google/wiki40b huggingface dataset:
Donner (suku)

Donner on saksalaistaustainen suomalainen suku, jonka jäsenistä moni nousi 1800- ja 1900-luvuilla vaikutusvaltaiseen asemaan Suomen kulttuurissa ja politiikassa.
Suvun varhaisimpana tunnettuna kantaisänä mainitaan lyypekkiläinen meripihkaseppä Jürgen Donner (k. mahd. 1681). Hänen pojakseen oletettu Jochim Donner (1669–1748) muutti vuonna 1693 Nevanlinnaan ja avioitui sikäläisen Christina Röhlingin kanssa. Hän toimi saksalaisen koulun rehtorina ja kaupungin tultua hävitetyksi Suuressa Pohjan sodassa (1700–1721) hän siirtyi Helsingin kautta Tukholmaan, jonne perusti kauppahuoneen. Hänen poikansa Alexander Donner (1708–1772) siirtyi kauppiaaksi Kokkolaan.
Donnerit ovat yksi niistä rahakkaista valtaa pitävistä perheistä, jotka mainitaan nimeltä laulussa ”Laulu 20 perheestä”. Merkittävä osa Donnerien varallisuutta on perintöä pietarsaarelaiselta Malm-suvulta.
Seksuaalisen väkivallan uhrien tukikeskus Seri

Seksuaalisen väkivallan uhrien tukikeskus Seri on keskus, joka tarjoaa seksuaalisen väkivallan kohteeksi joutuneelle ihmiselle Suomessa kaiken hänen tarvitsemansa avun ilmaiseksi yhdestä paikasta. Tukikeskus auttaa yli 16-vuotiaita seksuaalirikoksen uhreja sukupuolesta riippumatta kuukauden sisällä tapahtuneesta. Keskukseen pääsee kävelemällä ovesta sisään, ilman lähetettä tai tekemättä rikosilmoitusta. Serissä kokonaisvaltaista apua saa samasta paikasta kätilöltä ja lääkäriltä (mahdolliset ensitutkimukset ja näytteiden otto), psykologilta, sosiaalityöntekijältä, joka auttaa arjen asioissa; ja kristinuskoiselta sairaalapastorilta. Keskukseen voi halutessaan tulla omaisen kanssa.
Tukikeskuksen alaikäraja on 16 vuotta, mutta esimerkiksi Lastenklinikan pyynnöstä keskus ottaa näytteet alle 16-vuotiaista lapsista. Nykyisin ainoa tukikeskus on Helsingin seudun yliopistollisen keskussairaalan ylläpitämä keskus, joka sijaitsee Helsingissä Meilahdessa ja se tarjoaa apua pääkaupunkiseudun asukkaille. Keskuksia on tarkoitus perustaa lisää.
Tukikeskuksella on ympäri vuorokauden toimiva päivystysnumero.

Historia

Euroopan neuvoston sopimus, joka torjuu perheenjäseniin kohdistuvaa sekä naisiin kohdistuvaa väkivaltaa (Istanbulin sopimus), otettiin Suomessa käyttöön vuonna 2015. Sopimus velvoittaa Suomea seksuaalirikostukikeskusten perustamiseen.
Ensimmäinen seksuaaliväkivallan tukikeskus avattiin Helsingin Naistenklinikalle 29. toukokuuta 2017. Pääkaupunkiseudun kuntien asukkaat (helsinkiläiset, espoolaiset, vantaalaiset ja kauniaislaiset) saavat ilmaiseksi apua avatusta tukikeskuksesta. Se on Suomen ensimmäinen keskus, joka tarjoaa apua kokonaisvaltaisesti. Sitä ennen 1960-luvulta lähtien raiskauksen kohteeksi joutuneet on ohjattu Helsingissä rikosilmoituksen tekemisen jälkeen näytteiden ottoon oikeuslääkäriasemalle. Tällöin muuta apua saa useista eri paikoista ja sen saaminen on paljon kiinni uhrin omasta jaksamisesta.
Helmikuuhun 2018 mennessä keskuksessa oli käynyt 227 asiakasta. Heistä 222 oli naisia ja 5 miehiä.
Terveyden ja hyvinvoinnin laitos toivoo, että uudet tukikeskukset avataan vuoden 2019 alussa Tampereella ja Turussa, Kuopiossa ja Oulussa on suunniteltu keskusten perustamista. Keskuksia on tarkoitus avata lisäksi muihin päivystäviin sairaaloihin, kunhan terveys- ja sosiaaliuudistus on selvillä.
Vähä Kalliojärvi (Luhanka)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,9 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähi-alueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 96,8 metriä mpy.
Ryhmäkeskus

