google/wiki40b huggingface dataset:
Ett Hem

Ett Hem on Turussa toimiva Åbo Akademin säätiön omistama museo. Museona toimii alkuperäisessä asussaan säilytetty 1800- ja 1900-luvun vaihteen yläluokan koti, jonka varakonsuli Alfred Jacobsson ja rouva Hélène Jacobsson testamenttasivat Åbo Akademille.
Puolisoiden koti sijaitsi Hämeenkatu 30:ssä olleessa kaksikerroksisessa kivitalossa, joka kuitenkin purettiin 1955. Koti sisustettiin uudelleen empirepuutaloon Piispankadulle.
Museon kokoelmiin kuuluu sekä kuvataiteilijoiden ja kuvanveistäjien teoksia että vanhoja esineitä.
Jere Sneck

Seuraura

Sneck on Jokereiden kasvatti. Hän voitti C-nuorten Suomenmestaruuden vuosina 2009 ja 2010. Kaudella 2011–2012 Sneck toimi seuran B-nuorten varakapteenina. Hän voitti koko B-nuorten SM-sarjan puolustajien piste- ja syöttöpörssin tehoilla 8+20=28. Sneck voitti kauden päätteeksi B-nuorten Suomenmestaruuden, palkittiin sarjan parhaana puolustajana Pekka Marjamäki -palkinnolla sekä valittiin tähdistökentälliseen. Kaudella 2013–2014 hän toimi Jokereiden A-nuorten varakapteenina ja oli yhdeksällä osumallaan joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja. Hän sijoittui 29 tehopisteellään A-nuorten SM-liigan puolustajien pistepörssissä viidenneksi Bluesin Nico Nurmikannan kanssa. Sneck valittiin kauden päätteeksi sarjan toiseen tähdistökentälliseen.
Huhtikuussa 2014 Sneck teki kaksivuotisen KHL-sopimuksen Jokereiden kanssa. Elokuussa seura lainasi hänet koko kaudeksi 2014–2015 Mestis-joukkue Kiekko-Vantaaseen, jonka kapteenistoon Sneck myös kuului. Hänen tulokaskautensa toi 31 runkosarjaottelussa tehot 5+4=9. Sneck vahvisti kevätkaudella myös Jokereiden A-nuoria.
Elokuussa 2015 Jokerit lainasi hänet koko syyskauden 2015–2016 ajaksi TuToon. Sneck kutsuttiin kuitenkin loukkaantumisten myötä Jokereiden vahvuuteen jo syyskuussa. Hän teki KHL-debyyttinsä 25. syyskuuta 2015 vieraissa SKA Pietaria vastaan, jolloin Sneck sai jääaikaa 15.20 minuuttia. Tammikuussa 2016 hän jätti TuTon ja siirtyi loppukaudeksi Jokereiden vahvuuteen. Sneck pelasi joukkuessa kauden aikana viisi runkosarja- ja kaksi playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Hän edusti Jokereita myös Spengler Cupissa.
Kaudeksi 2016–2017 Sneck siirtyi kaksivuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue Saimaan Palloon. Hän teki ensimmäisen miesten pääsarjamaalinsa 20. lokakuuta 2016 Vaasan Sportia vastaan. Juha Kuokkanen valitsi Sneckin ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi. Hän teki tulokaskautensa aikana 47 runkosarja- ja kahdeksassa Mestarien liigan ottelussa tehot 1+1=2. Huhtikuussa 2018 Sneck teki SaiPan kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen, kuten taas vuotta myöhemmin huhtikuussa 2019.

Maajoukkueura

Sneck on pelannut neljä nuorten ja 15 poikien maaottelua.

Muuta

Sneckin isoveli Jose pelaa hyökkääjänä II-divisioonajoukkue HC Vantaassa.
Lisa Makas

Lisa Makas (s. 11. toukokuuta 1992) on itävaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Itävallan naisten maajoukkueessa muun muassa EM-kisoissa 2017, joissa Itävalta selviytyi välieriin ja Makas teki yhden maalin alkulohkon ottelussa Ranskaa vastaan.
Seuratasolla Makas on edustanut kotimaansa seurojen lisäksi Saksassa SC Freiburgia kaudella 2015–2016 sekä MSV Duisburgia vuodesta 2016.
Bill Muckalt

