google/wiki40b huggingface dataset:
Simulaatiopeli

Simulaatiopeli on viihdekäyttöön tarkoitettu simulaatio tietokonesimulaation keinoilla.
Simulaatiopeleissä pyritään yleensä mallintamaan mahdollisimman tarkasti jonkin tietyn kulkuvälineen, kuten lentokoneen, laivan, sukellusveneen, avaruusaluksen tai auton käyttäytymistä. Simulaattoripelien esimuotona voidaan pitää lentäjien koulutukseen jo vuosikymmenten ajan käytettyjä lentosimulaattoreita. 
Tavallisilla mikrotietokoneilla pelattavat simulaattorit eivät ohjauslaitteidensa takia saavuta samaa realismin tasoa kuin ammattilaisille tarkoitetut ja suunnitellut koulutuslaitteet, mutta parhaiden simulaattorien avulla saa kuitenkin jonkinlaisen käsityksen siitä, miltä simuloitavien laitteiden käyttäminen oikeasti tuntuu. Toisinaan myös kaupunkisimulaattoripelejä ja taloussimulaattoripelejä pidetään simulaatiopeleinä, mutta ne voidaan luokitella myös strategiapeleiksi. 
Microsoftin Flight Simulator oli 1980-luvulla pitkään maailman myydyin tietokonepeli, vaikka se käsitteli vain siviili-ilmailua. Vakavasti otettavien simulaattorien lisäksi on kevyempiä ja viihteellisempiä simulaattorinomaisia pelejä. Joissakin pelaaja saa säädellä realismin tasoa itse.
Tyypillistä simulaatiopeleille on että ne ovat ns. "man-in-the-loop" eli ihmisen ohjastamia toisinkuin puhtaasti tietokonelasketut mallinnukset.
Simulaatiopelit ovat yleensä viihdekäyttöön suunnattuja eikä niitä saa käyttää esimerkiksi lentäjien sertifiointiin lentolupakirjan saamiseksi. Koulutuskäyttöön vaaditaan esimerkiksi FAA:n hyväksyntä, joka annetaan vain kokonaiselle järjestelmälle joka sisältää sekä ohjelmiston että laitteiston jota simulaatiossa käytetään.
Useat avaruuslentosimulaattorit painottavat science fiction -osuutta keksityllä teknologialla. Yksi realismiin pyrkivistä avaruusalussimulaatioista on vuonna 1992 julkaistu Shuttle.
Avaruussimulaatiopelit tai avaruuslentosimulaattorit ovat usein futuristisia science fiction -tyyppisiä simulaatiopelejä, joissa pelaaminen koostuu avaruustaisteluista sekä vaihtelevasti muusta sisällöstä kuten kaupankäynnistä ja universumin tutkimisesta. Yleinen esimerkki keksitystä teknologiasta on valoa nopeampi lentäminen. Tunnettuja lajityypin pelejä ovat esimerkiksi Elite.

Suunnittelukonsepteja

Simulaatiopeleissä tärkeää on antaa selkää informaatiota pelaajalle, jotta tämä voi tehdä tarkoituksenmukaisia päätöksiä. Pelaajalle on jätettävä tilaa kokeilulle ja yrityksille ja erehdyksille.
Aimo Heino

Aimo Uuno Heino (30. huhtikuuta 1924 Koivisto – 24. marraskuuta 1985) oli suomalainen näyttelijä.
Heino näytteli uransa alussa Lahden Teatterissa 1947–1949, Iisalmessa 1950–1953, Tampereen Työväen Teatterissa 1954–1955 ja sitten Kemissä, Jyväskylässä ja Joensuussa. 1970-luvun alkuvuosina Heino näytteli Porissa.
Aimo Heino on näytellyt muutamissa televisio- ja teatterielokuvissa, kuten Hyvästi Mansikki (1970), Amalia (1973), Yhden miehen sota (1974), Lossi (1980) ja Vapaa duunari Ville-Kalle (1984). Heinon puoliso oli näyttelijä Hilkka Ollikainen.
Tasavälinen lieriöprojektio