Ryhmäkeskusta kutsutaan kansankielessä usein sulakekaapiksi tai -tauluksi. Ryhmäkeskus on sähköpääkeskuksen alikeskus, josta jaetaan sähköt tietylle alueelle tai ryhmälle: omakotitaloissa on usein vain yksi ryhmäkeskus, kerrostaloissa on ryhmäkeskus jokaisessa asunnossa ja isoissa toimistoissa voi olla yksi tai useampi ryhmäkeskus jokaisessa kerroksessa. Tämä helpottaa järjestelmän hallintaa ja vähentää kaapelointitarvetta verrattuna tilanteeseen, jossa kaikki sulakkeet ja muut keskuskomponentit/kojeet sijaitsisivat samassa paikassa, kun kuhunkin kerrokseen tarvitsee vetää vain muutamia johtimia tuhansien johtimien sijaan.
Koliikki

Koliikki tarkoittaa vauvan pitkäkestoisia itkujaksoja, joita eivät helpota vanhempien lohdutus, imetys tai muutkaan tavalliset itkuun auttavat keinot. Koliikin oireita on keskimäärin joka kymmenennellä lapsella. Koliikkiin ei ole hoitoa, eikä sen syytä tunneta. Se ei ole vahingollinen lapselle ja häviää itsestään noin kolmen kuukauden iässä.
Werner Bros.

Werner Bros. on tamperelainen musiikkiyhtye, joka on perustettu vuonna 1987.

Historia

Werner Bros. perustettiin Tampereella vuonna 1987. Ensimmäisessä kokoonpanossa soittivat Juhani ”Juuso” Pajula sekä veljekset Jari ja Jouni Tuukkanen. Esiintymiset alkoivat katusoitosta laajentuen noin sataan vuotuiseen keikkaan ympäri Suomea. Yhtye oli 1988 mukana Tampereen kulttuuridelegaatiossa ystävyyskaupunki Odensen 1000-vuotisjuhlilla. Werner Bros. on esiintynyt useita kertoja televisiossa, muun muassa Juice Leskisen juontamassa "Värillä on väliä" -ohjelmassa, Levyraadissa jaBumtsiBum!-ohjelmassa Halavatun papat -yhtyeen kanssa. He ovat esiintyneet myös viihdeohjelmassa nimeltä Titta Poo. Werner Bros. on julkaissut muutamia levyjä uransa aikana. Yhtye sai 1990 Tampereen Nuorkauppakamarin myöntämän Tamperelainen kulttuuriteko -palkinnon. Werner Bros. voitti parhaan miessivuosan Jussi-palkinnon elokuvasta Iskelmäprinssi (1991).
Alattio

