google/wiki40b huggingface dataset:
Donetsin allas

Donetsin allas eli Donbass (ukr. Донецький вугільний басейн, Donetskyi vuhilnyi basein, ven. Донецкий каменноугольный бассейн, Donetski kamennougolnyi bassein, "Donbass") on Ukrainan itäosassa Donin sivujoen Donetsin eteläpuolella sijaitseva geologinen alue. Osa Ukrainan aluejaotteluista käyttää nimitystä Donbass maan itäisimmälle osalle. Hallinnollisesti alue käsittää pääosin Donetskin ja Luhanskin alueet.
Toisinaan alueeseen luetaan maantieteellisesti kuuluvaksi myös Ukrainan Dnipropetrovskin alueen itäosia ja osia hallinnollisesti Venäjän federaatioon kuuluvasta Rostovin alueesta. 
Donetsin allas on Ukrainan suurin kivihiilikenttä ja eräs tärkeimmistä teollisuusalueista. Tärkeimpiä alueella sijaitsevia kaupunkeja ovat Donetsk ja Makijivka. Yhdessä Kryvyi Rihin rautamalmialueen kanssa Donetsin allas (Donetsin laakio) muodostaa valtaisan, yli 200 miljoonaa tonnia kivihiiltä ja yli 50 miljoonaa tonnia terästä tuottavan teollisuusalueen.
Lehtijärvi (Ruovesi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,7 hehtaaria ja se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Ruoveden alueella (35.33), jonka Enonjoen valuma-alueeseen (35.339) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 161,8 metriä mpy.
RT-2UTTH Topol-M

RT-2UTTH Topol-M (ven. РТ-2УТТХ «Тополь-М», suom. poppeli) on Venäjän kehittynein, joulukuussa 1997 käyttöön otettu mannertenvälinen ballistinen ohjus (ICBM). Se tunnetaan NATO-koodinimellä SS-27 Stalin tai Sickle B.
Topol-M on 22,7 metriä pitkä ja halkaisijaltaan 1,95 metriä. Kolmivaiheisen, kiinteää polttoainetta käyttävän ohjuksen massa on 47,2 tonnia ja kantama 11 000 kilometriä. Ohjuksen laukaisuvaiheessa starttiraketti toimii vain lyhyen aikaa, jotta kohteen valvonnan on vaikeampi huomata laukaistua ohjusta ja siten torjua Topolia. Hyötykuormana on yksi 550 kilotonnin ydinkärki START II -rajoituksen mukaisesti. Ohjukseen voidaan tarvittaessa silti asettaa enimmillään kuusi 550 kilotonnin ydinkärkeä kerrallaan. Paluulaite on suunniteltu immuuniksi kaikille ohjustentorjuntakeinoille; se kykenee muuttamaan suuntaansa lennon loppuvaiheissa ja kestää torjuntaohjuksen ydinräjähdyksen 500 metrin päässä sekä kaikki laseraseet. Tarkkuudeksi on ilmoitettu 350 metriä (CEP).
Topol-M:n kehitystyö alkoi 1980-luvun loppupuolella vastineeksi Yhdysvaltain ohjustentorjuntaohjelmalle. Ohjus suunniteltiin uudelleen 1992. Ensimmäinen koelaukaisu tapahtui 20. joulukuuta 1994, ja ensimmäiset ohjukset sijoitettiin muunnettuihin SS-19-siiloihin joulukuussa 1997. Ensimmäinen kymmenen ohjuksen rykmentti julistettiin toimintavalmiiksi 1998 ja seuraavat kolme vuosina 1999, 2000 ja 2003. Toukokuussa 2008 Strategisilla ohjusjoukoilla oli 48 ohjusta sijoitettuina siiloihin ja kolme liikkuvaa.
Topol-M:ää on sijoitettu siilojen lisäksi raskaille kuorma-autoalustoille ja junavaunualustoille. Sukellusveneestä laukaistava versio on kehityksessä ja tunnetaan nimellä Bulava tai SS-NX-30.
MIRV-muunnos Topol-M:sta tunnetaan nimellä RS-24. Sitä testattiin ensimmäistä kertaa 29. toukokuuta 2007.
Perlis

