google/wiki40b huggingface dataset:
Javi Guerra

Seurajoukkueura

Guerra on kotoisin Vélez-Málagasta, joka sijaitsee Andalusian itsehallintoalueella. Hän aloitti ammattilaisuransa maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä pelanneen Motrilin riveistä, josta matka jatkui naapuriseura Cádiziin. Kaudella 2004–2005 Guerra siirtyi Valenciaan, jonka reservijoukkueessa hän pelasi vuodet 2004–2007. Hän pelasi kaksi ottelua seuran edustusjoukkueessa keväällä 2007 Getafea ja Espanyolia vastaan.
Elokuussa 2010 Guerra teki nelivuotisen sopimuksen maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa pelanneen Valladolidin kanssa. Siirrosta ei maksettu heti korvausta, vaan se sisälsi ehdon, mikäli joukkue nousee korkeammalle sarjatasolla tai myy pelaajan edelleen korvaus tulisi aiheelliseksi. Guerra onnistui tekemään läpimurtonsa joukkueessa heti ensimmäisellä kaudellaan, kun hän rikkoi jo hyvissä ajoin viime kauden maaliennätyksensä (12) ja päätti kauden lopulta sarjan maalikuninkaana 28 osumallaan.
Hän jatkoi hyviä otteitaan myös nousukarsintaotteluissa pääsarjaan Primera Divisióniin kaudeksi 2011–2012 Elcheä vastaan. Hän teki ensimmäisessä osaottelussa ottelun ainoan maalin. Valladolid hävisi kuitenkin toisen osaottelun 1–3 ja putosi näin jatkosta yhteismaalein 2–3. Kaudella 2011–2012 hänen kauden maalisaldonsa (17) jäi edellisestä, joista kaksi syntyivät kuitenkin tärkeään paikkaan nousukarsinnoissa Alcorcónia vastaan. Valladolid voitti otteluparin yhteismaalein 2–1 ja nousi pääsarjaan kahden vuoden tauon jälkeen.
16. joulukuuta 2013 Guerra nosti kauden maalisaldonsa kymmeneen, kun hän viimeisteli joukkueensa kaikki maalit ottelussa Celta Vigoa vastaan. 5. helmikuuta 2014 hän solmi esisopimuksen walesiläisseura Cardiff Cityyn siirtymisestä, jonka oli tarkoitus astua voimaan tulevana kesänä.
21. toukokuuta 2014 Guerra esiteltiin virallisesti Cardiff Cityn pelaajana. Hän solmi seuran kanssa kolmivuotisen sopimuksen. Hän teki ensiesiintymisensä uudessa seurassaan 16. elokuuta 2014 ottelussa Huddersfield Townia vastaan.
15. tammikuuta 2015 Guerra siirtyi loppukauden kestävällä lainasopimuksella espanjalaisseura Málagaan.
Propaaniditioli

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa propaaniditioli on väritöntä nestettä. Yhdisteellä on voimakas paha haju. Se hapettuu tioeettereiksi ilman vaikutuksesta. Propaaniditioli liukenee vähäisessä määrin veteen ja hyvin useisiin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin, kloroformiin ja bentseeniin.
Propaaniditiolia valmistetaan hydrolysoimalla 1,3-propyleenidi-isotiuroniumkloridia, jota saadaan 1,3-diklooripropaanin ja tiourean välisellä reaktiolla. Propaaniditiolia käytetään erityisesti karbonyyliyhdisteiden suojaukseen tioasetaalina. Tällöin muodostuu niin kutsuttu 1,3-ditiaaniryhmäå. Yhdistettä voidaan myös käyttää pelkistämään karbonyyliryhmiä alkeeneiksi ja atsideja amiineiksi.
I Want It That Way

