google/wiki40b huggingface dataset:
Suni (yritys)

Historiaa

Suni-konserni sai alkunsa 25-vuotiaan Elias Sunin sekatavarakaupasta Savitaipaleen Laksiaisissa. Vuokratiloista se siirtyi omaan kauppakartanoon 1910. Luumäelle Elias Suni perusti Luumäen Höyry- ja Moottoriveneosakeyhtiön 1911 ja sivuliikkeen Jurvalaan 1912. Elias Suni muutti Lappeenrantaan 1915, ryhtyi siellä jatkamaan William Lindholmin Kangas- ja Sekatavarakauppaa ja myi Savitaipaleen liikkeensä.
1920-luvulla Elias Suni luopui päivittäistavaroiden vähittäiskaupasta tukkukaupan hyväksi ja perusti Studebaker-autokaupan ja Lappeenrannan ensimmäisen huoltoaseman. Elias Suni kuoli 1930 ja johtoon astui ensin leski ja tämänkin kuoltua 1937 heidän vanhin poikansa Viljo Suni. Sotien jälkeen autokauppa saatiin elpymään Austinin ja Mercedes-Benzin edustuksilla. 1960-luvulla Suni Oy laajensi kodinkonekauppaan ja pikatukkutoimintaan. 1970-luvun alussa valmistuivat Lappeenrannan Tapuli-tavaratalo sekä uudet tilat Sunin autokaupalle Tolkansuolle. Vuosikymmenen puolivälissä Suni laajensi Joutsenoon Tapuli-tavaratalon ja Rautia-myymälän avulla. Toimitusjohtajaksi tuli 25-vuotias ekonomi Tapani Suni.
Vuonna 1980 Suni Oy sai Volkswagen- ja Audi-autojen edustuksen. Yritys perusti 1980-luvun mittaan yli 15 Rabatti-halpamyymälää ympäri Kaakkois-Suomea ja luopui samalla päivittäistavaroiden tukkukaupasta. Vuonna 1988 Tapani Suni otti vastatakseen päivittäistavarakaupan ja veli Erkki Suni rauta- ja maatalouskaupan sekä auto- ja kodinkoneliikkeet.
1990-luvun alun laman aikaan Erkki Suni myi yhtiönsä Starckjohann Oy:lle ja Rabatteja alettiin muuttaa Frendi-myymälöiksi. Kolmas Tapuli-tavaratalo avattiin Imatralle. Uutena vähittäiskauppakonseptina tulivat mukaan Hansa-alennusmyymälät.
Vuonna 1999 Suni myi kaiken päivittäistavaratoimintansa myi Wihurille 1999.
Vuosituhannen vaihtuessa alettiin panostaa voimakkaasti jo hiipuneeseen autokauppaan, joka keskitettiin vuonna 2010 Auto-Suni Osakeyhtiöön. Autokauppaa laajennettiin yritysostojen kautta ympäri Etelä-Karjalaa ja Mikkeliin. Nyt Auto-Suni edustaa kuutta automerkkiä ja on yhdeksän automerkin valtuutettu huoltoliike.. Konsernin toinen yhtiö AS-Huolto Oy kuuluu valtakunnalliseen Autoasi-ketjuun.
Havainto

Havainto on havaitsemalla tehty huomio tai mielle todellisiksi tajutuista asioista, erityismerkityksessä tutkimistarkoituksessa tehty huomio. 
Yleensä havainnolla tarkoitetaan asiaa, jota ei ole vain aistittu, vaan erityisesti pantu merkille. Sillä on oleellinen osa luonnontieteellisessä menetelmässä.
Esimerkiksi mitattaessa mitä hyvänsä suuretta yksittäiselle havainnolle ei aseteta kovin suurta painoarvoa. Jos esimerkiksi halutaan mitata johonkin kappaleeseen kohdistuva voima, mittaus suoritetaan tyypillisesti useita kertoja peräkkäin, ja tulokseksi kirjataan havainnoista laskettu keskiarvo. Myös muilla tunnusluvuilla kuten mediaani, moodi ja keskihajonta on usein käyttöä, kun havainnoista halutaan tehdä johtopäätöksiä.
Giancarlo Fisichella