Pelaajaura

Ennen ammattilaisuraansa Muckalt pelasi vuodet 1991–1994 juniorisarja BCHL:ssä, joukkueinaan Merritt Centennials ja Kelowna Spartans, ja vuodet 1994–1998 yliopistosarja CCHA:ssa, joukkueenaan Michiganin yliopiston Wolverines. Hän oli voittamassa kahdesti NCAA:n jääkiekkomestaruutta, vuosina 1996 ja 1998. Hänet nimettiin jälkimmäisenä vuonna, viimeisen yliopistokautensa päätteeksi, sekä CCHA:n ensimmäiseen tähdistökentälliseen että NCAA:n läntiseen tähdistökentälliseen.
Muckalt aloitti ammattilaisuransa kaudella 1998–1999 NHL-seura Vancouver Canucksissa, joka oli varannut hänet vuorolla 221 NHL:n varaustilaisuuden 1994 yhdeksännellä kierroksella. Tulokaskausi jäi pisteiden valossa hänen ammattilaisvuosiensa parhaaksi. Hän sijoittui tulokkaiden pistepörssissä kuudenneksi ja tulokkaiden maalipörssissä kolmanneksi tehtyään 73:ssa ottelussa tehot 16+20=36. Joulukuussa 1999 hän siirtyi kesken kauden 1999–2000 New York Islandersiin osana pelaajakauppaa, jossa Islanders sai hänen lisäkseen hyökkääjä Dave Scatchardin ja maalivahti Kevin Weekesin, ja jossa Canucksiin siirtyivät maalivahti Félix Potvin sekä kaksi varausvuoroa. Tammikuussa 2000 hän sai olkapäävamman, joka piti hänet sivussa koko loppukauden. Kauden 2000–2001 alkupuolella Muckalt oli sivussa yli 20 ottelua niin ikään olkapäävamman vuoksi.
Kesäkuussa 2001 Muckalt siirtyi Ottawa Senatorsiin yhdessä puolustaja Zdeno Cháran ja ensimmäisen kierroksen varausvuoron (jonka Senators käytti varaamalla hyökkääjä Jason Spezzan) kanssa pelaajakaupassa, jossa Islanders hankki hyökkääjä Aleksei Jašinin. Hän pelasi Senatorsissa vain kauden 2001–2002 ja jäi sillä kahdeksaan tehopisteeseen, kaikki syöttöpisteitä. Heinäkuussa 2002 hän teki vapaana pelaajana sopimuksen Minnesota Wildin kanssa, mutta pystyi pelaamaan kaudella 2002–2003 vain kahdeksan runkosarja- sekä viisi pudotuspeliottelua lokakuussa saadun olkapäävamman, uransa kolmannen, vuoksi. Ennen loukkaantumista hän oli aloittanut kauden vahvasti ollen joukkueensa paras pistemies. Kauden 2003–2004 aikana Muckalt pelasi NHL:n sijasta Wildin AHL-farmijoukkueessa Houston Aerosissa. Olkapäävaivat pitivät hänet sivussa myös suurimman osan tuosta kaudesta, joka jäi hänen pelaajauransa viimeiseksi. 
Muckalt pelasi viisi kautta kestäneellä NHL-urallaan 256 ottelua runkosarjassa ja viisi pudotuspeleissä. Tehopisteitä hänelle kertyi runkosarjassa yhteensä 97, 40 maalia ja 57 syöttöpistettä. Pudotuspeleissä hän jäi tehopisteittä.

Pelaajauran jälkeen

Muckalt on luonut pelaajauransa jälkeen uraa jääkiekkovalmentajana. Hän on toiminut muun muassa New Mexico Mustangsin päävalmentajana juniorisarja NAHL:ssä sekä Michiganin teknillisen yliopiston joukkueen Huskiesin apulaisvalmentajana yliopistosarja WCHA:ssa.
Rouhialan voimalaitos

Rouhialan voimalaitos on vesivoimala Jääskessä Vuoksessa Venäjälle luovutetulla alueella seitsemän kilometriä rajasta. Voimala valmistui 1937, ja sen teho on 109 MW. Valmistuessaan voimala oli Imatran voimalaitoksen jälkeen Suomen toiseksi suurin vesivoimalaitos.
Kauhukeittiö (kausi 5)

Kauhukeittiö on yhdysvaltalainen televisioformaatti, jossa Gordon Ramsay etsii uutta ravintolapäällikköä tulevaan ravintolaansa. Kaudella 5 ohjelman voittaja pääsi johtamaan atlanticcityläistä miljardin dollarin Fornelletto-ravintolaa Borgata-hotellissa. Kausi esitettiin Yhdysvalloissa FOX-kanavalla 29. tammikuuta – 14. toukokuuta 2009.

