google/wiki40b huggingface dataset:
Daiyō kangoku

Daiyō kangoku (jap. 代用監獄) on japanilainen lakitermi, joka tarkoittaa "korvaavaa vankilaa". Daiyō kangokut ovat poliisiasemien pidätyssellejä, joita käytetään varsinaisten pidätyskeskusten tai vankiloiden korvaajina. Käytännön ero näiden välillä on se, että vankiloita valvovat ammattilaisvartijat tai muu henkilökunta, joka ei osallistu poliisien tavoin rikosten tutkimiseen.
Daiyō kangokut syntyivät vuonna 1908 vankiloiden ahtauden helpottamiseksi. Vaikka pulaa vankilaselleistä ei nykyään ole, käytäntö on jatkunut ja sillä on merkittävää poliittista tukea. Käytäntö on ollut kiistanalainen, koska sillä on rooli tunnustusten saamisessa japanilaisilta rikosepäillyiltä. Epäiltyä voidaan pitää pidätettynä ilman syytteitä yhteensä jopa 23 päivän ajan ja kuulustella joskus yli kymmenen tuntia päivässä ilman kunnollista pääsyä asianajajan luokse. Esimerkiksi Yhdistyneiden kansakuntien kidutuksen vastainen komitea on arvostellut järjestelmää.
Pyhän Pietarin ja Paavalin luterilainen kirkko

Pyhän Pietarin ja Paavalin luterilainen kirkko (ven. Лютеранская церковь святых Петра и Павла, Ljuteranskaja tserkov svjatyh Petra i Pavla, saks. Petrikirche) on kirkkorakennus Pietarissa, joka sijaitsee Pienen ja Ison tallikadun välisessä korttelissa osoitteessa Nevski prospekt 22–24. Lähimmät metroasemat ovat Nevski prospekt ja Gostinyi dvor. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Aleksandr Brjullov.

Historia

Uusromaanista tyyliä edustava rakennus pystytettiin 1833–1838 vanhemman, vuonna 1730 avatun kirkon paikalle. Tätäkin aiemmin paikalla oli ollut Pietari Suuren käskystä 1708 perustettu puukirkko. Rakennuksessa on havaittavissa myös klassismin vaikutteita. Kirkon molemmin puolin sijaitsevat asuintalot muodostavat kirkon edustalle pienen aukion, jota reunustaa valurautainen ristikkoaita. Julkisivua koristavat keskellä holvikaari ja pylväikkö sekä reunoilla symmetriset kulmatornit. Sisäänkäyntiä vartioivat Pietarin ja Paavalin patsaat, evankelistoja kuvaavat reliefit ja katon kruunaava enkelipatsas ovat Agostino Triscornin ja Theodore Jacquesin käsialaa.
Kirkko kuului Pietarin toiseksi suurimmalle luterilaiselle seurakunnalle, joka koostui lähinnä saksalaisesta keskiluokasta ja baltiansaksalaisesta aatelistosta. 1900-luvun alussa seurakunnassa oli noin 15 000 jäsentä. Jumalanpalvelusten liturgisena kielenä oli saksa. Seurakunta ylläpiti erilaisia hyväntekeväisyyslaitoksia ja saksankielistä koulua Petrischulea.
Kirkko suljettiin vuonna 1937, minkä jälkeen sitä käytettiin varastona. Vuosina 1958–1962 se muutettiin uimahalliksi. Alkuperäinen sisustus on kokonaan tuhoutunut. Rakennus palautettiin saksalaiselle luterilaiselle seurakunnalle vuonna 1992. Pitkällisen remontin jälkeen se otettiin uudelleen käyttöön vuonna 1997. Nykyään seurakunnassa on noin 600 venäjänsaksalaista jäsentä. Se kuuluu Venäjän, Ukrainan, Kazakstanin ja Keski-Aasian evankelis-luterilaiseen kirkkoon.
Shae-Lynn Bourne