Historia

Perlis on alun perin ollut osa Kedahia. Vuonna 1821 siamilaiset hyökkäsivät Kedahiin ja valloittivat osavaltion alueen. Kedahin sulttaani yritti saada aluetta takaisin, kunnes vuonna 1842 sulttaani myöntyi siamilaisten ehtoihin. Siamilaiset palauttivat sulttaanin vallan, mutta Siamin valtaan jäi alueen pohjoisosa, josta muodostettiin Perlis. Siam teki Perlisistä vasallivaltionsa, jota hallitsi Perlisin radža.
Vuonna 1909 Perlis vapautui siamilaisten vallasta ja alue siirtyi Britannian määräysvaltaan, kun sekä Kedah että Perlis liittyivät Liittoutuneisiin malaijivaltioihin. Japani miehitti alueen toisen maailmansodan aikana ja antoi Thaimaalle oikeuden hallita Perlisin aluetta. Japanin antauduttua alue palasi Britannian hallintaan ja Perlisistä tuli osa Malaijan federaatiota.

Väestö

Perlisin väestöstä 86% on malaijeja, 8% kiinalaisia ja 1% intialaisia.
Margareetta Haavisto

Hanna Margareetta Haavisto (o.s. Honkaharju, s. 19. heinäkuuta 1963 Kälviä) on suomalainen pikajuoksija. Hän voitti 200 metrin juoksun Suomen mestaruuden vuonna 1982 ja 100 metrin juoksussa viisi kertaa hopeaa. Haavisto oli mukana Suomen pikaviestijoukkueessa Stuttgartin EM-kisoissa 1986. Seuratasolla hän edusti Kälviän Tarmoa.
Puistolemmikki

Ulkonäkö ja koko

Puistolemmikki kasvaa 15–20 cm korkeaksi. Sen lehdet ovat vaaleanvihreät, soikeat. Kukkavarsi on kaareva, ja siinä on muutamia haaroja. Vaaleansiniset kukat ovat halkaisijaltaan 5–8 mm, nuppuina vaaleanpunaiset, avoimina heleän vaaleansiniset ja keskeltä keltaiset. Kasvi kukkii touko-kesäkuussa. Puistolemmikki muistuttaa paljon peltolemmikkiä: sen kukat ovat isommat, kun taas peltolemmikin terälehdet ovat pyöreämmät.

Levinneisyys

Puistolemmikkiä tavataan Keski-, Itä- ja Pohjois-Euroopassa.

Elinympäristö

Puistolemmikki on alkuperäinen lehtometsien kasvi, mutta sitä kasvaa puutarhakarkulaisena monenlaisissa aurinkoisissa paikoissa.
Angelica Costello

Angelica Costello (s. 5. kesäkuuta 1978) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä ja -malli. Hän syntyi Plattsburghissa, New Yorkissa, ja hänellä on italialaista ja intiaanitaustaa.
Sadoissa elokuvissa esiintynyt Costello jakoi vuonna 2005 AVN-palkinnon Manuel Ferraran kanssa.
Costello oli kesäkuussa 1999 Penthouse-lehden Pet of the Month.
Uudenseelanninkyyhky

Koko ja ulkonäkö

Täysikasvuinen yksilö kasvaa noin 50 senttimetriä pitkäksi ja reilun 600 gramman painoiseksi. Höyhenpeite on yläosasta sinivihreä, muuttuen pronssin ja violetin väriseksi niskan ja selän alueella. Vatsa on valkea, värin muuttuessa tarkkarajaisesti sinivihreäksi rinnan alueella. Nokka on oranssi tai punainen, jalat ja silmät kirkkaanpunaiset. Nuoren yksilön höyhenpeitteen väritys on hailakampaa.