Kilpailijat

Kilpailijat jaettiin joukkueisiin sukupuolen mukaisesti.

Muuta

Kilpailun voittanut Danny Veltri sai palkinnoksi 250 000 dollaria, mutta hän sai vaikuttaa vähemmän ravintolan toimintaan, koska hänet nimitettiin mestarikokki Stephen Kaltin apulaiskeittiöpäälliköksi Borgataan. Veltri työskenteli ravintolassa hetken aikaa, kunnes palasi Floridaan, jossa hän kärsi ylityöllistettynä väsymyksestä ja tuli, mm. pidätetyksi alkoholin alaisena ajamisesta (vapautui 500 $ takuita vastaan).
Trym Torson

Trym Torson (oik. Kai Johnny Mosaker, s. 1974) on norjalainen rumpali, joka soittaa yhtyeessä nimeltään Zyklon. Hän aloitti soittamisen viikinkimetalliyhtyeessä Enslaved, ja myöhemmin hänet kutsuttiin soittamaan Emperoriin, joka on arvostetuimpia black metal -yhtyeitä. Hänen rummutustyyliinsä on vaikuttanut jazz, ja hän on erityisen tunnettu nopean blast beatin soitosta.
Hipparkhia

Hipparkhia (m.kreik. Ἱππαρχία, s. noin 340/330 eaa.) oli kreikkalainen kyynikoiden koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän hylkäsi perinteiset naisten roolit lähes kaikilla tavoilla, ja se oli erityisen radikaalia hänen aikanaan ja hänen sosiaalisessa tilanteessaan. Hänen aikansa Kreikassa naisten asema oli muutoin hyvin rajoitettu.

Elämä

Hipparkhia oli kotoisin Maroneiasta Traakiasta. Todennäköisesti hänen veljensä Metrokles tutustutti hänet filosofiaan. Metrokles oli oppilaana Aristoteleen peripateettisessa koulussa, ja hänestä tuli myöhemmin kyynikko Krateen seuraaja.
Hipparkhia tuli tunnetuksi avioliitostaan Krateen kanssa. Kerrotaan, että he harjoittivat aviollisia velvollisuuksiaan julkisesti, ja heidät tunnettiinkin kyynikoille tyypillisen anaideian eli häpeämättömyyden kannattajina. Heidän avioliitostaan tuli yksi suosituimpia esimerkkejä tästä hyveestä. Ideana oli se, että kaikki teot, jotka ovat tarpeeksi hyveellisiä tehtäväksi yksityisyydessä, ovat myös tarpeeksi hyveellisiä tehtäväksi julkisuudessa.
Joidenkin tietojen mukaan Hipparkhialla ja Krateella oli ainakin poika nimeltä Pasikles. Heidän kerrotaan kasvattaneen lapsiaan kyynisten arvojen mukaan.
Hipparkhiasta tiedetään lähinnä ainoastaan anekdootteja. Diogenes Laertioksen mukaan hän kirjoitti kirjeitä, vitsejä, tragedioita, sekä filosofisia esityksiä Platonin tyylillä, jotka ovat kaikki kadonneet vuosisatojen aikana. Diogenes myös mainitsee, että tästä "naisfilosofista" kerrottiin paljon tarinoita.
Hipparkhia tunnetaan myös väittelyistään Theodoros Jumalattoman kanssa. Theodoros oli kyseenalaistanut hänen oikeutensa osallistua miesten pitoihin, ja sanoi, että tämä on hylännyt sukkulat ja kangaspuut. Hipparkhia vastasi, että hän on käyttänyt ajan hyödyllisemmin sivistäessään itseään.
Remigius Auxerrelainen