Formula 1 -ura

Fisichella aloitti Formula 1 -sarjassa 1996 Minardi-tallin kuljettajana. Sitä ennen hän oli ajanut Italian F3-sarjan mestariksi 1994 ja voittajaksi arvostetussa Monacon F3-kisassa. Kaudella 1997 "Fisico" siirtyi Minardilta Jordan-talliin, jossa hän ajoi sinä vuonna kuudesti pisteille. Silloinen manageri Flavio Briatore hankki kuljettajalleen paikan Benetton-tallissa kaudella 1998. Kaudella 2002 autovalmistaja Renault osti Benetton-tallin, jonka nimi muuttui Renault'ksi, ja Fisichella palasi Jordanille.
Kaudella 2003 Fisichella voitti ensimmäisen F1-kilpailunsa sateisessa Brasilian osakilpailussa, joka keskeytettiin Fernando Alonson vaarallisen kolarin vuoksi. Kaudella 2004 Sauberilla Fisichella ajoi säännöllisesti pistesijoja. Vuonna 2005 hänet pestattiin Renault-talliin Fernando Alonson pariksi. Italialainen jäi kuitenkin kaksi maailmanmestaruuttakin tallissa voittaneen Alonson varjoon.
Fisichella ajoi Renault-tallissa vielä kaudella 2007 Heikki Kovalaisen tallikaverina. Hän siirtyi seuraavaksi kaudeksi aiemmin Spykerina tunnettuun Force India-talliin. Kymmenen parhaan joukkoon hän ei yltänyt kuin kerran.
Kausi 2009 alkoi samoissa olosuhteissa eikä pisteitä tullut Force Indialla. Belgian GP:n aika-ajoissa Fisichella oli kuitenkin alkukaudesta poiketen erittäin hyvässä vauhdissa saavutten uransa neljännen paalupaikan aika-ajossa. Varsinaisessa kilpailussa hän sijoittui toiseksi. Kilpailun jälkeisellä viikolla Ferrari ilmoitti Fisichellan siirtyvän kesken kauden Luca Badoerin tilalle korvaamaan loukkaantunutta Felipe Massaa. Kauden jälkeen hänestä tehtiin Ferrarin testikuljettaja. 
Testikuljettajan töiden ohella Fisichellan ilmoitettiin siirtyvän Ferrarin kilpakuljettajaksi Le Mans sarjaan GT2-luokkaan. Vuonna 2011 Fisichella jatkoi AF Corsella ja voitti muun muassa arvostetun Petit Le Mansin 1000 mailin kilpailun.
HMS Vinga (M75)

Palvelus

Alus on palveluksessa 2015.
Shenzhou

Shenzhou (kiin. 神舟 "jumalten alus", "jumalainen kulkuneuvo") on Kiinan kansantasavallan avaruushallinnon miehitettyjen avaruusalusten perhe. 
Shenzhou 5 vei ensimmäisen taikonautin (kiinalainen avaruuslentäjän), Yang Liwein,  kiertoradalle avaruuteen lokakuussa 2003.
Avaruusaluksen kehitystyö alkoi vuonna 1992. Alus pohjautuu venäläiseen Sojuz-avaruusalukseen. Ensimmäiset neljä miehittämätöntä koelentoa suoritettiin vuosina 1999, 2001 ja 2002. Kantorakettina Shenzhou-ohjelmassa on käytetty Pitkä Marssi 2F -rakettia. Laukaisut tehdään Jiuquanin avaruuskeskuksesta.
Nykyisin Kiinan avaruushallinto valitsee taikonauttinsa lähinnä tutkijoista.
Vuoden 2007 alussa  Kiinan avaruushallinto on julistanut, että kiinalaiset taikonautit saavuttavat Kuun 15 vuoden aikana, ts. vuoteen 2022 mennessä. Lausunnon antanut Huang Chunping on Kiinan johtava miehitetyn ohjelman kantorakettien suunnittelija eli miehitettyjen lentojen ohjelman eräs päätarkoitus on suunnittella uusia kantoraketteja kuten NASA:n tapauksessakin.
Bifrost