Ura

Shae-Lynn Bourne ja Victor Kraatz saavuttivat MM-kilpailuissa neljä peräkkäistä pronssimitalia vuosina 1996–1999. Naganon olympialaisissa 1998 he sijoittuivat neljänneksi. He voittivat neljän maanosan mestaruuskilpailuissa kultaa vuonna 1999 ja uusivat voittonsa vuonna 2001, jolloin he sijoittuivat MM-kilpailuissa neljänneksi. Vuonna 2002 he saavuttivat MM-hopeaa ja sijoittuivat Salt Lake Cityn olympialaisissa neljänneksi. Vuonna 2003 he voittivat neljän maanosan mestaruuden ja uransa ainoan maailmanmestaruuden.
Bourne on pituudeltaan 163-senttinen. Häntä ja Kraatzia ovat valmentaneet Uschi Keszler, Natalia Dubova, Tatjana Tarasova sekä Nikolai Morozov, jonka kanssa Bourne eli jonkin aikaa avioliitossa.
HMCS Crescent

Valmistus

Britannian Amiraliteetti tilasi aluksen John Brown and Companyltä Clydebankistä nimellä HMS Crescent. Sen köli laskettiin 16. syyskuuta 1943 ja alus laskettiin vesille 20. heinäkuuta 1944. Alus valmistui 21. syyskuuta 1945.

Palvelus

HMS Crescent siirrettiin Kanadan laivastolle 1946 samalla nimellä. Kanadan hallitus lunasti aluksen 1951. Se muutettiin 1956  sukellusveneentorjuntafregatiksi. Alus romutettiin 1971.
Oeyo

Oeyo (jap. 於江与) tai Satoko (jap. 達子) (1573 – 15. syyskuuta 1626) oli merkittävä japanilainen nainen Sengoku-kauden lopulla. Hän oli shōgun Tokugawa Hidetadan vaimo, ja tämän seuraajan, Tokugawa Iemitsu, äiti. Oeyolla oli merkittävät sukujuuret, sillä hän oli daimio Azai Nagamasan nuorin tytär, ja hänen äitinsä oli Oichi, Oda Nobunagan pikkusisko. Lisäksi Toyotomi Hideyoshi toimi Oeyon ottoisänä ja suojelijana ennen avioliittoa.
Kun Hidetada luovutti vallan vanhimmalle pojalleen vuonna 1623, Oeyo otti itselleen buddhalaisen nimen Sūgen'in (jap. 崇源院). Hänen mausoleuminsa sijaitsee nykyään Zōjō-jin temppelissä, Tokiossa.
Hallan satama

Hallan satama on Kotkassa Hallan saarella sijaitseva UPM-Kymmene Oyj:n omistama yksityinen teollisuussatama, jossa on kaksi laituripaikkaa. Satama on vain UPM:n oman liikenteen käytössä. Hallan sataman edustan vesialue kuuluu kuitenkin Hamina-Kotkan satamaan.
UPM on suunnitellut tekevänsä satamasta yksityisen yleisen sataman, jolloin se voisi välittää kaikkea sataman olosuhteisiin soveltuvaa liikennettä. Satamaan on johtanut myös rautatie, joka on purettu. Sen uudelleenrakentamisesta on keskusteltu.
Eero Kasanen

Eero Olavi Kasanen (s. 25. joulukuuta 1952, Turku) on suomalainen kauppa- ja taloustieteilijä.
Kasanen syntyi lääketieteen tohtori Antero Kasasen ja Sylvi Järven perheeseen. Hän on suorittanut filosofian kandidaatin tutkinnon Turun yliopistossa vuonna 1974 ja väitellyt kauppatieteiden tohtoriksi Turun kauppakorkeakoulussa vuonna 1982. Lisäksi hän on suorittanut kauppatieteiden tohtorin (Doctor of Business Administration) tutkinnon Harvardin yliopistossa vuonna 1986. Kasanen toimi Helsingin kauppakorkeakoulun (HSE) rehtorina 1996–2009. Vuonna 2010 hän toimi Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun johtavana dekaanina ja vuodesta 2011 alkaen rahoituksen professorina. Ennen valintaansa HSE:n rehtoriksi Kasanen työskenteli useissa opetus- ja tutkimustehtävissä eri yliopistoissa Suomessa ja Suomen Akatemiassa, HSE:n laskentatoimen professori hän oli vuoden 1996 alusta. Kasasen tutkimustyö käsittelee lähinnä rahoitusteoriaa.
Akateemisten tehtäviensä lisäksi Kasanen on toiminut esimerkiksi Keskon, Emil Aaltosen säätiön, Suomen Kansallisteatterin ja Henki-Sammon hallituksissa. Vapaa-ajallaan Kasanen harrastaa purjehdusta ja moottoripyöräilyä.
Suomen Näyttelijäliitto

