google/wiki40b huggingface dataset:
Huhkon kartano

Huhkon kartano on empire-tyylinen kartano Raisiossa. Huhkon kartanosta on jäljellä vain päärakennus. Sen vanhimmat osat ovat 1700-luvulta, mutta nykyinen empire-tyylinen ulkonäkö on peräisin noin vuosilta 1837–1842. Kartanon esikuvana on todennäköisesti ollut Carl Ludvig Engelin suunnittelemaksi arveltu Hintsan kartano vuodelta 1837.
Vanhimmat kirjalliset maininnat Huhkosta ovat 1300-luvulta. Ne käsittelevät Huhkonkosken myllyä, joka on ilmeisesti vanhempi kuin Huhkon tila. Ensimmäiset viitteet itse Huhkon kartanosta Mälikkälän kylässä ovat peräisin 1500-luvulta, jolloin se oli lampuotitalona Pernon kartanon alaisuudessa. Huhko oli Pernon kartanon omistuksessa 1600-luvulle saakka, jolloin sen omistaja vaihtui useaan kertaan. Kuuluisin Huhkon kartanon omistajista oli Turun Akatemian historian ja moraaliopin professori Johan Bilmark, joka osti tilan vuonna 1776. Kartanon hoidon vaikeudet aiheuttivat useita omistajanvaihdoksia 1800-luvulla. Raision kaupunki osti kartanon vuonna 1977. Kartanon sisätilat on kunnostettu kaupungin edustuskäyttöön ja sitä vuokrataan myös ulkopuolisille.
Huhkon kartanon itäpuolisella kallioalueella on pieni edustava ketoalue, jonka yhteydessä kasvaa muun muassa tammia, lehmuksia, saarneja ja vaahteroita. Kuivahkon kedon kasvistoon kuuluvat mäkitervakko, kurjenkello, keto-orvokki, koiranheinä ja huopakeltano.
Lokakuussa 1995 sijoitettiin Huhkon kartanon pihapiiriin Gunnar Finnen reliefi Sadonkorjaajat 1920-luvulta. Se kuuluu kamarineuvos Eero Rantasen säätiön kokoelmiin.
Keijo Kaskimies

Keijo Lauri Kalervo Kaskimies, vuoteen 1944 Mikkola (4. helmikuuta 1916 Sortavala – 1. marraskuuta 1986 Helsinki) oli ekonomi, rehtori, järjestöjohtaja, päätoimittaja ja gemmologian harrastaja.

Henkilöhistoria

Kaskimiehen vanhemmat olivat opettaja Lauri Mikkola ja Saimi Rosa Charlotta Grönroos ja puoliso vuodesta 1945 Sirkka-Sisko Hinttula. Kaskimies tuli ylioppilaaksi 1934 ja valmistui kansakoulunopettajaksi 1940, ekonomin tutkinnon hän suoritti 1946. Kaskimies oli Suomen kansakoulunopettajien liiton sihteeri 1945–1948, Opettajain Lehden päätoimittaja 1949–1952, Seinäjoen kauppakoulun rehtori 1953–1955 ja Suomen kultaseppien liiton toimitusjohtaja 1955–1979, samoin kuin Kultaseppien lehden päätoimittaja. Gemmologiaa harrastanut Kaskimies toimi Suomen gemmologisen seuran varapuheenjohtajana ja oli seuran kunniajäsen.
Kurja juttu

Kurja juttu (engl. Clean Break) on Jacqueline Wilsonin kirjoittama nuortenkirja, jossa käsitellään vanhempien avioeroa. Kirja ilmestyi englanniksi vuonna 2005 ja suomeksi kaksi vuotta myöhemmin. Suomenkielinen kustantaja on Otava.
Kirjan päähenkilö on nuori tyttö nimeltä Emily eli Em, joka asuu isoäitinsä talossa äitinsä, isäpuolensa ja kahden sisarpuolensa muodostamassa uusperheessä. Eräänä jouluna paljastuu, että hänen isäpuolellaan on liiton ulkopuolinen suhde, ja tämä jättää perheen. Uusi naisystävä on inhottava ja itsekeskeinen. Kirjassa tärkeä symbolinen merkitys on Emilyn isäpuoleltaan joululahjaksi saamalla smaragdisormuksella, joka oikeasti on tietysti rihkamaa.
Kirjassa esiintyy Emilyn lempikirjailija "Jenna Williams", jota The Guardianin kriitikko Kate Kellaway pitää Wilsonin omakuvana - mutta myös kirjan epäuskottavimpana hahmona.
Kuressaaren vaakahuone