Tasa­välinen lieriö­projektio (engl. Equirectangular projection) on lieriö­projektioiden ryhmään kuuluva yksin­kertainen karttaprojektio, jossa mittakaava pohjois-etelä-suunnassa on vakio. Sitä vastoin mitta­kaava itä-länsi-suunnassa riippuu leveysasteesta, kuten muissakin normaali­asentoisissa lieriö­projektioissa, ja vain kahdella leveys­asteella, yhtä etäällä päiväntasaajan kummallakin puolen, mitta­kaava on kaikkiin suuntiin sama. Näitä leveys­piirejä sanotaan projektion perus­leveys­piireiksi. Tasa­välisen lieriö­projektion sitä erikois­tapauksta, jossa perus­leveys­piirinä on päivän­tasaaja, sanotaan neliö­kartaksi (ransk. Plate Carrée)
Tasa­välisessä lieriö­projektiossa kaikki leveys- ja pituuspiirit ovat suoria, leveyspiirit vaaka­suoria ja pituus­piirit pystysuoria. Projektio ei ole oikea­kulmainen eikä oikea­pintainen, toisin sanoen siinä eivät ilman­suuntien väliset kulmat ole kaikkialla oikean suuruiset eikä eri alueiden pinta-alojen suhteet kartalla ole samat kuin todellisuudessa. Sen sijaan etäisyydet päiväntasaajalta tulevat kuvatuiksi oikein. Myös pinta-alojen vääristyminen on huomattavasti vähäisempää kuin esimerkiksi Mercatorin projektiossa, joka on oikea­kulmainen, kun taas toisaalta muotojen ja kulmien vääristyminen on selvästi vähäisempää kuin esi­merkiksi oikea­pintaisessa Gall-Petersin projektiossa.
Neliökartta on vanhimpia kartta­projektioita. Sitä käyttivät jo vanhalla ajalla Dikaiarkhos ja Strabo. Ptolemaios mainitsee tasa­välisen lieriö­projektion keksijäksi Marinus Tyyroslaisen. Nykyään neliö­kartta­projektiota käytetään muun muassa National Geographicin MapMachine -verkkopalvelussa.
Mason (kuorma-auto)

Mason oli yhdysvaltalainen kuorma-automerkki, jota valmistettiin vuosina 1922–1925. Mason Truck -tehtaan perustivat Michiganin Flintiin vuonna 1922 A.C. Mason ja William C. Durant. Durantin tytäryhtiönä Mason Truck valmisti keskiraskaita ja raskaita Mason RoadKing -kuorma-autoja 1920-luvulla.
Toinen Mason Motors-niminen yritys valmisti autonmoottoreita. Tätä Mason Motors -yhtiötä ei pidä sekoittaa kuorma-automerkkiin. Se oli Flintissä sijainnut Buick-autojen moottoritehdas, jonka myöhempi nimi oli Motor & Axle Division of Chevrolet.
Vigabatriini

Ominaisuudet ja käyttökohteet

Vigabatriini on huoneenlämpötilassa vaalean kellertävää kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja selvästi huonommin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin (7,5 g/l) ja kloroformiin (0,1 g/l). Vigabatriini on optiivisesti aktiivinen yhdiste ja biologista aktiivisuutta on ainoastaan S(+)-enantiomeerilla.
Rakenteeltaan vigabatriini muistuttaa gamma-aminovoihappoa. Yhdisteen vaikutusmekanismi perustuu siihen, että se inhiboi gamma-aminovoihappoa hajottavan entsyymin GABA-transaminaasin toimintaa. Vigabatriini muodostaa GABA-transaminaasin koentsyymin pyridoksaalifosfaatin kanssa imiinin eli Schiffin emäksen, joka reagoi GABA-transaminaasin aktiivisen kohdan lysiiniaminohapon kanssa muodostaen adduktin ja inaktivoi entsyymin. Tällöin gamma-aminovoihapon pitoisuudet aivoissa kasvavat. Vigabatriini estää erityisesti niin kutsuttuja partiaalisia epilepsia kohtauksia ja on usein käytetty lääkeaine Westin syndrooman eli tuberoosiskleroosista johtuvan infantiilispasmioireyhtymän hoidossa. Vigabatriini läpäisee veri-aivoesteen.
Vigabatriinia voidaan käyttää myös kroonisen väsymysoireyhtymän, neuropaattisen kivun ja ahdistuneisuuden hoidossa ja sitä on tutkittu myös kokaiini- ja amfetamiiniriippuvuuden vieroituksessa.

