google/wiki40b huggingface dataset:
Hotel Haven

Hotel Haven on Helsingin Unioninkadulla sijaitseva hotelli. Se on avattu helmikuussa 2009 ja on Suomen ensimmäinen Small Luxury Hotels of the World -ketjun jäsen. Hotel Haven oli alun perin osa Union Hotels -yhtiötä, jonka omisti Royal Ravintolat Oy.  Toukokuussa 2015 Royal Ravintolat myi hotellitoimintansa Kämp Groupille.
Hotellissa on 77 huonetta, jotka on jaettu neljään huoneluokkaan: Comfort, Style, Lux ja Lux Sea View. Lisäksi hotelliissa on 80 neliömetrin sviitti, kuntosali ja viisi kokoustilaa. Hotellin yhteydessä toimii kolme ravintolaa: Finnjävel, Restaurant Haven ja Bystro.
Hotel Havenin on suunnitellut sisustusarkkitehti Jaakko Puro yhteistyössä Royal Ravintoloiden Mia ja Kasperi Saaren kanssa.

Small Luxury Hotels of The World

Small Luxury Hotels of the World (SLH) on riippumattomien pienten hotellien yhteinen brändi. Ketjuun kuuluu yli 520 hotellia yli 70 maassa. 
Vuonna 2013 Small Luxury Hotels valitsi Hotel Havenin vuoden hotelliksi. Valinnan perusteina käytettiin varausjärjestelmän toimivuutta, mainonnassa käytettyjä valokuvia, Club Member -toimintaa ja aktiivisuutta markkinoinnissa ja myynnissä.
Aleksanteri IV (paavi)

Aleksanteri IV, syntymänimeltään Rinaldo Conti (n. 1199 – 25. toukokuuta 1261), oli katolisen kirkon paavina 12. joulukuuta 1254 – 25. toukokuuta 1261. Häntä on kuvattu iloiseksi ja ystävälliseksi, mutta ei erityisen älykkääksi. Hän oli sukua Innocentius III:lle ja Gregorius IX:lle.
Aleksanteri sekaantui pyhää saksalais-roomalaista keisarikuntaa koskeviin asioihin ja mm. toimi alaikäisen keisarin holhoojana.
Aleksanteri muistetaan yrityksistään yhdistää ortodoksinen ja katolinen kirkko, perustamastaan Ranskan inkvisitiosta, kerjäläismunkkien suosimisesta ja ristiretken suunnittelusta tataareja vastaan.
Gustav Holst

Gustavus Theodore von Holst (21. syyskuuta 1874 – 25. toukokuuta 1934) oli englantilainen säveltäjä, jolla oli ruotsalaisia sukujuuria. Hän poisti nimestään ”vonin” ensimmäisen maailmansodan aikana, sillä hän pelkäsi joutuvansa samaistetuksi saksalaisiin. Myös Gustav Holstin tytär Imogen Holst oli säveltäjä.
Holst syntyi Cheltenhamissa ja opiskeli musiikkia Lontoossa. Ennen omistautumistaan säveltäjäksi Holst elätti itsensä soittamalla pasuunaa. Vuosina 1903–1923 hän toimi opettajana eri musiikkioppilaitoksissa, minkä jälkeen hän luopui kaikista julkisista tehtävistään ja keskittyi yksinomaan sävellystyöhön. Holst kuoli Lontoossa.
Holstin soitetuimpiin sävellyksiin kuuluu orkesterisarja Planeetat (The Planets, 1914–1916), ja erityisesti sen Jupiter-osan melodiaan perustuva isänmaallinen hymni I Vow to Thee, My Country. Säveltäjä itse ei kuitenkaan pitänyt Planeettoja parhaana teoksenaan. Lisäksi hän sävelsi muun muassa oopperoita, kuoroteoksia, sinfonioita ja muuta orkesterimusiikkia. Holstin sävellystyyli antoi vaikutteita monille myöhemmille brittiläisille säveltäjille.
Ny-Hellesund