Ravinto

Ravinto koostuu kukista ja hedelmistä sekä apiloista. Moa-lintujen kuoltua sukupuuttoon uudenseelanninkyyhky on tärkeä alkuperäiskasvien siementen levittäjä, sillä se on riittävän suuri nielemään alkuperäiskasvien, kuten karakapuun (Corynocarpus laevigatus) ja tawan (Beilschmiedia tawa) hedelmiä, sekä miron (Prumnopitys ferruginea) käpyjä.

Pesintä ja lisääntyminen

Uudenseelanninkyyhky pesii keväällä-kesällä. Pesä rakennetaan kuolleista tikuista. Lintu munii yhden munan kerrallaan, jota haudotaan 28 päivän ajan, sekä uroksen, että naaraan toimesta. Poikasta suojellaan jatkuvasti noin kymmenen päivän ajan, kunnes höyhenpeite on kunnolla kehittynyt. Tämän jälkeen poikanen jätetään jo pidemmäksi aikaa yksin, jommankumman vanhemmista käydessä ruokkimassa poikasta aika-ajoin. 35-40 päivän iässä poikanen poistuu pesästä.

Levinneisyys ja uhat

Elinalue kattaa koko Uuden-Seelannin alueen. Kannat ovat kuitenkin heikentyneet alueilla, joilla esiintyy ei-luontaisia petoja, kuten kettukusuja ja rottia. Lisäksi sopivan elinalueen menetys ihmisten toimien seurauksena ja laittomasta metsästyksestä johtuen kannat koot ovat alueellisesti laskussa.

Muuta

Alalajiksi luokiteltu Hemiphaga novaeseelandiae chathamensis luokitellaan joidenkin lähteiden mukaan myös omaksi lajikseen, osassa lähteistä uudenseelanninkyyhkyn alalajiksi.
Four World Trade Center

Alkuperäinen Four World Trade Center

New Yorkin alkuperäinen World Trade Center koostui seitsemästä eri rakennuksesta. Niistä korkeimmat olivat arkkitehti Minoru Yamasakin suunnittelemat kaksoistornit One- ja Two World Trade Center, jotka valmistuivat 1970 ja 1971. Kaksoistornien lisäksi World Trade Center koostui viidestä matalammasta rakennuksesta. Niistä yksi oli 9-kerroksinen Four World Trade Center, jossa toimineita yrityksiä olivat muun muassa Deutsche Bank ja New York Board of Trade.

Syyskuun 11. päivän iskut

Tiistaina 11. syyskuuta 2001 19 kaappaajaa ottivat haltuunsa neljä matkustajalentokonetta Yhdysvalloissa. Yksi kaapatuista koneista oli American Airlinesin lento 11, joka törmäsi One World Trade Centeriin kello 8.46 paikallista aikaa. Kello 9.03 iskeytyi United Airlinesin lento 175 Two World Trade Centeriin. Kello 9.59 sortui Two World Trade Center ensimmäisenä rakennuksena. One World Trade Center sortui puoli tuntia myöhemmin kello 10.28. Tornien sortumisen syynä on pidetty viranomaisten selvityksen mukaan lentokoneiden törmäyksessä aiheutuneiden valtavien tulipalojen aiheuttamaa vaikutusta rakennusten teräspilareihin ja -rakenteisiin. Rakenteiden paloeriste tuhoutui kuumuudessa ja niiden lujuus sekä kantavuus heikkenivät, mikä aiheutti pilarien vääntymisen ja rakennusten sortumisen. Four World Trade Center vaurioitui pahoin kaksoistornien sortumisessa. Rakennus purettiin myöhemmin.

