google/wiki40b huggingface dataset:
Fukoosi

D-fukoosi

D-fukoosi on luonnossa esiintyvänä fukoosin isomeereista harvinaisempi. Sitä on tavattu glykosidina Keski- ja Etelä-Amerikassa kasvavien kiertokasvien juurakoista. Lisäksi sitä on tavattu muutamista bakteerilajeista kuten Actinobacillus actenomycetemcomitans, Campylobacter jejuni ja Caulobacter crescentus, joissa se on osa polysakkarideja. D-fukoosia voidaan valmistaa kiertokasvien glykosideista hajottamalla ne happoliuoksella. Sitä voidaan valmistaa myös synteettisesti D-galaktoosista korvaamalla hydroksyyliryhmä vetyatomilla. Vesiliuoksissaan D-fukoosi esiintyy pääosin rengasrakenteisena pyranoosina

L-fukoosi

Fukoosia esiintyy rakkolevissä, joissa se muodostaa fukoidaanipolysakkaridin perusrungon. Lisäksi yhdistettä tavataan merisiilten ja sammakkoeläinten munissa ja tragenttikumissa. Nisäkkäillä fukoosia tavataan monissa glykaaneissa. Muun muassa A- ja B-veriryhmien antigeeneissä. L-fukoosi liittyy glykoproteiineihin O- tai N-glykosidisidoksella. Fukoosin sisältävillä glykaaneilla on monia tärkeitä tehtäviä nisäkkäiden elimistössä. Ne muun muassa osallistuvat verensiirtoon, selektiinivälitteiseen adheesioon. L-fukoosia tuotetaan käsittelemällä rakkolevää laimealla suolahapolla ja tämän jälkeen syntyvä tuote puhdistetaan ja fukoosi kiteytetään.

Metabolia

Fukoosiryhmä liitetään glykaaneihin fukosyylitransferaasientsyymien välityksellä GDP-fukoosista, jota muodostuu GDP-mannoosista tai fukoosi-1-fosfaatista. Bakteerit kykenevät entsyymeillään katalysoimaan fukoosin muuntumista fukuloosiksi, joka on ketoheksoosisokeri, kun fukoosi on aldoheksoosi. Nisäkkäät kataboloivat fukoosin eri tavalla. Sikojen maksasolujen sisältävät entsyymit muokkaavat fukoosista maitohappoa.
Nitta Yoshisada

Nitta Yoshisada (jap. 新田義貞, 1301 Kōzuken provinssi – 17. elokuuta 1338 Echizenin provinssi) oli japanilainen soturi ja Nitta-klaanin pää. Hän tuki keisari Go-Daigon valtaannousua ja hänellä oli keskeinen rooli Kamakura-shōgunaatin kaatamisessa. Ashikaga-klaanin Ashikaga Takauji kuitenkin voitti hänet Kamakurassa, minkä jälkeen hän pakeni Go-Daigon kanssa Yoshinovuorelle ja perusti uuden eteläisen hovin vastustamaan Takaujin Kiotoon asettamaa keisaria. Tämä ajanjakso tunnetaan Nanboku-chō-kautena.

