google/wiki40b huggingface dataset:
Tulimaanorneero

Levinneisyys

Tulimaanorneeroa tavataan Argentiinan ja Chilen eteläosissa sekä Falklandinsaarilla. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ancient History Encyclopedia

Ancient History Encyclopedia on vuonna 2009 perustettu antiikin historian verkkotietosanakirja. Sivuston tarkoituksena on kohottaa historian opetuksen tasoa vapaasti käytettävän ja luotettavan aineiston avulla. Sen on perustanut Jan van der Crabben, ja sen kotipaikka on Horsham Britanniassa. Sivusto on saanut kiitosta eri tahoilta, ja sitä suosittelevat muun muassa yhdysvaltalainen School Library Journal ja Euroopan komission Open Education Europa initiative. Se on saanut EURidin .eu Web Award -opetuspalkinnon.
Viherpikkuelenia

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan viherpikkuelenia on noin 14 cm. Selästään laji on väritykseltään oliivinvihreä ja siivet ovat harmahtavanruskeammat. Pää on linnulla harmaa ja päässä on valkoinen silmäkulmajuova ja valkeat renkaat silmien ympärillä. Viherpikkuelenian kurkku on harmaa ja rinta sekä vatsa ovat väriltään keltaiset. Ulkonäöltään viherpikkuelenia muistuttaa pikkueleniaa (Myiopagis gaimardii), jolla on kuitenkin selkeä siipijuova.

Levinneisyys ja elinympäristö

Keski-Amerikassa viherpikkuelenian levinneisyysalue ulottuu Meksikosta Panamaan. Laji on muuttomatkoillaan harhautunut kerran Texasiin vuonna 1985. Etelä-Amerikassa lajia tavataan Kolumbiasta Venezuelaan. Ecuadorin länsiosista, Brasiliasta Paraguayn itäosiin, Pohjois-Argentiinaan, ja Perun ja Bolivian itäosiin. Suuresta osasta Amazoniaa laji kuitenkin puuttuu. Linnun elinympäristöä ovat kuivahkot lehtimetsät, metsien reunamaat ja pensaikot. Viherpikkuelenia liikkuu yleensä yksinään eikä liity sekaparviin. Viherpikkuelenian elinympäristöt sijaitsevat yleensä alle 1 300 metrin korkeudella merenpinnasta.
Piiloleikki

Piiloleikki eli piilosilla olo tai kuurupiilo on suosittu lasten leikki, jossa tarkoituksena on etsiä lähiympäristöön tai -maastoon piiloutuneita leikkijöitä.

Säännöt

Yksi leikkijöistä valitaan etsijäksi. Leikin ensimmäisen kierroksen valinta tapahtuu yleensä lorun, arvonnan tai lyhyen kilpajuoksun avulla. Etsijäksi valittu jää odottamaan ennalta sovittuun paikkaan samalla, kun muut leikkijät etsivät piilopaikan. Jokaisen on piilouduttava eri paikkaan. Etsijä laskee sovittuun lukuun asti ja sen jälkeen lähtee etsimään muita. Jos joku löytää toisen henkilön, hän sanoo esimerkiksi "Kari nähty!".
Se pelaaja, joka löydetään ensimmäisenä, on seuraava etsijä.
Pele Koljonen

Pelaajaura

Koljonen on Kuopion Palloseuran kasvatti. Hän teki Veikkausliiga-debyyttinsä 13. elokuuta 2006 ottelussa KuPS–HJK. Kaudella 2006 hän edusti myös KuPSin Kakkosessa pelannutta reservijoukkuetta KuPS Akatemiaa.
Koljonen vakiinnutti paikkansa KuPSin edustusjoukkueen avauksessa kaudella 2007 pelaten Ykkösessä 25 ottelussa. Koljonen oli kahdeksalla maalillaan sarjan 10. paras ja joukkueensa toiseksi paras maalintekijä KuPSin noustessa takaisin Veikkausliigaan. Kaudella 2009 Koljonen valittiin Veikkausliigan elokuun tähdistöjoukkueeseen KuPSin hyökkääjä Dickson Nwakaemen ohella.
Kaudeksi 2010 Koljonen siirtyi Myllykosken Palloon, jonka kanssa hän teki kaksivuotisen sopimuksen. Ensimmäisellä MYPA-kaudellaan hän teki kuusi maalia 24 ottelussa. Maaliskuussa 2011 Koljonen loukkaantui taklaustilanteessa MYPAn ja Kolmosen Nokian Palloseuran välisessä Suomen cupin ottelussa. Hän ei palannut pelikentille kauden 2011 aikana, ja nilkan nivelhaarukan repeämä päätti lopulta hänen uransa pääsarjatasolla. Kaikkiaan Koljonen ehti pelata Veikkausliigassa 76 ottelussa, joissa hän teki 17 maalia.
Koljonen teki paluun kentille kaudella 2012 edustaen Nelosessa pelannutta kuopiolaista MPR:ää 13 ottelussa tehden niissä 25 maalia. Lisäksi Koljonen esiintyi kaudella 2012 myös Kolmosen SC KuFu-98:ssa neljässä ottelussa. Kaudella 2013 Koljonen toimi MPR:n pelaajavalmentajana pelaten 11 ottelussa ja tehden 17 maalia.
Seurajoukkueiden ohella Koljonen pelasi Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa.