Ny-Hellesund on ulkosatama Søgnen saaristossa Länsi-Agderissa, Norjassa. Alueen pääsaaret ovat nimeltään Monsøya, Helgøya ja Kapelløya. Ny-Hellesund on ollut useiden taiteilijoiden asuinpaikkana ja maalausten sekä kirjoitusten kohteena. Se on myös tunnettu legendasta, jonka mukaan Pyhä Olavi pakeni sinne vihollisiaan. Kesäisin alue täyttyy huvila-asukkaista.

Historia

Vuonna 1982 Monsøyalta tehtiin piikivilöytö, jonka perusteella on todettu siellä olleen asutusta jo noin 5000 eaa. Satama on toiminut myös Norjan etelärannikon laivaliikenteen tärkeänä solmukohtana. Siellä toimi luotsiasema vuodesta 1721 sekä tulliasema vuodesta 1796. Jo vuonna 1690 aloittanut kuninkaallinen kestikievari vilkastutti osaltaan saarten elämää. Salmessa saattoi olla yhtaikaa ankkurissa jopa 60–70 laivaa. Vuosina 1850–1900 saarilla asui noin 100 vakituista asukasta ja siellä toimi muun muassa koulu, kauppa, postikonttori sekä tulliasema.
1900-luvulla ulkosatama menetti merkitystään. Viimeinen kauppa lakkautettiin 1960, koulu ja tulliasema 1963, luotsiasema 1965 ja postikonttori 1979. Saarille vedettiin vesijohto mantereelta 1983. Vuonna 2008 saarilla asui 15 vakituista asukasta ja siellä toiminut pientelakka lopetti toimintansa.
Nykyisin valtaosa alueesta on valtion omistuksessa ja sen yleisiä alueita pidetään Søgnen saaristossa veneilijöiden kannalta kenties parhaina.

Ny-Hellesund ja taiteilijat

Useat tunnetut taiteilijat liittyvät kiinteästi Ny-Hellesundin historiaan. Elokuussa 1800 britti John William Edy piirsi saaria ja vuonna 1885 taidemaalari Amaldus Nielsen (1838–1932) maalasi muun muassa Oslon kansallisgalleriassa olevan taulun Morgen ved Ny-Hellesund. Taidemaalari Hans Gude (1825–1903) oleskeli alueella 1872.
Kirjailija Vilhelm Krag sai ystäviltään lahjaksi huvilan Havbugta, jossa hän asui loppuaikoinaan pitkiä aikoja ja jossa hän kuoli 1933. Hänen luonaan vieraili useita runoilijoita ja vielä vuonna 1935 Nordahl Grieg ja vuonna 1936 Arnulf Øverland oleskelivat Havbugtassa.

Legenda Pyhästä Olavista

Kapelløyan ja Helgøyan välillä on erittäin kapea salmi, Olavsundet. Legendan mukaan Pyhä Olavi pakeni kerran vihollisiaan ja asetti laivansa kurssin kohti Hellesundia, jolloin vuori jakautui kahtia. Hän pääsi turvaan pois vihollisen näkyvistä. Edelleenkin kallioseinästä voi oikeasta kulmasta katsoen erottaa kuninkaan profiilin. Paikalla on sittemmin vieraillut lukuisia kuninkaallisia, jotka ovat ikuistaneet monogramminsa kallioseinään.

Kesäinen kulttuuritarjonta

Kesäisin Monsøyan koulurakennuksessa toimii Udhavn Teater ja siellä järjestetään myös vuosittainen basaari, joka on perinne jo vuodesta 1880. Vuosina 2002 ja 2003 paikalla oli taideprojekti Genius Locin maisemainstallaatioita sekä maalla että vedessä, joista edelleen on nähtävillä veistos Innadvend stranding Kapelløyalla.
Monsøyalla, Kåre Karlsenin vanhassa kartanossa kuvattiin myös suositun televisio-ohjelma Farmenin tuotantokausi, joka esitettiin Norjan TV2:ssa 8. tammikuuta 2007 alkaen.