Suomen Näyttelijäliitto – Finlands Skådespelarförbund ry on vuonna 1913 perustettu keskusliittoihin kuulumaton ammatti- ja taiteilijajärjestö. Se on Suomen vanhin teatterialan ammattiliitto. Liitossa on noin 1 900 jäsentä.
Näyttelijäliitto toimii näyttelijöiden toimeentulon, koulutuksen ja sosiaalisen aseman parantamiseksi sekä tekijänoikeuksien turvaamiseksi. Taiteilijajärjestönä Näyttelijäliitto toimii suomalaisen taide-elämän, erityisesti teatteri- ja elokuvataiteen edistämiseksi.
Vuonna 2013 liitto juhli näyttävästi satavuotista taivaltaan. Itella Posti Oy julkaisi 4. maaliskuuta 2013 juhlavuoden kunniaksi postimerkkivihkon, jossa kuusi suomalaista näyttelijää sai oman postimerkin.
Maj Kuhlefelt

Maj-Britt Kuhlefelt (o.s. Lindfors; 1. toukokuuta 1931 Helsinki – 14. heinäkuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen muotitaiteilija. Hän perusti yhdessä sisustusarkkitehti Pi Sarpanevan kanssa vuonna 1970 P & M Design Ab:n.
Kuhlefelt pääsi ylioppilaaksi 1949 ja hän opiskeli Taideteollisen oppilaitoksen muoti- ja tekstiililinjalla 1950–1953. Hän tutustui opiskeluaikana tulevaan yhtiökumppaniinsa ja ystäväänsä Pi Sarpanevaan.
Kuhlefelt suunnitteli muun muassa Suomen Trikoolle kirkkaita värejä käyttäneen modernin lastenvaatemalliston nimeltä Maj. Hän oli vuosina 1963–1969 vaatevalmistaja Finn-Flare Oy:n suunnittelijana ja suunnitteli kansainvälistä tunnustusta saaneita vaatteita Marjatta Metsovaaran kankaista.
Kuhlefelt ja Sarpaneva perustivat vuonna 1970 yhteisen yrityksen P&M Design Ab:n. He suunnittelivat nykyaikaisia työvaatteita ja Kuhlefelt suunnitteli myös sisustuksia muun muassa Hotelli Hesperiaan ja Hotelli Kämpiin sekä Finnairin lentokoneisiin. Kuhlefelt piti vakinaista ”Bara Hon” -palstaa Hufvudstadsbladetissa ja kirjoitti pakinoita myös suomeksi Me Naiset- ja Anna-lehteen. 
Vuonna 1995 Muotitaiteilijat MTO myönsi Kuhlefeltille Vuoden vaatesuunnittelija-kunniamaininnan, ja hänelle myönnettiin 1996 Suomen Leijonan ritarikunnan I luokan ritarimerkki ansioista vaatesuunnittelun ja muodin alalla.
Maj Kuhlefeltin isä oli metsäneuvos Jarl Lindfors. Kuhlefeltin aviomies oli osastopäällikkö Lars-Olof Kuhlefelt vuosina 1953–1971 ja avomies valokuvaaja Kaius Hedenström vuodesta 1973.
Dart (ohjelmointikieli)

Dart on Googlen kehittämä ohjelmointikieli, joka on suunniteltu web-sovellusten tekemiseen. Se julkistettiin 10. lokakuuta 2011 käydyssä GOTO-konferenssissa Aarhusissa.
Dart on vaihtoehto JavaScriptille.