Historia

Yhtye kirjoitti ja levytti kaksi eri versiota kappaleesta. Ensimmäinen versio sisältyi albumin aikaisimmille demopainoksille. Toisessa versiossa kappaleella on vastakkainen viesti ("I love it when I hear you say/I want it that way"). Jotkin sanoituksen kohdat ovat samoja molemmissa versioissa ja jotkin kohdat on muutettu sopiviksi sanoiksi ("My heart is on fire/Such a strong desire"). Toisen version sanat kirjoittivat Max Martin ja Carlsson yhteistyössä Mutt Langen kanssa. Toinen versio julkaistiin internetiin Napsterin ja muiden metodien kautta 2000-luvun alussa ja sitäkin soitettiin radioissa tiuhaan tahtiin.
Backstreet Boysien entisen taustayhtyeen jäsenen, Tommy Smithin, mukaan julkaistu versio kappaleesta on "alkuperäinen"; toinen versio nauhoitettiin, koska kertosäkeessä ei ollut mitään järkeä.

Menestys

Single rikkoi ennätyksen, kun kappale soi yhteensä yli 165 radioasemalla. Se nousi Billboardin Hot Adult Contemporary -listan sijalle yksi ja pysyi kärjessä 14 listaviikkoa. Billboard Top 40 Mainstream -listalla single teki ennätyksen oltuaan eniten listaviikkoja sijalla yksi. Single ei kuitenkaan noussut Billboard Hot 100 -listan kärkisijalle, vaan onnistui pääsemään vain sijalle kuusi. Kappale sai yhteensa kolme Grammy-palkintoa, mukaan lukien palkinnon "Vuoden kappaleesta".
Kappale menestyi hyvin myös Britanniassa, kun se nousi ensimmäisellä listaviikollaan Britannian singlelistan sijalle yksi. "I Want It That Way" teki historiaa Alankomaissa olemalla ensimmäinen single, joka debytoi Top 40 -listan sijalla yksi, olematta ensin 'kärkituntumassa'. Kappale nousi listasijalle yksi myös Italiassa, Espanjassa, Kanadassa, Itävallassa, Sveitsissä ja Saksassa.
"I Want It That Way" sai myös kriitikoilta suuren suosion. Kappale äänestettiin VH1-kanavan 100 Greatest Songs of the '90s -listan sijalle kolme joulukuussa 2007 ja MTV/Rolling Stonen 100 Greatest Pop Songs Of All Time -listan sijalle kymmenen vuonna 2000. Blender Magazine taas äänesti kappaleen sijalle 16 listalla 500 Greatest Songs Since You Were Born ja VH1 100 Greatest Songs Of The Past 25 Years -lista sijalle 61, kesäkuussa 2003. MTV rankkasi kappaleen sijalle yksi Top 99 Of 99 Special -listalle. Kappale oli myös 15. myydyin poikabändin single 1990-luvulla Britanniassa, kun se myi yhteensä 423 300 kappaletta. Musiikkivideo nousi Top 10 of most iconic videos of all time -listan sijalle kolme.

Musiikkivideo

Musiikkivideo on pääasiassa kuvattu Los Angelesin kansainvälisellä lentoasemalla 1. huhtikuuta 1999 ja se sisältää huomattavia erikoisefektejä, joista huomattavin on high-speed zoom-efekti, minkä vuoksi tausta muuttuu mutta edessä laulavat Backstreet Boysit eivät. 
Video nousi Muchmusic's 100 Best Videos -listan sijalle 35.
Sheila Nelson