Uusi Four World Trade Center

World Trade Centerin tuhoutumista seurasi julkisuudessa laaja keskustelu World Trade Centerin alueen tulevaisuudesta. Ehdotuksia alueen uudelleenrakentamiseksi alkoi tulla miltei heti iskujen jälkeen. Vuonna 2003 Lower Manhattan Development Corporation järjesti suunnittelukilpailun alueen tulevaisuudesta. Kilpailun voitti arkkitehti Daniel Libeskindin suunnitelma, joka käsitti laajan puistoalueen paikalla, jolla kaksoistornit alun perin sijaitsivat sekä sen ympärillä viisi korkeaa toimistorakennusta.
Vuonna 2006 julkaistiin ensimmäinen arkkitehti Fumihiko Makin suunnitelma uudesta Four World Trade Centeristä. Lopullinen suunnitelma saatiin valmiiksi vuoden 2007 aikana. Four World Trade Centerin perustustyöt aloitettiin vuonna 2008. Rakennustyöt aloitettiin samana vuonna. Rakennus valmistuu nykyisen tavoitteen mukaan vuonna 2013. Avajaiset on tarkoitus pitää syksyllä samana vuonna.
Four World Trade Center saavutti harjakorkeutensa 28. kesäkuuta 2012, kun rakennuksen korkeimman kerroksen viimeinen rautapalkki asennettiin seremoniassa, johon otti osaa muun muassa Larry Silverstein.

Rakennus

Uusi Four World Trade Center käsittää 72 kerrosta, joista suurin osa on tarkoitettu toimistokäyttöön. Rakennuksen julkisivu koostuu lasipaneeleista. Four World Trade Centerin julkisesta aulasta on kulkuyhteys kolmelle eri kadulle.
Rakennukselle aiotaan hakea LEED-luokitusta, joka mittaa rakentamisen ja ylläpidon kustannuksia ja ympäristökuormitusta.
Bole

Väestö

Vuoden 2015 tietojen mukaan kaupungin asukasmäärä oli 263 700, josta vähemmistöjä oli 88 000 (33,4%).
Minna Mänty-Sorvari

Minna Mänty-Sorvari on suomalainen muusikko, juontaja ja yrittäjä. Hän toimii Tyyne ja Martta -nimisessä huumoriduossa. Hän on toiminut myös mallina, ja selviytyi Miss Suomi -kilpailun finaaliin vuonna 1986. Mänty-Sorvari on naimisissa Dingossa ja Yössä rumpuja soittaneen Jukka Mänty-Sorvarin kanssa. Minna ja Jukka Mänty-Sorvarilla on yritys Tapahtumaketju, joka on perustettu 1998. Nykyään Minna asuu perheineen Espanjassa.
Russ Meyer

Russell Albion "Russ" Meyer (21. maaliskuuta 1922 Oakland, Kalifornia – 18. syyskuuta 2004 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hänet tunnetaan monista seksploitaatio-elokuvistaan.
Meyer teki nuorena useita amatöörilyhytelokuvia. Toisen maailmansodan aikaan Meyer kuvasi uutis- ja dokumenttilyhytelokuvia. Sodan jälkeen Meyer toimi valokuvaajana muun muassa Playboy-lehdelle, ja hanttihommissa elokuva-alalla. Meyer teki läpimurtonsa elokuvaohjaajana elokuvalla The Immoral Mr. Teas (1959), jonka jälkeen hän teki monia isorintaisiin naisiin ja rivoon huumoriin tukeutuvia seksploitaatioelokuvia. Meyerin löytämiin lahjakkuuksiin kuuluvat muun muassa Kitten Natividad ja Uschi Digard. Teknisesti Meyerin elokuville tunnusomaista ovat ekspressiivinen kameratyöskentely ja humoristisia assosiaatioita luova leikkaus.
Meyer teki useimmat elokuvansa itsenäisesti, ja toimi ohjaamisen lisäksi tuottajana, elokuvaajana ja leikkaajana. Elokuvat tuotettiin erittäin pienellä budjetilla ja ne tuottivat kymmeniä miljoonia dollareita. Suurmenestys oli esimerkiksi Nukkelaakson amatsonit (Beyond the Valley of the Dolls, 1970), toinen Meyerin kahdesta suurelle elokuvastudiolle tehdyistä elokuvista. Meyer vetäytyi äkillisesti elokuvien ohjaamisesta elokuvan Beneath the Valley of the Ultra-Vixens (1979) jälkeen, ja teki ennen kuolemaansa ainoastaan yhden elokuvan. Elokuva oli nimeltään Pandora Peaks (2001) ja koostui paljolti hänen aiempien elokuviensa katkelmista. Elokuvan esittelemän uuden materiaalin pääosassa esiintyi Pandora Peaks.
Afrobeat