Bifrost oli skandinaavisessa mytologiassa sateenkaarisilta, joka johti Midgårdista Asgårdiin, jumalien valtakuntaan. Vain jumalat pystyivät kulkemaan sitä pitkin ja Heimdall-jumala vastasi sen vartioinnista.
Aasat olivat tehneet kolmivärisen sillan taikuudella, ja se oli erittäin vahva. Bifrostia kutsuttiin joskus myös nimellä Asbru, millä viitattiin sen tekijöihin. Silta sortuu maailman loppuessa.
Alexander Wilhelm Lyra

Alexander Wilhelm Lyra (15. toukokuuta 1834 Sysmä – 13. huhtikuuta 1904 Porvoo) oli suomalainen pappi, rovasti ja valtiopäivämies. 
Lyran vanhemmat olivat kappalainen Adolf Lyra ja Eva Maria Karolina Streng. Hänet vihittiin papiksi 1857, mutta 1863–1871 hän toimi opettajana Siitosen kansakoulussa Sortavalassa. Jaakkiman kappalainen hän oli 1871–1878 ja kirkkoherra Helsingissä 1878–1904. Lyra vihittiin 1885 Porvoon tuomiokapitulin asessoriksi, missä tehtävässä hän toimi kuolemaansa saakka.
Hän oli edustaja kirkolliskokouksissa 1876–1898 ja otti osaa papiston edustajana valtiopäiville 1877–1900, kuuluen maltillisiin suomenmielisiin ja vaikiuuaten muun muassa Sortavalan seminaarin perustamiseen.  Lyra työskenteli myös pyhäkoulujen puolesta. Hän oli Suomen Pyhäkouluyhdistyksen perustajia ja sen ensimmäinen puheenjohtaja vuodesta 1888. Lyran julkaisemia teoksia ovat muun muassa Rippikouluun valmistava kristillisyyden opetus (1884) ja Piplian historian opettaminen (1894).
Lyran puoliso vuodesta 1862 oli Ida Adolphina Lyra.
Arthur Nebe

Arthur Nebe (13. marraskuuta 1894 – 21. maaliskuuta 1945) oli berliiniläinen poliisivirkailija 1920-luvulla, korkea-arvoinen natsi ja SS-kenraaliluutnantti. Hän kuului sekä SA:han että SS:ään ja oli Interpolin presidentti vuosina 1941–1942.
Toisen maailmansodan aikana hän oli Einsatzgruppe B:n päällikkö. Hän työskenteli SS-Obergruppenführer Reinhard Heydrichin alaisena ja otti osaa juutalaisten tuhoamiseen itärintamalla.

Ennen sotaa

Nebe nimitettiin Saksan rikospoliisin eli Kripon päälliköksi vuonna 1936.

Sota-aika

Vuonna 1941 Nebe komensi yhtä Einsatzgruppea Neuvostoliiton alueella. Tehtävänä oli surmata alueen juutalaiset ja kommunistivirkailijat, ja Nebe väittikin yksikkönsä tappaneen noin 45 000 ihmistä.
Maaliskuussa 1944 niin sanotun suuren paon jälkeen Stalag Luft III -sotavankileiriltä, Gestapon päällikkö Heinrich Müller käski Nebeä teloittamaan 50 kiinni saaduista 75 vangista. Nebe joutui valitsemaan teloitettavat ja eloon jäävät. Taustastaan huolimatta Nebe koki valinnan vaikeaksi. Hän ilmeisesti pyrki säästämään nuorimmat ja perheelliset.
Hän otti osaa heinäkuun 20. päivän salaliittoon Hitleriä vastaan. Juonen epäonnistuttua Nebe piiloutui Wannsee-järven saareen, mutta hylätty rakastajatar antoi hänet ilmi.
Roland Freislerin johtama Kansanoikeus tuomitsi hänet kuolemaan petturina. Nebe hirtettiin pianonkielellä 21. maaliskuuta 1945 Plötzenseen vankilassa.
Karsinnat jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailuihin 2008

Tällä sivulla seurataan karsintoja jalkapallon vuoden 2008 EM-kisoihin.