Sheila Nelson (s. 5. maaliskuuta 1936) on brittiläinen musiikkipedagogi, viulisti ja säveltäjä.
Nelsonon soittanut Englannin kamariorkesterin, Royal Philharmonic Orchestran ja Menuhin-orkesterin kanssa. Hän on tullut parhaiten tunnetuksi pedagogina ja on myös säveltänyt paljon pedagogista musiikkia. Hän opiskeli Royal College of Musicissa ja sai musiikin kandidaatin arvon Lontoon yliopistosta. Hän suoritti lisää opintoja Birminghamin yliopistossa sekä Tanskassa ja on Royal Academy of Musicin kunniajäsen (HonRAM). Nelson oli saanut mainetta opetustyöstään jo vuonna 1976, jolloin meni Churchill-stipendin turvin Yhdysvaltoihin opiskelemaan Paul Rollandin opetusmetodeja. Ennen tätä hän oli ollut Suzuki-menetelmän seuraaja. Palattuaan kotimaahansa hän sai Sisä-Lontoon opetustoimelta kutsun johtamaan jousiprojektia Lontoon Tower Hamletsiin. Sen yhteydessä opettajien ryhmät antoivat kokonaisille luokille jousiopetusta osana normaaleja koulun lukujärjestyksiä. Tämä ainutlaatuinen malli tuli kuvatuksi kuusiosaisessa dokumenttisarjassa ja sai kansainvälistä huomiota osakseen.
Nelson oli mukana kirjoittamassa Essential String Method -teosta, jossa opetetaan myös muusikkoutta teknisten taitojen ohella. Nelson on laatinut kustantajalleen Boosey & Hawkesille paljon musiikkiohjeistus- ja -ohjelmistoteoksia. Hän on matkustanut maailmanlaajuisesti opettajana ja workshop-järjestäjänä.
Murhajärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,3 hehtaaria ja se on 500 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Se sijaitsee Murhavuoren ja Lullinvuoren välisessä kallioperän murroksessa. Järven lounaisrannassa on pieni jyrkännekin. Järven yläpuolella terassilla on sijainnut maatila, jota ei enää viljellä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja sen rannat ovat rakentamatta. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueella (35.7) Längelmäveden alueeseen (35.72), jonka Koljonselän alueeseen (35.722) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 122,2 metriä mpy. Järveen ei tule muualta ojia, mutta sen eteäläpuolella sijaitsevaan Hämejärveen on kaivettu yhdysoja. Järven vesi virtaa ilmeisesti molempiin suuntiin, sillä järven virallinen laskuoja virtaa pohjoiseen ja siellä se laskee 6,5 metriä alempana olevaan Valkeajärven Rummakkopohjaan, joka kuuluu vesireitille, jonka muodostuu peräkkäisten järvien ketjusta: Valkeajärvi, Vähä Valkeajärvi, Karttianjärvi, Liivesjärvi, Sulunjärvi, mikä laskee lopuksi Koljonselän Säkin Oinaspohjan lahteen. Järvi on mahdollisesti bifurkaatiojärvi.

Historiaa

Vuoden 1965 peruskartassa järven laskuojaksi merkitty etelään virtaava oja ja pohjoista ojaa ei oltu vielä kaivettu. Maatilan peltopalstoja sijaitsi erillään toisistaan järveä paljon korkeammalla. Niistä ei tullut järveen kuivatusojia. Pohjoiseen on kaivettu myöhemmin kuivatusoja, joka näkyy vuoden 1981 kartassa. Maatilan viljely on loppunut vuoden 1988 kartassa.
Kenora

Historia

Alun perin kaupunki asutettiin 1830-luvulla Rat Portage -nimisenä kauppapaikkana (1836), ja kaupungin ensimmäinen rakennus kuului turkiskauppaa harjoittaneelle Hudson's Bay Companylle. Kaupunki sai nimensä alkuasukkaiden paikasta käyttämän nimityksen mukaan. Turkiskaupan myötä kaupunki alkoi kukoistaa, ja on historiansa aikana tuottanut kaviaaria ja toiminut kaivosteollisuuden, maatalouden ja metsätalouden alueellisena keskuksena. Kaupungin alueelta on kaivettu myös kultaa. Canadian Pacific Railway rakensi 1880-luvulla kaupunkiin rautatien, ja se omalta osaltaan auttoi kaupungin kehityksessä.
Abitibin paperitehdas, yksi alueen tärkeimmistä työnantajista, lopetti toimintansa joulukuussa 2005. Metsätalous ja matkailu ovat edelleen tärkeitä elinkeinoja.
Kenorasta tuli kaupunki vuonna 2000, jolloin Kenora sekä läheiset Keewatin ja Jaffray Melick -nimiset kaupungit yhdistettiin Kenoran kaupungiksi. Kenora sai nimensä, kun Keewatin, Rat Portage ja Norman yhdistyivät Kenoraksi. Tuolloin uuden paikkakunnan nimeksi valittiin kirjainyhdistelmä, jonka muodostivat kunkin kylän nimen alkukirjaimet: Keewatin, Norman, Rat Portage.