Historia

Alattio oli kveenien merkittävin kaupunki 1800-luvulle saakka, jonka jälkeen kveenien keskus siirtyi idemmäksi Vesisaareen. Vuonna 1863 Alattiosta erotettiin Talmulahden eli Talvikin kunta, joka yhdistettiin takaisin vuoden 1964 alusta. Alattion taajama sai kaupunkistatuksen 1999.
Koutokeinon kansannousun johtajat Aslak Hætta ja Mons Somby mestattiin 14. lokakuuta 1854 Alattiossa. Samuli Paulaharjun keräämän kansanperinteen mukaan miehet luulivat uskonnollisessa hurmoksessaan olevansa niin pyhiä, ettei pyövelin kirves voi vahingoittaa heitä. Aslak teloitettiin ensin. Kun Mons näki Aslakan pään putoavan, hän kauhistui, ja oli kuin kuollut jo ennen omaa teloitustaan. Hættan ja Sombyn päät lähetettiin tutkittaviksi Osloon, ja palautettiin saamelaisille vasta 1990-luvulla.
24. kesäkuuta 1974 saamelaisvaltuuskunnan puheenjohtajaa Reidar Suomenrinnettä ja neljää muuta jäsentä Suomesta Norjaan kuljettanut pienlentokone katosi Alattiossa tekemänsä välilaskun jälkeen. Lentokone putosi ilmeisesti mereen Bodøn edustalla, mutta hylkyä tai mukana olleita ihmisiä ei löydetty. Salaliittoteorian mukaan katoaminen liittyi samaan aikaan olleisiin Naton harjoituksiin.
31. elokuuta 2019 helikopteri putosi maahan Alattion lähellä. Kaikki kopterissa olleet, viisi norjalaista nuorta, sekä ruotsalainen lentäjä, kuolivat.

Kalliopiirrosalue maailmanperintökohteena

Alattiossa sijaitsee Pohjois-Euroopan suurin kalliopiirrosalue, jossa on noin 3 000 piirrosta 2 500–6 400 vuoden takaa. Se yksi Unescon maailmanperintökohteista.

Kylät ja paikat

Ariniemi (Amtmannes), Joensuu (Elvebakken), Kaivuono (Kåfjord), Kaidusjoki (Transfarelva), Kalkkiniemi (Storviknes), Kreeta (Kvænvik), Lankovuono (Langfjord), Morttinen (Mortensnes), Paunu (Bognelvdalen), Porsijoki (Porselven), Reipas, Ristiniemi (Korsnes), Ruoslahti (Russeluft), Rässivuono (Rafsbotn), Suppiniemi (Sopnes), Talmulahti (Talvik), Tappolahti (Tappeluft), Tverrelvdalen, Siernöijä (Stjernøya), Seiland

Tapahtumia

Finnmarksløpet-vetokoira-ajot
Ludwig Leichhardt

Friedrich Wilhelm Ludwig Leichhardt (23. lokakuuta 1813 Sabrodt (nykyinen Tauche), Brandenburg – luultavasti 1848, Australia) oli preussilainen tutkimusmatkailija, kasvi- ja eläintieteilijä ja geologi. Leichhardt tutki  Australian luontoa saavuttuaan sinne vuonna 1842 ja kartoitti maan pohjoisten alueiden ja sisämaan luonnonoloja.
Leichhardt johti vuosina 1844–1845 yksityistä tutkimusretkeä itäisestä Queenslandista Australian pohjoisosaan Port Essingtonin siirtokuntaan, jonne retkikunta saapui lopulta 17. joulukuuta 1845. Toisella matkallaan hän pyrki Queenslandista Swan Riverin siirtokuntaan nykyisen Perthin lähellä, mutta joutui retkikuntineen kääntymään takaisin. Hän yritti samaa matkaa vielä uudelleen, mutta joutui jälleen palaamaan kesken matkan. Viimeisellä yrityksellään alkuvuonna 1848 Leichhardt katosi, eikä häntä tai hänen ruumistaan löydetty aina 1930-luvulle kestäneistä etsinnöistä huolimatta. Etsinnöillä saavutettiin joka tapauksessa se, että Australian sisämaasta saatiin paljon uutta käytännön tietoa.
Vuonna 2006 Australian kansallismuseo asetti näytteille metallilaatan, jossa lukee Leichhardtin nimi ja vuosiluku 1848 ja jonka uskotaan olevan peräisin Leichhardtin kiväärin perästä. Laatan oli löytänyt läheltä Länsi-Australian rajaa noin vuonna 1900 eräs Australian alkuperäisasukas, jolta se oli päätynyt lopulta vuonna 1920 South Australia Museumin haltuun.
Tervasalmi (Keuruu)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,7 hehtaaria ja se on 550 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Ristajoen valuma-alueella (35.65), jonka Kaijanjoen valuma-alueeseen (35.654) se kuuluu.
Virittäjä