Elämä

Ashikaga Takaujin pitkäaikaisena vihollisena Nitta Yoshisadaa on usein syytetty Japanin hovin jakautuneisuudesta eteläiseen ja pohjoiseen haaraan, sillä hän taisteli Ashikaga-klaania vastaan eteläisen hovin perustaneen keisari Go-Daigon puolesta. Klaanien välinen kilpailu johtui pääosin siitä, että Ashikagat olivat Nitta-klaanin yläpuolella, vaikka he olivat saaneet alkunsa nuoremmasta esi-isästä. Koska Nittojen esi-isät eivät taistelleet Minamoto-klaanin serkkujensa rinnalla Genpei-sodassa, heille ei annettu arvoa tai valtaa Kamakurassa.
Vuonna 1331, kun Ashikaga-shōgunaatti oli määrännyt Nittan liittymään armeijaan Chihayan linnoituksella, hän sai viestit prinssi Morinagalta ja keisari Go-Daigolta kehottaen häntä hyökkäämään Hōjō-klaania vastaan. Hän jätti asemansa ja palasi kotialueelleen Kōzuken provinssiin, jossa hän kokosi avukseen muita Minamoto-klaanin jälkeläisiä ja vasalleja. Hän aloitti marssin Kamakuraan, saavuttaen sen ulkopuolella joitakin voittoja ja jahdaten Hōjō-klaanin puolustajia kaupunkia kohti.
Kamakuraa ympäröivät kalliot kolmelta puolelta, joten hyökkääminen kaupunkiin oli vaikeaa. Nitta käytti hyväkseen laskuvettä ja siirsi joukkonsa kaupunkia kohti etelästä rantojen kautta. Taiheikin mukaan Nitta heitti miekkansa aaltoihin ja rukoili Amaterasua, joka jakoi vedet hänen puolestaan. Kaupunki vallattiin ja Hōjō-klaanilta riistettiin sen vaikutusvalta.
Kamakuran ja Hōjō-klaanin kukistumisen jälkeen Nitta nimitettiin Echigon provinssin kuvernööriksi ja Hariman sekä Kōzuken provinssien varakuvernööriksi, kun Go-Daigo jakoi uudelleen Hōjō-klaanin maita. Lisäksi hän kosi Go-Daigon sihteeriä Kōtō-Naishia, jonka kanssa hän meni naimisiin keisarin välityksen avulla.
Seuraavina vuosina Nittan kilpailu Ashikaga Takaujia (ja hänen veljeänsä Ashikaga Tadayoshia) vastaan kärjistyi, kun Ashikagat suunnittelivat kapinaa ja vaativat Nitta Yoshisadan tuhoamista. He kävivät lukuisia taisteluita, joista useat tapahtuivat Kiotossa ja sen ympäristössä samoilla paikoilla kuin Genpei-sodan kuuluisat taistelut. Nitta kukistettiin, mutta hän pysyi piikkinä Takaujin rinnassa kuolemaansa saakka vuonna 1338.
Nittan kuolema oli yhtä huomattava kuin hänen elämänsä. Turnbull (2003) kirjoittaa, että Nitta oli taistelemassa Kuromarun piirityksessä Hosokawa Akiujia, Takaujin liittolaista vastaan, kun nuolet kaatoivat hänen hevosensa. Nitta jäi loukkuun kuolleen hevosen alle ja oli siten helppo kohde jousiampujille. Viimeisenä tekonaan Nitta veti esiin lyhyen miekkansa ja leikkasi irti oman päänsä. Joidenkin hänen kanssaan taistelleiden samuraiden on sanottu tehneen seppukun uskollisuudenosoituksena.
Dave Evans

Dave Evans (s. 20. heinäkuuta 1953 Carmarthen, Wales, Britannia) on australialaisyhtye AC/DC:n alkuperäinen laulaja. Hän syntyi Walesissa, mutta muutti perheensä kanssa Australiaan jo lapsena. Hän liittyi AC/DC:hen vuonna 1973, ja kuului siihen muutamia kuukausia ennen kuin Bon Scott korvasi hänet syyskuussa 1974. Evansin aikana yhtye levytti yhden singlen "Can I Sit Next To You, Girl?" / "Rocking in the Parlour".
Chris Kaman

Christopher Zane "Chris" Kaman (s. 28. huhtikuuta 1982 Grand Rapids, Michigan) on yhdysvaltalaissyntyinen, nykyisin Saksaa edustava koripalloilija. Hän pelaa tällä hetkellä NBA-liigan Los Angeles Lakersissä. Hänen aiempia ammattilaisseurojaan ovat Los Angeles Clippers, New Orleans Hornets sekä Dallas Mavericks.
Ennen ammattilaisuraansa Kaman pelasi Keski-Michiganin yliopiston joukkueessa vuosina 2000–2003. Hän oli vuoden 2003 NBA:n varaustilaisuuden kuudes varaus.

