google/wiki40b huggingface dataset:
Myöntäminen

Myöntäminen tarkoittaa suomalaisessa oikeustieteessä asianosaisen tuomioistuimessa selvästi antamaa ilmoitusta siitä, että vastapuolen oikeudenkäynnin aikana esittämä vaade on kokonaan tai joiltakin osin oikea. Yksityisoikeudellisessa riita-asiassa myöntäminen saa aikaan sen, että oikeuden tuomio on myöntämisen mukainen. Myöntämisen vastakohta on kanteen vastustaminen.

Myöntämisen ja tunnustamisen erosta Suomessa

Myöntämisen suhde tunnustukseen on varsin kiistanalainen, sillä myöntämisen vaikutus ilmenee vain välillisesti oikeudenkäymiskaaren 12. luvun 12. pykälästä. Myöntämisen kohteena on oikeussuhde ja tunnustus kohdistuu tosiseikkaan. Yleensä asianosaisen myöntäminen vastaa todellisuutta, mutta on täysin mahdollista myöntää todesta poikkeava väite oikeaksi. Tällöinkin myöntäminen toimii tuomion perusteena. Myöntäminen on mahdollista vain asioissa, joiden kohteesta asianosaisella on valta määrätä. Muulloin kyseeseen voi tulla vain tunnustus.
Tunnustus tai tunnustaminen tarkoittaa asianomaisen tuomioistuimelle antamaa selitystä siitä, että jokin vastapuolen väittämä, yleensä asianosaiselle epäedullinen seikka on tosi. Tunnustamisen vastakohta on kyseisen seikan kieltäminen tai kiistäminen. Tunnustuksesta erotetaan myöntäminen, jolla tarkoitetaan asianomaisen tuomioistuimessa antamaa ilmoitusta siitä, että vastapuolen esittämä vaade on oikea. Myöntämisen vastakohta on koko kanteen tai sen osan kiistäminen eli vastustaminen.
Sanaa myöntäminen käytetään kuitenkin yleisesti myös tunnustamisen synonyyminä siten, että vastaajan oikeudelle lähettämässä vastineessa tai oikeudenkäynnin aikana voidaan myöntää joku kanteessa esitetty vaatimus, väite tai tosiseikka oikeaksi (toisin sanoen tunnustaa se) ja kiistää muut väitteet. Tällöin voidaan sanoa vastaajan myöntävän osan kanteesta.

Huomautuksia

Myöntäminen on ruotsiksi 'medgivande' ja tunnustaminen 'erkännande'.
Albert Niemann (oopperalaulaja)

Albert Wilhelm Carl Niemann (15. tammikuuta 1831 Erxleben, Saksi-Anhalt – 13. tammikuuta 1917 Berliini) oli saksalainen tenori ja Wagner-tulkitsija.