Tilastot

Maalit
13 maalia
 David Healy
10 maalia
 Eduardo da Silva
9 maalia
 Ebi Smolarek
8 maalia
 Cristiano Ronaldo
7 maalia
 Steffen Iversen
 Mladen Petrić
 Jon Dahl Tomasson
 David Villa
 Nikola Žigić
3 maalia
 Jari Litmanen
Maaliin johtaneet syötöt
7 syöttöä
 Jan Kozak
6 syöttöä
 Andrea Pirlo
 Dennis Rommedahl
 Franck Ribéry
4 syöttöä
 Efstathios Aloneftis
 Andrei Aršavin
 Nicklas Bendtner
 Torsten Frings
 Bastian Schweinsteiger
 John Arne Riise
 Jonatan Johansson
 Joonas Kolkka
Loris Baz

MotoGP-ura

Baz ajoi Superbiken MM-sarjassa ennen siirtymistään MotoGP:hen kaudelle 2015. Avauskaudellaan hän saalisti Forward Racing -tallin Yamahalla yhteensä 28 MM-pistettä, joka riitti pistetaulukossa 17:nneksi.
Kaudelle 2016 Baz siirtyi Avintia Racing -talliin.
Jouni Aalto

Ura

Jouni Aalto on Tampereen Ilveksen kasvatti. Hän pelasi joukkueessa koko junioriuransa ja voitti B-nuorten mestaruuden vuonna 2006. Aalto teki SM-liigadebyyttinsä 14. lokakuuta 2008 ottelussa Rauman Lukkoa vastaan. Hän pelasi SM-liigassa kauden 2008–2009 aikana seitsemän runkosarja- ja yhden playoff-ottelun ilman tehopisteitä. Aalto oli tehoilla 3+9=12 Ilveksen A-nuorten tehokkain puolustaja. Hän teki huhtikuussa 2009 vuoden mittaisen liigasopimuksen Ilveksen kanssa.
Kauden 2009–2010 Aalto pelasi lähes kokonaan lainalla Mestis-joukkue Lempäälän Kisassa. Hän edusti Ilvestä yhdessä SM-liigan ottelussa sekä yhdessä A-nuorten SM-liigan ottelussa. Aalto teki LeKissä 37 runkosarjaottelussa kaksi syöttöpistettä ja kevään 2010 pudotuspeleissä syntyi kahdeksassa ottelussa tehot 1+2=3. LeKi sijoittui neljänneksi hävittyään pronssiottelussa KooKoolle lukemin 4–2.
Elokuussa 2010 Aalto lähti opiskelemaan Vaasaan ja hän teki samalla vuoden mittaisen sopimuksen Vaasan Sportin kanssa. Joulukuussa 2010 Aalto kävi kahden ottelun lainalla Suomi-sarjajoukkue Kokkolan Hermeksessä. Keväällä 2011 hän voitti Sportissa Mestiksen mestaruuden.
Kesällä 2011 Aalto voitti rullakiekon Suomen mestaruuden tamperelaisen Koovee Rollersin paidassa ja edusti Suomea lajin MM-kisoissa. Vuonna 2012 Aalto sai värisuoran voittamalla MM-pronssia, SM-hopeaa ja Major League Roller Hockey Europen järjestämän seurajoukkueiden Summer Cupin. Summer Cupissa Aalto valittiin turnauksen tähdistökentälliseen.
Jalmari Sahlbom

