google/wiki40b huggingface dataset:
Oinoússes

Maantiede

Oinoússes sijaitsee Välimereen kuuluvan Egeanmeren itäosassa Chíoksen koillisrannikon ja Turkin Karaburunin niemimaan välissä. Saaren erottaa Chíoksesta noin kaksi kilometriä leveä salmi. Etäisyys Turkin rannikosta on noin 9 kilometriä. Saaren itäpuolella sijaitsee pienempi Pásaksen saari.
Saaren korkein kohta on Voútyro (182 metriä).

Historia

Antiikin aikana Oinoússes tunnettiin rypäleistään ja viineistään, ja saari on saanut tästä myös viiniin (oinos) viittaavan nimensä. Saari on tunnettu myös nimellä Egnoússa.
Saaren historia on yleensä seurannut sen suuremman naapurin Chíoksen vaiheita. Kreikan vapaustaistelun aikaan vuonna 1821 monet saarelaiset pakenivat saarelta muualle Kreikkaan taistelemaan turkkilaisia vastaan. Asukkaat palasivat saarelle vuonna 1827. Saaresta tuli Chíoksen tavoin osa Kreikkaa vuonna 1912.
Merenkulku ja laivanvarustustoiminta ovat olleet merkittävä osa Oinoússeen historiaa ja monet varakkaat laivanvarustajat ovat kotoisin saarelta.

Nähtävyydet

Oinoússeen nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa Oinoússeen kylässä sijaitseva merimuseo sekä saaren länsiosassa sijaitseva Neitsyt Marian ilmestyksen luostari (Moní Evangelismoú tis Theotókou). Luostari tunnetaan muun muassa erään laivanvarustajan tyttärelleen rakennuttamasta mausoleumista. Tytär kuoli pian ryhdyttyään nunnaksi, ja hänen ruumiinsa muumioitui tavalla, jota pidettiin ihmeenä.
Grieghallen

Grieghallen on vuonna 1978 valmistunut konserttitalo Bergenissä, Norjassa. Talo on nimetty säveltäjä Edvard Griegin mukaan ja sijaitsee Edvard Griegin aukiolla. Talossa on 1500-paikkainen konserttisali, joka on Bergenin filharmonisen orkesterin kotisali. Rakennuksen on suunnitellut tanskalainen arkkitehti Knud Munk.
Noville

Noville on kunta Sveitsissä Vaud’n kantonissa Aiglen hallintoalueella. Siellä on 696 asukasta (joulukuu 2010). Noville on mainittu ensimmäisen kerran historiassa vuonna 903.
Gunnar Domeij

Ura

Vuoden 2006 MM-kisojen jälkeen Domeij oli valmis lopettamaan uransa kauteen 2005–2006, mutta teki paluun pelikentille siirtyessään helmikuussa 2007 1-divisionassa pelaavaan Örnsköldsvikiin. Hän vietti seurassa yhteensä kaksi kautta, jonka jälkeen Domeij siirtyi takaisin Ruotsin pääsarjaan tammikuussa 2010 Umeån riveihin.
Vanha-Kastilia

Vanha-Kastilia (esp. Castilla la Vieja) on historiallinen alue Espanjassa. Se on nykyään jaettu Cantabrian, Burgosin, La Riojan, Sorian, Segovian, Ávilan, Valladolidin ja Palencian maakuntiin. 
Keskiajalla Vanha-Kastilia muodosti Kastilian kuningaskunnan yhdessä Uuden-Kastilian kanssa. Nykyinen maakuntajako syntyi 1700–1800-luvuilla.
И

Ääntäminen

И ääntyy tavallisesti laveana suppeana tiukkana etuvokaalina /i/ tai laveana suppeana höllänä etuvokaalina /ɪ/. Sen äännearvo on bulgariassa /i/, makedoniassa /i/, marissa /i/, serbiassa /i/, ukrainassa /ɪ/ ja venäjässä /i/. Valkovenäjässä äännettä /ɪ/ merkitään kirjaimella ы ja äännettä /i/ kirjaimella і. Ukrainassa äännettä /i/ merkitään kirjaimella і.
Brian Tracy

