google/wiki40b huggingface dataset:
David Nicholls

David Nicholls (s. 30. lokakuuta 1966) on englantilainen kirjailija ja käsikirjoittaja. Hän oli yksi suositun Rimakauhua ja rakkautta -televisiosarjan käsikirjoittajista.
Nicholls kiinnostui näyttelemisestä jo nuorena ja oli mukana koulunäytelmissä. Hän pääsi Bristolin yliopistoon opiskelemaan englantia ja draamaa. Hän valmistui vuonna 1988. Valmistumisensa jälkeen hän muutti New Yorkiin opiskelemaan näyttelijäksi. Valmistuttuaan hän näytteli nimellä David Holdaway enimmäkseen sivuosia muun muassa Lontoon Royal National Theatressa.
Vuonna 2003 ilmestyi Nichollsin ensimmäinen romaani Kaikki peliin. Romaani on humoristinen kertomus nuoresta opiskelijapojasta Brianista, joka haluaa tehdä vaikutuksen unelmiensa naiseen ja ilmoittautuu televisiossa esitettävään yliopistojen tietokilpailuun.
Nichollsin menestysteos Sinä päivänä ilmestyi vuonna 2009 (suomeksi vuonna 2011). Se oli tekijänsä kolmas romaani. Romaani kertoo 15. heinäkuuta 1988 toisensa tapaavista Emmasta ja Dexteristä ja seuraa heidän elämäänsä seuraavat kaksikymmentä vuotta. Teoksesta on tehty myös vuonna 2011 ilmestynyt elokuvasovitus, jonka pääosia näyttelivät Anne Hathaway ja Jim Sturgess.
Kummassakin suomennetussa teoksessaan Nicholls kuvaa opiskeluelämää, oman tien etsimisen ja aikuistumisen vaikeutta ja brittiläisen yhteiskunnan luokkaeroja.
Toinen romaani, nimeltään The Understudy, ilmestyi vuonna 2005. Se on ilmestynyt suomeksi vuonna 2014 nimellä Varamies. Teos kertoo näyttelijöistä ja teatterintekemisen vaikeudesta.
Romaanin Sinä päivänä saama suurmenestys oli kirjailijalle itselleen taakka. Hän totesi poteneensa viisi vuotta valkoisen paperin kammoa. Uusi teos, romaani nimeltään Yhtä matkaa ilmestyi vuonna 2014. Se on kertomus viisikymppisestä Douglasista, joka yrittää ehkä liikaakin pelastaakseen avioliittonsa.
Yarrow Shipbuilders

Historia

Alfred Yarrow perusti 1865 yrityksen nimellä Yarrow & Company, Limited. Yhtiö sijaitsi aluksi Folly Wallissa Poplarissa, kunnes se laajetessaan siirtyi 1898 Cubitt Towniin. Yhtiö valmisti 1869–1908 satoja höyrypursia, järvi- ja jokialuksia ja lopulta Kuninkaallisen laivaston ensimmäiset hävittäjät. Yhtiö valmisti lisäksi höyrykattiloita ja erityisesti vesiputkistolla varustettu höyrykattila tunnettiin Yarrow-kattilana, jota ensimmäisen kerran käytettiin 1887 torpedoveneessä.
Yrityksen edelleen kasvaessa Yarrowille tuli tarve muuttaa. Maan ja työvoiman hinta Lontoossa johtivat siihen, että yritys aloitti 1906 siirtymisen Scotstouniin Glasgowiin. Siirrettävänä oli kaikkiaan 4000–5000 tonnia materiaalia erilaisista malleista raskaisiin työkoneisiin. Poplarista lähti päivittäin 40–50-vaunuisia junia lastattuna siirrettävällä materiaalilla.
Yhtiö laski vesille 4. heinäkuuta 1908 Scotstounissa ensimmäisen uudella telakalla valmistuneen hävittäjänsä. Telakan viereen perustettiin 1905 yhteisyritys Coventry Ordnance Works.
Yhtiö osti 1964 itä puolellaan sijainneen Blythswood Shipbuilding Companyn, joka oli perustettu 1919. Yhtiö rakensi 1960-luvun lopulla alueelleen kaksi katettua telakkarakennusta sekä kokoomahallin.

