google/wiki40b huggingface dataset:
Australian avoin tennisturnaus 2003

Vuoden 2003 Australian avoin tennisturnaus pelattiin 13.-26. tammikuuta 2003.

Miesten kaksinpeli

Finaalissa olivat vastakkain Andre Agassi, Yhdysvallat ja Rainer Schüttler, Saksa. Agassi otti neljännen Australian avoimen turnausvoittonsa luvuin 6-2 6-2 6-1. Agassi oli selvittänyt tiensä finaaliin voittamalla semifinaaleissa Etelä-Afrikan Wayne Ferreiran ja puolivälierissä Ranskan Sébastien Grosjeanin. Finaalin hävinnyt Schuettler selvitti välierät voittamalla Yhdysvaltain Andy Roddickin ja puolivälierät kukistamalla Argentiinan David Nalbandianin.

Naisten kaksinpeli

Finaalissa olivat vastakkain yhdysvaltalaiset sisarukset Serena ja Venus Williams. Serena Williams voitti ottelun luvuin 7-6, 3-6, 6-4. Hän selvitti tiensä finaaliin voittamalla välierissä Belgian Kim Clijstersin ja puolivälierissä Yhdysvaltain Meghann Shaughnessyn. Finaalin hävinnyt Venus Williams voitti välierissä Belgian Justine Henin-Hardennen ja puolivälierässä Slovakian Daniela Hantuchovan.

Miesten nelinpeli

Miesten nelinpelin voittivat Ranskan Michaël Llodra ja Fabrice Santoro. Finaalissa he kaatoivat Mark Knowlesin, Bahama, ja Daniel Nestorin, Kanada, luvuin 6-4, 3-6, 6-3.

Naisten nelinpeli

Naisten nelinpelin voittivat sisaruspari Serena ja Venus Williams. He kukistivat finaalissa parin Virginia Ruano-Pascual, Espanja ja Paola Suarez, Argentiina luvuin 4-6, 6-4, 6-3.

Sekanelinpeli

Sekanelinpelin voittivat Martina Navratilova (USA) ja Leander Paes (IND). Finaalissa kukistuivat Todd Woodbridge, Australia ja Eléni Daniilídou, Kreikka luvuin 6-4, 7-5.

Poikien kaksinpeli

Australian avointen poikien kaksinpelin voiton vei Kyproksen Marcos Baghdatis. Finaalissa kaatui romanialainen Florin Mergea luvuin 6-4, 6-4.

Tyttöjen kaksinpeli

Tyttöjen kaksinpelin voitti Barbora Strýcová, Tšekki. Finaalissa kukistui Ukrainan Viktoria Kutuzova luvuin 0-6, 6-2, 6-2.

Poikien nelinpeli

Poikien nelinpelin voittivat yhdysvaltalaispari Scott Oudsema ja Phillip Simmonds.

Tyttöjen nelinpeli

Tyttöjen nelinpelin voittivat Australialaispari Casey Dellacqua ja Adriana Szili.
Chelsi Smith

Elämäkerta

Hänet kruunattiin Miss Universumiksi 1995 sekä Miss USAksi 1995. Smith näytteli muun muassa televisiosarjassa Chicagon ratsupoliisi (1994) sekä elokuvissa Radalla (2002) ja Playas Ball (2003).

Kuolema

Vuonna 2017 Smithillä todettiin maksasyöpä. Kun hänen tilansa kävi huonommaksi, hän matkusti äitinsä luokse Miffliniin Pennsylvaniaan. Siellä hän 8. syyskuuta kuoli 45-vuotiaana.
Giovanni Cernogoraz

Ura

Cernogoraz saavutti trapin olympiakultaa vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta ammuttuaan 146 kiekkoa. Kulta oli ensimmäinen istrialaisen urheilijan voittama olympiakulta sitten Mate Parlovin ja vuoden 1972 nyrkkeilykullan.
MM-kilpailuista Cernogorazilla on pronssia poikien trapista vuodelta 2002 Lahdesta ja joukkuetrapista Limasta 2013. EM-kilpailuitsa Cernogoraz on saavuttanut kolme kultaa, yhden hopean ja yhden pronssin. Välimeren kisoista hänellä on yksi pronssi.