Kuressaaren vaakahuone (viroksi Kuressaare vaekoda) on kulttuurihistoriallisesti arvokas rakennus Kuressaaressa, Viron Saarenmaalla. Se edustaa arkkitehtooniselta tyylisuunnaltaan pohjoismaista barokkia, ja sijaitsee lähellä Kuressaaren raatihuonetta. Vaakahuone on valmistunut vuonna 1663, jolloin Ruotsi hallitsi Saarenmaata. Rakennuksessa toteutettiin kattava restaurointi vuosina 1980–1982, ja sitä johti arkkitehti Lilian Hansar.
Louis de Funès

Louis Germain David de Funès de Galarza (31. heinäkuuta 1914 – 27. tammikuuta 1983) oli ranskalainen näyttelijä. Hän kuuluu maansa komedian suuriin nimiin ja tuli myös kansainvälisesti tunnetuksi muun muassa elokuvasta ”Rabbi” Jacobin hassut seikkailut (1973). Hänen vanhempansa olivat espanjalaisia. 
Funèsille myönnettiin vuonna 1980 kunnia-César. Hän kuoli sairauskohtaukseen 68-vuotiaana kärsittyään viimeisinä vuosinaan sydänvaivoista.
Andrei Sannikau

Andrei Alehavitš Sannikau (valkoven. Андрэ́й Але́гавіч Са́ннікаў (latinalainen), Andrej Aliehavič Sanynikaŭ, ven. Андре́й Оле́гович Са́нников, Andrei Olegovitš Sannikov, s. 8. maaliskuuta 1954 Minsk, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto) on valkovenäläinen, esimerkiksi aseriisunnan parissa toiminut entinen diplomaatti, joka saavutti ennen eroaan suurlähettilään ja varaministerin aseman.
Vuonna 1996, päivää ennen presidentti Lukašenkan järjestämää kansanäänestystä, hän kuitenkin erosi Valko-Venäjän ulkoministeriön palvelusta. Hän on sittemmin ollut perustamassa ihmisoikeusjärjestö Charter '97:ta ja toimi tämän puheenjohtajana. Hän on ollut muutenkin maan näkyvimpiä oppositiopoliitikkoja ja on esimerkiksi arvostellut kansanäänestyksiä ja vaaleja vilpillisyydestä.
Hänelle myönnettiin Bruno Kreisky -palkinto vuonna 2005.
Sannikau oli ehdokkaana Valko-Venäjän joulukuun 2010 presidentinvaaleissa, mutta pidätettiin hyvin väkivaltaisesti useiden muiden presidenttiehdokkaiden tapaan presidentinvaalien rehellisyyttä kritisoineen mielenosoituksen yhteydessä. Sannikau on naimisissa Novaja Gazetan toimittaja Irina Khalipin kanssa. Myös hänen toimittajavaimonsa pidätettiin saman mielenosoituksen seurauksena. Seuraavana keväänä Sannikau tuomittiin viiden vuoden vankeusrangaistukseen mellakaksi väitetyn mielenosoituksen järjestämisestä.  Myös toimittajavaimolle tuomittiin vankeusrangaistus mielenosoitukseen osallistumisesta, mutta tätä rangaistusta lykättiin kahdella vuodella. Joulukuussa 2012 Iso-Britannia myönsi poliittisen turvapaikan Sannikaulle.
Matti Rossi (valtiopäivämies)

Matti Rossi (1878–1921) oli suomalainen valtiopäivämies. Hän oli edustajana valtiopäivillä 1897 ja 1900. Hän kävi Jyväskylän lyseon ja oli myöhemmin muun muassa Terijoen yhteiskoulun venäjän kielen opettajana ja johtajana.
Kehäkuninkaat