Valmennusura

Koljonen on toiminut kaudesta 2013 alkaen pelaamisen ohella Manhattan Project Kuopion päävalmentajana.
Vuonna 2016 Koljonen aloitti B-junioreiden  valmentamisen Iisalmelaisessa Pallo-Kerho 37 ssä, joita hän valmenti vuoden 2017 loppuun.
Tällä hetkellä hän toimii  PK-37n edustusjoukkueen toisena valmentajana.

Yksityiselämä

Pele ja hänen kaksoisveljensä Ali ovat jalkapalloilija Atik Ismailin poikia. Pele meni kihloihin syyskuussa 2015 jääkiekkoilija Kasperi Kapasen äidin Petra Kapasen kanssa.
Mitra

Mitra eli piispanhiippa on kristinuskon tietyissä suuntauksissa piispan tai apotin käyttämä päähine. Mitraa käytetään useimmiten katolisessa kirkossa, ortodoksisessa kirkossa sekä luterilaisessa ja anglikaanisessa kirkossa.

Itäisessä kristikunnassa

Ortodoksisessa kirkossa mitra on kupumainen, melko kookas, koristeltu päähine, jota käyttävät piispat ja eräillä alueilla (yleensä ei Suomessa) myös mitrarovastit ja arkkimandriitat. Poikkeuksena tästä säännöstä on Suomessa Valamon luostarin igumenin oikeus käyttää mitraa.
Piispan mitrassa on yleensä päälaella jalokivistä tehty risti, alempien mitraan oikeutettujen mitroissa ei. Samoin Suuren paaston aikana käytettävissä mustissa piispan mitroissa ei yleensä ole jalokiviristiä. 
Mitra symboloi Kristuksen orjantappurakruunua. Alun perin se oli Bysantin keisarin kruunu, mutta sen käyttöoikeus myönnettiin ansioituneille piispoille jo varsin varhaisessa vaiheessa. 
Mitrat tehdään yleensä jokaiselle piispalle erikseen; joillakin, kuten vain lyhyen aikaa vaikuttaneella isä Joensuun piispa Aleksilla (Pertti Rantala), oli vain yksi; sen tekivät hänelle Lintulan luostarin nunnat vihkimislahjaksi. Tämä mitra myös laskettiin hänen mukanaan hautaan.
Samoin Joensuun piispa, myöhempi Helsingin isä metropoliitta Tiihon (Veikko Tajakka) käytti useimmiten mitran sijaan mustaa munkinpäähinettä, klobukkia; mitraa hän piti vain pääsiäispalveluksissa. Tämä johtui todennäköisesti siitä, että vihkiydyttyään munkiksi ennen piispaksi vihkimistä hänestä tuli varsin ankara askeetti, jonka kohdalla kilvoituselämä ei hakenut mitään kompromisseja. 
Mitran muoto saattaa vaihdella piispan asemasta riippuen; esimerkiksi patriarkan tai Pyhän Synodin jäsenen mitra voi olla eri mallinen kuin arkkipiispan. Tällaisen mitran sai mm. Suomen entinen isä arkkipiispa Johannes (Vilho Rinne) kun hänet nimitettiin Nikean metropoliitaksi. 
Samoin isä arkkipiispa Paavalille (Yrjö Olmari) tehdyt monilukuiset mitrat ovat edelleen tallessa Ortodoksisessa kirkkomuseossa; pitkän virkakautensa aikana hän sai niitä myös lahjoituksina eri kirkoilta. Vuoden 1972 vakavan sairastumisen jälkeen hänelle tehtiin myös uusia entistä kevytrakenteisempia mitroja ja jumalanpalveluspukuja. 
Piispa saa mukaansa hautaan yhden valkoisista mitroistaan – pääsääntöisesti sen, jonka on saanut piispaksi vihkimisensä yhteydessä. 
Alkuseurakunnan perinnettä seuraavassa Jaakobin liturgiassa ei mitraa bysanttilaisen perinteen osana käytetä.
Dino Baggio