Muuta

Slovenian puolella syntynyt Cernogoraz on etniseltä taustaltaan istrianitalialainen. Hänellä on Kroatian kansalaisuuden lisäksi myös Italian kansalaisuus.
Michael Williams

Michael Williams (9. heinäkuuta 1935 Liverpool – 11. tammikuuta 2001 Hampstead, Lontoo) oli brittiläinen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa elokuvassa Teetä Mussolinin kanssa (1999) roolinaan Britannian Italian-konsuli Witham. Williams oli näyttelijä Judi Denchin aviomies. Williams kuoli keuhkosyöpään 65-vuotiaana.
Ria Öling

Liigaura

Öling aloitti jalkapalloilun vaasalaisessa FC Sportissa jo esikouluikäisenä ja siirtyi vuonna 2009 Vasa IFK:n riveihin, jossa hän esiintyi seuran edustusjoukkueessa Naisten Kakkosessa jo 14-vuotiaana. Kauden 2012 Öling pelasi PK-35, mutta palasi vuoden kuluttua kotikaupunkiinsa Ykköseen nousseeseen VIFK:hon. Joulukuussa 2013 hän teki sopimuksen Turun Palloseuran kanssa.
Vuonna 2013 Öling valittiin Ykkösen pohjoislohkon parhaaksi pelaajaksi. Kaudella 2014 hänet nimettiin kahdesti Naisten Liigan kuukauden pelaajaksi ja kauden päätyttyä Öling valittiin myös Vuoden liigapelaajaksi.

Maajoukkue

Öling edusti ensimmäisen kerran Suomen ikäkausimaajoukkueita vuonna 2009. Hän oli mukana Suomen joukkueessa vuoden 2013 alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa sekä vuotta myöhemmin alle 20-vuotiaiden MM-lopputurnauksessa. A-maajoukkueen testileirille Öling valittiin ensimmäisen kerran marraskuussa 2014, ja ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi helmikuussa 2015. Huhtikuun 2018 loppuun mennessä hän on pelannut 21 naisten maaottelua. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki syyskuussa 2015 EM-karsintaottelussa Montenegroa vastaan, toisen tammikuussa 2017 Slovakiaa vastaan ja kolmannen kesäkuussa 2017 Kiinaa vastaan.
Ali Farka Touré

Ali Ibrahim "Ali Farka" Touré (31. lokakuuta 1939 Timbuktu – 7. maaliskuuta 2006 Bamako) oli malilainen muusikko. Hän aloitti kitaran soiton nähtyään guinealaisen kitaristin Keita Fodeban esiintyvän Bamakossa vuonna 1956. Touré lopetti esiintymisen 1990-luvulla voidakseen keskittyä maanviljelyyn. Hän sairastui luusyöpään loppuvuodesta 2005 ja menehtyi sairauteensa maaliskuussa 2006.
Liu Yang

Ura

Liu liittyi Kiinan kansan vapautusarmeijan ilmavoimiin vuonna 1997. Hän sai lentäjän koulutuksen ja johti majurina kuljetuslentoyksikköä. Lentotunteja hänellä on 1 680. Avaruuslentäjän koulutuksessa hän oli kaksi vuotta.
Liu valittiin Shenzhou 9 -avaruusaluksen miehistöön. Alus telakoituu Kiinan avaruusasemaan Tiangong 1:een. Avaruusasemalla Liu tekee avaruuslääketieteen kokeita. Mission laukaisupäivä oli tasan 49 vuotta myöhemmin kuin päivä, jona Neuvostoliitto laukaisi avaruuteen ensimmäisen naiskosmonautin, Valentina Tereškovan. Liu Yang on 56. naispuolinen avaruudessa käynyt avaruuslentäjä kaiken kaikkiaan yli 500:sta avaruudessa käyneestä avaruuslentäjästä.
Liu on Kiinan kommunistisen puolueen jäsen.