Talous

Metsätalous, matkailu ja kaivosteollisuus ovat edelleen paikallisen talouden kolme suurinta teollisuudenalaa. Kaupungin väkiluku lähes kaksinkertaistuu matkailusesongin aikana. Läheinen Lake of the Woods sekä tuhannet pienemmät järvet houkuttelevat alueelle tuhansittain kesäasukkaita provinssin eteläosista sekä Manitobasta.
Pöytätennis kesäolympialaisissa 1988 – miesten kaksinpeli

Alkulohkot

V = Voitetut ottelut

H = Hävityt ottelu

VE = Voitetut erät

HE = Hävityt erät

VR = Voitetut rallit

HR = Hävityt rallit
HMS Velox (1902)

Suunnittelu ja valmistus

Aluksen voimanlähteenä oli kaksi Parsonsin korkeapaineturbiinia ja kaksi Parsonsin matalapaineturbiinia kytkettyinä neljään hieman muunneltuun Yarrowin kattilaan (250 psi). Se saavutti kuitenkin ainoastaan 1175 merimailin toimintasäteen 13 solmun nopeudella, mikä oli jäi pahoin 30-solmun aluksille määritetystä minimistä 1400 merimailista.
Alus luokiteltiin uudelleen lokakuussa 1913 C-luokkaan.

Palvelus

Alus upposi osuttuaan miinaan 25. lokakuuta Nabin edustalla.
Viljuisk

Historia

Viljuiskin paikalle perustettiin kasakoiden talviasutus vuonna 1634, ja siitä käytettiin joko nimeä Tjukanskoje tai Verhneviljuiskoje. Vuonna 1783 paikalle perustettiin Olensk-niminen kaupunki, joka sai nimen Viljuisk, vuonna 1821.
Rotusyrjintä

Rotusyrjintä tarkoittaa rotuun tai sen kaltaiseen ominaisuuteen perustuvaa syrjintää.

YK:n rotusyrjinnän vastainen sopimus

Yhdistyneiden kansakuntien kaikkinaisen rotusyrjinnän poistamista koskevan yleissopimuksen mukaan rotusyrjintä tarkoittaa:
»kaikkea rotuun, ihonväriin, syntyperään tahi kansalliseen tai etniseen alkuperään perustuvaa erottelua, poissulkemista tai etuoikeutta, jonka tarkoituksena tai seurauksena on ihmisoikeuksien ja perusvapauksien tasapuolisen tunnustamisen, nauttimisen tai harjoittamisen mitätöiminen tai rajoittaminen poliittisella, taloudellisella, sosiaalisella, sivistyksellisellä tai jollakin muulla julkisen elämän alalla.» 
Yleissopimus ei koske kansalaisten ja ei-kansalaisten välillä tehtyä erottelua eikä tiettyjä erityistoimenpiteitä sitä tarvitseville rodullisille tai etnisille ryhmille.
Yleissopimus tuomitsee rotusyrjinnän ja sitouttaa sopimusvaltiot ryhtymään rotusyrjinnän poistamiseen kaikin asianmukaisin keinoin ja viipymättä, esimerkiksi määräämällä rotusyrjinnän ja siihen kiihottamisen rangaistavaksi. Sopimusvaltiot sitoutuvat myös olemaan ryhtymättä mihinkään rotusyrjintää sisältävään tekoon.
Yleissopimus tehtiin 21. joulukuuta 1965. Suomen eduskunta hyväksyi 16. kesäkuuta 1970 sopimuksen ne määräykset, jotka vaativat eduskunnan suostumuksen.
Yleissopimusta valvoo rotusyrjinnän vastainen komitea, joka koostuu 18 riippumattomasta asiantuntijasta.
YK:n yleiskokous on julistanut 21. maaliskuuta kansainväliseksi päiväksi rotusyrjinnän poistamiseksi.
Juhani Leppälä