Dino Baggio (s. 24. heinäkuuta 1971, Camposampiero, Italia) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Baggio edusti urallaan seuratasolla kotimaassaan Torinoa, Internazionalea, Juventusta, Parmaa, Laziota ja Anconaa sekä Englannissa Blackburnia. Hän saavutti Juventuksen riveissä yhden UEFA Cupin voiton sekä Parman riveissä kaksi UEFA Cupin voittoa ja yhden Italian Cupin voiton.
Baggio pelasi Italian maajoukkueessa 60 ottelua ja teki niissä seitsemän maalia vuosina 1991–1999. Hän kuului Italian joukkueeseen  vuoden 1994 MM-kisoissa, vuoden 1996 EM-kisoissa ja vuoden 1998 MM-kisoissa.
Daniel Sickles

Daniel Edgar Sickles (20. lokakuuta 1825 – 3. toukokuuta 1914) oli värikäs ja kiistelty yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko, Unionin kenraali Yhdysvaltain sisällissodassa ja diplomaatti.
Sickles kuoli vuonna 1914 ja hänet on haudattu Arlingtonin sotilashautausmaalle Virginiaan.

Politiikka

Sickles opiskeli lakia New Yorkin kaupunginyliopistossa ja lähti vuonna 1847 mukaan politiikkaan ja oli mukana politiikassa aina vuoteen 1896 asti. Tänä aikana hän työskenteli muun muassa Yhdysvaltain edustajainhuoneessa, Yhdysvaltain diplomaattina ensin Britanniassa ja myöhemmin Espanjassa sekä useissa eri rooleissa New Yorkin kaupungin ja osavaltion paikallispolitiikassa. Politiikassa hänet muistetaan parhaiten New Yorkin keskuspuiston maa-alueen ostamisesta.

Philip Barton keyn surma

Helmikuussa 1859 Sickles ampui ja surmasi vaimonsa rakastajaksi epäilemän Philip Barton Keyn, Francis Scott Keyn pojan. Oikeudenkäynnissä hänestä tuli ensimmäinen tilapäisen mielenhäiriön perusteella vapautettu syytetty Yhdysvaltojen historiassa.

Sotilasura

Sickles toimi Yhdysvaltain sisällissodassa ensin everstinä, mutta kohosi sodan kuluessa kenraalimajuriksi. Gettysburgin taistelun ensimmäisenä päivänä hän kuitenkin siirsi 3. armeijakuntansa sellaisiin asemiin, että se tuhoutui kokonaan. Hänen toimintansa on yhä keskustelun alaisena.
Sodan jälkeen Sickles toimi Pohjois- ja Etelä-Carolinan sotilaskuvernöörinä, mutta presidentti Andrew Jackson ei ollut tyytyväinen hänen toimintaansa, minkä takia hänet siirrettiin vuonna 1867 syrjään tehtävästä. Kaksi vuotta tämän jälkeen Sickles erosi armeijasta virallisesti.
Puolijäykkärunkoinen ilmalaiva

Puolijäykkärunkoinen ilmalaiva on ilmalaiva, joka pysyy muodossaan osittain nostekaasun paineen ja osittain kiinteän tukirakenteen avulla. Puolijäykässä ilmalaivassa on kölirakenne, johon on kiinnitetty aluksen moottorit ja gondoli. Nykyään käytössä oleva Zeppelin NT on puolijäykkärunkoinen ilmalaiva.
Mustarotta

Ulkonäkö ja koko

Nimestään huolimatta lajia tavataan useina värimuunnoksina. Väri vaihtelee tavallisesti mustasta vaaleanruskeaan, ja vatsapuoli on vaaleampi. Keskipituus on noin 20 cm ja häntä on suunnilleen muun ruumiin pituinen. Tyypillinen paino on noin 200 grammaa.  Mustarotta on erittäin ketterä kiipeilemään ja pyrkii pakenemaan ylöspäin. Mustarotta ei ole erityisen hyvä uimaan. Mustarotta elää noin nelivuotiaaksi. Rotat elävät laumoissa, joissa voi olla jopa 60 jäsentä.