Muuta

Liu on perheensä ainoa lapsi. Hän on naimisissa upseerin kanssa, perheessä ei ole vielä lapsia, mutta appivanhemmat odottavat lasta avaruuslennon jälkeen.
Jussi-palkinnot 1969

Jussi-gaala 1969 järjestettiin 22. helmikuuta 1969 Yleisradion TV1:n keskusteluohjelmassa Jatkoaika. Kyseessä oli toinen televisioitu Jussi-palkintojen jakotilaisuus. Jussit jaettiin televisio-ohjelman tyylin mukaisesti keskustelupaneelin yhteydessä aiheena suomalainen elokuva. Illan emäntänä ja isäntänä olivat Lenita Airisto ja Hannu Taanila. Paneelissa istuivat Paula Talaskivi, Peter von Bagh, Timo Bergholm, Erik Blomberg, Jörn Donner ja Edvin Laine.
Tilaisuudessa palkittiin vuoden 1968 ensi-illat. Eniten Jusseja sai Täällä Pohjantähden alla, joka palkittiin parhaasta ohjauksesta, lavastuksesta ja miesnäytteljästä. Lisäksi Väinö Linna sai erikois-Jussin "kansallisesti merkittävän aihemaailman tuomisesta suomalaiseen elokuvaan". Risto Jarva sai parhaan tilauselokuvan Jussin dokumentista Nainen ja yhteiskunta.
Pyhä maa

Pyhä maa (myös Luvattu maa ja Kanaaninmaa) on Israelin tai Palestiinan alueesta käytetty nimitys. Se käsittää sekä nykyisen Israelin alueen että palestiinalais­alueet. Nimitys johtuu alueen merkityksestä Raamatun tärkeimpien tapahtumien paikkana. Pyhä maa on sekä juutalaisten, kristittyjen että muslimien tärkeä pyhiinvaelluskohde. Siitä käytetään myös nimitystä Luvattu maa, koska Raamatun mukaan Jumala lupasi maan Abrahamin jälkeläisille.

Nimi

Nimi ”Pyhä maa” liittyy juutalais-kristilliseen uskonkäsitykseen. Maasta tulee pyhä, kun se liittyy Jumalan pelastussuunnitelmaan. Samalla tavoin voidaan puhua pyhistä miehistä ja naisista sekä pyhistä paikoista ja esineistä. Pyhyys ei siten johdu itse esineestä tai henkilöstä.
Raamatussa sanonta pyhä maa esiintyy muun muassa Toisessa Mooseksen kirjassa. Sen mukaan Jumala ilmestyi Moosekselle palavassa pensaassa Hoorebin vuorella ja käski hänen riisua kenkänsä, koska paikka, johon hän oli tullut, oli pyhä maa. Samalla Jumala antoi Moosekselle tehtäväksi vapauttaa israelilaiset Egyptistä, jossa he olivat orjina.
Pyhä maa mainitaan myös Koraanin 5. suurassa: ”Kansani, kulkekaa sisälle Jumalan luvattuun pyhään maahan. Älkää kääntykö pakoon, muutoin varmaan joudutte perikatoon.”
Raadonsyöjä

Raadonsyöjä, myös haaskansyöjä tai haaskaeläin, on eläin, joka syö valmiiksi kuolleita eläimiä. Raadonsyöjillä on tärkeä tehtävänsä luonnon puhtaanapitäjinä. Tunnetuimpia raadonsyöjiä ovat korppikotkat, mutta monet metsästävät eläimetkin syövät ajoittain myös raatoja, kuten karhut, leijonat, hait, hyeenat, simpukat ja lokit.
Kirjan talo

Kirjan talo on Helsingin Kruununhaassa Kirjatyöntekijänkatu 10:ssä sjaitseva Helsingin Kirjatyöntekijäin Yhdistys ry:n omistama seisemänkerroksinen talo, jossa on kokoustiloja, asuntoja, ravintola, ullakkosauna ja juhlasali. Funktionalismia edustava talo on valmistunut 1935, ja se on peruskorjattu 1987. Talon on suunnitellut arkkitehti Georg Jägerroos. Kirjatyöntekijäin yhdistys osti talon paikalla sijainneen puutalon jo 1922.
1950-luvulla talossa toimi Levytukun äänitysstudio. Talossa on äänitetty muun muassa Aikamiesten kuoron kappale Iltatuulen viesti. Elannon Näyttämö on toiminut talossa vuodesta 2012 alkaen.
Laskostyräkki

Ulkonäkö ja koko

Laskostyräkki on pienikokoinen kasvi, joka muodostaa mattomaisia kasvustoja. Sen mehevä varsi on osittain maan alla. Lehdet kasvavat ruusukkeina varsien päässä, ja niiden reuna on voimakkaasti sahalaitainen. Kukat ovat beigejä ja kellomaisia. Lajilla on neljä muunnosta, jotka eroavat toisistaan hieman ulkonäöltään. Lisäksi poimutyräkki (Euphorbia cap-saintemariensis) on mahdollisesti sama kuin laskostyräkin muunnos Euphorbia decaryi var. robinsonii.