Virittäjä on Helsingissä neljä kertaa vuodessa ilmestyvä suomenkielinen tieteellinen aikakausjulkaisu, joka noudattaa referee-menettelyä. Se on johtava suomen kieltä koskevan tutkimuksen julkaisukanava. Referoitujen artikkelien lisäksi Virittäjä julkaisee myös katsauksia, esseitä ja kirja-arvosteluja. Vuosikerrassa on noin 650 sivua.
Virittäjää on vuodesta 1897 julkaissut Kotikielen seura. Lehden nykyinen päätoimittaja on Anne Mäntynen.
Sivakkajärvi (Pello)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 48 hehtaaria, se on 2,4 kilometriä pitkä ja 650 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 6,3 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Lankojärven alueella (67.94), jonka Repojärven alueeseen (67.943) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 113,1 metriä mpy.
Neiti Näpsä

Sirkku Nenonilla Näpsä (engl. Emily Quackfaster) eli Neiti Näpsä tai Neiti Natunen on kuvitteellinen hahmo Disneyn sarjakuvissa. Näpsä on Roope Ankan ahkera sihteeri, joka työskentelee Roopen rahasäiliössä. Hahmon loi taiteilija Carl Barks vuonna 1961 ja hän esiintyi ensi kerran tarinassa Midaan kosketus. Neiti Näpsästä on erilaisia taiteilijoiden näkemyseroja. Useiden italialaisten Ankka-taiteilijoiden tarinoissa hän on pitkä ja hänellä on keltaiset hiukset.
Don Rosan mukaan Neiti Näpsä on ollut Roopen sihteerinä jo vuodesta 1909, jolloin Roopen siskot palkkasivat hänet. Tuolloin Näpsällä oli mustat hiukset, mutta sarjan nykyhetkessä ne ovat harmaat.
M/S Selandia

M/S Selandia oli maailman ensimmäinen dieselmoottorikäyttöinen valtamerialus, joka valmistui 1912. Laivan nimi tuli tanskalaisen Själlandin saaren latinankielisestä nimestä. Viime vaiheissaan se oli suomalaisomistuksessa Tornator-nimisenä ja ajoi karille Japanissa tammikuussa 1942.
M/S Selandia rakennettiin Burmeister & Wainin telakalla Kööpenhaminassa ja se oli ensimmäinen kolmesta laivasta jotka tanskalainen Det Østasiatiske Kompagni-yhtiö tilasi Skandinavia–Genova–Bangkok-linjalleen. Laiva laskettiin vesille 4. marraskuuta 1911 ja se valmistui 22. helmikuuta 1912. Laivan pituus oli 112,8 metriä, leveys 16,15 metriä, syväys 9,14 metriä, vetoisuus 4 964 bruttorekisteritonnia ja suurin nopeus 11 solmua. Koneina käytettiin kahta 8-sylinteristä 4-tahtista 1 250 hevosvoiman dieselmoottoria. Laivassa ei ollut savupiippua vaan moottorien pakokaasut poistuivat onton etumaston kautta.
Selandia oli yhdistetty rahti- ja matkustajalaiva. Alun perin laivalla oli tilavat hytit 20 ensimmäisen luokan matkustajalle. Miehistön vahvuus oli 39.
Selandia myytiin norjalaisomistukseen 1936 Panamaan ja se sai nimekseen Norseman. Lokakuussa 1940 se myytiin Suomeen Finland–Amerika Linjen-varustamolle ja laivan uudeksi nimeksi tuli Tornator.
Tornator lähti 7. maaliskuuta 1941 teräs- ja paperilastissa Petsamon Liinahamarin satamasta Panaman kanavan kautta kohti Japania jonne se saapui 27. toukokuuta. Jatkosodan syttyminen kesäkuun lopulla 1941 esti laivan paluumatkan Suomeen. Se ryhtyi nyt kuljettamaan rahtia Japanin ja Kiinan välillä japanilaisen Yamashita-yhtiön laskuun. Laiva ajoi karille 26. tammikuuta 1942 Omaisakin lähellä Japanin rannikolla ja katkesi neljä päivää myöhemmin 30. tammikuuta kahtia. Miehistö ehti kuitenkin pelastua aluksesta. Tornatorin miehistö jäi Jokohamaan odottaen mahdollisuutta päästä Suomeen. Kymmenen miehistön jäsentä lähti 10. lokakuuta 1942 saksalaisella Ramses-aluksella kohti Eurooppaa. Ramses upotettiin 28. marraskuuta Australian pohjoispuolella ja laivan oma miehistö sekä suomalaiset matkustajat joutuivat vankileirille Australiaan. Tornatorin miehistön jäseniä palasi Suomeen vuoden 1945 lopulla mutta kaksi heistä jäi pidemmäksi aikaa asumaan Japaniin.
Aleksi Milonoff