Haittavaikutukset

Tyypillisimpiä vigabatriinin haittavaikutuksia ovat väsymys, päänsärky, painon lisääntyminen, mielialanvaihtelut ja masentuneisuus. Vakavampia haittavaikutuksia ovat vigabatriinin verkkokalvotoksisuudesta aiheutuva näkökentän vaurioituminen, joka voi olla pysyvä, ja yhdisteen indusoima psykoosi. Epilepsiapotilaille voi myös kehittyä toleranssi vigabatriinin vaikutuksia kohtaan.

Valmistus

Vigabatriinin synteesin ensimmäisessä vaiheessa 1,4-dikloori-2-buteeni reagoi dietyylimalonaatin kanssa natriumetoksidin katalysoimana muodostaen 1,1-bis(etoksikarbonyyli)-2-vinyylisyklopropaania. Tämä välituote reagoi dimetyyliformamidiliuoksessa ammoniakin kanssa rengasrakenteiseksi 3-karboksamido-5-vinyyli-2-pyrrolidoniksi, joka hydrolysoidaan vigabatriiniksi kuumentamalla suolahapon kanssa etikkahappoliuoksessa.
Verinen katu

Juoni

Elokuva sijoittuu Harlemiin, jonka yhtenä rajapyykkinä 110th Streetiä pidetään. 
Kolme tummaihoista pikkurikollista ryöstää mafian pyörittämän numeropelin. Paul Benjaminin esittämä Jim Harris on vankilasta vapautunut, mutta epilepsiaa sairastava kovanaama ja Ed Bernardin esittämä Joe Logart hänen kokemattomampi apumiehensä. Keikka menee kuitenkin pieleen ja lopputuloksena on verilöyly, jossa kuolee kaksi polisiia, kolme amerikanitalialaista ja kaksi afroamerikkalaista mafian jäsentä. Antonio Fargas esittää nuorta pakoautonkuljettajaa Henry J. Jacksonia jonka avulla ryöstäjät pakenevat paikalta, mukanaan 300 000 dollaria mafian rahaa.
Alkaa mafian ja poliisin välinen kilpajuoksu, sillä molemmat haluavat saada miehet kiinni. Anthony Quinnin esittämä ylikomisario Mattelli on ikääntyvä, kovaotteinen, korruptoitunut ja rasistinen poliisi, joka joutuu työskentelemään Yaphet Kotton esittämän nuoremman tummaihoisen komisario Popen kanssa. Vastapuolella on Anthony Franciosan esittämä mafioson vävypoika Nick D'Salvio, joka tarvitsee mafian paikallisjohtajan, Richard Wardin esittämän tummaihoisen Doc Johnsonin apua. Miesten välillä käydään arvovaltataistelu, mutta yhteinen tavoite yhdistää, ja Gilbert Lewisin esittämä Doc Johnsonin apumies Shevvy lähtee D'Salvion mukaan.
Elokuva on erittäin väkivaltainen, mutta väkivaltaa ei esitetä runollisena eikä sitä glorifioida. Elokuvassa väkivalta ei ratkaise ongelmia, vaan näyttäytyy latteana vallan välineenä. Tyypillisestä blaxploitaatioelokuvasta poiketen elokuvassa ei myöskään ole sankaria eikä varsinaista samaistumisen tai ihailun kohdetta suurelle yleisölle.