Levinneisyysalue ja elinympäristö

Laskostyräkkejä kasvaa vain Madagaskarilla. Niitä on löydetty vain muutamista erillisistä paikoista saaren eteläosista. Löytöpaikkoja on 30 kilometriä Ampanihystä etelään, Taolagnaron alue, Toliaran alue ja Ampotakan lähistö. Löydettyjen kasvien elinympäristö on vaihdellut paljon. Niitä kasvaa kuivissa kalkkipitoisissa pensasmaastoissa, hiekkamaastossa, dyyneillä, rannikokivikoilla ja okiometsissä.
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto on luokitellut laskostyräkin erittäin uhanalaiseksi, ja sitä uhkaavat elinympäristöjen muutokset ja yksilöiden kerääminen puutarhanviljelyä varten. Laji on myös listattu uhanalaisten lajien kauppaa koskevan CITES-sopimuksen liitteessä 1.
Saara Mikkola

Saara Sinikka Mikkola (o.s. Annala, 17. toukokuuta 1927 Kaustinen – 15. joulukuuta 2012 Hämeenlinna) oli suomalainen poliitikko ja kunnallisneuvos. Hän toimi kokoomuksen kansanedustajana Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä heinäkuusta 1975 maaliskuuhun 1987.

Elämä ja ura

Mikkola valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta 1951. Hän työskenteli opettajana Jokioisissa (1953–1956), Urjalassa (1958–1964) ja Hämeenlinnassa (1964–1975).
Mikkola nousi eduskuntaan alun perin varaedustajan paikalta Erkki Huurtamon siirryttyä Kymen läänin maaherraksi. Hän oli jäsenenä eduskunnan pankkivaliokunnassa, sivistysvaliokunnassa, sosiaalivaliokunnassa ja suuressa valiokunnassa. Hän toimi poliittisella urallaan myös muun muassa presidentin valitsijamiehenä vaaleissa 1978 ja 1982 sekä Urjalan kunnan- ja Hämeenlinnan kaupunginvaltuutettuna.
Mikkolan luottamustehtäviin kuuluivat myös muun muassa Marttaliiton puheenjohtajuus 1969–1975 ja Etelä-Hämeen Marttojen puheenjohtajuus 1965–1981. Vuonna 1999 hänet nimettiin Marttaliiton kunniapuheenjohtajaksi ja vuonna 1991 hän sai kunnallisneuvoksen arvonimen.
Mikkola oli toisen polven kansanedustaja. Hänen isänsä Juho Anton ”Jussi” Annala toimi Maalaisliiton kansanedustajana 1930–1939 ja 1945–1951. 
Vuonna 1951 Mikkola avioitui rovasti Antti Mikkolan kanssa. He saivat kolme lasta. Pojista Jaakko Mikkola (s. 1961) on toiminut Kymenlaakson maakuntajohtajana vuodesta 2016.
Strange Fruit

Strange Fruit on Abel Meeropolin salanimellä Lewis Allan kirjoittama ja Billie Holidayn vuonna 1939 levyttämä kappale. Sen aiheena on Yhdysvaltain etelävaltioissa tapahtuneet lynkkaukset.
Kappaleen pohjana oli Meeropolin runo, jonka hän kirjoitti nähtyään valokuvan kahdesta Indianassa lynkatusta afroamerikkalaisesta. Runo julkaistiin ensimmäisen kerran opettajien ammattiliiton julkaisussa New York Teacher nimellä Bitter Fruit. Meeropol sävelsi runon lauluksi, jota alkuvaiheessa esitti ammattiliiton tilaisuuksissa Meeropolin puoliso Anne. Kappaleesta tuli New Yorkissa varsin suosittu, ja sen esitti muun muassa musta laulajatar Laura Duncan Madison Square Gardenilla. Keväällä 1939 Cafe Society -yökerhon omistaja Barney Josephson esitteli Meeropolin yökerhossaan esiintyvälle Bille Holidaylle. Meeropol lauloi kappaleen Holidaylle, joka otti sen ohjelmistoonsa jo muutamia päiviä myöhemmin.
Holidayn levy-yhtiö Columbia Records kieltäytyi levyttämästä kappaletta, mutta antoi Holidaylle luvan levyttää sen Commodore Recordsille. Holiday levytti kappaleen 20. huhtikuuta 1939.Kappale oli laajalti esityskiellossa, mistä huolimatta se saavutti Billboardin Top 20 -listalla sijan 16. Vuosien varrella levyä on myyty yli miljoona kappaletta.
Holiday suhtautui "Strange Fruitiin" omistavasti ja hänen muun muassa väitetään yrittäneen estää Josh Whitea esittämästä kappaletta. Hän myös väitti osallistuneensa kappaleen kirjoittamiseen ja että kappale olisi tehty juuri häntä varten. Meeropol suhtautui kuitenkin ymmärtäväisesti Holidayn yritykseen ottaa kunnia kappaleesta itselleen.
"Strange Fruit" valittiin Grammy Hall of Fameen vuonna 1978. Time valitsi sen vuonna 1999 vuosisadan kappaleeksi.
Aapo Iho