Aleksi ”Allu Lee” Milonoff (s. 1976) on suomalainen kääntäjä. Hän on kääntänyt kirjoja pääasiassa Tammelle. 2000-luvun alkuun asti hän soitti urkuja Winha-yhtyeessä.
Botnia-palkinto

Botnia-palkinto on Oulun kirjailijaseuran jakama kirjallisuuspalkinto. Se myönnetään teokselle, jonka tekijä on kotoisin Pohjois-Pohjanmaalta tai toimii siellä. Palkittu teos voi olla kauno- tai tietokirjallisuutta. Palkintosumma on 10 000 euroa.
Lennart Koskinen

Lennart Koskinen (s. 12. marraskuuta 1944 Helsinki) on entinen piispa. Hänet vihittiin Ruotsin kirkon papiksi vuonna 1975, ja hän toimi vuodesta 2003 eläkkeelle pääsyynsä vuoteen 2011 asti Visbyn hiippakunnan piispana. Sittemmin hän on toiminut pappina Ahvenanmaalla. Hänelle myönnettiin Suomen evankelis-luterilaisen kirkon pappisoikeudet vuonna 2012.
Koskinen väitteli teologian tohtoriksi Uppsalan yliopistosta vuonna 1980. Hän on julkaissut useita kirjoja.
Etyleeniglykoli

Myrkyllisyys

Useimpien alkoholien tavoin se on myrkyllinen. Elimistössä etyleeniglykoli metabolisoituu ensin glykolialdehydiksi, joka sitten oksidoituu glykolihapoksi, glyoksyylihapoksi ja oksaalihapoksi. Juuri glykoksyyli- ja oksaalihapot aiheuttavat metabolisen asidoosin ja munuaisvauriot, joita etyleeniglykolimyrkytyksessä tapahtuu. Noin 50 millilitraa etyleeniglykolia riittää surmaamaan aikuisen ihmisen. Etyleeniglykolin myrkkyvaikutukset kohdistuvat lähinnä keskushermostoon ja munuaisiin. Henkilö, joka on ottanut etyleeniglykolia on vietävä nopeasti ensiapuun. Mikäli myrkytyksen uhri on tajuissaan, hänelle voi antaa ensiavuksi maitoa tai vettä hidastamaan oksaalihapon vaikutuksia. Ensiapuna annettava fomepitsoli on alkoholidehydrogenaasin kilpaileva inhibiittori, entsyymin joka katalysoi reaktiota, jossa alkoholit hapettuvat vastaaviksi aldehydeiksi.

Historia

Etyleeniglykolia valmisti ensimmäisen kerran ranskalainen kemisti Charles Wurtz vuonna 1859. Laajamittainen teollinen tuotanto alkoi vuonna 1937.