Soundtrack

Elokuvan musiikki on J.J. Johnsonin säveltämää. Orkestereineen hän myös esitti instrumentaalit. Kappaleiden välissä on elokuvasta otettuja dialogipätkiä. Elokuvan tunnussävelmä, Across 110th Street on Bobby Womackin esittämä. Hän esitti myös muut lauletut kappaleet yhdessä Peace-yhtyeensä kanssa. Across 110th Street nousi sijalle 19. Billboardin Best Selling Soul Singles -listalla vuonna 1973. Se on myöhemminkin saanut laajaa radiosoittoa, etenkin sen jälkeen kun Quentin Tarantino käytti sitä elokuvassaan Jackie Brown vuonna 1997, ja Ridley Scott elokuvassaan American Gangster vuonna 2007.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano sanoo elokuvaa erittäin väkivaltaisesi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. VideoHound’s Golden Movie Retriever antaa elokuvalle kaksi tähteä neljästä. Elitisti-sivuston Juho Malaninin mukaan Verinen katu on ”antoisimpia ja kaunistelemattomimpia rikoselokuvia, jota tulee verrattua niin Scorsesen kuin Friedkininkin elokuviin”. Häneltä elokuva saa neljä ja puoli tähteä viidestä.
Valentin Berlinski

Valentin Berlinski (25. tammikuuta 1925 – 15. joulukuuta 2008 Moskova, Venäjä) oli venäläinen sellisti, joka tunnettiin erityisesti Borodin-kvartetin jäsenenä.
Berlinski opiskeli Moskovan konservatoriossa. Hän oli 1944 perustamassa opiskelijoiden jousikvartettoa, joka myöhemmin liitettiin Moskovan filharmoniseen kvartettiin. Hänen edeltäjänään jälkimmäisessä oli lyhyen aikaa ollut Mstislav Rostropovitš. Kvartetin nimi muutettiin vuonna 1955 Borodin-kvartetiksi. Hän väistyi yhtyeestä 2007, ja hänen seuraajakseen tuli hänen oppilaansa Vladimir Balšin.
Alora & Senii

Alora & Senii (Markus Siikjärvi & Severi Niilo) on suomalainen tuottaja- ja DJ-duo. Yhtye on julkaissut musiikkia Suomessa Universal Musicin kautta sekä ulkomailla Alankomaissa Warner Musicin ja Saksassa Raison Musicin kautta. 
Kaksikon ensimmäinen omakustannesingle ”Down By The Ocean” on ylittänyt Suomessa kultasingleen vaaditun kahden miljoonan streamin rajan Spotifyssä.
Yhtye on esiintynyt Suomessa isoilla festivaaleilla kuten Raumanmeren Juhannus, Waterland Festival ja Weekend Festival.
Janna

Janna (arab. جنّة‎) on islaminuskon käsite paratiisista. Vastaavasti helvetti on Jahannam. Koraanin toistuvina teemoina on usko tuomiopäivään ja tuonpuoleisessa tapahtuvaan rangaistukseen tai palkitsemiseen. Koraanissa korostetaan sosiaalista vastuuta vähäosaisista sekä uskonnollisia velvoitteita. Vastaavasti raskain synti on usko monijumalaisuuteen.

Käsitteet Paratiisi ja Helvetti

Paratiisi ja Helvetti ovat islamin käsitteissä paikannimiä, joten ne kirjoitetaan isolla. Helvetin tuskat ja Paratiisin nautinnot kuvataan ruumiillisina. Islamilaisista teologeista useimmat kuitenkin tulkitsevat tämän kuvaannollisesti – ylin Paratiisin nautinto on Jumalan näkeminen ja pahin Helvetin tuska on jääminen ikuisesti paitsi Jumalan läheisyydestä.