Upper Clyde Shipbuilders

Yarrow liittyi 1968 Upper Clyde Shipbuildersiin, jonka toiminta lakkasi 1971. Yarrow jatkoi tämän jälkeen toimintaansa itsenäisenä yhteenliittymän ainoana tuottavana yksikkönä. Se osti 1974 länsipuolellaan sijainneen Elderslie Dockyardin, jonka omisti Barclay Curle. Kaupassa yhtiö sai kolme kuivatelakkaa, joista vanhin oli valmistunut 1904 ja uusin 1965. Yhtiö osallistui Leander-luokan sekä tyypin 21 fregattien valmistukseen.

Kansallistaminen

James Callaghanin johtama työväenhallitus antoi 1977 määräyksen lentokone- ja laivanrakennusteollisuuden kansallistamisesta. Yhtiö, joka tunnettiin nimellä Yarrow (Shipbuilders), LImited, liitettiin muiden telakoiden kanssa yhteen muodostettaessa British Shipbuilders -yhtiöön. Yhtiöön sijoitti edelleen rahojaan, joilla valmistettiin entisten Elderslien kuivatelakoiden yhteyteen suuri halli. Halli oli tarpeen valmistettaessa muovirunkoisia Hunt-luokan miinanraivaajia, joita kuitenkin valmistettiin telakalla ainoastaan kaksi. Käyttämättä jäänyt halli purettiin 2008.
Kevlar

Ominaisuudet ja käyttö

Kevlarin lujuus on samaa luokkaa kuin lujimpien teräksien. Se sietää lisäksi hyvin lämpöä ja kestää 400 °C lämpötilan sulamatta.
Kevlaria käytetään yleensä luodinkestävissä liiveissä, kypärissä, extreme-urheilun välineissä ja lentokoneiden osissa. Lisäksi Kevlaria on käytetty autonrenkaiden rakenteissa ja asbestin korvikkeena, kuten myös paneelikaiuttimien elementeissä ohuena kestävänä värisevänä kalvona. Sitä käytetään sen keveyden ja venymättömyyden vuoksi myös purjeveneiden kilpapurjeissa ja salibandymailojen varsissa hiilikuituun yhdistettynä.
Jäykissä kappaleissa, kuten lentokoneen osissa, Kevlaria ei käytetä sellaisenaan, vaan kuidut sekoitetaan muoviin (lujitemuovi). Myöskään kankaissa Kevlaria ei käytetä sellaisenaan, vaan kankaassa on muitakin synteettisiä kuituja.
Sədərəkin piirikunta

Historia

Sədərəkin piirikunta perustettiin 28. elokuuta 1990 erottamalla Şərurin piirikunnasta.
Vuosina 1990–1993 armenialaisjoukot hyökkäsivät Sədərəkin piirikunnan alueelle. He miehittivät Kərkin kylän ja tuhosivat esimerkiksi kylän hautausmaan, kirjaston, koulurakennuksen sekä 46 taloa.

Maantiede

Sədərəkin piirikunta sijaitsee varsinaisesta Azerbaidžanista erillään olevan Nahitševanin autonomisen tasavallan luoteisosassa. Pinta-alaa piirikunnalla on 151,34 neliökilometriä. Kaakossa alue rajautuu Şərurin piirikuntaan ja pohjoisessa Armeniaan. Yhteistä rajaa Armenian kanssa on 24 kilometriä. Etelässä alue rajautuu Iraniin ja lännessä piirikunnalla on myös lyhyt 11 kilometrin pituinen yhteinen raja Turkin kanssa. Piirikunnan ja Turkin erottaa toisistaan Araks-joki. Piirikunnan pääkaupunki on Heydərabad. Sədərəkin piirikuntaan kuuluu armenialaisen Araratin maakunnan kokonaan ympäröimä Kərkin kylä. Kylä on siis Azerbaidžanin enklaavi.
Piirikunnassa on yksi suurempi asutuskeskittymä, Heydərabad sekä Qaraağacin ja Sədərəkin kylät. Kaikilla edellämainituilla paikkakunnilla sijaitsee hallintorakennuksia.
Piirikunnan pinta-alasta 36,8 neliökilometriä on hedelmällistä maata, 76,48 km² on maanviljelyksen käytössä ja 39,52 km² puolestaan karjan laidunnusmaina. Pinta-alasta 22,49 km² on suolamaata ja 0,46 km² hedelmäviljelyksen käytössä.