Liikenneyhteydet

Ny-Hellesundissa on useita yleisiä pienveneiden ankkuripaikkoja. Høllen Båtruter -laivayhtiö liikennöi Hølleniltä Søgnestä päivittäin useita kertoja Ny-Hellesundiin.
Valentin Rasputin

Kirjailijanura

Rasputinin esikoisteos Marian rahat julkaistiin vuonna 1968. Suomeksi on julkaistu ainakin kansainvälisesti katsottuna läpimurtoteos, novelli Elä ja muista sekä Jäähyväiset Matjoralle ja romaani Viimeinen raja. Jäähyväiset Matjoralle on myös filmatisoitu. Rasputinia pidettiin yhtenä merkittävimmistä uudemman aikakauden neuvostokirjailijoista. Hän saikin useita tunnustuksia ja kunnianosoituksia kirjailijantyöstään, kuten valtionpalkintoja.
Rasputinin kirjallinen tyylilaji oli eeppisen kerronnallista proosaa. Esikuvikseen hän mainitsi Tšehovin ja Tolstoin.
Rasputin teki itsensä tunnetuksi myös luonnonsuojelijana, erityisesti Siperian jokien suhteen.
Yugi Mutou

Hahmo

Yugi Mutou on anime- ja mangasarjan Yu-Gi-Oh! päähenkilö, joka on ratkaissut Millennium-arvoituksen. Yugi pitää peleistä ja viettääkin suurimman osan ajastaan pelaten erilaisia pelejä. Yugi sai kahdeksan vuotta sitten isoisältään palapelin, Millennium-arvoituksen (jap. Sennen Puzzle), jota hän on yrittänyt koota ne kahdeksan vuotta. Yugi luuli, että kootessaan arvoituksen hän saisi yhden toivomuksen. Hän oli koulukiusattu ja yksinäinen poika, joka halusi saada ystäviä. Yugi toivoi todellista ystävää, jolle voisi kertoa huolensa ja joka ei koskaan jättäisi häntä. Sarjan alussa Yugi saa ystävikseen Anzu Mazakin, Katsuya Jounouchin ja Hiroto Hondan.
Ratkaistuaan Millennium-arvoituksen hänestä tuli "Varjopelien toimitsija". Hänen sisälleen tuli toinen sielu Varjo-Yugi (jap. Yami no Yugi, engl. Yami Yugi (anime), Dark Yugi (manga)), joka on kirjaimellisesti Yugin vastakohta. Varjo-Yugi on itsevarma ja päättäväinen, toisin kuin Yugi, joka on pelokas, kiusattu eikä osaa sanoa ei. Yugi ja Varjo-Yugi voivat "vaihtaa paikkoja" keskenään. Silloin Yugi muuttaa olomuotoaan muun muassa kasvamalla pituutta, hänen katseensa muuttuu päättäväiseksi ja äänensä on paljon varmempi sekä komentavampi.
Sarjan alussa Varjo-Yugi vain keskittyi lähinnä käyttämään Varjopelejä rangaistakseen pahoja ja itsekkäitä ihmisiä. Mutta sarjan edetessä hän ja oikea Yugi ystävineen kohtasivat muiden Millennium-esineiden omistajia ja mangan osasta 8 alkaen lähes ainoana pelinä alettiin käyttää korttipeliä Otteluhirviöt (engl. Duel Monsters, mangassa ja Japanissa "Magics and Wizards"). Lisäksi selviää, että Varjo-Yugi on todellisuudessa vuosituhansia sitten eläneen faaraon (jonka oikeaksi nimeksi paljastuu lopulta Atem) sielu suljettuna Millennium-arvoitukseen. Kyseinen faarao oli aikoinaan poistanut Varjopelit muinaisesta Egyptistä ja sulkenut ne kaikkiin seitsemään Millennium-esineeseen.
Kuvaohjelmien ikärajat Suomessa