Matti Hjalmar (Jalmari) Sahlbom (21. syyskuuta 1878 Tampere – 21. heinäkuuta 1921 Berliini) oli yritysjohtaja, joka työskenteli osuustoiminnan parissa.
Sahlbomin vanhemmat olivat Johannes Sahlbom ja Adolfina Lundahl. Hän kävi kansakoulun ja työskenteli sen jälkeen Tampereen puuvillatehtaan asiapoikana, mutta suoritti samalla kansakoulun jatkokoulun, käsityökoulun ja kirjanpitokurssin. Puuvillatehtaalta hän siirtyi konttoriapulaiseksi Tampereen Meijeri Oy:hyn, toimi sitten lyhyemmän ajan kahdessa muussa yrityksessä ja tuli 1901 kirjanpitäjäksi Tampereen Työväen Osuuskassayhdistykseen. SOK:n toinen toimihenkilö toimitusjohtaja W. A. Lavoniuksen ohella hänestä tuli 1904 ja seuraavana vuonna Yhteishyvä-lehden toimittaja. Lavoniuksen jätettyä tehtävänsä Sahlbom oli SOK:n toimitusjohtaja vuosina 1906–1921. Hän sai kauppaneuvoksen arvon 1919. Sahlbomilla oli useita osuustoimintaan liittyviä ja muita luottamus- ja johtotehtäviä Suomessa ja hänestä tuli Kansainvälisen Osuustoimintaliiton keskusvaliokunnan jäsen vuonna 1910.
Rodriguesinluhtakana

Ulkonäkö

Rodriguesinluhtakana oli pyylevä, lentokyvytön lintu, jolla oli kirkkaanharmaa höyhenpeite. Luultavasti värivaikutelman aiheutti linnun hieno harmaavalkoinen täplitys, kuten sinisorsalla. Linnun nokka, silmänympärykset ja jalat olivat silmiinpistävän punaiset. Rodriguesinluhtakana oli kooltaan pienempi kuin läheinen sukulaisensa mauritiuksenluhtakana. Vahvan nokan koko ja muoto vaihtelivat paljon; joillakin nokka oli lyhyt ja lähes suora, kun toisilla se oli pitkä ja erityisen kaareva.
On jäänyt epäselväksi, johtuiko edellä mainittu nokan koon ja muodon vaihtelu linnun sukupuolesta, yksilöllisestä vaihtelusta vai jopa ravinnon saatavuuden aiheuttamasta geneettisestä muutoksesta, kuten darwininsirkuilla. Leguatin muistiinpanojen perusteella on melko varmaa, että ainakaan hän ei huomannut naaran ja uroksen välillä erityisiä ulkonäöllisiä sukupuolieroja.

Elinympäristö, ravinto ja tavat

Todennäköisesti rodriguesinluhtakana pesi pääosin saaren rannan läheisyydessä olleissa metsissä. Kooltaan suurempi ja huomiota herättävämmän näköinen rodriguezindodo pesi syvällä sisämaan metsissä, ja niitä nähtiinkin vielä rodriguesinluhtakanan sukupuuton jälkeen. Mikäli rodriguesinluhtakanan pesimisympäristö olisi ollut rodriguezindodon kaltainen, dodo olisi kuollut sukupuuttoon ennen luhtakanaa.
Rodriguesinluhtakana käytti ravintonaan selkärangattomia eliöitä ja mahdollisesti pieniä selkärankaisia. Kilpikonnien pesintäkaudella lintu kaivoi esiin myös kilpikonnien munia ravinnokseen lisäten ruumiinsa rasvapitoisuutta. Dodon tavoin rodriguesinluhtakanalla näyttää olleen vuotuinen kierto, jolloin niiden ruumiin rasvapitoisuus vaihteli märkien ja kuivien kausien vaihtelevien ravintosaatavuuden mukaan.
Rodriguesinluhtakanan ääntely oli yhteneväistä viheltelyä. Sen hälytyskutsu oli kuitenkin hikan kaltainen, katkonainen ääni.
Leguat ja hänen kumppaninsa eivät löytäneet rodriguesinluhtakanan pesiä ja munia, joten tarkkaa pesimistapaa ei tiedetä.