Elämä

Albert Niemannin vanhemmat olivat majatalonpitäjä Christian Gottfried Niemann (1798–1850) ja Friederike Juliane Oppermann († 1890). Hän aloitti koneenrakentajan opinnot seitsentoistavuotiaana, mutta lopetti koulun muutaman opiskelukuukauden ja lähti näyttelijäksi dessaulaiseen kiertueteatteriin. Hän sai ensimmäisen oopperaroolinsa vuonna 1853. Dessaulaisen hovikapellimestari Friedrich Schneiderin suosituksesta Albert Nusch otti Niemannin oppilaakseen. Vuonna 1852 Niemann esiintyi menestyksekkäästi vierasnäytännössä Morslebenissä. Hän aloitti tenorina Hallessa vuonna 1853 ja vieraili Stuttgartin, Königsbergin ja Stettinin teattereissa. Vuosina 1854–1866 hän oli kiinnitettynä Hannoveriin, missä hän sai stipendin, joka mahdollisti opinnot Pariisissa tenori Gilbert Duprezin johdolla vuonna 1855.
Niemannin kansainvälinen ura tunnettuna Wagner-tulkitsijana alkoi 1866, kun hänet kiinnitettiin Berliinin kuninkaalliseen hovioopperaan. Hän lauloi Tannhäuserin ja Lohengrinin voitokkaasti ja kiinnitti säveltäjä Richard Wagnerin huomion. Niemann ja Wagner tapasivat toisensa henkilökohtaisesti vuonna 1859. Wagnerin mielestä Niemann oli kuin luotu Siegfriedin osaan oopperassa Nibelungin sormus. Vuonna 1861 Niemann lauloi nimiroolin Tannhäuser-oopperan Pariisin ensi-illassa. Hänet nimitettiin kamarilaulajaksi vuonna 1864. Vuonna 1866 hänestä tuli Berliinin kuninkaallisen oopperan vakituinen jäsen. Niemann profiloitui Wagnerin oopperoiden johtavana laulajana ja tulkitsijana. Vuonna 1876 Wagner pyysi Niemannia esittämään Siegmundin roolin Bayreuthin musiikkijuhlille. Vuosina 1886–1888 Niemann lauloi Metropolitan Operassa New Yorkissa. Syyskuussa 1888 hän vetäytyi oopperalavoilta. Viimeisen kerran hän esiintyi julkisesti 1892 Berliinin filharmonikkojen säestämänä.
Niemannin lavakarisman tukena oli oivallinen fysiikka. Hyvinkoulutetun äänensä lisäksi hän oli taitava näyttelijä. Monien kriitikoiden mielestä hänen äänensä sopi erinomaisesti Wagnerin oopperoihin. Eräiden mukaan siinä oli tosin "sorainen sointu". Hans von Bülow arvosteli Niemannin lauluääntä "soinnittomaksi, korkeaksi baritoniksi".
Laulalajanuransa jälkeen Niemann omistautui lempiharrastuksilleen, joita olivat metsästys, maalaustaide, ratsastus, kalastus ja ruoanlaitto. Hän oli niin ikään kiinnostunut historiasta, filosofiasta, astronomiasta, fysiikasta ja kemiasta.
Niemannin ensimmäinen aviopuoliso oli näyttelijä Marie Seebach, liitto päättyi eroon. Maaliskuussa 1871 Niemann avioitui näyttelijä Hedwig Raaben kanssa. Heidän pojastaan Albert Niemannista tuli kuuluisa lääkäri ja kemisti.
Ehtolause

Ehtolause on ohjelmoinnissa lause, joka toimii vuonohjauksena. Ilman ehtolausetta ohjelman suoritus etenee lause lauseelta ensimmäisestä viimeiseen.
Ehtolause on C-kielen kaltaisissa kielissä muotoa:
if (ehto) 
    lause;
Ehdon on oltava totuusarvoinen lauseke eli looginen lauseke.
Kielissä, joissa ei ole totuusarvoista tietotyyppiä (boolean) ehto arvioidaan kokonaisluvuilla 0 (epätosi) ja 1 (tosi).
HMS Sjöhästen (Shä, 1940)

Palveluskäyttö

Alus poistettiin palveluksesta 1. huhtikuuta 1963 ja se myytiin 1963 Ystadiin romutettavaksi.
Lauri Immonen

Lauri Immonen (2. syyskuuta 1913 Impilahti – 26. elokuuta 1979 Outokumpu) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija.
Laatokan Mantsinsaarelta kotoisin ollut Immonen asui sodan jälkeen Forssassa ja Tammelassa vuosina 1945-1976. Immonen kuvasi teoksissaan talvisodan tapahtumia Laatokan rintamalla käyttäen aineistona arkistojen asiakirjoja, päiväkirjoja sekä taisteluissa mukana olleiden henkilöhaastatteluja. Kirja Kaksi tykkiä : Mantsinsaari talvisodassa kertoi Mantsinsaaren taisteluista ja Unohdettujen rintama Petäjäsaaren taistelusta.
Immonen kirjoitti myös radiodokumentteja ja lehtiartikkeleita muun muassa Forssan Lehteen.
Moselle

