google/wiki40b huggingface dataset:
Bjarne Commondt

Bjarne Frithiof Commondt (aik. Kommonen, 9. joulukuuta 1911 Helsinki – 2. helmikuuta 1985 Turku) oli suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja teatterinjohtaja. Commondt opiskeli vuosina 1927–1930 Helsingin konservatoriossa ja vuosina 1932–1934 Svenska Teaternin näyttelijäkoulussa. Hän toimi aluksi näyttelijänä ja järjestelijänä muun muassa Åbo Svenska Teater ja Wasa Teater -teattereissa. Vuonna 1943 hän perusti Aunuksen rintamalla toimineen Frontteatern-teatterin. Sodan jälkeen hän johti kiertävää Landsteatern-teatteria, joka tuotti pienimuotoisia näytelmiä ja operetteja monilla suomenruotsalaisilla paikkakunnilla vuoteen 1963 saakka. Sen jälkeen Commondt oli lyhyen aikaa Kuusankosken teatterin johtajana, jonka jälkeen hän siirtyi vuonna 1965 Turkuun. Turussa hän oli ohjaaja-näyttelijänä ensin Turun kaupunginteatterissa ja sen jälkeen Åbo Svenska Teaternissa. Hän ohjasi joitakin näytelmiä myös Naantalin teatterille. Commondtin ainoa merkittävä elokuvarooli oli Matti Kassilan elokuvassa Päämaja (1970).
Commondtin toinen puoliso oli Margaretha Fock, joka oli myös Landsteaternin kantavia näyttelijöitä.Ensimmäinen puoliso oli Doris Essen.
Dioraama

Dioraama (kreik. διοράω, ”läpinäkyvä”) on osittain kolmiulotteinen maisemamalli tai asetelma, joka esittää esimerkiksi historiallista tapahtumaa tai tilannetta luonnossa. Dioraamoja käytetään yleensä museoissa elävöittämään ja havainnollistamaan näyttelyitä. 
Ensimmäisen dioraaman rakensi valokuvauksen pioneeri Louis Daguerre vuonna 1822. Daguerren dioraamassa vaihtuivat näkymät 15 minuutin välein. Vaihtelut toteutettiin erilaisten mekaanisten kojeiden, valon ja peilien avulla. Nykyajan tunnetuimpia dioraamoja ovat New Yorkin luonnontieteellisen museon (American Museum of Natural History) suuret dioraamat, jotka valmistettiin museon kuraattorin Frank M. Chapmanin johdolla. Nämä dioraamat ovat olleet useiden muiden museoiden dioraamojen esikuvina.
Dioraamat ovat ikään kuin ikkunoita toiseen todellisuuteen. Niissä käytetään tavallisesti kaltevia tai kaarevia pintoja ja taustamaalauksia, jotta voidaan antaa katsojille vaikutelma todellista suuremmasta tilasta. Taemmas sijoitetut esineet voidaan myös tehdä normaalia pienemmiksi, jolloin vahvistetaan syvyysvaikutelman illuusiota.
Tyypillisimpiä dioraamoja ovat luonnontieteellisten museoiden asetelmat, joissa käytetään täytettyjä eläimiä. Tällaisia dioraamoja on esillä esimerkiksi Helsingin luonnontieteellisessä museossa (entinen Eläinmuseo). Historiaan keskittyvissä museoissa saatetaan käyttää myös pienoiskokoisia dioraamoja, jossa pienoissotilaat on ryhmitelty pienoiskokoiseen maastoon jäljittelemään jotakin kuuluisaa taistelua.
Pienoismallien rakentamisen yksi alalaji on mallisarjasta rakennetun pienoismallin tai figuurien sijoittaminen osaksi pienoiskokoista dioraamaa. Yksinkertaisimmillaan dioraama voi olla esimerkiksi lentokonedioraamassa sopivalla värillä maalattu tasainen alusta, simuloimassa lentokentän pintaa.
Kerberos

