google/wiki40b huggingface dataset:
Suur-Merijoen lento-onnettomuus 1935

Suur-Merijoen lento-onnettomuus tapahtui 30. heinäkuuta 1935 Viipurin lähellä Suur-Merijoella kun kaksi Suomen ilmavoimien Junkers K 43-konetta törmäsi ilmassa yhteen ryhmälentoharjoitusten aikana ja syöksyi maahan. Onnettomuudessa kuoli viisi lentäjää ja kaksi pelastui laskuvarjoilla.
Iltapäivällä kello 16 aikaan pidettyjen 23 koneen ryhmälentoharjoitusten aikana kaksi Lentoasema 6:n konetta JU 123 ja JU 125 törmäsi yhteen 300 metrin korkeudessa jouduttuaan toisten koneiden potkurivirtoihin. Koneet putosivat maahan ja syttyivät palamaan. Kaikkien lentäjien laskuvarjot eivät ehtineet avautua ennen maahantuloa ja lisäksi JU 123:n kaksi lentäjää takertui koneeseen. Onnettomuudessa saivat surmansa JU 123:n varaohjaaja vääpeli Tarmo Heikki Tanner (s. 1907) ja konekivääriampuja kersantti Toivo Nikodemus Mäkinen (s. 1909) sekä JU 125:n päällikkö vänrikki Onni Aleksanteri Suutarinen (s. 1909), ohjaaja, vääpeli Aarne Into Heinonen (s. 1907) ja vara-ohjaaja kersantti Pertti Ahti Koskinen (s. 1910). JU 123:n päällikkö luutnantti Otto Olavi Lumiala ja ohjaaja, vääpeli Jalmari Reinhold Taulu pelastuivat laskuvarjoilla.
Koneet olivat onnettomuuden sattuessa harjoittelemassa 3. elokuuta 1935 Suur-Merijoella pidettyä Suomen ilmavoimien suurta lentonäytöstä varten. Näytös oli Suomen ilmavoimien ensimmäinen oma lentonäytös, siihen asti lentonäytöksiä olivat järjestäneet useimmiten Ilmailuklubi ja Suomen Ilmapuolustusliitto. Lentonäytöstä selostettiin myös Yleisradiossa ja selostajina toimivat Suomen ensimmäinen naislentäjä Vuokko Knuutila-Arni, diplomi-insinööri Paavo Arni, taiteilija Alexis af Enehjelm ja luutnantti A. Halttu.
Poliittinen historia

Poliittinen historia on tieteenala, joka voi käsitellä esimerkiksi poliittista päätöksentekoa, valtarakenteita, poliittisia ideologioita ja valtiollista päätöksentekoa. Sillä on yhteisiä tutkimusalueita aatehistorian, sosiaalihistorian, taloushistorian ja sotahistorian kanssa. Muihin historia-aineisiin verrattuna poliittisen historian erottaa niistä erityisesti nykyaikaan painottunut näkökulma ja tämän päivän konfliktien juurien tarkastelu lähimenneisyydestä.
Poliittinen historia on kenties perinteisin historiantutkimuksen osa-alue, joka pitkään keskittyi valtiollisen, "poliittisen" tapahtumisen tutkimukseen. Tällöin historiankirjoituksessa keskityttiin poliitikkojen, päättäjien ja hallitsijoiden historiaan. Nykyään "yksityisen" ja "julkisen" välisen rajan madalluttua poliittisen historian tutkimusala on huomattavasti laajentunut – "kaikki on poliittista".

Työllistyminen

Poliittista historiaa opiskelleet työskentelevät yleensä suunnittelu- ja kehitystehtävissä, tutkijoina sekä viestinnän ja tuotekehityksen aloilla. Tyypillisiä työtehtäviä ovat suunnittelija, tohtorikoulutettava, tutkija, toimittaja, viestintäasiantuntija ja koulutussuunnittelija.
Douglas Lowe

