google/wiki40b huggingface dataset:
Grantingaselli

Tuntomerkit

Grantingasellin ruumis on 140–170 cm pituinen ja eläin painaa 60–82 kg. Sen säkäkorkeus on 85–95 cm ja hännän pituus 25–35 cm. Kyljissä on selvä värien rajaviiva, joskin musta juova puuttuu. Päässä on valkeat juovat sarvien tyveltä silmien molemmille puolille. Uroksella on noin 60 cm:n mittaiset S-kirjaimen muotoiset sarvet. Naaraan sarvet ovat hieman edellistä lyhyemmät.

Levinneisyys

Etiopian ja Somalian eteläosista Itä-Ugandaan, koko Keniaan ja Tansanian eteläosiin saakka.
Tapio Sten

Muuta

Stenin lapsista Juha, Minna ja Tiina ovat kaikki ammattikoripalloilijoita.
Alina Strömberg

Alina Strömberg (s. 23. maaliskuuta 1999) on suomalainen yleisurheilija, jonka päälaji on pikajuoksu . Hän edustaa Larsmo Idrottsföreningiä ja häntä valmentaa Mikael Westö.
Strömberg voitti alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Tbilisissä 2016 ennätyksellään 415 cm. Kalevan kisoissa hän on saavuttanut hopeaa Seinäjoella 2017 tuloksella 405 ja sisäratojen SM-kilpailuissa pronssia Jyväskylässä 2017 tuloksella 400.
Matti Kiianlinna

Matti Kiianlinna, sukunimi vuoteen 1907 Nyberg (17. helmikuuta 1900 Vanaja – 1. maaliskuuta 1931 Tampere) oli suomalainen näyttelijä. Hänen isänsä oli Tammisaaren pakkotyölaitoksen johtaja, agronomi Edvard Kiianlinna, ent. Nyberg (1867–1944).
Kiianlinna oli 1920-luvulla näyttelijänä Kansallisteatterissa. Hän esiintyi muun muassa vuonna 1925 näytelmän Liitupiiri pääosassa yhdessä Ruth Snellmanin kanssa ja vuonna 1927 Josef Julius Wecksellin näytelmän Daniel Hjort pääroolissa.
Kiianlinna tutustui kesällä 1925 Tammisaareen muuttaneeseen taiteilija Helene Schjerfbeckiin. Hän tarjoutui malliksi taitelijalle ja Schjerfbeck maalasi hänestä muotokuvan vuosina 1926–1927. Gösta Serlachiuksen taidesäätiö osti muotokuvan vuonna 2017 Hagelstamin huutokaupassa 445 000 eurolla.
Sirpa Kähkösen näytelmä Helene S. – rakkaudella kertoo Schjerfbeckin ja Kiianlinnan ystävyyssuhteesta ja elämästä Tammisaaressa. Näytelmän ensi-ilta oli Kuopion kaupunginteatterissa 5. syyskuuta 2014.
Vihreät niityt (kappale)

Vihreät niityt (Greenfields tai Green Fields) on yhdysvaltalaisen yhtyeen Terry Gilkyson & The Easy Riders folk-tyylinen laulu vuodelta 1957. Sen tekijöiksi on merkitty kitaratrion kaikki kolme jäsentä Terry Gilkyson, Richard Dehr ja Frank Miller. Suosituimmaksi nousi The Brothers Four -yhtyeen levytys vuodelta 1960, joka pysyi Yhdysvaltojen Top 40:ssä yli 20 viikkoa.
Nostalginen molliballadi ”Greenfields” nousi Suomessa suosituksi Reino Helismaan sanoituksena nimeltä ”Vihreät niityt”. Siitä tehtiin vuonna 1961 kolme levytystä, esittäjinä lauluyhtye Neloset, Eila Pellinen ja Olavi Virta. Myöhempiä levyttäjiä ovat olleet Fredi (1974), Esko Rahkonen (1975), Kari Kuuva (1980), Topi Sorsakoski (1986) ja Tapani Kansa (1991). Myös muutamat kuorot ovat levyttäneet sen, ja instrumentaaliversio on tallennettu saksofonisti Juhani Aaltoselta (1974), Hammond-urkuri Aarno Raniselta (1976) ja kitaristi Francis Goyalta (1982).
Kappaleen mukaan on nimetty Kiuruvedeltä vuonna 1999 alkanut kevyen musiikin kesätapahtuma Vihreät Niityt.
RN Pietro Micca (1876)

Valmistus

Felice Mattein suunnittelema alus tilattiin Venetsian laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 15. helmikuuta 1875. Alus laskettiin vesille 1. elokuuta 1876 ja se liitettiin laivastoon 3. heinäkuuta 1877.

Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta virallisesti 7. marraskuuta 1893, mutta siitä huolimatta sen nimi poistui listalta jo joitakin vuosia aiemmin.
Fanny Syrjänne

Fanny Lovisa Syrjänne (21. elokuuta 1872 Tampere – 29. heinäkuuta 1945 Orimattila) oli emäntäkoulun johtajatar.
Syrjänteen vanhemmat olivat kauppias Karl Anton Syrén ja Lovisa Sylvan. Syrjänne kävi tyttökoulun, talous- ja käsityökoulun ja tutustui talouskouluoloihin Ruotsissa 1910.
Syrjänne toimi emäntäkoulun johtajattarena Laihialla 1906–1908, Orimattilassa vuodesta 1908. Hän oli Orimattilan kunnanvaltuuston jäsen ja varapuheenjohtaja vuodesta 1919. Hän jäi Orimattilan koulun johtajan virasta eläkkeelle 1939 ja sai talousneuvoksen arvonimen.
Kulkuyökkönen

Koko ja ulkonäkö

Etusiipien pohjaväri on harmaa ja himmeäkuvioinen. Poikkiviirut erottuvat heikosti, mutta rengastäplä on oranssinruskea ja myös munuaistäplä on reunoiltaan oranssinruskea. Takasiivet ovat valkoiset, hieman läpikuultavat ja helmiäisenhohtavat. Niissä on lisäksi musta reunajuova. Lepäävä perhonen pitää siipiään hieman rullamaisesti vartalon ympärille kierrettynä. Siipien kärkiväli 27–31 mm.

Levinneisyys ja lentoaika

Alun perin aasialainen perhonen, jota tavataan vaeltajalajina laajalti ympäri maailmaa. Levinneisyys ulottuu Afrikkaan ja Etelä-Eurooppaan ja kattaa loput Euroopasta, suurimman osan Aasiaa, Tyynenmeren saaret ja suuren osan Pohjois-Amerikkaa. Suomesta perhosia on tavattu silloin tällöin hajanaisesti etelärannikolta Oulun korkeudelle saakka. Havainnot keskittyvät kuitenkin etelärannikon tuntumaan. Suomen havainnot on tehty pääasiassa elokuussa. Vuonna 1964 Pohjois-Eurooppaan suuntautui Keski-Aasiasta vaellus, jonka yhteydessä lajista tavattiin Suomestakin toistatuhatta yksilöä.

Elinympäristö ja elintavat

Kulkuyökkönen on elää ilmeisesti pääasiallisesti aroilla ja vaeltaneetkin yksilöt näyttävät välttelevän metsiä ja suosivan avoimia ympäristöjä. Laji lentää ilmeisesti vain yöllä ja käyttää ilmavirtoja apuna pitkillä lentomatkoilla. Perhonen tulee valolle, mutta huonosti syötille. Kehitys munasta aikuiseksi kestää huoneenlämmössä noin kuukauden.
Naaras tuottaa 300–600 munaa, jotka se munii 50–150 munan ryhmiksi, usein lehtien alapinnoille lähelle kukintoja. Toukkavaiheita on viisi ja toukan väritys muuttuu jonkin verran vaiheiden aikana. Täysikasvuinen toukka koteloituu maaperään suunsa eritteellä vuorattuun onkaloon. Laji ei kykene vaipumaan diapaussiin eikä siksi myöskään talvehtimaan alueilla, joilla talvi tappaa ravintokasvit.
Lämpimän ilmaston alueilla kulkuyökkönen on huomattava maatalouden tuholainen, jonka toukat tekevät vahinkoa viljely- ja puutarhakasveille sekä hedelmille.
Lajilla elää monia loispistiäisiä ja -kärpäsiä. Myös muutamat petoluteet saalistavat erityisesti nuoria toukkia. Lajia voidaan torjua myrkytyksillä ja feromonipyydysten avulla.