Herakleen kahdestoista urotyö

Herakleen kahdestoista ja viimeinen urotyö, jonka Eurystheus oli tälle määrännyt, vei Herakleen sieppaamaan Kerberosta. Hän lähti Eleusiihin tutustuakseen Eleusiin mysteeriin, jotta hän voisi oppia tietämään, kuinka päästä Manalaan ja sieltä takaisin, mutta ensin hänen täytyi puhdistautua kentaurien surmaamisesta. Vihkiydyttyään mysteeriin hän löysi Haadeen luolan suuaukon Tainarumista ja astui alas sisäänkäynnistä.
Heti haadeen porttien läheltä hän löysi Theseuksen ja Peirithooksen sidottuina. Näiden ojentaessa kätensä Herakles sai Theseuksen pelastettua, mutta kun hän yritti nostaa Peirithoosta, maa järkkyi ja yritys jäi kesken. Toisen version mukaan Herakles sai pelastettua molemmat maan pinnalle Hadeksen vaimon, Persefonen avustuksella. Seuraavaksi hän vieritti Askalafoksen kiven syrjään ja jatkoi tappamalla Haadeksen karjasta eläimen antaakseen sieluille verta.
Kun Herakles pyysi Kerberosta Haadeelta, tämä lupasi sen hänelle, jos hän pystyisi pitämään sen kurissa ilman aseita. Niin Herakles paini koiran kanssa ja piti sitä aloillaan, kunnes se talttui, ja raahasi koiran sitten Eurystheuksen palatsiin. Tehtävänsä suoritettuaan Herakles palautti Kerberoksen takaisin isännälleen Haadeeseen.
Myrkyllisten leinikkikasvien kerrotaan saaneen alkunsa Kerberoksen kuolasta, jota sen suusta valui Herakleen urotyön aikana.

Muut mytologiat

Skandinaavisesta mytologiasta löytyy Kerberosta vastaava koirahahmo Garm.
Valtatie 6 (Viro)

Valtatie 6 kulkee Valgan keskustasta Hummulin, Tõrvan, Karksi-Nuian, Abja-Paluojan, Tihemetsan ja Kilingi-Nõmmen kautta Pärnun eteläpuolelle Häädemeesten kunnan Reiun kylään valtatielle 4. Tie kulkee Valgan pohjoispuolella noin 10 kilometrin matkan aivan Latvian rajan tuntumassa. Valtatie on 124,8 kilometriä pitkä.

Tien kulku

Valtatie 6 kulkee kolmen maakunnan ja seuraavien kuntien kautta:
China Miéville

Vaikutteet

Miévillelle tärkeitä vaikuttajia ovat olleet niin 1900-luvun alun pulp-henkinen tieteiskirjallisuus, moderni televisio- ja elokuvascifi kuin useat fantasia- ja kauhukirjailijatkin. Esikuvikseen hän on luetellut M. John Harrisonin, Michael Moorcockin, Thomas Dischin ja J. G. Ballardin, ja on usein puhunut myös H. P. Lovecraftin, Mervyn Peaken ja Gene Wolfen vaikutuksesta teoksiinsa. Nuoruusaikojensa roolipeliharrastuksen Miéville on sanonut näkyvän tuotannossaan pitkälle vietyinä magian ja teknologian järjestelminä.
Miéville on pyrkinyt erottamaan fantasiakirjallisuutta sitä hallitsevasta J. R. R. Tolkienin perinteestä. Tarua sormusten herrasta ja siitä alkunsa saanutta ”tolkienilaisen fantasian” suuntausta hän on arvostellut taantumuksellisuudesta, moralismista, seksismistä ja eskapismista. Väitteet ovat pitkälti samansuuntaisia kuin kirjailija Michael Moorcockin kuuluisassa esseessään ”Epic Pooh” esittämä kritiikki, josta Miévillekin kertoo Tolkien-vastaisuutensa olevan suureksi osaksi peräisin.
Miévillen vasemmistolaiset näkemykset ovat selvästi esillä hänen teoksissaan, joissa käsitellään luokkaristiriitoja, poliittista toimintaa ja väkivaltaa. Hän on kuitenkin todennut, ettei teosten keskeisenä innoittajana ole poliittinen vakaumus, vaan rakkaus science fictionia ja fantasiaa kohtaan. Poliittista näkökulmaa hän pitää mielenkiintoisena tapana tarkastella kauhufantasiamaailmaa, mutta korostaa, että teoksista nauttiminen ei edellytä lukijalta samanlaista poliittista kantaa kuin mikä hänellä itsellään on.
Savonia-ammattikorkeakoulu