Remigius Auxerrelainen (lat. Remigius Autissiodorensis tai Altissiodorensis) (841–908) oli benediktiinimunkki sekä skolastinen filosofi ja teologi.
Remigius oli Lupus Servatuksen ja Heiricus Auxerrelaisen oppilas. Hän lainasi kommentaareissaan paljon Dunchad Reimsiläisen, Johannes Scotus Eriugenan, Sedulius Scottuksen ja Martinus Laonilaisen ajatuksia.
Remigius opetti Saint-Germain en Auxerren luostarissa, Pariisissa ja Reimsissä. Hän käsitteli paljon universaalien ongelmaa, ja vaikuttaa pyrkineen muodostamaan kompromissin Eriugenan äärimmäisen filosofisen realismin ja opettajansa Heiricuksen antirealismin välillä. Remigius tutki myös kaikkeuden alkuperää, ja antoi Martianus Capellan teosten kommentaarissaan kristillisen tulkinnan Capellan ajatuksille platonilaisten ideoiden näkymättömästä maailmasta.
Remigius kirjoitti useita glossia ja marginaalikommentaareja Raamatun kirjoihin (kuten Ennarationes in Psalmos Psalmien kirjasta), Priscianuksen latinan kielioppiin, Boethiuksen teokseen Opuscula Sacra sekä Martianus Capellan teoksiin. Hän kirjoitti kommentaarit Boethiuksen teokseen Filosofian lohdutus, Fokaksen teokseen Ars de nomine, teokseen Catonis Disticha, sekä Aelius Donatuksen, Eutykheen, Bedan ja Sedulius Scottuksen teoksiin.
Kolosjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 30 hehtaaria, se on 1,2 kilometriä pitkä ja 550 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 3,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Konniveden alueella (14.13), jonka Konniveden lähi-alueeseen (14.131) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 81 metriä mpy.
Kestomuovi

Kestomuovi eli termoplastinen polymeeri on lämmittämällä uudelleen muovattava polymeeri.
Tyrosinaasi

Tyrosinaasi on hapettava entsyymi, joka toimii katalysaattorina melaniinin muodostamisessa tyrosiinista. Se lisää tumman pigmentin syntymistä. Toimiakseen tyrosinaasi tarvitsee hapettuneen ympäristön. Kosmeettiset vaalentaja-aineet estävät tyrosinaasin toimimisen. Antioksidantit, esimerkiksi askorbiinihappo (C-vitamiini) pystyvät tehokaasti haittaamaan tyrosinaasin toimintaa. Myös sianpuolukasta eristettävä arbutiini on tehokas tyrosiinin vaikutuksen estäjä.
OCA1-tyypin albinismiin liittyy tyrosinaasia koodaavan Tyr-geenin muutos, joka OCA1A-tyypeissä estää ja muissa OCA1-tyypeissä vähentää ratkaisevasti toimivan tyrosinaasientsyymin muodostumista. Elintarviketeollisuus käyttää tyrosinaasia veden sitomiseen lihaan.
Groove Family

Groove Family on pääasiassa riihimäkeläisistä muusikoista koostuva kollektiivi. Bändin musiikilliset vaikutteet ovat mm. groovessa, soulissa, funkissa, jazzissa, gospelissa, reggaessa, rockissa ja popissa. Bändi esittää pääasiassa cover-kappaleita. Groove Familyn on levyttänyt levyn Grooveimmat joululaulut -ja tehnyt Viileimmät virret -konserttikokonaisuuksia. Groove Family on tunnettu hyväntekeväisyydestä: bändin konserteissa kerätään rahaa, joka lahjoitetaan Kirkon Ulkomaanavun (KUA) avustuksella kaikkein vähäosaisimpien hyväksi. Bändiä johtavat ja sovituksista vastaavat Tuomo Komonen ja Jukka Vänskä.

Historia

Groove Family perustettiin vuonna 2005, kun silloiset nuorisotyönohjaaja Janne Yrjölä ja nuorisopastori Jukka Vänskä saivat päähänpiston tehdä hieman erilaista joulumusiikkia. Bändillä ei ollut aluksi varsinaista vakituista nimeä, vaan se kulki mm. nimellä Groovy Christmas Band. Nykyinen nimi, Groove Family, alkoi vakiintua vuoden 2012 jälkeen. Vuonna 2007 Tuomo Komonen valittiin Riihimäen seurakunnan nuorisomuusikoksi ja hän otti vastuun Grooveimmista joululauluista yhdessä Vänskän kanssa. Historiansa aikana Groove Family on konsertoinut Riihimäen lisäksi mm. Helsingissä, Hämeenlinnassa ja Janakkalassa.
Vuosien ajan yleisöstä on tullut toiveita joululevystä ja vuonna 2013 toive vihdoin toteutui, kun Riihimäen seurakunta lähti rahoittamaan levyntekoa. Levy äänitettiin Hyvinkäällä Rockstar Productions -studiolla ja Tuomo Komonen tuotti sen. Valmis masterlevy kuuntelutettiin AXR Music Oy:n Ilkka Vainiolla ja lokakuussa 2013 Groove Family solmi jakelu- ja markkinointisopimuksen AXR Musicin kanssa.
Evert Viktor Sellgren