Elokuva

Elokuva kertoo vuonna 1974 Zairessa käydystä nyrkkeilyn maailmanmestaruusottelusta, jossa entinen nyrkkeilyn raskaansarjan kiistaton mestari Muhammad Ali otti yhteen hallitsevan mestari George Foremanin kanssa. Elokuvassa käydään läpi tapahtumat ennen ottelua ja haastatellaan monia nyrkkeilyasiantuntijoita tai otteluun muuten osallistuneita henkilöitä.
Pikkusininaakka

Tuntomerkit

Pikkusininaakka on 20-23 cm pitkä. Se on pienikokoinen, hoikka ja nopealiikkeinen. Se on väriltään sininen, lukuun ottamatta mustaa naamaria ja valkeahkoa kurkkua. Silmän yläpuolelta kulkee valkeahko silmäkulmanjuova.

Levinneisyys

Pikkusininaakkaa tavataan kotoperäisenä Meksikossa. Lajin populaatioksi arvioidaan noin 10000-20000 yksilöä. Pikkusininaakan levinneisyysalue on pieni ja laji on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi, joten se on luokiteltu vaarantuneeksi.

Elinympäristö

Pikkusininaakka elää vuoristometsissä 1400-3200 metrin korkeudella. Laji suosii tammi-kuusi-pihta-sekametsiä, joissa kasvaa runsaasti epifyyttejä.
Ystävät, toverit

Tuotannon ristiriidat

Elokuvan käsikirjoittaja kirjailija Joni Skiftesvik on voimakkaasti arvostellut tuottaja-ohjaaja Mollbergia siitä, että tämä ”käveli hänen ylitseen” elokuvan toteutusvaiheessa. Skiftesvikin mukaan osa Suomen Elokuvasäätiön hyväksymästä käsikirjoituksesta jätettiin kuvaamatta, kokonaisia elokuvan tasoja poistettiin, tematiikkaa muutettiin ja Mollberg tuottajavaltaansa käyttäen sisällytti elokuvaan omia teemojaan neuvottelematta käsikirjoittajan kanssa.
Louhosareena

Louhosareena on entiseen Nilsiässä sijaitsevaan Hiekkamäen kaivokseen 2000-luvun alussa alun perin ooppera- ja musiikkinäyttämöksi rakenettu tanssilava. Kaivos on noin viiden kilometrin päässä Nilsiän keskustasta ja 13 kilometriä Tahkon keskustasta. Avolouhos on kaivostoiminnan loppumisen jälkeen täyttynyt osittain vedellä.
Louhosareena rakennettiin kaivostoiminnan päättymisen jälkeen Hiekkamäen avolouhokseen. Siellä järjestettiin oopperanäytöksiä vuosina 2004–2007, jonka jälkeen niitä järjestänyt yritys Opera Cava hakeutui konkurssiin vuonna 2008. Sen jälkeen siellä järjestettiin tapahtumia satunnaisesti.
Vuoden 2015 lopussa uusi yritys osti louhoksen rakenteet ja sai vuokraoikeuden Kuopion kaupungilta. Siellä järjestettiin vuoden 2017 kesäkuussa ensimmäisen kerran lavatanssit.
Star Trek V: The Final Frontier

Tarina

Kapteeni James T. Kirk on lomalla Yosemiten kansallispuistossa ja on asettanut itselleen kaksi haastetta: kiivetä ilman varusteita El Capitan-jyrkänteelle ja opettaa Spockille leirinuotiolauluja. Enterprise-A on korjauksen alaisena ja konemestari Scott tuntuu jopa turhautuvaan tilanteeseen. Yllättäen alkaakin tapahtua: vulkaaniluopio Sybok panee syrjäisessä siirtokunnassa toimeen kaappauksen ja ottaa kolme suurlähettilästä panttivangeikseen. Kirkin loma keskeytyy ja hänet lähetetään selvittämään tilannetta. Sybok ottaa Enterprisen hallintaansa ja ohjaa aluksen matkalle paljastamaan universumin syvimmät salaisuudet. Sybokin päähänpinttymänä ei ole vähempi kuin etsiä Jumalaa galaksin keskustasta. Elokuvakriitikko Kevin Thomas on luonnehtinut elokuvaa Los Angeles Timesissa sanoen, että se on "yhtä aikaa henkisen tutkistelun retki ja upea avaruusseikkailu".
Ilmur Kristjánsdóttir