Savonian koulutustarjonta

Savonian koulutustarjontaan lukeutuu yli neljäkymmentä erilaista koulutusta. Tutkintatavoitteisen päiväopiskelun lisäksi voi Savoniassa opiskella joustavasti Avoimessa ammattikorkeakoulussa. Työelämään siirtymisen jälkeen voi Savoniassa täydentää tutkintoa suorittamalla ylemmän ammattikorkeakoulututkinnon (YAMK) tai erikoistumiskoulutuksia. Monipuolisen koulutustarjonnan asioista tutkinnon voi suorittaa joko päivätoteutuksena tai monimuotototeutuksena työn ohessa. Lisäksi Savonia tarjoaa eri toimialoille lisä- ja täydennyskoulutusta sekä palvelutoimintaa.

Open Innovation Space

Savonia on uudistanut koulutustaan OIS-ajattelulla (Open Innovation Space). Se tarkoittaa, että opiskelu ja oppiminen on Savoniassa työelämälähteistä. Opetuksessa keskeisellä sijalla ovat yritysten kanssa yhteistyössä ratkaistavat käytännön tehtävät. Työelämäyhteistyö koskettaa Savoniassa kaikkia, vaikka siihen osallistuvat erityisesti erityisesti opiskelijat ja opettajat.
Puolan väestö

Puolan väestö on etnisesti varsin homogeeninen. Puolalaisten geneettinen tausta on sitä vastoin hyvin heterogeeninen johtuen suuresta vähemmistöjen määrästä ennen toista maailmansotaa ja mongolien hyökkäyksistä (n. 1200-luvulla). Myös monet sodat ovat monipuolistaneet puolalaisten geneettistä taustaa.
Puolan väkiluku on noin 38 miljoonaa. Luku on pysytellyt samana kommunistidiktatuurin luhistumisesta alkaen. Vuonna 1980 väkiluku oli noin 35,7 miljoonaa, vuonna 1960 noin 29,8 miljoonaa ja vuonna 1946 noin 23,6 miljoonaa. Maassa puhutaan lähes yksinomaan puolaa (97,8 %). Pieniä vähemmistöjä ovat saksalaiset, ukrainalaiset, valkovenäläiset ja liettualaiset. Noin 87 prosenttia väestöstä on katolilaisia. Katolisten lisäksi maassa on muiden muassa ortodokseja, uniaatteja eli kreikkalaiskatolilaisia, protestantteja ja juutalaisia.
Ennen toista maailmansotaa Puolassa asui yli kolme miljoonaa juutalaista, runsas miljoona sekä saksalaisia että valkovenäläisiä ja lähes neljä miljoonaa ukrainalaista. Juutalaiset surmattiin toisen maailmansodan aikaisessa, saksalaisten toimeenpanemassa holokaustissa, ja sodanjälkeisessä rajojen siirrossa voittajat suorittivat laajamittaisia joukkosiirtoja. Niissä Neuvostoliittoon jäänyt puolalaisväestö siirrettiin nyky-Puolaan ja nyky-Puolan ukrainalaiset ja valkovenäläiset Neuvostoliittoon.
Vuonna 2012 arvioitu elinajaodote on miehille 72,31 vuotta ja naisille 80,43 vuotta.
Maailman terveysjärjestön vuonna 2004 tekemän selvityksen mukaan alkoholinkäyttö Puolassa on maailman keskitason yläpuolella, puhtaaksi alkoholiksi muunnettuna noin 8,7 litraa aikuista kohti. Tämä on hiukan vähemmän kuin Italiassa ja hiukan enemmän kuin Yhdysvalloissa.