Johan (Juhani) Fredrik Leppälä (sukunimi vuoteen 1906 Lindeqvist; 10. toukokuuta 1880 Nummi – 15. joulukuuta 1976 Porvoo) oli suomalainen kansanedustaja, kunnallisneuvos, kansakoulunopettaja ja maanviljelijä.
Leppälä työskenteli nuoruudessaan renkinä, muurarin apulaisena, rakennustöissä ja kauppa-apulaisena. Kansakoulunopettajaksi hän valmistui Sortavalan seminaarista 1902. Hän oli Sortavalan maalaiskunnan Kirjavalahden koulun opettajana 1902–1903 ja 1904–1916. Tämän jälkeen Leppälä toimi maanviljelijänä Sortavalan maalaiskunnassa 1916–1939 ja 1941–1944, Paavolassa 1939–1940, Pälkäneellä 1940–1941, Porvoon maalaiskunnassa 1944–1948 ja Askolassa 1948–1976. Hän oli myös Pellervo-Seuran konsulentti 1916–1935 ja osuuskassojen tarkastaja 1925–1930.
Leppälä toimi Kyösti Kallion III hallituksessa salkuttomana ministerinä 1929 ja toisena sosiaaliministerinä 1929–1930.
Hän oli Maalaisliiton kansanedustajana 1907–1908, 1919–1921 ja 1927–1950. Vuoteen 1944 saakka hän oli Viipurin läänin itäisen vaalipiirin kansanedustaja, vuodesta 1945 lähtien Kymen läänin vaalipiirin kansanedustaja. Leppälä oli presidentin valitsijamies 1925 ja kunnallispolitiikassa hän toimi Sortavalan maalaiskunnan kunnanvaltuuston puheenjohtajana.
Kunnallisneuvoksen arvonimi Leppälälle myönnettiin 1932. Kirjansa Välähdyksiä maalaispojan elämänvaiheista hän julkaisi 1970.
Leppälä oli viimeinen vuonna 1907 valitun ensimmäisen eduskunnan elossa ollut kansanedustaja.
Leppälälle omistettu muistomerkki sijaitsee hänen syntymäpaikassaan, Langin tilalla Hyrsylänkylässä Lohjalla.
Kultsi, suurensin kakaran

Lipputulot

Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 17. heinäkuuta 1992 2 492 teatterissa, joka oli noin kaksi kertaa enemmän kuin ensimmäinen elokuva. Elokuva oli lippukassan ykkönen avausviikonloppuna, jolloin se tuotti 11 083 318 yhdysvaltain dollaria. Elokuva tuotti yhteensä Yhdysvalloissa 58 662 452 dollaria.

Kritiikki

Elokuva on saanut yleisesti ottaen vaihtelevia arvioita. Rotten Tomatoes -verkkosivusto antoi elokuvalle 44-prosenttisesti hyväksytyn arvosanan perustuen 16 arvosteluun. Washington Postin kirjoittajat Desson Thompson ja Hal Hinson luonnehtivat elokuvaa yhdeksi vitsiksi. Chicago Timesin elokuvakriitikko Roger Ebert piti elokuvasarjan ensimmäistä osaa parempana.
MF Doom

