HMCS St. Clair

Valmistus

Yhdysvaltain laivasto tilasi aluksen San Franciscosta Kaliforniasta Bethelehem Shipbuilding Corporationin tytäryhtiöltä Union Iron Worksilta. Sen köli laskettiin 25. maaliskuuta 1918 ja alus laskettiin vesille 4. heinäkuuta kumminaan komentaja H. G. Leopoldin puoliso. Alus otettiin palvelukseen 1. maaliskuuta 1919 Mare Islandin laivastontelakalla Vallejossa Kaliforniassa ensimmäisenä päällikkönään komentaja Matthias E. Manly.

Palvelus

Koeajojen jälkeen alus lähti 5. kesäkuuta 1919 Newportista Rhode Islandilta yhdessä USS Belknapin kanssa Azoreille ja ne saapuivat Ponta Delgadaan 11. kesäkuuta, mistä Williams jatkoi yksin Gibraltarille saadakseen tiedot Adrianmeren miinoituksista. Miinatiedot toimitettiin itäisen Välimeren laivasto-osaston komentajalle (engl. Commander, Naval Forces, Eastern Mediterranean). Alus vieraili Spalatossa Jugoslaviassa, Gallipolissa Dardanelleilla ja Triestessä Italiassa, jossa se liittyi alueella olleeseen Yhdysvaltain laivasto-osastoon valvomaan aluetta.
Palattuaan 1. elokuuta Spalaton ja Gibraltarin kautta New York Cityyn alus liitettiin Tyynenmeren laivastoon. Aluksen runkonumeroksi määrättiin 17. heinäkuuta 1920 DD-108. Se palveli San Diegossa, kunnes alus poistettiin palveluksesta 7. kesäkuuta 1922 ja se siirrettiin reserviin.
Saksan hyökättyä syyskuussa 1939 Puolaan Yhdysvaltain presidentti Franklin D. Roosevelt julisti Yhdysvallat puolueettomaksi valtioksi, jolloin laivasto aloitti puolueettomuuden valvonnan itärannikolla ja Meksikonlahdella. Laivasto sai luvan palattuaa 77 reserviin sijoitettua hävittäjää palvelukseen ja näistä yhtenä Williamsin, joka palasi palvelukseen 6. marraskuuta San Diegossa päällikkönään komentajakapteeni Louis N. Miller.
Mare Islandin laivastontelakalla tehdyn huollon jälkeen alus viipyi San Diegossa, kunnes se lähti 5. helmikuuta 1940 Panamaan. Alus läpäisi Panaman kanavan 16. helmikuuta oltuaan jonkin aikaa ankkurissa Balboassa, jossa sen miehistö miehitti partaat kunnianosoituksena Panaman kanava-alueen puolustusta tarkastamaan saapuneelle Rooseveltille. Alus saapui Key Westiin Floridaan 27. helmikuuta.
Alus osallistui puolueettomuuspartioinnin ohessa koulutuspurjehduksiin Atlantin laivaston hävittäjien mukana. Maaliskuussa alus oli sääasemana Bahamalla. Alus kuljetti 9. huhtikuuta Palmettoon Brittiläiseen Länsi-Intiaan meteorologeja ennen siirtymistään Guantanamonlahdelle Kuubaan. Palattuaan Key Westiin  alus lähti 2. kesäkuuta Floridasta ja se saapui New Yorkiin 4. kesäkuuta. Alus teki kaksi reserviläisten koulutuspurjehdusta kesän aikana. Alus oli Bostonin laivastontelakalla huollettavana  ennen lähtöään 18. syyskuuta Charlestownista Massachusettsista Kanadaan ja se saapui Halifaxiin Nova Scotiaan kaksi päivää myöhemmin.
Yhdysvaltain ja Britannian tekemän hävittäjiä tukikohdista -sopimuksen nojalla Yhdysvallat luovutti 50 hävittäjää muutettavaksi saattuepalvelukseen. Näistä kuusi luovutettiin suoraan Kanadan laivastolle, mistä Williams oli yksi. Alus teki kanadalaismiehistön tutustumispurjehduksen 20. syyskuuta. Williams poistettiin 24. syyskuuta palveluksesta ja se luovutettiin vielä samana päivänä Kanadan hallitukselle. Alus poistettiin Yhdysvaltain alusluettelosta 8. tammikuuta 1941.

HMCS St. Clair

Alus liitettiin Kanadan laivastoon 24. syyskuuta 1940 Halifaxissa, jossa se aloitti palveluksensa paikallissaattajana. Alus matkasi Britteinsaarille saattueen HX91 mukana ja se saapui Clydeen 11. joulukuuta. Muista Town-luokan aluksista poiketen aluksen huolto alkoi Clydessä eikä sitä siirretty Devonportin telakalle ennen kuin 12. tammikuuta. Aluksen muutostyöt saatiin päätökseen 17. maaliskuuta 1941.
Koulutuksen jälkeen St. Clair saattoi alkumatkan saattuetta WS7, jonka jälkeen alus liittyi Läntisen reitin alueen (engl. Western Approaches) 4. saattajaryhmään. Saksan laivaston taistelulaivan Bismarckin ollessa merellä St. Clair määrättiin etsintätehtäviin. Se oli hävittäjäosaston kanssa merellä etsimässä Saksan laivaston aluksia, kun osasto joutui 27. toukokuuta ilmahyökkäykseen. Hävittäjä HMS Mashonaan osui pommi, joka upotti aluksen. St. Clair ja HMS Tartar pelastivat uponneen aluksen eloonjääneet.
St. Clair palasi toukokuussa 1941 saattueen OB328 mukana Kanadaan. Alus saapui St. Johnin laivastoasemalle 7. kesäkuuta ja pian saavuttuaan se kolaroi satamaan ankkuroidun tankkeri Clamin kanssa. St. Clair siirrettiin Halifaxiin ja korjauksia jatkettiin edelleen St. Johnissa 23. kesäkuuta - 10. marraskuuta 1941, minkä jälkeen alus aloitti saattuetehtävät läntisen saattajaosaston mukana. Alus pelasti muun muassa norjalaisen tankkerin MV Nyholtin 23 eloonjäänyttä 27. tammikuuta 1942.
Alus oli Halifaxissa aina tammikuuhun 1944 saakka, jolloin se korvattiin uudella aluksella. Alus siirrettiin sukellusveneiden emälaivaksi Halifaxiin, jossa se palveli muun muassa sukellusveneiden maalina ja sukellusvenetorjuntamiehistöjen koulutuksessa. Elokuussa 1944 alus poistettiin palveluksesta ja siitä tehtiin Damage Control Schoolin koulutustila. Alus määritettiin loppuunkuluneeksi ja se myytiin romutettavaksi 5. maaliskuuta 1946.