Maajoukkueura

Kaksoiskansalaisuuden omaava Kaman edustaa maajoukkuetasolla isoisovanhempiensa kotimaata Saksaa. Hän sai Saksan kansalaisuuden vuonna 2008, ja teki maajoukkuedebyyttinsä Pekingin olympialaisten karsintaturnauksessa.
Bulgarianajokoira

Ulkonäkö

Bulgarianajokoira on keskikokoinen ajokoira. Sillä on vahva, harmoninen, elegantti ja suorakaiteen muotoinen runko. Väritys on black & tan eli musta ruosteenruskein merkein. Urosten säkäkorkeus on 54–58 cm (keskiarvo 56 cm) ja narttujen 50–54 cm (keskiarvo 52 cm). Urosten paino vaihtelee 23–25 kg välillä (keskiarvo 24 kg) ja narttujen 18–22 kg välillä (keskiarvo 22 kg).

Alkuperä

Ei tiedetä kuinka bulgarianajokoira tuli Bulgariaan tai mikä sen alkuperä on. Jotkut lähteet uskovat Balkanilla asuneiden illyrialaisten, traakialaisten, kelttien ja kreikkalaisten käyttäneen samanlaisia ajokoiria metsästykseen. Toiset taas väittävät kaikkien niemimaan koirien tulleen Aasiasta. Rotu jalostettiin ensisijaisesti suurriistan, kuten villisian, metsästykseen, mutta sillä voidaan ajaa myös mm. jäniksiä ja petoeläimiä. Se esiteltiin ensi kerran Maailman metsästysmessuilla vuonna 1981 Plovdivissa.
Kerttu Hemmi

Kerttu Maria Hemmi (o. s. Suorsa, 30. lokakuuta 1919 Säräisniemi – 25. heinäkuuta 1983 Oulu) oli suomalainen terveydenhuoltoneuvos ja kansanedustaja. Hemmi teki Oulun seudulla pitkän uran terveydenhoitajana. Hän oli Liberaalisen Kansanpuolueen kansanedustajana 1970-1979.
Kerttu Hemmi syntyi maanviljelijäperheeseen. Hänen vanhempansa olivat Nestori Suorsa ja Matilda Kalaoja. Sairaanhoitajaksi Hemmi valmistui vuonna 1943 ja terveyssisareksi 1953. Hän meni naimisiin Johannes Hemmin kanssa 1943. Työura alkoi Oulun lääninsairaalassa ja jatkui Muhoksen kunnan terveyssisarena. Tässä toimessa hän oli myöhemmin Oulujoella ja Oulussa aina vuoteen 1979. Terveydenhuoltoneuvoksen arvon Hemmi sai 1978.
Hemmillä oli kansanedustajuuden lisäksi lukuisia luottamustoimia. Hän oli Oulun kaupunginvaltuutettu ja Oulun yliopistollisen keskussairaalan liittohallituksen jäsen. Valtakunnallisesti hän toimi muun muassa Kehitysaluerahaston hallintoneuvostossa, Suomen terveydenhoitajaliiton puheenjohtajana ja puolueensa puoluehallituksen jäsenenä. Hemmi kuului myös Suomi–DDR-Seuran johtokuntaan.
HMS Conqueror (1801)

Valmistus

Sir John Henslow'n suunnitelma uudesta aluksesta hyväksyttiin 10. kesäkuuta 1795. Suunnitelmien mukainen alus tilattiin 30. huhtikuuta 1795 Joseph Grahamilta Harwichista. Sen köli laskettiin lokakuussa ja alus laskettiin vesille 23. marraskuuta 1801. Alus valmistui 8. toukokuuta 1803 Plymouthissa. Sen valmistus- ja varustamiskustannukset eivät ole tiedossa.
Aluksen aseistuksena oli alemmalle kannelle asennetut 28 kappaletta 32 naulan ja ylemmälle tykkikannelle asennetut kolmekymmentä 18 naulan tykkiä. Näiden lisäksi oli puolikannella neljä 18 naulan tykkiä ja kymmenen 32 naulan karronadia. Keulakannelle oli asennettu kaksi 18 naulan tykkiä ja kaksi 32 naulan karronadia sekä peräkannelle kuusi 18 naulan tykkiä.