Ura

Manchesterissa syntynyt Douglas Lowe menestyi kouluaikoinaan keskimatkojen juoksussa voittaen koulujen Public Schoolien mestaruuden 880 jaardilla vuonna 1920. Tuolloin hänen ennätyksensä oli 2.06,8. Hän opiskeli lakia Cambridgen yliopistossa ja voitti 880 jaardia yleisurheiluottelussa Oxfordin yliopistoa vastaan sekä 1922 että 1923. Seuraavana vuonna hän voitti samassa kilpailussa mailin ja neljännesmailin juoksut.
Vuoden 1924 olympialaisissa Pariisissa Lowe voitti kultaa 800 metrillä uudella Euroopan ennätyksellä 1.52,4. Juoksun suosikki oli Henry Stallard, mutta hän kärsi jalkavammasta jääden neljänneksi. Stallard johti koko alkumatkan, mutta loppusuoralla hänet ohitti ensin Sveitsin Paul Martin ja sitten Lowe. Lowe siirtyi johtoon, mutta Martin saavutti häntä häviten lopulta vajaalla metrillä. Lowe otti osaa myös 1 500 metrille, jossa hän sijoittui neljänneksi.
Amsterdamin olympialaisissa Lowe uusi voittonsa. Alku- ja välierissä hän säästeli voimiaan sijoittuen molemmissa toiseksi. Loppukilpailussa Lowe noudatti samaa taktiikkaa kuin neljä vuotta aiemmin ja siirtyi johtoon loppusuoran auetessa. Tällä kertaa voitto oli selvä, hopeamitalisti hävisi tasan sekunnin Lowen ajan ollessa 1.51,8.
Lowe päätti urheilu-uransa samana vuonna ja alkoi työskennellä lakimiehenä Lontoossa. Hän toimi jatkossa urheilun järjestötehtävissä. Vuosina 1931–1938 hän oli maansa yleisurheiluliiton sihteeri. Hän kuoli Cranbrookissa, Kentissä.
Ruutana (Nokia)

Maantiede

Järven pinta-ala on 4,2 hehtaaria ja sen pituus on 300 metriä ja leveys 200 metriä. Järvellä ei ole tulo-ojia ja sen luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkuunsa 1,9 kilometriä pitkä laskuoja Kuloveteen Siuron Naarlahteen.
Järven rantaviiva on 0,85 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa, joka on nykyään järveä lukuun ottamatta luonnonsuojelualuetta. Järven ympäri kulkee polku, joka haarautuu eri suuntiin metsään.

Historiaa

Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Ruutanajärvi".
Henri Milne-Edwards

Henri Milne-Edwards,  myös kirjoitusasussa Henri Milne Edwards   (23. lokakuuta 1800 Brugge – 29. heinäkuuta 1885 Pariisi) oli ranskalainen eläintieteilijä ja lääkäri.
Henri Milne-Edwards syntyi rikkaan jamaikalaisen plantaasinomistajan William Edwardsin  29. lapsena, tämän toisesta avioliitosta. Napoleonin joukkojen pidätettyä brittiläisiä maanmiehiään  
auttaneen isän Henri varttui Pariisissa velipuolensa William Edwardsin suojissa. Napoleonin kukistuttua isä vapautettiin ja koko perhe siirtyi Pariisiin.
Henri Milne-Edwardsilla itsellään oli yhdeksän lasta, joista Alphonse Milne-Edwardsisita (1835–1900) tuli isänsä tavoin eläintieteilijä ja tämän seuraaja.
Henri Milne-Edwards opiskeli ensin lääketiedettä, valmistui tohtoriksi 1823, ja julkaisikin monia ulkomaillakin käytettyjä teoksia alalta. 
Eläintiede kuitenkin veti puoleensa, ja Milne-Edwarsista tuli Georges Cuvierin (1769–1832) oppilas ja Jean Victoire Audouinin (1797–1841) ystävä ja työtoveri. Adouinin kanssa hän tutki Normandian rannikon meriluontoa ja julkaisi erittäin seikkaperäisen selvityksen rantaeläimistön vyöhykejaosta palkitussa teoksessaan Recherches sur les crustacés (1829).
Vuonna 1832 Milne-Edwardsista tuli hygienian ja luonnonhistorian professori Collège central des arts et manufactures -oppilaitokseen. Vuonna 1841, Audouinin kuoltua hän sai entomologian oppituolin Pariisin luonnontieteellisessä museossa Muséum national d'histoire naturellessa, ja 1862 mammalogian eli nisäkästieteen professuurin samassa museossa. Hän toimi myös Sorbonnen yliopiston professorina.
Useimmat Milne-Edwardsin töistä julkaistiin Annales des sciences naturelles -aikakauskirjassa, jonka eläintieteellisen osan päätoimittaja hän itse oli. Muista teoksista mainittakoon karsinologian (äyriäistieteen) perusteoksena pitkään säilynyt Histoire naturelle des crustacés (1837–1841),  Histoire naturelle des coralliaires (1858–1860) sekä ehkä tärkeimpänä vertailevaa fysiologiaa ja anatomiaa käsittelevät Leçons sur la physiologie et l'anatomie comparée de l'homme et des animaux (14 nidettä, 1857–1881).
Eläintieteellisistä ansioistaan Milne-Edwardsille myönnettiin Royal Societyn Copley-mitali.
Ero (vuoden 1994 elokuva)