Levinneisyys ja elinympäristö

Mustarotta on alkujaan peräisin Aasiasta, mahdollisesti Intian ja Indokiinan alueelta. Ne ovat levinneet vieraslajina ihmisten mukana, ja asuttavat etenkin rannikkoseutuja. Siksi niitä kutsutaan joskus laivarotiksi. Mustarotta on yleinen trooppisilla alueilla, mutta lauhkeassa ilmastossa isorotta on moni paikoin syrjäyttänyt sen. Tropiikissa mustarotat ovat paikoitellen aiheuttaneet paljon vahinkoa alueiden alkuperäiselle luonnolle, ja lajia pidetäänkin yhtenä maailman sadasta haitallisimmasta vieraslajista.

Mustarotta ja ihminen

Rottia on kautta aikojen pidetty länsimaisessa kulttuurissa inhottavina ja likaisina olentoina. Ne ovat tuhoeläimiä ja ovat olleet ainakin osasyyllisiä tappavien kulkutautien leviämisessä. 1300-luvulla Euroopassa riehunut keuhko- ja paiserutto musta surma levisi oletettavasti mustarotissa eläneiden kirppujen puremien kautta. Kiinalaisessa kulttuurissa rottaa on kuitenkin pidetty pyhänä. Se on jumala Gandeshin esiintymishahmo. Lisäksi se on kiinalaisen horoskoopin ensimmäinen merkki. Sanotaan myös, että rotta toi riisin lahjaksi ihmisille.
Toivo Maunu

Toivo Johannes Maunu ent. Jussila (27. joulukuuta 1893 Akaa – 12. elokuuta 1966) oli suomalainen jääkärilääkintäkapteeni. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Jääkäritykistössä. Varsinaisen elämäntyönsä hän teki Suomen puolustusvoimain Ilmavoimissa ja ilmapuolustuksen parissa. Myöhemmin armeija koulutti hänestä eläinlääkärin.

Perhe ja koulutus

Maunun vanhemmat olivat maanviljelijä Kalle Jussila ja Vilhelmiina Mikkola. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1929 Elsa Vilhelmiina Pelkosen kanssa. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen reaalilyseosta vuonna 1912 ja liittyi Hämäläis-osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopistossa ja suoritti lääketieteen alkututkinnon vuonna 1914 ja eläinlääkäritutkinnon Dresdenin eläinlääkärikorkeakoulussa vuonna 1922.

Jääkärikausi

Maunu liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 7. tammikuuta 1916, josta hänet siirrettiin 12. joulukuuta 1916 pataljoonan haupitsipatteriin. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Saksassa olo aikanaan hän suoritti opintomatkan 9. toukokuuta -19. elokuuta 1917 välisenä aikana.

Suomen sisällissota

Maunu astui Suomen armeijan palvelukseen varavääpeliksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan Jääkäritykistön 1. patteriin, missä joukossa hän osallistui taisteluihin Messukylässä ja Tampereella. Tampereen valtauksen jälkeen hänet sijoitettiin tykistön uudelleen järjestelyssä vasta perustetun Jääkäritykistöprikaatin 1. jääkäripatteriston 1. patteriin ja osallistui sen mukana Viipurin valloitukseen.

Sisällissodan jälkeinen aika

Maunu palveli sisällissodan jälkeen Suomen tykistökoulussa, josta hänet siirrettiin syyskuussa vuonna 1918 Suomen senaatin sota-asiaintoimituskunnan eläinlääkintäosastolle, mistä hänet lähetettiin lokakuussa vuonna 1918 opintomatkalle Dresdenin eläinlääkärikorkeakouluun. Maunu erosi armeijan palveluksesta 1. huhtikuuta 1920 ja työskenteli sen jälkeen yksityisenä eläinlääkärinä Tampereella vuodesta 1922 alkaen vuoteen 1947 saakka. Omien töidensä ohella hän hoiti lyhyitä aikoja Tampereen teurastamon tarkastuseläinlääkärin toimia.
WasaGroup

Historia

WasaCon on osallistunut Kokkolan keskustakorttelin suunnittelukilpailun voittaneeseen DoReMi-suunnitelmaehdotukseen.