Ravintokasvi

Toukka elää syöden useiden eri kasvilajien lehtiä ja hedelmiä.
Idols (1. tuotantokausi)

Suomen Idolsin ensimmäinen tuotantokausi alkoi 26. syyskuuta 2003 MTV3-kanavalla. Koelauluja järjestettiin Tampereella, Turussa ja Helsingissä. Kausi päättyi 6. huhtikuuta kuudenteen finaalilähetykseen. Kauden voittajaksi selviytyi Hanna Pakarinen.
Ohjelman tuomarit olivat Jone Nikula, Nina Tapio ja Asko Kallonen.

Koelaulut

Koelauluja järjestettiin Tampereella, Turussa ja Helsingissä.
John Skelton

NFL-ura

Arizona Cardinals varasi Fordhamin yliopiston joukkueessa yliopistojalkapalloa pelanneen Skeltonin vuoden 2010 NFL:n varaustilaisuudessa, tilaisuuden viidennellä kierroksella. Cardinalsissa hänen roolinsa oli aluksi kolmospelinrakentaja, mutta muiden pelinrakentajien heikkojen esitysten myötä hän pääsi pelaamaan aloittajana neljässä ottelussa. Myös seuraavalla kaudella Skelton sai vastuuta, uuden hankinnan Kevin Kolbin loukkaannuttua kesken kauden.
Kauden 2012 harjoituskaudella Skelton voitti aloittavan pelinrakentajan paikan, mutta loukkaantui ja Kolb otti tuon roolin. Kauden aikana Arizonan pelinrakentajatilanne oli sekava ja myös Brian Hoyer ja Ryan Lindley pelasivat aloittavina Skeltonin ja Kolbin joutuessa penkille. Kauden jälkeen Arizona vapautti Skeltonin sopimuksesta.
Kaudella 2013 Skeltonilla oli lyhyitä sopimuksia Cincinnati Bengalsin, San Francisco 49ersin ja Tennessee Titansin kanssa, muttei saanut peliaikaa joukkueissa. Kaudella 2015 Skelton teki sopimuksen kanadalaisen jalkapallon CFL-liigan Montreal Alouettesin kanssa, mutta sopimus purettiin ennen runkosarjan alkua.
Onni Salomaa (kirjailija)

Onni Juhani Salomaa (s. 21. maaliskuuta 1937 Iisalmen maalaiskunta) on suomalainen toimittaja ja kirjailija. 
Salomaan vanhemmat olivat Eetu Salomaa ja Hanna Niskanen. Hän kävi keskikoulun.
Coconinon piirikunta

Väestö

Vuoden 2010 väestönlaskennassa piirikunnassa oli 134 421 asukasta, 46 711 taloutta ja 29 656 perhettä. Talouksien keskimääräinen koko oli 2,69 henkilöä ja perheiden 3,26 henkilöä.
Tytti Yli-Viikari

Tytti Yli-Viikari (s. 17. lokakuuta 1975 Helsinki) on toiminut Valtiontalouden tarkastusviraston (VTV) pääjohtajana vuoden 2016 alusta alkaen. Yli-Viikari on toiminut tarkastusvirastossa johdon asiantuntijana, esikuntapäällikkönä ja ylijohtajana. Ennen tarkastusvirastoon siirtymistään Yli-Viikari työskenteli valtiovarainministeriössä.
Yli-Viikari on suorittanut ylemmän korkeakoulututkinnon Pariisin I Sorbonne -yliopistossa 1997, M.A.-tutkinnon College of Europessa 1998 ja M.P.A.-tutkinnon 2001 Ranskan hallintokorkeakoulu ENAssa.
Lipoiinihappo

Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa lipoiinihappo on vaaleankeltaista kiteistä ainetta. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten metanoliin, etanoliin, dietyylieetteriin, kloroformiin ja hiilivetyihin. Lipoiinihappo on heikko happo ja sen pKₐ-arvo on 5,4. Lipoiinihappo pelkistyy suhteellisen helposti dihydrolipoiinihapoksi, jolloin sen disulfidirakenne aukeaa. Yhdisteen hapetuskyky perustuu siihen, että lähes tasomaisessa viisiatomisessa renkaassa kahden vierekkäisen rikkiatomien elektroniparien välillä on voimakas hylkivä vuorovaikutus. Lipoiinihappo on optisesti aktiivinen yhdiste ja luonnossa esiintyvä enantiomeeri on (R)-(+)-lipoiinihappo, jonka ominaiskiertokyky bentseeniliuoksessa on + 104. S-isomeeri kääntää tasopolarisoidun valon värähtelysuuntaa vastakkaiseen suuntaan ja on biologisesti inaktiivinen.
Lipoiinihappoa esiintyy useissa eliöryhmissä muun muassa alkueläimissä, bakteereissa, kasveissa, sienissä ja eläimissä. Yhdiste ei esiinny solussa vapaana vaan pääasiassa liittyneenä proteiinien lysiiniaminohappojen sivuketjuihin muodostaen niin kutsutun lipoamidin. Yhdiste toimii bakteerien ja alkueläinten kasvua kiihdyttävänä aineena. Eläimissä yhdistettä muodostuu rasvahapoista biosynteesin avulla ja terve ihminen tuottaa tarvitsemansa määrän lipoiinihappoa itse. Eläimissä lipoiinihappoa esiintyy eniten maksassa. Tärkeimpiä lipoiinihapon tehtäviä on toimia koentsyyminä 2-oksokarboksyylihappojen dekarboksylointireaktiota katalysoiville entsyymeille esimerkiksi pyruvaattidehydrogenaasi- ja ketoglutaraattidehydrogenaasientsyymikomplekseille. Lisäksi yhdiste on antioksidantti, joka reagoi muun muassa happi-, hydroksyyli- ja peroksyyliradikaalien kanssa sekä voimistaa eräiden vitamiinien kuten C- ja E-vitamiinien tehoa.

Valmistus ja käyttö

Lipoiinihapon teollinen valmistus on kolmivaiheinen. Ensimmäisessä vaiheessa adipiinihapon monoesteri, joko monometyyli- tai monoetyyliadipaatti reagoi tionyylikloridin kanssa muodostaen happokloridijohdannaisen. Toisessa vaiheessa tämä happokloridijohdannainen reagoi eteenin kanssa alumiinikloridin toimiessa katalyyttinä metyyli- tai etyyli-8-kloori-6-keto-oktanoaattia, joka pelkistetään tionyylikloridin avulla pyridiiniliuoksessa metyyli- tai etyyli-8-kloori-6-hydroksioktanoaatiksi. Tämän yhdiste reagoi natriumsulfidin kanssa ja muodostunut tuote hydrolysoidaan emäksisissä olosuhteissa lipoiinihapoksi. Toinen tapa valmistaa yhdistettä on 6,8-dikloorioktaanihapon reaktio natriumsulfidin kanssa. Näin muodostuu lipoiinihapon raseeminen seos. Puhdasta R-lipoiinihappoa voidaan valmistaa (3S)-3-hydroksioktaanihapon estereistä.
Urheilijat käyttävät lipoiinihappoa lisäravinteena, koska se kasvattaa lihasmassaa. Lääketieteessä yhdistettä voidaan käyttää maksakirroosin, hepaattisen kooman, kroonisen maksatulehduksen ja eräiden munuaissairauksien hoitoon ja lisäksi sillä on ehdotettu olevan ehkäiseviä vaikutuksia muun muassa sydänkohtauksia ja Alzheimerin tautia vastaan. Lisäksi lipoiinihappo toimii vastamyrkkynä kärpässienten (Amanita) aiheuttamien myrkytysten vastamyrkkynä. Kosmetiikassa lipoiinihappoa käytetään ryppyvoiteissa.
Intel High Definition Audio

Intel High Definition Audio, HD-audio tai Azalia on Intelin 2004 kehittämä parannettu äänilaitekuvaus eli spesifikaatio PC-arkkitehtuurille . Kehitysvaiheessa projektia kutsuttiin koodinimellä Azalia. HD-audion on tarkoitus ylittää edeltäjänsä AC'97:n ominaisuudet äänentoistossa.
Useimmat käyttöjärjestelmät ja jakelut tukevat HD-audiospesifikaation mukaisia äänipiirejä, kuten Windows XP ja Windows Vista, Linux, Mac OS X ja muut BSD-pohjaiset Unixit.
Hans Holopainen

Hans Edvard Holopainen (käytti Saksassa peitenimeä Holbein) (17. maaliskuuta 1897 Helsingin pitäjä – 22. heinäkuuta 1941) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hänen vanhempansa olivat liikemies Juho Holopainen ja Alma Josefiina Helenius. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Rose Marie Grandellin kanssa, josta hän erosi vuonna 1926 ja avioitui toisen kerran vuonna 1927 Lea Margareta Stenrothin kanssa, josta hän erosi vuonna 1940 ja avioitui kolmannen kerran vuonna 1941 Rosalia Karolina Vikholmin kanssa.