Historia

Moselle oli yksi 83 departementista, jotka syntyivät Ranskan vallankumouksen yhteydessä 4. maaliskuuta 1790. Moselle muodostettiin osasta historiallista Lothringenin provinssia (nyk. Lorraine). Departementin rajat ovat kuitenkin muuttuneet useamman kerran.
Vuonna 1871 suurin osa Mosellen departementista liitettiin yhdessä Elsassin kanssa osaksi tuoretta Saksan keisarikuntaa ja Elsass-Lothringenin valtakunnanmaata. Uusi saksalainen Lothringenin hallintopiiri (saks. Bezirk Lothringen) muodostettiin entisen Mosellen pääosasta, Meurthen departementin koillisosista sekä Vosgesin departementin itäisimmästä kärjestä. Departementin Ranskalle jääneet länsiosat yhdistettiin Meurthen kanssa uudeksi Meurthe-et-Mosellen departementiksi. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Lothringenin hallintopiiri liitettiin sellaisenaan takaisin Ranskaan Mosellen departementtina, eikä departementtien rajoja palautettu entiselleen. Toisen maailmansodan saksalaismiehityksen aikana Moselle oli Elsassin tapaan alistettuna suoraan Saksan valtakunnan hallinnolle.
Historiallisista syistä varsinkin Mosellen pohjois- ja itäosissa puhutaan edelleen myös saksan kielen frankkilaismurteita, mutta puhujien lukumäärä on voimakkaassa laskussa.
Keskiluku

Esimerkki: lukujoukon {1, 1, 2, 3, 6, 7, 8} keskilukuja

Tämän esimerkin helpoin laskettava keskiluku on moodi: lukua 1 on enemmän kuin mitään muuta (2 kappaletta, kun kaikkia muita on vain 1), joten moodi on 1.
Esimerkkijoukon mediaania varten luvut järjestetään suuruusjärjestykseen, jolloin keskimmäiseksi asettuu luku 3. Tätä pienempiä (1, toinen 1 ja 2) ja suurempia (6, 7 ja 8) lukuja on yhtä paljon. Lukujen mediaani on siten 3.
Joukon lukujen summa on 28, joka jaettuna lukujen määrällä (7) on 4. Keskiarvo on siis 4.
Lukujen geometrinen keskiarvo on 7:s juuri lukujen tulosta 2016. Tulos on likiarvoltaan noin 2,9653. Nähdään, että tuloksen suuruusluokka on oikein, sillä se on lähellä lukua 3 ja 3*3*3*3*3*3*3 (3 potenssiin 7) = 2187, joka puolestaan on lähellä lukujen tuloa 2016.
Esimerkkijoukon harmoninen keskiarvo on joukon käänteislukujen keskiarvon käänteisluku . Tämä on noin 2,142.
Neliöllinen keskiarvo =  ≈ 4,84.
Arbeit macht frei

Arbeit macht frei on saksankielinen fraasi, joka merkitsee ”työ vapauttaa” tai ”työ tuo vapauden” (kirjaimellisesti ”työ tekee vapaaksi”). Se on mahdollisesti johdettu Raamatusta: ”Totuus tekee teistä vapaita”. Protestanttisen työetiikan myötä lauseesta kehittyi saksalaisten ja sveitsiläisten talonpoikien sanonta. Nykyään se on tunnettu ennen kaikkea natsiaikaisten keskitysleirien sisäänkäyntien iskulauseena.
Vuonna 1872 saksalainen kirjailija Lorenz Diefenbach käytti sanontaa romaanin nimenä, minkä vuoksi lause tuli tunnetuksi Saksan nationalistipiireissä. Weimarin hallitus käytti sitä työttömyysohjelmansa tunnuslauseena vuonna 1928. Sanonnan käyttöä jatkoi Saksan kansallissosialistinen työväenpuolue noustuaan valtaan vuonna 1933.