Afrobeat on musiikkityyli, jossa yhdistellään muun muassa länsimaista populäärimusiikkia ja afrikkalaista kansanmusiikkia. Nigerialainen Fela Kuti kehitti tyylin 1960-luvun loppupuolella. Afrobeatia esitetään yleensä melko suurissa yhtyeissä. Musiikki on yleensä nopeatempoista ja energistä.
Kiinanloisikka

Lääkekäyttö

Kiinanloisikalla on esitetty olevan useita terveydellisiä vaikutuksia. Sillä sanotaan olevan yli 30 erilaista biologista vaikutusta ihmiseen. Sen sanotaan mm. parantavan vastustuskykyä, pienentävän kasvaimia, vähentävän tulehduksia ja toimivan antioksidanttina.
Sieni on ollut jo yli 700 vuoden ajan tunnettu perinteisessä kiinalaisessa lääketieteessä, jossa sitä käytetään mm. afrodisiakana.
Nykyisin kiinanloisikkaa myydään jo ympäri maailmaa luontaistuotteena. Kiinanloisikan suosio on johtanut siihen, että lajia uhkaa liiallinen poiminta, minkä takia sen kilohinta on noussut hyvin korkeaksi. Sientä ei ole onnistuttu viljelemään, vaan sitä poimitaan luonnonvaraisena Himalajan rinteiltä 3 000 - 5 000 metrin korkeudesta.
Zoonoosi

Zoonoosit ovat tartuntatauteja, joiden aiheuttajat voivat siirtyä eläimistä ihmisiin ja päinvastoin. Zoonoosien aiheuttajin kuuluu erilaisia bakteereita, viruksia, alkueläimiä, loisia ja muita taudinaiheuttajia kuten prioni. Zoonoosit voivat tarttua suoraan tai välillisesti eläimen ja ihmisen välillä. Välillinen tartunta voi tapahtua esimerkiksi elintarvikkeiden, veden tai hyönteisten välityksellä.
Sana zoonoosi tulee kreikan kielen sanoista "zôon", eläin ja "nosos", tauti.
Tarttumistavasta riippuen on yleistermillä zoonoosi kaksi alamuotoa: antropozoonoosi eli tauti, joka tarttuu ihmisestä eläimeen, ja zooantroponoosi eli tauti, joka tarttuu eläimestä ihmiseen.
Euroopan ja Suomen yleisin zoonoosi on kampylobakterioosi.
Zoonooseja ilmenee eniten roskakuskeilla, maanviljelijöillä ja eläinlääkäreillä.
Unkka T. Kumiankka

Unkka T. Kumiankka on William Van Hornin kenties merkittävin hahmoluomus. Hän lienee Roope Ankan serkku, mutta häntä on väitetty myös hänen veljekseen. Unkka on suurikokoinen, pitkäpartainen sekä pukeutuu vihreään takkiin ja knalliin. Unkka T. Kumiankka ei ole yleisin sarjakuvahahmo, mutta hänet nähdään silti useassa sarjakuvassa. Myös Aku Ankka on hänen veljensä/serkkunsa. Unkka yrittää usein teeskennellä rikasta ja elääkin seurapiirielämässä Roopen siivellä. Unkka on useissa jaksoissa rakastunut johonkin naiseen, ja eräässä jaksossa hän rakastuu Milla Magiaan, mutta Milla käyttää tilaisuutta hyväksi eikä oikeasti pidä Unkasta. Unkan jalat ovat hyvin suurikokoiset verrattuna muihin ankkoihin. Don Rosan mielestä Unkka ei ole Akulle eikä Roopelle sukua, ja on siksi jättänyt Unkan pois Aku Ankan sukupuusta.
Amerikanmustalintu