Ura

Ilmur valmistui näyttelijäksi islantilaisesta alan oppilaitoksesta vuonna 2003. Seuraavana vuonna hänellä oli rooli komediaelokuvassa Dís. Sittemmin hän on näytellyt muun muassa televisiosarjassa Loukussa, jossa hänellä oli Hinrikan rooli. Ilmurin käsikirjoituksia on muun muassa television komediasarja Ástríður, jota esitettiin 2009–2013.
Varikko

Liikennevälinevarikot

Varikoita ovat myös bussi-, juna- ja metrovarikot, Suomessa mm. Pasilan ratapihaan liittyvä Ilmalan varikko ja Roihupellon metrovarikko Helsingissä sekä Koivurannan linja-autovarikko Konnevedellä ja Paunun ExpressBus-bussivarikko Tampereen Nekalassa.
Yorktownin piiritys (1862)

Taistelun kulku

McClellan uskoi että lyhyin ja helpoin tie Etelävaltioiden pääkaupungin Richmondin valtaamiseksi oli maihinnousu Virginian niemimaalle. Niemimaata rajoittaa etelässa Jamesjoki ja pohjoisessa Yorkjoki. McClellan nousi maihin 2. huhtikuuta niemimaan kärjessä Fort Monroen linnoituksessa, joka oli Pohjoisvaltioiden hallussa ja lähti etenemään länteen kohti Richmondia. Eteneminen pysähtyi Yorktownin tasalle 4. huhtikuuta, kun Pohjoisvaltioiden armeija saavutti kenraalimajuri John B. Magruderin johtaman Etelävaltioiden puolustuslinjan. Magruderilla oli vain 10 000 miestä ja McClellanilla 105 000 miestä. McClellan kuitenkin uskoi Magruderilla olevan ylivoiman ja pysäytti joukkojensa etenemisen. Magruder käytti hyväkseen vapaussodan aikaisia brittien tekemiä maavalleja. McClellan olisi voinut lyödä Magruderin helposti, mutta hän aloitti Etelävaltioiden asemien muodollisen piirittämisen ja vaati presidentti Abraham Lincolnilta apujoukkoja. Lincoln kuitenkin kieltäytyi lähettämästä apujoukkoja, joilla hän halusi turvata pääkaupunki Washingtonia.
McClellanin pysähtymisen vuoksi kenraali Joseph E. Johnstonin komentama Etelävaltioiden pääarmeija ehti saapua alueelle. Johnston pelkäsi Pohjoisvaltioiden joukkojen kiertävän Yorktownin linnoituslinjan ja katkaisevan Etelävaltioiden joukkojen yhteydet selustaan. Tämän vuoksi hän käski joukkojensa vetäytyä Yorktownin linjalta 3.–4. toukokuuta. Vetäytymistä seurasi Williamsburgin taistelu 5. toukokuuta.
McClellanin viivyttelyn vuoksi Richmondin puolustusta vahvennettiin uusilla joukoilla ja kenttälinnoituksilla. Richmondin valtaus epäonnistui.
Onnellinen mies (elokuva)

Vastaanotto

Helsingin Sanomien Jukka Kajava ei pitänyt lainkaan Onnellisesta miehestä verrattuna sen pohjana olevaan romaaniin. Hänestä se oli komediaksi huonosti rytmitetty, sen henkilöhahmot oli jätetty kärjistämättä ja roolitus oli epätasainen, jopa amatöörimäinen. Hyvin suoriutuivat Kajavan mielestä vain Lohtander, Sirén ja Mäkelä.
Esteban Guerrieri

Esteban Guerrieri (s. 19. tammikuuta 1985 Ramos Mejia, Buenos Aires) on argentiinalainen moottoriurheilija.

