Vaalit Suomessa

Ennakkoäänestys

Ennakkoäänestys toimitetaan erikseen määrättävissä paikoissa ja jokainen äänioikeutettu voi päättää, äänestääkö ennakkoon vai varsinaisena vaalipäivänä.
Äänioikeutettu voi äänestää missä hyvänsä yleisessä ennakkoäänestyspaikassa kotimaassa tai ulkomailla. Tämän lisäksi joissain kotimaassa sijaitsevissa laitoksissa (sairaalat, ympärivuorokautista hoitoa antavat sosiaalihuollon toimintayksiköt ja rangaistuslaitokset), äänioikeutetun kotona tai suomalaisessa laivassa on tietyin edellytyksin mahdollista äänestää ennakkoon. Laitosäänestyksen kussakin kunnassa järjestää kunnanhallituksen hyvissä ajoin ennen vaaleja asettama vaalitoimikunta. Siihen kuuluu puheenjohtaja, varapuheenjohtaja ja yksi muu jäsen, sekä tarpeellinen määrä varajäseniä (vähintään kolme).
Ennakkoäänestykseen osallistuu suhteessa enemmän äänestäjiä Itä- ja Pohjois-Suomesta kuin etelän suurista kaupungeista. Keskustapuolueen kannatus näyttää siksi ennakkoäänten perusteella yleensä lopullista vaalitulosta suuremmalta.

Varsinainen äänestyspäivä

Vaalipäivän äänestys toimitetaan jokaisessa kunnassa yhtä aikaa. Kunnan pitää järjestää jokaiselle äänestysalueelle äänestyspaikka, jossa äänestyksen järjestämisestä huolehtii vaalilautakunta. Kunnanhallitus nimittää kutakin äänestysaluetta varten vaalilautakunnan, johon kuuluu puheenjohtaja, varapuheenjohtaja ja kolme muuta jäsentä sekä ainakin kolme varajäsentä.
Äänestysajan päätyttyä vaalilautakunta lajittelee liput ehdokkaittain ja laskee alustavan tuloksen. Lasketut liput ja pöytäkirja toimitetaan kuntavaaleissa kunnan keskusvaalilautakunnalle ja muissa vaaleissa vaalipiirilautakunnalle.
Tilastokeskus julkaisee ennen vaaleja tilastoja ehdokkaiden taustoista ja vaalien jälkeen analyysiä tuloksista.

Presidentinvaalien historiaa

Ennen nykyistä vaalijärjestelmää presidentti valittiin eri tavalla: kansa valitsi ensin 300 (tai vuodesta 1981 lähtien 301) valitsijamiestä, jotka kokoontuivat kuukauden kuluttua toimittamaan lopullisen vaalin.
Presidenttiehdokkaiden nimeämistä ei lainsäädännössä ollut järjestetty eli puolueet saivat hoitaa asian parhaaksi katsomallaan tavalla. Valitsijamieskokouksessa oli aina mahdollisuus nostaa esiin ”mustia hevosia” viime hetken sovitteluihin.
Valitsijamiehet valitsivat presidentit Martti Ahtisaaren presidentiksi astumiseen asti, poikkeuksena C. G. E. Mannerheim (1944–1946), joka valittiin presidentiksi poikkeuslailla. Vuosina 1919 (K. J. Ståhlberg) ja 1946 (J. K. Paasikivi) presidentin valitsi eduskunta. Myös Urho Kekkosen virka-aikaa jatkettiin 1974 poikkeuslailla ilman vaaleja. Martti Ahtisaarta (1994–2000) valittaessa käytiin ensimmäistä kertaa suora kaksivaiheinen kansanvaali.

Muut vaalit

Kirkkolain mukaan kirkolliskokous antaa kirkon vaalijärjestyksen, jossa määrätään tarkemmin seurakuntavaaleista, kirkollis-, hiippakunta- ja rovastikuntakokoukseen valittavien edustajien vaaleista sekä piispan, papin, pappisasessorin ja lääninrovastin vaaleista.
Jollei yhdistysten säännöissä ole toisin määrätty, kokouksessa toimitettavassa vaalissa noudatetaan enemmistövaalitapaa, mutta erillisissä äänestystilaisuuksissa tai postitse toimitettavassa vaalissa noudatetaan suhteellista vaalitapaa.

Äänestysaktiivisuus

2010-luvun eduskuntavaaleissa Suomessa asuvien Suomen kansalaisten äänestysprosentti on ollut noin 70 prosenttia. Kunnallisvaalien äänestysprosentti on laskenut alle 60 prosentin.
Huoli äänestäjien passiivisuudesta rohkaisi Yleisradiota kehittämään vaalikoneen vuoden 1996 Euroopan parlamenttivaaleihin. Vaalikone on tietokone-ohjelma, jonka avulla äänestäjä voi vertailla omia ja ehdokkaiden mielipiteitä. Vuonna 2003 jo neljännes äänestäjistä käytti vaalikonetta.