Karttoja

Seuraavassa on Puolan toisen tasavallan aikaista tilannetta kuvaavia karttoja eri kansallisuuksien asuinalueista.

Koulutus

Puolan koulujärjestelmä on uudistusten kohteena, koska sitä sopeutetaan eurooppalaisiin järjestelmiin. Nykyisin lapset käyvät yhtenäistä alakoulua 7–13-vuotiaina. Sen jälkeen on erilaisia yläkouluvaihtoehtoja, ja noin 19-vuotiaana ne, jotka haluavat jatkaa yliopistoihin tai muuten korkea-asteelle, suorittavat ylioppilas- eli matura-tutkinnon.
60 metrin aitajuoksu

60 metrin aitajuoksu on aitajuoksun lyhin kilpamatka. Sitä juostaan yleensä vain sisäradoilla. Aitoja on yhteensä viisi kappaletta, ja niiden korkeudet ovat samat kuin 100 metrin aitajuoksussa naisilla (83,8 cm) ja 110 metrin aitajuoksussa miehillä (106,7 cm). Lajin maailmanennätyksen haltija on miehissä brittiläinen Colin Jackson ajalla 7,30 sekuntia, ja naisissa ruotsalainen Susanna Kallur ajalla 7,68 sekuntia
Koirasaari

Koirasaari (ruotsiksi Hundholmen) on entinen kesähuvilasaari Laajasalon luoteiskulmassa. Sen pinta-ala on 2,7 ha. Saaressa oli 1850-luvulta lähtien kalastajatorppa, joka 1880-luvulla uusittiin edustavaksi kesähuvilaksi monine huvimajoineen. Kesällä 1892 saaren edustalla törmäsivät toisiinsa höyrylaivat Ajax ja S/S Runeberg sillä seurauksella, että noin 40 henkeä hukkui. Vuonna 1928 saaren osti öljy-yhtiö Esso (entinen Nobel-Standard), joka 1950-luvun alussa rakensi saarelle öljysataman ja täytti saaren suurilla öljysäiliöillä. Samalla saari yhdistettiin penkereellä mantereeseen. Nyt säiliöt on purettu ja Koirasaari odottaa asuntojen rakentajia.
Patricia Rozema

Patricia Rozema (s. 20. elokuuta 1958 Kingston, Ontario) on kanadalainen elokuvaohjaaja, joka tuli Denys Arcandin ja Atom Egoyanin ohella tunnetuksi 1980-luvun Toronto New Wave -ryhmän elokuvantekijänä. Hänet tunnetaan muun muassa naisten välisen rakkauden kuvaajana.
Rozema syntyi Ontarion Kingstonissa alankomaalaiseen kalvinistiperheeseen, jossa television katselu oli kiellettyä ja teatteriesityksenkin tyttö näki vasta 16-vuotiaana. Hän opiskeli filosofiaa ja englanninkielistä kirjallisuutta Calvin Collegessa Yhdysvaltojen puolella Michiganissa. Rozema työskenteli lyhyen aikaa toimittajana kunnes sai ohjata ensimmäisen pitkän elokuvansa Merenneitojen laulu (1987). Se pohtii voyeurismin, omistushalun ja kielen haltuunoton kysymyksiä.
Rozeman elokuvia esitettiin vuoden 1995 Rakkautta ja anarkiaa -festivaalin Focus on Canada -sarjassa.
Sviritsa

Sviritsa (ven. Свири́ца, joskus suom. Syvärinsuu) on maaseututaajama ja maalaiskunta Leningradin alueen Olhavan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee lähellä Syvärijoen suuta 176 kilometriä Pietarista koilliseen. Asukkaita on 750 henkeä.
Paikkakunta on syntynyt 1700-luvulla Laatokan kanavan rakentamisen yhteydessä. Se on rakennettu jokien ja kanavien erottamille seitsemälle saarelle. Tärkein työnantaja on jokiliikenne. Palveluja ovat lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, ensiapuasema ja posti. Nähtävyyksiin kuuluu Uuden Laatokan kanavan rakennuttajalle Aleksanteri II:lle pystytetty muistomerkki. Taajaman pohjoispuolella sijaitsee Ala-Syvärin luonnonpuisto.
Sviritsa on myös Paksujoen vasemmanpuoleisen suuhaaran nimi.
Suuret muinaiset