Sukupuutto

Ensimmäiset Rodriguesin asuttajat metsästivät rodriguesinluhtakanaa laajalti ruoaksi. Kilpikonnan munia ravinnokseen syöneiden lintujen rasva oli kirkkaanoranssia ja sitä pidettiin hyvänä apuna sairauksien parantumisvaiheessa. Rasvassa oli luultavasti paljon karoteenia kilpikonnanmunien keltuaisista. Leguat mainitsi, että lintua pyydettiin samalla tavalla kuin mauritiuksenluhtakanoja Mauritiuksella: punaisen kankaan nähdessään linnut hyökkäsivät sitä kohden ja olivat näin ollen helppo saalis ihmisille, joita ilman petoeläinten läsnäoloa kehittyneet linnut eivät osanneet pelätä. Vaikka rodriguesinluhtakana selvisikin 1700-luvulla saarelle vahingossa levinneistä rotista, joiden määrä oli moninkertaistunut Leguatin vierailuun mennessä, laji ei kestänyt ihmisten tehokasta metsästystä. Ranskalaisastronomi Alexandre Guy Pingrén raportti vuodelta 1763 kertoo, että rodriguesinluhtakana oli kuollut sukupuuttoon vuonna 1761. Linnusta ei ole jäänyt jäljelle muuta kuin kaksi kirjallista kuvausta ja suuri määrä subfossiilisia luita.
Ferdinand Alexander Kumlin

Ferdinand Alexander Kumlin (12. kesäkuuta 1845 Turku – 10. huhtikuuta 1910 Helsinki) oli suomalainen juristi, valtiopäivämies ja senaattori.
Kumlinin vanhemmat olivat konsuli Alexander Kumlin ja Maria Charlotta Kingelin. Hän tuli hovioikeuden auskultantiksi 1873, Turun hovioikeuden kanslistiksi 1879 ja asessoriksi 1890. Turun elinkorkolaitoksen asiamiehenä hän toimi vuodesta 1881 vuoteen 1903, jolloin hänet erotettiin asessorin virasta. Erottamisen jälkeen Kumlin toimi Yhdyspankin Turun konttorin apulaisjohtajana 1903-1905. Suurlakon jälkeen 1905 hänestä tuli senaatin oikeusosaston jäsen ja seuraavana vuonna Viipurin hovioikeuden presidentti. Turun kaupunginvaltuuston jäsenenä Kumlin toimi vuodesta 1880 alkaen ja tuli valtuuston puheenjohtajaksi 1894.
Kumlin edusti kotikaupunkiaan Turkua kaiken kaikkiaan kuusilla valtiopäivillä porvarissäädyn edustajana 1891-1905. Useiden eri valiokuntien jäsenyyksien ohella hän toimi säätynsä varapuhemiehenä vuonna 1900.
Kumlinin ensimmäinen puoliso vuodesta 1872 oli Selma Augusta Rikberg (k. 1900) ja toinen vuodesta 1901 Alma Klementina Walle (k. 1929).
HMS Onslow (G17)

Palvelus

Operaatio Deadlightistä vapauduttuaan alus oli sukellusveneiden koulutus- ja koeajoaluksena Portsmouthissa, kunnes se siirrettiin reserviin huhtikuussa 1947. Alus makasi ankkurissa Devonportissa, kunnes se sijoitettiin poistolistalle. Alus myytiin 30. syyskuuta 1949 Pakistanille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Tippu Sultan.
Alus palveli Pakistanin laivastossa hävittäjänä vuoteen 1957, jolloin se päätettiin muuttaa sukellusveneidentorjuntafregatiksi. Aluksen muutostyöt saatiin päätökseen Birkenheadissä 1960, minkä jälkeen alus palasi palvelukseen. Alus poistettiin palveluksesta ja se romutettiin vuonna 1980.
Suor Angelica