Elinkeinot

Piirikunnan alueen pääelinkeino on maatalous. Alueella harjoitetaan muun muassa viljanviljelyä, hedelmänkasvatusta ja viininviljelyä. Maatalous on kehittynyt positiivisesti uudenaikaisten myllyjen rakentamisen, maareformien sekä vesiongelmien ratkaisun ansiosta.
Sədərəkin piirikunnan maatalouden päätuotteita ovat esimerkiksi viinirypäleet, vilja, hedelmät ja vihannekset. Piirikuntaan on rakennettu rautatie.
Hyvinkään paloasema

Hyvinkään paloasema on Keski-Uudenmaan pelastuskeskuksen paloasema Hyvinkään Kruununpuiston kaupunginosassa (Kalevankatu 10A). Paikkakunnalla toimii myös sopimuspalokuntana Hyvinkään VPK.
Paloaseman henkilöstöön kuuluu operatiivisen henkilökunnan lisäksi palopäällikkö, paloinsinööri, kaksi palotarkastajaa, valmiuspäällikkö, sairaankuljetuspäällikkö ja turvallisuuskouluttaja.

Vuorovahvuus

Hyvinkään paloaseman vuorovahvuus on palopuolella palomestari, paloesimies ja 7 palomies-sairaankuljettajaa sekä sairaankuljetuspuolella neljä ensihoitajaa.
Andromeda III

Andromeda III on kääpiösferoidigalaksi Andromedan tähdistössä. Se kuuluu Paikalliseen ryhmään ja on Andromedan galaksin satelliittigalaksi. Galaksi sijaitsee 2,44 miljoonan valovuoden päässä Maasta. Galaksin löysi Sidney van den Bergh vertailemalla ottamiaan valokuvia vuosien 1970 ja 1971 välillä.
Julio Cortázar

Julio Florencio Cortázar (26. elokuuta 1914 Bryssel, Belgia – 12. helmikuuta 1984 Pariisi, Ranska) oli argentiinalainen kirjailija. Hänen tunnetuin teoksensa on Ruutuhyppelyä (1963).