August Derleth

Kirjailija August Derleth muokkasi Cthulhu-mytologiaa omissa töissään kristillisen mytologian suuntaan: hänellä "pahoja" suuria muinaisia vastustivat "hyvät" vanhemmat jumalat. Suurten muinaisten "horrokseen" hän esitti teorian, jonka mukaan alun perin Vanhempien jumalten yhteydessä olleet muinaiset tekivät jonkin rikkomuksen herrojaan vastaan, ja sen seurauksena Vanhemmat jumalat lukitsivat heidät eri paikkoihin universumiin; esimerkiksi Cthulhun vajonneeseen R'lyehiin. Kultistiensa avulla suuret muinaiset yrittävät sitten vapautua vankiloistaan.
Lovecraftin teksteistä tälle teorialle ei löydy perustetta, vaan sen suurin vaikutin on Derlethin katolisuus. Toisen teorian mukaan Muinaisten horros johtuu jonkinlaisista universaaleista kausista; kun tähdet ovat väärässä asennossa ja kausi väärä, suuret muinaiset ovat kyvyttömiä toimimaan täysin voimin. Kun "tähdet ovat oikein" – kuten "Cthulhun kutsussa" – he voivat jälleen herätä.

Simonin Necronomicon

Simonin Necronomicon-versiossa, joka pohjautuu pääosin mesopotamialaiseen mytologiaan, esiintyy joukko pahoja jumalia, Muinaisia. Näiden jumalten joukossa on paljon sumerilaisten myyttien hirviöitä, kuten Ninnghižidda, Pazuzu ja Tiamat, sekä joitain Cthulhu-mytologian olentoja muistuttavia jumalolentoja, juten Kutulu, Azag-Thoth ja Ishniggarab. Vaikka sumerilaisesta mytologiasta löytyikin erottelu pahojen, muinaisten jumalten ja heidän hyvien lapsiensa välillä, on Necronomiconin erottelu osin tekaistu Cthulhu-mytologian pohjalta.
Lion-luokka (taisteluristeilijä)

Lion-luokan taisteluristeilijöihin (Splendid Cats) kuului kolme taisteluristeilijää. Alukset palvelivat Britannian Kuninkaallisessa laivastossa ensimmäisessä maailmansodassa.
Alus luokka perustui pitkälti ensimmäisissä Super-Dreadnoughteissa Orion-luokan taistelulaivoissa 1910 tehtyihin ratkaisuihin. Tällöin alusten pääaseiksi määritettiin muun muassa Vickersin valmistamat 13,5 tuuman (343 mm) tykit. Alusten suunnittelussa kuitenkin korjattiin joitakin edeltäneen Indefatigable-luokan heikkouksista kuten keskimmäisten tykkitornien sijoittaminen keskelle alusta, jolloin niiden käyttö ammuttaessa täyslaidallinen ei aiheuttanut enää merkittäviä rakenteellisia vaurioita. Kuitenkin Q-torni oli edelleen keskilaivassa eikä kyennyt ampumaan suoraan taakse, mikä korjattiin vasta HMS Tigeriä suunniteltaessa.
Alukset olivat nopeampia kuin edeltänyt luokka ja samalla hieman pidempiä. Lisääntynyt ja raskaampi aseistus ja raskaampi moottori lisäsivät aluksen uppoumaa noin 8000 tonnia. Kuten kaikki Kuninkaallisen laivaston taisteluristeilijät aluksen taisteluarvoa heikensi merkittävästi heikko panssarointi.
Luokan aluksista ainoastaan HMS Lion rakennettiin vastaamaan alkuperäisiä suunnitelmia. Muissa siirrettiin etummainen savupiippu jo rakennusvaiheessa etummaisen maston taakse ja rakennettiin kansirakenteet uudelleen. Samoin takimmainen savupiippu samanmittainen kuin muutkin.
James Brolin