Käyttö

Etyleeniglykolin ja veden seoksen sulamispiste on matalampi kuin veden sulamispiste. Seos kestää kovaa pakkasta jäätymättä. Tästä syystä etyleeniglykolia käytetään autojen jäähdytysnesteissä parantamaan pakkaskestävyyttä.
Jäähdytysnesteissä käytetään nykyään myös propyleeniglykolia, joka etyleeniglykolista poiketen ei ole kovin myrkyllistä.
Victoria Justice

Tausta

Justice syntyi Floridan Hollywoodissa Serene Reedille ja Zack Justicelle. Hän on äitinsä puolelta taustaltaan puertoricolainen, ja hänen isänsä on irlantilaista ja saksalaista syntyperää. Justicella on pikkusisarpuoli Madison Grace Reed. Hänen perheensä muutti Floridasta Los Angelesiin vuonna 2003.
Justice kävi Cleveland High Schoolia kuvatessaan Victoriousia ja suoritti lukion päättötodistuksen kotikoulussa.

Ura

Justice teki televisiodebyyttinsä kymmenvuotiaana sarjassa Gilmoren tytöt. Seuraavana vuonna hän esiintyi Disney Channelin sarjassa Zackin ja Codyn viiden tähden elämää. Vuonna 2005 Justicella oli rooli lyhytelokuvassa Mary. Hän teki myös mainoksia yhtiöille kuten Ralph Lauren, Gap, Guess, Mervyn's, Peanut Butter Toast Crunch ja Ovaltine.
Ensimmäisen merkittävän roolinsa Justice sai Nickelodeonin tilannekomediasta Zoey 101 vuonna 2005. Hän näytteli sarjassa Lola Martinezia vuoteen 2008 asti. Sen jälkeen Justice näytteli pääroolia yksinomaan hänelle tehdyssä Nickelodeonin nuortensarjassa Victorious (2010–2013). 
Justicella oli pääroolit Nickelodeonin elokuvissa Spectacular! (2009) ja The Boy Who Cried Werewolf (2010), jotka olivat arvostelu- ja katsojamenestyksiä.
Galician sinfoniaorkesteri

Galician sinfoniaorkesteri (esp. Orquesta Sinfónica de Galicia) on A Coruñassa vuonna 1992 perustettu espanjalainen sinfoniaorkesteri. Sen yhteydessä toimii myös kolme kuoroa, kamariorkesteri ja nuoriso-orkesteri. 
Galician sinfoniaorkesteri on tehnyt levytyksiä muun muassa EMIlle. Ylikapellimestarina on toiminut vuodesta 2013 lähtien Dima Slobodeniouk.
Marja Merisalo

Marja Merisalo (s. 3. huhtikuuta 1965 Oulu) on suomalainen koreografi, tanssija ja ohjaaja. Koulutukseltaan hän on tanssitaiteen maisteri Teatterikorkeakoulun tanssitaiteen laitokselta. Hän on suuntautunut teatteriin, tanssiin (mm. nykytanssiin ja intialaiseen tanssiin), projektien tuottamiseen sekä lastenkulttuuriin. Tanssijana, koreografina, näyttelijänä ja ohjaajana hän on työskennellyt vuodesta 1982 alkaen lukuisissa teatteri-, tanssi- ja musiikkiproduktioissa, mm. Q-teatterissa, Helsingin Kaupunginteatterissa, Ylioppilasteatterissa ja Suomen Kansallisteatterissa.
Merisalo on kuulunut vuodesta 2006 kansainväliseen ammattilaisteatteriryhmä TEV:iin (Theatre of Eternal Values), joka toimii Italiasta käsin. Hän on kiertänyt TEV-teatterin produktioissa muun muassa Lontoossa (West End), New Yorkissa (Manhattan), Milanossa, Roomassa, Genevessä, Baselissa ja Istanbulissa.
Hän on esiintynyt myös Australiassa, Intiassa, Baltian maissa ja Venäjällä.
Merisalo toimi Porissa Satakunnan taidetoimikunnassa lastenkulttuurin läänintaiteilijana vuosina 2009–2011. Vuonna 2013 hän toimi myös Taiteen edistämiskeskuksen ja Artova ry:n taidekoordinaattorina Helsingin Arabiassa. Hänen toimenkuvaansa on kuulunut myös lukuisten kulttuuriprojektien ja -hankkeiden ideointi, suunnittelu ja tuottaminen, esimerkiksi Hei Hiekkalinna - lasten Itämeren suojelu- ja hiekkalinnojen rakentamistapahtuma Yyterissä ja ArtPeople Arabia -taiteilijaverkostohankkeen suunnittelu Helsinkiin.
Förbyn kaivos