Liikevaihto

Vuonna 2016 WasaGroupin liikevaihto oli 66 miljoonaa euroa. WasaGroup tavoittelee 100-120 miljoonan euron vuotuista liikevaihtoa.

Kiinteistökehitysrahastot

WasaGroup hallinnoi WGF-nimisiä kiinteistökehitysrahastoja.
Custer Channel Wing

CCW-1

Ensimmäinen sarjan lentokone CCW-1 joka oli yksipaikkainen ja kahdella 75 hv:n Lycoming O-145 moottorilla varustettu prototyyppi. Se suoritti ensilentonsa 12. marraskuuta 1942. Lento sujui muuten hyvin, mutta laskun jälkeen yksi laskutelineistä romahti. Lentokone on edelleen nähtävissä National Air and Space Museumissa.

CCW-2

CCW-1:stä kehitetty CCW-2 oli edeltäjästään kehitetty, tehokkaampi versio. Se suoritti ensilentonsa 3. heinäkuuta 1948 ja sitä testattiin noin sata tuntia. 
CCW-3 ja CCW-4 nimiä ei koskaan käytetty.

CCW-5

1950-luvun alussa Custer Channel Wing yhtiön tavoitteena oli kehittää viisipaikkainen CCW-5 malli, joka oli tarkoitettu kaupalliseksi tuotteeksi. Ensimmäisen prototyypin suunnitteli Baumann Corporation ja sen rakensi Custer. Sen voimanlähteenä oli kaksi 225 hv:n Continental O-470 moottoria. Ensimmäinen lento tehtiin 13. heinäkuuta 1953.
Seuraavan mallin rakensi Custer Channel Wing Corpin tehdas. Kone lensi ensilentonsa 19. kesäkuuta 1964. CCW tuotannon toimitukset oli tarkoitus aloittaa vuonna 1965, mutta siihen ei koskaan päästy.
Linda Emond

Linda Emond (s. 22. toukokuuta 1959) on yhdysvaltalainen näyttelijä. 
Emond tunnetaan muun muassa televisiosarjasta Kova laki ja sen spin-offeista. Hän on kuitenkin suorittanut myös elokuvarooleja, joiden joukossa ovat osat teoksissa North Country (2005) ja Stop-Loss (2008). 
Emond on teatterityöstään ollut ehdolla kahden Drama Desk -palkinnon ja yhden Tony-palkinnon saajaksi.
Artefakti

Artefakti (latinan sanoista arte + factum ’taidolla tehty’) tarkoittaa keinotekoista esinettä (vastakohtana luonnon muodostamalle kohteelle, luonnonesineelle eli ekofaktille). Arkeologiassa sanalla tarkoitetaan mitä tahansa ihmisen tekemää esinettä tai rakennelmaa.
Lääketieteessä artefaktilla tarkoitetaan tutkimuslöydöstä, joka ei johdu tutkittavasta kohteesta vaan esimerkiksi tutkimusmenetelmän virheestä tai näytteen saastumisesta.
Tietotekniikassa artefaktilla viitataan usein näkyvään tai kuultavaan virheeseen. Käsite on käytössä etenkin häviöllisten pakkausmenetelmien yhteydessä.
Tuotantotaloudessa artefaktilla viitataan jonkin toimijan tietoisesta ja suunnitelmallisesta toiminnasta seuraavaan tulokseen.
Sanalle artefakti on ehdotettu varsinkin estetiikan alalla kotoperäisiä vastineita tekoesine, teennös ja tekotuote.
Evli Pankki