Levinneisyys

Amerikanmustalintu pesii läntisessä Alaskassa, Newfoundlandissa ja Venäjän itäosissa. Se on muuttolintu, joka talvehtii merellä Amerikan koillisosissa ja Tyynenmeren rannikolla Pohjois-Amerikan, Venäjän, Japanin, Korean ja Itä-Kiinan alueilla.
Amerikanmustalintukannan arvioidaan olevan 530 000–830 000 yksilöä. Laskevan kannankehityksen takia laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi.

Ravinto

Amerikanmustalintu käyttää ravinnokseen pääasiassa nilviäisiä, mutta myös muita selkärangattomia.
Lauri Astala

Lauri Ilmari Astala (s. 6. lokakuuta 1958 Valkeakoski) on suomalainen kuvataiteilija. Hänen teoksensa käsittävät muun muassa veistoksia, videoita ja tietokoneavusteisia videoinstallaatioita. Astalan taiteessa on kysymys tilasta, etenkin tilan suhteesta kuviin. Hänen varhaistuotannoissaan kartografiset ja kosmologiset mallit ovat fyysisen todellisuuden abstrakteja kuvia.
Astala kirjoitti ylioppilaaksi 1978 ja suoritti opintoja Helsingin teknillisessä korkeakoulussa vuosina 1979–1984, taiteen kandidaatin tutkinnon Kuvataideakatemiassa vuosina 1985–1990 ja taiteen maisterin (M.F.A.) tutkinnon Art Institute of Chicagon taidekoulussa vuosina 1999–2001. Astala toimi opettajana teknillisessä korkeakoulussa 1982–1988 ja 1991–1999 sekä Taideteollisessa korkeakoulussa 2002–2004.
Vuonna 2007 Astalalle myönnettiin valtion kuvataidepalkinto ja vuonna 2012 Pro Finlandia -mitali.

Yksityiselämä

Lauri Astalan elämänkumppani on valokuva- ja videotaiteilija Elina Brotherus.

Aurinkolabyrintti

Lauri Astalan teos Aurinkolabyrintti (1999) rakentuu kivilabyrintista sekä aurinkokellosta. Labyrintin keskellä olevan tornin sisällä on aurinkokello. Se on puolipallon muotoinen kulho ja ajan määrittelemistä varten sen keskellä on viisari, sekä pinnassa merkintöjä kellon- ja kalenteriajan havainnoimiseksi.
Aurinkolabyrintti oli kustannuksiltaan ja mittakaavaltaan suurin yksittäinen Helsingin taidemuseon hanke 1990-luvulla. Siihen on käytetty yli kymmentä eri graniittilajia. Teos koostuu lohkopintaisista verkkomuureista. Teos sijaitsee maakumpareen päällä ja hallitsee visuaalisesti ympäristöään. Se on myös maamerkki, leikkipaikka, tapaamispiste ja oleskelutila.
Don Novello

Don Novello (s. 1. tammikuuta 1943) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi Saturday Night Live -show'sta, jossa hän esiintyi usein kirkonmies Guido Sarduccin roolista. 
Lorainissa, Ohiossa syntynyt Novello on toiminut lisäksi muun muassa tuottajana ja käsikirjoittajana. Hän oli ääninäyttelijänä animaatioissa Atlantis – Kadonnut kaupunki (2001) ja Atlantis: Milon paluu (2003). 
Novello on ollut useaan otteeseen Emmy-ehdokkaana.
Pyörrekovarianssi-tekniikka