Ensimmäiset askeleet

Nuorempana Tracylle ei koulu maistunut ja hän joutuikin lopettamaan koulun kesken ennen valmistumistaan. Koulun jälkeen Tracy teki erilaisia ruumiillisia töitä, kunnes sai työpaikan tramppilaivalla. Hän kiersi aluksen mukana 8 vuotta, käyden kaiken kaikkiaan yli kahdeksassakymmenessä maassa viidellä mantereella.
Maihin palattuaan hän ei löytänyt muita töitä ja päätyi myyntitöihin, missä hän ei aluksi pärjännyt kovinkaan hyvin. Hän seurasi menestyvien myyjien työtä ja kysyi heidän menestyksensä syistä ja otti oppimaansa omaan käyttöön. Ensimmäisen vuotensa lopulla hän oli yrityksen huippumyyjien joukossa ja toisen vuotensa lopuksi hänet nimitettiin myyntijohtajaksi vastuullaan 95 ihmistä. Hän oli tuolloin 25-vuotias. [1]
Kolmenkymmenen ikäisenä Tracy palasi Albertan yliopistoon missä hän suoritti maisterin tutkinnon liiketaloustieteissä.[lisätietoja tarvitaan]

Ammatillinen elämä

Vuoden 1981 alussa Tracy otti käyttöön "menestymisjärjestelmänsä", jota aluksi kutsuttiin nimellä "The Phoenix Seminar." Kolme vuotta myöhemmin, 1985, hän julkaisi päivitetyn version tästä seminaarista itse-opiskeluun tarkoitettuna audio-ohjelmana nimellä " Onnistumisen psykologia".
Tracyn kirja Maximum Achievement on mukana yhtenä 50:stä menestymisen, motivaation ja johtamisen klassikoista jotka mainitaan TomButler-Bowdonin teoksessa 50 Success Classics[2] (2004).
Tracyn monien ammatillisten saavutusten lisäksi hän on myös jäsenenä the Heritage Foundationin, vaikutusvaltaisen Washington, D.C.-alueella sijaitsevan julkisen poliittisen tutkimusinstituutin johtoryhmässä (the Board of Trustees). [3]
Hänen työnsä runko perustuu väljästi muiden menestymisen "gurujen" kuten Earl Nightingalen, Jim Rohnin ja Denis Waitleyn töihin. Jokin aika sitten hän aloitti Brian Tracy yliopiston, joka käyttää verkko-oppimista ja sen menetelmiä tarkoituksena auttaa yrittäjiä, yritysten omistajia ja myynnin ammattilaisia kehittämään itseänsä ja toimintaansa.
The Brian Tracy College of Business and Entrepreneurship Andrew Jackson yliopistossa (verkko-oppimiseen perustuva oppilaitos Hooverissa, Alabamassa), on nimetty hänen mukaansa ja perustuu hänen opetuksiinsa.
Maaliskuussa 2008 Brian Tracy ja eräät hänen liikekumppaneistaan loivat iLearningGlobal in, joka on myös verkko-oppimisyhteisö jonka tiedekunta muodostuu useista maailman tunnetuimmista puhujista ja kouluttajista.

Yksityiselämä

Brian Tracy on naimisissa pitkäaikaisen vaimonsa, Barbaran kanssa; heillä on neljä lasta, joista ainakin yksi työskentelee isänsä palveluksessa. Brian Tracyllä on kolme veljeä, Arnold, Dalmar, and Paul (nimet löytyvät Brian Tracyn teoksesta "Million Dollar Habits"; koska hän omistaa teoksen kolmelle veljelleen).
Imperiumin marssi