Ura

Guerriri aloitti uransa karting-sarjoissa. Vuonna 2000 hän voitti Argentiinan Formula Renault -sarjan mestaruuden. Seuraavana vuonna hän kilpaili Eurocup Formula Renault -sarjassa sijoittuen kymmenenneksi. Vuonna 2002 Guerrieri sijoittui kolmanneksi Saksan Formula Renault -sarjassa. Vuonna 2003 Guerrieri voitti Eurocup Formula Renault -sarjan mestaruuden. Hän myös sijoittui toiseksi Italian Formula Renault -sarjassa. Vuonna 2004 Guerrieri sijoittui seitsemänneksi International Formula 3000 -sarjassa. Vuonna 2005 Guerrieri sijoittui 16:nneksi Formula 3 Euroseries -sarjassa. Seuraavana vuonna hän oli sarjan neljäs. 
Vuonna 2007 Guerrieri kilpaili Britannian F3-sarjassa sijoittuen 13:nneksi. Seuraavana vuonna hän sijoittui 12:nneksi ja oli kahdeksas Formula Renault 3.5 -sarjassa yhdellä voitollaan. Vuonna 2009 Guerrieri kilpaili Superleague Formula -sarjassa edustaen Al Ain, Sevilla FC:n ja Olympiacos CFP:n joukkueita. Hän voitti kaksi kilpailua kaudella sijoittuen yhteispisteissä kuudenneksi. Vuonna 2010 Guerrieri sijoittui kolmanneksi FR 3.5 -luokassa. Vuonna 2011 Guerrieri sijoittui toiseksi Indy Lights -sarjassa. Hän toisti saman vuonna 2012.
Luukudos

Luukudos on elävää jatkuvasti uusiutuvaa tukikudosta. Se muodostuu luusoluista sekä kiteisestä väliaineesta, joka koostuu pääasiassa kalsiumista ja fosfaatista. Luukudoksessa on myös runsaasti kollageenisyitä. Kudoksen rakenteesta johtuen luun puristus-, taivutus- ja venytyslujuudet ovat suuria. Luukudosta muodostuu ja hajoaa koko ajan hormonien säätelemänä.

Luukudoksen muodostuminen ja uusiutuminen

Luukudos muodostuu alkiokautisesta sidekudoksesta kahdella tavalla: joko suoraan sidekudoksesta luutumalla (mm. solisluut ja monet kallon luut) tai siten, että ensin muodostuu rustoinen malli, johon jo kahdeksan viikon ikäisellä sikiöllä ilmaantuvat ensimmäiset luutumiskeskukset. Rustosolut kuolevat ja tilalle saapuu verisuonten matkassa osteoblasteja ja osteoklasteja, jotka alkavat valmistamaan luukudosta.
Luukudos uusiutuu ja muovautuu vilkkaimmin kasvuvaiheessa, mutta myös aikuisen luukudos on jatkuvan uusiutumisen ja muovautumisen kohteena. Osteoklastit poraavat luukudokseen reikiä. Tämän jälkeen osteoblastit asettuvat reiän reunoille valmistamaan uutta luuta kerros kerrokselta. Osteoblastit jäävät valmistamansa soluväliaineen vangiksi ja muuttuvat osteosyyteiksi.

Luukudoksen rakenne

Luukudoksen soluväliaine on osteoidissa pääosin muodostunut kollageenisyistä ja osteoblastien vaikutuksesta mineralisoituneesta kalsiumhydroksidiapatiitista Ca₁₀(OH)₂(PO₄)₆. Valmiissa luukudoksessa soluväliaineen kuivamassasta noin neljännes on kollageenisyitä ja loppu on kalsiumhydroksidiapatiittia. Luun kuivapainosta on epäorgaanista mineraalia 2/3, ja tästä noin 95 % on kalsiumfosfaattia. Solujen osuus luukudoksesta on vähäinen.
Luun rakenteen perusyksikkö on osteoni, jonka keskellä kulkee sitä ravitseva verisuoni. Osteonissa luusolut eli osteosyytit ympäröivät verisuonta rengasmaisesti. Osteosyytit ovat yhteydessä toisiinsa solu-ulokkeiden avulla, joten aineenvaihdunta välittyy solusta toiseen. Osteoniksi järjestyminen turvaa osaltaan luun solujen energian ja ravintoaineiden saantia.
Nettoveroaste