Elämänvaiheet

Cortázar syntyi Brysselissä, jossa hänen isänsä työskenteli tuolloin. Nelivuotiaana hän muutti äitinsä ja sisarensa kanssa Buenos Airesiin, Argentiinaan, jossa hän kävi koulunsa ja opiskeli Buenos Airesin yliopistossa. Isä oli hylännyt perheen, eivätkä he tavanneet enää koskaan.
Cortázar oli sairaalloinen lapsi. Sairasvuoteellaan hän luki paljon. Äiti valikoi hänelle kirjoja, joista varsinkin Jules Vernen kirjat olivat suursuosikkeja. Käänteentekevä vaikutus kirjalliselle maulle oli tutustuminen Jean Cocteaun tuotantoon.
Ensimmäiset runonsa Cortázar julkaisi salanimellä Julio Denis vuonna 1938. Seuraavaksi hän kirjoitti näytelmän Los Reyes (’Kuninkaat’), joka perustuu Theseus- ja Minotauros-taruihin.
Cortázar oli sisäänpäin kääntynyt luonne, ja hän eli pääasiassa kirjallisuuden kautta. Yliopistosta valmistuttuaan hän toimi opetustehtävissä ja käänsi kirjallisuutta. Vuonna 1944 hänet nimitettiin Mendozassa olevan Cuyon yliopiston ranskalaisen kirjallisuuden professoriksi. Mendozassa asuessaan hän liittyi presidentti Juan Perónin vastaiseen liikkeeseen ja joutui vankilaan. Vastalauseeksi Perónin hallitukselle hän muutti pois kotimaastaan.
Vuonna 1951 Cortázar asettui asumaan Pariisiin, jossa hän asui elämänsä loppuun saakka. Hän sai Unescosta kielenkääntäjän paikan. Työnsä ohella hän käänsi muun muassa André Giden, Edgar Allan Poen ja Marguerite Yourcenarin teoksia ja kirjoitti omia teoksiaan.
Cortázarin ensimmäisen puoliso Aurora Bernández oli argentiinalainen kääntäjä. Toisella vaimolla liettualaisella Ugné Karvelisilla oli suuri vaikutus Cortázarin poliittiseen aktivoitumiseen. Hän oli sosialisti, mutta tuotannossaan hän ei korostanut poliittista suuntautmistaan. Kolmas puoliso oli kanadalainen kirjailija Carol Dunlop. Dunlop kuoli leukemiaan vuonna 1982.
Cortázar kuoli vuonna 1984, ja hänet haudattiin Pariisiin Montparnassen hautausmaalle samaan hautaan puolisonsa kanssa.

Suomennetut teokset

Cortázarilta on suomennettu novellikokoelma Salaiset aseet (1959) vuonna 1984, Bestiario (1951) vuonna 1999 ja Tarinoita kronoopeista ja faameista (1962) vuonna 2001. Cortázarin novelleja julkaistiin myös valikoimassa Kolmas maailma vuonna 1966.
Cortázarin pääteos Ruutuhyppelyä ilmestyi vuonna 1963 ja aiheutti sensaation. Nimi kuvaa tapaa, jolla teosta on tarkoitus lukea: edestakaisin hyppien luvusta toiseen. Teosta on luonnehdittu hypertekstiksi. Esipuheessa kirjailija ehdottaa mahdollista lukutapaa, ja hän on liittänyt jokaisen luvun loppuun numeron, mihin lukuun seuraavaksi kannattaisi edetä. Kirjailijan sanoin ”Ruutuhyppelyä on monta kirjaa, mutta ennen kaikkea se on kaksi kirjaa”. Teos jakautuu kahteen osaan: ”Tuolla puolen”, ”Tällä puolen ja muualla”. Aluksi liikutaan Pariisissa, ja sitten maisemat vaihtuvat Buenos Airesiin.
Suomentaja Anu Partanen sai Ruutuhyppelyn kääntämisestä Mikael Agricola -palkinnon vuonna 2006.
Sophie Labelle

Sophie Labelle (s. 1987/1988) on kanadalainen sarjakuvapiirtäjä ja transaktivisti, joka tunnetaan vuodesta 2014 lähtien julkaistusta verkkosarjakuvastaan Assigned Male. Hänen sarjakuviaan on julkaistu myös pienlehtinä. Nykyään Montrealissa asuva Labelle on kotoisin Quebecin provinssin Châteauguaysta.
Labelle on usein joutunut äärioikeistolaisen alt-right-järjestön ahdistelun ja verkkokiusaamisen kohteeksi, jota on masinoitu muun muassa Reddit-sivustolla. Hänelle on esitetty tappouhkauksia ja Labellen kotiosoitetta on leivtetty julkisuteen. Maaliskuussa 2017 Halifaxissa järjestettäväksi suunniteltu sarjakuvakirjan julkaisutilaisuus jouduttiin perumaan kirjakaupan saamien uhkausten vuoksi.
Vuonna 2017 Labelle vieraili Suomessa Helsingin sarjakuvafestivaaleilla ja Turku Pride -tapahtumassa. Joulukuussa 2017 julkaistiin suomenkielinen versio Labellen värityskirjasta Lisää omat värisi Sateenkaareen!, jossa on mukana myös suomalaisten sarjakuvataiteilijoiden töitä.
Itäinen Vaasantie

Itäinen Vaasantie (ruots. Östra Vasavägen) on 1950- ja 1960-luvuilla rakennettavaksi suunniteltu,
myös Turpiinitieksi kutsuttu tieyhteys Turussa. Tien oli tarkoitus toimia kaupungin sisääntuloväylänä Hämeenlinnan suunnasta ja vähentää Hämeenkadun ja etenkin Tuomiokirkkosillan liikennepainetta.