Aapo Iho (14. helmikuuta 1891 Hietamäki, Inkeri – 27. syyskuuta 1979 Räyrinki) oli inkerinsuomalainen opettaja ja runoilija, joka käytti nimimerkkiä Aira.
Ihon vanhemmat olivat seppä, pienviljelijä Andreas Iho ja Anna Rappu. Hän kävi kansakoulun ja opiskeli sitten Kolppanan opettajaseminaarissa. Ensimmäisen maailmansodan aikana Iho oli ammustehtaan sorvarina Pietarissa. Hän toimi myös Pietarissa ilmestyneen suomenkielisen Neva-lehden kirjeenvaihtajana ja vuonna 1917 hän oli lehden toimittajana kunnes bolševikit lakkauttivat lehden.
Iho pakeni 1922 perheineen Suomeen mutta hän onnistui jatkamaan salaista kirjeenvaihtoa Inkeriin jääneiden sukulaistensa kanssa. Stalinin aikana suoritetut inkeriläisten pakkosiirrot heijastuivat myös Ihon runoissa.
Suomessa Iho toimi kansakoulun opettajana Toholammilla, Halsualla ja viimeksi Vetelin Isokylässä. Hän jäi eläkkeelle 1951.
Kodjovi Obilale

Ura

Obilalé aloitti uransa Chamois Niortaisissa ennen kuin allekirjoitti sopimuksen FC Lorientin kanssa vuonna 2003. Vuoden jälkeen hän palasi Togoon ja liittyi Étoile Filante de Loméen, jossa hän pelasi kolme vuotta. Vuonna 2006 Obilalé palasi Ranskaan, kun hän siirtyi CS Quéveniin, jossa hän pelasi 39 peliä puolessatoista vuodessa ennen kuin hän teki sopimuksen GSI Pontivyn kanssa kesällä 2008.

Kansainvälinen ura

Obilalé pelasi Togon maajoukkueessa ja kuului vuoden 2006 MM-kisajoukkueeseen varamaalivahtina.
8. tammikuuta 2010 Togon maajoukkueen bussin kimppuun hyökättiin, kun he olivat päässeet Kongosta Cabindaan. Obilalé oli toinen kahdesta pelaajasta, jotka saivat ampumahaavoja. Bussin kuljettaja sai surmansa hyökkäyksessä, ja joukkueen apuvalmentaja kuoli myöhemmin saamiinsa vammoihin. Myöhemmin Obilalén sanottiin olevan kuollut, mutta hänen seuransa GSI Pontivy kielsi nämä väitteet ja ilmoitti, että hänet leikattin Etelä-Afrikassa. 
Maaliskuussa 2010 Obilalé palasi Ranskaan jatkaakseen toipumistaan Lorientissä ja heinäkuussa hän kertoi vieläkin toipuvansa kävelyongelmista, eikä hän miettinyt jalkapalloa enää. 30. heinäkuuta 2010 hänen sopimuksensa Pontivyn kanssa loppui.
Keltti (Kuusankoski)