Esimerkki

main() {
  print('Hello, Dart!');}
Oak Creekin ammuskelu

Oak Creekin ammuskelu tapahtui 5. elokuuta 2012 sikhitemppelissä Oak Creekin kaupungissa Wisconsinin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Ampumavälikohtauksessa kuoli seitsemän ihmistä ja kolme loukkaantui vakavasti. Kuolleista yksi oli ampuja Wade Michael Page, joka ampui itsensä.
Tapaus sai yllättävän vähän julkisuutta verrattuna samoihin aikoihin Aurorassa tapahtuneeseen surmatyöhön. Naunihal Singh kirjoittaa The New Yorker -lehdessä, että syynä oli uhrien sikhi-tausta, kun taas Aurorassa uhrit olivat valkoihoisia.
Piipsanjoki

Piipsanjoki on Pyhäjoen vesistössä sijaitseva pieni, noin viisi metriä leveä joki Raahen, Haapaveden ja Oulaisten kuntien alueella. Alkupisteeksi voitaisiin sanoa Haapaveden Ainalissa sijaitsevat Osmanki- ja Ainali-järvet. Täältä asti laskettuna joen pituus on noin kolmekymmentä kilometriä. Joki laskee aikanaan Oulaisten Piipsjärveen. Tätä ennen Piipsanjokeen ehtii laskea useat laskuojat, kuten Lumioja sekä Kilpuanoja. Myös Vihanninjoki laskee Piipsanjokeen.
Piipsan alue on syntynyt Piipsanjoen myötä sen varrelle.
Eilo Eriksson

Eilo Eriksson (31. tammikuuta 1921 Valkeakoski – 22. lokakuuta 1986 Vaasa) oli suomalainen diplomi-insinööri, joka toimi Vaasan ensimmäisenä kaupunginjohtajana vuosina 1979–1984.
Eriksson valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun rakennustekniikan ja tie- ja vesirakennustekniikan opintosuunnalta 1983. Uransa alussa hän työskenteli Aarne Ervin arkkitehtitoimistossa, Yhtyneet Paperitehtaat -yhtiössä ja Verner Jaatisen insinööritoimistossa. Vuonna 1954 hän aloitti Forssan kaupungininsinöörinä, kunnes siirtyi vuonna 1957 Kokkolan apulaiskaupunginjohtajana. Vuosina 1963–1967 Eriksson toimi Kaupunkiliiton toimistoinsinöörinä.
Vaasan kaupungin palveluksessa Eilo Eriksson aloitti vuonna 1967 teknisenä kaupunginjohtajana ja toimi sitten vuodesta 1979 ensimmäisenä kaupunginjohtajana. Hän jäi eläkkeelle 1984.
Eriksson oli jäsenenä muun muassa Vaasan kauppakamarin ja Suomen Satamaliiton hallituksessa. Puoluekannaltaan hän oli kokoomuslainen.
Hugenotit

Hugenotit olivat Ranskan protestantteja. Hugenotit-nimitystä käytettiin Ranskassa 1500- ja 1600-luvulla protestanttiseen kalvinistiseen kirkkoon kuuluvista henkilöistä. Sanan alkuperä on epävarma, mutta se on mahdollisesti johdettu Besançon Huguesin nimestä tai sveitsiläistä tarkoittavan saksalaisen sanan Eidgenosse ranskalaisesta muodosta.
Hugenotit joutuivat uskonnollisen sorron kohteeksi ja Ranskassa käytiin useita sisällissotia hugenottien ja katolisten välillä vuosina 1562–1598. Ranskan kuninkaan Henrik IV:n Nantesin edikti antoi hugenoteille uskonnonvapauden vuonna 1598. Aurinkokuningas Ludvig XIV kuitenkin kumosi sen vuonna 1685. Seurauksena oli noin 250 000 hugenotin maastapako. Pakolaiset siirtyivät muun muassa Brandenburgiin, Englantiin ja Alankomaihin. Hugenottien vaino päättyi lopullisesti vasta vuonna 1764 ja Ranskan suuren vallankumouksen aikaan vuonna 1787 he saivat täydet kansalaisoikeudet ja vuonna 1789 täyden uskonnonvapauden.
Ladispoli

Historiaa

Ladispolin alueella sijaitsi aikoinaanAlsium, etruskien satamakaupunki. Kaupunki tuhoutui goottisodassa 500-luvulla. Myöhemmin alueelle perustettiin Palon linna. Nykyinen Ladispoli perustettiin 1888.
Jyrki Lehtola