MF DOOM (oik. Daniel Dumile Thompson, s. 9. tammikuuta 1971, Lontoo, Iso-Britannia) on Yhdysvalloissa New Yorkin Long Islandilla varttunut hiphop-artisti. Hän on esiintynyt uransa aikana useilla muillakin taiteilijanimillä, joista tunnetuimpia ovat Viktor Vaughn, King Geedorah ja Supervillain. Sooloalbumiensa lisäksi hän on tehnyt yhteisalbumeita muun muassa Danger Mousen ja Madlibin kanssa. Hän on toiminut sekä MC:nä että tuottajana, ja tehnyt myös instrumentaali-hiphopia. Hän on yksi underground-hiphopin tunnetuimpia artisteja.
Dumile käyttää taiteilijanimellään esiintyessään aina naamiota. Hänen alter egonsa pohjautuu Marvelin sarjakuvakonnaan Tohtori Doomiin. Hänen yksityiselämästään tiedetään varsin vähän, mutta vuonna 2006 hän kertoi MySpace-sivullaan olevansa naimisissa ja kahden lapsen isä. Vaikka brittiläissyntyinen Dumile onkin asunut lähes koko elämänsä Yhdysvalloissa, hän on päättänyt pysyä Ison-Britannian kansalaisena. 
Dumile kuului aikaisemmin hiphop-yhtye KMD:hen, joka hajosi vuonna 1991 hänen bänditoveri-veljensä kuoltua auto-onnettomuudessa. Onnettomuuden jälkeen Dumile vetäytyi musiikkibisneksestä vuosiksi, palaten vuonna 1999 uudella taiteilijanimellään sooloalbumilla Operation Doomsday.
Heptakloori

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa heptakloori on valkoista kidemäistä tai vahamaista ainetta. Se on veteen liukenematonta ja liukenee paremmin muun muassa etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja aromaattisiin hiilivetyihin. Monien muiden kloorattujen hyönteismyrkkyjen tavoin heptakloorin vaikutus perustuu GABA-aktivoitujen kloridikanavien salpaamiseen, mikä johtaa hermoston ja lihaksiston yliaktiivisuuteen. Heptakloori hapettuu helposti heptaklooriepoksidiksi (C₁₀H₅Cl₇O). Kuumennettaessa yhdistettä noin 160 °C:n lämpötilaan se hajoaa muodostaen muun muassa vetykloridia. Heptakloori on hyvin myrkyllistä myös nisäkkäille ja vesieliöille. Aineelle altistumisesta voi seurata rauhattomuutta, huonovointisuutta, vapinaa ja kouristuksia. Yhdiste voi lamaannuttaa hengityselimistöä ja johtaa kuolemaan. Heptakloori on myös myrkyllistä maksalle ja sen on todettu eläinkokeissa olevan karsinogeeninen. Yhdiste on suhteellisen stabiili ja sen puoliintumisaika maaperässä on kaksi vuotta. Heptakloori myös kertyy eliöihin.
Spartacuksen poika

Juoni

Julius Caesar lähettää vuonna 48 eaa. nuoren kenturio Randuksen tutkimaan konsuli Crassuksen toimia. Matkalla Randuksen laiva ajautuu karille, hänet vangitaan ja myydään orjaksi. Randuksen johtamat orjat nousevat kapinaan. Amulettinsa perusteella hänet tunnistetaan kaksikymmentä vuotta sitten kuolleen kapinajohtaja Spartacuksen pojaksi. Perille päästyään Randus tapaa Crassuksen, tämän rakastajattaren Claudian ja jälkimmäisen soturiveljen Vertiuksen. Randus jatkaa isänsä työtä ja johtaa salaa orjuutetun kansan kapinaa julmaa Crassusta vastaan. Claudia paljastaa Randuksen, joka vangitaan. Orjat vapauttavat hänet ja tappavat Crassuksen. Claudia karkotetaan autiomaahan ja Vertius saa surmansa kaksinkamppailussa Randuksen kanssa. Paikalle saapuva Caesar tuomitsee Randuksen kuolemaan, mutta koko kansa vetoaa hänen puolestaan ja Caesar armahtaa hänet.

