Seychellit

Maantiede

Seychellit koostuu noin 115 saaresta, joista 33 on asuttuja. Suurin saari on Mahé, jolla asuu lähes 80 prosenttia väestöstä ja jolla sijaitsee pääkaupunki Victoria. Mahé ja sitä ympäröivät saaret ovat kallioperältään graniittia, kun taas muut saaret, esimerkiksi Amirantit, ovat koralliriuttoja. Useimmat korallisaaret ovat asumiskelvottomia. Seychellien korkein kohta Morne Seychellois Mahélla kohoaa 905 metrin korkeuteen. Saarille on matkaa Afrikan rannikolta noin 1 300 kilometriä.
Seychelleillä on kaksi maailmanperintökohdetta: Aldabran atolli ja Valleé de Main luonnonsuojelualue. Aldabran atolli koostuu neljästä korallisaaresta, jotka muodostavat kapean laguunin. Saariryhmää ympäröi suuri koralliriutta, joten atolli on hyvin eristyksissä. Vaikeapääsyisen sijaintinsa ansiosta atolli onkin säilynyt koskemattomana, ja siitä on tullut maailman suurimman jättiläiskilpikonnapopulaation elinympäristö. Valleé de Main luonnonsuojelualue pienen Praslin-saaren sydämessä suojaa alkuperäisen seychellienpalmumetsän jäännöksiä.

Ilmasto

Seychelleillä vallitsee kuuma ja usein myös kostea, mutta miellyttävä trooppinen ilmasto. Lämpötila vaihtelee 24 ja 29 asteen välillä. Kuumuutta vilvoittaa lähes päivittäin rannoille viriävä merituuli. Luoteismonsuunin sateet tuovat vettä saarille joulukuusta maaliskuuhun, ja toukokuusta lokakuuhun vallitsee kuivakausi, jolloin pasaatituulet puhaltavat. Mahén saarella vuotuinen sademäärä vaihtelee Victorian 2 880 millimetristä vuorenrinteitten 3 550 millimetriin. Seychellit ovat trooppisten syklonien kulkureittien ulottumattomissa. Kuivuus aiheuttaa jonkin verran ongelmia, sillä sadevesi on korallisaarilla ainoa makean veden lähde.

Luonto

Seychellien luonnon tunnetuin piirre on suuri joukko endeemisiä eläin- ja kasvilajeja. Näistä tunnetuimpia lienevät maailman suurimmista hedelmistä tunnettu seychellienpalmu eli coco-de-mer sekä eteläisillä Aldabran saarilla esiintyvä aldabranjättiläiskilpikonna (Geochelone gigantea). Seychelleillä on kaikkiaan kaksitoista kotoperäistä lintulajia, viisi kotoperäistä matelijalajia ja 78 kotoperäistä kasvilajia. Saaristoa ympäröivillä riutoilla esiintyy yli sata hermatyyppistä korallilajia ja 920 eri kalalajia. Oman erikoisuutensa muodostavat saarilla esiintyvät neljä Sooglossidae- ja yksi Hyperoliidae-heimon sammakkolajia. Koska sammakot eivät selviydy merivedessä, niiden täytyy olla jäänne ajalta, jolloin saariryhmä muodostui irtoamalla Intian laatasta yhdessä Madagaskarin kanssa. Saarilla esiintyy myös seitsemän raajatonta matosammakkolajia.