Jyrki Lehtola (s. 26. lokakuuta 1963 Tampere) on suomalainen kolumnisti, joka tunnetaan ajankohtaisilmiöitä ja julkisuuden henkilöitä käsittelevistä kolumneistaan. Hän on kirjoittanut kolumneja muun muassa Aamulehteen, Iltalehteen, Ilta-Sanomiin, Imageen, Long Play -lehteen ja Tietoviikkoon. Hän on Suomen ilkeimmäksi luonnehdittu kolumnisti
Hän on yksi kolmesta alkujaan salassa pidetystä Presidentin kanslia -televisiosatiirin käsikirjoittajasta. Häntä on pidetty yhtenä maan harvoista kirjoittajista, jotka tulevat toimeen pääasiassa lehtikolumneilla. Niitä hän on tehnyt omaa nimeään kantavilla palstoilla jo 1980-luvulla.
Vuonna 1987 Lehtola julkaisi yhdessä Markku Eskelisen kanssa kohua herättäneen pamflettiteoksen Jälkisanat. Sianhoito-opas, joka nähtiin nuorten vihaisten miesten postmodernistisena kapinana edellisten sukupolvien maailmankuvaa, filosofiaa ja kirjallisuutta vastaan.
Vuonna 2012 Lehtola kirjoitti Saku Tuomisen ja Pekka Pohjakallion kanssa Elinkeinoelämän valtuuskunnan julkaiseman työvoimapoliittisen pamfletin nimeltä Työväen teatteri. Se perustuu Tuomisen ja Pohjakallion laajaan haastatteluaineistoon, jossa kartoitetaan toimistotyön arkea. Lehtola on dramatisoinut pamflettinsa työpaikasta, jossa työntekijä vetää omaa rooliaan turhien palaverien ja keskustelujen näyttämöllä.
Lehtolan isä oli edesmennyt Aamulehden kulttuuritoimittaja Erkka Lehtola. Jyrki Lehtolan veli Juha Lehtola on käsikirjoittaja ja ohjaaja.
Charlie Cook

Ura

Cook pelasi vuodet 2001–2005 NCAA-liigassa Cornell Universityn joukkueessa. Hän voitti siellä ECAC:n mestaruuden vuosina 2003 ja 2005 sekä kaudella 2004–2005 hänet valittiin ECAC:n toiseen tähdistökentälliseen. Kevääksi 2005 Cook siirtyi AHL-joukkue Philadelphia Phantomsin riveihin. Hän pelasi AHL:ssä yhden runkosarjaottelun ja kolme playoff-ottelua. Cook voitti kauden päätteeksi Calder Cupin. Hän jatkoi joukkueessa vielä kauden 2005–2006.
Heinäkuussa 2006 NHL-varaamaton Cook teki vuoden mittaisen sopimuksen Ottawa Senatorsin kanssa. Hän pelasi koko kauden 2006–2007 AHL-joukkue Binghamton Senatorsissa. Cook oli tehoilla 11+24=35 Senatorsin tehokkain puolustaja. Hän siirtyi kaudeksi 2007–2008 joukkuetoverinsa Ryan Vescen kanssa SM-liigajoukkue HIFK:hon. Cook pelasi 38 ottelua tehoin 2+13=15. Hän teki kymmenen pistettä 12 viimeisessä HIFK-ottelussaan. Hyvistä esityksistä huolimatta HIFK ja Cook purkivat sopimuksen tammikuussa 2008 joukkueen hankittua viidenneksi ulkomaalaispelaajakseen tšekkiläispuolustaja Libor Ustrnulin. Tuolloin SM-liigassa ulkomaalaiskiintiö oli neljä pelaajaa joukkuetta kohden. Päivää myöhemmin HIFK-sopimuksen purkamisen jälkeen Cook siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella Tšekin Extraliigan HC Sparta Prahaan.
Cook palasi SM-liigaan kesäkuussa 2008, kun hän teki 1+1-vuotisen sopimuksen Tapparan kanssa. Joukkue oli hänen perässään jo saman vuoden tammikuussa, ennen kuin Cook siirtyi Sparta Prahaan. Hän ei kuitenkaan onnistunut vakuuttamaan Tapparan seurajohtoa ja siirtyi 18 pelaamansa ottelun jälkeen Rauman Lukkoon marraskuussa 2008. Cook sai Lukossa paljon vastuuta ja hän teki tammikuussa 2009 vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2009–2010 Cook teki tehot 10+15=25, joilla hän oli Lukon toiseksi tehokkain puolustaja. Hän keräsi runkosarjassa 137 jäähyminuuttia ollen jäähypörssin neljäs HIFK:n Markus Kankaanperän kanssa.
Huhtikuussa 2010 Cook teki vuoden mittaisen sopimuksen Elitserien-joukkue MODOn kanssa. Hän ehti pelata 22 ottelua tehoin 1+5=6, kunnes Cook ja MODO purkivat sopimuksensa marraskuussa 2010 johtuen pelillisistä syistä. Samalla joukkueesta lähti myös Cookin maanmies Niko Dimitrakos. Hän siirtyi joulukuussa 2010 Sveitsin liigan HC Davosiin, josta jatkoi tammikuussa 2011 saman liigan SCL Tigersiin. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi DEL-liigassa pelaavaan Hamburg Freezersiin.
Michishio (1937)

