Neoliittinen Lähi-itä

Neoliittinen Lähi-itä noin 10000-6000 kalenterivuotta eaa. oli maanviljelyn ja karjanhoidon synnyn ja vakiintumisen aikaa Lähi-idässä.
Ihmiset asettuivat laajalti asumaan paikoilleen. Maanviljely ja karjanhoito alkoivat esikeraamisella
ajalla, jolloin ei ollut saviastioita. Tältä ajalta ovat mm Jeriko ja Göbekli Tepe. Saviastiat keksittiin noin 7100 eaa.  Pian alkoi Lähi-idän kuparikausi, jolloin
alkoi kehitys kohti sivilisaatiota.

Lähi-idän neoliittinen kausi

Neoliittinen  käsittää Lähi-idän esihistoriassa ajan, jolloin oli kivikauden loppupuoleen kuulunut neoliittinen kausi. Ihmiset alkoivat viljellä maata Lähi-idässä joskus 11000-8500 eaa. seuduilla, missä kasvoi villejä viljalajien edeltäjiä. Näin alkoi neoliittinen kausi. Ennen viljelyä ihmiset keräilivät  villikasvien siemeniä ja tekivät niistä jauhoja. Jääkauden lopuilla tapahtui Lähi-idässäkin suuria ilmastonmuutoksia, jotka hävittivät suurriistan ja loivat edellytykset maanviljelylle. Riistaeläinten niukkuus ja suuritähkäisten lajien ilmestyminen teki maanviljelystä kannattavaa. Viljaa alettiin ensiksi viljellä joko sateisilla vuorten rinteillä tai jokien kastelemissa keitaissa. Joka tapauksessa sadetusviljelyyn siirryttiin melko pian, ja maanviljely levisi sen ansiosta laajalle.
Pian viljelyn keksimisen jälkeen alettiin pitää lampaita ja vuohia kotieläiminä. Sika ja nauta kesytettiin myöhemmin. Viljan viljelyyn siirtyminen oli monilla alueilla hidasta ja metsästys ja kalastus säilyivät pitkään merkittävinä varsinkin monilla metsäisillä alueilla. Maanviljely ja karjanhoito kiihdyttivät viljelyalueiden väestönkasvua. Tämä johtui siitä, että viljely mahdollisti metsästyksen verrattuna huomattavasti suurempien väestömäärien elämisen. Vakiintumisensa jälkeen viljely alkoi levitä Lähi-idästä itään Iranin suuntaan sekä länteen Eurooppaan. Maanviljelyn leviämistä edisti ehkä jo noin 10000-9000 eaa. alkanut merenkulku. Väestönkasvu näkyi muun muassa terätyökalujen tekoon käytetyn obsidiaanin kaupan laajenemisena.
Viimeistään maanviljelyn alkuvaiheessa ihmiset alkoivat asettua asumaan paikalleen ja rakentaa kestäviä neliömäisiä taloja. Noin 8700 eaa. Lähi-itään saapui tai siellä keksittiin saviastioiden eli keramiikan tekotaito. Saviastiat helpottivat viljan varastointia tuholaisia vastaan.
Noin 6500-6000 eaa. monien Lähi-idän viljelykylien asukasmäärät laskivat, joko muuttojen tai kuivuuden aiheuttaman nälän takia. Joskus 6000-5000 eaa. alettiin peltoja kastella laajassa mitassa kaivamalla kastelukanavia. Tämä johti varsinaisen kiinteän asutuksen ja todella suurien kylien syntyyn. Neoliittinen kausi päättyi Lähi-idässä kuparikauden eli kalkoliittisen kauden alkuun noin 5000-4000 eaa. Tällä kuparikaudella Lähi-itä kehittyi kohti kaupungistumista ja sivilisaatiota, jonka merkkinä pidetään kirjoitustaidon keksimistä Mesopotamiassa hieman ennen 3000 eaa. Maanviljely mahdollisti ihmisten sadon verottamisen ja osaltaan epätasa-arvoisen yhteiskunnan synnyn.