Tuotanto

Spartacuksen poika on paras Stanley Kubrickin Spartacuksen (1960) innoittamista jäljitelmistä. Se on toimiva seikkailuelokuva, joka ei kuitenkaan nouse esikuvansa tasolle. Sergio Corbuccin ohjaus on sujuvaa, Steve Reeves on vaatettunakin karismaattinen sankari ja Gianna Maria Canale tuo elokuvaan seksuaalista jännitettä.
Eastmancolor-väreissä Cinemascope-laajakangastekniikalla toteutettu suuren budjetin filmi on kuvattu Titanuksen studioilla Roomassa ja Misr Guizehin studiossa Kairossa. Ulkokuvissa näkyvät muun muassa Gizan pyramidit ja sfinksi. Piero Piccionin musiikki on lainattu samojen tekijöiden elokuvasta Romulus ja Remus. Yhdysvalloissa Spartacuksen poikaa esitettiin nimellä The Slave (”Orja”).
Denis Gougeon

Denis Gougeon (s. 16. marraskuuta 1951 Granby, Québec, Kanada) on kanadalainen säveltäjä. Hän on tuotteliaimpia kanadalaisia säveltäjiä, ja hänen tuotantoonsa kuuluu musiikkia soolosoittimille, lauluäänelle, kamarikokoonpanoille, orkesterille ja teatteriin sekä balettia ja oopperaa. Hän on saanut lukuisia tunnustuksia ja palkintoja, joihin kuuluvat Juno-palkinto ja neljä SOCAN-palkintoa.
Gougeon opiskeli sävellystä André Prévostin ja Serge Garantin johdolla. Hän sai maisterin arvon Montrealin yliopistosta vuonna 1980. Lisäksi hän opiskeli kitaransoittoa. Hän muodostaa Walter Boudreaun, Michel-Georges Brégentin, Michel Gonnevillen, Alain Lalonden ja John Rean kanssa Groupe des sissesin. Tässä ominaisuudessa hän teki yhteistyöteoksia, kuten La Folian (1984) ja Musiques des jardins sans complexen (1987). Canadian Opera Company tilasi häneltä kamarioopperan An Expensive Embarrassment, jonka se myös kantaesitti vuonna 1989. Hänen balettinsa Emma B. kantaesitti Münchenin ooppera vuonna 1999. Gougeon on saanut vaikutteita Claude Vivieriltä ja 1900-luvun ranskalaisilta soitinmusiikin säveltäjiltä.
Gougeon on johtanut vuosina 1982–1990 avantgardekonserttiseuraa Les Événements du neuf. Hän on opettanut McGillin yliopistossa ja Montrealin yliopistossa. Hänen oppilaitaan ovat  Analia Llugdar, Mathieu Lavoie, Simon Bertrand, Pierre Michaud, André Cayer ja Ashot Ariyan.
Luca Castellazzi

Ura

Castellazzi vietti alkuvuotensa Serie C1 ja Serie B -tasolla, kunnes hän siirtyi Bresciaan vuonna 1999. Joukkue pelasi vielä kaudella 1999–2000 Serie B:ssä, mutta nousi seuraavalla kaudella Serie A:han. Castellazzi nousi myöhemmin joukkueen ykkösvahdiksi toisella Brescia kaudellaan, jonka jälkeen hän pelasi lainalla Regginassa ja Cataniassa. Castellazzi palasi takaisin Brescian joukkueeseen kaudella 2003–2004, mutta joutui tyytymään varamaalivahdin rooliin. Seuraavalla kaudella hän nousi toistamiseen ykkösvahdin rooliin, kunnes Sampdoria hankki hänet vapaalla siirrolla heinäkuussa 2005. Castellazzi vietti ensimmäisen kauden vielä kokeneen Francesco Antoniolin varavahtina, mutta nousi heti toisella kaudella joukkueen ykkösvahdiksi Antoniolin siirryttyä Bolognaan. Castellazzi pelasi Sampdoriassa vuoteen 2010 asti, jolloin siirtyi Interiin.
Lubec (Maine)