Keltti on kylä Pohjois-Kymenlaaksossa Kouvolan Kuusankosken taajaman eteläpuolella Kymijoen varrella. Kylä on laajaa maaseutualuetta ja sijaitsee Kuusankosken, Kouvolan keskustan, Elimäen ja Iitin välimaastossa. Kylässä on asukkaita n. 200. Lähimmät palvelut ovat Kuusankoskella, jonne on matkaa 2–5 kilometriä. Keltissä kylätoiminta on aktiivista. Siellä sijaitsee Keltin Myllytupa ja  Keltin nuoret ry (vuonna 1969 perustettu nuorisoyhdistys), joka nykyisin toimii myös Keltin kyläyhdistyksenä. Kymijoessa Keltin kohdalla sijaitsee vuosina 1939-1940 rakennettu Keltin voimalaitos, sekä Keltin jäteveden puhdistamo joka on valmistunut vuonna 2014.
Keltti oli yksi niistä rajakohdista, mistä alkoi venäläisten hyökkäyksellä Suomen sota. Kenraalin Nikolai Bagrationin komentamasta 21. divisioonasta neljä pataljoonaa tuli yli Suomen puolelle 21. helmikuuta 1808.
Keltissä nykyisen Kymen Paviljongin nurkalta kulki 1200-luvulta vuoteen 1810 Ylinen Viipurintie jatkuen sitten Kymijoen toisella rannalla Ruotsulan puolella. Kulkijat vietiin  Kymijoen  yli  lautalla. Tämän tien uoma on nähtävissä maastossa vielä nykyisinkin.
Kolmikolkkahattu (baletti)

Kolmikolkkahattu (esp. El sombrero de tres picos) on Manuel de Fallan balettiteos, jonka ensiesitys oli 1919. Sen tilasi säveltäjältä Venäläisen baletin johtaja Sergei Djagilev.
De Falla sävelsi ensimmäisen maailmansodan aikana kaksinäytöksisen pantomiimibaletin El corregidor y la molinera. Pienelle kamariorkesterille sovitettu teos ensiesitettiin 1917. Sergei Djagilev istui ensi-iltayleisön joukossa ja pyysi näytöksen jälkeen de Fallaa kirjoittamaan baletin uudelleen isolle orkesterille, minkä tuloksena syntyi Kolmikolkkahattu.
Baletin tarina perustuu Granadassa syntyneen Pedro Antonio de Alarcón pienoisromaaniin, jonka pohjalta Martinez Sierra, kirjoitti juonen. Se kertoo kaupungin pormestarista, joka ihastuu naimisissa olevaan myllärin vaimoon. Vaimoa ahdistellessaan hän putoaa virtaan ja joutuu riisumaan märät vaatteensa. Mylläri löytää pormestarin viitan ja kolmikolkkahatun ja jättää viestin että hän menee tapaamaan pormestarin vaimoa.
Venäläinen baletti ensiesitti sen 22. heinäkuuta 1919 Lontoossa Alhambra Theatressa. Menestyksekäs esitys teki de Fallasta maailmankuulun. Lavastuksen ja puvustuksen suunnitteli Pablo Picasso ja koreografian laati Léonide Massine. Djagilev olisi halunnut de Fallan johtavan ensi-illan orkesteria, mutta tämä ei katsonut taitojensa riittävän niin ison orkesterin kapellimestariksi. Niinpä yhden harjoituksen jälkeen de Falla siirsi tehtävän Ernest Ansermet’lle.
Kalos kagathos

Kalos kagathos (m.kreik. καλὸς κἀγαθός; ”kaunis ja hyvä”, ”jalo ja hyvä”), joskus kalokagathos (καλοκἀγαθός) tai kalos kai agathos (καλὸς καί ἀγαθός), on antiikin kreikkalaisessa kirjallisuudessa esiintyvä sanonta, jolla viitataan hyvään kansalaiseen. Sen voidaan nähdä vastaavaan myöhempää ajatusta herrasmiehestä (gentleman).
Sanonta koostuu kahdesta adjektiivista, kalos (καλός, ”kaunis”) ja agathos (ἀγαθός, ”hyvä”; josta κἀγαθός on krasis sanan καί, ”ja”, kanssa). Sanasta johdettu subjektiivi on kalokagathia (καλοκαγαθία).