Nettoveroaste on kansantalouden tunnusluku, joka mittaa verojen ja pakollisten maksujen osuutta bruttokansantuotteesta tulonsiirtojen jälkeen. Nettoveroaste saadaan, kun bruttoveroasteesta vähennetään julkisyhteisöjen kotitalouksille ja yrityksille maksamien tukipalkkioiden sekä tulon- ja pääomansiirtojen osuus. Nettoveroasteesta ei kuitenkaan vähennetä vapaaehtoisia rahamääräisiä sosiaalietuuksia.
Nettoveroasteeseen vaikuttavat tulonsiirrot sekä se, tuotetaanko sosiaali- ja terveyspalvelut julkisella vai yksityisellä puolella.
Vuonna 2015 nettoveroaste oli Suomessa 17,6 %. Nettoveroaste pieneni Suomessa 1990-luvun lamavuosina tuntuvasti, kun tulonsiirrot paisuivat.
Jumpru (merenkulku)

Jumpru eli aaveensilmä, jungfru, ilmapylpyrä tarkoittaa laivanrakennuksessa kovasta puusta tehtyä litteänpyöreää plokia, jossa on kolme tai neljä pyöreää reikää. Sitä käytetään aluksen kiinteän takilan pingotuksessa. Myöhemmin sen korvasi vanttiruuvi.
Mihail Mihailov

Mihail Larionovitš Mihailov (ven. Михаи́л Ларио́нович Миха́йлов, 16. tammikuuta (J: 4. tammikuuta) 1829 Orenburg – 15. elokuuta (J: 3. elokuuta) 1865 nykyisen Taka-Baikalian aluepiirin Kalgan piirin Kadaja) oli venäläinen runoilija ja vallankumouksellinen.
Mihail Mihailov syntyi virkamiehen ja kazakkiylimyksen tyttären perheeseen. Hänen isoisänsä oli Aksakovien maaorja, joka kuoli raipparangaistukseen. Mihailov opiskeli Pietarin yliopistossa ja julkaisi ensimmäiset teoksensa vuonna 1845. Hän toimi Sovremennik-kirjallisuuslehden avustajana ja vuodesta 1860 sen toimittajana. Hän laati Nikolai Šelgunovin kanssa nuorisolle osoitetun vallankumouksellisen julistuksen, joka painettiin Lontoossa Aleksandr Herzenin kirjapainossa. Syksyllä 1861 Mihailov pidätettiin ja tuomittiin kuuden vuoden pakkotyörangaistukseen. Hän kärsi tuomiotaan Nertšinskin pakkotyövankilassa.
Olavi Isokallio

Uuno Kaarlo Olavi Isokallio (15. syyskuuta 1911 Huittinen – 25. marraskuuta 1979 Helsinki) oli diplomi-insinööri ja ammattikasvatusneuvos, joka teki elämäntyönsä ammattiopetuksen parissa.

Henkilöhistoria

Olavi Isokallion vanhemmat olivat maanviljelijä Kalle Vihtori Isokallio ja Fanni Josefina Mattila ja puoliso vuodesta 1943 Aune Annikki Ala-Hellä. Kolumnisti, kirjailija ja yritysjohtaja Kalle Isokallio on heidän poikansa. Olavi Isokallio tuli ylioppilaaksi 1932 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1943 ja diplomi-insinööriksi 1952. Hän toimi uransa alkuvaiheessa oppikoulunopettajana ja puolustusvoimien aineenkoestuslaitoksen assistenttina ja sitten  Ammattienedistämislaitoksen opettajana 1946–1953, kauppa- ja teollisuusministeriön ammattikasvatusosaston ammattiopetuksen tarkastajana 1953–1955 sekä ammattiopetuksen toimistopäällikkönä ja opetusneuvoksena 1955–1966 ja lopuksi opetusministeriössä ammattikasvatushallituksen ammattiopetuksen osastopäällikkönä ja ammattikasvatusneuvoksena 1966–1968. Molempiin sotiin osallistunut Isokallio oli sotilasarvoltaan kapteeni (1941).
Taistelulaiva