Juoni

Pariisilaiset Anne (Isabelle Huppert) ja Pierre (Daniel Auteuil) ovat olleet avoliitossa pari vuotta ja heillä on vähän yli vuoden vanha Loulou-niminen poika (Louis Vincent), joka viettää päivänsä lastenhoitajansa, Laurencen (Laurence Lerel), kanssa. Annen ja Pierren parhaat ystävät ovat Victor (Jérôme Deschamps) ja Claire (Karin Viard), jotka elävät myös avoliitossa. Pierre alkaa pian tuntea, että Anne on etääntymässä hänestä. Myöhemmin juhlissa Anne kertoo Pierrelle rakastavansa toista miestä. Pierre ottaa uutisen tyynesti vastaan ja näyttää jopa hyväksyvän Annen suhteen, mutta heidän parisuhteensa rapistuu erittäin nopeasti ja Pierrestä tulee väkivaltainen Annea kohtaan.

Julkaisu ja vastaanotto

Ero sai ensi-iltansa Ranskassa 9. marraskuuta 1994 ja oli AMLF:n teatterilevittämä. Elokuva keräsi Ranskassa teatterikierroksensa aikana 486 751 katsojaa. Suomessa elokuva ei saanut teatteriensi-iltaa, mutta televisioensi-iltansa se sai Yle TV1 -kanavalla 17. syyskuuta 1999.
Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 91% kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 7,5/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 11 arviointiin. 656 käyttäjästä 66% on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 3,3/5 keskiarvolla. Internet Movie Databasen 802 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 7,1/10.
Ero julkaistiin Ranskassa DVD:lle 24. elokuuta 1999.
Yhteismarkkinat

Yhteismarkkinat on jonkin maiden ryhmittymän perustama talousalue, jonka sisäistä yhteistoimintaa helpotetaan. Vastaavasti ulkoisia muureja yleensä korotetaan. Maiden taloudellista yhteistoimintaa rajoittavat monet seikat, kuten tullit, tariffit, kiintiöt ja niin edelleen. Esimerkkinä yhteismarkkinoista on EU. Vastaavia järjestelyjä löytyy lukuisia, muun muassa Pohjois- ja Etelä-Amerikasta, Afrikasta ja Aasiasta.
Glitter (elokuva)