Historia

Seychellit mainitaan portugalilaisten kartoissa ensimmäisen kerran vuonna 1505, joskin arabit ovat ilmeisesti tunteneet saaret huomattavasti aiemmin. Ensimmäinen eurooppalainen saarilla oli portugalilainen Vasco da Gama, joka saapui sinne vuonna 1502. Saarilla ei silloin asunut ketään. Astuessaan saarien hiekkarannoille portugalilaiset luulivat löytäneensä Edenin puutarhan. Saarten sijainti Intian ja Euroopan välillä oli tärkeä, ja merirosvot pitivät saaria hallussaan, kunnes britit ja ranskalaiset karkottivat heidät 1700-luvulla. Kuuluisa merirosvopäällikkö Oliver de Vasseur toimi näillä vesillä ja tarinan mukaan piirsi aarteestaan kartan ennen kuin joutui hirtetyksi. Merirosvojen tarunomaista aaretta etsitään vielä nykyäänkin.
Ensimmäiset ranskalaiset asettuivat saarille vuonna 1742 ja ottivat ne haltuunsa vuonna 1756. Saarille tulleet ranskalaiset siirtolaiset alkoivat viljellä kookospähkinöitä ja mausteita. Saarilta vietiin puutavaraa Ranskaan laivanteollisuuden tarpeisiin. Saaret saivat nimen Isle de Séchelles Ludvig XV:n valtiovarainministerin Jean Moreau de Séchellesin mukaan. Saarten nimi myöhemmin muutettiin englanninkieliseen muotoon Seychelles eli suomeksi Seychellit. Yhdistynyt kuningaskunta alkoi ottaa saaria haltuunsa 1700-luvun lopussa ja sai ne itselleen 1800-luvulla. Seychellejä hallittiin Mauritiukselta, kunnes saarille nimitettiin oma kenraalikuvernööri. Vuonna 1903 saarista tuli Britannian kruununsiirtomaa.
Vuonna 1964 Seychelleille perustettiin ensimmäiset poliittiset puolueet.Kesäkuussa 1976 saarista tuli itsenäinen valtio, jonka ensimmäiseksi presidentiksi tuli James R. Mancham. Hänet kuitenkin syrjäytettiin vuonna 1977, jolloin entinen pääministeri France-Albert René tuli valtaan. Vuonna 1978 hallitus julisti saarille sosialistisen yksipuoluejärjestelmän. Järjestelmää tuki Neuvostoliitto, Tansania ja Pohjois-Korea, jotka antoivat maalle sotilaallista neuvontaa. Monipuoluejärjestelmä palautettiin vuonna 1991 ja ensimmäiset vapaat vaalit järjestettiin vuonna 1993. Vuonna 1998 Renén puolue Progressiivinen kansanrintama (Seychelles People’s Progressive Front, SPPF) sai 34 parlamenttipaikasta 30. Vuoden 2002 vaaleissa progressiivinen kansanrintama voitti jälleen, mutta opposition kansallispuolue kasvatti paikkalukunsa yhdestä yhteentoista.
Vuoden 2004 tapaninpäivän tsunami aiheutti Seychelleillä suhteellisen suuria tuhoja, sillä maan talous on voimakkaasti riippuvainen kalastuksesta ja turismista. Vuonna 2006 SPPF:n James Michel voitti presidentinvaalit. Hän sai 54 prosenttia äänistä, kun opposition Wavel Ramkalawan sai 46 prosenttia ja riippumaton Philippe Boulle vajaan prosentin.
Vuosina 2008–2009 Seychellit kamppaili velkakriisissä ja joutui turvautumaan kansainväliseen apuun. Maailmanpankki myönsi yhdeksän miljardia dollaria lainaa talouden tasapainottamiseen.

Politiikka

Seychellit on presidentillinen tasavalta. Pääministerin virkaa ei ole. Vuonna 1993 hyväksytyn perustuslain mukaisesti maata johtaa presidentti, joka valitaan yleisillä vaaleilla viiden vuoden välein. Samaan aikaan valitaan myös varapresidentti. Vuonna 2016 presidentin valtakausi rajoitettiin kolmesta kahteen. Se oli perustuslain seitsemäs lisäys. Vuonna 2016 presidentiksi nousi Danny Faure.
Presidentti nimittää hallituksen parlamentin suostumuksella. Lainsäädäntövalta on yksikamarisella parlamentilla. Parlamenttivaalit pidetään viiden vuoden välein. Niissä valitaan 25 jäsentä yksinkertaisella enemmistöllä, yksi kustakin vaalipiiristä. Lisäksi suhteellisen vaalitavan perusteella jokainen puolue saa yhden paikan jokaista saatua kymmenen prosentin ääniosuutta vastaan.
Seychellit oli vuoteen 1991 asti yksipuoluevaltio, sillä kansanpuolue oli ainoa puolue. Kansanpuolue hallitsi Seychellien poliittista kenttää aina vuoden 2016 vaaleihin saakka, jolloin Linyon Demokratik Seselwa -vaaliliitto sai 19 paikkaa parlamentin 34 paikasta.

Talous

Seychellien talous on pitkälti riippuvainen turismista, joka työllistää 30 prosenttia työvoimasta ja tuo suuren osan tuloista. Toinen tärkeä talousala on kalastus. Kalan ja vaniljan jalostus ovat kehittyviä teollisuusaloja. Kalastus ja vihannesten viljely täyttävät lähinnä paikallisen kulutuksen tarpeet.
Seychellien tärkeimmät vientituotteita olivat vuonna 2015 tonnikalasäilykkeet, muut kalatuotteet, lääkkeet ja kanelipuun kaarna. Ranska, Iso-Britannia ja Italia olivat suurimmat vientikohteet. Arabiemiirikunnat, Ranska, Espanja ja Etelä-Afrikka ovat puolestaan suurimmat tuontimaat.
Afrikkalaisittain Seychellit ovat vauras maa. Vuonna 2007 bruttokansantuote henkeä kohti oli yli 16 tuhatta Yhdysvaltojen dollaria, mikä tekee maasta Maailmanpankin luokituksissa ylempää keskiluokkaa. Silti se tarvitsi Maailmanpankilta kaksivuotisen velkajärjestelyn, joka myönnettiin vuoden 2008 lopulla, kun inflaatio oli noussut 63 prosenttiin. Vuotta myöhemmin Kansainvälinen valuuttarahasto IMF arvioi velka-avun auttaneen ja maan talouden ahdingon lieventyneen.
YK:n kehitysohjelma UNDP:n laskemalla inhimillisen kehityksen indeksiksillä (Human Development Index, HDI) mitattuna Seychellit on sijalla 57 yhteensä 185 arvioidusta maasta.
Seychelleillä on 14 lentokenttää, kahdeksan satamaa ja 450 kilometriä tietä, josta 440 kilometriä on päällystettyä.