Lyhyt juoniseloste

Kappelista kuuluu rukoilevien nunnien ”Ave Maria”. Apusisaria ja  Suor Angelica menevät kappeliin. Jumalanpalveluksen jälkeen sisaret kokoontuvat keskustelemaan.  Keskustelu poimuilee luostarin elämän ympärillä.  La maestra delle novizie huomauttaa, että nunnilla ei saa olla mitään toiveita. Angelican epäillään joutuneen luostariin jonkun salaisuuden takia.  
Ampiainen on pistänyt Suor Chiaraa. Suor Angelica valmistaa yrttisekoitteen lääkkeeksi.  Almusisaret saapuvat ruokalahjoitusten kanssa. He kertovat nähneensä luostaria lähestyvät vaunut. Suor Angelica kiihtyy ja pyytää kuvailemaan niitä. Vierailukello soi ja abbedissa kutsuu Angelican vierailuhuoneeseen. 
La zia principessa astuu sisään ja Suor Angelica yrittää syleillä tätiään. Täti ei luo katsetta polvistuneeseen Angelicaan ja kääntää päänsä pois. Täti kertoo tulleensa koska Angelican nuorempi sisar on menossa naimisiin ja Angelican tulisi luopua omaisuudestaan. Angelica on suvun häpeätahra aviottoman lapsensa takia. Ahdistuneen keskustelun päätteeksi Angelica kysyy uutisia lapsestaan, jonka hän on nähnyt vain kerran. Täti vastaa kylmästi pojan kuolleen kaksi vuotta sitten. Angelica vaipuu maahan nyyhkyttäen ja allekirjoittaa luovutuspaperin.  Täti poistuu asiakirjan kanssa vilkaisematta  sisarentyttöönsä. 
Angelica jää yksin, hän purskahtaa kyyneliin ja laulaa lapselleen Senza mamma, o bimbo, tu sei morto (Rakas lapseni, kuolit ilman äitiäsi). Hän haluisi olla lapsensa kanssa taivaassa. Angelica on hurmioituneessa mielentilassa ja tietää mitä pitää tehdä. Hän sekoittaa myrkkyjuoman yrteistä ja hyvästelee ajatuksissaan sisarensa. Angelica juo maljan. Hän herää hurmiostaan todellisuuteen ja tajuaa tehneensä kuolemansynnin. Angelica rukoilee Neitsyt Marialta poikansa tähden anteeksiantoa.  Myrkky alkaa vaikuttaa. Angelica näkee näyn, jossa Neitsyt Maria lähestyy häntä pojan kanssa. Äiti ojentautuu lastaan kohti ja samalla hän kaatuu kuolleena maahan.
Onpa taivaassa tarjona lapsillekin

Onpa taivaassa tarjona lapsillekin on lasten hengellinen laulu, joka julkaistiin metodistien 'Sånger för söndagsskolan'-laulukirjassa ensimmäisen kerran 1869.
Laulun tekijä on luultavasti Albert Midlane, ruotsiksi sen käänsi runoilija Lina Sandell 1869. Laulun suomensi J. W. Hirvonen 1883, ja suomenkielinen laulu otettiin mukaan Harpunsäveliä-laulukokoelmaan 1886. Siionin laulujen version uudisti O. H. Jussila 1916 sekä Inkeri Karvonen vuonna 2014.
Laulu löytyy mm. Lasten virsistä, Siionin kanteleesta sekä Siionin matkalauluista.
Serbian koripalloliiga

Historia

Nykymuodossa liigaa on pelattu kaudesta 2010–2011 lähtien. Eniten mestaruuksia on voittanut belgradilainen Partizan jolla on seitsemän mestaruutta. Ennen vuotta 2006 mukana oli joukkueita myös Montenegrosta.