Keskitysleirit

Lause ”Arbeit macht frei” on nykyään etupäässä tunnettu natsien keskitysleireistä, mistä johtuu sen saama erittäin kielteinen sävy. Iskulause sijoitettiin yleensä leirin pääportille, joko halveksunnan osoituksena juutalaista kulttuuria kohtaan, ironisena pilana tai vankien työmoraalin kohottajana. Historioitsija Harold Marcuse jäljittää käytännön Theodor Eickeen, Dachaun keskitysleirin komentajaan, joka tiettävästi ensimmäisenä määräsi moton näin käytettäväksi.
Auschwitzin keskitysleirin ensimmäinen komendantti Rudolf Höss kuvaili vankilassa vuonna 1946 kirjoittamassaan omaelämäkerrassa Auschwitzin komendantti henkilökohtaista tulkintaansa lauseesta. Moton voi ymmärtää osana keskitysleirin ”kasvatustavoitetta” samalla tavalla kuin Heinrich Himmlerin ”kuuliaisuus, ahkeruus, rehellisyys, järjestys, siisteys, raittius, totuudenmukaisuus, uhrautuvaisuus ja rakkaus isänmaahan”. Nämä sanat oli kirjoitettu suurin kirjaimin ainakin Dachaun, Sachsenhausenin, Neuengammen ja mahdollisesti myös Buchenwaldin sekä Auschwitzin rakennusten seiniin tai katoille. Kirjoituksia ei ole säästynyt muuten kuin valokuvina.
Iskulauseen ”Arbeit macht frei” voi yhä nähdä Dachaun, Gross-Rosenin, Sachsenhausenin ja Theresienstadtin keskitysleirien pääporteissa. Buchenwaldin keskitysleirissä käytettiin poikkeuksellisesti fraasia ”Jedem das Seine” (saks. jokaiselle ansionsa mukaan), joka on lainaus Raamatusta ( II Aikakirja 6:30, 1 Kun 8:39).
Auschwitzin Arbeit macht frei -kyltti katosi joulukuussa 2009. Kyltti oli ruuvattu irti toisesta päästä ja revitty irti toisesta. Palasiksi katkottuna se löydettiin Pohjois-Puolasta kolme päivää myöhemmin.
Bornhövedin taistelu (1227)

Taustaa

Valdemar ja hänen edeltäjänsä ja vanhempi veljensä Knuut VI, olivat aiemmin valloittaneet Holsteinin, Mecklenburgin, Hampurin, Lyypekin, Ratzeburgin, ja Pommerin rannikon, mukaan lukien Rügenin saaren.

Taistelun kulku

Kronikan mukaan taistelu oli hyvin kiivas ja epätavallisen pitkä sekä verinen. Tanskan kuningas menetti toisen silmänsä ja useita ratsuja, mutta tanskalaisten armeija taisteli niin rohkeasti että voitto olisi ollut heidän, ilman Dithmarschenin miesten petosta. Taistelun käännekohdassa nämä liittyivät viholliseen, ja tanskalaiset joutuivat vetäytymään. Seuranneessa kaaoksessa Otto I ja Riben piispa jäivät vangeiksi. Otto lähetettiin Rostockiin missä hänet vangittiin linnoitukseen. Kuningas Valdemar pääsi pakoon taistelukentältä ja kokosi uuden armeijan, jonka avulla piti vihollisen aisoissa.

Seuraukset

Taistelun tuloksena Tanskan ja Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan raja siirtyi Elbeltä takaisin Eiderille, Slesvigin etelärajalle, missä raja pysyi vuoteen 1806 asti. Adolf IV sai takaisin Holsteinin kreivikunnan, ja siirtyi takaisin Saksin herttuan Albert I:n alaisuuteen. Dithmarschen vapautui tanskalaisten herruudesta ja palasi Bremenin ruhtinas-arkkipiispan alaisuuteen. Taistelun jälkeen ainoa Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan osa, joka jäi Valdemar II:n haltuun, oli Rügenin ruhtinaskunta.
Husebyn ruukki