Opinnot

Holopainen kävi seitsemän luokkaa Helsingin ruotsalaista reaalilyseota ja suoritti yksityisesti kahdeksannen luokan Helsingin uudessa ruotsalaisessa yhteiskoulussa vuonna 1915 sekä kävi useita kursseja Suojeluskuntain päällystökoulussa.

Jääkärikausi

Holopainen liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 13. lokakuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hänet siirrettiin pataljoonan pioneerikomppaniaan 23. syyskuuta 1917 ja suoritti Libaussa vuonna 1917 järjestetyn sotakoulun B-kurssin.

Sisällissodan jälkeinen aika

Holopainen palveli sisällissodan jälkeen edelleen Pohjois-Hämeen rykmentissä, missä hänet siirrettiin 19. kesäkuuta 1918 alkaen 1. pataljoonan komentajaksi. Hänet määrättiin rykmentin lakkauttamisen jälkeen 18. heinäkuuta 1918 Suomen valkoiseen kaartiin 4. komppanian, missä hänet nimitettiin 25. elokuuta 1918 alkaen 1. komppanian päälliköksi ja 1. lokakuuta 1918 alkaen pataljoonan  esikunnan urheilu-upseeriksi. Hänet siirrettiin 19. joulukuuta 1918 Laatokan jalkaväkirykmentti n:o 6:een, mistä muodostettiin myöhemmin Viipurin rykmentti. Hän toimi rykmentissä 3. komppanian ja kesäkuuta 11. 1920 alkaen 1. konekiväärikomppanian päällikkönä, josta hänet siirrettiin edelleen 1. helmikuuta 1921 alkaen 5. Erillisen konekiväärikomppanian päälliköksi. 
Armeijasta hän erosi 13. syyskuuta 1922 ja siirtyi suojeluskuntajärjestön palvelukseen ja sijoitettiin paikallispäälliköksi 1. syyskuuta 1922 Lahden suojeluskuntaan, mistä hänet siirrettiin edelleen 1. heinäkuuta 1923 Etelä-Hämeen suojeluskuntapiirin 9. alueen päälliköksi ja 1. syyskuuta 1925 alkaen Pohjois-Uudenmaan suojeluskuntapiirin 1. sotilasohjaajaksi ja 1. marraskuuta 1927 alkaen Mikkelin suojeluskuntapiirin 1. sotilasohjaajaksi. Suojeluskuntajärjestöstä hän erosi 21. lokakuuta 1929 ja siirtyi ulkomaille opiskelemaan. Takaisin Suomeen hän palasi vuonna 1935 ja toimi sen jälkeen liikemiehenä ja siirtyi 1. lokakuuta 1937 alkaen Suomalaisen puuasiamies Oy:n palvelukseen, ja palveli yritystä vuoteen 1939 saakka.

Talvi- ja jatkosota

Holopainen osallistui talvisotaan Jalkaväkirykmentti 61:n 2. pataljoonan komentajana osallistuen taisteluihin Taipaleella ja Vuosalmella. Välirauhan aikana hän toimi konekiväärikomppanian päällikkönä 21. Prikaatissa. Hänet haudattiin Helsinkiin.
Eero Uusitalo