Evert Viktor Sellgren (26. joulukuuta 1864 Vihti – 30. joulukuuta 1936 Viipuri) oli suomalainen kauppaneuvos ja viipurilaisen Itä-Suomen Rautakauppa Oy:n toimitusjohtaja.
Sellgrenin vanhemmat olivat maanviljelijä August Sellgren ja Amanda Kristiina Hilden. Sellgren oli naimisissa vuodesta 1895 Elin Irene Wiklundin kanssa. Hän kävi 1886 kauppaopiston ja toimi sitten Itä-Suomen Rakennusaineiden Kaupan johtajana 1890–1915. Kun tästä liikkeestä muodostettiin osakeyhtiö Itä-Suomen Rautakauppa Oy Sellgrenistä tuli uuden yhtiön toimitusjohtaja vuodesta 1915 alkaen. Sellgren perusti myös 1917 Viipurin Sementtivalimo Oy:n ja oli vuodesta 1917 alkaen sen sekä Säiniön Tiilitehdas ja Saha Oy:n toimitusjohtajana. 
Oman yritystoimensa ohella Sellgren oli muun muassa Suomen Maanviljelijäin Kauppa Oy:n johtokunnan jäsenenä 1899–1926 ja Pohjoismaiden Yhdyspankin hallintoneuvoston jäsenenä 1919–1930. Hän oli Viipurin kaupunginvaltuuston jäsenenä 1902–1922 ja Saksan konsulina 1924–1931. Sellgren sai kauppaneuvoksen arvon 1919.
Sellgren rakennutti vuonna 1912 arkkitehti Uno Ullbergin suunnitteleman jugendtyylisen huvilan Viipurinlahdella sijaitsevalle Venäjänsaarelle. Huvila oli Suomen sisällissodan alkuvaiheissa tammikuussa 1918 Viipurista paenneiden 565 valkokaartilaisen eli niin sanottujen venäjänsaarelaisten majapaikkana heidän ollessaan saarroksissa. He murtautuivat 27. tammikuuta Kämärän aseman kautta Antreaan valkoisten pääjoukkojen yhteyteen. Huvilan läheisyyteen pystytettiin 1920-luvulla valkoisten sotamuistomerkki. Sekä huvila että sotamuistomerkki ovat säilyneet nykypäiviin. 
Villa Sellgrenin rakennukset ovat nykyisin venäläisen Sever-nimisen yhtiön omaisuutta. Yhtiön omistuksessa oleva maa-alue käsittää koko Venäjänsaaren ja merkittävän osan viereistä Lihaniemeä, yhteensä 108 hehtaaria. Yhtiö kuului Putinin vanhalle ystävälle, vuonna 2015 kuolleelle Oleg Rudnoville, ja nykyisin sen arvellaan olevan presidentti Vladimir Putinin käytössä.
Paolo Soprani

Paolo Soprani (20. lokakuuta 1844 Castelfidardo, Kirkkovaltio – 20. helmikuuta 1918 Castelfidardo, Italia) oli italialainen harmonikanvalmistaja, joka nosti harmonikkojen valmistuksen Italiassa ja eritoten Castelfidardossa merkittäväksi liiketoiminnaksi.

Tausta

Itävaltalainen pyhiinvaeltaja oli yöpynyt Antonio ja Lucia Sopranin talossa Castelfidardon lähistöllä matkallaan Loretoon. Hänellä oli ollut mukanaan Cyrill Demianin valmistama Akkordion ja hän soitti sitä perheelle. Jollain tavalla nuori Paolo-poika oppi soittimen salaisuudet. Eräiden tarinoiden mukaan pyhiinvaeltaja lahjoitti soittimen hänelle kiitokseksi vieraanvaraisuudesta, toinen tarina kertoo Paolon ostaneen soittimen. Kolmas tarina kertoo Paolon nousseen yöllä ylös ja opiskelleen soittimen rakenteen muilta salaa.