Husebyn ruukki on ruukkialue Ruotsissa nykyisessä Alvestan kunnassa. 1620-luvulla Huseby siirtyi valtionamiraali Karl Karlsson Gyllenhielmille, joka käski perustaa sinne rautaruukin. Raudan käsittelyä tehtiin vuoteen 1930 asti, mutta valimo oli toiminnassa 1950-luvulle asti. Ruukinpatruuna Joseph Stephensin aikana (1867-1934) rauta- ja puuteollisuuden ohella kehitettiin maataloutta.
Psalmien kirja

Historia

Perinteisesti kaikkien psalmien ajateltiin olevan Daavidin kirjoittamia, mutta nykyiset tutkijat pitävät niitä useiden kirjoittajien tai kirjoittajaryhmien tuotoksena. Osa näistä kirjoittajista on tuntemattomia.
Suurin osa psalmeista alkaa johdannolla, joka mainitsee kirjoittajan, ohjeita kuorolle, ja/tai jotain alkuperäisestä tilanteesta, jolloin psalmi on laulettu, esimerkiksi:
»Daavidin psalmi. Daavid pakenee poikaansa Absalomia.» 
»Laulunjohtajalle. Säestetään kahdeksankielisillä soittimilla. Daavidin psalmi.» 
»Laulunjohtajalle. Korahilaisten virsi, rakkauslaulu. Lauletaan niin kuin "Liljat".» 
Näistä johdannoista ainoastaan 73 esittää kirjoittajaksi Daavidin. Joka tapauksessa on selvää, että psalmit on tallennettu kirjallisesti vasta 500-luvulla eaa., ja koska Daavid hallitsi noin vuonna 1000 eaa., häneltä peräisin olleiden psalmien on täytynyt säilyä suullisessa perimätiedossa vuosisatoja ennen niiden kirjallista tallentamista. Septuagintan versioissa johdannot ovat pidempiä, ja jokaisella psalmilla on johdanto. Septuagintan mukaisten johdantojen esimerkkejä:
»Daavidin psalmi, kun Daavid pakeni poikaansa Absalomia autiomaassa.Ps. 3 (Psalmit Septuagintan mukaan) » 
»Kokonaan. Niille, jotka vielä muuttuvat. Otsikoksi. Daavidin psalmi. Opetettavaksi. Silloin kun Daavid sytytti tuleen Syyrian Mesopotamian ja syyrialaisen Soban ja Joab palasi ja löi suolalaaksossa Edomin, yhteensä kaksitoistatuhatta miestä.» 
(Ps. 59 (Psalmit Septuagintan mukaan))
»Sapatinaatoksi. Kun maa oli saatu asutetuksi. Daavidin ylistyslaulu.» 
(Ps. 92 (Psalmit Septuagintan mukaan))
Psalmit 39, 62 ja 77 liittyvät Jedutuniin ja on tarkoitettu laulettavaksi hänen mukaansa tai hänen kuorossaan. Psalmit 50 ja 73-83 liittyvät puolestaan kuoronjohtaja Asafiin. Psalmit 42, 44-49, 84, 85, 87 ja 88 on omistettu "Korahin pojille". Toinen aikakirja 20:19 antaa ymmärtää, että he muodostivat korahilaisten laulajien johtoryhmän.
Lopullisesti Psalmien kirja on koottu noin vuonna 175 eaa.

Tunnettuja psalmeja

Psalmi 23 on tunnetuin psalmi ja yksi Raamatun tunnetuimmista kappaleista. Se alkaa sanoilla Herra on minun paimeneni, ei minulta mitään puutu. Hän vie minut vihreille niityille, hän johtaa minut vetten ääreen, siellä saan levätä. (KR 1992)
Psalmi 51 (Miserere) on tunnetuin kaikista katumuspsalmeista.
Psalmi 117 on Raamatun lyhin luku.
Psalmi 118 on Raamatun keskimmäinen luku, järjestyksessään 595. luku. Sen edellä on siis 594 lukua ja sen jälkeen 594 lukua.
Psalmi 119 on pisin kaikista psalmeista ja samalla Raamatun pisin luku. Se koostuu 176 jakeesta, ryhmiteltynä 8 jakeen ryhmiin, joista kukin alkaa yhdellä heprean 22:sta aakkosesta. Myös muissa psalmeissa on aakkosten mukaisia järjestelyjä.
Tottenham