Historia

Ensimmäinen siirtokunta alueelle perustettiin noin vuonna 1775. Aluksi se kuului osana Eastportiin, mutta erotettiin siitä 21. kesäkuuta 1811 ja nimettiin saksalaisen Lyypekin kaupungin mukaan. Vuoden 1812 sodan jälkeen Lubec oli huomattava kipsin salakuljetussatama, vaikkakin pääasialliset elinkeinot olivat maanviljelys ja kalastus. Vuoteen 1859 mennessä kaupunkiin oli perustettu nahkatehdas, kolme rouhemyllyä ja yhdeksän sahaa. Vuoteen 1886 mennessä kuntaan tuli kaksi laivatelakkaa, kolme veneveistämöä ja kolme purjetehdasta.
Lubecin asutuksen huippuajat ajoittuvat 1910- ja 1920-luvuille, jolloin sen asukasluku oli parhaimmillaan noin 3 300 asukkaassa. Tämän jälkeen asukasluku on hitaasti mutta varmasti laskenut ja vuoden 2010 väestönlaskennassa asukasmäärä oli 1 359 asukasta.

Maantiede

Lubec sijaitsee Mainen osavaltion koilliskolkassa. Kunnan kokonaispinta-ala on 203 neliökilometriä, josta vettä on 116,9 neliökilometriä. Lubec sijaitsee Passamaquoddy Bayn salmeen pistävällä niemellä, hieman etelään Eastportista. West Quoddy Headin majakka, Yhdysvaltain mantereen itäisin piste, on hieman kaupungista kaakkoon. Franklin Delano Rooseveltin silta liittää Lubecin ja Kanadan New Brunswickin puolella olevan Campobello Islandin toisiinsa.
Joensuun rautatiesilta

Joensuun rautatiesilta, jolla kulkevat sekä Pieksämäki–Joensuu-rata että Joensuu–Kontiomäki-rata, ylittää Pielisjoen Joensuun keskustan tuntumassa lähellä Joensuun rautatieasemaa.
Ensimmäinen rautatiesilta valmistui vuonna 1894. Sillan keskimmäinen osa oli kääntösilta.
Nykyinen silta valmistui vuonna 1985. Sillan keskimmäinen osa on nostosilta, jossa silta nousee ylös hissin tavoin. Sillan alikulkukorkeus suljettuna on 4 metriä. Silta voidaan nostaa joko 7 metrin tai 12 metrin korkeuteen. 
Rautatiesillan avaus suoritetaan Joensuun kanavan kaukokäyttökeskuksesta.

Muuta

Joensuun taidemuseon kokoelmissa on Tapani Raittilan maalaus Pielisjoen rautatiesilta (1950).
Paul Mazursky

Paul Mazursky (25. huhtikuuta 1930 – 30. kesäkuuta 2014 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, elokuvakäsikirjoittaja ja näyttelijä. 
Mazursky syntyi New Yorkin Brooklynissä ja valmistui Brooklyn Collegesta vuonna 1951. Hänen isovanhempansa olivat juutalaisia maahanmuuttajia Ukrainasta.
Mazurskyn pitkä ura sai alkunsa esiintymisestä Stanley Kubrickin elokuvassa Fear and Desire (1953). Hän teki myös televisiotyötä ja oli viidesti ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi. 
The New York Timesin kriitikot valitsivat vuonna 2004 peräti kolme Mazurskyn elokuvaa maailman kaikkien aikojen tuhannen parhaan joukkoon: Bob & Carol & Ted & Alice (1969), Harry ja Tonto (1974) sekä Vihassa ja rakkaudessa (1989).