Eero Uusitalo (1946 Perniö – 5. joulukuuta 2015 Perniö) oli suomalainen maaseutupolitiikan tutkija ja virkamies. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi vuonna 2005. Uusitalo jäi eläkkeelle 2012.
Uusitalo väitteli 1994 aiheesta elinkeinojen edistäminen maaseudun kehittäjäyhteisöissä. Hän toimi Turun yliopistossa sosiologian yliassistenttina ja Varsinais-Suomen maaseutukeskuksessa ja 1980-luvun puolivälistä Kunnallisliitossa. Hän työskenteli sisäasiainministeriössä ja maa- ja metsätalousministeriössä ja 1990-luvun puolivälistä hänestä tuli valtioneuvoston asettaman maaseutupolitiikan yhteistyörymän pääsihteeri ja työ- ja elinkeinoministeriön maaseutuneuvos. Tehtävässä hän vastasi maaseudun laaja-alaisesta kehittämisestä.
Uusitalo oli muun muassa Suomen Kylätoiminta ry:n ja Ykkösakselin puheenjohtaja
Uusitalo kuoli äkilliseen sairauskohtaukseen Perniössä.
Löytjärvi (Hämeenlinna)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,8 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Ekojärven valuma-alueeseen (35.787) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 137,2 metriä mpy.
M7 Priest

M7 Priest (suom. ”pappi”) on yhdysvaltalainen 105 mm panssarihaupitsi. Se otettiin käyttöön vuonna 1942. Tulikasteensa vaunutyyppi sai El Alameinin taistelussa. Apuaseena toimi 12,7 mm Browning M2 -konekivääri. Voimanlähteenä toimi 9-sylinterinen 375 hevosvoiman (280 kW) Continental-tähtimoottori.
Yhdysvaltain ohella asetyyppiä käyttivät Belgia, Filippiinit, Israel, Pakistan, Taiwan ja Yhdistynyt kuningaskunta. Britit pitivät vaunutyyppiä liikkumiskelpoisena ja luotettavana tykistöaseena. He tilasivat sitä paljon vuokraus- ja lainauslain nojalla. Myöhemmin M7 Priestit palvelivat miehistönkuljetusvaunuina (APC). Kutsumanimen lähtökohta viittasi saarnastuolia muistuttavaan konekiväärin ampuma-asemaan ja sijaintiin vaunussa.
Konilammi (Kuhmoinen)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 4,9 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Arvajanjoen valuma-alueella (14.26), jonka Isojärven valuma-alueeseen (14.263) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 122,8 metriä mpy.
McLaren MP4/2

Kausi 1984

Kaudella 1984 tallin kilpakuljettajina ajoivat itävaltalainen Niki Lauda ja ranskalainen Alain Prost, joka oli siirtynyt Renault'lta takaisin McLarenille. Autossa oli Michelinin renkaat ja TAG Porschen turbomoottori. 
Kausi alkoi hyvin, kun Prost voitti heti avauskilpailussa Brasilian GP:ssa. Hän saavutti myös kilpailun nopeimman kierroksen. Kauden toisessa kilpailussa, Etelä-Afrikan GP:ssa, lopputulos oli paras mahdollinen, kun Lauda ajoi kilpailun voittoon ja Prost oli toinen. Belgian GP:ssa molemmat kuljettajat keskeyttivät tekniikan pettäessä. San Marinon GP:ssa Prost palasi voittajaksi, Laudan joutuessa keskeyttämään. Ranskan GP:ssa oli Laudan vuoro voittaa kilpailu ja Prost kellotti kilpailun nopeimman kierroksen. Monacon GP:ssa Prost saavutti kauden ensimmäisen paalupaikan ja ajoi sateen sotkemassa kilpailussa voittoon. Pisteet kuitenkin puolitettiin, koska kilpailu jouduttiin keskeyttämään 31. kierroksen jälkeen. Kanadan GP:ssa Lauda ajoi palkintokorokkeelle toiseksi ja Prost oli kolmas. Itä-Yhdysvaltain GP:ssa tallin tulos jäi heikoksi, kun Prost jäi neljänneksi ja Lauda keskeytti sähkövikaan. Seuraavaksi ajetussa Yhdysvaltain GP:ssa tulos jäi vieläkin heikommaksi, kun molemmat tallin kuljettajat keskeyttivät kilpailun loppupuolella. Lauda ehti kuitenkin ajaa kilpailun nopeimman kierroksen.
Lauda palautti tallin voittajaksi F1-sarjan palatessa Eurooppaan Britannian GP:ssa. Saksan GP:sta talli saavutti kauden toisen kaksoisvoiton, kun Prost ajoi paalupaikalta voittajaksi, saavuttaen myös nopeimman kierroksen ja Lauda oli toinen. Kotikilpailussaan Itävallan GP:ssa Lauda ajoi voittoon ja saavutti nopeimman kierroksen. Hollannin GP:ssa Prost starttasi kolmannen kerran kauden aikana paalupaikalta ja onnistui myös nyt voittamaan kilpailun. Italian GP:ssa oli jälleen Laudan vuoro voittaa ja hän ajoi jälleen nopeimman kierroksen kilpailussa. Euroopan GP:ssa Prost voitti ja Lauda oli neljäs. Kauden päätöskilpailuun, Portugalin GP:hin, Lauda lähti 3 ja puolen pisteen johdossa toisena olevaan Prostiin. Prost teki kilpailussa kaikkensa ajamalla voittoon, mutta Laudalla riitti mestaruuteen toinen sija.
McLaren voitti lopulta valmistajien MM-sarjan ylivoimaisesti 143,5 pisteellä. Toiseksi sijoittunut Ferrari jäi 86 pisteen päähän.
Eva Robin’s