Sarjajärjestelmä

Liigan sarjajärjestelmä koostuu kahdesta runkosarjavaiheesta sekä pudotuspeleissä. Ensimmäisessä runkosarjavaiheessa (liigassa) 14 joukkuetta kohtaa toisensa kahdesti, kotona ja vieraissa. Sarjan neljä parasta joukkuetta etenevät toiseen runkosarjavaiheeseen (superliigassa), jossa niiden lisäksi pelaa neljä Adrianmeren liigassa pelaavaa joukkuetta. Myös tässä vaiheessa joukkueet pelaavat keskenään täyden kaksinkertaisen sarjan. Toisen runkosarjavaiheen neljä parasta joukkuetta etenee pudotuspeleihin. Välierät pelataan paras kolmesta- ja loppuottelu paras viidestä -periaatteella.
Arhip Kuindži

Arhip Ivanovitš Kuindži (ven. Архи́п Ива́нович Куи́нджи; ukr. Архип Іванович Куїнджі, Arh’yp Ivanovytš Kujindži; 27. tammikuuta (J: 16. tammikuuta) 1841 tai 1842 Mariupol – 24. heinäkuuta (J: 11. heinäkuuta) 1910 Pietari) oli venäläinen maisemamaalari.
Arhip Kuindži syntyi tammikuussa 1841 Mariupolissa nykyisessä Ukrainassa, mutta vietti nuoruutensa Taganrogissa. Hän kasvoi köyhässä perheessä, ja hänen isänsä oli kreikkalainen suutari Ivan Hristoforovitš Kuindži. Arhip menetti vanhempansa kuuden vuoden iässä, joten hänen täytyi itse hankkia elantonsa työskentelemällä kirkonrakennustöissä, laiduntamalla kotieläimiä ja työskentelemällä kauppiaan apulaisena. Viiden vuoden ajan 1860-1865 Arhip Kuindži työskenteli Isakovitšin valokuvastudion retusoijana Taganrogissa. Kuindži yritti perustaa oman valokuvastudion, mutta se ei menestynyt. Tämän jälkeen Kuindži muutti Pietariin. Hän opiskeli maalaamista etupäässä itsenäisesti Keisarillisessa taideakatemiassa vuodesta 1868 alkaen (täysjäsen 1893 alkaen). Hän oli yksi Vaeltajien perustajista vuonna 1870. Hänen varhaisimmissa töissään voidaan nähdä Ivan Aivazovskin vaikutusta.
Vuonna 1872 taiteilija jätti akatemian ja alkoi toimia itsenäisesti. Maalaus Valamon saarella oli ensimmäinen Pavel Tretjakovin taiteilijalta hankkima teos. Vuonna 1873 Kuindži asetti näytteille teoksensa Lumi, josta hän sai pronssimetallin Lontoon Kansainvälisessä taidenäyttelyssä vuonna 1874. 1870-luvun puolivälissä Kuindži teki lukuisia maalauksia, joiden maisema-aihe oli suunniteltu konkreettiseksi sosiaaliseksi mielleyhtymäksi Vaeltajien hengessä (Unohdettu kylä, 1874, Tretjakovin galleria).
Kypsällä kaudellaan Kuindži tavoitteli ilmaisuvoimaisinta luonnontilaisen valaistuksen siirtämistä kankaalle. Hän käytti silmämääräistä sommitelmaa luoden panoraamamaisia näkymiä. Valoefektejä ja voimakkaita värejä pääasiallisina sävyinä käyttämällä hän loi illuusion valaistuksesta (Ilta Ukrainassa, 1876; Koivulehto, 1879; Ukonilman jälkeen, 1879; kaikki Tretjakovin Galleriassa - Yö Dneprillä, 1880, Venäläinen museo). Hänen myöhäisiä töitään leimaa värien käytön koristeelliset efektit.
Kuindži luennoi Keisarillisessa taideakatemiassa professorina vuodesta 1892 alkaen ja johtavana maisemamaalauksen professorina vuodesta 1894. Hänet erotettiin vuonna 1897 hänen tuettuaan protestoivia opiskelijoita. Hänen oppilaidensa joukossa olivat muun muassa Arkadi Rylov, Nikolai Roerich, Konstantin Bogajevski sekä muita.
Arhip Kuindži kuoli Pietarissa vuonna 1910. Hänet haudattiin Aleksanteri Nevskin luostarin Tihvinän hautausmaalle.