Kuvaohjelmien sisältösymbolit

Kun kuvaohjelman sisältö on kaikille sallittussa mainittua voimakkaampaa, annetaan kuvaohjelmalle korkeampi ikäraja ja ikärajan syistä kertova sisältömerkintä/-merkinnät. Sisältömerkintä kertoo ikärajan perusteen eli lapsille haitallisen sisällön aiheen. Lapsille haitallista sisältöä on väkivaltainen, seksuaalinen, ahdistusta aiheuttava tai muu näihin rinnastettava sisältö, kuten päihteiden käyttö.

Suoratoistopalveluiden ikärajat

Suomen lainsäädäntö ja kuvaohjelmien ikärajoja koskevat asetukset eivät päde kaikissa suomenkielisissä suoratoistopalveluissa. Tämä johtuu siitä, että vaikka palvelu olisikin saatavilla suomenkielisenä, itse palvelu voi olla perustettuna toiseen maahan, jolloin sitä koskee sen kyseisen maan lainsäädäntö, josta käsin yritys toimii.
Nicolas Prost

Ura

Nicolas aloitti uransa varsin myöhään 22-vuotiaana ranskan Formula Campus -sarjassa. Vuonna 2004 hän kilpaili Saksan ja Ranskan Formula Renault -sarjoissa. Vuonna 2005 hän kilpaili Eurocup Formula Renault- ja World Series by Renault -sarjoissa. Lisäksi hän sijoittui yhdeksänneksi Ranskan FR-sarjassa. Vuonna 2006 Prost kilpaili Espanjan F3-sarjassa sijoittuen neljänneksi. Seuraavana vuonna hän sijoittui sarjan kolmanneksi. Vuonna 2008 Prost voitti Euroseries 3000 -sarjan mestaruuden. Kaudella 2008–2009 Prost kilpaili A1 Grand Prix -sarjassa edustaen Ranskaa sijoittuen viidenneksi. Vuonna 2009 Prost kilpaili Le Mans Series -sarjassa sijoittuen viidenneksi. Vuonna 2010 Prost kilpaili GT1 World Championship -sarjassa. Prost on myös kilpaillut Le Mansin 24 tunnin ajossa vuosina 2007 ja 2009–2013. Prost on myös kilpaillut Andros Trophy -jääajokilpailuissa vuosina 2009–2010 ja 2011 voittaen sarjojen mestaruudet.
Vuodeksi 2014 Prost siirtyi ajamaan uutta sähköautojen Formula E -sarjaa. Hän kilpailee E.dams-Renault tallissa. Ensimmäisen voittonsa hän otti Miamin GP:ssä.
Turulila

Turulila oli kylä Muolaan kunnan keskiosassa Viipurin läänissä Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Kylä sijaitsi Kirkkojärven länsirannalla aivan Muolaan kirkonkylän Kirkkorannan pohjoispuolella, jonne oli matkaa vain noin kilometri. Turulilan naapurikyliä olivat lännessä ja pohjoisessa Koirala, idässä Kirkkojärven toisella puolella Peikola, etelässä Kirkkoranta ja Pällilä. Nykyisin Turulilan alueella ei juurikaan ole asutusta, eikä sillä ei ole venäläistä asutusnimeä.

Kyläkuva

Turulila sijaitsi Muolaan kirkonkylästä Kirkkorannasta Äyräpäähän vievän maantien varrella. Kylässä oli kauppa. Turulila kuului Koiralan koulupiiriin. Vuonna 1936 Turulilan pinta-ala oli 1,58 neliökilometriä, josta oli peltoa 42 hehtaaria, niittyä neljä hehtaaria ja metsää 112 hehtaaria.