Tuomiopäivä ja ylösnousemus

Islaminuskossa Paratiisi ja Helvetti liittyvät tuomiopäivän jälkeisiin aikoihin. Kuoleman jälkeen ihminen joutuu kahden enkelin, Munkirin ja Nakirin, kuulustelemaksi. Syntinen joutuu ahdistumaan haudassa, kun vastaavasti hurskasta odottaa Paratiisiin pääsy.
Islamilaisessa eskatologiassa eli viimeisten päivien tapahtumissa käydään taistelu hyvän ja pahan voimien kesken. Hyvän puolelta taistelua johtaa Mahdi, joka tuo oikeudenmukaisuuden ja ajaa vääryyden pois. Häntä avustaa Jeesus, joka palaa maan päälle ja kuolee ennen viimeistä tuomiota.
Jeesuksen roolille ei löydy perusteita Koraanista, vaan se on myöhempää perimätietoa. Tämä rooli on perua islaminuskoon kääntyneiltä kristityiltä 700–800-luvuilta eli alkuislamin aikoina ennen sunnan vakiintumista. Jeesuksen asema on vahvistunut myös islamin sisäisten kiistojen vuoksi. Šiialaisten uskonnollinen kokemus keskittyy odottamaan Mahdin, profeetta Muhammadin jälkeläisen, paluuta. Vastaavasti sunnalaiset rajoittavat Mahdin merkitystä tuomalla hänen rinnalleen Jeesuksen toisena messiaanisena hahmona.
Varsinainen viimeinen tuomio tapahtuu, kun maailmanhistoria loppuu ja kuolleet nousevat haudoistaan. Ylösnousemus koskee sekä sielua että ruumista. Tuomiopäivän tapahtumat ovat saaneet vaikutteita Lähi-idän vanhasta perinteestä. Islam tuntee ajatuksen tekojen punnitsemista sekä käsitteen sillasta, jonka yli ihmisen on kuljettava. Silta näyttää syntisestä kapealta ja hurskaasta leveältä.

Erot kristinuskon käsitteeseen

Kristillisessä maailmassa käsitteet ovat herättäneet kritiikkiä. Jo keskiajalta lähtien islamia syytettiin lihalliseksi uskonnoksi. Tämä näkyy myös puhuttaessa Paratiisin neidoista. Kristinuskon käsite ruumiillisuudesta pohjautuu pitkälti gnostilaiseen, dualistiseen käsitteeseen, jossa liha kuvataan syntisenä ja sielu vastaavasti puhtaana. Muslimit puolestaan paheksuvat kristillistä, kansanomaista käsitettä Jumalasta valkopartaisena vanhana miehenä.
Taittovika

Taittovika on valontaittovirhe, jossa silmän sarveiskalvon ja mykiön rakenne tai paikka poikkeaa niin, että kaukana olevasta esineestä verkkokalvolle syntyvä kuva on epätarkka. Epätarkkuudet syntyvät, kun valonsäteiden leikkauspiste ei osu verkkokalvolle vaan sen taakse tai eteen. Taittovikoja on olemassa kolmenlaisia: kauko-, liki- ja hajataittoisuus.
Taittovikoja hoidetaan silmälaseilla, piilolinsseillä, laserleikkauksella tai linssileikkauksella tai niin kutsutulla ICL-tekniikalla (ICL = Intraocular Contact Lens). Kaukotaittoisuudessa käytetään kuperia pluslaseja, likitaittoisuudessa koveria miinuslaseja ja hajataittoisuudessa sylinterilaseja, joiden kaarevuussäde on eri suunnista erilainen. Leikkausteknologia valitaan taittovirheen, silmän rakenteen ja muiden yksilöllisten tekijöiden perusteella.
Jussi Selo