Eva Robin's, alun perin Roberto Maurizio Coatti (s. 10. joulukuuta 1958 Bologna) on miehenä syntynyt transsukupuolinen näyttelijä. Eräs tunnettu elokuva, jossa hänet on nähty, on Dario Argenton Pelkoa ei voi paeta (Tenebre, 1982).
Stéphane Richelmi

Stéphane Richelmi (s. 17. maaliskuuta 1990 Monte Carlo) on monacolainen moottoriurheilija. Hän on entisen MM-ralli kuljettajan Jean-Pierre Richelmin poika.

Formula Renault

Richelmi aloitti ajouransa Belgian Formula Renault 1.6-sarjassa vuonna 2006 sijoittuen sarjan 12:ksi. Seuraavana vuonna hän siirtyi Eurocup Formula Renault 2.0-sarjaan, jossa ei kuitenkaan päässyt pisteille ja sijoittui 18:nneksi. Richelmi kilpaili samana vuonna kaksi kilpailua Italian Formula Renault-sarjassa. Vuonna 2008 Richelmi kilpaili Formula Renault 2.0 West European Cup-sarjassa, missä hän sai 10 pistettä ja jätti sarjan kesken kauden sijoittuen lopputuloksissa 16:ksi.

Formula 3

Vuonna 2008 Richelmi kilpaili myös Formula 3 Euroseries-sarjassa kuuden kilpailun ajan. Hänen paras sijoituksena oli 18.sija, minkä hän saavuttii ensimmäisessä kilpailussaan Barcelonassa. Vuonna 2009 Richelmi siirtyi kilpailemaan Britannian Formula 3-sarjaan. Hän keräsi neljä pistettä sijoittuen sarjan 19:ksi. Richelmi ajoi samana vuonna myös Italian Formula 3-sarjaa. Siellä hän keräsi 92 pistettä ja sijoittui sarjan kuudenneksi. Kaudella 2010 hän sijoittui saman sarjan toiseksi ottaen neljä voittoa ja yhden paalupaikan.

GP2

Vuonna 2011 Richelmi siirtyi kilpailemaan World Series by Renault-sarjaan, jossa hän sai kuusi pistettä. Samana vuonna Richelmi ajoi Monzassa kaksi kilpailua GP2-sarjassa tuuraten Belgiassa loukkaantunutta maanmiestään Stefano Colettia. Vuonna 2012 Richelmi ajoi täyden kauden GP2-sarjassa jatkaen Trident-tallissa. Hän saavutti yhden palkintosijan ja 25 pistettä sijoittuen sarjan 18:nneksi. Vuonna 2013 Richelmi jatkoi GP2-sarjassa DAMS-tallissa. Hän saavutti yhden paalupaikan ja yhden kakkossijan kauden aikana sijoittuen sarjan kahdeksanneksi. Vuonna 2014 Richelmi jatkoi GP2:ssa samassa tallissa. Hän otti ensimmäisen GP2-voittonsa kotiradallaan Monacon sprinttikilpailussa. Loppupisteissä hän sijoittui sarjan yhdeksänneksi.

Blancpain Sprint Series

Vuodesta 2014 eteenpäin Richelmi on ajanut Blancpain Sprint Series -sarjassa.