Historia

Turulilan väestö evakuoitiin läntisempään Suomeen heti talvisodan alettua vuonna 1939. Moskovan rauhassa 1940 alue luovutettiin Neuvostoliitolle, mutta Suomi valtasi alueen takaisin jatkosodan alussa 1941 ja kylän asukkaat pääsivät palaamaan raunioituneeseen kotikyläänsä. Jälleenrakennus keskeytyi vuonna 1944 Neuvostoliiton suurhyökkäyksen alettua ja kylän asukkaat evakuoitiin uudelleen. Rauhanteossa kylä jäi taas Neuvostoliiton puolelle.
Sodan jälkeen Muolaan siirtoväki asutettiin Lounais-Hämeeseen ja Etelä-Pirkanmaalle, jossa Turulilan asukkaat asutettiin Somerolle.
Howard Carmack

Howard Carmack oli ensimmäinen roskapostituksesta vankilatuomion saanut henkilö. Hänet tuomittiin vankilaan ja 20 000 dollarin korvauksiin toukokuussa 2003. Sähköpostiviestejä hän oli lähettänyt noin 825 miljoonaa kappaletta.
The Anarchist Cookbook

Kirjan taustaa

New Yorkissa asunut Powell kirjoitti Anarchist Cookbookin vuonna 1968 protestina Vietnamin sotaa vastaan, jonne Yhdysvaltain armeija yritti saada häntä värvätyksi. Powell oli tuolloin vasta 19-vuotias ja juuri valmistunut high schoolista. Kirjan julkaisi paikallinen kustantaja Lyle Stuart (1922–2006) ja esipuheen siihen kirjoitti tutkija Peter M. Bergman. Teoksen materiaalista suurimman osan Powell keräsi kirjastoissa luettavissa olleista Yhdysvaltain asevoimien käsikirjoista ja oppaista. Kirjasta on sittemmin julkaistu useita painoksia, joista viimeisimmissä on kuitenkin poistettu osa alkuperäisestä sisällöstä. Powell opiskeli Anarchist Cookbookin julkaisun jälkeen aikuisopettajaksi ja koki uskonnollisen herätyksen vuonna 1976. Samassa yhteydessä hän pyysi kirjan tekijänoikeudet omistanutta Lyle Stuartia lopettamaan Anarchist Cookbook myynnin, johon kustantaja ei kuitenkaan suostunut. Nykyään kirjan tekijänoikeudet ovat siirtyneet jo useita kertoja eteenpäin.

Powellin suhde teokseen

William Powell tuli Anarchist Cookbookin osalta julkisuuteen viimeksi joulukuussa 2013. Muutamaa päivää aikaisemmin Coloradossa oli tapahtunut ampumavälikohtaus, jonka 18-vuotiaan tekijän kerrottiin lukeneen kirjaa. NBC-televisioyhtiölle antamassaan haastattelussa Poweel pyysi jälleen teoksen tekijänoikeudet omistavaa kustantajaa vetämään sen pois myynnistä ja luopumaan uusista painoksista. Arkansasin osavaltiossa toimiva Delta Press on kuitenkin ilmoittanut jatkavansa Anarchist Cookbookin painamista. Kirjaa on myyty maailmanlaajuisesti arviolta noin kaksi miljoonaa kappaletta ja sitä on saatavissa muun muassa nettikauppa Amazonin kautta. Powell kertoi suhtautuvansa edelleen kriittisesti Yhdysvaltain hallituksen ja armeijan toimiin, muttei enää pidä väkivaltaa ratkaisuna ongelmiin. Powell kuoli sydänkohtaukseen heinäkuussa 2016, mutta tapahtuneesta kerrottiin julkisuuteen vasta seuraavana keväänä.