Tien linjaus

Tielle oli kaksi vaihtoehtoista linjausta. Ensimmäinen olisi kulkenut Hämeentieltä Nummenmäen
alueen läpi nykyiselle yliopistoalueelle ja sieltä edelleen Kasarminkadun ja Verkatehtaankadun linjaa
suoraan kohti Aninkaistensiltaa. Suunniteltu linjaus on osittain nähtävissä maastossa rakentamattomina alueina Nummen kirjaston vieressä ja  kylpylähotelli Caribian takana niin sanotussa
Ikituurin montussa. Toinen linjaus olisi ollut alkuosaltaan yhteneväinen edellisen kanssa, mutta kaupunkialueelle tulo olisi järjestetty Pispalantien ja Raunistulan kautta. Turun kaupungin karttapalvelun kaavakartoissa näkyy Vaasantie-niminen varaus Sillankorvan ensisuojan kohdalla ja Toijalan radan varressa. 
Ensimmäisen linjausvaihtoehdon huomattava ongelma olisi maisemahaittojen ohella ollut Karjaan radan ja moottoritien välisen alueen jääminen liikennemottiin. Lisäksi tie olisi katkaissut useita poikkikatuja. Toinen vaihtoehto taas olisi uhannut Raunistulan ja Lonttisten puutaloalueita ja edellyttänyt toisen sillan rakentamista Aurajoen yli hyvin lähelle rautatiesiltaa siinä tapauksessa, että tien loppuosa olisi rakennettu Lonttisten läpi linja-autoasemalle.
Aiolis

Aiolis (m.kreik. Αἰολίς, myös Aiolia, Αἰολία, lat. Aeolis/Aeolia) oli antiikin kreikkalainen alue Vähän-Aasian luoteisrannikolla nykyisen Turkin alueella. Siihen kuului myös muun muassa Lesboksen saari rannikon edustalla. Aluetta asuttivat aiolialaiset.

Maantiede

Aioliin alue käsitti Vähän-Aasian rannikon Adramyttioninlahden ja Kymenlahden ympäristössä, sekä rannikon edustalla olleet saaret, joista suurin ja merkittävin on Lesbos. Kreikkalaisten asuttama alue ulottui rannikolta noin 16–20 kilometriä sisämaahan. Aioliin eteläpuolella rannikolla sijaitsi Joonia. Joonian ja Aioliin rajana toimi Hermos-joki, jonka varrella Fokaia oli jo Joonian aluetta. Pohjoisessa Aiolis ulottui Lektonin niemelle Adramyttioninlahden suun pohjoispuolelle. Aioliin pohjoispuolella sijaitsi Troas ja itäpuolella Mysia ja Lyydia. Strabon luki Aioliin alueen osaksi Mysiaa laajasti käsitettynä.
Herodotos kuvasi Aioliin Jooniaa hedelmällisemmäksi mutta ilmastoltaan huonommaksi.

Historia

Aiolis sai nimensä kreikkalaisesta aiolialaisten heimosta, joka asutti alun perin muun muassa Thessaliaa ja Boiotiaa. Aiolialaiset perustivat siirtokuntia Lesbokselle ja tämän jälkeen Aioliin rannikolle 1000-luvulta eaa. lähtien. Aiolialaiset puhuivat aiolialaisia murteita.
Aioliin eteläosan 12 kaupunkia muodostivat Aioliin liiton eli kahdentoista kaupungin liiton (dodekapolis). Liiton tärkein kaupunki oli Kyme ja sen uskonnollisena keskuksena toimi Gryneionissa sijainnut Apollonille omistettu temppeli.
Aioliin kaupunkeihin kuului alun perin myös Smyrna, joka päätyi myöhemmin joonialaisten valtaan.
Lego Harry Potter: Years 1–4