Pyörrekovarianssi-tekniikka on ilmakehän rajakerroksessa käytettävä ilmakehän turbulenttisuuteen perustuva pystyvuon mittaustekniikka. Pyörrekovarianssisysteemi mittaa ilmakehässä turbulenttisten pyörteiden aiheuttamaa pystynopeuden vaihtelua sekä mitattavaan vuohon liittyvää suuretta. Pystyvuo voidaan laskea mitatun suureen sekä tuulen pystynopeuden vaihteluiden kovarianssina. Pyörrekovarianssimittausten lähdealue on joitakin hehtaareja. Mittaukset perustuvat ilmakehän turbulenttiseen virtaukseen ja siksi mittaukset on tehtävä ilmakehän turbulenttisessa osassa, rajakerroksessa, ja vielä tarkemmin sen pintakerroksessa, missä vuot pysyvät vakioina korkeuden suhteen. Mittaustaajuuden täytyy olla korkea (10-20Hz) jotteivät pienet, nopeat pyörteet jäisi mittaamatta. Moniin muihin rajakerroksen mittaustekniikkoihin verrattuna pyörrekovarianssimittaukset ovat luotettavimpia.

Mittausten teoria

Ilmakehän turbulenssin voidaan kuvitella koostuvan erikokoisista ja nopeuksisista pyörteistä. Nämä turbulenttiset pyörteet kuljettavat lämpöä, kosteutta, liikemäärää ja kaasuja ilmakehässä. Tätä kuljetusta kutsutaan pyörrevuoksi. Pyörrekovarianssi-tekniikka mittaa pyörteiden aiheuttamaa pystytuulen nopeuden vaihtelua sekä vaihtelua pyörteiden kuljettamissa suureissa.

Matemaattinen pohja

Mikä tahansa aikasarjana mitattava suure a voidaan jakaa sen keskiarvo- ja vaihteluosaan kaavan

mukaisesti, missä  on pyörrekovarianssimittausten tapauksessa yleensä mittauksista laskettu puolen tunnin keskiarvo ja  hetkellisen mittauksen ero keskiarvosta. Pystyvuo voidaan nyt laskea halutun suureen ja tuulen pystynopeuden vaihteluiden kovarianssina . Esimerkiksi hiilidioksidivuo  missä  on hiilidioksidikonsentraation ja  tuulen pystynopeuden hetkellinen vaihtelu.

Taylorin hypoteesi

Turbulenssia tutkittaessa on hankala määrittää turbulenssi paikan funktiona. Pyörrekovarianssimaston paikka on ainut kohta, jonka turbulenttisuus voidaan määrittää mittausten avulla. Jotta voitaisiin määrittää turbulenssin paikallista vaihtelevuutta, tulisi näin ollen rakentaa useita vierekkäisiä mastoja, mikä olisi hyvin kallista. Tämän takia paikallista vaihtelua kuvataan Taylorin hypoteesilla, jota käytetään muuntamaan ajasta riippuvat mittaukset paikasta riippuviksi.
Jos pyörteet ovat pienehköjä ja keskituulen kuljettamia, ne saattavat hetkellisesti säilyttää muotonsa. Tällöin voidaan ajatella turbulenssin olevan hetkellisesti "jäätynyttä" ja mittaustuloksia voidaan tulkita turbulenttisten pyörteiden advektiona. Visuaalinen peruste Taylorin hypoteesille voidaan nähdä esimerkiksi savupiipuissa, kun piipusta lähtevän savuvanan turbulenttinen pyörre liikkuu ainakin muutaman sekunnin ajan lähes muotoaan muuttamatta tuulen mukana.
Taylorin hypoteesin mukaisen turbulenttisen virtauksen matka , kulmataajuus  ja kulma-aaltoluku  saadaan keskituulen , ajan  ja pyörteiden halkaisijan koon  avulla  :
Suunnistuksen maailmanmestaruuskilpailut 2010

Suunnistuksen maailmanmestaruuskilpailut 2010 pidettiin 8.–15. elokuuta 2010 Norjan Trondheimissa. Sekä miehet että naiset kilpailivat kolmella henkilökohtaisella matkalla ja viestissä. Sveitsi voitti kolme kultamitalia, Norja ja Suomi kaksi sekä Venäjä yhden.
Penguin Cafe Orchestra