Jussi Petteri Selo (ent. Kykkänen, s. 21. tammikuuta 1985 Vantaa) on Uniklubi-yhtyeen laulaja. Selo on aiemmin laulanut myös muun muassa Lovex-yhtyeessä sekä ensimmäisessä yhtyeessään Pincenezissä. Selo soittaa pianoa, kitaraa ja saksofonia. Hän toimii yhtyeen pääasiallisena sanoittajana. Hän kuuntelee mm. Saraa, Michael Jacksonia sekä Hardcore Superstaria. 
Jussin vanhemmat ovat eronneet ja eron jälkeen Jussi otti äidin tyttönimen. Isän sukunimi on Kykkänen. Hänen veljensä on Uniklubi-yhtyeen kitaristi Janne Selo. Hänellä on kaksi muutakin veljeä, pikkuveli Teemu (Kykkänen) sekä isoveli Tommi, joka menehtyi 2000-luvun alussa. Jussi Selo on syntynyt Vantaalla ja muuttanut perheensä kanssa viisivuotiaana Tampereen lähelle Hämeenkyröön, jossa hän on käynyt peruskoulun. Lukiota Jussi kävi Parkanossa, mutta jätti sen kesken. Nykyään Selo asuu Tampereella.
Selo osallistui vuonna 2011 Nelosen Kuorosodan neljännelle tuotantokaudelle, jonka hänen johtamansa Hämeenkyrön kuoro voitti. Kilpailun päävoittona oli 40 000 euroa kuoron itse valitsemalle hyväntekeväisyyskohteelle, joka oli Pirkanmaan Sydänlapset ry.  
Selo perusti vuonna 2011 sooloprojektin Jussi Selo & Nefernefernefer ja heidän esikoisalbuminsa julkaistiin 7. maaliskuuta 2012.
Selo sai ensimmäisen lapsensa, tyttären, ystävänpäivänä 14. helmikuuta 2018.
Selo teki teatteridebyyttinsä Tampereen Teatterin musikaalissa Veriveljet, joka sai ensi-iltansa 5. syyskuuta 2012 Tampereen Teatterin päänäyttämöllä. Hän vuorottelee kertojan roolissa  Sami Hintsasen kanssa.
2014 Selo näytteli myös Musiikkiteatteri Palatsilla Rauli Baddingiä musikaalissa " Paratiisi".
2015 Selo perusti Uniklubin rinnalle sivuprojektin nimeltä "SADETTA", joka julkaisi ensimmäisen digisinglensä "Yhteenkasvaneet" 1.1.2016.  
Selo on Uniklubin tuotannon ja oman sooloalbumin lisäksi tehnyt kappaleita myös muille artisteille kuten Kaija Lustilalle.
Capsan kulttuuri

Capsan kulttuuri vallitsi noin 10000–6000 eaa. läntisessä Pohjois-Afrikassa pääosin Marokossa, Algeriassa ja Tunisiassa mutta jossain määrin myös Kyrenaikassa Libyassa. Kulttuuriin liittyy kalliotaidetta. Capsan ihmiset olivat metsästäjä-keräilijoitä. Varhaisella Capsan kaudella alueelle ilmestyi lampaan kasvatus. 
Capsan kulttuurin alue oli silloin savannimaista. Korkeilla vuorilla oli metsäistä Välimeren kasvillisuutta. 
Capsan kulttuurin ihmisten kieltä pidetään afroaasialaisten kielten tai berberikielten edeltäjänä. Etelämpänä oli Itä-Afrikan Eburran kulttuuri noin 13000–7000 eaa. Se liitetään joskus Capsan kulttuuriin kiviterien samankaltaisuuden vuoksi, muttei tiedetä olivatko näiden kahden kulttuurin luojat samoja ihmisiä. Capsan kulttuuria edelsivät Aterin ja Ibero-Maurusian (Oranin, Oranian)  kulttuurit. Ajan myötä Capsan kulttuuri sulautti Oranin kulttuurin itseensä.
Áo dài