Pelattavuus

Pelissä voi pelata 167 hahmolla, paitsi PSP- ja Nintendo DS -versioissa, joissa hahmoja on vähän yli sata. Pelattavista hahmoista tunnetuimpia ovat Harry Potter, Ron Weasley, Hermione Granger ja Albus Dumbledore, mutta pelissä on myös vähemmän tunnettuja hahmoja, kuten Hagridin koira Tora sekä herra ja rouva Mason.
Kuten pelissä Lego Indiana Jones 2: The Adventure Continues, pelissä voi luoda oman tason jo valmiina olevien lisäksi. Ominaisuus ei ole tarjolla PSP- ja Nintendo DS -versioissa. Muissa tasoissa seikkaillaan muun muassa Salaisuuksien kammiossa, Viistokujalla ja Tylypahkan viereisellä järvellä (kutsuttu neljännessä elokuvassa Mustajärveksi). Pelissä pääsee kulkemaan vapaasti eri Tylypahkan alueilla, kuten myös Viistokujalla.
The King of Kong

The King of Kong (The King of Kong: A Fistful of Quarters) on yhdysvaltalainen dokumenttielokuva vuodelta 2007. Se kertoo kolikkopeli Donkey Kongin maailmanennätyksen tavoittelusta. Elokuvan on ohjannut Seth Gordon. 
Myöhemmin kastikemyyjänä ja ravintolanomistajana menestyneestä Billy Mitchellistä tuli 1980-luvun alussa Donkey Kongin maailmanennätyksen siivittämänä maineikas videopelaaja. Lopulta vuonna 2003 Steve Wiebe monien yllätykseksi rikkoi Mitchellin ennätyksen omassa autotallissaan ja ylitti samalla miljoonan pisteen rajan. Kaikki eivät kuitenkaan hyväksyneet tulosta rehellisin keinoin saavutetuksi, ja aiheesta kehiteltiin salaliittoteoria. Mitchellin 1 062 800 pisteen tulos ja sen tallentamiseen käytetty menetelmä on herättänyt epäilyksiä. Huhtikuussa 2018 Twin Galaxies -verkkosivusto ilmoitti poistavansa kaikki Mitchellin tulokset ja ovat ilmottaneet päätöksestään Guinness World Recordsille ja ensimmäinen miljoonan pisteen tuloksen saavuttanut on Steve Wiebe.
Dokumentissa Billy Mitchellistä annetaan kuva menestyvänä ja työteliäänä liikemiehenä mutta myös henkilönä, jolla on hyvin kielteisiä piirteitä. Hänen muun muassa kerrotaan lähettäneen käskyläisiä tutkimaan Steve Wieben pelikonetta. Lisäksi hänen esitetään välttelevän Wieben kohtaamista yleisön edessä käytävässä pelissä.
Eräässä The King of Kongin kohtauksessa Mitchell kävelee häntä tervehtineen Wieben ohi tätä mitenkään noteeraamatta ja sanoo sen jälkeen vaimolleen: ”On tiettyjä henkilöitä, joiden kanssa en halua viettää turhan paljon aikaa”. The A.V. Clubille helmikuussa 2008 antamassaan haastattelussa Mitchell väitti osan kyseisessä tilanteessa käydystä keskustelusta leikatun pois ja kertoi, että todellisuudessa hän ei vain halunnut häiritä Wieben pelaamista. Toisaalta tuottaja Ed Cunninghamin mukaan tilanne näytettiin täsmälleen sellaisena kuin se tapahtuikin. Cunningham mainitsi myös dokumentista syntyneen kirjoittelun opettaneen hänelle paljon siitä, kuinka merkittävästi ihmisten näkemys totuudesta muokkautuu oman mielipiteen mukaiseksi, mikäli aiheeseen liittyy vahvasti heidän oma etunsa. Samassa haastattelussa ohjaaja Seth Gordon viittasi Cunninghamin totuuden luonnetta sivunneen kommentin jälkeen elokuvaan Rashomon – paholaisen portti. 
Dokumentin valmistumisen jälkeen Billy Mitchell, Steve Wiebe ja plastiikkakirurgi Hank Chien ovat kukin vuorollaan parantaneet Donkey Kongin ME-tulosta. Elokuussa 2012 uudeksi maailmanennätykseksi vahvistettiin Hank Chienin 25. heinäkuuta 2012 tekemä 1 127 700 pistettä, jota edeltävä ennätys oli hänen saman vuoden toukokuussa keräämänsä 1 110 100 pistettä. Chienin Donkey Kong -innostus sai alkunsa juuri The King of Kong -dokumentin näkemisestä.
Bill Walsh