Taistelulaivalla tarkoitetaan taisteluristeilijää raskaammin panssaroitua ja järeillä tykeillä aseistettua sota-alusta, jonka ensisijainen tehtävä on vihollisen pinta-alusten tuhoaminen. Taistelulaivojen aikakautta oli ennen kaikkea 1900-luvun alkupuoli.
Terminä taistelulaiva on jatkumo 17. vuosisadan linjalaivasta, kun laivastot taistelivat taistelulinjoissa lähietäisyydeltä toisiaan vastaan. Tykistön rajallinen kantama tarkoitti lähitaistelua, jota käytiin alusten ollessa kyljitysten lyhyen hetken kerrallaan. Taistelun aikana kumpikin osapuoli pyrki laukaisemaan tykkinsä mahdollisimman monta kertaa. Tuulen vaikuttaessa merkittävästi taisteluun. Teollisen vallankumouksen myötä aluksissa käyttöönotettiin höyrykoneet, jotka vapauttivat laivastot tuulen vaikutuksesta. Sen myötä otettiin käyttöön myös uudet valmistusmateriaalit ja menetelmät, jolloin alukset valmistettiin ensin raudasta ja sitten teräksestä. Parantuneet valmistusmenetelmät mahdollistivat entistä kehittyneemmät tykit, jolloin niiden kantama ja tuhovaikutus kasvoivat.
Oliver Kochta-Kalleinen

Elämä ja ura

Oliver Kochta (nyk. Kochta-Kalleinen) asui Itä-Saksan Dresdenissä 1991 asti, jolloin hän muutti Hampuriin opiskelemaan taidekorkeakoulussa (Hochschule für bildende Künste Hamburg). Hän valmistui sieltä vuonna 2000. Hän on myös opiskellut Icelandic College of Art and Crafts MHI:ssa 1996–1997 sekä Kuvataideakatemian tila-aikataiteen osastolla 1998–1999.  
Oliver Kochtan toi Suomeen hänen pitkäaikainen tutkimuksensa suomalaisen tiedemiehen Karl Selim Lemströmin (1838-1904) yrityksistä ymmärtää revontulien syntymekanismi. Hän toteutti aiheesta näyttelyn "Northern Lights and Electric Carrots", joka oli esillä Helsingissä (Valon voimat -festivaali, 2004) sekä Hampurissa (Galerie Für Landschaftskunst, 2006). Hänen kiinnostuksensa revontuliin näkyi myös toisena Helsinkiin, yhdessä hampurilaistaiteilija Frank Lüsingin kanssa toteuttamana, teoksena "Public Polar Light Observatory": He rakensivat väliaikaisen revontuliobservatorion Helsingin tähtitorninmäelle (Valon voimat -festivaali 1999). Toinen syy Suomeen hakeutumisessa oli, että hän käsitteli Hampurin taidekorkeakoulun kirjallisessa lopputyössään suomalaisia taiteilijoita Jussi Kiveä ja Lauri Anttilaa, sekä tieteilijä Yrjö Hailaa. Hän julkaisi lopputyönsä kirjana "The Straight Line" (2001). 
Hänet tunnetaan parhaiten yhteistyöstä Tellervo Kalleisen kanssa, joka alkoi heidän järjestäessään maailman ensimmäisen mikrovaltioiden huippukokouksen Helsinkiin 2003, MUU ry:n Amorph!03 -festivaalin kuraattoreina. 
Kaksikon projektit toteutuvat usein videoinstallaatioina, elokuvina tai tapahtumina. Ne toteutetaan luovana yhteistyönä osallistujien kanssa. He ovat esittäneet teoksiaan näyttelyissä ja festivaaleilla ympäri maailmaa. Projekteista tunnetuin on Valituskuoro, jonka on sittemmin ovat toteuttaneet yksityiset ihmiset jo yli 80 maassa. Muita kaksikon yhteisiä töitä ovat muun muassa People in White (2011), jossa entiset mielenterveyspotilaat jakavat kokemuksiaan hoitajan ja potilaan suhteesta, Archipelago Science Fiction (2012), jossa Turun saariston asukkaat pohtivat alueen tulevaisuutta tekemällä saaristoon sijoittuvia sci-fi-lyhytelokuvia taiteilijoiden avulla, Unimaa (2009), jossa he tekivät lyhytelokuvia suomalaisten presidentti Tarja Halosesta näkemistä unista sekä I Love My Job (2010), joka kuvaa työntekijöiden fantasioita, jotka nousevat heidän työpaikoillaan kokemistaan konfliktitilanteista.
Oliver Kochta-Kalleinen on myös taiteilijaryhmien Romantic Geographic Society, YKON ja The Speech Karaoke Action Groupin jäsen.
Tellervo ja Oliver avioituivat 2004, jolloin Oliver muutti viralliseksi nimekseen Oliver Kalleinen, ja alkoi käyttää taiteilijanimenä Oliver Kochta-Kalleinen. Heillä on yksi lapsi.