Palvelus

Alus otettiin palvelukseen maaliskuussa 1803 päällikkönään Sir Thomas Louis. Aluksen päälliköksi tuli toukokuussa 1804 Israel Pellew ja se palveli Kanaalin laivastossa. Vuonna 1805 alus oli Välimerellä, josta se seurasi ranskalais-espanjalaista laivastoa Länsi-Intiaan. Alus osallistui 21. lokakuuta Trafalgarin taisteluun, missä sen miehistöstä sai surmansa kolme ja haavoittui yhdeksän. Alus kuitenkin valtasi Villeneuven lippulaivan Bucentauren.
Alus poistettiin palveluksesta lokakuussa 1820 Chathamissa ja sen romuttaminen alkoi heinäkuussa 1822. Romuttaminen saatiin päätökseen 2. elokuuta.
Buddy Ryan

James David "Buddy" Ryan (17. helmikuuta 1931 – 28. kesäkuuta 2016) oli yhdyvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja. Hän valmensi 26 vuotta NFL-liigassa, Philadelphia Eaglesin ja Arizona Cardinals päävalmentajana sekä Chicago Bearsin ja Houston Oilersin puolustuksen koordinaattorina. Ryan voitti Super Bowlin vuosina 1969 ja 1985.
Ryan oli lahjakas puolustuksen valmentaja ja hänet muistetaan etenkin kehittämästään 46-puolustuksesta, jolla Bears oli ylivoimainen 1980-luvun puolivälissä.

Valmennusura

Ryanin ensimmäinen työ valmentajana alkoi vuonna 1961 Buffalon yliopistossa. Hänestä tuli New York Jetsin apuvalmentaja kaudelle 1968 ja kyseisenä kautena Jets voitti Super Bowl III:n. Ryan siirtyi apuvalmentajaksi Minnesota Vikingsiin kaudeksi 1975, josta hän kahden kauden jälkeen sai paikan puolustuksen koordinaattorina Chicago Bearsissa. Chicagossa hän tuli tunnetuksi poikkeuksellista ja aggressiivista puolustuksen kuvioista, joilla pyrittiin häiritsemään vastustajan pelinrakentajaa mahdollisimman paljon. Niin sanottu 46-puolustus toi Bearsille voiton Super Bowl XX:stä, ja Ryanin oppeja alettiin soveltaa NFL:ssä laajalti.
Ryan sai ensimmäisen paikkansa päävalmentajana mestaruuden jälkeen Philadelphia Eaglesissa kaudella 1986. Ryan valmensi Eaglesia seitsemän vuotta edeten kolmesti pudotuspeleihin, mutta hän ei voittanut ainuttakaan pudotuspeliottelua. Ryan erotettiin päävalmentajan tehtävistä kauden 1990 päätteeksi, minkä jälkeen hän piti kolmen vuoden tauon valmentamisesta. Hän palasi puolustuksen koordinaattoriksi Houston Oilersiin kaudella 1993. Seuraavaksi kaudeksi Arizona Cardinals palkkasi hänet päävalmentajakseen. Ryan valmensi Cardinalsia kaksi vuotta, ja sai potkut huonon menestyksen vuoksi. Potkujen jälkeen Ryan jäi eläkkelle.