Vastaanotto

Yhdysvalloissa Glitter-elokuvaa esitettiin 1 196 elokuvateatterissa, ja se keräsi avausviikonloppunaan yhdenneksitoista korkeimmat tulot, 2 414 596 dollaria. Alun perin Glitterin ensi-illan piti olla kolme viikkoa aiemmin, mutta ajankohtaa siirrettiin Careyn jouduttua sairaalaan. Elokuva keräsi maailmanlaajuisesti 5,2 miljoonaa dollaria, mikä oli alle neljännes elokuvan budjetista.
Glitterin saamat arvostelut olivat pääasiassa kielteisiä, ja monet sanoivat sen olevan yksi kaikkien aikojen huonoimmista elokuvista. The Village Voice kirjoitti Careyn näyttävän olevan eniten huolissaan huuliensa pitämisestä kiinni hammasraudoilla, ja yrittäessään näytellä tunnetta – mitä tahansa tunnetta – Carey näyttää siltä kuin olisi hukannut autonsa avaimet. Roger Ebert kertoi Careyn henkilökohtaisen suorituksen vaihtelevan velvollisuudentuntoisesta flirttailevaksi ja flirttailevasta vilpittömäksi. Elokuvaa hän kuvaa kaiken kaikkiaan ilottomaksi ja toteaa, ettei Billie Frankina oleminen vaikuta hauskalta.
Golden Raspberry -gaalassa Glitter keräsi kuusi ehdokkuutta, muun muassa "huonoin elokuva" ja "huonoin valkokangaspari", joista yhden, "huonoimman näyttelijän", Carey voitti.
Elokuvan soundtrackista Glitteristä tuli Careyn uran huonoin listamenestys. Soundtrackin ensimmäinen single "Loverboy" oli parhaimmillaan Billboard Hot 100 -listan sijalla kaksi, mutta kaksi seuraavaa singleä eivät päässeet listalle lainkaan. Soundtrackin huonosta menestyksestä johtuen Virgin Records/EMI purki Careyn levytyssopimuksen.
Petäjäjärvi (Kuru)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 10,5 hehtaaria ja se on 1,0 kilometriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 2,6 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Jakaman valuma-alueella (35.34), jonka Sikkilänjoen yläosan valuma-alueeseen (35.345) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 149,7 metriä mpy.
Paavo Järvi

Paavo Järvi (30. joulukuuta 1962 Tallinna) on virolainen kapellimestari.
Järvi oli vuodesta 2016 alkaen toiminut Tokiossa NHK Symphony Orchestran ylikapellimestarina. Hänen isänsä on kapellimestari Neeme Järvi. Hänen kummisetänsä oli edesmennyt suomalainen kapellimestari Paavo Berglund.
Paavo Järvi opiskeli Tallinnassa lyömäsoitinten soittoa ja orkesterinjohtamista ennen muuttoaan Yhdysvaltoihin vuonna 1980. Hän jatkoi opintojaan muun muassa Curtis Institute of Musicissa. Järvi toimi vuosina 1994–1997 Malmön sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina, vuosina 2001–2011 Cincinnatin sinfoniaorkesterin orkesterinjohtajana ja vuosina 2006–2014 Frankfurtin radion sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina. Vuonna 2010 hän aloitti Orchestre de Parisin taiteellisena johtajana ja siirtyi vuonna 2016 NHK Symphony Orchestran ylikapellimestariksi.
Järvi on levyttänyt muun muassa Šostakovitšin, Richard Straussin ja Igor Stravinskyn sävellyksiä.
Kloonit (elokuva)

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano antaa Kloonien suomeksi tekstitetylle VHS-julkaisulle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Noël Bernard

Elämäkerta

Bercovici syntyi juutalaiseen perheeseen Romaniassa. Vuonna 1940 hän muutti perheineen Brittiläiseen Palestiinaan. Bercovici opiskeli matematiikkaa Jerusalemin yliopistossa, jossa tapasi tulevan vaimonsa Yvette Bourlan. Muutettuaan Lontooseen Bercovici muutti nimensä Bernardiksi ja meni töihin BBC:hen, jossa hän työskenteli romaniankielisellä osastolla.
Vuodesta 1953 Bernard työskenteli Länsi-Saksassa Radio Free Europessa romaniankielisellä osastolla, kunnes lähti vuonna 1958 ja muutti Roomaan perheineen. Bernard toimi journalistina Roomassa, kunnes palasi takaisin Lontooseen ja työskenteli Radio Press Internationalin listalla. Kahdeksan vuotta oltuaan Lontoossa Bernard muutti Müncheniin ja palasi Radio Free Europen romaniankieliselle osastolle kuolemaansa asti vuonna 1981. Vuonna 1972 hän meni naimisiin Ioana Măgurăn kanssa, joka oli länteen vuonna 1970 loikannut entinen Romanian radion työntekijä.
Bernardin ollessa Radio Free Europen romaniankielisen osaston päällikkönä siitä tuli radioaseman suosituin kieli. Vuonna 1977 Bukarestissa tapahtui iso maanjäristys ja Bernard sai luvan 24-tuntiseen ohjelmaan. Bernardin johdossa ohjelmissa hyökättiin Romanian diktaattori Nicolae Ceaușescua ja hänen nepotististä valtaansa vastaan.
Romanian salainen poliisi Securitate yritti päästä eroon Bernardista ja romaniankielisestä RFE:n ohjelmistosta.
Bernard kuoli vuonna 1981 syöpään. Vaimo Ioana Măgură muutti Kaliforniaan ja jatkoi miehensä työtä. Măgurăn mielestä Securitate surmasi Bernardin altistamalla tämän säteilylle, ja hän yhdisti kuoleman RFE:n toimittajien Cornel Chiriacin ja Vlad Georgescun kuolemantapauksiin. Myös Bulgarian salainen poliisi oli surmannut vuonna 1978 bulgarialaisen toimittajan Georgi Markovin.
Osumiliitti