Imperiumin marssi (engl. Imperial March) eli Darth Vaderin teema (Darth Vader’s Theme) on elokuvasäveltäjä John Williamsin säveltämä musiikkikappale, joka esiintyy George Lucasin luomassa Tähtien sota -elokuvasarjassa. Se esiintyi ensimmäisen kerran ilmestymisjärjestyksessä toisessa ja aikajärjestyksessä viidennessä Tähtien sota -elokuvassa, vuonna 1980 julkaistussa Imperiumin vastaiskussa. Tähtien sodan suosion myötä Imperiumin marssista on muodostunut yksi elokuvamusiikin tunnetuimmista teemakappaleista.
Imperiumin marssi kuullaan Tähtien sota -elokuvissa yleensä kohtauksissa, joissa mainitaan tai esiintyy Darth Vader. Kappale kuullaan ensimmäisen kerran Imperiumin vastaiskun kohtauksessa, jossa katsojalle esitellään Darth Vaderin komentama keisarillinen avaruuslaivasto ja hänen lippulaivansa Executor. Myöhemmin Imperiumin marssi esiintyy elokuvassa useita kertoja, mukaan lukien Darth Vaderin ja Luke Skywalkerin välisen kaksintaistelun aikana. Kappale kuullaan myös Jedin paluussa, Pimeässä uhassa, Kloonien hyökkäyksessä ja Sithin kostossa. Elokuvissa kappaleesta kuullaan useita erilaisia variaatioita, joista tunnetuin on Galaktista Imperiumia edustava militaristinen ja wagneriaaninen fanfaari.
Koska Tähtien sodassa Imperiumin marssi liitetään Darth Vaderin ja pahuuden voimien läsnäoloon, populaarikulttuurissa kappaletta on toisinaan käytetty humoristisessa mielessä, esimerkiksi radiojuontaja Rush Limbaughilla on tapana soittaa Imperiumin marssia taustalla keskustellessaan Neuvostoliiton entisestä johtajasta Mihail Gorbatšovista. Toisena vastaavanlaisena esimerkkinä Imperiumin marssia on kuultu muutamissa Simpsonien kohtauksissa, joissa esiintyy miljardööri Charles Montgomery Burns.
Wallander: Todistaja

Juoni

Elokuva kertoo oikeudenkäynnistä, jossa ystadilaista rakennusyhtiötä syytetään pimeän työvoiman käytöstä ja ihmiskaupasta. Yhtiö on käyttänyt työvoimanvuokrausyritystä, joka on hankkinut työvoimaa Liettuasta. Kiireellinen rakennusprojekti aiheuttaa onnettomuuden työmaalla, ja vuokrausyhtiön johtaja ajautuu entistä törkeämpiin rikoksiin. Liettualainen pikkutyttö on rikosten todistaja, josta on päästävä eroon.

Arvostelut

Telvis-sivuston arvostelun mukaan ”koko elokuvaa vaivaa tunnelma, jossa on tavoiteltu haikeaa luopumisen melankoliaa, mutta todellisuudessa kotikatsomossa ainoastaan haukotuttaa”. Iltalehden arvostelun mukaan elokuva on yksi sarjan huonoimmista ja vaikuttaa kuin ”tekijöiltä olisivat loppuneet voimat kesken”.
Useilta ruotsalaisilta arvostelijoilta elokuva sai myös heikohkon arvosanan.
Paul Delaroche