Historia

Carl Ahlström, Henrik Andersin, Roger Kempe ja Thomas Thesleff perustivat Pankkiiriliike Evli Oy:n vuonna 1985. Yhtiö kasvoi 1980–1990-luvuilla nopeasti ja vuosituhannen loppuun mennessä Evli oli Helsingin pörssin lisäksi Tukholman ja Kööpenhaminan pörssin sekä Eurex-johdannaispörssin jäsen. Evlin markkinaosuus oli Helsingin pörssissä noin 15 prosenttia ja henkilöstöä oli lähes 250 henkilöä. Yhtiö vakiinnutti asemansa toimien esimerkiksi vuonna 2000 pääneuvoantajana seitsemälle Helsingin pörssiin sinä vuonna listautuneista yhteensä 16:sta uudesta yhtiöstä.
Vuonna 2001 yhtiö sai pankkitoimiluvan ja siitä tuli Evli Pankki Oyj, josta muodostui varainhoito- ja investointipankki. Vuosina 2005–2006 pankissa toteutettiin strategian muutos, minkä seurauksena Evli alkoi keskittyä liiketoiminnassa erityisesti yksilöllisten varainhoitopalvelujen tarjoamiseen. Maunu Lehtimäki nimitettiin samoihin aikoihin Evli Pankin toimitusjohtajaksi vuonna 2006.
Konserni laajeni 2000-luvulla orgaanisen kasvun ja lukuisten yrityskauppojen kautta. Vuonna 2000 Evli laajensi toimintaansa Ruotsiin perustamalla sivuliikkeen Tukholmaan. Baltian maihin Evli laajentui vonna 2002 ostamalla investointipankki AS Suprema Securitiesin (myöhemmin Evli Securities AS). Samana vuonna yhtiö vahvisti Corporate Finance -liiketoimintaansa ostamalla Suomessa, Ruotsissa ja Tanskassa toimineen Arthur Andersenin Corporate Finance -liiketoiminnan. Vuonna 2007 Evli laajensi tuotevalikoimaansa ostamalla osuuden Evli Alexander Management Oy:stä, joka tarjoaa osakepohjaisten kannustinjärjestelmien hallinnointipalveluita suomalaisille listayhtiöille. Kansainvälinen kasvu jatkui vuonna 2008, kun Evli laajensi toimintaansa Venäjälle hankkimalla omistukseensa 49,9 prosentin osuuden yritysjärjestelyihin liittyviä neuvontapalveluja tarjoavasta, Venäjällä toimivasta Avanko Oy:stä, joka siirtyi vuonna 2011 täysin yhtiön omistukseen.
Vuonna 2009 Evli osti Carnegien Suomen varainhoitotoiminnot ja solmi samalla yhteistyösopimuksen Carnegien kansainvälisten sijoitusrahastojen edustamisesta ja jälleenmyynnistä Suomessa. Pääomamarkkinat-liiketoiminnan vahvistamiseksi yhtiö osti 70 prosenttia osake- ja korkojohdannaisten välityspalveluita tarjoavasta KKM Partners Oy:stä (myöhemmin Evli Optiot Oy) vuonna 2011. Evlin hankittua myös yhtiön vähemmistöosakkeet yhtiö sulautui Evli Pankkiin vuonna 2014. Vuonna 2013 Evli vahvisti varainhoitoliiketoimintaansa ja hankki 91 prosentin omistusosuuden turkulaisesta Aurator Varainhoito Oy:stä.

Listautuminen Helsingin pörssiin

Vuoden 2015 lopulla Evli ilmoitti listautuvansa Helsingin pörssin päälistalle. Se laski liikkeelle B-osakkeita, joilla on vain vähän äänivaltaa. Äänivaltaisista A-sarjan osakkeista yli puolet on pääomistajien hallussa, joita ovat Henrik Andersin sekä Ingmanin ja Thesleffin perheet. Listautumisannilla se keräsi 14,2 miljoonaa euroa.
John Blackwood McEwen

Sir John Blackwood McEwen (1868 Hawick – 1948) oli skotlantilainen säveltäjä. Hän valmistui vuonna 1888 Master of Arts -arvolla Glasgow’n yliopistosta. Hän jatkoi opintojaan Royal Academy of Musicissa Lontoossa. Vuonna 1895 hän sai nimityksen South Parish Churchin kuoromestariksi Greenockissa; hän opetti tällöin Athenaeum School of Musicissa Glasgow’ssa.
Vuonna 1898 McEwen palasi Royal Academy of Musiciin harmonian ja sävellyksen professorina. Hän toimi sen rehtorina vuosina 1924–1936. Hänet lyötiin ritariksi vuonna 1931, ja hän sai oikeustieteen kunniatohtorin arvon Glasgow’n yliopistosta vuonna 1933. Hänen tunnetuin teoksensa on Solway Symphony. Geoffrey Tozer levytti Chandos Recordsille albumin hänen pianosävellyksiään.
Iranin vaakuna

Iranin vaakuna on Iranin kansallistunnus lipun ja kansallislaulun ohella. Se on ollut käytössä vuoden 1980 vallankumouksesta lähtien. Sen on suunnitellut Hamid Nadimi. 
Symboli koostuu neljästä kuunsirpistä ja miekasta. Kuunsirpit muodostavat tyylitellyn version arabiankielisestä sanasta Allah, ﺍﷲ.
Kuvan viisi osaa symboloivat islamin viittä peruspilaria.
Felix Moncla

