustamista ja Aapintuvan siirtämistä Kaustiselle museon tiloiksi.
1970-luvun alkuvuodet kiisteltiin talon paikasta, mutta lopulta se siirrettiin vanhan nuorisoseurantalon paikalle keskelle Kaustisen kirkonkylää. Talon vihki nykyiseen käyttöönsä tasavallan presidentti Urho Kekkonen 15. kesäkuuta 1974. Pelimannitalo siirtyi Kansanmusiikkisäätiölle, minkä ohella Kaustisen Nuorisoseuralle jäi käyttöoikeus taloon.
Pelimannitalon teknisen suunnittelun teki 1970-luvun alussa arkkitehti Risto Tilus. Nurkkatakat on muurannut alkuperäisten mallien pohjalta Purppuripelimannien Veli Valo. Taiteilija Veikko Vionoja on osallistunut talon sisustamiseen: Hän on lahjoittanut isoon tupaan Pelimannit-maalauksensa ja valmistanut muita maalauksia talon sisustukseen ja valinnut ovien värit Ullavassa sijaitsevan kotitalonsa Vion talon värien mukaan ja valmistanut myös muutamia muita maalauksia talon sisustukseen.
Vuonna 2006 Pelimannitalon ostivat paikalliset yrittäjät. Tilausravintolan ja festivaalikäytön lisöksi taloa on suunniteltu nuorten pelimannien Näppäriopiston koulutilaksi.