Hippolyte (Paul) Delaroche (17. heinäkuuta 1797 Pariisi – 4. marraskuuta 1856 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari. Hänen tunnetuimmat työnsä ovat Ranskan ja Englannin historiaan liittyviä historiamaalauksia. Hän oli yksi oman aikansa arvostetuimmista ranskalaisista maalareista.
Delarochen perheellä oli vahva kytkös taidemaailmaan. Hänen isänsä oli taideasiantuntija, setänsä taidemuseon kuraattori ja veljensä taidemaalari. Hän oli lisäksi naimisissa taidemaalari Horace Vernet’n tyttären kanssa. Delaroche opiskeli maalaustaitoa Louis Étienne Wateletin ja vuodesta 1818 Antoine-Jean Grosin johdolla. Ensimmäisen näyttelynsä Pariisin salongissa hän piti vuonna 1822. Hänen varsinainen läpimurtonsa oli kaksi vuotta myöhemmin hänen esitellessään salongille teoksen Jean D'Arc vankilassa. Delaroche sai sekä restauraation että heinäkuun monarkian aikana Ranskan valtiolta tilauksia julkisiin tiloihin sijoitettavista suurista Ranskan historiaa esittävistä maalauksista. Hän oli vuodesta 1832 École Nationale Supérieure des Beaux-Arts -taideoppilaitoksen professori. Samana vuonna hänet valittiin Ranskan instituutin jäseneksi vain 35-vuotiaana, nuorimpana henkilönä koko 1800-luvun aikana. Vuonna 1837 hän sai toteuttaa École des Beaux-Artsille valtavan taiteen historiaa esittävän seinämaalauksen, joka tunnetaan nimellä Hémicycle. Taidekoulun palkintojenjakosalia koristava maalaus käsittää yhteensä 74 historiallista hahmoa. Delarochen maalaus Lady Jane Greyn teloitus sai vielä vuonna 1834 Pariisin salongissa hyvän vastaanoton, mutta hänen eräiden toisten töidensä jouduttua kolme vuotta myöhemmin kriitikkojen teilaamiksi hän ei enää antanut maalauksiaan esiteltäviksi Pariisin salonkiin.
Delaroche erikoistui suuriin historiamaalauksiin, joiden aiheet olivat usein traagisia ja toteutus tarkka yksityiskohdissa. Hän maalasi myös muotokuvia ja muita aiheita. Delarochen maalaukset olivat huolella valmisteltuja ja viimeisteltyjä. Hänen tyylinsä on sanottu edustaneen klassismin ja romantiikan välimaastoa. Delarochen realistiset historiamaalaukset tekivät hänestä yhden 1800-luvun puolivälin arvostetuimmista ranskalaisista akateemisen taiteen edustajista. Kaiverruksina ne levisivät myös tuhansiin koteihin ja tekivät hänestä suositun laajemmankin yleisön piirissä. Eläessään Delaroche oli arvostetumpi kuin samaan aikaan eläneet Eugène Delacroix tai Jean Auguste Dominique Ingres, joita kuitenkin pidetään nykyään häntä merkittävämpinä mestareina. Delarochen kuoltua hänen arvostuksensa alkoi laskea.
Delaroche valikoi historiamaalauksiinsa erilaisia aiheita, mutta vuonna 1828 valmistuneesta työstä Kuningatar Elisabetin kuolema alkaen hän erikoistui Englannin historiaan. Britanniassa eräs Delarochen suosituimmista töistä on vuonna 1830 valmistunut Kuningas Edvard V ja Yorkin herttua Towerin linnassa, joka esittää niin sanottuja Towerin prinssejä. Vaimonsa kuoltua vuonna 1845 Delaroche luopui historiamaalauksesta ja omistautui viimeisinä vuosinaan taiteessan pääasiassa uskonnollisille aiheille. Hänen viimeisiin suuriin historiamaalauksiinsa kuuluu muun muassa Napoleon Fontainebleaussa 31. maaliskuuta 1814.
Tolnaftaatti

Käyttö

Tolnaftaatti tehoaa rihmasienten aiheuttamiin infektioihin, kuten jalkasieneen tai nivussilsan hoitamiseen, jauheena, voiteena tai suihkeena. Se tehoaa muun muassa Epidermophyton-, Trichophyton-, Microsporum-sukujen lajeihin. Homeita, kuten Candida albicansia vastaan tolnaftaatti ei tehoa. Tolnaftaatin vaikutusmekanismi ei ole täysin tiedossa. Sen oletetaan toimivan skvaleenimono-oksigenaasin eli skvaleeniepoksidaasin estoon, mikä estää sieniä syntetisoimasta tarvitsemiaan ergosteroleja. Aineen arvellaan vaikuttavan myös sienirihmaston kasvua häiritsevästi.
Tolnaftaatti on hyvin siedetty lääkeaine. Ihoärsytys ja allergiset oireet ovat harvinaisia.

Synteesi

Tolnaftaattisynteesin lähtöaineena on 2-naftoli, joka reagoi tiofosgeenin kanssa muodostaen tiofosgeenijohdannaisen. Tämä välituote reagoi N-metyyli-m-toluidiinin kanssa muodostaen tolnaftaattia.
Autokauppias Jumalan armosta

Autokauppias Jumalan armosta (engl. Breakfast of Champions) on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut komediaelokuva, joka perustuu Kurt Vonnegutin romaaniin Mestarien aamiainen. Elokuvan pääosia esittävät Bruce Willis, Albert Finney, Nick Nolte, Barbara Hershey, Glenne Headly, Lukas Haas ja Omar Epps. Elokuvan on ohjannut Alan Rudolph. Elokuva oli taloudellinen epäonnistuminen ja sai osakseen kritiikkiä.
Google Buzz