James Brolin (s. 18. heinäkuuta 1940) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet on palkittu Emmy-palkinnolla vuonna 1970 sekä kahdella Golden Globella vuosina 1971 ja 1973.
Brolin syntyi Craig Kenneth Bruderlinina Los Angelesissa. Hänet nähtiin televisiosarja Bus Stopissa jo vuonna 1961, ja varhaisimmat suuret roolinsa elokuvissa hän sai 1960-luvun lopulla. 1970-luvulla hän näytteli pääosia menestyselokuvissa Luojan tähden, paetkaa! ja Capricorn yksi.
Brolinin nykyinen puoliso on Barbra Streisand. Hän on demokraatti ja kannatti John Kerrya vuoden 2004 presidentinvaaleissa. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Hänen poikansa Josh Brolin on myös näyttelijä.
The Mercury (Australia)

The Mercury on Tasmaniassa, Australiassa päivittäin julkaistava sanomalehti. Sen sunnuntaipainosta kutsutaan The Sunday Tasmanianiksi. 
John Davies perusti The Mercuryn vuonna 1854. Siihen aikaan se ilmestyi kahdesti viikossa ja oli nimeltään Hobarton Mercury. Vuonna 1988 lehti myytiin News Corporationille. 
The Mercuryn arkilevikki on 48 630 ja lauantailevikki 63 550. The Sunday Tasmanianin levikki on 60 720.
Joensuun lentoasema

Historia

Lentoasema on perustettu vuonna 1937. Toisen maailmansodan aikana lentokenttä oli sotilaskoneiden käytössä. Esimerkiksi jatkosodan aikana (14. helmikuuta 1944 tilanteen mukaan) oli Onttolan eli Joensuun lentokenttä Lentorykmentti 4:n pommituslentolaivue 44:n ja 48:n käytössä. Edellisellä oli lentokoneinaan Junkers Ju 88 ja jälkimmäisellä sekä Bristol Blenheim että Petljakov.
Helsingin ja Joensuun väliset lennot alkoivat vuonna 1950.
Lentoasemalla sijaitsevalla Ilmatieteen laitoksen sääasemalla mitattiin 29. heinäkuuta 2010 Suomen lämpöennätys 37,2 astetta.

Kulkuyhteydet

Lentoasemalta on bussiyhteydet Joensuun keskustaan ja takaisin. Joensuun paikallisliikenteen bussilinja 6 liikennöi jokaiselle kotimaan lennolle.
Lentoaseman lähistöltä, noin kolmen kilometrin päästä, on bussiyhteyksiä Joensuuhun, muualle Pohjois-Karjalaan sekä muualle Suomeen, muun muassa Kuopioon, Jyväskylään, Varkauteen, Mikkeliin, Lahteen sekä Helsinkiin.
Alexander Järnefelt