William Ernest ”Bill” Walsh (30. marraskuuta 1931 – 30. heinäkuuta 2007) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja. Hän on tunnettu San Francisco 49ersin 1980-luvun menestyksen arkkitehtina sekä hyökkäyksen syöttöpelaamisen kehittäjänä. Walshin kehittämä hyökkäysjärjestelmä (West Coast offense) oli aikanaan vallankumouksellinen ja on yhä suosittu NFL:ssä.
Walsh syntyi Los Angelesissa ja kasvoi Kaliforniassa. Hän urheili yliopistotasolla amerikkalaisessa jalkapallossa sekä nyrkkeilijänä. Valmennusura alkoi high school -tasolta ja jatkui yliopistotasolla. NFL:ään hänet palkkasi Al Davis vuonna 1966 Oakland Raidersin apuvalmentajaksi. Sieltä hän siirtyi Cincinnati Bengalsiin vuonna 1968, jossa hän sai oppia legendaariselta Paul Brownilta. Vuonna 1975 Walshia ei nimetty Brownin seuraajaksi ja hän erosi hyökkäyksen koordinaattorin tehtävästä. Valmennettuaan vuoden San Diego Chargersin organisaatiossa Walsh sai ensimmäisen päävalmentajan pestinsä Stanfordin yliopistojoukkueesta. Kahden menestyksekkään vuoden jälkeen San Francisco 49ers palkkasi Walshin uudeksi päävalmentajakseen kaudelle 1979.
Walshin kaksi ensimmäistä kautta NFL:ssä olivat vaikeita, sillä voittoja kertyi yhteensä vain kahdeksan kappaletta. Walsh kuitenkin uusi joukkuetta voimakkaasti ja rakensi koko organisaation uudestaan. Hyökkäyksen johtajaksi draftattiin vuonna 1980 pelinrakentaja Joe Montana ja puolustuksen johtajaksi vuonna 1981 Ronnie Lott. Walshin kolmas kausi 49ersin peräsimessä sujuikin loistavasti ja päättyi Super Bowl -mestaruuteen. Loppuottelussa kaatui Cincinnati Bengals.
Walshin johdolla 49ersista kehittyi 1980-luvun menestysjoukkue, joka uusi mestaruutensa kausilla 1984 ja 1988. Lisäksi Walshin seuraaja George Seifert johdatti 49ersin mestariksi kausina 1989 ja 1994. Walshin apuvalmentajista kehittyi myös useita NFL:n menestysvalmentajia kuten: Seifert, Mike Holmgren, Mike Shanahan, Brian Billick ja Dennis Green.
Bill Walsh erosi 49ersin päävalmentajan tehtävästä 1988. Hän palasi kuitenkin organisaatioon vuonna 1999 toimitusjohtajaksi kolmen kauden ajaksi. Vuosina 2002-2004 hän toimi vielä konsultin roolissa. Vuosina 1992-1994 Walsh valmensi Stanfordin yliopistojoukkuetta. Bill Walsh kuoli leukemiaan 30. heinäkuuta 2007 kotonaan Woodsidessa, Kaliforniassa.
Walsh valittiin Pro Football Hall of Fameen vuonna 1993.
Vennalampi (Kouvola)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,9 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Harjunjoen–Lappalanjärven alueella (14.18), jonka Lappalanjärven alueeseen (14.181) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 69,1 metriä mpy.
E. L. Konigsburg

E. L. Konigsburg (10. helmikuuta 1930 – 19. huhtikuuta 2013) oli yhdysvaltalainen lasten- ja nuortenkirjailija ja kuvittaja. Hänet tunnetaan etenkin palkituista kirjoistaan Ystäväni, noitatyttö ja Vanhan rouvan salaiset paperit.