Google Buzz oli Googlen vuonna 2010 lanseeraama palvelu, joka oli integroitu Googlen sähköpostipalveluun, Gmailiin. Buzzin avulla käyttäjät olivat voineet jakaa linkkejä, valokuvia, videoita, statuspäivityksiä ja kommentteja "keskustelunomaisesti" käyttäjän inboxin yhteydessä.
Buzz salli käyttäjiensä valita jokaisella kerralla erikseen, jakoiko hän päivityksensä koko maailmalle vai vain jollekin ystäväryhmälle. Palvelu tuki myös Picasaa, Flickriä, Google-syötteenlukijaa, YouTubea, Bloggeria, FriendFeediä, identi.caa ja Twitteriä.
Google on myöntänyt, että Google Buzz on epäonnistunut tavoitteissaan. Google "+1"-napin uskotaan korvaavan Google Buzz:in. 14.lokakuuta 2011 Google ilmoitti virallisesti lopettavansa Buzz-toiminon.
Barbara Cook

Barbara Cook (25. lokakuuta 1927 Atlanta, Georgia – 8. elokuuta 2017 New York, New York) oli yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi 1950-luvun musikaaleista Plain and Fancy (1955), Candide (1956) ja The Music Man (1957), joista viimeksi mainitusta hän saavutti myös Tony-palkinnon. Hän jatkoi esiintymisiä pääasiassa teatterissa 1970-luvun puoliväliin asti, kunnes siirtyi kabaree- ja konserttilaulajaksi. Cook julkaisi lukuisia musiikkialbumeja.
Nihtijärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 4,2 hehtaaria, se on 650 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Arvajanjoen valuma-alueella (14.26), jonka Pälämän alueeseen (14.262) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 153,1 metriä mpy.
Anheuser-Busch InBev

Historia

Vuonna 1989 Marcel Tellesin johtama brasilialainen sijoittajaryhmä osti Brahman, joka oli tuolloin Brasilian toiseksi suurin olutmerkki. Telles kumppaneineen nosti Brahman markkinajohtajaksi ja yhdistivät yhtiön sen suurimman kilpailijan kanssa 1999, jolloin syntyi AmBev. AmBev laajentui voimakkaasti Etelä-Amerikassa ja nousi maailman kolmanneksi suurimmaksi panimoksi.
Belgialainen Interbrew hankki vuonna 2004 enemmistön AmBevista, minkä seurauksena syntyi uusi InBev-konserni. Interbrew oli itsekin muodostunut useiden fuusioiden seurauksena. InBevistä tuli maailman suurin oluenvalmistaja, kun se osti yhdysvaltalaisen Anheuser-Buschin vuonna 2008. Anheuser-Busch -kaupassa yhtiö sai haltuunsa muun muassa Budweiser-tuotemerkin.
Carlos Brito on johtanut AB InBeviä sen syntymisestä lähtien vuodesta 2008. Brasilialainen Brito aloitti uransa alun perin AmBevillä 1989, ja hänet nimitettiin yhtiön toimitusjohtajaksi 2004. Brito nimitettiin InBevin johtoon vuonna 2005, ja InBevin hankittua Anheuser-Buschin hänestä tuli fuusiossa syntyneen Anheuser-Busch InBevin toimitusjohtaja.
AB InBevin asema maailman suurimpana panimoyhtiönä vahvistui sen ostettua suurimman kilpailijansa SABMillerin lokakuussa 2016 yli 100 miljardin dollarin yrityskaupassa. SABMiller oli ennen kauppaa ollut liikevaihdolla mitattuna maailman toiseksi suurin panimo AB InBevin jälkeen.
Brittiläinen 2. panssaridivisioona