Luutnantti Felix Eugene Moncla Jr. (21. lokakuuta 1926 - oletettu kuolleen 23. marraskuuta 1953) oli Yhdysvaltojen ilmavoimien lentäjä, joka katosi suorittaessaan tehtävää Yläjärvellä vuonna 1953. Tämä tunnetaan myös Kinrossin tapauksena, sillä Moncla oli ennen katoamistaan toimeksiannolla Kinrossin tukikohdassa.
Albinos

Albinos (muinaiskreikaksi Ἀλϐίνος) (n. 150) oli antiikin kreikkalainen keskiplatonilainen filosofi, joka eli Smyrnassa ja oli Galenoksen aikalainen.
Albinokselta tunnetaan lyhyt tutkielma nimeltä Johdanto Platonin dialogeihin. Selvitettyään dialogin luonteen, jota hän vertaa draamaan, kirjoittaja jakaa Platonin dialogit neljään luokkaan, loogisiin, kriittisiin, fysikaalisiin ja eettisiin dialogeihin, ja mainitsee myös nykyisin useimmiten käytetyn jaon tetralogioihin eli neljän dialogin ryhmiin. Hän neuvoo, että Alkibiades, Faidon, Valtio ja Timaios tulisi lukea sarjaksi.
Boethius ja Cassiodorus mainitsevat latinaksi kirjoittaneen Albinoksen (tai Albinuksen), joka kirjoitti musiikista ja geometriasta. Kyseessä saattaa olla eri henkilö.
Albinos on joskus sekoitettu Alkinoukseen. Saksalainen tutkija Jacob Freudenthal laittoi 1800-luvulla Alkinouksen teoksen Platonismin käsikirja Albinoksen nimiin. John Wittaker on kuitenkin kumonnut tämän vuonna 1990.
Karhunpesäkivi

Karhunpesäkivi on Inarin Myössäjärvellä Ivalo–Inari-maantien varrella sijaitseva suuri siirtolohkare, joka on sisältä ontto. Karhunpesäkivi on Suomen suurin tafoni, joka on syntynyt kiven sisuksen rapautuessa vähitellen veden ja lämpötilavaihteluiden vaikutuksesta. Onkalon seinämillä ja katossa on kennomaista pintaa, joka syntyy heikomman kiviaineksen rapautuessa pois vahvemman ympäriltä. Karhunpesäkiven onkalo ei siis ole nurin päin kääntynyt hiidenkirnu, kuten joissakin lähteissä väitetään. Karhunpesäkiven luokse johtaa polku ja sisällä olevaan luolaan pääsee kiven juurella olevasta aukosta.
Kiven kerrotaan saaneen nimensä siitä, että lumimyrskyssä eksynyt lappalainen oli mennyt luolaan suojaan ja nukahtanut sinne. Herättyään hän huomasi, että samassa luolassa oli talviuntaan viettävä karhu. Karhu ei onneksi herännyt ja mies pääsi poistumaan luolasta myrskyn laannuttua.
Viktor Gorbatko

Elämäkerta

Hän kävi keskikoulun ja astui asepalvelukseen. Vuodet 1952–1956 hän oli sotilaslentokoulutuksessa. Sen jälkeen hän palveli Neuvostoliiton ilmavoimissa opiskellen eteenpäin.

Vostok ja Voshod

Maaliskuussa 1960 Gorbatko ja 19 muuta sotilaslentäjää valittiin Neuvostoliiton ensimmäiseen kosmonauttiryhmään. Hän ei kuitenkaan päätyneet ensimmäisten kuuden joukkoon, jotka lensivät ensimmäisinä. Näissä missioissa hän toimi lennonjohdossa ja kuului varamiehistöihin, muttei lentänyt avaruuteen.

Saljut ja Interkosmos

7. helmikuuta 1977 Gorbatko lensi Sojuz 24 -aluksella Saljut 5-avaruusasemalle 18 päivän lennon.
2. heinäkuuta 1980 hän lensi Sojuz 37 -avaruusaluksella Saljut 6-avaruusasemalle.

Muuta

Hän erosi palveluksesta 28. elokuuta 1982 ryhtyen urheilukomitean johtajaksi. Myöhemmin hän toimi professorina Ilmavoimien akatemiassa, Moskovassa.
Gorbatko oli naimisissa ja perheessä oli kaksi tytärtä.