Ura

Paolo Soprani avasi veljiensä avustuksella pienen harmonikkatyöpajan kotonaan 1864 ja muutaman vuoden päästä hän muutti isompaan taloon ja palkkasi jopa työntekijöitä. Ensimmäiset armonichet myytiin lähikaupunkien markkinoilla ja toreilla. Paolo kiersi esittelemässä harmonikkojaan ja hän kehittyi myös hyväksi soittajaksi. Vuonna 1872 hän muutti Castelfidardon keskustaan ja avasi harmonikkatehtaan Piazza Garibaldilla. Hänen soittimistaan tuli menestys maaseudulla, joissa talonpojat pitivät tanssilauluista. Suosio kasvoi ja hänen soittimiaan alettiin myydä muun muassa Ranskassa. Vuosisadan lopulla harmonikkoja alettiin viedä Yhdysvaltoihin italialaisten siirtolaisten myötä.
Yritys kasvoi ja Paolo avasi uuden 400 työntekijän tehtaan Castelfidardoon Luigi- ja Achille-poikiensa kanssa. Vuonna 1900 yritys sai paljon huomiota Pariisin maailmannäyttelyssä. Paolosta tuli Brysselin ja Pariisin keksijäakatemioiden jäsen ja hän tapasi jopa Ranskan presidentin. Paolo Soprani työskenteli 70-vuotiaaksi asti, ennen kuin hänen poikansa jatkoivat yrityksen johdossa. Hän kuoli kotonaan 73-vuotiaana.
François de La Mothe-Le-Vayer

François de La Mothe-Le-Vayer (1588 – 1672) oli ranskalainen kirjailija ja yksi oppineista libertiineistä. Hän syntyi Pariisissa. Hänen isänsä oli Pariisin parlamentissa toiminut poliitikko, joka oli kirjoittanut diplomatiaa käsittelevän teoksen Legatus, seu De legatorum primlegiis, officio et munere libellus (1579). La Mothe-Le-Vayer seurasi isäänsä parlementissa, mutta luopui virastaan vuonna 1647 ja omisti itsensä matkoille ja kirjallisuudelle.
Vaatimattomana ja skeptisenä henkilönä ja joskus hieman epäsiveellisillä runoillaan La Mothe-Le-Vayer ansaitsi aseman Ranskan hovissa, jossa libertiineille ominainen ajatusten ja tapojen vapaamielisyys viehätti ihmisiä. Hänen teoksensa Considérations sur l'éloquence française (1638) tuotti hänelle seuraavana vuonna Ranskan akatemian jäsenyyden paikalla 13, ja teos De l'instruction de Mgr. le Dauphin (1640) sai kardinaali Richelieun huomion. Vuonna 1649 Anna Itävaltalainen antoi hänelle toisen poikansa kasvatuksen ja myöhemmin myös tulevan Ludvig XIV:n koulutuksen, mikä oli aiemmin laiminlyöty. Hänen pedagogiikkaa koskevien töidensä lopputuloksena syntyi sarja teoksia: Géographie, Rhétorique, Morale, Economique, Politique, Logique ja Physique du prince (1651–1658). Kuningas palkitsi La Mothe-Le-Vayerin nimittämällä hänet Ranskan historiankirjoittajaksi ja valtioneuvokseksi. Hän kuoli Pariisissa.
Koulutusta koskevien teosten lisäksi hän kirjoitti teokset Jugement sur les anciens et principaux historiens grecs et latins (1646); tutkielman nimeltä Du peu de certitude qu'il y a en histoire (1668), joka omalta osaltaan aloitti historiallisen kritisismin Ranskassa; sekä skeptisen Dialogues, joka julkaistiin postuumisti pseudonyymillä Orosius Tubero. Osittain painos hänen teoksistaan toimitettiin Dresdenissä vuosina 1756–1759.
Henry David Thoreau