Kalos

Adjektiivi καλός sisältää merkityksiä, joita vastaavat suomen kielen sanat ”kaunis”, ”komea”, ”hyvä”, ”jalo”, ”kunnianarvoisa” ja ”ylevä”. Sanasta käytetään yleisimmin tätä maskuliinimuotoa, mutta sitä voitiin käyttää yhtä hyvin myös naisista (feminiinimuodossa καλή). Sana saattoi kuvata myös eläimiä tai elottomia kohteita: ne olivat kalos silloin, jos ne olivat hyviä käyttötarkoituksessaan.
Platon käytti teoksessaan Valtio termiä τό καλόν (neutrimuoto) pyrkiessään määrittelemään hyvän ideaa — vaikkakin dialogin päähenkilö Sokrates sanoo, ettei hän ymmärrä täysin tätä ideaa.

Agathos

Adjektiiviin ἀγαθός ei liittynyt erityisiä fyysisiä tai esteettisiä mielleyhtymiä. Se kuvasi ennen kaikkea henkilön rohkeutta ja moraalia. Klassisella kaudella termi oli saanut poliittisia merkityksiä, ja siihen liittyi ajatus kaupunkivaltion velvollisuudentuntoisesta kansalaisesta.

Käyttö

Kahden adjektiivin yhteensulautumasta kehittyi kreikkalaisessa kulttuurissa sanonta, jolla ateenalainen aristokratia viittasi itseensä. Termi esiintyy muun muassa Herodotoksella ja Thukydideellä merkityksessä ”täydellinen herrasmies”. Kreikkalaisilla filosofeilla, joista monet ensimmäisistä olivat ateenalaisia herrasmiehiä, sanonnasta tuli eettinen termi, joka viittasi miehen ihanteeseen tai täydellistymään, ja kuvasi ”täydellistä luonnetta”. Kalos kagathos oli täydellinen mies, sellaisena kuin miehen tuli olla. Ilmaisua voitiin käyttää paitsi ihmisestä myös tämän ominaisuuksista ja teoista.
Termin sosiaalisten vivahteiden tavoittamiseksi sen käännökseksi on ehdotettu sellaisia sanoja kuin ”herrasmies” tai ”ritari”. Termin sotilaallista käyttöä vastaamaan on joskus käytetty myös esimerkiksi sanaa ”sotasankari”. Suomennoksissa kalos kagathos on käännetty paitsi ”kaunis ja hyvä” myös muun muassa ”kiitettävä ja hyvä”, ”hyvä ja jalo” sekä ”jalosyntyinen”:
»On poika, kyll' on, oikein jalosyntyinen, mutt' oppimaan ei häll' oo halua ensinkään.
ἀλλ' ἔστ' ἔμοιγ' υἱὸς καλός τε κἀγαθός: ἀλλ' οὐκ ἐθέλει γὰρ μανθάνειν.»
(Aristofanes: Pilvet 796-797.)
»Siksi heitä kutsutaan hyviksi ja jaloiksi sekä ylimyksiksi.
ὅθεν καὶ καλοὺς κἀγαθοὺς καὶ γνωρίμους.»
(Aristoteles: Politiikka 1293b39.)
»Ja järkevään toimintaan liittyvä urheus on kiitettävää ja hyvää?
οὐκοῦν ἡ μὲν μετὰ φρονήσεως καρτερία καλὴ κἀγαθή;»
(Platon: Lakhes 192c.)
»[...] kestävyyttä kehittävä harjoittelu ohjaa kauniisiin ja hyviin tekoihin.
αἱ δὲ διὰ καρτερίας ἐπιμέλειαι τω̂ν καλω̂ν τε κἀγαθω̂ν ἔργων ἐξικνει̂σθαι ποιου̂σιν»
(Ksenofon: Muistelmia 2.1.20.)
Gideon Fontell

August Gideon Fontell (11. kesäkuuta 1854 Kristiinankaupunki – 16. elokuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen virkamies ja historioitsija.

Henkilöhistoria

Gideon Fontellin vanhemmat olivat kauppias Isak August Fontell ja Albertina Snellman ja puoliso vuodesta 1886 Gertrud Maria Solin. Fontell tuli ylioppilaaksi 1872 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1882 ja lisensiaatiksi 1884, filosofian tohtoriksi hän väitteli 1886. Fontell oli 1885–1911 Tilastollisen päätoimiston ensimmäinen aktuaari. Uransa alkuvuosina hän toimi useaan otteeseen opettajana sekä Valtionarkiston amanuenssina ja aktuaarina. Fontell oli eri komiteoiden ja yhdistysten jäsen, julkaisi maantieteellisiä ja historiallisia tutkimuksia ja sai patentteja keksinnöistään.