August Alexander (Aleksander) Järnefelt (2. huhtikuuta 1833 Tohmajärvi – 15. huhtikuuta 1896 Helsinki) oli suomalainen kenraaliluutnantti, topografi, kuvernööri, senaattori ja suomalaisuustaistelija.
Aleksanderin vanhemmat olivat kruununvouti Gustav Adolf Järnefelt ja Aurora Fredrika Molander. Aleksander Järnefelt vihittiin Pietarissa 22. joulukuuta 1857 vapaaherratar Elisabethin (o.s. Clodt von Jürgensburg) kanssa. Heidän lapsensa olivat Kasper, Arvid, Erik, Ellida, Ellen, Armas, Aino, Hilja ja Sigrid. Sisaruksista Armas oli säveltäjä, Arvid kirjailija, Eero kuvataiteilija ja Kasper kriitikko. Aino Järnefeltistä tuli säveltäjämestari Jean Sibeliuksen puoliso.
Järnefeltin uraa hallitsivat geodeettiset ja topografiset työt. Vuosina 1860–1869 hän osallistui Venäjän armeijan toimeenpanemiin, Suomen topografista kartoitusta valmisteleviin, geodeettisiin mittauksiin, aluksi johtajan apulaisena ja vuodesta 1868 johtajana. Kun varsinaiset kartoitustyöt vuonna 1870 alkoivat, nimitettiin Järnefelt niiden johtajaksi. Hän pysyi tehtävässä vuoteen 1877, jolloin hän siirtyi kartoittamaan Venäjän Turkin sodan aikana hallussaan pitämää Bulgariaa. Sodan päätyttyä Järnefelt palasi johtamaan Suomen kartoitusta, kunnes hän vuonna 1883 siirtyi maaherraksi. Järnefelt julkaisi Suomessa toimittamiensa geodeettisten töiden tulokset kirjana, joka ilmestyi venäjäksi vuonna 1891, ranskaksi vuonna 1894 ja suomeksi vuonna 1901 (Fennia 1901/10.1). Hänen johdollaan aloitettujen Suomen kartoitusten perusteella valmistui vuosina 1870–1907 Etelä-Suomen topografinen kartasto (473 lehteä) mittakaavassa 1:21 000. Sen perusteella laadittiin painettu kartasto mittakaavassa 1:42 000. Alkuperäiskartaston lehdistä valokuvaamalla tehtyjä jäljennöksiä luovutettiin Suomen senaatille, kaksi kappaletta kutakin lehteä. Suomessa ne väritettiin ja ne tunnetaan nykyisin nimellä Senaatin kartat, ja ne ovat Kansallisarkiston kokoelmissa. 
Järnefelt toimi kuvernöörinä Mikkelin läänissä vuosina 1883–1884, Kuopion läänissä vuosina 1884–1888 ja Vaasan läänissä vuosina 1888–1894. Vuodesta 1894 hän toimi senaatin sotilasasiain toimituskunnan päällikkönä. Hän oli myös valtiopäivillä aatelissäädyn edustajana vuosina 1872, 1877–1878 ja 1882. Hän kuoli Helsingissä 15. huhtikuuta 1896 halvaukseen.
Brie (juusto)

Brie-juustot ovat ryhmä ranskalaisia kypsytettyjä pehmeitä juustoja, jotka ovat peräisin Brien seudulta. Tyypillinen brie valmistetaan lieriönmuotoiseen muottiin, joka on halkaisijaltaan 18–35 cm. Juuston paksuus on noin 3–4 cm. Brien kuori on homeen muodostaman valkoisen nukan peittämä. Kuori homeineen on tarkoitettu syötäväksi. Juustomassa on kermanväristä ja pehmeää, kypsässä juustossa usein jopa valuvaa. Maku ja tuoksu vaihtelee miedosta melko voimakkaaseen, jossa voi olla häivähdys ammoniakkia.

Nimen Brie alkuperäsuoja

Nimet Brie de Meaux ja Brie de Melun on suojattu, joten niillä saa kutsua vain tietyillä alueilla Ranskassa valmistettuja juustoja. Pelkällä nimellä brie ei ole alkuperäsuojaa, joten myös muualla valmistettuja juustoja voidaan kutsua brie-juustoiksi.

Valmistus

Brie voidaan valmistaa joko pastöroidusta tai raakamaidosta. Juoksuttamisen jälkeen maito kaadetaan muottiin, jossa ylimääräisen nesteen annetaan valua pois vajaan vuorokauden ajan. Sen jälkeen juusto suolataan ja siihen istutetaan mikrobeja, kuten Penicillium candidum, Penicillium camemberti ja Brevibacterium linens. Brien annetaan kypsyä viileässä vähintään kolme viikkoa mutta joissain tapauksissa jopa vuoden ajan. Useimmat brie-tyypit ovat täysin kypsiä kuudesta kahdeksaan viikon ikäisenä.
Ulosteinkontinenssi

