Qibla

Qibla (arab. قبلة‎) on suunta, johon päin islaminuskoisen tulee suorittaa rukouksensa. Se tarkoittaa myös moskeijan (tai muun uskonnollisen rakennuksen) seinää, joka on kohtisuorassa tätä suuntaa vasten ja siten osoittaa oikean rukoilusuunnan.
Myös muslimivainajat haudataan kasvot qiblan suuntaan. Teurastetun eläimen pää asetellaan myös qiblan suuntaisesti.
Qibla osoittaa lyhimmän tien Kaaban luo. Kaaban sijainnista (21°25′24″N, 039°49′24″E ) on geometrisesti laskettavissa sen suunta missä tahansa maapallolla. Erikoistapauksia on kaksi: Kaaban sisällä rukoillaan sen ulkoseiniä kohti, ja täsmälleen vastakkaisella puolella maapalloa mikä tahansa suunta on qibla. Ennen vanhaan muslimit määrittivät qiblan astrolabin avulla, nykyään satelliittipaikannuslaitteita käyttäen.

Rukoussuunnan muutos

Ibn Hisham kertoo 800-luvun alussa kirjoittamassaan Muhammed-elämäkerrassa, että "rukoussuunta muutettiin Syyriasta kohti Kaabaa" seitsemäntenätoista kuukautena Jumalan lähettilään Medinaan tulon jälkeen eli noin vuonna 624. Ibn Hisham kertoo, että juutalaiset tulivat Muhammedin puheille. He lupasivat kääntyä islamiin, jos tämä kääntäisi suunnan takaisin Syyriaan. Todellisuudessa he Hishamin mukaan halusivat houkutella Muhammedin pois uskostaan.
Rukoussuunnan vaihdoksesta kerrotaan myös Koraanissa, vaikka ei kerrota mistä mihin (2:142-144). Koraani kertoo, että rukoussuunnan muutos tehtiin uskon koetinkiveksi, jotta nähtäisiin, kuka on valmis seuraamaan Muhammedia silloinkin, kun rukoussuunta äkkiä vaihdetaan. 
Skeptiset historiantutkijat katsovat, että myös Koraaniin päässyt rukoussuunnan muutos todistaa, ettei Mekka alunperin ollut varhaisen islamin pyhä paikka, vaan se oli joku muu. Kalifi Abd al-Malikin Jerusalemiin vuonna 691 rakennuttama Kalliomoskeija  tuntuu viittaavan siihen, että vielä 600-luvun lopussa arabien tärkein uskonnollinen keskus oli Jerusalem ja siihen liittynyt Jeesuksen, Marian pojan kultti, mistä myös Kalliomoskeijan seinäkirjoitus puhuu. 
Historianharrastaja Dan Gibsonin mukaan qibla suunnattiin Mekkaan vasta vuonna 822. Kaikkien tunnettujen varhaisimpien, vuosina 622–725 rakennettujen moskeijoiden qiblat osoittivat Pohjois-Arabiassa nykyisen Jordanian alueella sijaitsevaan Petraan, joka oli aikanaan merkittävä kaupunki ja uskonnollinen keskus. Vuosina 725–822 rakennetuista qibloista Petraan osoitti enää 12 %, puolet osoitti Mekkaan ja loput 38 prosenttia, Espanjassa ja Pohjois-Afrikassa, samansuuntaisesti Petran ja Mekan välisen linjan kanssa eteläkaakkoon. Vuodesta 822 alkaen kaikkien uusien moskeijoiden qiblat osoitettiin Mekkaan.
Gibsonin teoriaa vastaan puhuu se, että Petrasta arabien uskonnollisena keskuksena ei ole riippumatonta näyttöä.

Auringon avulla

Mekka sijaitsee kääntöpiirien välisellä alueella, minkä vuoksi Aurinko on sieltä katsottuna kaksi kertaa vuodessa suoraan ylhäällä päin eli zeniitissä. Tämä tapahtuu 28. toukokuuta ja 16. heinäkuuta keskipäivällä paikallista aurinkoaikaa eli noin klo 9.21 UTC. Sanotuilla hetkillä koko sillä pallonpuoliskolla, josta katsottuna aurinko on silloin horisontin yläpuolella, se on qiblan suunnassa. Täten varjot osoittavat sanotuilla hetkillä suoraan poispäin Kaabasta.  Menetelmän tunsi jo Al-Tusi 1200-luvulla ja se on käyttökelpoinen arabimaissa ja myös Euroopassa, mutta ei esimerkiksi suurimmassa osassa Pohjois-Amerikkaa, jossa aurinko on sanotulla hetkellä horisontin alapuolella.