Osumiliitti on erittäin harvinainen hydraatti-kalium-natrium-rauta-alumiini -silikaattimineraali. Osumiliitti on osa milariittiryhmää, joka tunnetaan myös milariitti-osumiliitti -ryhmänä. Ryhmä kuuluu syklosilikaatteihin.

Ominaisuudet

Osumiliitin kemiallinen koostumus on (K,Na)(Fe,Mg)₂(Al,Fe)₃(Si,Al)₁₂O₃₀·H₂O. Sillä on voimakas pleokroismi ja tyypillinen väritys on joko sininen, musta, ruskea tai harmaa; ja sillä on lasikiilto. Osumiliitin kovuus Mohsin asteikolla on 5–6. Osumiliitin kidejärjestelmä on heksagoninen.

Esiintyminen

Osumiliittia löydettiin ensimmäisenä vulkaanisista kivistä läheltä Osumia, Japanissa. Sitä luultiin aluksi kordieriitiksi samanlaisen värityksen vuoksi. Sitä voidaan löytää metamorfisista kivistä ja ksenoliiteista.
Osumiliittia on myös löydetty Obsidan Cliffsistä Oregonista; Sardiniasta Italiasta; Kagoshimasta ja Yamanashista Japanista; ja Eifelin alueelta Saksasta.
Fenantreeni

Esiintyminen

Luonnossa fenantreenia esiintyy kivihiiliesiintymien läheisyydessä ravatiittimineraalina, joka on harmahtavaa ja pehmeää. Fenantreenia esiintyy myös tupakan savussa.

Synteesi ja ominaisuudet

Fenantreenia voidaan tuottaa kivihiilestä jakotislauksen avulla ja eristää korkealla kiehuvasta jakeesta. Fenantreenia voidaan valmistaa myös synteettisesti usealla eri tavalla. Yksi tärkeimmistä on niin kutsuttu Bardhan–Sengupta-fenantreenisynteesi vuodelta 1932. Siinä on lähtöaineena 2-aryylietyylisykloheksanoli ja fosforipentoksidi. Muita tärkeitä fenantreenin ja sen johdannaisten synteesimenetelmiä ovat Haworth-synteesi, jonka lähtöaineita ovat naftaleeni ja meripihkahappoanhydridi, sekä Pschorr-synteesi, jonka lähtöaineet ovat 2-nitrobentsaldehydi ja natriumfenyyliasetaatti. 
Fenantreeni on ulkomuodoltaan valkoista kiteistä ainetta. Käytännöllisesti katsoen se ei liukene veteen, mutta liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin, kuten bentseenin. Alkoholeihin se liukenee huonosti. 
Fenantreeni voidaan hapettaa kromitrioksidin avulla fenantra-9,10-kinoniksi. Kloorin kanssa yhdiste reagoi elektrofiilisella additioreaktiolla, jolloin muodostuu cis- ja trans-9,10-dikloori- 9,10-dehydrofenantreenia, joka voidaan kuumentamalla hajottaa 9-klooridehydrofenantreeniksi. Sen sijaan fenantreenin ja bromin välinen reaktio johtaa useasta tuotteesta muodostuvaan seokseen ja mekanismi on todennäköisesti erilainen.

Käyttö

Fenantreenia käytetään orgaanisessa synteesissä ja siitä valmistetaan väriaineita, räjähteitä ja lääkkeitä. Sitä käytetään myös biokemiallisessa tutkimuksessa, erityisesti PAH-yhdisteiden metaboliaa tutkittaessa, ja nitroglyseriiniä ja selluloosaa tasapainottavana aineena.