Yksityiselämä

Ryan oli Korean sodan veteraani. Hänellä oli kolme lasta: Rex, Rob ja Jim.
Göran Schildt

Göran Gustaf Ernst Schildt (11. maaliskuuta 1917 Helsinki – 24. maaliskuuta 2009 Tammisaari) oli suomenruotsalainen kirjailija ja taidehistorijoitsija. Hän oli kirjailija Runar Schildtin poika.
Schildt tunnetaan ehkä parhaiten matkakuvauksistaan Daphne-purjeveneellään Välimerellä tekemistä matkoista. Päätös lähteä purjehtimaan syntyi Schildtin jouduttua viettämään puoli vuotta sairaalassa hänen haavoituttuaan talvisodassa. Arkkitehti Alvar Aalto oli yksi Daphnella käyneistä vieraista, ja heidän pitkä ystävyytensä oli perustana Schildtin pääteokselle, Aallon elämäkerralle Valkoinen pöytä.

Elämänvaiheet

Schildt kävi koulua Lärkanin lukiossa Helsingissä. Hän valmistui filosofian tohtoriksi. Schildt opiskeli myös Sorbonnen yliopistossa Pariisissa. 1945 hän muutti Ruotsiin ja työskenteli Svenska Dagbladetin toimituksessa 1951–1990. 
Schildt asui vuoroin Suomen Tammisaaressa ja Kreikan Leroksessa. Hänelle tarjottiin taidehistorian professuuria Helsingin yliopistosta, mutta hän päätti jatkaa kirjailijanuraansa.
Göran Schildtin ensimmäinen puoliso vuosina 1941–1964 oli lasitaiteilija Mona Morales (1908–1999) ja toinen puoliso vuodesta 1966 Christine o.s. Werthmann (1940–).
Swift-roottori

Swift-roottori on vaaka-akselinen tuuliturbiini (engl. HAWT, horisontal-axis wind turbine), jonka on kehittänyt skotlantilainen Renewable Devices Swift Turbines Ltd. -yhtiö vuonna 2004. Roottori on kehitetty pienvoimaloihin, ja se voidaan asentaa myös rakennuksen katolle.
Roottorin ääni ja värähtely on pyritty saamaan minimiinsä, jotta asennus kiinni rakennuksiin ei aiheuttaisi ongelmia. Ruiskuvalutekniikalla toteutetun roottorin rakenne on poikkeuksellinen: viiden erikoismuotoillun siipilavan kärjet yhdistää pyöreä kehälapa. Ratkaisu vähentää lapojen kärjissä syntyviä pyörteitä ja vähentää näin resonansseja ja melua. Samaten resonansseja vähentää laparakenteen parantunut jäykkyys. Voimansiirto on suoravälitteinen ilman vaihteistoa, mikä vähentää syntyvää ääntä. Roottorin aiheuttama melu on alle 35 dB kaikilla tuulennopeuksilla.
Swift-turbiineja valmistetaan vain yhdessä koossa, kehäsiiven läpimitaltaan noin 2,2 metristä mallia. Roottorista saatava teho on 14 m/s tuulella 1,5 kW.
Pelko ja rakkaus

Listasijoitukset ja myyntiluvut

Albumi nousi Suomen virallisen listan kärkeen heti ilmestymisviikollaan ja pysyi listalla viidentoista viikon ajan. Levy saavutti platinarajan puolessatoista viikossa ja yhteensä sitä on myyty lähes 23 000 kappaletta.

Konserttikiertue

Yö järjesti myös Pelko ja rakkaus -nimisen konserttikiertueen, joka käsitti yhteensä 31 esiintymistä eri puolilla Suomea sekä myös yhden konsertin Tallinnassa. Se alkoi 4. Lokakuuta 2012 Rovaniemeltä ja päättyi 16. Joulukuuta Tampereelle. Konsertit olivat edellisvuoden 30-vuotisjuhlakiertueesta poiketen huomattavasti pelkistetympiä, vaikka niissä käytettiinkin paljon erilaisia valoja, kuvia ja animaatioita. Yö esiintyi puoliakustisesti ja lähes kolmen tunnin mittaisissä konserteissa oli myös väliaika. Uusien kappaleiden lisäksi kuultiin vanhempaa materiaalia sekä harvinaisempia kappaleita yhtyeen uran varrelta.
Shivaji