Förbyn kalkkikaivos toimi Särkisalon Isossaluodossa 1882–2010 ja sen omisti Karl Forsström Oy. Kaivos lopetettiin talvella 2010 koska kalkkikiven louhinta nykyistä syvemmältä olisi tullut kannattamattomaksi. Viime vaiheissa kaivos työllisti 7 henkilöä ja sen alin taso oli 530 metrin syvyydessä.
Kaivoksen perusti merikapteeni Karl Teodor Forsström (1850–1912). Förbyssä oli harjoitettu kalkin louhintaa jo 1300-luvulta lähtien mutta Forsström aloitti ensimmäisenä Suomessa teollisen kalkin valmistuksen. Louhinta aloitettiin ensin avolouhoksesta mutta jo vuodesta 1904 lähtien siirryttiin maanalaiseen louhintaan. Förbyn kalkkikiviesiintymä on noin 600 metriä pitkä.
Karl Forsström Ab ja sveitsiläinen Pluess-Staufer Ag perustivat 1981 Oy Förby Ab nimisen yhteisyrityksen joka hoiti kalkkikiven jalostuksen maan päällä kun taas itse louhinta jäi Karl Forsström Ab:n tehtäväksi. Nykyisin kalkkikiven jatkokäsittelyn hoitaa Omya Oy. Omyan tehdas jatkaa toimintaansa kaivoksen sulkemisen jälkeenkin muualta tuodulla raaka-aineella ja hylättyä kaivosta käytetään jatkossa tuotannossa syntyvän silikaattikalkin varastointiin.
11. joulukuuta 1982 kaivoksen alueella tapahtui onnettomuus jossa osa kaivoksesta sortui. Sortuma synnytti noin 100 metriä halkaisijaltaan olevan ja useita kymmeniä metrejä syvän montun joka nielaisi osan Förbyn maantiestä ja repäisi päädyn vanhasta osuuskaupparakennuksesta. Sortuma-alue on nykyisin aidattu koska montun ympäristössä on vaarallisia halkeamia ja montun reunoilla on sortumavaara. Sortuma ulottuu yli kahdensadan metrin syvyyteen ja johtuu rakoilevasta kiviaineksesta sekä kaivoksen ylemmillä, vanhoilla tasoilla aikanaan tehdystä liiallisesta louhinnasta. Myös uudet sortumat ovat mahdollisia. Ensimmäinen sortuma kaivoksen yläosassa tapahtui jo ennen toista maailmansotaa.
Kalkkikaivos lähiympäristöineen on merkittävä lepakoiden elinympäristö ja talvehtimispaikka.
Gilbert Meriel

Seurajoukkueura

Meriel pelasi nuorena Ranskassa sekä SCO Angersin että Carquefoun riveissä. Vuonna 2010 hän palasi takaisin Tahitille ja AS Tefanaan. Tefanassa Meriel pelasi vain kauden, ennen kuin siirtyi AS Central Sportin joukkueeseen. Tuota seuraa Meriel edusti kolme vuotta, kunnes vuonna 2014 hän siirtyi AS Vénukseen.

Maajoukkueura

Meriel debytoi Tahitin jalkapallomaajoukkueessa vuonna 2012. Seuraavana vuonna hän kuului joukkueeseen, joka oli selviytynyt Maanosaliittojen cupiin voitettuaan vuonna 2012 Oseanian mestaruuden. Meriel pelasi turnauksessa yhden pelin, lohkon päätöskamppailun Uruguayta vastaan. Vaikka Tahiti hävisi, Meriel pelasi silti melko hyvin torjuen muun muassa Andrés Scottin rangaistuspotkun.
Kasvatustiede