Tottenham on kaupunginosa Pohjois-Lontoossa. Se kuuluu Haringeyn kaupunkipiiriin. Tottenham on yksi Iso-Britannian etnisesti monipuolisimmista alueista: siellä asuu 113 eri etnistä ryhmää.
Valioliigaseura Tottenham Hotspur FC on kotoisin Tottenhamista, ja seuran kotistadion on Tottenhamin Tottenham Hotspur Stadium. Tottenhamissa sijaitsee Tottenham Halen rautatie- ja metroasema.
Koordinaatisto

Koordinaatisto on geometrinen järjestelmä alueen kuvaamiseen ja sen mittasuhteiden, sijaintien tai muiden sellaisten ilmoittamiseen.
Koordinaatistossa yksikäsitteistä paikkaa eli pistettä kuvataan koordinaateilla. Koordinaatit voivat olla positiivisia tai negatiivisia. Pisteillä on yhtä monta koordinaattia kuin koordinaatistossa on ulottuvuuksia. Ulottuvuuksien ja niitä vastaavien koordinaattien niminä on useimmiten x, y ja z. X- ja y-akseleita kutsutaan myös joskus abskissaksi ja ordinaataksi.
Origo on suorakulmaisen koordinaatiston nollapiste, jossa kaikkien koordinaattien arvo on nolla ja koordinaatistoakselit leikkaavat toisensa.

Sylinterikoordinaatisto

Sylinterikoordinaatisto on kolmiulotteinen koordinaatisto, jossa x- ja y-tasossa käytetään napakoordinaatistoa ja sen lisäksi z-suunnassa karteesista z-koordinaattia. Koordinaatin muodostaa siis kolmikko (φ,r,z).
Käänteismuunnos karteesisesta koordinaatistosta sylinterikoordinaatteihin tapahtuu vastaavalla tavalla kuin napakoordinaatistossa.
Teologi

Teologi (kreik. θεολογικος) tarkoittaa sananmukaisesti ”sitä, joka ymmärtää Jumalan”. Varhaiskirkossa sana teologi olikin paljolti tässä käytössä. Nykyään sillä tarkoitetaan usein ainoastaan akateemista oppiarvoa.

Oppiarvo

Akateemisena oppiarvona teologi tarkoittaa teologian maisterin tutkinnon suorittanutta henkilöä.
José Batlle y Ordóñez

José Batlle y Ordóñez (1856–1929) oli Uruguayn presidentti vuosina 1903–1907 ja 1911–1915.
Batlle oli aikaisemman presidentin Lorenzo Batlle y Graun poika. Hän oli taustaltaan lehtimies, päivälehti El Dían perustaja. Hän kuului Colorado-puolueeseen ja oli aktiivinen militarismin vastustaja.
Kahden presidenttikautensa välisen ajan Batlle y Ordóñez vietti Euroopassa opiskelemassa hallintojärjestelmiä. Hän oli sosiaalidemokraatti ja ajoi voimakkaasti sosiaalisia uudistuksia kuten kahdeksan tunnin työpäivää, työttömyyskorvausta ja kansaneläkettä.
Gavdnjajávri

Gavdnjajávri on järvi, joka sijaitsee osittain Norjan Koutokeinossa ja osittain Øvre Anárjohkan kansallispuistossa. Järven pinta-ala on 3,84 km². Järvi kuuluu Tenojoen vesistöön.
Virpi Lehto

Virpi Mirjam Lehto (s. 13. huhtikuuta 1957 Jyväskylä) on suomalainen kuvataiteilija, joka on maalausten lisäksi tehnyt myös tilateoksia, ympäristötaidetta ja performansseja. Hän on opiskellut kuvataidetta Barcelonan yliopistossa vuosina 1982–1985, taidehistoriaa Jyväskylän yliopistossa vuosina 1992–1994, sekä täydentäviä taiteilijan erityisopintoja Lahden ammattikorkeakoulun Taideinstituutissa vuonna 2011. Lehto asuu maaseudulla Joutsassa.