Palvelus

Alus upotettiin 25. lokakuuta 1944.
Bartınin maakunta

Bartınin maakunta on pieni maakunta Turkissa Mustanmeren rannalla. Maakunnan pääkaupunki on Bartın. Vuoden 2015 lopussa arvioitu väkiluku oli 190 708.
Ruotsin valtiopäivätalo

Ruotsin valtiopäivätalo on Ruotsin valtiopäivien istuntopaikka. Se sijaitsee maan pääkaupungissa Tukholmassa, Helgeandsholmenin pienellä saarella Stadsholmenin ja Norrmalmin välissä. Arkkitehti Aron Johanssonin suunnittelema valtiopäivätalo rakennettiin vuosina 1897–1905. Johansson otti rakennukseen vaikutteita saksalaisesta uusbarokista.
Rakennuskompleksiin kuuluu myös samaan aikaan rakennettu Sveriges Riksbankin entinen toimitalo, joka sijaitsee alkuperäisen valtiopäivätalon länsipuolella. Rakennuksia erottaa Riksgatan-kävelykatu, mutta niitä yhdistää kaksi kadun yli rakennettua porttikäytävää. Vuosina 1968–1971 järjestetyn arkkitehtuurikilpailun jälkeen Riksbankin talo muutettiin 1975–1983 myös valtiopäivien käyttöön. Kaksikamarisista yksikamarisiksi muutetut valtiopäivät saivat tähän rakennukseen uuden suuremman istuntosalin. Muutostyöt suunnitteli arkkitehtitoimisto AOS Arkitekter.
Etelä-Karpaatit

Etelä-Karpaatit  tai Transilvanian Alpit  ovat Karpaattien vuoriston osa Romaniassa, Itä-Euroopassa. Vuoristo erottaa Transilvanian pohjoisessa Etelä-Romanian Valakiasta. Etelä-Karpaatit ovat Tatran jälkeen Karpaattien toiseksi korkein vuoristoalue.
AT&T Corporate Center

AT&T Corporate Center on pilvenpiirtäjä Chicagon kaupungissa, Yhdysvaltain Illinoisissa. Se on 307 metrin korkeudellaan yksi Chicagon ja koko Yhdysvaltain korkeimmista rakennuksista. 60-kerroksisen, graniitista rakennetun pilvenpiirtäjän rakennustyöt aloitettiin vuoden 1986 syyskuussa ja ne saatiin päätökseen vuoden 1989 huhtikuussa. Sen suunnittelusta on vastannut Skidmore, Owings and Merrill -arkkitehtitoimiston arkkitehti Adrian Smith.
Dominicones