Fenantreeni ja bakteerit

Eräät bakteerit kykenevät käyttämään fenantreenia hiilen lähteenä. Tällaisia ovat muun muassa eräät Acinetobacter- ja Mycobacterium-sukujen lajit. Bakteereilla on mono-oksigenaasientsyymejä, jotka hapettavat fenantreenin diolijohdannaisiksi.
Keisarinviitta

Koko ja ulkonäkö

Keisarinviitan siipien kärkiväli on noin 5–7 cm. Keisarinviitan siipien yläpinta on kullankeltainen ja mustien täplien kirjoma. Naaras on yleensä hiukan tummempi pohjaväriltään kuin koiras ja siltä puuttuu koiraalle tyypilliset pitkät mustat viirut. Muista hopeatäplistä poiketen keisarinviitan takasiipien alapinnassa ei ole hopeanhohtoisia täpliä, vaan pitkiä helmiäisviiruja kuparinvihreällä pohjalla. Välillä keisarinviitan naaraissa tavataan erittäin harvinaista värimuotoa, f. valesinaa (ks. kuva). Sen yläpinnan pohjaväri ei ole kullanvärinen, vaan metallisen siniharmaa.

Levinneisyys ja lentoaika

Keisarinviitta on pääsääntöisesti Etelä-Suomen laji, kannan painottuessa voimakkaimmin Kaakkois-Suomeen. Vielä kymmenen vuotta sitten laji oli paikallinen ja harvinainen, mutta se on viime aikoina laajentanut elinpiiriään ja myös yksilömäärät ovat kasvaneet.
Keisarinviitan lentoaika on heinäkuun lopulta elokuun loppupuolelle.

Elinympäristö ja elintavat

Keisarinviitta elää joutomailla ja metsän reunojen niityillä. Keisarinviitta on nopea ja voimakas lentäjä ja pystyy periaatteessa liikkumaan pitkiäkin matkoja. Lajille on kuitenkin tyypillistä reviirikäyttäytyminen. On todettu, että f. valesina suosii hieman pimeämpiä alueita kuin keisarinviitat keskimäärin. Laji talvehtii toukkana.

Ravintokasvi

Keisarinviitan toukat ovat oligofageja mutta keskittyvät syömään orvokkeja (Viola). Aikuinen yksilö syö kukkien mettä, esimerkiksi pietaryrtin ja ohdakkeiden kukat vetävät niitä puoleensa.
Alibi

Alibi (latinan sanasta alibi ’muualla’) on todiste, jolla voidaan osoittaa, ettei henkilö ole ollut paikalla rikoksen tapahtuessa tai ei ole osallistunut rikokseen, ja että joku voi esittää todistusaineiston asiasta luottamuksellisesti oikeudessa.
Bambatha

Bambatha kaMancinza  (n. 1860–1906) oli zulu-heimoon kuuluvan zondi-klaanin päällikkö, joka johti kapinaa Natalin siirtokunnan brittihallintoa vastaan vuonna 1906. 
Bambathan joukot suorittivat useita iskuja brittiläisiä vastaan vuoden 1906 keväällä, mutta alun menestyksen jälkeen hän hävisi eversti Duncan McKenziein johtamalle siirtomaa-armeijalle huhtikuussa 1906 Mome Gorgen taistelussa. Taistelun jälkeen Bambatha vangittiin ja teloitettiin. Kapinan aikana kuoli arviolta 3 000–4 000 zulua ja sen jälkeen myös zulujen kuningas Dinizulu vangittiin maanpetoksesta.
Australian dollari

Historia

Australian dollari on ollut Australian rahayksikkönä vuodesta 1966, jolloin se korvasi aiemman rahayksikön, Australian punnan. Australian silloisen pääministerin Robert Menziesin tahdosta uuden rahayksikön nimeksi oli tulla Royal. Joitakin koevedoksia royaleista ehdittiin painattaa, mutta erikoinen nimi osoittautui epäsuosituksi ja nimi vaihdettiin dollariksi.
Kotkan paperitehdas