Väestö

Seychelleillä oli maan tilastokeskuksen mukaan vuonna 2015 noin 93 400 astukasta. Mahén saarella asuu suurin osa maan väestöstä, sillä sen väkiluku oli vuonna 2015 noin 80 700.
Seychellien väestö on suhteellisen yhtenäinen, ja sillä on sekä eurooppalaiset että afrikkalaiset juuret. Suurin osa ihmisistä pitää itseään seychelliläisinä, erityisen kulttuurin ja yhteiskunnan edustajina. Aasialaissyntyisiä ihmisiä on vähemmän kuin muilla Intian valtameren saarilla, ja useimmat heistä ovat intialaisia tai kiinalaisia. Ranskalaisten uudisasukkaiden jälkeläiset, joita kutsutaan nimellä grand blanc, muodostavat oman ryhmänsä, mutta heillä ei ole enää valtaa eikä sosiaalista erityisasemaa. Kiinalaiset ja intialaiset toimivat usein kauppiaina.
Vuoden 2010 väestölaskennassa suurin uskontokunta oli katolinen kirkko, johon kuuluu 76,2 prosenttia väestöstä. Lisäksi saarilla on anglikaaneja 6,1 prosenttia, hinduja 2,4 prosenttia, muslimeja 1,6 prosenttia, helluntalaisia 1,5 prosenttia ja adventisteja 1,2 prosenttia väestöstä. Viralliset kielet ovat englanti, ranska ja kreoli. Vuonna 2007 maan 15 vuotta täyttäneistä 91,8 prosenttia oli lukutaitoisia.
Seychelleillä elinajanodote oli vuonna 2015 74,2 vuotta. Miehillä se oli 70,1 ja naisilla 78,7 vuotta. Saarilla on kuusi sairaalaa ja 591 asukasta lääkäriä kohden. Yleisimmät kuolinsyyt olivat verenkiertojärjestelmän sairaudet, kasvaimet ja hengityselimistön sairaudet.
Seychelleillä on väkilukuun suhteutettuna enemmän vankilaväestöä kuin missään muussa maassa. Vuonna 2016 maassa oli noin 735 vankia, noin 0,8 prosenttia maan kokonaisväestöstä. Luku oli suurempi kuin Yhdysvalloissa, jossa vankien osuus oli samana vuonna noin 0,7 prosenttia.

Kulttuuri

Seychellien kulttuuri on saanut vaikutteita laajalta alueelta. Pohjoisen Afrikan alueella välimerellinen kulttuuri sekoittui Lähi-idän vaikutteisiin. Orjakaupan mukana vaikutteet levisivät sieltä kauemmas Afrikkaan ja sekoittuivat paikallisten heimojen kulttuuriin. Kun eurooppalaiset tulivat Seychelleille 1700-luvulla, he toivat mukanaan sekä afrikkalaisia orjia että oman kotiseutunsa musiikki- ja tanssiperinteitä valssista masurkkaan. 
Seychellien itsenäistymisen jälkeen kansallisesta identiteetistä on keskusteltu paljon. Ensimmäinen presidentti korosti suhteita Britanniaan, mutta hänen vastustajansa koki sen uhkaksi afrikkalaisuudelle. Yläluokka on perinteisesti pitänyt hyviä suhteita ranskalaiseen kulttuuriin. Seychellien kreoli on kirjoitettu kieli, ja sillä ilmestyy päivittäin sanomalehti. Kansantarinoita lukuun ottamatta kielellä ei ole julkaistu kirjallisuutta.
Perinteinen rakennuskanta koostuu kaupunkitaloista ja maalaistaloista. Maalaistaloissa oli tilanhoitajan asunto, kopran kuivaamo ja varastotiloja sisäpihan ympärillä. Työmiesten asunnot olivat kauempana sisäpihasta.

Urheilu

Seychellit on osallistunut olympialaisiin vuodesta 1980 alkaen, mutta se boikotoi vuoden 1988 kisoja Pohjois-Korean tukena. Se ei ole koskaan saanut olympiamitaleita. Jalkapallo on maan suosituin urheilulaji. Maa liittyi FIFAan vuonna 1986 ja on osallistunut siitä asti jalkapallon maailman- ja Afrikan-mestaruuskilpailujen karsintoihin, toistaiseksi vailla mainittavaa menestystä. Seychellit voitti kuitenkin kultaa isännöimiensä Intian valtameren saarten mestaruuskilpailuiden jalkapalloturnauksessa vuonna 2011 kaadettuaan finaalissa Mauritiuksen. Seychellit toimi lajivalikoimaltaan olympialaisia muistuttavien ja niiden tapaan neljän vuoden välein järjestettävien kisojen isäntämaana myös vuonna 1993 ja on vuoteen 2019 mennessä niiden historian neljänneksi menestynein 242 kultamitalillaan kaikki lajit huomioiden.