Kirjaan yhdistettyjä terrori-tekoja

Anarchist Cookbook on viranomaisten mukaan yhdistettävissä jopa satoihin rikoksiin ja terroritekoihin. Tunnetuimpia ovat muun muassa kroatialaisten itsenäisyysaktivistien vuonna 1976 suorittama TWA-yhtiön matkustajakoneen kaappaus, puertoricolaisten separatistien pommi-isku FBI:n päämajaan vuonna 1981, Thomas Spinksin johtamat yhdysvaltalaisia aborttiklinikoita vastaan 1980-luvulla tehdyt pommi-iskut, Oklahoma Cityn pommi-isku 1995, Columbinen joukkomurha 1999, Lontoon pommi-iskut vuonna 2005, Tucsonin ampumavälikohtaus 2011 sekä Bostonin maratonin pommi-isku 2013.

Suhde anarkismiin

Nimestään huolimatta Anarchist Cookbookilla ei ole mitään tekemistä anarkismin kanssa. William Powell ei ole milloinkaan ollut anarkisti, eikä kirja myöskään sisällä minkäänlaisia viittauksia aatteelliseen anarkismiin. Yhdysvaltalaisen anarkistisen CrimethInc.-kollektiivin mukaan Powellin Anarchist Cookbook ”ei mitenkään edesauta taistelua sortovaltaa vastaan, eivätkä sen ohjeet myöskään ole luotettavia.” Vuonna 2004 CrimethInc. julkaisi kirjan Recipes for Disaster – An Anarchist Cookbook, joka sisältää muun muassa ohjeita erilaista aktivismia, kuten mielenosoituksia, talonvaltauksia ja blokkeja varten.
Jeesuksen kiusaukset

Jeesuksen kiusaukset erämaassa on evankeliumeista löytyvä tapahtuma, jossa Pyhä Henki vei Jeesuksen erämaahan ja Saatana kohtasi Jeesuksen kiusauksilla. Matteus nimittää Saatanaa Kiusaajaksi evankeliumissaan. Uusi testamentti mainitsee, että Jeesus oli kaikessa kiusattu, kuitenkin ilman syntiä.

Neljäkymmentä päivää erämaassa

Evankeliumit kertovat, että Jeesuksen kasteen jälkeen Henki vei hänet erämaahan. Siellä hän oli neljäkymmentä vuorokautta Saatanan kiusattavana. Jeesus eli villieläinten keskellä ja enkelit pitivät hänestä huolta. 
Matteuksen evankeliumi kertoo Jeesuksen ja Saatanan keskustelun erämaassa. Jeesus oli paastonnut neljäkymmentä vuorokautta ja erämaassa hänen tuli nälkä, niin silloin kiusaaja tuli hänen luokseen ja sanoi hänelle: "Jos kerran olet Jumalan Poika, niin käske näiden kivien muuttua leiviksi." Mutta Jeesus vastasi: "On kirjoitettu: 'Ei ihminen elä ainoastaan leivästä, vaan jokaisesta sanasta, joka lähtee Jumalan suusta.' Sitten Saatana vei Jeesuksen pyhään kaupunkiin ja asetti hänet temppelimuurin harjalle. Hän sanoi Jeesukselle: "Jos kerran olet Jumalan Poika, niin heittäydy alas. Onhan kirjoitettu: 'Hän antaa enkeleilleen käskyn. He kantavat sinua käsillään, ettet loukkaa jalkaasi kiveen.' Jeesus vastasi hänelle: "On myös kirjoitettu: 'Älä kiusaa Herraa, Jumalaasi.'" Vielä Paholainen vei Jeesuksen hyvin korkealle vuorelle, näytti hänelle maailman kaikki valtakunnat ja niiden loiston ja sanoi: "Kaiken tämän minä annan sinulle, jos polvistut eteeni ja kumarrat minua." Silloin Jeesus sanoi hänelle: "Mene pois, Saatana! On kirjoitettu: 'Herraa, Jumalaasi, sinun tulee kunnioittaa ja ainoastaan häntä palvella.'  Silloin Saatana jätti Jeesuksen rauhaan, ja hänen luokseen tuli enkeleitä, jotka palvelivat häntä.
Kertomus Jeesuksen kiusauksista esiintyy myös Luukkaan evankeliumissa. Siinä kiusaukset kuitenkin mainitaan eri järjestyksessä kuin Matteuksella: maailman kaikkien valtakuntien näyttäminen korkealta vuorelta ennen tapausta pyhäkön harjalla. Sen sijaan Markuksen evankeliumissa kiusaukset mainitaan vain lyhyesti.
Pastori Pentti Tepsan mukaan Raamatullisena aikana oli tapana mennä erämaahan etsimään hengellistä näkyä. Tepsan mukaan Jeesuksen neljänkymmenen päivän erämaajakso viittaa Israelin kansan erämaavaellukseen, joka kesti neljäkymmentä vuotta.