Kotkan paperi- ja kartonkitehdas on Kotkamills Oy:n omistama paperi- ja kartonkitehdas Kotkassa. Kotkamills Oy:n omisti amerikkalainen OpenGate Capital-pääomasijoitusyhtiö. Tehdas kuului aiemmin Stora Enson omistukseen (Stora Enso Publication Paper ja Laminating Papers) ja se sijaitsee Kymijoen suulla Kotkan keskustassa. Tehdas on ainoa paperitehdas Kotkassa  Hovinsaaren paperitehtaan lopetettua toimintansa vuonna 1999. Hans Gutzeitin vuonna 1872 perustamasta sahasta on kasvanut nykyaikainen tehdas, joka tuottaa sahatavaraa, höylättyä puutavaraa, lämpöpuuta sekä päällystettyä aikakauslehti- ja laminaattipaperia jatkojalosteineen. Kotkan tehtaitten tuottavuus perustuu puuraaka-aineen tehokkaaseen hyödyntämiseen. Sahan sivutuotteet, puru ja hake, käytetään paperin valmistukseen. Kuori poltettiin energiaksi Summan tehtailla niiden vielä käydessä. Kotkan tehtaat on omavarainen energian suhteen, josta yli puolet tuotetaan kombivoimalaitoksella, jonka pääpolttoaineena on maakaasu. Vuonna 1907 käynnistynyt Kotkan sellutehdas on Suomen ainoa yksinomaan sahanpurua raaka-aineenaan käyttävä sellun valmistaja. Tehtaalla on sellutehdas, yksi paperikone sekä kartonkikone ja niiden lisäksi yksi sahayksikkö, lämpökäsittelylaitos ja kaksi impregnointilinjaa. Työntekijöitä on noin 550  ja toimitusjohtajana on Markku Hämäläinen. 
Kotkassa on toiminut myös kolme muuta sellutehdasta; Sunila sekä lakkautetut Hovinsaaren sellutehdas ja Hallan sellutehdas.
Stora Enso päätti laittaa tehtaan myyntiin 25. lokakuuta 2007, koska tehtaalla tarvittaisiin suuria investointeja, joita Stora Enso ei ole halukas toteuttamaan ja tehtaan tuotteet eivät kuulu Stora Enson ydinliiketoimintoihin. Tehtaalle on löytynyt useita mahdollisia ostajakandidaatteja. Kotkan paperitehdas myytiin 1. heinäkuuta 2010 amerikkalaiselle OpenGate Capital -sijoitusyhtiölle. Kauppaan kuului Kotkan tehtaan lisäksi StoraEnson laminaattipaperitoiminnot Malesiassa sekä Tainionkosken laminaattipaperikone Imatralla. Tehtaan myynnin yhteydessä Stora Enso siirsi sahan lämpöpuun tuotantoyksiköt Uimaharjuun ja lämpöpuun tuotanto Kotkassa päättyi. Alkuvuonna 2015 OpenGate Capital myi Kotkamills oy:n suomalaiselle MB-sijoitusrahastolle. Toimitusjohtajaksi tuli Markku Hämäläinen. Mb-rahastot investoivat Kotkan tehtaaseen yli 100 miljoonaa euroa. Paperikone 2 muutettiin kartonkikoneeksi vuonna 2016, ja koneen kapasiteetiksi tuli noin 400 000 tonnia taive- ja suojakartonkia vuodessa. Tällöin myös Solaris-paperin valmistus päättyi.

Lukuja

Kotkan tehtaat valmistavat vuodessa 160 000 tonnia laminaattipaperia, 18 000 tonnia Imprex® tuotteita, 170 000 tonnia erikoispäällystettyä aikakauslehtipaperia ja 250 000 kuutiometriä puutuotteita. Paperin tuotanto vuonna 2006 oli yhteensä 299 400 tonnia. Tehtaiden liikevaihto oli noin 254 miljoonaa euroa vuonna 2006.
VLM Airlines

VLM Airlines (IATA: VG, ICAO: VLM, kutsukoodi: RUBENS) on belgialainen vuonna 1992 perustettu lentoyhtiö. Yhtiö lentää alueellisille lentokentille ja keskittyy liikematkustajien palvelemiseen.

Historia

VLM oli CityJet-lentoyhtiön tytäryhtiö, kunnes saksalainen Intro Aviation osti vuonna 2014 CityJetin ja erotti VLM:n omaksi wet lease -liiketoimintaa harjoittavaksi yhtiöksi.