Kasvatustiede on tiede, joka tutkii ja kehittää ihmisen koko elämänkaaren aikana tapahtuvaa kasvua, kehitystä ja oppimista sekä niihin liittyviä kysymyksiä. Lisäksi se tarkastelee erilaisia koulutusinstituutioita ja -järjestelmiä.
Varhaiskasvatus näkee lasten kasvatuksen tavoitteellisena toimintana. Kasvatukseen liittyvien lainalaisuuksien ymmärtäminen voi johtaa tuloksellisempaan ja tavoitteellisempaan kasvatukseen. Toisaalta lasten kasvatus nähdään periytyvänä ja osittain vaistonvaraisenakin toimintana.
Oman aiheryhmänsä kasvatustieteissä muodostaa aikuiskasvatus: aikuiskoulutus ja toisaalta elinikäinen oppiminen, vapaa sivistys.

Työnkuva

Monet kasvatustieteitä opiskelleet hakeutuvat opetusalan tehtäviin. Opettajan pätevyys on kuitenkin vain niillä kasvatustieteilijöillä, jotka ovat suorittaneet "opettajan pedagogiset opinnot". Nämä työskentelevät pääasiassa opettajina. Luokanopettajan pätevyyden saavat ne kasvatustieteilijät, jotka ovat suorittaneet maisteritasoiset luokanopettajakoulutuksen opinnot, sisältäen opettajan pedagogiset opinnot ja peruskoulussa opetettavien aineiden opinnot. Käytännössä nämä suoritetaan opettajankoulutuslaitoksessa. Muutkin kasvatustieteilijät saattavat kuitenkin toimia epäpätevinä opettajansijaisina, mikäli päteviä hakijoita ei ole ollut. Muiden tiedekuntien opiskelijat voivat hankkia opettajan pätevyyden suorittamalla opettajan pedagogiset opinnot, jolloin he voivat työskennellä aineenopettajana sen mukaan, mistä aineista heillä on opettajan pätevyyteen vaadittavat aineopinnot suoritettuna. 
Opetustehtävät on kuitenkin vain yksi osa kasvatustieteilijöiden tehtäväkenttää. Riippuen erikoistumisesta kasvatustieteilijöiden ja aikuiskasvatustieteilijöiden ammattinimikkeitä ovat muun muassa:
koulutussuunnittelija, projektipäällikkö, suunnittelija, työnsuunnittelija, ohjaava opettaja, koulutustarkastaja freelance-kouluttaja/kouluttaja/aikuiskouluttaja, kasvatusaineiden lehtori, lehtori, kasvatustieteellisten ja psykologisten aineiden opettaja, päätoiminen tuntiopettaja, aikuiskoulutusvastaava, rehtori, koulutuspäällikkö, koulutusjohtaja, opinto-ohjaaja, työvoimakonsultti, työvoimaohjaaja, työvoimaneuvoja, asiakasneuvoja, koulutusneuvoja, urasuunnittelija, perhepäivähoidon ohjaaja, perhetyöntekijä/-ohjaaja, sosiaalityöntekijä, lastensuojelu, koulukuraattori, tutkija, projektitutkija, kuntoutustutkija, assistentti, projektiassistentti,  henkilöstönkehityspäällikkö, eLearning Product Manager, henkilöstöpäällikkö, koulutuspäällikkö, hallinnon ja henkilöstön assistentti, henkilöstökonsultti, henkilöstöneuvottelija, rekrytoija, rekrytointikonsultti, HRD-consultant, HRD-specialist, HRD-manager, human resources compensation & benefits assistant, liikkeenjohdon ja johtamisen kouluttaja, järjestösihteeri/aluesihteeri, sosiaalisihteeri, projektisihteeri, kehittämispäällikkö, sivistystoimentarkastaja, amanuenssi, talouspäällikkö, rekrytointipäällikkö, korkeakoulusihteeri, johtava konsultti, koulutoimenjohtaja, sivistysjohtaja, apulaisrehtori, suunnittelijaopettaja, kansalaisopiston tuntiopettaja, yliopettaja ja opetusneuvos.