Varhaisin karjanhoito

Karjanhoito alkoi välillä 9000-7000 eaa., kun vuohi ja lammas otettiin kotieläimiksi. 
Ihmiset kesyttivät noin 8500 eaa. lampaan ehkä Iranin vuorilla. Tällöin elettiin esikeraamista neoliittista B-kautta. Sika ja vuohi kesytettiin hieman myöhemmin. Ei osata tarkkaan sanoa, missä ja milloin vuohi kesytettiin. Vuohia saattoi olla kotieläimenä jo Turkissa Eufratin yläjuoksun laaksossa sijaitsevassa Nevali Çorissa 9000 eaa. ja Lounais-Iranin Zagros-vuorilla Ganj Darehissa 8000 eaa. Varhaisia vuohia saatettiin pitää Pakistanissa Mehrgarhissa 7000 eaa. ja Keski-Anatoliassa tai Etelä-Levantissa. Vuohen pitämiseen karjana näyttää viittaavan myös löydöt Turkin Cayönüstä 8500-8000 eaa., Syyrian Tell Abu Hureyrasta 8000-7400 eaa., Israelin Jerikosta 7500 eaa. ja Jordanian Ain Ghazalasta 7600-7500 eaa.
Noin 8000–6500 eaa. metsästys oli karjanhoitoa yleisempää.

Varhaisin keramiikka

Saviastioiden tekotaito lienee opittu Itä-Turkissa noin 8500 eaa. Göbekli Tepessä, mutta taito yleistyi Lähi-idässä vasta 7800 eaa. Tiiviit saviastiat helpottivat viljan varastointia suojaan tuholaisilta. Noin 9000 eaa. esiintyi jo kylmätaottuja kupariesineitä, mutta ne olivat hyvin harvinaisia.
Savisia laskurahoja, joita käytettiin kaupanteossa, on löydetty jo vuodelta 8500 eaa. Kauppa laajeni tasaisesti vuosina 9000–6000 eaa. eli aikana, jolloin maanviljely valtasi alaa. Maanviljelyn keksimisen aikoihin Lähi-idän väestö kasvoi löytöpaikoista päätellen huomattavasti.
Ensimmäinen todella hyvin dokumentoitu maanviljelykylä oli Jarmon kylä Irakissa Iranin rajan läheisillä vuorilla. 1950-luvulle asti kuviteltiin, että maanviljely olisi alkanut keitaissa. Mutta kaivauksissa kävi ilmi, että maanviljely elätti Jarmon kylää 7000 - 5800 eaa. Kylän suora ajoitus on epätarkka, niin kuin monien muidenkin Lähi-idän kylien. Tässä kylässä oli 20-25 taloa ja 100-150 asukasta.

Kauppa ja sinetit

Noin 6500 eaa. käytiin laajaa kauppaa kiinteiden kylien välillä Lähi-idässä. Sinettejä alettiin valmistaa Kaakkois-Anatoliassa, Levantissa ja Pohjois-Mesopotamiassa noin 6500-6000 eaa. myöhäisneoliittisella ajalla. Sinetin jälki jäi pyöreään savipalaan, ilmeisesti kyse oli jonkinlaisesta kuittauksesta. ja hieman myöhemmin ovia, mikä viittaa yksityisomistuksen vahvaan merkitykseen. Varhaisimmat sinetit on löydetty Halaf-kauden Sabi Abyadista ja Tell Arpatsijahista. Maanviljelyn leviämistä edisti purjehdustaito, joka tunnettiin ehkä jo 10000 eaa., ehkä aiemmin. Esimerkiksi Pohjois-Levantin muinaiset satamat ovat nyt veden alla, koska silloin meren pinta oli matalammalla.

Neoliittisen kauden väestönkasvu

Väestö kasvoi Lähi-idässä nopeasti neoliittisella kaudella. On arvioitu, että  8000 eaa. Lähi-idässä asui noin 10000 ihmistä. 4000 eaa. asui jo 3,2 miljoonaa ihmistä. Silloin väestö olisi 320-kertaistunut.  Toisten mukaan Lähi-idässä asui 10000 eaa.  200000 ihmistä, ja 8000 eaa. 5 miljoonaa ihmistä. Tämän jälkeen väestö kasvoi hitaammin, niin että se oli noin 2000 eaa. 10 miljoonaa. Viljely mahdollistaa pinta-alayksikköä kohden huomattavan suuren väestömäärän elämisen, nimenomaan kasteluviljely tuottaa tiheää asutusta.