Tyyli

Lehdon tyyliä voi kuvata muun muassa ekspressionistiseksi, symbolistiseksi, surrealistiseksi tai maagisen ulottuvuuden sisältäväksi etnotaiteeksi. Lehdon maalaukset ovat värikylläisiä ja niissä toistuvia aiheita ovat muun muassa nainen, ovet, portit ja rakennukset. Lehto maalaa useimmiten öljyväreillä, akvarelleilla ja tusseilla.
Anton Ahlström

Anton (Antti) Ahlström (7. syyskuuta 1869 Korpilahti – 5. marraskuuta 1932 Jyväskylä) oli kruununtorppari, metsätyönjohtaja sekä kansanedustaja (SDP).
Antti Ahlströmin vanhemmat olivat kruununtorppari ja seppä Albinus Ahlström sekä Anna Lena Aatamintytär. Vuodesta 1894 lähtien hänen puolisonsa oli Iida Sirkkala. Peruskoulutuksena Ahlströmillä oli kansakoulun oppimäärä. Hän oli käynyt myös metsänvartijakoulun Evolla. Hän toimi ennen kuolemaansa moninaisissa ammateissa, kuten kruununtorpparina, maanviljelijänä ja metsänvartijana kotipitäjäsään Korpilahdella sekä Muuramessa. Lisäksi hän toimi Jämsässä viisi vuotta metsätöiden johtajana.
Eduskuntaan Ahlström valittiin Hämeen läänin pohjoisesta vaalipiiristä vuosien 1908–1909 valtiopäiville. Hän oli jäsenenä sosialidemokraattisessa eduskuntaryhmässä. Eduskunnassa hän oli talousvaliokunnan jäsen. Hän oli myös Muuramen kunnanvaltuuston jäsen.
Osun

Osun on yksi Nigerian 36 osavaltiosta. Se sijaitsee maan länsiosassa. Osunin pinta-ala on 9 251 neliökilometriä. Vuoden 2006 väestönlaskennan alustavien tulosten mukaan Osunissa oli noin 3 423 000 asukasta. Suurin väestöryhmä ovat jorubat. Jorubien kulttuurin keskeinen paikka Ife sijaitsee Osunissa.
Osunin pääkaupunki on Osogbo. Osavaltio on saanut nimensä Osun-joesta.
Marilyn Hacker

Marilyn Hacker (s. 27. marraskuuta 1942 Bronx, New York) on yhdysvaltalainen runoilija. Vuonna 1975 julkaistu ensikokoelma Presentation Piece toi hänelle Kansallisen kirjapalkinnon. 
Hacker kasvoi juutalaisten vanhempien tyttärenä. Hän valmistui New Yorkin yliopistosta ja oli yhdeksäntoista vuoden ajan naimisissa tieteiskirjailija Samuel R. Delanyn kanssa. Hänellä on vuonna 1974 syntynyt tytär. Hän on avoimesti bi.
Hyde Park

Hyde Park on Lontoon suurin kuninkaallinen puisto. Alun perin se oli kuningas Henrik VIII:n metsästysmaa, jonka hän hankki Westminster Abbeyn munkeilta vuonna 1536. Puistossa on 137 hehtaaria puita ja ruohoa, mahdollisuus veneillä ja uida Serpentine-järvessä sekä ratsastaa Rotten Row’lla. Puistossa sijaitsevat myös Speakers’ Corner ja kaunis puutarha, joka ympäröi edesmenneen Walesin prinsessa Dianan asuntoa, Kensingtonin palatsia.
Hyde Park ulottuu Serpentine-järveen, jonka länsipuolella ovat Kensingtonin palatsin puutarhat. Itse järvi luotiin 1730-luvulla Yrjö II:n vaimon kuningatar Carolinen käskystä. Puistossa on muistomerkki prinsessa Dianalle ja Holocaust-muistomerkki. Myös nykytaiteen Serpentine Gallery -museo sijaitsee Serpentinen rannalla.
Puistossa sijaitsee tunnettu alue ”Speakers’ Corner”, jossa kuka tahansa voi sunnuntaisin pitää puheen.