Myöhemmät viittaukset kiusauksiin

Jeesuksen pilkkaaminen Raamatussa käsittelee pilkkaamisia laajemmin ja Kristuksen kärsimyskertomus kertoo Jeesuksen kokemasta väkivallasta, kiusauksista ja kärsimyksistä Juudaksen kavalluksesta lähtien ja ennen ristiinnaulitsemista.
Heprealaiskirjeessä viitataan Jeesuksen kiusaamisiin:
» Niinpä hänen oli tultava joka suhteessa veljiensä kaltaiseksi, jotta hänestä tulisi armahtava ja uskollinen ylipappi ja hän voisi Jumalan edessä sovittaa kansansa synnit. Koska hän on itse käynyt läpi kärsimykset ja kiusaukset, hän kykenee auttamaan niitä, joita koetellaan» 
(Hepr. 2:17-18)
Rakastaja – vihdoinkin

Juoni

Blay ja Qhuinn kiertävät toisiaan kuin kissa kuumaa puuroa. Vampyyrien maailmassa ei ole soveliasta, että kaksi saman sukupuolen edustajaa rakastuvat toisiinsa. Qhuinnin perhe on kieltänyt poikansa jo kauan ennen kuin tämä edes löysi tiensä Veljeskuntaan ja nyt hänen kunniatehtävänään on toimia John Matthewn henkivartijana. Sotureiden välit uhkaavat tulehtua tunteiden sekamelskassa samalla kun kuvioihin palaa vanha tuttu.
Espoon betoniporsaat

Espoon betoniporsaat olivat kuvanveistäjä Pekka Jylhän suunnittelemia vaaleansinisiä, sian muotoisia katukalusteita, jotka poistettiin Espoon keskuksesta kaupungin virastotalojen lähistöltä alkuvuodesta 2001 alueen kaunistamista pohtineen kaupunginjohtaja Marketta Kokkosen vetämän johtoryhmän päätöksellä.
Betoniporsaista syntyi kiista, sillä monien mielestä ne olivat kalliita, mauttomia ja vaarallisiakin, koska lapset kiipeilivät niiden päällä vilkasliikenteisen kadun keskikorokkeella. Niiden arveltiin myös sopivan huonosti kaupungin imagoon.
Yksi kommentoijista, Kanta-Espoon seurakunnan kappalainen Marja-Liisa Nokelainen, oli maininnut johtoryhmälle: "Sika on saastainen eläin tiettyjen etnisten ryhmien keskuudessa." Porsaiden arveltiin loukkaavan alueella asuvia muslimeja. Pastori Nokelainen kertoi Helsingin Sanomien mukaan, että hänen lausumansa ei johtunut muslimeilta tulleista vaatimuksista. "Kukaan ei ole vaatinut mitään. Minä vain mainitsin sian symboliikasta." Asiasta jäi pastorin etnisiä ryhmiä koskeneen kommentin johdosta elämään kaupunkitarina, jonka mukaan porsaat oli poistettu muslimien vaatimuksesta. Todellisuudessa muslimiyhteisö ei osallistunut keskusteluun. Tiedotusvälineet kertoivat asiasta näkyvästi, ja väärän tiedon oikaisi ainakin Hufvudstadsbladet ja Helsingin Sanomat.
Alkuperäiset Espoosta poistetut possut päätyivät Tohmajärven kunnantalon pihalle. Ne paljastettiin tohmajärvisen kirjailijan Maiju Lassilan innostamana syksyllä 2002.
Sarjavalmisteisia betoniporsaita ilmestyi syksyllä 2013 keltaisina myös espoolaisen kauppaliikkeen sisäänkäynnin lähelle. Ne asennettiin paikalle turvallisuuden takia, eli porsaat estävät autoilijoita ajamasta väärään paikkaan. Ketjujohtajan mukaan ajateltiin myös, että possut ovat lystikkäitä ja lapset tykkäävät niistä. Mitään negatiivista ei hänen korviinsa porsaista ollut kantautunut.
Donald in Cold Shadow