Palvelushistoria 1939 - 1941

Yhtymän esikunta perustettiin 15. joulukuuta 1939 Britteinsaarilla ja siihen liitettiin 15. tammikuuta 1940 22. raskas panssariprikaati ja 19. tammikuuta 1. kevyt panssariprikaati. Tukiryhmä perustettiin 5. helmikuuta. Divisioonan tykistö liitettiin 24. tammikuuta, viestiosat perustettiin maaliskuussa ja pioneerit liitettiin divisioonaan kesäkuussa. Yhtymä organisoitiin perustettaessa organisaation I mukaisesti, mikä muutettiin organisaatioksi II 14. huhtikuuta 1940. Organisaatio muutettiin tyypiksi III vasta divisioonan siirtyessä pois Britteinsaarilta.
Kalustotilanne oli samankaltainen 1. panssaridivisioonan ollessa etusijalla, joten 2. panssaridivisioona sai vain jäljelle jjäänyttä materiaalia. 1. panssariprikaati oli vuoden 1940 yhtymän taisteluvalmein osa, kun sen kalustona oli 150 kevyttä Mk VI -panssarivaunua. 22. panssariprikaati oli varustettu lähinnä kuorma-autoin sekä muutamin kevein vaunuin.
Britannian taistelun jälkeen saksalaisten maihinnousun uhka hälveni, joten divisioona voitiin uudelleen järjestellä sekä täydentää Lähi-itään lähettämistä varten. Divisioonaan kuulunut 22. panssariprikaati vaihdettiin 1. panssaridivisioonan 3. panssariprikaatiin, minkä jälkeen prikaatit vaihtoivat keskenään rykmenttejä tasoittaen vahvuuksia.
Divisioona lähetettiin vuoden 1941 alussa Kyrenaikaan suojaamaan yhteyksiä, mutta saman aikaisesti 1. prikaati siirrettiin Kreikkaan. Loppuosa divisioonasta sijoitettiin Egyptiin kenraali Wavellin reserviksi. Wavell lähetti divisioonan Libyan rajalle vapauttamaan 7. panssaridivisioonan täydennettäväksi.
Akselivaltojen aloitettua hyökkäyksensä pääosa divisioonasta joutui saarroksiin 8. huhtikuuta. Ainoastaan muutamat yksiköt pääsivät pakenemaan saartorenkaasta Tobrukiin. Divisioona lakkautettiin virallisesti 10. toukokuuta eikä sitä perustettu uudelleen enää sodan aikana.

Palvelushistoria 1976–1983

2. Panssaridivisioona perustettiin vuonna 1976 brittiläisten Saksaan sijoitettujen joukkojen osaksi. Yhtymään kuului 2 panssarirykmenttiä, joissa kummassakin 74 panssarivaunua. Lisäksi siihen kuului kolme mekanisoitua jalkaväkipataljoonaa sekä kaksi erillisosastoa. Vuonna 1983 yhtymä muutettiin jalkaväkidivisioonaksi.
Energiakasvi

Energiakasvi on kasvi, jota viljellään biopolttoaineiden raaka-aineeksi. Valmistettava polttoaine voi olla kiinteää, nestemäistä tai biokaasua.

Kiinteät polttoaineet

Kasveja voidaan polttaa sellaisenaan (polttopuu), puuhiilenä tai pelletteinä. Kiinteät polttoaineet sopivat voimalaitoksiin ja rakennusten lämmitykseen. Yksinkertaisinta energiakasvien käyttöä on perinteinen puulämmitys.
Kiinteinä polttoaineina käytettäviä kasvilajeja esimerkiksi nopeasti kasvavat pajut, joita on kasvatettu 1970-luvulta asti käytettäviksi lämmitysenergian tuotannossa polttoaineena mestästä saatavan hakkeen rinnalla tai sijasta. Kasvaessaan paju varastoi auringon energiaa kemialliseen muotoon fotosynteesiä käyttäen. Pajun ongelmana on sen siitepölyn aiheuttamat oireet allergiaa sairastaville. Haittaa voi torjua viljelemällä vain naaraspuolisia eli emikasveja.
Tropiikissa haitallisena vieraslajina leviävä alkujaan eteläamerikkalainen vesihyasintti sopii pellettien raaka-aineeksi.

Nestemäiset polttoaineet

Liikenteen käyttöön on kasveista jalostettu nestemäisiä polttoaineita kuten biodieseliä ja bioetanolia.
Euroopassa biodieseliä varten kasvatetaan rapsia. Vuonna 2012 dieseliin sekoitetusta kasvisöljystä 80% oli rapsiöljyä. Rapsiöljyntuotannon koko elinkaaren tarkastelu on kuitenkin osoittanut, etteivät kasvuhuonekaasujen päästöjen vähennykset kuitenkaan välttämättä täytä EU:n tavoitteita.
Myös hampun käyttöä energiakasvina on tutkittu. Hampun rakenne myös mahdollistaa suuren sadonkorjuuprosentin. Runko on paksu eikä ylimääräisiä lehtiä ja hauraita osia ole, jotka varisisivat maahan sadonkorjuun aikana.
Tropiikissa kasvatetaan paljon palmuöljyä. Ympäristöjärjestöt ovat kuitenkin huolissaan öljypalmun viljelyyn liittyvistä ympärisyöuhkista.
Muita kasvilajeja ovat öljyjatropa
Bioetanolia valmistetaan tärkkelys-, selluloosa- tai sokeripitoisista kasveista kuten suokeriruo'osta ja sokerijuurikkaasta, vehnästä ja maissista.