Tapahtumia

Puistossa on järjestetty monia tilaisuuksia. Siellä juhlittiin vuonna 1814 Napoleonin kukistumista ja pidettiin Lontoon maailmannäyttely vuonna 1851, jolloin Crystal Palace pystytettiin puiston maille.
Hyde Parkissa on myös järjestetty monia rock-konsertteja. Esiintyjinä ovat olleet muun muassa Jethro Tull (1968), Blind Faith (1969), The Rolling Stones (1969), King Crimson (1969), Pink Floyd (1970), Roy Harper (1971), The Who (1973), Eric Clapton (1996), Bon Jovi (2003), Red Hot Chili Peppers (2004), Queen ja Paul Rodgers (2005) ja Foo Fighters (2006). Queenin konsertissa vuonna 1976 oli yli 150 000 kuuntelijaa. Myös The Beatles on esiintynyt Hyde Parkissa. Live 8 -konsertti järjestettiin Hyde Parkissa 2. heinäkuuta 2005.
Puistossa on järjestetty useita mielenosoituksia aina naisten äänioikeuden vaatimisesta Irakin sodan vastustamiseen.

Muuta

Hyde Park on keskeisessä asemassa John Galsworthyn romaanitrilogiassa Forsytein taru, jossa se toimii yhtenä Forsytein mahtisuvun tragedian näyttämönä. Kirjassa sanotaan, että suvun vanhin sukupolvi vartioi kuninkaallista puistoa asuessaan Hyde Parkin joka laidalla.
Nelli Kim

Nellja Vladimirovna (Nelli) Kim (ven. Нелля Владимировна "Нелли" Ким, s. 29. heinäkuuta 1957 Šurab) on entinen neuvostoliittolainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja. Hän kilpaili Montréalin 1976 olympialaisten parhaan naisvoimistelijan tittelistä romanialaisen Nadia Comănecin kanssa sekä voitti henkilökohtaisissa lajeissa kolme maailmanmestaruutta ja kaksi Euroopan-mestaruutta.
Tadžikistanissa syntynyt mutta Kazakstanissa kasvanut ja voimistelu-uransa aloittanut Kim voitti Montréalin 1976 olympialaisissa neljä mitalia. Kultaa hän voitti joukkuekilpailussa, hypyssä (pistein 19,800) ja permannolla (19,850) sekä hopeaa kahdeksanottelussa (78,675). Nojapuilla hän sijoittui kuudenneksi (19,225). Toisissa olympialaisissaan Moskovassa 1980 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa sekä pistein 19,875 Nadia Comănecin kanssa jaetun kultamitalin permannolla. Moniottelussa hän sijoittui pistein 78,425 viidenneksi ja nojapuilla pistein 19,725 kuudenneksi.
Ensimmäiset arvokisamitalinsa Kim saavutti Varnan MM-kilpailuissa 1974. Tuolloin hän voitti kultaa joukkuekilpailussa sekä sai pronssia puomilla. Strasbourgin MM-kilpailuissa 1978 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa, permannolla ja hypyssä sekä saavutti hopeaa moniottelussa. Fort Worthin MM-kilpailuissa 1979 hän voitti kultaa moniottelussa ja saavutti hopeaa joukkuekilpailussa, permannolla ja puomilla sekä pronssia hypyssä.
Kim voitti Euroopan-mestaruuden permannolla Skienissä 1975 sekä hypyssä Prahassa 1977.
Kim avioitui vuonna 1977 valkovenäläisen voimistelijan Vladimir Atšasovin kanssa. Tämä liitto päättyi eroon, ja Kimin toinen aviomies on ratapyöräilyn olympiavoittaja Valeri Movtšan.