Ulosteinkontinenssi merkitsee ulosteen karkailua. Kyseessä on virtsankarkailua harvinaisempi vaiva, josta kärsii noin 2 % aikuisväestöstä jossain elämänsä vaiheessa.
Ulosteinkontinenssin taustalla saattaa olla esimerkiksi leikkausten komplikaatiot, ummetus tai vauriot lantionpohjassa ja sulkijalihaksissa. Sulkijalihaksen repeämän saattaa saada aikaan esimerkiksi synnytys. Varsin moni ulosteinkontinenssipotilas kärsii samanaikaisesti virtsankarkailusta. Tällaista kutsutaan kaksoisinkontinenssiksi.
Ennen ulosteinkontinenssin hoitotoimenpiteitä tulee selvittää tilan aiheuttaja. Esimerkiksi synnytyksen jälkeen ilmennyt sulkijalihasvaurio on korjattavissa leikkauksella.
Gilbert Stuart

Gilbert Charles Stuart (alun perin Stewart; 3. joulukuuta 1755 – 9. heinäkuuta 1828) oli yhdysvaltalainen taidemaalari.
Häntä pidetään yhtenä Yhdysvaltojen taiteen merkittävimmistä muotokuvamaalareista.
Parhaimpana Stuartin tunnetuista teoksista pidetään keskeneräistä George Washingtonin muotokuvaa, jota toisinaan kutsutaan nimellä The Athenaeum. Stuart aloitti työn 1796, mutta se ei tullut koskaan valmiiksi. Hän piti maalauksen itsellään ja käytti sitä mallina noin 130 kopion maalaamisessa, kopiot hän myi 100 dollarin kappalehintaan. Kuva on varsin kuuluisa siksikin, että se on kuvattu yhden dollarin setelissä. Lisäksi sitä on käytetty monissa postimerkeissä. Alkuperäinen maalaus on Bostonin taidemuseon kokoelmissa.
Uransa aikana Gilbert Stuart maalasi muotokuvan yli tuhannesta henkilöstä, muun muassa Yhdysvaltojen kuudesta ensimmäisestä presidentistä. Stuartin maalauksia on monissa museoissa kuten Metropolitan Museum of Art ja National Gallery.
Louhela

Louhela (ruots. Klippsta) on pääosin vuosina 1965–1968 rakennettu asuinalue Vantaan Myyrmäen kaupunginosan koilliskulmassa, Kehäradan läntisen osan (Vantaankosken radan) itäpuolella. Rakennuskanta koostuu kerrostaloista, joista korkeimmat ovat 7-kerroksisia, ja talojen yleisväri on vihertävä.
Louhelaa ja Myyrmäen pohjoisosaa palvelee Louhelan rautatieasema (1975), jolla pysähtyvät I- ja P-junat. Myyrmäen kirkko (1984) sijaitsee rautatieaseman vieressä. Louhelassa on myös uudelleenrakennettu Louhelan ostoskeskus (2012). Sen taakse puretun ostoskeskuksen (1967–2010) paikalle on rakennettu uusi viisikerroksinen kerrostalo (2012). Eräkuja 2:ssa ollut toimistorakennus purettiin vuoden 2015 lopussa. Tilalle rakennetaan uutta kerrostaloa, jonka on määrä valmistua vuonna 2017. Päiväkotirakennukset ovat valmistuneet 1979 ja 1990.
Olfaktometri

Olfaktometri eli odorimetri on koje, jolla mitataan hajun voimakkuutta tai hajuaistin herkkyyttä.
Tom Sandell

Tom Johan Ludvig Sandell (s. 5. helmikuuta 1936 Helsinki) on suomalainen kriitikko ja kirjailija. Hän kirjoittaa ruotsiksi.
Sandell toimi 1959–1980 Hufvudstadsbladet-lehden kirjallisuusarvostelijana. Hän julkaisi ensimmäisen runokokoelmansa Ägg och nejlika vuonna 1957.
Vähä Keltajärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,7 hehtaaria ja se on 350 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Ekojärven valuma-alueeseen (35.787) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 136,1 metriä mpy.