Biokaasu

Biokaasu syntyy mädättämällä vihreää kasvimassaa anaerobisissa oloissa, jolloin syntyy metaania. Sitä voidaan käyttää sähkön- ja lämmöntuotannossa sekä puhdistaa liikennepolttoaineeksi tai suoraan kaasuverkkoon syötettäväksi. Maissi ja ahdekaunokki on todettu tähän hyvin sopiviksi lajeiksi.

Suomi

Bioenergiayhdistys Finbion mukaan Suomessa voidaan tuottaa 8 TWh peltoenergiaa. Finbio arvioi energiakasvien viljelyalaksi 250 000 ha ja olkien keräysalaksi 100 000 ha (2020). Vuonna 2007 ruokohelpiä viljeltiin 20 000 ha ja käytettiin 30 voimalassa. Ruokohelven kuljettaminen osoittautui kalliiksi ja sen polttaminen vaikeaksi, joten 2010-luvulla voimalat luopuivat asteittain sen energiakäytöstä.
Bernarda Alban talo

Elokuvaversio

Vuonna 1987 Marcel Camus ohjasi näytelmän pohjalta samannimisen elokuvan. Siitä on tehty elokuva myös Intiassa ja tv-sovitus Britanniassa, molemmat 1991.
Alexander von Middendorff

Alexander Theodor von Middendorff (ven. Александр Фёдорович Миддендорф, Aleksandr Fjodorovitš Middendorf; 18. elokuuta (J: 6. elokuuta) 1815 Pietari – 28. tammikuuta (J: 16. tammikuuta) 1894 Hellenurme, Liivinmaan kuvernementti) oli venäläinen eläintieteilijä ja tutkimusmatkailija.
Middendorff oli baltiansaksalaista sukua. Hän kävi koulunsa Pietarissa, jonka jälkeen hän opiskeli lääkäriksi Tarton yliopistossa, missä väitteli tohtoriksi 1837. Hän jatkoi opintojaan Berliinissä, Erlangenissa, Wienissä ja Breslaussa. 1839 hänet nimitettiin Kiovan yliopiston eläintieteen apulaisprofessoriksi. Pian tämän jälkeen hän osallistui Karl Ernst von Baerin johtamalle tutkimusmatkalle Kuolan niemimaalle.
Vuosina 1843–1845 hän osallistui Pietarin tiedeakatemian Taimyrin niemimaalle ja Ohotanmeren rannikolle suuntautuneelle tutkimusmatkalle. Hän julkaisi tutkimustuloksensa teoksessa Reise in den äussersten Norden und Osten Sibiriens (1848–1875), jossa hän selvitteli ikiroudan vaikutusta kasvien ja eläinten esiintymiseen. Kesällä 1867 hän matkusti Islannissa ja Novaja Zemljalla. Lintujen muutosta Venäjällä hän kirjoitti teoksessaan Die Isepiptesen Russlands (1855). Beiträge zu einer Malacozoologia Rossica (1848–1849) oli tutkielma Venäjän nilviäisistä.
Middendorffin kunniaksi on nimetty Middendorffinniemi Novaja Zemljalla, Middendorffinlahti Taimyrin niemimaalla ja kodiakinkarhu (Ursus arctos middendorffi).
Middendorff nimesi linnuista ainakin ohotansirkkalinnun (Locustella ochotensis).
Dina Rubina

Elämänvaiheet

Dina Rubina syntyi ja kasvoi Uzbekistanin Taškentissa, jonne hänen ukrainanjuutalaiset vanhempansa oli siirretty toisen maailmansodan aikana.
Rubina sai ensimmäisen novellinsa julki Junost-lehdessä vain 16-vuotiaana. Vuonna 1977 Rubina valmistui Taškentin konservatoriosta instrumenttinaan piano. Samana vuonna julkaistu pienoisromaani Kogda že poidjot sneg? (”Koskahan tulee lunta?”) oli ensimmäinen Rubinan teksti, joka filmatisoitiin.
Vuonna 1984 Rubina muutti Moskovaan, josta emigroitui vuonna 1990 Israeliin.