Elämäkerta

Konigsburg syntyi New York Cityssä, mutta kasvoi Pennsylvanian pikkukaupungeissa. Hän opiskeli kemiaa Pittsburghin yliopistossa ja työskenteli mm. laboratoriossa ja opettajana. Konigsburg meni naimisiin psykologi David Konigsburgin kanssa 1952, ja heille syntyivät lapset Paul, Laurie ja Ross. Hänen miehensä kuoli vuonna 2001. Uskonnoltaan he olivat juutalaisia. Perhe asui ensin Floridassa ja sitten muutti New Yorkiin. Siellä Konigsburg kävi taidetunneilla ja aloitti kirjoittamisen, kun nuorin lapsista meni päiväkotiin.

Ystäväni, noitatyttö

Konigsburgin ensimmäinen kirja Ystäväni, noitatyttö (engl. Jennifer, Hecate, Macbeth, William McKinley, and Me, Elizabeth) julkaistiin 1967, ja se voitti Newbery Honor -palkinnon seuraavana vuonna. Kirjassa Elizabeth on muuttanut uuteen kouluun eikä saa siellä kavereita. Hän löytää puusta Jenniferin, joka kertoo olevansa noita. Tytöt alkavat hankkia aineita tehdäkseen taikavoidetta ja oppiakseen lentämään. Lentämisen sijaan tärkeämmäksi tulee pikkuhiljaa kehittyvä ystävyys. Koningsburg kirjoitti kirjan, kun hän tarkkaili tyttärensä sopeutumista uudelle paikkakunnalle.

Vanhan rouvan salaiset paperit

Vanhan rouvan salaiset paperit (engl. From the Mixed-Up Files of Mrs. Basil E. Frankweiler) julkaistiin 1967, ja se sai Newbery-mitalin 1968. Kirja sai myös muita palkintoja. Kirjassa Claudia, 12, karkaa pikkuveljensä Jamien kanssa New Yorkiin. He alkavat selvittää salapoliisitarinaa, johon liittyy mahdollisesti Michelangelon veistos. Kirjaan Konigsburg sai inspiraation, kun lehdessä kerrottiin taidemuseon tekemästä jännittävästä ostoksesta, ja samaan aikaan hemmotellut lapset kiukuttelivat eväsretkellä.
Alex Rider & Stormbreaker

Juoni

Neljätoistavuotiaan Alex Riderin elämä muuttuu täydellisesti, kun hänen setänsä Ian Rider menehtyy auto-onnettomuudessa. MI6:n värvätessä Alexin vastoin tahtoaan hänelle selviää miksi hän on opetellut kamppailutaitoja, japania ja vuorikiipeilyä lapsesta lähtien. MI6 lähettää hänet SAS:n kovaan koulutukseen, minkä jälkeen Alexin tehtävänä on naamioitua kilpailun voittaneeksi oppilaaksi selvitääkseen miksi multimiljonääri Herold Sayle on luvannut lahjoittaa jokaiselle Britannian koululle huipputeknisen Stormbreaker-tietokoneen.

Vastaanotto

Stormbreaker oli ehdokkaana Children's Book Awards -palkinnon saajaksi vuonna 2000, ja monet kriitikot ovat ylistäneet teosta. The Daily Telegraphin mukaan kirjalla oli täydellinen sankari, ja The Daily Mail kuvasi kirjaa seuraavasti: "Lieneekö ketään, joka ei nauttisi tämän uskomattoman, nuoren James Bondin seikkailuista?".