Juoni

Pelissä käydään läpi kahdeksan tasoa, tarkoituksena pelastaa mutasorsien idoli nimeltään Shabuhm. He kutsuvat paikalle loppuunpalaneen, räikeäpukuisen ankan, jonka on tarkoitus pelastaa Shabuhm noitatohtorilta.
Catherine Bott

Catherine Bott (s. 11. syyskuuta 1952 Leamington Spa, Englanti) on brittiläinen sopraano. Hän aloitti uransa vanhan musiikin tulkitsijana ja onkin saavuttanut maailmanlaajuista tunnustusta barokin ajan vokaalimusiikin tulkitsijana. Häntä kuullaan solistina kymmenillä eri levyillä. Näiden joukossa ovat tulkinnat Johannes-passiosta (Johann Sebastian Bach Stephen Cleoburyn johtaman Choir of King's Collegen kanssa sekä Claudio Monteverdin, John Blowin, Henry Purcellin ja Alessandro Stradellan eräistä teoksista. Decca julkaisi The World of Catherine Bott -levyn vuonna 2001. 
Tuoreemman musiikin saralla Bott on levyttänyt muun muassa Gabriel Faurén requiemin, Ralph Vaughan Williamsin Sinfonia Antarctican, Carl Nielsenin sinfonian nro 3, Michael Torken teoksen Four Proverbs, Nikolai Korndorfin Hymn III:n ja Michael Nymanin sävellyksen Noises, Sounds and Sweety Airs. 
Bott loi pääroolin Francis Grierin teoksessa Five Joyful Mysteries King's Collegessa, Cambridgessa, ja piti saman säveltäjän laulusarjan Love without Hope Yhdysvaltain-ensiesityksen Lincoln Centerissä, New Yorkissa. Bott on esittänyt myös Jonathan Doven teoksia ja ollut solistina Joe Duddellin sävellyksen kantaesityksessä.
Nukkevaltio

Terminologia

Keskiajalla oli olemassa vasallilvaltioita, jotka perustuivat valtakunnan hallinnon siirtämiseen kuninkaalta alemman luokan aatelismiehille. Kun Westfalenin rauhassa vuodelta 1648 perustettiin idea kansakunnasta, jossa  itsemääräämisoikeus perustui enemmän maassa asuvien ihmisten näkökulmasta kuin aateliston jotka olivat  lähinnä  maanomistajia.  Tämä termi on metafora, joka vertaa valtiota tai hallitusta nukkeen jota hallitaan ulkopuolelta  nukketeatterin muodossa käyttäen naruja Ensimmäinen käytetty käsite "nukkehallitukselle" on vuodelta 1884, viitaten Egyptin kediivikuntaan joka oli aluksi Ottomaani valtakunnan ja myöhemmin Brittiläisen imperiumin vaikutuspiirissä.