Chhatrapati Shivaji Maharaj Bhosle (marathiksi शिवाजी भोसले; 19. helmikuuta 1630 – 3. huhtikuuta 1680) (marathiksi छत्रपती शिवाजी महाराज) oli intialainen hallitsija, joka perusti Maratin valtakunnan. Shivajin syntymän aikoihin suurmogulit halitsivat Intian pohjoisosaa, Bijapurin ja Golkondan sulttaanit sen eteläosaa.
Maratin valtakunta taisteli Shivajin johdolla Suurmogulien valtakuntaa vastaan vuosia ja sai vähitellen haltuunsa osia Suurmogulien valtakunnasta. Shivaji sai Chhatrapati-arvonimen 1674. Hän on edelleen kansallissankari etenkin Maharashtran osavaltiossa.
Tummaripsimonni

Ulkonäkö ja koko

Tummaripsimonnin pohjaväri on ruskea. Kalan selkäpuolella on pilkkuja. Myös evät ovat pilkulliset. Silmä on suhteessa suuri ja kuono lyhyt. Suu on kaksi kertaa niin pitkä kuin leveä. Tummaripsimonni jää noin 13 cm pituiseksi, eli pienemmäksi kuin monet muut saman suvun kalat.
 
Naaras on jonkun verran pulleampi kuin koiras, mutta sukupuolten erottaminen toisistaan on vaikeaa edes sukupuolielinten muodon avulla näin pienillä kaloilla.

Elinympäristö

Tummaripsimonnit elävät Nigeriassa, Niger- ja Cross-jokien vesistöissä.

Käyttäytyminen

Tummaripsimonnit ovat varsin kaikkiruokaisia.  Niiden kanssa yhdessä ei voi pitää kovin pieniä kaloja, joita tummaripsimonni kohtelisi ravintoeläiminä. Aikuistuessaan kalasta tulee jonkun verran reviiritietoinen, se voi ärhennellä lähinnä muille ripsimonneille. Se ei ole yhtä aggressiivinen kuin monet muut ripsimonnit, ja samassa akvaariossa voi yleensä pitää muutamia yksilöitä, kunhan jokaiselleon tarjolla oma kotikolo tai muu suojapaikka.
Bill Skate

Sir Bill Skate (oikealta nimeltään William Jack Skate, 26. syyskuuta 1953 – 3. tammikuuta 2006) oli papuauusiguinealainen poliitikko. Hän toimi Papua-Uuden-Guinean pääministerinä vuosina 1997–1999. Skate lyötiin ritariksi tammikuussa 2005. Saman vuoden joulukuussa hän kärsi aivohalvauksen, johon hän kuoli brisbanelaisessa sairaalassa 3. tammikuuta 2006.
Teepallo

Teepallo on teen valmistuksessa käytetty keittiöväline. Tavallisesti teepallo on pallon tai kananmunan muotoinen, joko rei'itetystä metallista tai metalliverkosta valmistettu astia, joka aukeaa keskeltä kahdeksi osaksi.

Teepallon käyttö

Avattuun teepalloon laitetaan teenlehtiä, jonka jälkeen astia suljetaan ja asetetaan astiaan, jossa teen valmistus tapahtuu. Astiaan kaadetaan teelaadulle sopivan asteista kuumaa vettä tai teepallo upotetaan veteen. Teetä haudutetaan muutama minuutti teelaadusta sekä omista mieltymyksistä riippuen.
Green Naugahyde