Áo dài on perinteinen vietnamilainen pitkä asu, joka muodostuu mekosta ja housuista. Naiset käyttävät sitä arkivaatteenaan, miehet nykyisin enää juhlatilaisuuksissa kuten häissä ja hautajaisissa.
Varhaisimmat versiot Áo dàista on kuvattu 1700-luvulta. Nykymuotonsa se sai 1930-luvulla.
Áo dài tehdään käyttäjälleen mittojen mukaan. Yläsa on vartalonmyötäinen, mekon helma ulottuu housujen päälle mutta siinä on syvään uurrettu halkio. Housunlahkeet ulottuvat kenkiin asti.
Áo dài on ollut aina suositumpi maan etelä- kuin pohjoisosassa. Myös ulkomaille muuttaneet vietnamilaiset ovat ottaneet sen kansallispuvukseen enenevässä määrin.
Raija-Sinikka Rantala

Raija-Sinikka Rantala (s. 1947) on suomalainen kirjailija ja teatteriohjaaja. Hän on ollut teatterinjohtaja Lahden ja Helsingin kaupunginteattereissa ja koulutuskeskuksen johtaja Teatterikorkeakoulussa, Kansainvälisen teatteri-Instituutin taiteellinen johtaja sekä hallituksen jäsen monissa teatterialan kansainvälisissä järjestöissä.
Rantala on toiminut ohjaajana useissa kaupunginteattereissa, Lilla teaternissa, Svenska Teaternissa, Koko-teatterissa,  ja lahtelaisessa Teatteri Vanhassa Jukossa
sekä ulkomailla mm Tabakov teatterissa ja Moskovan Taiteellisessa Teatterissa, Luxemburgin Théâtre des Capucins ja Théâtre du Centaure teattereissa, Puolassa, Perussa ja teatterialan kouluttajana Burkina Fasossa ja Norsunluurannikolla.
Kirjailijana Rantala on tehnyt kymmenittäin dramatisointeja ja julkaissut useita näytelmiä, Stanislavskin metodia esittelevän kirjan Näyttelijä – auteur (1988), työttömäksi jäävästä näyttelijästä perustuvan tosipohjaisen romaanin Optimisti (2005) sekä epäonnisesta teatteriprojektista kertovan teoksen Klovni (2009). Vuonna 2012 Rantalalta ilmestyi trillerimäinen rakkaustarina Miekkatanssi ja vuonna 2015 romaani Poliisin pojat, joka sijoittuu Rantalan lapsuusmaisemiin 1950-luvun Kotkaan.
Fenoksaproppi-etyyli

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa fenoksaproppi-etyyli on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, etyyliasetaattiin, heksaaniin ja erityisesti tolueeniin tai asetoniin. Yhdiste on optisesti aktiivista ja biologisen aktiivisuuden omaavaa R-enantiomeeria kutsutaan myös nimellä fenoksaproppi-P-etyyli (CAS 71283-80-2).
Fenoksaproppi-etyyli hydrolysoituu kasveissa varsinaiseksi herbisidinä toimivaksi yhdisteeksi fenoksapropiksi (C₁₆H₁₂ClNO₅). Lisäksi muodostuu 6-kloori-2,3-dihydrobentsoksatsol-2-onia ja 4-hydroksifenoksipropaanihappoa. Fenoksaproppi-etyylin aineenvaihduntatuotteet vaikeuttavat kasvien tarvitsemien rasvahappojen biosynteesiä estämällä asetyylikoentsyymi-A-karboksylaasientsyymin toimintaa. Yhdiste tehoaa ruohovartisiin rikkakasveihin esimerkiksi rikkapuntarpäähän.

Valmistus ja käyttö

Fenoksaproppi-etyyliä valmistetaan 2-klooripropaanihaposta johdetun etyyli-4-kloorifenoksi-2-propionaatin ja 6-klooribentsoksatsolin välisellä reaktiolla. Fenoksaproppi-P-etyyliä valmistetaan käyttämällä 2-klooripropaanihapon S-enantiomeeria.
Fenoksaproppi-etyyliä käytetään torjumaan rikkaruohoja muun muassa ruis-, ohra-, vehnä-, peruna-, papu-, sokerijuurikas-, puuvilla- sekä maapähkinäviljelmillä. Lisäksi sitä käytetään myös nurmilla ja golfkentillä. Fenoksaproppi-etyyli on hyväksytty käytettäväksi 75 maassa muun muassa Euroopan Unionin alueella. Fenoksaproppi-etyylin kanssa voidaan käyttää vehnäviljelmillä fenkloratsolia, joka kiihdyttää fenoksaproppi-etyylin hydrolysoitumista fenoksapropiksi ja siten estää ainetta vahingoittamasta muita kuin rikkaruohoja. Vehnässä muodostuu fenoksiproppikonjugaatteja, esimerkiksi glutationin kanssa, jotka eivät ole fytotoksisia, mutta näitä konjugaatteja ei muodostu rikkaruohoissa.
Charles Urban