Palkinnot

Vuonna 2012 Oliver Kochta-Kalleinen ja Tellervo Kalleinen saivat AVEK-mediataidepalkinnon.
27. maaliskuuta 2014 Oliver Kochta-Kalleinen nimettiin yhdessä Tellervo Kalleisen kanssa Ars Fennica -palkinnon saajaksi.
Kulttuuritila Nuijamies

Kulttuuritila Nuijamies on Lappeenrannassa entisessä elokuvateatteri Nuijamiehessä toimiva kulttuuritila. Tilan takana on Kulttuuritila Nuijamies ry, joka perustettiin syksyllä 2017 sen jälkeen, kun Finnkino oli ostanut teatterin liiketoiminnan paikalliselta Elokuva Luotolalta ja lakkauttanut sen. Tilan ohjelmistoon kuuluu muun muassa musiikkia, elokuvia, teatteria, sirkusta, tanssia, taidenäyttelyitä, stand-upia, burleskia ja monologeja. Tilassa toimii myös kahvila-baari.
Yhdistyksen perustajiin kuuluu lappeenrantalaisia taiteilijoita ja kulttuuritoimijoita. Yhdistystä on ollut perustamassa muun muassa Antti ”Hyrde” Hyyrynen Stam1nasta. Tilan ja yhdistyksen suojelijana on Aki Kaurismäki. Nuijamiehessä järjestettiin Ensimmäinen sytyttää valot -tukitapahtuma tammikuussa 2018. Viisipäiväinen tapahtuma sisälsi 30 erilaista ohjelmaa ja sen esiintyjiä olivat muun muassa Stam1na, Laineen Kasperi ja Pave Maijanen. Samaan aikaan päättyneessä mesenaattikampanjassa kerättiin yli 14 000 euroa. Keväällä 2018 yhdistys sai Suomen Kulttuurirahaston Etelä-Karjalan rahastolta 40 000 euron ja Karjalaisen Kulttuurin Edistämissäätiöltä 10 000 euron apurahan, joiden turvin yhdistys pystyi palkkaamaan toiminnanjohtajan. Kulttuuritilan varsinaisia avajaisia vietettiin syyskuussa 2018. Avajaisviikonlopun esiintyjiin kuuluivat muun muassa Wöyh! Spektakular featuring Marzi Nyman, Olivia Rouge ja Muska.
Nuijamiehen rakennuksen omistaa Etelä-Karjalan Osuuspankki, jonka kanssa yhdistyksellä on vuoden 2018 loppuun ulottuva vuokrasopimus. Tilan tulevaisuus riippuu paitsi rahoituksesta myös sitä ympäröivän niin sanotun Pormestarin korttelin asemakaavauudistuksesta, joka valmistuu tammikuussa 2019. Lappeenrannan kaupunki esitteli helmikuussa 2018 kaksi kaavaluonnosta, joista toisessa rakennus säilytettäisiin ja suojeltaisiin ja toisessa purettaisiin. Suojeluvaihtoehto sisältää enemmän rakennusoikeutta korttelin muilla alueilla, millä kaupunki on pyrkinyt edistämään suojelua. Nuijamiehen vieressä sijaitsevaa Elokuva Luotolan toista entistä teatteria Kino-Aulaa on esitetty purettavaksi molemmissa vaihtoehdoissa.