Tausta

Levyn rumpali Jay Lane oli soittanut lyhyen aikaa Claypoolin ja kitaristi Todd Huthin kanssa vuonna 1988 perustetussa Sausage-nimisessä yhtyeessä ennen Primusta. Myöhemmin Lane on soittanut monissa Claypoolin soolotuotannoissa. Vuonna 2010 Lane aloitti tekemään kiertueita Primuksen rumpalina, sillä aikaisempaa rumpalia Tim ”Herb” Alexanderiaia ei enää kiinnostanut paljoa. Kiertueiden aikana Primus kehitteli uutta materiaalia, jonka takia Primus aloitti levyttämään uutta albumia.
Huhtikuussa yhtye kertoi useassa lehdistötilaisuudessa levyn olevan valmis ja julkaisevansa lisää tietoa toukokuussa. Toukokuussa yhtye ilmoitti tähtäävänsä kesäkuuhun, mutta siirtäisivät levyä huhtikuulle kesälomien takia. Huhtikuussa yhtye ilmoitti julkaisevansa albumin syyskuussa.
Elokuun 17. päivänä yhtye julkaisi kotisivuillaan kappaleen ”Tragedy's a' Comin’”, ja syyskuun ensimmäisenä Rolling Stonen sivut julkaisivat ”HOINFODAMANin”. Syyskuun 7.–12. päivänä TV-sarja South Park julkaisi Facebook-sivullaan koko levyn kaikille, jotka ”tykkäsivät” heidän Facebook-sivustaan.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 21.
Luvian Mieskuoro

Luvian Mieskuoro on noin 40 laulajan ryhmä. Kuoroa johtaa Sanna Kuusisto. Luvian Mieskuoro on perustettu vuonna 1948. Sitä edelsi Luvian Merisuojeluskunnan mieskuoro. Luvian Mieskuoro on julkaissut On merellä suurella ihanaa -nimisen CD-levyn vuonna 2003.
Vasil Kolarov

Vasil Petrov Kolarov (bulg. Васил Петров Коларов, 16. heinäkuuta 1877 – 23. tammikuuta 1950) oli bulgarialainen kommunistipoliitikko, maan ensimmäinen väliaikainen tasavaltalainen valtionpäämies.
Kolarov syntyi Šumenissa. Hän liittyi Bulgarian työväen sosiaalidemokraattiseen puolueeseen 1890-luvulla ja vuoteen 1905 mennessä sen "kapeaan" (vallankumoukselliseen) siipeen. Hänet valittiin parlamenttiin 1913, 1919, 1920 ja 1923. Tuolloin Kolarov kuului puolueen johtoon ja toimi aktiivisesti Kominternissä. Vuonna 1923 hän johti Georgi Dimitrovin kanssa kapinaa, joka epäonnistui ja Kolarov pakeni Neuvostoliittoon, jossa hän eli parikymmentä vuotta.
Kolarov palasi Bulgariaan toisen maailmansodan lopussa Puna-armeijan mukana ja hänet valittiin uudelleen parlamenttiin. Hänet valittiin myös 1946 ja hänestä tuli Bulgarian väliaikainen presidentti aina joulukuuhun 1947 asti. Tuon jälkeen hänestä tuli Dimitrovin hallituksen ulkoministeri. Kun Dimitrov kuoli 1949, Kolarov valittiin pääministeriksi. Hän ei esiintynyt julkisuudessa ja kuoli muutaman kuukauden kuluttua.
Félix del Blanco Prieto

Félix del Blanco Prieto (s. 15. kesäkuuta 1937) on espanjalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hän sai pappisvihkimyksensä 27. toukokuuta 1961, ja hänet nimitettiin Vannidan titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi pro-nuntiukseksi São Tomé e Príncipelle ja apostoliseksi delegaatiksi Angolaan 31. toukokuuta 1991. Hänet konsekroi piispaksi 6. heinäkuuta Agostino Casaroli, jota avustivat Angel Suquía Goicoechea ja Antonio Vilaplana Molina.
Del Blanco Prieto sai 4. toukokuuta 1996 nimityksen apostoliseksi nuntiukseksi Kameruniin ja 28. kesäkuuta lisäksi Päiväntasaajan Guineaan. 5. kesäkuuta 2003 hänet nimitettiin apostoliseksi nuntiukseksi Maltalle, ja 24. kesäkuuta hän sai tämän lisäksi vastaavan nimityksen Libyaan.
28. heinäkuuta 2007 del Blanco Prieto sai uuden nimityksen Eleemosynaria Apostolican almujenjakajaksi.
Kaarlo Engelvuori