Charles Urban (15. huhtikuuta 1867 Cincinnati – 29. elokuuta 1942 Brighton) oli brittiläis-amerikkalainen elokuvatuottaja. Hän oli merkittävä dokumenttielokuvan edelläkävijä ja yksi varhaisen brittiläisen elokuvan tunnetuimmista hahmoista.
Urban syntyi amerikansaksalaiseen perheeseen. Hän piti paperikauppaa Detroitissa, jossa hänestä tuli Thomas Edisonin elokuva- ja fonografilaitteiden edustaja. Vuonna 1897 Urban muutti Lontooseen, jossa hän johti Edisonia Euroopassa edustaneen Maguire & Baucusin toimistoa.
Vuonna 1898 Urban perusti Lontoossa Warwick Trading Companyn, joka alkoi tuottaa elokuvia ja markkinoida Walter Isaacsin kehittämää bioscope-elokuvaprojektoria. Voimakastahtoisen miehen johtamasta Warwickista tuli aikansa huomattavin brittiläinen elokuvayhtiö, jonka maine perustui erityisesti matkailu- ja uutiselokuviin. Se levitti myös muiden brittiläisten ja ranskalaisten yhtiöiden elokuvia ja myi varsinkin Alfred Darlingin Urbania varten kehittämiä elokuvalaitteita.
Vuonna 1903 Urban avasi oman Charles Urban Trading Companyn, joka valmisti laadukkaita tiede-, matkailu- ja opetuselokuvia sekä tavanomaisempia näytelmäelokuvia. Vuonna 1906 Urban perusti ranskalaisen Éclipse-yhtiön ja vuonna 1907 tiede- ja matkailuelokuvia tuottaneen Kineton. Urbanin suurin menestys oli G. A. Smithin vuonna 1906 kehittämä kinemacolor-värielokuvajärjestelmä, joka muistetaan varsinkin kaksituntisesta With Our King and Queen Through India -elokuvasta vuodelta 1912.
Kinemacolorin patentti mitätöitiin vuonna 1914 kilpailevan järjestelmän keksineen William Friese-Greenen nostaman oikeusjutun seurauksena. Ensimmäisen maailmansodan aikana Urban tuotti brittiläisiä propagandaelokuvia, joita hän yritti markkinoida Yhdysvalloissa.
Sodan jälkeen Urban päätti jäädä Yhdysvaltoihin, jossa hän pyrki elvyttämään taantunutta liiketoimintaansa kinekrom-värijärjestelmän ja spirograph-kuvalevyn kaltaisten keksintöjen avulla. Kunnianhimoiset suunnitelmat epäonnistuivat ja uusi yhtiö Urban Motion Picture Industries teki vararikon vuonna 1925. Urban palasi Britanniaan, jossa hän vietti viimeiset vuotensa unohdettuna Lontoossa ja Brightonissa.
Alaskavuoristo

Alaskavuoristo (engl. Alaska Range) on 650 kilometriä pitkä vuoristo eteläisessä Keski-Alaskassa Yhdysvalloissa. Vuoristossa sijaitsee Pohjois-Amerikan korkein vuori, Denali (tunnettu aiemmin nimellä Mount McKinley). Alaskavuoristo-nimeä (Alaska Range) käytti ensimmäisenä luonnontieteilijä W. H. Dall vuonna 1869.