Penguin Cafe Orchestra oli Simon Jeffesin johtama avant-garde-musiikkiryhmä, jonka musiikissa kuultiin vaikutteita niin klassisesta musiikista, folkista kuin taiderockistakin. Jeffes oli itse opiskellut klassista kitaransoittoa ja hallitsi myös pianon. Musiikin sävy on heidän kappaleissaan usein romanttinen ja minimalistinen, mutta toisinaan melankolissävytteinen.
Penguin Cafe Orchestra toimi 1970-luvulta aina vuoteen 1995 saakka, jolloin Jeffes kuoli. Jeffes oli ainut vakituinen jäsen yhtyeessä, loput soittajista koottiin aina eri projekteihin erikseen. PCO:n kappaleissa kuullaan hyvin useita soittimia, erilaisista lyömäsoittimista ukeleleihin, viuluihin, haitareihin, äänitehosteisiin ja syntetisaattoreihin (tavanomaisempien soittimien lisäksi).
Torsti Kotilainen

Torsti Kotilainen (22. syyskuuta 1896 Heinävesi – ?) oli Suomen Puolustusvoimien eversti ja rykmentin komentaja jatkosodassa.
Kotilainen valmistui Kadettikoulusta 1922 ja Sotakorkeakoulusta 1928. Hän palveli komppanianpäällikkönä 1922-1928 sekä rykmentin ye-upseerina 1928-1929. Sotilastarkastajana hän oli 1931. Suojeluskuntien yliesikunnassa hän työskenteli osastopäällikkönä 1931-1939. Savonlinnan suojeluskuntapiirin päällikkönä hän toimi 1940-1941. Alueelta perustettiin JR 28 jonka rykmentinkomentajaksi Kotilainen siirtyi 17.6.1941 alkaen 3.4.1942 asti. Hän palasi jonkin suojeluskuntapiirin päälliköksi 1942-1944. Hänet ylennettiin everstiksi vuoden 1942 aikana. Savonlinnan sotilaspiiriä hän johti 1944-1948. Kotkan sotilaspiirin komentajana hän oli 1948-1951 ja Lappeenrannan sotilaspiirin vuodesta 1951 alkaen.
Johan Adolf Frey

Johan Adolf Frey (6. kesäkuuta 1828 Loviisa – 19. kesäkuuta 1891 Helsinki) oli suomalainen kenraali, opettaja ja raittiusmies.
Freyn vanhemmat olivat kollegiasessori Johan Adolf Frey vanhempi ja Helena Tuderman. Hän tuli vänrikiksi 1848 ja oli mukana Krimin sodassa 1854–1855, missä haavoittui pahoin. Hänet määrättiin venäjän kielen opettajaksi Haminan kadettikouluun 1857, vakinainen opettaja hänestä tuli 1859. Everstiksi Frey yleni 1883 ja palveluksesta erotessaan 1890 kenraalimajuriksi. Ennen kuolemaansa hän ehti olla lyhyen aikaa kouluhallituksessa venäjän kielen tarkastajana. Frey omisti Reitkallin kartanon Vehkalahdella, jossa hän harjoitti uudenaikaista karjanhoitoa. Hän oli myös innokas raittiumies, joka ajoi erityisesti alkoholistiparantoloiden perustamista. Hän julkaisi kirjasia ja esitelmiä raittiudesta myös suomeksi. Vuonna 1889 hän perusti Orimattilaan myöhemmin Yläneelle siirretyn Suomen ensimmäisen Turva-nimisen alkoholistiparantolan Victor Nyberghin, Kaarle Krohnin ja Elias Bergrothin kanssa. Raittiuden ystävät pystyttivät patsaan Freyn haudalle.
Freyn ensimmäinen puoliso vuodesta 1864 oli Natalia Katarina Bruun (k. 1873) ja toinen vuodesta 1878 Sophie Pauline Bruun (k. 1880). Pankinjohtaja ja poliitikko Alexander Frey (1877–1945) oli Freyn poika toisesta avioliitosta.