Dominicones (1967–1973) oli helsinkiläisen Käpylän seurakunnan nuorten lauluyhtye, joka teki yhden single-levyn Kirkon nuoriso -levymerkille, yhden LP:n Nuorten keskus -levymerkille ja esiintyi n. 150 kertaa, muun muassa Kaustisen kansanmusiikkifestivaaleilla 1972.
Yhtye toimi kahdessa kokoonpanossa. Ensimmäinen (1967–1969) oli Jukka Linkoheimo - Kare Ojaniemi - Antti Koski - Seppo Siirala. Tällä joukolla tehtiin single 'Tiellä ken vaeltaa' / 'Ilman sua' (KN-1) Yleisradion Liisankadun-studiolla Helsingissä tammikuussa 1969. Äänittäjänä oli Kari Tamminen. Toinen kokoonpano (1970–1973) oli Jukka Linkoheimo - Kare Ojaniemi - Tiina Haartti - Kaisla Ojaniemi. Tämä joukko teki LP:n Ihminen (NKLP-1) Finnvoxin A-studiolla Helsingissä keväällä 1973. Avustavina muusikoina levyllä soittavat Kari Chydenius (sähkökitara), Seppo Siirala (akustinen kitara), Matti Niiranen (piano) ja Antti Simolin (bongot). Äänittäjänä oli Jouko Ahera.
Dominiconesin 'tavaramerkki' oli neliääniset laulusovitukset aikana, jolloin se ei ollut kovin yleistä. Harjoituksia oli kahdesti viikossa.
Kummankin kokoonpanon sovittaja ja johtaja oli Kare Ojaniemi.
Elektrolyytti

Elektrolyytti on aine, joka johonkin liuottimeen (esimerkiksi veteen) liuenneena tai sulassa tilassa johtaa sähköä ja jonka sähkövirta hajottaa kemiallisesti. Elektrolyyttiliuoksessa ionit (ioniliuos) kuljettavat liikkuessaan sähkövarauksia, ja ionien liike tuottaa sähkövirtaa. 
Yleisimpiä elektrolyyttejä ovat emäkset, hapot ja suolojen vesiliuokset. Ihmisen elimistö tarvitsee elektrolyytteinä toimivia magnesiumia, kalsiumia, kaliumia ja natriumia. Elektrolyyttejä käytetään myös muun muassa akuissa.
Kekkosten miniänä

Tausta ja sisältö

Marja Linnala tutustui Matti Kekkoseen ylioppilastansseissa syksyllä 1951. Vanhemmat eivät ihastuneet sulhaskandidaattiin, kiistellyn poliitikon ja pääministerin poikaan, mutta Linnala piti päänsä. Heidät vihittiin 1954, ja hänestä tuli Marja Kekkonen, miniöistä se joka on karttanut julkisuutta. Häämatkalle pariskunta sai mukaansa Sylvi Kekkosen.
Marja Linnankivi kuvaa Kekkosten perhe-elämää sisältä päin. Hän näki politiikan kääntöpuolen, sen aiheuttamat paineet ja parjauskampanjat, jotka synnyttivät perheeseen vaikenemisen kulttuurin. Elettiin akvaarioelämää, jossa kalat lipuvat hiljalleen sinne tänne aistien toisten liikkeet kylkiviivallaan, kuten Marja Linnankivi sanoo. Alun lämmin suhde anoppiin kiristyi välillä voimakastahtoisen Sylvi Kekkosen puuttuessa liiaksi poikansa perhe-elämään. Urho Kekkosta Linnankivi taas kuvaa kotipiirissä leppoisaksi ja joustavaksi, riitoja kaihtavaksi. Erityisesti hieman salaperäiseen ja etäiseen Sylvi Kekkoseen kirja antaakin uusia piirteitä.
Linnankiven muistelmat tulivat suurena yllätyksenä, kun julkisuudessa oli pitkään ollut tietoja Brita Kekkosen tulevista muistelmista. Linnankiven muistelmista paljastuu se, mitä presidentti Kekkosen julkaistuista päiväkirjoista jätettiin pois Marja ja Matti Kekkosen avioliitosta. Kekkosia kohtaan kirja on vähäeleinen ja tahdikas. Linnankivi oppi jo alkuaikoina perheen vaikenemisen kulttuurin, joka kriitikon mukaan lyö leimansa myös kirjaan.
Kirjassa myös kerrotaan ensimmäisen kerran julkisuudessa tietoja presidentti Kekkoseen ilmeisesti kohdistuneesta murhayrityksestä, joka tapahtui juhannuksena 1957 Kultarannassa. Samassa yhteydessä Linnankivi kertoo myös aseellisesta tunkeutujasta, ja sekin tapaus vaiettiin.
Woldemar Bargiel