Elämäkerta

Thoreau syntyi vuonna 1817 Concordin kylässä Massachusettsissa liikemies John Thoreaun ja Cynthia Dunbar Thoreaun kolmantena lapsena. Hän opiskeli vuodesta 1828 Concord Academyssa ja vuodesta 1833 Harvardin yliopistossa. Thoreau valmistui Harvardista 1837 keskinkertaisin arvosanoin. Hän toimi kotikylänsä peruskoulussa lyhyen aikaa opettajana, mutta huomattuaan ettei soveltunut kurinpitäjäksi aloitti työt sukunsa kynänvalmistusyrityksessä. Kesällä 1838 hän avasi pienen koulun veljensä kanssa; koulu toimi kolmen vuoden ajan kunnes veli sairastui.
Tunnettu runoilija Ralph Waldo Emerson oli muuttanut Concordiin, ja hän ystävystyi runoilijaksi halunneen Thoreaun kanssa. Miesten välille syntyi mestari–oppipoika-suhde. Emersonin houkuttelemana Concordiin muutti muitakin runoilijoita, ja he perustivat transsendentalismin suuntauksen, jossa romantiikka yhdistyy uudistukseen ja joka korostaa yksilöä, tunnetta ja luontoa. Transsendentalismi oli ulkonaisesti vähäpätöinen liike, mutta 1800-luvun lopulla sen keskeiset nimet Emerson ja Thoreau nousivat englanninkielisen kirjallisuuden merkkihenkilöiksi.
Emersonin ehdotuksesta Thoreau alkoi vuoden 1837 lopulla pitää päiväkirjaa, mitä hän tekikin koko loppuelämänsä. Hän kirjoitti myös esseitä ja runoja. 1840-luvun alussa Thoreau ryhtyi kokonaan runoilijaksi. Transsendentalistit perustivat vuonna 1840 The Dial -nimisen lehden, jossa Thoreaun runoja ja luontoaiheisia esseitä julkaistiin. Lehti toimi vuoteen 1844.
Thoreau kosi Ellen Sewallia vuonna 1840. Nainen suostui kosintaan mutta purki pian kihlauksen vanhempiensa vaatimuksesta. Thoreau pysyi poikamiehenä koko ikänsä. Thoreau asui suurimman osan elämästään Concordissa, mutta vuosina 1841–1843 ja 1847–1848 Emersonin perheen luona. Hän asui jonkin aikaa myös New Yorkissa mutta ei viihtynyt kaupungissa ja palasi Concordiin työskentelemään sukunsa yritykseen.
Keväästä 1845 syksyyn 1847 Thoreau asui Concordin eteläpuolella sijainneen pienen Walden Pond -järven rannalle rakentamassaan mökissä. Siellä hän eli rakastamaansa yksinkertaista ja omavaraista elämää luonnon helmassa ja tutki paikallista eliöstöä. Hän julkaisi mökkielämästään esseekokoelman Walden: Elämää metsässä.
Waldenin jälkeen Thoreau julkaisi tunnetun esseensä Kansalaistottelemattomuus (1849), josta tuli 1900-luvulla Yhdysvaltain kansalaisoikeusliikkeen tärkeitä teoksia. Esseessään Thoreau korostaa että siviililain yläpuolella on korkeampi laki, jota täytyy noudattaa rangaistuksenkin uhalla. Thoreau oli itsekin lyhyen aikaa putkassa kieltäydyttyään maksamasta veroja, sillä hän ei hyväksynyt orjuutta ja sotaa tukevaa hallitusta.
Viimeisinä vuosinaan Thoreau työskenteli keräten eliönäytteitä Harvardille. Hän kirjoitti edelleen myös joitain luontoaiheisia lehtiartikkeleita. Hän luennoi ja kirjoitti orjuuden lakkauttamisen puolesta.
Thoreau kuoli vuonna 1862 ilmeisesti tuberkuloosiin. Elinaikanaan hänen kirjansa myivät melko huonosti. Thoreau aloitti yhdysvaltalaisen luontokirjallisuuden perinteen, ja nykyisin Thoreauta pidetään yhtenä Yhdysvaltain suurista kirjailijoista ja kulttuurisista sankareista.
Gustaf Richard Idestam

Gustaf Richard Idestam (1832–1915) oli suomalainen juristi, Senaatin oikeusosaston jäsen 1899–1900. Hän oli valtiopäivillä ritariston ja aateliston jäsen 1877–1878 ja osittain vielä 1882 ja 1885.
Idestam julkaisi K. V. Sulinin kanssa selityksin varustetun laitoksen vuoden 1886 sotilasrikoslaista ja toimitti vuoden 1734 laista tarkastetun ja liittein varustetun laitoksen (1902).