Kaarlo Gabriel Engelberg, myöhemmin Engelvuori (24. heinäkuuta 1889 Valtimo – 5. maaliskuuta 1952) oli suomalainen jääkärieläinlääkintäeverstiluutnantti ja eläinlääketieteen tohtori. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Eliel Engelberg ja Kristina Montin. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1918 Louise Margareta Schmidtin kanssa.

Opinnot

Hän kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin maanviljelyslyseosta vuonna 1911 ja liittyi Karjalaiseen osakuntaan. Hän jatkoi opintojaan 1911-1916 Dresdenin eläinlääketieteellisessä korkeakoulussa vuosina 1911–1916 ja suoritti eläinlääkäritutkinnon vuonna 1916. Hänet vihittiin eläinlääketieteen tohtoriksi Leipzigin yliopistossa vuonna 1917. Hän osallistui heinäkuussa 1918 eläinlääkintäupseerikursseille Helsingissä. Hän on tehnyt useita opintomatkoja ulkomaille.

Jääkäriaika

Engelvuori liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 7. kesäkuuta 1916, josta hänet komennettiin apulaiseläinlääkäriksi Lockstedtin leirillä sijaitsevan hevossairaalan kirurgiseen osastoon. Hänet siirrettiin 1. toukokuuta 1917 Saksan itärintamalle saksalaiseen jalkaväkidivisioona n:o 205:een ja määrättiin eläinlääkärinä hoitamaan hevossairaala n:o 305:n kirurgista osastoa. Engelvuori sai noin viikkoa ennen Riian valloitusta syyskuussa 1917 määräyksen järjestää ns. lentävän hevossairaalan, jonka päällikkönä hän osallistui Latvian ja Viron valtauksiin. Hän erosi Saksan armeijasta 1. huhtikuuta 1918.

Palvelus armeijassa

Suomeen hän palasi sisällissodan jälkeen 27. kesäkuuta 1918 ja astui Suomen armeijan palvelukseen eläinlääkintämajurina 13. elokuuta 1918 ja toimi Vuoristoprikaatin (myöh. Jääkäriprikaati) eläinlääkärinä, mistä tehtävästä hän erosi 31. elokuuta 1921.

Armeija palveluksen jälkeinen aika

Engelvuori hoiti Vaasan piirieläinlääkärin vuosina 1921 ja 1923 ja Vaasan kaupungin eläinlääkärin ja lihantarkastajan virkaa vuosina 1923 ja 1926. Hän toiminut yksityisenä eläinlääkärinä Vaasassa vuosina 1918–1928 ja 1930–1931. Haapaveden piirieläinlääkärinä hän toimi 1. heinäkuuta 1931 lähtien ja 1. lokakuuta 1935 alkaen Tammelan piirieläinlääkärinä aina vuoteen 1939 asti.
Nivalan konikapina sai alkunsa kesäkuussa 1932 kun Haapaveden piirieläinlääkärinä toiminut Engelvuori (silloin vielä Engelberg) määräsi nivalalaisen pienviljelijän Sigfrid Ruuttusen Hilppa-tamman lopetettavaksi näivetystaudin vuoksi.

Talvi- ja jatkosota

Talvisotaan hän osallistui eläinlääkärinä ensin 9. divisioonassa ja myöhemmin Lapin ryhmä 39:ssä sekä 14. divisioonassa. Jatkosotaan hän osallistui niin ikään eläinlääkärinä 5. divisioonassa vuosina 1941–1942 ja Ratsukoulussa vuodet 1942–1944 ja loppusodan Hevosvarikko 1:ssä. Sotien jälkeen hän palasi Tammelan piirieläinlääkäriksi. Hänet on haudattu Forssaan.