Woldemar Bargiel (3. lokakuuta 1828 Berliini – 23. helmikuuta 1897 Berliini) oli saksalainen säveltäjä ja musiikkipedagogi. Hän oli Clara Schumannin velipuoli. Hän oli aikanaan sekä keskeinen opettaja että tunnettu säveltäjä, mutta nykyään hänen musiikkinsa on pitkälti painunut unohduksiin. Hänen tuotantoonsa kuuluu jousikvartettoja, jousioktetto, Adagio sellolle ja orkesterille (op. 38), yksi sinfonia (C-duuri, Op. 30, 1864) ja kolme julkaistua orkestraalista alkusoittoa, jotka ovat muodoltaan (vaikkakaan eivät nimiltään) sinfonisia runoelmia. Robert Schumannin vaikutus on teoksissa vahva.
Bargielin opettajina olivat Leipzigin konservatoriossa Ignaz Moscheles, Moritz Hauptmann, Julius Rietz ja Niels Gade. Hän itse opetti konservatorioissa Kölnissä ja vuodesta 1874 kuolemaansa Berliinissä. Hän oli Johannes Brahmsin ystävä ja omisti tälle pianolle säveltämänsä fantasian (op. 19).
Vasta viime aikoina Bargielin yksityisten papereiden tutkimus on herättänyt kasvanutta kiinnostusta hänen sävellystuotantoaan kohtaan. Häneltä on säilynyt yli 1 500 kirjettä, joiden perusteella hän oli kysytty henkilö aikansa eurooppalaisessa musiikkielämässä. Hän sai eläessään muiden muassa Johannes Brahmsin ja Felix Draeseken arvostuksen osakseen.
Mahajanga

Mahajanga on kaupunki Madagaskarilla. Se on Mahajangan provinssin pääkaupunki. Mahajanga sijaitsee valtion luoteisrannikolla. Kaupungin asukasluku on noin 226 600 (2014).
Andries Hoogerwerf

Andries Hoogerwerf (29. elokuuta 1906 Vlaardingen, Alankomaat–5. helmikuuta 1977 Castricum) oli hollantilainen luonnontieteilijä, lintutieteilijä ja juoksija.
Hoogerwerf kunnostautui keskimatkojen juoksijana vuosina 1926–1930. Hän juoksi useita ennätyksiä ja edusti Hollantia vuoden 1928 Amsterdamin kesäolympialaisissa.
Hoogerwerf matkusti Jaavalle Indonesiaan vuonna 1931. Alue oli silloin vielä Hollannin siirtomaa. Aluksi hän luokitteli eliöitä Bogorin eläintieteellisen museon toimeksiannosta ja työskenteli Bogorin kasvitieteellisessä puutarhassa. Hänestä tuli siirtomaa-alueen luonnonsuojelualueiden luonnonsuojeluvirkamies 1935 ja hänet tunnetaan erityisesti jaavansarvikuonojen suojelusta ja Indonesian ensimmäisen kansallispuiston Ujung Kulonin perustamisesta.
Hoogerwerf palasi Hollantiin 1957 mutta vieraili senkin jälkeen säännöllisesti Indonesiassa. Hän toimi Manokwarin maatalouden tutkimuslaitoksen tutkijana lokakuusta 1962 huhtikuuhun 1963. Hollanissa hän asettui asumaan Castricumiin, jossa hän kuoli sydänkohtaukseen.
Hoogerwerf julkaisi useita kirjoja ja noin 250 lintu- ja kasvitieteellistä kirjoitusta. Linnuista hän nimesi muutamia alalajeja, muun muassa punarintakaijan (Psittacula alexandri kangeanensis) vuonna 1962. Hänen kunniakseen on nimetty leuserinrotta (Rattus hoogerwerfi).